cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anu Åkerman
Sporditulemused
Aastatel 2001–2013 osalenud viis korda Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 20. koht lühirajal (2001 ja 2003), 25. koht sprindis (2004), 29. koht tavarajal (2013) ja 7. koht teatejooksus (2004). Orienteerumisjooksu EMil parimad tulemused 8. koht sprindis ja 7. koht teatejooksus (2006).
Isiklikku
Tema isa oli orienteeruja Uku Annus.
José Bosingwa
José Bosingwa da Silva (sündinud 24. augustil 1982 Mbandakas) on endine Portugali jalgpallur (kaitsja).
Portugali jalgpallikoondises mängis ta 27 kohtumist. Debüüt toimus 2. juunil 2007 Belgia vastu. 2011. aasta novembris lõpetas ta mängimise rahvuskoondises.
Bosingwa kolis väga noorelt koos vanematega Sairist Seiasse Portugalis.
Enne Porto siirdumist hooajal 2003/04 oli ta mänginud klubides Boavista ja Freamunde. Debüüdi Meistrite Liigas tegi ta 16. septembril 2003, mängides FK Partizani vastu. Sel hooajal mängis ta kokku ootamatult Meistrite Liiga võitnud Portos kaheksa mängu.
Aastatel 2008–2012 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ja seejärel ühe hooaja Queens Park Rangersis. Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Türgi klubi Trabzonspor.
1962. aasta Eesti meistrivõistlused iluuisutamises
1962. aasta Eesti meistrivõistlused iluuisutamises  toimusid osana talispartakiaadist Tallinnas, 20.-21. veebruaril.
Roze
Roze on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas Pēterupe jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 4,1 ning Riiast 46 km kaugusele.
Vēsma ja Roze piiril asub Vēsma bussipeatus.
Aastal 2017 oli külas 60 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 100.
Kiirsortimine
Kiirsortimine (ka kiirmeetod, Hoare'i meetod) on tõhus jaga-ja-valitse põhimõttel sortimisalgoritm. Selle töötas välja Tony Hoare 1959. aastal  ja avaldas 1961. a.  Algoritm on ka tänapäeval laialdaselt kasutuses. Hästi teostatuna on see umbes kaks kuni kolm korda kiirem oma peamistest alternatiividest, mestimissortimisest ja kuhjasortimisest.
Liht-naistepuna
Liht-naistepuna (Hypericum perforatum) on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Kiirsortimine
Kiirsortimine on võrdlussortimise algoritm, millega on võimalik sortida mis tahes elemente, millel on defineeritud "vähem kui" seos (formaalselt täielik järjestus). Efektiivses teostuses ei ole tegu stabiilse sortimisalgoritmiga, mis tähendab, et võrdsete elementide omavaheline järjestus võib muutuda. Kiirsortimine saab toimuda kohapeal (ilma massiivi kopeerimata) ja selle mäluvajadus on väike.
Liht-naistepuna
Inglise keeles on liht-naistepuna tuntud kui St John's wort, mille eestikeelne vaste võiks olla 'jaanilill'. Rahvapärane nimetus tuleb sellest, et traditsiooniliselt korjati õitsevat liht-naistepuna jaanipäeval (24. juuni). Rahvasuus on taime nimetused emasterohi, jaanirohi, jeesuverelill, mariarohi, ninnilill, olangas, punalill, vereselitusrohi, viinalill ja viinapuna.
Liht-naistepuna on laialdaselt tuntud ravimtaimena, mida kasutatakse depressiooni raviks.
Kirjeldus
Liht-naistepuna vars on 20–90 cm kõrgune. Vars on alusel ümmargune, kõrgemal kahe servikuga (pikikandiga), säsikas. Vars on enamasti alusel lihtne, ülemises osas oksine, paljas. Mitmeaastasel risoomil võib sagedasti olla mitu püstist vart. Lehed vastakud, umbes 12 mm pikad, vastu valgust vaadates näha läbipaistvad näärmetäpid (eeterliku õli näärmed). Õite läbimõõt võib olla kuni 2,5 cm. Õied on viie teravatipulise kuldkollase kroonlehega, kroonlehtede välisserval on selgelt näha hõredad mustad näärmetäpid. Nõelatorkeid meenutavad näärmed on andnud aluse ladinakeelseks liigiepiteediks perforatum. Tupplehti on samuti 5, need on teravatipulised ning enamasti kolme rooga, õitsemise ajal sigimikust umbes 2 korda pikemad. Õies on hulk tolmukaid, mis ühinevad alusel kolmeks kimbuks. Tolmukate keskel on kolme suudmega sigimik.
Vili on piklik, munajas või kooniline kupar, milles on suur hulk seemneid. Taime levib puist- ja loomleviga, aga ka sipelgleviga. Seemned on pisikesed, pikliku kujuga ning tiivulised. Seemneid on palju. Sipelgate jaoks on seemnetel söödav lisand.
Õitseb juunist septembrini.
Levila
Liht-naistepuna kasvab Euroopas, Siberis, Kesk-Aasias. Sissetoodud liigina esineb ka Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Indias, Uus-Meremaal, Austraalias ning Lõuna-Aafrikas. Eestis on üsna levinud. Armeenias on taime looduslikud kasvukohad Sjunikhi, Vajotsh Dzori, Lori, Aragatsotni, Tavuši ja Gegharkhunikhi maakonnas.
Kasvukoht
Liht-naistepuna kasvab sageli liivasel või kivisel pinnasel, eelistab valgusküllaseid kohti. Kasvab jäätmaal, söötidel, kuivadel niitudel, puisniitudel, kinkudel, tee- ja põlluservadel, kuivades võsades, metsaservadel, tarade ääres, kraavikallastel, loodudel.
Saadused
Lisaks ilusale väljanägemisele on liht-naistepuna hea ravimtaim ja droog.
Ruth-Helene Melioranski
Ruth-Helene Melioranski on Eesti disainer ja disainiteadur, Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaan. Alates 2022. aastast on ta Põhja- ja Baltimaade disaini-, meedia- ja kunstikõrgkoolide koostöövõrgustiku juht. Disaini- ja arhitektuuribüroo MELIORAD partner.
Tähtsamad projektid
2021-2022 Erivajadustega laste ja nende perekondade selged, terviklikud ja inimkesksed teekonnad Autorid: Melioranski, Ruth-Helene; Jürgens, Triin; Saare, Liis Tellija: Sotsiaalministeerium
2021 Endoproteesimise terviklik, koostöine ja inimkeskne raviteekond Autorid: Melioranski, Ruth-Helene; Mõtus, Maarja; Raudne, Riina; Kärp, Tanel Tellija: Haigekassa
2020-2021 Ligipääsetavuse rakkerühma teenuste suunajuht
Publikatsioonid
Kuidas leiutada jalgratast? Disainimeelselt ettevõtlusest (2012) Ionel Lehari, Lylian Meister, Ruth-Helene Melioranski, Martin Pärn, Janno Siimar. Tallinn: Eesti Disainikeskus ja Eesti Kunstiakadeemia.
THE FUTURE OF DESIGN SUPPORT: What Can We Learn From Design Support Experience in the UK, Estonia and Turkey? (2017) Gulari, Melehat Nil; Er, Ozlem; Fremantle, Chris. The Design Journal.
The Changing Role of the Designer in the Domain of Design for Health and Wellbeing Exemplified by Educational Case Studies. (2020) Melioranski, Ruth-Helene; Alhonsuo, Mira & Kuusk, Kristi.
VEF-Pabaži
VEF-Pabaži (ka VEFa Pabaži või Vefa Pabaži) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas Pēterupe jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 4,4 ning Riiast 46,2 km kaugusele.
Külas asuvad Vefieši, Dārziņi ja Poligonsi bussipeatus.
2017. aastal oli külas 19 elanikku, 2019. aastal 29.
Nasva kadakad
Nasva kadakad on kaitsealused kadakad Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Nasva külas. Puud võeti kaitse alla 1962.
Kurja kutsumine
"Kurja kutsumine" ("The Conjuring") on Ameerika Ühendriikide 2013. aasta õudusfilm, mille režissöör on James Wan ning stsenaristid Chad Hayes ja Carey Hayes.
MSC Musica
MSC Musica on ettevõttele Compania Naviera Musica kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud 2006. aastal Chantiers de l'Atlantique'i tehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal.
MSC Musica on esimene MSC Cruisese Musica-klassi laev, ta sõsarlaevad on MSC Orchestra, MSC Poesia ja MSC Magnifica. Laeva käitab laevakompanii MSC Cruises. 2013. aastal sõitis MSC Musica Läänemerel ja reisid väljusid Kielist. 2013. aasta sügisel külastas laev esimest korda Musta mere sadamaid. Laev sõidab Panama lipu all. Kodusadam on Panamá.
Gura Humorului
Gura Humorului on linn Rumeenias Suceava maakonnas.
Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas, Horna jõe suubumiskohas Moldova jõkke.
Gura Humorului sai linnaõigused 1904. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gura Humorului elanike arv 12 729, neist rumeenlasi 97,03%, mustlasi 1,79%, sakslasi 0,52%, poolakaid 0,27%, ukrainlasi 0,12% ja venelasi 0,07%.
100 Hits: Car Songs 2
"100 Hits: Car Songs 2" on 2017. aasta veebruaris plaadifirma Demon Music poolt välja antud kogumikalbum (box set).
Gene Kranz
Eugene Francis Kranz (sündinud 17. augustil 1933), tuntud kui Gene Kranz, on endine NASA pealennujuht ja tippjuht.
Gene Kranz oli NASA esimese pealennujuhi Chris Krafti mantlipärija ning juhtis Gemini ja Apollo programmi ajal lennujuhte. Kranz sai kuulsaks, kui juhtis missiooni Apollo 13 ajal lennujuhtide püüdlusi päästa raskelt vigastatud kosmoselaeva meeskond. Kranz on esinenud dokumentaalfilmides, mängufilmides, raamatutes ja artiklites ning on oma teenete eest saanud Presidendi Vabadusmedali. Kranz lahkus NASA-st 1994. aastal.
Lapsepõlv ja noorus
Kranz sündis 17. augustil 1933 Ameerika Ühendriikide Ohio osariigis Toledos. Tema isa oli Saksa immigrandi poeg ja ta suri 1940. aastal, kui Eugene oli 7-aastane. Kranzil on kaks vanemat õde.
Tema huvi lennunduse vastu avaldus esimest korda keskkoolis. 1954. aastal sai ta bakalaureusekraadi aeronautikainsenerinduses. Pärast ülikooli sai ta sõjaväe reservleitnandiks ja 1955. aastal lõpetas edukalt lendurite väljaõppe. Varsti pärast seda tutvus ta Marta Cadenaga ja abiellus temaga.
Gene Kranz lahkus sõjaväest pärast Lõuna-Koreas teenimist, kus ta lendas F-86 Sabre'iga demilitariseeritud tsooni kohal patrull-lende. Pärast sõjaväekarjääri töötas McDonnell Aircraft Corporationis, kus osales rakettide väljatöötamises ja katsetamises.
NASA karjäär
pisi|Kranz 1965. aastal Houstonis juhtpaneeli taga Pärast McDonnellist lahkumist liitus Eugene NASA kosmose rakkerühmaga ja asus tööle missiooni juhtimiskeskuse protseduuride ohvitserina. Kranz nimetas elulooraamatus oma esimest missiooni, kus ta lennujuhina osales, Mercury-Redstone 1, "nelja tolli lennuks", sest selle start ebaõnnestus.
Protseduuride ohvitserina pidi Kranz tagama missiooni juhtimiskeskuse ja stardikontrolli koostöö. Ta kirjutas selle jaoks juhendid, mis kirjeldasid, millal saab missioon jätkuda ja millal tuleb missioon katkestada. Lisaks vastutas ta kosmoselendudel kasutatud radarijaamade koostöö eest.
Pärast Mercury-Atlas 6 missiooni sai ta abilennujuhiks ning oli selles ametis kahel Mercury missioonil ja kolmel esimesel Gemini missioonil. Pärast missiooni Gemini 3 lõppu sai ta lennujuhiks ja tema esimene vahetus oli Gemini 4 ajal. Pärast Gemini programmi lõppu oli Kranz lennujuht Apollo missioonide ajal ja muuhulgas teenindas ta Apollo 7 ja 9 missiooni. Ajaloolise Apollo 11 missiooni ajal oli ta pealennujuht ajal, mil kuumoodul maandus Kuule.
Apollo 13
Tõenäoliselt tuntuim NASA mehitatud missioon, mida Gene Kranziga seostatakse, on Apollo 13, mis pidi sooritama kolmanda Kuule maandumise. Kranzi juhitud lennujuhtide rühm oli valves ajal, mil Apollo 13 juhtimis- ja teenindusmoodul plahvatas. Kranzi rühm arvutas välja, kuidas meeskond peab elektrit, vett ja hapnikku säästma, et elusana Maale tagasi jõuda. Lisaks juhtis Kranzi meeskond laeva kursi korrigeerimisi ja aitas välja töötada süsteemide taaskäivitamise protseduure. Pärast meeskonna edukat maandumist said Kranz, tema juhitud lennujuhtide rühm ja Apollo 13 astronaudid Presidendi Vabadusmedali.
Hilisem karjäär
Kranz töötas lennujuhina kuni Apollo programmi lõpuni. Apollo 17 oli tema viimane missioon, kus ta lennujuhina jälgis missiooni starti. 1974. aastal sai ta NASA missioonide osakonna asedirektoriks ja 1983. aastal sama osakonna direktoriks. Ta lahkus NASA-st 1994. aastal pärast missiooni STS-61 lõppu, mille käigus parandati ära vigane Hubble'i kosmoseteleskoop.
Isiklikku
Kranz on abielus Marta Kranziga, kellega tal on kuus last.
Ohessaare lade
pisi|Ohessaare pank on Ohessaare lademe stratotüübiks Ohessaare lade (ka Ohesaare lade) on siluri ladestu Přidoli ajastikku kuuluv lade.
Seda hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker 1925. aastal.
Lademe stratotüübiks on Ohessaare pank. Lademe koosseisus eristatakse Tārgale kihistut ja Ohesaare kihistut. Lade on nime saanud Ohessaare küla järgi. Lademe vanus on 417...416 miljonit aastat. Üleilmses standardis vastab sellele Přidoli ajastiku hilisem periood.
Lade paljandub Ohessaare ja Loode pangal.
Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi, Lätis leidub sellele lisaks merglit, savikat dolomiiti ja domeriiti.
Christina Catharina De la Gardie
Krahvitar Christina Catharina De la Gardie (abielludes Lewenhaupt ja Stenbock; 1632–1704) oli Rootsi aadlinaine, kuninganna Kristiina õuepreili.
Ta abiellus 1648. aastal Rootsi väejuhi Gustaf Adolf Lewenahuptiga, kes suri 1656. aastal.
11. juunil 1658 abiellus Christina Catharina Göteborgis feldmarssal Gustaf Otto Stenbockiga. Abielust sündis seitse last:
Christina Catharina ostis 1667. aastal oma vennalt Pontus Fredrik De la Gardielt 54 000 riigitaalri eest nende suguvõsa Kuusalu kihelkonna pärusmõisad Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Loo, mis jäid aastasadadeks Stenbockide valdusse.
Milișăuți
Milișăuți on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1413. aastal, linnaõigused sai 2004. aastal.
Mursi talu kalmistu
Mursi talu kalmistu on kalmistu Simuna kihelkonnas Virumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Emumäe külas Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
Ajalugu
Kalmistut hakkas Mursi talu maadele Emumäe idanõlvale rajama talu peremees Karl Murs. Ta taotles luba kalmistu rajamiseks 6. novembril 1923, kuid juhtum arenes tihedaks kirjavahetuseks politsei ja Põllutööministeeriumi vahel.
Luba kalmistu rajamiseks saadi alles pärast 15. veebruari 1924, arvatavasti oli ümbruskonna vastuseisu põhjus Karl Mursi okupandisõbralikus tegevuses Saksa esimese okupatsiooni ajal.
Kalmistule maetuid
Maetud on olnud pärit nii sellest perekonnast kui ka hiljem juba ümbruskonnast. Kalmistule maetud inimeste üldarv ei ole teada, kuid kalmistul on vähemalt 26 hauatähist.
Seensamblikulaadsed
Seensamblikulaadsed (Baeomycetales) on kottseente selts.
Oidika kadakas
pisi|Oidika kadakas (august 2017) Oidika kadakas on kaitsealune kadakas Saare maakonnas Saaremaa vallas Hindu külas. Puu võeti kaitse alla 1937. Oidika kadakast paarsada meetrit eemal kasvab teine kaitsealune kadakas: Uuetoa kadakas.
Puu ümbermõõt on 168 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 9 m.
Recaș
Recaș (ungari keeles Temesrékas, saksa keeles Rekasch, serbia keeles Рекаш/Rekaš) on linn Rumeenias Timiși maakonnas. Linn asub ajaloolises Banaadi piirkonnas, maakonnakeskusest Timișoarast ligikaudu 22 km idas.
Walter Ulbricht
pisi|Walter Ulbricht (1960) pisi|Walter Ulbricht (1970) Walter Ernst Paul Ulbricht (30. juuni 1893 Leipzig – 1. august 1973 Groß Dölln (tänapäeval Templin)) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi poliitik, kelle eestvedamisel aastatel 1949–1971 kujunes Ida-Saksamaast sotsialistlik riik. 25. juulist 1950 kuni 3. maini 1971 oli Walter Ulbricht Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimene sekretär.
Ulbricht oli noorpõlvest peale Saksamaa sotsialistliku töölisliikumise liige. Weimari vabariigi lõpuaastatel oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei juht Berliinis. Ulbricht kuulus ümber Ernst Thälmanni koondunud partei juhtgruppi, mis juhtis võitlust sotsiaaldemokraatia ja vabariikliku korra vastu.
Recaș
Linna haldusalasse kuulub kuus küla: Bazoș, Herneacova, Izvin, Nadăș, Petrovaselo ja Stanciova.
Walter Ulbricht
1945. aastal Nõukogude Liidust eksiilist naastest juhtis ta nn Ulbrichti gruppi, tegutsedes Nõukogude okupatsioonitsoonis tihedas koostöös okupatsioonivõimudega. Saksamaa Kommunistliku Partei ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei juhtiva liikmena mõjutas ta oluliselt tulevase Saksa DV riigiaparaadi ülesehitust.
Recaș
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Recași elanikest rumeenlasi 77,05%, ungarlasi 7,61%, serblasi 4,27%, mustlasi 2,13% ja teistest rahvustest inimesi 2,02%.
Asulat on esmamainitud 1318. aastal. 18. sajandi teisel poolel asus piirkonda elama saksa koloniste ja 19. sajandil ungari koloniste. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses arenes linn kiiresti. Linnaõigused sai Recaș 2004. aastal.
Walter Ulbricht
Aastatel 1950–1971 oli Ulbricht Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimene sekretär ning omas kõige kõrgemat poliitilist otsustusõigust. Ulbricht võttis vastu mitmed olulise poliitilised otsused, muuhulgas otsuse sotsialismi ülesehitamise kohta 1952. aastal, otsuse sulgeda piir Lääne-Saksamaaga 1952. aasta mais, otsuse suruda maha 17. juuni 1953 rahvaülestõus ning rajada Berliini müür augustis 1961.
Aastatel 1949–1960 oli Ulbricht Ministrite Nõukogu aseesimees ning 1960–1973 Saksa DV Riiginõukogu esimees (formaalselt riigipea).
Raharong
"Raharong" ("Money Train") on 1995. aastal valminud USA põnevusmärul kasuvendadest Johnist (Wesley Snipes) ja Charliest (Woody Harrelson), kes tegutsevad metroojaamades pätte püüdvate detektiividena. Ehkki meeste suhteid segab ka ühine kirg seksika naiskolleegi (Jennifer Lopez) vastu, läheb tõsiseks jamaks alles siis, kui võlgades siplev Charley otsustab röövida metroos kihutava raharongi. Režissöör on Joseph Ruben.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st oli kahe perekonna põgenemine Saksa Demokraatlikust Vabariigist Saksamaa Liitvabariiki kuumaõhupalliga ööl vastu 16. septembrit 1979.
Eellugu
Pärast Teist maailmasõda jagati Saksamaa kaheks – lääneliitlaste okupatsioonitsoonist moodustati Saksamaa Liitvabariik, NSV Liidu okupatsioonitsoonist aga Saksa Demokraatlik Vabariik. Saksa DV kommunistliku riigikorra tõttu põgenesid paljud Saksamaa Liitvabariiki. Vältimaks kodanike põgenemise negatiivset mõju SDV majandusele, otsustas SDV valitsus 26. mail 1952 piiri sulgeda ja blokeerida. Piirialale ehitati vahitornid, paigutati maamiinid ning piirivalvuritele anti käsk põgenejaid tulistada (saksa keeles Schießbefehl).
Põgenejad
pisi|Saksa DV piirikaitse skeem Elektrik ja endine Saksa DV õhuväe mehaanik Peter Strelzyk (sündinud 15. augustil 1942 Oppelnis) ja müürsepp Günter Wetzel (sündinud 1955. aastal) olid töökaaslased ligikaudu 20 000 elanikuga Pößnecki linnas Gera ringkonnas (tänapäeval Tüüringi liidumaal) asuvas VEB Polymeri plastikutehases. Nad olid olnud sõbrad neli aastat ja neil oli ühine soov põgeneda Lääne-Saksamaale, mida nad tihti arutasid. 7. märtsil 1978 otsustasid nad põgenemise teoks teha. Esmalt kavatsesid nad ehitada helikopteri, kuid said peagi aru, et nad ei oleks selle jaoks kusagilt mootorit saanud. Siis otsustati põgeneda kuumaõhupalliga. Ühe versiooni kohaselt tulid nad sellele mõttele televiisorist kuumaõhupallidest saadet vaadates. Günter Wetzel aga väidab, et nad said selle idee, kui neid külastas Günteri abikaasa Petra õde, kes oli Saksa DV-st juba 1958. aastal põgenenud, ja näitas neile ajakirja Albuquerque rahvusvahelisest kuumaõhupallide festivalist.
Põgenejaid oli kaheksa: Peter Strelzyk, tema abikaasa Doris, nende teismelised pojad Frank (15) ja Andreas (11) ning Günter Wetzel koos abikaasa Petra ning poegade Peteri (5) ja Andreasega (2).
Esimene õhupall
Peter Strelzyk ja Günter Wetzel arvutasid välja, et 8 inimese kogukaal koos õhupalliga oleks ligi 750 kilogrammi, mille jaoks läheks vaja 2000 kuupmeetrit 100 kraadini kuumutatud õhku. Arvutati ka välja, et õhupalli valmistamiseks oleks vaja 800 ruutmeetrit kangast. Nende väikelinnas ei oleks saanud kahtlust äratamata nii palju riiet osta. Naaberlinnades (Rudolstadt, Saalfeld, Jena) ei olnud piisavalt kangast saada, mispeale osteti 50 kilomeetri kaugusel asuvast ringkonnakeskusest Gerast (tekstiilitööstuslinn) 850 meetrit meetrilaiust puuvillast kangast. Müüjale öeldi, et nad vajavad kangast matkaklubile telkide vooderdamiseks.
Günter õmbles 15 meetri laiuse ja 20 meetri pikkuse õhupalli 40 aastat vanal õmblusmasinal valmis kahe nädalaga, samal ajal Peter ehitas gondlit ja põletit. Gondel tehti raudraami ja plekkpõrandaga, raami ümber keriti pesunöör. Põleti ehitati kahest 11-kilogrammisest propaaniballoonist, voolikutest, veetorust, ahjutorust ja otsikust.
Esimest korda katsetati õhupalli aprillis 1978. Palli testiti Ziegenrücki väikelinna lähedal kõrvalises metsanurgas, mis asus 10 kilomeetri kaugusel piirist ja 30 kilomeetri kaugusel Pößneckist. Õhupall aga ei täitunud õhuga. Pärast nädalasi otsinguid katsetati õhupalli kivimurrus 25-meetrisel kaljul, kuid ka see katse ebaõnnestus.
Siis otsustati pall kõigepealt täita külma õhuga ning seejärel kasutada põletit õhu soojendamiseks. Selleks tehti ventilaator, mis kasutas Günteri MZ mootorratta 250-kuupsentimeetrist 14-hobujõulist mootorit, mis käivitati Trabanti starteriga, ning voolu anti käivituskaablitega Peteri Moskvitšist. Trabanti summutiga vaigistatud mootor pani keerlema meetripikkused tiivikulabad õhupalli täitmiseks. Ehitati ka isetehtud leegiheitja, mis sarnanes põletiga, et õhku kiiremini eelkuumutada. Kuid ka see katse ei olnud edukas. Ventilaatorit kasutades avastati, et riie oli liiga hõre ja laskis õhku läbi.
Ebaõnnestunud katse läks maksma 2400 Saksa DV marka. Peter põletas riide hiljem mitme nädala jooksul koduahjus ära.
Teine õhupall
Järgmisena osteti mitmesuguseid kangaid, ka vihmavarjukangast, ning mitmesuguseid taft- ja nailonkangaid. Soojustaluvust testiti ahjus, ning tihedust tolmuimeja ja veega täidetud klaastoru abil. Kõige paremini käitus vihmavarjukangas, kuid see oli ka kõige kallim. Selle asemel valiti sünteetiline taft.
Et osta kangast ilma kahtlust äratamata, otsustati see osta hoopis 160 kilomeetri kaugusel Leipzigist, seekord oli suitsukatteks purjede valmistamine jahtklubile. Kangas tuli aga tellida. Kuigi Peter ja Günter kartsid, et sellest võidakse teavitada Stasit, tulid nad järgmisel päeval tagasi ja said kanga kätte probleemideta. Kangas mõõtmetega 800 m × 1 m maksis 4 800 Saksa DV marka. Teel koju osteti õmblusmasinale ka elektrimootor.
Järgmine nädal õmbles Günter taas riidest õhupalli, mis nüüd elektrimootori abiga õnnestus kaks korda kiiremini. Pärast seda mindi uuesti õhupalli testima. Nüüd õnnestus õhupall täita ventilaatori ja leegiheitja abil viie minutiga. Õhupall täitus, kuid põleti ei olnud piisavalt võimas, et õhupall õhku tõuseks. Katsetati kuid, lisades veel kaks propaaniballooni ja katsetades erinevate kütusesegudega. Günter oli plaani õnnestumisse lootust kaotamas ning Petra nägi tihti õudusunenägusid, et nad kukkusid õhupalliga alla. Seepeale otsustasid Wetzelid plaanist loobuda ja Günter hakkas kavandama põgenemist minilennuki või purilennukiga.
Peter aga jätkas oma vanema poja Franki abiga õhupalli ja põleti parandamist. Juunis 1979 avastas ta, et kui propaaniballoon teistpidi pöörata, siis lisarõhu toimel vedel propaan gaasistub ning leek muutub suuremaks. Ta ehitas gondli ümber ja paigutas balloonid ülevalt alla, mis tekitas 12-meetrise leegi. Õhupall oli valmis.
Esimene põgenemiskatse
3. juulil 1979 olid ilma- ja tuuleolud head. Kell 1.30 asusid Strelzykid gondlisse ja tõusid õhku kiirusega neli meetrit sekundis. Peteri baromeetrist tehtud kõrgusmõõturi järgi tõusid nad 2 km kõrgusele. Tuul puhus neid piiri suunas. Kuid siis sattus õhupall pilve, veeaur kondenseerus pallile ja lisatud veeraskuse tõttu hakkas pall langema. Pall maandus umbes 180 meetri kaugusel piirist, mineeritud piiriala ääres. Lend oli kestnud 34 minutit. Teadmata, kus nad olid, läks Peter asja uurima. Ta sai aru, et katse oli ebaõnnestunud, kui ta avastas tühja Wernigerode pagaritööstuse leivakoti. Strelzykitel kulus 9 tundi, et väljuda piirialast. Lisaks pidid nad märkamatult väljuma ka 5-kilomeetrisest piiritsoonist, kus viibimiseks oli vaja eriluba, mida neil polnud, ning siis minema auto juurde tagasi, kokku 14 kilomeetrit. Keegi ei olnud autot avastanud. Strelzykid jõudsid koju just õigeks ajaks, et teavitada töökohti ja kooli haigestumisest.
Õhupall avastati hiljem samal hommikul. Strelzyk hävitas kõik allesjäänud esemed ja müüs auto maha. 14. augustil avaldas Stasi ajalehes Volkswacht kukkumiskohal leitud esemed: baromeetri, taskunoa ja Ruhla käekella. Kartes, et Stasi võib nad avastada, otsustas Peter Günteri uuesti üles otsida. Mehed otsustasid, et ainus võimalus on kiiresti ehitada uus õhupall ja põgeneda.
Kolmas õhupall, õnnestunud põgenemine
pisi|Kuumaõhupall öös Nüüd otsustati õhupalli suurendada, uus õhupall pidi olema ruumalaga 4000 kuupmeetrit, läbimõõduga 20 meetrit ja kõrgusega 25 meetrit. Selle jaoks oli vaja 1250 ruutmeetrit taftkangast, mis nüüd osteti mitmesugustes värvides ja mustrites üle kogu maa, et kahtlusi hajutada. Kuue nädalaga oli uus 180-kilogrammine õhupall valmis, koormusega 550 kilogrammi: gondel, varustus ja põgenejad. Head ilmastikuolud olid 15. septembri öösel, kui äikesetorm tekitas just soodsa tuulepuhangu. Seepeale sõitsid nad õhkutõusmiskohale Peteri Wartburgiga, mille ta oli ostnud Moskvitši asendamiseks, ja mopeediga. Kohale jõuti kell 1.30. Pall täitus kümne minutiga ja õhu soojendamine võttis kolm minutit.
Veidi pärast kella kahte tõusid nad õhku. Kuna palli köidikuid ei lõigatud läbi üheaegselt, siis pall kaldus ning kangas süttis. Selle jaoks oli varutud tulekustuti ning tuli kustutati. Seepeale tõusis pall 9 minutiga 2 km kõrgusele ning lendas Lääne-Saksamaa suunas kiirusega 30 km/h. Lend kestis 28 minutit, õhutemperatuur oli -8 °C. Kuna põleti ahjutoru oli liiga pikk, oli tekkinud leek liiga kõrge, mis tekitas ülerõhu ja pall hakkas rebenema. Lõhest sisse pääsenud õhk kustutas leegi, mida Günter pidi tuletikkudega mitu korda uuesti süütama. Pall tõusis 2,5 kilomeetri kõrgusele. Hiljem selgus, et nad olid tõusnud piisavalt kõrgele, et neid oleksid märganud – kuid mitte tuvastanud – Lääne-Saksamaa lennujuhtide radarid. Ka Ida-Saksamaal oli neid märganud Bad Lobensteini väikelinnas kultuurimaja juures viibinud öövalvur. Tundmatu lendava objekti kohta teate saanult panid piirivalvurid tööle prožektorid, kuid pall oli liiga kõrgel, et seda oleks märgatud.
Kuldbulla
pisi|[[Alexios III Megas Komnenose keiserlik chrysobull, 1374]] pisi|Saksa-Rooma riigi keisri Karl IV poolt välja antud kuldbulla aastast 1356 pisi|[[Béla IV poolt aastal 1242 välja antud kuldbulla Zagrebi asukatele Horvaatias]] Kuldbulla (chrysobull) oli kuldne pitser (ladina keeles bulla aurea), mis kinnitati keskajal ja renessansi ajal Bütsantsi keisrite ja hiljem Euroopa monarhide poolt väljaantud riiklikult tähtsatele ürikutele (bulla). Mõiste tähistas algselt kuldset pitserit ennast, kuid hiljem kasutati seda kogu üriku kohta. Selliseid ürikuid tunti kuldbulladena Lääne-Euroopas, Bütsantsi keisririigis kutsuti neid chrysobull (χρυσός ehk chrysos tähendab kreeka keeles kulda).
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Kolmas õhupall, õnnestunud põgenemine
Lõhe tõttu pallikangas tuli põletit palju rohkem kasutada, mis vähendas aga lennukaugust. Günter arvas, et kui pall oleks terveks jäänud, oleksid nad võinud lennata 50 kilomeetrit. Nad nägid Rudolphsteini piiripunkti kiirteel A9 ja prožektorite valgusvihke. Kui propaan otsa lõppes, laskusid nad kiiresti, maandudes Baieris Naila väikelinna lähedal, ligikaudu 10 kilomeetri kaugusel piirist. Keegi vigastada ei saanud, väljaarvatud Günter, kes maandumisel jala murdis. Olles näinud punaseid ja kollaseid tulesid, mis Saksa DV-s olid ebatavalised, arvasid Peter ja Günter, et põgenemine oli õnnestunud. Lisaks nägid nad väikeseid talusid, võrreldes Ida-Saksamaa suurte riigistatud taludega, ning põllutöömasinaid, mis olid Ida-Saksamaal kasutatutest vägagi erinevad. Kaks Baieri politseinikku olid märganud õhupalli vilkuvat tuld, mispeale nad sõitsid arvatavasse maandumispaika ning leidsid Peteri ja Günteri, kes küsisid neilt, kas nad olid läände jõudnud. Nad märkasid ka, et politseiauto oli Audi, mis oli veel üheks märgiks, et põgenemine oli õnnestunud. Kui politseinikud neile vastasid jaatavalt, kutsusid nad ka naised ja lapsed enda juurde.
Järellugu
Alguses jäid mõlemad pered elama Nailasse. Hiljem aga hakkas Günter Hofi lähedal automehaanikuks ja Peter avas Bad Kissingenis televiisorite parandamise töökoja, mis aga läks pankrotti. Kuna Stasi spioonid neid jälitasid, kolisid Strelzykid Šveitsi. Pärast Saksamaa taasühinemist 1990. aastal kolisid Peter ja Doris Strelzyk 1990. aastate keskel tagasi Pößneckisse oma vanasse majja. Nende pojad ja Wetzelid jäid elama Baierisse.
Kuldbulla
Ligi kaheksasada aastat anti neid välja ühepoolselt, ilma kohustusteta teisele poolele. Kuid lõpuks osutus see ebasoodsaks, kui bütsantslased püüdsid talitseda võõrvõimude jõupingutusi keisririigi kahjustamisel. 12. sajandil hakkasid bütsantslased kuldbulladele lisama oma läbirääkimispartnerite kohustuste vannutatud avaldusi.
Humanistlik kristlus
Humanistlikus kristluses on tähtsaimaks väärtuseks inimene. Humanistliku kristluse pooldajad nõuavad loobumist antiikaegsest maailmapildist ja teadusevaenulikust fundamentalismist. Humanistlikus kristluses on religiooni lahutamatuks osaks inimõiguste austamine.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Järellugu
Ajakiri Stern ostis hiljem Strelzykitelt ja Wetzelitelt eksklusiivsed õigused nende põgenemisloole.
Humanistlik kristlus
Rudolf Bultmann arvas, et mõnel perioodil on humanismi ja kristlust teravalt teineteisele vastandatud, mõnel perioodil on aga tunnistanud nende ühisosa.
Humanismi ja kristlust ühendab inimese erilisuse ja väärtuse tunnistamine. Tänapäeval pole vaja humanismile vastanduvat kristlust. Jumalakartus, ilma inimesekesksuseta on fanatism, mis võimaldab õigustada vägivaldsust, ristisõda, inkvisitsiooni, autoritaarsust, rassilist või soolist ahistamist. Igasugune religioon ilma humanismi maailmavaateta on ebainimlik.
Filosoofias nimetatakse inimsuse eitamist, inimese asjastamiseks. Inimese asjastamine esineb erinevates vormides nii kapitalistlikus majandussüsteemis, kui ka kirikus.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Järellugu
Saksa DV-s tugevdati pärast põgenemist piirivalvet, kõik piirilähedased väikesed lennujaamad suleti, lennukid suunati piirist kaugemale. Propaaniballoone hakati registreerima, suurtes kogustes kangast õhupalli ehitamiseks osta enam ei saanud.
Pärast õhupalli maandumist sai Peter Strelzyki vend Erich, kes elas Potsdamis ja ei olnud põgenemisest teadlik, sellest teada ZDF-i uudistesaatest. Hommikul kell 6 vahistati ta Stasi poolt. Ka nende õde Maria koos abikaasa Horstiga vahistati. Pereliikmete vahistamine oli SDV-s tavaline protseduur, et motiveerida inimesi mitte põgenema. Nad mõisteti süüdi põgenemisele kaasaaitamises ning mõisteti kaheks aastaks Naumburgi vanglasse. Peter ja Doris saavutasid Amnesty Internationali abiga nende vanglast vabastamise.
Humanistlik kristlus
Humanistlik kristlus vastandub sellistele kristluse vormidele, mis ei tunnista inimese õigust ise otsustada ja vastutada; mis nõuavad inimese pimedat allumist kiriklikele autoriteetidele; mis tahavad demokraatiat kirikus asendada autoritaarsusega.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Järellugu
1982. aastal tegi Disney õhupallilennust filmi "Night Crossing" ('Öine piiriületus') saksakeelse pealkirjaga "Mit dem Wind nach Westen" ('Tuulega Läände'). Filmimine toimus kohapeal Baieris piiri ääres. Peter Strelzykit kehastas filmis John Hurt, Günter Wetzelit Beau Bridges.
Andres Koort
pisi Andres Koort (sündinud 17. mail 1969 Tallinnas) on eesti maalikunstnik, stsenograaf, kujundaja ja kuraator.
Xylographaceae
Xylographaceae on kottseente sugukond.
Andres Koort
Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia lavakujunduse erialal (õppis seal 1987–1993) ja täiendanud end 1991. aastal Hollandis Groningenis Academia Minervas maali erialal.
Koort on osalenud näitustel 1991. aastast.
Ta on Eesti Maalikunstnike Liidu juhatuse liige 2002. aastast ning on loonud lavakujundusi lavastustele Eesti Draamateatris, Tallinna Linnateatris, Pärnu teatris Endla, Eesti Nukuteatris ja Theatrumis.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Järellugu
Kui Peter ja Doris Strelzyk pöördusid Geras Stasi arhiivi poole oma toimiku nägemiseks, selgus, et nende toimik kaalus 25 kilogrammi.
Andres Koort
Tema teoseid leidub Tartu Kunstimuuseumi ja Leedu Kunstimuuseumi kogudes. Koorti teoseid on raske paigutada traditsiooniliste kunstivoolude raamidesse. Kunstnik kasutab äratuntavaid kujundeid, mistõttu tema maastikud näivad teatud määral realistlikud, sealjuures ei järgi ta oma ruumikäsitluses elementaarseid perspektiivi reegleid ega ürita luua valguse ja varju efekti. Perspektiiv ja varjud määravad hetke ja koha, nende puudumine võib viidata kunstniku soovile kujutada reaalsust üldises võtmes, väljaspool aega ja ruumi . Andres Koorti vanavanaisa oli skulptor Jaan Koort.
Õhupalliga põgenemine Saksa DV-st
Järellugu
Peter Strelzyk suri 11. märtsil 2017 Jena haiglas pärast rasket haigust.
2017. aasta augustist saab õhupalli näha Regensburgis Baieri Ajaloomuuseumis.
E-põllumajandus
E-põllumajandus, ka info- ja kommunikatsioonitehnoloogia põllumajanduses, on põllumajanduses ning maaelu arengutavades võrdlemisi hiljutine nähtus. Seda nähakse järjest enam kasvava ja areneva valdkonnana, mis keskendub põllumajanduse ja maaelu arengu tõhustamisele täiustatud info- ja kommunikatsiooni vahendite abil. E-põllumajandus pakub lahendusi mitmetele põllumajanduslikele raskustele. E-põllumajandus hõlmab ennekõike info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate (IKT) uuenduslike viiside kontseptualiseerimist, kavandamist, arendamist, hindamist ja rakendamist maapiirkondades, keskendudes peamiselt põllumajandusele. Standardite, normide, metoodikate ja vahendite sätted ning individuaalsete ja institutsiooniliste võimekuste arendus on e-põllumajanduse põhikomponendid.
Tunnustus ja rakendus
E-põllumajandus on üks maailma infoühiskonna alase tippkohtumise (World Summit on the Information Society, WSIS), tegevuskavas määratletud tegevussuundadest. 18. novembril 2005 avaldatud "Tuneesia infoühiskonna tegevuskavas” rõhutatakse ÜRO asutustele pandud juhtivat rolli, mida on vaja täita vastavalt Genfi põhimõtete deklaratsioonis ja tegevuskavas. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioonile (FAO) on määratud ülesandeks korraldada tegevusi, mis on seotud e-põllumajanduse C.7 IKT taotlustega. Paljud IKT uudsed tehnoloogiad on välja töötatud ja testitud kogu maailmas erinevate edusammudega, et aidata põllumajandustootjatel parandada oma elatusvahendeid, suurendades põllumajanduslikku tootlikkust ja sissetulekuid ning vähendades riske.
ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO) ja Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit (ITU) koostasid koos partneritega, sealhulgas põllumajandusliku ja maamajanduse koostöö tehnilise keskusega (CTA) FAO-ITU e-põllumajandusstrateegia juhendi raamistiku, et riigid töötaksid välja oma riikliku e-põllumajanduse strateegia ja üldplaani.
Mõned riigid, kes kasutavad FAO-ITU e-põllumajandusstrateegia juhendit oma riikliku e-põllumajandusstrateegia väljatöötamiseks, on Bhutan, Sri Lanka, Paapua Uus-Guinea, Filipiinid, Fidži ja Vanuatu. Juhend annab raamistiku, et kaasata laiemaid sidusrühmi riikliku e-põllumajandusstrateegia väljatöötamisse.
Juhtmevabad tehnoloogiad
Juhtmevabadel tehnoloogiatel on e-põllumajanduses arvukaid rakendusi. Üks peamisi kasutusalasid on sisevõrgukaamerate süsteemide lihtsustamine; traadita side kasutamine ei vaja enam koaksiaalkaablite paigaldamise vajadust.
Kuldbulla
Muud Euroopa monarhid võtsid kuldbullasid vastu Bütsantsi imiteerides, kuid kasutasid neid palju säästlikumalt. Mittebütsantslike kuldbullade erandlik loomus andis neile palju suurema tähtsuse kui oli bütsantslikel originaalidel või tavalistel teadaannetel. Märkimisväärsed kuldbullad olid:
E-põllumajandus
GPS
E-põllumajanduses annab GPS süsteemide kasutamine eeliseid geotarade süsteemides, kaardistamisel ning geodeetiliste uuringute läbiviimisel. Naviseadmed on aastate jooksul muutunud kättesaadavaks ka tavakasutajatele; nende abil saavad tsiviilisikud kergesti koostada väga täpseid digiteeritud kaare ilma kutselise kartograafi abita.
Mobiilirakendused
Mobiilirakenduste kasutamine e-põllumajanduses on muutumas üha igapäevasemaks. Nutitelefonide levimine ning levi jõudmine ka maapiirkondadesse laiendas info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate teenuseid lihtsatest hääl- või tekstsõnumistest edasi. Tänapäeval on saadaval erinevaid põllumajanduses, aianduses, loomakasvatuses ja põllumajandusmasinates kasutatavaid nutitelefonidele mõeldud rakendusi.
Teadusjuhtimine
eAgronom on Eestis loodud sõltumatu tarkvara põllumeestele, mis aitab neil ettevõtet igapäevatöös hõlpsamalt majandada. eAgronom on näide kasumlikust põllumajandusest, kus kasutatakse ära analüüsiandmeid.
Arukas kasv
Arukas kasv ehk mõistlik kasv on planeerimispraktika, mis püüab vähendada inimasustuse mõju keskkonnale ja loodusvarade tarbimist, pakkuda kõigile taskukohast eluaset ja mitmekesist elukeskkonda, kujundada säästvat transporti ja ohjata majanduskasvuga kaasnevat negatiivset mõju ühiskonnas ning eelistada jätkusuutlikku arengut.
Pihkva lahing (1061)
Lahingule eelnevalt, 1060. aastal, oli Kiievi suurvürst Izjaslav I maksustanud sossoliteks nimetatud hõimu. Järgmisel kevadel ajasid sossolid maksukogujad minema, põletasid alates umbes 1030. aastast Kiievi võimu all olnud Tartu (Jurjevi) ja külad selle ümber ning tungisid kuni Pihkvani. Seal astusid neile vastu pihkvalased ja novgorodlased, kellega puhkes suur lahing. Lahingus olevat hukkunud 1000 venelast, sossoleid aga arvutult. Et kroonikates pole lahingu võitjat nimetatud, on võimalik, et selles olid edukamad sossolid – nii suure hulga oma poolel langenute tunnistamine on Vene kroonikates ebatavaline ja pärast seda lahingut lakkasid mõneks ajaks Eesti alale suunduvad sõjakäigud. Samas on ka võimalik, et lahingu tulemus jäi "viiki": kumbki poolt ei saavutanud otsustavat edu ja pooled sõlmisid omavahel mingisuguse kompromissi. Lahingut võib lugeda ka sündmuseks, mis lõpetas esimese teadaoleva Kiievi-Vene võimuperioodi praeguse Eesti alal. Venelaste retki Eesti alale pole teada järgneva poole sajandi jooksul.
Baeomycetaceae
Baeomycetaceae on kottseente sugukond.
El Dorado (Shakira album)
"El Dorado" on Colombia lauljatari Shakira üheteistkümnes stuudioalbum. Albumi avaldas Sony Music Latin 26. mail 2017. Album on põhiliselt hispaaniakeelne, kolm laulu on ka inglise keeles.
Avanädalal jõudis album edetabeli esikümnesse Argentinas, Austrias, Hispaanias, Prantsusmaal ja Šveitsis. Samuti jõudis album teisele kohale edetabelis US Top Latin Albums ja viieteistkümnendale kohale edetabelis Billboard 200. Albumi avasingel "Chantaje" juhtis Billboardi edetabelit Hot Latin Songs üksteist nädalat järjest ja sai RIAA-lt 16 plaatinaplaadisertifikaati. Esikohale jõudis laul Hispaanias, Guatemalas, Mehhikos, Ecuadoris ja Uruguays. Edu on saatnud ka albumi teist singlit "Me Enamoré".
Laulud
Märkused:
Kalevi kolhoos
Kalevi kolhoose oli Eestis mitu:
__DISAMBIG__
Gyula Kakas
Ta osales 1896., 1900. ja 1906. aasta olümpiamängudel.
Jakob Johann Stael von Holstein
Jakob Johann Stael von Holstein (sündinud ilmselt 1699; maetud 5. aprillil 1755) oli Eestimaa mõisnik ning Rootsi ja Holstein-Gottorpi sõjaväelane.
Stael von Holsteinide suguvõsast põlvnev Jakob Johann Stael von Holstein sündis ooberstleitnant Matthias Gustav Stael von Holsteini (1666–1720) ja tema abikaasa Maria Margaretha (neiuna Bär; suri 1743) pojana.
Jakob Johann teenis Rootsi sõjaväes, kus sai kapteni auastme ning Holstein-Gottorpi sõjaväes, kus sai majori auastme.
Ta oli Anija, Jõelähtme, Kääniku ja Undla mõisnik. Samuti oli ta Harjumaa meeskohtunik.
Perekond
Jakob Johann Stael von Holstein abiellus 27. augustil 1724 Tallinnas oma sugulase Hedwig Margaretha Stael von Holsteiniga (1707–1771), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Fabian Ernst Stael von Holsteini (1672–1730) ja tema abikaasa Gertrude Margarethe (neiuna von Fock) tütar ning Anija ja Jõelähtme mõisa pärijanna. Abielust sündisid :
Tilžė lade
Tilžė lade on alamdevoni ladestiku regionaalne lade.
Seda hakkas esimesena eristama P. Liepiņš aastal 1955. Lademe stratotüübiks on Stoniškiai 1. puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Lochkovi lade, litostratigraafiliselt vastab sellele aga Tilžė kihistu. Lade lasub Ohessaare lademel ja see lamab Ķemeri lademe all. Lademe vanus on 408–416 miljonit aastat. Lade on nime saanud Sovetski leedukeelse nime Tilžė järgi.
Lademe paksus Eestis on 2,1–17,7 m.
Eestis esineb ladet Kagu-Eestis.
Lademe kivimkoosseisus on palju liivakivi. . Liivakivis on hallika savi ja kollakashalli dolomiidi vahekihid.
Selga
Selga on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas Pēterupe jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 2,2 ning Riiast 49 km kaugusele.
Aastal 2017 oli külas 34 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 48.
Phänomenologische Interpretationen zu Aristoteles
"Phänomenologische Interpretationen zu Aristoteles" ("Fenomenoloogilised tõlgendused Aristotelesele") on Martin Heideggeri loengukursus Freiburgi ülikoolis talvesemestril 1921/22. Käsikirjas on pealkiri "Phänomenologische Interpretationen. Einführung in die Phänomenologische Forschung" ("Fenomenoloogilised tõlgendused. Sissejuhatus fenomenoloogilisse uurimisse"). Loengukursus oli välja kuulutatud pealkirjaga "Phänomenologische Interpretationen (Aristoteles)".
See anti välja Heideggeri kogutud teoste (Gesamtausgabe) 61. köitena Vittorio Klostermanni väljaandel 1985, 2., parandatud trükis 1995, alapealkirjaga "Einführung in die phänomenologische Forschung" ("Sissejuhatus fenomenoloogilisse uurimisse"). Väljaande koostasid Walter Bröcker ja Räte Bröcker-Oltmanns.
Mida tähendab filosoofia ajalugu?
Filosoofiaajalooliseks vaatluseks nimetatakse mõne mineviku filosoofia läbiuurimist. Filosoofia ajalugu on alati nähtud mingi kindla kultuuriteadvuse (Bildungsbewußtsein) sees ja sellest lähtuvalt. Tänapäeval valitseb tüpiseerib valitseb tüpiseeriv vaimulugu, mis mõistab seda range tõsiasjade uurimisena mingil kindlal tõsiasjade asetamise ja arvamise (Tatsachensetzens und -vermeinens) viisil. See "täpne" uurimine peab kõike muud lobaks, isegi katset tema tingitusest ja seisust aru saada. Filosoofia nähakse koos teadusega, kunstiga, religiooniga. Sellega juba eeldatakse, et ta on ajalooliselt objektiivne, objektiivsete ja objektikohaste vahekordade ja omadustega.
Filosoofia histoorilisust haaratakse ainult filosofeerimises eneses. See on haaratav ainult eksistentsina, ligipääsetav ainult faktilisest elust, ajalooga ja ajaloo kaudu. Selles kätkeb nõue, et filosofeerimise mõte ning lõpuleviimis- ja olemisseos histoorilisuse ja ajalooga oleksid printsipiaalselt selged. Neid küsimusi ei saa edasi lükata ega enne uurimise algust selgeks teha ja kaelast ära saada. Filosoofia ajaloo ülesannet filosofeerida võetakse tõsiselt sellega, et otsustav problemaatika ilmneb konkreetsena, määratletuna, radikaalsena. Filosoofia on faktilise elu histooriline (lõpuleviimislooliselt mõistev) tunnetamine. Tuleb jõuda kategoriaalse (eksistentsiaalse) mõistmiseni ja artikuleerimiseni (lõpuleviiva teadmiseni), kus seda lahutatavat ei tõlgendataks lahutatu kaudu, vaid lähtuvalt alussuhtumisest faktilisse elusse, elusse üldse. Kui kogetakse ruinantsi ja küsitavust, filosoofia aga söandab seda oma kunatist faktilisust radikaalselt selgitada, tekib tal võimalus pidada kinni ilmutusest, oma omandi ja omandivõimaluste kinnitusest, ja mitte sellepärast, nagu ta tahaks olla eeldusteta, vaid sellepärast, et faktilisus on tema algupärane eelis. Küsitavus ja küsimine teritab suhtumist ajaloosse – histoorilisuse viisisse. Printsipiaalselt sõltub kõik silmitsiolekust (Auseinandersetzung), mõistmisest selles silmitsiolekus ja sellest lähtuvalt. See eksistentsiaalselt määratud mõistev silmitsiolek on väljastpoolt "ühepoolne" [einseitig] ning on arusaamatus, kui arvatakse, et mõistmiseni jõutakse, kui rahus ja objektiivsuses ajalugu õiglaselt nähakse. Need on nõrkused ja mugavused. Silmitsioleku tendentsil on oma radikaalne selgekstegemise ja avamise jõud.
Silmala
Aastal 2017 oli külas 54 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 95.
Helve Võsamäe
Helve Võsamäe (16. jaanuar 1938 – 27. detsember 2017) oli eesti raadioajakirjanik.
Võsamäe lapsepõlvekodu oli Tallinnas. 1961. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Samal aastal asus ta tööle Eesti Raadiosse, kus töötas 44 aastat.
Aastatel 1975–1985 tegi ta saatesarja "Muusikaline tund. Õige valik" koos Edgar Selbergiga, 1996–2005 oli ta Eesti Raadio arhiivitoimetaja.
1999. aastal pälvis ta Eesti Raadio elutööpreemia.
Bernard Pask
Bernard Pask (20. september 1936 Winchester – 27. jaanuar 1985 Romsey) oli inglise profijalgpallur.
Tiimidebüüdi tegi ta 1960. aastal Southampton FC ridades.
Toivo Peäske
1965. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakeskkooli klaveri erialal Anna Klasi õpilasena. 1970. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri erialal Ada Kuuseoksa klassis. Aastatel 1973–1975 täiendas end Leningradi konservatooriumis kammeransambli assistentuur-stažuuris professor Tamara Fiedleri klassis.
Aastatel 1966–1971 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister, 1969. aastast paralleelselt Tallinna Muusikakeskkooli klaveriõpetaja. 1972. aastast töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis üldklaveri õpetajana, 1975. aastast kammeransambli õppejõuna, 1989. aastast dotsent.
1974. aastast on mänginud koos Nata-Ly Sakkosega Tallinna Klaveriduos.
2002. aastast on ta Rakvere Muusikakooli direktor.
Isiklikku
Tema isa oli flötist Elmar Peäske. Tema vend on flötist Raivo Peäske. Tema abikaasa on viiuldaja Tiiu Peäske.
Hommik Anuga
"Hommik Anuga" on Eesti Televisiooni jutusaade, kus igas saates on külas päevakajaliste teemadega seotud isikud. Saade on eetris pühapäeviti alates 2015. aasta jaanuarist. Saatejuht on Anu Välba.
Lõikepind
"Lõikepind" (originaalpealkiri "Sharp Objects") on Ameerika autori Gillian Flynni 2006. aastal ilmunud debüütromaan. Eesti keeles andis romaani 2016. aastal välja kirjastus Varrak. Tõlkija on Anne Kahk, kes on ka teised Flynni raamatud ("Kadunud" ja "Paha paik") eesti keelde tõlkinud.
Sisukokkuvõte
USA Missouri osariigis asuvast Wind Gapist pärit, kuid Chicagos elav krimireporter Camille Preaker saab ülesandeks kajastada oma kodulinnas Wind Gapis (fiktiivne linn) toimunud kahe teismelise tüdruku jõhkrat mõrva. Camille pole aastaid oma kodulinnas käinud, sest tema suhted oma ema Adoraga ei ole kõige paremad.
Ema juures olles avastab Camille, et tema ema annab talle ja ta poolõele Ammale teadlikult ravimite pähe rotimürki, üritades neid haigeks teha. Camille'ile meenuvad lapsepõlvemälestused äärmiselt hoolitsevast emast ja alati haiglasest väikeõest. Varalahkunud väikeõe Mariani kunagise arstiga rääkides jõuab Camille järeldusele, et tema ema kannatab Münchauseni sündroomi all ja oli tõenäoliselt Mariani surma põhjustaja. Camille võtab ühendust detektiiv Willisega, mispeale Willis jagab oma kahtlusi, et Adora võib teismeliste tüdrukute Ann Nashi ja Natalie Keene'i mõrvas süüdi olla.