cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kodusoomukas
Elutsükkel
Kodusoomukas kestub elu jooksul keskmiselt 50 ja isegi rohkem korda, jättes elupaika kuivanud vastsekestad, mis määrivad riideid. Põrandal puruks hõõrutud kestatükid võivad sissehingamisel tekitada ka allergiat. Kodusoomukad elavad kuni 3,5 aastat.
Kodusoomukad on vilkad ning väldivad valgust. Päeval peituvad nad pragudesse ja õõnsustesse, kust ilmuvad välja hämaruses. Kodusoomukad liiguvad võimalikult varjatult ning kiiresti, aeg-ajalt peatudes ja otsekui arutledes, millises suunas edasi liikuda. Valmikud ja vastsed söövad mitmesugust orgaanikat, proteiini- ja valgurikast toitu: paberit, fotosid, karusnahka, orgaanilist mustust ning ka suhkrut. Soomukad võivad nälgida mitu kuud kuni aasta
Kodusoomukad munevad ka jahedas, 15–19-kraadise temperatuuri juures, ja paljunevad väga kiiresti niisketes oludes. Soojas ja normaalse niiskusega korterites need kahjurid ei elutse. Kahjustavad riideid, kuivtoitu.
Majanduslik tähtsus
Kodusoomukaid peetakse kahjuriteks, kuid nende tekitatud kahju on tavaliselt väike. Ta on põhiliselt vaid köögi, raamatukogu ja kaubanduspindade pisikahjur. Peale allergilise reaktsiooni võimaluse kodusoomukas inimestele otseselt muid terviseprobleeme ei põhjusta.
Wojciech Kilar
thumb|Wojciech Kilar Wojciech Kilar [voitsehh] (17. juuli 1932 Lwów – 29. detsember 2013 Katowice) oli poola pianist ja helilooja, üks silmapaistvaimaid filmimuusika loojaid.
Filmimuusika
Woijcheich Kilar oli esimene helilooja, kes tõstis filmimuusika filmi eeltähtsaks koostisosaks ning vähendas ettekujutelma, et filmimuusika on midagi "kommertsiaalset" ja "taustafunktsioonilist". Tema muusika avas raja hilisemale poola kino vaimsusele üldse, ennekõike Krzysztof Kieślowski filmidele.
Kilar kirjutas muusika enam kui 130 filmile. Mõned neist:
Muu
Filmimuusika kõrvalt tegeles ta ka muu komponeerimisega, olles poola uue muusika liikumise üheks peafiguuriks (näiteks teosed "Krzeszany" või "Kościelec", mis olid palju julgemad helitööd kui aastaid hiljem Henryk Górecki kõiki šokeerinud samas vaimus teosed).
Kilari töid mängitakse paljudes suurtes rahvusvahelistes orkestrites ja filharmooniates (sh USA Philadelphia Orchestra ja New Yorgi Filharmoonia).
Odessa loomaaed
Odessa loomaaed (ukr Одеський зоопарк) on loomaaed Ukrainas Odessa oblastis Odessas.
Loomaaia püsiväljapanek avati praeguses asukohas 1938. aastal.
Mitmed loomaaias elavad loomad kuuluvad punase raamatu liikide hulka.
Abdullah Öcalan
Abdullah Öcalan (ka Apo (lühend nimest Abdullah ja "onu" kurdi keeles ; sündinud 4. aprillil 1948) on üks Türgis 1978. aastast tegutseva paramilitaarse ja rahvusvaheliselt (sealhulgas ÜRO, NATO, USA ja ELi poolt) terroristlikuks peetud organisatsiooni Kurdistani Tööpartei loojaid.
Öcalanil on ilmunud üle 40 raamatu. Neist neli on ilmunud tema vangistuse jooksul, viimati 2012. aastal.
Trumbulli maakond
Trumbulli maakond (Trumbull County) on maakond USA-s Ohio osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Warren.
Maakonna pindala on 1650 km². Veepindala on 50 km².
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 201 977. 2010. aastal oli elanikke 210 312 ja 2000. aastal 225 116.
Ajalugu
Trumbulli maakond moodustati 10. juulil 1800 Jeffersoni ja Wayne'i maakonna osadest. Maakond on saanud nime Connecticuti kuberneri Jonathan Trumbulli järgi.
Linnad
Trumbulli maakonda ulatub lisaks väike osa Youngstowni linnast.
IMAX
paremal|pisi|200x200px|IMAX-i logo IMAX (lühend ingliskeelsetest sõnadest Image maximum) on filmilindi formaat ning filmi kuvamise standard. Selle loojaks on Kanada firma IMAX Corporation. IMAX-iga on võimalik salvestada ja kuvada mahult ja lahutusvõimelt AxB mm suuruses pilte võrreldes traditsioonilise filmitehnika BxC mm. pisi|left| mm ja mm
pisi| [[Lääts|moonutus ]]
Magustoit
pisi|Juustukoogilõik pisi|Sorbett Magustoit ehk dessert on lääne köögikultuuris toidukorra viimane käik, tavaliselt magus roog, mille juurde võivad kuuluda sobivad joogid.
Magustoitude hulgas on tordid, koogid, küpsised, magusad pirukad ja muud küpsetised, tarretised, jäätised, pudingid, kissellid, kompotid, magusad supid. Väga tihti leiab magustoitudest puuvilju tänu nende loomulikule magususele.
Stress (kaardimäng)
Stress on kaardimäng.
Apenniini karihiir
Apenniini karihiir (Sorex samniticus) on liik väikesi imetajaid karihiirlaste sugukonnast karihiirte perekonnast, kes on endeemne liik Apenniini poolsaarel.
Stress (kaardimäng)
Seda mängitakse tavaliselt kahekesi. Enamasti kasutatakse 52 kaardist koosnevat kaardipakki (ilma jokriteta), kuid mängimiseks võib kasutada ka UNO kaarte, kust on eemaldatud kõik jõukaardid, ainult numbrid jäävad alles. Mängus võib mängija kaarte välja käia igal ajal. Mängus loeb kiire mõtlemine ja kiirus.
Apenniini karihiir
Kirjeldus
Sarnaneb välimuselt mets-karihiirega, kuid nende kromosoomistik ning alalõualuu ja kolju mõõtmed on piisavalt erinevad, et apenniini karihiiri peetakse eraldi liigiks. Nad on mets-karihiirest veidi väiksemad ja lamedama peaga.
Stress (kaardimäng)
Eesmärk
Mängu eesmärgiks on esimesena oma kaartidest lahti saada.
Apenniini karihiir
Kirjeldus
Nende tüvepikkus on 68–78 millimeetrit, saba on 33–45 millimeetri pikkune, tagakäpad 11–12,5 millimeetrit. Kehakaal on vahemikus 6,5–10 grammi. Nende ülemiste lõikehammaste köprude vahel on ümarad sälgud ning nende hambavalem on 3/1, 1/1, 3/1, 3/3 = 32.
Mess (laevaruum)
pisi|Suure sõjalaeva vanem[[allohvitseride mess]] pisi|Väikese laeva mess
Stress (kaardimäng)
Ettevalmistus
Mõlemale mängijale jagatakse kätte 26 kaarti, kaardiseljad ülal. Mängijad asetavad oma pakist 4 kaarti otse enda ette, kaardi esikülg ülespoole. Kui lauale asetatud neljast kaardist on mõni kaart sama numbriga, siis tuleb need üksteise otsa laduda ja enda pakist uus kaart asetada, kuni on 4 erinevat numbrit/virna. Mõlemad mängijad asetavad korraga oma pakist ühe kaardi kõrvuti laua keskele. Algab mäng.
Mess (laevaruum)
Mess on laeva ühiskajut, mis on sisustatud söömiseks, aga ka ajaveetmiseks ja nõupidamisteks.
Stress (kaardimäng)
Mängu käik
Mängijad hakkavad laua keskel olevale kahele kaardile peale laduma kaarte, mis on nendest kaartidest üks number väiksem, suurem või sama. Näiteks: laua keskel on üks kaart seitse, selle kaardi peale saab ainult panna kuut või viit. Ladumiseks võib kasutada ainult kaarte, mis on enda ees olevas neljas virnas. Mängu pandud kaardid tuleb asendada uutega, et omaenda ees oleks pidevalt neli numbrit/virna. Kui kaks kõrvuti kaarti laua keskel on sama numbriga, tuleb panna esimesena enda kaks kätt kaartide peale ja öelda “stress”. Teine mängija peab see-eest kõik laua keskel olnud kaardid üles korjama ja enda paki alla panema. Mängu jätkamiseks tuleb mõlemal mängijal oma kaardipakid segada ja pakist üks kaart ühel samal ajal laua keskele asetada. Mäng jätkub samal viisil edasi ja võidab mängija, kellel pole enam ühtegi kaarti käes.
Mess (laevaruum)
Messiks võidakse nimetada ka merendusorganisatsiooni maismaarajatises paiknevat sama otstarbega ruumi, sööklat või tuba.
Kirjeldus
Messi kõrval või läheduses paikneb üldjuhul kambüüs ja sageli ka WC. Tavaliselt ei ole messis statsionaarseid koikohti.
Apenniini karihiir
Elukeskkond ja ökoloogia
Sigima hakkavad maikuus.
Mess (laevaruum)
Kirjeldus
Messis võivad kehtida omad viisakus- või söögiajakombed sõltuvalt laeva või mereorganisatsiooni traditsioonidest. Näiteks, et söömist võib alustada alles pärast kapteni või vanema laevaohvitseri (allohvitseride või meeskonna messis vanema pootsmani) saabumist või lauda istumist või on osa istekohti jaotatud ametite järgi. Ent paljudel laevadel on ka Rootsi lauaga mess ning pole kindlaid söögiaegu.
Apenniini karihiir
Ohustatus
Neid loetakse soodsas seisundis liigiks ning nende levila sisse jääb ka kaitsealuseid piirkondi. Nende täpne arvukus ega ka muutused populatsioonis ei ole teada, kuid nad on siiski küllaltki laialt levinud. Peamisteks ohtudeks on elupaikade kaotus põllumajanduse ja linnastumise tõttu ning pestitsiidide kasutamine. Apenniini karihiired on kantud Berni konventsiooni III lisa liikide hulka.
Mess (laevaruum)
Kirjeldus
Messi suurus ja kohtade arv sõltub laevapere (meeskonna) suurusest, kuid võimalusel planeeritakse ja sisustatakse mess nii, et korraga mahuks sinna istuma või sööma vähemalt umbes pool laevaperet. Suurematel sõjalaevadel ja tsiviillaevadel võib olla eraldi ohvitseride, allohvitseride ja meeskonna (madruste) mess. Sel juhul on ohvitseride mess traditsiooniliselt kõige luksuslikuma ja meeskonna oma kõige lihtsama interjööriga.
Külaasundus
Külaasundus (vene keeles сельское поселение) on 3. järgu haldusüksus ja kohaliku maaomavalitsuse üksus Venemaal.
Külaasundused kuuluvad munitsipaalrajoonide koosseisu.
Venemaal oli 2010. aastal 19 591 külaasundust. 1. jaanuari 2016 seisuga oli külaasundusi 18 177.
Balga komtuur
Balga ehk Bałga komtuur (saksa keeles Komtur von Balga) oli Saksa ordu käsknik, kes valitses Balga komtuurkonda Preisimaal.
Balga linnuse vallutas Saksa ordu 1239. aastal muinaspreislastelt ning rajas selle asemele enda oma. Peagi sai sellest ühe olulisima Saksa ordu komtuurkonna keskusi. Mitmetest Balga komtuuridest said kas Saksa ordu kõrgmeistrid või teised kõrged ametnikud. Komtuuri ametikoht kadus 1499. aastal, kui uus kõrgmeister Friedrich von Sachsen asus orduriiki jõuliselt reformima.
Balga komtuurid
thumb|Balga komtuuri lipp [[Grünwaldi lahingus]]
Lahttasku
pisi|Punastel põlledel on näha mitut lahttaskut. Saare maakonna 44. tantsupidu "Üle aia vaadates" [[Kuressaare linnastaadionil. Eesti rahvarõivad Saaremaa naiste seljas. Taustal Saare maakonna valdade lipud. Foto: Ave Maria Mõistlik, 6. juuni 2009 ]]
Lahttasku on eesti naise rahvarõivakomplekti kuuluv üksikosa. See on trapetsi- või ristkülikukujuline lahtine tasku, mis seotakse paelaga vööle.
Lahttasku ajalugu
Esialgu olid taskud hästi lihtsad ja nende välimusele rõhku ei pandud, kuna neid kanti riiete all. Kuna taskud välja ei paistnud, tehti need riidejääkidest või suisa vanadest, kulunud riiete tükkidest. Taskud kinnitati seeliku alla paremale poole seelikuava kohale. Nii oli hea läbi ava taskust tarvilikku kätte saada. Nii olid tehtud kõik luisutaskud, mida kasutati heinal käies, hoides seal vikatiluisku. Need taskud olid suured ja kohmakad, valmistatud koredast materjalist, et luisk seal sees püsiks.
Lahttasku valmistamine
Lahttaskud koosnesid taskuseljast, taskulapist (madalam esiosa) ja sidumispaelast. Viimased olid kas riideribast tehtud või eri tehnikates punutud paelad. Õmblemisel võeti üks ristküliku- ja teine ruudukujuline riidetükk. Väiksem tükk asetati suuremale ja õmmeldi kolmest küljest kokku. Taskute esikülg oli tavaliselt villasest riidest, tagakülg ja vooder linasest, puuvillasest või villasest riidest. Taskutel oli põhiriidest erinev kant, mis ääristas kogu taskut ja taskulapi ülemist serva. Kant hoidis taskut kulumise eest ja oli ka kaunistuseks. Punutud pael, millega tasku vööle kinnitati, oli valmistatud eri värvi villastest lõngadest. Tasku laius oli umbes 16 cm, kõrgus keskmiselt 15–20 cm.
Lahttaskute nimetusi
Lahttaskuid nimetati vastavalt otsatarbele, materjalile, kujule, kaunistustele ja kandmisviisile järgnevalt:
Ühest riidest või riidelappidest kaunistusteta taskud
Neid kanti valdavalt seeliku all kogu mandri Eestis, Kihnus ja Ida-Saaremaal. Ühest riidest taskud tehti kas kodukootud villasest, või linasest kangast (ühevärvilised, ruudulised või triibulised). Harvem õmmeldi need poekangast, sitsist või isegi siidist. Riidelappidest taskud olid värvilised ja kirjud. Iga lapp oli isemoodi kangast, kenasti mustrisse seatud. Selliseid lahttaskuid õmblesid endale nii mulgi kui kihnu naised. Kihnu tasku nimetus kullitu tuli tsaariaegsetest müntidest, mille ühel pool oli „kull“ ja mida kanti taskutes. Vanasti valmistati ka Kihnus lahttaskud vanast tanust, kuid XX sajandi algusest värvilistest sitsilappidest. Traditsiooniliselt olid taskud kahest sinisepõhjalisest ja kahest punasepõhjalisest sitsiriide lapist kokku õmmeldud. Tasku külge õmmeldi sitsiriidest pael või säärepael millega see seeliku alla seoti. Lihtne, linasest riidest lahttaku oli ka Saaremaal, Karja kihelkonnas kantav. See oli trapetikujuline, ülalt kitsam alt laiem. Taskuava võis olla nii põiki, kui piki taskut. Selliseid kanti ühel ajal, seeliku ehk kuue peal. Kaunistusi sellisel taskul ei olnud.
Tikanditega taskud
Üks osa selliseid taskuid on õmmeldud vanadest riideesemetest, ära kantud tanudest või käistest, mille tikandiosa pole raatsitud ära visata ja sellest on õmmeldud tasku. Virumaal tehti selliselt luisutaskuid. Teine osa tikandiga kaunistatud taskuid on pärit Kihelkonnalt, Lõuna-Viljandimaalt, Harjumaalt ja Pärnumaalt. Tasku on õmmeldud villasest ühevärvilisest kangast ja esiosale on tikitud taimemotiivid villaste lõngadega. Ka selliseid taskuid kanti seeliku all.
Aplikatsioonidega taskud
Lihtsamaid aplikatsioonidega taskuid valmistati nii Viljandimaal kui Põhja-Eestis. Kaunistusteks olid hõredalt paigutatud südamed, inimfiguurid ja geomeetrilised kujundid. Uhkemad ja värvilisemad olid aplikatsioonidega taskud aga Saaremaal. Ka seal tehti mõnes kihelkonnas neid südamete ja geomeetriliste kujunditega, kuid eriti uhked olid Anseküla taskud, mis kaunistatud erinevate kuld-ja hõbekardpaeltega. Selliseid taskuid oli kahte tüüpi. Punasest villasest riidest kardpaelte ning helmeste, piiprellide ja litritega kaunistatud taskud olid pidupäevataskud, millega käidi kirikus. Mustast, tumesinisest ja tumerohelisest villasest kangast ning ka kardpaeltega kaunistatud taskud olid leinataskud. Oma kujunduselt võisid need olla ühesugused, vahe oli ainult selles, et leinataskutel ei kasutatud punast värvi, vaid nagu seelikutelgi tumesinist, musta ja kollast.
Helmestikandiga taskud
Helmestikandiga taskuid on teada Helmest (tasku lapil on mustadest piiprellidest taimornament) ja Pilistverest, kus tasku on tehtud vanast rahvarõiva kostüümi osast. Kaunimad ja uhkemalt helmestega kaunistatud taskud on aga pärit Saaremaalt. Kaarmal tikiti taskulapile piiprellidega lillemotiiv, Lääne Saaremaal, Kärlal ja Kihelkonnal aga tikiti terve taskulapp täis valgeid helmeid, mille alt paistsid välja erivärvi villasest riidest aplikatsiooni motiivid, või villastest lõngadest tikitud motiivid. Ornamentideks olid lilled, südamed ja ristid. Arvatakse, et selliseid taskuid ei teinud taluperenaised ise vaid need telliti vilunud käsitöötegijatelt.
Pulmataskud
Saaremaal, Karjas kandis pruut pulmakostüümi juures kuldsete kardpaeltega kaunistatud lahttaskut. Peas oli tal pulmarituaali ajal tanu, millel samasugused kardpaelad. Nii moodustasid need terviku.
Lahttaskute kandmine mujal maailmas
Seeliku all kantavaid taskuid hakkasid naised kandma 17. ja 18. sajandil Lääne-Euroopas. Siis aga muutusid seelikute materjalid nii kergeks ja õhuliseks, et kasutusele tulid kotid.
Lahttaskuid kantakse rahvariiete juures ka paljudes teistes Euroopa riikides. Olgu siinkohal vaid mainitud mõned: Soome, Rootsi, Norra, Leedu, Hispaania.
Jeffrey Schlupp
pisi|Jeffrey Schlupp 2015. aastal Ghana koondises Jeffrey Schlupp (sündinud 23. detsembril 1992 Hamburgis) on Saksamaal sündinud Ghana jalgpallur. Ta mängib vasakkaitsjana Premier League'i klubis Crystal Palace ja Ghana jalgpallikoondises.
Ta alustas karjääri Leicester Citys, mille noorteakadeemiaga liitus 2005. aastal. Enne seda, kui ta Leicester City põhimeeskonnas debüüdi tegi, mängis ta hooaja 2010–11 laenule Inglismaa kolmanda liiga klubis Brentford, lüües üheksa mänguga koguni kuus väravat. Debüüdi Leicester City meeskonnas tegi ta 9. augustil 2011 liigakarika mängus Rotherham Unitedi vastu, tehes selles mängus kübaratriki. Inglismaa esiliigas tegi ta debüüdi 13. augustil mängus Readingu vastu. Esimese värava lõi ta liigas 1. oktoobril mängus Derby County vastu. Hooajal 2013–14 võideti Inglismaa esiliiga ja tõusti Premier League'isse. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 16. augustil 2014 mängus Evertoni vastu. Esimese värava lõi ta liigas 4. oktoobril mängus Burnley vastu. Schlupp valiti hooaja lõpuks Leicester City hooaja parimaks noormängijaks ja mängijate poolt parimaks mängijaks. Hooajal 2015–16 tuli ta Leicester Cityga Premier League'i meistriks. Ainsa värava lõi ta sel hooajal liigas 4. oktoobril mängus Norwich City vastu.
2017. aasta jaanuaris liitus ta Crystal Palace'iga. Arvatav üleminekusumma oli 12 miljonit naelsterlingit.
Debüüdi Ghana jalgpallikoondises tegi ta 15. novembril 2014 mängus Gaboni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. juunil 2015 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Mauritiuse vastu.
Lars Myrberg
Lars Mikael Myrberg (kuni 1987. aastani Lundgren; sündinud 23. novembril 1964 Stockholmis) on Rootsi endine poksija.
Myrberg (Lundgren) oli kokku viiekordne Rootsi meister – I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) aastatel 1985-1986 ja 1988 ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1983 ja 1987.
Myrberg võitis 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Grahame Cheney'le (Austraalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Myrberg (Lundgren) osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Vjatšeslav Janovskile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vassili Šišovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Myrberg poksis 12. jaanuaril 1996 elukutselisena ning võitis selle kohtumise nokaudiga. Ta on tegutsenud hiljem poksitreenerina, poksiajakirjanikuna, televisioonikommentaatorina ning poksiklubi omanikuna.
Schwarzburg-Rudolstadt
Ajalugu
Schwarzburg-Rudolstadt loodi aastal 1599 Schwarzburgi dünastia maade ümberasustamise käigus. 11. sajandist alates oli krahvipere elukohaks olnud Schwarzburgi loss, kuigi pärast 1340. aastat oli enamiku riigina eksisteerimise ajast pealinnaks suurem linn Rudolstadt. Aastal 1583 suri Schwarzburgi krahv Günther XLI, Günther XL Rikka vanim poeg ja ühendatud Schwarzburgi maade valitseja järglasteta. Tema troonijärglased olid ta nooremad vennad, kusjuures Albrecht VII sai territooriumi Rudolstadti ümber. Pärast seda, kui nende vend, Schwarzburg-Frankenhauseni krahv Wilhelm I aastal 1597 suri, rajasid elusolevad vennad Albrecht VII ja Johann Günther I 1599. aasta Stadtilmi lepinguga kaks krahvkonda: Schwarzburg-Rudolstadti ja Schwarzburg-Sondershauseni.
Hark (ansambel)
Hark on Tartus tegutsev Eesti punkansambel.
Schwarzburg-Rudolstadt
Ajalugu
Albrechti järglased valitsesid suveräänsete Saksa-Rooma riigi krahvidena. Krahv Albert Anton (1662–1710) ülendati keiser Leopold I poolt vürstiseisusse, kuid alles tema poeg Ludwig Friedrich I (1710–1718) oli see, kes esimesena vürstitiitlit kandis, kusjuures Schwarzburg-Rudolstadt sai vürstkonnaks aastal 1711. See pidas vastu mediatisatsioonile, pärast keisririigi kaotamist ühines aastal 1807 Reini Liiduga ja aastal 1815 Saksa Liiduga.
Hark (ansambel)
Ansambel asutati 1998.
Schwarzburg-Rudolstadt
Ajalugu
23. novembril 1918, novembrirevolutsiooni käigus ja kõigi Saksa monarhiate langemisel oli vürst Günther Victor viimane, kes kukutati. Endisest vürstkonnast sai aastal 1919 vabariik, mis liideti järgmisel aastal uue Tüüringi liidumaaga. Aastal 1905 oli Schwarzburg-Rudolstadti pindala 940 km² ja rahvaarv 97 000.
Schwarzburg-Rudolstadti valitsejad
thumb|Vürst [[Günther Victor (Schwarzburg-Rudolstadt)|Günther Victor, viimane Schwarzburg-Rudolstadti valitseja]] thumb|[[Schwarzburgi loss]] thumb|Vaade Schwarzburgile õhust
Eduard Järv
Eduard Järv (20. detsember 1898 (vkj)/ 1. jaanuar 1899 Peterburi – 27. august 1941 Tallinn) oli eesti raamatu- ja tarbegraafik.
Elulugu
Eduard Järv sai alghariduse Peterburi Eesti Hariduse Seltsi 5. jaoskonna koolis, mille lõpetas 1912. aastal. Oma esimese kunstialase õpetuse sai ta muidu elektromehhaanikust isalt Mart Järvelt, kes oli kutsetöö kõrval õppinud ja lõpetanud Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi kunstikooli. Samasse kooli asus õppima ka poeg ja lõpetas selle 1917. aastal väikese ja suure hõbemedaliga arhitektuurijoonistuse ja aktijoonistuse alal.
Võttis osa Esimesest maailmasõjast. Pärast väeteenistust töötas 1918-1921 joonistajana Petrogradi Põllutöömuuseumis, 1920 astus kunstiakadeemiasse, kus töötas professor Beljajevi dekoratiivmaali ateljees.
Ta opteerus 1920. aastal Eesti kodakondsusesse ning tuli 1921. aastal Eestisse. Ta töötas peamiselt Põltsamaal joonistus- ja joonestusõpetajana, 1920ndate algul õppis ta vabakuulajana Tartu Ülikoolis. Asus 1937. aastal Tallinna, kus töötas Roman Tavasti väärismetallasjade tööstuses kavandite joonistajana. 1938. aastast töötas vabakutseline kunstnikuna raamatugraafika alal, viljeledes peamiselt puugravüüri.
Järv kuulus aastast 1935 RaKÜ ühingusse.
Eduard Järv arreteeriti suvel 1941 Kalamajas kino "Diana" ruumides asunud Nõukogude mobilisatsioonipunktis, sest ta oli haige ja keeldus minemast evakueerivale laevale ning lasti 27. augustil 1941 Tallinna sadamas maha. Tema surnukeha leiti teise Saksa okupatsiooni algul ühishauast ning maeti 13. septembril 1941 ümber Tallinna Rahumäe kalmistule.
Tema surma asjaolude tõttu oli tema looming pikka aega põlu all ning temast ei räägitud. Esimene Eduard Järve isikunäitus toimus alles tema 90. sünniaastapäeval 1989. aastal Kristjan Raua majamuuseumis.
Looming
Järv asus Eestis usinalt raamatugraafika alal tegutsema, täites tellimusi Eesti Kirjanduse Seltsile, Sõnavarale, Noor-Eesti Kirjastusele, Eesti Kirjastuse Koperatiivile, Pääsukesele ja teistele, luues illustratsioone ja kujundades raamatukaasi. Viljeles enim puugravüüri. Tema suuremad saavutused raamatuillustratsioonis on seotud eeskätt rahvusromantiliste ajalooliste teostega, nagu näiteks August Mälgu romaan „Läänemere isandad” või Enn Kippeli „Suure nutu ajal I ja II” (1936). Tema tuntumaid illustratsioonisarju valmis Kippeli noorsoojutustusele „Meelis” (1941). Pooleli jäi töö Pätsi lugulaulu „Storkatter” osalt kahevärviliste puugravüüride kallal (1940). Järve tippteosena on Rein Loodus nimetanud illustratsioone muinasjutukogumikule „Tuhat ja üks ööd” (1939).
Eraisikutele täitis Järv auaadresside ja eksliibriste tellimusi. Lisaks tegutses rakenduskunsti alal, valmistades kavandeid reklaamplakatitele, erinevaid firma- ja kaubamärke, mööblikavandeid jne.
Õievähene alss
Õievähene alss (Eleocharis quinqueflora) on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Eduard Järv
Looming
Vähetuntud on fakt, et tema kavandite järgi valmisid paljud hästikujundatud ja populaarsed metallehistööd. Ta on kujundanud nii Roman Tavasti märkide ja väärismetallasjade tehases valminud unikaalseid auhindu kui ka tiražeeritud pisiesemeid ja ehteid.
Õievähene alss
Taim kasvab kallastel, niisketel niitudel. Eestis leidub teda hajusalt.
Eduard Järv
Isiklikku
Tema tütar oli nahakunstnik Elo-Reet Järv.
Garkalne vald
Garkalne vald (läti Garkalnes pagasts) on vald Lätis Ropaži piirkonnas. Piirneb läänes Riia linnaga. Lisaks piirneb Ropaži piirkonna Vangaži linnaga, Stopiņi ja Ropaži vallaga, Sigulda piirkonna Inčukalnsi vallaga ning Ādaži piirkonna Ādaži ja Carnikava vallaga.
Ajalugu
Aastal 1935 oli Ādaži valla pindala 137 km². Elanikke oli seal 338.
Vallas moodustati aastal 1945 Ādaži, Berģi, Carnikava ja Garkalne külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1977 liideti Garkalne külanõukoguga likvideeritav Berģi külanõukogu ja osa Vangaži külanõukogust, osa külanõukogu alasid liideti aga Ādaži külanõukoguga.
Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2006. aastal moodustati vallaga samades piirides Garkalne piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Garkalne piirkond Ropaži piirkonnaga.
Loodus
Valda läbib Jugla jõgi, teised suuremad jõed on selle lähtejõed Mazā Jugla ja Lielā Jugla ning selle lisajõgi Krievupe. Suuremad järved on Lielais Baltezers,Langstiņi järv, Lielais Jūgezers, Mašēni järv ja Mālezers.
Vald jääb Rannikumadalikule ja Kesk-Läti madalikule. Kõrgeim koht on Buļļi mägi (32,3 m).
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on neli Baltezersi mändi. Lisaks on vallas looduskaitse all 39 nimetut põlispuud (valdavalt männid). Valda jääb 27 ha suurune Buļļezersi hoiuala, osaliselt ka Lielais Baltezersi saarte hoiuala ja Garkalne metsade hoiuala.
Muinsuskaitse all on kohaliku kaitse all olev Sunīši keskaegne kalmistu ja riikliku kaitse all olev Riia piirimärk.
Rahvastik
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Garkalne valla elanikest lätlasi 64,31%, venelasi 23,70%, valgevenelasi 2,21%, ukrainlasi 2,11%, poolakaid 1,32% ja teistest rahvustest inimesi 3,72%. Rahvus oli märkimata 2,63% inimestest.
Enn Veskaru
Enn Veskaru (kuni 1936 Robert Friedeman; 16. jaanuar 1899 Järvamaa – 14. jaanuar 1985 Tallinn) oli eesti kangur, Allveelaevastiku Sihtkapitali mõtte algataja.
Maia Planhof
Maia Planhof (sündinud 25. oktoobril 1941 ) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud inglise keelest eesti keelde.
Universaalne moraal
Universaalne moraal on hüpoteetiline moraalireeglistik, mis kehtib alati ja kõikidele inimestele, hoolimata nende soost, rassist, kultuuritaustast ja muudest omadustest.
Tape-casting
Tape casting on õhukeste, põhimõtteliselt kahemõõtmeliste kihtide tööstusliku tootmise meetod. Õhukesi kihte saab valmistada igast materjalist, mida saab pulbrina valmistada. Tänapäeval ei ole kasutusalaks ainult üldlevinud tavalised keraamilised materjalid, vaid ka erirakendustega materjalid kütuseelemendi elektroodidest orgaaniliste liitiumioonakude komponentideni. Tehnoloogiat saab kasutada ka kolmemõõtmeliste objektide valmistamiseks, kui kasutatakse lamineeritud objektide valmistusmeetodit (LOM). Selle meetodi puhul lõigatakse õhukesed lehed laseriga soovitud kujudesse ja üksteise peale pandud kihid lamineeritakse. Tape casting’u kasutusvaldkondade piiriks on ainult materjaliteadlase kujutlusvõime.
Tape casting võimaldab valmistada õhukesi kihte paksusega 1 μm kuni 1 mm ja kuna saadud leht on painduv, on lihtne teda rullile kerida ja ladustada. Selle meetodi suureks eeliseks on võimalus saada suur partii ühtlase pinnaga, ühesuguse paksusega, ainelise koostisega ja jaotusega kihte. Aine peab olema voolisena, mida on lihtne mehaaniliselt mõjutades õhukeseks kihiks viia.
Komponendid
Pasta koosneb soovitava kihi põhikomponendi pulbrist, lahustist või lahustite segust, dispergendist, sideainest ja plastifikaatorist.
Zagrivje
Zagrivje (vene Загривье) on kohanimi:
Tape-casting
Pulber
Keraamilised, metallilised või komposiitsed pulbrid on tape casting’u puhul kõige olulisemad komponendid. Pärast sideaine eemaldamist ja lõpptöötlemist on pulber ainuke komponent, mis jääb alles ja määrab produkti omadused. Teised pasta komponendid, solvent, dispergent ja plastifikaatorid, on selleks, et saavutada soovitud kuju ja tihedusega toorkiht (inglise keeles green tape). Põhimõtteliselt on tape-casting’u idee hoida pulbri osakesi toorkihis selliselt, et pärast paagutamist saaksime soovitud kuju, suuruse ja omadustega produkti. Pulbri puhul on olulised osakese suurus, suurusjaotus, eripind ja tihedus.
Lahusti
Solvente kasutatakse selleks, et pulber oleks voolis, mida annab viia kahemõõtmeliseks õhukeseks kihiks. Lahusti eesmärk on jaotada kõik komponendid ühtlaselt üle kogu pasta, et saadav kiht oleks võimalikult homogeenne. Enamasti kasutatakse polaarsest ja mittepolaarsest solvendist koosnevat solvendisüsteemi, mis ühelt poolt suurendab komponentide lahustuvust solvendis, teisalt aga võimaldab eemaldada toorkihti lihtsalt kandjalt. Tihedamini kasutatavad lahustisüsteemid on metüületüülketoon (MEK), MEK ja 95% etanool, ksüleen ja 95% etanool, MEK ja tolueen jt.
Kohaliku omavalitsuse arengukava
Kohaliku omavalitsuse üksuse arengukava (inglise keeles municipality development plan) on seaduse alusel kohaliku omavalitsuse volikogu kehtestatud operatiivjuhtimise dokument, mis on suunatud kohaliku omavalitsuse poolt hallatava territooriumi tasakaalustatud pikaajalise arengu ja heaolu arendamisele.
Eesmärk
Arengukava loomise eesmärgiks on kohalike teenuste kvaliteedi parandamine ning kodanike kaasamine otsustusprotsessi, tagamaks omavalitsuse efektiivsuse. Arengukavaga üritatakse luua sotsiaalselt ja majanduslikult elujõulist ning looduskeskkonnaga tasakaalus kogukonda. Arengukava on vahend suhtlemiseks ja läbirääkimisteks partneritega väljaspool omavalitsust. Hästi koostatud kohaliku omavalitsuse üksuse arengukava võimaldab teadvustada olukorda kohalikus omavalitsuses, edendada üksikisikute, gruppide ja organisatsioonide tegevust, selgitada välja eri osapoolte huvid ning leida viise nende huvide tasakaalustamiseks. Lisaks võimaldab hästi koostatud arengukava sätestada kohaliku omavalitsuse arengusuunad ning soovituslikud saavutatavad eesmärgid ja ülesanded, korrastada omavalitsuse juhtimisstruktuuri, muuta koostöö kogukonnas võimekamaks, anda impulsse teistele arengukavandamise tasemetele – regionaalne, riiklik ja rahvusvaheline – ja aidata kaasa potentsiaalsete investorite ja koostööparnerite kaasamisele. Arengukava kõige kokkuvõtlikum eesmärk ongi luua omavalitsuse positiivne foon ja maine, tagada arengukavandamise järjepidevus ning kohaliku omavalitsuse üksuse integreeritus riigi arengusse.
Õiguslik olemus ja reguleerimispiirkond
Valla või linna arengukava ei ole õigusakt ega sisalda õigusnorme. Arengukava määrab erinevate eesmärkide saavutamise järjekorra ja võimaluse korral ka ajakava. Kohaliku omavalitsuse üksuse arengukava on valla või linna organite igapäevane töödokument ning valla- ja linnaelanike suhtlusvahend valla- või linnaorganitega. Vastavalt kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse (edaspidi: KOKS) § 8 lõike 1 punktile 5 on valla ja linna põhimääruses sätestatud valla või linna arengukava ja eelarve koostamine. Valla ja linna põhimäärused on vastavalt KOKS § 7 lõikele 1 õigustloovad aktid, sest need avaldatakse sama sätte lõike 5 kohaselt Riigi Teatajas. Volikogu õigusaktid kehtivad selle omavalitsusüksuse haldusterritooriumil (KOKS § 7 lg 3). Seega kehtib ka põhimäärusele allutatud arengukava reeglina omavalitsusüksuse haldusterritooriumil.Vald ja linn võivad kokkuleppe alusel koostada mõne valla või linna territooriumi osa kohta või mõne konkreetse tegevusvaldkonna arendamiseks täiendava arengukava. Täiendavad arengukavad peavad olema kooskõlas arengukavaga ning peab ühtlasi arvestama ka valla ja linna üldplaneeringut.
Seos muude kohaliku omavalitsuse üksuse dokumentidega
Kohaliku omavalitsuse arengukava tuleb käsitada kui keskset osa valla või linna arengudokumentide süsteemis. Kohaliku omavalitsuse arengudokumendid moodustavad tervikliku süsteemi ja nendes kirjapandu peab omavahel olema kooskõlas. Eelarvestrateegia on arengukavast tulenev selgitustega finantsplaan ning see on kas arengukava osa või iseseisev dokument (KOKS § 371 lg 1). Arengukava ja eelarvestrateegia on aluseks kohaliku omavalitsuse üksuse eelarve koostamisel, kohtotsuste võtmisel, varaga tehingute tegemisel, investeeringute kavandamisel ja investeeringuteks toetuse taotlemisel (KOKS § 371 lg 2). Kui arengukava muudetakse ning sellega kaasneb mõju eelarvele, tuleb eelarvestrateegia viia arengukavaga kooskõlla (KOKS § 371 lg 3).
Nõuded arengukavale
Arengukava tuleb läbi arutada perioodiliselt ning võimalikult laia isikute ja huvirühmade ringiga. Arengukavas on kajastatud prioriteetide ja võimaluste muutumine, mis tagab arengukava usaldusväärsuse. Arengukava usaldusväärsuse tagab ka selle järgimine ning selle võimatuse korral tuleb algatada arengukava muutmine.
Arengukava koostamine, menetlemine, vastuvõtmine ja avalikustamine
Valla- või linnavolikogu kehtestab määrusega arengukava koostamise korra. Volikogu võib volitada valla- või linnavalitsust kehtestama määrusega arengukava koostamise korra (KOKS § 372 lg 2) ning arengukava peab hõlmama iga aasta 15. oktoobri seisuga vähemalt nelja eelseisvat eelarveaastat (KOKS § 372 lg 3). Valla- või linnavalitsus koostab arengukava ning esitab vastuvõtmiseks valla- või linnavolikogule (KOKS § 372 lg 4). Valla- või linnavalitsus korraldab omakorda avalike arutelude kaudu kõigi huvitatud isikude kaasamise arengukava koostamisse (KOKS § 372 lg 5). Seejärel avalikustab valla- või linnavalitsus arengukava eelnõu valla või linna veebilehel vähemalt kaheks nädalaks (KOKS § 372 lg 6). Valla- või linnavolikogu kinnitab arengukava määrusega hiljemalt 15. oktoobriks ning arengukava peab olema vastu võetud enne eelseisva aasta eelarve vastuvõtmist (KOKS § 372 lõige 7). Arengukava ja selle menetlusdokumendid avaldatakse valla või linna veebilehel seitsme tööpäeva jooksul arvates arengukava vastuvõtmisest (KOKS § 372 lg 8). Valla või linna arengukava vastuvõtmine ning muutmine kuulub volikogu ainupädevusse (KOKS § 33 lg 1 punkt 7). Juhul kui muudetakse varasemat arengukava, tuleb selle kohta teha otsus, mis kajastab varasema arengukava muutust.
Kanadan Sanomat
Kanadan Sanomat on Kanadas ilmuv soomekeelne nädalaleht.
Kanadan Sanomat loodi kahe ajalehe liitumise tulemusel:
Tape-casting
Dispergent
Pindaktiivsete ainete tähtsust ei saa üle hinnata, sest need määravad poorsuse, dispergeeritavuse, märgumise, toorkihi tugevuse jms. Dispergendil on viis olulist omadust: eraldada ja hoida eraldi pulbri osakesi, et sideaine saaks nendega individuaalselt seonduda, suurendada pulbri hulka mõistlikel viskoossustel voolises, vähendada solvendi hulka pastas, nii raha säästmise kui ka kuivamisaja lühendamise eesmärgil ja põleda välja enne paagutamist, et lõpp-produkt sisaldaks ainult soovitud komponente. Mõned näited dispergentidest: oleiinhape, steariinhape, menheden kala õli, Solsperse.
Sideaine
Sideaine on töötlemise seisukohast kõige olulisem lisand. Sideaine loob maatriksi üle kogu pasta, mis hoiab kogu süsteemi edasise töötlemise jaoks koos. Sideaine määrab toorkihi painduvuse, tugevuse, plastilisuse, lamineeritavuse, vastupidavuse jms. Sideainetena kasutatakse polüvinüüle, polüakrüüle, tselluloose ja muud.
Plastifikaator
Plastifikaatorid jagunevad kaheks. Esimest tüüpi plastifikaatorid muudavad toorkihi painduvamaks ja vähendavad selle tugevust. Neid saab kirjeldada kas klaasistumistemperatuuri (Tkl) muutjatena või sideaine lahustitena. Tüüpilised esimest sorti plastifikaatorid on ftalaadid, näiteks bensüülbutüülftalaat. Teist sorti plastifikaatorid töötavad maatriksi lubrikandina. Nad on polümeeriahelate vahel ja suurendavad nende liikuvust, millega muudavad toorlehe elastsemaks ja vähendavad sellega toorlehe pragunemisohtu. Tüüpilised teist sorti plastifikaatorid on glükoolid, näiteks polüetüleenglükool.
Pulbrite eeltöötlus
Pulbrid jõuavad tootjani tihti mittesobilikul kujul. Seepärast kasutatakse mitmeid võtteid, kuidas pulber soovitud kujule viia.
Pulbri pesemine
Mitmed kuulveskis jahvatatud keraamilised pulbrid sisaldavad lisandeid. Nendest vabanemiseks lastakse läbi pulbri 95 °C destilleeritud vett ja pulbrit kuivatatakse kuivatusahjus 130 °C juures vähemalt 18 tundi. Seejärel pannakse pulbrid otse kuumalt kuulveskisse. On leitud, et selline menetlus vähendab naatriumi sisaldust neli korda ja tõstab keraamilise lõpp-produkti elektrilist takistust terve suurusjärgu. Selline pesemine aitab ainult juhul, kui lisandid on vees lahustuvad.
Pulbri kuivatamine
Tihti on kasutatavad pulbrid väga hügroskoopsed. Nad imavad endasse atmosfääri niiskust. Selliseid pulbreid tavaliselt kuivatatakse ja hoitakse kuivatusahjus temperatuuril üle 100 °C.
Dopeerimine
Dopandid peavad reageerima üle kogu põhipulbri osakeste pinna ja selleks lisatakse need lahustuvate sooladena (näiteks nitraatidena) ning kaltsineeritakse.
Dispergeeriv segamine
Esimeseks pasta valmistamise etapiks on pulbri dispergeerimine lahustis. Segamine toimub põhiliselt kuulveskis. Kasutada võib ka rullikutel segamist. Kõigepealt lahustatakse dispergent solvendis ning seejärel lisatakse solventi pulber. Dispergeerimise eesmärk on lõhkuda aglomeraadid, viia osakesed eraldi, katta need dispergendiga ja hoida neid eraldi. Segamisajad varieeruvad neljast tunnist 48 tunnini. Õige kiiruse tunneb ära selle järgi, et on kuulda õrna häält, kuidas segamiskuulid vastu seina käivad. Samas liiga vali klõbin tähendab, et veski jahvatab segamisgraanuleid sisse.
Sideaine ja plastifikaatori segamine
Orgaaniliste komponentide lisamise järjekord on sama kriitilise tähtsusega kui ained ise. Esmalt lisatakse dispergent, seejärel plastifikaator ning viimasena sideaine. Kui dispergeeriv segamine on lõppenud, lisatakse esmalt plastifikaator ja seejärel sideaine, sest esimest sorti plastifikaator käitub kui sideaine solvent. Sobilik segamisaeg on vähemalt 12 tundi. Selle ajaga lahustub sideaine plastifikaatoris ning pasta muutub homogeenseks.
Degaseerimine
Pastast tuleb lahustunud gaas eemaldada, sest muidu on pärast tape casting’ut toorlehes väikesed augud. Õhumullide poolt tekitatud augud ongi kõige levinumad toorkihi defektid ja need võivad viia varesejalg-tüüpi pragunemiseni. Pasta degaseerimiseks kasutatakse erinevaid tehnikaid. Üks lihtsamaid meetodeid on kerge vaakumiga (635–700 mmHg) degaseerimine vaiksel segamisel. Enamasti kulub aega viis kuni kaheksa minutit. Võimalik on ka väga aeglasel kiirusel (10 pööret minutis) segamine, aga siis on ajakulu vähemalt 24 tundi. Kasutada võib ka ultrahelivanni, siis on degaseerimise aeg veerand tundi.
Pasta iseloomustamine
Pastat iseloomustavad suurused tuleb mõõta kohe pärast pasta valmimist, sest pasta ei ole ajas püsiv. Eelmainitud omadus tingib ka selle, et tape casting tuleb läbi viia kohe pärast pasta valmimist. Aja jooksul viskoossus suureneb ning tekib oht aglomeriseerumisele. Erinevalt pastast on toorkihid ajas püsivad. Pasta puhul jälgitakse viskoossust, erikaalu ja osakeste suuruste jaotust. Esimest kahte jälgitakse iga pasta puhul, viimast uuritakse, kui pastasse on lisatud märkimisväärselt enam või vähem mõnda uut anorgaanilist osa. Viskoossus mõõdetakse viskosimeetriga ning erikaal mõõdetakse lihtsa eeskirja järgi. Kindel ruumala pastat kaalutakse ning massi ja ruumala suhtest leitakse tihedus. Tihedus tohib varieeruda ±0,02 g/cm3 erinevatel sama koostisega pastadel. Osakese suuruse jaotuse uurimiseks kasutatakse sedimentatsiooni.
Tape casting'u protsess
Tööstuslikult jõuab pasta reservuaarini mööda torusid. On väga oluline, mis materjalist on torud ja kuidas erinevad solvendid nendega käituvad. Sellest oleneb, kui hästi jõuab pasta reservuaari, kui lihtne on hiljem torustikku puhastada ja kuidas saab torusid survestada. Tänapäeval kasutatakse enamasti polümeerseid torusid, kuid nende puhul on kõige tähtsam, kuidas solvendid nendega käituvad. Tape casting’u puhul on oluline konstantne temperatuur ja tihti soovitatakse natuke kõrgemat temperatuuri kui toatemperatuur, sest temperatuuri tõustes viskoossus väheneb. Enne kui pasta jõuab lõiketerani, läbib ta filtersüsteemi. Seda selleks, et eemaldada tekkinud aglomeraadid, mis võiksid lõiketera alla kinni jääda, toorlehe peale jooned vedada ja sellega toorlehe rikkuda. Enne kui pastat hakatakse lõiketera alt ühtlase kihina tõmbama, kogutakse ta reservuaari. Väga oluline on, et reservuaaris oleks kogu aeg sama kogus pastat, sest pasta poolt tekitatud lisarõhk muudab pasta käitumist lõiketera all. Tootjad on välja mõelnud väga erinevaid meetodeid, kuidas pasta hulka sensoritega kontrollida. Üks võimalikke lahendusi on kasutada kahte reservuaari, sest nende abil on lihtsam hoida õiget nivood, kui kogu süsteemiga üritada hoida ühtlast kõrgust. Teine meetod on kasutada kahte lõiketera väikese vahemaaga. Kõigepealt tuleb paksem kiht, mis on väga ühtlane, ja sellest teeb teine tera soovitud paksusega kihi.
Lõiketera (inglise keeles doctor blade) kõrgus kandjast määrab saadava kihi paksuse. Kuna soovitakse väga ühtlaseid ja siledaid kihte, siis on väga oluline pilu kõrgus ja pilu kõrguse ühtlus üle kogu tera pikkuse. Tööstuslikult on tegemist tõsise probleemiga, sest tera võib olla isegi üks meeter pikk ja kihi paksused on mõnikümmend kuni mõnisada mikromeetrit. Tera puhul on väga määrav kuju. Kujust sõltub tera see paksus, mis on soovitud kõrgusele reguleeritud. Valmistatakse alt siledaid terasid ja kõikvõimalikke erinevaid lõikega terasid. Oluline on ka tera materjal, sest kui masinat kasutatakse päevast päeva, on vaja, et tera ei kuluks ja sellega ei muutuks kihi paksus.
Kandja kannab pasta lõiketera alt läbi pilu ühtlase kihina edasi. Järgmiseks läheb kiht ahju, kus teda kuumutatakse. Enamasti kuumutatakse õhuvooluga, aga kasutatakse ka kandja kuumutamist. Kuumutamist on vaja solvendi aurustumiseks, et saaksime kuiva ning painduva toorkihi. Pärast ahju lõigatakse toorkihi äärtelt ebakvaliteetne osa maha ning seejärel eemaldatakse see kandjalt ja keritakse rullile.
Rakendused
Tape casting’ul on tänapäeval väga palju mitte ainult keraamilisi vaid ka polümeerseid ja metallilisi rakendusi. Näiteks valmistatakse selle meetodiga tahkeoksiidseid kütuseelemente, metallilisi elektroode sulatatud karbonaatsele kütuseelemendile, piesoelektriliselt tarku seadmeid, polüvinüülideenfluoriidaku eralduskihte, TAB (tape automated bonding) pooljuhtide adhesiivmetalle. Nanotehnoloogias on samuti tape casting kasutusel. Näiteks on õnnestunud saada nanokomposiite nagu süsiniknanotoru polümeere ning kihistunud räni nanosavisid, optilisi materjale nagu footonilised kristallid ja dielektrilised peeglid, õhukesi filmekraane nagu polümeerne või orgaaniline valgust emiteeriv diood (OLED). Tape casting’ut kasutatakse veel kõvajoodiste, intermetalliliste ühendite õhukeste lehtede, liitiumioonakude ja kõikvõimalike komposiitmaterjalide, näiteks induktsioonipoolide, keraamikakondensaatorite, elektrooptilise keraamika jne tootmisel. Tape casting’u rakendamise ulatust võib kirjeldada fakt, et IBM on investeerinud MLC (multi-layered-ceramic packages) tehnoloogia uurimisse ja arendamisse üle 1 miljardi dollari.
Clark L. Hull
Clark Leonard Hull (24. mai 1884 – 10. mai 1952) oli Ameerika psühholoog, kes püüdis selgitada õppimise ja motivatsiooniga seotud käitumise seaduspärasid. Hull on tuntud ka debattide poolest Edward Chace Tolmaniga ja samuti oma töö poolest tungi ehk ajejõu teoorias.
Teadustöö psühholoogias
Clark L. Hulli huvitasid peamiselt õppimisteooriad ja õppimist soodustav käitumine. See oli ka tema uurimistöö põhieesmärk ja lõpuks lõi Hull oma õppimisteooria, mida kutsutakse tungi või süstemaatilise käitumise teooriaks. Ta pööras karjääri jooksul samuti tähelepanu hüpnoosile, kuid tegemist ei olnud kindlasti tema peamise uurimisteemaga. Hulli lähenemine oli uudne, kuna muutujad tema eksperimentides olid range kontrolli all. Peale selle rõhutas ta andmete kvantitatiivse analüüsi tähtsust, et tulemused oleks võimalikult täpsed ja üheselt tõlgendatavad.
Võimekuse arendamine
Hull alustas võimekuse katseid juba enne Yale'i tööle astumist – Wisconsini Ülikoolis. Tema huvi selle valdkonna vastu tuli olemasolevate testide metodoloogilisest viletsusest ja valiidsusprobleemidest. Hulli raamat "Aptitude Testing" (1928) kirjeldas tema tööd võimekuse testide valiidsusega ja katseid välja töötada paremaid skaalasid. Tal õnnestus samuti luua oma test "The Wisconsin Lathe Test". Muu hulgas valmistas Hull enda töö kergendamiseks arvutusmasina, mis võimaldas leida korrelatsioone. Samamoodi nagu esimesed arvutid kasutas masin andmete salvestamiseks perfokaarte. Arvutusmasina väljatöötamine mõjutas Hulli tööd ka tema hilisemas elus, kus ta keskendus biheiviorismile. Hull lõpetas viimaks töö võimekuse alal, sest muutus selle valdkonna tuleviku suhtes pessimistlikuks ja küüniliseks. Kuigi ta ei osalenud enam aktiivselt ala uurimisel, siis ta huvi püsis ja Hull debateeris Karl Lasheyga intelligentsuse päritavuse teemadel.
Käitumine
Clark L. Hulli õppimisteooriat on inspireerinud Pavlovi tingimuslikud refleksid ja Watsoni biheivioristlikud süsteemid. Teda mõjutas ka Edward Thorndike, sest Hull adapteeris oma teooriat nii, et see sobiks kokku Thorndike'i efektiivsuse seadusega. Kuna ta huvitus õppimisteooriatest, siis pühendas Hull suure osa laboritööst enda teooria täiendamisele. Paljud eksperimendid pärinesid tema õpilastelt, keda innustasid Hulli seminarid ja loengud Yale'is.
Kvantitatiivsed andmed oli Hulli jaoks olulised ja tema eesmärk oli tuua need biheivioristilkku teadusesse. Watsoni teooriad pakkusid talle huvi, kuid Hull ei olnud neis täiesti veendunud. Pärast geštaltpsühholoog Kurt Koffka loengute kuulamist hakkas Hull püüdlema neobiheiviorismi poole. Tema idee oli kindlaks teha seadused, mis määravad käitumise ja leida neile rakenduslik väljund. Hulli varasem töö arvutusmasinaga seoses veenis teda, et masinlikud protsessid võiksid tõenäoliselt asendada vaimseid protsesse.
SER = SHR × D × V × K, milles
SER on erutuspotentsiaal (tõenäosus, et organism annab stiimulile s vastuse r),
D on tungi tugevus (mis tuleb näiteks tungide arvust, mil katsealune on toidust ilma jäetud),
V stiimuli intensiivsuse dünaamilisus (osadel stiimulitel on käitumisele suurem mõju kui teistel),
ja K on ajend (kui ahvatlev on katsealuse jaoks saadav tasu).
Ajapikku lisas Hull enda valemisse muutujaid ja võttis arvesse järjest enam faktoreid. Lõpuks oli valem selline:
SER = V × D × K × J × SHR – IR – SIR – SOR – SLR
Siin tähistab IR reaktiivset inhibitsiooni (st inhibitsioon tuleb pidevast kaduva käitumise sooritamisest),
Algselt tahtis Hull kirjutada biheiviorismi käsitleva triloogia, et seletada sellega nii sotsiaalset kui ka kognitiivset käitumist. Triloogia kirjutamise asemel keskendus Hull siiski algupärase valemi muutmisele ja täiendamisele.
Hull pööras tähelepanu eksperimentidele, organiseeritud õppimisteooriale ja harjumustele, mis tema arvates tuginesid seosele stiimuli ja vastuse vahel. Hulli järgi mõjutavad käitumist eesmärgid, mis peaksid rahuldama primaarseid tunge (nt nälg, janu, seks ja valu vältimine). Tema süstemaatiline õppimisteooria põhineb sarrustussüsteemil. Selle süsteemi kohaselt saavad õppimisharjumused alguse teatud käitumise sarrustamisest. Vajaduste rahuldamine aitab kujundada käitumisest harjumusi. Täpsemalt väidab Hull oma teoorias, et vajadusi rahuldav käitumine vähendab vajadusi. Hull kutsus seda fenomeni tungi vähendamiseks või tungi-stiimuli vähendamiseks.
Teised biheivioristid leidsid, et Hulli teooria on liiga keeruline, et sellele mingisugust praktilist väljundit leida, mistõttu tema töö jäi suuresti B. F. Skinneri uurimuste varju.
Tunnustus
Clark L. Hulli on autasustanud mitmed teadusühingud. Hull oli Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni president aastatel 1935–1936. Hull valiti ka 1935. aastal Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemiasse ja 1936. aastal Rahvuslikku Teaduste Akadeemiasse. Ta pälvis samuti 1945. aastal Warreni medali eksperimentaalpsühholoogide ühingult.
Verev kurereha
Verev kurereha (Geranium sanguineum) on kuni 50 cm kõrgune kurerehaliste sugukonda kurereha perekonda kuuluv taim, mis on kaetud pikkade harali karvadega.
Vars püstine või lamav, hargneb ja moodustab koheva puhma. Lehed on sügavalt lõhestunud, 5–7-harulised, haru omakorda lõhestunud. Just kitsaste lehtede hargnevus on peamine erinevus sarnasest mets-kurerehast.