cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esmeralda maakond
pisi|Asend Nevada osariigis pisi|Esmeralda maakonna kohtumaja Goldfieldis Esmeralda maakond (Esmeralda County) on maakond USA-s Nevada osariigi lääneosas. Geograafilised koordinaadid on 37°55' N, 118°52' W.
Mikhail Gurevich
Mikhail Gurevich (vene keeles Михаил Наумович Гуревич Mihhail Naumovitš Gurevitš; ukraina keeles Михайло Наумович Гуревич Mõhhailo Naumovõtš Gurevõtš; prantsuse keeles Mikhaïl Gourevitch; hollandi keeles Michail Goerevitsj; türgi keeles Mihail Gureviç; sündinud 22. veebruaril 1959 Harkivis) on Belgia maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1986), FIDE vanemtreener (2006).
Esmeralda maakond
Maakonna pindala on 9295 km². Veepindala on 19 km². See on pindalalt tagantpoolt neljas maakond Nevadas.
Eve Pavlova
Eve Pavlova (aastani 1988 Eve Lobanova; sündinud 10. novembril 1964 Pärnus) on eesti sõudja.
Esmeralda maakond
Elanike arv on 2016. aasta seisuga arvestuslikult 790. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 783. See on elanike arvult osariigi väikseim maakond. Asustustihedus on 0,08 in/km², millega on see Texase osariigis asuva Lovingi maakonna järel kõige väiksema asustustihedusega maakond USA põhiosas.
Ajalugu
Esmeralda maakond moodustati 21. aprillil 1861, see on üks Nevada esialgsetest maakondadest. Esmeralda tuleneb hispaaniakeelsest sõnast, mis tähendab smaragdi.
Mikhail Gurevich
Gurevich tuli 1984. aastal Kiievis Ukraina NSV ja 1985. aastal Riias Nõukogude Liidu malemeistriks. Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1986. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
Esmeralda maakond
Ajalugu
Esmeralda maakonnal on olnud kolm halduskeskust: Aurora (kuni 1883. aastani), Hawthorne (aastatel 1883–1907) ja 1907. aastast on maakonna keskus Goldfield.
Mikhail Gurevich
Nõukogude Liidu maletajana osales Gurevich 1990. aastal maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Manilas (64 osavõtjat), kus sai 12. koha (11 paremat pääsesid pretendentide turniirile).
1991. aastal emigreerus ta Belgiasse ja hakkas mängima Belgia värvides rahvusvahelistel malevõistlustel. Lahkhelide tõttu Belgia Maleföderatsiooniga esindas Gurevich aastatel 2005–2015 malevõistlustel Türgit. 2015. aastast mängib ta taas Belgia eest. Gurevich eelistab kasutada inglispärast nimekuju Mikhail Gurevich.
Esmeralda maakond
Ajalugu
20. sajandi kullapalaviku ajal rajati mitu kaevanduslinna. 1910. aastaks olid maavarad ammendatud ning maakonna majanduslik õitseng ja elanike arv hakkasid vähenema.
Tšugujivi ülestõus
Tšugujivi ülestõus (9. juuli 1819 – august 1819) oli Tšugujivi linnas paiknevate poolsõjaväeliste üksuste relvastatud vatuhakk rangete regulatsioonide ja kehvade töötingimuste vastu.
Herman Ubin
Herman Ubin (3. veebruar 1887 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Mikhail Gurevich
Juulis 1993 FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Bielis (74 osavõtjat) sai Gurevich 24. koha. Sama aasta detsembris mängis ta PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril Groningenis (54 osavõtjat), kus tuli 46.-ks.
Tšugujivi ülestõus
Peamiseks põhjuseks oli Venemaal 1816. aastal läbi viidud sõjaväereform, millega sõdureid sunniti õppustest ja sõjast vabal ajal maad harima.
Ülestõusnute peamine nõue oligi sellise korra lõpetamine. Peagi ühinesid nendega talupojad naaberküladest. Ülestõusu mahasurumiseks saatis tsaarivõim kohale neli jalaväerügementi kindral Aleksei Araktšejevi juhtimisel. Pärast kuu aja pikkust võitlust õnnestus ülestõus maha suruda. Arreteeriti umbes 2000 inimest, kellest 20 lasti maha ja 400 saadeti sunnitööle. 1820. aastal puhkes Lõuna-Ukrainas umbes 200 külas veel sarnaseid ülestõuse.
Mikhail Gurevich
Gurevich on mänginud kolmel FIDE MM-turniiril (nokautsüsteemis): 2000. aastal New Delhis kaotas kolmandas ringis Alexéi Shírovile, 2001. aastal Moskvas võitis teises ringis Rafajel Vahanjani, kuid kaotas kolmandas ringis Aleksandr Morozevitšile ning 2004. aastal Tripolis (sai turniiritabelis 16. asetuse) kaotas ta teises ringis Zdenko Kožulile.
Esmeralda maakond
Kummituslinnad
pisi|[[Gold Pointi kummituslinn]]
Herman Ubin
Herman Ubin teenis rajooniülemana raudteepolitsei 1. jaoskonnas.
Mikhail Gurevich
Ta tuli 2001. aastal Charlerois Belgia malemeistriks ja võitis 2002. aastal Bathumis Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.
Herman Ubin
Ööl vastu 1. detsembrit 1924 oli ta valveteenistuses. 1. detsembri riigipöördekatse käigus jaama sisenenud mässajad, kellest mõni kandis raudteelase ametivormi, arreteerisid kõik ametnikud. Mässajad käskisid seisata rongid ja püüdsid katkestada ka sidepidamise. Osa mässajaid suundus jaama trepile, teine osa jaamapolitsei ruumidesse. Rajooniülem Herman Ubin oli just väljumas politseijaoskonna ruumist, et minna vastu saabuvale rongile. Mässajad lasksid ta kohe maha.
Herman Ubina peres olid abikaasa ja poeg.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Hubert Aumere
Hubert Aumere (sünninimi Hubert Anton; 4. märts 1913 Narva – 14. veebruar 1976 München) oli eesti viiuldaja.
Lõpetas 1932. aastal Tallinna konservatooriumis Johannes Paulseni viiuliklassi. Täiendas end hiljem Carl Fleschi juures Londonis. Kuni 1943. aastani töötas kontsertmeistrina Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestris.
1943. aastal emigreerus Saksamaale, kandideeris Baieri Riigiooperi kontsertmeistri kohale ja võitis konkursi. 1944. aastal sai pommirünnakus tabamuse Aumere Müncheni korter, kus hävines ka riigivanem Jaan Tõnissoni poolt 1926. aastal kingitud vana Itaalia meistri viiuli. Töö jätkamiseks andis Baieri Riigiooper Aumerele kasutada hinnalise Stradivari viiuli. 1948. aastal valis ta selle asemele Eesti viiulimeistri Meeme Mälgi valmistatud pilli.
1946. aastal asutas Aumere Saksamaal endanimelise keelpillikvarteti, mängides seal ise esimest viiulit. Teised kvarteti liikmed – Bernhard Walter (teine viiul), Heinz Jopen (vioola) ja Osvald Uhr (tšello) – olid samuti Baieri Riigiooperi orkestri kontsertmeistrid. Aumere kvartett oli tolle aja kõige hinnatum kvartett Saksamaal.
1948. aastal sai Aumerest Baieri raadio sümfooniaorkestri kontsertmeister.
1950. aastal siirdus ta Bogotásse sealse sümfooniaorkestri kontsertmeistri kohale, kus töötas 1955. aastani. Aumere soovitusel kutsuti Bogotá sümfooniaorkestri peadirigendiks Olav Roots. Ka Colombias asutas Aumere keelpillikvarteti.
Hayden Foxe
Hayden Vernon Foxe (sündinud 23. juunil 1977 Sydneys) on Austraalia endine jalgpallur, kaitsja.
Mikhail Gurevich
Gurevich on kahekordne Türgi malemeister (2006, 2008).
Hayden Foxe
Koondisekarjäär
Austraalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2003 11 mängu ja lõi 2 väravat.
Mikhail Gurevich
1989. aastal tuli ta Nõukogude Liidu võistkonna koosseisus Luzernis maailmameistriks ja Haifas Euroopa meistriks. Gurevich on mänginud kolmel maleolümpial – Belgia (1992) ja Türgi (2006, 2008) võistkonna koosseisus. Ta tegutseb maletreeneri ja malekohtunikuna. Gurevich on saanud FIDE-lt FIDE vanemtreeneri ja FIDE arbiitri nimetuse.
Köievedu
pisi|Iirimaa köieveomeeskond 2009. aasta Euroopa Meistrivõistlustel Köievedu on rahvalik jõu- ja osavusmäng, millest on välja kasvanud ka sportlik võistlus.
Kõige rohkem harrastasid köievedu meremehed, kellel igapäevases töös oli sageli vaja purjesid heisata ja langetada – mõlemat tehti köite sikutamise abil.
Köit veavad kaks meeskonda, kes kumbki hoiab kinni köie ühest otsast. Köie keskpaik ja sellest kummalgi pool 2 meetri kaugusel olevad kohad märgistatakse riideribaga, keskpaik peab jääma maha märgitud joone kohale. Veetakse kolm korda, pärast iga vedu pooled vahetuvad. Võidab see meeskond, kes tõmbab vastase 2 meetri märgi kaks korda üle keskjoone.
Köievedu oli 1900–1920 olümpiamängude kavas. Suurbritannia on ainsana saanud 2 kuldmedalit, ainsana 2 hõbemedalit ja kõige rohkem medaleid (5). 1904. aasta suveolümpiamängudel saavutasid USA meeskonnad kolmikvõidu ja 1908. aasta suveolümpiamängudel saavutas Suurbritannia kolmikvõidu.
Tänapäeval koordineerib köievedu kui spordiala Rahvusvaheline Köieveoföderatsioon, millel on 53 liikmesriiki, sealhulgas kõik Baltimaad, Venemaa ja Rootsi, kuid mitte Soome, Norra ja Taani.
Hubert Aumere
1961. aastal siirdus ta taas Baieri Riigiooperi orkestrisse, kuhu jäi tööle kuni surmani.
Anna Hõbemäe
Anna Hõbemäe (sündinud 12. mail 1986 Valgas) on Eesti kunstnik.
Hubert Aumere
Isiklikku
Tema isa oli viiulimeister Jakob Aumere, õde oli viiuldaja Zelia Aumere, vennad olid näitleja Edmund Aumere ning kergejõustiklane ja treener Harry Aumere.
Anna Hõbemäe
Hõbemäe kaitses Tartu Ülikooli maaliosakonnas 2009. aastal bakalaureuse- ja 2011. aastal magistrikraadi (cum laude). Tema magistritööd arvustades kirjutas kunstikriitik Peeter Talvistu: "Suurimaks üllatajaks ja sellekevadiste lõpetajate tipuks (lõpetas kiitusega) on Anna Hõbemäe maastikul põhinev abstraktsionistlik seeria Tartu Kunstimaja suures saalis. Üllatuslik pole mitte niivõrd see, et kunstnik on oma bakalaureusetööst sedavõrd kaugele ja täiesti uues suunas edasi arenenud, vaid see, et noor kunstnik on abstraktse maali näilise kerguse niivõrd hästi omandanud: teosed on ülimalt läbi maalitud, kunstniku värvikäsitlus on täiesti ebaeestilikult lausa ehmatavalt käre, igale tööle on isemoodi lähenetud." Magistritööd oponeeris häälutades kunstnik ja luuletaja Jaan Malin.
2006. aastast on Hõbemäe osalenud grupinäitustel, 2012. aastal avati tema isikunäitused Tartu Kunstimuuseumis ja Tallinna Linnagaleriis. Samuti olid tema maalid päikeseloojangutest eksponeeritud Tartu Ülikooli vana keemiahoone fuajees kolmandal korrusel.
Isiklikku
Anna Hõbemäe isa on kunstnik Jüri Kask.
FC Tarvastu
FC Tarvastu on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Viljandi valla Soe külas.
Asutamine
FC Tarvastu (endine JK Jõmmid) Jalgpalliklubi asutati 15. aprillil 1994 viie jalgpallifänni initsiatiivil. Asutajaliikmeteks olid Zurab Kvaratshelia, Aivar Mastik, Gunnar Pütsepp, Tõnu Almre ja Jüri Kuropatkin.
Nõo raamatukogu
Nõo raamatukogu on rahvaraamatukogu Nõo vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub Nõo vallamajas aadressil Voika 23.
Samas majas asub ka Nõo Noortekeskus ja Nõo Koduloomuuseum.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Edmund Aumere
Edmund Aumere (sünninimi Edmund Anton; 19. märts 1912 Narva –  21. juuli 1941 Tartu) oli Eesti näitleja.
Aumere oli 1935. aastast Eesti Näitlejate Liidu liige.
Lõpetas 1933. aastal Draamastuudio teatrikooli. Mängis 1932–1935 Draamastuudio Teatris ja 1935–1941 Vanemuises.
Hukati Omakaitse poolt 1941. aastal.
Isiklikku
Edmund Aumere isa oli viiulimeister Jakob Aumere, tema vennad olid kergejõustiklane ja treener Harry Aumere, viiuldaja Hubert Aumere ning õde viiuldaja Zelia Aumere.
Martin Remmelg
Martin Remmelg (sündinud 23. detsembril 1989 Kärdlas) on eesti laskesuusataja. Ta on kuulunud Eesti laskesuusatamiskoondisse.
Pess
Pess (Fomitopsis) on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond. Perekonda kuulub üle 40 liigi.
Sergei Lepmets
Sergei Lepmets (sündinud 5. aprillil 1987 Tallinnas) on Eesti endine jalgpallur (väravavaht). Ta mängis viimati Eesti Premium liiga klubis Nõmme Kalju. 2022. aastast elab ja töötab ta treenerina Venemaal Novgorodis.
Merimänd
Merimänd (Pinus pinaster) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.
Sergei Lepmets
Klubikarjäär
Juulis 2014 liitus ta Soome tugevuselt kolmanda liiga klubiga FC Hämeenlinna, kus ta sai kirja viis täismängu.
Merimänd
Merimänd oli 2008. aastal Soome aasta ravimtaim; tema koore ekstrakt on üks uuritumaid loodusravimeid maailmas.
Sergei Lepmets
Klubikarjäär
Septembris 2014 liitus ta Eesti II liiga klubiga Türi Ganvix JK.
Merimänd
Klassifikatsioon
Merimännil on kaks alamliiki:
Maki Samantha Lockington
Maki Samantha Lockington (sündinud 16. mail 1990) on Cooki saarte kergejõustiklane. Tema nimel on Cooki saarte rekord seitsmevõistluses: 3333 punkti (19,30 (+1,2 m/s) (100 m tõkkejooks), 1,35 m (kõrgushüpe), 9,92 m (kuulitõuge), 28,08 (+1,3 m/s) (200 m), 4,88 m (+1,3 m/s) (kaugushüpe), 32,73 m (odavise), 3:06,63 (800 m)).
Merimänd
Klassifikatsioon
pisi|vasakul|Merimänni koor pisi|vasakul|Merimänni isaskäbi pisi|vasakul|Merimänni emaskäbi
Merimänni kooreekstrakt
Merimänni kooreekstrakt on looduslik taimeekstrakt. Helsingi Ülikooli professori Raimo Hiltuneni arvates on see ainulaadselt tugev looduslik taimne antioksüdant, sisaldades 40 aktiivset ühendit. Kooreekstrakt takistab vere LDL-i ehk nn paha kolesterooli oksüdeerumist, vähendab trombide teket, kaitseb rakke vabade radikaalide eest.
USA-s on merimänniekstraktile tema südame- ja veresoonkonnahaigusi takistava mõju kohta väljastatud kaks patenti.
Antioksüdandina on meremänni ekstrakt 50 korda aktiivsem kui E-vitamiin ja 20 korda aktiivsem kui C-vitamiin. Kollageeniga liitudes tugevdab koeehitust, alandab turseid kogu kehas, muudab naha siledaks.
Meremänniekstrakt aitab leevendada ka kevadist õietolmuallergiat.
Pycnogenol on Prantsusmaa rannikul kasvavate merimändide värskest koorest vesiekstratsiooni teel valmistatud looduslik ekstrakt. Pycnogenoli kvaliteedinõuded on määratud Ameerika Ühendriikide farmakopöas.
Pycnogenoli kasutatakse vereringe häirete, õietolmuallergia, allergia, astma, tinnituse, hüpertoonia, lihasevalu, valu, osteoartriidi, diabeedi, lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire, endometrioosi, menopausi sümptomite, düsmenorröa (valulik menstruatsioon), erektsioonihäirete ja retinopaatia korral. Kasutatakse ka südame ja veresoonkonna haiguste (sh insult, südamehaigus (CVD), veenilaiendid) ennetamiseks.
Pycnogenoli kasutatakse ka vananemise aeglustamiseks, naha seisukorra parandamiseks, sportliku võimekuse ja meeste viljakuse parandamiseks.
Alex Chiasson
pisi|Alex Chiasson 2013. aastal [[Dallas Starsiga]] Alex Chiasson (sündinud 1. oktoobril 1990 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana paremäärel.
Hooajal 2008–09	mängis ta United States Hockey League'i klubis Des Moines Buccaneers ja aastatel 2009–2012 Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2009. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft'is 38. valikuna. Hooajal 2011–12 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars. NHL-is tegi Chiasson debüüdi 3. aprillil 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is oma teises mängus, 5. aprillil 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Chiasson mängis esimeses ründeliinis koos Jamie Benni ja Ray Whitneyga ning lõi hooajal 2013–14 seitsme mänguga kokku kuus väravat. Hooajal 2013–14 jäi Chiassoni arvele 79 mänguga 13 väravat ja 22 väravasöötu.
NHL-is on Chiasson jiljem mänginud veel kaks hooaega Ottawa Senatorsis (2014–2016), üks hooaeg Calgary Flamesis (2016–2017), üks hooaeg Washington Capitalsis (2017–2018) ja kolm hooaega Edmonton Oilersis (2018–2021). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. 2021. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Vancouver Canucksiga. NHL-is on Chiassoni kõige resultatiivsem hooaeg olnud 2018–19, mil ta lõi Oilersis mängides 22 väravat ja andis 16 väravasöötu.
Sergei Lepmets
Klubikarjäär
2016. aasta hooaja eel liitus Lepmets Tallinna FC Levadiaga.
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Lepmets 30. mail 2018 Balti turniiril 2:0 võidumängus Leedu vastu.
Klubi
''Uuendatud seisuga 21. juuni 2018''
Koondis
''Uuendatud seisuga 30. mai 2018''
Sigma
Sigma (suurtähena Σ, väiketähena σ, sõna lõpus ς, kreeka Σίγμα) on kreeka tähestiku 18. täht. Sigma väärtus kreeka numbrina on 200. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest 20px /šin/.
Sigmast pärineb ladina tähestiku täht S ja kirillitsa täht С.
Gubin
Gubin (saksa Guben, alamsorbi Gubin) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Krosno Odrzańskie maakonnas. Gubin asub Neisse jõe paremal kaldal, Saksamaa piiri ääres. Jõe teisel kaldal asub Saksamaale kuuluv linn Guben.
Asulat on esmamainitud 1211. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1235. aastal. Teises maailmasõjas hävis 90% linnast. 1945. aastal jagati Saksamaale kuulunud linn Guben kaheks. Jõe vasakul kaldal olev osa Gubenist jäi Saksamaale, paremal kaldal olev osa anti Poolale ja selle nimeks sai Gubin.
José Fonte
José Miguel da Rocha Fonte (sündinud 22. detsembril 1983 Penafielis) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille ja Portugali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Sporting, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1994. aastal. Aastatel 2002–2004 mängis ta klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas.
Portugali kõrgliigas debüteeris Fonte hooajal 2005–06 Vitória Setúbali ridades. 2006. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Lissaboni Benficaga, kuid klubi põihimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. Hooaja 2005–06 teises pooles oli ta Benficast laenul Portugali kõrgliiga klubis Paços de Ferreira ja hooajal 2006–07 Estrela da Amadoras.
2007. aastal läks ta Benficast laenule Inglismaa esiliiga klubisse Crystal Palace, kellega sõlmis hooaja 2007–08 lõpus püsiva lepingu.
2010. aasta jaanuaris liitus ta Southamptoniga, mis mängis toona Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2010–11 aitas ta klubil tõusta Inglismaa esiliiga. Samal hooajal valiti Fonte liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Southamptoni hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2011–12 kindlustati pääs Inglismaa kõrgliigasse. Southamptoniga mängis Fonte Inglismaa kõrgliigas neli ja pool hooaega. 2015. aastal valiti Fonte taas Southamptoni hooaja parimaks mängijaks. 2017. aasta jaanuaris siirdus ta West Ham Unitedi.
Seto surnuitk
Seto surnuitk on naiste vokaalžanr, mida valdavalt esitatakse üksinda.
José Fonte
2018. aasta veebruaris liitus Fonte Hiina kõrgliiga klubiga Dalian Yifang. Sama aasta juulis sõlmis ta lepingu Lille'iga.
Ika kivid
pisi|Ika kivi pisi|[[Triceratopsid ja inimesed Ika kivi]] Ika kivid on Peruust Ika linnast leitud andesiitkivimite kollektsioon, mille peal on mitmesugused joonised, mis muuhulgas kujutavad inimeste ja dinosauruste kooselu. Need arvatakse olevat Peruu kohalike elanike nüüdisaegne pettus. Samas väidetakse ka, et esimesed sellised kivid leidsid hispaanlased Peruust juba 16. sajandil. Praeguse ajalookäsitluse kohaselt ei ole võimalik, et dinosauruste ajal oleksid inimesed elanud. Neid kivisid kogub ja populariseerib Peruu füüsik Javier Cabrera.
José Fonte
Portugali jalgpallikoondises tegi Fonte debüüdi 18. novembril 2014 sõprusmängus Argentina vastu. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Portugali koondisse on ta kuulunud veel ka 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema noorem vend Rui Fonte on samuti jalgpallur.
Seto surnuitk
Surmaga suhtlemine tugineb traditsioonidele ning on alati sümboolne. Surm sümboliseerib nähtust, mis lõpetab inimkeha funktsioneerimise ning lõhub ka seni kehtinud sotsiaalsed struktuurid. Surnuitk on lahkunule pühendatud poeetiline monoloog, kus domineerib enamasti „sina-mina” asetus, kuid tuleb ette ka „sina-meie” varianti. „Sina-mina” versiooni puhul räägib itkeja enda isiklikest suhetest lahkunuga, „sina-meie” puhul aga esindab itkeja suuremat kollektiivi. Mitmehäälset itkemist tuleb ette vaid erijuhtudel, kui lahkunu on olnud noor neiu ja tema sõbratarid teda kooris itkedes teispoolsusesse saadavad. See on tuntud ka kui surmapulmakombena. Vallalisena surnud sõbratari leinav neidude koor esineb pruutneitsite rollis ja seega nimetatakse neid sama terminiga – podruskid. Välja arvatud surnud sõbranna itkemine eakaaslaste poolt, on seto surnuitk pere- ja sugukonnasisene rituaal. Itketakse nii omakseid kui ka kaugemaid sugulasi. Kõige arvukamalt itketakse emale või isale, seega seto surnuitk on eelkõige tütre itk. Tütre itkude arvukus oleneb ka asjaolust, et rahvaluulet on tavaliselt üles kirjutanud keskealised või vanemad naisterahvad, kelle vanemad on juba surnud. Reeglina saavadki surnuitke noodistajale esitada vaid naised, kes on päriselt pidanud matma lähedasi inimesi ning itkema.
Seto itkukultuuris on meestel ja naistel erinevad ülesanded. Meeste ülesandeks üleminekurituaalis on surma seadmine kindlatesse raamidesse, sh tseremoonia korraldamine ning jumalateenistuse toimumise üle hoolt kandmine. See on seotud vajadusega korrastada sootsiumi ja indiviidi stabiilse psüühilise ja mentaalse seisundi järele ning mehed, kes bioloogilise elu pöördepunktidest suhteliselt kaugel seisavad, sobival selle ülesande täitmiseks hästi. Naiste tegevus toob aga surma neile lähemale. Naised puutuvad sünni ja surmaga tihedamalt kokku ning sellepärast on neil vajadus surma olemuse mõistmise järele suurem. Nende ülesandeks üleminekurituaalil ongi itkeda, mille käigus itkeja ajab segamini sotsiaalse, füüsilise ning sakraalse tõelisuse tasandid, mida rituaalides piiritleda püütakse.
Seto kombestik on seto surmaitkude puhul väga oluline ning sõnastus reglementeeriv. Seto itku sõnavaras on üsna väheselt teispoolsusele viitavaid sümbole ning neid kasutatakse harva. Pigem saame sõnavara kaudu rohkem teada itkeja kohta, kelle elujärg ning vaimne seisund on nõrgenenud lähedase surma tõttu. Kui itkeja suudab oma olukorda sõnade abil kirjeldada ja oma kogemusi nimetada, on ta ennast uuesti määratlenud ja oma elujõu taastanud. Itkemisel tuli meeles pidada ka mõningad reeglid, et teispoolsusega suheldes end mitte ohtu seada. Itkeda võis vaid varahommikul ja päevasel ajal, kuid mitte enam õhtul. Surnuitkul oli maagiline eesmärk. Usuti, et surnu suhtumine elavasse võib kujuneda kas hea- või pahatahtlikuks, seega püüti käituda nii, et surnu oleks elavate suhtes ikkagi heatahtlik. Itkudes paluti surnud vanematelt karja- ja viljaõnne, tasuks lubati korraldada haual külluslikke sööminguid. Lisaks maagilistele uskumustele oli surnuitk siiski ka sügava leina väljendaja. Itkemine lisab matustele emotsionaalsust ning väärikust, hingestatud itk haarab arvukaid matusel olijaid.
Sõnad seto surnuitkudes on vaid osa itkemisest, tähtis on ka itkeja intonatsioon, hääle kvaliteet, häälitsused nagu nuuksed ja nutt ning mitteverbaalsed aktid nagu liigutused, riietus, asend jne. Nuttes esitatud itkud on kiiretempolised, esitatud värsile järgneb umbes sama kaua kestev tekstivaba osa. Kõik värsid pole terves ulatuses arusaadavad: esineb nuukseid, mõned tekstid öeldakse sisse hingates, jne. Kuulajad panevad tähele, kuidas itketakse ning teevad järeldused, kui palju lahkunust hooliti.
Lobeelia
pisi|[[Louisa Anne Meredith, Lobelia fulgens ja Lobelia erinoides teosest The Romance of Nature; or, The Flower-Seasons Illustrated (1836)]]
Lobeelia (Lobelia) on kellukaliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: vesilobeelia (Lobelia dortmanna).
Rannajalgpalli Meistriliiga 2017
Rannajalgpalli Meistriliiga 2017 (Sponsornimega Optibet Rannajalgpalli Meistriliiga) oli Eesti rannajalgpalli kõrgliiga Meistriliiga 2017. aasta hooaeg.
Võõpsu Püha Nikolai kogudus
Võõpsu Püha Nikolai kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Põlva maakonnas Räpina vallas Võõpsu alevikus. Kogudus kasutab Võõpsu Püha Nikolai kirikut. Võõpsu kogudus on pikka aega olnud Räpina õigeusu koguduse abikogudus.
Kogudus asutati enne 1872. aastat.
Koguduse preester on Tihhon Tammes.
Dyer (Nevada)
Dyer on asula Ameerika Ühendriikides Nevada osariigis Esmeralda maakonnas. See paikneb State Route 264 ääres California piiri lähedal Fish Lake'i orus. Dyer asub 1490 meetri kõrgusel üle merepinna.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 259.
Seal asuvad bensiinijaam, postkontor, kauplus ja lennuväli.
pisi|left|
Johann George Tromlitz
Johann George Tromlitz (8. november 1725 Reinsdorf – 4. veebruar 1805 Leipzig) oli saksa flötist, helilooja ja muusikainstrumentide valmistaja.
Tromlitzi lapselapsed olid tuntud pianist Clara Schumann ja helilooja Woldemar Bargiel.
Chris Rea
Christopher Anton Rea (sündinud 4. märtsil 1951 Middlesbrough's) on inglise roki- ja bluusilaulja, laulukirjutaja ja kitarrist. Ta on itaalia ja iiri päritolu. Ta on tuntud oma eripärase, husky-laulu ja slide-kitarrimängu poolest, Guinnessi Rockopedia kirjeldab teda kui "kruusahäälset kitarrimeest".
Medze vald
pisi|Medze mõis Medze vald (läti keeles Medzes pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald asub Läänemere kaldal ja piirneb sama piirkonna Grobiņa, Tadaiķi, Dunalka ja Vērgale vallaga ning Liepāja linnaga.
Chris Rea
Tema hittlood on "The Road to Hell (Part 2)", "Auberge", "Let's Dance", "On the Beach", "Josephine", "I Can Hear Your Heartbeat", "Julia" ning "Driving Home for Christmas".
Medze vald
Valla pindala on 109 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1482 inimest. Valla keskus on Kapsēde küla, vallavanem on Gunta Konopļeva.
Chris Rea
Ta on kokku välja andnud 25 stuudioalbumit.
Medze vald
Ajalugu
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Kapsēde, (Gut Kapsehden, Kapsēde), Mātere (Gut Matern), Medze (Gut Medsen, Medzes muiža), Talsi (Gut Talsen) ja Tāši mõisade maad. Vald moodustati aastal 1900, mil liideti Medze, Kapsēde ja Mātra mõisavallad ning osa Pērkone mõisavallast. Aastal 1923 liideti sellega veel seni Pērkone valda kuulunud Šķēde. Aastal 1935 oli Medze valla pindala 95,2 km².
Aastal 1945 moodustati vallas Kapsēde ja Medze külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Medze külanõukoguga likvideeritav Kapsēde külanõukogu. Samal aastal liideti osa külanõukogust (kolhoosi Kopdarbs maad) Vērgale külanõukoguga. Aastal 1968 liideti Külanõukogugaga Tāši külanõukogu kolhoosi Pirmrindnieks maad. Aastal 1975 liideti osa külanõukogust taas Vērgale külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Grobiņa piirkonda.
Mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Tāši linnamägi, Tāši mõisakompleks, sealhulgas park, elumaja, kolm elumaja kaminat, parkett, ühe toa interjöör ja portaal koos uksega, Strautiņi muinaskalmed, Krastiņi muinaskalmed, Medze linnamägi, Mātra või Kalnmaļi linnamägi, Kapsēde muinaskalmed ja Jāči muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Niedrāji keskaegne kalmistu, Ezermaļi muinaskalmed, Āpi muinaskalmed ehk Puņķa mägi ja Strīķi muinasasula ehk Linnamägi.
Loodus
Valla lääneosa asub Rannikumadalikul, idaosa aga Lääne-Kuramaa kõrgustikul. Suurim kõrgus on 50,9 m. Suurim jõgi on Ālande. Valda jääb Tāši järv (94,6 ha, vallas asub osaliselt ka Tosmare järv.
Looduskaitse all on Kapsēde rahn kõrgusega 4.9 m ja mahuga 60 m³, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Vallas asuvad Medze hoiuala pindalaga 95 ha ja Tāši järve hoiuala, selle lääneossa jääb osaliselt Tosmare hoiuala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1258 lätlast, 66 venelast, 25 valgevenelast, 22 ukrainlast, 4 leedulast ja 38 poolakat.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Alfred Keerd
Alfred Keerd (aastani 1935 Alfred Kerdt; 29. märts 1915 Tallinn – 29. juuli 2014) oli eesti tennisist ja treener.
Ta oli arst Alfred Keerdi poeg.
Ta lõpetas 1933. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjalasse.
Kobarheinikulised
Kobarheinikulised (Lyophyllaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Alfred Keerd
Spordialadest harrastas ta algul suusatamist sellisel tasemel, et võitis üliõpilaste meistrivõistlused. Tema tennisistikarjäär algas 1930. aastatel, kestis aastani 1941 ja jätkus alles veteranina. Aastatel 1937–1941 oli tema treener Kristjan Lasn. Ta tuli aastatel 1930 ja 1940 (mõlemal korral paaris Kristjan Lasnaga) meespaarismängus Eesti meistriks ning 1940. aastal sai üksikmängus hõbemedali. Eesti II mängudel (1939. aastal) kuulus ta võidukasse Tallinna võistkonda.
Aastatel 1941–1945 võttis ta Saksa sõjaväkke mobiliseerituna osa Teisest maailmasõjast ja varjas end aastatel 1945–1956 metsavennana Eestis.
Isiklikku
Ta oli 1958. aastast abielus lauatennisemängija ja sporditegelase Tamara Keerdiga.
Imqaret
Imqaret (hääldus im'ʔaret) on traditsiooniline Malta puuviljatäidisega magus pagaritoode.
See on valmistatud aniisiseemnelisandiga taignast ja täidetud datlimassiga. Piklik täidetud taignatükk lõigatakse rombikujulisteks tükkideks ja küpsetatakse. Malta keeles tähendabki sõna imqaret 'rombikujulist' (mitmus maqrut), millega viidatakse maiuse rombi kujule – kuigi tihti on neid lõigatud ristkülikukujulisena.
Maltal on imqaret väga populaarne. See on levinud tänavatoit, aga nt söögikohtades serveeritakse seda ka koos jäätisega magustoiduna.
Nime päritolu
Sõna imqaret on malta keeles araabia päritolu ning pärineb araablaste sissetungi ajast Maltale 9.–11. sajandini. Sarnane maius nimega makroud, makroudh, makrout, maqrout, maqrud, mqaret on populaarne ka üle mere Tuneesias, Alžeerias ja Marokos.
Taie
Taie oli aastatel 1928–1929 Eesti Kultuurkapitali kujutava kunsti sihtkapitali toetusel ilmunud ajakiri. "Eesti kunsti ajakiri", ütles ajakirja päis täienduseks. Ilmusid numbrid 1, 2 ja 3 (1928) ja koondnumber 4–5 (1929), ent seejärel väljaandmine soikus.
Strážske
Geograafiline asend
Strážske asub Laboreci jõe ääres, Košicest ligikaudu 47 km idakirdes.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1337. aastal. Linnaõigused sai Strážske 1968. aastal.
Durrell Wildlife Conservation Trust
pisi|Organisatsiooni peakorter Durrell Wildlife Conservation Trust (varasema nimega Jersey Wildlife Conservation Trust) on organisatsioon, mille eesmärk on kaitsta väljasuremisohus liike.
Vladimir Kunitsõn
Vladimir Kunitsõn (sündinud 13. juulil 1987 Tallinnas) on Eesti allveesportlane ja treener.
Durrell Wildlife Conservation Trust
Organisatsiooni asutas Gerald Durrell 1963. aastal. Organisatsioon nimetati asutaja auks ümber 1999. aastal.
Vladimir Kunitsõn
2013. aastal sai poiujumises maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Durrell Wildlife Conservation Trust
Organisatsiooni patroon on Printsess Anne.
Vladimir Kunitsõn
Ta on 2005–2015 Eesti meistrivõistlustel võitnud kiirusaladel 7 ja allveeorienteerumises 37 kulda, sealhulgas tulnud 9 korda (2005–2013) mitmevõistluses Eesti meistriks.
Durrell Wildlife Conservation Trust
Trusti peakorter asub Jersey saarel, kus asub ka Durrelli loomapark.
Vladimir Kunitsõn
2005-2007 ja 2009-2014 valiti ta aasta parimaks allveeorienteerujaks.
Imutlaid
pisi|Imutlaid ja väiksem Imutlao suardu. Taamal paistavad ka Piälmine rava ja Iedikrava Imutlaid on saar Liivi lahes, halduslikult Pärnumaal Kihnu vallas. Laiu pindala on 1,65 hektarit ja rannajoone pikkus 855 meetrit.
Laid asub 500 meetrit Iedikravast lõunas. Sellest itta jääb väike Imutlao suardu, mis on Imutlaiuga peaaegu kokku kasvanud.
Laid on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Laiul kasvab võsa.
Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala Kihnu linnulaidude sihtkaitsevööndisse.
Liisil on punane pliiats
Veste
Veste peategelase Miini Mihkli abikaasa Liisi kartis, et Mihkel kirjutab midagi tsensuurile sobimatut ja valvas seetõttu kirjutamise ajal üle Mihkli õla. Mihkel aga pettis kaasa ära pealtnäha süütu luuletusega “Lahkub pikkamööda suvi”, mille ridade esitähed andsid tulemuseks tsensorit sõimava lause.
Luuletus
Luuleridade esimesed sõnad. Täistekst nähtav näiteks välislingi lõigus viidatud Vikerkaare 1989. aasta numbris. Lahkub …
Aeg …
Kannab …
Pirita …
Endamisi …
Tuimaks …
Enda …
Siis …
Oma …
Rõõmsaks …
Tagajärjed
Sisekaitse ülem lasi 17. augustil konfiskeerida need ajalehenumbrid, mis polnud veel läbi müüdud, samuti sulges Rahvalehe kolmeks kuuks karistusena riigiametniku kohta käiva sõimu avaldamise eest. Sulgemisotsuse kiitis heaks Tõnissonile kuulunud Postimees.
Hilisem mõju
Väljaanne Vikerkaar avaldas 1989. aastal Rein Kruusi soovitusel luuletuse "Lahkub pikkamööda suvi", et tähistada vabanemist nõukogude tsensuuri Glavliti ametliku järelevalve alt.
Tšuhujiv
Tšuhujiv on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Tšuhujivi rajooni keskus. Asub maantee E40 ja Donetsi jõe ääres, 38 kilomeetrit Harkivist kagus.
Linn on märkimisväärne toiduainetööstuse tõttu. Peamiselt toodetakse seal majoneesi.
Ajalugu
Linn on asutatud ajavahemikul 1540–1627. Mitmed ajaloolased väidavad, et Tšuhujivi on asutanud tsaar Ivan IV, kes valitses 1547–1584. Sõjaväe kindlus ehitati 1638 kõrvuti linnaga vene tsaari Mihhail I Fjodorovitši käsul. Sellest ajast alates on linnas olnud sõjaväeüksused. Nõukogude ajal oli see oluline sõjaväe väljaõppekeskus. Seal asusid lennuväeakadeemia ja suurtükikool. Hiljem kasutas linna kõrval asuvat baasi Ukraina õhuvägi.
Sõjategevus 2022. aastal
2022. aasta Venemaa sissetungi ajal vallutasid Venemaa väed Tšuhujivi. Ukraina sõjavägi kinnitas 2022. aasta märtsi alul Harkivi lahingu käigus toimunud vasturünnaku tulemusel linna tagasivallutamisest Vene vägedelt.
Timo Loorits
Timo Loorits (sündinud 19. jaanuaril 1974 Pärnus) on eesti sõudja.
Lõpetas 1992 ehitustislerina Pärnu 13. Kutsekeskkooli.
Sportima hakkas 1983 Pärnu Kalevi ujumissektsioonis Anne Tohveri õpilasena, 1988 jätkas Pärnu Dünamo sõudebaasis Evi Lepiku juhendamisel. 189 cm, 72 kg.
Isiklikku
Tema isa on suusataja ja sõudja Arvo Loorits.
Sininukk (perekond)
Sininukk (Jasione) on taimede perekond kellukaliste sugukonnast.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: harilik sininukk (Jasione montana).
Harry Aumere
Harry Aumere (kuni 1937 Harry Anton; 13. veebruar 1917 Tallinn – 8. veebruar 1987 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.
Oli 1940. aastal Eesti meister 100 m jooksus ja aastatel 1936–1940 viis korda teatejooksudes (Kalevi meeskonnas).
Tema isiklik rekord 100 m jooksus oli 11,0 (1940).
Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse.
Oli 1945. aastast Kalevi kesknõukogu instruktor ja 1946–1947 Eesti NSV Spordikomitee kergejõustikutreener. 1945. aastast juhendas Tallinna Kalevi kergejõustiklaste treeninguid – algul põhitöö kõrvalt, aastatel 1954–1971 koosseisulise treenerina.
Oli aastatel 1947–1954 Tallinna 1. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa oli viiulimeister Jakob Aumere, tema vennad olid näitleja Edmund Aumere ja viiuldaja Hubert Aumere ning õde viiuldaja Zelia Aumere.
Joseph Murray
Murray lõpetas 1940. aastal Holy Crossi Kolledži. Hiljem lõpetas ta meditsiini erialal Harvardi Ülikooli. II maailmasõja ajal teenis ta maaväe meditsiinikorpuses. Sõjaväes teenides määrati ta Valley Forge'i üldhaiglasse, mis ravis põletuste ja moondunud jäsemetega sõdureid.
Pärast sõda jätkas Murray tööd ilukirurgina ning sai hinnatud teadlaseks organisiirdamise bioloogia uurimises. 23. detsembril 1954 siirdas ta Ronald Herrickilt saadud neeru tema kaksikvennale Richardile, kel oli diagnoositud neerupuudulikkus. Richard Herrick elas pärast operatsiooni veel kaheksa aastat.
1990. aastal sai Murray panuse eest organisiirdamisse Nobeli meditsiiniauhinna, mida jagas Edward Donnall Thomasega.
321 eKr
321. aasta eKr oli 321. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita CDXXXIII (433).
Heinrich Lossmann
Heinrich Lossmann (21. aprill 1880 – 1. detsember 1924) oli Eesti politseinik.
Heinrich Lossmann astus politseiteenistusse 10. veebruaril 1919. Teenis vanemkordnikuna raudteepolitsei jaoskonnas Tallinnas.
1. detsembril 1924 oli Tallinn-Väikese jaamahoones valves vaid üks politseinik, Heinrich Lossmann, ja mõned jaamatöötajad, kes tegid oma igapäevatööd. Riigipöörajail oli strateegiliselt oluline vallutada esmajoones Tallinnas Riigikoguhoone, Postimaja, Balti jaam, Tondi Sõjakool ja Tallinn-Väikese jaam. Mässajate plaan oli tehtud arvestusega, et töölised ja sõdurid ühinevad ülestõusuga ning üheskoos võetakse võim Tallinnas üle. Seejärel oleks välja kuulutatud Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik ja moodustatud töörahva valitsus, mis oleks Eestisse kutsunud Nõukogude Liidu väed. 1924. aasta 1. detsembri varahommikul, kui algas kommunistide võimupöördekatse (1. detsembri riigipöördekatse), kogunes viiemeheline mässuliste löögisalk sadamatöölise J. Räästase korterisse, mis asus Juurdeveo tänavas. Ründajatest olid kaks Dobroflotist, kolm aga Venemaalt, nad olid revolvrite ja käsigranaatidega relvastatud. Tungides jaamahoonesse, tormasid mässulised kohe jaamapolitsei ruumi ja lasid maha seal vahti pidava vanemkordnik Heinrich Lossmanni.
Lossmann on maetud Rahumäe kalmistule.
Nõukogude okupatsiooni ajal paigaldas Lossmanni abikaasa Ella tema katkise hauakivi kõrvale uue püstise graniithauakivi.
Liveta Jasiūnaitė
Liveta Jasiūnaitė (sündinud 26. juulil 1994 Rokiškises) on leedu odaviskaja.
2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta odaviskes oma hooaja parima tulemusega 55.77 pronksmedali.
2019. aastal Napolis toimunud 2019. aasta suveuniversiaadil võitis ta tulemusega 60.36 kuldmedali.
Tema isiklik rekord odaviskes on 15. juunil 2019 Ogres visatud 63.98, mis on ühtlasi ka Leedu rekord.
Fii
Klassikalises vanakreeka keeles hääldus fii aspireeritud klusiili p-na [ph].
Fiist pärineb kirillitsa täht Ф.
Taani keskkonnaministeerium
Taani Keskkonnaministeerium (taani keeles: Miljøministeriet) on Taani ministeerium, mis vastutab Taani keskkonnakaitse ning -planeerimise administratiivsete ja uurimuslike ülesannete eest. Taani keskkonnaministeerium korraldab keskkonnapoliitikat riiklikul tasemel, regionaalsel ja kohalikul tasemel on vastutus delegeeritud kohalikele omavalitsustele.
Ajalugu
Keskkonnaministeerium loodi 1971. aastal, selle esiagne nimi tähendas "Keskkonnareostuse vastu võitlemise ministeerium" (taani keeles: Ministeriet for Forureningsbekæmpelse), praegune nimi võeti kasutusele aastal 1973.
Ministeeriumi struktuur
Taani Keskkonnaministeeriumi juhib keskkonnaminister. Praegune keskkonnaminister on alates 2014. aastast Kirsten Brosbøl.
Ministeerium koosneb kolmest agentuurist ja mitmest iseseisvast keskkonnakeskusest, mis asuvad riigi eri osades. Ministeeriumiga on seotud ka üks iseseisev appellatsiooninõukogu.
Ministeerium annab tööd rohkem kui 2500 inimesele.
Piimaühistu
Eesti esimene piimaühistu asutati 1897 Restu-Antslas ja teine 1908 Imaveres. 1939. aastaks oli selliste ühisute arv suurenenud 313-ni.
1911 asutati piimaühistute keskühing Estonia, mis 1936 kujundati ümber Võiekspordiks. 1930–1940 tegutses Üleriiklik Piimaühistute Keskliit.
1928–1940 ilmus ajakiri Piimandus. Keskliit andis igal aastal välja "Piimanduse kalender-käsiraamatut".
Piimaühistud kaotati 1949–1951 seoses põllumajanduse riigistamise ja kolhooside moodustamisega. 1989 hakati neid taasasutama.
Zelvianka
Zelvianka või Zelvjanka on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Зэльвянка, vene keeles samuti Зельвянка.
Jõe pikkus on 170 km ja valgla on 1940 km². Jõe lang on 0,4 m/km.
Zelvjanka jõgi algab Valgevenest Svisłači rajoonist, selle territooriumil on jõe sängi 16 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Algul voolab jõgi ida suunas, voolates läbi Vaŭkavyski rajooni ja Bresti oblasti Pružany rajooni. Viimase territooriumil on jõel Papiernia veehoidla ja hüdroelektrijaam. Pärast seda, kui Zelviankasse suubub jõe suurim lisajõgi Ružanka, pöörab Zelvianka põhja suunas, voolates Słonimi rajooni läänepiiril ja läbides Zelva rajooni. Zelva rajoonis Zelva alevi juures on jõel Zelva paisjärv koos väikese hüdroelektrijaamaga. Zelvast allavoolu on jõesäng 28,2 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Edasi läbib jõgi Masty rajooni, voolates selle territooriumil loodesse. Jõgi suubub Nemunase jõkke Masty linna territooriumil.
Suuremad asulad jõe kaldal on Zelva alev jõe keskjooksul ja Masty linn jõe suudmes.
Limanutilised
Limanutilised (Hygrophoraceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Moskvitš 412
Moskvitš 412 (v.k. Москвич 412, ekspordimargina Moskvich, eesti slängis mosse, lühend M412) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa madalama klassi II grupi sõiduauto, mida aastatel 1967–1976 toodeti Moskva tehases MZMA (МЗМА, hiljem AZLK/АЗЛК) ja aastatel 1968–1976 Iževski autotehases.
Auto oli varasema Moskvitš 408 edasiarendus, mida pikki aastaid toodeti paralleelselt järglasega ning mida omakorda asendas kaasajastatud mudel Moskvitš 2140 / 2138.
Tootmine Moskvas
Moskvitš 412 toodeti Moskvas aastatel 1967–1976, pärast seda hakati seal tootma uuemaid mudeleid.
Tootmine Iževskis
Auto tootmist alustati paralleelselt ka Iževskis (Udmurdi ANSV) Ižmaši tehases, mis tootis nii sõjatehnikat kui ka autosid.
Seal toodetud autodele lisati 412 mudeli nimele ette lühend ИЖ (IŽ), mis tähistas tootjatehast. Välja vahetati ka auto ninal asuv embleem, mis enne oli Moskva punane Kremli torn, nüüd aga tehase IŽ logo.
Iževski tehases tehti aastate jooksul mudeli osas Moskva tehasest sõltumatult terve rida parandusi ja uuendusi. Parandati ära mitmed vead, mis olid Moskva tehase tootmisel ilmnenud, ning seetõttu olid sellest tehasest välja veerenud M412 mudelid tuntud oma parema töökindluse ja kvaliteedi poolest.
Kui Moskva tehases oli tootmises vaid sedaankerega 412, siis Iževski tehases tuli liinilt ka muud tüüpi keresid, nagu universaal, kombi ja pikap.
Mudelivariandid
Moskvitš 412 nimetuse lõppu lisandus veel rida tähiseid, mis märkisid nende kasutuspiirkonda või -otstarvet.
Tootmisaastate jooksul tehti mudelile jooksvalt uuendusi, et parandada veelgi selle töökindlust.
Et Moskvitšid maal – kolhoosides ja sovhoosides – paremini vastu peaksid, ehitati (Iževski tehases) majanditele mõeldud autod spetsiaalselt täiskerele.
Ameerika Ühendriikide mereväe katselendurite kool
Ameerika Ühendriikide mereväe katselendurite kool (United States Naval Test Pilot School, USNTPS) on Ameerika Ühendriikide mereväe lennukool, kus koolitatakse katselendureid.
Moskvitš 412
Turvalisus
Kõige tähtsam oli muidugi turvavarustus. M412 oli esimene Nõukogude auto, mis vastas Euroopa standarditele.
M412 sai Moskvitši tooteperes esimesena turvavööd, mida tootis Eesti NSV ettevõte Norma.
Ameerika Ühendriikide mereväe katselendurite kool
Kool asutati 12. märtsil 1945. aastal ja see asub Patuxent Riveris Marylandi osariigis.
Moskvitš 412
Mootor ja käigukast
Auto jaoks töötati välja täiesti uus mootor UZAM-412. Mootori loomisel võeti eeskujuks BMW 1500 mootor, mida täiendati muuhulgas pidurivõimendi lisamisega.
Käigukast viidi roolisambalt põrandale, paigutati ümber tagatuled ja lisati salongi pehmendavaid osasid. Rooli keskosa, mis 408-l oli metallist, asendati vahtplastiga. Varem rooli taga paiknenud käsipiduri hoob paigutati ümber põrandale. Uuenduste käigus vahetusid vastavalt aastakäigule ka ukse sisemised ja välimised käepidemed. Vastavalt tehasele ja mudelile muutusid ka välipeeglid.
Ka autovõtmed olid erinevatel mudelitel erinevad. Algusaastatel oli kasutusel kaks erineva suurusega metallvõtit – väiksem GAZ-il kasutusel olnud uksevõti ja suurem süütevõti. Järgnevate mudelite juures väike uksevõti kadus ning endist süütevõtit hakati kasutama ukseluku võtmena, kusjuures uuele süütelukule kujundati uus plastikust peaga võti. Moskva AZLK tehas muutis uksevõtme kuju sarnaseks VAZ-i omaga (L-tähe kujuliseks).
Sarnasus
Väliskujult sarnanes Moskvitš 412 üsna palju oma eelkäija Moskvitš 408-ga, kõige silmapaistvam erinevus torkab silma tagalaternate juures. Konstruktsiooni osas oli aga tehtud palju muudatusi ja parandusi, millega kõrvaldati suur hulk eelkäijal esinenud puudusi.
Populaarsus ja kasutus
Moskvitš 412 oli kogu Moskvitši tootepere läbi aegade kõige populaarsem mudel. Arvestatav osa toodetud autodest eksporditi, peamiselt sotsialistlikesse idabloki riikidesse.
Kvaliteediprobleemid
Kuna Nõukogude autotööstus ei töötanud mitte vabaturu konkurentsi, vaid rahuldamata nõudluse tingimustes, ei stimuleerinud see tootjaid kvaliteedile enamat panustama. Ka Moskvitš ei ole selles osas erand. Tavapärane oli, et ekspordiks valmistatud sõidukid oli kõrgema koostekvaliteediga, kui siseriiklikuks realiseerimiseks mõeldud. Üldlevinud oli arvamus, et Iževski tehasest pärinevad Moskvitš 412 sõidukid on kõrgema koostekvaliteediga kui Moskva tehases tehtud.
Tootmise lõpp
Moskvitš 412 mudeli tootmine lõpetati Moskvas 1976. aastal. Iževski tehases jätkus aga tootmine IŽ-412IE nime all, lisaks veel terve rea sõsarmudelite, nagu 2715, 27151, 2125 ja 21251.
Illa Raudik
Illa Raudik (sündinud 10. jaanuaril 1944 Vastseliinas) on Eesti allveesportlane.
Ta lõpetas 1963. aastal Vändra Keskkooli.
1973. aastal võitis ta maailmameistrivõistlustel allveeorienteerumises 2 kuld- ja 2 hõbemedalit.
1968–1975 tuli ta 13 korda kiirusaladel ja 12 korda allveeorienteerumises Eesti NSV meistriks, sealhulgas 4 korda (1970, 1972, 1974, 1975) absoluutseks meistriks.
Taldrik
pisi|Portselantaldrik Taldrik on lame sööginõu.
Kõige levinumad on keraamilised taldrikud. Samas võivad taldrikud olla valmistatud ka metallist, paberist, puidust või mõnest muust materjalist.
Suppide ja teiste vedelamate toitude serveerimiseks kasutatakse kausse.
Zhu Chen
280px|pisi| Zhu Chen (2011)
Zhu Chen (hiina keeles 諸宸; pinyin ' is Zhū Chén; sündinud 16. märtsil 1976 Wenzhou Shis) on hiina päritolu Katari maletaja, naiste maailmameister (2001–2004), rahvusvaheline suurmeister (2011).
Zhu Chen tuli 1988. aastal noorte maailmameistriks neidude U12-vanuseastmes ning 1994. ja 1996. aastal naisjuunioride maailmameistriks. Ta on kolmekordne Hiina naiste malemeister (1992, 1994, 1996) ja kahekordne Araabia maade naiste malemeister (2009, 2013). 1997. aastal tuli ta teiseks Hiina malemeistrivõistlustel (võistles koos meestega).
Jaavakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Jaavakeelne Vikipeedia (jaava keeles Wikipedia basa Jawa) on Vikipeedia jaavakeelne versioon.
Zhu Chen
Ta on võitnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), hõbe- (1996) ja pronksmedali (1994). Zhu on tulnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maailmameistriks (1998, 2000).
Jaavakeelne Vikipeedia
Jaavakeelne Vikipeedia sai alguse 8. märtsil 2004.
Zhu Chen
Zhu sai FIDE-lt 1994. aastal naiste suurmeistri ja 2001. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Jaavakeelne Vikipeedia
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Zhu Chen
Maailmameistrivõistlused
Zhu Chen on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus jagas ta 52 osavõtja seas 17.–24. kohta. 2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril New Delhis (64 osavõtjat) sai Zhu turniiritabelis nelanda asetuse, kuid kaotas juba avaringis Irina Krushile.
Jaavakeelne Vikipeedia
pisi|250px|left|Jaava vikipedistid vikikonverentsil 20. oktoobril 2018
Zhu Chen
Maailmameistrivõistlused
2001. aastal MM-turniiril Moskvas sai Zhu turniiritabelis kuuenda asetuse. Ta võitis teises ringis Svetlana Petrencot, kaheksandikfinaalis Alisa Marićit, veerandfinaalis Nino Hurtsidzet, poolfinaalis Maia Tšiburdanidzet (tulemusega 2½:1½) ja finaalis Aleksandra Kostenjukki (tulemusega 5:3).Ta sai maailmameistri tiitli, kuid järgmisest MM-i turniirist Elistas 2004. aastal Zhu osa ei võtnud ja kaotas tiitli.