cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiit Käbin
Järgnenud poliitiline tegevus
Euroopa Parlamendi valimistel 2009. aastal loobus Käbin oma kohast Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas, tema koha sai esimene varukandidaat Tõnu Trubetsky.
Käbin oli üks 16. märtsil 2010 moodustatud mittetulundusühingu Eesti Vabaduse Eest! asutajaist. Ühingu ülesandeks seati vahetada, edastada ja talletada meenutusi, mis on seotud ühingu liikmete töö ja tegevusega NSV Liidu rahvasaadikutena.
Tegevus muudes organisatsioonides
pisi|Tiit Käbin [[Süürias 2009. aastal]] 1992 Inimõiguste Instituudi asutajaliige. 1991–1992 Avatud Eesti Fondi nõukogu liige. Eesti Rahvadiplomaatia Ühingu president. 1999–2003 Osariikide Seadusandlike Juhtide Fondi Euroopa Filiaali (State Legislative Leaders Foundation/Europe) nõukogu liige. Oli Eesti Ornitoloogiaühingu liige ja kuulus Eesti Jahimeeste Seltsi.
Isiklikku
Tema tuhk on puistatud Kakerdi järve Kakerdaja rabas.
Sportlik tegevus
Tiit Käbin alustas sportlike matkadega 1978. aastal Tallinna Matkaklubis, tehes samal aastal pikema süstamatka Karjalas. Kokku tegi ta 15 kategooriamatka, neist juhtis ta 13. Käbin korraldas süstamatkade turiaadi Siberis. Aastast 1988 oli ta Nõukogude Liidu meistersportlase kandidaat. On tegelenud veematkasportlaste koolitusega ja olnud veematkainstruktor. 1991–1993 oli ta Eesti Matkaliidu president. Samuti kuulus ta spordiühingusse Kalev.
Miljööteraapia
Miljööteraapia ehk keskkonnateraapia on psühhoteraapia vorm, mida viiakse läbi terapeutilises keskkonnas. Tegemist on ööpäev läbi miljööterapeutide asutusepõhiselt läbiviidava rehabilitatsiooniteenusega.
Ajalugu
Termin "miljööteraapia" (inglise keeles milieu therapy) võeti kasutusele 1900. aastatel Saksamaal, et kirjeldada uut tüüpi haiglaravi, mille puhul võttis haiglapersonal psühhiaatriapatsientidega suheldes varasemast aktiivsema rolli. 1920.–1930. aastatel rõhutas Harry Stack Sullivan skisofreenikute ravis keskkonna ja kogu meditsiinilise personali rolli olulisust. Olulise panuse miljööteraapia arengusse on oma teostega andnud Fritz Redl, Bruno Bettelheim ja Donald Winnicott.
Valdemar II
Valdemar II Võitja (taani keeles Valdemar 2. Sejr; 9. mai 1170– 28. märts 1241) oli Taani kuningas aastatel 1202–1241.
Miljööteraapia
Ajalugu
Miljööteraapiat on edukalt rakendatud Skandinaavia riikides. Rootsi üks esimesi miljööteraapilisi ravikodusid Barnbyn Skå asutati 1947. aastal Stockholmis ning see oli mõeldud kõige keerulisemates oludes kasvavate laste ja noorte aitamiseks.
Valdemar II
Ta oli alates 11. sajandist vaheaegadega 16. sajandi keskpaigani Läänemere piirkonnas domineerinud Taani suurriigi mõjukamaid valitsejaid.
Miljööteraapia
Miljööteraapia olemus
Miljööteraapia on lähedalt seotud psühhodünaamilise psühhoteraapiaga. Selline teraapia sobib lastele ja noorukitele, kellel on keeruline toime tulla iseenda ja end ümbritsevate sotsiaalsete oludega (nt kiindumussuhte- ja koostoimimishäirega lapsed ja noored). Miljööteraapias abistatakse neid, pöörates tähelepanu eelkõige koostoimimisele ja sotsiaalsete suhete toimimismustritele. Miljööteraapia lähtub seisukohast, et kellelgi ei ole võimalik teist inimest terveks teha. Muutuda ja areneda on võimalik ainult iseendal. Et aidata lastel ja noortel muutuda ja areneda, on vaja teha ümberkorraldusi keskkonnas.
Valdemar II
Elulugu
Valdemar sündis Taani kuninga Valdemar I (1157–1182) ja Polotski Sofia teise pojana.
1188. aastal Schleswigi hertsogitroonile tõusnuna vallutas ta Taani kuninga vasallina Elbest põhja pool asuvad saksi linnad (Hamburgi, Lübecki) ja vürstiriigid (Holsteini, Mecklenburgi jm). thumb|vasakul|Valdemar II pitsat
1202. aastal sai ta oma venna, lastetult surnud Knud VI järel Taani kuningaks.
1204. aastal tagas ta Norra tunnustamise kuningriigina.
Miljööteraapia
Miljööteraapia rakendamine Eestis
Eestis on miljööteraapiat rakendatud alates 2014. aastast, kui Tartu Herbert Masingu Kooli juurde rajati Pepleri miljööteraapiline ravikodu, mis pakub 12–17-aastastele psüühikahäiretega noortele ööpäev läbi toetavat, turvalist, kena ja hubast keskkonda. Pepleri ravikodusse võetakse lapsed, kelle perel ei ole selliseks abistamiseks oskusi või võimalust. Noored viibivad ravikodus vähemalt kolm kuud.
Valdemar II
Elulugu
Ta korraldas 1206. aastal koos peapiiskop Anders Suneseniga sõjakäigu Saaremaale ning 1210. aastal Preisimaale ja Sambijasse. thumb|vasakul|[[Dannebrog langeb taevast Lindanise lahingu ajal 15. juunil, 1219. Kunstnik Christian August Lorentzen (1809). Maal asub Taani Riiklikus Kunstimuuseumis]] Paavst tegi Valdemarile ettepaneku minna Taani vägedega ristisõtta Palestiinasse, kuid kuningas eelistas lõpule viia Eestimaa vallutamise, minnes appi Mõõgavendade ordule ja Riia piiskopile Albertile. 15. juunil 1219 maabus ta laevastikuga Lindanise juures ning purustas Lindanise lahingus eestlaste sõjaväe (legendi järgi saabus võit selle tõttu, et keset lahingut kukkus taevast alla Taani lipp). Sellega langes Eestimaa taanlaste kätte. Valdemar rajas Toompeale uue linnuse.
1222. aasta suvel vallutas Valdemar osa Saaremaast.
1223. aastal võttis Schwerini krahv Henrik (Must Henrik) Valdemari ühe jahiretke ajal Lyøle koos tema vanima poja Valdemariga vangi. Krahv lõi tagasi katsed kuningat vabastada. Ta vabastas kuninga alles 1225. või 1226. aastal tingimusel, et too tagastab kõik oma vallutatud alad Põhja-Saksamaal. Kuningas pidi ka vanduma, et ta loobub kättemaksust.
thumb|Valdemar II Bornhövedi lahingus. Miniatuur.
1227. aastal tungis ta Põhja-Saksamaale, püüdes kaotatud alasid tagasi võita, kuid sai võitluses saksa vürstidega Bornhövedi lahingus 22. juulil lüüa ja jäi vallutatud Saksa aladest lõplikult ilma. Kuningas loobus edasistest vallutuspüüdlustest. Sellega lõppes Taani ülemvõim Läänemere piirkonnas, kuid Stensby lepinguga kindlustas Taani oma võimu Eestimaal.
Oma paljude vallutusretkede tõttu sai Valdemar II lisanimeks "Võitja", kuigi ta kaotas kõik vallutatud alad peale Eestimaa. Kaotuste põhjuseks oli suurelt jaolt see, et tal polnud võimalik vallutatud alasid taanlastega asustada.
Valdemar laskis koostada Jüütimaa seadustekogu, mis valmis veidi aega enne tema surma, ja Taani hindamisraamatu.
Tema järel sai kuningaks tema vanim poeg Erik IV.
Abielud ja lapsed
Enne esimest abielu oli Valdemar kihlatud Saksimaa hertsogi tütre Baieri Rixaga.
Aastal 1205 abiellus Valdemar Võitja Böömimaa kuninga Přemysl Otakar I ning Meißeni Adelheidi tütre Margrethe Dragomiriga (Dagmariga, arvatavasti 1189 – 24. mai 1212), kellest sai rahva lemmik. Sellest abielust oli Valdemar II-l poeg Valdemar (sündis aastal 1209), kes krooniti 1218. aastal Schleswigis kaaskuningaks, kuid hukkus 1231. aastal jahilkäigu ajal Refsnæsis. Teine poeg sündis aastal 1212 surnuna. Kuninganna suri aastal 1212 ja maeti Ringstedi. Rahvalauluna edasi kandunud pärimuse järgi olevat ta surivoodil püüdnud Valdemari veenda, et too abielluks Liden Kirsteniga, mitte Berengariaga (Bengerdiga). Ta olevat ennustanud Berengaria poegade võitlust trooni pärast, mis toob Taanile häda. Rahvapärimus mäletab Dagmarit malbe ja vaga ideaalnaisena.
Et parandada suhteid Flandriaga, abiellus Valdemar aastal 1214 siiski Portugali kuninga Sancho I orbtütre, Flandria krahvi Ferdinandi õe Berengariaga (umbes 1195 – 27. märts 1221), kes oli abiellumiseni elanud Flandrias. Neil oli kolm poega (hilisemad Taani kuningad Erik IV, Abel ja Christoffer I) ning tütar Sofie või Sophie (1217–1247), kes abiellus 1230. aastal Brandenburgi markkrahvi Johann I-ga. Taanlased vihkasid Berngerdi. Rahvapärimus mäletab Berngerdi ilusa, kuid kõva südamega ja ülbe kuningannana.
Valdemar II-l oli Helena Guttormsdotteriga poeg Knud (1211–1260), Lollandi hertsog, Blekinge hertsog ja Eestimaa hertsog.
Tema abieluvälistest poegadest on teada veel Niels, Halland-Schwerini krahv (suri aastal 1218/1219)
Mwai Kibaki
Emilio Mwai Kibaki (15. november 1931 Keenia Keskprovints, Gatuyaini küla – 21. aprill 2022) oli Keenia poliitik.
Ta oli Keenia president 30. detsembrist 2002 kuni 9. aprillini 2013.
Ta oli Keenia rahandusminister aastatel 1969–1982, asepresident 1978–1988 ning minister 1978–1979 ja 1982–1988.
Piiri tänav (Tartu)
pisi|Herne ja Piiri tänava nurgal oleva maja hoov 2016. aasta mais Piiri tänav on tänav Tartus Supilinnas.
Piiri tänav algab Tähtvere tänavalt, kulgeb kirde suunas, ristub Allika ja Herne tänavaga ning lõpeb Oa tänaval.
Ambanizana jõgi
Ambanizana jõgi on jõgi Madagaskari saarel Masoala poolsaarel Toamasina provintsis.
Ta suubub Ambanizana asula lähedal Ambanizana lahte, mis on osa Antongila lahest.
Jõgi läbib troopilisi vihmametsi, mis on aga kalda äärest maha raiutud.
Inžavino rajoon
Inžavino rajoon (vene keeles Инжавинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Inžavino alev.
Rajooni pindala on 1820 km². Elanike arv oli 2012. aastal 22 650, 2009. aastal 24 155 ja 2002. aastal 27 843.
.sx
.sx on Sint Maarteni Interneti tippdomeen. Domeen eraldati Sint Maartenile 2010. aasta detsembris.
Inžavino rajoon
Inžavino rajoonis on 99 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Inžavino alevi) ja kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
.sx
Pärast piiratud registreerimisega perioodi avati domeeni registreerimine kõigile 2012. aasta novembris.
Keila malevkond
Keila malevkond on Kaitseliidu Harju maleva malevkond, mis tegutseb Harjumaa lääneosas ning millesse kuuluvad Harju maleva I lahingurühm ja tuletoetusrühm.
Kõrgpääsfilter
Kõrgpääsfilter on elektrooniline filter, mis laseb läbi kõik sagedused, mis on üle mahalõikesageduse ning blokeerib kõik sagedused, mis on alla mahalõikesageduse. Kõrgpääsfilter on täpne vastand madalpääsfiltrile, kus madalpääsfilter lubab läbi kõik signaalid, mis on allapoole mahalõikesagedust fc, kuid kõrgpääsfilter lubab läbi kõik signaalid mis on üle fc ning blokeerib kõik ülejäänud. Läbilaskevõime oleneb filtri disainist.
Kõrgpääsfiltreid kasutatakse mitmel otstarbel, näiteks pilditöötluses pildi teravdamisel, heli müra eemaldamisel ja võimendite kaitsmisel alalisvoolu eest.
Esimese järgu pidev implementatsioon
Pildil 1 on kujutatud lihtsat esimese järgu elektroonilist kõrgpääsfiltrit, kus takisti ja kondensaator on ühendatud jadamisi. Sisendsignaal rakendatakse kondensaatorile ning väljundiks on pinge takistil.
Selles vooluahelas on kondensaatoril kõrge reageerimine madalamatel sagedustel, seega toimib see avatud ahelana nii kaua, kuni piirsagedus on saavutatud. Filter summutab kõik signaalid, mis jäävad alla mahalõikesageduse.
Pilt 2 näitab kõrgpääsfiltri kasutust operatsioonvõimendil. Lõpmata väljundi saamise asemel piirab siin väljundit operatsioonvõimendi ahela omadused, mille tõttu töötab see filter ribapääsfiltrina, mille piirsagedus on määratletud operatsioonvõimendi ribalaiuse ja võimendusnäitajatega.
Teise järgu kõrgpääsfilter
Teise järgu kõrgpääsfiltri sageduskarakteristik sarnaneb esimese järgu kõrgpääsfiltriga, kuid teise astme kõrgpääsfiltri stoppriba on kaks korda suurem kui esimese järgu oma (40 dB). Kõrgema järgu filtreid saab moodustada esimese järgu filtrite üksteisele lisamisega. Mida rohkem on filtreid, seda suurem on filtri suurus, kuid halvem täpsus.
Kuna kondensaatori takistus muutub sageli, on elektrooniliste filtrite reageerimine sagedusest sõltuv. Kondensaatori komplekstakistus on antud kujul , kus ω, kus ω on nurksagedus radiaanides sekundis. Ahela ülekandefunktsiooni võib leida standardsete vooluringide meetodite abil nagu Ohmi seadus ja Kirchhoffi seadus.
Kõrgpääsfiltri omadused
Kõrgpääsfiltri ülekandefunktsioon on järgmine:
Takistuse ja kondensaatori mahtuvuse korrutis on ajakonstant (\tau), mis on pöördvõrdeline mahalõikesagedusega f_c, mille valem on omakorda
Vooluahela võimendus saadakse valemiga
Pilditöötlus
Kõrgpääs- ja madalpääsfiltreid kasutatakse digitaalses pilditöötluses, et täiustada pilti eri viisidel ning kasutades selleks nii aja- kui ka sagedusdomeeni.
Teravdamine
Kõrgpääsfiltrit on võimalik kasutada pildi teravdamiseks ning see on mitmete teravdusmeetodite aluseks. Vastupidi madalpääsfiltrile kõrgpääsfilter võimendab pildi detaile ning suurendab müra. Seetõttu võiks algne pilt olla filtri rakendamiseks piisavalt müravaene. Pilt muutub teravamaks, kui kõrvuti asetsevate alade vahel on kontrastsus suurenenud.
Audio
Kõrgpääsfiltreid kasutatakse ka helitöötluses, kus suurimaks kasutusalaks on mürakomponentide eemaldamine. Seda filtrit kutsutakse mürafiltriks, mida kasutatakse soovimatute helide eemaldamiseks, milleks on näiteks müra eemaldamine vokaalpartiidelt, kus kõik, mis jääb alla 100 Hz, loetakse müraks. Müra võib olla nii mikrofoni madal mühin, kodustuudio keskkond või laulja liiga lähedale sattumine mikrofonile.
Lisaks sellele kasutatakse kõrgpääsfiltrit heliülekandes, et suunata kõrgemad sagedused tviiterisse ja nõrgendades samal ajal bass-signaale, mis muidu võivad kõlarit segada või kahjustada. Samuti kasutatakse kõrgpääsfiltreid vahelduvvoolu ühendamiseks paljude võimendite sisenditel, et hoida ära alalisvool, mis võib kahjustada võimendit.
Kreen (perekonnanimi)
Kreen on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kreen 40 inimesel: 16 mehel ja 24 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kreen meeste puhul 7873. kohal ja naiste puhul 5509. kohal. Perekonnanime Kreen kandja oli keskmiselt 46 aasta vanune.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Virumaal Jõhvi, Viru-Jaagupi ja Väike-Maarja kihelkonnas, Harjumaal Kuusalu ja Keila kihelkonnas, Läänemaal Kullamaa kihelkonnas, Järvamaal Peetri kihelkonnas ning Tartumaal Kursi kihelkonnas asuvates mõisavaldades 11 korral talupoegadele nimeks Kreen, Green, Gren, Grehn, Krehn (normaliseeritult Kreen).
Nimede eestistamise käigus loobuti 1937., 1938. ja 1939. aastal nimest Kreen 4 juhul ning uueks nimeks võeti Kaasiku, Kiir, Kreek ja Kaerpõld.
Kiigu ja liugle
"Kiigu ja liugle" on Ott Leplandi, Tanel Padari ja Jalmar Vabarna neljas singel.
Kaasa teeb ansambel Kõrsikud. Laulu viisi on loonud Tanel Padar ja sõnad Jaan Pehk.
Sophie Liebknecht
pisi|Sophie Liebknecht abikaasa ja tolle lastega esimesest abielust Sophie Liebknecht (sünninimi Sofia Rõss (Софья Рысс); 18. jaanuar 1884 Rostov Doni ääres – 11. november 1964) oli vene päritolu saksa sotsialist, feminist ja kunstiajaloolane.
Sophie Liebknecht sündis kaupmehe ja inseneri peres. Ta sai hariduse Saksamaal ning astus Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.
1912. aastal abiellus ta kommunist Karl Liebknechtiga. 1918. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta osales novembrirevolutsioonis 1918–1919. Pärast seda, kui Karl Liebknecht ja Rosa Luxemburg olid 1919. aastal hukkunud (tapetud), põgenes ta Londonisse.
1934. aastal läks ta Nõukogude Liitu ning teda ei lubatud enam välismaale. Ta jäi elama Moskvasse. Liebknecht suri 1964. aastal Moskvas, kuid on maetud Berliini.
Rosa Luxemburgi kirjavahetus Sophie Liebknechtiga on avaldatud.
Marja tänav
Marja tänav on mitme tänava nimi Eesti asulates:
Charlotta Stern
Charlotta Stern on Rootsi sotsioloog, lähtub ratsionaalse valiku teooriast. Sotsioloogia professor ja osakonnajuhataja Stockholmi Ülikoolis. Esindab klassikalis-liberaalset suunda. Uurinud peamiselt tööturu küsimusi.
Pulmapukk
Pulmapukk (ka pulmasokk) oli pulmanali eesti talupojapulmas.
Rein Riitsalu
Rein Riitsalu (kuni 1935. Raimond Riedemann; 16. mai 1923 Tallinn – 20. juuni 1970 Helsingi, Soome) oli eesti arst ja karikaturist.
Sündis Tallinnas trükitöölise Heinrich Riedemann/Riitsalu pojana. Lõpetas 1941. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1944 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1944. aastal põgenes Saksamaale Heidelbergi, kus õppis 1945–1949 Heidelbergi Ülikoolis (Universität Heidelberg). Töötas assistentarstina mitmes Saksa linnas, peamiselt Heidelbergis, kus 1955. aastal kaitses kraadi Heidelbergi Ülikoolis teemal "Vere alkoholi sisalduse probleemidest". Saksas oli ta ka Eesti Üliõpilaskonna abiesimees. 1955. aastal liikus edasi Soome, kus oli 1955–1959 stipendiaadina uurimistööl Helsingi Ülikoolis (Helsingin yliopisto), seal tutvus ja abiellus soomlanna Ritva Mäkeläga ning jäi Helsingisse elama kuni surmani. Soomes Riitsalu arstina ei töötanud, vaid teenis leiba eesti keele tundide andmise ja kantseleitööga. 1957. aastal korraldas kohalike estofiilidega Eesti pagulaskirjanduse ja 1958. aastal Eesti pagulaskunsti näitused. 1957. aastal toimetas koos Ivar Grünthali ja Imant Rebasega Stockholmis Jaan Oksa "Kogutud teosed". Rein Riitsalu üritas 1960. aastate lõpul organiseerida Tuglase teoste tõlkimist, et toetada Friedebert Tuglase kandideerimist Nobeli auhinnale (esitajaks Soome Kirjanike Liit). 1962. aastal avaldas Stockholmis uurimuse "Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum".
Ambanizana laht
Ambanizana laht ehk Benjana laht (malagassi keeles Helodranon' Ambanizana) on Antongila lahe sissesopistus Madagaskari saare Masoala poolsaarde Ambanizana jõe suudme ümbruses.
Rein Riitsalu
Ühines Rootsis asutatud Eesti Vabadusmeelsete Föderalistidega, esindades neid rahvusvahelistel kongressidel. Tegi kaastööd ajalehega "Vaba Eesti", kus kokku ilmus seal tema 34 karikatuuri ja 11 artiklit. Samas oli ta "Vaba Eesti" esindaja Saksamaal ja mitteametlik esindaja Soomes. 1963–1967 oli peatoimetaja ja illustraator Helsingis ilmuvale ajakirjale, mis kandis õige pikka nime: "Ivan Käbina nimeline: Eestimaa Naerupooldajatega Sidemetepidamise Rahvusvahelise Ühisuse Eesti Muigkonna pjäälekandja", kokku ilmus neid 17 numbrit, millest kümme numbrit on täidetud tema enda teksti ja illustratsioonidega.
Ambanizana laht
Lahe kaldal on Anjahana ja Ambanizana.
Lahe kirdenurgas on ranna lähedal väike korallrahu.
H. Olliver Twisted
pisi Olli Herman Kosunen (tuntud ka kui H. Olliver Twisted; sündinud 19. mail 1983 Kuopios) on soome laulja. Ta on Soome bändi Reckless Love solist. Ta on olnud ka Rootsi hard rock bändi Crashdïet laulja.
Ta alustas bändi Reckless Love lauljana. 2007. aastal liitus ta Crashdïetiga, et asendada nende endist lauljat Dave Lepardit, kes tegi 2006. aasta jaanuaris enesetapu. Twisted osales albumi "The Unattractive Revolution" lindistusel ning albumit tutvustaval maailmaturneel. 2008. aasta 13. juulil lahkus Olliver Twisted Crashdïetist, et ta saaks pühenduda enda bändile Reckless Love. Viimane kontsert Crashdïetiga toimus 11. juulil 2008 SommaRock festivalil Svedalas Rootsis.
Crashdïetiga
Singlid/EPd
Reckless Love'iga
Singlid/EPd
Ambanizana
Ambanizana ehk Benjana on asula Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare läänerannikul Antongila lahe osa Ambanizana lahe lähedal. Geograafilised koordinaadid on 15°37' S,	49°58' E.
Kõrgus merepinnast on umbes 256 m.
Ambanizana on kahe- või kolmetunnise mootorpaaditee kaugusel Maroantsetrast, kust tuuakse varahommikuti külasse turiste. Pooletunnise jalgsimatka kaugusel on troopiline vihmamets (Masoala rahvuspark), mis algab pärast põllumajandusmaastikku ning kuhu viivad jalgrajad. See on tähtsaim ligipääs Masoala rahvuspargi vihmametsadele. Tähelepanuväärsed on leemurid ja linnud. Tähelepanuväärsete liikide seas on puna-loorkakk ja leemur Varecia rubra ning Eugenia antongiliensis. Puud on kuni 35 m kõrgused. Ambanizanas on ööbimisvõimalus.
Külas on õlgkatusega onnid ning kasvavad bambus ja palmid. Elanikud on betsimisarakad.
Puuviljade loend
''Puuviljade loendis on enamlevinud puuviljad ja neid puuvilju kandvad taimed - puud või põõsad, mille vilju kasutatakse söögiks. Kuna "puuvili" ei ole teaduslik termin, vaid põhineb kokandus- ja kultuuritraditsioonidel, võidakse seda sõna mitmeti mõista.''
Reisijuht
Reisijuht on raamat või veebiportaal, mis annab turistile vajalikku infot mingi piirkonna või marsruudi kohta ning jagab reisiks tarvilikke näpunäiteid.
Norra peaminister
Norra peaminister (norra keeles statsminister) on Norra valitsuse juht.
Reisijuht
Reisijuhid kirjeldavad reisisihtkoha neid aspekte, mis geograafiateatmikes palju tähelepanu ei pälvi: transpordivahendeid, majutust, söögikohti ja vaatamisväärsusi. Tihti kirjeldatakse reisijuhtides ka hindu, poliitilist ja majanduslikku olukorda ning välismaalasele olulist teavet kohaliku kultuuri kohta.
Norra peaminister
14. oktoobrist 2021 on Norra peaminister Jonas Gahr Støre.
Reisijuht
Maailmas tuntumate reisijuhtide sarja väljaandjate seas on Lonely Planet ja Baedeker. Eesti keeles avaldatakse näiteks Berlitzi ja Silmaringi reisijuhtide sarja. Marko Kaldur on kirjutanud siseturismi reisijuhid "Rännates läbi Eestimaa", "Avastades Eestimaad", "Salapärane Eesti" ja "Reis ümber Eestimaa".
Veebipõhistest reisijuhtidest on tuntud Tripadvisor, Travellerspoint, Wikitravel ja Wikimediale kuuluv Wikivoyage. Eesti keeles jagavad reisinõuandeid reisifoorumid, näiteks trip.ee. Eesti siseturistidele jagavad teavet näiteks AvastaEesti.ee, Puhkuseestis.ee jaPuhkaeestis.ee. Lisaks on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus loonud Eestit tutvustava mitmekeelse reisiportaali Visitestonia.com.
Nüüdisaegsed reisijuhid põlvnevad reisikirjadest, kus kirjeldatakse isiklikku reisikogemust ja -sihtkohta, need aga jagavad rohkem elamusi kui juhiseid.
Ungari-Türgi sõpruse park
pisi|Ungari-Türgi sõpruse pargi värav Ungari-Türgi sõpruse park (ungari keeles Magyar-Török Barátság Park, türgi keeles Macar-Türk Dostluk Parkı) on avalik park Ungari lõunaosas Baranya komitaadis Szigetvári lähedal Csertő külas.
Reckless Love
Reckless Love on Soome glam metal ' i bänd, mis asutati 2001. aastal Kuopios. Bändi debüütalbum ilmus 2010. aasta veebruaris.
Ajalugu
Bänd alustas karjääri nimega Reckless Life, mängides Guns N' Rosesi hitte. Kuna nende edu ei saavutatud, hakkasid nad ise laule kirjutamat ja lõpuks läksid Kuopio bändide võistlusele 2004. aastal.
Kuopio muusikalinna projekti (Kuopio Popcity Project) 2005 raames käis Reckless Love koos bändidega Rainbow Crash, Svat ja Sideshow Zombies Skandinaavia turneel, külastades Rootsit, Norrat ja Taanit.
2007. aastal oli Olli Herman (ka H. Olliver Twisted) Rootsi bändi Crashdïet albumil, kuna nende laulja Dave Lepard tegi enesetapu 2006. aasta jaanuaris. Poolteist aastat hiljem naasis Olli ansamblisse Reckless Love. 2009. aasta jaanuaris teatas bändi koduleht, et Mike Harley lahkub bändist. Harley asendati nädal aega hiljem Hessu Maxxiga.
Bändi muusikalist poolt läbis suur muutus ning 23. aprillil 2009 sõlmiti plaadileping Universal Musicuga. 2009. aasta juulis ilmus esimene singel "One More Time". Augustis jõuti Soomes YleX raadiojaama edetabelis 2. kohale. Teine singel "Beautiful Bomb", mis ilmus 15. oktoobril 2009, tõusis 4. kohale. Bänd filmis singlile ka muusikavideo, mis esilinastus MTVs 2009. aasta detsembris. 20. veebruaril 2010 ilmus 3. singel ja 2. muusikavideo "Romance" ning 4 päeva hiljem debüütalbum "Reckless Love". Album ilmus Baltimaades, Belgias, Ühendkuningriigis ja Soomes. Jaapani versioon ilmus 2010. aasta juunis. Album debüteeris 13. kohale Soome edetabelites.
Bändi järgmine album "Animal Attraction" ilmus 5. oktoobril 2011. Esimene singel oli "Hot", mis ilmus 18. aprillil 2011. 12. septembril ilmus "On the Radio". Muusikavideod singlitele on filmitud Los Angeleses.
2012. aastal ilmus EP ja muusikavideo "Born To Break Your Heart".
Uus Reckless Love'i singel "Night On Fire" ilmus 26. aprillil 2013. Reckless Love'i kolmas album "Spirit" ilmus 30. augustil 2013.
Christian Ernst Stahl
Christian Ernst Stahl (21. juuni 1848 Schiltigheim – 3. detsember 1919 Jena) oli saksa botaanik.
Ta rakendas eksperimentaalseid meetodeid ökoloogilises uurimistöös ning oli üheks ökofüsioloogia rajajaks. Ta tegeles ka samblike ja seente arengubioloogiaga. Üheks ta oluliseks saavutuseks oli puude mükoriisa kui seente ja puujuurte sümbioosi selgitamine.
Reckless Love (album)
"Reckless Love" on Soome ansambli Reckless Love debüütalbum.
Albumi andis 10. veebruaril 2010 välja plaadifirma Spinefarm Records ja see jõudis Soome albumiedetabelis debüteerides 13. kohale.
Albumi produtsent oli Ilkka Wirtanen. Lood salvestati 2009. aasta suvel Helsingis muusikastuudios Hip Studios. Album ilmus uuesti 19. detsembril 2010 lisamärkega "Cool Edtion", sisaldades boonuslugusid, mis oli saadaval varem vaid Jaapani versioonil ja singlitel.
ON
ON või On võib tähendada järgmist:
Kuštšovskaja rajoon
Kuštšovskaja rajoon (vene Кущёвский район) on haldusüksus Venemaal Krasnodari krais.
Rajoonis on 12 külaasundust.
Suuremad asulad on Kuštšovskaja (30 200 elanikku), Kisljakovskaja (5400 elanikku), Škurinskaja (4800 elanikku) staniitsad ning Krasnoje küla (3459 elanikku) ja Pervomaiski alevik.
Otsiktanu
Otsiktanu (ka harjakas) on ühtlaselt laia võruga ja rippuva sabaga tanu.
Otsiktanul on nii pealae osa kui ka pärja taoline äär tehtud mitmekordselt kokkumurtud riidetükist. Tanu kuklaosas paiknesid mitmevärvilised siidnarmad.
Seda kandsid peakattena Põhja-Eesti abielunaised.
Variku viadukt
pisi|350px|Variku viadukt Variku viadukt on Tartus Variku linnaosas Tartu ringteel paiknev sild, mis viib ringtee üle Tartu-Valga raudtee.
Viadukt asub ühtlasi Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 186. kilomeetril. See ehitati 1984. aastal.
Animal Attraction
"Animal Attraction" on Soome ansambli Reckless Love teine stuudioalbum. See ilmus 7. novembril 2011 ja debüteeris Soome plaadiedetabelis 10. kohal.
Phoenix Sky Harbori rahvusvaheline lennujaam
Phoenix Sky Harbori rahvusvaheline lennujaam (IATA: PHX, ICAO: KPHX, FAA LID: PHX) on tsiviil- ja militaarlennujaam, mis asub umbes 4,8 kilomeetri kaugusel Phoenixi kesklinnast Maricopa maakonnas Arizona osariigis Ameerika Ühendriikides. Lennujaam on Arizona suurim ja kõige reisijate rohkeim lennujaam, ja tegu on Ameerika Ühendriikides suurima kommertslennujaamaga.
2017 . aastal läbis PHXi 43 921 670 reisijat, muutes lennujaama 34. kõige reisijate rohkeimaks lennujaamaks maailmas. Lennujaama läbib päevas rohkem kui 1200 lennuoperatsiooni, rohkem kui 120 000 reisijat ja rohkem kui 800 tonni kargot.
Lennujaam on American Airlinesi suuruselt kuues kodulennujaam, kust on Americanil rohkem kui 300 väljumist päevas 91 sihtkohta nelja riiki. Americaniga lendab umbes 46% PHXi reisijatest (rohkem kui 20 miljonit reisijat aastas) 2017. aasta detsembri seisuga, ja PHXis töötab umbes 9500 American Airlinesi töötajat, tehes Americani lennujaama kõige suuremaks lennufirmaks ehk vedajaks. Sky Harbor on Southwest Airlinesi üks suurim kodulennujaam, lennujaamast väljub päevas umbes 188 lendu 53 sihtkohta USAs.
Mutškapski rajoon
Mutškapski rajoon (vene keeles Мучкапский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Mutškapski alev.
Rajoon piirneb põhjas Inžavino rajooniga, idas Saratovi oblastiga, lõunas Voroneži oblastiga ja läänes Uvarovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1160 km². Elanike arv oli 2012. aastal 14 814, 2009. aastal 16 250 ja 2002. aastal 18 257.
Mutškapski rajoonis on 44 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Mutškapski alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Vorona, Mokrõi Karai ja Bolšaja Alabuška.
Nõmme Vaba Aja Keskus
Nõmme Vaba Aja Keskus on Tallinna linna Nõmme linnaosa Valitsuse hallatav asutus, mille ülesandeks on elanikkonna vaba aja veetmise võimaluste tagamine ja sellele suunatud ürituste korraldamine.
(Nõmme Vaba Aja Keskus on inglise keeles Nõmme Leisure Centre, vene keeles Центр досуга Нымме).
Põhimääruse kohaselt on Keskuse tegevusvaldkonnaks Nõmme linnaosa elanikele vaba aja veetmise võimaluste loomine, tervisedenduse, noorsootöö, kultuuri- ja huvitegevuse koordineerimine ja korraldamine ning sotsiaalteenuste osutamine linnaosa elanikele, kes vajavad abi toimetuleku parandamisel ja säilitamisel.
Nõmme Vaba Aja Keskus loodi 1. oktoobril 2014 Nõmme Sotsiaalkeskuse asemele. Loodud Keskusesse ühendati ka noortekeskused.
Nõmme Vaba Aja Keskuse (VAK) alla kuuluvad:
VAK käsutusse on antud järgmised hooned:
Pääsküla kino hoone (endine kino "Koit");
Männiku Noortekeskus;
Rahumäe jaamahoone.
VAK saab kasutada ka 2017. aastal rekonstrueeritud Nõmme Maja (endise Valdeku kooli maja) ruume ja vahendeid ning sellega koos valminud spordisaali ja sauna.
Nõmme Vaba Aja Keskuse
Messier 80
Parve avastas 4. jaanuaril 1781 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi.
1860. aastal avastati parvest noova, mille absoluutne tähesuurus oli haripunktis −8,5 ning seega oli täht ajutiselt heledam kui kogu ülejäänud täheparv.
Albaania Demokraatlik Valitsus
Albaania Demokraatlik Valitsus (albaania: Qeveria Demokratike e Shqipërisë) loodi 20. oktoobril 1944 Rahvusliku Vabastusliikumise poolt, kui Albaania partisanide vastupanu aastatel 1940–1944 hakkas lõpule jõudma. Ajutine valitsus võttis võimu pärast maa vabastamist Saksa vägedest 28. novembril. Selle vahepeaminister oli Albaania Kommunistliku Partei peasekretär Enver Hoxha. Ajutine valitsus pidi tegutsema kuni demokraatlike valimiste korraldamiseni ja Põhiseadusliku Kogu kokkukutsumiseni.
Valitsust juhtis Rahvuslik Vabastusliikumine, milles omakorda domineeris Kommunistlik Partei. Algusest peale oli Demokraatlik Valitsus tegelikult kommunistlik diktatuur. See tõrjus kõrvale rahvusliku Balli Kombëtari, ülesande tegi mõnevõrra kergemaks viimase koostöö natsidega. Kuningas Zog I tõugati troonilt ja LNC lõi kiiresti vennalikud suhted teiste sotsialistlike riikidega.
Valimised korraldati 2. detsembril 1945. Selleks ajaks oli LNC end ümber nimetanud Albaania Demokraatlikuks Rindeks, mis oli ainus valimistel võistlev organisatsioon. 10. jaanuaril 1946 kuulutati välja Albaania Rahvavabariik.
Liivasäär
Liivasäär on 1,5 hektari suurune saar Soome lahes, halduslikult Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Toolse looduskaitsealal. Saar asub Toolse jõe suudmest idas. Saare rannajoone pikkus on 1,5 kilomeetrit.
Saarel kasvab rohttaimestikku.
Liivasäärest põhja jääb Pühakari.
.bq
.bq on Interneti tippdomeen, mis 2010. aasta detsembris eraldati Kariibi Madalmaadele (Bonaire, Sint Eustatius ja Saba saar), kuid mida pole kasutusele võetud.
Irina Slutskaja
Irina Eduardovna Slutskaja (sündinud 9. veebruaril 1979 Moskvas) on Venemaa iluuisutaja, kahekordne maailmameister ja seitsmekordne Euroopa meister.
Slutskaja leiutas kahekordse Bielmanni pirueti jalavahetusega. Ta on esimene naine, kes sooritas võistlusel kaskaadi kolmekordsest lutz´ust ja kolmekordsest loop´ist. Ta on esimene naine, kes sooritas võistlusel kaskaadi kolmekordsest salchow´ist, kolmekordsest loop´ist ja kahekordsest toe-loop´ist.
Ta on ainus naine, kes on võitnud Euroopa meistrivõistlustel iluuisutamises 7 kulda, iluuisutamise Grand Prix' finaalis 4 kulda, ja tulnud Grand Prix' finaalis 9 korda medalile. Ta on esimene naine, kes tõi NSV Liidule või Venemaale iluuisutamise üksiksõidus olümpiamedali ja tuli Euroopa meistriks.
Ta alustas rahvusvahelistel võistlustel 8. kohaga juunioride MM-il 1993. aastal. Järgmisel aastal tuli ta Michelle Kwani ja Krisztina Czako järel pronksmedalile ning ülejärgmisel aastal Jelena Ivanova ja Krisztina Czako ees maailmameistriks.
1994. aastal tuli ta ka Venemaa juunioride meistriks ja jäi Venemaa meistrivõistlustel Olga Markova ja Maria Butõrskaja järel kolmandaks. 1995 oli ta taas Butõrskaja ja Markova järel kolmas, kuid sel aastal saadeti ta juba tiitlivõistlustele, kus ta tuli EM-il 5. ja MM-il 7. kohale.
1996. aastal kaotas Slutskaja Venemaa meistrivõistlustel veel Butõrskajale, kuid edestas Markovat. See-eest tuli ta viiekordse Euroopa meistri Surya Bonaly ja Butõrskaja ees Euroopa meistriks. Maailmameistrivõistlustel sai ta Kwani ja Chen Lu järel pronksmedali. Butõrskaja oli neljas ja valitsev Euroopa meister Surya Bonaly viies. Hooaja lõpus peeti esimest korda Grand Prix' finaal, kus ta tuli Kwani järel teiseks.
1997. aastal oli Irina Slutskaja Venemaa meistrivõistlustel taas Butõrskaja ja Markova järel kolmas. Seevastu Euroopa meistri tiitlit kaitses ta Krisztina Czako ees. Butõrskaja oli neljas, Markova kaheksas Maailmameistrivõistlustel jäi Slutskaja 4. kohale (Butõrskaja 5., Csako 7., Chen Lu alles 25.). Kaksikvõit läks USA-sse Tara Lipinskile ja Kwanile. Grand Prix' finaalis oli Slutskaja kolmas, kaksikvõit jällegi Lipinskile ja Kwanile. Butõrskaja ja Markova olid 4. ja 5.
Riia tänava raudteesild
pisi|Riia tänava raudteesild pisi|Riia maantee sild 2021. aasta detsembris Riia tänava raudteesild on Tartu raudteesild, mis ületab Riia tänava lõigul Vaksali tänava ja Raudtee tänava vahel.
Irina Slutskaja
1998 jäi Slutskaja Venemaa meistrivõistlustel suurtest tiitlitest hoolimata 4. kohale. Medalid läksid Butõrskajale, Julia Soldatovale ja Jelena Sokolovale. Markova oli alles 10. ja see hooaeg jäi talle viimaseks. Euroopa meistrivõistlustel suutis Slutskaja seevastu Butõrskaja järel teiseks tulla (Czako 5., Bonaly 6., Soldatova 7.). MM-il kaotas ta Kwanile, kuid tuli Butõrskaja, Tanja Szewczenko ja ülejäänute ees hõbemedalile (Sokolova 8.). Olümpiamängudel saavutasid Lipinski ja Kwan kaksikvõidu. Chen Lu sai pronksmedali, napilt kaotasid talle Butõrskaja ja Slutskaja. Sokolova oli 7. ja Bonaly 10. Grand Prix' finaalis oli Slutskaja neljas Lipinski, Szewczenko ja Butõrskaja järel ning Sokolova ees.
Riia tänava raudteesild
Sild asub Vaksali ja Tammelinna linnaosa piiril. Piki raudteed jääb sellest ühele poole Tartu raudteejaam, teisel pool aga raudtee hargneb: Valga suunal asub Aardla, Petseri suunal Kirsi raudteepeatus.
Irina Slutskaja
1999 jäi Slutskaja taas Venemaa meistrivõistlustel neljandaks. Medalid võitsid Butõrskaja, Soldatova ja Viktoria Voltškova. Sokolova oli 5. Seetõttu jäeti Slutskaja välja nii EM-ilt kui MM-ilt, ta sai osaleda üksnes Grand Prix' finaalis, kuhu pääseb kutsetega. Üllatusvõitjaks tuli Tatjana Malinina, järgnesid Butõrskaja, Slutskaja ja Sokolova. 1999. aastal abiellus Slutskaja Sergei Mihhejeviga, kes on meistrikandidaat poksis.
Riia tänava raudteesild
Viadukt rajati algselt aastal 1887 seoses Pihkva–Riia raudtee Tartu ja Valga vahelise harutee rajamisega. Esimese samas kohas asunud raudteesilla õhkisid 1941. aasta 9. juuli keskpäeval Tartust teise maailmasõja käigus taganevad Nõukogude väed.
Irina Slutskaja
Alles aastal 2000 õnnestus Slutskajal tulla Venemaa meistriks. Järgnesid Butõrskaja, Soldatova ja Voltškova, Sokolova oli 6. Samal aastal tuli ta Euroopa meistriks (Butõrskaja ja Voltškova ees) ning maailmameistrivõistlustel kaotas ta üksnes Kwanile (Butõrskaja 3., Voltškova 6.). Grand Prix' finaalis õnnestus tal lõpuks isegi Kwan alistada ( Butõrskaja 3., Soldatova 4., Voltškova 6.).
Riia tänava raudteesild
2020. aastal alustati Riia-Vaksali ristmiku rekonstrueerimist. Tööde käigus ehitati Riia tänava viadukti kõrvale raudteetammi muldkehasse kahele poole tänavat kergliiklustunnelid ja teed ületava raudteeviadukti kõrvale kergliiklussild, mis muudavad piirkonna kergliiklejatele ohutumaks ja mugavamaks. Liiklussõlm ja Vaksali sild avati 2021. aasta lõpul.
Irina Slutskaja
2001. aasta oli sama edukas. Ta tuli Venemaa meistriks Voltškova, Butõrskaja ja Sokolova ees, Euroopa meistriks Butõrskaja ja Voltškova ees ning sai MM-il hõbeda Kwani järel (Sarah Hughes oli 3. Butõrskaja 4., Voltškova 6.). Grand Prix' finaalis võitis ta Kwani teist korda (Hughes 3. Butõrskaja 4., Sokolova 6.).
2002 tuli Slutskaja kolmandat korda järjest Venemaa meistriks Butõrskaja, Voltškova ja Sokolova ees. Euroopa meistrivõistlustel sai Venemaa teist korda järjest kolmikvõidu, kuid seekord kaotas Slutskaja Butõrskajale ja edestas Voltškovat. Olümpiamängudel võitis kulla Sarah Hughes Slutskaja ja Kwani ees (Butõrskaja 6., Voltškova 9.). Sel aastal tuli Slutskaja esimest korda Kwani ees maailmameistriks (Voltškova 7., Butõrskaja katkestas). Grand Prix' finaalis alistas ta Kwani juba kolmandat korda järjest (Hughes oli 3., Butõrskaja 4.).
pisi|Irina Slutskaja (2004) 2004. aasta hooaja jättis Slutskaja haiguse tõttu vahele, välja arvatud maailmameistrivõistlused, kus ta jäi 9. kohale. Maailmameistriks tuli Arakawa Coheni ja Kwani ees, Sokolova oli 10.
2005. aasta oli Slutskajale hiilgav. Ta tuli Sokolova ees Venemaa meistriks, Susanna Pöykiö ees Euroopa meistriks (Sokolova 5.) ning Coheni ees maailmameistriks (Kwan 4., Sokolova 7., Arakawa 9.). Lõpuks võitis ta ka neljandat korda Grand Prix' finaali Arakawa ees.
Kuuekordse Euroopa meistrina oli Slutskaja jõudnud ühele tasemele Sonja Henie ja Katarina Wittiga. 2006. aastal tuli ta seitsmendat korda Euroopa meistriks. 2006. aasta Torino taliolümpiamängudel oli ta peamisi kullasoosikuid, kuid võitis hoopis Arakawa Coheni ja Slutskaja sai hõbemedali. Grand Prix' finaalis jäi Slutskaja Mao Asada järel teiseks.
2006. aasta maailmameistrivõistlustest ta loobus. Esialgu ütles ta ajakirjandusele, et loobub võistlemast ajutiselt, kuid 10. aprillil 2007 teatas, et ootab koos oma abikaasa Sergeiga last. Poeg Artjom sündis novembris. 22. novembril 2008. Siis andis Slutskaja teada, et ei kavatse võistlussporti naasta, sest ta on peaaegu kõik juba saavutanud ja tal puudub motivatsioon.
Isiklikku
Irina Slutskaja on 160 cm pikk. Tema treener on Žanna Gromova ja koreograaf on Sergei Petuhhov.
Keila tervisekeskus
pisi|Keila tervisekeskus valmis 2001. aastal pisi|Ujula sisevaade pisi|Ujula sisevaade Keila tervisekeskus koosneb ujulast ja spordikompleksist ning see oli rajamisel üks Eesti esimesi tänapäevaseid ujulaid.
2001. aastal valminud hoones asuvad lisaks ujulale ka sportmängude saal, jõusaal, aeroobikasaal ja keeglisaal.
Ajalugu
1980. aastate lõpul jäi Harju KEKi alustatud suure spordihoone ehitus seisma. Poolik hoone anti Keila linnale üle 1990. aastate alguses. Möödus veel 10 aastat, enne kui ehitisele, nüüd juba Keila tervisekeskuse nime all, pandi nurgakivi 25. mail 2000. Projekti autorid on arhitektid Ain Padrik ja Kristi Alamaa. Esialgu valmis ujulaosa, mis avati mais 2001. Teise järguna avati sama aasta detsembris spordihall.
Tervisekeskuses on kasutatud omal ajal parimat saadaolnud tehnoloogiat, juba algusest peale on siin olnud soojustagastusseadmed, mis maksimaalselt taaskasutavad basseinivett, reovett ja õhusoojust. Päikesepaneelid tervisekeskuse katusel olid paigaldamise ajal üks suuremaid töötavaid päikeseenergiat tootvaid paigaldisi Eestis.
Ehitis võitis Eesti Teraskonstruktsiooniühingu konkursi "Terasehitis 2001". Eestis esmakordselt korraldatud sellelaadsel konkursil tõsteti esile ehitisi, mille arhitektuurne lahendus koos ökonoomse ja kvaliteetse teostusega demonstreerib terase kui konstruktsioonimaterjali erinevaid rakendusvõimalusi. Konkursile võis esitada objekte, mis on valminud kolme viimase aasta jooksul.
Keila linna edelaosas asuvad Keila terviserajad, kus asuvad jooksu-, suusa-, rulluisu- ja kettagolfirajad ning jalgpalliväljakud. Piirkonna haldamiseks asutas linnavalitsus 28. augustil 2007 SA Keila Terviserajad, mis anti 2013. aasta augustis üle Keila tervisekeskusele.
Irina Belobrovtseva
pisi|Irina Belobrovtseva pidamas loengut romaani "[[Meister ja Margarita" teemal Tallinna Keskraamatukogu võõrkeelse kirjanduse osakonnas 25. aprillil 2013. Esineja taga on näha Dmitri Kotjuhi fotod]] Irina Belobrovtseva (sündinud Irina Gazer, 1. aprillil 1946 Riias) on vene kirjandusteadlane Eestis.
Ta lõpetas aastal 1968 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vene filoloogina.
Ta töötas 1971–1975 Tallinna Pedagoogilises Instituudis vanemõpetajana ja 1979–1986 Eesti NSV TA Majanduse Instituudis tõlgina.
1986. aastast töötab ta Tallinna Ülikoolis. 2013. aasta seisuga oli ta vene kirjanduse professor, 2022. aasta seisuga emeriitprofessor.
Ta on kirjastuste Aleksandra ja Avenarius kaasasutaja.
Ta on tegelenud tõlkimisega.
Pere
Tema abikaasa on Tallinna Ülikooli õppejõud Vitali Belobrovtsev. Nende poeg on Tallinna abilinnapea Vadim Belobrovtsev.
Pulmahani
Pulmahani oli pulmanali eesti talupojapulmas.
Pulmahani oli üks pulmanaljadest: haneks maskeeritud mehel oli valge lina üll, suur kepp nokaks käes, nokaga toksis pulmalisi.
Bad Münder am Deister
Bad Münder (ka Bad Münder am Deister) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hameln-Pyrmonti kreisis. Linna pindala on 107,69 km². 31. detsembril 2016 elas seal 17 384 inimest. Linn asub Deisteri küngastiku lõunaküljel Deister-Sünteli orus, umbes 15 km Hamelnist kirdes.
Tuntud inimesi
pisi|tühi|püsti|Vana raekoda
Cesvainieki
Cesvainieki on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Ošupe vallas.
Cesvainieki asub valla idaosas. Sinna jääb Zvidziena bussipeatus.
Aastal 2008 oli külas 20 elanikku.
Nabe vasallilinnus
pisi|Vaade elutornile kagust Nabe vasallilinnus (saksa Nabben) on endine Riia peapiiskopi vasallidele kuulunud väikelinnus, mis oli Lemsalu piiskopiresidentsi abilinnus ja mis asub Lade järve (Nabe ehk Laadjärve, Nabbenschen, Ladenhofschen) edelakalda lähedal Vitrupe (Reiņupe, Wetterbach) jõe lõunakaldal Limbaži piirkonnas Limbažist umbes 10 km lõunaedelas.
pisi|Linnuse elutorn lõunast
Nimekujud
Nimekujud:
Ajalookirjanduses nimetatakse linnuse torni ka sageli kui capella või isegi "klooster".
Linnus keskajast Rootsi aja lõpuni
1466 andis peapiiskop Silvester Stodewescher välja dokumendi, milles reguleeritakse läänimehe Peter von der Borchi varade pärimist pärast viimase surma. Poeg Antoni saadud pärandi hulgas mainitakse ka Nabe valdust.
1535–1545 figureerib dokumentides ainult linnuse omaniku nimi – Georg von Rosen zur Nabben.
1555 koostatud Liivimaa linnuste nimekirjas Nabet, nähtavasti kui väikest ja tähtsusetut, ei ole nimetatud.
1584–1600 kuulus Nabe poolameelsele Johann Gotthard von Tiesenhausenile, kes oli selle pärinud oma isalt Johannilt. Viimane oli ka Vaabina vasallilinnuse pärija Tartu stiftis.
1600 saatis Nienstedti kroonika järgi Södermanlandi hertsog Karl mõned väeosad üle võtma Liivimaal poolakatele alluvate sakslaste käes olevaid linnuseid, sealhulgas ka Nabet. Alistumisettepanek võeti vastu.
1601. aasta rootslaste revisjoniaktis on Nabe linnust (das hauss Nabben) jälle mainitud. Kuningas Gustav II Adolf läänistas Nabe Johann Gotthardi isapoolsele onule Caspar von Tiesenhausenile, kes aga ilma järglasteta suri. Misjärel linnus Rootsi krooni omandusse tagasi läks.
1624. aasta revisjoniaktis on lisatud ka linnuse lühikirjeldus – väike purustatud linnus, mis on mõisniku residents, selle ümber varisenud ringmüür, võlvitud torn keldriga, hobusetall ja saun. Väljaspool kaitsemüüre mainitakse veskit, mis asus nähtavasti põhjapoolse kaitsemüüri taga Reinupite ojal.
1629 andis Rootsi kuningas Nabe riigisekretär, sõjanõunik ja ooberst Lars Grubbele.
1651 müüsid viimase pärijad valduse. Pärast seda käis kinnistu 6–7 korda käest kätte; kuuludes vahepeal ka Kuressaare linnakohtu eesistujale von Hagenile; kuni XVIII sajandiks said omanikeks von Sieversid.
1702. aasta Vidzeme plaanil on Nabe kohale märgitud kirik. Nähtavasti täitiski linnusetorn kabeli ülesandeid. Nabes asuvat kivist kabelit, kus on imeline neitsi Maarja kujutis ja mida külastavad palverändurid, mainib ka J. C. Brotze.
Linnus tsaariajast tänapäevani
XVIII sajandil ehitati osaliselt varasematele linnuse vundamendimüüridele mõisahoone.
XIX sajandil ehitati mõisahoone põhjalikult ümber.
1896 tegi arhitekt Otto von Sievers Nabe linnusetornist plaani ja saatis selle Karl Löwis of Menarile.
1936 mõõdistas torni Pauls Kampe.
XX sajandil keskel kasutati allesjäänud torni viljaaidana.
2003. aastal tehti Läti Kultuurkapitali fondi rahaga katuse restaureerimistööd.
pisi|Vaade peatorni kirdenurgale ja põhjaseinale. Vasakul asus trepp ja arvatav sissepääs II elukorrusele
Ehitis
Tasasel maastikul asunud väikelinnus oli ehitusstiililt vabakujunduslik laagerkastell, millel peatornil oli kolm korrust: laoruum – poolkelder, elukorrus ja kaitsekorrus. Torni ristlõike pindala on 11,2×11,1 meetrit ja seina paksus 1,9–2 meetrit. Torni esimesed kaks korrust on ehitatud põllukividest vähese telliselisandiga, kolmanda korruse müürid on laotud täielikult punastest tellistest. Linnuseala kogu oletatav pindala on ca 3250 m² (50×65 m). 15 meetrit tornist läänes on säilinud u 17 meetrit pikk, 1 meetri kõrgune ja 1,7 meetri paksune kaitseringmüüri lõik. Tornist 12 m idas on samuti näha kastelli välismüüri vundamendikive. Kastelli põhjakülge kaitses org, milles voolav Reinupite oja oli veskitammiga üles paisutatud. Ülejäänud külgedes olid vallikraavid. Ida poolt pakkus kaitset ka suhteliselt lähedale jääv Laadjärv.
Otstarbe järgi oli tegemist Lemsalu abilinnusega, mis koos Vainsalu vasallilinnusega moodustasid Riia Peapiiskopkonna liivlaste alade residentsi jaoks ühise kaitseliini.
XX sajandi algul olemas olnud müüri- ja hoonejäänused näitasid, et linnust oli viimati tulirelvade ajastul täiustatud. Tornis olevad ukse ja aknaavad jätavad selgusetuks torni seotuse muude kaitsemüüridega ja paiknemise muude linnusehoonete suhtes. Oletatakse, et tornil oli puidust juurdeehitis. Osa majandushooneid toetus kindlasti laagerkastelli välismüüri siseküljele. Teada ei ole ka linnuse värava asukohta.
Bergfriedi-tüüpi torn oli linnuse võimsaim kaitseehitis ja viimane vastupanupunkt vaenlasele. Sellist tüüpi nõrga kaitsemüüriga ümbritsetud tornidega linnused on Liivimaa Läti alal haruldased. Torni keldrikorruse lääneküljel on praegu sissepääs, tellisvooderdisega lai ukseava. Lagi on madala raskepärase ristvõlviga. Keldris on näha mingi ukseava või seinanišš ruumi idapoolses seinas. Teisele ehk elukorrusele on praegu sissepääsud lõuna- ja idaseinas. Lääneseinas on näha jälgi seal asunud kaminast. Lõunakülje ukseava juurest läheb müüritrepp kolmandale ehk kaitsekorrusele. Sinna on hiljuti ehitatud peale uus katusekonstruktsioon, mis on kaetud punaste katusekividega.