cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Efterklang
Ajalugu
Järgmine album „Parades" ilmus oktoobris 2007. See sisaldas 30 külalismuusiku tööd, esindatud olid nii keelpillid, vaskpuhkpillid kui ka koor, ja see oli raske 18 kuud kestnud töö vili. Samal ajal tehti koostööd Taani helilooja Karsten Fundali ning Taani Rahvusliku Kammerorkestriga. Sellest sündis teine „Paradesi" versioon, mis tuli albumina välja 2009. aasta septembris, seekord juba plaadifirma 4AD väljaandel. Bändi vana esindaja soovis samal aastal välja anda Efterklangi ja orkestri live-esinemiste CD ja DVD „Performing Parades". Albumi raames käidi kaks aastat järjest tuuril nii Põhja-Aasias, Euroopas kui ka Aasias ning tehti üle 130 etteaste . „Parades" (2007) pälvis mitme kriitiku suure heakskiidu ning muusikaajakiri Clash on albumi valinud viie aasta albumite 40 parima sekka. Kodumaal Taanis on saadud olulisi auhindu (kolm Steppeulveni preemiat aastal 2007 ning kaks Taani muusikaauhinda aastal 2008).
Viimane täispikk album „Magic Chairs" (2010) on pisut kergema, n-ö popima muusikasse suhtumisega. Kaasa on aidanud briti produtsent Gareth Jones . Efterklang on sel albumil soovinud olla konventsionaalsem ja kuulajasõbralikum, kuid sellega on kaotatud neile iseloomulik eriline aura . Siinkohal on bändi võrreldud näiteks Beatlesi, Radioheadi või Pink Floydiga enne seda, kui nad hakkasid oma muusikas keerulisemaks minema. Efterklang näib aga liikuvat vastupidises suunas . Nende stiililist käekäiku võib võrrelda ka Sigur Rósiga, kelle viimane album („Með suð í eyrum við spilum endalaust", 2008) oli samuti eelmistest tantsulisem.
Koosseis
Bändi põhikoosseisus on neli liiget: Mads Brauer, kes vastutab elektroonilise külje eest, laulja Casper Clausen, löökpilli- ja trompetimängija Thomas Husmer ning basskitarrist Rasmus Stolberg. Klahvpillimängija Rune Mølgaard on bändist eraldunud, kuid aitab vahel lugusid kirjutada. Live-esinemistel on kaasa löönud veel pillimehi: trompetimängija Niklas Antonson, viiuldaja Peter Broderick, kitarrist Frederik Teige ning klaverit ja flööti mängiv, vokaaliga abistav Heather Woods Broderick. Alates 2006. aastast on muusikavideote ja kunstilise poole (lavakujundus, T-särgid jms) eest hoolitsenud kunsti- ja disainibüroo Hvass&Hannibal.
Plaadifirmad
Viimane album „Magic Chairs" ilmus 22. veebruaril 2010 (23. veebruaril USA-s) plaadifirma 4AD väljaandel. Firmal on leping mitme tuntud artistiga (näiteks Norra ansambliga Serena Maneesh, ameerika lauljaga Ariel Pink ja bändiga TV On The Radio) . Enne seda on koostööd tehtud peamiselt plaadifirmaga The Leaf Label. Bänd on loonud ka enda plaadifirma Rumraket, mis teeb koostööd ka ansamblitega Grizzly Bear ja Amiina.
Efterklang ja Eesti
Eestit on Efterklang külastanud kaks korda. 2008. aasta novembris anti kontsert Tallinnas Von Krahli teatri baaris üritustesarja "Jazz'n'Motion" raames. Kontsert toimus albumi "Parades" ainetel. Samal perioodil esilinastus kinos Sõprus Taani lühifilm "Teisel pool" (režissöör Samuel Jaquemin), millele Efterklang lõi taustamuusika ning kus osalesid ka mitmed Eesti näitlejad, nagu Tambet Tuisk, Raivo E. Tamm, Taavi Eelmaa ja Ivo Uukkivi.
8. aprillil 2010 esines Efterklang taas Von Krahlis ning esitles oma värsket albumit "Magic Chairs". Viimast albumit on Eestis kritiseeritud ebaoriginaalsuse ja igava lihtsuse pärast, kuid lihtsust nad oma viimasel plaadil taotlevadki. Efterklang on suureks eeskujuks nimetanud eesti heliloojat Arvo Pärti, kelle koorimuusika mõjub meisterlikult lihtsana.
Aed-moorputk
Kasutamine
Antiikroomlased pidasid pastinaaki afrodisiaakumiks. Ammustel aegadel kasutati pastinaagi söödavat osa ka tervise turgutamiseks. Juurte vee-, piima- või veinitõmmist pakuti kurnatud haigetele ning ergutati sellega söögiisu ja korrastati seedimist.
Oskar Hoffmann
Looming
Esines arvukail näitustel Düsseldorfis, Münchenis, Viinis, Berliinis jm.
Viini jõgi
pisi|Viini jõge ületavad [[Zollamtsstegi sild ja metroosild]] pisi|Kiirtranspordisõlm Wienflussi ääres Viini jõgi (saksa keeles Wienfluss) on 34 kilomeetri pikkune jõgi, mis voolab 15 kilomeetri ulatuses läbi Austria pealinna Viini. Wienerwaldi lääneosas Rekawinkeli lähistelt lähtuv jõgi suubub Mandri-Euroopa pikkuselt teise jõe Doonau kanaldatud harusse Donaukanalisse. Jõe paremkaldal asub Schönbrunni palee esine väljak, vasakkaldal suudmes vanalinn Innere Stadt.
Jõge võivad kevaditi tabada üleujutused.
Dokk (täpsustus)
Dokk on mitmetähenduslik sõna.
Bonni konventsioon
Bonni konventsioon (inglise keeles Convention on the Conservation of Migratory Species of Wild Animals, lühend CMS; eesti keelde tõlgitud nt kui Metsloomade rändliikide kaitse konventsioon) on 1979. aastal Bonnis sõlmitud ja 1983. aastal jõustunud rahvusvaheline looduskaitsealane kokkulepe (konventsioon).
Eesti liitus Bonni konventsiooniga 1992. aastal.
Bonni konventsioonil on mitmeid sellega seotud leppeid. Eesti on liitunud EUROBATS-i leppega (nahkhiirte kaitse lepe) ja AEWA leppega (Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkulepe), ettevalmistamisel on liitumine ASCOBANS-i leppega (Põhjamere ja Läänemere väikevaallaste kaitse kokkulepe).
Otto Harpe
Otto Gottlieb Harpe (1730 Tallinn – 10. jaanuar/21. jaanuar 1796 Kadrina) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 26. septembril 1750) Göttingeni ülikoolis ja (immatrikuleeriti 18. juulil 1755) Helmstedti ülikoolis. Ordineeriti 20. oktoobril 1759 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1759–1796 (kutsuti 2. augustil 1759) Kadrina Katariina koguduse õpetaja. 21. veebruarist 1778 oli ta Eestimaa ülemapellatsioonikohtu liige. Ta aitas kaasa vennastekoguduse tööle oma koguduses.
Shunichi Kumai
Shunichi Kumai (jaapani keeles 熊井 俊一 Kumai Shunichi) oli Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1934. aastal 2 mängu.
Konstantin Korovin
pisi|Konstantin Korovin|alt=|286x286px Konstantin Korovin (vene keeles Константин Алексеевич Коровин Konstantin Aleksejevitš Korovin; 5. detsember (vkj 23. november) 1861 Moskva – 11. september 1939 Pariis) oli vene maalikunstnik, teatrikunstnik, õpetaja ja kirjanik, vene impressionismi rajaja.
Elulugu
Konstantin Aleksejevitš Korovin sündis 23. novembril 1861 Moskvas oma vanaisa, esimese gildi kaupmehe Mihhail Jemeljanovitš Korovini majas. Hoolimata praktilisest meelelaadist ei olnud vanaisa muusika suhtes ükskõikne, kutsus sageli muusikuid külla ja korraldas kontserte rahvalauludega. Kõik need lapsepõlvemälestused kajastusid hiljem Konstantin Korovini loomingus.
Kunstniku isa Aleksei Mihhailovitš Korovin lõpetas õigusteaduskonna, ema Apollinarija Ivanovna Volkova oli harfimängija. Konstantin oli peres teine ​​laps, vanem vend Sergei Aleksejevitš Korovin oli samuti kunstnik. Kahjuks ei pärinud Aleksei Korovin äriomadusi ja pärast Mihhail Korovini surma läks ta pankrotti. Pere pidi kolima Moskva lähedale Bolšije Mõtištši külla (Большие Мытищи, nüüd Mõtištši linn).
Aastatel 1875–1886 õppis Konstantin Korovin Moskva maalikunsti, skulptuuri ja arhitektuuri koolis (Московское училище живописи, ваяния и зодчества) Aleksei Savrassovi ja Vassili Polenovi juures. Juba koolis huvitus ta impressionismist, kuid mitte kõik õpetajad ei suhtunud tema uuendustesse soosivalt. Sellest hoolimata sai Konstantin Korovin 1883. ja 1884. aastatel õlimaalietüüdi ja joonistamise eest hõbemedali. 1884. aastal sai ta koos kaaslase Levitaniga klassikunstniku tiitli. Tänu Vassili Polenovile tutvusid nad tuntud metseeni ja ettevõtja Savva Ivanovitš Mamontoviga. Konstantin Korovinile tuli see tutvus kasuks, ta sattus Mamontovi ringi, mis kandis nime Abramtsevo kunstiring. Sellesse ringi kuulusid ka Vassili Dmitrijevitš Polenov, Mark Matvejevitš Antokolski, Adrian Viktorovitš Prahhov, Valentin Aleksandrovitš Serov, Ilja Jefimovitš Repin, Viktor Mihhailovitš Vasnetsov, Apollinari Mihhailovitš Vasnetsov, Mihhail Aleksandrovitš Vrubel, Jelena Dmitrijevna Polenova, Mihhail Vassiljevitš Nesterov, Marija Vassiljevna Jakuntšikova. Ringis domineerisid ideed taaselustada huvi vene traditsioonilise kultuuri, rahvaluule, rahvakunsti ja käsitöö vastu.
Just Mamontovi ringis alustas Konstantin Korovin oma tegevust teatridekoraatorina. Esialgu tegi Konstantin Korovin visandeid lavastuste kujundamiseks Mamontovi kodulaval ja seejärel Eraooperi (Московская частная русская опера) laval. Mamontovi jaoks kujundas ta Aleksandr Ostrovski näidendil põhineva kodulavastuse "Lumetüdruk", töötas ooperite "Aida", "Lakmé" ja "Carmen" lavastustega. Eraooperis tutvus Korovin Fjodor Šaljapini, oma tulevase abikaasa Anna Jakovlevna Fidleri ja teiste artistidega.
1887. aastal külastas Konstantin Korovin esimest korda Pariisi. Ta oli vaimustuses ja kirjutas oma päevikusse, et polnud nii palju värve kusagil näinud. Ta oli nähtust šokeeritud.
1888. aastal veetis ta suve Vassili Polenovi suvilas Žukovka külas, kus maalis oma esimesed tõeliselt impressionistlikud teosed.
1892. aastal sõitis Korovin taas Prantsusmaale, kus veetis peaaegu aasta, õppides tundma Prantsuse kaasaegset kunsti. Naastes Venemaale, läks ta koos Valentin Seroviga reisile Põhja-Venemaale. Kunstnikud viibisid Murmanskis, Arhangelskis, Dvina kaldal ja Novaja Zemljal. Sealt siirduti edasi Lapimaale Rootsi ja Norrasse. Konstantin Korovin oli lummatud Põhjala maastikest. Pärast reisi lõi kunstnik oma kuulsad Põhjala-teemalised teosed.
1896. aastal sai Korovin Mamontovilt tellimuse Kaug-Põhja paviljoni kavandamiseks Nižni Novgorodis toimuvale ülevenemaalisele näitusele.
1889. aastal kutsuti Konstantin Korovin tööle Suurde teatrisse. Keiserlikud teatrid andsid suurepärase võimaluse uute ideede elluviimiseks, mida Korovin rakendas teatri- ja dekoratiivkunstis.
1900. aastal kavandas Korovin Pariisi maailmanäituse jaoks Venemaa paviljoni käsitöö-osakonna: maalikunstnik Nikolai Klodti abiga lõi ta 30 paneeli Siberi, Kesk-Aasia ja Kaug-Põhja piltidega. Need teosed tõid talle suurt edu. Konstantin Korovin ülendati Auleegioni ordeni kavaleriks, ta sai kaks kuld- ja mitu hõbemedalit.
Pärast Pariisist naasmist jätkas Korovin tööd teatris. 20. sajandi alguses valmistas kunstnik teatridekoratsioone ooperitele, ballettidele ja draamalavastustele, tegi visandeid kostüümidele. Ta tegi kujundused lavastustele "Faust" (1899), "Küürselg-sälg" ("Конёк-Горбунок", 1901), "Sadko" (1906) ja "Kuldkikas" ("Золотой петушок", 1909). Korovin kujundas lavastused Maria teatris, Suures teatris ja La Scala teatris. Hoolimata suurest töökoormusest hakkas Konstantin Korovin koos Valentin Seroviga alates 1901. aastast andma tunde Moskva maalikunsti, skulptuuri ja arhitektuuri koolis ja Stroganovi kunstikoolis (praegune Московская государственная художественно-промышленная академия имени С. Г. Строганова). 1905. aastal valiti Konstantin Korovin akadeemikuks.
20. sajandi alguses töötas kunstnik ka portreemaalijana. 1910. aastatel sai tema uueks harrastuseks natüürmort.
Esimese maailmasõja ajal Konstantin Korovin haigestus ja läks ravile Sevastopolisse. Aastatel 1910–1917 elas kunstnik pikka aega Gurzufis suvilas. Ta töötas palju ja viljakalt. Pärast 1917. aasta revolutsioone ei naasnud Korovin enam Gurzufi. Oktoobrirevolutsiooni järel tegeles Korovin aktiivselt kunstimälestiste konserveerimisega ja jätkas koostööd teatritega. Iga aastaga läks tal Venemaal elu raskemaks. 1922. aastal kolis Korovin Anatoli Lunatšarski soovitusel perega Prantsusmaale. Ta ei naasnud Venemaale. Alguses segasid rahalised raskused, siis haigestus Korovini naine raskelt.
Kunstnik veetis oma elu viimased 16 aastat Pariisis. Teoseid osteti vähe, peamiselt ostsid vanad sõbrad. Korovin teenis raha oma memuaaride avaldamisega vene emigrantlikus ajakirjanduses.
Konstantin Korovin suri südamerabandusse 11. septembril 1939 ja maeti Pariisi lõunapoolse äärelinna Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule.
Õpetajad ja õpilased
Konstantini ja tema venna Sergei esimesed õpetajad olid nende vanemad, kes joonistasid väga hästi ja innustasid lapsi maalima. Ema Apollinarija Volkova maalis palju akvarellidega, isa Aleksei Korovin joonistas pliiatsitega. Peredvižnik, kunstnik Illarion Mihhailovitš Prjanišnikov ja maastikumaalija Lev Lvovitš Kamenev arendasid ja suunasid vendade Korovinite maalimisoskust. Väike Konstantin Korovin tegi märkimisväärseid edusamme, katsetades nii maastiku- kui ka portreemaaliga.
1875. aastal astus Konstantin Korovin Moskva maalikunsti, skulptuuri ja arhitektuuri kooli arhitektuuriosakonda, kuid kolis aasta hiljem maaliosakonda. Konstantin Korovini esimene õpetaja Moskva maalikunsti, skulptuuri ja arhitektuuri koolis oli Aleksei Savrassov. Ta juhtis maaliosakonnas maastikuklassi. Just temalt õppis Konstantin õigesti tabama ja emotsionaalselt edasi andma elutunnet maastikul. Seost Aleksei Savrassoviga saab näha Konstantin Korovini esimestest teostest "Varakevad" (1870. aastad) ja "Viimane lumi" (1870. aastad). 1882. aastal lahkus Aleksei Savrassov raske haiguse tõttu koolist. Pärast seda astus Konstantin Korovin Peterburi Kunstide Akadeemiasse, kuid õppis seal vaid paar kuud. Akadeemiline laad polnud tema jaoks. Konstantin Korovin naasis kooli ja lõpetas maastikuklassi juhtinud Vassili Polenovi ateljees. Vassili Polenov avaldas Konstantin Korovinile suurt mõju nii joonistamislaadis kui ka isiklikus elus.
Konstantini Korovini õpilaste seas olid hiljem tuntud kunstnikud: A. M. Gerassimov, N. P. Krõmov, A. V. Kuprin, S. G. Nikiforov, K. S. Petrov-Vodkin, M. S. Sarjan, lavastaja Sergei Nikolajev, tulevane õpetaja, kirjanik ja ajaloolane Sergei Volkov.
Kunstilooming
Esimese sammu vene impressionismi poole tegi Konstantin Korovin 1887. aastal teosega "Kooritüdruku portree". Maali, mida hiljem nimetati impressionismi "esimeseks märgiks", imetlesid Ilja Repin ja paljud teised meistrid. Konstantin Korovinit mõjutasid palju peredvižnikud. Märkimisväärse koha Korovini loomingus hõivas Pariis. Tema linnamaastikud on loodud prantsuse impressionistide tugeva mõju all. Tal õnnestus meisterlikult edasi anda Prantsusmaa pealinna elu varastel hommikutundidel, ennekõike aga õhtul tänavate ja puiesteede tuledesäras ("Pariis. Kaputsiinide bulvar", 1902, 1906 ja 1911; "Pariis hommikul", 1906). Korovini loomingus oli perioode, mil ta töötas realistina, aga ka uusromantismi ja modernismi voolus.
Konstantin Korovini töö võib jagada järgmistesse tsüklitesse:
Kirjandusteosed
Vanaduses tegeles Korovin kirjandusega. 70. eluaastaks oli kunstnik peaaegu täielikult kaotanud nägemise. Ta dikteeris oma mälestusi ja jutte. Ta kirjutas üle neljasaja jutustuse ja avaldas need Pariisi vene emigrantide kirjastustes «Россия и славянство», «Иллюстрированная Россия» ja «Возрождение».
Tuhalaane külanõukogu
Tuhalaane külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Polli külanõukoguga.
1989. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis
1989. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 11. detsembril Helsingis. Eesti NSV võitis 7:4.
Helveskaal (kuni 48 kg): Vjatšeslav Masterov (Eesti NSV) - Kim Bäckström (Soome) RSC 1
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Petteri Rissanen (Soome) - Sergei Barabanov (Eesti NSV) 3 - 0
Kukk-kaal (kuni 54 kg): S. Sirkiä (Soome) - Dmitri Savin (Eesti NSV) 3 - 0
Sulgkaal (kuni 57 kg): Aleksandr Danilov (Eesti NSV) - Teemu Peräjoki (Soome) 3 - 0
Kergekaal (kuni 60 kg): Mart Karlson (Eesti NSV) - Mauri Vesano (Soome) 3 - 0
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Andres Saar (Eesti NSV) - Harri Hakulinen (Eesti) AB 2
I keskkaal (kuni 71 kg): Aleksei Žukov (Eesti NSV) - Joni Johansson (Soome) 3 - 0
II keskkaal (kuni 75 kg): P. Smeds (Soome) - Aleksandr Abramov (Eesti NSV) AB ?
Raskekaal (kuni 91 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus võistleja
Üliraskekaal (üle 91 kg): Toomas Unt (Eesti NSV) - Soomel puudus selles kaalus võistleja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Harlan Ellison
Harlan Jay Ellison (27. mai 1934 Cleveland, Ohio – 28. juuni 2018 Los Angeles, California) oli ameerika kirjanik. Ta on tuntud viljaka ja mõjuka uue laine ulmekirjanikuna.
Ta sündis juudi perekonnas. Ta õppis poolteist aastat Ohio osariigi ülikoolis. Ta visati ülikoolist välja päeva päevalt, kuna ta oli löönud professorit, kes oli pidanud teda kirjanduslikult andetuks. Pärast seda saatis Ellison ligi kahekümne aasta jooksul sellele professorile iga oma publikatsiooni.
Ellison avaldas kokku üle tuhande lühijutustuse ja novelli, lisaks veel arvukalt stsenaariume, esseesid ning kirjanduse, filmide, televisiooni ja trükimeedia arvustusi. Ta koostas ja toimetas antoloogiad "Ohtlikud visioonid" ("Dangerous Visions"; 1967) ja "Taas ohtlikud visioonid" ("Again, Dangerous Vision"; 1972), mida peetakse ulmekirjandus uue laine ühtedeks olulistemaks teosteks. Tema tuntumate jutustuste hulka kuuluvad muuhulgas "Mul ei ole suud, aga ma pean karjuma" ("I Have No Mouth, and I Must Scream"; 1967), "Basilisk" (1973), "The Deathbird" (1973), "The Whimper of Whipped Dogs" (1974), "Croatoan" (1976), "Jeffty Is Five" (1977), "Poiss ja tema koer" ("A Boy and His Dog"; 1989) ning "Mefisto in Onyx" (1993). Ta kirjutas stsenaariumi sellistele ulmesarjadele nagu "Star Trek", "Videviku tsoon" ("The Twilight Zone"), "The Outer Limits" ja "Babylon 5".
Ellison pälvis karjääri jooksul arvukalt auhindu, sealhulgas mitu Hugo auhinda, Nebula auhinda ja Edgar Allan Poe' auhinda.
Vanemas eas vaevasid Ellisoni haigused, mistõttu ilmus temalt vähem teoseid. 1994. aastal tehti talle pärast tõsist infarkti südame šunteerimine. Järgmistel aastatel vaevas teda kliiniline depressioon. 2014. aastal tabas teda insult, mis halvas tema parema külje. Ellison suri 2018. aasta juunis 84-aastaselt.
Cameroni vald
Cameroni vald (Cameron Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Cameron.
Ajalugu
Vald moodustati 1870. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 6839.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Tudulinna külanõukogu
Tudulinna külanõukogu oli külanõukogu Virumaal, Jõhvimaal, Mustvee rajoonis ja Kohtla-Järve rajoonis.
Külanõukogu moodustati 1945 Tudulinna vallas. Külanõukogu pindala oli 316 km² (1977).
Aino Rodima
Aino Rodima (aastani 1965 Aino Taal, sündinud 9. augustil 1938 Urvaste vallas Võrumaal) on Eesti vene filoloog.
Elulugu
Lõpetas 1963 TPedI; filoloogiakandidaat (1978, TÜ), väitekiri "Особенности функционировании глагольно-именных конструкций в устной речи детей средне-школьного возраста".
Oli 1963–1968 Jõgeva Keskkooli vene keele õpetaja, 1968–1973 TRÜ vene keele õpetaja, 1972–1975 aspirant, 1975–1984 vene keele metoodika kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1984–1992 dotsent, 1992–1998 TÜ keelekeskuse dotsent.
Teadustöö
Uurinud vene keele õpetamise metoodikat ning kaasaegseid probleeme. 40 teadustrükist, sh õppevahendid.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetlus on üks viis lahendada vaidlust kohtuväliselt ning see põhineb vaba tahte alusel. Eestis on võimalik lepitusmenetlus kriminaalasjades kohaldada, kui on tegemist teise astme kuriteoga, kuriteo asjaolud on piisavalt selged, puudub avalik menetlushuvi kriminaalmenetluse jätkamiseks. Lisaks seab kriminaalmenetluse seadustik selged piirangud, et kannatanu ja süüdistatav peavad olema lepitamiseks nõusoleku andnud ning lepitusmenetluse kohaldamine eeldab, et kriminaalmenetluse käigus on tuvastatud süüteokoosseis, õigusvastasus ja süü.
Lepitusmenetluse läbiviimise kord nimetab lepitusmenetluse eesmärgiks pakkuda õigusvastase teo toime pannud isikule, kahju kannatanud isikule ja vajaduse korral teistele osalistele võimalust turvalises keskkonnas ja lepitaja toel arutada toime pandud teoga seonduvaid asjaolusid ja mõjusid, et lepitusmenetluse toimumise ja vajaduse korral kokkulepitavate edasiste tegevuste abil heastada teoga kaasnenud emotsionaalset ja materiaalset kahju, tagada kannatanu rahulolu ja vähendada riski, et õigusvastase teo toime pannud isik paneb toime uusi õigusrikkumisi. Lepitamise kasulikkus seisneb selles, et antud menetlus võimalda ohvri suuremat kaasamist otsustusprotsessi, annab inimestele suurema osalus- ja turvatunde ning vähendab pingeid, viha ja hirmu, mis võivad kuriteoga kaasneda. Samuti aitab lepitusmenetlus saavutada ausama ja objektiivsema tulemuse kuriteoga tekitatud kahju hüvitamise osas ning tagab parema kaitse kannatanu õigustele ja huvidele.
Eestis rakendus lepitusteenus alates 2007. aasta veebruarist.
Lepitusmenetluse läbiviimine
Kriminaalmenetluse raames on lepitajaks Sotsiaalkindlustusamet, kes peab viie tööpäeva jooksul lepitusmenetluse rakendamise määruse registreerimisest arvates määrama lepitusteenust osutava ametniku, teavitades sellest prokuratuuri või kohut. Lepitusmenetluse alustamiseks võtab lepitaja ühendust kannatanu ja süüdistatavaga. Ta kontrollib lepitamise alguses poolte nõusolekut lepitusmenetluseks ning selgitab neile lepitusmenetluse eesmärki ja käiku; teavitab pooli lepitusmenetluse katkestamise ja lepituskokkuleppe rikkumise tagajärgedest, lepitaja õigusest kontrollida kohtu või prokuratuuri kinnitatud lepituskokkuleppe tingimuste täitmist ning muudest lepitusmenetluses tähtsust omavatest asjaoludest. Kohtumisi lepitaja, kannatanu ja süüdistatava vahel peab toimuma vähemalt kaks ning lisaks veel lepitaja ja mõlema poole individuaalkohtumised enne ühiskohtumisi.
Kuigi lepitusmenetluse käigus võivad pooled ise enda jaoks sobiva kompromissi leida, võib omapoolseid ettepanekuid võimalikeks lahendusteks välja pakkuda ka lepitaja. See tähendab, et lepitaja on poolte jaoks nagu nõustaja, kes lepituse asjaolude ja lepitusmenetluse kulgemise põhjal pakub välja tema meelest kõige mõistlikuma viisi vaidluse lahendamiseks, kuid seejuures jätab viimase otsustusõiguse ikkagi pooltele endile.
Lepitusmenetluse positiivsed aspektid
Lepitamise peamine eesmärk on pakkuda õigusrikkujale võimalust hüvitada tehtud kahju ja kaasata ohvrit rohkem protsessi. Lepitamisprotsessi läbi tegemine võib aidata süüdistatava rehabilitatsiooni ja seeläbi aidata vältida edasisi õigusrikkumisi ning seda eriti noorte puhul. Süüdistatavat motiveerib lepitamises osalema võimalus seeläbi pääseda kriminaalkaristusest ning vältida sellekohast märget karistusregistris. Võimalikke ettepanekuid ja lahendusi tehtud kahju heastamiseks võib teha nii kannatanu kui ka süüdistatav.
Aukjuhtivus
Aukjuhtivus on pooljuhtide elektrijuhtivus, kus laengukandjateks on augud. Pooljuhile välise elektrivälja rakendamisel hakkavad augud liikuma elektronide liikumisele vastassuunas.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetluse negatiivsed aspektid
Kriminaalmenetluse seadustik ütleb, et lepitajal on õigus tutvuda kriminaalmenetluse toimikuga, kuid praktikas seda sageli ei tehta. Samas on see vajalik, et aidata lepitajal paremini mõista kriminaalasja tagamaid ja mitte lähtuda vaid poolte ütlustest. Siinkohal on leitud, et lahenduseks võiks olla, et tutvumine muudetakse õigusest kohustuseks. Keeruline on ka jälgida, et lepitamiskokkuleppest kinni peetakse. Lepituskokkuleppes kinnitatud tingimustest kinnipidamise kontroll eeldab kannatanu aktiivset panust rikkumiste märkamisel ja nendest teavitamisel. Kui kannatanu neist teada ei anna, võib samuti öelda, et lepe on osaliselt sisutühi. Kannatanu peaks lepituskokkuleppe rikkumisest informeerima lepitajat, kes omakorda teavitab sellest prokuratuuri või kohut, mis on aluseks kriminaalmenetluse uuendamisel.
Aukjuhtivus
Tegelikult liiguvad aukjuhtivusega pooljuhis elektronid, täites välise elektrivälja mõjul järgemööda aatomite kovalentsidemetes vabaks jäänud kohti ‒ auke. Tulemusena kanduvad augud edasi elektronidele vastassuunas ning nende sellist liikumist võib vaadelda kui positiivse laengu liikumist.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetlus perevägivalla juhtumites
Kriminaalmenetluse raames kasutatakse lepitamist perevägivalla juhtumite puhul sageli. Kuigi ollakse eriarvamusel selle kohta, kas lepitamine perevägivallaasjades on mõistlik, näitab perevägivallatsejate retsidiivsuse analüüs, et lepitusmenetluse läbinud vägivallatsejate retsidiivsus on väiksem kui näiteks vanglakaristuse saanutel (15% vs 24%).
Tihti on süüdimõistvast kohtuotsusest pääsemine oluline kõigile asjasse puutujatele, sest kuna tegemist on peresisese juhtumiga, tuleb ka kohtukulud ja sunniraha maksta pere eelarvest ning seda vältides säästetakse kogu perekonda kulutusest ja lepitusmenetlus on seetõttu materiaalselt kasulikum. Lisaks saab lepitaja abil ka emotsionaalset tuge (seda juhul, kui pooled lepitajat usaldavad), sest kumbki pool saab rääkida juhtunust, ja sellega kaasnevatest asjaoludest ning ka tagajärgedest, mida sündmus kaasa tõi ning selle kõigega kaasnevatest tunnetest ja emotsioonidest. See omakorda on abiks erimeelsustele lahenduse leidmiseks.
Jõgeva metsamajand
Jõgeva metsamajand (kuni 1978. aastani Kurista metsamajand) asutati 1947. aastal ja likvideeriti 1992. aastal. Metsamajandi koosseisu kuulusid algselt Avinurme, Kaarepere, Kursi, Laiuse, Lohusuu, Pikknurme, Salla, Torma ja Vaimastvere metskond.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetlus perevägivalla juhtumites
Perevägivallas lepitamisse negatiivselt suhtujad leiavad, et see annab signaali, et ühiskond käsitleb perevägivalda kui lihtsat kuritegu. Samuti seavad nad kahtluse alla ohvri nõusoleku vabatahtlikkuse ja väidavad, et selliste kuritegude puhul on osapooled ebavõrdsel võimupositsioonil. Seda seepärast, et tihtipeale on ohver ja teised pereliikmed majanduslikult ja muul viisil sõltuvad vägivallatsejast ning rolli mängib ka vägivallatseja füüsiline üleolek ohvrist. Ka ei ole teada, mis saab peale pooleaastase kontrollaja lõppemist - kas vägivald on ikkagi tõepoolest lõppenud.
Lepitusmenetlus Eestis
Lepitus alternatiivse vaidluste meetodina on Eesti tsiviilõiguses uudne nähtus. Esimene sellekohane seadus võeti vastu 18. november 2009 ja see jõustus 1. jaanuar 2010. Lepitusseaduse vastuvõtmisega sooviti positiivselt muuta Eesti vaidluskultuuri, kuna kohtumenetluse aja- ja ressursikulu on põhjustanud ühiskonnas meelehärmi ja võib ekstreemsemates olukordades kutsuda esile isikute põhiõiguste rikkumisi. Lepituse soodustamiseks on tsiviilkohtumenetluse seadustik sätestanud, et kohus peab kogu menetluse ajal tegema kõik endast sõltuva, et kohtuasi või selle osa lahendataks kompromissiga või muul viisil poolte kokkuleppel, kui see on kohtu hinnangul mõistlik. Kohus võib pooltele selleks muu hulgas esitada kompromissilepingu projekti või kutsuda pooled isiklikult kohtusse, samuti teha neile ettepaneku vaidluse kohtuväliseks lahendamiseks või lepitaja poole pöördumiseks. Kui kohtu hinnangul on see kohtuasja asjaolusid ning senist menetluskäiku arvestades asja lahendamise huvides vajalik, võib ta kohustada pooli osalema lepitusseaduses sätestatud lepitusmenetluses. Kompromissi sõlmimisel tagatakse hagejale pool menetluse alustamiselt tasutud riigilõivust, mistõttu on see odavam kui kohtumenetlus.
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
Jõgeva metsamajandi maadel viidi läbi 4 täielikku metsakorraldust.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetlus Euroopa Liidus
Nii Euroopa riikides kui ka väljaspool seda on olnud vaidluste lahendamise alternatiivsed meetodid (edaspidi ADR ehk inglise keeles Alternative Dispute Resolution) kasutusel sajandeid. ADR-i hilisem meetod on lepitamine, mis sai alguse Ameerika Ühendriikides 1960. aastatel. Euroopa Liidus tehti esimest korda ettepanek hakata edendama lepitusmenetlust 1999. aastal Tamperes, millele järgnes Euroopa Komisjoni 2002. aasta aprillis rohelise raamatu avaldamine alternatiivsetest vaidlusmeetoditest. Selle tulemusena tehti 2004. aasta oktoobris ettepanek direktiivi vastuvõtmiseks. 21. mail 2008. aastal jõustus Euroopa Liidus direktiiv tsiviil- ja kaubandusasjade kohta. Liikmesriikidel oli selle vastu võtmiseks aega kuni 21. maini 2011. Direktiivi eesmärgiks oli alternatiivsete vaidluste lahendamist hõlbustada, menetluse kättesaadavust parandada ning vaidluste rahumeelset lahendamist edendada. Juba 1999. aastal Tamperes toimunud Euroopa Nõukogu kohtumisel nõuti liikmesriikidelt alternatiivsete kohtuväliste menetluste loomist, et tagada parem õiguskaitse kättesaadavus.
Lepitaja ja tema kohustused
Osapoolte lepitaja peab olema sõltumatu ning lepitusosaliste suhtes erapooletu. Lepitajateks võivad olla: füüsilised isikud, kellele pooled on teinud ülesandeks olla lepitaja;
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
Esimene metsamajanduskava koostati 1953. aastal ning see tõi välja küllalt tiheda teedevõrgu, keskmise metsasuse 22,7% (pisut suurem Eesti NSV keskmisest) ja suuremate tööstusettevõtete puudumise majandi piirkonnas. Üldpindala 55 489 ha, metsamaid 41 184 ha (74,2% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 31,3 aastat, boniteet III,0. Metsamajandi masinapargist on märgitud 21.09.1953 seisuga 1 veoauto, 1 mootorratas, üksikud vankrid ja 15 rege 46 hobuse jaoks.
Lepitusmenetlus
Lepitaja ja tema kohustused
Võrreldes teiste lepitajatega on vandeadvokaadi ning notari vahendatud menetlus oluliselt kiirem ning kohtu otsus kinnitamata jätta on piiratud.
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
1965. aasta metsamajanduskava märgib Pedja metskonna moodustamist ja üldpindala 64 571 ha. Keskmine metsasus 32,3%, metsamaad 49 878 ha (77% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 41 aastat, boniteet II,8. Valdavad sega- ja lehtpuupuistud, suuremaid kahjurikoldeid ei olnud, küll aga põdrakahjustusi.
Lepitusmenetlus
Lepitaja ja tema kohustused
Lepitajate õigused ja kohustused: menetluses.
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
1977. aasta metsamajanduskava järgi on üldpindala 73 582 ha, metsamaa 60 216 ha (81,8%), puistud 57 019 ha (77,5%). Puistute keskmine vanus 42 aastat, boniteet II,6.
Lepitusmenetlus
Lepitaja ja tema kohustused
Seadus ei reguleeri lepitajale makstava tasu ulatust, mistõttu lepitakse see poolte vahel eraldi kokku. Lepitusseadus sätestab lepitajana ka riigi- või KOV lepitusorgani (nt autoriõiguse komisjon), kes erinevalt teistest lepitajatest langetavad siduvaid otsuseid ning kelle menetlus sarnaneb kohtumenetlusele.
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
1987. aasta metsamajanduskava märgib muutusi maafondis (ära anti enamus turbarabasid). Üldpindala 73 120 ha. Keskmine metsasus 46%, metsamaad 65 675 ha (83% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 50 aastat, boniteet II,5.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetluse käik
Menetlus algab, kui: Menetlus on lõppenud, kui:
Jõgeva metsamajand
Metsakorraldus
1998. aasta metsakorraldus Jõgevamaa metsades toimus põhjalikult ümber korraldatud oludes.
Lepitusmenetlus
Lepitusmenetluse käik
Poolte kokkuleppe korral vormistab lepitaja lepitusosaliste soovil kirjaliku dokumendi, mille lepitusosalised ja lepitaja allkirjastavad. Täitedokumendi tähenduse omandab kokkulepe juhul, kui kohus tunnistab kõigi lepingupoolte nõusolekul kokkuleppe täidetavaks või tõestab notar kõigi lepingupoolte taotlusel kokkuleppe koos võlgniku kohustusega alluda kohesele sundtäitmisele.
Detmoldi ringkond
pisi| Arnsbergi ringkonna kreisijaotus Detmoldi ringkond (Regierungsbezirk Detmold) on üks viiest ringkonnast Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaal.
Haldus
Halduskeskus on Detmold.
Praegune valitsusjuht on Marianne Thomann-Stahl (FDP).
Haldusjaotus
Ringkond koosneb 6 kreisist kokku 69 kreisikuuluvusega vallaga ning ühest kreisivabast linnast (Bielefeld).
Blood Red Sandman
"Blood Red Sandman" on Lordi 2004. aasta singel ja muusikavideo. Laulu pealkiri oli algselt "Blood Red Santa", ent see muudeti, kuna kardeti, et see võiks siis jääda vaid jõuluhitiks.
Lisaks loole "Blood Red Sandman" on singliplaadil albumilt välja jäänud laulud "To Hell With Pop" ja "Pyromite".
Redneck Rampage
Redneck Rampage on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2007.
Videograafia
Võrumaa metsade vahel filmitud muusikavideo "Moonshine Rocket" kunstiline juht on Eesti kunstnik Karoliina Kull.
Gortšakov
pisi|Gortšakovi suguvõsa vürstivapp Gortšakov (vene keeles Горчаков, saksa keeles Gortschakow) on vene aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Gortšakovi suguvõsa põlvnes Tšernigovi vürstidest ja selle rajas vürst Roman Ivanovitš Kozelski, kes oli Rjuriku 15. põlve järglane ja kelle hüüdnimi oli Gortšak. Tema järeltulijad teenisid vojevoodide ja stolnikutena, kuid kuni XVIII sajandi lõpuni nad aristokraatide hulka ei kuulunud. Suguvõsa jagunes kolmeks peamiseks liiniks. Keskmine ja noorem haru kustusid mõlemad XVIII sajandil. Vanem liin oli kõige väljapaistvam ja on siiani alles.
1864. aastal võeti Venemaa välisminister vürst Aleksandr Mihhailovitš Gortšakov (1798−1883) Liivimaa, 1865. aastal Eestimaa ja Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
FC Oțelul Galați
Fotbal Club Oțelul Galați on Rumeenia jalgpalliklubi, mis hooajal 2011–2012 mängib riigi kõrgliigas. Hooajal 2010-2011 võitis klubi esimese meistritiitli ja sai õiguse osaleda UEFA Meistrite Liiga 2011–12 grupifaasis.
Takeshi Natori
Takeshi Natori (jaapani keeles 名取 武 Natori Takeshi) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1934. aastal 1 mängu ja lõi 1 väravat.
Catahoula vald
Valla halduskeskus on Harrisonburg.
Ajalugu
Vald moodustati 1808. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 407.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Nomina Anatomica Veterinaria
Nomina Anatomica Veterinaria (lühend NAV) on rahvusvaheline veterinaariaanatoomia nomenklatuur. NAVi koostab asjakohane komitee (International Committee on Veterinary Gross Anatomical Nomenclature).
NAV kinnitati 1967 Pariisis.
NAVi trükid:
NAVi nomenklatuur langeb inimese anatoomiaga suurelt jaolt kokku, nii et vastastikune arusaamine on tagatud, isegi selle hinnaga, et mõned nimetused on vähemõttekad. Näiteks musculus teres major (suur ümarlihas) on inimesel küll ümar, teistel imetajatel aga pigem paelakujuline, kuid kannab siiski sama nime. Ainult anatoomilised asenditähistused on NAVis ja Pariisi anatoomianomenklatuuris (PNA) lahknevad. NAVil on veel see eripära, et ta hoidub järjekindlalt eponüümide kasutamisest.
Markegem
Markegem on hollandikeelne osavald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Dentergemi vallas.
pisi|tühi|Kirik
Klopmann
Klopmann oli Vestfaali päritolu aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
15. sajandi lõpus tuli Otto Klopmann Vestfaalist Liivimaale.
Suguvõsa esindajad olid kantud Eestimaa ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Turba külanõukogu
Turba külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Nissi külanõukoguga.
Theodor Alexander Benedict Frese
Theodor Alexander Benedict Frese (17. veebruar 1838 Lääne-Nigula – 15. september 1872 Lääne-Nigula) oli eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1852–1857 Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1857–1861. Oli seejärel mõnda aega koduõpetaja. Ordineeriti 9. mail 1865 õpetajaks.
Oli seejärel 19. maini 1866 Eestimaa vikaarõpetaja. Oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja (introdutseeriti 29. mail 1866), sama koguduse õpetajaks kutsuti 20. oktoobril 1866, introdutseeriti 12. veebruaril 1867 (oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse vaimulikuks aastatel 1866–1872).
Isiklikku
Tema isa Theodor Benedict Frese oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, vend Christian Wilhelm Benedict Frese oli Tallinna Püha Vaimu-, Tallinna Jaani-, Kuressaare Laurentiuse- ja Käina Martini koguduse õpetaja, poeg Eduard Paul Benedict Frese oli Vaivara koguduse õpetaja.
Leedu 2014. aasta taliolümpiamängudel
Leedu osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 9 sportlasega, kes võistlesid 5 spordialal.
Leedut esindasid iluuisutajad Deividas Stagniūnas ja Isabella Tobias, laskesuusatajad Diana Rasimovičiūtė ja Tomas Kaukėnas, kiiruisutaja Agnė Sereikaitė, mäesuusatajad Rokas Zaveckas ja Ieva Januškevičiūtė, murdmaasuusatajad Vytautas Strolia ja Ingrida Ardišauskaitė.
Wilhelm Christian Harpe
Wilhelm Christian Harpe (28. august 1723 Ulvi – 23. jaanuar 1767 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (ei olnud immatrikuleeritud) Helmstedti ülikoolis ja (immatrikuleeriti 4. augustil 1741) Halle ülikoolis. Ordineeriti 30. aprillil 1749 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1749–1756 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja, aastatel 1756–1767 oli ta sama koguduse ülemõpetaja. Samuti oli ta aastast 1756 Eestimaa konsistooriumi assessor. Ta aitas kaasa Tallinna toomkooli rüütliakadeemiaks reformimisel.
Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Catharina Elisabethi (neiuna Schornert) emapoolne vanaisa oli pastor Wrede. Tema teise naise Anna Dorothea isa oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja Marcus Kelch. Tema vend Otto Gottlieb Harpe oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja.
Tuudi külanõukogu
Tuudi külanõukogu oli külanõukogu Haapsalu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Lihula vallas. Külanõukogu pindala oli 209 km² (1977).
Siim Sikkut
pisi|Siim Sikkut EU2017EE Siim Sikkut (sündinud 6. märtsil 1983 Tartus) on Eesti riigiametnik, 2017–2022 Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi side ja riigi infosüsteemide asekantsler.
Sikkut on tuntud tänu oma panusele Eesti digiriigi arendamisel ja e-Eesti tutvustamisele maailmas.
Aastatel 2012–2017 koordineeris Sikkut Riigikantseleis digipoliitika planeerimist ja elluviimist valitsuses, nõustas toonaseid peaministreid digivalitsemise küsimustes ning käivitas strateegilisi algatusi selles valdkonnas.
Koos Taavi Kotka ja Ruth Annusega oli Sikkut e-residentsuse programmi asutaja.
Isiklikku
Tema abikaasa on Riina Sikkut. Neil on kolm tütart.
KW-liin
KW-liin (prantsuse Ligne KW; flaami KW-stelling; tuletatud kohanimedest Koningshooikt ja Wavre) oli Belgia üks kaitseliine eeldatud Saksamaa sissetungi vastu Teise maailmasõja algul.
Liin algas Antwerpenist idas (nimi on küll Koningshooikti järgi, kuid liin algas tegelikult Alberti kanali vasakult kaldalt Broechemi lähedal Koningshooiktist põhja pool), suundus lõunasse ja lõppes Brüsselist kagus Wavre'i lähedal. Sealt edasi kagusse Namuri poole jätkus nõrgem Gembloux' liin.
Liin ehitati ajavahemikus septembrist 1939 kuni maini 1940. Selle põhiosad olid raudbetoonkindlustised (nii aktiiv- kui ka passiivkindlustised), kaitseotstarbeliselt üleujutatavad alad (sh ka vastavad lüüsid, pumbajaamad jms) ning erinevad tankivastased teras- ja tõkked (nt terastrossidega ühendatud Cointet' elemendid, osaliselt soistele aladele postitaoliselt süvistatud raudteerööpad, veega täidetud betoonkraavid jms), mis oleks suutnud panna vastu soomusrünnakutele.
Koordinaadid
Liini algus põhjas
Toomas Rodima
Toomas Rodima (sündinud 7. aprillil 1940 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu
Lõpetas 1958 Tartu 3. Keskkooli, 1963 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1971 samas aspirantuuri; keemiakandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Исследование основности и коэффициентов активности некоторых слабых органических оснований в системах H2O-H2SO4 и H2O-HClO4". Oli 1966–1968 TÜ orgaanilise keemia kateedri stažöör, 1968–1971 aspirant, 1971–1975 assistent ja nooremteadur, 1975–1978 vanemteadur, 1978–1992 orgaanilise peensünteesi harulabori juhataja ja vanemteadur, 1992–1994 vanemteadur, 1994–1997 keemik, 1998– keemilise füüsika instituudi teadur. Täiendas end 1996–1998 Freiburgi Ülikoolis, 2001 ja 2004 Bremeni Ülikoolis.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: happe-alustasakaalu uurimine mittevesilahustes; orgaanilise superaluste (fosfaseenid, fosfori üliidid jne) ja superhapete süntees ja aluselisuse või happelisuse uurimine; ioonsete vedelike süntees, feromoonide süntees. Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1987). Üle 50 teadustrükise.
Lil Skies
pisi|Lil Skies 2018. aastal Kimetrius Foose (sündinud 4. augustil 1998 Chambersburgis Pennsylvania osariigis), esinejanimega Lil Skies, on USA räppar Pennsylvania osariigist Waynesborost. Tal on leping All We Got Entertainmentiga läbi Atlantic Recordsi. Edetabelisse Billboard Hot 100 on seni jõudnud kaks tema tippsinglit: "Nowadays" (nr 55) ja "Red Roses" (nr 67).
Lapsepõlv ja noorus
Foose hakkas laule kirjutama 4-aastaselt. Teda tutvustas muusikale tema isa, Michael Burton, Jr, kes hiphop artist tuntud professionaalselt kui "Dark Skies." Foose ja tema pere kolis Waynesborosse Pennsylvanias, kui ta oli kolmandas klassis. Kui ta oli 11, sai tema isa vigastada keemilises plahvatuses töö juures Rust-Oleum tehase lähedal Williamsportis, Marylandis. Nad kirjutasid kahekesi albumi, Isa-Poja vestlus, kus nad arutasid taastumise protsessi. Foose lõpetas Waynesboro Ala Senior High School 2016. aastal ja korraks käis Shippensburg University of Pennsylvania enne koolist välja, et keskenduda oma rap karjääri.
Karjäär
Oktoobris 2016, Foose avatud Fetty Wap - kell Shippensburg Ülikool ja hiljem välja oma esimese mikstape, "Alone", jaanuar 2017. juuli 2017, kui ta välja kaks laulu, "Punased Roosid" featuring Landon Kuubik ja "Maha Goop" featuring Sprite Lee. Ta hiljem release teised lood, et aastas, sealhulgas "Ebaviisakas" ja "Märgid Armukadedus."
Foose repertuaari suur püütud tähelepanu Atlantic Records, kes teeb koostööd oma silt, Kõik Me Saime. kui Ta välja tema esimene suur silt mixtape, Elu, tumeroosa, jaanuar 10, 2018. album debüteeris at #23, mis käsitleb Billboard 200 skeem ja läks haripunkti #10. laulud "Praegu" ja "Punased Roosid" (nii featuring Landon Cube) debüteeris kohta Billboard Hot 100 nimekirja #85 ja #98 vastavalt ning on alates maksimumis #55 ja #69 (ka vastavalt). Ta ka käinud riiklikult koos Lil Uzi Vert 2017. aastal.
Larissa Rodman
Larissa Rodman (aastani 1968 Larissa Aitova, sündinud 4. detsembril 1946 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja allergoloog.
PFA Aasta Meeskond
pisi|287x287px|[[Kenny Sansom on ilmunud PFA Team of the Year 11. korda, mis on rohkem kui ükski teine mängija.]] pisi|200x200px|[[Steven Gerrard hoiab rekordit, kõige rohkem PFA Team of the Year valikus Premier League ajastus, ta on 8. korda valikus olnud]]
Larissa Rodman
Elulugu
Larissa Rodman on ökonomisti tütar.
PFA Aasta Meeskond
Professional Footballers' Association Team of the Year (Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsiooni Aasta Meeskond) (sageli nimetatakse PFA Team of the Year, või lihtsalt Team of the Year (Aasta Meeskond on iga-aastane auhind, mis antakse 44 jalgpallurile esimese nelja kihi inglise jalgpalli; Premier League, Championship, League One ja League Two, kes on näinud, et on väärt, saama "Team of the Year". Peter Shilton praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year top division 10 esinemised. Steven Gerrard praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year Premier League'i ajastu 8 esinemised.
Auhind on esitatud alates 1973-74 hooaeg ja eelvalik on koostatud liikmete mängijate ametiühingust, Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsioon (PFA), jaanuaris iga aasta, siis võitjad hääletatakse teiste mängijate poolt, nende mängijate vastavas liigas. auhind autasustakse, mida mängijad valivad Jalgpalli Liigas, mis on kõrgeim autasu kättesaadavaks neile, kuna see valitakse nende kaasmängijate poolt. Oxford Unitedi Damian Batt, keda nimetati Team of the Year teises liigas 2011. aastal, ütles, et ta oli "väga hea meel, et ta sellise maineka auhinna sai '' . See on midagi, mille üle olen ma väga uhke."
Larissa Rodman
Elulugu
Lõpetas 1971 Leningradi Pediaaatria Instituudi; meditsiinikandidaat (1981, TÜ), väitekiri "Этиологические особенности бронхиальной астмы (на примерe Эстонской ССР)". Oli 1971–74 Tallinnas jaoskonna pediaater, 1974–82 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi kutsepatoloogilise osakonna nooremteadur, 1982–91 vanemteadur, 1992–1995 firmas Vitalis allergoloog, aastast 1995 OÜ Alefo Medikon direktor-allergoloog.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: allergiliste haiguste diagnostika ja ravi.
NSV Liidu naiste male meistrivõistlused
pisi|200px|[[Valentina Borissenko, viiekordne NSV Liidu malemeister]] pisi|200px|[[Nona Gaphrindašvili, viiekordne NSV Liidu malemeister]]
Enne teist maailmasõda korraldati viiel korral üleriigilised naiste meistrivõistlused (1927, 1931, 1935, 1936, 1937). Kolmel korral võitis Olga Rubtsova (1927, 1931, 1937). Pärast sõda toimusid 1945. aastast esivõistlused igal aastal kuni Nõukogude Liidu lagunemiseni (1991).
Kolmedel meistrivõistlustel (1978, 1981, 1984) nimetati meistriks mõlemad esikohta jaganud maletajad, kuuel juhul selgitati meister järelmatši teel.
Enim kordi osalesid meistrivõistluste finaalis maletajad Valentina Borissenko (24 korda), Tatjana Zatulovskaja (23), Kira Zvorõkina (21) ja Olga Rubtsova (20).
Enim kordi meistriks tulnud maletajad
Leningradi maletaja Larissa Volpert, kes tuli kolmel korral Nõukogude Liidu malemeistriks (1954, 1958, 1959) ja viimati mängis finaalis 1964. aastal, kus jagas 2.–4. kohta –, asus 1977. aastal elama Tartusse, kus temast sai Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud.
Läti 2014. aasta taliolümpiamängudel
Lätit esindasid laskesuusatajad Žanna Juškāne ja Andrejs Rastorgujevs, bobisõitjad Oskars Melbārdis, Oskars Ķibermanis, Daumants Dreiškens, Arvis Vilkaste, Jānis Strenga, Raivis Broks, Helvijs Lūsis, Vairis Leiboms, Intars Dambis, kiiruisutaja Haralds Silovs, lühirajauisutaja Roberto Puķītis, kelgutajad Elīza Tīruma, Ulla Zirne, Inārs Kivlenieks, Kristaps Mauriņš, Mārtiņš Rubenis, Oskars Gudramovičs, Pēteris Kalniņš, Andris Šics ja Juris Šics, skeletonis Martins Dukurs, Tomass Dukurs ja Lelde Priedulēna, mäesuusatajad Agnese Āboltiņa, Lelde Gasūna, Mārtiņš Onskulis, Roberts Rode ja Kristaps Zvejnieks, murdmaasuusatajad Inga Dauškane, Arvis Liepiņš ja Jānis Paipals ning jäähokimeeskond 25 mängijaga.
Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Läti lippu jäähokimängija Sandis Ozoliņš.
Esimese medali võitsid kelgutajad Andris Šics ja Juris Šics, kes said pronksmedali kahekelgul. Pronksmedali võitis ka Läti kelgutamisvõistkond. Hõbemedali tõid Lätile skeletonisõitja Martins Dukurs ja Läti neljabobimeeskond koosseisus Oskars Melbārdis, Daumants Dreiškens, Arvis Vilkaste ja Jānis Strenga. 2017. aastal, pärast Venemaa neljabobimeeskonna diskvalifitseerimist said nad kuldmedalid. Pärast Venemaa kahe kahebobimeeskonna diskvalifitseerimist tõusis pronksikohale ka Läti kahebobimeeskond koosseisus Oskars Melbārdis ja Daumants Dreiškens.
Suur-Colombia
Suur-Colombia oli riik Ladina-Ameerikas, mis hõlmas tänase Colombia, Ecuadori, Panama ja Venezuela alad ning osa Peruust ja Guyanast. Riik eksisteeris aastatel 1819/1823–1830. Riigi ametlik nimi oli República de Colombia ('Colombia Vabariik'), nimetus Suur-Colombia (hispaania Gran Colombia) võeti kasutusele ajaloolaste poolt eristamaks ajaloolist riiki 1830. aastal loodud Colombia Vabariigist.
Karl Tiit
Karl Heinrich Tiit (aastani 1935 Karl Heinrich Tiedt; 5. juuli 1906 Tartu – 18. detsember 1942 Solikamsk) oli eesti vaimulik.