cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamienieci torn
Torni ajalugu
pisi|Kamienieci torn aastal 1903 Kindluse lasi rajada Volõõnia vürst Vladimir Vasilkovitš. Kindlus valmis arhitekt Aleksa käe all aastail 1271–1289, esimest korda mainiti seda aastal 1276. XIV sajandil rünnati sedalset kindlust korduvalt, nii ristisõdijate, Poola kui ka Leedu vägede poolt. Uputuse ajal toimus kindluse all lahing Poola, Rootsi ja Moskva vägede vahel.
XVIII sajandil kasutati torni sealse kindluse moonalao ja arsenalina. Alumistel korrustel asus toidumoon, ülemistel laskemoon. Vabades ruumides elasid kindluse garnisoni sõdurid. XVIII sajandil kannatas torn selle läbi, et ehituseks kasutatud telliseid hakati mujal kasutamiseks välja kangutama. Aastal 1822 üritati torni täielikult lammutada ja ehitustellisteks müüa, aga kuna mört oli liiga tugev, ei õnnestunud seda plaani ellu viia. Torni ümbritsevate kindlustuste häving jõudis aga lõpule aastal 1903.
Aastal 1903 võeti ette torni esimene restaureerimine. Selle käigus hävitati selle ümbruses olnud puidust kindlustiste jäänused ja tasandati kindluse muldvall, nii et tornile avanes parem vaade. Ühtlasi asendati varem välja kangutatud või lõhutud tellised uutega, kokku kulus neid 10 000. Hiljem sillutati torni ümbruses olev plats, aga aastast 1960 tegutseb seal Bresti koduloomuuseumi filiaal. Torni restaureeriti veel vahemikus 1968–1973 ja 1996–2003.
Kamienieci kindlus
pisi|vasakul|Kamienieci kindlus [[Napoleon Orda maalil]] Kamienieci kindlus asus kunstlikult kõrgemaks tõstetud künkal Lasnaja jõe kaldal. Kindlust piiras muldvall, selle ümber asus kolmes küljes vallikraav. Neljandast küljest piiras kindlust Lasnaja jõgi oma soostunud luhaga. Keskseks kindluse elemendiks oli donjon. Taoline kindlusetüüp oli tol ajal Lääne-Euroopas väga levinud, aga Euroopa idapoolsemas osas oli see haruldane.
Martti Lehtevä
Martti Alvari Lehtevä (4. juuni 1931 Helsingi – 21. juuli 2022) oli Soome poksija.
Lehtevä oli 1958. aastal Soome meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1952. aastal III koha.
Metsik kass
"Metsik kass" (Gata Salvaje) on Venezuela seebiooper.
Martti Lehtevä
Lehtevä osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning kaotas oma kohtumise 1959. aastal.
Lehtevä osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1959. aastal Luzernis 13. Euroopa meistrivõistlustel poksis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Salasco
Salasco on vald Itaalias Piemonte maakonnas Vercelli provintsis.
Salasco kõrgus merepinnast on keskmiselt 148 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Salascos asub Selve asula.
Codex Theodosianus
pisi|Theodosius II kuju [[Louvre'is]] "Codex Theodosianus" (ee "Theodosiuse koodeks") oli esimene ametlik konstitutsioonide kogumik Rooma impeeriumi seadustest alates 312. aastast. 26. märtsil 429. aastal moodustasid Ida-Rooma keiser Theodosius II ja tema kaaskeiser Valentinianus III komisjoni ning kogumik avaldati 15. veebruaril 438. aasta põhiseadusega. See jõustus impeeriumi ida- ja lääneosas 1. jaanuaril 439. aastal. Tänu koodeksile loodi Rooma impeeriumi mõlemas osas ühtse õigusliku arengu tingimused. Koodeks kinnitas sõjalise-bürokraatliku diktatuuri reegleid ja orjasüsteemi omandi suhteid, kehtestas tsiviil- ja kriminaalõiguse sätteid, legaliseeris uued feodaalsed tootmissuhted jne. Koodeksi algtekst on ka 2. veebruaril 506.aastal välja kuulutatud "Lex Romana visigothorumis".
Tekkelugu
Theodosius II valitsemisajaks olid mõlemad koodeksid aegunud, mistõttu keiser lõi 428. aastal kaheksast advokaadist koosneva komisjoni. Keiser andis komisjonile ülesande koondada kõik Constantinuse ja tema pärijate välja antud põhiseadused ning moodustada koodeks, nagu varem olid loodud "Gregoriuse koodeks" ja "Hermogenianuse koodeks". Lisaks kahele varasemale kogumikule kavatseti avaldada olemasolevate konstitutsioonide kogumik ning lisaks koostada tühistatud või muudetud seaduste kogum, et säilitada nende tekst tulevastele juristidele uurimiseks.
Komisjoni töö katkes, kui hakati analüüsima preetori õigust ja juhtivate juristide arvamusi, mida kavatseti lisada koodeksile kommentaarina. Lõpuks tuli sellest ideest loobuda. 435. aastal kahekordistas keiser komisjoni liikmete arvu ja kaks aastat hiljem lõpetasid nad 16 põhiseaduse raamatuga, mis hiljem avaldati "Hermogenianuse koodeksina" ning mis jäi kehtima. "Theodosiuse koodeks" võeti ametlikult vastu 15. veebruaril 438. aastal. See anti välja pärast "uute seaduste" (novellae leges) avaldamist.
Koodeks koostati Konstantinoopolis ja see peegeldas Ida-Rooma tegelikkust: võitlust ariaanlaste ja teiste ketserlaste vastu, talupoegade orjastamist, keisrite despotismi laienemist. 439. aastal saatis Theodosius koodeksi koopia Lääne-Rooma keisrile Valentinianus III-le, kes muutis selle kasutamise oma maades kohustuslikuks alates 1. jaanuarist 439. aastast.
Isegi pärast "Justinianuse koodeksi" avaldamist kasutasid Gallia ja teised lääne provintsid endiselt Theodosiuse konstitutsioonide kogumit. "Theodosiuse koodeks" trükiti korduvalt nii keskajal kui ka uuel ajal. Teiste määruste hulgas sisaldas "Theodosiuse koodeks" varanduse ja maagia keelamist.
Sisu
Koodeks koosneb 16 raamatust, kus konstitutsioonid (üle 3000) paiknevad kronoloogilises järjekorras. Enamik raamatuid on originaalvormis. Raamatud jagatakse tiitliteks ja tiitlid jagunevad konstitutsioonideks või seadusteks. Esimene raamat on pühendatud õiguse allikatele, 2.–5. eraõigusele, 6.–15. avalikule õigusele ja 16. kirikuõigusele.
Audru ringrada
pisi|Audru ringrada pisi|Audru ringrada (2001–2011) Audru ringrada (Porsche Ring) on ringrada Pärnumaal Pärnu linnas Papsaare külas. Ringraja ala hõlmab 76 hektarit. Ringraja tänapäevasel kujul välja ehitamiseks andis õigusliku aluse 2009.a Audru Vallavolikogu kehtestatud detailplaneering.
Uus rada kulgeks täies mahus vana rada mööda ja sellele kavandati lisaks juurde ehitada ca 1000 m pikkune lisalõik (läänepoolne aas, millel asub stardirada). Samuti andis detailplaneering võimaluse kavandada ringrajaga osaliselt haakuv rallikrossirada (mis asub vana ringraja põhjaosas asuva ringi keskel) ja väikesed vaheteed, mis võimaldavad ringrada kasutada väiksemate osade kaupa.
Detailplaneeringu faasis oli ringraja arendaja Erki Sport Racing OÜ. Detailplaneeringu kehtestamise järel ringraja haldaja leidmiseks korraldatud hanke võitis tehnikaspordiklubi MTÜ A2 Racing. 2011 aastal korraldas A2 Racing Audru ringraja rekonstrueerimishanke, mille võitis ligi 3,5 miljoni eurose pakkumisega Lemminkäinen Eesti OÜ. Ringrada ehitati välja EAS toel. EAS otsustas toetada Audru ringraja ehitust üle 3,19 miljoni euroga (50 miljoni krooniga), kusjuures omafinantseeringu määraks fikseeriti 27,5 protsenti ehk umbes 1,4 miljonit eurot. Uus ringrada avati võistlusteks 2012 aasta sügisel. Esimene täisvõistlushooaeg leidis aset 2013 aastal. 8. märtsil 2013 sõlmiti leping auto24.ee, Audruringi ja AS Sanoma Baltics vahel ning aastani 2023 kannab ringrada nime auto24ring. 27. aprillil 2013 avati renoveeritud Audru ringrada. Audru ringrada kandis auto24ring nime 2020. aastani ja 9. augustil 2021 sõlmiti 5-aastane nimisponsori leping Porschega ning Audruringu uueks nimeks sai Porsche Ring.
Audru ringraja andmed (märts 2013 seisuga):
Unistajad
"Unistajad" (Soñadoras) on Mehhiko seebiooper.
Eestis on seda näidanud Kanal 2. Seda näitab Kanal 2. Seriaali tunnusmeloodiaks on Sentidos Opuestos lauldud «Soñadoras».
Tegevustik
Teine selle seebiooperi liin keerleb ümber noorte nn Unistajate. Nende probleemide vanematega, narkootikumide, alkoholi ja suhete ümber.
Jaqueline, Eugenio de la Peña tütar, on samuti armunud José Luísi, kes on tema õpetaja. Jaqueline'i armastab jällegi Manuel, tema klassivend. Gruppi kuulub veel Emilia, Jaqueline'i sõbranna, kelle suurimaks sooviks on saada maailmakuulsaks tantsijaks. Tema poisil, Gerardol on oma unistus – saada kuulsaks oma rokkansambli "Peligro Inminentega" ('Oht'). Lucia on grupi madala enesehinnanguga ja naiivne liige, kelle naiivsust kasutab ära raha peal väljas olev Beto. Unistajate hulgas on veel Julieta, tüdruk, kes mängib rikast, kuid on tegelikult vaene. Vaesusest pääsemiseks on ta valmis abielluma arst Carlosega.
Oma koht on klassis ka Benjaminil hüüdnimega "Juurikas", kes on armunud Julietasse. Poiss on aastaid istuma jäänud ning tarvitab narkootikume, mille toob ka teiste tegelaste ellu.
Telenovella keskel lisandub klassi kaks uut õpilast. Ana Linares, kes on isa töö tõttu pidanud palju kolima. Teiseks uueks klassikaaslaseks saavad Unistajad Ruben Berraizabali. Poiss on rikas, kuid tunneb puudust oma vanemate tähelepanust. Tema isa on ärimees ning ema reisib palju.
22. ekspeditsioon
22. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 22. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas novembris 2009 kui 21. ekspeditsiooni meeskond jaamast lahkus. Pärast eelmise meeskonna lahkumist, jäi jaama ajutiselt kaks meeskonnaliiget, mis oli esimene kord pärast missiooni STS-114 kui jaamas viibis nii vähe meeskonnaliikmeid. 22. detsembril saabus jaama ülejäänud meeskond, tõstes meeskonnaliikmete arvu viiele.
22. ekspeditsioon lõppes märtsis 2010.
Gustav Saar (kirjandusteadlane)
Gustav Saar (30. juuni 1901 Lustivere vald, Viljandimaa – 5. juuni 1930 Seli sanatoorium) oli Eesti kirjandusteadlane.
Elulugu
Gustav Saar oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi ja 1928. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, ''mag. phil.'' (1930, samas), väitekiri "Johann Heinrich Wilhelm Witschel'i "Hommiku- ja õhtuohvrite" eestindused".
Oli 1919. aastal Vabadussõjas Viljandi Kooliõpilaste Pataljonis, pärast ülikooli lõpetamist ühe semestri Tapa gümnaasiumi õpetaja, seejärel tuberkuloosihaigena Seli sanatooriumis.
Eluajal jõudis avaldada vaid kaks tööd, väitekiri ilmus ( trükkitoimetatuna) 1936. aastal.
Oli eesti ülikoolis ettevalmistuse saanud kirjandusteadlaste esimese põlvkonna lootustandvamaid esindajaid, kelle töö katkes juba algusjärgus. Üliõpilasena oli 1924 lühikest aega ka Üliõpilaslehe toimetaja.
Eesti NSV teeneline ajakirjanik
Eesti NSV teeneline ajakirjanik on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "kõrge kvalifikatsiooniga ajakirjanikele, kes on ajakirjanduses, televisioonis, raadiolevis ja telegraafiagentuuris vähemalt 15 aastat edukalt töötanud, on üles näidanud silmapaistvaid võimeid loomingulises töös ning kellel on suuri teeneid eesti nõukogude ajakirjanduse arendamisel."
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Eesti NSV teenelisi ajakirjanikke:
Heikki Talving
Heikki Talving (16. november 1950 – 19. märts 2012) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala.
Töötas alates 1979. aastast ajakirjanikuna Eesti Raadios, Õhtulehes, Rahva Hääles, Eesti Sõnumites, Sõnumilehes ja Postimehes. 2001. aastal alustas Heikki Talving tööd uudisteagentuuris BNS ning oli seal aastail 2003–2009 sisetoimetuse juhataja.
Mac OS X 10.0
Mac OS X (10.0) Cheetah on esimene Mac OS X-i väljalase, mis ilmus 24. märtsil 2001.
Mac OS X Cheetah on Mac OS X Public Beta järglane ning sellest järgmine versioon on Mac OS X Puma.
Süsteeminõuded
Macintoshi kasutajad ei võtnud Mac OS X Cheetah't hästi vastu, sest see nõudis palju RAM-i ja vaba ruumi kõvakettal. Samuti kritiseeriti seda, et operatsioonisüsteem oli liiga aeglane ja vigane.
Paljud kasutajad pidid ostma ka uuemad graafikakaardid.
The Daily Telegraph
The Daily Telegraph on hommikuti Londonis ilmuv Suurbritannias ja rahvusvaheliselt levitatav laiaformaadiline (broadsheet) ajaleht. Ajalehe asutas The Daily Telegraph and Courier i nime all Arthur B. Sleigh 1855. aasta juunis.
Alates 2004. aastast on ajalehe omanikeks kaksikvennad David ja Frederick Barclay.
Lehe päevatiraaž oli 2013. aasta alguses 552 065, 2014. aasta märtsis aga 523 048 eksemplari. Võrdlusena oli The Timesi keskmine päevatiraaž 400 060, langusega 394 448 eksemplarile 2014. aasta märtsis.
The Daily Telegraph on väljaande The Sunday Telegraph sõsarleht. Lehti antakse välja eraldi, toimetajad on erinevad, kuid avaldatakse ka mõningaid samu lugusid ning kaks väljaannet jagavad sama veebisaiti.
Et leht esindab valdavalt parempoolset, konservatiivsemat maailmavaadet, on seda mõnikord kutsutud Konservatiivse Partei nimetuse tooride (Tories) järgi Torygraph 'iks.
Kollektivism
Kollektivism on maailmavaade või poliitiline vaatesuund, mis väärtustab eeskätt suurte inimrühmade, ent ka mis tahes teiste ühiselt oma eesmärke taotlevate isikute rühmade püüdlusi, asetades need kõrgemale mis tahes individuaalsetest huvidest või taotlustest.
Kollektivismi vastand on individualism.
Äärmuslikud kollektivistid usuvad, et eraomandit lubades ja eramajanduse tingimustes (eirates nõnda inimkonna seniseid ajaloolisi kogemusi) pole kunagi võimalik saavutada sellist majanduslikku heaolu nagu kollektiivsel omandil põhinev majandus.
Erkki Meronen
Erkki Meronen (sündinud 4. septembril 1952) on soome poksikohtunik ja endine poksija.
Meronen oli Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg) 1971. aastal.
Meronen poksis oktoobrist 1971 kuni veebruarini 1978 elukutselisena. Ta pidas kokku 39 kohtumist, millest võitis 36 (neist 13 nokaudiga) ning kaotas 3 (need kõik nokaudiga) kohtumist.
Sali Vercellese
Sali Vercellese on vald Itaalias Piemonte maakonnas Vercelli provintsis.
Erkki Meronen
Isiklikku
Ka Erkki Merose vennad Kari ja Risto olid tuntud Soome poksijad.
Sali Vercellese
Sali Vercellese kõrgus merepinnast on keskmiselt 139 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
pisi|tühi|püsti|Haldushoone
Fuschl am See
Geograafia
Vald asub Austria kesk-põhja osas Saksamaa Baieri liidumaa lähedal.
Transport
Maantee B158 Bad Ischlist Salzburgi läheb läbi Fuschli.
Paslepa alumine tuletorn
pisi|püsti|Paslepa alumine tuletorn
Paslepa sihi alumine tuletorn (ka Paslepa alumine tulepaak) on tuletorn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Einbi külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Jaan Tamm (muusikategelane)
Jaan Tamm (12. jaanuar 1875 Kuressaare küla, Tarvastu vald – 19. veebruar 1933) oli eesti muusikategelane, Peterburi ja Tallinna konservatooriumi professor.
Paslepa alumine tuletorn
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10 meetrit.
Jaan Tamm (muusikategelane)
Ta õppis Tarvastu kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri gümnaasiumis ning aastatel 1891–1897 Peterburi konservatooriumis metsasarve klassis.
Paslepa alumine tuletorn
Tuletorn moodustab sihi Paslepa ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 507 meetrit ja sihi asimuut on 137,7°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
Jaan Tamm (muusikategelane)
Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas ta Peterburi konservatooriumis õppejõuna, sealhulgas aastast 1908 professorina. Lisaks oli ta aastatel 1897–1918 keisri õueorkestri ja aastatel 1918–1919 Peterburi Maria teatri solist.
1920. aastal naasis ta kodumaale, kus sai Tallinna kõrgema muusikakooli professoriks ja 1923. aastal Tallinna konservatooriumi direktoriks, kellena töötas kuni surmani. Ta maeti Kalamaja kalmistule ning 25. juulil 1960 maeti ümber Metsakalmistule.
Juan Orlando Hernández
Juan Orlando Hernández Alvarado (sündinud 28. oktoobril 1968) on Hondurase ettevõtja ja poliitik, alates 27. jaanuarist 2014 Hondurase president.
Juan Orlando Hernández on hariduselt jurist. Ta on osanik muu hulgas kohvikasvandustes, meediaettevõtetes ja hotellides.
Ta on konservatiivse Hondurase Rahvuspartei esimees. Aastatel 2010 kuni 2013 oli ta parlamendi esimees.
Triangulatsioon (täpsustus)
Triangulatsioon on mitmetähenduslik sõna.
Göming
Göming on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Haavaniidu pae
pisi|Haavaniidu pae, 2015 mai Haavaniidu pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Haavaniidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal jõe vasakkaldal Kiidjärve sillast umbes 1,5 km allavoolu.
Haavaniidu pae on kuni 4 meetrit kõrge ja 20 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand, mis langeb järsu seinana vette. Haaveniidu paest ülesvoolu laieneb paisjärv oluliselt.
Riigikogu valimised
Riigikogu valimised on Eestis rahvahääletusega valimised, millega selgitatakse Riigikogu koosseis. Valimised võivad olla korralised (iga nelja aasta tagant) või erakorralised.
Eestis on Riigikogu valimine korraldatud: Järgmised korralised Riigikogu valimised peaks korraldatama:
Valimissüsteem
...
Hilversum
Hilversum on linn ja vald Põhja-Hollandi provintsis Hollandis.
Liis Sagadi
Liis Sagadi (sündinud 3. augustil 1981 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi (hõbemedaliga).
Aastatel 1999–2003 õppis ta Tallinna Tehnikakõrgkoolis arhitektuuri. Tema lõputöö teema oli "Patarei vangla ümberehitus Eesti Kunstiakadeemiaks".
Lineaarne pingestabilisaator
pisi|Pingestabilisaator integraallülitusena Lineaarne pingestabilisaator ehk lineaarstabilisaator on pingestabilisaator, milles pinget reguleeriv element ‒ reguleerelement ‒ töötab võimendusrežiimis, s.t tema väljund- ja sisendpinge vahel on lineaarne ehk võrdeline seos. Reguleerelemendi vooluahelat on võimalik ühendada koormusega rööbiti või järjestikku. Rööpühenduses pingestabilisaatoreist on lihtsaim stabilitroniga lülitus. Jadastabilisaatoris on reguleerelemendiks emitterjärgurina ühendatud transistor. Stabiliseerimisomaduste parandamiseks lisatakse stabilisaatorile negatiivse tagasiside ahel. Niisuguse üldise skeemilahenduse järgi valmistatakse pingestabilisaatoreid integraallülitustena, mis ei vaja toiteallikasse ühendamisel mingeid või siis ainult mõningaid väliskomponente. pisi|Stabilitroniga rööpstabilisaator
Stabilitroniga pingestabilisaator
Stabilitronil ehk Zeneri dioodil põhinevaid rööppingestabilisaatoreid tuntakse ka parameetriliste stabilisaatoreina. Nimelt põhineb nende pinget stabiliseeriv ehk püsistav toime sellel, et stabilitroni üks põhiparameetreid ‒ diferentsiaalne ehk dünaamiline takistus ‒ on palju väiksem tema staatilisest takistusest. (Diferentsiaalne on selline takistus, mida stabilitron avaldab teda läbiva voolu muutustele, staatiline ‒ takistus püsivale voolule.)
Stabilitroni (VZ) sisendpinge (skeemil Ue) valitakse 1,5–2,0 korda vajalikust väljundpingest (Ua) suurem. Eeltakisti Rv takistus võetakse selline, et stabilitroni tööpunkt asuks läbilöögipiirkonnas, ent vool ei ületaks suurimale lubatud hajuvõimsusele vastavat väärtust.
Niisugust lülitust kasutatakse nõrga vooluga (kuni mõnikümmend milliamprit) ahelate toitepinge püsistamiseks, peamiselt aga tugipinge allikana keerukama skeemiga stabilisaatorites.
Jadatransistoriga stabilisaator
pisi|Emitterjärguriga jadastabilisaator Eelvaadeldud stabilitronstabilisaatori väljundvoolu ja kasutegurit saab oluliselt tõsta ja ühtlasi väljundtakistust vähendada, kui lisada lülitusse emitterjärgur, s.o ühise kollektoriga ühenduses transistor. Sel juhul on stabilitroni DZ ülesandeks hoida püsivana üksnes transistori baasipinget. Stabilisaatori koormusvooluks on transistori emitterivool, mis emitterjärguril on baasivoolust vooluülekandeteguri kordselt tugevam. Koormus RL ühendatakse transistori kollektori-emitteri ahelasse järjestikku ning nii saadakse jadastabilisaator.
Jadastabilisaator töötab järgmiselt. Kui tema väljundpinge (transistori emitteripinge) näiteks väheneb koormusvoolu suurenemise tõttu, siis suureneb baasi ja emitteri vaheline pinge UBE (baasipinget hoiab stabilitron püsivana) ja järelikult ka baasivool. Tulemusena avaneb transistor rohkem ning tema kollektori ja emitteri vaheline pingelang UCE väheneb sedavõrd, et pinge koormusel jääb peaaega püsivaks. Niisiis toimib transistor reguleerelemendina, reageerides baasi ja emitteri vahelise pinge muutustele.
Kollektorkoormusega stabilisaator
Kaitsemehhanism: kui koormusvool ületab lubatava väärtuse Ivmax, siis stabilisaatori väljundpinge väheneb, samuti väheneb stabilitroni vool ning diferentsiaaltakistus kasvab. Pinge edasisel alanemisel lakkab stabilitroni vool täiesti ehk viimane sulgub, mis on samaväärne ahela katkemisega. Nüüd väljundpinge langedes pinge võimendustransistori Q2 baasil väheneb; järelikult väheneb ka reguleertransistori baasivool ja pingelang reguleerelemendil suureneb; seetõttu langeb väljundpinge veelgi, kuni reguleertransistor sulgub täiesti.
Püsivooluallikaga pingestabilisaator
pisi|Püsivooluallikaga pingestabilisaator Stabilitroniga lülituse stabiliseerimis- ja silutegurit saab umbes 10-kordselt suurendada, kui hoida stabilitroni vool püsivana, asendades eeltakisti Rv püsivooluallikaga (Q1, D1,R1 ja R2). Madala tugipinge vajadusel võib asendada stabilitronid päripingestatavate ränidioodidega. Ühe dioodi stabiliseerimispinge on vahemikus 0,5–0,7 V. Neid järjestikku ühendades, liituvad nende stabiliseerimispinged; ühtlasi liituvad ka nende diferentsiaaltakistused. Sellise püsivooluallikast toituva tugipingeallika stabiliseerimistegur on 200–300, seega näiteks toitepinge muutmisel vahemikus 1,5–9 V muutub pinge dioodil D22–3%.
Kahe vastassuunalise püsivooluallikaga pingestabilisaator pisi|Kahe vastandpolaarse tugipinge Uv1, Uv2 allikas Liites kokku kaks vastassuunalist püsivooluallikat, mis vastastikku dioodide D1, D2 voole stabiliseerivad, saame kahe väljundiga (+Uv, -Uv) pingestabilisaatori, mille stabiliseerimistegur küünib 10 000-ni. Takisti R3 kompenseerib dioodide D1, D2 läbiva voolu suurenemist transistoride pinge Uce kasvamisel.
Niegosławice (Lubusz)
Niegosławice on küla Lääne-Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Żagańi maakonnas. See on Gmina Niegosławice halduspiirkonnas ning asub ligikaudu 28 kilomeetrit Żagańist ida pool ja 42 km Zielona Górast lõunas.
Külas elab 930 inimest.
Lineaarne pingestabilisaator
Vastusideahelaga jadastabilisaator
pisi|Vastusidega pingestabilisaator Eelvaadeldud lülituse stabiliseerimisvõimet ja kasutegurit saab märksa parandada, kui rakendada lülituses vastusidet, s.t negatiivset tagasisidet. Selleks tuleb lisada väljundpinge jagur ja sellelt saadavat pinget võimendav element (skeemil on pingejaguriks R1R2R3 ja võimenduselemendiks operatsioonvõimendi OA). Niiviisi saadakse automaatreguleerimissüsteem, mis võrdleb väljundpinge osa tugipingega. Kui väljundpinge muutub nimiväärtusest erinevaks, muutub ka pinge, mis rakendub võimenduselemendile; selle poolt võimendatud vastusidesignaal tüürib reguleerelemendil (Q) tekkivat pingelangu sellises suunas, et väljundpingemuutus väheneb.
Vaadeldaval skeemil on pingejaguri ahelas takisti R2, mis võimaldab teatud piires valida väljundpinge väärtust. Ühe kindla väljundpingega stabilisaatoris see takisti puudub.
Stabilisaatori koormusvool ulatub enamasti ampritesse. See vool läbib ka reguleerelementi, millena kasutatakse siis ühe võimsustransistori asemel kahest või kolmest transistorist moodustatud liittransistori.
Pingestabilisaatorite liigkoormuskaitse
Jadastabilisaatori liigkoormamisel kasvab reguleerelemendil eralduv võimsus ja temale rakenduv pinge (olles lühise korral võrdne sisendpingega), mille tagajärjeks on reguleertransistori soojuslik või elektriline läbilöök.
kus U0 on alaldi väljundpinge voltides, Pcmax transistori suurim lubatav hajuv võimsus ja Ria alaldi sisetakistus oomides.
Üledimensioneerimine
Reguleerelemendi transistorid valitakse 5–10-kordse võimsusvaruga, nii et voolu lähenedes väärtusele Us/Ria, ei ületata suurimat transistoril hajuvat võimsust Pcmax. Selline lahendus toimib suhteliselt nõrga (kuni 0,1 A) koormusvoolu korral. Kestva lühise korral tuleb transistor paigutada jahutusradiaatorile. Nii piiramistakisti kasutamisel kui ka üledimensioneerimisel peab transistori lubatav kollektoripinge Ucemax olema kõrgem alaldi väljundpingest.
Rööpstabilitron Reguleertransistori kaitsmine tema kollektori ja emitteri vahele ühendatava võimsusstabilitroniga. Lülitust kasutatakse mõnesaja milliamprise koormusvoolu korral. Stabilitroni pinge Uz peab olema selline, et ta hakkab juhtima, kui pingelang transistoril tõuseb väärtuseni, mil temal eralduv võimsus ulatub lubatava piirini.
Sulavkaitse Kiirsulav kaitse (tüübitähisega F) ühendatakse toiteallika ja stabilisaatori vahele. Selle parameetrite leidmisel leitakse kõige pealt, pingestabilisaatori väljundi lühise korral, reguleertransistorit läbiv vool. Kui selle tõttu ületatakse transistori suurim lubatav hajuv võimsus, tuleb toiteallika ja stabilisaatori vahele ühendada piiramistakisti. pisi|350px|Transistoriga kaitselülitus Transistoriga kaitselülitus
Lihtsaimas lülituses kasutatakse stabilisaatori väljundahelas jadatakistist R1 ja sellega rööbiti olevat kaitsetransistori Q3, mille kollektori-baasi vahemik sildab reguleertransistori Q1 baasiahelat. Jadatakisti on üldiselt madalaoomiline ja valitakse selline, et stabilisaatori nimikoormusel oleks kaitsetransistor suletud ega mõjutaks stabilisaatori tööd. Kui koormusvool ületab teatud piiri, kasvab pingelang jadatakistil R1 väärtuseni, mis vastab võimendusrežiimis transistori normaalse baasipingeni (0,6–0,7 V Si- ja 0,15–0,25 V Ge-kaitsetransistori korral). Transistor VT3 avaneb ja reguleertransistor Q1 sulgub, kuna selle emitter ja baas omavad sama potentsiaali.
pisi|Kiipstabilisaatoriga toiteallikas
Triangulatsioon (sotsiaalteadused)
Triangulatsioon ehk kolmikallika meetod on sotsiaalteadustes kasutatav kogemuslik meetod, mis nõuab põhimõtteliselt alati vähemalt kolme eri andmeallika kasutamist, et saada situatsiooni ja tulevikuväljavaadete hindamiseks enam-vähem usaldusväärseid hinnanguid.
Lineaarne pingestabilisaator
Integraalstabilisaatorid
Eelvaadeldud automaatreguleerimise põhimõttel töötavad ka integraalülitusena (kiibina) valmistatud lineaarstabilisaatoreid. Need on senivaadelduist märksa keerukama skeemiga, sisaldades muuhulgas ka vooluahelaid, mis kaitsevad lülitust ülekoormuse ja väljundi lühise eest.
Ühe kindla väljundpingega kiibil on toiteallika trükkplaadile ühendamiseks kolm kontaktviiku (skeemil IN, OUT, GND). Kiibi ette ja järele on vaja ühendada kondensaatorid, mille peamine ülesanne on ära hoida parasiitvõnkumisi, mis võivad kaasneda koormuse järsu muutumisega. Nende kondensaatorite minimaalselt vajalik mahtuvus leidub iga stabilisaatoritüübi andmestikus.
Seatava väljundpingega kiipidel on vähemalt neli kontaktviiku ja nende ühendusskeem on keerukam.
Fikseeritud väljundpingega regulaatori perekond 78xx ja 79xx
78xx esindab positiivse ja 79xx negatiivse väljundpingega lineaarseid regulaatoreid, kus xx tähistab nominaalstabiliseerpinge väärtust. Kõige levinumad neist on 5- ja 12-voldised regulaatorid. 79xx komponente võib leida kahepolaarsetes toitelülitustes. pisi|78xx ja 79xx väljaviigud TO-220 kesta sisse integreeritud stabilisaatorid omavad nimivoolu väärtusi 100 mA ja 500 mA, kuid kõige levinumad on 1 A, lubatud koormusvooluga ja fikseeritud väljundpingega stabilisaatorid. Nimivoolu ületavate lülituste jaoks on komponentide andmelehtedes ära toodud vastavad skeemid. Nendes kasutatakse võimsustransistore, mis asetsevad koormuse suhtes jadamisi toimides vooluventiilidena. Sisendvool jaguneb nendes lülitustes kaheks – osa liigub läbi stabilisaatori, ülejäänud läbib võimsustransistori. Takisti R1 väärtusest oleneb, voolu jagunemine. Kui viimast läbib suurenev vool, tõuseb pingelang takistil, mille tõttu hakkab võimsustransistor voolu juhtima. tühi|pisi|Võimsustransistoriga skeem|368x368px
==== Tabel 1. 78xx komponentide minimaalne nõutav sisendpinge vastava stabiliseerimispinge juures. ====
Muudetava väljundpingega regulaatorid
78xx perekondadega sarnanevad muudetava väljundpingega regulaatorid nagu LM317 (78xx) ja LM337 (79xx), kus väljundpinge reguleerimine toimub pingejärguri abil. Ka 78xx stabilisaatorid on põhimõtteliselt võimalik tüürida, kuid nende puhul on rahuolukorra vool suurem kui spetsiaalsetel muudetava väljundpingega regulaatoritel ja seetõttu on esimesed ebastabiilsed.
LM317
Kolme väljaviiguga positiivse reguleeritava väljundpingega regulaator, mis talub kuni 1,5 A voolu väljundpingete vahemikus 1,25–37 V. Kaitselülitused toimivad ka juhul, kui tüürväljaviik on ühendamata.
Tabel 2. LM317 parameetrid
Takistitid R1 ja R2, stabilisaatori väljundi ja maanduse vahel, moodustavad pingejäguri, mille abil reguleeritakse mitteinverteeriva operatsiooni võimendi referentspinget Uref. Väljundpinge avaldub:
Selleks, et muuta väljund stabiilsemaks, hoiab LM317 jõudevoolu Ireg alla 100 µA.
Metüüloranž
pisi|Metüüloranž pulbrina Metüüloranž on happesusindikaator, mis värvub happelises keskkonnas punakaks, neutraalses ja aluselises keskkonnas on see aga kollane.
Värvainete indeksis on metüüloranži tähised C.I. AO52 (Acid Orange 52) ja C.I. 13025.
2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised Eestis toimusid 20. oktoobril 2002.
Valimistulemus
Kokku osales 2002. aasta valimistel 536 044 inimest ehk 52,5% hääleõiguslikust elanikkonnast.
Civiasco
Civiasco on vald Itaalias Piemonte maakonnas Vercelli provintsis.
Civiasco kõrgus merepinnast on keskmiselt 716 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Masoni maakond (Washington)
Masoni maakond (Mason County) on maakond USA-s Washingtoni osariigis. 2010. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 60 699 inimest. Maakonna halduskeskus ja ühtlasi ka ainuke linn on Shelton. Maakond moodustati 13. märtsil 1854.
Geograafia
Masoni maakonna kogupindala on 2720 km², millest 2480 km² on maa ja 240 km² on veepindala.
Geograafilised huvipunktid
{|
Helmuth Kasesalu
Helmuth Kasesalu (Helmuth Kasperg; 15. juuni 1929 Ohtu, Harjumaa – 2. mai 2007) oli eesti kirjastustegelane ja mäeinsener.
1970.–1980. aastatel oli ta kirjastuse Valgus peatoimetaja, hiljem direktor.
Aastatel 1991–1999 oli ta EELK Konsistooriumi kirjastusosakonna juhataja.
Ta on maetud Ohtu kalmistule.
Isle of Meadows
pisi|Isle of Meadows pisi|Isle of Meadowsi kaart Isle of Meadows on 40 hektari suurune asustamata saar, mis asub Staten Islandi lääneranna lähedal Arthur Killi nimelises loodeväinas. Saar on looduskaitse all ning seal pesitsevad haigurlased ja iibised. Saar ei ole külastajatele avatud.
Gustav Saar (tehnikateadlane)
Gustav Saar (29. aprill 1920 Petrograd – 28. aprill 1972 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Bondone
thumb|Bondone valla paiknemine Trento provintsis thumb|Osaline vaade linnale
Gustav Saar (tehnikateadlane)
Elulugu
Gustav Saar oli teenistujate poeg.
Bondone
Bondone (saksa: Bunden in Tirol) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, mis paikneb umbes 50 km Trentost edelas ja piirneb Lombardiaga. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 693 inimest. Valla pindala on 19,2 km², jagatuna ligikaudu võrdselt capoluogo ja Baitoni frazione vahel, mis asub Idro järve kallastel.
Valla territoorium tõuseb järvepinna kõrguselt (368 m) maksimaalselt kõrguseni 1946 m. Castello di San Giovanni pakub panoraamvaateid järvele ja Chiese orule, taamal on näha Brenta Dolomiite.
Gustav Saar (tehnikateadlane)
Elulugu
Lõpetas 1937 Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi, 1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-mehaanikuna. Oli 1940–47 TTÜ Riikliku Katsekoja mehhaano-tehnilise ja soojustehnilise osakonna ning soojusenergeetika kateedri abijõud, 1947–60 TPI soojusenergeetika kateedri tunnitasuline õppejõud, 1960–66 vanemõpetaja, 1966–68 matemaatika kateedri tunnitasuline õppejõud.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: soojusenergeetika – soojusvõrkude arenguprobleemid Tallinnas; soojustehnilised mõõtmised; soojusprotsesside automatiseerimine; kütused, nende omadused ja põletamine (eriti põlevkivi). Uurinud ka soojusprotsesse sulfaattselluloosi tootmisel. Loonud Gustav Saare valemina tuntuks saanud valemi Eesti põlevkivi kütteväärtuse määramiseks. Kuulus koolkonda. Tegeles energeetika küsimuste tutvustamise ja propageerimisega. 14 teadustrükist.
Bondone
Naabervallad
Brescia provintsis Lombardias
Kompensatoorne fiskaalpoliitika
Kompensatoorne fiskaalpoliitika (inglise compensatory fiscal policy) on poliitika, millel on kriisivastane ja täielikku tööhõivet tagav toime, hoolimata sellest, missugused on selle rakendamise muud tagajärjed.
Konsumptsioon
Konsumptsioon (inglise consumption) võib tähendada:
Universaalindikaator
Universaalindikaator on happesusindikaator, mille värvus muutub vastavalt pH-le sujuvalt.
Narva kosk (film)
"Narva kosk" on 1988. aastal Eesti Telefilmi toodetud kahejaoline telemängufilm. Filmi režissöör on Ago-Endrik Kerge.
Film põhineb Vladimir Beekmani samanimelisel raamatul, mis räägib Eesti Töörahva Kommuuni tegevusest 1918. aastal Narvas ja selle ümbruses.
Pügalpulk
pisi|Keskaegsel [[Inglismaal kasutatud pügalpulk]] Pügalpulk on kahest vaheliti kokkupandud poolest koosnev riist (pulk) teatud vastastikuste kohustuste ülesmärkimiseks. Kohustus(ed) märgiti üles nii, et kaks pulga poolt ühendati teatud kaugusel ja nendele tehti risti kriips (pügal). Pulga üks pool jäi ühele ja teine pool teisele isikule.
Teopäevade arvestamiseks kasutati teopulka ja magasiaidast laenatud vilja arvestamiseks magasipulka.
Põõsaspea tulepaak
pisi|Põõsaspea tulepaak (2008)
Põõsaspea tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Spithami küla lähedal Põõsaspea neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 17 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal.
2018. aastal rajati vanast tulepaagist mõnikümmend meetrit sisemaa poole uus tulepaak. Uus tulepaak on ülalt punase ja alt valge laudisega neljast küljest kaetud metalltorn. Märgi kõrgus maapinnast on 17 meetrit ja tule kõrgus veepinnast 21 meetrit.
Ravikindlustus
Eesti ravikindlustuse põhimõteteks on kindlustatud isikute solidaarsus, piiratud omaosalus ravikulude katmisel, teenuste osutamine vastavalt kindlustatute vajadustele ja ravikindlustuse vahendite otstarbekas kasutamine.
Caresanablot
Caresanablot on vald Itaalias Piemonte maakonnas Vercelli provintsis.
Ravikindlustus
Ravikindlustuskaitse võib tekkida kolmel erineval alusel:
Caresanablot
Caresanabloti kõrgus merepinnast on keskmiselt 135 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ravikindlustus
Eesti Haigekassa andmetel oli 2014. aastal ravikindlustus umbes 93,5 protsendil Eesti elanikest, seega kindlustamata isikuid oli umbes 6,5% rahvastikust.
Haigekassa poolt kaetavad hüvitised jagunevad mitterahalisteks (tervishoiuteenused, ravimid ja meditsiinilised abivahendid) ja rahalisteks hüvitisteks (ajutise töövõimetuse hüvitis, täiskasvanute hambaravihüvitis, täiendav ravimihüvitis, väljaspool ravijärjekorda osutatud tervishoiuteenuse hüvitis, piiriülese tervishoiuteenuse hüvitis). Mitterahalise hüvitise korral katab haigekassa ravikulud otse teenuseosutajale (perearst, haigla jm) ja kompenseerib retseptiravimi või meditsiinilise abivahendi väljastanud apteegile osa vastava ravimi või abivahendi hinnast. Rahalised hüvitised maksab haigekassa kindlustatud isikule otse välja.
Haigekassa hüvitab vaid need raviteenused, mis on kantud Eesti Haigekassa tervishoiuteenuste loetellu.
Eesti riiklikku ravikindlustust rahastatakse sotsiaalmaksu ravikindlustuse osast laekuvatest vahenditest.
Eraravikindlustus ei ole Eestis levinud. Eraravikindlustuse õiguslik regulatsioon on antud võlaõigusseaduses, kuid sellist kindlustust pakuvad vaid üksikud kindlustusseltsid.
Rebane (tähtkuju)
pisi|Rebase tähtkuju kaart pisi|Rebase tähtkuju öötaevas Rebane (ladina Vulpecula, lühend Vul) on põhjataevas asuv tähtkuju. Selle pindala on 268 ruutkraadi ja see on pindalalt 55. tähtkuju.
Tähtkuju moodustas 1690. aastal Johannes Hevelius, kes nägi seal rebast, kel on hani hambus.
Rebase tähtkujus ei ole heledaid tähti. Heledaim täht on punane hiid Alpha Vulpeculae (Anser) tähesuurusega 4,44 ja kaugusega 297 valgusaastat.
Tähtkujus asub M27 ehk Hantli udukogu ja spiraalgalaktika NGC 7052. pisi|Hantli udukogu|vasakul 1967. aastal avastati tähtkujus PSR B1919+21, esimene pulsar.
Prall's Island
pisi|Prall's Island pisi|Prall's Islandi kaart Prall's Island on 36-hektari suurune asustamata saar, mis asub Staten Islandi lääneranna lähedal Arthur Killi nimelises loodeväinas.
Õhtu tänav
Õhtu tänav on tänav mitmes asulas:
Tümoolsinine
pisi|Tümoolsinine erinevate pH-de juures: punane tugevalt happelises, kollane neutraalses ja sinine aluselises keskkonnas Tümoolsinine on happesusindikaator, mis ei lahustu vees, kuid lahustub alkoholides ja lahjendatud leeliselistes lahustes. See värvub punasest kollaseks pH 1,2–2,8 juures ning kollasest siniseks pH 8,0–9,6 juures.
Põhjakorpus
Põhjaarmee üksik Põhjakorpus Vene valgekaartlaste väekoondis Vene kodusõjas.
Pihkva vabatahtliku korpuse moodustamine
Vene bolševikevastaste jõudude esindajatest hakati moodustama relvaformeeringuid lisaks 1917. aasta oktoobris Lõuna-Venemaal Anton Denikini moodustatud Vabatahtlike armeele ka Loode-Venemaal 1918. aasta oktoobris Saksa keiserliku armee poolt okupeeritud Pihkvas, kus 10. oktoobril 1918 toimus Saksamaa keisririigi ohvitseride ja monarhistlikult meelestatud endiste Vene keisririigi ohvitseride nõupidamine, kus otsustati moodustada bolševikevastased väeosad.
Nõupidamise tulemusel otsustati moodustada Saksa keisririigi vägede toetusel monarhistliku suunitlusega Üksik Pihkva vabatahtlik korpus (Oтдельный Псковский добровольческй корпус).
Samal päeval avati Pihkvas vabatahtlike vastuvõtu büroo, kuhu pöördus ja võttis end esimese nädala jooksul arvele ligikaudu 1500 meest, kellest umbes 40% olid endised Venemaa keisririigi ohvitserid. Vabatahtlike vastuvõtubürood avati paljudes linnades endise Venemaa keisririigi lääneosas: Ostrovis, Režitsas, Dvinskis, Narvas, Valgas, Jurjevis, Revelis, Riias ja Miitavis. Vabatahtlike värbamiseks saadeti ohvitsere ka Vilnosse, Kovnosse ja Grodnosse ning ka Saksamaale, seas asuvatesse venelaste sõjavangilaagritesse värbama vabatahtlikke võitlusse bolševike vastu.
1918. aasta novembri alguses vahetas poolt seni Punaarmees teeninud Stanisław Bułak-Bałachowiczi ratsasalk (u 400 mõõka) ja Peipsil, Raskopelis asunud Peipsi flotilli 3 laeva ("Delfiin", "Narodnik" ja "President"), 2. järgu kapten Dmitri Nelidovi juhtimisel.
Osalus sõjategevuses
11. novembril 1918 alistus Saksamaa Esimese maailmasõja tulemusena Antandile. Pärast Saksamaal toimunud Novembrirevolutsiooni ja Saksa vägede evakueerimise algust tühistas Lenini juhitud Nõukogude Venemaa valitsus 13. novembril 1918 ühepoolselt Saksa keisririigiga sõlmitud Brest-Litovski rahulepingu. 16. novembril andis Punaarmee ülemjuhataja Jukums Vācietis käsu alustada taganevate Saksa vägede järel pealetungi laialdasel rindel Soome lahest kuni Ukrainani, kuid korraldusega hoiduda relvakonfliktidest evakueeruva Saksa armeega. 18. novembril tungis Punaarmee Lätisse, 25. novembril vallutasid Punaarmee väeosad üksikkorpuse poolt kaitstud Pihkva ja 28. novembril üle Eesti piiri Narvas.
Pärast 11. novembril 1918 Prantsusmaal Saksamaa kaotuse Esimeses maailmasõjas fikseerinud Compiegne'i vaherahu määrati võitjariikide poolt Saksamaa poolt sõja käigus vallutatud ja okupeeritud riikide uued mõjusfäärid. Läänemere-äärsed maad määrati Suurbritannia mõjusfääri.
Juhtkond ja koosseis
Algselt planeeriti pakkuda Loode-Venemaal asuvate bolševikevastaste relvajõudude juhataja kohta Ukrainas asunud monarhist krahv Fjodor Kellerile, kes aga Ukrainas toimunud sõjategevuse ajal tapeti 8. detsembril 1918. Kiievis Ukraina Direktooriumi poolehoidjate poolt pärast Kiievi vallutamist 1918. aastal.
Wilhelm Heinrich Telling
Wilhelm Heinrich Telling (ka Villem Telling; 10. detsember 1898 Krimulda mõis, Riia maakond – 18. märts 1991 New York, USA) oli Elva alevivanem ja esimene linnavanem.
Põhjakorpus
Juhtkond ja koosseis
Algselt Saksa vägede toetusel rajatud valgekaartlaste üksused (Põhjakorpus ja Lieveni salk Liepajas) orienteerusid muutunud poliitilises olukorras erinevatele suurriikidele:
Wilhelm Heinrich Telling
Ta õppis aastatel 1919–1921 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1921–1924 õigusteaduskonna kaubandusosakonnas (lõpetas) ja 1924. aastal õigusteaduskonnas.
Põhjakorpus
Põhjakorpus Eesti Vabadussõjas
3. jaanuariks 1919 loobus senine Põhjakorpuse juhataja polkovnik Heinrich Carl Timoleon von Neff juhataja kohast ning Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja J. Laidoneri päevakäsuga nr 4, 3. jaanuaril 1919 nimetati senine 2. Ostrovi jalaväepolgu ülem polkovnik Anton Dzerožinski, korpuseülema kohusetäitjaks. Korpusele allutati Tallinnas moodustatud 1. Vene Tallinna partisanisalk ning moodustati täiendavalt tagavaraväeosad, mille ülemaks nimetati kindralmajor Wilhelm von Hennings.
Wilhelm Heinrich Telling
Ta osales Vabadussõjas. Villem Telling oli Elva Ühispanga juhataja. 1934. aastal valiti ta 11 poolt- ja 1 vastuhäälega Elva alevivanemaks ja sai 1. mail 1938 esimeseks Elva linnavanemaks. 1941. aastal oli ta Tartu maavalitsuse majandusala juhataja, alates 20. juulist 1943 Elva linnapea.
Põhjakorpus
Kevadlahingud Kagu-Eestis
1919. aasta veebruaris algas Punaarmee teine suurpealetung Lõunarindel Eesti vallutamiseks, mis vältas maini. Lahingute põhiraskus koondus tähtsamate teedesõlmede (Petseri, Võru, Valga, Ruhja) ümber. 19. veebruaril langes Punavägede valdusse Irboska ja 28. veebruaril Aluliina. 5. märtsil aga ületasid Punaarmee üksused Eesti-Venemaa sõja Lõunarindel Lämmijärve ning hõivasid Mehikoorma–Räpina piirkonna. Rahvaväe Peipsi rannakaitsepataljoni ja 7. Jalaväepolgu üksused olid sunnitud järk-järgult taanduma, kui 28. veebruaril algas punaste kallaletung Lämmijärve läänekaldale. Märtsi alguses toimusid punaste luuresalkade retked läänekaldale, mida tõrjusid Peipsi rannakaitsepataljon ja Põhjakorpuse Pihkva salga üksused.
Seba
Sebastian Theodor Nimrell Ahrenberg (esinejanimi Seba; sündinud 26. mail 1974) on Rootsi produtsent ja DJ, plaadifirma Secret Operations omanik. Ta on eelkõige tuntud oma meloodilise trummi ja bassi poolest.
Der schwarze Kanal
"Must kanal" (saksa keeles "Der schwarze Kanal") oli Saksa DV televisiooni Deutscher Fernsehfunk iganädalane poliitikasaade aastatel 1960–1989. Saates esitati lõike Lääne-Saksamaa telekanalite saadetest, millele saatejuht Karl-Eduard von Schnitzler lisas oma tõsiusklik-kommunistlikust vaatepunktist lähtuvad kommentaarid. Schnitzleri esinemisi on iseloomustatud kui "poleemilis-agressiivseid vihatiraade". Schnitzler toetas jäägitult Saksa DV sise- ja välispoliitikat. 1989. aastal iseloomustas ta Tiananmeni väljaku meeleavaldajaid Hiinas kui "kontrrevolutsioonilisi mõrtsukaid". "Mustast kanalist" sai üks Saksa DV massimeedia ja režiimi alatuse sümboleid.
Wilhelm Heinrich Telling
Põgenes Saksamaale, hiljem USA-sse. Viimati elas New Yorgis.
Seba
Karjäär
Ahrenberg alustas elektroonilise muusika loomist 15-aastase muusikahuvilise noorukina. Alguses kasutas ta Atari arvutit, süntesaatorit ja trummimasinat, seejärel ostis ka sämpleri. Esimesed Ahrenbergi produtseeritud lood liigitusid tekno alla, kuid peagi köitsid tema tähelepanu breakbeat 'i helid.
1990. aastate keskel moodustas Seba koos Loteki ja MC Sandoriga ambient-muusikat mängiva trummi ja bassi grupi Peanut Planet. 1995. aastal tuli LTJ Bukemi plaadifirma Good Looking Records alt välja Seba ja Loteki koostööna valminud singel "Sonic Winds". Duo andis Good Lookingu alt välja ka singli "Universal Music", misjärel ilmus erinevate LTJ Bukemile kuulunud plaadifirmade alt ridamisi Seba produtseeritud lugusid. Enamjaolt oli tegu atmosfäärilise trummi ja bassiga.
1997. aastal hakkas Seba korraldama Stockholmis üritustesarja "Secret Operations". Seba sõnul sai peosari nime selle järgi, et seal mängitud muusika oli tollal veel suhteliselt tundmatu ja kohale tulnud moodustasid seega justkui salaühingu.
1999. aastal andis Secret Operations välja CD-kogumiku "Case One". Ahrenberg kasutas sellel pseudonüümi Forme. Et Ahrenberg oli lepinguliselt seotud tantsumuusika plaadifirmaga Svek, ei olnud tal Secret Operationsi kui leibli üle täit kontrolli. Secret Operations andis kogumiku välja Sveki alaleiblina.
Aastatel 1999–2003 produtseeris Ahrenberg Sveki jaoks pseudonüüme Seba ja Forme kasutades house-muusikat. Jesper Dahlbäckiga (Lenk) koostööd tehes kasutati nime Sunday Brunch. 2002. aastal ilmus Sunday Brunchi kogumik "No Resistance".
2002. aastal asutas Seba iseseisva trummi ja bassi plaadifirma Secret Operations. Seda peab Seba ka oma leibli alguseks. Firma esimeseks väljalaskeks oli Seba ja Lenki lugu "Pieces", vokalistina lõi kaasa Robert Manos. Seba kasutab plaadifirmat valdavalt enda loomingu välja andmiseks.
Aastatel 2004–2006 tegi Seba palju koostööd drumfunk 'i staari Paradoxiga, mitmes loos kuuleb ka Robert Manose häält. 2006. aastal andsid Seba ja Paradox välja albumi "Beats Me".
2008. aastal ilmus album "Return to Forever" ja 2013. aastal "Identity".
Seba on aastate jooksul korduvalt Eestis esinemas käinud.
Der schwarze Kanal
Esimene saade jõudis eetrisse 21. märtsil 1960. Nimi "Must kanal" oli ka sõnademäng – saksa keeles on kanalisatsioonitoru torumeeste slängis "must kanal". Algselt oli saate ülesehitus ja nimi vastuseks Lääne-Saksamaal aastatel 1958–1960 eetris olnud Thilo Kochi saatele "Punane vaatepunkt" ("Die rote Optik"), kus analüüsiti SDV telesaateid. Kuigi saade oli peamiselt mõeldud SDV vaatajatele, siis (vähemalt algaastatel) loodeti ka, et need läänesakslased, kes said DFF-i vastu võtta, seda vaatavad.