cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Demograafiline üleminek
Traditsiooniline rahvastiku tüüp
Traditsiooniline rahvastiku tüüp on iseloomulik agraarühiskonnale, valdavalt enne tööstuslikku arengut oleval ajajärgul. . Rahvaarvu kasv on aeglane või puudub. See on tingitud väiksest iibest, mille puhul on nii suremus kui ka sündimus suur (35–45‰). Peres sünnib keskmiselt 7–8 last, kellest täiskasvanuikka jõuab 3–4. Vanurid moodustavad rahvastikust vaid mõne protsendi, kuna keskmine eluiga on 35–40 aastat. Sündimus on suur, kuna pereplaneerimist ei ole. Puudub kontroll sündimuse üle ning tahetakse palju lapsi, kuna nende ülalpidamine on odav ja talumajapidamistes on tarvis palju abikäsi. Suremus on suur ja väga muutlik peamiselt alatoitumise, madala hügieenitaseme, puhta vee puuduse, epideemiate ja puuduliku arstiabi tõttu.
Ülemineku I etapp – demograafiline plahvatus
pisi|Maailma rahvaarv
Demograafiline üleminek sai alguse esmalt Euroopas, mil algas üldine ühiskonna areng. Üleminek algab väga kiiresti – suremus väheneb järsult, kuid sündimus jääb endiselt väga suureks. Sellist protsessi nimetatakse demograafiliseks plahvatuseks, kuna rahvastik kasvab plahvatuslikult. . Suremuse vähenemise põhjusteks oli arstiteaduse areng ja parem arstiabi kättesaadavus, mille seoses väheneb ka imikusuremus. Elu- ja töötingimuste paranemisega kaasneb pikem eluiga. Samuti paraneb toiduainete kättesaadavus ja puhas joogivesi tagab haiguste leviku vähenemise. Tugevate peretraditsioonide ja rasestumisvastaste vahendite halva kättesaadavuse tõttu on sündimus endiselt suur. . Demograafilise plahvatuse tulemusena suureneb rahvastikus nii laste kui ka eakate osakaal. Euroopas algas demograafiline üleminek 18. sajandi lõpus, kuid siis järsku rahvaarvu kasvu ei toimunud, kuna protsess vältas mitme sajandi jooksul. Praegu on demograafilise plahvatuse etapis näiteks Angola. pisi|Angola rahvastikupüramiid
Ülemineku II etapp – rahvastiku vananemine
Demograafilise ülemineku teooria kolmanda etapi algul hakkab sündimus kiiresti vähenema, kuna seda mõjutavad nii kultuurilised kui ka majanduslikud tegurid. Suremus väheneb jätkuvalt, kuid kuna loomulik iive väheneb, siis rahvaarvu kasv aeglustub. Suureneb ka keskmine oodatav eluiga ning laste osatähtsus rahvastikus väheneb. Peamiseks sündimuse vähenemist põhjuseks on naiste haridustaseme tõus. Sündimus vähenes 4–5 lapselt 2,1-le ehk rahvastiku taastetasemeni.
Tänapäevase rahvastiku etapp
Demograafilise ülemineku viimases etapis on nii sündimus kui ka suremus väike. See on tüüpiline tänapäevast rahvastikku iseloomustav näitaja. Rahvaarv võib nii suureneda, väheneda kui olla ka stabiilne. Kuna inimese keskmine eluiga on väga suur, moodustab vanurite osakaal 20–25%. Laste osatähtsus on väike ning rahvastik vananeb, kuna pereplaneerimine reguleerib sündimust ja surma põhjused on stabiilsemad kui varasematel ajajärkudel.
Demograafilise ülemineku V etapp
Originaalsel demograafilise ülemineku mudelil on neli etappi, kuid kuna suur osa maailmast on jõudnud selle viimasesse etappi siis tekib küsimus, kuhu liigutakse edasi? Võimalikud on kaks varianti – sündimus kas suureneb edasi või hakkab vähenema. Tänapäevaks on Euroopa ja paljude Ida-Aasia riikide suremus tõusnud sündimusest kõrgemale tasemele. See toob kaasa populatsiooni vananemise. Erandina on mõni heaoluriik, näiteks Jaapan ja Saksamaa, ka rahvastiku taastetasemel ehk seal sünnib 2,1 last naise kohta.
Demograafilise ülemineku teooria ajalugu ja areng
Demograafilise ülemineku algus on riigiti väga erinev. Samuti varieerub selle kulgemise tempo. Tänapäevaks on üleminek alanud kõikidel maailma rahvastel, kuid eri piirkonnad ja riigid on rahvastiku arengu eri etappides. Üleminek on pöördumatu ja kulgeb üsna kindla skeemi järgi. Pärast selle algust pole enam võimalik minna tagasi traditsioonilisele taastetüübile omaste protsesside juurde, kuna kehtivad uued demograafilised seadused.
Küsimuses, milliseks kujuneb demograafilise arengu järgmine etapp, on teadlased eriarvamustel. Üks võimalus on, et suremus ja sündimus jäävad ka tulevikus väikeseks ning tasakaalustavad üksteist, seda nimetatakse 0-rahvastiku arengu teooriaks. Sel juhul rahvaarvu kasv pidurduks. Ka ÜRO rahvastikuprognooside kohaselt keskmine eluiga pikeneb ja sündimus väheneb.
Arenenud ja arengumaad
Arenenud riigid (Lääne-Euroopas) läbisid demograafilise ülemineku mitme sajandi jooksul, peamiselt alates 18. sajandi esimesest poolest kuni 20. sajandi keskpaigani. Protsessi alguses hakkas kõigepealt vähenema suremus ja seejärel ka sündimus. See tagas aeglase, kuid pideva rahvaarvu suurenemise. Arengumaades seevastu toimusid muutused kiiresti. Demograafilise ülemineku etappi jõuti alles peamiselt II maailmasõja järgsel kuuekümnel aastal. Tänu meditsiini arengule 20. sajandi algul hakkas suremus kiiresti vähenema. Samal ajal jäi sündimus endiselt väga suureks ning seetõttu kasvas rahvastik plahvatuslikult. Jätkuvalt suur iive on ka peamiseks põhjuseks, miks paljud arengumaad on veel demograafilise ülemineku etapis. Tänapäevaks on Põhja-Ameerika ja suurem osa Euroopa riikidest nüüdisaegse rahvastikutüübiga ja nende rahvastiku kasv on stabiilne, samal ajal kui Ladina-Ameerika ja Kagu-Aasia riigid on jõudnud demograafilise ülemineku teise etappi. Nende sündimus hakkab vähenema, kuid rahvaarv endiselt suureneb. Demograafilise ülemineku esimeses etapis on jätkuvalt Aafrika ja teiste regioonide mahajäänud maad, kelle rahvaarv suureneb endiselt väga kiiresti.
Rahvastiku vananemine
Demograafilise ülemineku läbinuna jõuavad riigid faasi, kus vanurid moodustavad rahvastikust väga suure protsendi. See aga toob kaasa palju muutusi rahvastikus. Tõsisemate probleemidega on silmitsi need riigid, kus eakate arvu tõusuga väheneb ka noorte arv. Sel juhul peavad vanemaealised hakkama saama ka noorte töödega. Sellised ühiskonnad peavad püüdma säilitada uuenduslikkust ja paindlikkust, mida noored inimesed rahvastikus ülal hoiavad. Samuti suureneb vajadus haiglate ja terviseteenuste järele, kuna vanadel inimestel tekib tihti probleeme nii vaimse kui ka füüsilise tervisega. Varem heaoluühiskonnale omane pensioniiga peab muutuma, kuna noorem põlvkond ei jaksa pensione kinni maksta. Inimesed peavad hakkama kauem töötama ja endale ise elu jooksul pensionimakseid koguma, kuna nende vanaduspõlve heaolu sõltub pensionifondidesse makstud rahast.
Üleminekumudeli suhtelisus
Demograafilise ülemineku mudelit ei saa võtta ühesena, ka selles esineb probleeme. Näiteks varieerub aeg, millega riigid etappe läbivad. Lääne-Euroopa riigid tegid demograafilise ülemineku läbi mitme sajandi jooksul (18., 19., 20. sajand), samal ajal kui 20. sajandil kiiresti arenenud riigid läbisid selle vaid paari aastakümnega. Samuti ei saa kindel olla, et kõik praegu demograafilises üleminekus olevad rahvad jõuavad nüüdisaegse rahvastiku taastetüübini. Takistuseks võib saada religioon, mis ei lase sündimusel langeda suremusega ühtlaselt madalale tasemele.
Roheline Tārā
Roheline Tārā (Arja Tārā, mongoli keeles Ногоон-Дара-ехе) on üks tārādest.
Kagoshima
Kagoshima (jaapani 鹿児島) on linn Jaapanis, Kagoshima prefektuuri keskus. Asub mere ääres Aira kaldeera sees. Linna piiresse jääb Sakurashima vulkaan.
Kagoshima on laevaehituse ja metallurgiatööstuse keskus. Linna lähedal asub Uchinoura kosmosekeskus.
Aastatel 2003–2005 liideti Kagoshimaga 5 naaberlinna: Kooriyama, Matsumoto, Kiire, Sakurajima ja Yoshida.
Elanike arv on 605 900 (2010).
Lux (ansambel)
Lux on tantsumuusikat mängiv ansambel.
Ajalugu
Ansambel Lux on Saaremaalt Kuressaarest pärit bänd, mis alustas tegevust aastal 1995. Algkoosseisu kuulusid Valmer Luks (klahvpill) ja Ain Kivilo (basskitarr). Valdavalt kahekesi (vajadusel 1–4-liikmelisena) tegev bänd, kus pillideks on klahvpill, basskitarr, (kitarr), (trummid) ja natuke elektroonikat.
Aldani mägismaa
Aldani mägismaa (vene keeles Алданское нагорье) on mägismaa Euraasia idaosas Venemaal Oljokma ja Utšuri jõe vahel.
Koosneb Aldani kilbi gneissidest ja kiltkividest.
Aldani mägismaal on raua, vase, kulla, kivisöe ja vilgukivi leiukohad.
Mägismaal on tasased jõgedevahelised kiltmaad kõrgusega kuni 1 km ning Lääne-Jangi, Sunnagõni ja Ket-Kapi mäeahelik.
Mägede nõlvadel kõrguseni 1200–1300 m kasvavad lehisemetsad, kõrgemal on mägitundra.
Kalju tänav
Kalju tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Vapilipp
Vapilipp on ruudu- või ristkülikukujuline lipp, mille värvid ja kujutised on vapi omadega sarnased. Vapilipud on kasutusel paljudel Eesti valdadel.
Ruudukujulised vapilipud on:
pisi|175px|Kehtna vapilipp pisi|100px|Kehtna vapp Ristkülikukujulised vapilipud on:
ja endiste valdade lipud:
Arnold Oksmaa
thumb|Arnold Oksmaa
Arnold Oksmaa (sündinud 17. augustil 1979 Kohtla-Järvel) on eesti laulja, meelelahutus- ja seltskonnategelane.
Kuivõrd Oksmaa on laulmisest enam tuntud oma skandaalse eraelu ja meedialembuse poolest, on teda avalikkuses tituleeritud tihti ka "kõmutegelaseks".
Elulugu
Ta õppis aastatel 1987–1997 Tallinna I Internaatkoolis.
Arnold Oksmaa esindas 2000. aastal Eestit puuetega inimeste Eurovisioonil Tamperes, kus ta sai koos kõigi teiste osalejatega, kes ei tulnud esikohale, teise koha. Ta kirjutas Mart Laarile ja Signe Kivile, et ta tahab selle eest preemiat saada, nagu "päris" eurolauljad ja tippsportlased. Ta oleks seda kasutanud oma koduköögi remontimiseks Kalamajas.
2002. aastal valmis Arnoldist dokumentaalfilm "Teine Arnold" (režissöör Urmas E. Liiv).
Samal aastal sai Oksmaa tuntuks ajakirjas Kroonika esitatud väidetega, mille kohaselt oli ta alaealisena laulja ja helilooja Joel Steinfeldti armuke. Lisaks esitas Oksmaa samal aastal Raadio Uunole antud intervjuus väiteid ka samasuguse suhte kohta telesaatejuht Urmas Liiviga. Järgnenud uurimise ja kohtuprotsesside käigus Oksmaa esitatud süüdistused tõendamist ei leidnud.
Augustis 2006 algatati Arnold Oksmaa pornovideote ja -piltide väidetavalt ebaseaduslikus levitamises kriminaalasi karistusseadustiku paragrahvi 220 alusel, mis käsitleb autoriõiguse rikkumist.
Hiljem asus ta elama Helsingisse, kus teenis leiba kelnerina. Ta on jätkanud ka tegevust harrastuslauljana ja tegeleb autobiograafia kirjutamisega. 2010. aastal avas ta isikliku kanali veebisaidil YouTube.
Lesotho lipp
Praegune Lesotho lipp|thumb
Lesotho lipp on Lesotho Kuningriigi lipp.
Praegune lipp võeti kasutusele 4. oktoobril 2006.
Lipul on kujutatud sothode traditsioonilist mütsi.
Lübz
thumb|Amtsturm ja muuseum vanalinnas Lübz on väikelinn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Parchimi kreisis.
Galeegi keel
Galeegi keel on romaani keelte hulka kuuluv keel. Galeegi keele lähimaks sugulaskeeleks peetakse portugali keelt.
Käru valla vapp
thumb|Käru valla vapp Käru valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Käru valla vapp.
Ülejõe
Ülejõe on mitme koha nimi Eestis:
Käru valla vapp
Vapp kinnitati 20. mail 1992.
Assassiinid
Assassiinid (Assassiinide ordu, Araabias 'hašiši vennaskond' – "haššāšīn" (حشّاشين, "hašišisööja") ja hash-ishiyun – 'hašišisuitsetaja' või sõnast "hassa", mis tähendab 'tappa'/'tapmine') on sellise salaorganisatsiooni liikmed, kus treeniti salamõrvareid. Teadaolevalt oli see esimene kord, kus lihtliikmete värbamiseks ja koolitamiseks kasutati psühholoogilist ajupesu, mille süvendamiseks ja tugevdamiseks kasutati narkootikume (põhiliselt hašiš, kuid arvatavasti ka teisi looduslike mõnuaineid).
Käru valla vapp
Vapi kirjeldus
Pikuti poolitatud kuld-sinisel kilbil vastandvärvides kaheksakodaraline ratas.
Põhjendus
Vapivärvid viitavad Käru ajaloolisele kuuluvusele Järva- ja Pärnumaa koosseisu, ratas- valla nimele. Ühtlasi tähistab ratas arengut ja liikumist.
Assassiinid
Meetodid
Assasiinide põhirelvaks ülesande täitmisel oli pistoda, kuid kasutati ka muid terariistu ja vahendeid, mis on säilinud tänapäevani – näiteks mini-ambu, viskenuga. Välditi kõrvaliste isikute tapmist, kuid samas tehti tapmisest vaatemäng, mida üldjuhul "etendati" mõnes avalikus kohas, näiteks turul, tänaval, isegi mošees.
Teada on, et kasutati ka nn psühholoogilise sõja võtteid, näiteks leidis ohver hommikul oma voodist assasiinide sümboolikaga noa, mis tähendas: me võiksime sind tappa, kui sa ei tee seda, mida me soovime (või soovib meie klient).
Johannes Kajak
Elulugu
Johannes Kajak sündis 3. novembril (vkj 22. oktoobril) 1885. aastal Tartumaa Maarja-Magdaleena kihelkonna Kaiavere vallas (mis 1892. aastal liideti Kudina vallaga) vallas sulase peres ning õppis aastatel 1900–1903 Tallinna Raudtee Tehnikakoolis. Pärast Raudtee Tehnikakooli lõpetamist töötas 1903. aasta juunist kuni 1907. aasta jaanuarini praktikandina Balti raudteel, 1907. aasta jaanuarist oktoobrini Loode raudteel, pärast seda oktoobrist kuni 1910. aasta septembrini tehnikuna Liivimaa Juurdeveo Raudteede juhatuses ning 1910. aasta septembrist kuni 1911. aasta märtsini Venemaal Tveri kubermangu Rževi linnavalitsuses.
Eesti Vabadussõda
Enne Eesti Vabadussõja algust 1918. aasta 25. novembril arvati Johannes Kajak ohvitseride reservi ning määrati Tallinnas kuulipilduriteroodu nooremohvitseriks, 1919. aasta aprillis aga nimetati roodu vanemohvitseriks, kuid juba samal kuul lähetati saarte komandandi käsutusse. Juunis 1919 ülendati alamkapteniks. Oktoobris 1919 määrati Saare maakonna Kaitse Liidu ülemaks ja saarte komandandiks. 1920. aasta jaanuaris nimetati J. Kajak Saare maakonna rahvaväe ja Kaitse Liidu ülemaks ning Kuressaare linna komandandiks.
Teenistus Eesti Vabariigis
1923. aasta veebruaris ülendati J. Kajak kapteniks, 1923. aasta septembrist kuni 1924. aasta juulini õppis Sõjakooli ohvitseride kursustel, 1924. aasta veebruaris ülendati majoriks.
1925. aasta 6. aprillil määrati ta Viljandi maakonna rahvaväe (alates 1927. aasta jaanuarist Viljandi sõjaväeringkond) ülemaks.
1927. aasta maikuus viidi J. Kajak üle teenistusse Eesti kaitseväe Kindralstaabi V (mobilisatsiooni) osakonna C jaoskonna ülema kohusetäitjaks, 1929. aasta juunist 1929 oli Kaitsevägede ta staabi V osakonna C jaoskonna ülem ning 1930. aasta veebruaris ülendati ta kolonelleitnandiks, 1938. aasta veebruaris koloneliks ja viidi üle sõjavägede ülemjuhataja käsundusohvitseriks, kuid juba 1938. aasta märtsis määrati taas Sõjavägede staabi V osakonna C jaoskonna ülemaks.
Johannes-Richard Kajak suri 7. märtsil 1940 Tallinna sõjaväe keskhaiglas vähki ja on maetud Tallinnas Kaitseväe kalmistule.
Tootmisprotsess
Tootmisprotsess on inimeste ja töövahendite tegevuste kogum, mis on vajalik valmistoodangu saamiseks.
Tööstuses haarab tootmisprotsess kõiki töid, mis on vajalikud tootmise ettevalmistamiseks ja tootmiseks, sh valmistamisprotsesside sisu kavandamine, nende planeerimine ajas ja ruumis, töökoha teenindamine, lähtematerjalide hankimine, säilitamine, detailide valmistamine, toodete koostamine, tehniline kontroll, kõigi nende tegevuste arvepidamine ja mitut liiki abiteenistused (energia-, vee-, suruõhu-, transpordi jne majanduseks).
Tootmisprotsess jaguneb tehnoloogilisteks protsessideks ja abiprotsessideks.
Tehnoloogiline protsess
Tehnoloogiline protsess (ka tehnoloogiaprotsess, valmistusprotsess) on tootmisprotsessi osa, milles toimub toodetava objekti olukorra (kuju, mõõtmete, omaduste jm) muutumine ja selle muudetud olukorra kindlaks määramine ehk mõõtmine.
Tehakse vahet toorikute tootmise, mehaanilise töötlemise, koostamise jt tehnoloogiliste protsesside vahel.
Tehnoloogilise protsessi läbiviimisel tuleb täita rida abistavaid töövõtteid (tooriku paigaldamine tööpinki, mahavõtmine, tööpingi käivitamine ja seiskamine jne), mis ei muuda tooriku olukorda ja mis seetõttu on abiprotsess.
Strugi Krasnõje rajoon
Strugi Krasnõje rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti põhjaosas.
Rajoonis on Strugi Krasnõje alev ja kaks külaasundust (Marjino ja Novoselje vald) kokku 193 asulaga.
Valentselektron
Valentselektronideks nimetatakse elektrone, mis osalevad keemiliste sidemete moodustamisel.
Valetselektronid asuvad üldjuhul aatomi väliselektronkihis, kuid (nagu mõnikord ekslikult arvatakse) see pole alati nii. Näiteks siirdemetallides osalevad keemiliste sidemete moodustamisel ka välise d-orbitaali elektronid. Valentselektrone ei saa olla üle 4 elektronpaari, ehk mitte rohkem kui 8. Seda reeglit nimetatakse okteti reegliks.
Paigaldus
Paigaldus on tehnoloogilise operatsiooni osa, mis viiakse läbi ühe või enama tooriku, detaili või koostu juures ühe kinnituse juures tööpingis või rakises.
Lofsöngur
"Lofsöngur" (islandi keeles 'Ülistuslaul') ehk "Ó Guð vors lands" ('Oo, meie maa Jumal') on Islandi riigihümn.
Hümni sõnad
Ó, guð vors lands! Ó, lands vors guð!
Vér lofum þitt heilaga, heilaga nafn!
Úr sólkerfum himnanna hnýta þér krans
þínir herskarar, tímanna safn.
Fyrir þér er einn dagur sem þúsund ár,
og þúsund ár dagur, ei meir;
eitt eilífðar smáblóm með titrandi tár,
sem tilbiður guð sinn og deyr.
Íslands þúsund ár!
Ó guð, ó guð! Vér föllum fram
og fórnum þér brennandi, brennandi sál,
guð faðir, vor drottinn frá kyni til kyns,
og vér kvökum vort helgasta mál.
Vér kvökum og þökkum í þúsund ár,
því þú ert vort einasta skjól.
Vér kvökum og þökkum með titrandi tár,
því þú tilbjóst vort forlagahjól.
Íslands þúsund ár,
Voru morgunsins húmköldu, hrynjandi tár,
sem hitna við skínandi sól.
Vér deyjum, ef þú ert ei ljós það og líf,
sem að lyftir oss duftinu frá.
Ó, vert þú hvern morgun vort ljúfasta líf,
vor leiðtogi í daganna þraut
og á kvöldin vor himneska hvíld og vor hlíf
og vor hertogi á þjóðlífsins braut.
verði gróandi þjóðlíf með þverrandi tár,
sem þroskast á guðsríkis braut.
Essee
Essee on mittefiktsioonilise kunstilise proosa žanr, milles esitatakse üldarusaadavaid arutlusi filosoofistel, poliitilistel, teaduslikel, religioossetel jm üldhuvitavatel teemadel isikupärasest, subjektiivsest vaatenurgast ja ilukirjandusele omases nõudlikus stiilis. Essee ei ole filosoofiline teos ega teaduslik töö, vaid kirjandusteos, mistõttu selle hindamisel on määravad nimetatud kirjanduslikud kvaliteedid, mitte filosoofiline ja teaduslik pädevus ega rangus. Esseede kirjutajaid nimetatakse esseistideks. Esseed moodustavad esseekirjanduse ehk esseistika.
Žanr on saanud nime Michel de Montaigne'i teose "Essais" (1580) tiitellehe järgi ja tähendab katset (katsetust). Essees teeb inimene katset tabada tõde ühekorraga, tervikuna. Essee ei pretendeeri aga kogu teema ammendamisele ega terviklusele vormis. Essee ei kirenda tsitaatidest ja märkustest. Esseistlik meetod on eksperimentaalne viis läheneda ainesele ning vaadelda seda eri vaatepunktidest. Kõige tähtsam ei ole pakutav arutlusaine, vaid mõtete areng lugeja silme all. Essee puhul hinnatakse autori vaimset mõttelendu ja sisemist vabadustunnet. Esseed iseloomustab teatud kergus, stiililine lihvitus, arusaadavus ja ka meelelahutuslikkus. "Ta ei pretendeeri ortodoksiale, ta on pigem mäng."
Olulist ootamatutest vaatenurkadest näitava žanrina on essee oma ilukirjanduslikkusele lähedaste kvaliteetidega läbi ajaloo olnud prestiižne. Tänapäeval on essee mõiste mõneti hägustunud, esseeks kaldutakse nimetama ka tavalist ajaleheartiklit või igasugust kujundliku ütlemisega kirjutist, ehkki see võib olla mandunud stiliseeritud ja estetiseeritud lobisemiseks.
Esseesid on eristatud pikkuse järgi. Lühiessee pikkus võib alata 500 sõnast, pikemas essees on 2000–4000 sõna või veelgi rohkem. Eristatakse ka prantsuse stiilis esseesid, mis on oma eesmärkidelt ja stiililt tihti lähedasemad följetonile, ja inglise/ameerika stiilis akadeemilisi esseesid, mis on ranges arutlevas laadis, kriitilised, argumenteerivad ja sageli pikemad.
Ajalugu
Francis Baconi (1561–1626) kaudu levis Montaigne'i antud nimetus "essee" Inglismaa nn moraalsetesse nädalalehtedesse. 18. sajandil oli essee Inglismaal üks juhtivaid ajakirjandusžanre, ajakirjandusest kandus see ka ilukirjanduse valda ning ilukirjanduse osana mõistetuna uuesti prantsuse kirjandusse ja levis ka ameerika, saksa ja hispaania kirjanduses.
Maailmakuulsad esseiste: Gotthold Ephraim Lessing, Johann Gottfried von Herder, Thomas Carlyle, Henry David Thoreau, Bertrand Russell.
Eesti
Eesti tuntumaid esseiste on Friedebert Tuglas, Johannes Semper, hilisemal ajal Jaan Kaplinski, Fanny de Sivers, Ilmar Vene, Mihhail Lotman, Marek Tamm, Linnar Priimägi jt.
Jämaja kihelkond
Jämaja kihelkond (lühend Jäm; ka Jamaja kihelkond; saksa keeles Kirchspiel Jamma) oli kihelkond Saaremaal ja Liivimaa kubermangus Kuressaare kreisis.
Kihelkonna järgi on nimetatud siluri Jamaja kihistu.
Piirkonna ajalugu
Kuulus 13. sajandi alguses Kihelkonna-Sworve muinaskihelkonda, mille alale moodustati umbes 1228. aastal Kihelkonna kirikukihelkond. Eraldiseisev Jämaja kihelkond eraldati Kihelkonna kihelkonnast oletatavasti juba 13. sajandil. Preestri olemasolust on teateid aastast 1449.
Ala oli aastast 1233 Riia linna ja aastatel 1240–1573 Saare-Lääne piiskopi valduses.
Libeeria lipp
thumb|Proportsioonid 10:19 Libeeria lipp on Libeeria riigilipp. Lipp võeti kasutusele 24. augustil 1847 pärast seda, kui riik oli sama aasta 26. juulil iseseisvunud.
Jämaja kihelkond
Piirkonna ajalugu
Altarimaal oma süžeega "Päästa mind, Issand!" on leitav mereäärsetes kirikutes.
Libeeria lipp
Lipu kujundamisel oli eeskujuks Ameerika Ühendriikide lipp. Üksteist punast ja valget horisontaaltriipu tähistavad Libeeria iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanute arvu. Sinine värv sümboliseerib ustavust, punane vaprust ja valge puhtust. Valge täht on Libeeria kui Aafrika esimese sõltumatu riigi sümbol.
Enne iseseisvumist, alates 1827. aastast oli Libeeria koloonia lipp üsna sarnane, kuid rõhttriipe polnud 11, vaid 13 ja tähe asemel oli vasakus ülanurgas valge rist, mis proportsioonidelt meenutas hilisemat Punase Risti lippu.
1860 andis Libeeria valitsus välja esimese Libeeria margi ja sellel kujutati Libeeria lippu.
24. oktoobril 1915 kirjutas Libeeria president Daniel Howard alla seadusele, millega 24. august määrati riiklikuks pühaks lipupäevana.
Jämaja kihelkond
Piirkonna ajalugu
Vanast puukirikust on säilinud renessanss stiilis kantsel (17. sajandist) ja hiliskeskaegne raidreljeef "Maarja kuulutus" ning krutsifiksiga raidepitaaf. Kihelkonna maadel oli ka Sääre kabel – ainus keskajal arvatavasti 14. sajandil ehitatud kabel Saaremaal, tänapäeval varemeis.
Must-toonekurg
Eestis kuulub ta I kategooria kaitsealuste liikide hulka, ta on kantud Eesti punasesse raamatusse kui ohualdis liik.
Jämaja kihelkond
Jämaja kihelkonna mõisavallad
Jämaja kihelkonnas 19. sajandi algul moodustatud mõisavallad, vallad on moodustamise järjekorras. Sellesse valdade ajalooperioodi jääb perekonnanimede (perenimede) panemine.
Jämaja kihelkonna vallad
Jämaja kihelkonna vallad alates 1866:
Kihelkonna alad tänapäeval
Jämaja kihelkonna alad asuvad Sõrve poolsaare kesk- ja lõunaosas, nüüdse Saare maakonna Saaremaa valla alal.
Must-toonekurg
Välimus
Must-toonekurg on samasse perekonda kuuluvast valge-toonekurest pisut väiksem: ta kaalub umbes 3 kg. Tema tiibade siruulatus on 175–202 cm.
Tema sulestik on valdavalt must roheka ja vaskpunase metallihelgiga. Kere kõhupool on valge, aga jalad, nokk, kurgualune ning sulistumata kohad valjasribal ja silma ääres erepunased.
Emil Urbel
Emil Urbel (sündinud 13. novembril 1959 Pärnus) on eesti arhitekt.
Halldór Ásgrímsson
pisi|Halldór Ásgrímsson Halldór Ásgrímsson (8. september 1947 – 18. mai 2015) oli Islandi poliitik, riigi peaminister aastatel 2004–2006.
Ta õppis raamatupidamist Islandil ning ärijuhtimist Bergeni ja Kopenhaageni ülikoolides. Aastatel 1973–1975 oli ta lektor Islandi Ülikoolis.
Libeeria lipp
Libeeria lippu kasutavad mugavuslipuna paljude riikide laevad. Libeeria lipp on maailma arvukuselt teine mugavuslipp pärast Panama lippu. Hinnanguliselt sõidab Libeeria lipu all 1700 völismaalaste omanduses olevat laeva.
Halldór Ásgrímsson
Liberaalse Progressiivse Partei liikmena kuulus Halldór Ásgrímsson aastatel 1974–2003 Islandi parlamenti Althingisse (vaheajaga 1978–1979). Aastate jooksul oli ta mitmel korral valitsuse liige: 1983–1991 kalandusminister, 1985–1987 ja 1995–1999 põhjamaade koostöö minister, 1988–1989 justiits- ja kirikuasjade minister ning 1995–2004 välisminister.
Aastatel 1994–2006 oli Halldór Progressiivse Partei esimees.
15. septembril 2004 sai ta peaministriks, vahetades välja Davíð Oddssoni, kes oli sellel ametikohal püsinud 13 aastat.
5. juunil 2006 teatas ta oma tagasiastumisest peaministri kohalt, sest tema partei sai kohalikel valimistel lüüa. Sama aasta 15. juunil andis Halldór Ásgrímsson võimu üle senise välisministri Geir Haarde moodustatud uuele valitsuskabinetile. Augustis 2006 lahkus ta ka Progressiivse Partei esimehe ametikohalt.
31. oktoobril 2006 valiti ta Taani pealinnas Kopenhaagenis toimunud Põhjamaade Nõukogu liikmesriikide peaministrite kohtumisel organisatsiooni uueks peasekretäriks. Halldór alustas tööd uuel ametikohal 1. jaanuarist 2007.
Must-toonekurg
Välimus
Must-toonekurg kasutab tihti purilendu. Lennul paistavad välja iseloomulikud laiad tiivad, väljasirutatud kael ja pikad taha sirutatud punased jalad.
Emil Urbel
Emil Urbel õppis Tallinna 32. Keskkoolis aastatel 1975–1977 ning sai arhitektuurialase kõrghariduse Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) arhitektuuriteaduskonnas 1977–1982.
Aastatel 1984–1989 töötas ta projekteerimisinstituudis Eesti Projekt ning 1989–2000 arhitektuuribüroos Urbel ja Peil. Alates 2000. aastast töötab Emil Urbel arhitektuuribüroos Emil Urbel OÜ.
Emil Urbeli tuntumad tööd on villad Tabasalus, Rocca al Mare kool, Aaviku elurajoon, Kalev Spa rekonstruktsioon ning Proovijahuveski Rotermanni kvartalis. Emil Urbel on eelkõige tuntud oma ülimalt ratsionaalset laadi neofunktsionalistlike eramajade poolest. Viimaste aastate tööde ning tema loodud ühiskondlike hoonete puhul on see joon vähem märgatav ning rohkem on ruumi mahumängudele ning erinevatele materjalidele ja värvidele.
Ta mängis kõrvalosa 1999. aasta filmis "Ristumine peateega".
Must-toonekurg
Välimus
Kui valge-toonekurg on tumm ja suudab üksnes nokka klõbistada, siis must-toonekurel on hääl. Täiskasvanud lind suudab tasa vilistada, umbes nagu "tše-li" või "tši-lin". Pojad suudavad teha tugevat rämedat häält. Lisaks suudavad must-toonekuredki nokka plagistada.
Elukoht
Must-toonekure levila on laialdane. Tema pesitsusala hõlmab suurema osa Euraasia metsavöötmest, isegi 60. põhjalaiuskraadist põhja poole. Stepis ja kõrbes ta ei pesitse, kuid pesitsusalasse kuulub lai riba Hiina ja Kesk-Aasia piiril Põhja-Iraani ja Taga-Kaukaasia kaudu Põhja-Türgisse.
Jesper Strömblad
Clas Håkan Jesper Strömblad (sündinud 28. novembril 1972 Göteborgis) on eeskätt tuntud kui Rootsi meloodilise death metali ansambli In Flames endine kitarrist (1993–2010). Ta on üks ansambli asutajaid. Ta on kirjutanud põhimeloodiad enamikule In Flamesi lugudele, kuid on jätnud enamiku soolodest huvipuuduse tõttu oma kaaslasele Björn Gelottele.
Must-toonekurg
Elukoht
Põhjapoolkeral on must-toonekurd rändlind. Ta talvitub Aafrikas Saharast lõuna pool, ent ekvaatori ületab suhteliselt vähe linde. Teine talvitumispiirkond on Gangese valglas ja Kagu-Hiinas.
Jesper Strömblad
Strömblad alustas muusika õppimist 5-aastaselt viiuliga, mida ta mängis 12-aastaseni, kuni kuulis esimest korda Iron Maidenist, misjärel hakkas elektrikitarri õppima. Tema isa, vanaisa ja vanavanaisa olid kõik Rootsi rahvalauljad.
Must-toonekurg
Elukoht
Lõunapoolkeral elab must-toonekurg Lõuna-Aafrikas, olles seal paigalind. Väike paiksete must-toonekurgede asurkond on veel Hispaania ja Portugali piiril.
Must-toonekurg eelistab pesitseda põlismetsas, eriti vanadel puudel raskesti juurdepääsetavates kohtades siseveekogude, sealhulgas soode läheduses. Erinevalt valge-toonekurest väldib must-toonekurg inimeste lähedust. Lääne-Euroopas on niisugusi kohti vähe. See on üks põhjustest, miks must-toonekurg ei pesitse Fennoskandias, Taanis ja Briti saartel, aga Beneluxi maades, Šveitsis, Itaalias ja neist lääne pool üksnes harvade laikudena.
Must-toonekurg on Eestis harv haudelind, kelle arvukust hinnatakse 40–60 paarile. Must-toonekure arvukus langeb, varem on tema arvukust hinnatud 75 ning enne seda 120–150 haudepaarile.
Halldór Ásgrímsson
7.–8. mail 2007 viibis ta Eestis ametlikul visiidil.
Hen Wlad fy Nhadau
Hen Wlad fy Nhadau [heen ulaad vö ˈnhadai] ('Mu isade vana maa') on Walesi riigihümn. Hümni ametlikud sõnad on ainult kõmrikeelsed. Sõnade autor on Evan James ja viisi autor tema poeg James James. Nad kirjutasid selle jaanuaris 1856. Hümni esimest kirjapandud teksti säilitatakse Walesi Rahvusraamatukogus.
Must-toonekurg
Elukoht
pisi|Must-toonekure pesa vanalinnu ja poegadega
Hen Wlad fy Nhadau
Kuigi Hen Wlad Fy Nhadau ei ole ametlikult hümniks kinnitatud, kuid see on üle 100 aasta olnud kasutusel riigihümnina.
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Must-toonekurg on monogaamne nagu teisedki toonekurelised. Sigima asub ta 3 aasta vanuselt.
Hen Wlad fy Nhadau
Nii bretooni hümn (Bro gozh ma zadoù) kui korni hümn (Bro Goth Agan Tasow) on loodud samale viisile.
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Pesitsuspaika saabub ta märtsi lõpul või aprilli algul ja hakkab varsti pärast seda pesa ehitama. Tavaliselt ehitatakse see kõrge haralise puu külgokstele 1½–2 m kaugusele tüvest. Harva ehitatakse pesi kaljudele ja järsakutele.
Hen Wlad fy Nhadau
11. märtsil 1899 salvestas Gramophone Company Madge Breese'i lauldud hümni heliplaadile Londonis. See on esimene kõmrikeelne helisalvestis.
Ametlik tekst
Mae hen wlad fy nhadau yn annwyl i mi,
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Must-toonekurg ei moodusta kolooniaid. Pesad paiknevad üksteisest vähemalt 6 km kaugusel. Erandiks on siin Taga-Kaukaasia, kus pesad võivad olla üksteisest kõigest 1 km kaugusel. Seal on täheldatud ka, et sama puu otsas oli kaks asustatud pesa.
Hen Wlad fy Nhadau
Ametlik tekst
Gwlad beirdd a chantorion, enwogion o fri;
Ei gwrol ryfelwyr, gwladgarwyr tra mâd,
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Must-toonekure pesa on valmistatud korralikumalt ja osavamalt kui valge-toonekure oma. Tal on korrapärase poolkera kuju. Pesa ehitatakse okstest ning kinnitatakse üksteise külge mätaste, mulla ja savi abil. Oksad on vahel nii jämedad, et toonekurg nendega vaevu toime tuleb.
Hen Wlad fy Nhadau
Ametlik tekst
Tros ryddid gollasant eu gwaed.
Refrään:
Hen Gymru fynyddig, paradwys y bardd,
Pob dyffryn, pob clogwyn i'm golwg sydd hardd;
Jesper Strömblad
Projektid lisaks In Flamesile
Jesper on teadaolevalt mitme ansambli ja kõrvalprojekti algataja.
Hen Wlad fy Nhadau
Ametlik tekst
Trwy deimlad gwladgarol, mor swynol yw si
Ei nentydd, afonydd, i mi.
Refrään
Os treisiodd y gelyn fy ngwlad tan ei droed,
Ni luddiwyd yr awen gan erchyll law brad,
Na thelyn berseiniol fy ngwlad.
Jesper Strömblad
Varem
Strömblad on varem mänginud mitmes ansamblis, sealhulgas Ceremonial Oath (bass), HammerFall (trummid), Sinergy ja Poltergeist.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
O land of my fathers, O land of my love,
Jesper Strömblad
Külalisesinemised
Annihilatori albumil "Metal" mängib Jesper loos "Haunted" külalisena soolot. Album tuli välja 2007. aasta aprillis.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
Dear mother of minstrels who kindle and move,
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Sama pesa kasutab must-toonekurg palju aastaid. Belovežje ürgmetsas oli pesa, milles pesitseti 14 aastat järjest.
Abiprotsess
Ehituses on abiprotsess näiteks raketise ehitus betoonseina ehitusel.
Juuda mägismaa
Juuda mägismaa on mägismaa Euraasia edelaosas Iisraelis, Juuda mägede kõrgeim osa. Kohati on selle laius vaid 1–3 km, kõrgus kuni 750 m.
Abiprotsess
Masinaehituses on abiprotsessid näiteks kontroll, transport, hoidmine, demontaaž, pesemine, remont ja pakkimine. Samuti abistavate töövõtete järgnevused, mis ei muuda tooriku olukorda (nt tooriku paigaldamine tööpinki, mahavõtmine, tööpingi käivitamine ja seiskamine jne).
Must-toonekurg
Pesitsemine ja eluviis
Pojad kooruvad tiheda udusulestikuga kaetult. Udusulestik on valge või hallikas. Nokk on neil ere, oranži tüviku ja rohekaskollase tipuga. Vastsündinud pojad on täiesti abitud. Esimesed 10 elupäeva suudavad nad üksnes lamada, seejärel istuvad ja alles 35–40 päeva vanuselt suudavad nad jalule tõusta. 50 päeva vanuselt ei suuda nad veel lennata, kuigi neil on juba vanalinnu sulestik ja nad jõuavad kaaluni, mis ületab nende vanemate oma. Alles 64–65 päeva vanuselt lendavad nad pesast välja.
Must-toonekure sügisränne ei toimu kindlal ajal. See võib alata augusti algul ja kesta hilissügiseni.
pisi|Must-toonekurg otsib toitu.
Toitumine
Must-toonekurg eelistab loomset toitu. Põhiliselt sööb ta kalu pikkusega kuni 25 cm, konni ja veeputukaid, harva sisalikke ja veetaimi. Toituma lennatakse kuni 5 km, erandjuhtudel kuni 10 km kaugusele pesast.
Vanemad toidavad poegi 4–5 korda päevas, aga vihmaga harvem. Belovežje ürgmetsast on teada juhtum, kus vanalind tõi oma poegadele ühekorraga 48 konna kogukaaluga 454 g.
Jesper Strömblad
Varustus
Jesper kasutab ESP kitarre ja tema lemmik on ESP EX seeria. ESP toetas teda kuni Reroute to Remain salvestuseni, millal ta vahetas koos oma ansamblikaaslase Björn Gelottega Gibsoni kitarridele. Björn kasutab siiani Gibsoni kitarre, kui Jesper vahetas tagasi ESP kitarridele. Ta kasutas ainult Gibsoni Voodoo-mudelit, ning nendest ainult Flying V ja Explorer versiooni.
Mõlemad In Flames kitarristid kasutavad Peavey 5150 võimendit, kui nad on alustanud ka 6505-seeria kasutamist. Ainuke vahe on nendel välimuses. Jesper kasutab Line 6 POD XT Pro-d oma puhaste kõlade jaoks, täpselt nagu Björn.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
And hero on hero, who at honour's proud call,
Liibüa lipp
thumb|Liibüa lipp 1951–1969 ja alates 2011. aastast Liibüa lipp (araabia keeles علم ليبيا) on Liibüa riigilipp. Kodusõjas olevas Liibüas on suuremat osa Liibüast kontrolliva Üleminekunõukogu lipuna alates 27. veebruarist 2011 kasutusel Liibüa Kuningriigi lipp.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
For freedom their lifeblood let fall.
Jesper Strömblad
Varustus
Jesper usub, et üks kõigi aegade paremaid kitarre on Fender Stratocaster, kuid ta pole kunagi laval seda mänginud, sest ta eelistab metali mängimiseks Explorerit.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
O land of the mountains, the bard's paradise,
Whose precipice, valleys lone as the skies,
Liibüa lipp
Võimult kukutatud Suure Liibüa Araabia Sotsialistliku Rahvadžamahirija riigilipp on üleni roheline plagu. See oli kasutusel alates 11. novembrist 1977.
Hen Wlad fy Nhadau
Mitteametlik ingliskeelne tekst
Green murmuring forest, far echoing flood
Fire the fancy and quicken the blood.
Our passionate poets to silence command
Or banish the harp from thy strand.
Leutersdorfi vald
Leutersdorfi vald on mitme valla nimi:
Willendorfi Venus
Avastamine
Kuju leiti Aurignaci ajastu lössilasundist terrassilt, mis on Doonau jõest 30 meetrit kõrgemal.
Kujukese avastamisest teatas esimesena Yale'i Ülikooli antropoloog George Grant MacCurdy (1863–1947), kes juhtus suvel 1908 Viinis olema. Szombathy oli talle seda kujukest näidanud.
Päritolu
1990. aasta hinnangul, mis põhineb stratigraafial, on kujuke nikerdatud umbes 24 000...22 000 eKr.
Algul arvati, et kuju on pärit ajast umbes 15 000...10 000 eKr, umbes samast ajast mis Lascaux' koopamaalid. 1970. aastatel nihutati dateeringut tagasi ajale 25 000...20 000 eKr ning 1980. aastatel koguni 30 000...25 000 eKr.
Väga vähe on teada selle päritolust, valmistamise viisist ja kultuurilisest tähendusest. Tõenäoliselt kasutati ränikivist tööriistu. Materjal ei olnud kohalik ja võib-olla oli see ka nikerdatud mujal.
Kirjeldus
Willendorfi Venuse pikkus on 11,1 cm või 11,25 cm või 11,9 cm. Ta on nikerdatud poorsest lubjakiviooliidist, mis ei ole kohalikku päritolu, ja õrnalt värvitud punase ookriga (algselt oli värvitud paksu värviga). Tal on väga huvitav kuju. Ta näib kujutavat väga rasket, rasvavoltidega alasti naist, kellel on aga väga peened käsivarred, mis katavad tohutuid täidlasi rindu. Häbe on väga rõhutatud. Istmik on lai. Nägu ei ole näha, sest see on kaetud millegagi, mis meenutab patse või lokke. Randmetel on sakilised käevõrud.
Jalgade kuju ei võimaldaks tal oma jalgadel seista. Sellepärast on arvatud, et teda ei tulnud ainult vaadata, vaid ka käes hoida.
Nimi ja tõlgendus
Pisut üleolev hüüdnimi, mis vihjab selle rasvunud, rõhutatud viljakusega kujukese võrdlusele Venusega, ei ole kõigile uurijatele vastuvõetav. Asjatundjad ei taha teda samastada ka paleoliitilise Vana-Euroopa Emakese Maaga, Gaia-taolise jumalannaga. Tema tüsemus võib tähendada kõrget staatust küttide-korilaste ühiskonnas: peale ilmse viljakuse viitab see turvalisusele ja edukusele.
Maine
Tegemist on Austria tuntuima paleoliitikumi leiuga ning kõige tuntuma esiaegse inimfiguuriga.
Et tegemist on vanima tuntud naise- (ja üldse inim)figuuriga, siis sai temast omamoodi Ürg-Eeva, esimene naine. Ta kujundab meie ettekujutust esiaja kunstist.
Venuse-kujukesed
Pärast Willendorfi Venuse avastamist ja sellele nime andmist on avastatud mitu sarnast kujukest, mida nimetatakse Venuse-kujukesteks. Samast kohast on leitud mammutikihvast kujukesed Venus II ja Venus III. Venus II on võib-olla lõpetamata 22,5 cm kõrgune naisekujuke. Veenus III on 9 m kõrgune ovaalne keha.
Ólafur Ragnar Grímsson
thumb|Ólafur Ragnar Grímsson Ólafur Ragnar Grímsson (sündinud 14. mail 1943 Ísafjörðuris) on Islandi poliitik, kes oli aastatel 1996–2016 Islandi president.
Aastatel 1962–1970 õppis ta majandusteadust ja politoloogiat Manchesteri ülikoolis. 1970 sai ta esimeseks islandlasest politoloogiadoktoriks. Ta oli politoloogia õppejõud ja alates 1973 professor Islandi ülikoolis, ülikooli esimene politoloogiaprofessor.
Ta astus liikmeks. See oli vasakpoolne, peaaegu kommunistlik erakond, ehkki ei kuulunud Kommunistlikku Internatsionaali. esindajana valiti ta Reykjavíkist Althingi, mille liige oli ta1978–1983, sealjuures parlamendifraktsiooni esimees 1980–1983. 1983–1985 oli ta ajalehe Þjóðviljinn toimetaja. 1987–1995 oli ta juht. Sel ajal oli ta rahandusminister 1988–1991 ja Althingi Reykjanesist valitud liige 1991–1996.
1996. aastal valiti Ólafur Islandi presidendiks. Ta sai 4 kandidaadi seast 41,4% hääli. Islandi president sümboliseerib rahvuse ühtsust, aga tema ülesanded on peamiselt tseremoniaalsed ja ta vastutab valitsuse tegude eest vähe. Ta valiti tagasi 2000., 2004. ja 2008. aastal. Sealjuures tema populaarsus järjest suurenes: 2004. aastal kogus ta juba 86% valijate häältest ja 2008. aastal ei seadnud keegi end tema vastu kandidaadiks üles, nii et ta sai presidendiks ilma valimisteta.
1974 abiellus ta Guðrún Katrín Þorbergsdóttiriga, järgmisel aastal sündisid neil kaksikud tütred. Guðrún Katrín oli Islandil väga populaarne ja tema karismat on tihti peetud üheks põhjuseks, miks tema abikaasa presidendiks valiti. Tema surm leukeemiasse 1998. aastal oli šokk niihästi perele kui ka kogu Islandi rahvale.
Ólafur abiellus Iisraelis sündinud Dorrit Moussaieffiga, kellega ta kihlus mais 2000. Pulmapidu peeti tema 60. sünnipäeval, 14. mail 2003 presidendilossis toimunud eraviisilisel tseremoonial.
Altamira (Brasiilia)
Altamira on linn Brasiilias Pará osariigis, Altamira valla keskus. Asub Xingu jõe ja Transamazonica maantee ääres.
Leutersdorf
Leutersdorf on mitme koha nimi:
Pará osariik
Pará on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Põhjapiirkonnas. Piirneb põhjas Guyana ja Surinamega.
Osariik on valdavalt kaetud vihmametsaga.
Halduslikult jaguneb 143 omavalitsuseks.
Artemise tempel Ephesoses
Asukoht
Artemise tempel asus vana linna – Ephesose – kõrval. Umbes 50 km lõuna pool asub moodne sadamalinn İzmir Türgis.
Hävitamised
Esimese templi hävitas 7. sajandil eKr üleujutus. See restaureeriti umbes 550. aastal eKr. Projekt valmis kümne aastaga. Teise templi hävitas aga 356. aastal eKr Herostratos, kes pani selle põlema. Hiljem ehitati see uuesti. 262. aastal kahjustasid seda goodid. 401. aastal hävitas Saint John Chrysostom templi lõplikult.
Ajalugu ja ehitus
pisi|Artemise kuju
Esimene ehitus
Artemise tempel oli üks oma aja suuremaid, esimene tempel ehitati umbes 800 eKr.
Teine ehitus
Ristkülikukujuline tempel oli pärast teist ehitust 115 m (377 jalga) pikk ja 46 m (151 jalga) lai. Templi põhiplaan koosnes pearuumist ja sammaskojast. Kaks rida massiivseid sambaid pikkusega 20 m (65 jalga) ja läbimõõduga 3 m (10 jalga) asetsesid paralleelselt templi seintega. Pärast seda, kui templi vundament oli rajatud ja põrand ehitatud, hakati sambaid aegamööda plokk ploki kaupa kõrgemaks ehitama. Raskete kiviplokkide ülestõstmiseks kasutati kraanasid ja talisid, ning kui ehitise ilme hakkas juba kujunema, püstitati tema ümber tellingud.
Templil oli 127 sammast. Neid kaunistasid keerulised skulptuurid, mis kujutasid jumalate ja kangelaste vägitegusid. Iga sammas pandi kokku umbkaudu 12 ümmargusest kiviplokist, mis paigutati täpselt üksteise otsa. Samba alumine plokk oli enne paigaldamist skulptuuriks välja raiutud, kuid ülejäänud viimistlemine toimus hiljem. Kiviraidurid tahusid sambale ülevalt alla vaod, mida nimetatakse kannelüürideks.
Sarikad ja horisontaalsed puittalad moodustasid karkassi, mis hoidis katust üleval. Puitsõrestik vooderdati ning kaeti terrakotast lamedate katusekivide ja harjakividega.
Kolmas ehitus
Kolmas tempel oli veel suurem kui teine. Tempel oli 137 m (450 jalga) pikk 69 m (225 jalga) lai ja 18 m (60 jalga) kõrge, ning rohkem kui 127 sambaga. 262. aastal kahjustasid seda goodid, 401. aastal hävitas selle lõplikult Saint John Chrysostom.
Antipatros Sidonisti arvamus
Antipatros Sidonist, kes koostas esimese seitsme maailmaime nimekirja 2. sajandil eKr, ütles nii: "Ent kui ma nägin Artemisele pühendatud pühakoda, mille katus pilvi riivab, siis kahvatas ta kõrval kõik, sest väljaspool Olümpost ei kohta päike kuskil sellist ilu."
Leedu lipp
Leedu lipp on Leedu Vabariigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
20. märtsil 1989 kinnitati riigi- ja rahvuslipuks juba aastatel 1918–1940 kasutusel olnud lipp, mis on horisontaalsete väljadega trikoloor – kollane, roheline, punane. Esialgu olid lipu proportsioonid 1:2, kuid proportsioone muudeti 1. septembrist 2004.
Kollane sümboliseerib küpseid viljapõlde ja heaolu, roheline Leedu taimestikku ja lootust ning punane õitsvaid aasu, vaprust ja iseseisvuse eest valatud verd.
Punane värv on pärit Leedu ajalooliselt lipult.
Ajalooline riigilipp
Leedu Seim seadustas 8. juulil 2004 ka ajaloolise riigilipu, mille all võitles Leedu suurvürsti sõjavägi Grünwaldi lahingus 1410. aastal.
Leedu ajalooline riigilipp on riigi ajalooline sümbol – punane riidelaid, millel on hõbedases soomusrüüs ratsanik. Ratsaniku paremas käes on pea kohale tõstetud hõbedane mõõk, ratsaniku vasakus käes on sinine kuldse Lotringi ristiga kilp. Lipu proportsioonid on 3:5.
Leedu ajalooline riigilipp heisatakse alaliselt järgmistel hoonetel:
Ajalooline riigilipp heisatakse ka Vytautas Suure sõjamuuseumi esisel väljakul Kaunases, samuti Kernavės ja Vana-Trakai lossiplatsil.
Riigipea lipp
Leedu presidendi lipp on purpurpunane kangas, mille keskel on Leedu vapp, mida ühelt poolt hoiab greif ja teiselt ükssarvik. Lipu proportsioonid on 2:3. Presidendi lipu lõi heraldikakomisjon, selle kinnitas Leedu Seim 26. jaanuaril 1993 ning seadustas president sama aasta 18. veebruaril.
Muud ajaloolised lipud
Nõukogude okupatsiooni aastail 1940–1941 ja 1944–1990 oli Leedus kasutusel Leedu NSV lipp.
Gruusia jalgpallikoondis
Gruusia jalgpallikoondis on Gruusia jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Gruusiat rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Liibanoni lipp
Liibanoni lipp on Liibanoni Vabariigi ametlik lipp.
Lipu proportsioone põhiseaduses kirjas ei ole ja sellepärast kasutatakse lippu proportsioonides 2:3 nagu Prantsusmaa lippu.
Tähendus
Seeder tuleb Piiblist, Laulud 92:12: "Õige lokkab nagu palmipuu, ta kasvab kõrgeks nagu seedripuu Liibanonil".
Punane värv tähistab iseseisvuse eest valatud verd ja valge lund Liibanoni mägedel. Lumi omakorda on puhtuse sümbol.
Ajalugu
thumb|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxLiibanoni lipp 1918–1943.]] Liibanoni esimene põhiseadus võeti vastu 23. mail 1926. Et Liibanon oli sel ajal Prantsusmaa protektoraat, kinnitas põhiseadus Liibanoni lipuks Prantsuse lipu, mille keskmisel, valgel laiul oli roheline seeder, mis puutus mõlema äärmise laiu vastu.
Esimest korda heisati tänapäevane Liibanoni lipp 21. novembril 1943, Liibanoni iseseisvuspäeva eelsel päeval. Usutakse, et tänapäeval asub see lipp Liibanoni Rahvusmuuseumis, kuigi on ka väidetud, et see on hoopis valitsuse palees.
Väärvormid
Vähe on maailmas lippe, millel oleks nii palju väärvorme kui Liibanoni lipul. Kuigi lipu kirjeldus on põhiseaduses kirjas, ei järgitud seda kuni 1982. aastani kuigi tõsiselt. Realistlikkuse huvides kujutati lipul seedri tüve pruunina või (Süüria-Liibanoni sõpruse märgiks) mustana. Seeder kujutati sageli valgest laiust väiksemana, mõnikord ka suuremana. Isegi Eesti NSV-s välja antud teatmeteostes (ENE, "A ja O") on väär lipp.
1982. aasta suvel lubas Liibanoni telesaatejuht Riad Sharara telesaates autasu sellele, kes toob stuudiosse korrektse lipu. Saate käigus selgus, et isegi sõjaväes toodeti lippe valede eeskujude järgi ning et turismiminister oli saatnud kõigisse koolidesse väära lipu.
See saade mõjutas tugevalt liibanonlaste suhtumist oma lippu. Poliitilise ebakindluse ajal, mil Liibanon oli Iisraeli poolt okupeeritud, oli oma lipu abil võimalik väljendada patriotismi. Nii koolides kui ka sõjaväes vahetati väärad lipud välja.
Leutersdorf (Saksimaa)
Leutersdorf (ülemsorbi keeles Lutarjecy) on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Leutersdorfi vallas.
Nagasaki
Nagasaki on linn Jaapanis, Nagasaki prefektuuri keskus. Asub Kyūshū edelarannikul.