cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taevo Gans
Looming
Gans ja Summatavet hakkasid 1968 Väino Tamme juhtimisel sisekujundust tegema omaaegse Nõukogude Eesti kõige olulisemale rajatisele – Viru hotellile. Seda, kuidas teha moodsat arhitektuuri, käidi Viru hotelli projekteerides korduvalt Soomes uurimas. Tänu neile töistele õppereisidele avanes Gansile hoopis teistsugune maailm, kus modernistliku esteetika kõrval vapustas vaba mõtlemine ja kapitalistlik valikuvabadus. Gansi toonane looming kujuneski soomemaiguliseks, ent õige pea muutus see väga kosmopoliitseks. Tal avanes võimalus spetsialiseeruda välisnäitustele. Suured tellimused viisid noore sisearhitekti kohati lausa kuudeks piiri taha. Gans oli üks väheseid, kes sai teiste maade arhitektuuri tundma õppida kohapeal ning autorina tõi ta seda keskkonda inspiratsioonina ka oma loomingusse.
Võimsaks rahvusvaheliseks läbimurdeks võiks pidada USAs Washingtoni osariigis Spokanes toimunud rahvusvahelist näitust Expo 74. Gans oli nende hulgas, kes kujundas näituse üht suurimat – Nõukogude Liidu väljapanekut.
Näituste kõrval kujundas Gans ka mitmeid hooneid. Neist üks omapärasemaid oli Toomas Reinu poolt Pärnusse projekteeritud 720 meetri pikkuse koridoriga elamu, kus Gans muutis hoones orienteerumise arusaadavaks ja tehnokraatliku ruumi sõbralikumaks supergraafikaga. Alates 1971. aastast, kui Taevo kujundas Pärnus sanatooriumi Tervis modernistlikult geomeetrilise ja napi joonega nooblit atmosfääri sugereerinud interjööri, oli ta koos abikaasa Hellega aastakümneid seotud sanatooriumi pideva uuendamisega.
Gansi kujundatud interjööridest Eestis on tähelepanuväärsemad talle omastele ümarvormidele üles ehitatud Ranna sovhoosi puhkehoone (1976) ning ebatavaliselt tugevalt voolava arhitektuuriga, aga erilahendustest tulvil Eesti NSV Ministrite Nõukogu mängude maja ja saun Valgerannas.
Koos sisearhitektist abikaasa Hellega asutasid nad perefirma, mis esmalt, 1988. aastast, tegutses Arsi juures, 1991. aastast aga juba eraettevõttena. 1990. aastatel läks Stuudio GaDISel tõusvas joones. Nende klientideks olid mitmed riigiasutused, erafirmad, toona uudsed pangakontorid, hotellid, autosalongid, esinduskauplused. Lisaks tegi Gans tihedat koostööd Võru mööblivabrikust välja kasvanud firmaga Wermo.
Taevo Gans on autor, kes tõi Eesti ruumikultuuri kosmopoliitset tukset, julgust pakkuda ekspressiivset väljenduslikkust ja suuri mõõtmeid.
Välislingid
Fotod
Artiklid
Anton Kovalyov
pisi|240px| Anton Kovalyov (2009)
Kovalyov sündis Ukrainas vene perekonnas. 2000. aastal asus ta koos vanematega Argentinasse, kus ta parandas oma maleoskusi suurmeistrite Pablo Ricardi ja Oscar Panno juhendamisel. 2004. aastal tuli ta Panameerika noortemeistriks U12-vanuseastmes. 2007. aastal kolis ta vanematega Montreali.
Ta sai suurmeistriks 16-aastaselt 2008. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 2008. aastal mängis ta maleolümpial Argentina võistkonna koosseisus. Kovalyov on kolmel korral tulnud Québeci juunioride meistriks (2010–2012).
2013. aastast esindab Kovalyov rahvusvahelistel malevõistlustel Kanadat. 2014. aastal mängis ta Tromsøs maleolümpial Kanada võistkonna koosseisus (esimesel laual). 2015. aastal tuli ta Ameerika maailmajao meistrivõistlustel kolmandaks ja pääses samal aastal Bakuus toimunud maailmakarikavõistlustele (128 osavõtjat), kus avaringis võitis eksmaailmameister Rustam Qosimjonovit, teises ringis Sandro Marecot, kuid kaotas kolmandas ringis Fabiano Caruanale.
2016. aastal maleolümpial Bakuus mängis Kovalyov Kanada võistkonna teisel laual. 2008. aastal Kanada maleolümpia võistkonda ta ei pääsenud.
Kovalyov lõpetas 2017. aastal Texase Ülikooli Dallases magistrikraadiga arvutiteaduses.
Lõhn
Lõhn on gaasiliste ja lenduvate ainete omadus haistmisaistingut esile kutsuda.
Lõhn võib olla meeldiv (aroom, lõhnaaine) või ebameeldiv (hais).
Lõhnadel on oluline bioloogiline tähtsus, sest haistmise kaudu saavad organismid informatsiooni elukeskkonnast.
Liepmuiža kihelkond
Liepmuiža kihelkond, ka Liepkalne kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Linden, läti keeles Liepmuižas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.
SOSUS
SOSUS kasvas välja 1949. aastal teadlaste ja inseneride ühisest allveelaevade vastase sõjaga seotud probleemide uuringutest. SOSUS kavandati ühendatud hüdrofonide ridadena ning kasutati olemasolevat levinud telefoniside tehnoloogiaid, et hüdrofonide read kaablitega ühendada Atlandi ookeani läänekaldal Nova Scotiast Barbadoseni paiknevate jaamadega. Esimene eksperimentaalne hüdrofonide rida koosnes kuuest hüdrofonist ja paigaldati 1951. aastal Eleutheras Bahama saarte lähedale. Eksperimentaalsele reale järgnesid 1952. aastal täisfunktsionaalne 304,8 m pikkune nelikümne hüdrofoniga rida ja tema edukad katsed sihtallveelaevaga. Samaaegselt suurendati jaamade ehitustellimust kuuelt üheksale. Toona salajane 1960. aasta mereväefilm "Watch in the Sea" kirjeldab 548,6 m pikkuse hüdrofonide rea tootmist. 1954. aastal suurendati tellimust veel kolme Atlandi jaama võrra ja süsteemi laiendati ka Vaiksesse ookeani, kus kuus jaama asusid läänerannikul ja üks Hawaiil.
1954. aasta septembris anti ülesanne ehitada Puerto Ricos Ramey mereväe asutus. Järgnesid teised Atlandi ookeani süsteemi esimese faasi ehitised ja 1957. aastal sai algne Eleutheras töötav hüdrofonide rida kaldarajatise Atlandi süsteemi esimese faasi ehitistest viimasena. Samal aastal hakati Vaikse ookeani süsteeme paigaldama ja aktiveerima. Järgmise kolme aastakümne jooksul lisati rohkem süsteeme; Keflaviki mereväe asutus (Island 1966. aastal) ja NAVFAC Guam 1968. aastal, mis on näited laienemisest väljapoole Atlandi ookeani lääneosa ja Vaikse ookeani idaosa. Uuendused kaldal ja uus merekaabli tehnoloogia võimaldasid süsteemi konsolideerida. 1980. aastaks oli selle konsolideerimise tulemuseks mitmete NAVFAC-ide sulgemine ja tsentraliseeritud andmetöötluse läbi viimine uut tüüpi rajatises, Naval Ocean Processing Facility (NOPF). Selliseid asutusi oli 1981. aastaks üks iga ookeani kohta ja seetõttu suleti NAVFACe massiliselt.
Uute mobiilsete süsteemide valmimise tõttu deaktiveeriti SOSUS-e hüdrofonide read ja mõned anti kasutusele teadusuuringute jaoks. Seire jätkub uute süsteemidega allveeseire komandöri juhtimisel.
Ajalugu
SOSUS sai alguse 1949. aastal, kui USA merevägi pöördus Riikliku Teaduste Akadeemia all oleva 1946. aastal moodustatud akadeemilise nõuanderühma Allveesõja Komitee poole, et nad uuriksid allveelaevade vastast sõjapidamist. Seetõttu moodustas merevägi Pennsylvania Ülikooli dr. GP Hartwelli järgi nimetatud projekti Hartwell uurimisrühma, kes oli Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi (MIT) juhtimisel Allveesõja Komitee aseesimees. Hartwelli ekspertide kogu soovitas kulutada aastas 10 000 000 USA dollarit (mis 2019. aasta vääringus oleks 107 450 000 dollarit), et arendada välja süsteemid Nõukogude allveelaevade vastu võitlemiseks. Süsteem nägi peamiselt ette suurt diiselallveelaevade laevastiku ehitamist.
Uurimisrühm soovitas ka arendada süsteemi, et seirata madalsageduslikke helisid SOFAR kanalis, kasutades mitut hüdrofoniga varustatud seirekohta ja töötlusasutust, mis oleks võimeline arvutama allveelaevade asukohti sadade miilide kauguses. .
Uuringud
Hartwelli uurimisrühma soovitusel sõlmis mereväeuuringute büroo (ONR) lepingud Ameerika Telefoni- ja Telegraafiettevõtte (AT&T) Bell Labiga uurimistöö ja Western Electricuga elementide tootmiseks, et arendada suurtel vahemaadel toimiv passiivne seiresüsteemi, mis põhineb ookeani põhjas paiknevate hüdrofonide ridadel. Süsteem kasutas tehnikat nimetusega Low Frequency Analyzer and Recorder (madalate sageduste salvesti ja analüsaator), mida tähistatakse akronüümiga LOFAR, mis põhines madala sagedusega veealuste helide analüüsiks modifitseeritud AT&T algselt kõneanalüüsiks loodud helide spektrograafile. See uurimis- ja arendustöö nimetati Project Jezebeliks.
Jezebeli ja LOFARi hakati allveelaevade lokaliseerimiseks kasutama ka passiivse omnidirektsionaalse AN/SSQ-28 Jezebel-LOFAR sonopoi juures, mis võeti kasutusele 1956. aastal allveelaevade vastaste õhusõidukite juures. See sonopoi andis lennukitele sama LOFAR madala sageduste analüüsi võimekusele nagu SOSUS. Belli telefonilaborite ajaviite korrelatsiooni kasutati sihtmärgi asukoha kindlakstegemiseks kahe või enama sonopoi tehnikas nimega COrrelation Detection And Ranging (CODAR). Antud sonopoid kasutati koos väikese lõhkelaenguga varustatud sonopoidega hiljem aktiivrežiimis sihtmärkide kajade tuvastamiseks. Aktiivrežiimi nimetasid tehnika arendanud insenerid burleskitantsija järgi Julieks, kuna tema "esitus võis passiivsed poi(si)d aktiivseks muuta".
Columbia ülikooli Hudsoni laboratooriumis tehtavad seotud teadusuuringuid nimetati Project Michaeliks. Woods Hole'i okeanograafiainstitutsioonile ja Scrippsi okeanograafiainstitutsioonile tehti projekti Michael raames ka ülesandeks arendada arusaamist heli kauglevist. Vajaduse tõttu mõista akustilist keskkonda paremini viidi nii mereväe- kui ka mereväe okeanograafiaasutuste rahastamise abil läbi palju okeanograafiauuringuid. Suuremahuline, pikaajaline, üle 25 aasta kestnud uurimisprogramm, Long Range Acoustic Propagation Program (LRAPP, akustilise kauglevi programm), tegi kauglevi mõistmises märkimisväärseid edusamme ja mõjutas SOSUSe arendamise raames tehtud otsuseid märkimisväärselt ja mõjutas SOSUSe laienemist Atlandi ookeani idaossa. . It was part of LRAPP as noted on page 181 of the reference. The experiment was part of the Pacific Acoustic Research Kaneohe – Alaska (PARKA) II experiment in 1969. Parts of Sea Spider ended up off Bermuda, designated Testbed for more experiments. That array was installed by unusual cable and installation vessel Naubuc but also failed (See Naubuc).
Arendamine ja paigaldamine
Kasutatud tehnoloogia pärines suures osas müügil olevatest telefonisüsteemidest ja nafta otsingute seadmetest. AT&T oli võimeline kaableid paigaldama nagu ka teised ettevõtted kes olid aastakümneid välja töötanud süsteeme merealust telekommunikatsioonikaabelsüsteemide paigaldamiseks. SOSUSe puhul oli keerukas keskkonna eripärade mõistmine, misjärel rakendati suures osas olemasolevat tehnoloogiat ja seadmeid probleemi lahendamiseks.
Turvameetmed
Jezebeli ja Michaeli raames tehtud projekt Hartwelli teadus- ja rakendusuuringud realiseerusid laiade alade heliseiresüsteemiks vastavalt Frederick V. Hunti visioonile ja sai nime akronüümiga SOSUS. Nimi ja akronüüm olid mõlemad salastatud. Projekti käigus esines mittetahtlikke paljastusi. Mereväeuuringute büroo laevastikuanalüüsi ja tugiteenuste osakonna (Office of Naval Research, Fleet Analysis and Support Division) töövõtja avaldas salastamata aruande kus mainiti "SOSUS"st, seoses akronüümiga "SOSS", ("Sound Search Station") ja võimet visualiseerida sonopoide andmeid kõrvuti õhusõidukil või SOSS-i ekraanil kontaktide liigitamiseks sõbralikeks või vaenlasteks. Salastamata nime Project Caesar kasutati SOSUSe nimetamiseks tema arendamisel ja ehitamisel.
Spionaaž
Aastal 1988 arreteeriti St. John'sis (Kanadas) ungari-kanada päritolu Stephen Joseph Ratkai, keda süüdistati Nõukogude luure heaks Argentia mereväe jaamas asuva SOSUSe kohta teabe kogumises. John Anthony Walker, USA mereväe ülemveebel kes oli sidespetsialist, lekitas külma sõja ajal Nõukogude Liidule SOSUSe võimekuse kohta infot, mis otseselt ohustas süsteemi tõhusust.
Pärast külma sõda
Kaablitehnoloogia ja signaalitöötluse areng võimaldasid 1998. aastaks paljud kaldajaamad sulgeda ja asendada väheste kesksete töötlemisrajatisega. Nõukogude liidu võimekuste kokku kukkumise tõttu oli külma sõja lõpuks 1990. aastatel meredel vaid mõned vaenulikud tuumaallveelaevad ja seetõttu kadus vajadust säilitada IUSS/SOSUS täisvõimekus. USA merevägi keskendus ka uue fikseeritud süsteemi – fikseeritud hajutatud süsteemi ja paindlikule vastavalt käesolevale olukorrale paigaldatavatele süsteemidele, nagu näiteks veetav seireridasonarite süsteem (Surveillance Towed Array Sensor System – SURTASS) ja täiustatud paigaldatav süsteem (Advanced Deployable System). Ametlik avalikustamine toimus 1991. aastal, kuids selleks ajaks olid IUSS ja SOSUS juba ammu nö "avalik saladus".
Agaricomycetes
Agaricomycetes on kandseente hõimkonna alamhõimkonda Agaricomycotina kuuluv seente klass.
Sellesse kuuluvad alamklassid:
Lisaks kuuluvad sellesse klassi seltsid, mille kuuluvus alamklassi pole selge (incertae sedis):
Orest Kormašov
Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 7. Keskkooli. 1985. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1990. aastal maali erialal.
Pärast kunstiinstituudi lõpetamist töötas ta õppejõuna Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Ta on viljelenud õli-, tempera- ja akvarellmaali.
Ta on 1996. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Isiklikku
Tema isa Nikolai Kormašov oli maalikunstnik, ema Luule Kormašova on keraamik, vend Andrei Kormašov on graafik ja plakatikunstnik ning abikaasa Jaana Kormašov on keraamik.
Martin Allikvee
Martin Allikvee (sündinud 21. märtsil 1995 Tallinnas) on Eesti ujuja.
Käänu tänav
Käänu tänav sai nime 8. detsembril 1995. Tänav on saanud nime Käänu talu järgi, nimi kirjeldab ka tänava kuju.
Puhja raamatukogu
Puhja raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Elva vallas Puhja asulas. Raamatukogu juhataja on Leini Laars.
Mart Soonik
pisi|Mart Soonik 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal Mart Soonik (sündinud 21. juunil 1976) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ja sai samas 2009. aastal magistrikraadi ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.
Etnokulp
Etnokulp on Eesti Pärimusmuusika Keskuse Eesti pärimusmuusika auhind, mille saajad otsustatakse rahvahääletusega. Auhindu jagatakse võitjatele pärimusmuusika lõikuspeol alates
Mart Soonik
Ta on töötanud ajakirjanikuna, kommunikatsioonijuhina ning avalike suhete osakonna juhina Sotsiaalministeeriumis ja Keskkonnaministeeriumis.
Ta on Tallinna Ülikooli avalike suhete lektor, koolitaja ja kommunikatsiooniettevõtte MSMedia juhataja.
Chlorencoelia
Chlorencoelia on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Noarootsi kirik
Kirikut kasutab EELK Noarootsi Püha Katariina kogudus.
Kirik oli olemas arvatavasti juba 13.–14. sajandil, kuid esimesi kirikuõpetajaid ja kiriklikku tegevust Noarootsis on kirjasõnas mainitud 16. sajandil, mil Noarootsi kihelkonna keskusena on nimetatud Noarootsi Püha Katariina kirikut. Noarootsi kirik sai tugevalt kannatada Liivi sõjas. See taastati 17. sajandil ja sellest ajast pärineb ka kirikutorn. 18. sajandil ehitati erandliku lisandina tornijalami juurde matusekabel. Kirikul oli kolm 17. sajandil koguduse tugevnedes rajatud kabelit: Sutlepa kabel, Rooslepa kabel ja Osmussaare kabel.
Kiriku kantsli valmistas Elert Thiele 1656. aastal. Vaatamisväärsusteks on veel altariruumis asuv ristimisvaagen (1528), Ungru dolomiidist figuraalne barokkepitaaf koori idaseinal (1630, autor Haapsalus töötanud kujur Joachim Winter) ja kirikuruumi lääneosas asuv puitrõdu, mis on arvatavasti 17. sajandist ning on tahutud välja kirvega.
Massimo Luongo
Massimo Corey Luongo (sündinud 25. septembril 1992 Sydneys) on Austraalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Sheffield Wednesday ja Austraalia jalgpallikoondises.
2011. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Tottenham Hotspur, kuid klubi põhimeeskonnas tal liigadebüüti teha ei õnnestunud. Hooaja 2012–13 esimesel poolel mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Ipswich Town. Seejärel liitus ta League One'i klubiga Swindon Town, kus mängis lisaks hooajad 2013–14 ja 2014–15, kuuludes mõlemal hooajal Swindon Towni põhikoosseisu. Hooajal 2014–15 valiti ta League One'i sümboolsesse koosseisu.
2015. aasta mais liitus Luongo Queens Park Rangersiga. 2018. aastal valiti ta Queens Park Rangersi aasta mängijaks. 2019. aastal siirdus ta Sheffield Wednesdaysse.
Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi Luongo 6. märtsil 2014 mängus Ecuadori vastu. Samal aastal kuulus ta Austraalia koondisse maailmameistrivõistlustel. 2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses mängus Kuveidi vastu lõi ta koondisekarjääri esimese värava. Austraalia jõudis finaali, kus kohtuti Lõuna-Korea vastu. Luongo viis Austraalia esimese poolaja lõpus juhtima, Austraalia võitis kogu kohtumise 2:1 ja tuli Aasia meistriks. Luongo valiti turniiri sümboolsesse koosseisu ja kogu turniiri parimaks mängijaks.
Platygloeales
Platygloeales on selts kandseeni.
Sellesse seltsi kuulub kaks sugukond: Eocronartiaceae ja Platygloeaceae.
Maido Saar
pisi Maido Saar (sündinud 23. mail 1957 Pärnus) on eesti koreograaf.
Maido Saar on tantsuseltsi Lee looja ja kunstiline juht. Samuti on tema loodud rahvatantsurühm Kagu Kabujalakõsõ.
Tantsijana osales Maido Saar tantsupeol esimest korda 1977. aastal. 1982. aasta tantsupeol värbas üldjuht Mait Agu ta assistendiks.
Ta on olnud 2007. aasta noorte tantsupeo "Lävel" idee autor ning pealavastaja ja XIX üldtantsupeo "Puudutus" kunstiline juht 2014. aastal.
Maido Saare tantsudest on tuntumad "Polka burlesk", "Tule aga tule", "Kui merelt tulen ma...", "Konn astus". Tema tantsudest on välja antud raamat "Maido Saare tantsud I".
Rannu raamatukogu
Rannu raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Elva vallas Rannu asulas.
Raamatukogu juhataja on Viive Vink.
Tüümuse taandareng
Tüümuse taandarengu ehk tüümuse involutsiooni all peetakse immunoloogias silmas tüümusega sündinud loomadel valdavalt normaalset füsioloogilist protsessi, mille täpseid põhjuseid ja molekulaarseid mehhanisme ei tunta.
Tüümuse involutsiooni võib olla kas tümotsüütide (apoptootiline protsess) või tüümuse epiteelirakkude (nakkuse ja raseduse indutseeritud involutsioon) vahendatud.
Levinud on kaks teooriat : seda protsessi juhivad kas metaboolsed või immunoloogilised tegurid.
Madudel
Tüümuse involutsiooni madudel on vähe uuritud. Osade uurijate arvates sarnaneb madude tüümuse involutsioon sisalike tüümuse involutsiooniga – millel saab eristada tsüklilisi muutusi. Arvatakse, et suvetüümus on maksimummõõtmetega ja selles on palju rakke ja aktiivsust, talvetüümus aga atrofeerunud.
Liigid
J.A. Hammar eristas tüümuse involutsioonil kahte liiki: 'sattumuslikku' (akzidentelle) ja ealist involutsiooni.
Tänapäeval eristatakse ealist involutsiooni, sh suguhormoonide poolt esile kutsutud ja altervatiivina ka adipotsüütide hõivest indutseeritud involutsiooni, nakkuse indutseeritud ja rasedusest tingitud ja stressi-vahendatud involutsiooni.
Tüümuse ealine involutsioon
Tüümuse normaalse involutsiooni korral muutub tüümuselund mõõtmetelt väiksemaks, sellega kaasnevad ka mitmed funktsionaalsed ja molekulaartasandi muutused – näiteks tümotsüütide populatsioonide kahanemine tüümuse koore ja tüümuse säsi alas, naiivsete CD4+ T rakkude vähenemine migreerumise tõttu perifeersetesse lümfoidelunditesse (naiivsete ehk aktiveerimata), proinflammatoorsete tsütokiinide nagu tüümuse IL-6 taseme tõus jm, mille täpseid mehhanisme ja tegureid seni veel ei tunta.
Lapseeas koosneb elund tüümuse sagaratest, sagarikkudest ja folliikulitest (epiteliaalse ja lümfaatilise koe kombinatsioon), suguküpsuse saabudes tekivad aga sidekoeväädid ja tüümuse parenhüüm väheneb, täiskasvanueas on rohkelt rasvkoe laadset vahekude ja vähesed folliikulid.
Samal ajal, 2. eluaastast (mõnede autorite arvates alates sünnist) kuni 10. eluaastani tüümusekude atrofeerub 3–5% aastas (I faas). II faasi ajal 10.–25. eluaastani toimub taandareng tüümuse adipotsüütide infiltreerumise läbi säsisse. III faasi ajal, mis kestab 25.–40. eluaastani, jätkub tüümuse taandareng (kuni 5% aastas) – adipotsüüdid vallutavad tüümuse koore. IV faasi, mis algab pärast 40. eluaastat ja kestab surmani, väheneb involutsiooni määr kuni 0,1% aastas. 50. eluaastaks moodustab elundi nii tüümuse perivaskulaarsete ruumide vahel oleva kui ka põhikoe massi rasv (80%) ja normaalse füsioloogia korral talitlevad koed läbivad ealisele taandarengule omase protsessi. Taandarengu kutsuvad esile mitmed suguhormoonid ja tüümuse hormoonid, kuid selles osalevad ka tsütokiinid.
Tüümus on ka täiskasvanud inimesel võimeline lümfisüsteemi homöostaasi tugeva häirumise korral (nt elundite siirdamise järgselt) komplekteerima ja väljastama teatud komplekti T-rakke.
Arvatakse, et taandarenev tüümus, mida iseloomustavad tüümuse kudede kahanemine ja tüümuse rakkude funktsioonide muutumine, mis mõjutab nii nende paljunemist, apoptoosi, migratsiooni kui diferentseerumist jm, näitab lümfoid(-immuun)süsteemi vananemist.
Suguhormoonidest tingitud taandareng
Suguhormoonide esile kutsutud tüümuse taandarengut kirjeldatakse kui tüümuse ealise involutsiooni liiki, millega seostatakse nii nais- (östrogeenid) kui meessuguhormoone (androgeenid) ja mida vahendavad tüümuse epiteelirakud. Tüümuse epiteelirakkude androgeeni/östrogeeni retseptorite ekspressiooni peetakse vajalikuks nii tüümuse arengul kui involutsioonil.
On mitmeid loomkatselisi tõendeid selle kohta, et suguhormoonid mõjutavad tüümuse taandarengut kuid on ka tõendeid selle kohta, et involutsioon ei ole otseselt nende hormoonide indutseeritud.
Adipotsüütide hõivest tingitud taandareng
Adipotsüütide infiltratsioonist tingitud tüümuse taandarengut kirjeldatakse kui tüümuse ealise involutsiooni alternatiivset mudelit, millega seostatakse adipotsüütide kuhjumist tüümusesse. Adipotsüütide vahendatud tüümuse involutsioon on tõenäoliselt mitmeteguriline.
Tüümuse adipotsüüdid arenevad tüümuse fibroblastide arvelt ja kaovad ära ka mitmed positiivsed tegurid nagu SCF, FGF7, FGF10 ja VEGF.
Tüümuse adipotsüüdid toodavad tüümust supresseerivaid faktoreid, nagu LIF, OSM, IL-6, suguhormoone ja steroide.
Rasedusest tingitud taandareng
Raseduse esile kutsutud tüümuse taandarengut on märgatud raseduse ajal, mil tüümuse rakupopulatsioon ajutiselt väheneb, tüümuse funktsioonid jäävad toimivaks ning ulatsulikku apoptoosi pole täheldatud. Arvatakse, et siin on tegu tüümuse epiteelirakkude ja hormoonisignaalidega – suguhormoonidele lisaks ka gonadotropiini-vabastajahormoon (GnRH).
Stressi-vahendatud involutsioon
Stressi-vahendatud tüümuse involutsiooni hulka arvatakse mitmetest teguritest põhjustatud tüümuse involutsioon (atroopia), milles osalevad tümotsüüdid ja mille tulemusel muutub tüümus 'ebanormaalseks'.
Seda võivad põhjustada stress, nälgimine, põletik ja vähk ja alatoitumus.
Siin esineb sugulist diformismi, hinnanguliselt esineb naistel vähem viirus-, bakteri- ja seennakkusi kui meestel. Naistel aga on suurem risk haigestuda sellistesse autoimmuunhaigustesse nagu polüskleroos, reumatoidartriit ja süsteemne erütematoosne luupus.
Glükokortikoidide-vahendatud involutsioon
Glükokortikoidide terapeutiline manustamine võib, tümotsüütide apoptoosi põhjustamise läbi, tüümuse involutsiooni esile kutsuda.
Liitsõna
Liitsõna on liitmise ehk kompositsiooni abil moodustatud sõna. Liitsõna moodustatakse mingile sõnale teise sõna tüve (või vormi) lisamise teel, nt raud + tee > raud/tee.
Liitsõnamoodustus võimaldab nimetada asju, nähtusi, tegevusi ja omadusi mõne iseloomuliku tunnuse või seose põhjal. Liitmine on väga produktiivne sõnamoodustusviis, eriti nimisõnamoodustuses. Üsna sagedad on ka liitadjektiivid, liitverbe moodustatakse seevastu eesti keeles väga harva.
Liitsõna osad kirjutatakse alati kokku, ükskõik mis vormis või ümbruses nad ka ei esineks. Kõnes avaldub kokkuvormistus eelkõige rõhumallis – liitsõnal on üks alguspearõhk, nt va·naema.
Liitsõna eesosa (täiendosa) jääb üldjuhul muutumatuks, ükskõik mis vormis järelosa ka ei esineks, nt kalliskivi > kalliskivist. On vaid üksikuid liitsõnu, mille eesosa ühildub järelosaga, nt vaenelaps > vaeselapse.
Liitsõnade jagunemine
Liitsõnad jagunevad osade vastastikuse suhte alusel:
Enamik liitsõnu on põimliitsõnad.
Nii sõnaliigi kui ka muuttüübi määrab liitsõnal viimane moodustusosa, põhiosa. Liitsõna põhiosa sõnaliigi alusel jagunevad liitsõnad: Liitverbi põhisõnaks on verb, millele liidetakse käändsõna nimetavas käändes, nt sügavpuhastama, või määrsõna, nt eesistuma. Liitverbid erinevad ühend- ja väljendverbidest selle poolest, et liitverbi moodustajad vormistatakse samas järjestuses kokku verbi mis tahes vormi korral. Põimliitnimisõnad on liitsõnad, mille põhisõnaks on nimisõna, millele liidetakse a) omadussõna täis- või lühikujul, b) nimisõna nimetavas või omastavas käändes või lühikujul, c) verbitüvi või d) muutumatu sõna. Kui põhisõnaks on tegevust väljendav nimisõna või ja-tegijanimi, siis toimib verbipärane moodustusmall.
Rindliitnimisõnad on liitnimisõnad, mille osad on a) erineva tähendusega, nt ööpäev, või b) sama tähendusega, nt eluolu. Põimliitomadussõnade põhisõnaks on omadussõna, millele liidetakse a) nimisõna nimetavas (määra väljendavad liitsõnad) või omastavas käändes (suhteliitsõnad), nt tolmpeen, tolmuvaba; b) omadussõna nimetavas käändes, nt tuhmkollane; c) muutumatu sõna, nt üliraske. Rindliitomadussõnad sisaldavad võrdväärseid liikmeid, st moodustajate vahel on rinnastusseos. Põhitunnuseks ümbersõnastus sidesõnaga ja, nt magus ja hapu > magushapu. Liitmäärsõnad saadakse a) eesosa pool- või järelosa -võitu lisamisel, nt poolmuidu; b) fraasi määrsõnastumisel, nt aegamööda; c) tüvekorduse teel, nt tipa-tapa. Liitarvsõnade põhisõnaks on arvsõna, nt poolsada.
Sidekriipsuga liitsõnad
Sidekriips pannakse:
Sidekriipsu võib panna:
Aleksandr Glazunov
Aleksandr Konstantinovitš Glazunov (10. august 1865 Peterburi – 21. märts 1936 Pariis) oli vene hilisromantismi helilooja, muusikapedagoog ja dirigent.
Glazunov jäi noore mehena silma Mili Balakirevile, kes suunas ta õppima Nikolai Rimski-Korsakovi juurde. Klaverimänguga hakkas Glazunov tegelema üheksa- ja komponeerimisega üheteistaastaselt.
Aastatel 1905–1928 oli ta Peterburi konservatooriumi rektor, siis lahkus ta Nõukogude Liidust ega naasnud enam kunagi. Glazunovi tuntuim õpilane Peterburis oli Dmitri Šostakovitš. Alates 1928. aastast vahetas Glazunov tihti elukohta, resideerides nii Euroopa eri paigus kui ka Ameerika Ühendriikides.
Tallinna Konservatoorium valis Glazunovi 1935. aastal oma auprofessoriks, võttes arvesse, et Peterburi konservatooriumis oli ta mitme Eesti helilooja (sh Juhan Aaviku ja Artur Lemba) õpetaja ning käis paar korda ka Eestis oma helitöid juhatamas.
Glazunov suri 1936. aastal Pariisis.
Glazunovi tuntud teoste hulka kuuluvad tema üheksa sümfooniat, millest viimane jäi lõpetamata. Seejuures kirjutas ta esimese sümfoonia 1881. aastal, mil oli vaid 16-aastane. Veel on ta tuntud oma instrumentaalkontsertide, eriti saksofonikontserdi, kolme balleti ja kammermuusika poolest.
1897. aastal dirigeeris Glazunov Sergei Rahmaninovi esimese sümfoonia esiettekannet, mis ebaõnnestus ja põhjustas Rahmaninovile kolmeaastase depressiooni, mille jooksul ei kirjutanud ta ühtegi teost. Vähemalt Rahmaninovi abikaasa sõnul oli läbikukkumise põhjuseks Glazunovi alkoholijoobes dirigeerimine.
Roiu raamatukogu
Roiu raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Kastre vallas Roiu asulas. Raamatukogu juhataja on Elle Kruus.
Kalahari kõrb
pisi|Kalahari kõrbe asend Lõuna-Aafrikas (tumepunasega) pisi|Kalahari kõrb Namiibias Kalahari kõrb (afrikaani keeles dorsland 'janune maa' või 'kuiv maa')  on Aafrikas asuv pooleldi põuane liivane savann pindalaga 900 000 km². See katab suure osa Botswanast ning osa Namiibiast ja Lõuna-Aafrika Vabariigist.
Tegemist on poolkõrbega, kus on rohkem loomi ja taimi kui päris kõrbes. Vihma sajab vähe (tavaliselt 110–190 mm aastas) ja suviti on temperatuurid väga kõrged. Ainus aasta ringi voolav jõgi Okavango moodustab loodes elurikka delta. Bušmanid on elanud Kalaharis kui kütid ja korilased juba 20 000 aastat.
Ohne
thumb|upright|Ohne kirik, Grafschaft Bentheimi vanim kirik (osaliselt 13. sajandist
Valla pindala on 9 km². 31. detsembril 2015 elas seal 587 inimest.
Ohne asub Nordhorni ja Steinfurti vahel, Nordrhein-Westfaleni piiril. Vald kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Schüttorf.
Ohne vald Schüttorfi valdade ühenduse lõuna- ja kaguosas näitab selget, väga kompaktset külakohta ja asub otse Vechte jõe koolmel. Omavalitsusliku külakeskusena Vechte oru kohal iseloomustab Ohne asustuse arengut, erinevalt mistahes muust maaomavalitsusest, mitte hajutatud asetsemine, vaid majapidamiste ja ehitiste koondumine. Isegi hajusad majapidamised asuvad üsna küla lähedal, koos kiriku, mänguplatsi ja erinevate muude külale iseloomulike institutsioonidega.
Külakoha kõrval tähistavad valla ala laialdane põllumajanduslik maa (ka ilma taludeta paigad) ja läänepoolsemas osas metsad, mis ulatuvad Bad Bentheimini.
Ajalugu
thumb|Tee Vechtebridgest Ohne keskusse
Ala oli asustatud juba paleoliitikumis. Küla on Grafschaft Bentheimi vanim. Frangi sisserändajad rajasid Karolingide ajal küla "Oen".
Paiga servast, kus oli küla algne keskus, laienes asustus väljapoole. Küla tänase kuju tõi esile mitte ainult kõige vähem Vechte oru poolt oma laia lammiga ja, kõige hiljemas minevikus, külakohta jäävate talumaadega. Küla nime on esmamainitud 1213. aastal ühesilbilisel kujul "On" (saksa keeles tavaliselt sõnalõpu -e hääldub ja lisandunud "švaa" heli teeb nime "Ohne" kahesilbiliseks).
Ohnes on ka valla ainus tuulepark.
Kultuur ja vaatamisväärsused
Küla on säilitanud oma traditsioonilise iseloomu. L 68 (liidumaa kiirtee) ja K 25 (kreisi maantee) hoiavad liiklust külateelt eemal. Peenelt kujundatud väike küla keskel asuv väljak, kus kunagi seisis sõduri mälestusmärk, on tähistatud vana puu kasvuga. Seal on neli tihendamiseks kärbitud pärna ja veel üsna tavalisel moel kärbitud pärnasid ning ka kaks kõrget viirpuud. Väljak täidab ikka veel transpordiülesandeid. Teed on munakividega ja parkidesse on pandud punased sillutiskivid. Ümbritsevad hooned sobivad üsna harmooniliselt oma punastest tellistest fassaadidega või punase klinkervoodriga.
Ebatavaliselt ei seisa küla kirik otse väljakul, vaid on ühe hooneterea taga. Väljakult kulgeb rada läbi looduslike alade kuni Vechteni. Kõrgete viirpuudega rada viib kiriku taha puitsillani üle jõe. Neile, kes soovivad viivitada, on laud ja pingid. Jõest idas tee jätkub, ümbritsetud mõlemalt küljelt hekkidega, ja lõpeb kreisitee kui jalgrattateega.
Ehitised
Kalvinistlik kirik on arvatavasti Grafschaft Bentheimi vanim kirik, ehitatud 13. sajandi alguses.
Transport
Autobahn A 31 asub 8 km vallast.
2007. aasta mai algusest alates kulgeb Bürgerbus, liin 510, Schüttorfist Ohne ja Bilki teed pidi Wettringenisse ning Haddorfi, Ohne ja Samerni teed pidi tagasi Schüttorfi. Juhid töötavad tasuta ja suudavad hoida märkimisväärsed kulud all.
Kaks turistide rattateeprojekti, Grafschafter Fietsentour (Fietse on kohalik sõna jalgratta kohta) ja Vechtetalroute ('Vechte oru tee') viivad läbi küla, näidates külalistele, kui tihedalt küla kokku kasvanud on, ja paljastades midagi ühiskondlikust elust.
Areng
Ohne vallas, oma hoonetega, nagu on näidatud senini operatiivses maakasutuse planeerimises, on veel arenguvõimalusi, mis suures osas täidavad prognoositavat nõudlust.
Tarkvaraline raadio
pisi|Tarkvaralise raadio plokkskeem|300px Tarkvaraline raadio on raadioside loomist võimaldav süsteem, kus tavaliselt riistvaraga teostatavad ülesanded viib läbi tarkvara. Tarkvaralise raadio plussideks on kokkuhoid seadmete pealt, süsteemi kiire muudetavus ja võimalus töötada väga suures sagedusvahemikus ja väga erinevate modulatsioonitüüpidega. Tarkvaraline raadio on alles viimasel aastakümnel muutunud laialt kasutavamaks, kuna alles viimastel aastatel on tavaliste arvutite võimsus jõudnud piisavale tasemele. Tarkvaralist raadiot ei tohiks segi ajada tarkvaraliselt juhitud raadioga, kus riistvara parameetreid muudetakse tarkvaraliselt. Tarkvaralise raadio plussid avalduvad rohkem raadiovastuvõtjas kui raadiosaatjas.
Kõige lihtsamal juhul koosneb tarkvaraline raadio antennist, analoog-digitaalmuundurist, digitaal-analoogmuundurist ja arvutist. Selline lahendus on aga suurte tehniliste raskuste ees. Nõrkade signaalide vastuvõtuks oleks veel vaja madalsignaalide võimendit ja tugevama signaali saatmiseks võimendit. Enamasti kasutatakse signaalide digiteerimiseks spetsiaalset liidest, kuid kui vastavat võimalust ei ole, on võimalik riistvara kasutades signaali sagedust veelgi allapoole tuua, misjärel on võimalik kasutada ka arvuti helikaarti.
Tarkvaralise raadio tüübid
Tarkvaralise raadio mõistet kasutatakse erinevates töödes erinevalt, segaduse vältimiseks on juhtiv foorum tarkvaralise raadio teemal, Wireless Innovation Forum, jaganud tarkvaralised raadiod eri tasemete vahel.
Kohanev raadio
Kohanev raadio jälgib enda parameetreid ja kohandab ennast, et töötada efektiivsemalt. Tarkvaraline raadio muudab kohaneva raadio paindlikumaks.
Intelligentne raadio
Intelligentne raadio on kognitiivse raadio edasiarendus, mis on võimeline õppima ennast üha paremini kohandama.
Tarkvaraline antenn
Tarkvaraline antenn on suudab kohanduda vastavalt saate-või vastuvõtusagedusele, muutes oma karakteristlikke omadusi vastavalt vajadusele, olles alati parim kindla lainepikkusega signaali kasutamiseks. See alles arendamisjärgus rakendus võimaldaks kasutada nõrgemaid võimsuseid. Tarkvaraline raadio võimaldaks tarkvaralist antenni kasutada tunduvalt suuremas sagedusvahemikus kui tavapärased raadiod.
Ülesehitus
Ideaalne raadiovastuvõtja on arvuti, mis on AD muunduri abil ühendatud antenniga. Nõrgemate signaalide kuulamiseks oleks vaja neid eelnevalt võimendada, kuna digiteerimisel neid muidu ei märgataks. Ideaalne raadiosaatja oleks antenn, mis oleks DA muunduri abil ühendatud arvutiga, vajalik oleks ka võimendi. Kumbki variant ei ole veel kõrgemate sageduste puhul kasutuses, kuna puuduvad piisavalt head muundurid, mis töötaksid piisavalt suure sageduse ja piisavalt suure täpsusega. AM raadio madalamaid sagedusi on juba õnnestunud saateantenni läheduses kuulata. Uuemad tarkvaralised raadiovastuvõtjad kasutavad tavapärase raadiovastuvõtja esimesi komponente: ostsillaatorit, segustit ja sagedusfiltrit, et saavutada vahesagedusel olev analoogsignaal, mis seejärel digiteeritakse ja mille edasine töötlus toimub juba tarkvarapõhiselt. Kuna enamik analoog-digitaalmuundureid ei suuda digiteerida väga nõrku signaale, kasutatakse vahel ka nõrkade signaalidevõimendit enne signaali digiteerimist. Kui digiteerimiseks pole piisavalt võimsat seadet, peab veel sagedust vähendama, misjärel on arvuti helikaart võimeline andmeid digiteerima.
Ajalugu
Tarkvaralise raadio juured pärinevad Euroopa ja USA kaitsevägede projektidest, kus üritati luua raadiosüsteem, mis oleks võimeline töötama väga suures sagedusvahemikus ja olema samas kiiresti võimeline sagedust vahetama. Tarkvaraline raadio on võimeline ühendama omavahel kiiresti varem erinevate sageduste ja modulatsiooniga töötavad asutused. Olukorras, kus kahe riigi üksused peavad koos töötama, võimaldab tarkvaraline raadio ennast kiiresti vastavalt vajadusele kohandada. Kuna tarkvaraline raadio on võimeline jälgima üheaegselt laia spektrivahemikku, ja vajadusel hüppama kiirelt ühelt sageduselt teisele, oli see sõjaväele ahvatlev kontseptsioon. Tarkvaralise raadio suudab lisaks laiale spektrivahemikule aru saada ka erinevatest modulatsioonidest. Nende vooruste abil on ta kergesti seadistatav uute sageduste ja modulatsioonide jaoks. Üks esimesi tarkvaralise raadio väljaarendatud projekte oli USA sõjaväe SpeakEasy. Termini "tarkvaraline raadio" võttis kasutusele Joseph Mitola III 1991. aastal, teda peetakse ka tarkvaralise raadio isaks.
GNU Radio
GNU Radio on tasuta tarkvarapakett, mis on viimastel aastatel leidnud laialdast kasutamist. Olles kergesti ühendatav erinevate seadmetega on temaga võimalik kasutada väga erinevates rakendustes. GNU Radio koosneb C++ kirjutatud signaalitöötlusplokkidest, mis on ühendatud kasutades Python programmeerimiskeelt. Võimaldamaks kergemat kasutamist on loodud ka GNU Radio Companion, milles on võimalik graafiliselt tarkvaraplokke ühendada.
Maria Kalm
Maria Kalm (sündinud 2. juuniil 1983) on eesti sisustuskunstnik.
Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2009. aastal.
Ta tegutseb teatrikunstnikuna.
Lasnamäe paljand
Lasnamäe paljand on paljand Tallinnas Laagna tee lõunaküljel endisest Lasnamäe karjäärist loodes.
Jan Miodek
thumb|Jan Miodek (2006) Jan Franciszek Miodek (sündinud 7. juunil 1946 Tarnowskie Górys Poolas) on poola (Sileesia) keeleteadlane, sileesia ja poola keele populariseerija, Wrocławi ülikooli professor.
Lasnamäe paljand
Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina ning see on üksikobjektina looduskaitse all.
Jan Miodek
2009. aastast juhib ta TVP Polonia saatesarja "Słownik polsko@polski".
Lasnamäe paljand
Paljandi kogupaksus on 11 meetrit. Sellel paljanduvad Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lade. Paljandit loetakse Lasnamäe lademe stratotüübiks.
Paljandist vahetult Kesklinna pool asub Laagna tee ääres Mäekalda paljand.
Sotsialistliku töö kangelane
pisi|150px|[[Sirp ja Vasar (medal)|Medal "Sirp ja Vasar" oli Sotsialistliku töö kangelase tunnus]] Sotsialistliku töö kangelane (vene keeles Герой Социалистического Труда) oli aunimetus NSV Liidus aastatel 1938–1991, efektiivse töö eest antud kõrgeim aunimetus.
Eocronartiaceae
Eocronartiaceae on sugukond kandseeni.
Sugukond kuuluvad perekonnad Eocronartium, Herpobasidium, Jola, Platycarpa ja Ptechetelium.
Eurolines
pisi|Eurolines'i kaubamärgiga buss Eurolines on Euroopa-siseseid kaugmaabussireise organiseeriv ettevõte; ühtlasi ka kaubamärk.
Ettevõtte peakontor asub Belgias Brüsselis.
Taevameridiaan
pisi|Taevameridiaan on märgitud oranži joonega. Punane täpp O on vaatleja asukoht
Eurolines
Balti riikides kasutab kaubamärki Eurolines bussiettevõte LuxExpress.
Taevameridiaan
Taevameridiaan on taevapooluseid ja seniite läbiv taevasfääri suurringjoon.
Nikolai Generalov
Nikolai Generalov (1905 – 19. juuli 1990) oli Nõukogude Liidu diplomaat (suursaadik, 1953).
Ta oli Nõukogude Liidu suursaadik Austraalias 1953–1954, saadik Uus-Meremaal 1953–1955 ja suursaadik Liibüas 1956–1959.
Särjesilm
Särjesilm (Batrachium) on tulikaliste sugukonda tulika perekonda arvatud alamperekond.
Eestis kasvab viis sellesse alamperekonda kuuluvat pärismaist liiki:
Eocronartium
Eocronartium on perekond kandseeni.
Pilvikulaadsed
Pilvikulaadsed (Russulales) on kandseente hõimkonna Agaricomycetes klassi kuuluv selts seeni.
Seltsi on arvatud järgmised sugukonnad:
Jonna Tervomaa
pisi| pisi| Jonna Marika Tervomaa (sündinud 7. jaanuaril 1973 Forssas) on soome laulja ja laulukirjutaja. Ta sai tuntuks kümneaastasena, kui võitis lauluvõistluse "Syksyn Sävel" lauluga "Minttu sekä Ville". Täiskasvanuna alustas ta oma karjääri aastal 1998 omanimelise albumiga.
Tervomaa hittide hulka kuuluvad "Suljettu sydän" (1998), "Yhtä en saa" (1999), "Rakkauden haudalla" (2003), "Myöhemmin" (2004), "Se ei kuulu mulle" (2004).
IPhone 5c
pisi
iPhone 5c on Apple'i puuteekraaniga nutitelefon. See on koos kõrgema klassi iPhone 5s-iga üks iPhone 5 järeltulijatest. Apple esitles iPhone 5c-d ja 5s-i esimest korda 10. septembril 2013 ning müüma hakati neid sama aasta 20. septembril, lõpetades sellega ühtlasi iPhone 5 müügi.
iPhone 5c kasutab iOS-i tarkvara iOS 7.1.
iPhone 5c kasutab enamjaolt sama riistvara mis iPhone 5, iPhone 5s-ist erineb see järgmiste elementide poolest: A6 kiip uuema A7 asemel, sõrmejäljeluger ning kaamera sarivõtte- ja aegluubis videovõtterežiimi olemasolu. iPhone 5c on valmistatud polükarbonaadist (korpus on kas sinine, roheline, roosa, kollane või valge) erinevalt iPhone 5-st ja 5s-ist, mille korpus on valmistatud metallist.
Neocube
pisi|Neocube on kuubik, mis on kokku pandud kerakujulistest [[neodüümmagnetitest]] Neocube ehk NeoKuubik on paljudest väikestest magnetkuulidest koosnev mänguasi, mille osadest saab moodustada palju kujundeid. Tavaliselt on ühes kogumis 216 väikest magnetit.
NeoKuubiku liigitamine mänguasjade hulka pole päris kindel. Mõnes riigis võib NeoKuubikute reklaam ja müük olla keelustatud.
Hoiatus
NeoKuubikuid kattev kiht võib metallide suhtes ülitundlikel inimestel põhjustada allergiat.
Palsmane kihelkond
pisi|Riia kreis [[Ludwig August Mellini kaardil "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel" (1798)]] Palsmane kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Palzmar, läti keeles Palsmanes draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Valga kreisis. See moodustati aastal 1783.
Ajalugu
1688. aastal oli Palsmane Smiltene filiaalkirik, kuid 1697. aastal oli ametis oma pastor. Seejärel liideti kihelkond Aumeistri kihelkonnaga, millest sai 1728. aastal iseseisev kihelkond.
Rõngu raamatukogu
pisi|Rõngu raamatukogu pisi Rõngu raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Elva vallas Rõngu asulas. Raamatukogu juhataja on Rasmus Toompere.
Zach Bogosian
Zachary M. Bogosian (sündinud 15. juulil 1990 New Yorgi osariigis Massenas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.
Aastatel 2006–2008 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes.
2008. aastal valis Atlanta Trashers ta NHL-i draft'is kolmanda valikuna. 2008. aasta septembris sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta sama aasta 10. oktoobril hooaja avamängus Washington Capitalsi vastu. Juba oma esimeses mängus sai ta karistuse ja osales kakluses. NHL-is lõi Bogosian esimese värava 17. jaanuaril 2009 mängus Nashville Predatorsi vastu. Hooajal 2011/12 tegi Bogosian NHL-is oma kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi viis väravat ja andis 25 väravasöötu.
2015. aasta veebruaris kaubeldi Bogosian Buffalo Sabresi.
2020. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightningiga. Samal aastal võitis ta Lightningiga Stanley karika.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Toronto Maple Leafsiga. Pärast ühte hooaega Maple Leafsis naasis ta 2021. aasta juulis Lightningi, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.
USA jäähokikoondise koosseisus osales Bogosian 2009. aasta maailmameistrivõistlustel.
Jan Rustem
Jan Rustem (armeenia keeles: Յան Ռուստամ) (1762 İstanbul – 1835 Dūkštase lähedal Leedus) oli armeenia, türgi või kreeka päritolu kunstnik, kes elas ja töötas Rzeczpospolita aladel. Olles peamiselt portreekunstnik, tehti talle ülesandeks oma ajajärgu väljapaistvate isikute portreteerimine. Ta oli mitu aastat professor Vilniuse Ülikoolis.
Ta sündis İstanbulis ning olles noor orb, toetas teda Poola-Leedu aadlik Adam Kazimierz Czartoryski, kes kutsus ta Poola-Leedu riiki ca 1774. Czartoryski tasus tema õpingute eest Varssavis, kus teiste hulgas olid tema õpetajad Jean-Pierre Norblin de La Gourdaine ja Marcello Bacciarelli. Vahemikus 1788–1790 kolis ta Saksamaale, kus temast sai vabamüürlane. Kaks aastat hiljem naasis ta Poola-Leedu riiki ning elas mõnda aega Varssavis, kolides hiljem Vilniusesse.
Peale Poola jagamisi alustas Rustem tööd Franciszek Smuglewiczi assistendina Vilniuse koolis, mis hiljem nimetati ümber Vilniuse Keiserlikuks Ülikooliks. Peale Smuglewiczi surma võttis Rustem üle osa tema kohustustest. Aastal 1811 sai temast joonistamisprofessor ning aastal 1819 maalikunsti professor. Rustem lahkus töölt 1826, kuid pidas jätkuvalt loenguid kuni oma surmani. Tema edukate õpilaste hulgas olid Tarass Ševtšenko, Józef Oleszkiewicz, Kanuty Rusiecki ja Michał Kulesza.
Brockhausen
Brockhausen (ka Brockhusen) oli Lübeckist pärit Eestimaa, Kuramaa ning Liivimaa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Brockhausenid olid pärit Lübeckist. Mitu suguvõsa haru rändas sealt Läänemereprovintsidesse. Nende kohta on esimesi teateid XVI sajandi algusest, mil Wolmar Brockhusen (suri pärast 1548) oli Tallinna raehärra. Tema järgi on Tallinnas nimetatud Brookusplats.
16. sajandil elanud Lübecki bürger Daniel Brockhusen rajas teise suguvõsa pealiini, võib-olla oli ta Daniel Brockhuseni (suri enne 1566) pojapoeg. Tema poeg Daniel Brockhusen (1616−?) rändas Lübeckist Kuramaale ja sai Kuramaa liini esiisaks; see haru kustus XVIII sajandi alguses. Tema pojapoeg Gotthard Johann Brockhausen (1660−?) asus elama Riiga, kus oli kaupmees. Viimase noorem poeg, Riia raehärra Georg Gottfried Brockhausen (1701−1752) omandas 1748. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli ja ostis järgmisel aastal Dole mõisa; aadliliin kustus tema laste surma järel. Riia liin jätkus tema vanema venna Karl Wilhelm Brockhuseniga (1696−?), kelle pojapoeg Ikšķile-Salaspilsi pastor Christian Wilhelm Brockhusen (1768−1842) tõsteti ordeni kaudu Vene aadlikuks. Tema liin oli veel alles 20. sajandi algul. Aastatel 1805−1877 oli Ikšķile-Salaspilsi pastorikoht nende valduses. Christian Wilhelmi poeg Georg Wilhelm Eduard von Brockhusen (1808−1881) asus elama Tartusse, kus sai Tartu kodanikuks ja tegutses juveliirina. Ta rajas Tartu-Võru liini, mis oli alles veel 20. sajandi alguses. 16. ja 17. sajandi vahetusel Riias elanud Paul Brockhausen kuulus ilmselt samuti sellesse suguvõsasse, ehkki põlvnemisliini ei ole võimalik tõendada. Tema järeltulijate hulgas oli mitu Riia raadi tõusnud isikut. Liin suri välja 1743. aastal.
Maxim Rodshtein
pisi |260px|Maxim Rodshtein (2013)
Maxim Rodshtein (heebrea keeles מקסים רודשטיין; vene keeles Максим Эдуардович Родштейн Maksim Eduardovitš Rodštein; sündinud 19. jaanuaril 1989 Leningradis) on Iisraeli maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007).
Rodshtein on mänginud maailmakarikavõistlustel 2007., 2011., 2015. ja 2017. aastal (2007. ja 2011. aastal kaotas ta avaringis, 2015. aastal kaotas teises ringis Vassõl Ivantšukile ning 2017. aastal Bakuus võitis teises ringis Michael Adamsit ja kolmandas ringis Anton Kovalyovi, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Vladimir Fedossejevile).
Ta on abielus naiste malesuurmeistri Tereza Rodshteiniga.
Laineli Parrest
pisi|Laineli Parrest 2021. aasta Arvamusfestivalil pisi|Laineli Parrest 2022. aasta Arvamusfestivalil Laineli Parrest (sündinud 19. detsembril 1979) on kunstiteadlane ja -pedagoog.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas. 2007. aastal sai interdistsiplinaarsete kunstide alal magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias.
Ta on olnud Linnagalerii kuraator ja alates 2020. aastast on Viljandi kunstikooli direktor. Kunstiõpetajana õpetab ta eeskätt kaasaegset kunsti ja juhendab loovtöötube.
Toponüümiline perekonnanimi
Toponüümiline perekonnanimi on perekonnanimi, mis on tuletatud kohanime järgi.
Inkarnaat
Inkarnaat (ladina keeles incarnatus 'lihaks saanud'), eestikeelne vaste võiks olla ihuvärv, on maalikunstis kasutatav inimese ihu värvi toon. Tavaliselt mõeldakse selle all heledat valkjas-kollakas-roosakat värvitooni, mis vastab europiidsest põhirassist inimese nahavärvile. Tavakeeles kasutatakse värvinimena omadussõna ihuvärvi (näiteks sukkade, pesu, kanga vms kohta).
Heraldikas vastab ihuvärvile heraldiline tinktuur lihavärv.
Variatsioonid
Ihuvärv võib tähendada tervet rida heleduse, küllastuse või värvitooni poolest erinevaid varjundeid olenevalt ajastust, kunstistiilist ja maalimistraditsioonist.