cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herakleitos
Poliitiline taust
Ta hüüdnimeks oli "Tume", sest tema poolt kirjapandut oli raske mõista. Samuti kutsuti teda "Nutvaks", sest alati, kui Herakleitos väljus kodust ja nägi ümberringi nii palju rumalalt elavaid ja surevaid inimesi, olevat ta haletsusest nutnud. Juba lapsepõlves pani ta teisi imestama: algul väites, et ta midagi ei tea, hiljem aga – väites, et on kõiketeadja. Teised inimesed aga ei teadvat midagi. Ja kui teavadki, siis pole nende teadmised midagi väärt, sest "paljuteadmine ei tee targaks".
Francesco Albani
Rooma paavst oli 1592–1605 Clemens VIII, kes oli sündinud Ippolito Aldobrandini nime all. Tema ajal saavutas Rooma linn halduses stabiilsuse ja paavst patroneeris kunste. Paavst oli pärit Urbinos asuvast Firenze perekonnast, mis oli abielude kaudu seotud Emilia-Romagna ja Farnesedega, sest Parma hertsog Ranuccio I abiellus 7. mail 1600 paavsti tütre Olimpia Aldobrandini vanima tütre Margherita Aldobrandiniga. Nii Parma kui ka Bologna kuulusid Emilia-Romagnasse ning seetõttu pole üllatav, et kui Ranuccio vend kardinal Odoardo Farnese pidi kunsti tellima, siis eelistas ta tellida Bolognas elanud Caraccidelt.
Herakleitos
Poliitiline taust
Kui Thales võttis maailma asjadest toimekalt osa, siis isepäine Herakleitos hindas oma sõltumatust. Teadete järgi eelistas ta vestelda lastega. Ta arvustas karmilt oma kaasaegseid ja üldse kogu inimkonda. Ta põlastas rahvahulki, "liiga paljusid", kes elavad unetaolist elu, ärkamata iialgi teadlikule mõtlemisele. Rahvuslikke suurkujusid, selliseid nagu Homeros, nimetas ta pilkavalt "pimedateks, kes talutavad pimedaid". Eriti põlglikult suhtus Herakleitos religiooni välistesse vormidesse.
Herakleitose filosoofia kõige iseloomulikumaks jooneks on tema arusaam maailmast kui pidevast muutumisest. Herakleitos ise väljendab seda aforismidega:
Francesco Albani
1600 kolis Albani Rooma. Caracci stuudio valmistas seal Farnese palee freskosid ja Albani sai freskode loomisel tööd. Albani sai Caraccide kõige tuntumaks õpilaseks. Annibale Caracci kavandite põhjal ning Lanfranco ja Sisto Badalocchio abiga valmistas ta 1602–07 freskod Meie Püha Südame Emanda kirikus (Nostra Signora del Sacro Cuore) ja 1606–07 Mattei palees (Palazzo Mattei di Giove). 1609 valmistas ta suure laemaali tollases Giustiniani palees, tänapäeva Odescalchi palees teemal "Phaetoni langus ja jumalate nõukogu" ning selle tellis Vincenzo Giustiniani, kes oli ka Caravaggio patroon. Hiljem valmistas ta selles palees veel kaks freskot teemal "Joosepi elu". 1612–14 valmistas ta freskod Santa Maria della Pace kirikus, mis ehitati ümber Pietro da Cortona juhtimisel. 1616 maalis ta kardinali Fabrizio Verospi tellimusel Via del Corsol asuvas Veraspi palees laefreskod teemal "Apollo ja aastaajad".
Gröönimaa
pisi|Satelliidifoto Gröönimaast
Francesco Albani
Pikapeale kujunes Albanil välja võistluslik suhe Guido Reniga, keda paavst samuti tugevalt toetas. Reni oli lõppkokkuvõttes edukam ja Kvirinaali palee kabeli ehitamisel töötas Albani tema alluvuses.
Gröönimaa
Gröönimaa on omavalitsuslik ala Taani Kuningriigi koosseisus. Asub Ameerika maailmajaos, hõlmab Gröönimaa saare ja mitu väikest saart, mis asuvad Põhja-Ameerika mandrist (Kanadast) kirdes Põhja-Jäämere ja Atlandi ookeani vahel.
Herakleitos
Poliitiline taust
Maailm on kui jõgi, milles voolavad järjest uued veed. Sellepärast võimegi teatud mõttes öelda, et ühte ja samasse jõkke ei saa astuda kaks korda. Nimi ja asukoht jäävad samaks, kuid jões voolavad järjest uued veed. Ka inimene muutub pidevalt: vananemine, uued elamused jne. Igal järgneval hetkel me erineme sellest, kes me olime eelnenud momendil. Tähendab, see "Mina", kes eksisteeris hetk tagasi, enam ei eksisteeri. Siit ka aforism: "Eksisteerime ja ei eksisteeri".
Sageli väljendatakse Herakleitose filosoofia põhiseisukohta lausega: Kõik voolab. Sellist ütlust pole Herakleitos ise kirja pole pannud – see on talle lihtsalt omistatud.
Gröönimaa
Gröönimaa põhjaosa ja Kanadale kuuluvat Ellesmere'i saart eraldab Narese väin, mille vähim laius on 26 km. Väinas asub Tartupaluki saar. Narese väinast lõunasse jäävad Gröönimaa ja Kanada vahele Baffini laht ja Davise väin, mille laius on 350–700 km. Ida pool paiknevast Islandist eraldab Gröönimaad 300 km laiune Taani väin.
Francesco Albani
Albani kõige tuntumad teosed põhinevad müütidel. San Sebastiano fuori le Mura kirikus asuvad tema freskod "Püha Sebastian" ja "Maarja taevassevõtmine". Samuti kuuluvad tema teoste hulka "Magav Venus", "Diana suplemas", "Nõjatuv Danae", "Galatea meres" ja "Europa pullil". Talle omistatakse ka oforti "Dido surm".
Herakleitos
Teos
Herakleitos olevat kirjutanud üheainsa raamatu (papüüruserulli) ning andnud selle hoiule Artemise templisse (see võib tõsi olla, sest templitesse oli kombeks väärtasju hoiule anda ja pole teada, et tollal oleks raamatukogusid olnud).
Francesco Albani
Albani kõige kuulsamad õpilased on Carlo Cignani, Andrea Sacchi, Francesco Mola ja Giovanni Francesco Grimaldi.
Gröönimaa
Gröönimaa pindala on 2 166 086 km², mis on ligikaudu 50 korda suurem kui Eesti. Gröönimaa ulatus põhjast lõunasse on 2670 km. Morris Jesupi neem 730 km kaugusel põhjapoolusest on mitme teatmiku järgi maailma põhjapoolseim maismaapunkt. Ent selle neeme läheduses on mõni saareke veidi põhja pool. Lõunapoolseim punkt Nunap Isua neem (varasema nimega Farveli neem) paikneb Tallinnaga peaaegu samal laiuskraadil.
Francesco Albani
Hoolimata sellest, et ta sai Roomas suuri tellimusi, pöördus ta 1625 pärast oma naise surma tagasi sünnilinna, kus abiellus teist korda. Bolognas keskendus ta peamiselt maastikumaalile.
Gröönimaa
Elanike arv seisuga 1. jaanuar 2011 oli 56 615.
Herakleitos
Teos
Raamat võis moodustada sidusa terviku, aga säilinud fragmente on raske omavahel seostada, kuigi tõenäoliselt on meil olemas küllaltki suur osa teosest. Sellepärast arvatakse ka, et see võis olla ütluste kogumik. Theophrastosele tundus, et teos on lõpetamata, ja pani selle autori melanhoolia arvele. Diogenes Laertiose (9.5–6) teatel jagunes teos kolmeks osaks: üks kosmoloogiast, teine poliitikast ja eetikast ning kolmas teoloogiast.
Gröönimaa
Vaatamata (loodusgeograafilisele) asukohale Ameerikas, on Gröönimaa poliitika ja majandus olnud läbi aegade tihedasti seotud Euroopaga.
Herakleitos
Õpetus
Herakleitos paigutatakse tavaliselt väljapoole koolkondi.
Gröönimaa
Nimi
Gröönimaa gröönikeelne nimi Kalaallit Nunaat tähendab grööni keeles inimeste maad (st gröönlaste maad).
Herakleitos
Õpetus
Herakleitose filosoofiat mõisteti juba antiikajal selles mõttes monistlikuna, et kõik asjad pärinevad mõistuslikust maailmatulest. Tulest tekib Herakleitose järgi maailm, mis ilmutab kõigis oma ilmingutes enamiku inimeste eest varjatud mõistuspärast saatust maailmaseaduse, logose järgi. Kõik on pidevas voolavas saamises, mis võtab pinnapealsed vastandid kokku kõrgemas ühtsuses. Sellest käsitusest tekkis hiljem lühendvormel "kõik voolab" (πάντα ῥεῖ).
Gröönimaa
Nimi
Taanikeelne Grønland tähendab rohelist maad. Selle nime andsid maale sinna 10. sajandil elama asunud islandlased (vanaislandi Grænland).
Herakleitos
Tunnetusteooria
Herakleitos soovitab meeltekogemust (B55), kuid ütleb, et barbarihingega inimeste jaoks on silmad ja kõrvad halvad tunnistajad (B107). Barbar on see, kes kreeka keelt ei oska. Meeltekogemus on küll arusaamiseks vajalik, kuid ilma keeleoskuseta ei osata meeltelt pärinevat teavet tõlgendada. Herakleitos ei ütle täpselt, mis roll on tunnetuses kogemusel ja mõistusel, kuid üht-teist saab välja lugeda tema väljendusviisist. Herakleitos ütleb, et jumal, kelle oraakel on Delfis, ei ütle ega varja, vaid annab märke (B93). Samamoodi on Herakleitose keerulistesse väljenditesse kodeeritud palju sõnumeid neile, kes oskavad tõlgendada. Ta kasutab mitteilmsete tähendustega väljendites sõnamänge, paradokse, antiteese, paralleele ja muid võtteid. See ning asjaolu, et ta peab logost maailma korrastavaks printsiibiks, jätab mulje, et ta peab oma väljendeid keerulise struktuuri ja semantikaga maailma jäljendusteks. Lugeja peab lahendama sõnamõistatusi, ja selleks peab ta lugema maailma märke. Mõistusliku ehitusega maailmast arusaamiseks pole tarvis deduktsiooni, vaid induktsiooni, kuigi mõista saab ainult selle kuju. Nendele, kes seda mõistavad, on logosel oluline sõnum, et kõik on üks (B50). Herakleitos püüabki selgitada, mis mõttes kõik on üks.
Gröönimaa
Sümbolid ja tähised
Gröönimaal on lipp.
Herakleitos
Tunnetusteooria
Herakleitose filosoofia üks keskne aspekt on eristus massile ("paljud", οἱ πολλοί) osaks saavate eluilmakogemuste ja ainsana tunnetuseni logose mõttes viiva sügavama elutegelikkuse taipamise vahel. "Paljud" on need, kes ei pühendu tõelisele filosoofiale ega jõua seetõttu sügavama tunnetuseni. Herakleitose lähtemõte, mis teoses kordub, on "võitlus paljude mõtte- ja teguviisi vastu ning ühtlasi selle kriitiline iseloomustamine" ning nende osaliste kogemuste ja osatõdede ületamine tervikvaates. Reaalsust mitte tunnetavate inimeste "filosoofiaeelsest ja -välisest mõtte- ja teguviisist" selgelt lahti öeldes pretendeerib Herakleitos sellele, et ta on logost tunnetanud.
Gröönimaa
Sümbolid ja tähised
Lennukite eraldusmärk on Taani ja Fääri saartega ühine OY.
Herakleitos
Voolamiseõpetus ja vastandite ühtsus
Platoni ja Aristotelese hinnangul olid Herakleitosel äärmuslikud vaated, mis viisid vastuolu seaduse rikkumiseni: kõik muutub pidevalt; vastandid on identsed (vastandite ühtsus); järelikult kõik ühtaegu on ja ei ole. Platonil loeme: "Usun, et Herakleitos ütleb, et kõik möödub ja miski ei jää, ning ütleb olevaid jõe vooluga võrreldes, et ühte jõkke ei saa kaks korda astuda." (Kratylos 402a = A6). Herakleitos ise ütleb, et nendele, kas samasse jõkke astuvad, voolab aina uus vesi (B12). Kuigi vesi muutub, on jõgi sama. Jõgi saabki olla sama sellepärast, et vesi muutub. See, et ühed asjad muutuvad, teeb võimalikuks teiste asjade püsimise. Koostisosade muutumine aitab tervikul püsida.
Herakleitos usub küll vastandite ühtsust (B67), kuid mitte vastandite samasust, sest üks vastand saab teiseks (B88, B126). Vastandid vahelduvad teisenedes.
Gröönimaa
Sümbolid ja tähised
Interneti tippdomeen on .gl.
Loodus
pisi|Isfjord, Ilulissat, Disko laht, Lääne-Gröönimaa. Hiiglaslikud jääkamakad (kuni 180 meetrit kõrged) ja rusujää liikumas välja Isfjordist merre. Suvel võib see liikumine toimuda kuni 30 meetrit päevas Loodusgeograafiliselt on Gröönimaa Põhja-Ameerika osa.
Herakleitos
Maailm
Herakleitos ütleb, et maailm (kosmos) on kõigile sama, seda pole loonud ükski jumal ega inimene, see on igavene tuli, mis mõõdu järgi süttib ja kustub (B30). Antiikpärimuses on Herakleitost mõistetud nii, et maailm hävib maailmatulekahjus ja sünnib uuesti (A10), siin aga ei tundu kogu maailma hävimisest juttu olevat, maailma kujutatakse püsivana. Ained muutuvad kindla korra ja mõõdu järgi (B31): tuli muundub veeks, millest pool muundub tagasi tuleks, pool maaks. Kui maa muundub tagasi veeks, võtab see sama palju ruumi kui vesi enne maaks muundumist. Nähtavasti on jutt ainete tasakaalust hoolimata pidevast muundumisest.
Gröönimaa
Loodus
Suurema osa Gröönimaast moodustab peaaegu puutumatu loodus. Üle 80% Gröönimaast on kaetud igijää ja -lumega, mille paksus on kuni 2300 meetrit. Saare keskosas on jääalune maapind kohati üle 300 m allpool Maailmamere taset. Jäävabu alasid on kokku 410 449 km² (mis on Eestist ligikaudu üheksa korda suurem ala). Gröönimaa kirdeosa hõlmab Põhja- ja Ida-Gröönimaa rahvuspark, mis on maailma suurim looduskaitseala (972 000 km²). Sellest tohutust alast veidi lõuna poole saare idarannikule jääb ka kõigi Taani Kuningriigi valduste kõrgeim mäetipp Gunnbjørn Fjeld – 3694 m. Valdav osa Gröönimaa mägedest jääb siiski alla 1500 meetri.
Herakleitos
Tüli ja sõda
Voolamine ja vastandlikkus on Herakleitose järgi eluks vajalikud. Tüli ei tohi kaduda, sest kõrgete ja madalate helideta poleks harmooniat ning emaste ja isasteta poleks elusolendeid (A22). Tüli ja sõda hoiab maailma alal (B80, B53). Herakleitos ei leia Anaximandrose kombel, et kosmiline õiglus karistab ühte vastandit teisest üleastumise eest, vaid ütleb, et alalise vastandite konfliktita ei oleks päeva ja öö, kuuma ja külma, suve ja talve ning elu ja surma vaheldumist, niisiis üldse elu. Vastandid voolavad vastastikku muundudes. Et maailma tasakaal säiliks, peab igal muutusel olema võrdne vastandmuutus: tee üles ja alla on sama (B60). Siin on vastandite ühtsus ilma vastuoluta.
Moraal ja poliitika
On vaieldud, kas Herakleitos oli põhiliselt loodusfilosoof (Geoffrey Kirk) või inimese olukorraga tegelev filosoof (Charles Kahn). Teose avalausest (B1) paistab nähtuvat, et ta mõtleb rääkida asjade loomusest nii, et see inimeste elu sügavalt puudutab.
Hing on loomu poolest tuline (veest sünnib hing; B36). Hing tekib teistest ainetest nagu tuligi, kuid on piiritu (B45). Joobnud olek teeb hinge niiskeks, vooruslik elu hoiab hinge kuiva ja arukana. Paistab, et hinged säilivad pärast surma ning nende käekäik sõltub nende iseloomust.
Herakleitos tähtsustas seadusi: nende eest tuleb võidelda nagu linnamüüri eest (44). Inimlikke seadusi toidab jumalik seadus (B114), need põhinevad asjade loomusel. Inimlikke seadusi ei saa karistamatult rikkuda.
Maailmal on jumalik ühtsus, mida on raske tabada ja võib-olla võimatu lahutada maailma protsessidest (B32, B67). Maailm on kas jumal või jumala tegevuse ilming. Jumalas tuleb viimasel juhul näha asjade fundamentaalset korda. Jumalat võib pidada alaliselt muutuvaks tuleks. Jumalus on maailmas, kuid mitte antropomorfsena.
Kynosarges
Kynosarges on paik Ateena eeslinnas Ilissose jõe lõunakaldal linnamüüri ligidal Diomeia deemis, kus väidetavalt kogunesid esimese küüniku Antisthenese kuulajad. Kynosargese gümnaasium oli antiikajal Ateena üks kolmest gümnaasiumist (Akademeia ja Lykeioni kõrval) ning oli pühendatud Heraklesele, kes oli isa poolest surematu ja ema poolest surelik, ning selles käisid ateenlased, kes olid kahtlase sugupuuga nagu Herakleski, st polnud ühe vanema poolest ateenlased (olid nothoi) ning seega mitte täieõiguslikud kodanikud.
Gröönimaa
Loodus
Liustike tegevus on vorminud väga liigendatud rannajoone, kus leidub palju fjorde ja rannikulähedasi saari.
Kliima on kõikjal polaarne, kuid paikkonniti üsna erinev.
Gröönimaa saare lõunaosas kasvab madalaid puid ja põõsaid, suurem osa puudest kasvab Qinngua orus. Samuti kasvab saare lõunaosa orgudes kanarbikku, kukemarja, mustikat, samblikke. Orgudes esineb kohati üsna lopsakaid niite.
Gröönimaal on kaevandatud kivisütt, krüoliiti, marmorit, tsinki, tina ja hõbedat. Võimalik on nafta, kulla, nioobiumi, tantaali, uraani, rauamaagi ja teemantide kaevandamine.
Haldus
1979. aastal sai Gröönimaa autonoomia ja omavalitsuse (Hjemmestyre/Home Rule).
1973. aastast kuulus Gröönimaa Taani riigi osana Euroopa Majandusühendusse, kuid pärast autonoomia saavutamist ja 1982. aasta referendumi astuti sealt 1985. aastal välja. Gröönimaa kuulub Põhjamaade Nõukogusse ja Arktilisse Nõukogusse.
Gröönimaa parlament
2021. aasta parlamendivalimiste järel enim kohti (12) Inuit Ataqatigiit käes. Järgnevad Siumut (10), Naleraq (4), Demokratiit (3) ja Atassut (2).
Taani parlamendis esindab Gröönimaad kaks esindajat.
Suhted Taaniga
Taani esindajaks Gröönimaal on alates 2005. aastast ülemvolinik Søren Hald Møller. Taani pädevuses on välissuhted ja kaitsepoliitika, kuid Gröönimaal on õigus välissuhetes kaasa rääkida kõikides küsimustes, mis on otseselt Gröönimaaga seotud.
Suhted teiste inuittidega
Gröönimaa osaleb inuittide koostööorganisatsioonis Inuit Circumpolar Council.
Haldusjaotus
pisi|Haldusjaotus 2009-2017 Gröönimaa jaguneb alates 2018. aastast viieks omavalitsuseks (Kujalleq, Avannaata, Qeqertalik, Qeqqata, Sermersooq) ja Gröönimaa rahvuspargi alaks. Omavalitsuste koostööd edendas 2018. aastani omavalitsuste liit KANUKOKA.
Rahvastik
Elanike arv on olnud:
Keskmine eluiga oli 2007. aasta hinnangul meestel 66 aastat, naistel 74 aastat.
89% Gröönimaa elanikest on Gröönimaal sündinud inuitid ja taanlased, 11% mujal, peamiselt Taanis, sündinud.
Majandus
pisi|Nuuk Gröönimaa majandus on suures osas riiklik. Enamik suurematest ettevõtetest kuulub Grööni valitsusele, maa eraomand puudub. Peamiseks tuluallikaks on kalandus, eelkõige krevetipüük. Olulised on Taani riigi makstavad subsiidiumid, mis ulatuvad 3 miljardi Taani kroonini aastas.
Grööni majandus kasvas 2005. aastal 3,0%, inflatsioon oli 1,4% ja tööpuudus 6,2%.
Rahvatulu elaniku kohta oli 2007. aastal 20 000 USA dollarit.
Herakleitos
Jäljendajad ja järgijad
Ettekujutus Herakleitosest kui saamise filosoofist on kujunenud jäljendajate ja järgijate mõjul.
Pseudo-Hippokrates
Pseudo-Hippokratese teostes "Dieedist" ja "Toidust" esitatakse Herakleitose vastandite ühtimise printsiipi süstemaatiliselt ja teaduslik-proosalises vormis.
Kratylos
Herakleitose õpilane ja Platoni õpetaja Kratylos viiski nähtavasti Herakleitose õpetuse relativistliku absurdini. Tema jälgedes tõsteti Herakleitose juures esikohale puhta saamise probleem. Tema omistas Herakleitosele väite, et ühte jõkke ei saa mitu korda astuda, ning ütles, et ei saa ühtegi korda, sest igal uuel hetkel ei ole jõgi enam sama. Kratylos järeldas üldisest voolavusest tõelise teadmise võimatuse ning võimatuse üldse midagi mõelda ja öelda, nii et sõnade asemel lõi ta vilistades käsi kokku, tahtes näidata, et ta midagi ei tea.
Epicharmos
Komöödiakirjanik Epicharmos, kes elas 470. aasta paiku eKr Hieroni õukonnas ja oli Kratylosest palju vanem, ühendas herakleitismi pütagoreismiga. Ta naeris oma komöödiates välja Herakleitose pütagoreismi äärmusi. See, kes varem laenu võttis, ei ole enam võlgu, sest ta on juba teine inimene, sest talle on midagi lisandunud ja midagi on kaduma läinud. Eile kutsutud külaline tuleb täna kontvõõrana. Epicharmos ütleb ka, inimesed peavad üksteist kõige ilusamateks, nii nagu ka koerad üksteist. See võib olla Herakleitosest inspireeritud relativism, kuid samasugune väide on Xenophantesel, kes vastustas relativismi.
Sokrates
Tumeduse kohta on esimene tugipunkt Sokratese ütlus Diogenes Laertiosel: "See, millest ma aru sain, on suurepärane; ma usun, et ka see, millest ma aru ei saanud, kuid selleks on tarvis Delose sukeldujat." Ta pidas silma Delose saare eriti osavaid sukeldujaid ning vihjas ühtlasi sealsele Apolloni oraaklile. Nii et tõlgendusprobleemid olid olemas juba antiikajal, kuigi Herakleitose teos säilis ühena vähestest presokraatikute teostest originaalis veel vähemalt keskmise keisririigi ajani. pisi|Herakleitose tsitaat [[visionääride teel Berliinis]]
Platon ja Aristoteles
Herakleitose motiivide ümbertõlgendamist ja oma filosoofiasse ülevõtmist alustasid juba Platon ja Aristoteles.
Kui Aristoteles nägi Herakleitoses oma metafüüsika eelkäijat, siis Platon kasutas teda oma ideedeõpetuse eelloos ja pidas Herakleitose mõtlemist igavesele saamisele ja voolamisele suunatuks, millega rajati tõlgendustraditsioon, mille järelkõla leidub veel Friedrich Nietzschel: "Herakleitos ütleb ju, et kõik hävib ja miski ei jää püsima, ning võrreldes kõike olevat voolava jõega, ütleb ta, et ühte ja samasse jõkke ei saa kaks korda astuda." (Platon. Kratylos 402a) Selle tsitaadi esimest osa peetakse mitteehtsaks. Teine lõik on kas Platoni ümbertõlgendus või pärineb mujal dokumenteerimata ütlusel. "Kratyloses" mainitakse ka filosoofe, kes "koos Herakleitosega uskusid, et kõik olev muutub ja miski ei jää muutumatuks." Sarnaselt räägib Platon "Theaitetoses" "Herakleitose sõpradest" ehk "herakleitoslastest"; siiski on vaevalt usutav, et tegu oli õpilaste ringiga kitsamas mõttes.
Keisririigi aeg
pisi|[[Donato Bramante. "Nuttev Herakleitos ja naerev Demokritos". Lõuendile ülekantud fresko. 1477., Pinacoteca di Brera, Milano]] Keisririigi ajal mainiti ja tsiteeriti Herakleitost sageli, segades ehtsat väljamõelduga. Paljud väljamõeldud kirjad temalt ja temale, mis tollal ringlesid, näitavad, et küünikud tahtsid teha temast oma suuna eelkäijat. Stoikud (Seneca), uuspütaagorlased, platoonikud (eritiPlutarchos) ja varajane kirikuisa Aleksandria Klemens viitasid temale. Et puudus Herakleitose ühtne pärimusliin või koolkond, said erinevad suunad teda kasutada, kuid sellest ei tekkinud järjepidevust. Lukianos Samosatast nägi Herakleitoses "nutvat filosoofi", kes kaebas inimeste narruse üle, erinevalt Demokritosest kui inimeste nõmeduse üle "naervast filosoofist". Skeptik Sekstos Empeirikos kritiseieris Herakleitost ja heitis talle ette "dogmaatilisi" ütlusi.
Keskaeg
15. sajandil töötas Nicolaus Cusanus välja teoloogilise ja tunnetusteoreetilise vormeli "vastandite kokkulangemine", mida sarnasuse tõttu Herakleitose vastanditemütlemisega sageli sellega seostatakse. Ent Nicolaus ei maini Herakleitost ja miski ei näita konkreetselt, et Herakleitos oleks teda mõjutanud.
Martin Heidegger
Martin Heidegger uuris Herakleitost intensiivselt ja seostas teda omaenda filosoofiaga. 1930ndatel määratles Heidegger loogika Herakleitose logosemõiste mõttes, nimelt tähendab see tema meelest oleva olemist. Heidegger viib oma tõe kui varjamatuse mõiste tagasi Herakleitose alētheia'le ning näeb sellele sõnale vastavat "aluskogemust" Platonil juba "kadumas". Heideggere meelest "enne Sokratest metafüüsikat veel ei olnud; Herakleitose ja Parmenidese mõtlemine on "füüsika" physis'e kui oleva olemise olemuse väljamõtlemise mõttes". Heidegger vastustab "ka Nietzsche enda poolt käibele toodud" tõlgendushüpoteesi, et olemine on "saamine". Oma Herakleitose-tõlgenduses tahtis Heidegger saamise ja olemise dualismist lahti saada. Järelikult põhineb tema Herakleitose-retseptsioon olemuslikult logose tõlgendusel physis'e tõlgendusena. "Sõna physis algses tähenduses on Heideggeri järgi veel kuulda midagi sellest suhtest, mida kreeklased sõnas a-lētheia, varjamatus, küll nimetasid, aga ei võtnud spetsiaalselt arvesse." Varjatu väljanäitamine on seega Herakleitose saavutus, millele ta ju ka ise pretendeeris. Heidegger oli arvamusel, et "mõtteajaloo algus oli enam kui hiljem vananenud lähtekoht, nimelt algus kui archē, st asutava ja seega jääva algusalusena". Herakleitose ütluses B 123, et loomus armastab varjuda, kätkevat juba filosoofilis-teadusliku mõtlemise arenguseadus. See panevat aluse Herakleitose positsioonile: "Tema mõtlemisel on teemaks üks "asi", mille rajamine paneb ühtlasi pitseri mõtlemise kogu ajaloolisele saatusele.
Aleksei Lossev
Aleksei Lossevi raamatus "История античной эстетики. Ранняя классика" (1963) on üks peatükk "Эстетика общематериального континуума. Гераклит" ("Üldmateriaalse kontiinumi esteetika. Herakleitos") pühendatud Herakleitosele. Järgnevas kokkuvõttes on leheküljenumbrid antud 2000. aasta väljaande järgi.
Herakleitose hüüdnimi "Tume" tuleneb aischyloslik-pindaroslikust arhailiselt pidulikust tumedusest, mille taga on viimistletud stiil, mis on tema filosoofiast ja esteetikast lahutamatu ning annab uue mõtte Herakleitose õpetusele, mis kogu klassikalise esteetika kombel räägib elavate stiihiate igavesest saamisest ning püsivatest momentidest nendes (371–372). Nii Elea koolkond, Mileetose koolkond kui ka Herakleitos rääkisid asjade üleüldisest saamisest, üleüldisest pidevusest ja lausalisest kontiinumist, millesse üksikud asjad ja kategooriad upuvad. Eleaadid seadsid esiplaanile pidevuse mõiste ning jätsid tagaplaanile asjade lahutatud ja liikuva paljuse, sest viimane oli nende meelest ainult aistitav, mitte mõistetav. Mileetoslased konstrueerisid üleüldise kontiinumi mateeria ühtede elementide pideva teisteks ülemineku teel, nii et materjal elementides on määratletum, kuigi jääb alles nende üksteiseks muundumine ühes pidevas voos. Herakleitosel pole enam tegu mitte asjade elementidega, vaid asjadega. Hoolimata omavahelisest erinevusest lähevad asjad tal igavesti ja pidevalt üksteiseks üle, nii et üldine kosmiline kontiinum jääb alles. Sellepärast võibki Herakleitose esteetikat nimetada üldmateriaalse kontiinumi esteetikaks. (372)
Herakleitos ei ole sel määral filosoof, et ta formuleeriks oma õpetuse täpsetes ja selgetes kategooriates ja teadvustaks oma mõtlemise metodoloogia. Tema kirjutised ei ole filosoofia, vaid luule, lüürika. Tema kõnes on palju kujundeid ja tõenäoliselt ka värsimõõt, samuti tume sümboolika ja püüd välistada abstraktne filosofeerimine. Tema filosoofiat ja esteetikat on sama raske avada nagu Homerose filosoofiat. (372) See vaade on paratamatult suvaline ja tinglik, kuigi enamik filosoofiaajaloolasi peab seda ainuvõimalikuks ja tingimatuks. Ent täiesti võimatu on pidada vastanditeõpetust ainuvõimalikuks vaateks Herakleitosele, sest igasugused abstraktsed kategooriad on talle täiesti võõrad, vastanditest räägib ta ainult intuitiivsete luulepiltide abil. Luulele, nagu kõigele elusale, saab läheneda suvalisest vaatepunktist. Selget loogilist mõistet tohib mõista ainult ühel moel, luulekujund või müüdisümbol kätkeb paratamatult irratsionaalsust, mis teeb mistahes loogilise lähenemise ebaadekvaatseks ja tinglikuks. Nii nagu muusikat ei saa sõnas tervenisti väljendada, ei saa ka luulet ega mütoloogiat mõistes tervenisti väljendada. Sellepärast ongi kõige tähtsam küsimus Herakleitose stiilist: ainult tema esteetika ja filosoofia stiil näitab, mil määral on vastandite ühtsuse ja võitluse vaatekoht tinglik ja mitte ainus. (373)
Üldtunnustatud vaatekoha järgi tuleb Herakleitose harmoonia mõistmiseks lähtuda tema üldisest vastandite (sealhulgas ühtsuse ja paljuse) kokkulangemise ideest: B60, B15, B58, B88, B62, B103, B53, B80 (373–374). See igasuguste vastandite iseendaga võitlev kokkulangemine ongi tõeline harmoonia, mis püsib tulel, kõige algusel ja lõpul, ja logosel, maailmaseadusel, kosmilise tulise Sõna harmoonia: B1, B8, B10, B51, B54, A22 (374–375).
Gröönimaa
Majandus
Peamine majandusharu on kalandus ja sellega seotud muud tööstusharud. Valitsusele kuuluv Royal Greenland on Põhja-Euroopa suurim kalatööstus. Tegeldakse ka hülge- ja vaalajahiga. Tulenevalt majanduse struktuurist ekspordib Gröönimaa peamiselt kalatooteid (sh krevette) ja muid toidukaupu. Euroopa Liiduga on sõlmitud kalandusleping, mis võimaldab kalatoodete eksporti Euroopa Liidu turule. Imporditakse peamiselt masinaid ja seadmeid, muid tööstuskaupu, toidukaupu ja kütust. Suurim kaubanduspartner on Taani.
Rahaühik on Taani kroon.
Maanteede puudumise tõttu kasutatakse Gröönimaa siseseks liikluseks mere- või õhutransporti (kopteriliiklus).
Paleoeskimod
Rohkem kui 4500 aastat tagasi asustasid Gröönimaa paleoeskimod, kes saabusid Siberi idaosast ja asusid küllalt lühikese aja jooksul Alaskasse, Kanadasse ja Gröönimaale (Independence I ja Saqqaq'i kultuur). Paleoeskimod olid jahimehed, nad kasutasid väga mitmesuguseid püügivahendeid (harpuunid, odad, vibud) ja tööriistu (kirved, noad, kaabitsad, naasklid). Töödeldi puud (Gröönimaa rannikule oli eelnenud aastatuhandete jooksul kogunenud tohutul hulgal ajupuid), luud, sarvi, kivi, merevaiku, nahka. Elati vastavalt püügihooajale vahelduvates laagripaikades. Peamiselt elatuti hülge- ja põhjapõdrajahist, kala- ja linnupüügist (kajakad, hahad, haned). Korjati marju. Peeti koeri, keda tõenäoliselt kasutati koormavedamiseks ja jahil, saanide kasutamisest ei ole jälgi leitud. Toidu valmistamiseks tehti ajupuudest tuld.
Umbes 900 eKr tekkis Dorseti kultuur, mis erines eelnenust püügivahendite ja eluasemete välimuse poolest, ka ei kasutatud enam lõkke tegemiseks ajupuitu. Tuleaset asendasid nüüd steatiidist lambid, milles põletati mereimetajate rasva. Dorseti kultuuri hilisemal perioodil (umbes 400 eKr – 1500 pKr) muutus ühiskonna struktuur arvatavasti keerukamaks. Tekkisid eluasemed, mis mahutasid palju perekondi endise 1–2 asemel. Arvatavasti tugevnes šamaani positsioon usulise juhina. Inuittide gruppidel olid omavahel tihedad kaubandussidemed. Asustus koondus selle perioodi lõpus Gröönimaa loodeosasse.
Skandinaavia asustus
10. sajandi lõpust kuni 15. sajandini asustasid Gröönimaa edelarannikut Skandinaavia päritolu sisserändajad. Islandlaste saaga andmetel avastas Gröönimaa islandlane Gunnbjörn Úlfsson. Esimene ümberasuja oli saagaandmete kohaselt Eiríkr Punane (rauði), kes purjetas sinna 982. aasta paiku. Ta uuris Gröönimaa ranniku põhjalikult läbi, valides välja piirkonnad, mis olid loomakasvatuse seisukohalt soodsaimad. Eiríkr andis kirjalike allikate andmetel maale ka nime Grænland ('Roheline maa'), lootuses, et hea nimi meelitab sinna rohkem inimesi. 10. sajandil oli Gröönimaal kliima arvatavasti praegusest soojem ning Islandiga võrreldes olid sealsed rohumaad lopsakamad, mis tegi saare väljarändajatele ahvatlevaks. Gröönimaa edelaosa, kuhu väljarändajad saabusid, asub Islandist geograafiliselt lõuna pool, samadel laiuskraadidel Shetlandi saartega ning Bergeni ja Osloga Norras. Viikingiajal oli madalaid rohumaid seal ka praegusest rohkem, maa on aja jooksul vajunud ja osa tolleaegseid rohumaid on praeguseks merre kadunud.
pisi|Keskajal skandinaavlaste ehitatud [[Hvalsey kiriku varemed 20. sajandi alguses. Pildistanud Frederik Carl Peter Rüttel]]
Aastal 985 asus Islandilt Gröönimaa poole Eiríkr Punase juhtimisel teele 25 laeva, millest 14 jõudis kohale. Asustus koondus Gröönimaa edelarannikul kahte keskusse: Ida-Asula (Eystribyggð, praegune Narsaq, Qaqortoq ja Nanortalik) ja Lääne-Asula (Vestribyggð, Nuuki fjordi kaldal). Skandinaavia asustuse hiilgeaegadel, 12.–13. sajandil elas seal 3000–5000 inimest. Gröönimaa ristiti umbes aastal 1000. Aastal 1125 loodi Gröönimaa piiskopkond, keskusega Garðarris (Igaliko). Saarel oli üle kümne kiriku. Lisaks loomakasvatusele (lambad, kitsed, lehmad, hobused, sead) tegeleti Gröönimaal jahiga (põhjapõdrad, morsad, jääkarud, linnud) ning kala- ja vaalapüügiga. Gröönimaa pakutavad morsakihvad, jääkarud, polaarrebase- jt nahad, vaalakiused olid Euroopas hinnatud luksuskaupadeks, mis võimaldasid sisse osta rauda, puud, vilja ja muud vajalikku. Kui Gröönimaa skandinaavlased aasta 1000 paiku Ameerika avastasid, käidi ka seal puid toomas, Gröönimaal kohapeal võis leida vaid ajupuud. Gröönimaa skandinaavlastest elanikkond oli sõltuv kaubandusest Euroopaga ja esimestel sajanditel suheldigi Lääne-Euroopaga küllalt tihedalt. Näiteks jõudsid sinna üsna kiiresti Lääne-Euroopa rõivamoed. Mingil määral suheldi ja kaubeldi ka inuittidega.
Herakleitos
Aleksei Lossev
Esimesena torkab silma abstraktse terminoloogia täielik puudumine. Kui filosoofiat mõista abstraktsete yerminite ja mõistetega opereerimisena, siis Herakleitos pole üldse filosoof. Herakleitosele on alati omistatud ütlus tõlkega "Kõik liigub ja miski ei seisa paigal." (A 6; Platon. Kratylos 402 a.) See ei ole Herakleitose enda väljendus, vaid tõlge Platoni abstraktsesse keelde. Panta chōrei ei tähenda tingimata 'kõik liigub', sest chōrei võib tähendada 'läheb ära', 'läheb', 'taandub', 'asub teele', 'loovutab koha teisele'. 'levib'. Menei ei tähenda ainult 'seisab paigal', vaid ka 'ootab'. Miks võtta ainult abstraktsed filosoofilised tähendused, mitte see konkreetne tähendus, mis Herakleitosel ainult olla saigi? Isegi kui oletada, et Platon tsiteerib Herakleitost sõna-sõnalt, saame: "Kõik levib, või loovutab koha teisele, ja miski ei oota." Ja kuidas iganes mõista jõe voolamist ja võimatust samasse jõkke kaks korda astuda, on jõgi ikka jõgi ja ta jääb iseendaks, sest mis siis muidu saaks voolata. Isegi Platonil, kes abstraktset õpetust kritiseerib, kõlab Herakleitos palju konkreetsemalt kui Sextosel ja doksograafidel. Herakleitos ise ei kasuta sõnu "liikumine" ja "paigalseis", ja ütlust "kõik voolab" ei leidu ei Diogenesel, Sextosel ega doksograafidel, parimal juhul on see mõne hilisema herakleitoslase ütlus; pole teada, kes kreeka filosoofidest seda esimesena kasutas. Herakleitosel pole ka termineid "saamine" ja "vastandite kokkulangemine". Kõik see on hilisem tõlgendus; sama hästi võiks sellise terminoloogia abstraheerida Puškinilt, Lermontovilt või Tjuttševilt, kellel on küllaga kujundeid, mis on seotud elu voolavusega või vastandlike määratluste ühitamisega selles. "Ilias" VI 146jj sisaldab inimelu võrdlust haljendavate lehtedega, mis jälle maha langevad. See on kõige ehtsam saamine. "Saamise" hüpnoos ja trafarett pimestavad enamikku filosoofe, kes Herakleitost tõlgendades ja tõlkides unustavad filoloogia ranged reeglid. Herakleitosel on küll õpetus üleüldisest saamisest, kuid see on liiga suureks puhutud, esikohale seatud. Fragmendis B31 tõlgitakse trōpai "muundumisteks", aga trōpē tähendab hoopis 'pööre, muutus, vahetus'. Näiteks Leukipposel (А 6) ja Demokritosel (А 38) on see ühe ja sama kujutise pööre täisnurga võrra. Herakleitose fragmendis on seda sõna kasutatud seoses päikese liikumisega taevas. Jutt ei ole tule muundumistest, vaid päikese pööretest. Päike kaldub mere poole ning jõuab just mere joonel oma pöörete äärpunkti. Sellepärast ei öeldagi "vesi", vaid "meri". Kui jutt oleks tule muundumisest veest, siis oleks edasi juttu vee muundumisest maaks ja tagasimuundumisest. Klemens, kes selle teksti ära toob ja on ise stoikute kosmoloogia mõju all, mõistab seda nii, et vesi, saadus tule muundumisest Logose ja jumala toimel, muutub ise edasi maaks ja taevaks. See aga on filoloogiliselt võimatu. Jutt on sellest, et päike, mis mööda taevast kaldub, puudutab maad ning meri puudutab ühelt poolt maad, teiselt poolt taevast. Pole juttu muundumistest ega saamisest. (378–380)
Herakleitose õpetus ei sisalda abstraktseid konstruktsioone, nagu "paigalseis", "liikumine", "olemine", "mitteolemine", "saamine", "vastandite kokkulangemine", "aru", "mõistus", "mateeria", "vaim", "maailmaseadus", ega termineid nagu "vorm", "idee", "mõiste", "dialektika", ta ei pidanud end materialistiks, idealistiks, metafüüsikuks, müstikuks, empiirikuks ega ratsionalistiks. Sel kõigel pole Herakleitosega mingit pistmist. Seetõttu Georg Friedrich Wilhelm Hegeli väga selge ja sügav Herakleitose-esitus peegeldab küll päris lähedalt tema filosoofia abstraktset olemust ning on paljus selle adekvaatne loogiline vormel, kuid just loogilisuse ja abstraktsuse tõttu pole sel Herakleitosega mingit pistmist. Herakleitosel pole midagi spekulatiivset ei Hegeli ega antiikplatonismi mõttes. Eksib ka Ferdinand Lassalle, kelle järgi Herakleitose filosoofia on vastandite samasuse loogilise seaduse filosoofia. (384)
See "aineregister" näitab, et kuigi Herakleitose kujundid sisaldavad mütoloogia, filosoofia, teaduse ja luule elemente, ei taandu need ühelegi neist. Kui kõige alus on tuli, siis juba ainuüksi sellepärast ei saa teda pidada mütoloogiks, sest mütoloogia jaoks on kõige aluseks Zeus ja teised Olümpose jumalad, aga Herakleitos ei saa isegi "tarka", mis tal samuti on olemise aluseks, ühemõtteliselt Zeusiks nimetada (B32). Diels kommenteerib seda nii: ei taha sellepärast, et teda ei tohi segi ajada rahvaliku Zeusiga, ja tahab sellepärast, et teda mõistetakse ühtsusena, nagu ka Xenophanese fragmendis: "Üks jumal, suurim jumalate ja inimeste seas, ei sarnane surelikuga ei välimuse ega mõtte poolest." See on antropomorfismita mütoloogia, st enam mitte mütoloogia: tuli on igavesti elav (B30), mõistuslikult jumalik, valitseb maailma (B64), nii et ka päike on mõistuslikku päritolu (A12). Seejuures on tuli ikkagi abstraktselt võetud stiihia. Esteetika ajaloo seisukohast on Herakleitose tuli sellepärast väga tähtis kujund. Ta ei ole lihtsalt teiste stiihiate lähtealge nagu Thalese vesi ja Anaximenese õhk. Ta suunab kõike ja annab kõigele vormi. Pigem on ta mateeria arhetüüp, mis ei määra teda mitte ainult faktiliselt, vaid ka struktuurselt ("mõõdu järgi süttiv ja kustuv"). Ülalpool on seda tuld vaadeldud materiaalse stiihiana ja vastandatud Herakleitose formaalsetele printsiipidele tinglikult, domineeriva funktsiooni vaatekohast. Herakleitos ei tunne jaotust vormiks ja mateeriaks, aine struktuuriks ja aineks endaks. Sellepärast pole ime, et Herakleitose tuli on struktuurne ning määrab endaga mis tahes muu struktuuri (eelkõige maa ja mere). Selle kosmilise tule kaja on ka inimhing, mis on samuti tulise loomuga. Tuli on Herakleitosel kõikide ühe või teise struktuuriga asjade aineline ja meeleliselt tajutav elav kosmiline printsiip. (387–388)
Täpselt samamoodi on kiusatus käsitada Herakleitose logost (tarkust) abstraktse filosoofilise printsiibina. Ent Logos pole tal eristatav tulest ja õhust (A16: "Tõmmanud hingates sisse selle jumaliku Logose, saame Herakleitose järgi mõistuslikeks." A8: Logos on "eeterlik keha".) Nii et Logos on ka füüsiline keha ja müütiline olend. Vanad tööd Logosest (Max Heinze, Anathon Aall, Sergei Trubetskoi, Mitrofan Muretov, Mihhail Dõnnik) seda küsimust ei püstitanud, aga Wilhelm Kelber ütleb, et Logos on sümbol. (Nagu kunagi Edmund Pfleiderer, väidab Kelber, et Herakleitose õpetus oli sõltuv kreeka müsteeriumidest. Ta seob Herakleitose Artemise templiga Ephesoses, mis viib ta Herakleitose kristianiseerimiseni ja minaõpetuseni.) Dielsil puudub tekst: "Kõik on täis hingelisi ja vaimseid olemusi." Hing on Herakleitosel peamiselt soe "aur", "sädemeke", "täheke" (A15), pärineb veest (B36), kuid on sellegipoolest surematu, nii sügav, et piire ei leia, (B45) ning hinge Logos suurendab end (B115). Hing on nii filosoofiline alge (Aristoteles. De anima 12, 405a24 = А 15), mütoloogiline olend kui ka filosoofiline asi. (388–389)
Gröönimaa
Thule kultuur
pisi|Jääkarukütt kajakil. Pildistatud [[1904. aastal Frederik Carl Peter Rütteli poolt]]
Herakleitos
Aleksei Lossev
Sama käib mõtlemise kohta. Mõte on kõigil ühine (B113), mõte valitseb kõike kõiges (B41). Teisest küljest, mõtlemine ja mõte on eristamatud tulest ja välgust (B64) ning inimene on mõistuseta ja aru on ainult keskkonnal (A16). Filosoofiaajaloolased ei saa aru, kuidas ta ühest küljest eelistab seda, mis on nähtav, kuuldav ja uuritav, (B55) ja teisest küljest väidab, et (B107) jämeda hingega inimestel on silmad ja kõrvad halvad tunnistajad, (A16) tõe kriteerium on ühine jumalik mõistus, milles osalemine teeb meid mõistuslikuks, nii et (B114) kes tahab rääkida mõistlikult, peab tuginema sellele üldisele ning (B54) nähtamatu harmoonia on nähtavast tugevam. Herakleitose tunnetusteooria ei ole empirism ega ratsionalism; tunnetusteoreetilise dualismi tingimustes on seda raske mõista. (389)
Gröönimaa
Uued sidemed Skandinaaviaga
Aastal 1721 saabus Gröönimaale Norra kirikuõpetaja Hans Egede, kes lootis eest leida viikingite järeltulijad. Skandinaavlasi ta saarelt ei leidnud, kuid tekkisid kontaktid inuittidega, kelle seas Egede hakkas misjonitööd tegema, üritades neid "tsiviliseerida". Godthåbi (praegu Nuuk) rajati kaubalinn ja Gröönimaa muutus Norra kolooniaks (sel ajal valitses ka Norrat Taani kuningas). Aastal 1814 muutus Gröönimaa ka formaalselt Taani kolooniaks. 1953 kaotati koloonia staatus ja Gröönimaa muudeti põhiseadusega Taani riigi osaks, võrdselt Taani maakondadega. Aastal 1979 sai Gröönimaa kohaliku omavalitsuse.
Herakleitos
Aleksei Lossev
Nii nagu tuli kätkeb peale mateeria ka midagi formaalset, nimelt struktuuri, kätkeb ka Logos midagi materiaalset, mis on aga struktuurselt organiseeriv ja struktuurselt organiseeritud. Kathleen Freeman samastab Herakleitose õpetuse mõõdu mõistega. Ka Geoffrey Kirki meelest tuleb Herakleitose Logoses esile tõsta struktuurne moment ning Logos on Herakleitosel ainult asjade korrastatuse üldisem külg. "Logose" tõlkeks pakub ta "asjade valem", pidades seda tabavamaks kui täielikku samastamist mõõduga. Tõepoolest, Logos on esiteks asjade ühtsus (B50), teiseks asjade üldisus (B2), mis on asjadele nii sügavalt omane, et logos on kõigile sama maailmakord (B30), kolmandaks on see üldisus olemasoleva seadus (B114), mis määrab iga asja (B1) ning kõikide asjade tasakaalu (B31). Kui tuli on läinud üle maaks, siis ta on kosmoses kvalitatiivselt kahanenud, kuid on ilmunud maa, kui maa on läinud üle veeks või kui mõlemad on tulnud tagasi tulek, siis tuli reguleerib kõike olevat kvantitatiivselt ning hoiab pidevalt kosmilist tasakaalu. (René Schaerer võrdleb õnnestunult Herakleitоse tuld abstsissiga ja logost ordinaadiga, nii et iga asja määratluse tingib tule annus ja logose annus.) Kirk tõlgendab õigesti Herakleitose Logost kvantitatiivse materiaalse proportsioonina või kvantitatiivse regulaarsusena kõiges. (389–390)
Selles valguses tuleb tõlgendada ka teisi Herakleitose terminid, mis käivad olemise formaalse külje kohta. "Mõtlemine on kõigil ühine" (B113). "Tarkus kätkeb ühes: tunnetada mõtet kui seda, mis valitseb kõiki kõigi läbi" (B41). See tähendab, "üks tark" valitseb iseennast. Tõsi küll, see tark on teatud mõttes kõigest eraldi (B108): samas mõttes, kuidas on üksteisest eraldi tuli, teised stiihiad, logos, mõõt. Need on lihtsalt sama asja eri küljed. Kõige juhtimine kõige läbi ainus viis, kuidas Herakleitos saab mõista igavest tarkust, mis ei ole mateeriast eraldi, vaid mateerias leiabki reaalse teostuse. Nõnda ilmutab Herakleitos struktuurse mõistmise elemente nendes terminites, mis on hilisemast abstraktsest teooriast veel väga kaugel. Veel rohkem veenavad selles Herakleitose tekstid, mis sisaldavad sõna "seadus". Meil on siin üldise ja üksiku vastastikune immanentsus. Selles kosmose struktuurses tasakaalus seisnebki Herakleitose esteetika keskne punkt. Tasakaal seisneb selles, et mida rohkem on kosmoses tuld, seda vähem on teisi aineid, milleks ta üle läheb, ja mida vähem on neid aineid, seda rohkem on kosmoses tuld. Peale selle, tasakaalu kosmoses tuleb mõista ka stabiilselt. Herakleitose esteetikas on kontiinum, kus ei lange kokku mitte ainult asjade elemendid, vaid ka asjad ise, mis ometi jäävad iseendaks, nii et kosmoses kujuneb igavesti liikuv ja saav, kuid struktuurselt vormistatud, rütmiline tasakaal. Tekstidest on näha, et kõige oleva struktuursus on Herakleitose järgi peamine, mis ta sellest leiab. Peaaegu kõigist Herakleitose kosmilistest fragmentidest leiame kontiinumi liikuva struktuursuse; see ei ole luule ega mütoloogia, vaid esteetika. Näiteks "kõike juhib Piksenool" (B64) Välk on ju stiihia. Kuidas saab mõista stiihilisuse ja otstarbekohase ühitamist mõista väljaspool esteetilisi struktuurseid funktsioone? Sama lugu on sõjaga kui kõige olemasoleva isa ja valitsejaga. Sama lugu on jõega, milles peale puhta aloogilise saamise võib leida palju muud, mis muudab selle pideva voolamise struktuurselt mõõdetud tervikuks. Sama käib hingem jumala, saatuse jne kohta. Hermann Fränkel näitab nii jumala samasust maailmaga Herakleitosel kui ka nende suhtelist erinevust, nii et säärase teoloogia ainus printsiip saabki olla meelelise maailma struktuurne tasakaal iseendaga. (390–391)
Tundub, nagu selliseid kujundeid nagu "vool", "välk" ja "sõda" saaks mõista ainult luuleliselt, kuigi filosoofiline tähendus on veel võimalik, aga "lüürat", "vibu ja nooli" ja "mängivat last" mõistavad kõik puhtluulelistena, väga ilusatena, kuigi Herakleitos andis vähemalt esimesele täiesti mitteluulelise tõlgenduse. Elusast mõistuslikust jumalikust igavesest tulest sünnivad üha uued stiihiad, asjad, hinged, maailmad, kogu see pulbitsev olemine ja maailmaelu, milles valitseb võitlus, tüli, sõda, vastuolu, igavene kaos. Viimane sünnitab endast kõik vormunu ja neelab selle. Võitluses, sõjas on vastuolulised asjad pinges. Igaüks neist ilmutab oma jõudu ja tahab teiselt jõu ära võtta. See ongi Herakleitose järgi tõeline ilu, kiirgab ilu, paiskab välja ilu helisid ja kõlab nagu ilus pill. Lüüra on pingutatud keeltega pill, ilusas helid kõlavad tänu vastandlikele tendentsidele, igale keelele mõjuvate vastandlike jõudude võitlusele. Maailmakaos, mis on tekkinud tulest ja läheb vastu hukkumisele tules, kuri ja hea võitlus iseendaga, maailma absoluutne elu, kannab igas oma momendis ka hukatust, hävitust, surma. Eluprotsess on ka surmaprotsess, ka surmaprotsess on eluprotsess. Organismi laialiläinud elemendid ei surnud, vaid läksid üle uutesse ühenditesse. Ka vibu on riist, mis on ehitatud vastandlike jõudude võitluse printsiibil. Nagu elu üldse, on ta surma alge. Philip Wheelright rõhutab lüüra ja vibu kujundis õigusega pingutatuse momenti. Asi pole ainult lüüra ja vibu kujus, vibunööri ja keelte pingutatuses, vaid ka tulemuses: vibu laseb ja tabab märki, lüüra tekitab helisid. Pingutamist võib veel pidada pythagoraslikuks, jutt tagasimõjust, mis viib märki tabamiseni või heli tekkimiseni, on Herakleitose jutt. Kreeka sõna hamartanō tähendabki sõna-sõnalt 'mitte märki tabama'; hamartia 'viga, mittemärkitabamine' etendab Aristotelese (Poeetika XIII, 1453а10) järgi peaosa tragöödias. (392–393)
"Igavik on mängiv laps, kes seab kabenuppe üles: valitsemine [maailma üle] kuulub lapsele." (B52) Esiteks rõhutatakse mõistusetust, mis valitseb maailmas ja maailma, põhimõttelist kaootilisust ja juhuslikkust, mis välistab mõistusliku maailmakorra. Seda kurja, mõistusetut, pimedat kaost kujutatakse kabena, keerulise loova eesmärgipärasusena, mõistusliku ja teadliku konstruktsioonini. Näiteks võib pildil kujutada laevahukku, aga pilt on helge loova aru looming. Nii ka Herakleitose tulekaos on väga sügav ja keeruline, andekas ja kaugelenägev mäng nagu meie kabemäng. See maailmakaose mäng iseendaga on täiesti looduslik, loomulik, valutu, süütu ja puhas. See ei ole kosmilise pattulangemise tagajärg, ei ole sisemise ängi, pessimismi, kunstnikudemonismi tagajärg. See on täiesti loomulik maailma seisund, täiesti kahjutu ja süütu, puhas ja isegi armas, naeratav. Kuri maailmakaos, mis ise ennast ja ise ennast neelab, on ainult kaosest, kurjusest ja surmast mitte midagi teadva lapse armsad ja süütud lõbud. (393)
"Kuiv sära on kõige parem ja kõige targem hing." (B118) Tavaliselt öeldakse, et Herakleitos räägib siin rumalust, tuues juurde ka B117, et joobnul on hing niiske. Herakleitosel on tuli mõistuslik: tuli on läbinisti aru ja tähendus, puhas aru on läbinisti tuli. Tuli kuivatab, aru meelelise, roomava, ebapüsiva, määrdunu, ligase, laialivalguva helgeks teadvuseks, puhtaks mõtteks, elava, lõpmatu ja ammendamatu, kuid tervikliku, karske, endale keskendunud aru iluks. Sellest, et niiskus on hinge meeleline vald, räägib B77: "Hingedele on rahuldus ja surm saada niiskeks. Rahuldus seisneb neil sündimisse astumises." Ent aru ei ole ainult kuiv, endale keskendunud. Aru on tõe kiirgus, teadvuse valgus, kauni ja õndsa elu sära, sest ta peab tugevasti väljapoole mõjuma ning on oma valgusega kogu ümbrust hämmastama. Hilisematel antiikmõtlejatel on palju juttu aru valgusloomusest ja aruliste eidoste särast, ja paljud neist räägivad hinge ja aru enesele keskendatusest, enesetihendamisest, hinge viimisest puhtarulisse seisundisse. Herakleitosel on see intuitiivse ivana, juurena, seemnena, mis on langenud filosoofilisele pinnale. (393)