cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silverton (Colorado)
Ajalugu
Linn asutati 1874. aastal hõbedakaevandusasulana. Kohalik omavalitsus moodustati 15. novembril 1885.
Silvertoni ja Durango vahel on 73,2 km pikkune Durango–Silvertoni kitsarööpmeline raudtee, mis on kultuurimälestisena kaitse all.
4. juunil 1961 arvati Silvertoni ajalooline osa riiklikuks ajaloomälestiseks.
19. jaanuaril 2002 avati ekstreemsuusakuurort Silverton Mountain. Selle jalam on 3200 m kõrgusel merepinnast ja see kerkib 4111 m kõrgusele. Suusamäel on üks tõstuk. Avatud on see detsembrist aprillini ja neljapäevast pühapäevani.
Rahvastik
Linna pindala oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 2,1 km², kõik sellest maismaa. Elanike arv oli 638, aastal 2000 531. Peaaegu kõik nad (97,4%) olid valged. Rahvastiku tihedus oli 304 in/km².
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 430 kinnistut. Neis elas 255 majapidamist. Viimastest 25% sisaldas alla 18-aastasi lapsi, kes elasid koos vanema(te)ga. 44% majapidamistest sisaldas koos elavat abielupaari, 9% sisaldas abielunaist, kelle mees ei elanud koos temaga, ja 41% ei olnud perekonnad. 37% majapidamistest koosnes ühest isikust, sealhulgas 5% neist oli vähemalt 65-aastane. Keskmine majapidamise suurus oli 2,06 inimest ja keskmine perekonna suurus oli 2,63 inimest.
Elanikkonna vanuse mediaan oli 44 aastat. Alla 18-aastasi oli 20,7% ja vähemalt 65-aastasi 7%. Iga 100 naise kohta tuli 108,2 meest, aga iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta 110,5 vähemalt 18-aastast meest.
Keskmine mediaansissetulek majapidamise kohta oli 30 486 USA dollarit aastas, aga perekonna kohta 39 375 dollarit. Meeste keskmine sissetulek oli 30 588$, naiste keskmine sissetulek 19 886$. 14% perekondadest ja 22% elanikest elas allpool vaesuspiiri. Kuni 18-aastastest lastest elas allpool vaesuspiiri 29%, aga vähemalt 65-aastastest üksnes 7%.
Hans Kitvel
Hans Kitvel (21. oktoober 1901 Rae vald, Harjumaa – 2. oktoober 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Elukäik
Hans Kitvel õppis kuni 1917. a. Tallinnas Aleksandri Gümnaasiumis, seejärel Tallinna Poeglaste Gümnaasiumis, kus lõpetas seitsmenda klassi. Astus Kaitseliitu ning sõitis 24.11.1918 81-liikmelise kooliõpilastest vabatahtlike salgaga Narva, kus osales Vabadussõja esimestes lahingutes. Narvast taandumisel sai Peeterristil haavata. Pärast mõnenädalast ravi astus Tallinna kooliõpilaste pataljoni ning läks koos kaaslastega Laiarööpmelisele Soomusrongile nr. 1, mille koosseisus võttis osa aasta lõpupäevil tehtud vasturünnakust Lehtse mõisa all. 09.01.1919 läks uuesti rindele, seekord 1. Jalaväepolgu 33-mehelise ratsamaakuulajate roodu koosseisus.
23.04.1919.a asus õppima Sõjakooli esimesel jalaväeohvitseride  kursusel. Ülendati selle lõpetamise puhul lipnikuks ning määrati teenistusse Soomusrongi nr. 5 dessantroodu ja luurajate komando ülemana.
Pärast Vabadussõda teenis lühemat aega piirivalves ning alates maist 1920. oli Tallinna komandandi polkovnik Oskar Raudvere platsadjutandiks. 1921. a. oktoobris viidi üle sõjaväeringkonna staapi, kus määrati majandusülemaks. 1922 – 1923. a. õppis Sõjakooli alalisväe ohvitseride kursustel. 1923. a. augustist teenis lendurõpilasena lennuväes, olles samal ajal lennuväe (alates 15.03.1924 lennuväerügemendi) ülema adjutandi kohal. Lõpetas lennuväerügemendi õppejaoskonna lendurvaatlejate kursuse 1925. a. ning omandas eksternina 1926. a. ka lenduri kutse. Oli lennuväerügemendi adjutant kuni 1930. a, täites selle ametikoha kõrvalt ajuti ka muid kohuseid (eskadrilli nr. 5 ülema kohusetäitja, lennukooli ajutine õppejõud aerofoto, fotogrammeetria ning administratsiooni alal).
01.07.1930 nimetati Üksiku Lennuväedivisjoni nr. 3 II salga ülemaks. 1931. a. viibis kolm kuud Inglismaal  Witteringis Central Flying School´is lennuinstruktorite kursustel, mille lõpetamisel sai loa töötada instruktorina mistahes lennukitüüpidel. Tagasi Eestis komandeeriti Lennukooli, kus määrati lennuinstruktori kohusetäitjaks ning mõni nädal hiljem lennuväljaõppe jaoskonna ülema kohusetäitjaks. 01.08.1931 viidi ametlikult Lennukooli üle.
Alates 1936. a. õppis Kõrgemas Sõjakoolis. 01.11.1938. a. määrati Lennukooli ülemaks, teenis sellel ametikohal kuni Nõukogude Liidu okupatsioonivõim likvideeris Eesti sõjaväe.
04.10.1940.a hakkasid Nõukogude Liidu võimuorganid moodustama  22. territoriaalse laskurkorpuse üksikut lennuväeeskadrilli ning selle ülemaks määrati Hans Kitvel. NKVD arreteeris H. Kitveli Jägalas 11.12.1940. Tegelikust sõjaväeteenistusest vabastati alles 22.12.1940. 1941.a juulis toimetati Patarei vanglast Kirovi oblasti vanglasse nr. 1, kus tema ja mitmete kambrikaaslaste, sealhulgas endise haridusministri ja kindralstaabi ülema kindralmajor Aleksander Jaaksoni, lendur major Aleksander Brauni, Joakim Puhki jt kohta peagi uus väidetav süüasi (osavõtt Nõukogudevastases organisatsioonist) kokku pandi. Mõisteti koos nendega Erinõupidamise otsusega surma 08.08.1942. a. ning lasti 02.10.1942. a. Vjatlagis maha.
Hans Kitveli vennapoeg on tööstuspsühholoog ja lennundusajaloolane Toivo Kitvel.
Aed-rõngaslill
Aed-rõngaslill (Lavatera trimestris) on kassinaeriliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Cantus (koor)
Cantus on Rapla maakonnas Raplas tegutsev segakoor.
Koor asutati 1964. Aastani 1988 kandis koor nime Rapla Tarbijate Kooperatiivi segakoor.
Kooris laulab umbes 20 inimest.
Negroponte piiramine (1470)
Negroponte piiramine oli võitlus Osmanite riigi vägede (mida juhtis sultan Mehmed II isiklikult) ja Veneetsia koloonia Negroponte (Chalkída, Veneetsia valduse Euboia keskus Kesk-Kreekas) garnisoni vahel. See kestis peaaegu terve kuu ja lõppes vaatamata Osmanite suurtele kaotustele linna ja Euboia saare vallutamisega Osmanite poolt.
Abistava laevastiku lüüasaamine
Veneetsia abijõudude juht oli Nicolò Canal, keda tunti "pigem kirjamehe kui võitlejana, õppinud mehena, kes on valmis raamatuid lugema kui mereasju juhtima". Tema laevastikus oli 53 galeeri ja 18 väiksemat laeva, mis oli viiendik Osmanite laevastiku suurusest. Ta saabus kolm nädalat pärast piiramise algust, kaotas närvid ja tõmbus Samothrákisse, paludes rohkem abi, kuid saabusid ainult paavsti indulgentsid. Canal oleks võinud piiramise murda, kui ta oleks rünnanud pontoonsilda, millest türklased sõltusid. Tuul ja mõõn olid tema kasuks ning veneetslased sõitsid 15 sõlmese kiirusega selle poole, kuid ta kaotas närvi ja tõmbus tagasi. Ta viis oma nüüd mässumeelse laevastiku tagasi Veneetsiasse ja Negroponte alistus järgmisel päeval.
Tagajärjed
Kuna linn oli keeldunud alistumast ja võeti "mõõgaga", nagu kombeks, anti vallutavatele Osmanite vägedele kolm päeva rüüstamiseks. Kristlikud mehed tapeti, samas naised ja lapsed orjastati, ning Itaalia sõdurid hukati. Rohkem kui 6000 itaallast ja kreeklast suri Negroponte kaitsmisel. Veneetsiasse jõudis tagasi vaid 30 teadaolevat ellujäänut, kelle hulgas oli 15 naist, 12 last ja 3 meest. On erinevaid legende, et garnisoni komandör bailo Paolo Erizzo saeti pooleks. Tegelikult väidab piiramise vang Giovanni Maria Angiolello, et Paolo suri esimeses rünnakus: "Pollo Erizzo, linna bailo, kes hukkus esimeses rünnakus, see tähendab Bourkose kaitsel". Canali üle mõisteti kohut, talle määrati trahv, tema auaste võeti ära ja ta pagendati Portogruarosse. Enamik neist lugudest on väljamõeldud, kuigi tsiviilisikute kannatused jõuga vallutatud linnas olid üsna tõelised. Sel põhjusel valisid paljud kohad, nagu Ateena, vastupanu asemel kapitulatsiooni.
Gleihorisont
pisi|Alluviaalgleimuld. Gleihorisont on sinakas-hall mullahorisont mullaprofiili alaosas Gleihorisont ehk G-horisont on sinakas või rohekas mullahorisont, mis tekkib pideva gleistumise korral.
Dina Ellermann
pisi|Dina Ellermann ja Landy S Akvarel. Dina Ellermann (sündinud Dina Radha'a; 20. detsembril 1980 Bagdadis Iraagis) on Eesti ratsutaja. Dina Ellermann on ratsutaja, kes tegeleb koolisõiduga.
Ta lõpetas aastal 2000 Tallinna 21. Kooli ja aastal 2005 Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse erialal.
Aastatel 2012, 2013 ja 2014 tuli ta Eesti meistriks ning 2008 Eesti sisemeistriks. Aastal 2013 oli ta Eesti parim koolisõitja. Ta osales 2020. aasta suveolümpiamängudel ning oli seal koos Tõnu Endreksoniga avadelifee lipukandja.
Isiklikku
Tema isa on iraaklane ning ema eestlanna.
Naaskeljas leht
pisi| [[Rand-õisluht|Rand-õisluhal on naaskeljad lehed]] Naaskeljas leht on väga kitsas terava tipuga leht.
Stieglitzi kunstikool
pisi|Stieglitzi muuseum, mis asub kunstikooli kõrval A. L. Stieglitzi nimeline Peterburi Riiklik Kunsttööstusakadeemia (vene keeles Санкт-Петербургская государственная художественно-промышленная академия имени А. Л. Штиглица), eesti keeles ajalooliselt tuntud Stieglitzi kunstikoolina, on Peterburis asuv kunstikõrgkool. See on kandnud ka nimesid Tehnilise joonistamise keskõppeasutus (Центральное училище технического рисования, ЦУТР) ja V. I. Muhhina nimeline Leningradi kõrgem kunsttööstuskool (Ленинградское высшее художественно-промышленное училище им. В. И. Мухиной, ЛВХПУ).
Kool rajati 1876. aastal Aleksander II käsul vahendite eest, mille annetas pankur ja tööstur parun Alexander von Stieglitz (Александр Людвигович Штиглиц). Kool tegutses 1884. aastal Stieglitzi surma järel pärandatud kapitali (umbes 7 miljonit rubla) protsentidest. See valmistas ette nii tarbekunstnikke tööstuse tarvis kui ka joonistus- ja joonestusõpetajaid keskastme kunsttööstuskoolide tarbeks.
Eesti kunstnikest on Stieglitzi kunstikoolis õppinud Lilly Walther (1888–1894), Karl Burman vanem (1901–1902), August Roosileht (1906–1907), Aleksander Promet (1897–1904), Hans Kuusik (1902), Peet Moorats, Jaan Koort, Konrad Mägi, Roman Nyman, Aleksander Tassa, Voldemar Mellik ja Nikolai Triik.
Akadeemia peakorpus asub hoones, mille projekteeris kooli esimene direktor, arhitekt Maximilian von Messmacher.
Aastatel 1953–1994 kandis õppeasutus Nõukogude skulptori Vera Muhhina nime, seepärast hüütakse seda vahel ka "Muhhina kooliks". 1994. aastal võeti õppeasutuselt Muhhina nimi ning 27. detsembril 2006 anti sellele tagasi Stieglitzi nimi.
Tänapäeval on akadeemias 1500 üliõpilast ja 220 õppejõudu. Selles on kolm osakonda: monumentaalkunsti, disaini ja dekoratiiv-rakendusliku kunsti osakond.
501 eKr
Aasta 501 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLIII (253.) aasta ab urbe condita.
Kollane lint (liikumine)
"Kollane lint" on 2022. aasta aprillis Venemaa relvastatud sissetungi käigus Ukrainasse okupeeritud Hersoni territooriumil tekkinud liikumine, mille eesmärk on liikumise Lõuna-Hersoni piirkonna koordinaatori sõnul "muuta elu vene okupantide jaoks väljakannatamatuks ja kasutada kõiki vahendeid nende plaanide nurjamiseks".
Lefortovo
Lefortovo on Moskva ajalooline linnaosa ja rajoon. Lefortovo asub Moskva kesklinnast idas, Jauza jõe kaldal, kuulub Moskva kaguringkonda.
Linnaosa sai nime Šveitsi admirali ning Peeter I usaldusaluse Franz Leforti järgi. Franz Lefortile allunud väeüksus paiknes Jauza jõe vasakkaldal.
Linnaosa järgi on nime saanud Lefortovo vangla.
Eesti Suursaatkond Valgevenes
Eesti Suursaatkond Valgevenes (ka Eesti Suursaatkond Minskis) on Eesti diplomaatiline esindus (suursaatkond) Valgevenes Minskis. Suursaatkond asub aadressil Platonova 1B.
Voronka kihistu
Voronka kihistu on Vendiumi ladestu Valdai seeria kihistu.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Järveküla tee
pisi|Järveküla tee. Vaade Vironia kaubanduskeskuse kõrvalt spordikooli suunas Järveküla tee on Kohtla-Järve Järve linnaosa peatänav.
Tänav on ligikaudu 5 km pikk. Lõik Kalevi ja Outokumpu tänava ristmikust kuni veetornini on eraldusribaga ja neljarealine, mujal on tänav kaherealine.
Aastatel 1972–1992 kandis tänav nime Narva maantee.
Hooned ja vaatamisväärsused
Aadressil Järveküla tee 3 asub Issanda Muutmise kirik.
Aadressil Järveküla tee 28 ja 30 asus Kohtla-Järve Linnakohus.
Aadressil Järveküla tee 36 asub Ida prefektuuri Kohtla-Järve konstaablijaoskond.
Aadressil Järveküla tee 44 asuvad Kohtla-Järve Spordikeskus ja spordikeskuse siseujula.
Kohas, kus 1916. aastal kaevandati esimene kogus tööstuslikuks kasutamiseks mõeldud põlevkivi, asub vagonett-mälestusmärk (Järveküla tee 44a). Mälestusmärk avati 1966. aastal, selle autor on Viktor Salmre. Tegelikult asus esimene kaevandamiskoht küll sellest mõnevõrra eemal.
Aadressil Järveküla tee 64a asub 1950. aastatel ehitatud kaevurilampi meenutav veetorn.
Aadressil Järveküla tee 68 asub Kohtla-Järve Selver.
Aadressil Järveküla tee 75 asub Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa Kolledž. Kuni 2005. aastani asus see aga aadressil Järveküla tee 35.
Aadressil Järveküla tee 87 asub kaubanduskeskus Prestone.
Aadressil Järveküla tee 125a asub kultuurimälestiseks arvatud 19. sajandist pärinev, praeguseks lagunenud Järve mõisa tuuleveski.
Paus (täpsustus)
Paus on mitmetähenduslik sõna:
502 eKr
Aasta 502 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLII (252.) aasta ab urbe condita.
Aed-uniohakas
Aed-uniohakas (Dipsacus fullonum) on kuslapuuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ülgase kihistu
Ülgase kihistu on Ülem-Kambriumi ladestiku kihistu. Kihistu on nimetatud Harju maakonna Ülgase asula järgi. Seda hakkas esimesena määratlema Armin Öpik aastal 1929.
Eestis esineb seda kihistut ainult Tallinna juures. Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 11,7 m (Muraste all).
Kihistu paljandub Eestis nt Ülgase küla juures klindil.
Gyalopion
Gyalopion on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Gyalopion klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod on levinud Ameerika Ühendriikide kaguosas ja Mehhikos.
Solenne
Solenne on Tartu maakonnas Elvas tegutsev segakoor.
Gyalopion
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Gyalopion seisuga 09.01.2014.
Solenne
Koor asutati 1996.
Umbes 2009 laulis kooris 35 inimest.
Arved Palgi
Arved Palgi (8. oktoober 1903 Rakvere – 23. mai 1984 Rakvere) oli eesti jurist, ajakirjanik.
Ta oli Rakvere Muuseumi asutaja ja juhataja. Hiljem tegutses ta mesinikuna.
Ta lõpetas aastal 1922 Rakvere poeglaste gümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas aastal 1932.
Ta oli aastatel 1924–1934 ajalehe Virulane toimetaja. Aastatel 1933–1939 oli ta vandeadvokaat Nikolai Küti abi. Veel on ta tegutsenud spordiajakirjanikuna. 1934. aastal valiti ta ka Rakvere linnavolinikuks.
Ta on kirjutanud raamatuid Henry Fordist, Hitlerist, Hermann Göringist, Mussolinist ja Stalinist.
Aastal 1941 ta arreteeriti, ta oli vangilaagris Sverdlovski oblastis. Aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Pärast tagasipöördumist tegutses ta mesinikuna.
Terje Ojaver
Ta lõpetas 1985. aastal ERKI ning on seejärel töötanud vabakutselise kunstnikuna.
Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2023‒2025.
Väike takjas
Väike takjas (Arctium minus) on kaheaastane ühekojaline rohttaim korvõieliste sugukonnast takja perekonnast.
Hellamaa raamatukogu
Hellamaa raamatukogu on külaraamatukogu, mis asub Muhu saarel Hellamaa külas. See on üks kahest raamatukogust Muhu saarel (teine on Liiva raamatukogu).
Raamatukogu paikneb koos külakeskusega endises koolimajas.
Raamatute laenutamist Hellamaal alustati 1887. aasta lõpul.
2012. aastal oli alalisi lugejaid 236.
Tsitre kihistu
Tsitre kihistu on Ülem-Kambriumi ladestiku kihistu.
Eestis esineb seda Põhja-Eesti klindi lähedal (Tallinnast Toilani).
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 2–3 m.
Nemaitonysi vald
Nemaitonysi vald (leedu keeles Nemaitonių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaišiadoryse rajooni territooriumil.
pisi|Vallamaja pisi|Gedanonysi mägi pisi|Nemaitonys
Lisaks küladele on vallas ka paar huutorit:
Energiamuundur
pisi|350px|Mitmeastmelise energiamuundamise võimalusi Energiamuundur on seade või vahend, mis teisendab mingit liiki energia vastavalt kasutusotstarbele mõnda teist liiki energiaks.
Muundamine võib olla üheastmeline (vt tabel) või mitmeastmeline, näiteks kütuse energia muundamine aurukatlas auruks (soojusenergiaks), see turbiinis pöörlemise mehaaniliseks energiaks ja siis elektrigeneraatoris elektrienergiaks.
Väga sageli on muundamise lõpptulemuseks elektrienergia, sest seda on suhteliselt hõlbus edastada, jaotada ja salvestada.
On ka muundureid, mis on ette nähtud mingi üht liiki energia parameetrite muutmiseks, näiteks
Kergetööstus
Kergetööstus on üks sekundaarse sektori allharudest rasketööstuse kõrval. Kergetööstus on rasketööstusest vähem kapitalinõudlik ja tarbijakesksem (enamik tooteid on valmistatud lõpptarbijale, mitte teistele tootmisahela lülidele).
Kergetööstus jaguneb mitmeks allharuks, neist suurimad on tekstiili-, rõiva-, jalatsi- ja elektroonikatööstus. Toodetakse tarbijale. Kergetööstuse rajatised ja tootmisvahendid on rasketööstuse rajatistest üldiselt ohutumad ja omavad keskkonnale väiksemat mõju, seega on ka seadused kergetööstusettevõtete elamupiirkondade lähistele lubamise suhtes leebemad. Kergetööstuses toodetu ei pruugi olla standardiseeritud, kuna sinna alla kuuluvad ka käsitöö ja tellimustooted. Tööjõud kergetööstuses võib olla nii madala kvalifikatsiooniga (näiteks tekstiili- ja rõivatööstuses, toiduainetööstuses, plastitootmises) kui ka kõrge kvalifikatsiooniga (elektroonika, arvutite riistvara, täppisseadmete tootmine, juveliiri- või meistritöö).
Kergetööstus vajab väikest hulka toorainet, tootmispiirkonda ja energiat. Toodete hind on madal ning neid on lihtne transportida, toodete arvhulk on suur. Üldiselt saastab kergetööstus keskkonda võrreldes rasketööstusega küll vähem, kuid mõned kergetööstuseharud võivad endast kujutada märkimisväärset saasteriski. Näiteks elektroonikatööstus kergetööstusena võib emiteerida ohtlikus koguses pliid ning teisi raskmetalle ja kemikaalide, tingituna jootemetallide ja muude jäätmete (tootmises kasutatavad puhastus- ja rasvaärastusvahendid) väärast käitlemisest.
Juri Švets
Juri Švets (vene keeles Юрий Борисович Швец, ukraina keeles Юрій Борисович Швець; sündinud 16. mail 1952) on endine Nõukogude Liidu luuraja ja aastail 1980–1990 KGB major, kes seejärel asus tegutsema analüütikuna.
Kergetööstus
Majandusteaduse definitsioon kergetööstuse kohta oleks: "tootmisprotsess, milles kasutatakse mõõdukas mahus eelnevalt töödeldud materjale, et luua esemeid, mille väärtus on ühikkaalu kohta suhteliselt kõrge".
Juri Švets
Ta elab Ameerika Ühendriikides. Alates 2021. aastast esineb regulaarselt poliitika ja majanduse analüüsidega oma YouTube'i kanalil. Venemaa sõjalise sissetungi ajal Ukrainasse pühendus sündmuse analüüsile, tema tähelepanekud leidsid laia kuulajaskonna.
Kergetööstus
Kergetööstus Eestis
1990. aastatel tegi enamik Eesti õmblus- ja tekstiiliettevõtetest välismaistele ettevõtetele odavat alltööd. Kogemuste ja oskuste kasvades on seis täiesti muutunud, mitmed Eesti kergetööstusettevõtted teevad omatoodangut ning ostavad alltööd Ukrainast, Valgevenest, Venemaalt, Hiinast ja mujalt ning nende kaubamärgid on edukad ka välismaal (nt Baltika, Silvano või Ilvese toodang). Vaatamata mitmete kohalike ettevõtete edukusele on kergetööstuse roll majanduses siiski pidevalt vähenenud ja ka tootmismahud on langenud, kuna siinsed väiksemad ettevõtted, mis teevad alltööd välisettevõtetele, ei suuda konkureerida odavate tootjatega väljastpoolt Euroopa Liitu, lisaks trügivad järjest enam Eestisse odavad kaubad Hiinast, Indiast ja mujalt.
Tekstiilitööstus Eestis
Tekstiilitööstus on Eesti üks vanimaid tööstusharusid, mis arenes edukalt ka nõukogude perioodil. Tekstiilitööstus edukalt töötada kuni Eestis on odavat tööjõudu. Tekstiilitööstuses toodetakse mitmesuguseid kangaid, trikootooteid, vaipu ja vaiptooteid. 11 ettevõtet annavad praegu üle 90% tekstiilitoodangust. Enamik tekstiilitööstuse ettevõtteid kuulub väliskapitalile (Kreenholmi manufaktuur rootslastele ja mitmed ettevõtted Singapuri ärimeestele), kes on teinud küllaltki suuri investeeringuid tootmise kaasajastamiseks. Kuna väliskapital tagab ka turustamise, on tekstiilitööstuse toodangumaht viimastel aastatel tõusnud.
Naha- ja jalatsitööstus Eestis
Naha- ja jalatsitööstuse toodang on võrreldes nõukogudeaegse perioodiga oluliselt vähenenud. Jalatsite turul esineb suur konkurents ja Eesti ettevõtetel on raske võistelda tuntud firmade toodanguga. Jalatsitööstuse allharu areng on suurel määral sõltuvuses (kummi)jalatsite, kroomnahatoodete ning spordijalatsite turu arengust. Suurimaks jalatsitootjaks Eestis on Samelin Tartus.
Sünonüüm (bioloogia)
Sünonüümiks nimetatakse kõiki ühele looma- või taimeliigile pandud kõlblikke nimesid. Siiski kehtib nende seast vaid üks.
Sünonüümid jagunevad:
503 eKr
Aasta 503 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLI (251.) aasta ab urbe condita.
Ametüst-kuldnokk
Ametüst-kuldnokk (Cinnyricinclus leucogaster) on kuldnoklaste sugukonda perekonda Cinnyricinclus kuuluv linnuliik.
Liik on levinud Aafrika mandril lõuna pool Saharat.
Linnu pikkus on umbes 19 cm.
Sulgjas rodgersia
pisi| Sulgjas rodgersia (Rodgersia pinnata) on kivirikuliste sugukonda rodgersia perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Ta kasvab looduslikult Hiinas Sichuani, Guizhou ja Yunnani provintsis 2000–3800 meetri kõrgusel merepinnast.
Taim on mitmeaastane. Ta kasvab kuni 120 cm kõrguseks.
Õisik on kuni 60 cm pikkune pööris, mis paikneb püstise varre otsas. Õied on väikesed (umbes 5 mm) ja valgete, kahvaturoosade või punakate tupplehtedega. Kroonlehed puuduvad. Igal õiel on kümme tolmukat ja kaks emakat. Vili on umbes 7 mm pikkune kupar.
Muusikaline vaikus
Muusikaline vaikus on muusikas kuulamise üldise raami ning heli tekitamise akti vaheline diskursiivne objekt.
Noodikirjas tähistatakse muusikalist vaikust pausimärgi ehk pausiga.
Esteetiline funktsioon
Vaikus on muusika loomuomane osa, mis täidab helide vahelist ruumi ja aega. See on vajalik, eristamaks helisid üksteisest ja andmaks neile rohkem reljeefi. Vaikus on helile vastanduv element, mis on muusikalise dünaamika ja väljendusjõu teenistuses. See avaldub muusikas mitmel tasandil.
Noodikirjas on see pausimärk, mis tähistab heli ajutist katkestust. Igal standardsel noodiväärtusel on sellele vastav paus, mille ajalist väärtust võib – nagu ka noote – pikendada punkti või punktide lisamisega. Kasutatakse ka ladinakeelset mõistet tacet (“on vaikne”), mis on märk interpreedi vaikimiseks.
Vaikus on ka füüsiline ruum ja raamistus, milles muusika saab sündida. Selleks on kontserdisaali ruum, kuid ka laiem keskkond ja kultuurikontekst. Muusikateose siseselt võib vaikust käsitleda helide potentsiaalina. Helidena, mida ei ole parasjagu kuuldavale toodud. Vaikus märgib siin helilooja teadlikku valikut teatud helide kõlamise ja teiste vaikimise suhtes.
Vaikuse kui filosoofilise mõiste poleemika tõi muusikasse ameerika avangard-helilooja John Cage. Tema 1952. aastal loodud teos "4'33"" koosneb nelja minuti ja kolmekümne kolme sekundi pikkusest täielikust vaikusest. Tema esimene raamat "Silence" (1961) sisaldas tema Wesleyan Universitys peetud loenguid ning muid tekste erinevatel teemadel, millest paljud käsitlesid ka ideid vaikuse ja tühjuse kohta.
Aed-varesjalg
Aed-varesjalg (Consolida ajacis) on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Emsbüren
Emsbüren on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Valla pindala on 139,31 km². 31. detsembril 2015 elas seal 9939 inimest. Vald asub Emsi jõe ääres, umbes 15 km Lingenist lõunas ja 15 km Rheinest loodes.
Seal asub Leschede raudteejaam.
Pesapallikurikas
pisi| Pesapallikurikas on puidust või alumiiniumist nui, mida kasutatakse pesapalli palli löömiseks.
Pesapallikurikas peab olema ringikujulise läbilõikega, kuni 42 tolli (u 107 cm) pikk ja võib jämedamas kohas olla läbimõõduga kuni 2,75 tolli (u 7 cm). Kurika kaal ei ületa tavaliselt 1 kilogrammi.
Pesapallikurikat on võimalik kasutada, kui külmrelva. Samuti võib pesapallikurikat praktikas mõista külmrelvana, kui seda hoitakse või kantakse kaasas mitte-sihipärasel (pesapalli mängimise) eesmärgil.
Бита
Leonardo Valencia
Leonardo Felipe Valencia Rossel (sündinud 25. aprillil 1991 Santiagos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Tšiili kõrgliiga klubis Colo-Colo.
Petseri kihistu
Petseri kihistu on Ülem-Kambriumi ladestiku kihistu.
Leonardo Valencia
Ta alustas klubikarjääri kodumaa klubis Universidad de Chile. Läbimurde saavutas ta 2012. aastal klubis Unión La Calera.
Petseri kihistu
Eestis esineb seda vaid piiratud alal Kagu-Eestis.
Leonardo Valencia
Aastatel 2017–2019 mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo.
Petseri kihistu
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 10,7 m.
Leonardo Valencia
Koondisekarjäär
Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi ta MM-i valikmängus Ecuadori vastu.
Petseri kihistu
Kihistu Eestis ei paljandu.
Leonardo Valencia
Koondisekarjäär
Ta kuulus Tšiili koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Kitzbühler Horn
Kitzbüheler Horn (ka Kitzbühler Horn) on mägi Kitzbüheli Alpides Tiroolis, Austrias; selle idapoolne külg asub Kitzbüheli nutika suusakuurorti lähedal. Ainult mõni meeter jääb puudu, et kuuluda kahetuhandeliste mägede hulka.
Tipus on 102 m kõrge teletorn, mis kuulub ORF-ile ja on tuntud kui Kitzbüheler Horni ülekandetorn (Sendeturm Kitzbüheler Horn). Harschbichl (1604 m) on alamtipp põhja pool, millele pääseb samuti ligi.
Püha Peaingel Miikaeli Rüütliordu
Püha Peaingel Miikaeli Rüütliordu on Ukrainas registreeritud rahvusvaheline ordu, mis koondab ajaloolisi ja uusi aadlikke. Põhikirja järgi on ordu eesmärgiks rüütellike põhimõtete järgimine ning uute aadlisuguvõsade loomine.
Ordu Eesti sektsiooni suurprior ja krahv (tiitlit kasutatakse vaid ordu siseselt) on Keskerakonna ja Riigikogu liige Viktor Vassiljev. Sinna kuulub ka keskerakondlane Aivar Riisalu.
Ordu kasutab oma tseremooniatel rituaalset riietust, atribuutikat ja jagab autasusid.
Tarmo Sulger
Tarmo Sulger (sündinud 26. septembril 1967) on mitmekordne Eesti meister ringrajasõidus.
Ta töötab liikluseksperdina OÜ-s Stratum.
Tulemused 1995-2000 Hooaegadel 2002 ja 2003 tegutses Tarmo sõiduõpetaja ringraja Toyota Yarise roolis.
Ameerika Ühendriikide Suursaatkond Tallinnas
Ameerika Ühendriikide Suursaatkond Tallinnas on Ameerika Ühendriikide diplomaatiline esindus (suursaatkond) Tallinnas. Suursaatkond asub aadressil Kentmanni tänav 20, Tallinn.
Saatkonda juhib Ameerika Ühendriikide suursaadik Eestis, kelleks on 2023. aastast George Kent.
Enne teist maailmasõda asus Ameerika Ühendriikide saatkond Riias, Tallinnas tegutses Ameerika Ühendriikide konsulaat Uus tänav 2 ja hiljem 1930. aastal valminud hoones Kentmanni tänav 20.
Ameerika Ühendriikide saatkond Tallinnas taasavati 4. septembril 1991. aastal.
Illar Hallaste
pisi|Illar Hallaste 1988. aastal Illar Hallaste (6. mai 1959 Kohtla-Järve – 27. oktoober 2012 Tallinn) oli eesti vaimulik, poliitik, jurist ja ettevõtja.
Haridus
Hallaste õppis Kohtla-Järve 4. 8-klassilises koolis, alates 7. klassist Tallinna Spordiinternaatkooli Otepää filiaalis. 1977. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve kaugõppekeskkooli. Pärast keskkooli lõpetamist asus Hallaste õppima Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta aga kolmandalt kursuselt usulistel põhjustel välja visati. Poolelijäänud õpingud lõpetas ta 1995. aastal.
Lvivi dominiiklaste kirik
Lvivi dominiiklaste kirik ja klooster (ukraina keeles Домініканський костел і монастир, poola keeles Kościół i klasztor Dominikanów we Lwowie) on kirik ja endine kloostrikompleks Lvivi vanalinnas Ukrainas. Algselt oli see Issanda Ihu roomakatoliku kirik, tänapäeval tegutseb selles Pühima Euharistia kreekakatoliku kirik ja kloostrikompleksis asub muuseum.
Illar Hallaste
Haridus
Pärast TRÜ-st väljaheitmist asus Hallaste õppima Usuteaduse Instituudis. 11. juulil 1982 ordineeriti ta Tallinna Toomkirikus õpetajaks.
Karjäär
Seejärel teenis Hallaste järgemööda 1982–1983 Laiuse ja Palamuse, 1983–1988 Torma ja Kodavere ning 1988–1993 Kadrina ja Ilumäe kogudust. 2005–2012 oli ta Ida-Harju praostkonna vikaarõpetaja. Ta on olnud ka Järva praosti kohusetäitja ja Ida-Harju abipraost.
Poliitikast lahkumise järel asutas Hallaste omanimelise õigusbüroo ja pakkus õigusteenust. Viimati juhtis ta marsruuttaksofirmat Viimars OÜ. Lisaks korraldas ta reisibüroo Season Travel tööd ning kuulus EELK kinnisvara haldava firma Kiriku Varahaldus OÜ nõukokku.
Poliitiline tegevus
Riigikogu valimistel 1992. aastal osales EKDL valimisliidu Isamaa raames koos Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna, Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonna ja Vabariiklaste Koonderakonna ja Eesti Liberaaldemokraatliku Parteiga (ELDP). Valimisliit tuli võitjaks, saades 22,00% häältest ja Riigikogus 29 kohta. Pärast valimisi, sama aasta 21. novembril liideti EKDL nende kõigiga peale ELDP, moodustades uue erakonna: Rahvusliku Koonderakonna Isamaa. Hallaste kaotas küll koha parteijuhina (uut erakonda asus juhtima Mart Laar), kuid oli 1992–1995 Riigikogu VII koosseisu liige. Hallaste juhtis Isamaa fraktsiooni kuni 27. oktoobrini 1993. 30. juunil 1994 lahkus ta fraktsioonist ja läks üle Parempoolsete fraktsiooni, mille liikmed kuulusid 9. oktoobril 1994 Rahvuslikust Koonderakonnast Isamaa eraldunud uue partei Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond (VKRE) asutajate hulka. VKRE liideti 5. aprillil 1998 Eesti Talurahva Erakonnaga, moodustades Eesti Rahvaerakonna, kuid sundlõpetati 14. detsembril 1999, sest ei suutnud täita uues erakonnaseaduses esitatud 1000 liikme nõuet.
1998. aastal lahvatas avalikkuses Hallaste ja ettevõtja Toivo Ninnase seksiskandaal, kui ajakirjanik Kati Murutar oli selle teema jutuks võtnud Eesti Televisiooni otsesaates. Murutari väitel tellisid endine kirikuõpetaja Hallaste ja Hansatee nõukogu esimees Toivo Ninnas 6. mail 1998 Pärnus hotelli Viking kümme lõbutüdrukut. Ninnas ja Hallaste eitasid süüdistusi, kuid Rahvaerakond heitis Hallaste siiski oma ridadest välja. Skandaali tõttu jättis president Arnold Rüütel 2002. aastal Hallaste ilma teenetemärgist, mille ta andis kõigile ülemnõukogu liikmetele, kes olid 20. augustil 1991 Eesti taasiseseisvumise poolt hääletanud, kuid polnud seni riigilt autasu pälvinud. "Mina pole seda nimekirja näinud," kommenteeris presidendi otsust Hallaste. "Kõik, kes hääletasid, said, välja arvatud mina? Miks mina siis ei saa? Moraalis on asi? Minu jaoks on see täiesti arusaamatu..."
2000. aastal tabas politsei värskelt riigi alkoholipoliitika nõukogu juhiks nimetatud Hallaste kihutamas Tallinnas autoga kiirusel 107 km/h.
2001. aastast kuulus Illar Hallaste Reformierakonda.
Isiklikku
1978. aastal laulatati Hallaste Lüganuse kirikus Hilja Seppeneniga. Peres on kaheksa last (kolm poega ja viis tütart).
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus (lühend KOVVS) on Eesti Vabariigi seadus, mis sätestab kohaliku omavalitsuse volikogu valimistega seonduva.
Pimeaed
pisi|Purskkaev Narvas Pax bastionil Väikeses Pimeaias pisi|Monument Põhjasõjas langenud vene sõjaväelastele pisi|left|Vabadussõjas hukkunute ühishaud Pimeaed on park Narva idaosas Vanalinna linnaosas.
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus
KOVVS võeti vastu 27. märtsil 2002.
Pimeaed
Pimeaed rajati Victoria bastionile 19. sajandi lõpus. Park sai nime kõrval asuva Pimevärava järgi.
Pargi osa Pax bastionil nimetatakse Väikeseks Pimeaiaks. Seal asub purskkaev.
Pimeaias asuvad 1882. aastal püstitatud mälestussammas 1704. aastal Narva vallutamisel langenud vene sõjameestele ning 1964. aastal püstitatud mälestusmärk 1918. aastal Joala lahingus hukkunud II Viljandi kommunistliku kütipolgu sõduritele.
Paala kihistu
Paala kihistu on Kesk-Kambriumi ladestiku kihistu.
Eestis esineb seda Ida-Eestis.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Nida (Läti)
Nida jääb Pape maastikukaitsealale. Mererand on seal Läti aladele ebatüüpiliselt kivine, sealne kividest 25–30 meetri laiune ja 0,5 meetri kõrgune Litoriinamere staadiumis moodustunud kaldavall on looduskaitse all. Kivid koosnevad piimjast kvartsist; külas asub Gaigali talus sealse ranna muuseum.
Nida kohta on esimesed teated 1561. aastast (Nidaw). Küla kuulus varem Būtingė mõisale. 1919. aastal avati seal kool, mis suleti 1960. aastatel. Läti akordionist Eduards Rozenštrauhs pühendas sellele koolile laulu "Zilais lakatiņš". 1930. aastatel oli Nidas ligi 300 elanikku. Toona oli külas 70 majapidamist, küla võttis enda alla 5 kilomeetri pikkuse rannariba. Selle lõunaosa kutsuti Boži külaks, põhjaosa Brusti külaks. 2021. aastani kuulus küla Rucava piirkonda. pisi|Külavahetee
Külas kasvavad pärnad ümbermõõduga 3,69 meetrit ja 3,58 meetrit, sanglepad ümbermõõduga 2,92 meetrit, 3,01 meetrit, 2,92 meetrit ja 3,95 meetrit, saar ümbermõõduga 3,97 ja kõrgusega 22 meetrit ning künnapuu ümbermõõduga 5,4 ja kõrgusega 26 meetrit on looduskaitse all.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jūrmalnieki kalurite talu ja Gaiļi talu.
Kohaliku kaitse all on Nida muinaskalmed ehk Rootsi hauad.
NSV Liidu merevägi
NSV Liidu merevägi, ametlikult NSV Liidu Sõjalaevastik (vene keeles Военно-Морской Флот СССР Vojenno-Morskoi Flot SSSR), oli NSV Liidu relvajõududesse kuulunud merevägi aastatel 1946 kuni 1992.
Nõukogude Venemaa mereväed, Tööliste ja Talupoegade Punalaevastik moodustati 1918. aastal Vene SFNV Sõja- ja sõjamerelaevastiku rahvakomissar Lev Trotski alluvuses.
Juhtkond
NSV Liidu mereväe ülem oli kaitseministri üks asetäitjatest, kes juhtis talle alluvaid laevastiku- ja kaldaüksusi nelja laevastiku ja ühe flotilli vägede kaudu. NSV Liidu mereväe ülemale allusid vahetult asetäitjad:
Organisatsioon ja laevastikud
Igal laevastikul oli oma staap ja väeüksused, mille seas olid esindatud kõik mereväe relvaliigid. Laevastikujõud jagunesid brigaadideks ja divisjonideks. Eralditegutsevaid laevastiku sihtüksusi kutsuti eskaadriteks, ning operatiivjuhtimise osas allusid nad mitte laevastikule, vaid mereväe peastaabile. Laevastike juures tegutsesid ka NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsusele allunud erivägede – spetsnazi üksused.
NSV Liidu merevägi koosnes relvaliikidest:
Grigori Mints
Grigori Mints, ka Grisha Mints (vene keeles Григорий Эфраимович Минц; 7. juuni 1939 Leningrad – 29. mai 2014 Palo Alto, California) oli Nõukogude Liidu ja Ameerika Ühendriikide loogik, arvutiteadlane ja matemaatik.
Ta oli Stanfordi Ülikooli professor ja Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Haridustee
Grigori Mints lõpetas 1961. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika erialal ning kaitses 1965. aastal sama ülikooli juures füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1990. aastal füüsika-matemaatikadoktori kraadi (doktoriväitekiri "Преобразования доказательств и синтез программ").
Enne Eestit
Aastatel 1961–1979 töötas Grigori Mints vanemlaborandi ja nooremteadurina NSV Liidu TA V. A. Steklovi nimelise Matemaatika Instituudi Leningradi osakonnas. Ühtlasi töötas ta aastatel 1962–1979 Leningradi Riiklikus Ülikoolis, kus luges põhiosa loogikakursustest.
Tema teaduslikud huvid haarasid matemaatilist loogikat (põhirõhuga tõestusteoorial), asendusmeetodit, dünaamilist topoloogilist loogikat, konstruktiivset matemaatikat. Grigori Mints kuulus Leningradi tõestuste teooria koolkonda. Koos kolleegidega lõi ta klassikalise loogika tarbeks tõestuse otsingu strateegiad ja nende rakendamise programmid, sealhulgas esimese loomuliku keele kasutajaliidesel põhineva loomuliku tuletamise programmi (1964).
Eestis
Grigori Mintsi lähem kokkupuude Eesti teadusega sai alguse 1970. aastate lõpul, mil ta esines Tartu Riikliku Ülikooli programmeerimise kateedri ja Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi ühises suvekoolis Pärnu lähedal Elbis. Loengute teemaks oli algoritmide ajaline keerukus. Kuid 1981. aastal asus ta juba elama ja tööle Eestisse, kus ta oli aastatel 1981–1991 TA Küberneetika Instituudi vanemteadur.
Grigori Mints ja Tanel Tammet leidsid ja realiseerisid koostöös uued tõestusvõtted teoreemide automaatseks tõestamiseks klassikalise loogika raames. Tõestusteooria-alased uurimused on leidnud rakendust arvutiteaduses, sealhulgas ka Eestis loodud programmeerimissüsteemides PRIZ ja NUT.
Mints on teinud koostööd ka Enn Tõugu töögrupiga – koos töötasid nad välja arvutusmudelite ja programmide sünteesi formaalloogilised esitused, mis pakkusid suurt huvi loogikutele.
Mintsi Küberneetika Instituudi perioodi tegemiste haare oli suur – kolleegidele loogika tõdede õpetamine, uurimisprojektides osalemine, programmide sünteesi loogilisi aluseid selgitava trükise avaldamine, loengute pidamine, teadusürituste korraldamine, ja rahvusvaheliste teaduskontaktide edendamine. Tema õpilased on Tanel Tammet, hilisem Tallinna Tehnikaülikooli professor ja Tarmo Uustalu, hilisem Eesti TA akadeemik. 1991. aastal töötas Mints lühemat aega osakoormusega professorina Tartu Riikliku Ülikooli programmeerimise kateedris, kus ta luges tõestuste teooria kursust.
Pärast Eestit
1991. aastal valiti Grigori Mints Stanfordi Ülikooli professoriks filosoofia alal. Hiljem lisandusid samas ülikoolis veel arvutiteaduse (1992) ja matemaatika professori ametikohustused (1997).
Grigori Mints on töötanud külalisprofessorina tippülikoolides, nagu Kuninglik tehnikaülikool Stockholmis, California Ülikool Berkeleys, Müncheni ülikool kui ka nõustajana Californias Palo Altos asuvas Kestreli Instituudis. Ta oli paljude doktoriväitekirjade juhendaja. Tema sulest on ilmunud üle kolme tuhande retsensiooni tuntud referaatajakirjadele, sealhulgas Mathematical Reviews, Zentralblatt für Mathematik, Computer Abstracts ja Referativnõi Žurnal : Matematika ("Реферативный Журнал : Математика").
2009. aastal külastas Mints Venemaa TA Steklovi-nimelise matemaatika instituudi Peterburi osakonna matemaatilise loogika laboratooriumi. Viiepäevast USA teadlase teadusvisiiti finantseeris Dmitri Zimini Fond Dünastia programmi "Välisteadlaste lühiajalised visiidid Venemaale" raames.
Tulilind (film)
"Tulilind" ("Firebird") on 2021. aasta Eesti mängufilm; romantiline suhtedraama, mille režissöör, kaasstsenarist ja kaasprodutsent on Peeter Rebane (debüüt režissöörina), mis põhineb Sergei Fetissovi mälestusteraamatul "The Story of Roman" ("Romani lugu").
Filmi tegevus leiab aset 1970. aastatel Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Eestis. Filmi peaosades on Tom Prior (kes oli ka kaasstsenarist ja kaasprodutsent), Oleg Zagorodni ja Diana Požarskaja. Külma sõja ajal Nõukogude õhujõududes aset leidva tegevustikuga film räägib tõestisündinud loo keelatud armastusest reamehe ja hävituslennuki piloodi vahel.
"Tulilinnu" maailmaesilinastus toimus 35. BFI Flare: Londoni LGBTIQ+ filmifestivalil 17. märtsil 2021. Film linastus ka 27. juunil 2021 toimunud 45. kaadrijoonel: San Francisco rahvusvahelisel LGBTQ+ filmifestivalil, kus pälvis aumärgi parima esimese mängufilmi kategoorias.
Süžee
Sergei, probleemne noor reamees, loeb päevi ajateenistuse lõpuni. Tema elu pööratakse pea peale, kui õhujõudude baasi saabub julge hävituslendur Roman. Uudishimust ajendatuna liiguvad Sergei ja Roman mööda ebakindlat piiri armastuse ja sõpruse vahel, kui nende ja baasi komandöri sekretäri Luisa vahel tekib ohtlik armukolmnurk. Sergei on sunnitud silmitsi seisma minevikuga, kuna Romani karjäär on ohus ja Luisa püüab oma perekonda koos hoida. Noored riskivad oma vabaduse ja eluga, pidades silmas KGB järk-järgult laienevat uurimist ja hirmu kõikenägeva Nõukogude režiimi ees.
Friedrich Issak
Ta lõpetas aastal 1935 Tartu Linna Poeglastegümnaasiumi. Aastatel 1936–1941 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, loodusteadusi ja õigusteadust; ühelgi erialal ta ülikooli ei lõpetanud. Akadeemiliselt kuulus ta Üliõpilaste Seltsi Raimla.
Tulilind (film)
Kriitika
Filmi kriitika Eestis on olnud üldiselt positiivne, eriti on esile tõstetud suurepärast visuaalset poolt. "Eestit läbi osava kaamerasilma on mõnus vaadata. Peale hallide toonide on siin see meile omane naturaalne ilu." ja "Armastus on ajatu ekraanilugu, olenemata, kes keda ja kuidas armastab. Mitte iga lugu ei saa õnnelikku lõppu, kuid see ei tähenda, et armastama ei peaks. Milleks teha midagi salaja, kui saame seda karjuda tähtedele?"
Friedrich Issak
Ta võitis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel odaviskes 1943., 1944. ja 1947. aastal kuldmedali, 1945. aastal hõbemedali ja 1946. aastal pronksmedali. 1945 võitis hõbemedali ka granaadiviskes. 1940, 1946–1947 tuli ta odaviskes kolm korda Eesti meistriks. 1938–1940 tuli ta Eesti meistriks ka korvpallis, mängides EASK meeskonnas.
Fännikirjandus
pisi|"Alice'i uued seiklused", John Rae, 1917. Üks varasemaid järeleaimamisi ehk fännikirjandus Fännikirjandus (inglise fan fiction või kõnekeeles fanfic) on teos, mille fännid on kirjandusteose, seriaali või filmi põhjal kirjutanud.
Friedrich Issak
Aastatel 1944–1951 oli ta ajakirja Kehakultuur vastutav toimetaja.
Fännikirjandus
Kirjanik Lev Grossman kutsub fännikirjandust "juttudeks ja romaanideks, mis kasutavad teiste inimeste loomingust pärit tegelasi ja tegevuspaiku".
Friedrich Issak
Friedrich Issak suri 11. mail 1991 Tallinnas ja maeti 18. mail 1991 Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku
Tema abikaasa Aino Issak on tennisist ja kehalise kasvatuse õpetaja; nende poeg Jaak Issak on tennisist ja treener.
Fännikirjandus
Kuna algsete kirjutiste tegelased ja muu juurdekuuluv intellektuaalne omand on kaitstud autoriõiguse seadusega, siis tekitab see mitmeid õiguslikke küsimusi. Samuti on autorid fännikirjanduse toetamises eri arvamusel. J. K. Rowling, kelle "Harry Potteri" sarjast on kirjutatud kõige rohkem fännikirjandust, on fännikirjanduse poolt. "Jää ja tule laulu" autor George R. R. Martin on aga fännikirjanduse vastu.
Žanrid
Fännikirjanduse alla kuuluvad nii hobikirjutajate lühikesed tekstid kui ka pikemad professionaalselt kirjutatud romaanid ja muud teosed. Mõned tänapäevaks välja kujunenud žanrid:
Ajalugu
Fännikirjandus on ajas muutunud. Fännikirjanduse alguspunkti ja selle vanust on raske määrata. Veiko Märka kutsub Eesti Ekspressi artiklis "Kalevipoega" (1862) fännikirjanduseks. Taivo Tobreluts nimetab Vana-Kreekas valminud näidendeid Homerose teoste põhjal esimeste näidetena fännikirjandusest.
George R. R. Martin eristab 1960ndate fännikirjandust nüüdisaegsest. Ta nimetab 1960ndatel loodud kirjandust "fännide kirjutatud ilukirjanduseks, mis avaldati ilma rahata".
Tänapäeval käsitletav fännikirjandus võis saada alguse 1960ndatel ajakirjas Spockanalia, kus avaldati "Star Treki" seriaali põhjal mitteametlik kirjutis. "Star Treki" põhjal kirjutamine jätkus 1970ndatel. Juba siis oli näha žanrite tekkimist, kui kirjutati paroodiaid ning armu- ja seikluslugusid.
Interneti ja fännikirjanduse levik on käinud käsikäes. Teosed, mille põhjal kõige rohkem fännikirjandust kirjutatakse, on alguse saanud internetiajastul. Need teosed on "Harry Potter" ja "Videvik", millel on populaarseimal fännikirjanduse veebisaidil fanfiction.net kokku üle miljoni kirjutise.
Mõju kirjandusmaailmale
Fännikirjandusel on olnud märkimisväärne mõju kirjanduselule. Paljud fännikirjanduse autorid on oma loomingu tõttu muutunud professionaalseteks kirjanikeks. Mõned kirjanikud on teoseid luues fännikirjandust arvesse võtnud.
Mõned populaarsed teosed, nagu "Viiskümmend halli varjundit" said alguse fännikirjandusena. Kandes algselt nime "Master of the Universe" ja kasutades tegelasi "Videviku" romaanisarjast, muutus see pärast ümberkirjutamist ja tegelaste ümbernimetamist menuraamatuks ja filmiks "Viiskümmend halli varjundit".
Rebecca Sugar, kes on loonud populaarse joonissarja "Steveni universum", kirjutas nooruses animatsiooni "Invader Zim" põhjal fännikirjandust.
Legaalsus
Juba esimese "Star Treki" fänniteose ilmumisega Spockanalia ajakirjas tekkisid küsimused selliste teoste legaalsuse kohta. Enamik autoreid on nende teoste põhjal kirjutatud materjali müümisele väga vastu.
Ameerika Ühendriikides loetakse ja kirjutatakse kõige rohkem fännikirjandust, mistõttu on seal ka olnud kõige rohkem kohtuasju. Seal on õigussüsteemis kõige rohkem autoriõigusega tegeletud.
Autorid on pöördunud kohtu poole. Ühel juhul on see lõppenud fänniteose müügi takistamisega Ameerika Ühendriikides. Paljud need kohtuasjad lõppevad aga fänniteose kirjaniku võiduga, sest Ameerika Ühendriikides on fännikirjandus kaitstud autoriõiguse seadusega. Seaduslikult nimetatakse fännikirjandust tuletatud teoseks.
Lucasfilm kasutas aastal 1981 autoriõiguse paragrahvi. Anti välja seaduslikke hoiatusi fännidele, kes kirjutasid ja avaldasid ajakirjades erootilist materjali ja kasutasid "Star Warsi" sarja tegelasi, aga ei teinud sama mitteerootiliste teostega. Paljud fännid pidasid seda ideoloogiliseks mõtete piiramiseks. Selliste juhtude tõttu jätkus suur osa fännimaterjali jagamisest põranda all.
Ameerika Ühendriikide autoriõiguse seaduse järgi kuulub teos õigustatud kasutuse alla, arvestades järgmisi kriteeriume:
Fanfiction.net
Interneti levikuga 1990ndatel tekkisid paljud veebisaidid fännikirjanduse loomiseks ja jagamiseks. Praeguseks populaarseim neist on fanfiction.net, mille lõi fännikirjanduse kogukond 1998. aastal.
Aastate jooksul on saidil miljoneid kasutajaid, kes on kirjutanud kümneid miljoneid fänniteoseid. Populaarseimaks kategooriaks on kujunenud "Harry Potter", mille põhjal on kirjutatud ligi 837 000 fänniteost.
Mario Hezonja
Hispaania
Enne NBA-sse siirdumist mängis Hezonja aastatel 2012–2015 Hispaania klubi FC Barcelona duubel- ja esindusmeeskonnas, kellega tuli kaks korda Hispaania meistriks ning võitis karika ja superkarika.
NBA
Hezonja valiti 2015. aasta NBA draft ' ist viiendana Orlando Magicusse, kus ta viskas debüüthooajal keskmiselt 6,1 punkti mängus.
Oma parimal, 2017/18. hooajal kogus ta Magicus keskmiselt 9,6 punkti ja 3,7 lauapalli mängus, misjärel siirdus 2018. aasta suvel New York Knicksi. Knicksis keskmiselt 8,8 punkti ja 4,1 lauapalli toonud Hezonja liitus seejärel hooajaks 2019/20 Portland Trail Blazersiga.
2020. aasta novembris vahetati ta Memphis Grizzliesesse, kes lõpetas 11. detsembril temaga lepingu.
Kreeka
22. veebruaril 2021 liitus Hezonja Kreeka kõrgliigaklubiga Ateena Panathinaikos, kellega mängib ka Euroliigas.
Rahvuskoondis
Hezonja on Horvaatiat esindanud koondises 2014. aasta maailmameistrivõistlustel (10. koht), 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel (9. koht) ja 2016. aasta olümpiamängudel (5. koht).