cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšintšilja
Sõnavara
Kodustatud tšintšiljat kasvatatakse alates 20. sajandist karusloomakasvandustes ning neist on aretatud erineva karvkattevärvusega isendeid. Tema genotüüp sisaldab mõlema metsiku tšintšiljaliigi geene, kuid lühisabalise tšintšilja geneetilist materjali on kaduvväike osa. Ka fenotüübilt on kodustatud tšintšilja sarnasem pikasabalise tšintšiljaga. Karusloomade ja lemmikloomade kohta käivas erialakirjanduses kasutatakse kodustatud tšintšilja kohta perekonnanimetust "tšintšilja".
Kirjeldus
Tšintšiljaperekonna mõlemat liiki iseloomustab väga tihe karvkate (60–75 karva ühest karvanääpsust). Tšintšilja on maismaaloomadest tihedaima karvaga loom. Tšintšilja esijalad on võrreldes tugevate tagajalgadega lühemad, ta on kiire jooksja ja osav hüppaja, hüppe pikkus võib ulatuda poolteise meetrini. Tšintšiljal on hea kuulmine ja haistmine, nägemine jääb mõlemast maha. Hämaruses aitavad orienteeruda tšintšilja ülipikad kompimiskarvad ("vurrud").
Tšintšilja on sotsiaalne loom, kes elab seltsingus. Ta on hämaruses aktiivne, päeval tukub varjulistes kohtades. Tšintšilja on pikaealine loom, keskmine eluiga on kuni 10 aastat, kuid vanim kodustatud tšintšilja elas 29-aastaseks. Tšintšilja looduslik toit on peaaegu kõikide taimede lehed liigi taimevaeses elukeskkonnas, aga ka viljad, seemned ja isegi väikesed putukad. Looduslikud vaenlased on röövlinnud, kaslased, maod ja koerlased. Tšintšiljal on eri kaitsetaktikaid: peale kiiruse ja jälitaja eest osava põiklemise pritsib ta ründajat uriiniga ja laseb haarava kiskja lõugade vahele lahti väikese osa karvadest.
Suguküpseks saab tšintšilja umbes kaheksa kuu vanusena. Liigil esineb sooline dimorfism (emasloom on isasloomast suurem). Pesa tehakse kividevahelistesse tühemikesse, emasloom poegib üks kuni kaks korda aastas ning tiinus on närilise kohta pikk (peaaegu neli kuud). Pojad on sündides nägijad ja liikumisvõimelised.
Karusnahatööstus
Kauplemine tšintšilja karusnahaga ulatub 16. sajandisse. 18. sajandil oli selle kandmine Euroopas veel haruldane, piirdudes kuninga perekondadega, kuid 19. sajandil muutus tšintšilja karusnahk üldiselt nõutud moekaubaks. On arvatud, et 1800. ja 1900. aasta vahel tapeti ja toodi Euroopasse enam kui miljon tšintšiljat. Leipzigi karusnahakaupmees Richard Gloeck, keda peeti suureks tšintšiljanahkade spetsialistiks ja keda kolleegid nimetasid tšintšiljakuningaks (Chinchilla-König), müüs 1899. aastal 78 500 nahka ning enam kui 300 000 nahka 1900. ja 1901. aastal.
Tšintšilja väga pehme ja samas kerge karusnahk on siiani populaarne luksuskaup. Kuna loom on väike, võib ühe täispika kasuka valmistamiseks kuluda kuni 150 tšintšilja nahka. Tänapäeval saadakse enamik tööstuse jaoks ettenähtud tšintšiljanahku tšintšiljafarmidest, kuigi salaküttimine on tšintšiljade looduslikul asualal ikka veel probleem.
Kaitse
Kuni 1996. aastani oli tšintšilja seisund nimistus määramata. Aastal 2006 nimetati pikasabaline tšintšilja ohualtite (vulnerable) hulka ja lühisabaline tšintšilja kriitiliselt ohustatud liikide (critically endangered) hulka. Pärast 2008. aastat olid juba mõlemad liigid kriitiliselt ohustatute kategoorias. 2016. aastal peale mõne uue populatsiooni leidmist tõsteti liigid ümber ohustatud liikide (endangered) kategooriasse, kuid on hinnatud, et nende seisund halveneb.
Et kaitsta pikasabalise tšintšilja väheseid säilinud looduslikke kolooniaid ja nende elupaiku, tehti 1983. aastal Tšiilis Choapa provintsis Coquimbo piirkonnas looduskaitseala Reserva Nacional Las Chinchillas.
Tšintšilja kodustamine
Tšintšiljade kasvatamine farmides sai alguse Ameerika Ühendriikide kaevandusinseneri Mathias Chapmani algatusest. Ta rändas 1919.–1922. aastal Peruus ja Tšiilis, et otsida kodustamiseks sobivaid tšintšiljasid. Pärast 12 tšintšilja toimetamist Ameerika Ühendriikidesse tuli teha 11 aastat uurimis- ja aretustööd. Iga tänapäeva farmitšintšilja põlvneb suure tõenäosusega mõnest Mathias Chapmani toodud isendist.
Viimase kuuekümne aasta jooksul on värvuse mutatsioonide baasil aretatud palju uusi karvkattevärvusi. Vanim on üleni valge karvaga tšintšilja, hiljem järgnesid beež, must, safiirivärvi ja violetne. Praeguseks on tšintšiljade värvuseid 31.
Tšintšilja on saanud ka Eestis populaarseks lemmikloomaks, Eesti Loomakaitse Liidu kodulehel määratletakse ta eksootiliseks lemmikloomaks.
Rooma õiguse retseptsioon
Rooma õiguse areng pärast Lääne-Rooma riigi lõppu
5. sajandil oli Rooma impeerium lagunenud kaheks, Lääne-Rooma riik oli germaani soost vallutajate võimu all. Rooma õigus jäi siiski kehtima Rooma elanikkonna suhtes. Rooma õigus mõjutas vallutajate õigust ja barbarite õigused omakorda Rooma õigust. See viis õiguste segunemiseni. Rooma riigi idaosas, Bütsantsis, arenes Rooma õigus oma rada. Justinianuse kodifikatsioon püsis kogu Bütsantsi õiguse alusena. Elu muutus ja paratamatult oli tarvis teha muudatusi ja kohandamisi seadustekogus. Töötati ümber Corpus iuris civilise osad, muutes neid lühemaks ja lihtsamaks. Esimene selline Bütsantsi kodifikatsiooniline teos oli "Ecloga". Teine, täielikum on juba Procheironi välja antud "Basileios". Veelgi põhjalikum oli Leon IV Targa ajal lõpuni töötatud "Basilica", mis koosneb 60 raamatust, on kirjutatud kreeka keeles ja ühendab Justinianuse kodifikatsiooni kõik osad lühendatult tervikuks.
Retseptsiooni ulatus Euroopas
Ajalooliselt kasvas Mandri-Euroopa õigussüsteem välja peamiselt keskaegsest Rooma õigusest. Traditsiooniline keskaegne Rooma õigus mõjutas Inglismaa ja endiste Inglismaa koloniaalalade, sealhulgas Ameerika Ühendriikide õiguse kujunemist.
Lääne-Euroopa nii poliitilises kui ka sotsiaalses elus toimusid muudatused: riigid püüdsid luua tugevat keskvõimu kuningaga eesotsas ja feodaalkord lagunes. Majanduslik elu elavnes, kohalik õigus ei suutnud seda reguleerida ning antiikõigus tuli kohandada kõrgkeskaja oludega. See protsess algas Itaalias, kandus üle Hispaaniasse ja Prantsusmaale, haarates enamiku Lääne-Euroopa maid. Inglismaal Rooma õiguse retseptsiooni ei toimunud, sest seal tõusis esile üldine õigus, mis loodi kuninglike kohtute tegevuse tulemusena.
Saksamaal võeti Rooma õigus kasutusele viimasena ja seda rakendati seal kõige ulatuslikumalt, sest saksa rahvuse Püha Rooma riik luges end Rooma impeeriumi järglaseks. Saksamaal toetuti peamiselt juba välja arendatud ja teaduslikult läbi uuritud Rooma õigusele.
15. ja 16. sajandil oli Rooma õigus koos kanoonilise õigusega, nende allikaks olid Corpus iuris civilis ja Corpus iuris canonici.
Retsipeeritud tekstid
Retsipeeritud Rooma õiguse allikaks oli Corpus iuris civilis. Rooma õigust võis rakendada vaid siis, kui kohaliku õiguse sätted seda küsimust ei lahendanud. Kuivõrd toona Euroopas käibinud õigus oli suhteliselt puudulik, oli Rooma õigusel suur roll. Retseptsioon haaras eraõigust, sest riigi-, kriminaalõiguse ja protsessiõiguse alal olid keskajal välja töötatud uued seadused või rakendati tavaõigust. Retsipeeritud Rooma õigus oli mõeldud täitma praktilisi ülesandeid. Õigusteadlased uurisid ja tõlgendasid vanu allikaid nii, et need sobiksid nende kaasajal kasutamiseks. Kuulsaim kodifikatsioon retseptsiooniajast on Constitutio criminalis Carolina 1532. a. Selles on põimunud Rooma ja Saksa kriminaalõigus ja kriminaalprotsessiõigus.
Oleg Vinogradov
Oleg Vinogradov (sündinud 28. aprillil 1984 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 2002 Pärnu vene gümnaasiumi ja 2009 Sisekaitseakadeemia.
Töötanud Meritoni Spordiklubi peatreenerina. Aastast 2014 Verona Nordic OÜ ja aastast 2017 Woody Art OÜ juhatuse liige.
Sõudmine
187 cm, 98 kg. Sõudmistreeninguid alustas 1997. aastal Tatjana Jaansoni juhendamisel.
Saavutused
Tulnud 2004 Ateena OM-il paarisaerulisel neljapaadil 9. kohale.
Sõudeliidu parim noorsõudja aastatel 2001–2002.
Magog
Magog on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Hobuajam
pisi|Sammastüüpi hobuajam soolakaevanduses pisi|Lamav gööpelajam Hobuajam ehk gööpelajam ehk gööpel (saksa k. Göpel) on jõuülekande agregaat, mille abil kantakse edasi hoburakendi vedavat jõudu mõnele töömasinale.
Hobuajamit kasutati talude ja tööstuslike protsesside teenindamiseks. Näiteks kombainid, rehepeksumasinad, pumbad ja puidu saagimise masinad. Hobuajameid tuntakse kahte tüüpi – sammashobuajam ja lamav hobuajam.
Lamavad ehk horisontaalsed ajamid olid palju efektiivsemad ja veoloomi säästvamad. Horisontaalseid ajameid sai kinnitada erinevatele masinatele. Gööpelit sai hiljem asendada ka muud tüüpi seadmetega, nagu näiteks manuaalraami, statsionaarse aurumootori vedukvõlli või traktori veorihmaga, mis lõpuks gööpelit asendaski.
Kunda kirik
Kunda Kolmekuninga kirik on Lääne-Virumaal Kundas asuv luteri kirik. Kirikut kasutab EELK Kunda kogudus.
Kunda kiriku teeb ainulaadseks see, et kiriku kell pole mahtunud väikesesse kellatorni ja ripub konsooliga kirikutorni välisküljel. Eesti kultuurimälestiste registrisse kantud pronksist kirikukell valmis 1937. aastal Fr. Krulli masinatehases. 2006. aastal läks kell remonti.
Akiko Sudo
Akiko Sudo (jaapani keeles 須藤 安紀子 Sudō Akiko; sündinud 7. aprillil 1984) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Kunda kirik
Teiseks omapäraks on see, et kui sakraalehituslike kaanonite kohaselt peaks kirikute altarid asetsema idas, siis Kunda kirikus on altar läänes ja uks idas.
Tavapärase altarimaali asemel on kiriku altarile paigutatud altariskulptuur "Kutsuv Kristus", mis on valatud Taani kujuri Bertel Thorvaldseni skulptuuri eeskujul.
Kirikus on 500 istekohta ja seal on hea akustika.
Sorrukivi
Sorrukivi ehk Sõrrukivi on migmatiitgneissist rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Viinistu külas.
Rändrahnu pikkus 5,8 m, laius 4,1 m, kõrgus 2,4 m, ümbermõõt maapinnal 15,7 m, maksimaalselt 16,5 m.
Rahn on viilkatusekujuline, roosakat värvi, ebatasaste pindade ja kinnislõhede ning üksikute kvartsisoontega. Rahn on pealt sammaldunud.
Sorrukivi nime all võeti 1937. aastal üksikobjektina looduskaitse alla Jaani-Mardi Suurkivi, mis asub paarsada meetrit edela pool. See eksitav paralleelnimi on Jaani-Mardi Suurkivi puhul kasutusel seniajani. Tegelik Sorrukivi pole üksikobjektina looduskaitse all, kuid asub Lahemaa rahvuspargi territooriumil.
Golden Boot
Golden Boot on auhind, mis antakse jalgpalli maailmameistrivõistlustel parimale väravakütile.
Esmakordselt anti see välja 1930. aasta turniiril. Esimese auhinna teenis Uruguay jalgpallur Guillermo Stábile.
Kui vähemalt kaks jalgpallurit löövad turniiri kestel sama palju väravaid, siis paremuse otsustab resultatiivsete söötude arv. Kui ka see näitaja on võrdne, siis vaadatakse, milline jalgpallur lõi oma väravad lühema mänguaja jooksul.
Pioneerisõiduk
Pioneerisõidukid ehk militaarotstarbelised insenerisõidukid on sõidukid, mis on valmistatud ehitustöödeks lahinguolukorras või võitlevate inseneride ehk pioneeride transportimiseks lahinguväljal. Need sõidukid võivad varieeruda tsiviilmasinatest kuni militaarotstarbel ehitatud sõidukiteni.
Tsiviil- ja militariseeritud ehitustehnika sõidukid
Ehitamiseks mõeldud sõidukite hulka kuuluvad näiteks buldooserid, kraanad, ekskavaatorid, kallurautod, teehöövlid jne. Sõjaolukorras kasutatakse neid sõidukeid samadel eesmärkidel nagu rahuajal. Pioneerid võivad kasutada ka seda tsiviilehitustehnikat, mis on kohandatud militaarotstarbeks. Tavaliselt tähendab see soomusplaatide lisamist kaitseks miinide, lõhkemata laskemoona ja muu lahinguväljal esineva ohu eest.
Sillasõidukid
pisi|paremal|Nõukogude Liidust pärit TMM sillaveok Märkimisväärseimad veetakistuse ületamiseks mõeldud sõidukid on soomustatud sillaehitusmasinad. Tavaliselt on need muundatud tanki kered, kuhu on monteeritud kokkupandav sild, mida saab kasutada kraavide, väikeste veetakistuste või muude kitsaste maalõhede ületamiseks. Kokkupandav sild võib olla monteeritud ka veoautole. Tõenäoliselt tuntuim seda tüüpi masin oli Nõukogude Liidus kasutatud KrAZi kerele ehitatud TMM sillaveok, mis suutis tekitada 10-meetrise silla. Nende veokite sillad olid ka omavahel ühendatavad, võimaldades ületada ka suuremaid takistusi.
Ujuvad sõidukid ja parved
Suuremate jõgede, järvede ja muude takistuste ületamisel kasutatakse tavaliselt amfiibseid parvlaevasid. Enamjaolt on võimalik need parved omavahel kokku ühendada, moodustades suuremaid parvesid või ujuvaid sildu.
Soomustransportöörid
pisi|150px|paremal|Pioneerijao soomustransportöör M1132 Pioneeride soomustransportöörid erinevad jalaväelaste sõidukitest lisavarustuse poolest. Pioneere transportivatele sõidukitele on sageli juurde monteeritud sahk, buldooseri hõlm, frees, miinivälja puhastamiseks mõeldud seade või muu konkreetseks operatsiooniks vajalik lisaelement. Enamjaolt on need sõidukid ka hästi relvastatud. Nende pardale monteeritakse näiteks raskekuulipildujaid ja granaadiheitjaid. Kuna seda tüüpi tehnika peab olema võimeline suurt massi vedama ja teid puhastama, liiguvad need sõidukid enamjaolt roomikutel.
Tõketest läbimurdmiseks mõeldud sõidukid
pisi|Tõketest läbitungimiseks mõeldud M1 Need sõidukid on varustatud mehaaniliste või muud tüüpi seadmetega, mis võimaldavad looduslikest või tehisbarjääridest läbi tungida. Arvatavasti tuntuimad seda tüüpi sõidukid on miiniväljade puhastamiseks mõeldud tehnika. Need võivad olla näiteks miiniadrad, teerullitaolised sõidukid või muud seesugused masinad. Nende nii-öelda teepuhastajate peamine ülesanne on enda ees olevate seadmete abil maha maetud miinid õhkida, võimaldates järeltulevate sõidukite liikumist ilma inimkaduteta. Tänapäeval on osad miinivälja puhastajad ka mehitamata, mis tähendab seda, et kui mõnel lõhkeseadmel osutubki olema oodatust suurem õhkimisvõimekus, siis ei teki tõenäoliselt inimkaotusi.
Tankikerele ehitatud pioneerisõidukid
Enamik pioneerisõidukeid on sageli tanki kerele ehitatud soomustatud võitlusmasinad, mille kerele on monteeritud lisaseadmeid pioneeriüksuse eriülesannete täitmiseks. Lisaseadmeteks võivad olla sahad, miinirullid, kraanad jne. Nende sõidukite eelkäijateks on Teise maailmasõja ajal kasutusele võetud ebatavaliselt modifitseeritud tankid, mida tuntakse nimega Hobart's Funnies all. Nendele tankidele on nime andnud nende komandör, Kindralmajor Percy Hobart. Vajadus selliste sõidukite järele tekkis Dieppe sadamalinnale tehtud suurrünnaku täieliku läbikukkumise järel. Tehtud vigadest püüti õppida ning konstrueeritigi masinad, mis suudaksid edukalt sooritada sissetungi Normandiasse ja mängiks järgmistes maabumistes ka suurt rolli.
M4 Sherman
pisi|[[M4 Sherman|M4 Shermani tanki kerele monteeriti buldooseri hõlm]] pisi|Miinivälja puhastaja ([[Shermani Krabi)]]
M60
pisi|Eemalt kontrollitav Pantheri miinitõrjuja, mis veab kolonni 16. mail 1996 [[Bosnia ja Hertsegoviinas]]
Heikki Zoova
pisi|Heikki Zoova
Heikki Zoova (sündinud 13. märtsil 1954 Tallinnas) on eesti tootedisainer ja arhitekt.
Haridus
Lõpetas aastal 1972 Tallinna 10. Keskkooli. Aastal 1974 asus ta õppima ja 1980 lõpetas ERKI tööstuskunsti erialal (õhtuse osakonna). Lõputöö teemaks valis siiditrükipingi, juhendaja oli Tõnu Riit.
Töö ja looming
Aastatel 1978–1995 töötas meistrina Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, kus rajas foto- ja siiditrükilabori.
Juba õpingute ajal tegi tootearendusprojekte Eesti ettevõtete jaoks. Nende hulka kuulusid näiteks ajastuoriginaalsed tapeedid Tammsaare muuseumile Tallinnas ja Carl Robert Jakobsoni Talumuuseumile Kurgjal.
Disainibüroos Madis
Oma elu üheks tähtsamaks perioodiks arvab Heikki Zoova töötamise 1995. aastal loodud MaDise disainibüroos. Koostöös Matti Õunapuu, Hugo Mitti, Arvo Pärensoni ja Raimo Sauga disainiti grupiga ligi 200 projekti: köögi- ja olmetehnikat, lennukite reisijaistmeid, lauaarvuti PC256 ja muid tooteid. Tupolevi tehas oli üks peamisest tellijatest, mis andis võimaluse kasutada oma töös oma aja parimaid tehnilisi lahendusi. Piiride avanedes disainiti kodutehnikat Soome ettevõttele Helkama.
Disainibüroos Ergonooma
Alates aastast 2002 tegeles toodete ja ehitiste projekteerimisega endale kuuluvas disainibüroos Ergonooma OÜ.
Eesti Kunstiakadeemias
Juhendas paljusid koostööprojekte Eesti ettevõtetega ja magistritöid.
Aastast 2009 töötab Heikki Zoova Eesti Kunstiakadeemias erakorralise professorina.
Tähtsamad tööd
trükki.
Selle maja eest sai Heikki Zoova 2002. aastal Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia kategoorias "Parim eramu". Projekteerimiseks ja objekti valmistamiseks kulus ligikaudu viis aastat.
Disainerit huvitavad energiasäästlik ja jätkusuutlik disain. EKA tootedisaini osakonnas on ta koos tudengitega tegelenud elektriliste väikesõidukite ning nende laadimis- ja rendijaamade arendamise ja disainimisega.
Heikki töö on eesti disainimaastikul tunnustatud: korduvalt on ta kutsutud žürii liikme või esimehena disainivõitlustele: Bruno, SÄSI. Electroluxi Designlab, Abloy ja teised.
Disainimõtlemine
Disainerit inspireerivad Victor Papaneku ideed ja disainifilosoofia.
"Disain peab olema lihtne ja jätkusuutlik" – ütleb disainer, keda häirib mõttetu ressursside raiskamine ja ületarbimine.
Seda põhimõtet järgib Heikki Zoova ka ise – ta elab enda projekteeritud ja ehitatud majas, mis on ehitatud low-tech põhimõtetel – kasutades minimaalselt tehnoloogiat ja maksimaalselt kohalikku energiat.
Oma 50. sünnipäeva puhul sõitis jalgrattaga Malagast Barcelonasse (retk kestis umber 1 kuu, distants oli umbes 3000 km).
Valik teoseid
"Pildid tulevad kohe, kui need aktsepteeritakse Wikipedia poolt."
Vanemuise 46
thumb Tartu Ülikooli õppehoone Vanemuise tänav 46 on arhitekt Otto Hoffmanni projekteeritud õppehoone Tartus, mille rajamise algatas Tartu Keiserliku Ülikooli erakorraline professor Georgi Mihhailovski 1905. aastal.
G. Mihhailovski (töötas Tartus 1905–1912) algatas praeguse Vanemuise tänava õppehoone püstitamise mõtte ja nõutas haridusministeeriumilt vastava rahalise toetuse (800 000 rubla). Riia Tehnikaülikooli professori Otto Hoffmanni projekteeritud hoone, mis algselt oli ette nähtud ainult geoloogia- ja zooloogiamuuseumi ja vastavate instituutide jaoks, valmis 1914. aastal ning anti alanud Esimese maailmasõja tõttu sõjaväehaigla kasutusse. Tartu Ülikool sai tollase Aia tänava hoone enda käsutusse pärast Vabadussõja lõppu.
Zooloogia ja geoloogiamuuseum kolisid Aia tänava õppehoonesse 1921. aastaks. Geoloogia- ja mineraloogiakabinet koliti sinna 1920/21. aasta talvel. Need asutused asuvad selles majas tänapäevani. 1922 plaaniti hoonesse kolida ka Arheoloogiakabinet ja Kunstiajaloo kabinet, kuid neile leiti teised ruumid. 1. juunil 1934 otsustas Vabariigi Valitsus krundi koos hoonetega Tartu Ülikoolile üle anda
Tänapäeval asub majas Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskond, kuid veel 2008. aastani paiknes seal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskond, mis liideti 1. jaanuari 2008 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, Eesti Mereinstituudi ja Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudiga. Vanemuise 46 õppehoones on Tartu Ülikooli suurim, 400-kohaline ringauditoorium.
Kunstiajaloolane Voldemar Vaga kirjutas 1928. aastal ilmunud teoses "Tartu Ülikooli arkitektid" õppehoonest nõnda: "Ka sel ehitisel (33. joon.), milles valitseb kuiv ja külm sirgejoonelikkus, pole kuigi suurt kunstilist väärtust." Samas ei hinnanud ta nii üksipäini Hoffmanni, vaid tervet ajastut: Tartu ülikooli hoonete ehituslugu kolme järku jagades ütles Vaga kolmanda kohta ("Eklektitsismi ja modernismi valitsemine (Rötscher, Guleke, Nikitin, Hoffmann j. t.), a. 1869 kuni meie ajani"), et "mis puutub aga kolmandasse, siis ei tule selle aja ehitistest kunstitööna üksi ehitis arvesse".
2017. aastal arvati hoone kultuurimälestiseks.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (vene keeles Первое главное управление при Совете Министров СССР) oli aastatel 1945–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses.
Esimene peavalitsus loodi tuumaprojektiga seotud teadusuuringute, projekteerimis- ja inseneriorganisatsioonide ning tööstusettevõtete otseseks juhtimiseks.
Esimene peavalitsus loodi algselt 20. augustil 1945 NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juurde alluvusega riikliku kaitsekomitee juures asunud erikomiteele.
Pärast riikliku kaitsekomitee likvideerimist septembris 1945 allutati esimene peavalitsus NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogule. Pärast rahvakomissaride nõukogu ümberkujundamist ministrite nõukoguks (märtsis 1946) asus esimene peavalitsus ministrite nõukogu struktuuris.
Märtsis 1953 ühendati kaks peavalitsust (esimene ja teine) üheks.
Esimese peavalitsuse kaotamine
Samal päeval kui arreteeriti Lavrenti Beria (26. juunil 1953) moodustati esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium.
Hastfer
Hastfer, varem Haversforde (vene keeles Гастфер, rootsi keeles ka Hastfehr) oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa.
Päritolu ja varasem ajalugu
Hastferid said oma nime Corvey abtkonnas Forsti ja Holzmindeni lähedal asunud Haversforde küla järgi. 1176. aastal on nimetatud villicus Herenfridust ja tema poega Brunot, kes oli ministeriaal. Ürikuliselt on esimesi teateid suguvõsa kohta aastast 1243, mil on mainitud Arnoldus de Haversfordet. Haversforded olid Eversteini krahvide, Lippe isandate ja Corvey abtide vasallid. Vestfaalis kustus suguvõsa XVI sajandil.
Varia
Hastferite pärandiks on mitmed kohanimed Eestis ja Lätis. Nende järgi on oma nime saanud Virumaal Aaspere ja Tartumaal ilmselt Astuvere. Lätis on nende nimest tulenenud Āstere. Lisaks sellele on XVII sajandil elanud Carl von Hastferi eesnimest tulenenud Kaarli mõisa nimi.
Alūksne järv
Alūksne järv (läti keeles Alūksnes ezers) on järv Lätis Alūksne kõrgustikul. Halduslikult jääb see Alūksne piirkonna Alūksne ja Jaunalūksne valda. Järve kaldal on Alūksne linn. Järve pindala on 15,437 km² ja on sellega Läti järvede seas 11. kohal. Järve suurim sügavus on 15,2 meetrit.
Tarmo Virkus
Tarmo Virkus (sündinud 28. jaanuaril 1971 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1989 Pärnu 4. Keskkooli ja 1997 rahvusvahelise ärijuhtimise alal Eesti Majandusinstituudi. Töötanud AS-i Fazer Eesti Baltikumi ostujuhina. Olnud 2011–16 AS-i Kalev juhatuse liige ja operatsioonide direktor ning aastast 2015 müügidirektor. Aastast 2016 Orkla Foods Fenno Baltic divisjoni tarneahela juhi asetäitja ja direktor.
Sõudmine
Sõudmist harrastanud aastast 1983 Rita Morrissoni, Mati Villsaare ja Matti Killingu juhendamisel.
Jäätmekütus
pisi|Segaolmejäätmed Jäätmekütuseks (inglise keeles refuse-derived fuel) nimetatakse enamasti olmejäätmetest valmistatud kindlate omadustega (tükisuurus, tihedus, koostis) kütust.
Tootmisprotsess kujutab endast segaolmejäätmetest metalli ja bioloogiliste jäätmete eraldamist mehaanilis-bioloogilise töötluse teel. Metallid suunatakse taaskasutusse ja anaeroobselt või aeroobselt lagunevad jäätmed, nagu toidujäätmed, stabiliseeritakse kompostimise teel või suunatakse bioreaktorisse, kus toodetakse biogaasi. Põletamisele minevad jäätmed peenestatakse ja töödeldakse sõltuvalt kütuse tarbija nõudmisest.
Tehnoloogia
Vastavalt jäätmete sorditusele, eelnevale ettevalmistusele ja töötlemisele jagatakse jäätmete kui kütuse kasutamine kaheks :
Esimese meetodi puhul transporditakse töötlemata ja sortimata jäätmed otse katlamaja territooriumile, sealt liiguvad jäätmed põletusseadmesse. Tekkinud tuhk suunatakse edasisele töötlemisele või hoiustamisele.
Richmond (Québec)
Richmond on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Jäätmekütus
Tehnoloogia
Teise meetodi puhul toimub enne põletamist jäätmete töötlemine ja sortimine. Eraldatakse taaskasutuseks kõlblikud materjalid, seejärel töödeldakse jäätmed. Jäätmed kuivatatakse, purustatakse või jahvatatakse ja seejärel pressitakse.
Jäätmekütuse tootmise ja kasutamise eelised
pisi|Granuleeritud jäätmekütus
Jäätmekütuse kasutamise piirangud
Jäätmekütuse kasutamisel tuleb arvestada mitmesuste teguritega, peavad leiduma nii tootjad kui ka tarbijad, sobivad jäätmed tuleb koguda, töödelda ja ladustada, mis vajavad lisakulutusi. Jäätmekütuse kasutamiseks on energiat tootvatel ettevõtetel vaja teha tehnoloogilisi uuendusi, mis nõuavad omakorda investeeringuid. Ettevõttele peavad investeeringute ja täiendavate kulutuste tegemiseks olema tagatud piisavad jäätmekütuseks sobivate jäätmete kogused.
Jäätmepõletusseadmed
Üldiselt liigitatakse jäätmepõletusseadmeid :
Masspõletusseadmete puhul kasutatakse restkoldeid, kus põletusprotsess toimub restil, lendosakeste põlemine toimub koldemahus. Masspõletus eeldab spetsiaalset jäätmepõletustehase olemasolu, kuna segajäätmete põletamine tänu oma ebaühtlasele koostisele ja tükisuurusele ei ole tavakütust põletavates seadmetes võimalik.
Kasutusel on ka pöördahjud tsemendiklinkri põletamiseks ja keeriskolded. Laialdast kasutust jäätmekütuse põletamiseks on leidnud veel keevkihtseadmed. Enamjaolt jääb põletusseadmete tootlikkus piiridesse 10–50 tonni jäätmeid tunnis.
Nõuded tehasele ja seadmetele
Eestis on jäätmepõletuse nõuded määratud keskkonnaministri määrusega "Jäätmepõletustehase ja koospõletustehase rajamise, kasutamise ja sulgemise nõuded" :
Kasutus ja tootmine Eestis
Jäätmete kasutamine kütuseks ei ole Eestis veel kuigi laialdaselt levinud, kuid valdkond areneb. Leidub hulgaliselt tööstusi ja ettevõtteid, kus oleks võimalik jäätmekütust kasutada. Jäätmekütust on võimalik kasutada näiteks tahkkütuse katlamajades. Selleks sobivad immutamata puidust pakendijäätmed, paberist, papist ja teatud liiki plastidest pakendijäätmed. Samuti on jäätmekütust võimalik kasutada näiteks tsementi, Fibo plokke ja muid ehitusmaterjale tootvates ettevõtetes.
Tootmisprotsess Tallinna Ragn-Sellsi tehase näitel
Ettevõte Ragn-Sells kasutab Tallinna tootmisjaamas järgmisi protsesse : pisi|Purusti ja granulaator
Tootmine Euroopa Liidus
Jäätmekütuse tootmine ja kasutamine elektri- ja soojusenergia tootmiseks on paljudes Euroopa riikides laialdaselt levinud. Hinnanguliselt on Euroopa Liidus üle 50 jäätmekütust tootva tehase. Austria, Soome, Saksamaa, Itaalia, Holland ja Suurbritannia kuuluvad suurimate tootjate hulka.
Hiroko Sano
Hiroko Sano (jaapani keeles 佐野 弘子 Sano Hiroko; sündinud 5. veebruaril 1983) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Atüüpiline autism
Atüüpiline autism on pervasiivne arenguhäire, mis erineb autismist kas haiguse alguse ea või kõigile kolmele põhilisele diagnostilisele kriteeriumile mittevastavuse poolest.
Näiteks võib anomaalne seisund ja/või kahjustatud areng manifesteeruda pärast 3. eluaastat ja/või hälbed avalduvad ainult ühes või kahes autismi diagnoosimiseks vajalikust kolmest psühhopatoloogia valdkonnast (nimelt retsiprookse sotsiaalse suhtlemise ja kommunikatsiooni häire ning korduv ühetaoline stereotüüpne käitumine), kuigi teistes psüühikasfäärides võib ilmneda tüüpilisi anomaalsusi. Selliseid atüüpilisi seisundeid täheldatakse kõige sagedamini raske vaimse alaarenguga indiviididel, kelle funktsioneerimise madal tase ei võimalda küllaldaselt avaldada autismile iseloomulikke käitumise iseärasusi. Atüüpiline autism võib olla ka raske retseptiivse kõnehäirega isikul.
Seega on atüüpiline autism siiski autismist oluliselt erinev seisund.
Retti sündroom
Retti sündroom (ladina keeles Syndroma Rett, inglise keeles Rett syndrome) on kaasasündinud geneetiliselt määratud arenguhäire, mis esineb tüdrukutel.
Tartrasiin
pisi|360px|Tartrasiini struktuurvalem Tartrasiin on toidulisaaine, mida kasutatakse toitudele värvuse andmiseks.
Retti sündroom
Haigus algab vanuses 6–18 kuud. Eelnevalt normaalse lapse areng seiskub ja taandarenema hakkavad nii oskused kui ka arusaamine. Haigus tabab tütarlapsi sagedusega 1:10000 – 1:15000. Haigust ei saa ravida, kuid on võimalik leevendada mitmeid haigussümptomeid.
Tartrasiin
Selle E-tähis on E102, tähis rahvusvahelises värvainete indeksis C.I. 19140.
Retti sündroom
Tekkepõhjused ja mehhanismid
Haiguse tekkepõhjuseid täpselt ei teata. Tõenäoliselt peetub loote närvisüsteemi areng raseduse lõppfaasis või varases imikueas. Tegemist on geneetilise ehk päriliku haigusega, mis on seotud X-kromosoomiga ehk naissugukromosoomiga. Defektse kromosoomiga poisslapsed hukkuvad juba lootena. Kuna haiguse täpseid tekkepõhjuseid ei teata, ei saa seda ennetada.
Sümptomid ehk avaldumine
Sünni järel areneb laps normikohaselt, kuid 6–18 kuu vanuses hakkavad kaduma juba õpitud oskused ning lisanduvad teatud iseloomulikud haigusilmingud:
Diagnoosimine
Avastatud ei ole ühtegi näitajat, mis kinnitaks diagnoosi. Haigusele viitab vastavate sümptomite olemasolu ja arenguhäire teiste põhjuste puudumine. Elektroentsefalograafia (EEG) uuring tehakse selleks, et veenduda ajukahjustuses, mida näitavad muutunud aju elektrilised potentsiaalid.
Tartrasiin
Võimalik, et tartrasiin on kantserogeense või mutageense toimega. Norras ja Austrias on E102 lisaainena keelatud.
Retti sündroom
Ravivõimalused
Haigust ei ole võimalik ravida. Eesmärk on leevendada haiguse ilminguid. Sageli on vajalik selja kõverdumise raviks teha ravivõimlemist, et tugevdada seljalihaseid. Raskematel juhtudel võib vajalikuks osutuda operatiivne ravi, kus toestatakse selgroogu metallist plaatidega. Krampide esinemisel kasutatakse ravi antiepileptikumidega (karbamasepiin). Kõne arendamiseks on vajalik logopeediline abi ja üldarendavad programmid sotsiaalsete oskuste parandamiseks (erilasteaiad, psühholoogiline nõustamine)
Prognoos
Lapsed elavad kuni täiskasvanueani (umbes 35. eluaastani). Kuna haigus avastati alles 1980. aastal, ei ole edasist haiguse kulgu võimalik prognoosida.
Tartrasiin
Tartrasiini sisaldab näiteks karastusjook Tarhun.
Müüdid
Müütide kohaselt vähendab tartrasiin peenise suurust.
Šarūnas Kazlauskas
Šarūnas Kazlauskas (sündinud 14. märtsil 1990) on Leedu jalgpallur (väravavaht).
Ta mängib Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Klubikarjäär
Viimane mäng 30.06.2012
Scotstown
Scotstown on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Eero Kangor
Eero Kangor (sündinud 17. aprillil 1982 Tartus) on Eesti kunstiajaloolane.
Hariduskäik
Ta lõpetas Tartu Ülikoolis kunstiajaloo eriala bakalaureuseõppe 2005. aastal ja magistriõppe 2009. aastal. Seejärel astus Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse doktorantuuri.
Töökäik
Aastatel 2005–2008 töötas ta Tartu Ülikoolis, tegeledes kunstiajaloolise fotokogu kataloogimise ja digiteerimisega. Aastatel 2008–2011 töötas Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudis, kus pidas muu hulgas loenguid fotograafia ajaloost. 2011–2013 töötas Tallinna Kunstihoone kuraatorina. Aastatel 2013–2015 töötas Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu teadurina.
2015. aastast töötab ta Tallinna Linnaplaneerimise Ameti muinsuskaitse osakonnas kunstimälestiste alal.
Ta on kirjutanud kunstiarvustusi, Tallinna ajaloo aimeartikleid jms.
Teadustöö
Teadustöö huvikeskmes eesti kunstiteaduse ajalugu 1920. aastate alguses.
Liikmesus
Kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingusse.
Isiklikku
Tema vanaisa oli eesti lastearst ja Vabadussõja veteran Harry Busch ja vanavanaisa eesti mööblitööstur Johan Busch.
Konstantin Remtšugov
pisi|Konstantin Remtšugov (2014) Konstantin Vadimovitš Remtšugov (vene keeles Константин Вадимович Ремчуков; sündinud 21. novembril 1954 Rostovi oblastis) on Venemaa ajakirjanik, ettevõtja ja endine poliitik.
Ta on 2005. aastast ajalehe Nezavissimaja Gazeta omanik, ühtlasi 2007. aastast ajalehe peadirektor ja peatoimetaja.
Aganad
Aganad on teravilja-, heina- ja linaseemnete peksmisel ja tuulamisel alles jäänud õisikute, kuparde ja lehtede kergemad ja peenemad osad.
Konstantin Remtšugov
Remtšugov on 2012. aastast Moskva Linna Ühiskondliku Koja liige, alates 2016. aastast esimees. Ühtlasi on ta 2006. aastast Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi hoolekogu liige. Ta on ka Moskva Suure Teatri hoolekogu tegevkomitee liige (2001–2009 esimees).
1999. aastal kandideeris Remtšugov Paremjõudude Liidu (SPS) nimekirja koosseisus Riigiduumasse. Riigiduuma saadik oli ta aastail 1999–2003. Duumas valiti ta loodusressursside komitee aseesimeheks.
Haridus- ja töökäik
Remtšugov lõpetas 1978. aastal Moskvas Patrice Lumumba nimelise Rahvaste Sõpruse Ülikooli majanduse erialal. Pärast ülikooli lõpetamist tegeles ta teadustööga. Tema uurimisvaldkond oli arengumaade majandus. Ta kaitses 1984. aastal Moskvas majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Размещение производительных сил и проблемы регионального планирования в Пакистане".
Aastatel 1986–1987 oli ta stažeerimisel Ameerika Ühendriikides Pennsylvania Ülikoolis. Aastatel 1999–2009 oli ta Venemaa Rahvaste Sõpruse Ülikooli majandusteaduskonna makroökonoomika kateedri professor.
Aastatel 2004–2005 oli ta Venemaa majandusarengu ja kaubanduse ministri abi.
Ajavahemikus 1993–2009 on Remtšugov olnud mitme ajakirja kolumnist.
Isiklikku
Remtšugov on abielus Jelena Remtšugovaga. Neil on kolm last: Maksim (sündinud 1976), Nikolai (1986) ja Varvara (1990).
Anne Berner
Anne-Catherine Berner (sündinud 16. jaanuaril 1964 Helsingis) on Soome poliitik (Soome Keskerakond). Ta oli 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Soome transpordi- ja kommunikatsiooniminister Juha Sipilä valitsuses.
Ta lõpetas aastal 1986 rootsikeelse Svenska handelshögskolani.
Laatre Pühavaimu kogudus
Laatre Pühavaimu kogudus oli õigeusu kogudus, mis tegutses Valgamaal Laatre alevikus. Kogudus kasutas Laatre Pühavaimu kirikut.
Kogudus asutati 1848. aastal, kui Sangaste kogudus jagati Ilmjärve ja Laatre koguduseks. Koguduse esimene preester oli Uberski Ilja.
1898. aastal oli Laatre koguduses 3383 liiget. 1938. aastal oli koguduses 2978 liiget.
Kogudus likvideeriti 1984. aastal.
Julius Muuga
Julius Muuga (pseudonüüm) on Eesti kirjanik.
Negative
Negative on meloodilist hard rock ' i mängiv Soome ansambel. Bändi eeskujudeks on teiste seas Hanoi Rocks, Nirvana ja Guns N' Roses.
Bändi asutasid 1997. aastal laulja Jonne Aaron ja trummar Jay Slammer koos koolikaaslastega. 2002. aastal sõlmisid nad lepingu Gbfam Recordsiga. Bändi kuulusid sel ajal lisaks Aaronile ja Slammerile veel kitarristid Larry Love ja Sir Christus ning bassimängija Antti Anatomy. Järgmise aasta suvel liitus bändiga klahvpillimängija Mr. Snack.
2003. aastal anti välja esimene album "War of Love", mis on saavutanud Soomes kuldplaadi staatuse. Ka bändi järgmised albumid "Sweet & Deceitful" ja "Anorectic" olid edukad ning jõudsid Soome edetabelis esikohale.
Viies stuudioalbum "Neon" ilmus 2010. aastal ning see salvestati Los Angeleses koos produtsentide Jimmy Westerlundi ja Warren Rikeriga. "Neon" oli esimene Negative'i album, mis anti ühel ajal välja nii Euroopas kui ka Aasias.
Eestis on Negative esinenud 2006. aastal Rabarockil.
Ungursi järv
Ungursi järv on järv Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas. Järve pindala on 3,936 km². Järve suurim sügavus on 7 meetrit.
Järve põhjakaldal asub Unguri küla.
Muuga söeterminal
Muuga söeterminal on ehitis Harju maakonnas Tallinna lähedal Muuga sadama juures.
Terminali ehitas 2003–2005 AS Merko. Ehituse tellis AS Tallinna Sadam.
Horre Zeigeri Big Band
Bändi eestvedaja oli 57 aastat Horre Zeiger (1932–2013),  kelle tantsuorkestrist 1954. aastal kollektiiv ka asutati. Bänd on mänginud eriti džässmuusikat, kokku u 1500 pala. Heliloojatest on mängitud Glenn Milleri, Duke Ellingtoni, Raimond Valgre jpt loomingut.
Bändi solistid on olnud nt Aino Lõhmus-Karmo, Uno Loop, Silvi Vrait, Sünne Valtri.
Sherbrooke
Sherbrooke on linn Kanadas Québeci provintsis Estrie halduspiirkonnas.
Robert Väli
Lõpetas 1978 Pärnu 4. keskkooli, õppinud Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas ja TÜ Pärnu kolledžis, 2014–2015 läbinud ROKi spordijuhtimise kursused "Spordijuht 1.0" ja 2021-22 "Spordijuht 2.0"
Sõudmine
Sõudmisega hakkas tegelema 1972 Matti Killingu juhendamisel, 1973–1978 treenis Tiit Reimanni ja 1981–1984 Ülo Tölpi suunamisel.
Isiklikku
Poeg Ronald Väli (9. II 1989) on tulnud paarisaerulisel kahepaadil 2007 juunioride MM-il 10. ja 2008 U23 MM-il 11., kaheksapaadil U23 MM-il 2009 6. ja 2010 7. ning roolijata kahepaadil U23 MM-il 2011 18. kohale.
Tegutsenud sõudekohtunikuna (riikliku kategooria kohtunik 2011).
Agan
Agan (vene keeles Ага́н) on jõgi Venemaal, Handi-Mansimaal, Lääne-Siberi madalikul. Jõgi on 544 km pikk.
Punane Selver
Punane Selver oli Selveri kaubandusketti kuuluv kauplus, mis asus Tallinnas aadressil Punane tänav 46. Kauplus avati 1995 ja see oli esimene Selveri kauplus Eestis.
Agan
Agan on Tromjogani vasakpoolne lisajõgi.
Punane Selver
22. mail 2023 teavitas Selver AS kliente kaupluse sulgemisest 28. mail 2023.
Refraktomeetria
Refraktomeetria on ainete murdumisnäitaja määramise meetod.
Aine ja keskkonna murdumisnäitajate erinevus põhjustab valguse murdumise nende piirpinnal. Aine murdumisnäitaja on oluline füüsikaline omadus, mille järgi saab otsustada aine puhtuse või lahuse kontsentratsiooni üle.
Murdumisnäitaja (n) määramiseks kasutatakse refraktomeetrit. Aine murdumisnäitaja sõltub temperatuurist ja mõõtmisel kasutatud valguskiirguse lainepikkusest. Reeglina mõõdetakse murdumisnäitaja 20 °C ja lainepikkusel 589,3 nm (see on naatriumi kollase ehk D-joone lainepikkus). Tähistatakse nendel tingimustel mõõdetud murdumisnäitajat nD20 (nD20) ja see on dimensioonita suurus. Puhast ainet iseloomustab kindel murdumisnäitaja, mille väärtus on enamasti antud vastavates tabelites. Näiteks puhta vee murdumisnäitaja nD20 on 1,3330.
Refraktomeetriga määratakse tavaliselt vedelike murdumisnäitajat, vahel ka gaaside või läbipaistva tahke aine (klaas, vääriskivid, plastikud) murdumisnäitajat. Laborites on kasutusel Abbe refraktomeetrid, tööstuses ka mitmesuguseid käsirefraktomeetreid.
Tururangi Tarapu
Tururangi Tarapu (sündinud 14. oktoobril 1972) on Cooki saarte kergejõustiklane.
Laiksaare Ristija Johannese kogudus
Laiksaare Ristija Johannese kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Urissaare (mitte Laiksaare) külas. Kogudus kasutab Laiksaare Ristija Johannese kirikut.
Kogudus asutati 1896. Koguduse esimene preester oli Dimitri Dubkovski.
Jevgeni Dobrus
Jevgeni Dobrus (sündinud 2. aprillil 1941 Baškiiri ANSV-s) on Eesti sõudja.
Ta lõpetas aastal 1960 Tartu 2. Keskkooli ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Hakkas sportima 1955, sõudetreeninguid alustas 1958 Ülo Tölpi juhendamisel.
Toomas Lepp
Toomas Lepp (sündinud 10. märtsil 1950 Karaganda oblastis) on Eesti telerežissöör ja produtsent, endine Eesti Televisiooni peadirektor.
Ta lõpetas 1968. aastal Tartu 1. Keskkooli. Aastatel 1968–1970 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keele erialal ja 1970–1972 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris. Aastatel 1973–1978 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning lõpetas selle lavastaja-näitejuhi diplomiga.
Toomas Lepp töötas Eesti Televisioonis 1974. aastast režissööri assistendina. Aastatel 1978–1989 oli ta ETV muusikasaadete ja Eesti Telefilmi režissöör, 1989–1991 ETV meelelahutustoimetuse peatoimetaja. Aastatel 1997–2000 oli ta Eesti Televisiooni peadirektor.
Aastatel 1992–1995 oli ta eratelekanali RTV (Reklaamitelevisioon) programmijuht, 1995–1997 TV3 peatoimetaja, 2001–2004 Kanal 2 uudistetoimetuse juht, 2007–2009 OÜ Eesti Spordikanal peatoimetaja, 2012–2016 Tallinna Televisiooni juhatuse liige.
Toomas Lepp on Eesti Kinoliidu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige. Ta on paljude telesaadete ja dokumentaalfilmide autor ja režissöör.
The 69 Eyes
The 69 Eyes on 1989. aastal loodud Soome gothic rock ' i ansambel.
Algusaastatel mängis bänd glam metal ' it, kuid sajandivahetusel muutus nende stiil gothic rock ' iks.
1995. aastal esines The 69 Eyes Eestis Rock Summeril, 2005. aastal Rabarockil ja 2013. aastal American Beauty Car Show'l.
Ajalugu
Bändi esimene EP "Sugarman" ilmus 1990. aastal, teine EP "Barbarella" ilmus 1991. aastal. Mõlemad on bändi ainsad väljaanded, millel trummar Jussi kaasa ei tee. Need plaadid andsid mõjutusi bändi esimesele stuudioalbumile "Bump 'n' Grind", mis ilmus plaadifirma Gaga Goodies Records all 1992. aastal; seal oli kaks eelmistelt EP-väljaannetelt pärit lugu uuesti salvestatud. Samal aastal ilmusid veel EP-d "Juicy Lucy" ja "High Times Low Lives". Bändi teine CD, kogumik "Motor City Resurrection" ilmus 1994. aastal, mis sisaldab materjali bändi eelmistelt väljaannetelt. 1995. aastal ilmus bändi teine stuudioalbum "Savage Garden", kus loos "Wild Talk" astus üles ka Hanoi Rocksi kitarristi Andy McCoy. 1997. aastal ilmus bändi kolmas stuudioalbum "Wrap Your Troubles in Dreams". Albumit peetakse bändi viimaseks glam metal ' i ajastu albumiks, mis algas 1992. aastal. Viimase albumi nimilugu ilmus uuesti albumil "Angels" 10 aastat hiljem. Kui uueks plaadifirmaks sai Roadrunner Records, muutus ka bändi stiil.
1999. aastal ilmunud album "Wasting The Dawn" oli esimene, mis jõudis Soome edetabelites esikohale. Albumilt pärit samanimeline singel jõudis Soome singlite edetabelis 5. kohale. Aasta hiljem valminud albumi "Blessed Be" produtsent oli Ville Valo ja album jõudis Soome plaadiedetabelite esikümnesse. Plaadilt ilmus bändi hittsingel "Gothic Girl", mida mängiti klubides, see püsis mitu kuud singlite edetabeli esikümnes ja seda mängiti Soome raadiojaamades. Tegu oli bändi esimese kuldplaadi staatusse jõudnud väljaandega. Albumilt "Blessed Be" ilmusid veel singlid "Brandon Lee", "The Chair" ja "Stolen Season". Pärast albumi ilmumist tegi bänd oma esimese kontserditurnee Saksamaal, mille jooksul esineti ka M'era Luna festivalil. Turnee soojendusbänd oli Norra rokkansambel Zeromancer.
2002. aastal ilmus album "Paris Kills". See püsis mitu nädalat Soome plaadimüügi edetabelis esikohal ja sai kuldplaadi staatuse. Saksamaal tõusis see esimesel nädalal 35. kohale. Ka albumilt ilmunud singel "Dance d’ Amour" püsis Soome albumiedetabelites mitu nädalat. Pärast Euroopas ja Soomes toimunud kontserditurneed toimus Helsingi Tavastia klubis väljamüüdud kontsert, mida filmiti nende DVD "Helsinki Vampires" tarbeks.
2003. aasta talvel ilmus bändi kogumik "Framed In Blood – The Very Blessed Of The 69 Eyes" ja nende esimene kontsert-DVD "Helsinki Vampires". 2003. aasta lõpus sai bändi uueks plaadifirmaks EMI ja 2004. aastal ilmus album "Devils", mille produtsent oli Hiili Hiilesmaa. Seegi album oli Soomes edukas. Sellest sai bändi neljas album, mis saanud kuldplaadi staatuse, ja teine, mis jõudnud Soomes albumite edetabelis (TOP 40) esikohale.
2005. aastal käis bänd maailmaturneel, sealhulgas ka Mehhikos ja Jaapanis. Album "Devils" ilmus ka Ameerika Ühendriikides. Bändi laulule "Lost Boys" filmiti Hollywoodis ja Philadelphias muusikavideo, mille lavastas MTV staar Bam Margera.
2006. aastal käis bänd esimest korda ringreisil Ameerika Ühendriikides koos bändidega Program The Dead ja Damone, esineti ka telesaates "Last Call with Carson Daly".
2009. aastal käis bänd turneel Hellhoundsi Festivali raames Euroopas koos bändidega Tiamat ja Ava Inferi. 2009. aasta alguses alustas bänd oma üheksanda stuudioalbumi salvestamist Grammy võitjast produtsendi Matt Hyde'i abiga. Salvestus toimus Los Angeleses.
Album "Back in Blood" ilmus 28. augustil Euroopas ja 15. septembril Ameerika Ühendriikides. 2009. aasta juunis lavastas Bam Margera albumi singlile "Dead Girls Are Easy" muusikavideo, mis esilinastus veebilehel playboy.com 17. juulil 2009. Esimest korda käis The 69 Eyes juunis turneel Austraalias. Oktoobris järgnes turnee Ameerika Ühendriikides. 2009. aasta detsembris ilmus bändi järjekordne muusikavideo "Dead & Gone" Myspace'i vahendusel. Tegu oli bändi kolmanda muusikavideoga, mille lavastas Bam Margera.
2011. aasta märtsis ja aprillis käis The 69 Eyes Euroopa-turneel Rootsi bändidega Hardcore Superstar ja Crashdïet.
Bändi 10. stuudioalbum "X" salvestati 2012. aasta alguses Stockholmis ja Helsingis ning ilmus sama aasta sügisel. Esimene singel oli "Red", millele tehti ka muusikavideo. Teine singel oli "Borderline". Mõlemad singlid oli saadaval juba enne albumi ilmumist. 2013. aasta veebruaris ilmusid korraga iTunesi kaudu bändi singlid "Love Runs Away" ja "Tonight". "Tonight" ilmus vaid Soomes, kui "Love Runs Away" ilmus mujal. Mõlemal singlil oli kaks varem ilmumata lugu – "Rosary Blue" ja "Dracula's Castle".
The 69 Eyesi kogumik "The Best Of Helsinki Vampires" ilmus 1. novembril 2013. Albumil oli ka ansambli uus singel "Lost Without Love".
Akiko Niwata
Akiko Niwata (jaapani keeles 庭田 亜樹子 Niwata Akiko; sündinud 12. septembril 1984) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2003 1 mängu.
Reaalkoormatis
Reaalkoormatis ehk reaalservituut on omaniku kohustus tasuda isikule, kelle kasuks reaalkoormatis on seatud, perioodilisi makseid rahas või natuuras või tegema teatud tegusid. Reaalkoormatise mõistet ei ole eraldi defineeritud, kuid selle sisu annab edasi asjaõigusseaduse (edaspidi AÕS) § 229. Reaalkoormatisest tulenevate kohustuse täitmiseks tehtavad sooritused ei pea olema alati rahalised, vaid võivad olla ka asjade või teenuste kujul. Lisaks ei pea sooritused ilmtingimata tulenema maatükist.
Reaalkoormatist võib seada ka teise kinnisasja igakordse omaniku kasuks (AÕS § 229 lg 2). Sellisel juhul on reaalkoormatis ühtlasi valitseva kinnisasja (kinnisasi, mille kasuks reaalkoormatis on seatud) oluline osa.
Reaalkoormatist saab liigitada selle järgi, mille või kelle kasuks koormatis seatud on – kas kinnisasja igakordse omaniku, st isiku, kes on kinnistusraamatusse omanikuna sisse kantud, või kindla isiku kasuks. Kinnisasjale seatud reaalkoormatise liiki ei tohi muuta. Kui reaalkoormatis on seatud kinnisasja igakordse omaniku kasuks, siis ei või seda lahutada sellest kinnisasjast (AÕS § 237 lg 2) ja vastupidi, kindla isiku kasuks seatud reaalkoormatist ei tohi siduda kinnisasjaga (AÕS § 237 lg 3).
Reaalkoormatise tekkimine ja lõppemine
Reaalkoormatise seadmiseks tuleb sõlmida vastav asjaõigusleping ja kanda see kinnistusraamatusse. Sõlmitud asjaõigusleping peab seejuures olema notariaalselt tõestatud (AÕS § 231 lg 1). Reaalkoormatise lõpetamist saab nõuda nii õigustatud kui ka kohustatud isik. Selleks peab isik tegema avalduse kande kustutamiseks kinnistusraamatust.
Õigustatud isikuks on isik, kelle kasuks reaalkoormatis seatud on. Kohustatud isikuks aga kinnistu igakordne omanik või konkreetne isik kinnistu omandiõigusest sõltumata.
AÕS § 233 järgi võib õigustatud isik nõuda reaalkoormatise lõpetamist, kui:
AÕS § 234 järgi võib kohustatud isik nõuda reaalkoormatise lõpetamist, kui: