cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiltsi raudteejaam
Ajalugu
Ajaloolist jaamahoonet ei kasutata oma esialgses funktsioonis 1980. aastate keskpaigast alates. Viimati olid hoones korterid, kuid nüüdseks seisab ehitis juba aastaid kasutuseta.
Vaata ka
Kiltsi raudteejaamast mõnisada meetrit Tartu suunas asub vasakul (raudteest idas) Kiltsi vasallilinnuse ehk Kiltsi lossi (sks Schloß Aß) varemetele ehitatud Kiltsi mõis, kus tegutseb Kiltsi Põhikool.
Anguse
Anguse (18. sajandi kaartidel Hangus) on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Küla paikneb Rakvere–Rannapungerja maantee ja Roela–Anguse tee teeristi ümbruses. 18. sajandi kaartide järgi on Anguse külast lõunas Ädara jõel olnud vesiveski (Arrawo).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 19 elanikku. Kõik olid eestlased.
Küla lähedal on Aravuse järv.
Lääne-Nigula kihelkond
pisi|[[Lääne-Nigula kirik]] Lääne-Nigula kihelkond (lühend LNg; saksa keeles Kirchspiel Poenal) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Lääne-Nigula kihelkonna mõisad
pisi|[[Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] Kihelkonnas paiknes 19 mõisat – 1 kirikumõis, 12 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ning 3 poolmõisat. Lisaks veel 1 karjamõis.
Karjala-Soome NSV vapp
thumb|200px|Karjala-Soome NSV vapp Karjala-Soome NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Karjala-Soome NSV vapp.
1940. aastal moodustatud Karjala-Soome NSV sai endale vapi 8. juulil 1940, sellel oli kujutatud mägede, metsade ja järvede tagant tõusvat päikest, mille kiirtes olid ristatud kuldsed sirp ja vasar. Figuure ümbritsesid männiokstest ja viljapeadest pärg, mis olid mõlemalt poolt seotud kahe lindiga, üks oli punane ja teine rahvuslikku ornamente kujutav lint, alt olid aga lindid ühendatud. Külgmistel punastel lintidel oli ühel pool soomekeelne ja teisel venekeelne deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Alumisel aga soome keeles "KARJALAIS-SUOMALAINEN SNT" ja vene keeles "КАРЕЛО-ФИНСКАЯ ССР". Vapi kohal oli punane kuldse äärisega viisnurkne täht. 20. augustil 1956 muudeti Karjala-Soome NSV Karjala ANSV-ks ja see vapp kõrvaldati käibelt.
Täht (kiri)
Kitsamas tähenduses mõistetakse tähe all ainult häälikkirja märki.
Tähed on grafeemid.
Häälikkirjas kirja pandud sõna koosneb tähtedest.
Häälikkirja tähed
Tüüpjuhul märgib häälikkirja täht ühte häälikut või foneemi.
Mitmes häälikkirjas (näiteks ladina kirjas, kreeka kirjas, kirillitsas, armeenia kirjas) on tähel kaks varianti – suurtäht ja väiketäht. Need on tähe kui grafeemi allograafid.
Aruküla (Vinni)
Aruküla on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 49 elanikku. Neist 45 (91,8%) olid eestlased.
Saksamaa
Saksamaa (ametlik nimi Saksamaa Liitvabariik) on föderaalne vabariik Kesk-Euroopas. See piirneb Taani, Poola, Tšehhi, Austria, Šveitsi, Prantsusmaa, Luksemburgi, Belgia ja Hollandiga. Põhjas moodustavad loodusliku riigipiiri Põhjameri ja Läänemeri.
Pealinn ja valitsuse asukoht on Berliin, mõned üksikud ministeeriumid ja föderaalasutused asuvad Bonnis, endise Lääne-Saksamaa pealinnas. Poliitiline ülesehitus on föderaalne ja organiseeritud parlamentaarse demokraatiana. Põhiseaduse järgi määratleb Saksamaa end demokraatliku ja sotsiaalse liitriigi ning õigusriigina. Riik koosneb 16 osaliselt suveräänsest liidumaast. 83 miljoni elanikuga Saksamaa on Venemaa järel elanike arvult teine riik Euroopas ja suurim Euroopa Liidus. Saksamaa on ka ÜRO, Euroopa Liidu, NATO ja G8 liikmesriik.
Asend
Saksamaa asub Kesk-Euroopas 47°16′15″ ja 55°03′33″ põhjalaiuse ning 5°52′01″ ja 15°02′37″ idapikkuse vahel. Põhjas piirneb Saksamaa Taaniga (piiri pikkus 140 km), idas Poola (447 km) ja Tšehhiga (704 km), lõunas Austria (801 km, ilma piirita üle Bodensee) ja Šveitsiga (348 km, koos Büsingeni eksklaaviga, kuid ilma piirita üle Bodensee), edelas Prantsusmaaga (418 km), läänes Luksemburgi (128 km) ja Belgiaga (133 km) ning loodes Hollandiga (575 km). Maismaapiiri kogu pikkus on 3694 km. Loodes ja kirdes moodustavad loodusliku riigipiiri Põhjameri ja Läänemeri, Saksamaale kuulub ka osa Alpidest.
Kliima
Saksamaal valitseb mõõdukas kliima sooja suve ja külma talvega, aga pikemaajalised pakase- ja lumeperioodid on haruldased. Vihma sajab aasta läbi. Talve keskmine õhutemperatuur on 0 °C. Sademete hulk on mõõdukas, 500 mm.
Maastik
Kolmandik riigi põhjapoolsest osast asetseb Põhja-Euroopa tasandikul. Märgalad ja soised tingimused leiduvad enamasti Hollandi piiri lähedal. Liivases Macklenburgis kirdes on palju jääajast liustike poolt vormitud järvi.
Kesk-Saksamaal on peamiselt mustritu mägine maa, millest mõningad mäed on juba vormitud iidse vulkaanilise aktiivsuse poolt. Kesk-kõrgmaad jätkuvad idas ja põhjas kuni Saaleni ja liituvad Maagimäestikuga Tšehhi piiril. Berliinist lõunas, riigi kesk-ida osas, on maapind rohkem madal nagu põhjas koos liivase pinnasega ja jõgede ääres asetsevate märgaladega nagu Spreewaldi regioon.
Lõuna-Saksamaa pinnavorme iseloomustavad varieeruvad sirgjoonelised mägede ja kõrgendike ulatused. Lõunapiiril asuvad Alpid on suurimad mäestikud, kuid erinevalt Šveitsist ja Austriast asub Saksamaa pindalal väike osa Alpidest. Schwarzwaldi edelapiiril Prantsusmaa lähistel eraldab Reini Doonau ülemjooksust selle idanõlvadel.
Maakasutus
Saksamaa pindalast (357 021 km²) on 4750 km² niisutamata maa ja 7798 km² kaetud veega. Saksamaal on merepiiri 2389 km ja maismaapiire 3694 km.
2016. aasta andmete järgi on 51% Saksamaa maa-alast pühendatud põllumajandusele, samas kui 30% on metsas ja 14% on kaetud asulate või infrastruktuuriga.
Bioloogiline mitmekesisus
Saksamaalt on seni leitud 28 000 taime- ja seeneliiki, nende hulgas 3242 õistaime. Putukad on 33 305 liigiga Saksamaal esineva ligikaudu 48 000 loomaliigi seas suurim rühm. Saksamaal on 706 liiki selgroogseid, millest rikkaimad on kalad ja linnud. 91 liigiga moodustavad imetajad selgroogsete hulgas vaid väikese rühma. Paljude nende liikide populatsioon on praegu ohus. Seiratavatest taimedest on ohustatud 28,7% ja 3,7% on juba välja surnud. Loomade hulgas on ohustatud 71% kahepaiksete ja roomajate liikidest, 37% linnuliikidest ja 38% imetajate liikidest. Kuus protsenti linnuliikidest ja 13% imetajatest on juba välja surnud. Umbes 500 biotoobitüübi hulgast on ohustatud üle kahe kolmandiku (69%). Teisalt on mõnede liikide, eriti lindude, aga ka mõnede nahkhiireliikide puhul täheldatav populatsiooni positiivne areng. Need on kehtivate kaitseskeemide, näiteks 1992. aastal rakendatud loomastiku ja taimestiku elupaikade juhendi ning põllumajanduse ekstensiivistamise meetmete mõjud. NATURA 2000 ühtne võrgustik hõlmab FFH ja linnukaitse juhendi alusel registreeritud alasid, mis katavad ligikaudu 13% Saksamaa maismaast. Kuused, männid, pöögid ja tammed moodustavad kokku 73% metsamaast. Ligikaudu 90% metsamaast moodustavad 11 puuliiki. Riikliku metsainventuuri käigus uuriti 51 puuliiki või puuliigirühma.
Veestik
Kümme pikemat osaliselt või tervenisti läbi Saksamaa voolavat jõge on järgmised:
Suurimad järved on Bodeni järv (536 km²), Müritz (117 km²) ja Chiemsee (80 km²).
Nimi
1949. aastast on riigi ametlik nimi Bundesrepublik Deutschland, eesti keeles Saksamaa Liitvabariik (kuni 1983. aastani Saksa Föderatiivne Vabariik).
Haldusjaotus
pisi|Saksamaa liidumaad
Saksamaa koosneb 16 liidumaast:
Poliitiline süsteem
Saksamaa on parlamentaarne liitvabariik. Riigipea on liidupresident (Bundespräsident), kelle valib 5 aastaks valimiskogu (Bundesversammlung), mis koosneb Liidupäeva liikmetest (50%) ja liidumaade esindajatest (50%). Sama isik võib ametis olla kaks järjestikust ametiaega. Seadusandlikku võimu teostavad Liidunõukogu (Bundesrat) ja Liidupäev (Bundestag). Liidunõukogu 69 liiget esindavad liidumaade huve. Liikmed määravad liidumaade valitsused ja neid võidakse alati tagasi kutsuda. Iga liidumaa võib rahvaarvust sõltuvalt esitada 3–6 liiget, kes tohivad hääletada ainult blokina. Liidupäeva 299 liiget valib rahvas enamusvalimistel ühemandaadilistest ringkondadest, 299 liiget proportsionaalsuse põhimõttel parteinimekirjade järgi. Võib tekkida ka lisamandaate (2005. aasta valimistel lisandus neid 16). Erakondlik valimiskünnis on 5% või kolm isikumandaati. Parlamendiliikmete volitused kestavad neli aastat. Bundestagi valimistel saavad hääletada kõik üle 18-aastased ja Saksamaa kodakondsust omavad inimesed. Liidumaavalimistel (“Landtagswahlen”) saavad hääletada kõik üle 18-aastased ja Saksamaa kodakondsusega inimesed. Brandenburgis, Schleswig-Holsteinis, Bremenis ja Hamburgis saab hääletada alates 16. eluaastast, Saksamaa kodakondsus on endiselt nõutav. Munitsipaal/kohalikel valimistel (“Kommunalwahlen”) saavad hääletada kõik Saksamaa kodanikud ja EL-i kodanikud, kes on Saksamaal elanud üle kolme kuu. Vanuse alammäär oleneb osariigist. Saksimaal, Saarimaal, Rheinland-Pfalzis, Hessenis ja Baieris saavad hääletada ainult 18-aastased ja vanemad inimesed. Teistes liidumaades saab kohalikel valimistel hääletada alates 16. eluaastast. Lisaks on kõigil täiskasvanud ELi kodanikel lubatud hääletada Euroopa Parlamendi valimistel. Täidesaatev võim kuulub liiduvalitsusele (Bundesregierung), mida juhib liidukantsler (Bundeskanzler), kelle nimetab liidupresidendi ettepanekul 4 aastaks Liidupäev. Valitsuskabineti liikmed nimetab liidukantsleri ettepanekul liidupresident. Saksamaal kehtib mitmeparteisüsteem. Olulisimad erakonnad on Kristlik-Demokraatlik Liit (Christlich Demokratische Union Deutschlands) ja selle sõsarpartei Baieri Kristlik-Sotsiaalne Liit (Christlich-Soziale Union in Bayern), Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei (Sozialdemokratische Partei Deutschlands) ja Vaba Demokraatlik Partei (Freie Demokratische Partei). Kõrgeim kohtuorgan on Liidu Põhiseaduslik Kohus, mille 16 kohtunikku teostavad põhiseaduslikku järelevalvet ja lahendavad liidumaade-vahelisi tülisid. Pooled kohtunikest valib Liidupäev ja pooled Liidunõukogu. Kohtunike ametiaeg on 12 aastat ja neid ei tohi tagasi valida. Kõrgeim apellatsiooni- ja kassatsioonikohus on Liidukohus. Liidumaadel on oma kohtud. Kehtib 1949. aasta põhiseadus (mida on hiljem mitu korda täiendatud). Igal liidumaal on oma põhiseadus, parlament ja valitsus. Rahvusvahelise klassifikatsiooni alusel on Saksamaa vaba riik. Korruptsiooniindeksi järgi asub Saksamaa maailmas 10. kohal.
Riiklik julgeolekusüsteem
Saksamaa riikliku julgeolekusüsteemi moodustavad välisluureamet – Föderaalne Teabeteenistus (saksa k. Bundesnachrichtendienst BND), vastuluureasutus – Saksamaa föderaalne julgeolekuteenistus ehk Föderaalne Põhiseaduse Kaitsmise asutus (Bundesamt für Verfassungsschutz, BfV), sõjaväe vastuluure (Militärische Abschirmdienst, MAD) ja üleriigiline föderaalne kriminaalpolitsei asutus (Bundeskriminalamt, BKA).
Rahvastik
pisi|Saksamaa rahvastikupüramiid Saksamaa on suurriik, kus elab 2021. aasta septembri andmete järgi 83 222 442 inimest, sellega on Saksamaa Euroopa Liidu suurima rahvaarvuga riik. Maailmas on ta selle näitaja poolest 19. kohal. Rahvastikutihedus on 240 inimest ruutkilomeetri kohta. Keskmine eeldatav eluiga on meestel 78,6 ja naistel 83,4 aastat. Sündimus on 9,3 ja suremus 11,8 1000 inimese kohta aastal 2020. Saksamaa loomulik sünni ja suremuse suhe on olnud negatiivne 49 aastat järjest, mis on globaalselt selle näitaja pikim ametlik kestus. 87% elanikkonnast moodustavad Saksamaa kodanikud. 2021. aasta septembri seisuga on registreeritud Saksamaal 10,79 miljonit välisriikide kodanikku. Saksamaa iive on olnud üldjoontes juba 18. sajandist positiivne, 20. sajandil oli 3 suuremat mõõna, 2 maailmasõda ning aastad 1969–1973, mille järel on iive püsinud võrdlemisi stabiilsena. Prognooside kohaselt on aastaks 2050 Saksamaa rahvaarv langenud 77,6–83,6 miljonini erinevate mudelite tulemusena.
Rahvastikutihedus on suurim endiste/praeguste tööstuspiirkondade lähedal, kuhu on tekkinud suured linnastud (näiteks Ruhri tööstuspiirkond). Väiksem tihedus on Lõuna-Saksamaal, kus mõnevõrra takistavaks teguriks on mäed. Viimasel aastakümnel on vähenenud ka endise Ida-Saksamaa rahvastikutihedus, kuna hulk inimesi on suundunud elama läände, et leida paremad töövõimalused. Seega rahvastiku paiknemine sõltub nii looduslikest põhjustest kui ka sotsiaalsest olukorrast (töökohtade arv jne). Võrreldes naaberriikidega on Saksamaa suhteliselt tihedalt asustatud, kuna minevikus toimunud sõdade tõttu on riik kaotanud palju endisi territooriume. Naabritest on suurem rahvastikutihedus Belgias, Hollandis ja Luksemburgis.
Linnad
Saksamaa suurimad linnad on Berliin, Hamburg, München, Köln, Frankfurt ja Stuttgart. Suurim linnastuvõrk on Reini-Ruhri piirkond, kus elab ligikaudu 14 miljonit inimest.
Religioon ja maailmavaated
Pärast Teist maailmasõda on Saksamaale saabunud hulgaliselt Türgist pärit võõrtöölisi, kes tõid kaasa islami.
Saksamaa suurlinnad on kujunenud paljude Aasia ja Ameerika uusreligioonide keskusteks Euroopas.
Majandus
Saksamaa oli 2020. aastal SKT suuruse poolest neljas riik maailmas. Ekspordimahult Hiina ja Ameerika Ühendriikide järel maailma kolmas ja impordimahult Ameerika Ühendriikide ja Hiina järel maailma kolmas.
Saksamaa võttis 1. jaanuaril 2002 kasutusele euro, mis vahetas välja Saksa marga.
Väliskaubandus
Saksamaa põhilised ekspordiartiklid on masinad ja masinaosad, sõidukid ja varuosad, kemikaalid, metallid, meditsiini- ja toidukaubad. Saksamaa tähtsaimad ekspordipartnerid on Ameerika Ühendriigid – 9,11%, Prantsusmaa – 7,97%, Hiina – 7,48%, Holland – 6,1%, Suurbritannia – 5,98%, Itaalia – 5,23%, Poola – 4,84%, Austria – 4,7% (2019).
Barahiri sõrmus
Barahiri sõrmus on Isilduri perekonna reliikvia, mis on inimeste ja haldjate sõpruse sümboliks. Sellel sõrmusel polnud väge, kuid ta oli väärtuslik pärand. Sõrmuse valmistas noldor Kadumatul Maal.
Saksamaa
Energiamajandus
Aasta 2004 seisuga toodeti Saksamaal kokku 566,9 miljardit kilovatt-tundi (kWh) elektrit, millest eksporditi 50,8 miljardit kWh. Energialiikide jaotumine Saksamaal 2004. aasta seisuga oli järgmine: 40% – naftasaadused, 24% – kivisüsi, 22% – maagaas, 11% – tuumaenergia, 2% – hüdroenergia ja 2% – muu energia. Energiavarudest leidub rikkalikult kivisütt (Ruhri tööstuspiirkonnas) ja pruunsütt (Saksimaal ja Harzi mäestikus). Maagaasi leidub peamiselt Põhja- ja Lõuna-Saksamaal. Põhjameres ja Põhja-Saksamaal on riigil ka väikesed naftavarud. Suurte jõgede olemasolu (Rein, Elbe, Doonau jne) võimaldab ka hüdroenergia kasutamist, kuid siiski maailma mastaabis suured hüdroelektrijaamad Saksamaal puuduvad. Kuna kõik potentsiaalsed hüdroenergia tootmiseks sobivad kohad on juba kasutusele võetud, siis tulevikus selle osakaal enam tõusta ei saa. Viimasel aastakümnel on Saksamaal kõvasti hakatud rõhku panema ka tuuleenergiale: Saksamaast on saanud suurim tuuleenergiatootja terves maailmas. 2021. aastaks on otsustatud kõik Saksamaal töötavad tuumaelektrijaamad sulgeda ja sealt tulenev energiapuudujääk asendada rohelise energia näol. 2050. aastaks on võetud vägagi suurejooneline eesmärk: tõsta taastuvenergia osakaal energiamajanduses 50% peale.
Barahiri sõrmus
Finrod Felagund andis sõrmuse Barahirile tänutäheks oma elu päästmise eest. Sealt edasi pärandati sõrmust põlvest põlve edasi.
Biron (Kuramaa suguvõsa)
Biron, ka Biren, praegu Biron von Curland, kuni XVIII sajandini Bühren on Kuramaalt pärit aadli- ja valitsejasuguvõsa. Bironid olid Kuramaa ja Zemgale valitsevad hertsogid aastatel 1737–1740 ja 1763–1795.
Barahiri sõrmus
2951. aastal annab Elrond selle sõrmuse edasi Aragornile kui osa tema pärandist. 2980. aastal annab Aragorn sõrmuse Arwenile, kui nad kihluvad.
List of Middle-earth objects Anneau de Barahir
Saksamaa
Tööstus
pisi|[[Volkswagen Golf]] Suur osa Saksamaal leiduvast toorainest on tänaseks ennast juba ammendanud. Ohtralt on veel naatriumi leiukohti. Harzi mäestikus kaevandatakse veel ka pliid ja tsinki. Saksamaal on nii kerge- kui ka rasketööstusettevõtteid. Suurimad tööstusettevõtted paiknevad Ruhri piirkonnas, tooraine olemasolu ja Reini jõe tõttu. Piirkonnas asuvad suured tööstuslinnad nagu Essen ja Dortmund. Ülemaailmset kuulsust on sakslased kogunud enda autotööstusega, mis on väga kõrgelt hinnatud üle terve maailma – Volkswagen ja Daimler AG on ühed suurimad autotootjad terves maailmas (aasta 2019 seisuga tootsid ettevõtted kahe peale ligi 14,1 miljonit sõidukit). Ka elektroonikatööstuses ollakse tasemel (tänud suurettevõttele Siemens Group). Metallurgias pole Saksamaa küll maailma juhtivamaid riike, kuid Euroopas talle vastast ei ole. Näiteks ollakse Euroopa suurim terasetootja ja eksportija. Alumiiniumi puhul jäädakse alla vaid Norrale. Kergetööstuse hõive riigis suur pole, kuna masstoodang on koondunud odavama tööjõuga riikidesse. Siiski pärinevad paljud arenenud riikides tuntuks saanud brändid just nimelt Saksamaalt (näiteks sportrõivaste bränd Adidas). Kõrgtehnoloogilise tootmise arengueeldused on suured. Riigis on selleks vajaminevat kapitali, nõudlust kui ka võimalusi ekspertide väljakoolitamiseks.
Kultuur
pisi|püsti|Lucas Cranach vanema maal "Jeesuse ristilöömine" Saksa keel oli varem lingua franca Kesk-, Ida- ja Põhja-Euroopas ning on inglise keele järel teine õpituim võõrkeel. Saksa kultuur on rikas, riiki tuntakse "poeetide ja mõtlejate maana" (das Land der Dichter und Denker).
Germaani hõimude varajane ajalugu (100 eKr–300 pKr)
Arvatakse, et germaani hõimude etnogenees sai alguse hilisel Skandinaavia pronksiajal või kõige hiljem eel-Rooma rauaajal. Hõimud hakkasid 1. sajandil eKr liikuma Lõuna-Skandinaaviast ja Põhja-Saksamaalt lõuna, ida ja lääne poole. Nii said nad kokku gallia keltide, pärsia, balti ja slaavi hõimudega Ida-Euroopas. Varasest germaani ajaloost teatakse üldiselt vähe, teatakse vaid nende läbikäimisest ja kaubavahetusest Rooma Impeeriumiga.
1. sajandi algusaastatel korraldas Rooma pika sõjalise kampaania Reinist itta jäävatel aladel. Rooma võimule allutati mitmed germaani hõimud. Piirkond kuulutati rahulikuks 7. a pKr ning Germaania asehalduriks määrati Publius Quinctilius Varus. Vallutuskampaaniat juhtinud Tiberius (hilisem keiser) lahkus piirkonnast, et tegeleda Illüürias puhkenud ülestõusuga.
9. aastal toimunud Teutoburgi lahingus said Varuse juhitud Rooma väed germaanlaste ühisväe käest hävitavalt lüüa. Heruskide pealik Arminius oli suutnud koondada rivaalitsevad germaani hõimud Rooma-vastasesse liitu. Kuna Arminius oli ise Rooma sõjaväes teeninud, tundis ta selle nõrku kohti. Ta meelitas Varuse valeinformatsiooni abil Teutoburgi metsa, kus germaanlaste varitsus hävitas kogu Varuse armee. Roomale osutus kaotus niivõrd suureks löögiks, et see sisuliselt loobus edasistest Reini jõe taguse Germaania vallutamise plaanidest.
Aastaks 100, mis on ka Tacituse "Germania" aeg, olid saksa hõimud asustanud enamuse tänapäeva Saksamaa aladest: Reinist Doonauni. 3. sajandi l kerkis esile hulk Lääne-Germaani hõime: alemannid, frangid, saksid, friislased, sikambrid ja tüüringlased. Umbes 260. aastal murdsid need hõimud läbi Limesi frondi ehk liikusid kaugemale Reini ja Doonau jõgedest.
Esimene Saksa Riik, Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik (843–1806)
Keskaegne saksakeelse tuumikuga (Austria ja Saksamaa) riik Saksamaa kuningriik tekkis 843. aastal Verduni lepingu alusel, 800. aastal Karl Suure loodud Karolingide Impeeriumi jagunemise tagajärjel. Värske Saksa-Rooma impeerium püsis 1806. aastani. Selle territoorium ulatus Eideri jõest põhjas Vahemereni lõunas. Tihti viidatakse tekkinud riigile ka kui Püha Rooma Riigile või Vanale Keisririigile. Ametlik riigi nimi oli siiski Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik (ladina keeles "Sacrum Romanum Imperium Nationis Germanicæ").
Algselt pärast Frangi riigist eraldumist jätkus piirkonnas hertsogkondadeks killustumine ning alles Otto I (936–973) valitsemisajal suutis ta Rooma paavsti toetusel allutada hertsogiriigid ning pärast sõjakäiku Rooma end 962. aastal Rooma keisriks kroonida, kuid juba pärast Otto I surma hakkas keisri võim vähenema, seda eriti tema vastuolude tõttu Rooma paavstidega, kes keskajal Euroopas valitseva roomakatoliku kiriku peana tahtis lisaks vaimulikule võimule ka ilmalikku võimu kõikide keskaegsete riikide valitsejate üle.
Joule'i-Lenzi seadus
pisi|300px|[[Röster|Röstri hõõguv küttespiraall]] Joule'i-Lenzi seadus on füüsikaseadus, mille kohaselt elektrivoolu toimel juhis eralduv soojushulk Q on võrdne voolutugevuse I ruudu, juhi takistuse R ja voolu kestuse t korrutisega: kusjuures kõik suurused on SI-süsteemi ühikutes: vool amprites, takistus oomides, aeg sekundites ja soojushulk džaulides. Enne SI-le üleminekut, kui soojushulka mõõdeti kalorites, sisaldus valemis võrdetegur 0,239 (1 J ≈ 0,239 cal).
Saksamaa
Esimene Saksa Riik, Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik (843–1806)
13. sajandi keskel, kui Hohenstaufenite dünastia hääbus, tekkis mõneks ajaks – 25 aastaks interregnum ehk valitsejata aeg. Ükski valitseja ei suutnud ülal hoida seadusi või õigusi, aadlikud eirasid seadusi, röövrüütlid laastasid maad. Kuna keisrivõim ei kehtinud ja rüütlid omavahel jagelesid, oli vabalinnadel aega ja võimalust oma mõjuvõimu kasvatada. Nii sõlmisidki kaubalinnad kaitseliidu – Hansalinnade liidu. Lõpuks siiski leidus mees, kes sai riigi valitsemisega hakkama – Rudolf I ning pärast tema troonile asumist 1273 olid kõik Saksa keisrid Habsburgide, Wittelsbachide või Luxemburgide dünastiast.
Joule'i-Lenzi seadus
Kuna Ohmi seaduse kohaselt IR=U, saab eralduva soojushulga arvutada ka takistust mõõtmata: Peaaegu kõigi elektrisoojendusseadmete talitlus põhineb Joule'i-Lenzi seadusel. Sama valemi järgi leitakse ka soojuskadu elektriahelate elementides, nt elektriliinis (valemis on U siis liinis tekkiv pingelang).
Seaduse avastas James Prescott Joule aastal 1841 ja temast sõltumatult Emil Lenz 1842.
Saksamaa
Reformatsioon
pisi|püsti|[[Martin Luther]] 1517. aastal kirjutas Wittenbergis munk Martin Luther oma 95 teesi, millega pani aluse uuele religioonile. Luterlus omas laia levikut Saksamaa vürstiriikides ning roomakatoliku kirikust eraldiseisev luteri kirik sai paljudes saksa vürstiriikides 1530. aastal õiguslikuks usutunnistuseks. Lahkarvamused usuküsimustes roomakatoliku kirikuga viisid Kolmekümneaastase sõjani (1618–1648), mis laastas Saksamaad. Kolmekümneaastase sõja lõpetas Vestfaali rahu 1648. aastal, keisririik jagati de facto paljudeks (300) iseseisvateks vürstiriikideks.
Pärast 1740. aastat valitses Saksamaad duaalsus (kaksikmonarhia) – Austria Habsburgid ja Preisimaa kuningriik. Brandenburgi mark-Preisi kuningriiki valitses 1740. aastast kuningas Friedrich II, kes läks ajalukku kui Friedrich Suur. Saksamaa ühe kuurvürstiriigi esiletõusu aluseks oli Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmi poolt 1618. aastal Poola kuningalt lääniks Preisimaa ühendamine Brandenburgiga ning tugeva sõjaväe ning hariduse arendamine (Halle ülikooli (1694) ja Teaduste akadeemia (1699) asutamine). Samuti oli Brandenburg-Preisimaa varjupaigaks Prantsusmaa hugenottidele ja teistele (Madalmaade) usuvähemustele, kes leidsid protestantlikul Preisimaal pelgupaiga. Brandenburgi-Preisimaa laienemine toimus ka Poola jagamiste käigus: 1772. aastal Ida-Pommeri, Warmia ja Kulmimaa (Chelmnomaa) vastavalt 1793. ning 1795. aastal.
Nimelt alates 1793. aastast oli Saksamaa mässitud esmalt koalitsioonisõdadesse, seejärel Napoleoni sõdadesse. Reinist lääne pool olevad alad kaotati Prantsusmaale. 1803. aastal viidi läbi territoriaalreform. Kirik kaotas palju privileege ja senised 289 pisiriiki koondati 112 suuremaks haldusüksuseks. Mõned nendest nagu Baierimaa, Baden, Saksimaa ja Württemberg toetasid Napoleoni sõdades Austria vastu ja 1806. aastal lakkas Saksa Rahva Püha Rooma keisririik olemast. Baierimaa, Baden, Saksimaa ja Württemberg said kuningriigi õigused ning Napoleon lõi Jena jõe lahingus Preisimaad ja Prantsusmaa okupeeris riigi.
Restauratsioon ja revolutsioon (1814–1871)
Pärast seda, kui venelaste, austerlaste ja preislaste armeed 1813. aastal Leipzigi all rahvaste lahingus lõpuks Napoleoni väed purustasid, järgnes prantslaste kaotus brittidele Waterloo lahingus ning 1815. aastal toimus Viini kongress.
Mitmete revolutsiooniliste liikumiste valguses Euroopas algatasid intellektuaalid ja keskklass Märtsirevolutsiooni Berliinis. Preisi sõjavägi surus selle 1849. aastal veriselt maha. Samal aastal alustas Preisimaa Saksamaa ühendamist. Selleks sõlmiti koos Saksimaa ja Hannoveriga sama aasta mais leping, mida hakati nimetama Kolme Kuninga Uniooniks. Sellega ühines peatselt 28 Saksa riiki. Sündmuste käiku sekkus Venemaa, kelle survel pidi Preisimaa Olomouci linnas kirjutama alla kokkuleppele Austriaga, millega ta lubas loobuda Saksamaa ühendamise plaanist enda juhtimise alla. Ühtlasi taastati ka Saksa Liit, milles liidriroll kuulus Austriale. Kokkulepet hakati kutsuma Olmützi alanduseks.
Pärast võitu 1866. aastal Austria ja Prantsusmaa üle kuulutatigi Versailles' lossi peegelsaalis 18. jaanuaril 1871 välja Saksa riik.
Teine Saksa Riik (1871–1918)
Uut keisririiki valitses Preisi Hohenzollernite dünastia ja pealinnaks oli Berliin. Keisririik ühendas kõiki saksa laialipillutud alasid peale Austria – Kleindeutschland ehk Väike-Saksamaa, mis moodustas koos Ungari ja Böömimaaga Austria-Ungari keisririigi. Alates 1884. aastast hakati asutama kolooniaid ka väljaspool Euroopat.
Saksamaa ühendamise järgsel perioodil, mida tunti ka Gründerzeiti nime all, kindlustas Saksamaa positsiooni esimene Saksamaa riigikantsler Otto von Bismarck, kes lõi rahvusvahelisi liite, alliansse ning piiras senise Euroopa suurvõimu Prantsusmaa mõju diplomaatiliste meetmetega, vältides sõdu. Siiski hakkas Saksamaa oma ühendamise tõttu teistesse riikidesse üleolevamalt suhtuma ning see tekitas välissuhetesse mõrasid. Enamikust vastloodud liitudest arvati Saksamaa välja. Täpsemalt: Prantsusmaa lõi uusi suhteid, kirjutades 1904 Ühendkuningriigiga alla Entente Cordiale'i lepingule ja kindlustades oma suhteid Venemaaga. Peale oma Austria-Ungari suhete jäi Saksamaa poliitiliselt üha enam isoleerituks.
19. sajandi lõpul püüdis Saksamaa laieneda väljapoole Euroopat ja liitus teiste Euroopa jõududega, et saada osa Aafrikast ja Aasiast (Hiinas). Aafrika alad jagati Berliini konverentsil Euroopa jõudude vahel. Saksamaale jäid Ida-Aafrika, Kagu-Aafrika, Togo ja Kamerun. Soov omandada kolooniaid Aafrikas tekitas pingeid "suurte jõudude" – Ühendkuningriigi, Austria-Ungari, Preisimaa, Venemaa ja Prantsusmaa vahel.
Esimene maailmasõda
Austria kroonprintsi mõrv 28. juunil 1914. aastal vallandas täpselt kuu aega hiljem Esimese maailmasõja. Saksamaa koos Austria-Ungari keisririigiga juhtisid Keskriikide liitu, mis kaotas sõja Liitlasvägedele (alguses Antant). Novembris 1918. aastal vallandus Saksa Revolutsioon ning keiser Wilhelm ja kõik saksa vürstid loobusid troonist. 11. novembril 1918 tegi Compiegne'i vaherahu sõjale lõpu ja Saksamaa oli sunnitud alla kirjutama Versailles' rahulepingule juunis 1919. Saksamaa kaotas suuri alasid Poolale, Prantsusmaale, Leedule. Reparatsioonikulud olid suured ja pärssisid majandust, tööstust. Leping võeti Saksamaal vastu kui sõja jätk ning selle ränkus olevat otseselt seotud natsismi populariseerumisega.
Weimari Vabariik (1919–1933)
Pärast edukat Saksa Revolutsiooni 1918. aasta novembris kuulutati välja vabariik. Weimari Põhiseadus sai kehtivaks, kui president Friedrich Ebert selle 11. augustil 1919 allkirjastas. 1918. aastal asutati Saksamaa Kommunistlik Partei. Asutajateks olid Rosa Luxemburg ja Karl Liebknecht. 1919. aastal asutati Adolf Hitleri juhtimisel Saksa Rahvussotsialistlik Töölispartei.
Kogu riik kannatas majanduslanguse all, mida põhjustasid Versailles' rahu rasked tingimused ja mitu ebastabiilset valitsust järjestikku. Selle tõttu nõrgenes saksa poliitiliste üksuste, parlamendiliikmete, parteide tähtsaim tunnus: parlamentaarne demokraatia. Seda võimendas veelgi laialt levinud parempoolsete liikumine (monarhistid, rahvuslased ja natsionaalsotsialistid). Ekstreemsed poliitilised jõud kasutasid olukorda, kommunistid ja natsionalistid kõigutasid noort demokraatiat. Dolchstoßlegende on poliitiline müüt, mis väidab, et Saksamaa kaotas Esimese maailmasõja Saksa revolutsiooni, mitte sõjalise kaotuse tõttu. Teisest küljest, radikaalsed vasakpoolsed kommunistid, nagu näiteks Spartakusbund, tahtsid tühistada seda, mis neile tundus "kapitalistliku valitsusena" ning asemele panna Räterepublik – nõukogude vabariik. Mitu parteid suutis lüüa parlamendi vägesid ja toimus tuhandeid poliitiliselt motiveeritud mõrvu. Tulemuseks olid parlamendi poolt hirmutatud valijad ning kõikjale külvatud vägivald ning viha rahva hulgas, kes kannatas töötuse ja vaesuse all. Pärast edutuid valitsuskabinette ei näinud president Paul von Hindenburg alternatiive ning oli parempoolsete nõuandjate poolt nurka surutud – ta nimetas 30. jaanuaril 1933 riigikantsleri ametisse Adolf Hitleri.
Kolmas Reich (1933–1945)
27. veebruaril 1933 süüdati Reichstag põlema. Selle sündmuse tagajärjel välja antud dekreet tühistas suure osa Saksamaa kodanike põhiõigustest. Parlamendis vastu võetud aktiga anti Hitlerile täielik seadusandlik võim – ainult Sotsiaaldemokraatlik partei hääletas selle vastu. Kommunistidest parlamendiliikmed olid selleks ajaks juba vangistatud. Võimaliku vastupanu mahasurumiseks kasutas Hitler oma uut võimu ning kehtestas mõne kuuga totalitaarse tsentraliseeritud režiimi. Tööstuse jalule aitamisel keskenduti sõjaväe taasrelvastamisele. 1935. aastal võttis Saksamaa oma kontrolli alla Saarimaa ja 1936. aastal Reinimaa (mõlemad piirkonnad olid Versailles' rahuga kaotatud).
Paralleelselt armee taasrelvastumisega muutus Saksamaa toon välispoliitikas üha agressiivsemaks. 1938. aastal võeti oma kontrolli alla Austria (Anschluss), millele järgnes 1939. aastal Tšehhoslovakkia okupeerimine. Ettevalmistava sammuna Poola ründamiseks sõlmiti 1939. aastal Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel vastastikuse mittekallaletungi leping ehk nn Molotovi-Ribbentropi pakt.
Teine maailmasõda
1939. aastal kasvasid militarismist, natsionalismist ja territoriaalküsimustest tekkivad pinged, mis vallandusid 1. septembril välksõjas Poola vastu. Kaks päeva hiljem kuulutasid britid ja prantslased sakslastele sõja ning Teine maailmasõda oligi alanud. 22. juunil 1941 avas Saksamaa Idarinde tungides Nõukogude Liitu. Sellega oli mittekallaletungileping murtud. Peatselt pärast seda, kui Jaapan ründas Ameerikat Pearl Harbouris, kuulutas Saksamaa sõja ka USA-le. Sõda Euroopas lõppes 1945. aasta 8. mail kui Saksamaa kapituleerus.
Pärast sõda sai Saarland Prantsuse protektoraadiks 1947–1956 aastateks.
Natsistliku režiimi ajal hukati umbes 11 miljonit inimest, sealhulgas 4–6 miljonit juuti (holokaust). Kogu Euroopas on Teine maailmasõda vastutav 35 miljoni inimese surma eest.
Biron (Kuramaa suguvõsa)
Bironid rüütelkonna matriklis
Ernst Johann von Biron võeti 1730. aasta 6. septembril (vkj) Kuramaa, 1732. aasta 20. jaanuaril (vkj) Eestimaa ja 29. juunil (vkj) 1747 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 1733. aastal immatrikuleeriti ta Sileesias.
Saksamaa
Teine maailmasõda
Saksamaa kaotas sõja tagajärjel hukkunutena miljoneid sõdureid ja tsiviilisikuid, kokku ligi 10 miljonit inimest. Lisaks territoriaalsed kaotused. Teistest riikidest oli Saksamaale pagenud või välja saadetud peaaegu 15 miljonit sakslast. Sõjas said kahjustusi peaaegu kõik suuremad Saksamaa linnad.
Jagatud Saksamaa ja taasühinemine (1945–1990)
Saksamaa tingimusteta kapituleerumine lõpetas Teise maailmasõja. Kolme suurriigi juhtide konverents Jaltas määras Saksamaa edasise struktuuri. Potsdamis fikseeriti ka selle üksikasjad. Suurbritannia, Prantsusmaa, Ameerika Ühendriigid ja Nõukogude Liit jaotasid Saksamaa ja Berliini okupatsioonitsoonideks, mis pidid jääma kehtima kuni uue, demokraatliku Saksamaa loomiseni.
Külm sõda sai alguse Berliini blokaadist 1948–1949, mis jaotas Saksamaa pealinna Berliini kaheks.
23. mail 1949 kuulutati kolmes läänepoolses okupatsioonitsoonis välja Saksamaa Liitvabariik (Bundesrepublik Deutschland, BDR; Lääne-Saksamaa) ja 7. oktoobril 1949 idapoolses tsoonis Saksa Demokraatlik Vabariik (Deutsche Demokratische Republik, DDR). Seda nimetatakse Saksamaa lõhenemiseks.
Saksa Demokraatlik Vabariik oli sisuliselt NSVL satelliitriik ja Varssavi Lepingu Organisatsiooni läänepoolseim riik. Vastupanukatsed, nagu tööliste ülestõus Ida-Berliinis 17. juunil 1953, suruti maha. Paljud SDV kodanikud põgenesid läände. Seepärast otsustas SDV valitsus ehitada läbi Berliini müüri. Berliini müüri ehitamist alustati 13. augustil 1961.
Saksamaa Liitvabariigi esimene kantsler Konrad Adenauer püüdis riiki Lääne-Euroopasse integreerida, arendades laialdast koostööd teiste maadega. 1950. aastal jõustus Marshalli plaani. Kui 1969. aastal valiti liidukantsleriks Willy Brandt, algas Ida ja Lääne lähenemine, mis viis SDV diplomaatilise tunnustamiseni Lääne-Saksamaa poolt.
Saksamaa taasühinemise tegid võimalikuks NSV Liidus maad võtnud perestroika ja glasnost.
9. novembril 1989 langes Berliini müür. Kolm nädalat hiljem esitas SFV liidukantsler Helmut Kohl kümnest punktist koosneva programmi Saksamaa ühendamiseks. 3. oktoobrist 1990 oli Saksamaa taas terviklik riik.
Volsk
Volsk (vene Вольск) on linn Venemaal Saratovi oblastis, Volski rajooni keskus. Asub Volga paremal kaldal.
Linna nimi oli alates linnaõiguste saamisest 1780 Volgsk, kuid see muutus 19. sajandi jooksul Volskiks.
Volsk on tsemenditootmise keskus.
Lenini orden
thumb|Lenini orden 2. tüüp 1934–1936 thumb|Lenini orden 3. tüüp 1936–1943 thumb|Lenini orden 4. tüüp 1943–1991 thumb|Ordeni lint Lenini orden (vene keeles орден Ленина) oli statuudi järgi Nõukogude Liidu kõrgeim riiklik autasu.
Vastavalt statuudile sai ordenit anda eraisikutele, kollektiividele, asutustele, ühiskondlikele organisatsioonidele, sõjaväeosadele, sõjalaevadele, ühendustele, liidu- ja autonoomsetele vabariikidele, kraidele, oblastitele ja autonoomsetele oblastitele, autonoomsetele ringkondadele, rajoonidele, linnadele ja teistele asustatud punktidele. Eraisikutele anti ordenit eriti väljapaistvate teenete eest sotsialistliku isamaa kaitsel või Nõukogude Liidu kaitsevõime suurendamisel, rahvusvahelise sõpruse, koostöö ja rahu edendamise eest, ennastsalgava töö eest ja teiste eriti silmapaistvate teenete eest riigile.
Lenini orden kaasnes ka Nõukogude Liidu kangelase ja sotsialistliku töö kangelase aunimetusega, kuid Lenini ordenit võidi saada ka ilma nende aunimetusteta.
Kuigi Lenini orden oli kõrgeim autasu, oli ka haruldasemaid ja eksklusiivsemaid riiklikke autasusid, näiteks Võidu orden ja Lenini preemia, samuti kangelase aunimetus.
Lenini ordeni ajalugu ulatub 8. juulisse 1926, mil Punaarmee ülemjuhataja Vassili Levitšev tegi ettepaneku hakata välja andma uut autasu Iljitši ordenit nendele isikutele, kel on juba 4 Punatähe ordenit. Kuna kodusõda oli selleks ajaks juba lõppenud, puudus niisuguse ordeni järele vajadus. Kuid NSV Liidu rahvakomissaride nõukogu tunnistas, et on vaja luua Nõukogude Liidu kõrgeim autasu, mida ei antaks välja üksnes sõjaliste teenete eest.
1930. aasta alguses algas uue ordeni väljatöötamine, kusjuures selle nimi muudeti Lenini ordeniks. Ordeni eskiis kästi valmistada Moskva ettevõttel Goznak, kusjuures peamine kujunduselement pidi olema Vladimir Lenini portree. Paljudest kavanditest valiti välja Ivan Dubassovi kavand, millel oli kujundatud Leninist 1920. aasta Kominterni II kongressil tehtud Viktor Bulla fotot. 1930. aastal anti kavand skulptoritele Ivan Štšadrile ja Pjotr Tajožnõile, kes valmistasid maketi. NSV Liidu Kesktäitevkomitee presiidium kinnitas ordeni 6. aprillil ja tema statuudi sama aasta 5. mail.
Lenini ordeni kujundust muudeti kolm korda ja iga kord muutus orden pisut suuremaks. Ordeni I tüüp oli 38 mm kõrge ja 37,5 mm lai, II tüüp 38,5 mm kõrge ja 38 mm lai, III tüüp 38–39 mm kõrge ja 38 mm lai ning IV tüüp 46–45 mm kõrge ja 38 mm lai. Viimane muutus ordeni väljanägemises toimus 1943. aastal.
Ordeni kavalerid
Esimesena autasustati Lenini ordeniga 23. mail 1930 ajalehte Komsomolskaja Pravda. Järgnesid Moskva ettevõte Elektrozavod 3. oktoobril 1930 ning Leningradi ettevõtted Krasnaja Zarja ja Svetlana 16. aprillil 1931. Esimese välismaalasena autasustati Lenini ordeniga saksa söekaevandusspetsialisti Johann Liebhardi 8. veebruaril 1931. Esimese õpetlasena pälvis Lenini ordeni 1931. aasta juunis Ivan Mitšurin, esimese kultuuritegelasena kirjanik Maksim Gorki 17. septembril 1932, esimese maalikunstnikuna Issaak Brodski 28. märtsil 1934 ja esimese heliloojana Uzeir Gadžibekov 1938. Postuumselt pälvisid Lenini ordeni esimestena aerostaadi Osoaviahhim-1 kolm liiget, kes tõusid 22 kilomeetri kõrgusele, aga kukkusid halva ilma tõttu alla ja hukkusid. Esimene kahekordne Lenini ordeni kavaler oli lendur Valeri Tškalov 24. juulil 1936 ja esimene kolmekordne kavaler oli lendur Vladimir Kokkinaki 11. juunil 1939.
Ordeni väljaandmine lõpetati pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal. NSV Liidu ajaloos pälvis selle viimasena Novosibirski oblastis asuva Masljaninski tellisetehase direktor Jakov Mul. Siiski esines kaks juhtumit, vastavalt 1994. ja 1996. aastal, kui Lenini orden anti välja isikutele, kes olid selle välja teeninud enne 1991. aastat, aga polnud seda varem saanud. Koos nendega anti Lenini ordenit kokku välja 431 418 korda.
Lenini ordeniga on autasustatud kõik liiduvabariigid ning üle saja oblasti ja muu omavalitsusüksuse, kangelaslinnad ja Bresti kangelaskindlus, 20 linna neist, mis ei ole kangelaslinnad, sealhulgas Vilnius, rohkem kui 380 tööstusettevõtet, umbes 180 põllumajandusettevõtet, rohkem kui 300 sõjaväeosa, ALMAVÜ, Moskva ja Leningradi metroo, spordiühing Spartak ning ajalehed Izvestija ja Literaturnaja Gazeta.
Lenini ordeni on pälvinud paljud välismaised riigijuhid ja töölisliikumise tegelased, näiteks Fidel Castro (Kuuba), Sripat Amrit Dange (India), Georgi Dimitrov (Bulgaaria), Muhammad Faris (Süüria), Gustáv Husák (Tšehhoslovakkia), Dolores Ibárruri (Hispaania), János Kádár (Ungari), Ho Chi Minh (Vietnam), Kamal Abdel Nasser (Egiptus), Arnold Rüütel (Eesti), Josip Broz Tito (Jugoslaavia) ja Walter Ulbricht (Saksa DV). Mongoolia riigipea Horloogiin Tšoibalsan sai selle kaks korda ja Jumžagiin Tsedenbal kolm korda. Auhinna on saanud ka USA ärimees Armand Hammer, spioon Kim Philby ja Vietnami kosmonaut Pham Tuan.
1985. aasta filmis "007 surma palge ees" autasustati Lenini ordeniga James Bondi, ehkki filmis väideti, et Bond olevat ainus välismaalane, kes selle on saanud.
Leningradi optika-mehaanikatehas oli pühendatud Leninile kolmel viisil, nimelt oli selle täisnimi Leningradi Lenini-nimeline kolme Lenini ordeniga optika-mehaanikatehas. Sama oli ka Leningradi metrooga, mille täisnimi oli Leningradi Lenini-nimeline Lenini ordeniga metroo.
Mitmekordsed kavalerid
Kõige enam, 12 Lenini ordenit oli NSV Liidu väliskaubandusministril Nikolai Patolitševil. 11 Lenini ordenit oli Nõukogude Liidu marssalil ja kaitseministril Dmitri Ustinovil. 10 Lenini ordenit oli lennukikonstruktoril Aleksandr Jakovlevil, Usbeki NSV Kommunistliku Partei esimesel sekretäril ja NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liikmel Šaraf Rašidovil ning NSV Liidu tuumarelva loomise ja pärastpoole tuumaenergia tootmise juhil Jefim Slavskil. 9 Lenini ordenit oli 7 inimesel, 8 Lenini ordenit 15 inimesel, 7 ordenit 34 inimesel ja 6 Lenini ordenit 41 inimesel.
Juriidilistest isikutest on kõige rohkem Lenini ordeneid, 3 tükki, üheksal isikul: Armeenia NSV-l, Aserbaidžaani NSV-l, Kasahhi NSV-l, Usbeki NSV-l, Moskva oblastil, komsomolil ja kolmel tööstusettevõttel (Lihhatšovi-nimeline autotehas ehk ZIL, Põhja masinaehitustehas ehk Sevmaš ja Leningradi optika-mehaanikatehas ehk LOMO. Kahe Lenini ordeniga on autasustatud 24 juriidilist isikut, neist 9 tööstusettevõtet, 6 oblastit, 3 linna (Moskva, Leningrad ja Kiiev), Üleliidulist Pioneeriorganisatsiooni, NSV Liidu Teaduste Akadeemiat, üleliidulist ametiühingute kesknõukogu, ajalehte Pravda, Moskva Tšaikovski-nimelist konservatooriumi ja Moskva soojustehnikainstituuti.
Lenini ordeni kavalerid Eestis
Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga Lenini ordeni saanud 1079 isikut ja 6 kollektiivi.
Neli Lenini ordenit pälvis 9. Mai kolhoosi esimees Endel Lieberg. Neist esimene anti 1971. aastal kaheksanda viis­aastaku töötulemuste eest, samuti sai ordeni majand. Eesti NSV-s oli ainult kolm Lenini ordeni saanud majandit: Estonia kolhoos, 9. Mai kolhoos ja Lenini-nimeline näidissovhoos.
Jaanus Piirsalu
Haridus
Ta on lõpetanud 1991. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli, kus õppis sotsiaalteaduskonnas ajakirjandust.
Töökäik
Ta töötas 1997. aastast Eesti Päevalehes eri ametites. 2007. aastal saatis Eesti Päevaleht ta korrespondendiks Moskvasse. Ta oli tollal ainus Moskvas alaliselt töötav Eesti ajakirjanik, kes oli Venemaa välisministeeriumilt saanud aastase tööloa. Eesti Päevalehes töötas Piirsalu 15 aastat, viimati 4,5 aastat Moskva korrespondendina.
Pärast lapsepuhkust ja paariaastast tegutsemist vabakutselise ajakirjanikuna asus Piirsalu 2014. aastal tööle Postimehe toimetusse.
2016. aasta suvel käis ta Uurali mäestiku põhjatipu lähedal, otse polaarjoonel asuvas söekaevanduste linnas Vorkutas.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kaks poega. 2007. aastast elab pere Luksemburgis. Piirsalu juhendamisel valmib ebaregulaarselt ilmuv Luksemburgi eesti laste ajaleht Mõnikord. 2012. aastal oli ta lapsehoolduspuhkusel Strasbourgis.
Aruvälja (Vinni)
Aruvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 26 elanikku. Kõik olid eestlased.
Corps Borussia Bonn
Corps Borussia Bonn on 1821. aastal Bonnis asutatud Saksa üliõpilasorganisatsioon.
Ajalugu
thumb|Keiser [[Wilhelm II Corps Borussia Bonni välismärkidega]]
Corps Borussia Bonni asutasid 21. detsembril 1821 Bonni Ülikooli üliõpilased. 1856. aastast on Corps Borussia Bonn Kösener Senioren-Convents-Verbandi (KSCV) liige.
Koos Corps Saxo-Borussia Heidelbergi ja Corps Saxonia Göttingeniga moodustab Corps Borussia KSCV sees nn valge ringi (Weißer Kreis). Organisatsioon on kuulsaks saanud paljude kõrgaadlisse kuuluvate liikmete tõttu, kelle seas on olnud ka mõni Hohenzollernite suguvõsa prints, samuti keiser Wilhelm II.
Karhumäe rajoon
Karhumäe rajoon on haldusüksus Karjala Vabariigis Venemaal. Piirneb idas Arhangelski oblastiga.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel Karhumäe rajooni elanikest on venelasi 82,3%, karjalasi 6,6%, valgevenelasi 5,0%, ukrainlasi 2,5% ja muudest rahvustest inimesi 3,6%.
Tootsi valla vapp
Vapp on kinnitati 21. septembril 1999.
Vapi autor on Priit Herodes.
Põhjendus
Kuldne ja must on Pärnumaa värvid. Laineline jaotusjoon vihjab Sauga jõele, mille kaldal asunud Tootsi talu järgi said nime raudteejaam, alev ja vald. Haamer tähistab Tootsi valla tööstuslikku tausta. Must värvus osutab turbatootmisele. Kaks hõbedast varrast sümboliseerivad ajaloolist kitsarööpmelist raudteed.
Kalevala rahvusrajoon
Kalevala rahvusrajoon on haldusüksus Venemaal Karjala Vabariigis. Rajoonikeskuse endine nimi on Uhtua.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kalevala rahvusrajooni elanikest venelasi 46,34%, karjalasi 35,94%, valgevenelasi 9,83%, ukrainlasi 3,24% ja muudest rahvustest inimesi 4,65%.
Juškozero
on Karjala vanemaid asulaid. 700 elanikuga küla 7 tänavat ääristavad veekogude kaldaid. Kui kogu Karjalas on soomeugrilasi alla 15%, siis siin on neid 70%. Küla on hoolikalt säilitanud oma emakeelt. Algklassides õpitakse kohustuslikus korras karjala keelt. Külal on oma käsitöökeskus. Austatakse vanu kombeid, rahvalaulu ja tantse. Korraldatakse folkloorifestivale. Etnilise omapäraga säravaid meistreid leiab nii kangastelgede tagant kui ka paadimeistrite seast. Karjala paat on kõrge ninaga, üle 5 meetri pikk, et kiires voolus lainet valitseda.
Gimli
Gimli on üks keskseid tegelasi J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".
Gimli kuulub Päkapikkude rassi. Tema isa Gloin oli omal ajal Bilbo kaaslane nende seiklusel Üksildasele Mäele.
Gimli on ustav ning südi. Ta kuulub Sõrmuse Vennaskonda, mille eesmärk on toetada Frodot tema ülesandel hävitada Võimusõrmus.
Retke jooksul saab Gimli üle oma rahvale omastest kahtlustest haldjate osas ning imetleb sügavalt Haldjate Emandat Galadrieli ning tema lähimaks sõbraks Vennaskonnas saab Sünklaane haldjas Legolas.
Haukka
Haukka (soome keeles 'kull') oli 1943. aastal Soome poolt koostatud raadioluure grupp, mis saadeti Saksa okupatsiooni all olnud Eestisse.
Eesmärgid ja tegevus
Grupi eesmärk oli koguda soomlastele teavet, millal sakslased lahkuvad ja kas nad jätavad ehk Punaarmeele tee Helsingi peale vabaks. Samuti pidid nad Soomele teatama Saksa vägede võimalikust dessandist Suursaarele. Ühtlasi pidid nad sidet pidama Eesti Vabariigi Rahvuskomiteega ning koguma andmeid Eesti poole teel olevate Punaarmee üksuste kohta.
Haukka gruppi kuulus mõniteist eestlast. Rühma juht oli Leo Talgre, radistid Ustav Toom ja Toomas Rüütmann, paadimees Georg Adams.
Grupp püüdis edutult leida kontakti Briti sõjaväeluurega (SIS).
Haukka mehed hakkasid sidet pidama Eesti vastupanuliikumisega ja vandusid 1944. aasta septembris truudust Otto Tiefi valitsusele.
Kui sakslased taganesid, jäi grupp Nõukogude vastuluure silmusesse.
Haukka grupp purustati detsembris 1944, varitsuses langes Leo Talgre.
28. detsembri öösel 1945 ründas NKVD väeosa üksus Võrumaal Nursipalus Haukka luuregrupi meeste poolt koondatud metsavendade punkrit (Nursipunker). Langes üheksa meest.
Mälestuse jäädvustamine
Haukka grupist on René Vilbre teinud dokumentaalfilmi "Kuum külm sõda: Haukka grupp" (2005; esimene film sarjast "Kuum külm sõda"; stsenaristid Kiur Aarma ja Tiit Pruuli, idee autor Eerik-Niiles Kross).
Laura Kõrgemäe
Modellina
Laura Kõrgemäe on modellina olnud ajakirjade FHM ja Playboy kaanel. Ajakirja FHM kaudu jõudsid tema fotod enam kui 20 riiki. Ajakirja FHM lugejad valisid ta maailma seksikaimate naiste edetabelis kaks aastat järjest teisele kohale.
Ettevõtjana
2014. aasta lõpus teatas Laura Kõrgemäe modelliagentuuri Invidia avamisest (omanikuks tollal ka Kerstin Koort).
Isiklikku
2010. aastal tutvus Laura oma lapse isa, investeerimispankuri Veikko Maripuuga, samal aastal ka kihluti.
2013. aastal elas ta koos ja kihlus kasiinoärimehe Armin Karu poja Erik Karuga.
2020. aastal märkis Laura Facebook sotsiaalvõrgustikus, et on suhtes Ron Nõmmega.
Rakke raudteejaam
Rakke raudteejaam on raudteejaam Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas Rakke alevikus.
Jaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tallinn–Tartu (ekspressrongid Rakkes ei peatu).
Rakke jaamas asub 4 rööpapaari ja 7 pööret, lisaks kulgeb jaamast harutee Rakke lubjavabrikusse.