cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kogukonnasisene vahetussüsteem
Probleemid
Nagu igasuguse süsteemiga, nii kaasnevad ka selle ülalpidamisega kulud, mille selle kasutajad peavad katma. Tänu internetile ja digitaalsele maksevahendile on need väiksemad, kuid siiski reaalsed. Nende kulude katmiseks tuleb kehtestada kas tehingutasu või perioodilise tasu maksmise kohustus.
Süsteem on tulemuslik vaid siis, kui sellega ühineb piisavalt suur arv kogukonna liikmeid ja nad aktsepteerivad makseid selles vääringus. Süsteemis peavad osalema nii tarbijad, kaupmehed kui ka tööandjad.
Probleeme võivad tekitada ka need isikud, kes ühinevad sellega eesmärgiga saada kasu pettuse läbi. Praktiline kogemus on siiski näidanud, et süsteemi on raske petta, kuna raamatupidamine on avalik ja allutatud n.ö naabrivalvele.
Makedoonia rinne
Makedoonia rinne (ka Salonica rinne) oli esimese maailmasõja rinne, mis avati sügisel 1915, kui liitlased üritasid Serbiale Saksamaa, Austria-Ungari ja Bulgaaria ühise pealetungi tagasilöömiseks abi saata. Abi saabus liiga hilja ning liiga väheses koguses, takistuseks olid ka Kreeka sisetülid. Rindejoon hakkas jooksma Albaania Aadria mere rannikust Struma jõeni. Liitlasväed olid vastamisi Bulgaaria armeega, mis sai keskriikidelt vähest abi. Makedoonia rinne jäi 1918. aastani üsna stabiilseks. Septembris 1918 tungisid liitlased peale, Bulgaaria kapituleerus ning Serbia vabastati.
Nurmiži
Asulas oli Nurmiži mõisa (Nurmis) süda. Nurmiži mõisa hoonetekompleks, sealhulgas kasvuhoone ja talli varemed, on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all. 1927. aastal oli seal Nurmiži valla halduskeskus, aastail 1945–1951 aga Nurmiži külanõukogu halduskeskus.
Külas asub Nurmiži bussipeatus.
2006. aastal oli seal 93 elanikku, 2017. aastal 114 ja 2020. aastal 106 elanikku.
Antigone
Antigone (vanakreeka keeles Ἀντιγόνη) oli vanakreeka mütoloogias Teeba kuninga Oidipuse ja tema naise Iokaste tütar, Ismene, Eteoklese ja Polyneikese õde.
Kui Oidipus suundus pagendusse, oli Antigone talle saatjaks. Kui Antigone pärast isa surma Teebasse naasis, oli tema vendade vahel puhkenud tüli Teeba trooni pärast. Polyneikes läks koos oma kaaslastega Eteoklese vastu sõjaretkele (seitsme sõjaretk Teeba vastu) ning lahingus langesid mõlemad vennad. Teeba uus valitseja, Antigone onu Kreon keelas Polyneikese surnukeha matta, sest ta oli võidelnud oma kodulinna vastu. Antigone, kes pidas jumalikke seadusi inimlikest ülemaks, sooritas keelust hoolimata matmisrituaali, puistates Polyneikese kehale mulda. Kui valvurid selle avastasid, pühkisid nad surnukeha uuesti puhtaks ning jäid varitsema. Öösel tuli Antigone taas matmisrituaali sooritama ning ta võeti kinni. Karistuseks müüriti ta kaljukoopasse, kus poos end üles. Sellest teada saanud, tappis end ka Antigone peigmees, Kreoni poeg Haimon.
Vahelmine lõokannus
pisi|Vahelmine lõokannus Vahelmine lõokannus (Corydalis intermedia) on magunaliste sugukonda lõokannuse perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Wolmar Johann von Bock
Wolmar Johann von Bock (ristitud 10. jaanuaril 1673 (vkj 31. detsembril 1672) Riias; suri juulis 1710 Dünamündes) oli Liivimaa aadlik ja Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant).
Talle kuulus Loodi mõis.
Perekond
Wolmar Johann von Bock abiellus vabapreili Anna Helene von Wrangelliga, kes oli Urvaste mõisniku vabahärra Reinhold von Wrangelli ja Anna Margaretha von Zöge tütar. Abielust sündisid:
Sugupuu
Viited:
Piia Tiitus
Piia Tiitus (sündinud 21. mail 1938 Tallinnas) on eesti tantsija.
Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klassis).
Isiklikku
Tema onu oli karikaturist Romulus Tiitus.
Elsi Katainen
Elsi Kaarina Katainen (sündinud 17. detsembril 1966 Haapajärvil) on Soome agronoom, kutseõpetaja ja poliitik, ta on keskerakonna liige. Ta on 1. märtsist 2018 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sai aastal 1992 agronoomiks, aastal 1997 Jyväskyläs pedagoogi kutse, aastal 2000 sai ta Põhja-Savo maakonnas Savonia raenduskõrgkoolis bakalaureuse kraadi agronoomia erialal.
Ta oli 21. märtsist 2007 kuni 28. veebruarini 2018 Eduskunna liige. Ta kandideeris aastal 2014 ka Euroopa Parlamendi liikmeks, kuid ta ei osutunud valituks. 1. märtsil 2018 Euroopa Parlamendi liimeks (Hannu Takkula asendusliikmeks). 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Soomes valiti ta koos Mauri Pekkarineniga Soome Keskerakonna esindajateks Euroopa Parlamenti
Isiklikku
Ta on abielus ja on kahe lapse ema.
Saline'i maakond (Missouri)
Saline'i maakond (Saline County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Marshall.
Ajalugu
Maakond moodustati 1820. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 23 370.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe
pisi|Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe Bakuu-Thbilisi-Ceyhani naftajuhe (lühend BTC) on 1768 kilomeetri pikkune naftajuhe Kaspia mere äärsest Bakuust Vahemere sadamalinna Ceyhani, mis läbib ka Gruusia pealinna Thbilisit.
Lii Tedre
pisi|Lii Tedre 2014. aastal Lii Tedre (kuni 1971 Lii Mander; sündinud 10. oktoobril 1944 Tallinnas) on eesti näitleja.
Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe
Torutrass kulgeb läbi kolme riigi: Aserbaidžaani (443 km), Gruusia (249 km) ja Türgi (1076 km), ning lõpeb Ceyhani Heydər Əliyevi nimelises terminalis.
Lii Tedre
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio.
Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe
Naftajuhtme omanik on rahvusvaheline konsortsium BTC Co, kus aktsionäride osalus jagunes 2007. aastal järgamiselt: BP (Suurbritannia, 30,1%), Aserbaidžaani Vabariigi Riiklik Naftakompanii (25%), Unocal (USA, 8,9%), Statoil (Norra, 8,71%), Türkiye Petrolleri Anonim Ortaklığı (6,53%), Eni (Itaalia, 5%), Total (Prantsusmaa, 5%), Itochu (Jaapan, 3,4%), Inpex (Jaapan, 2,5%), ConocoPhillips (USA, 2,5%) ja Amerada Hess (USA, 2,36%).
Lii Tedre
Ta töötas aastatel 1968–2010 näitlejana teatris Endla.
Bakuu–Thbilisi–Ceyhani naftajuhe
Nafta pumpamist Bakuust alustati 25. mail 2005. Piduliku avamise juures viibisid Aserbaidžaani president İlham Əliyev, Gruusia president Mihhail Saakašvili, Türgi president Ahmet Sezer, Kasahstani president Nursultan Nazarbajev ja Ameerika Ühendriikide energeetikaminister Samuel Bodman. 12. oktoobril 2005 avas Saakašvili naftajuhtme pumbajaama Thbilisist 39 km laugusel Gardabanis. Ceyhani jõudis nafta 28. mail 2006. Esimene laev, mis Ceyhani naftaterminalis tangitud naftaga sadamast väljus, oli tanker British Hawthorne, mis lahkus Ceyhanist 95 tuhande m³ toornaftaga 4. juunil 2006.
Lii Tedre
Ta on mänginud telelavastustes ("Puhkepäev", 1982 ja "Otto Almari nägemus", 1991) ja filmis ("Need vanad armastuskirjad", Freyja Film, Eesti Televisioon).
Ta on esinenud aastatel 1972–1984 Pärnu restorani Hermes varietees.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1971–2020 abielus Peeter Tedrega. Nende tütar on kultuurinõunik ja endine ETV diktor Helene Tedre.
Narva ja Sillamäe 1993. aasta autonoomia referendum
28. juunil 1993 võttis Narva Linnavolikogu vastu otsuse nr 15/163 "Suhtumisest välismaalaste seadusesse". Selle järgi otsustati korraldada Narvas 16. ja 17. juulil 1993 referendum (plebistsiit) küsimusega "Kas Te soovite, et Narval oleks rahvuslik-territoriaalse autonoomia staatus Eesti Vabariigi koosseisus?".
6. juulil 1993 võttis Sillamäe Linnavolikogu vastu otsuse "1993. aasta 30. juuni miitingust osavõtnute juhendite täitmisest", mille punktiga 1 määrati 17. juuliks 1993 referendum (elanike küsitlus) küsimusega "Kas Te soovite, et Sillamäel oleks Eesti Vabariigi koosseisus rahvuslik-territoriaalse autonoomia staatus, mille territooriumil oleksid kõigile elanikele tagatud võrdsed õigused?".
Referendum toimus 16. juulil ja 17. juulil 1993. Narva Linnavolikogu andmetel osales Narvas referendumil 54% hääleõiguslikest. Sillamäe Linnavolikogu andmetel osales Sillamäel referendumil 60% hääleõiguslikest. Narvas olevat autonoomiat pooldanud 97% hääletanutest, Sillamäel 98,6%. Eesti Vabariigi valitsuse vaatlejate hinnangul oli tegelik osalusprotsent alla poole.
Õiguskantsler esitas 3. augustil 1993 Riigikohtule taotluse, milles tegi ettepaneku tunnistada Sillamäe Linnavolikogu 6. juuli 1993. aasta otsus "1993. aasta 30. juuni miitingust osavõtnute juhendite täitmisest" kehtetuks.
Riigikohus tunnistas 11. augustil 1993 oma otsusega Narva ja Sillamäe refendumi tulemused kehtetuks.
Mihai Fifor
pisi|Mihai Fifor (2017) Mihai-Viorel Fifor (sündinud 10. mail 1970 Drobeta-Turnu Severinis) on Rumeenia poliitik, ta on Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 16. jaanuarist 2018 kuni 29. jaanuarini 2018 Rumeenia peaministri kohusetäitja.
Ta sündis aastal Drobeta-Turnu Severinis Mehedinți maakonnas. Drobeta-Turnu Severinis lõpetas ta keskkooli. Aastal 1994 lõpetas ta Craiova Ülikooli.
Ta oli 29. juunist 2017 kuni 12. septembrini 2017 Rumeenia majandusminister. 12. septembrist 2017 kuni 20. novembrini 2018 oli ta Rumeenia kaitseminister. 16. jaanuaril 2018 nimetas Rumeenia president Klaus Iohannis ta Rumeenia peaministri kohusetäitjaks, ta oli peaministri kohusetäitja kuni 29. jaanuarini 2018.
Bukaresti rahu (1913)
Bukaresti rahu ehk Bukaresti leping (rumeenia keeles Tratatul de la București, serbia keeles Букурештански мир, bulgaaria keeles Договорът от Букурещ, kreeka keeles Συνθήκη του Βουκουρεστίου) oli rahuleping, mille sõlmisid 10. augustil 1913 Bulgaaria, Rumeenia, Serbia, Montenegro ja Kreeka. Bukaresti rahuga lõppes teine Balkani sõda ning sellega muudeti esimese Balkani sõja lõpetanud Londoni lepingu tingimusi. Umbes kuu aega pärast Bukaresti rahu sõlmis Bulgaaria piirileppe ka Osmanite Riigiga, mis oli teise Balkani sõja ajal veidi laienenud.
Taust
Uutes piirides jõuti kokkuleppele pärast hulka koosolekuid ning need ratifitseeriti lõpuks saadikute üldkogul. Kuigi ka Osmanite Riik osales sõjas, ei osalenud nende esindajad rahukõnelustel. Selle asemel sõlmisid nad hiljem Bulgaaria ja Kreekaga eraldi kahepoolsed lepingud (vastavalt Konstantinoopoli leping ja Ateena leping).
Territoriaalsed muudatused
pisi|Rahukonverentsi saadikud
Serbia
Serbia idapiir tõmmati Patarika tipust mööda Vardari ja Struma jõgede vahelist ala kuni Kreeka-Bulgaaria piirini. Ainult Strumica org jäi Bulgaariale. Serbia sai endale seega Vardari Makedoonia keskosa, mh Otšrida, Monastiri, Kossovo, Istibi, Kotšana ja Novi Pazari sandžaki idaosa. Tänapäeval on need Serbia Novi Pazar, Kosovo ja Põhja-Makedoonia Ohrid, Štip, Kočani ja Bitola. Serbia pindala kasvas 48 300 ruutkilomeetrilt 73 780 ruutkilomeetrile ning rahvaarv pooleteise miljoni inimese võrra.
Kreeka
Kreeka-Bulgaaria piir tõmmati Belasitsa tipust Nestose suudmesse Egeuse merel. See oli märgiline muudatus, millele Bulgaaria teravalt vastu oli. Lisaks kritiseerisid seda Venemaa ja Austria-Ungari. Kreeka pindala kasvas 64 790 ruutkilomeetrilt 108 610 ruutkilomeetrile ning rahvaarv, mis varem oli 2 660 000, 4 363 000 inimeseni.
Kreeka sai seega suure osa Epeirosest ja Makedooniast, mh Thessaloníki. Kreeka-Bulgaaria piir nihkus itta ning ka Kavála läks Kreekale. Bulgaaria piir Egeuse merega kahanes vaid 110-kilomeetriseks ning ainsaks sadamalinnaks jäi Dedeagatš. Lisaks sai Kreeka kindla kontrolli Kreeta üle, saar võeti 14. detsembril 1913. Uutele aladele jäi ka Florina linn.
Rumeenia
pisi|Karikatuur rahulepingust: [[Rumeenia kuningas Carol I sihib Serbia kuningat Petar I-t ja Kreeka kuningat Konstantínos I-t püstoliga ning varastab Bulgaaria kuningalt Ferdinand I-lt Lõuna-Dobrudža]] Rumeenia sai Bulgaarialt Lõuna-Dobrudža. Uus piir tõmmati Doonaust Musta mere läänerannikule. Lõuna-Dobrudža pindala on 6960 ruutkilomeetrit, rahvaarv oli ligi 250 000 ning seal olid Silistra ja Baltšiki kindlused ning Tutrakani linn.
Montenegro
Montenegro sai Berane, Ipeki ja Gjakova.
Potentsiaalibarjäär
pisi|300px|Joonis 1. Potentsiaalse energia graafiku näide pisi|Joonis 2. Ristkülikuline potentsiaalibarjäär
Bukaresti rahu (1913)
Järelkaja
Ajaloolaste hinnangul olid Bukaresti rahu tingimused Bulgaariale karmid ning vastupidised sellele, miks alguses sõtta mindi. Bulgaarial ei õnnestunud saada suure bulgaaria elanikkonnaga Makedooniat, mille vallutamine oli olnud valitsuse ametlik ettekääne sõjale. Egeuse merele jäi pääs kitsaks ning Bulgaaria oli sunnitud loobuma unistusest saada Balkani poolsaare suurvõimuks.
Potentsiaalibarjäär
Potentsiaalibarjäär on ruumipiirkond, mis eraldab kaht madalama potentsiaaliga ruumiosa. Potentsiaalibarjääri iseloomulik omadus on tema kõrgus. Seda väljendab minimaalne energia, mis peab klassikalisel osakesel olema, et barjääri ületada.
Käsitööteadus
Käsitööteadus on teadusharu, mis uurib käsitöötegemise protsesse ja olemust (käsitöötegijaid, -oskusi, -tehnikaid, -riistu ja -materjale ning nendevahelisi seoseid).
Potentsiaalibarjäär
Potentsiaalibarjäär võib olla mitmesuguse kujuga. Joonisel 1 on piirkond BNC barjääriks osakestele energiaga E1. Osakestele energiaga E2 on barjääriks piirkond nullist kuni punktini D, sest osake pole suuteline jõudma koordinaatide algusele lähemale selle punkti koordinaadist.
Bukaresti rahu (1913)
Rumeenia tõus
pisi|[[Rumeenia Kuningriik|Rumeenia-Bulgaaria piir enne (must) ja pärast (punane) sõda]] Teise Balkani sõjaga, milles Rumeenia mängis otsustavat rolli, sai selgeks Rumeenia Kuningriigi roll Kagu-Euroopa suurima jõuna. Rumeenia sai Bulgaarialt Lõuna-Dobrudža. Väitele, et sõja kulgu muutis just Rumeenia sekkumine, konverentsil vastu ei vaieldud. Kuigi Balkani vlahhide alasid Rumeenial saada ei õnnestunud, tagati rahvusvähemuse koolide ja kirikute kaitse teistes Balkani riikides. Seega oli Rumeenia ainus Balkani riik, kes sai garantiid kõigilt oma kolmelt naabrilt, kes lubasid tunnustada Balkani vlahhe ja austada nende autonoomiat. Vlahhide staatus Bulgaaria aladel otsustati 4. augustil, Kreeka aladel 5. augustil ja Serbia aladel 5. ja 7. augustil. Bukaresti lepingule kirjutati alla 10. augustil. Selle lepingu üks tähelepanuväärne aspekt oli Euroopa suurriikide tegeliku osaluse puudumine. Balkani riigid kiirustasid oma erimeelsusi lahendama, enne kui suurriigid said taas nende asjadesse sekkuma hakata. See aga ei tähenda, et leping oleks jäänud suurriikide poolt märkamata, nende reaktsioonid olid vastakad: Saksamaa, Austria-Ungari ja Venemaa pealinnadest kostis nurinat, samas kui Suurbritannia ja Prantsusmaa tunnustasid Balkani maade iseseisvat tegutsemist. Üldiselt olid Euroopa kuus suurriiki Balkani kriisides üsna abituteks osutunud. Nad ei suutnud sõdu ära hoida ega saanud hiljem nende tulemusi mõjutada.
Potentsiaalibarjäär
Arvutuste illustreerimiseks kujutatakse potentsiaalibarjäärisageli ristkülikuna. Joonisel 2 on potentsiaalibarjääri II kõrgus V0 ja laius 2a. Et osake (või nende süsteem) suudaks selle barjääri ületada (jõuda piirkonnast I piirkonda III), peab tema energia olema suurem kui barjääri kõrgusele vastav energia (V0).
Bukaresti rahu (1913)
Rumeenia tõus
Teisest Balkani sõjast saadud mõjuvõimu toel sai Rumeenia aastal 1914 Albaania troonile valitseja määrata ning Albaaniasse enda sõjaväeosa saata. Rumeenia lühike aeg suurvõimuna alas Bukaresti rahuga ning lõppes juba 1916. aasta oktoobris. Rumeenia liitus esimese maailmasõjaga liitlaste poolel 27. augustil 1916 ning tungis Transilvaaniasse. Juba oktoobri keskpaigaks olid nad sunnitud sealt taganema ning 23. oktoobril vallutasid keskriigid Rumeenia suurima sadamalinna Constanța.
Potentsiaalibarjäär
Nii on see klassikalise füüsika seaduste järgi. Kvantmehaanikas võib väiksema energiaga osake siiski potantsiaalibarjääri teatud tõenäosusega ületada. Sel juhul öeldakse, et toimub osakese tunneleerumine.
Hawkwind
Hawkwind on teinud pikka aega koostööd inglise ulmekirjaniku Michael Moorcockiga. 1975. aasta alguses salvestas ansambel plaadi "Warrior on the Edge of Time", mis põhineb Moorcocki teoseid läbival igavese kangelase (Eternal Champion) motiivil. Taas kasutati Michael Moorcocki laulusõnu ja häält kolmel 1981. aastal salvestatud plaadil: "Sonic Attack", "Church of Hawkwind" ja "Choose Your Masques".
Koostöö tipuks kujunes nende ambitsioonikaim projekt "The Chronicle of the Black Sword" (1985), mille aluseks oli Moorcocki fantaasiaromaanide sari võlur Elricust, keda laval kehastas Tony Crerar. Moorcock kirjutas projekti laulusõnad, ent esines ise vaid mõnel kontserdil. Kontserditurnee salvestiste põhjal anti välja plaat "Live Chronicles" ja video "The Chronicle of the Black Sword". Kuuldused, mille kohaselt olevat ansamblile andnud nime Moorcocki tegelane Hawkmoon, on kirjanik ise siiski ümber lükanud.
Interstadiaal
Interstadiaal on lühiajaline soojenemisperiood jääajal.
Viited
Interstadiał Interštadiál Інтерстадіал
Leevre hiietamm
Leevre hiietamm on pühapuu Kullamaa kihelkonna ja Märjamaa valla Leevre külas.
Montaaž
Montaaž on protseduur filmi valmistamisel, kus mitmed lühikesed klipid liidetakse kokku üheks terviklikuks tükiks, filmiks.
Mõiste võttis kasutusele Sergei Eisenstein, vanasti kasutasid Vene filmirežissöörid seda kui sünonüümina loomingulisele töötlusele. Prantsusmaal tähendas sõna montage lihtsalt lõikamist. Termin montaaži järjestus on peamiselt kasutusel Briti ja Ameerika filmistuudiote juures. Montaažide järjestusega üritatakse enamasti viia tegevus ajaliselt õigesse ritta, mitte ei püüta luua sümboolilist tähendust, nagu seda on Nõukogude mõistes.
Teataja Nalja Lisa
alt=Ajalehe "Teataja Nalja lisa" 1902 päis.|pisi|Ajalehe Teataja Nalja Lisa päis, 1902 Teataja Nalja Lisa (Teataja Naljalisa) oli huumori ja satiiriajaleht (alapealkirjadega Lisa Teataja Nr. ... Juurde (1901–1904) ja Nali : "Teataja" kaasanne (1904. aasta juuni), mis ilmus 1901.–1904. aastal ebaregulaarselt Tallinnas. Ajaleht oli Teataja lisaleht.
Toimetasid Eduard Vilde ja Otto Münther. Peamiseks sisuks oli saksa mõisnike ja vaimulike pilamine. Viljakamad karikaturistid oli Toomas Rudolf Gutmann, Voldemar Päts ja Karl August Hindrey. Väljaandja oli Konstantin Päts.
Teataja Nalja Lisa trükiti Mihkel Martna trükikojas. Esimene number oli 112 lk ja tiraažiga 20 000, edaspidi 6000–7500 eksemplari, 1903. aastal oli lehtede arvuks 192 lk, 1904 aastal oli lehekülgede arv kõigest 16 lk ja tiraaž 8000 eksemplari. Ajakiri suleti ühe Eduard Vilde pamfleti pärast.
Tšokurdahh
thumb|Tšokurdahhi asend Indigirka jõel. Tšokurdahh on alev Venemaa Sahha Vabariigis, Allaihha ulussi keskus. Asub Indigirka kaldal.
1981 nimetati aleviks.
Orania
Orania on asutatud 1963. aastal tammiehitustööliste asulana.
Alates 1991. aastast on Orania aktivistide loodud valgetele afrikandritele mõeldud linn, mille eesmärgiks on afrikaani keele ja kultuuri säilitamine ning elanikele kuritegevusest vaba elukeskkonna pakkumine.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduss andmetel oli Orania elanikest valgeid 97,20%, värvilisi 1,91% ja mustanahalisi aafriklasi 0,90%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 98,41% ja inglise keelt 1,59% inimesi.
Treimani luteri kirik
Kirik ehitati 1867. aastal. See kuulus siis Salatsi kihelkonda ja oli Salatsi abikirik.
Kirikut kasutab EELK Treimani kogudus.
Liivikaherilane
Liivikaherilane (Methocha ichneumonides) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Mattias Ekholm
Mattias Hans Ekholm (sündinud 24. mail 1990 Borlänges) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Ta alustas karjääri Rootsi klubides Mora IK ja Brynäs IF.
2009. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i draft'is 102. valikuna. Ta liitus Predatorsi meeskonnaga hooaja 2011–12 alguses, kuid pärast kaht mängu NHL-is naasis Brynäsi, kellega tuli sel hooajal Rootsi meistriks. 2011–12 pälvis ta lisaks Rootsi liiga parimale kaitsjale antava Salmingi auhinna. Järgmisel hooajal suundus Ekholm tagasi Põhja-Ameerikasse, mängides terve hooaja AHL-i klubis Milwaukee Admirals ning sai Predatorsis sel hooajal kirja vaid ühe mängu. Predatorsi põhikoosseisus mängis Ekholm alates hooajast 2013/14 kokku kümnel hooajal.
Rootsi jäähokikoondisega tuli Ekholm 2018. aastal maailmameistriks.
Joseph Jürgenson
Joseph Jürgenson (kuni 1835 Joseph Kirs (1828) Emmaste, Hiiumaa — (vkj 17 apriil) 30.apriil 1910 Peterburi) - Peterburi teiseks gildi kaupmees, suure muusikakirjastuse Peter Jürgensoni (saksa Peter Johann Jürgenson) vanem vend.
Elukäik
Joseph (est. Joosep) Jürgenson sündis 1828. aastal Eestist Hiiumaalt Käina kihelkonnast pärit kalur Hans Kirsi ja tema abikaasa Aeta Jürgensoni peres.
Ta õppis Tallinna kreiskoolis, pärast lõpetamist 1843. aastal läks tööle Peterburi.
Pärast 28-aastast teenimist M. Bernardi muusikapoes asutas ta 1871. aastal Peterburis "J.Jürgensoni Кaubamaja" (nooti- ja muusikapood), mis asus Bolšaja Morskaja tänaval 9 (Nevski prospekti nurgal).
Ta oli Õuekoori koori, Keiserliku Vene Muusikaühingu ja Peterburi Konservatooriumi volinik.
Ta maeti 21. aprillil 1910 Peterburi Pühade Peetruse ja Pauluse kiriku sünniregistris (Petrikirche) kantud Volkovskoje luteri kalmistule Peterburis. Pärast Jurgensoni surma juhtis "J. Jürgensoni Kaubamaja" asju tema vanim poeg Arthur.
Dunwich
Dunwich on asula Inglismaal Suffolkis.
Kuni 13. sajandini oli Dunwich East Anglia keskus. Linn hävis maapinnanihke ja mere pealetungi tõttu maismaale.
Madagascarophis
Madagascarophis on maoperekond.
Levila
Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Madagascarophis seisuga 30.08.2014.
Vostotšnõi rajoon
Vostotšnõi on Moskva rajoon (munitsipaalringkond), mis kuulub Ida haldusringkonda. Rajoon koosneb kahest eksklaavist Moskva oblastis. Endine Vostotšnõi töölisalev asub 2-3 km Moskva ringteest idas. Vostotšnõist 20 km põhja poole jääv Akulovo asub Moskva ringteest 13 km kirdes Utšinskoje veehoidla ääres Puškino linna lähedal. Rajooni elanike arv on 12 300 (2010), neist Akulovos elab umbes 1500 inimest.
Kaunase kindlus
Kaunase kindlus on kindlus Leedus Kaunase linnas ja selle ümbruskonnas. Vladimir Orlovi arvamuse kohaselt on tegemist on kõige paremini säilinud Venemaa Keisririigi kindlusarhitektuuri näitega.
Kaunase kindluse rajatised
Kindluse komandandi peakorter asus aadressil Gedimino g. 25. See valmis aastail 1890–1891. Kahekorruselist nelinurkse põhiplaaniga ehitist remonditi aastal 1925, see restaureeriti aga aastail 1997 ja 2009–2017. II korruse idaosas paiknevad ruumid anfilaadina, muidu paiknevad need koridoride ümber. Idaküljel asub metallpiirdega rõdu. pisi|left|Komandandi peakorter
Teine administratiivkompleks asus aadressil K. Donelaičio g. 25. Sinna kuulusid sõjaväe telegraafijaam, insenerikorpuse staap ja insenerikorpuse ohvitseride maja. Endise ohvitseride maja kompleksi ehitustööd algasid aastal 1860, lõppesid aga aastal 1937.
Sõdurite tarbeks oli rajatud kuus kirikut; neist tähtsaim oli Kaunase Peaingel Miikaeli kirik. Valmis neli sõjaväelinnakut, lisaks asus Fredas suurtükiväelaste linnak. Kindlusel oli kolm kalmistut.
Säilinud on arvukad kindluse kaitseotstarbelised ja tsiviilrajatised. Kindluse sisemise kaitseliini moodustasid neli reduuti. Ka on säilinud reduut Nemunase paremkalda VI fordi taga ja kaks reduuti asus Linkuva kaitsevööndis. pisi|Peaingel Miikaeli kirik oli kindluse tähtsaim kirik
Fordid
Kaunase kindluse valmis aegade jooksul üheksa forti:
Osade fortide ehitus jäi pooleli:
Esimesed seitse forti rajati tüüpprojekti kohaselt ja olid väga sarnased punastest tellistest ja kokku kuhjatud pinnasest hooned, mis olid sobitatud ümbritsevasse masstikku. Fortide erinevused olid tingitud peamiselt piirkonna reljeefist ja hilisematest uuendustest.
Patareid
pisi|Kaunase Kunstikool on rajatud IX patarei aladele
Patareid rajati kõrgematesse paikadesse fortidest kaitseliini vahel.
I patarei asub aadressil S. Dariaus ir S. Girėno g. 100. Sellesse kuuluvad patarei ise ja neli laohoonet. Selle kompleks on aastast 2002 muinsuskaitse all.
V patarei asub aadressil Marijampolės pl. 40. Sellesse kuuluvad patarei ise koos juurde ehitatud laoga ja laskemoonaladu. Selle kompleks on aastast 2002 muinsuskaitse all.
VI patarei asub aadressil Kiškių g. 22. Sellesse kuuluvad patarei ise ja kaks moonaladu. Selle kompleks on aastast 2002 muinsuskaitse all.
IX patarei asub aadressidel A. Mackevičiaus g. 27 ja 27a. Selle kohale ehitati aastail 1922–1928 Kaunase kunstikool.
Rajbrot
Rajbrot on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Bochnia maakonnas Lipnica Murowana vallas. Rajbrot asub Bochniast ligi 18 km lõunas ja Krakówist umbes 48 km kagus.
Kaunase kindlus
Patareid
II, III, IV ja VII patarei on hävinud. VIII patareist on säilinud kolm laohoonet, mis on aastast 2002 muinsuskaitse all.
Venemaa Keisririigi kindlus
Kindlust hakati rajama aastal 1882, kuigi plaanid pärinevad juba varasemast ajast. Aastal 1812 tungis Napoleon I Kaunase kaudu Venemaale, kohtamata piirkonnas vastupanu. Korralduse rajada Kaunasesse kindlus andis Aleksander II aastal 1879. Esialgse kaitseplaani autoriteks olid Nikolai Obrutšev, Konstantin Zverev ja Ivan Volberg. pisi|Garnisoni kirik
Esimene ehitustööde faas loeti lõppenuks aastal 1887, mil kindluse komandandiks sai Otto Klem. Toona seati sisse kindluse ja linna suhete reeglistik ja piirati kindluse administratiivhoonete kõrgust.
Aastal 1890 alustati uue kaheksanda fordi rajamist, mille ehitamisel kasutati betooni. Reaalselt lõppesid esimese staadiumi tööd aastaks 1890, mil teedevõrk ja ehitustööd olid lõplikult valmis ja üle Nemunase viiv raudteesild oli sõjaväeešelonide tarbeks ümber ehitatud. Aastal 1891 algas Kaunase Peaingel Miikaeli kiriku ehitus; see kindluse garnisonile mõeldud kirik valmis aastal 1893. Veel aasta hiljem algas kindlust teenindava kitsarööpmelise raudtee ehitus.
Aastal 1903 algas IX fordi rajamine.
Aastal 1912 valmis kindluse uuendamise kava, mis nägi ette selle ala laiendamist, kaheteistkümne uue fordi ja nende vahele jäävate patareide rajamist ning nende tarbeks infrastruktuuri ehitust. Uued rajatised pidid vastu seisma uuemate suurtükkide tulele. Uuendustööde käigus nähti ette ka vanade fortide moderniseerimist ja uute betoonstruktuuride rajamist. Moderniseerimine pidi lõppema aastaks 1917. Fordid pidid asuma vanast kaitsevööndist 2–4 kilomeetrit eespool; need oli kavas ehitada Konstantin Velitško tüüpprojekti põhjal. Esimese maailmasõja puhkemine tõi aga kaasa ehitustööde aeglustumise. Aastaks 1915 oli teises kaitseliinis lõplikult valminud vaid üks fort. Toona oli kindluse pindala 65 km². Selle aladel oli 30 kilomeetrit kitsarööpmelisi raudteid. Kindlusel oli oma telegraafiside, pruulikoda, veski, elektrijaam, pagaritöökoda, veevarustus ja toiduladude süsteem.
Kindlus I maailmasõjas
pisi|left|Saksa suurte piiramissuurtükkide tuli mõjus kindlusele laastavalt
Aastal 1915 vallutasid Saksa väed 11 päevaga sealse kindluse. Juulis 1915 jõudsid Saksa väed Kaunaseni. Kindluses oli toona 90 000 kaitsjat, keda juhatas Vladimir Grigorjev. Sakslased viisid lahingusse neli diviisi, rünnakut juhatas Karl Litzmann. Kindluseni rajati raudtee, mis võimaldas kohale toimetada Saksa 42 cm kaliibriga Gamma haubitsad. Nende haubitsate mürsud kaalusid ligi tonni, laskeulatus oli 14 kilomeetrit. Hiljem liitusid kindluse pommitamisega ka teised suurtükid.
Kindluse kiire languse põhjusteks peetakse seda, et see oli lõpetamata, ka ei olnud sealsed sõdurid kaua kindluses olnud, mistõttu neil puudus ülevaade kohalikest tingimustest. Lisaks olid nad õppinud pidama kaitselahingut, ent reaalselt pidid nad osalema ka välilahingutes. Kindlus ei saanud ka piisavalt abi väljastpoolt. Kindluse intensiivne pommitamine rikkus ka sealsed kommunikatsiooniliinid, mida ei jõutud taastada.
Saksa väed jätkasid Palemonase fordi juures ehitustöid aastani 1917.
Hilisem ajalugu
pisi|Mälestusmärk IX fordis hukatud inimestele
Kui Leedu oli iseseisvunud, kasutati fordi varusid, ehitamaks Leedu oma Gediminase nimelist soomusrongi. Aastal 1920 moodustati kindluse haldamiseks komitee. See leidis, et kindlus on suures osas aegunud ja selle taastamine pole otstarbekas. Nii algas kindluse ehitiste lammutamine ja kaitsekraavide täitmine. Leedu sõjavägi võttis kasutusele 28. diviisi barakid ja esimene fort oli kasutusel laskemoonalaona. Kindluse struktuuri kasutasid Leedu riigiarhiiv ja riiklik raadioringhääling. IX ja VI fort võeti kasutusele vanglatena, osadesse fortidesse rajati odavad üürikorterid. Kaunase laienedes võeti kindluse teed kasutusele linnatänavatena.
Nõukogude võimud kasutasid osasid kindluse rajatisi oma vangilaagrite süsteemi tarbeks. Teise maailmasõja ajal asus kindluses Saksa sõjavangide laager, ka kasutasid sakslased kindluse rajatisi juutide hukkamiseks. 6. juulil 1941 hukkas Leedu julgeolekupolitsei VII fordis 3999 juuti. IX fordis hukatute täpne arv pole teada, kuna seal hävitati hukatute jäänuseid.
Teise maailmasõja järel rajati kindluse komandantuuri 7. kaardiväed dessandiviisi staap. Kasarmutes paiknes 108. langevarjurite rügement, V fordis oli samuti sõjaväeosa. Enamikus fortidest paiknesid aga laskemoonalaod või muud majandusüksused. Osa kindluse struktuuridest hävis linna laienedes. IX fordis avati aastal 1958 muuseum. Enamik fortidest jäi aga nõukogude sõjaväe käsutusse ja osalt kasutas neid hiljem ka taasiseseisvunud Leedu sõjavägi. Osad fortidest on võetud nahkhiirte kaitseks looduskaitse alla, renoveeritud on IX ja VII fort.
Kindluse juhtkond
Leedu entsüklopeedia andmetel oli esimeseks kindluse komandandiks Otto Klem. Hiljem olid komandantideks:
Kindluse staabiülemad olid:
Aastail 1906–1913 oli kindluse suurtükiväe ülemaks kindralmajor Solomon Abamelnikov. Inseneriteenistuse ülemaks oli aastail 1900–1903 polkovnik Nil Šelkovnikov, aastast 1910 aga kindralmajor Ivan Zaslavski. Kindluse intendandiks oli aastail 1904–1907 polkovnik Gerassim Pavlovski.
Kevad-ristmadar
pisi|Kevad-ristmadar Kevad-ristmadar (Cruciata glabra) on madaraliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Daniil Tšornõi
Vene Õigeusu Kirik loeb ta pühakuna Moskva Androniku õpilaste hulka ja austab kui vaga (преподобный) 26. juunil, Troitse-Sergi suurkloostri vagade pühal, samuti Radoneži pühade päeval 19. juulil.
Eluloolist
Lisanimi Tšornõi tuleb esimest korda ette 17.–18. sajandi vahetuse tekstis "Сказания о святых иконописцах", see võib olla moonutus sõnast чернец, st munk. Enamikus varastes allikates esineb ta lihtsalt nime Daniil all. Kroonikad nimetavad tekstis Daniili nime esimesena, mis võib viidata tema auväärsemale vanusele ja suuremale kogemusele. 15. sajandi teoloog ja kirikukirjanik Jossif Volotski, kes kirjutab neist kui Androniku kloostri munkadest, kes tegutsesid ikoonimaalijatena koos, nimetab Daniili Andrei Rubljovi õpetajaks. Krooniku teate kohaselt suri Daniil Andrei Rubljoviga ühel ajal, millalgi 1430. aasta paiku ja on maetud nagu temagi Moskva Androniku Lunastaja kloostrisse.
1992. aastal, kui puhastati kloostri Lunastaja peakiriku altariruumi, leiti iguumenite ja kloostri asutajate kõrvale maetuna kaks lihtmunka (nahast punutud ristidega ja nahkjalatsitega), vanuses umbes 50 ja 80 aastat. Uurijad tuvastasid luude seisukorra järgi, et tegemist oli ümbermatmisega. Asjaolu, et kaks lihtmunka olid maetud väga auväärsesse paika, andis alust oletusele, et tegemist on Andrei Rubljovi ja Daniil Tšornõi säilmetega.
Looming
Asjaolu, et Daniil ja Andrei Rubljov töötasid alati koos, muudab keerukaks nende loomingu eristamise, eriti kuna ikoonimaali pole tavaks signeerida. Uurija on püüdnud leida erisusi käekirjas, stiilis ja tehnikas. Igor Grabar nimetab Andrei Rubljovi stiili graafilisemaks ja Daniili oma maalilisemaks. Arvesse võttes, et Daniil kuulus vanemasse põlvkonda, soovitas Grabar omistada talle maalid, milles ilmnevad 14. sajandi bütsantsipärase maalikooli jooned, nagu "Aabrahami rüpp" Vladimiri Jumalaema Uinumise katedraali lõunalöövis, freskod sama kiriku pealöövi lõunaseinas, rida osaliselt säilinud freskosid altariruumi põhjaseinal ja mõned ikoonid ikonostaasis.
Daniilile omistatud ikoone Vladimiri Jumalaema Uinumise katedraalist leidub Tretjakovi galerii kogudes Moskvas ja Vene Muuseumi kogudes Peterburis.
Euroopa Liidu Läänemere strateegia
Euroopa Liidu Läänemere strateegia on Euroopa Liidu sisene algatus, mille eesmärk on Läänemere piirkonna erisusi arvestades leida lahendusi peamistele kitsaskohtadele, mis takistavad piirkonna arengut. Läänemere strateegia loodi 10. juunil 2009 Euroopa Komisjoni poolt. Ettepanek koostöövõrgustiku loomiseks tuli liikmesriikidelt.
Daniil Tšornõi
Muud
Daniil Tšornõi esineb tegelaskujuna Andrei Tarkovski filmis "Andrei Rubljov" (Nõukogude Liit, 1966), teda mängis Ukraina näitleja Nikolai Grinko.
Euroopa Liidu Läänemere strateegia
Läänemere strateegia eesmärk
Läänemere strateegial on neli peamist suunda – keskkond (vähendada ja ära hoida Läänemere reostust), jõukus (edendada innovatsiooni väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes), ligipääsetavus (parem transpordivõrgustik) ning ohutus ja turvalisus (suurendada kriisidele reageerimise võimekust).
Reaalsete eesmärkidena on nähtud:
Geograafiline ulatus
Koostöövõrgustik hõlmab Läänemere makropiirkonda. Selle ulatus on sõltuvalt probleemist erinev: näiteks majandusküsimuste korral hõlmaks strateegia kõiki piirkonna riike, veekvaliteedi küsimustes kogu püügiala jne. Üldiselt hõlmab see kaheksat Läänemerega külgnevat liikmesriiki. Samuti on vaja tihedat koostööd Euroopa Liidu ja Venemaa vahel, et ühiselt lahendada paljusid piirkonna probleeme. Konstruktiivset koostööd on vaja ka Norra ja Valgevenega.
Läänemere strateegia elluviimine
Läänemere strateegia tegevuskava on omakorda jaotatud 15 poliitikavaldkonnaks, mis sisaldavad elluviidavaid projekte. Projektide elluviimist ja Läänemere strateegia üldist toimimist edendab vastava valdkonna juhtriik. Juhtriik jälgib vastavas poliitikavaldkonnas projektide elluviimist ning tagab nende toimimise. Euroopa Komisjon jääb Läänemere strateegias keskseks koordineerijaks.
Miks on strateegiat vaja?
Euroopa Liidu laienemisega 2004. aastal muutus Läänemeri Euroopa sisemereks – Mare Nostrumiks. Kui eelnevalt oli Baltoscandia käsitlus puht teoreetiline ning kontseptuaalne lähenemine Läänemere maade ühtsusest, siis 21. sajandi alguses NATO ja EL-i laienemise tulemusena muutusid Baltimaad ja Skandinaavia maad ühtse koostööorganisatsiooni liikmeteks. Alates 2004. aastast on Läänemere regiooni ees seisvad väljakutsed suurenenud: kasvavad keskkonnaohud, majandusliku arengu ebavõrdsus piirkonnas, kehv transpordivõrgustik jne. Paljusid neid probleeme on võimalik lahendada läbi tihedama koostöö ja suurema koordineerituse.
Varasem taust
Enne Euroopa Liidu laienemist oli peamiseks koostööprojektiks Põhja-Euroopas Põhjadimensioon, mis keskendus eelkõige EL-i välissuhetele. Läänemere koostöö peamiseks eesmärgiks on aga tihendada Läänemere maade omavahelist koostööd. Läänemere strateegia idee arenduses mängisid rolli rahvaesindajad nii Eestist, Lätist, Leedust, Poolast, Soomest, Rootsist ja Saksamaalt. Läänemere strateegia väljatöötamisel võeti eeskujuks juba toimiv regionaalne projekt Vahemere strateegia. 2005. aastal valmis esimene versioon projekti olemusest. Selle üheks autoriks oli Toomas Hendrik Ilves. Euroopa Liidu institutsioonides suurt poolehoidu leidnud algatuse põhiautoriks oli aga Soome konservatiiv Alexander Stubb. Stubb koondas oma töörühmas ideed, mis olid juba ammu paljude Läänemere maade poliitikute mõtetes. Eesmärk oli luua ühtne terviklik piirkondlik mõttekava, kuidas muutuvas maailmas kohaneda.
Ants Repnau
Ants Repnau (ka Arthur Repnau) (30. august 1914 Tallinn – 3. juuni 2002 Simi Valley, California, Ameerika Ühendriigid) oli eesti lendur.
Eesti vabatahtlike lennuüksuse asutamisel Saksa mereväe koosseisus 1942. aasta alguses, oli ta selles üksuses üks esimesi vabatahtlikke lendureid.
Pöördtranskriptaas
Pöördtranskriptsiooni kasutatakse laialdaselt molekulaarses kloneerimises RNA-lt DNA saamiseks, RNA sekveneerimises, polümeraasi ahelreaktsioonis (PCR) või genoomses analüüsis.
Enim uuritud pöördtranskriptaasid:
Pöördtranskriptaas viirustes
Pöördtranskriptaasi kasutavad viirused replikatsioonil. Pöördtranskribeerivad RNA-viirused (näiteks HI-viirus) kasutavad ensüümi, et pöördtranskribeerida oma RNA genoom DNA-ks. Saadud DNA on võimalik seejärel integreerida peremeesorganismi genoomi ning läbi selle saab viirus enda genoomi replitseerida. Pöördtranskribeerides DNA-viiruseid, näiteks hepadnaviirust, on võimalik kasutada saadud RNA-d matriitsahelana uute DNA ahelate kokkupanemisel. Pöördtranskriptaasi puudumisel ei oleks viirused võimelised enda genoomi replitseerima.
Pöördtranskriptsiooni protsess
Pöördtranskriptaas kasutab RNA matriitsahelat, et sünteesida kaheahelaline DNA. Viirustes, kus pöördtranskriptaasil on puudu DNA-sõltuv DNA polümeraasne aktiivsus, on võimalus, et kaheahelalist DNA-d sünteesitakse peremeesorganismi kodeeritud DNA polümeraas δ abil. Polümeraas tuvastab ekslikult viraalse DNA-RNA kui praimeri ning sünteesib kaheahelalise DNA samal mehhanismil nagu praimeri eemaldamiselgi, kus uus sünteesitud ahel vahetab välja algse RNA matriitsahela. Pöördtranskriptsiooni puhul on vigade ehk mutatsioonide tekkimise tõenäosus suur. Need mutatsoonid võivad põhjustada ravimiresistentsust.
Retroviiruste pöördtranskriptsioon
Retroviirused kasutavad pöördtranskriptaasi üheahelalise genoomse RNA transkribeerimiseks kaheahelaliseks cDNA-ks, et see integreerida peremeesgenoomi. Nende genoom koosneb kahest positiivse laenguga üheahelalisest RNA molekulist (ss-RNA ehk single-stranded RNA), millel on 5’-cap ja 3’-polüadenenüleeritud saba. Retroviirusteks on näiteks inimese immuunpuudulikkuse viirus (HIV) ja inimese T-lümfotroopne viirus (HTLV). Kaheahelalise DNA süntees toimub tsütosoolis järgmiste protsesside tulemusena: pisi|Pöördtranskriptsiooni mehhanism VI klassi ssRNA-RT HI-viiruses Kaheahelalise DNA sünteesi käigus toimub ka ahela ülekanne, mil lühike DNA (algse RNA-sõltuva DNA sünteesi produkt) translokeerub aktseptor-regiooni genoomi teises otsas. Pöördtranskriptaas töötleb seda ala hiljem tänu oma DNA-sõltuvale DNA aktiivsusele. Retroviraalse RNA praimeri seondumise ala PBS regiooni 5' otsas asub U5 ning sellest 3' otsas paikneb "juhtiv" ala. tRNA praimer on 14. ja 22. nukleotiidi vahel lahti harutatud ning moodustab viraalse RNA PBS regiooni aluspaaridega dupleksi. PBS paiknemine viraalse RNA 5’-otsa lähedal on ebatavaline, kuna pöördtranskriptaas sünteesib DNA-d praimeri 3’-otsast 5’-3’-suunas (vaadeldes RNA matriitsi). Seega praimer ja pöördtranksriptaas peavad ümber paiknema viraalse RNA 3’-otsa. Nende ümberpaigutumine hõlmab mitut etappi ja kasutab mitmeid ensüüme, sealhulgas DNA polümeraas, ribonukleaas H (RNaas H) ja vajalik on polünukleotiidide lahti keerdumine.
HI-viiruse pöördtranskriptaas omab samuti ribonukleaasset aktiivsust, mis lagundab cDNA sünteesi käigus viraalse RNA. Lisaks on HIV pöördtranskriptaasil DNA-sõltuv DNA polümeraasne aktiivsus, mis kopeerib cDNA senssahela antisenss-DNA ahelaks, et sünteesida kaheahelaline viraalse DNA vaheühend vDNA.
Érin
pisi|Érini kirik
Érin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Érin on väike küla väikese Ternoise'i jõe lõunakaldal, mis voolab läbi St. Pol-sur-Ternoise'i ja suubub Hesdinis Canche'i jõkke. Piirkonna geoloogia sarnaneb sellest lõuna pool asuva Somme'i jõe oru omaga. Ternoise'i org on hertsüünia rinde lõunapoolses sünkliinis kõige põhjapoolsem vool. Põhja pool asub Londoni-Brabandi massiiv.
Ajalugu
Esimese maailmasõja ajal arenes Érinis välja Briti armee üksuse põhibaas, tollal tuntud tankikorpusena. Tankikorpus arenes välja kuulipildujakorpuse raskeharu kaudu raskeveoosakonnast. See asutati 1916. aasta märtsis. Baasi tunti kesktöökodade nime all ja see loodi 1917. aasta jaanuaris major Brockbanki juhtimisel. Organisatsiooni teised osad olid lähemal naaberküladele Bermicourtile (hoolduskool) ja Fleuryle (traadita side ja signaalid).
Elektriahel
pisi|220px|Vooluahel [[pingeallikast U0 ja takistitest R1 ning R2: ülal ‒ takistid  jadaühenduses, all ‒ takistid rööpühenduses]] Elektriahel ehk vooluahel on aktiiv- ja passiivelementide kogum, milles võib kulgeda elektrivool. Elektrotehnikas on aktiivseks elemendiks elektrienergia allikas ehk vooluallikas, ülejäänud elemendid ‒ elektrienergia tarbijad ‒ on passiivsed elemendid. (Elektroonikaahelate puhul liigitatakse elemendid aktiivseteks ja passiivseteks teistsugusel alusel.)
Elektriahela ühesuguse vooluga osa on haru. Kolme või enama haru ühenduskoht on sõlm. Jadamisi elementidest moodustuv kinnine voolurada on kontuur.
Elektriahel võib koosneda ühest või mitmest jada- ja rööpühenduses elementidega harust. Kõrvaloleval ülemisel skeemil on hargnematu vooluahel, seega kõik elemendid jadaühenduses. Alumisel joonisel on hargnev vooluahel, milles vooluallikaga on jadamisi kaks rööpühenduses takistit; ahelal on kaks haru ja kaks sõlme.
Liitsõnades võib ahel tähendada ka teatud kindlate omaduste või ülesandega ahelalüli või -osa, nt RC-ahel, sisendahel, toiteahel, vastusideahel jt.
Elektriahela kontuuri ja samuti hargnematut kinnist vooluahelat nimetatakse vooluringiks.
Elektriahelat, mille põhiosadeks on induktiiv- ja mahtuvuselemendid ning milles on võimalikud elektrivõnkumised, nimetatakse võnkeringiks.
Välislingid
Elektronisk kredsløb
Juta Lehiste
Juta Lehiste (kodanikunimi aastast 1964 Juta Lass; sündinud 23. juunil 1941 Tali vallas) on eesti baleriin, varieteetantsija ja tantsupedagoog.
Ta alustas tantsuõpinguid Pärnus Tirgo-Kasemetsa juures, lõpetas aastal 1960 Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klassis) ja aastal 1972 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal.
Ta töötas aastatel 1960–1986 Estonias. Aastatel 1986–1987 töötas ta Viru varietees (ka repetiitorina). Aastast 1987 töötas ta klassikalise tantsu õpetajana Tallinna Pedagoogikaülikoolis (seejuures aastast 1988 professorina) ja aastast 1993 ka Tallinna Balletikoolis.
Ta on esinenud iseseisvate balletiõhtutega. Ta on mänginud ka filmis (1979 "Imelugu", Eesti Telefilm). Temast räägib film "Juta Lehiste" (1973, Tallinnfilm).
Tartu seiklused
"Tartu seiklused" (Suurbritannias "The Adventures of Tartu" või "Tartu", USA-s "Sabotage Agent" ("Sabotaažiagent")) oli 1943. aastal esilinastunud Suurbritannia spioonifilm teise maailmasõja teemal, kus peaosa mängis Robert Donat. See oli oma aja kohta tüüpiline patriootiline film, kus sakslasi kujutati kergesti korrumpeeritavatena tänu nende ihale võrgutada naisi ja saavutada isiklikke hüvesid.
Film oli ingliskeelne. Selle režissöör oli Harold S. Bucquet ja produtsent Irving Asher, film valmis Metro-Goldwyn-Mayeri stuudios ning seda levitas sama kompanii. Stsenaristid olid John C. Higgins (süžee), John Lee Mahin, Howard Emmet Rogers ja Miles Malleson (ei olnud tiitrites). Peaosi mängisid Robert Donat, Valerie Hobson, Walter Rilla ja Glynis Johns. Film esilinastus 1943. aasta oktoobris, Suurbritannias näidatud versiooni kestus oli 111 minutit ja USA versioonil 103 minutit.
Süžee
Briti kapten Terence Stevenson (Robert Donat) saab ülesande, mis on veelgi ohtlikum kui tema igapäevane töö lõhkemata pommide demineerijana. Kuna ta valdab täiuslikult rumeenia ja saksa keelt ning on õppinud keemiainseneriks, visatakse ta langevarjurina Rumeeniasse, kus ta varjab end fašistliku Raudkaardi kapteni Jan Tartu nime all. Ta liigub Tšehhoslovakkiasse, et varastada natside uue mürkgaasi valem ja saboteerida tehast, kus gaasi toodetakse.
Baltoskandia
298px|pisi|{{legend|#3690FF|[[Põhjagermaani keeled|Põhjagermaani keeli kõnelevad riigid}}{{legend|#0F00CD|Läänemeresoome keeli kõnelevad riigid}}{{legend|#0EDDA8|Balti keeli kõnelevad riigid}}]] Baltoskandia teooriat tutvustas esmalt Rootsi geograaf Sten De Geer aastal 1928. See käsitlus oli välja kasvanud Sten de Geeri teisest regiooniteooriast Fennoscandiast. Fennoscandia kujutas endast Soome rahvusriigi ehitamise protsessi ja eemaldumist Vene mõjusfäärist 19. sajandi lõpus. Hiljem de Geer laiendas oma käsitlust ning lisas ühtsesse kultuuriruumi ka Eesti ja Läti. Selline liit oli loodud looduslikel alustel, peamiselt Läänemerest lähtuvalt. Samuti ühendasid Baltoscandia maid protestantlik kristlus, põhjamaade rass ja riigikord. Sten de Geeri käsitlust arendas edasi Eesti geograaf Edgar Kant, kes liitis kõik Läänemere kallastel asuvad maad ühiseks Baltoscandiaks.
Tartu seiklused
Süžee
Tartu kontaktisik arreteeritakse aga enne, kui spioon saab töö tehases. Selle asemel määratakse Tartu eestööliseks lõhkeainetehases. Temaga samas majas elavad majaperenaine Anna Palacek (Phyllis Morris), tolle tütar Paula (Glynis Johns), kes töötab tehases, sakslasest inspektor Otto Vogel (Walter Rilla) ning armas Maruschka Lanova (Valerie Hobson), kes sõbruneb Saksa okupantidega, eriti inspektori ja kohaliku komandandiga.
Baltoskandia
Baltoscandia oli rahvuslikul identiteedil põhinev poliitiline eesmärk baltlaste jaoks. See täitis suurema koostöövõimaluse eesmärki Skandinaavia maadega. Tegemist oli siiski vaid kontseptuaalse visiooniga, mitte reaalse liiduga. Baltoscandia näol oli tegemist peamiselt Balti riikide lootusega liikuda läänelikuma ühiskonna poole. Põhjamaad nägid iseennast pigem kõrgemalt arenenuna ning keskendusid Skandinaavia maade geopoliitilisele käsitlusele. Kuigi tunnistati teatud ühisosa Eesti ja Lätiga, ei olnud Baltoscandia Põhjamaades just kõige populaarsem ning jätkusuutlikum visioon Põhja-Euroopa tulevikust.
Baltoscandia nime kandnud teoreetiline kontseptsioon vajus aga Teise maailmasõja tõttu unustusehõlma ning Balti riigid langesid Vene mõjusfääri.
Fomitopsidaceae
Fomitopsidaceae on Agaricomycetes klassi torikulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond.
Tartu seiklused
Süžee
Kui Paulat märgatakse katsel saboteerida tehase tööd, sosistab ta Tartule, et too Paulast lahti ütleks, nii et Tartut ei kahtlustataks. Paula lastakse peagi maha. Selle juhtumi ja Tartu kontaktisiku surma tõttu kahtlustavad põrandaalused, et ta on natside agent. Maruschka tahab ässitada üht temast sisse võetud natsiohvitseri Tartut tapma. Õnneks viiakse Tartu ilma nende abita üle tööle gaasitehasesse.
Järgmisel päeval läheb Tartu tööle. Ehkki ta paljastatakse varsti, õnnestub tal sokutada pommid õigetesse kohtadesse ning põgeneda hoolikalt valvatud tehasest, mis lendab kohe tema lahkumise järel õhku. Seejärel varastavad Tartu, Maruschka ja üks piloot Saksa pommitaja ning lendavad minema.
Näitlejad
Filmi tiitrites on põhirollid ja näitlejad esitatud järgmiselt: