cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mari Möldre
Lapsepõlv ja haridus
Elviine Annuk sündis 13. oktoobril (vkj 1. oktoobril) 1890 Saadjärve vallas Äksi kihelkonnas. Isa Jakob oli ehitustööline, ema Mari Tormi mõisas päevaline. Peale Elviine oli peres ka teine tütar, viis aastat vanem Ida-Alisabeth. 6-aastasena hakkas Elviine käima lehma- ja lambakarjas ning 7-aastaselt läks Äksi vallakooli, kus õppis kuni pere kolimiseni Narva tädi ja tädimehe juurde.
Narvas läks Elviine õppima Vladimiri venekeelsesse kirikukooli, kuna ema lootis, et nii saab ta kiiremini vene keele selgeks. Võõras keeles õppimine käis Elviinele üle jõu ja nii hakkas ta uuest kooliaastast käima Jumalaema Ilmutamise kiriku koolis, kus õppekeeleks oli eesti keel. Seal kutsuti teda ka kiriku koori laulma ning tänu sellele sai ta osa võtta ka õigeusu kiriklikest talitustest, kuigi ta ise ei olnud usklik. Selle kohta on ta mälestusteraamatus öelnud: "...vaatasin juba koolilapsena kiriklikele tseremooniatele, välja arvatud matused, kui etendustele või lavastustele."
Hiljem õppis Elviine Narvas Mohri tütarlastekoolis. Samal ajal elas ta onu juures, kes pidas toidupoodi, kus ta Elviine sai onule abiks olla.
Tutvumine teatriga ja töö Vanemuises
Pärast Wiera teatri külalisetenduste nägemist Narvas tekkis tal unistus saada ka ise lavale ning kui karskusselts Võitleja kutsus oma asjaarmastajatele näitejuhiks Wiera teatri silmapaistva koomiku August Puna, õnnestus tal kaasa teha kahes lavastuses.
Pärast kooli lõpetamisel matemaatika eksamil põrumist võttis Elviine kätte ja kirjutas Tartu Vanemuise teatri juhile Karl Menningule, tänu millele sai ta võimaluse ennast Menningule näidata.
Ta on öelnud, et oma armastuse tõsisesse muusikasse on ta saanud Vanemuise teatri aias korraldatud kontserte kuulates. Neid käis ta kuulamas niipalju kui võimalik ja kui vaba aega oli. Neil kontsertidel käies sai alguse ka tema lähem tutvus Vanemuise näitleja Hartius Mölleriga. Karl Menning aga, kes hoidis silma peal ka näitlejate eraelul, ei kiitnud nende tihedat läbikäimist heaks, kuna arvas, et Hartius ajab tüdrukule lihtsalt kärbseid pähe. Nii andis Menning Marile lugemiseks raamatuid, et teda Hartiusest eemal hoida. Kui Mari haigestus, soovitas ta Maril ema juurde Narva kosuma sõita. Teatriga Narvas ringreisil olles palus Hartius Mari ema käest Mari kätt. Pulmad peeti 23. juulil 1910 Hartiuse vanemate talus Hellemäel Rakvere lähedal ühes Hartiuse õe Roosi pulmadega.
Bismark
Bismark (mugand nimest Bismarck) on kaardimäng, mida mängitakse 36 mängukaardiga. See mäng koosneb kaheksast alamängust. Igat alamängu mängitakse läbi sama mitu korda, kui on mängijaid, st kõik mängijad saavad korra iga alamängu alustada.
Mari Möldre
Tutvumine teatriga ja töö Vanemuises
Kokku töötas Möldre Vanemuises viis aastat, kuid pärast Karl Menningu lahkumist lahkus ka tema ning sõitis abikaasaga Peterburi, kus ta sünnitas poja Caiuse. Peterburis elades sai ta õelt teate, et ema on haige ja suremas. Ta sõitis Eestisse ema viimast korda vaatama. Mõni aeg pärast Peterburi naasmist sai ta teate ema surmast.
Bismark
Üldjuhul mängitakse seda mängu 36 kaardiga, kuid pikema mänguelamuse saamiseks võib kasutada ka kaardipakki, milles on 52 lehte. Mäng on iseenesest pikk ja aeganõudev, kuid samas huvitav ja keskendumist nõudev. Mängu alguses joonistatakse paberile tabel. Vertikaalselt alla jooksvatesse lahtritesse kirjutatakse tähthaaval sõna "B I S M A R C K" ning horisontaalsesse päiseritta kirjutatakse kas mängijate nimed või nime initsiaalid.
Mari Möldre
Vanemuise-järgsed aastad
Kui esimene maailmasõda möllas juba teist aastat, määrati Hartius Põhja-Soome sõjavarustuse praakeriks. Mari jäi lapse ning ammega üksi ning sõitis Peterburi lähedal asuvasse suvituskohta Lahtasse. Mõne aja pärast lahkus tema juurest ka amm. Pärast seda Caius haigestus ning kuna ümbruses suri lapsi palju, siis otsustas Mari vaatamata riskidele Tartusse sõita. Pärast Tartusse jõudmist hakkas laps taas kosuma.
Bismark
Mängu käik
Mängitakse kolmekesi või neljakesi.
Traditsioonilised 8 alamängu nimetused
Traditsiooniliselt kasutatakse tähtnimetusi, kuid vabalt võib kasutada ka numbreid kui ka alamängu nimetust.
Mari Möldre
Vanemuise-järgsed aastad
1917. aasta kevadtalvel otsustas Mari Soome Hartiuse juurde sõita ning nii reisiti kolmekesi (Mari, poeg Caius ja õde Ida) Põhja-Soome Pietarsaari linna. Sõja ajal oli Soomes toidu hankimine keeruline. Näljast päästsid neid vene ohvitserid, kes oma pajukit jagasid ning ise restoranis söömas käisid. Hartius enam tööl ei käinud ning nii polnud ka sissetulekut. Ka ära sõita polnud võimalik, kuna rongid ei käinud. Hiljem, kui avanes sõiduvõimalus, panditi kõik oma vähene hõbe, sõideti rongiga Helsingisse ja edasi laevaga Tallinna, kust edasi mindi Hellemäele Hartiuse vanemate juurde.
Bismark
Punktiarvestus
Punkte arvestatakse nagu teisteski kaardimängudes. Numbrikaartide väärtuseks on nagu kaardil märgitud ning pildikaardid annavad punkte järgmiselt: Äss – 11p; Kuningas – 4p; Emand – 3p; Poiss – 2 punkti. Kaardipaki (36 mängukaarti) väärtuseks on seega 240 punkti. Loomulikult võib arvestust pidada ka võidetud tihide kaudu. Kui mängitakse neljakesi, siis iga mängija käes on 9 kaarti ning maksimaalne tihide arv saab olla 9. Vastavalt kogutud tihide arv kirjutatakse mängu rea lahtrisse väikese numbriga ning hiljem vastava alamängu juurde suure numbriga kogu alamängu jooksul kogutud tihide arv.
Mari Möldre
Vanemuise-järgsed aastad
Hartiusel oli probleeme alkoholiga ning nii palus ta, teades oma nõrka iseloomu, Maril endale teatrisse pärast proovi või etendust vastu tulla. See siiski ei päästnud ning nii kolis Mari lõpuks koos lapsega õe juurde elama.
Bismark
Punktiarvestus
Võitjaks osutub see, kes on teeninud kogu mängu jooksul (kõikides alamängudes saadud punktide summana) kõige rohkem punkte.
Mari Möldre
Vanemuise-järgsed aastad
Kord ühel väljasõidul olles Mari haigestus ning lamas nädalaid voodis. Iga päev hakkas teda vaatamas käima Rudolf Klein ehk Ruut Tarmo, kellega tekkis neil sõprus, mis hiljem kasvas armastuseks.
Uuesti Vanemuise näitlejana
Pärast Draamateatri ja Vanemuise teatri ühinemist kolis Mari jälle Tartusse, jättes poja siiski Tallinnasse õe hoole alla. Tartu publik oli harjunud Vanemuises pakutavate operettidega ning tõsisema repertuaari vastu suurt huvi ei tuntud. Tartus oli "õhk täis elektrit", mis tulenes nii teatrite mitte just sõbralikust ühinemisest tulenevast pingest kui ka palgamaksmise süsteemist või süsteemitusest, nagu Mari oma mälestustes kirjutab. Teatrisiseste intriigide tõttu otsustas teater Mari lepingu lõppedes seda enam mitte pikendada.
Tegevus pärast Vanemuisest lahkumist
Pärast Vanemuisest lahkumist teenis Mari elatist ümbruskonna pidudel esinedes, kuid 1927. aasta jaanuaris sündis Lavakunstiühingu Rändteater, milles temagi kaasa tegi. Rändteatril oli suur menu, ning seda tehti suure mõnuga ja energiliselt.
Draamateatriga esimesel ringreisil olles käidi ka Tartus, kus elasid Rudolfi lapsed ja nende ema. Seal tegi Mari ettepaneku Ruudu tütar Ly enda juurde elama võtta ning aasta hiljem võeti ka Ruudu poeg Elgas enda perre.
Bismark
Punktiarvestus
Alternatiivne meetod punktiarvestuses on märkida ära, kes mängijatest oli alamängu esimene, kes teine jne. Mängu võitjaks osutub see, kes on kõige rohkem kordi tulnud esikohale.
Veel üks hea meetod on jagada punkte selle järgi, kui palju tihisid pidi mängija võtma ja kas ta võttis neid rohkem või vähem. 36 kaardiga kolmekesi mängides on mängus 12 tihi. Seega iga mängija peaks, kui tihid võrdselt jagunevad, võtma 4 tihi. Mängija, kes võtab rohkem kui 4 tihi, saab iga lisatihi eest 1 punkti, kes vähem võttis, iga puuduva tihi eest -1 punkti. Võib ka kokku leppida, et eeskäsi peab võtma 6 tihi ja teised kumbki 3. Saadud punktid liidetakse alati eelmisel real olnud punktidele ja tulemus kirjutatakse iga mängija nime alla tabelisse. Seega ei pea mängu lõpus enam punkte kokku lööma hakkama, vaid tulemus on jooksvalt arvutatud. Kas arvutus on õige, saab kontrollida nii, et ühes reas olevate punktide summa annab alati kokku 0. Äraandmises saab plusspunkte siis, kui mängija on suutnud rohkem tihisid ära anda, kui ta pidi, miinuspunkte siis, kui lahti on vähematest tihidest saadud, kui oleks pidanud. Neljakesi mängides on tihisid 9 ja kolme mängija punktinorm 2, eeskäe oma 3. Ladumisel saab igaüks nii palju miinuseid, kui palju kaarte jäi tal kätte pärast seda, kui kõige esimene mängija on kaartidest vabanenud. Võitja saab sama palju plusspunkte, kui kõik teised kokku miinuspunkte.
Mari Möldre
Tegevus pärast Vanemuisest lahkumist
1936. aastal esines Möldre Joosep Tootsina raadios fašismivastase kõnega, mille tõttu pani sisekaitseülem Mari kuueks kuuks musta nimekirja, mis tähendas raadios esinemise keeldu. Kuulajatelt sai Mari hiljem aga 67 toetavat kirja.
1937. aastal abiellus ta oma elukaaslase Rudolf Kleini ehk Ruut Tarmoga. Möldre endine abikaasa Hartius Möller arreteeriti 22. novembril 1940 ja ta hukkus 1942. aastal vangilaagris Venemaal.
Möldre poeg Caius tegi pere teadmata sisseastumiseksamid merekooli, kus ta 240 soovija hulgas oli mõnekümne äravalitu seas. 16-aastasena hakkas Caius merd sõitma. 8. veebruaril 1940 sai Mari oma suureks ehmatuseks telegrammi, milles teatati, et Caius on pääsenud laevahukust. Aurik „Anu“, mille mehaanik Caius oli, oli Šoti vetes miini otsa sattunud ning uppunud.
Caius (Kaius) Möller arreteeriti NKVD poolt 24. märtsil 1941 Tallinnas, viibis Tallinna Keskvanglas. Seejärel saadeti ta Tavdalagi vangilaagrisse Tavdas Sverdlovski oblastis. Ta surmaaeg on teadmata.
Teine maailmasõda
Sõda tõi kaasa ärevad ajad. Elgas valmistas suure üllatuse, kui teatas oma soovist abielluda ning kitsas perekondlikus ringis peeti väga tagasihoidlikud pulmad. Caiusest polnud mingeid kindlaid teateid ja enam neid ei tulnud ka. Reservohvitseridena mobiliseeriti Paul Pinna ja Ants Lauter. Pommitamise ajal paigutati Estonia ette suurtükid ning Estonia ja Draamateatri rahvas koos teiste linnaelanikega olid all varjendis. Nendega liitus ka Ly, kes oli olnud Narvas sanitar ja läbi raskuste Tallinna jõudnud.
Ühest nõukogude asutuse majast, mis nende elukoha lähedal põles, tõi Ruut koju ühe Repini maali ning kaks kirjutusmasinat. Seepeale saatis majaperenaine neile kaela Saksa politsei, kuna kahtlustas, et nad trükivad kirjutusmasinatel punastele lendlehti. Läbiotsimise käigus õnnestus Maril peita ära need 67 kirja, mille oli kuulajatelt saanud pärast raadios Tootsina fašismivastase kõne esitamist. Hiljem põletas ta need kirjad ära, kuna kartis kirjasaatjate elude pärast, kui need peaks leitama.
Porhovi rajoonis saadeti Elgas koos oma väeosaga rindele, kus ta sai käest haavata. Sakslased võtsid ta vangi ning ta saadeti Pihkvasse vangilaagrisse, kus ta üle kuulati ning koju saadeti.
Näitlejatele teatati, et nad on kõik linnavalitsuse ametnikud ning hakkavad sealt palka ja toidukaarte saama. Teater pidi ennast ise ära majandama hakkama. Sellel süngel ajal tõi Mari ja Ruudu ellu rõõmu esimese lapselapse sünd, nimelt sündis Elgasel poeg Alar.
Sõjajärgsed aastad
1950. aastal otsustas Mari teda aastaid vaevanud seljanärvipõletikku Pärnus sanatooriumis ravida. Selle aja sees külastasid teda Epp Kaidu ja Kaarel Ird ning kutsusid teda Vanemuisesse, kuid Mari lükkas pakkumise tagasi. Augustis, kui tehti teatavaks uue hooaja näitlejate koosseis, puudus sealt Mari nimi. Põhjused olid "põiklevad ja udused".
Nüüd tegeles ta estraadiga ning talle tehti ettepanek korraldada loominguline õhtu. Mõni minut enne kontserdi algust ütles üks tundmatu mees talle, et täna õhtul otsustatakse, kas teda edaspidi üldse lavale lastakse. See viis aga Mari rööpast välja ja keset kontserti ütlesid ta närvid üles ning ülejäänud kontserdi andis ta automaatselt, seda ise hiljem mäletamata. Teadvusele tuli ta alles kell kaks öösel ning see oli tema jaoks suur löök.
Vangistus
Laagrisse saabus Mari 8. märtsil 1952 ning hakkas seal juhtima näiteringi. Etendus anti ka meestevanglas, kus Mari nägi ka Ruutu. See kogemus vapustas teda väga, tal tekkis südamega probleeme ning ta paigutati haiglasse.
Varsti hakkasid poliitikas puhuma teistsugused tuuled, vanu ja haigeid vange hakati vabastama. Kuna Maril oli kõrge vererõhk ning haige süda, mille pärast ta neljal korral haiglas oli olnud, samuti tunnistati tema käitumine üliheaks, vabastati ta 5. juulil 1954.
Elu pärast vabanemist
28. jaanuaril 1955 vabastati ka Ruut. Mõlemad alustasid taas töötamist ning mõne aja möödudes, pärast pingelist asjaajamist nad mõlemad ka rehabiliteeriti ning maksti välja neilt võetud vara.
1968. aastal esines ta kuuldemängus "Hanekarjus".
Mari Möldre suri 5. jaanuaril 1974 Tallinnas.
Organisatsiooniline kuuluvus
Mari Möldre oli Eesti Näitlejate Liidu (1934) ja Eesti NSV Teatriühingu liige (1956).
Mälestuse jäädvustamine ja mõju kultuuris
Diana Leesalu ja Paavo Piik on ajaloolase Mart Laari abiga kirjutanud näidendi "Mari ja Ruut" Mari Möldre ja Ruut Tarmo probleemidest võimudega Eesti Vabariigis, Eestimaa kindralkomissariaadis ja Eesti NSV-s, mis lõpuks viisid mõlema vangistamiseni. 2010. aastal võttis lavastaja Merle Karusoo selle lugemisele Eesti Draamateatris, Möldre rolli esitas Anu Lamp ja Tarmo rolli Elmo Nüganen.
Külateatrite festivalil antakse ühele silmapaistvale harrastusnäitlejale välja Mari Möldre nimelist preemiat.
Teosed
Mari Möldre kirjutas mälestusteraamatud "Eesriie avaneb" (Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963) ja "Ruut Tarmo" (1971).
Tegu
Tegu on inimese tahtest kantud käitumine, mis avaldub välismaailmas. Teo mõistet kasutatakse nii õigusteaduses kui ka filosoofias, sealhulgas eetikas.
Juriidilises kontekstis ei loeta teoks mõtteid, arvamusi ja tundeid. Teod pole ka vääramatu jõu mõjul tehtud kehaliigutused, somaatilised keharefleksid ja loomateod. Samas peetakse tegudeks õpitud reflekse ehk omandatud automatisme ja psüühilise sunni mõjul tehtud liigutusi.
Iga tegu ei ole karistusõiguslikus mõttes süütegu. Karistusseadustiku § 2 lg 2 järgi saab inimest karistada teo eest, kui see vastab süüteokoosseisule, on õigusvastane (puuduvad õigusvastasust välistavad asjaolud) ja isik on teo toimepanemises süüdi.
Tegu (akt) on üks eetilise hinnangu sfääridest. Teooriaid, mis rõhutavad teo iseloomu, nimetatakse deontoloogilisteks.
Teo loomus
Teod (inglise keeles action, act; eksemplarteod) on tüüptegude esinemised. (Lowe 2010:3)
Igal teol on tegija (seda on küll kahtluse alla seatud). (Lowe 2010:3)
Iga tegu leiab aset mingil ajal. (Lowe 2010:3)
Teod kui sündmused
Tavaliselt peetakse tegusid sündmusteks. Sel juhul eristatakse neid teistest sündmustest sellega, et teol on tegija. Donald Davidsoni (1971) järgi eristab tegusid teistest sündmustest see, et nad on vähemalt mingi kirjelduse all kavatsuslikud. (Lowe 2010:4)
Alternatiiv: teod kui tegija ja sündmuse vahelised esilekutsumissuhted
Georg Henrik von Wright (1963:35–36), Roderick Chisholm (1964) ja Kent Bach (1980) on esitanud seisukoha, mille järgi teod on tegija ja sündmuse vahelised esilekutsumissuhted. Chisholm pidas niisuguseid suhteid taandumatuteks, Bach analüüsib selliseid suhteid sündmustevaheliste põhjuslike suhete kaudu.
Tegude olemasolu
Donald Davidson (1967) esitas tegude olemasolu kasuks järgmise argumendi. Teolauseid saab adverbiaalselt laiendada, näiteks lause "Jones määris röstsaiale või peale" saab laiendada lauseks "Jones määris röstsaiale aeglaselt või peale". On usutav, et adverbiaalselt laiendatud teolause loogiline vorm sisaldab olemasolukvantifikatsiooni üle eksemplartegude. Toodud lause loogiline vorm oleks umbes niisugune: "on olemas niisugune x, et x oli röstsaiale või pealemäärimine ja Jaan oli x-i tegija ja x oli aeglane." Sellise loogilise vormi kasuks räägib näiteks asjaolu, et see seletab lihtsasti, miks lausest "Jones määris röstsaiale aeglaselt või peale" järeldub lause "Jones määris röstsaiale või peale". Kui nüüd rakendada Willard Van Orman Quine'i ontoloogilise sidumuse kriteeriumi, mille järgi olemasolu tähendab muutuja väärtuseks olemist, siis tuleb välja, et teolaused toovad implitsiitselt kaasa ontoloogilise sidumuse, et teod on olemas. Isegi kui Quine'i kriteeriumi aktsepteerida, saab Davidsoni argumendi põhjal sellest paremal juhul järeldada tegude olemasolu ontoloogilist sidumust, mitte aga tegude olemasolu. (Lowe 2010:4)
ÜRO Peaassamblee resolutsioon 68/262
pisi| {{Legend|#74C365|Poolt}} {{Legend|#ab4e52|Vastu}} {{Legend|#FADA5E|Ei hääletanud}} {{Legend|#89CFF0|Ei olnud kohal}} {{legend|#cdcdcd|Ei ole ÜRO liikmesriik}} pisi| {{Legend|#00FF00|Poolt}} {{Legend|#D40000|Vastu}} {{Legend|#FFFF00|Ei hääletanud}} {{Legend|#FF00FF|Ei olnud kohal}} {{legend|#C0C0C0|Ei ole ÜRO liikmesriik}} pisi| {{Legend|#00FF00|Poolt}} {{Legend|#D40000|Vastu}} {{Legend|#FFFF00|Ei hääletanud}} {{Legend|#FF00FF|Ei olnud kohal}} {{legend|#C0C0C0|Ei ole ÜRO liikmesriik}}
Resolutsiooni eelnõu esitasid Costa Rica, Leedu, Kanada, Poola, Saksamaa ja Ukraina. Resolutsiooni vastuvõtmisele eelnes seitse ÜRO Julgeolekunõukogu istungit, millel käsitleti Krimmi kriisi ja mis lõppesid Venemaa poolt vetoõiguse kasutamisega.
Vastuvõetud kuuepunktilises resolutsioonis kinnitas ÜRO Peaassamblee oma pühendumust Ukraina suveräänsusele, poliitilisele sõltumatusele, ühtsusele ja territoriaalsele terviklikkusele tema rahvusvaheliselt tunnustatud piirides, rõhutades 16. märtsil 2014 Krimmis toimunud rahvahääletuse kehtetust ja kutsudes kõiki riike üles mitte tunnustama mis tahes muutusi Krimmi ja Sevastopoli staatuses.
Hääletus
Hääletuse toimumise ajal viibisid Peaassamblee 193 liikmesriigist kohal 169 riigi esindajad. Hääletustulemused jagunesid riigiti järgmiselt.
Poolt hääletas
100 ÜRO liikmesriiki (33,80% maailma rahvastikust / 59,17% häältest / 51,81% ÜRO liikmetest):
Albaania, Ameerika Ühendriigid, Andorra, Aserbaidžaan, Austraalia, Austria, Bahama, Bahrein, Barbados, Belgia, Benin, Bhutan, Bulgaaria, Cabo Verde, Colombia, Costa Rica, Dominikaani Vabariik, Eesti, Filipiinid, Gruusia, Guatemala, Guinea, Haiti, Hispaania, Holland, Honduras, Horvaatia, Iirimaa, Island, Indoneesia, Itaalia, Jaapan, Jordaania, Kamerun, Kanada, Katar, Kesk-Aafrika Vabariik, Kiribati, Kongo Demokraatlik Vabariik, Kreeka, Kuveit, Küpros, Leedu, Libeeria, Liibüa, Liechtenstein, Luksemburg, Lõuna-Korea, Läti, Madagaskar, Makedoonia, Malaisia, Malawi, Maldiivid, Malta, Marshalli Saared, Mauritius, Mehhiko, Mikroneesia, Moldova, Monaco, Montenegro, Nigeeria, Niger, Norra, Paapua Uus-Guinea, Palau, Panama, Peruu, Prantsusmaa, Poola, Portugal, Rootsi, Rumeenia, Saalomoni saared, Saksamaa, Samoa, San Marino, Saudi Araabia, Seišellid, Sierra Leone, Singapur, Slovakkia, Sloveenia, Somaalia, Soome, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tai, Togo, Trinidad ja Tobago, Tšaad, Tšehhimaa, Tšiili, Tuneesia, Türgi, Ukraina, Ungari, Uus-Meremaa.
Vastu hääletas
11 ÜRO liikmesriiki (4,49% maailma rahvastikust / 6,51% häältest / 5,70% ÜRO liikmetest):
Armeenia, Boliivia, Kuuba, Nicaragua, Põhja-Korea, Sudaan, Süüria, Zimbabwe, Valgevene, Venemaa, Venezuela.
Jättis hääletamata
58 ÜRO liikmesriiki (58,15% maailma rahvastikust / 34,32% häältest / 30,05% ÜRO liikmetest):
Afganistan, Alžeeria, Angola, Antigua ja Barbuda, Argentina, Bangladesh, Botswana, Brasiilia, Brunei, Burkina Faso, Burundi, Djibouti, Dominica, Ecuador, Egiptus, El Salvador, Eritrea, Etioopia, Fidži, Gabon, Gambia, Guyana, Hiina, India, Iraak, Jamaica, Kambodža, Kasahstan, Keenia, Komoorid, Lesotho, Lõuna-Aafrika Vabariik, Lõuna-Sudaan, Mali, Mauritaania, Mongoolia, Mosambiik, Myanmar, Namiibia, Nepal, Nauru, Pakistan, Paraguay, Rwanda, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Sambia, São Tomé ja Príncipe, Senegal, Sri Lanka, Suriname, Svaasimaa, Tansaania, Uganda, Uruguay, Usbekistan, Vietnam.
Ei olnud kohal
24 ÜRO liikmesriiki (3,56% maailma rahvastikust / - /12,44% ÜRO liikmetest):
Araabia Ühendemiraadid, Belize, Bosnia ja Hertsegoviina, Ekvatoriaal-Guinea, Elevandiluurannik, Ghana, Grenada, Guinea-Bissau, Iisrael, Iraan, Jeemen, Kongo Vabariik, Kõrgõzstan, Laos, Liibanon, Maroko, Omaan, Serbia, Tadžikistan, Ida-Timor, Tonga, Tuvalu, Türkmenistan, Vanuatu.
Keila vald
Keila vald oli omavalitsusüksus Harjumaal.
Vald paiknes Lääne-Harjumaal Soome lahe kaldal, piirnes läänes Padise valla ja Paldiski linnaga, idas Harku valla, Keila linna ja Saue vallaga, kagus Kernu valla ja lõunas Vasalemma vallaga. Vald hõlmas suure ajaloolise Keila kirikukihelkonna tuumikalasid.
Valla keskus asus Keila linnas, mis ise valla koosseisu ei kuulunud.
Ajalugu
Vald moodustati 1992. aasta 10. septembril.
Juulis 2017 otsustas valitsus liita Keila valla, Padise valla, Vasalemma valla ja Paldiski linna ühtseks Lääne-Harju vallaks, mis alustas tegevust pärast oktoobris 2017 toimunud kohalikke valimisi.
Alevikud
Karjaküla, Klooga, Keila-Joa.
Külad
Illurma, Keelva, Kersalu, Kloogaranna, Kulna, Käesalu, Laoküla, Laulasmaa, Lehola, Lohusalu, Maeru, Meremõisa, Nahkjala, Niitvälja, Ohtu, Põllküla, Tuulna, Tõmmiku, Valkse.
Rahvastik
Vallas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 5318 inimest. Neist 4100 (77,1%) olid eestlased. Külades elas 3381 ja alevikes 1937 inimest. Külaelanikest oli eestlasi 90,7% ja alevike elanikest 53,4% 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 3847, neist eestlasi 2582 ehk 67%.
Haridus ja kultuur
Keila vallas tegutses viimastel aastatel kaks põhikooli (Laulasmaal ja Kloogal), üks algkool (Leholas) ning kolm lasteaeda (Laulasmaal, Kloogal ja Karjakülas). 2017. aastal Keila vallas läbi viidud haridusreformiga koondati kõik vallas tegutsevad haridusasutused Laulasmaa Kooli alluvusse. Uus struktuur jõustus 1. septembril 2017.
Keila vallas oli kolm raamatukogu – Klooga raamatukogu, Laulasmaa raamatukogu ja Lehola raamatukogu.
Endise Keila valla aladel Laulasmaal asub Arvo Pärdi Keskus. Keila-Joa alevikus asuvas Keila-Joa lossis tegutsevad muuseum, hotell ja restoran. Suveperioodil toimub mitmeid kultuuriüritusi Laulasmaa ja Kloogaranna vahel asuvas Kõltsu mõisas. Lohusalu sadamas toimuvad juba aastaid suvel laupäeviti tantsuõhtud.
Järved
Klooga järv - Soodajärv
Jõed
Humala oja - Huntaugu peakraav - Keila jõgi - Klooga oja - Kloogajärve oja - Lehola oja - Maeru oja - Ohtu peakraav - Treppoja - Tuulna oja - Türisalu oja - Vasalemma jõgi
Tarbatu
Tarbatu on Tartu varasem nimi, mille järgi on nime saanud ka:
Täielik läbipaistvus
Täielik läbipaistvus (inglise keeles radical transparency) on poliitikas ja halduses meetod, mille puhul võimalikult kõik otsustamise etapid on täielikult avalikud.
Täieliku läbipaistvuse printsiibi rakendamisel on ainsateks eranditeks seadustega kaitstud isikuandmed, samuti isiku julgeolekuga seotud paroolid, kontaktandmed või muu isiklik info. Nende andmete kaitsmine ei tohi samas takistada avalikku juurdepääsu otsustamise protsessile. Kõiki tehnilisi meetmeid, mida keegi peab vastuoluliseks või poliitilist ebastabiilsust tekitavaks, võib keelustada alles seejärel, kui nende kohta on tehtud täiesti läbipaistev poliitiline otsus.
Täieliku läbipaistvuse printsiibi rakendamist rahvusvahelisel tasandil raskendavad diplomaatilised tavad, mille kohaselt läbirääkimisprotokolle ei avalikustata. Eesti Vabariigi välisministri Urmas Paeti selgituse kohaselt "rahvusvaheliste lepete kõnelustel pakuvad riigid välja erinevaid ettepanekuid ja need, mis leppes kohta ei leia, võetakse tagasi. Neid ettepanekuid hea tava järgi hiljem avalikkusele laiali ei laotata, et üht või teist riiki mitte panna ebamugavasse olukorda. On tavasid, mis on vanemad kui meie."
Empiirilised testid
Empiiriliste testide meetodi raames on ellu viidud paljusid tasuta ja avatud lähtekoodiga tarkvaraprojekte. Sellise meetodi puhul eksisteerivad väljaspool internetikeskkonda väikesed ühtekuuluvad sotsiaalsed kogukonnad, mille vahel on vajalik kiire teabevahetus. Kogukondadevahelise teabevahetuse puhul on vead ja kaod info edastamisel tavapäraseid kanaleid pidi suuremad kui digitaalside puhul. Samuti võimaldab digitaalside suuremat läbipaistvust: kogu informatsioon on kogu aeg kõigile reaalajas kättesaadav.
Osaline läbipaistvus eksisteerib paljude riikide parlamentide töös nende loomise algusaegadest peale. 1990. aastatest alates leiab paljude riikide parlamentide otsuseid, arutelusid ja seadusi internetist. Tihti ei leia me aga seaduseeelnõusid, arutelude protokolle või läbirääkimiste kokkuvõtteid ning enamasti on läbipaistmatud komisjonides toimunud läbirääkimised ja poliitiliste parteide vahelised kokkulepped. On selge, et seadustekstidele tüüpilisest loogilisest ja keelelisest keerukusest tulenevalt on üldsuse osalemine otsustusprotsessis ka vaatamata täielikule läbipaistvusele ametlikul parlamentaarsel tasandil keeruline. Teisisõnu, üldsuse osalemiseks on täielik läbipaistvus poliitiliste otsuste langetamisel vajalik, kuid mitte piisav.
Täielik läbipaistvus versus vastutus
Tihti on otsustamine palju läbipaistvam kui vastutamine. Vastutamine on protsess, mille käigus kontrollitakse otsuste või teostatud meetmete kvaliteeti. Tavaliselt käib vastutamisega kaasas mingi karistusmehhanism, mis võib jääda isikute või institutsioonide otsustada, kes on ise tegelenud madala kvaliteediga otsuste vastuvõtmise või meetmete rakendamisega. Täielik läbipaistvus soodustaks avalikkuse kontrolli tehtud otsuste või teostatud tegevuste üle ja võimaldaks kiiremat paranduste ja täienduste tegemist halva kvaliteediga otsustesse ja sekkumist halvasti toimivatesse meetmetesse. Seega võimaldab täielik läbipaistvus potentsiaalselt vähendada vajadust karistamise järele.
Täieliku läbipaistvuse võimalused on seda tõhusamad, mida suurem on kogukonna üksmeel otsuse sisu ja otsustamise meetodite õigsuse suhtes. Isegi siis, kui otsuste tegemise meetodid ei ole demokraatlikud, vaid autoritaarsed (ühepoolsed), võib täielik läbipaistvus siiski soodustada kvaliteetsemate otsuste langetamist.
Õigussüsteem
Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu (Consultative Council Of European Judges CCJE) arvamuses nr 7, 25.11.2005, punkt A.9 leitakse, et "Õigusemõistmise integreerimiseks ühiskonda on tarvis, et kohtud end avaksid ja õpiksid oma olemasolust teada andma. See ei tähenda, et kohtud tuleks muuta meediatsirkuseks, mõte on selles, et õigusemõistmise protsess tuleb muuta läbipaistvamaks. Tuleb nõustuda seisukohaga, et täielik läbipaistvus on võimatu, eeskätt seetõttu, et tuleb kaitsta uurimise efektiivsust ja menetlusega seotud isikute huve, ometi pole kahtlust, et arusaamine sellest, kuidas kohtusüsteem toimib, on hariva väärtusega ning peaks aitama suurendada üldsuse usaldust kohtute tegevuse suhtes."
Orion (laulja)
Orion (pärisnimega James Hughes Ellis, ka Jimmy Ellis ja Ellis James; 26. veebruar 1945 – 12. detsember 1998 Selma lähiümbrus, Alabama osariik) oli USA laulja. Tuntud Elvis Presleyga sarnase hääle poolest.
Elukäik
Jimmy Ellis sündis 26. veebruaril 1945 arvatavasti Washingtonis. 1947. aastal kolisid Jimmy ja ta ema Gladys Birminghami, kus ta jäeti haiglasse adopteerimiseks, misjärel ta veetis nooruspõlve Orrville'is Alabama osariigis.
Laule hakkas ta salvestama 1964. aastal, 1972. aastal avastati tema hääle enneolematu sarnasus laulja Elvis Presley omaga. Eripära kasutas ära Nashville'i Sun Recordsi stuudio omanik Shelby Singleton, avaldades 1979. aastal, pärast Elvise surma, kunagised Jerry Lee Lewise salvestised, millele Jimmy Ellise laul peale dubleeriti, lastes avalikkusel arvata, et tegemist on tõelise Elvis Presleyga. Album sai nimeks "Jerry Lee Lewis And Friends".
Shelby Singletoni plaan oli lasta teha Jimmy Ellisel karjääri saladusliku Elvisena. Jimmy Ellisele polnud küll meeltmööda kellegi teisena esineda, kuid valides, kas jääda tundmatuks, keskpäraseks lauljaks või teha karjääri müstilise Elvisena, otsustas ta viimase kasuks. Nii saigi Jimmy Ellisest Orion.
Laval hakkas Orion kandma maski ja esinemisriietust, mis on võrreldavad Elvise lavakostüümidega. Nii hakatigi arvama, et tegemist on päris Elvisega, kes oli oma surma võltsinud ja jätkas nüüd lauljakarjääri.
Orion andis kontserte nii USA lõunaosariikides kui ka Euroopas. Samuti anti välja albumeid ja kogumikke. Orion esitas laule paljude artistide repertuaarist ja eri muusikažanritest sarnaselt Elvisega: rockabilly 't, kantrit, gospelit, ballaade.
Kuigi Orionil oli kõrge tähelend, ihaldas Jimmy Ellis siiski endiselt oma karjääri. Tal oli tõsine soov alustada uut karjääri Jimmy Ellisena või jätkata olemasolevat oma nime all. See aga tõi Ellise ja Singletoni suhetesse vaenu. 1981. aasta vana-aasta õhtul keset kontserti rebis Orion maski eest. Intsident lõpetas Jimmy Ellise ja Shelby Singletoni koostöö.
Kuna Ellise karjäär hakkas alla käima, pani ta 1987. aastal taas maski ette, et Orionina edasi esineda. Ta hakkas rohkem kaverdama Elvise hitte, ka kostüümid ja lavaline liikumine muutusid sarnasemaks.
Hiljem hakkas ta aga pettunult oma Orioni-karjäärist distantseeruma ja esinemised jäid harvaks. Ta avas likööripoe, pandimaja ja bensiinijaama ning veetis rohkem aega oma Selma läheduses asuvas farmis Alabamas ja töötades oma ettevõtetes.
12. detsembril 1998 lasti Jimmy Ellis oma poes kolme kohaliku noore poolt maha. Rünnakus sai surma ka ta naine Elaine Thompson ja haavata sõber Helen King.
Anatoli Ostroumov
Anatoli Fjodorovitš Ostroumov (vene keeles Анатолий Фёдорович Остроумов; 8. juuni või 8. juuli 1861 Luga vald, Peterburi kubermang – 24. oktoober 1936 Tartu) oli vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1919. aastast Eestis.
Anatoli Ostroumov sündis külapreestri perekonnas. Omandas hariduse Peterburi Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 21. juunil 1883. Sama aasta 26. septembril pühitses Peterburi metropoliit Issidor ta diakoniks ja neli päeva hiljem, 30. septembril preestriks.
Juba augustis 1883 oli isa Anatoli määratud teenima üht oma koduvalla külakogudustest, kus ta töötas viis kuud. 4. märtsil 1884 viidi ta üle Luga Katariina katedraali teiseks preestriks. Sellel ametikohal töötas Anatoli Ostroumov 1901. aastani.
Alates 1888. aastast töötas ta mitmetes kirikukoolides usuõpetuse õpetajana. 1899. aastast kuulus Peterburi piiskopkonna õppeasutuste nõukogusse, oli selle organi sekretär ja kassapidaja.
Aastatel 1894–1917 osales vaimulikkonna esindajana Luga valla esinduskogu töös.
Aastatel 1895–1919 oli ta Luga I praostkonna praost.
16. juunil 1901 edutati isa Anatoli Luga Katariina peakiriku esipreestriks ja talle anti ülempreestri aunimetus.
Luga katedraalis töötas isa Anatoli kuni 30. oktoobrini 1919, mil ta evakueerus koos naise ja kahe tütrega Eestisse, asudes detsembris tööle Aseris tegutsenud Loodearmee 5. sõjaväehaigla vaimulikuna.
Alalise töökoha Eestis sai ta 16. novembril 1921 kui Tartu Jumalaema Uinumise peakiriku kogudus valis ta omale teiseks preestriks. Pärast sealse esipreestri surma 1927. aastal sai Anatoli Ostroumovist Tartu Jumalaema Uinumise koguduse eesseisja.
Aastal 1932 valis Narva piiskopkonna täiskogu selleks ajaks lesestunud isa Anatoli Narva ja Irboska piiskopi kandidaadiks, kuid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu jättis ta ametisse kinnitamata. Põhjuseks oli asjaolu, et vaatamata Eestis elatud 13 aastale ei olnud isa Anatoli ära õppinud eesti keelt ning eesti koguduste esindajad pidasid taolise inimese pühitsemist piiskopiks vastuvõetamatuks. Kuni surmani jätkas ta tööd Tartu Jumalaema Uinumise koguduses.
Anatoli Ostroumov suri oktoobris 1936 ja maeti Raadi kalmistu Uspenski rahulasse. Tema matusetalituse toimetasid Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ning Petseri piiskop Nikolai.
Gravitatsioonivesi
Gravitatsioonivesi ehk vajuvesi ehk nõrgvesi ehk vaba vesi on aeratsioonivööndis raskusjõu toimel liikuv vesi.
Wernigerode
pisi|Wernigerode raekoda Wernigerode on linn Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Harzi mäestiku kirdeosas Brockeni mäe jalamil Holtemme jõe kaldal 240 m kõrgusel merepinnast.
Kliima
Wernigerodes on aasta keskmine temperatuur +9,5 °C. Suvekuude keskmine temperatuur on 16,0...18,3 °C, talvekuude keskmine temperatuur +1,1...+2,1 °C.
Aastas sajab keskmiselt 500 mm sademeid. Kõige vihmasem kuu on juuli (54 mm), kõige kuivem veebruar (30 mm).
Ajalugu
1566. aasta kroonika andmetel eksisteeris Warnigerode-nimeline asula juba 938. Wernigerodet on kirjalikult esmamainitud 1121. aastal, kui krahv Adalbert von Heimar valis selle oma residentsiks. Ta hakkas sinna kohe ehitama kindlust, mis on tänapäevase 1862–1893 ehitatud lossi eelkäija. 17. aprillil 1229 sai Wernigerode linnaõigused. Aastast 1268 olid Wernigerode krahvid Brandenburgi markkrahvi, aastast 1381 Magdeburgi peapiiskopi vasallid.
1277. aastal on esmamainitud tulevast linna raekoda. 1279 ostsid linnaelanikud 70 naela hõbeda eest krahvidelt ära linnakindlustused. 1427 kingiti ka raekoda linnale.
Pärast Wernigerode krahvide meesliini katkemist 1429 valitsesid linna Stolbergi krahvid. Sel ajal sai linn oma põhilise tulu vase, hõbeda, koobalti ja rauamaagi kaevandamisest, samuti jahist ja metsa majandamisest.
5. ja 6. augustil 1528 hävis 470 linna 554 majast tulekahjus. Ka Kolmekümneaastase sõja (1618—1648) käigus okupeeriti ja rööviti linna mitu korda. Tööstus kaotas linna jaoks tähtsuse, asendudes põllumajandusega.
1714 liideti Wernigerode krahvkond Brandenburgi markkrahvkonnaga. 1807–1813 kuulus ta Vestfaali kuningriiki, mida valitses Napoleon I vend Jérôme Bonaparte.
18. sajandi lõpul hakati rajama manufaktuure.
Viini kongressi tulemusena kuulus Wernigerode alates 1815 Saksimaa kuningriigi koosseisus Preisimaale.
1847 hävitas kogu linna tulekahju. Terveks jäi vaid 10 maja, sealhulgas linna vanim, umbes 1400 ehitatud maja Hinterstrasse 48.
1872 avati raudteeühendus Halberstadtiga, 1899 Nordhauseniga. Kitsarööpmelist raudteed mööda võib tänapäevalgi sõita Brockeni mäe juurde.
1876. aastal said Stolbergi krahvid tagasi suure osa eesõigustest, mille nad olid kaotanud Preisimaaga ühinemisel. 1890 said nad vürstitiitli.
Pärast Teist maailmasõda kuulus Wernigerode Saksa DV-sse, olles üsna selle läänepiiri lähedal.
Liitumised
Wernigerode linnaga on liidetud Hasserode, Nöschenrode, Benzingerode, Minslebeni ja Silstedti omavalitsused. 2009 liideti Schierke ja 2010 Reddeber.
Sõpruslinnad
Wernigerode sõpruslinnad on Carpi (Itaalia, alates 1964), Neustadt an der Weinstraße (Saksamaa, alates 1998) ja Cisnadie (Rumeenia, alates 2002).
Alliklepa
Alliklepa (Allikleppa) on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Küla on mainitud 1402. aastal (Allikenleppe), 1565 (Alcklep) Vihterpalu vakuses. Oli osaliselt asustatud rootsi talupoegadega. Küla kuulus Vihterpalu mõisale. Teised nimekujud: Auckläpp, Aplukbî.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.
Adrasmon
Adrasmon on asula Tadžikistanis Sugdi vilajeti Ašti rajoonis.
Asula rajati uraanimaaki otsivatele geoloogidele märtsis 1941.
Adrasmonis tegutses Nõukogude Liidu lagunemiseni maagirikastusvabrik. Hõbedat ja pliid tootnud ettevõte taaskäivitati 21. sajandi alguses, kuid pankrotistus 2016. aastal.
Umbtee (liiklusmärk)
thumb|Liiklusmärgi "Umbtee" kolm varianti "Umbtee" on osutav liiklusmärk, mis tähistab läbisõiduvõimaluseta teed.
See võib osutada näiteks umbtänavale.
Süüteokoosseis
Süüteokoosseis on seaduses sätestatud karistatava teo kirjeldus. Kirjeldatava teo tunnuste kogum koosneb objektiivsetest ja subjektiivsetest tunnustest. Selleks, et teha kindlaks, kas isik vastutab karistatava teo eest, peab kontrollima teo vastavust süüteokoosseisule.
Koosseisutüübid
Süüteo koosseisutüüpide alusel jagatakse norme selle järgi, millisel viisil seadusandja tegu on kirjeldanud. Koosseisutüübi selgeks tegemine on oluline, et seaduse sätet õigesti kasutada.
Teo- ja tagajärjedelikt
Teodelikti puhul ei ole tagajärg oluline, mis tähendab, et karistatav on juba tegu iseenesest. Näiteks on karistatav valeütluse andmine kohtus. Samas ei ole siin tähtis, kas see viis ka millegi kahjuliku ehk väära kohtuotsuse tegemiseni.
Tagajärjedelikti korral on vastupidi. Selle jaoks, et kedagi saaks teo eest karistada, tuleb tuvastada konkreetne koosseisus sätestatud tagajärg ning see selgelt süüdlasele omistada. Näiteks on tapmise koosseisu puhul oluline tuvastada, et tapmise tagajärjel inimene suri. Samuti on tähtis, et tagajärje põhjustas oma teoga just süüdistatav.
Kahjustus- ja ohudelikt
Kahjustusdelikti puhul peab millelegi tekkima reaalne kahju. See tähendab, et tegu peab olema kas iseenesest õigushüvele kahjulik või looma kahjuliku tagajärje. Ohudelikti puhul on oluline vaid ohtliku olukorra loomine. Seejuures pole millegi kahjustamine vajalik.
Tegevus ja tegevusetus
Suurem osa süütegudest seisneb tegevuses, mis tähendab, et kedagi karistatakse konkreetse tehtud teo eest. Samas on osa normide järgi karistatav ka millegi tegemata jätmine ehk tegevusetus.
Martin Bergmann
Martin Bergmann (sündinud 15. veebruaril 1983 Rosenheimis) on saksa modell ja televisiooniesineja.
Süüteokoosseis
Objekt
Objekt süüteokoosseisus on miski välismaailmast, millele tegu on suunatud. Selleks võib olla isik või asi. Objekti on vaja määratleda vaid olukorras, kus seda on konkreetse koosseisu kontekstis vaja.
Martin Bergmann
Ta sündis Gabriele ja Michael Bergmanni kahelapselises peres.
Süüteokoosseis
Subjekt
Subjektiks nimetatakse seda, kes teo toime pani. Osa koosseisude puhul on oluline erisubjekt, mis tähendab, et tegu saab karistatavalt toime panna vaid spetsiifiline isik. Näiteks peab ametiseisundi kuritarvitamise koosseisu puhul olema subjektiks ametiisik. Sarnaselt süüteo objektiga tuleb ka subjekt eraldi selgeks teha vaid juhtudel, kus see on teo kirjeldusest lähtuvalt vajalik.
Martin Bergmann
Ta on õppinud ajakirjanduslikku fotograafiat.
Süüteokoosseis
Tegu
Teo all mõistetakse inimkäitumist ehk millegi tegemist või tegemata jätmist. Tegu kirjeldavad veel selle välised asjaolud, mida nimetatakse teomodaliteediks. Need asjaolud on teo toimepanemise aeg, koht ja vahend.
Valge Lootos
Valge Lootos ehk Valge Lootose koolkond (hiina keeles 白蓮教 (Bailianjiao)) oli Hiinas müstiline koolkond ja salaühing, mille õpetuses olid ühitatud taoismi ja budismi elemendid.
Süüteokoosseis
Tagajärg
Tagajärg tuleneb teost ning toob kaasa mingi muudatuse või eeldatava muutuse ärajäämise välismaailmas. Teo tagajärg on vaja selgeks teha vaid tagajärjedelikti puhul, seejuures on tähtis tegu ja tagajärge selgelt eristada. Kuigi tagajärg tuleneb teost, siis ei ole see teo osa.
Martin Bergmann
Martin Bergmann sai 1. juulil 2012 Steveni isaks.
Valge Lootos
Selle rajas 1133. aastal Suzhoust pärit Mao Ziyuan Lõuna-Songi dünastia ajal.
Süüteokoosseis
Tagajärg
Tagajärg tuleb süüdistatava teole selgelt omistada ning seda tehakse läbi kahe astme. Esiteks peab välja selgitama põhjuslikkuse teo ja tagajärje vahel, lähtudes põhimõttest conditio sine qua non (‘tingimus, ilma milleta mitte’). Teiste sõnadega kasutatakse vajaliku tingimuse teooriat, mille järgi on põhjuslik seos olemas, kui ilma tegu toime panemata ei oleks tagajärge saabunud.
Valge Lootos
14. sajand
14. sajandi alustasid Valge Lootose ühingusse kuuluvad Punased Turbanid mässu rikaste maaomanike ning võõramaise Yuani dünastia vastu. Tegu oli hulga omavahel lõdvalt seotud ning omavahel tülitsevate jõukudega, kes röövides, tappes ja rüüstates mööda Hiinat ringi liikusid.
Süüteokoosseis
Tagajärg
Kui põhjuslik seos on olemas, peab teisel kontrolli astmel näitama, et toimepanija tagajärje eest ka vastutab. See tähendab, et määratletakse, kas tagajärg saabus tõepoolest vaid vaadeldava teo tulemusena. Näiteks tuleb selgeks teha, kas põhjuslikkuse ahelas on ebatüüpilisi või süüdistatava kontrolli alt väljas olevaid asjaolusid.
Valge Lootos
14. sajand
Mässulistega liitus vaesunud ja orvuks jäänud taluperepoeg Zhu Yuanzhang, kes peagi sai liikumise juhiks ning rajas 1368 keiser Hongwu nime all Mingi dünastia. Tema asumine troonile häälestas kogu Valge Lootose koolkonna tema vastu, sest taoismi põhimõtteks on "mitte kunagi ise võimu kasutada ega võimul olla". Valge Lootose koolkond keelati ja suruti põranda alla. Sellest ajast jäi ta Hiinas keelatuks ning oli üks võimude poolt läbi aegade kõige vihatumaid koolkondi ja liikumisi nii Hiinas ja kogu Aasias.
Süüteokoosseis
Subjektiivsed tunnused
Kui objektiivsed tunnused näitavad, kuidas tegu mõjutab välismaailma, siis subjektiivse koosseisu puhul tuleb hinnata, mis toimub teo toimepanija sees. See, kuidas tegija suhtub oma käitumisse, määrab süü suuruse ja ka selle ebaõiguse.
Karistusseadustiku järgi on süüteo subjektiivsed tunnused tahtlus, ettevaatamatus, motiiv ja eesmärk.
Valge Lootos
14. sajand
Valge Lootose ülestõus 1796. aastal oli mandžude vastane talupoegade ja budistide vastuhakk. Tingis: rahvastikukasv, valitsejate kaugenemine rahvast. Tulemus: Mandžude keskvõim nõrgenes.
Katamaraan
right|thumb|200px|Katamaraanparvlaev right|thumb|200px right|thumb|200px|Purjepaat katamaraan Katamaraan (tamili sõnadest kattu maram 'kaks puud') on kahe (küljega kõrvutise ning ühendatud) kerega veesõiduk.
Valge Lootos
18. ja 19. sajandi ülestõusud
Neljasaja aasta jooksul oli Valge Lootos praktiliselt põranda alla surutud. Qingi dünastia keisri Qianlongi valitsemisaja lõpupoole muutus Hiina talupoegade olukord väga raskeks, sest nappis haritavat maad, koormised kasvasid, vaskraha devalveerus hõbeda suhtes ning maa koondus väheste suurmaaomanike kätte, mistõttu väiketalupoegadest said maatöölised. Puhkes mitu Valge Lootose ideedel põhinevat talupoegade ülestõusu, sealhulgas Wan Luni ülestõus 1774. Liikumine suruti maha alles 1803.
Juba 1811 puhkesid aga uued rahutused, mida juhtis Valgest Lootosest välja kasvanud Tianlijiao (taevaseaduse koolkond) ning mida salaja toetasid ka uue keisri Jiaqingi säästupoliitikaga rahulolematud õukonnaametnikud. Aastal 1813 tungisid vandenõulased Keelatud linna ning oleksid keisri äärepealt tapnud. Keisri pojal Daoguangil õnnestus isa viimasel hetkel päästa.
Ka arvukad järgnevad ülestõusud, mis Hiinat 19. sajandil vapustasid, olid ühel või teisel määral mõjutatud Valge Lootose ideedest. Nende seas oli 1851 puhkenud rahutused Shandongis, Henanis, Anhuis ja Jiangsus (taipingide ülestõus) ning bokserite ülestõus (1900).
Qing-ide dünastia (1644-1911) sattus raske löögi alla Valge Lootose poolt ja need püüdsid salataolasi hävitada, kuid Valge Lootos kadus põranda alla ja spondeeris nii ideoloogiliselt kui ka materiaalselt Hiina kodanliku revolutsiooni, mis paiskas Hiina viimase imperatrissi troonilt.
Imperatriss Cixi-l (or Tz'u-hsi samuti Hsiao-ch'in) oli kaks isiklikku Valge Lootose sekti taolast kes aitasid ta nooruses troonile peale Hsien-feng (Xianfeng) surma, enne oli iludus üks tuhandest imperaatori liignaistest. Neist taolastest ja imelisest imperatrissist kirjutab pikalt tolle aegne Briti Impeeriumi saadik enda mälestuses
Fontanella (Vorarlberg)
Fontanella on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Geograafia
Umbes 29,5% vallast on metsa all ja 52,1% on alpiinne.
Alljaotused
Valda kuuluvad järgmised külad: Fontanella, Garlitt, Mittelberg, Türtsch, Kirchberg, Seewald ja Faschina.
Majandus
Vallas on 18 ettevõtet. 102 inimest tüütab. Turismiaastal 2001/2002 oli siin kokku 70 365 ööbimist.
Ajalugu
Fontanella asutati Valais' asunike poolt 14. sajandil. Aastatel 1945-1955 oli see Prantsusmaa okupatsiooni all.
Urdu kirjandus
Urdu kirjandus on urdu keeles kirjutatud ilukirjandus.
Liiklusmärk
Liiklusmärk (vananenud termin teemärk) on liikluse korraldamiseks teedele paigaldatav piltmärk.
Liiklusmärke on kahte liiki: alalised ja ajutised. Ajutisi märke kasutatakse näiteks teetööde läbiviimise korral. Need märgid on alalistest madalamad, need paigutatakse teisaldatavatele alustele ja need on tavaliselt kollase taustaga. Kui ajutise liiklusmärgi tähendus on vastuolus alalise märgi omaga, tuleb juhinduda ajutisest märgist.
Kevade tänav (Narva)
Kevade tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Algab Hariduse tänavalt, kulgeb põhja poole, pöördub kirdesse ja lõpeb tupiktänavaga. Tänava pikkus on umbes 370 m.
Rahvavälja tänav
Rahvavälja tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Algab Hariduse tänavalt, ristub vasakult Fama tänavaga ja lõpeb Tallinna maanteega ristudes. Tänava pikkus on umbes 285 m.
Kevade tänav (Narva)
Enne Teist maailmasõda olid samas kohas 3. Peetri tänav, Kesk Aguli tänav, Rahvaväljak ja Õhu tänav (1905. aasta linnaplaanil Раздельная улица, 1912. aasta linnaplaanil – Wahe uulits ehk Vahe tänav). 1960. aastatel moodustati Kevade tänav nendel tänavatel asunud majadest.
Rahvavälja tänav
Tänavale anti nimi 2006. aastal Narva Linnavalitsuse 24. augusti korraldusega nr 1042-k
Tänav sai nime samas piirkonnas enne Teist maailmasõda asunud Rahvavälja haljasala järgi.
Keskväljak (Jõhvi)
pisi|Administratiivhoone Jõhvi keskväljakul Keskväljak on väljak ja aadressikoht Jõhvis.
Väljaku ääres asub Ida-Viru maavalitsus ning mitmed toitlustuskohad ja kauplused, samuti Jõhvi Issanda Ristimise kirik.
Umbtänav
pisi|[[Parmu tänav Tallinnas]]
Umbtänav ehk tupiktänav ehk tupik on tänav, mis on ühenduses teise tänavaga vaid ühest otsast.
Umbtänavad on näiteks Mustasõstra tänav ja Moora umbtänav Tallinnas, Lille tänav, Kiire tänav, Peedu tänav, Tammekuru põik, Surnuaia tänav Tartus.
Umbtänavale osutatakse liiklusmärgiga "Umbtee".
Lille tänav
Lille tänavaid on Eestis palju:
Zombilation - The Greatest Cuts
"Zombilation – The Greatest Cuts" on ansambli Lordi 2009. aasta kogumikalbum. Album ilmus Drakkari poolt 20. veebruaril. Limiteeritud kogusega saab kaasa veel CD-plaadi, kus on helisalvestised Lordi 2006. aasta Stockholmi kontserdist, plaatidelt "Get Heavy", "The Monsterican Dream" ja "The Arockalypse" pärit boonuslood ning DVD. Esimese plaadi peal ilmusid lood neljalt Lordi plaadilt. Plaat ilmus Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Itaalias ja Hispaanias. "Zombilation" avaldati lepingujärgselt pärast seda, kui Saksamaa plaadifrima Drakkar lõpetas bändiga lepingu.
Friedrich von Löwen (1600–1669)
1646. aastal kinkis kuninganna Kristiina Löwenile Koluvere linnuse, koos selle juurde kuuluvate maa-aladega. Talle kuulus ka Seira mõis Kirbla kihelkonnas ja Mölby mõis Soomes.
20. septembril 1649 sai vana aadlist põlvnev ooberst Friedrich Löwe koos venna Gerhard Löwega (1608–1677) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks, ning ühtlasi ka vapiparanduse. Nende suguvõsa immatrikuleeriti 1723 Löwe (Löwen) nime all Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana Nr.1739.