cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DDR2 SDRAM
Energiatarve
DDR2 väiksem energiakulu on saavutatud peamiselt tänu edasi arenenud tootmisprotsessi tõttu, saavutades töötamispinge alanemise (1,8 volti, võrreldes DDR-i 2,5 voldiga). Samamoodi võib ka madalam mälu taktsagedus lubada energiakulu vähenemist rakendustes, mis ei vaja kiireimat võimalikku kiirust. JEDEC standardite järgi, on maksimaalne soovitatud pinge 1,9 volti, ja seda peaks ka võtma absoluutse maksimumina, kui mälu stabiilsus on probleemiks (näiteks serverites). Lisaks sellele, teatab JEDEC, et mälumoodulid peaks vastu pidama kuni 2,3 voldile, enne kui ilmneb jääv kahju.
Hellove
Muusikakarjäär
2014. aastast tegi Igor Volhonski laulukirjutaja ja kitarristina kaasa metalcore-bändis Saints Be Warned. 2014. aastal võttis ansambel osa konkursist Noortebänd ja jõudis poolfinaali. 2015. aastal võitis Saints Be Warned bändikonkursil Vesiroosivisioon Grand Prix. Ilmus kolm singlit: "The Last Chapter" (2015), "Hurricane" (2015), "For the Blind" (2016) ja ühe EP "Saints Be Warned" (2017).
DDR2 SDRAM
Funktsioon
Koos DDR-mäluga, on DDR2-mälumoodulite kogum, mis sisaldavad mitut miljonit mikroskeemi. Need mikroskeemid saavad lugeda, kirjutada, või kustutada andmeid oma pesikute piires, talletades elektrilisi laenguid, mis esindavad binaarseid andmeid. DDR2-mälu kasutab seda protsessi, et toimida arvutiprogrammidele ja nende toetusfailidele opereeriva alusena, kuna need töötavad palju kiiremini kui kõvakettad, ja pakuvad paremat süsteemijõudlust ja latentsust.
Ajalugu
DDR2 tutvustati 2003. aasta esimese poole lõpus. DDR2 pakuti kahe erineva taktsagedusega: 200 MHz (PC2-3200) ja 266 MHz (PC2-4200). Tänu kõrgemale latentsusele töötasid mõlemad halvemini kui originaalne DDR. DDR2 hakkas vanemale DDR standardile konkurentsi pakkuma 2004. aasta lõpus, kui saabusid madalamate latentsustega moodulid.
Hellove
Muusikakarjäär
2018. aastal asutasid Igor Volhonski ja Andrei Zevakin produtsenditandemi xtra basic. Ilmus kolm singlit: "Space Shuttle" (2018), "Hold me close" (2018) ja "Love Ain't Gone" (2019). "Hold Me Close" valmis koostöös Emily J-ga ning lugu jõudis 2019. aasta Eesti Laulu 12 parema laulu seas finaali.
2020. aastal alustas Volhonski sooloprojekti Hellove. Ilmunud on kaks singlit: "Lie" koostöös Austraalia laulja ja produtsendi Trovega ning "I Got You" koos Ameerika-Korea laulja Gloria Kimiga. Hellove'i muusika on leidnud kajastust sellistes Ameerika meediaväljaannetes nagu The Nocturnal Times ja Prelude Press.
DDR2 SDRAM
Kiibid ja moodulid
DDR2 SDRAM on arvutites kasutamiseks varustatud 240 kontaktilise DIMM-ga. DIMM-d on identifitseeritud oma ribalaiuse järgi.
DDR2 ühilduvus DDR-ga
DDR2 DIMM-d (Dual In-line Memory Module) on mitteühilduvad DDR DIMM-dega, kuna DDR2 DIMM-i ühendussälk asetseb DDR DIMM-ga võrreldes teise koha peal. DDR2 DIMM on 240 kontaktiga moodul, kuid DDR DIMM 184 kontaktiga moodul. Sülearvutitel on DDR ja DDR2 jaoks 200 kontaktiga moodulid.
DDR2 ühilduvus DDR3-ga
DDR3 moodulid ei ole tagasiühilduvad, kuna ei mahu DDR2-pesadesse.
DDR ja DDR2
Kui DDR-il ja DDR2-l on mitmeid sarnasusi, kasutab DDR2 RAM teistsugust disaini kui DDR-mälu. Täiendatud disain lubab DDR2 RAM-l kiiremini töötada kui standardne DDR-mälu. DDR2 edastab andmeid kaks korda kiiremini kui DDR. Muudetud disain annab töökiirusele lisaks muutmälule suurema ribalaiuse, mis tähendab, et ühe korraga pääseb läbi RAM-i kiibi rohkem andmeid, mis suurendab mälu jõudlust. Kuna DDR2 töötab efektiivsemalt kui DDR-mälu, kuigi töötab kiiremini, tarbib ta vähem energiat kui DDR-mälu. DDR DIMM ja DDR2 DIMM ei ole ühilduvad.
Ohud
DDR2-mälu, nagu kõik muutmälud, on rikutav mälutüüp. See tähendab, et DDR2-mälumoodulites hoiustatud andmed ei ole püsivad. Igasugune elektrivoolu häire DDR2-mälumoodulites põhjustab andmekao. Oluliste andmete töötlemisel arvutit kasutades on oluline tihti salvestada, et ennetada andmekadu elektrikatkestuse tõttu.
Välislingid
DDR-SDRAM DRAM
Johnstoni maakond (Oklahoma)
thumb|Johnstoni maakonna kaart (1909)
Johnstoni maakond (Johnston County) on maakond USA-s Oklahoma osariigis.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 957. Aastal 2000 oli elanike arv 10 513.
Ajalugu
Johnstoni maakond moodustati 1907. aastal. Maakond on saanud nime [Douglas H.Johnston]]i järgi.
Vibulane
Vibulane oli huumori- ja satiirileht, mis ilmus 1958. aastal Tallinnas Noorte Hääle lisalehena.
Kokku ilmus 28 numbrit. Toimetaja oli Edgar Spriit.
Paidra järv
pisi|Paidra järv sügisel. pisi|Paidra järv suvel. Paidra järv on järv Võru vallas Paidra ja Pindi külas.
Selle pindala on 11,2 ha.
H. Jon Benjamin
pisi|H. Jon Benjamin (2010) Henry Jon Benjamin (sündinud 23. mail 1966) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Põhjamaade Suveülikool
Põhjamaade Suveülikool (rootsi keeles Nordiskt Sommaruniversitet; NSU) on Põhjamaade ühine suveülikool.
Suveülikool on akadeemiline foorum eri Põhjamaade eri valdkondade ja vanuserühmade esindajatele. Peamiselt sotsiaal- ja humanitaarteadustele keskenduv õppetöö toimub sessioonidena eelkõige suviti eri Põhjamaades. Osa seminare peetakse ka talvel. Suurem osa osalejatest on doktorandid ja õppejõud. Suveülikool nimetab ühe oma eesmärgina värskete ideede toomist Põhjala ülikoolidesse.
Tegevus toimub temaatilistes õpperühmades. Igasse rühma kuulub 15–25 inimest, kes on pärit võimalikult erinevatest kohtadest eri Põhjamaadest. Rühmakaaslased kohtuvad vähemalt kaks korda aastas, suvel ja talvel. Arutelud toimuvad lisaks Põhjamaade keeltele ka inglise keeles.
Suveülikooli vestlusringides on aegade jooksul osalenud paljud rahvusvaheliselt tunnustatud teadlased ja poliitikud, näiteks Niels Bohr, Mauno Koivisto, Johan Galtung ja Horace Engdahl.
Ülikoolil on oma kirjastus NSU Press.
Põhjamaade Ministrite Nõukogu katab 80 protsenti suveülikooli kuludest.
Suveülikooli sekretariaat asub Malmös. Tegevust korraldab viieliikmeline juhatus, kuhu kuulub üks esindaja igast riigist.
Ralf Liivar
Ralf Liivar (2. aprill 1903 Tallinn – 14. juuni 1990 Tallinn) oli Eesti jalgpallur.
Eesti jalgpallikoondislasena osales ta 1924. aasta Pariisi OM-il, ehkki mängida ta ei saanud.
1924–1928 mängis ta klubides JK Tallinna Kalev ja JK Tallinn.
Ziller
Ajaloolistel põhjustel moodustab Ziller — esimest korda mainitud 927. aastal kui "Zilare" — suurema osa oma sängist Innsbrucki piiskopkonna (läänes) ja Salzburgi peapiiskopkonna (idas) vahelise piiri. Tänapäeval on Zilleris hästi esindatud meriforell ja vikerforell, samuti harjus. See on kuni 20 m lai ja 2 m sügav ning selle keskmine vooluhulk on 43,1 m³/s.
Ralf Liivar
Aastast 1924 mängis ta Eesti jalgpallikoondises 12 mängu.
Ralf Liivar suri 14. juunil 1990 Tallinnas ja maeti 20. juunil 1990 Rahumäe kalmistule.
Pete Townshend
Pete Townshend (kodanikunimega Peter Dennis Blandford Townshend; sündinud 19. mail 1945 Londoni Chiswicki linnaosas) on Suurbritannia kitarrist ja laulukirjutaja.
Ta vanemad on saksofonist Cliff Townshend ja laulja Betty Dennis.
1960-ndate alguses liitus Pete Townshend Roger Daltrey bändiga The Detours, millest 1964. aastal sai The Who.
Ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 100 parima kitarristi edetabelis tuli Pete Townshend 10. kohale.
Karl Fischer (jalgpallur)
Karl Fischer oli baltisaksa päritolu Eesti jalgpallur.
Oma klubikarjääri (millest teada vaid aasta 1928) mängis ta klubis JK Tallinn. Sel aastal võitis ta klubiga Eesti jalgpalli meistrivõistlused (samal aastal keeldusid küll Tallinna VS Sport ja Tallinna ESS Kalev meistrivõistlustel osalemisest, mis vähendas konkurentsi).
Aastast 1928 mängis ta Eesti jalgpallikoondises neli mängu. Esimene kohtumine oli sõprusmäng Rootsi koondisega. Seejärel osales ta Balti turniiril, kus Eesti jäi teiseks. Viimaseks mänguks jäi kohtumine Soomega.
Heinrich Frost
Heinrich Frost (Henricus Frost; 1689 Pärnu – märts 1731) oli Eesti vaimulik.
Õppis (immatrikuleerus 22. detsembril 1705/2. jaanuaril 1706) Academia Gustavo-Carolinas (Pärnus), ja (immatrikuleerus 25. augustil 1710) Jena Ülikoolis, mille lõpetas mag. theol. astmega. Ordineeriti õpetajaks juunis 1711.
Oli aastatel 1711–1714 Suure-Jaani ja aastatel 1714–1731 Helme Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Joachim Frost oli kaupmees ja postmeister Pärnus. Tema poeg Heinrich Johann Frost oli Rõngu Mihkli koguduse ja Kambja koguduse õpetaja.
Lešķi
Lešķi on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Litene vallas.
Küla asub valla keskosas Pedetsi jõe ääres. Seal asuvad Lešķi muinaskalmed ehk Kalmepõld on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 16 elanikku.
Vihmjärv
Vihmjärv ehk Tarupedäjä järv (ka Tarupedaja järv, Võidujärv, Kolski järv) on järv Valgamaal Karula vallas Rebasemõisa külas.
Järve pindala on 2,4 ha, pikkus 225 m ja laius 170 m.
Peraküla (Mulgi)
Peraküla (ka: Päraküla) oli küla Viljandi maakonnas Abja vallas. Küla oli kuni II maailmasõjani ehtmulgiliku kultuuri, elu-olu ja majapidamise ehedamaks piirkonnaks.
Perakülas asus Ruukle talu, kus etendati näidendeid ja mis oli küla kultuurikeskus.
Perakülas on sündinud metsateadlane Peeter Rõigas ja fotograaf Jaan Riet.
Elena
Elena võib tähendada järgmist:
Raudja
Raudja oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Vehendi küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Vehendi külaga.
Külast on teateid alates 1945.
Kink-lõosilm
Kink-lõosilm (Myosotis ramosissima) on kareleheliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Esiliiga 2013
Esiliiga 2013 oli Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 23. hooaeg, mis algas 3. märtsil ning lõppes 10. novembril 2013. Meistriks tuli Tallinna FC Levadia II.
Tabelikohad voorude kaupa
Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru.
Esiliiga üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad Esiliiga 8. koht ja Esiliiga B 3. koht üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotaja Esiliigas B.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Peale meistrivõistluste lõppu tõuseb Esiliiga A võitja Meistriliigasse, teise koha saanud võistkond mängib karikasüsteemis kodus - väljas printsiibil üleminekumänge Meistriliigas 9. koha saanud võistkonnaga. Esiliiga A 9. ja 10. koht langevad järgmiseks hooajaks Esiliiga B tasemele. Esiliiga A 8. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga B 3. kohaga.
Kõrgemas liigas osalevate klubide teised võistkonnad, mis on registreeritud klubide duubelvõistkondadeks, võivad osaleda vähemalt aste madalamas liigas kui klubi põhivõistkond. Juhul kui duubelvõistkond saavutab turniiril koha, mis annab õiguse järgmisel hooajal osaleda kõrgemas liigas, siis õigus üles tõusta kandub üle turniiritabelis järgmisele võistkonnale.
Hooaja teine pool
style="background: #FFDFDF;"|0:33
style="background: #DFE7FF;"|+:-2
Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu
"Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" (Inglise keeles: "The History of the Decline and Fall of the Roman Empire") on Suurbritannia ajaloolase Edward Gibboni uurimus, mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Raamatutes kirjeldab Gibbons Lääne tsivilisatsiooni arengut Rooma riigi kõrgajast, keiser Traianuse valitsemisaja algusest kuni Bütsantsi kokkuvarisemiseni.
Käsitletakse Rooma impeeriumi ja Euroopa ajalugu perioodil aastatel 98. kuni 1590., varakristlust, Rooma riigikiriku teket ning selle jagunemist katoliiklikuks ja õigeusu kirikuks, "barbarite", mongolite ja moslemite vallutusi. Teose eesmärk oli eelkõige analüüsida Rooma riigi allakäigu ja languse põhjuseid nii idas kui läänes.
Gibbon viitas palju algallikatele, mis oli raamatute ilmumise ajal tavapäratu. Selline metodoloogia võeti tuleviku ajaloolaste poolt eeskujuks. Sellest tulenevalt kutsutakse Gibbonit ka esimeseks modernseks Rooma ajaloo käsitlejaks.
Kuigi "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" peetakse siiani suureks kirjandussaavutuseks ja hästi loetavaks sissejuhatuseks sellesse ajalooperioodi, siis on raamatu ilmumisele järgnenud sajanditel ajalooteadus ja arheoloogia edasi arenenud ning Gibboni tõlgendusi ei peeta enam akadeemilises ajalookäsitluses ajakohasteks.
NSV Liidu suurmeister
pisi|300px|Suurmeistrid [[Vassili Smõslov ja Paul Keres jalutamas Põhjamere rannas Scheveningenis (1948)]]
NSV Liidu suurmeister (vene keeles Гроссмейстер СССР) oli Nõukogude Liidus males sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav kõrgeim nimetus.
NSV Liidu suurmeistri nimetus kehtestati 1927. aastal V Üleliidulisel Malekongressil. Esimene maletaja, kes selle nimetuse sai, oli 1929. aastal NSV Liidu malemeistriks tulnud Boriss Verlinski. 1931. aastal Moskvas toimunud VII Üleliidulisel Malekongressil suurmeistri nimetus kaotati, kuid 1935. aastal võeti suurmeistri nimetus taas kasutusele.
1935–1952
Pärast edukat esinemist 1935. aastal II Moskva rahvusvahelisel maleturniiril (esikoha jagamine) sai Mihhail Botvinnik suurmeistri nimetuse. 1937. aastal tuli Grigori Löwenfisch NSV Liidu malemeistriks ja sama aasta sügisel kaitses ta tiitlit matšis Botvinnikuga. Löwenfisch sai suurmeistriks. 1939. aastal anti suurmeistri nimetus Aleksandr Kotovile, kes 1939. aastal tuli NSV Liidu meistrivõistlustel Botvinniku järel teiseks.
Aprillis 1941 peetud matšturniiril NSV Liidu absoluutse meistri nimele võitis Mihhail Botvinnik. Esikolmikusse tulnud Paul Keresele ja Vassili Smõslovile anti suurmeistri nimetus.
NSV Liidu suurmeistri nimetuse saamise kord kinnitati 1940. aastal. Suurmeistrinormi andis NSV Liidu meistrivõistlustel esikolmikusse tulek. Kahe normi täitmisel anti maletajale suurmeistri nimetus.
Issaak Boleslavski täitis NSV Liidu meistrivõistlustel kahel korral suurmeistrinormi: 1944. aastal sai kolmanda koha ja 1945. aastal teise koha; suurmeistriks saigi ta 1945. aastal. Jefim Geller tuli esivõistlustel esikolmikusse novembris 1949 ja detsembris 1951. Suurmeistri nimetus anti talle 1952. aastal.
1948. aasta suvel Stockholmis toimunud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelise turniiri võitmise eest sai David Bronštein suurmeistriks.
FIDE suurmeister (1950)
1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Samal aastal sai selle nimetuse 27 maletajat, sealhulgas 11 NSV Liidu suurmeistrit. Suurmeister Verlinski sai FIDE-lt 1950. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Stanislav Tjutjukin
Stanislav Vassiljevitš Tjutjukin (vene keeles Станислав Васильевич Тютюкин; 29. september 1935 Moskva, Nõukogude Liit – 26. oktoober 2019) oli vene ajaloolane, ajaloodoktor, professor (2006).
Tjutjukin töötas Venemaa Teaduste Akadeemia Venemaa Ajaloo Instituudis alates 1958. aastast, muuhulgas peateadurina.
Isiklikku
Stanislav Tjutjukini abikaasa on Ivan Udaltsovi lapselaps. Nende poeg Sergei Udaltsov on vasakpoolsete vaadetega opositsioonipoliitik.
Andrus Saare
pisi|Andrus Saare (2015) Andrus Saare (sündinud 29. detsembril 1965) on Eesti poliitik.
Kuulub Erakonda Isamaa, erakonna liige on olnud 30. jaanuarist 2002 alates.
Ta oli XII Riigikogu liige 6. aprillist 2011 12. maini 2012 ja uuesti alates 13. juunist 2013. Enne Riigikogu liikmeks saamist oli Kohila vallavanem aastatel 1999 kuni 2005 ja 2009 kuni 2011.
Lasva järv
pisi|Lasva järv Lasva järv on looduslik järv, mis asub Võru maakonnas Võru vallas Pässä külas.
Selle pindala on 12,7 ha.
Joseph Bodin de Boismortier
pisi|Joseph Bodin de Boismortier Joseph Bodin de Boismortier (23. detsember 1689 Thionville – 28. oktoober 1755 Roissy-en-Brie) oli prantsuse barokkhelilooja.
Ta sündis Lotringis Metzi lähedal. Tema isa oli algul sõjaväelane, pärast kondiiter. Muusikalise hariduse sai ta sel ajal hästituntud motettide heliloojalt Joseph Valette de Montignylt. Kui Montingy kolis Perpingnani, siis järgnesid Boismortier'd talle 1713. Seal sai Boismortier tööd kuninglikus tubakakontrolliametis. Ta abiellus 1720 rikka kullassepa tütre Marie Valette'iga, kes oli tema õpetaja sugulane.
1724 asus Boismortier oma naisega Pariisi elama. Seal algas tema viljakas heliloojakarjäär. Ta kirjutas muusikat paljudele muusikainstrumentidele ja häältele. 1747. aastaks oli ta avaldanud juba üle saja mitmesuguse teose. Tema muusika oli väga populaarne ja tegi ta rikkaks patroonide abitagi. Ta oli esimene prantsuse helilooja, kes suutis end omaenese heliloominguga ära elatada. 1753 lõpetas ta aktiivse loomingu ja suri paar aastat hiljem.
Boismortier oli esimene prantslane, kes lõi instrumentaalkontserte. Seni olid seda teinud peamiselt itaallased. Boismortier kirjutas 6 kontserti 5 flöödile. Hiljem kirjutas ta kontserte teistelegi instrumentidele, näiteks 1729 valmisid tal instrumentaalkontserdid tšellole, viola la gamba 'le ja fagotile. Kõige suurem osa tema muusikast on siiski mõeldud flöödile.
Portugali revolutsioon
Portugali revolutsioon võib tähendada ühte allpool nimetatud ajaloosündmustest:
Kristen Schaal
pisi|Kristen Schaal (2010) Kristen Joy Schaal (sündinud 24. jaanuaril 1978 Longmontis Colorados) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
Ta on hollandi ja saksa päritolu.
Pärast Northwesterni ülikooli lõpetamist läks ta New Yorki, et alustada koomikukarjääri. 2005. aastal sai ta tuntuks, kui ajakiri New York rääkis temast artiklis "The Ten Funniest New Yorkers You've Never Heard Of" ('kümme naljakaimat newyorklast, kellest sa kuulnud ei ole').
Alexander (eesnimi)
Alexander on mehenimi, mis pärit Vana-Kreekast, Ἀλέξανδρος (ἀλέξειν + ἀνδρός) (Aléxandros – aléxein + andrós). See on ka vene nime Александр üks latinisatsioone.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 20. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Alexander 4287 mehel, 1. jaanuari 2023 seisuga 4012 mehel.
Õigeusu kirik Eestis
250px|right|pisi|[[Aleksander Nevski katedraal|Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri peakirik Tallinnas]] 250px|right|pisi|[[Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stauropegiaalne Naisklooster|Pühtitsa Jumalaema Uinumise stauropegiaalse naiskloostri peakirik]] 250px|pisi|[[Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna kirik|Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna katedraalkirik Tallinnas]] Õigeusu kirik Eestis on tegutsenud Eesti territooriumil sajandeid, õigeusu preestrid ja kogudused tegutsesid Eesti aladel juba alates 11. sajandist. Suur osa Kagu-Eesti elanikest (setud) on traditsiooniliselt õigeusu kiriku liikmed. Mujal Eestis jäi õigeusu kiriku mõju väheseks. Alles 19. sajandil algas eestlaste suurem õigeusku siirdumine. Usuvahetuse üheks põhjuseks oli õigeusklikele maade jagamine: suur osa eestlastest lootis koos "tsaari usuga" maad ja muid kergendusi saada. Usuvahetuses mängis olulist rolli ka talupoegade vaen mõisnike ja neid toetavate luterlike pastorite vastu. Usuvahetusega sooviti vabaneda "sakste" ülemvõimu alt.
Eesti territooriumil asunud õigeusu kogudused allusid aastatel 1721–1917 Venemaa õigeusu kiriku kõrgeimale kiriklik-riiklikule valitsusorganile Pühimale Valitsevale Sinodile.
Venemaa õigeusu kirik Eesti aladel Venemaa keisririigis
pisi|left|[[Moskva ja kogu Venemaa patriarhi aujärjehoidja ja Pihkva ja Narva piiskop, metropoliit Stefanus]] Põhjasõja lõpetanud Uusikaupunki rahuleppega (1721) tagati Liivi- ja Eestimaal luterlastele seni kehtinud usuvabadus, kuid juurde tuli õigeusk. Pärast Põhjasõja käigus toimunud Eesti alade vallutamist võeti Moskva tsaaririigi õigeusku kuuluvate vägede usuliseks teenistuseks üle kohalikud luteri usu kirikud: Tartu vallutamise järel võeti krahv Boriss Šeremetevi käsul 1704. aastal üle Jaani kirik; Tallinnas anti 1716. aastal Eesti- ja Liivimaa kindralkuberner Aleksandr Menšikovi korraldusel õigeusklike käsutusse linnast lahkunud Rootsi garnisonile kuulunud Püha Miikaeli kirik. Tallinnas ehitati 1721. aastal maavägede jaoks Jumalaema Sündimise kirik, kuhu Peterburist toodi Jumalaema Kaasani ikooni koopia ning vanaaegne kokkupandav sõjaväeikoon sama kujutisega. Ikooni järgi hakatigi kirikut kutsuma Jumalaema Kaasani ikooni kirikuks. Sõjamereväelaste jaoks rajati Tallinna sadamasse keisrinna Anna Joannovna käsul aastatel 1752–1755 Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna kirik.
Esimestel aastatel pärast Põhjasõda allusid õigeusu kogudused Moskva ja kogu Venemaa patriarhi aujärjehoidjale, Pihkva ja Narva piiskopile metropoliit Stefanusele.
Aastatel 1725–1736 kuulusid Venemaa õigeusu kiriku kogudused Tallinna kubermangus Pihkva piiskopkonda (ru) v.a Tallinna, Narva ja Paldiski, mis alates 1764. a olid Peterburi piiskopkonna koosseisus, mille piiskopil oli ka Tallinna piiskopi tiitel. Pihkva ja Narva ülempiiskop (1718–1725) Feofan (Prokopovitš); (1725) Feofilakt (Lopatinski);  (1725–1731) Rafail (Zaborovski). Riia kubermangu (Lõuna-Eesti) õigeusu kogudused kuulusid aga Pihkva, Irboska ja Narva piiskopkonda, mille piiskopil oli ka Riia piiskopi tiitel. Koguduste paremaks valitsemiseks asutati Riias 1727. aastal vaimulik kontor, mis 1739. aastal nimetati ümber vaimulikuks valitsuseks ja 1750. aastal Liivimaa Vaimulikuks Valitsuseks.
1764. aasta 14. juuni ukaasiga liideti Eestimaa kubermangu õigeusu kogudused Peterburi piiskopkonnaga. Kohapealsete koguduste administratiiv- ja vaimulike asjadega tegeles Narva vaimulik valitsus ja Eestimaa Vaimulik Valitsus (1798–1817). 1764. aastal nimetati Pihkva, Irboska ja Narva piiskopkond, Pihkva ja Riia piiskopkonnaks, 1799. aastal aga Pihkva, Liivimaa ja Kuramaa piiskopkonnaks.
1817. aasta 5. augustil moodustati Peterburi piiskopkonna Tallinna vikaarpiiskopkond ehk abipiiskopkond eesotsas vikaar- ehk abipiiskopiga, kes allus Peterburi metropoliidile.
Riia ja Miitavi piiskopkond
1833. aastal moodustati Pihkva, Liivimaa ja Kuramaa piiskopkonnast, Pihkva ja Liivimaa piiskopkond. 1836. aasta 14. septembri ukaasiga moodustati Riia vikaarpiiskopkond eesotsas Riia vikaarpiiskopiga, kes allus Pihkva piiskopile, 1836. aastal liideti Lõuna-Eesti õigeusu kogudused Riia vikaarpiiskopkonnaga. Riia vikaarpiiskopi kõrval jätkas tegevust Liivimaa vaimulik valitsus. 1850. aastal moodustati neile aladele Riia vikaarkonnast iseseisev Riia piiskopkond. Piiskopkonda kuulusid Liivimaa kubermang, Kuramaa kubermang ja osalt ka Eestimaa kubermangu alad.
Madukotkaslased
Madukotkaslased (Circaetinae) on pistrikuliste seltsi haugaslaste sugukonda kuuluv lindude alamsugukond.
Õigeusu kirik Eestis
Usuvahetusliikumine
pisi|left|Piiskop [[Filaret (Gumilevski)|Filaret. G. Gratšovi gravüür (1886)]]
Madukotkaslased
Klassifikatsioon
Alamsugukonda liigitatakse järgmised perekonnad :
Õigeusu kirik Eestis
Usuvahetusliikumine
19. sajandi 1840. aastatel Liivimaa kubermangus ja 1880. aastatel Eestimaa kubermangu läänepoolsetel aladel toimus sotsiaalne protestiliikumine, mille käigus astus märkimisväärne osa nende alade maaelanikkonnast õigeusku. Usuvahetusliikumise peamiseks motiiviks on peetud eesti ja läti talupoegade lootusi parandada oma majanduslikku olukorda, omandades maad ja saavutades mõisakoormiste kergendamise. Samuti väljendus liikumises protest baltisaksa mõisnike mõju all olnud luterliku kiriku vastu. 1846. aastal rajati Riia Vaimulik Seminar esialgu vaimuliku koolina Riia vikaarpiiskopi alluvuses, erinevalt vene vaimulikest seminaridest, kuhu võeti vaid vaimulike lapsi, lubati Riia kooli ka talupoegade lapsed. 1846. aasta 26. jaanuaril andis Venemaa keiser Nikolai I korralduse asutada Liivimaa kubermangu igasse vasttekkinud õigeusukogudusse kihelkonnakool ja õigeusu abikoolid. Eestimaa kubermangus ja Liivimaa kubermangu Eesti osas oli 1884/85. õppeaastaks juba 315 õigeusu kihelkonnakooli.
1846. aastal loodi õigeusu kiriku Pärnu praostkond, Võru praostkond, Saaremaa praostkond ja Tartu praostkond, 1851. aastal Viljandi praostkond Liivimaa kubermangus.
Ülempiiskop Platoni valitsusajal ehitati piiskopkonda täiendavalt 44 uut kirikut, 1866. aastaks oli õigeusklike arv kasvanud kuni 180 000-ni.
Tallinna vikaarpiiskopkond
Sinodi 9. aprilli 1866. aasta ukaasiga asutati piiskopkonnas Tallinna vikaarpiiskopkond eesotsas Tallinna vikaarpiiskopiga, Riia piiskopi alluvuses. 1887. aastal loodi Peterburi piiskopkonnas Narva vikaarpiiskopkond ja Narva kogudused jäid kuni Eesti iseseisvumiseni Peterburi piiskopkonda. Loode-Venemaa vaimulikuks juhiks (1860–1892) oli Peterburi ja Novgorodi metropoliit, Issidor. Venemaa keisririigi ajal allusid Venemaa õigeusu kiriku Riia ja Miitavi piiskopile, tema haldusalas olnud Riia piiskopkonna Tallinna vikaarpiiskopkond, mis Eestis jagunesid praostkondadeks ja piirkondlikeks kogudusteks. Tallinna vikaarpiiskopiks oli piiskop Kristofor ja seejärel nominaalseks piiskopiks Nikolai (Kassatkin) (1836–1912), kes tegutses Jaapanis õigeusu kiriku misjonärina.
Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev) tema kümneaastase valitsemise ajal ehitati Eestis mh (1889) Jumalaema Sündimise kirik Alajõel, Peipsi järve kaldal, (1893) Narva-Jõesuu Püha Vladimiri kirik Narva-Jõesuus, (1895) Jõhvi Jumalailmumise kirik Jõhvis ja üldse püstitati tema valitsusajal 22 pühakoda. Koos vürst Šahhovskoiga oli Arseni 1891. aastal avatud Kuremäe Jumalaema Uinumise nunnakloostri rajamise eestvedajaks ning 1895. aastal pühitses ülempiiskop selles kloostris sisse kaks kirikut: pühade Siimeoni ja Anna ning püha Sergi kiriku. Eestimaa kuberneri, vürst Sergei Šahhovskoi valitsusajal alustati Neeva Aleksandri peakiriku püstitamist Tallinnas, Toompeal. Ehitust alustati 1894. aastal ja see valmis 1900. aastal.
Agafangel (Preobraženski) valitsemise ajal ehitati Eestis ja 1898. aastal pühitses valitseja Agafangel Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kiriku Sillamäel ja Valga Issidori peakiriku Valgas, 1900. aastal Tallinna Neeva Aleksandri peakiriku ning Rakvere Jumalaema Sündimise kiriku, 1902. aastal Kuremäe nunnakloostri abikiriku Tallinnas ja 1904. aastal Tapa Ristija Johannese kiriku Tapal, 1910. aastal Kuremäe nunnakloostri Jumalaema Uinumise peakiriku.
Riia piiskopkonna Tallinna vikaarpiiskopkonda kuulusid Eestimaa kubermangus: Tallinnas tegutsenud kogudused: Tallinna Aleksander Nevski kogudus, Aleksander Nevski katedraali juures; Tallinna Surnuaia (Aleksandri) kogudus/Tallinna Surnuaia Aleksander- Nevski kiriku kogudus, Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kiriku juures; Tallinna Issanda Muutmise ehk Preobraženski kogudus, Tallinna Issanda Muutmise Peakiriku juures ja Vladimiri Jumalaema kirik ; Tallinna Nikolai kogudus, Tallinna Nikolai kiriku juures; Tallinna Kopli kogudus, Tallinna Püha piiskop Nikolause kiriku juures; Tallinna Kaasani kogudus, Tallinna Kaasani kiriku juures; Tallinna Simeoni kogudus, Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna kiriku juures.
Haapsalu alade praostkonnas: Emmaste Jumalaema Sündimise kogudus, Emmaste Jumalaema Sündimise kirik (vene k. Эммастская Рождество-Богородинская церковь) Emmastes; Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus, Haapsalu Püha Maria-Magdaleena kirik ja abikirik Haapsalu Püha Neeva Aleksandri kirik Haapsalus; Kullamaa Püha Nikolai kogudus Kullamaa Püha Nikolai kirik Sillal; Emmaste-Lelu, hiljem Emmaste–Kuriste kogudus Kuriste kirik; Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudus, Kõpu õigeusu kirik Kõpul; Kõrgessaare Kristuse Sündimise kogudus, Kõrgessaare Kristuse Sündimise kirik Kõrgessaares;  Lihula Püha Neeva Aleksandri kogudus Lihula Püha Neeva Aleksandri kirik; Mäemõisa Nikolai kogudus, Mäemõisa Püha Nikolause kirik, Sinalepas; Paadrema Püha Kolmainu kogudus, Paadremaa Püha Kolmainu Jumala kirik; Pühalepa-Kuri kogudus, Pühalepa Issanda Taevaminemise kirik; Harju-Risti kogudus, Harju-Risti õigeusu kirik; Uue-Virtsu Kristuse Sündimise kogudus Uue-Virtsu Kristuse Sündimise kirik Kõmsil; Vormsi Issanda Ülestõusmise kogudus, Vormsi Ülestõusmise kirik Hullo; Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kogudus Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kirik Väike-Lähtru.
Wesenbergi alade praostkonnas: Jõhvi Jumalailmumise kogudus, Jõhvi Issanda Ristimise kirik; Kangru Georgi kogudus Kangru Püha Georgi kirik; Narva Kreenholmi Kristuse Ülestõusmise kogudus Narva Issanda Ülestõusmise peakirik; Rakvere Jumalaema Sündimise kogudus Rakvere Jumalaema Sündimise kirik; Sillamäe kogudus, Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kirik.
Riia piiskopkonnas Liivimaa kubermangu Tartu kreisis: Ilmjärve kogudus, Ilmjärve Jumalailmutamise kirik; Kaarepere kogudus, Kaarepere Suzdali Vaga Evfimi ja Egiptuse Vaga Maria kirik; Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise kogudus, Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise kirik; Kavilda Aleksandri kogudus, Kavilda Püha Aleksandri kirik; Kärkna-Lähte kogudus; Laatre Pühavaimu kogudus, Laatre Pühavaimu kirik; Laiuse kogudus, Laiuse Jumalaema Sündimise kirik; Maaritsa kogudus; Nõo kogudus, Nõo Püha Kolmainu kirik; Priipalu kogudus; Rannu Issanda Jeruusalemma Minemise kogudus, Rannu Issanda Jeruusalemma Minemise kirik; Rõngu Taevaminemise kogudus, Rõngu Taevaminemise kirik; Saare-Uhmardu kogudus, Uhmardu Ristija Johannese kirik; Saduküla Vaga Joosepi kogudus; Tartu Aleksandri kogudus, Tartu Püha Aleksandri kirik; Tartu Jüri kogudus, Tartu Püha Jüri kirik; Võnnu-Kärsa kogudus, Võnnu Kristuse Sündimise kirik.
Võru kreisis: Antsla kogudus; Haanja-Plaani kogudus, Haanja-Plaani Püha Nikolai kirik; Kaika kogudus, Kaika Püha Kolmainu Jumala kirik; Karula Jumalaema Kaitsmise kogudus, Karula Jumalaema Kaitsmise kirik; Kähri Miikaeli kogudus, Kähri Püha Mihaeli kirik; Laanemetsa Peetri ja Pauli kogudus, Laanemetsa Püha Peetri ja Pauli kirik; Luhamaa kogudus; Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kogudus, Ritsiku Ristija Johannese kirik; Räpina Sakariase ja Elisabeti kogudus, Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik; Timo kogudus, Timmo Taevaminemise kirik; Valga Eesti peakiriku kogudus; Valga Issidori peakiriku kogudus Valga Issidori peakirik; Valga Nikolai kogudus Valga Jumalaema Vladimiri Ikooni ja Preestermärter Issidori kirik; Võru kogudus.
Pärnu kreisis: Halliste-Penuja kogudus; Häädemeeste kogudus, Häädemeeste Issanda Muutmise kirik; Jaagupi-Uduvere kogudus, Jaagupi-Uduvere Püha Jakobuse kirik; Jõõpre Püha Suurkannataja Georgiuse kogudus, Jõõpre Püha Georgiuse kirik; Kalli Ristija-Johannese kogudus, Kalli Ristija-Johannese kirik; Kastna kogudus, Kastna Püha Arseniuse kirik; Kihnu Nikolai kogudus, Kihnu Püha Nikolai kirik; Kilingi Nikolai kogudus, Kilingi Püha Nikolai kirik; Kärgu kogudus; Laiksaare kogudus, Laiksaare Ristija-Johannese kirik; Lelle kogudus, Lelle Püha Kolmainu Jumala kirik;  Mõisaküla Püha Vaimu kogudus; Pootsi-Kõpu kogudus, Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik; Pärnu Johannese eesti kogudus; Pärnu Issandamuutmise kogudus; Seli-Tõstamaa kogudus, Seli Püha Vassili kirik; Sindi kogudus; Surju kogudus, Surju Jumalaema Sündimise kirik; Tahkuranna kogudus, Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kirik; Tori kogudus, Tori Kristuse Sündimise kirik;  Tõhela-Murru kogudus, Tõhela Ristija Johannese kirik; Uruste kogudus, Uruste Issanda Taevaminemise kirik; Vändra kogudus, Vändra Püha Peetri ja Pauli kirik.
Viljandi kreisis: Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus, Arusaare Taevaminemise kirik; Helme-Tõrva Kristuse Sündimise kogudus Helme-Tõrva Kristuse sündimise kirik; Kaansoo kogudus; Kabala Püha Peetri ja Pauli kogudus;  Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudus Karksi Püha Aleksiuse kirik;  Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus, Kikevere Jumalaema Uinumise kirik; Lalsi Püha Nikolause kogudus, Kolga-Jaani Püha Nikolai kirik; Põltsamaa Pühavaimu kogudus Põltsamaa Pühavaimu kirik; Suislepa Püha Katariina kogudus, Suislepa Püha Katariina kirik; Suure-Jaani Peeter-Pauli kogudus, Suure-Jaani Püha Peetri ja Pauli kirik; Tuhalaane Jumalaema Uinumise kogudus Tuhalaane Jumalaema Uinumise kirik; Tänassilma Arsenios Suure kogudus Tänassilma Arsenios Suure kirik; Viljandi kogudus.
Kuressaare kreisis: Kuressaare Püha Nikolai kogudus Kuressaare Püha Nikolai kirik; Laimjala Vassilius Suure kogudus Laimjala Vassilius Suure kirik; Leisi Püha Olga kogudus Leisi Püha Olga kirik; Levala Püha Neeva Aleksandri kogudus Levala Püha Neeva Aleksandri kirik; Lümanda Issanda Muutmise kogudus Lümanda Issanda Muutmise kirik; Metsküla Issanda Templisseviimise kogudus Metsküla Issanda Templisseviimise kirik; Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudus Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik; Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju kogudus, Muhu-Rinsi Kaasani Jumalaema kirik; Mustjala Prohvet Eeliase kogudus Mustjala Prohvet Eeliase kirik; Mõnnuste Kolmainu Jumala Ilmumise kogudus Mõnnuste Jumala Ilmumise kirik; Piila Peaingel Miikaeli kogudus Piila Peaingel Miikaeli kirik; Pärsama Püha Innokenti kogudus Pärsama Püha Innokenti kirik; Reomäe Apostel Andrease kogudus Reomäe Püha Andrease kirik; Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik; Torgu Apostel Johannese kogudus Torgu Apostel Johannese kirik; Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kogudus, Tornimäe Jumalaema Kaitsmise kirik; Ööriku Püha Kolmainu kogudus, Ööriku Püha Kolmainu Jumala kirikus.
Pihkva piiskopkonna Narva kogudused: Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus, Alajõe Jumalaema Sündimise kirik; Jaama Püha Nikolause kogudus Vasknarva vallas Jaama Püha Nikolause kirik; Krivasoo Aleksander Nevski kogudus, Krivasoo Aleksander Nevski kirik; Lohusuu Jumalailmumise kogudus Lohusuu Jumala Ilmumise kirik; Mustvee Kolmainu Jumala kogudus, Mustvee Kolmainu Jumala kirik; Mustvee Nikolai kogudus,  Mustvee Püha Nikolause kirik; Narva Eesti Nikolai kogudus Jaanilinna Püha Imetegija Nikolai kirik; Narva Lunastaja Issandamuutmise kogudus Narva Issanda Muutmise peakirik; Narva Jumalaema Uinumise kogudus Jaanilinna Jumalaema Uinumise kirik; Narva Püha Kolmainu kogudus Narva Kolmainu kirik; Narva Vladimiri kogudus Vladimiri vennaste koguduse kirik; Narva (Jumalaema Ilmutamise) Znamenja kogudus Narva Jumalaema Ilmutamise kirik; Narva-Jõesuu Püha Vladimiri kogudus Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kirik; Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus, Nina Jumalaema Kaitsmise kirik; Nizõ Mihhaili kogudus Nizõ Mihhaili kirik;  Olga-Risti Nikolai kogudus Olgin Kresti Nikolai kirik; Piirisaare kogudus Piirissaare Peeter-Pauli kirik; ; Skamja Püha Eliase kogudus, Skamja Püha Eliase kirik; ; Varnja Issanda Templisseviimise kogudus, Varnja Issanda Templisseviimise kirik; Vasknarva Prohvet Eeliase kogudus Vasknarva Prohvet Eeliase kirikuga. , Eesti õigeusu koguduste loend, Riia piiskopkond
30. märtsil 1917 ühendati Põhja-Liivimaa Autonoomse Eestimaa kubermanguga. Riia konsistoorium lõpetas oma tegevuse Venemaa Ajutise Valitsuse 30. märtsi 1917 määruse alusel ning eestlastest õigeusu vaimulikud alustasid oma rahvusliku kiriku organiseerimist. Juulis 1917 kiitis Venemaa õigeusu kiriku sinod kohalike õigeusklike taotlustele vastu tulles heaks Eestimaa kubermangu piires Riia ja Miitavi piiskopkonna Tallinna vikariaadi avamise.
8. augustil 1917 tegid koguduste esindajad Tartus ettepaneku Riia piiskopkonna Tallinna vikaarpiiskopkonna moodustamiseks, kuhu oleksid kuulunud kõik Eesti territooriumil asuvad õigeusu kogudused. 10. augustil 1917 valis Riia piiskopkonna täiskogu eesti sektsioon Tallinna vikaarpiiskopi kandidaadiks eestlase Paul Kulbuschi, Peterburi Püha Issidori eesti koguduse esipreestri, kes pühitseti ametisse 31. detsembril 1917. 25. veebruaril 1919 tõid Eesti saadikud piiskopkonna nõukogu Tartust Tallinnasse Pikale tänavale majja nr 64.
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
thumb|left|Tallinna vikaarpiiskop [[Platon (Kulbusch)|Platon]]
Pärast Venemaa keisririigi lagunemist 1918. aastal võttis Eesti Ajutine Valitsus 19. aprillil 1919 vastu "Kreekakatoliku kiriku valitsuse ja koguduste omavalitsuse ajutise korralduse", mille järgi tunnistati Eesti Vabariigis kehtivaks Moskvas aastatel 1917–1918 peetud ülevenemaalisel õigeusu kirikukogul vastuvõetud õigeusu kirikuseadused. Kirikuseaduse põhjal määras praostkondade piirid piiskopkonna täiskogu ehk sinod. 1919. aasta juunis moodustati Eesti Piiskopkonna Nõukogu määrusega Tallinna piiskopkonda kuni 1918. aastani Vene Õigeusu Kiriku Pihkva piiskopkonda kuulunud Petserimaa kogudustest Petseri praostkond. 1920. aasta 10. mail tunnustasid Nõukogude Venemaal asunud Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod, Vene Õigeusu Kiriku Kõrgeim Kirikunõukogu ja Moskva ja kogu Venemaa patriarh Tihhon Eesti õigeusu piiskopkonna autonoomiat.
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik Eestis Teise maailmasõja ajal
Vahetult pärast Nõukogude võimu kehtestamist Balti riikides 1940. aastal (vt Juunipööre) kutsuti Eesti ja Läti õigeusu kirikute juhid 1941. aasta kevadel Moskvasse, kus nad olid sunnitud tunnistama alluvust Moskva patriarhaadile.
Saksa okupatsiooni algusega Eestis taastas EAÕK oma senise struktuuri ja alluvuse Konstantinoopoli oikumeenilisele patriarhaadile. EAÕK venekeelne Narva piiskopkond keeldus metropoliit Aleksandrile kuuletumast ja jäi Moskva patriarhaadi alluvusse. 1942. aastal tunnustasid Saksa okupatsioonivõimud kahe kiriku olemasolu okupeeritud Eestis.
Nõukogude okupatsiooni eest 1944. aastal Läände pagulusse läinud metropoliit Aleksander ja umbes 20 vaimulikku säilitasid EAÕK põhikirjalise õigusliku järjepidevuse eksiilis, sellal kui Eestis EAÕK likvideeriti.
Vene Õigeusu Kirik Eestis Teise maailmasõja järel
Eesti NSV-s asusid 1945. aastal õigeusu kiriku asju korraldama Vene Õigeusu Kiriku esindajad, mille tulemusena moodustati Eestis õigeusu kogudustest Vene Õigeusu Kiriku Tallinna ja Eesti piiskopkond. Eesti taasiseseisvumisprotsess tõi enesega kaasa ka Nõukogude okupatsiooni ajal likvideeritud organisatsioonide taastamise. Eestis tegutsenud õigeusu piiskopkonnas kujunes kaks leeri - ühed soovisid säilitada senise status quo ja alluvuse Moskva patriarhaadile, teised taastada okupatsioonieelse EAÕK tegevuse Eestis Konstantinoopoli patriarhaadi kanoonilises alluvuses. EAÕK oli säilitanud oma põhikirjalise tegevuse paguluses ja tema tegevus Eestis taastati 1993. aastal õigusliku järjepidevuse alusel.
Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik
MPEÕK moodustati Eesti Õigeusu Kiriku nime all vastavalt Moskva Patriarhaadi Pühima Sinodi otsusele 11. augustist 1992, millega taasjõustati patriarh Tihhoni 1920. aasta otsus Eesti õigeusu piiskopkonnale autonoomia andmise kohta.
Tegelikult moodustati Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik alates 1945. aastast Eesti territooriumil tegutsenud Vene Õigeusu Kiriku Tallinna ja Eesti piiskopkonna järglasena. Ajalooliselt ja õiguslikult peab MPEÕK ennast siiski 1920. aastal asutatud autonoomse Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku õigusjärglaseks, olles kuulutanud kanooniliselt vigaseks selle kiriku mineku Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi jurisdiktsiooni alla 1923. aastal.
Johannes Niks
Johannes Niks (30. mai 1912 – 31. oktoober 1997) oli Eesti jalgpallur.
Ahnõjärv
Ahnõjärv ehk Ahnejärv (ka Karula Ahnejärv) on järv Karula vallas Rebasemõisa külas. Ta jääb Karula Rahvuspargi alale.
Tootemaks
Kahju on tingitud kahjulike ainete sisaldusest või loodusvarade liigsest tarbimisest.
Treviso mark
Treviso mark (ladina: Marca trevisana, itaalia: Marca trevigiana või trivigiana) oli keskaegne territoorium Venetos Garda järve ja Venezia Giulia vahel. Territoorium kattus jämedalt piirkonnaga Treviso linna ümber, hõlmates Belluno, Feltre ja Ceneda ning kõigi nelja linna diötseesid. See piirnes Verona margi ja Musonega. Seetõttu kasutas mark juba aastal 1162 motot Monti Musoni Ponto dominorque Naoni. Aja jooksul ühendati Verona mark (Verona, Vicenza ja Padova) Treviso margiga ja eelistati Treviso nime. Kõrgkeskajal oli piirkond gvelf Da Camino ja gibelliin Ezzelini perekondade ülemvõimu all. Aja jooksul läks mark Veneetsia vabariigi kontrolli alla.
Rolandino Padovast kirjutas 1262. aasta paiku Treviso margi kroonika, jutustades loo Ezzelinidest ja nende ülemvõimust seal. Venetos tähistab marca või marca gioiosa et amorosa tänapäeval Treviso provintsi.
Wilhelm Ritter von Leeb
Wilhelm Josef Franz Ritter von Leeb (5. september 1876 – 29. aprill 1956) oli Teise maailmasõja ajal Saksa sõjaväelane ja sõjakurjategija. Leeb oli I maailmasõjas väga autasustatud ohvitser ja talle anti Max Josephi rist, mis andis talle aadli tiitli. Prantsusmaa invasioonis juhtis ta Väegrupp C ning tema teene oli Maginot' liinist läbimurre.
Operatsiooni Barbarossa - Nõukogude Liidu ründamisel - juhtis Leeb väegruppi Nord, mis läks läbi Balti riikide Leningradi (tänapäeva Peterburi) suunas, alustades kohale jõudes linna piiramist. Leebi juhitud üksused sooritasid sõjakuritegusid tsiviilelanikkonna vastu ja tegid tihedat koostööd SS-Einsatzgruppenitega, nende peamine ülesanne oli juutidest elanike mõrvamine osana holokaustist.
Leeb oli kasusaaja Adolf Hitleri altkäemaksu skeemist vanemate Wehrmachti ohvitseride jaoks, kes said 1941. aastal salajased, mitteametlikud kingitused 250 000 Reichsmarkist ja 1943. aastal 638 000 riigimarga väärtuses pärandvara. Nürnbergi protsessis mõisteti ta süüdi ja tal tuli kolm aastat viibida vanglas.
Rekussaare
Rekussaare oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Poriküla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Porikülaga.
Külanime lähteks on talunimi (1839 Recko talu).
Kink-ogamalts
Kink-ogamalts (Salsola collina) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Rästik (perekond)
Rästik (Vipera) on rästiklaste sugukonda kuuluv maoperekond.
Klassifikatsioon
Rästikute perekonnas on vähemalt 23 liiki, ent süstemaatika pole päris selge. Kirjeldatud on 27 rästikuliiki.
Mürgiaparaat
Kõik selle perekonna liigid on varustatud tõhusa mürgiaparaadiga. Nende peas paiknevad nii liigutatavad kanalitega mürgihambad kui ka vastavad sekretoorsed näärmed. Rästikute süljenäärmete eritise funktsiooniks on saaklooma võimalikult kiire surmamine. Lisaks on rästikutel ka kohastunud käitumismustrid. Inimeste vastu kasutavad nad oma mürgiaparaati enamasti siiski pigem ohuolukorras ja enesekaitseks.
Teemantsuutra
Teemantsuutra (sanskriti keeles vajracchedikā-prajñāpāramitā-sūtra; tiibeti keeles rdo rje gcod pa’i mdo; hn⾦剛經 jingangjing; jaapani keeles kongōkyō) on ületava mõistmise suutrate tsüklisse kuuluv mahajaana suutra, täispealkirjaga "Teemantvälguna lõikav ületava mõistmise suutra".
Lühendnimetus "Teemantsuutra" pärineb saksa orientalistilt Max Müllerilt (1823-1900) ja ehkki selle tekst ei sisalda mõistet "vadžra" ("teemantvälk"), on see suutra sellise nimetusega laialdaselt tuntud nii Idas kui Läänes.
Prajñāpāramitā ehk “ületava mõistmise suutrad" on üldise arvamuse kohaselt kõige vanemad mahajaana tekstid. Esimesed neist on tekkinud 1. sajandil, hilisemad 5. sajandil.
Teemantsuutra on loodud arvatavasti 3.–4. saj. Eriti populaarseks sai see Hiinas ja Kaug-Idas, millest annab tunnistust hiinakeelsete tõlgete suur arv (6). "Teemantsuutra" 11. mail 868 trükitud hiinakeelset versiooni loetakse kõige varajasemaks tervikuna säilinud trükitud raamatuks, mis ilmus 100 000 eksemplaris, olles nõnda ilmselt üks maailma varasemaid massitiraažis trükiseid.
Vormi poolest koosneb Teemantsuutra Buddha Šākjamuni ja Subhūti vahelisest vestlusest, mis keskendub seadmuste tühjusele ning inimmeele vabastamisele lõplikkusele pretendeerivatest definitsioonidest ja dogmadest.
Teksti on sanskriti keelest eesti keelde tõlkinud Linnart Mäll.
Välislingid
[http://www.budismiinstituut.ee/oppetoo/loeng_mahajaana_2002.htm Linnart Mälli loeng: Budismi pühakirjad II. Mahajaana suutrad]
Nancy Reagan
pisi|Nancy Reagan esileedina 1983. aastal. Nancy Davis Reagan (sünninimi Anne Frances Robbins; 6. juulil 1921 New York – 6. märts 2016 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja esileedi (1981–1989), 40. USA presidendi Ronald Reagani abikaasa.
Džemma Skulme
pisi|Džemma Skulme (2009) Džemma Lija Skulme (20. september 1925 – 9. november 2019 ) oli Läti maalikunstnik ja poliitik, Läti kultuurielu üks olulisemaid loojaid Nõukogude ajal.
Džemma Skulme sündis Riias maalikunstniku Otto Skulme (1889–1967) ja skulptor Marta Skulme (1890–1962) peres. Ta õppis maalimist Riias Läti Kunstiakadeemia maaliosakonnas (lõpetas 1949) ja Leningradis Ilja Repini nimelises kunsti, skulptuuri ja arhitektuuri instituudis (Институт живописи, скульптуры и архитектуры им. И. Е. Репина АХ СССР (ИнЖСА), lõpetas 1955). Töötas Daile ja Riiklikus Nukuteatris dekoraatori abina.
Heinrich (Mecklenburg-Stargard)
Heinrich (enne 1412 – 26. mai / 20. august 1466) oli valitsev Mecklenburg-Stargardi hertsog aastatel 1417-1466, hõlmates Neubrandenburgi, Stargardi, Strelitzi ja Wesenbergi isandkonnad. Teda on mõnikord kutsutud "Heinrich Vanemaks", et eristada teda Mecklenburgi hertsogist Heinrich IV-st.
Reheküla
Küla rajati 1920. aastatel endise Mäksa mõisa aladele.
Džemma Skulme
Minevikku ja olevikku allegooriliselt kujutava Skulme teosed räägivad läti rahva saatusest, päritolust ja järelkasvust. Kunstniku teoseid iseloomustab monumentaalsus ja ambitsioonikus nii vormi kui ka sisu osas. Ta töötas monumentaalmaali, raamatu- ja plakatikunsti alal, tema teosed põhinevad enamasti õli-, akrüül- ja akvarellitehnikal.
Triệu Minh Vũ
Triều Minh Vũ (sündinud 1. juunil 1962) on Tallinna Tehnikaülikooli mehhatroonika professor.
Džemma Skulme
Ta esines isikunäitustega Venemaal, Austrias, Saksamaal, Kanadas ja USA-s.
Heinrich (Mecklenburg-Stargard)
Elu
Heinrich sündis enne 1412. aastat Mecklenburg-Stargardi hertsogi Ulrich I ja tema naise Margaretha noorima lapsena. Ta valitses Neubrandenburgi, esialgu eestkoste all. 1436. aastal pärisid tema ja ta nõbu Mecklenburg-Stargardi hertsog Johann III ja Mecklenburgi hertsog Heinrich IV Werle isandkonna. Pärast Johann III surma valitses Heinrich kogu Mecklenburg-Stargardi.
Triệu Minh Vũ
Ta lõpetas aastal 1983 Hanoi Tehnikaülikooli (Hanoi University of Technology) tööpinkide erialal bakalaureuse astmega. Aastatel 1997–1999 oli ta magistrantuuris Aasia Tehnoloogiainstituudis (Asian Institute of Technology), Bangkokis; 2000–2004 õppis ta sealsamas doktorantuuris, ta omandas Ph.D kraadi mehhatroonika alal.
Džemma Skulme
1956. aastast oli Skulme Läti Kunstnike Liidu liige ja 1982–1992 liidu president. Džemma Skulme oli Läti NSV Ülemnõukogu liige. 1993. aastast oli ta Läti innovatsioonifondi president. 1988. aastal oli ta üks Läti Rahvarinde asutajaid ja 1989. aastal valiti ta Rahvarinde esindajaks NSV Liidu rahvasaadikute kongressil. Pärast Läti iseseisvuse taastamist ta poliitikas enam kaasa ei löönud, kuid 1998. aastal kirjutas ühena paljudest siiski Andris Škele koostatud Läti Rahvapartei asutamise manifestile alla.
Triệu Minh Vũ
Ta on töötanud Vietnamis, Tais, Saksamaal, Malaisias ja Uus-Guineas. Aastast 2012 on ta Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna mehhatroonika professor.