cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Morris
Pärand
Morris oli esimene kunstnik (teoreetikutest edestas teda John Ruskin), kes mõistis, kui ebakindlaks ja madalaks oli muutunud kunsti ühiskondlik tähtsus renessansist möödunud sajandite kestel, eriti tööstusrevolutsiooni järgsetel aastatel. Tema mõjul hakati taas väärtustama teoste käsitöölist meisterlikkust. Ehkki Morris seisis kunsti elitaarsusele vastu, pidi ta tõdema, et käsitööline kunst välistab odavuse, mistõttu oli tema ja teiste käsitööliste looming kättesaadav vaid kitsale ringkonnale.
William Morrise disainitud tapeete toodetakse jätkuvalt.
Töölaud
Töölaud võib tähendada järgmist:
Alberto Giacometti
Alberto Giacometti (10. oktoober 1901 Borgonovo, Šveits – 11. jaanuar 1966 Chur, Šveits) oli Šveitsi skulptor ja maalikunstnik, kes on tuntud abstraktsete pikkusesse venitatud figuuride poolest. Ta avastas ja analüüsis oma töödes inimolemust, mistõttu on ta loomingut võrreldud eksistentsialismiga kirjanduses.
Giacometti oli üks 20. sajandi tähtsamaid skulptoreid, kelle stiili mõjutasid peamiselt kubism ja sürrealism. Ta loomingus mängisid kaalukat rolli küsimused inimese vaimse seisundi ning eksistentsiaalsete ja fenomenoloogiliste arutelude kohta.
Elu- ja loometee
Alberto Giacometti sündis 10. oktoobril 1901 Šveitsi kaguosas Bregaglia mäestikus asuvas Graubündeni kantonis Borgonovo linnas, mõne kilomeetri kaugusel Šveitsi ja Itaalia piirist. Ta isa Giovanni Giacometti oli tunnustatud postimpressionistlik maalikunstnik, keda Šveitsi kunstikogujad kõrgelt hindasid. Ta lapsepõlv möödus Stampa külas, mida ta jäi külastama elu lõpuni.
Alberto Giacometti oli pere neljast lapsest vanim. Poisi kunstianne väljendus isa ja ristiisa Cuno Amiet', foovi maalikunstniku julgustusel juba varakult. Ka ta vennad tundsid kunsti vastu huvi. Vend Diego Giacometti sai hiljem tuntuks mööblikujundajana ja oli sageli Giacometti skulptuuride modell, vend Bruno Giacometti töötas arhitektina.
Giacometti esimesed mahukamad tööd jäävad aega, kus ta oli 14-aastane. Ta esimene õlimaal "Vaikelu õunaga" valmis umbes 1915. aastal ja esimene büst "Diego" 1914.–1915. aastal isa stuudios.
Õpingud ja elu Prantsusmaal
1919. aastal lahkus Giacometti Schiersi keskkoolist ja suundus Genfi, kus osales 1919.–1920. aasta talvel kunstiklassides. Pärast mõnda aega Veneetsias ja Padovas viibimist reisis ta 1920. aasta mais edasi Firenzesse. Sellele järgnesid kaks aastat Roomas, kus ta tutvus Egiptuse suursuguste kunstikogudega. Omalaadse fikseeritud stiili, silmatorkava figuuri ja kindla joonega loodud objektid jäid ta kunstis äratuntavaks motiiviks.
1922. aastal kolis ta Pariisi, kus õppis 1925. aastani kunstikoolis Académie de la Grande Chaumière, kus võttis osa skulptor Antoine Bourdelle'i kunstikursustest. Tema stiil erines õpetaja omast märkimisväärselt, sest ta hakkas katsetama kubismi ja sürrealismiga. Kursusel loodud aktimaalides ja varasemates kubistlikes skulptuurides kajastub kubistliku skulptori Jacques Lipchitzi ning tubistliku maalikunstniku ja skulptori Fernand Léger' mõju. Teoses "Torso" (1925; erakogu) ühendas ta traditsiooni avangardiga: taandas contrapposto 's (asend, kus figuuri keharaskus nõjatub ühele jalale) inimkeha geomeetriliste kujundite kombinatsiooniks. Tema lamedad jämedalt viimistletud skulptuurid, nagu "Vaatlev pea" ("Tête qui regarde", 1927–1928), tagasid talle Pariisi avangardistide seas peagi edu ja tuntuse.
Mõjutused ja eksperimenteerimised
Giacometti loomingut mõjutasid kogu ta elu mitmesugused kunstivoolud ja elukogemused.
1920. aastate loomingus võib märgata mitmesuguseid Aafrika ja Okeaania päritolu motiive. Kui tal tekkis 1926. aastal huvi Aafrika kunsti vastu, ei olnud see eelmise põlvkonna kaasaegsetele kunstnikele nagu Pablo Picasso ja André Derain enam uudne, vaid oli saanud skulptuuris populaarseks, kuni muutus dekoratiivseks. Aasta hiljem tõid talle esimest korda avalikkuse ees suuremat tunnustust pronksskulptuurid "Lusikas naine" ("Femme cuillère", 1926–1927; Guggenheimi muuseum) ja "Paar" ("Le Couple", 1927; New Yorgi moodsa kunsti muuseum), mida eksponeeriti Pariisis Tuileries'i Salongi näitusel. 1928. aastal järgnes seeria naistest ja lamedatest peadest, mille uudse lähenemise tulemuseks oli leping Pierre Loebi galeriiga, kus eksponeeriti peamiselt sürrealiste. Ka mõningad hilisemad teosed, sealhulgas mõned silmapaistvad kipsteosed ja paar maali, näitavad, kuidas mitte-lääne kunstil oli ta loomingule püsiv mõju. Neis töödes on ta hüljanud naturalistliku ja akadeemilise kunsti ning otsustanud maagiliselt metsiku ja ebatavalise nägemuse kasuks.
1930. aastate esimese poole loomingut iseloomustavad sürrealismikatsetused. 1931. aastal liitus ta André Bretoni sürrealismiliikumisega ning kujunes seal üheks aktiivsemaks liikmeks. 1935. aastal otsustas ta sürrealistlikust kujutamisest siiski loobuda ning jätkata põhjalikumalt figuratiivsete kompositsioonide analüüsimist. Ta kirjutas ka ajakirjade ja näituste kataloogide tarbeks tekste ning jäädvustas mõtted ja mälestused märkmikesse.
Koos Teise maailmasõja hoogustumisega kolis Giacometti koos venna Diegoga 1940. aasta juunis Prantsusmaale. Natside sissetungi vältimiseks sõitsid nad jalgrattaga Pariisi ja seejärel Lõuna-Prantsusmaale. Nad naasid Pariisi 1941. aastal, et suunduda Genfi, kus püsisid 1946. aastani. Seal kohtas ta ka kohalikus Punases Ristis töötanud Annette Armi, kellest sai 1949. aastal ta abikaasa. Sel kurnaval ajal olid kunstniku loodud skulptuurid tikutopsisuuruses ja figuuridel oli omapärane robustne kuju.
Umbes 1947. aastal hakkas Giacometti figuurides kujutama massitut skemaatilist skeletlikult väljendatud reaalsust, millest kujunes ta edaspidine käekiri. Töid iseloomustab kõikumine meeleheite ja üksinduse vahel. Haprad ja kannatust sümboliseerivad skulptuurid peegeldasid sõjajärgses Pariisis ellu jäänud elanike elujõudu. Tänu New Yorgis Matisse'i galeriis 1948. ja 1950. aastal toimunud näitustele hakkas Giacometti koguma kuulsust Ameerika Ühendriikides. Sellesse aega jääb ka kirjanik Jean-Paul Sartre'i essee, milles ta tõmbas paralleele ta loomingu ja eksistentsialismi vahel.
Küps loomeaeg
Giacomett on kujutanud ka loodust. Tema teostes on inimkeha ja looduse vahel võrdväärsus: büstid on mäed, püstised figuurid puud ja pead kivid. Nagu puu on inimene määratud paratamatusse elu ja surma protsessi. Sellist temaatikat kujutab pere hauakambri uks (1956; Fondation Giacometti), mille Giacometti disainis tööstur Edgar Kaufmanni perele Pennsylvania osariigis. Lummatuna öistest vaadetest lõi ta kiirelt kolme fookusega õlimaali "Mees, puu ja mägi" (1958; Fondation Giacometti). Ta märkis, et Stampa stuudio aknast nähtav maastik on alatises muutumises ning ta võiks iga päev, asukohta vahetamata, sama vaadet maalida. Ta leidis ilu igapäevavaadetestki ning kujutas neid ideaaliseeritult maalides.
Viimased eluaastad
pisi|Jan Hladíku portree Alberto Giacomettist (2002)|250x250px Alberto Giacometti seadis kogu küpse loomeaja kestel oma kunstilist teed kahtluse alla ning otsis skulptuurist ja maalikunstist väljakutseid, mis seostuksid eluga. Tema jaoks pidi kunstiteos muutuma kujuteldavas ruumis reaalsusega konfliktis olevaks maagiaks, nagu toimus vend Diego ja abikaasa Annette'i järgi kujundatud teostes. Ta tundis, et reaalsus ei sõltu enam sellest, kuidas keegi seda tajub, reaalsus lihtsalt on. Sarnaselt Samuel Becketti romaanide ja näidenditega kujutasid Giacometti loodud figuurid isoleeritud ja väga individualistlikku maailmavaadet. 1961. aastal palus Beckett Giacomettil kujundada absurdidraama "Godot'd oodates" võtteplatsi. Lõplik kujundus koosnes ühest kipsist puust.
Giacometti mõtestas surmani kunsti piire, analüüsides pidevalt arenevaid fenomenoloogilisi uurimusi. Peamiselt uuris ta, mida käsitleb nüüdisaja kunst kontekstis: kuidas saab asi – pronks, krohv, puusüsi, värv – tuua tõde? Ja kuidas, kui üldse, suudab kunst reaalset elu säilitada? Viimased elunädalad veetis Giacometti dilemma ees, kas võidelda haigusega või tegeleda loominguga. Sellest kogemusest sai ta rohkelt inspiratsiooni ning hakkas haiglapalatis innukalt maalima.
Alberto Giacometti suri 11. jaanuaril 1966 Churis. Surma põhjuseks oli perikardiit, kuid ta tervis oli olnud aastaid nõrgem, sest ta oli ahelsuitsetaja ja põdenud mitmel korral bronhiiti. Ta matustest kodulinnas Borgonovas võtsid osa pereliikmed, naabrid, Šveitsi ja Prantsusmaa autoriteedid, kunstnikud, kunstikogujad ning arvukalt muuseumitöötajaid.
Kuna Giacomettil ei olnud lapsi, päris tema teoste õigused abikaasa Annette Giacometti. Ta hakkas ta loomingut koguma ja kataloogima ning võitles ka arvukate võltsingutega. Pärast ta surma aastal 1993 asutas Prantsusmaa Giacometti loomingu säilitamiseks Giacometti fondi (Fondation Giacometti).
Kiievi Püha Vladimiri katedraal
Kiievi Püha Vladimiri katedraal (ukraina keeles Собор святого рівноапостольного великого князя Володимира) on Kiievi suurvürstile Vladimir Pühale pühitsetud õigeusu kirik Ukraina pealinnas Kiievis.
Vladimir Poljanski
Vladimir Poljanski (sündinud 27. juulil 1940 Oritsi külas Kirovi oblastis) on Eesti arstiteadlane ja traumatoloog-ortopeed.
Elulugu
Vladimir Poljanski on töölise poeg.
Lõpetas 1958 Tartu 4. Keskkooli, 1968 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1986, Traumatoloogia ja Ortopeedia Keskinstituut, Moskva), väitekiri "Наружный чрескостный компрессионно-дистракционный остеосинтез открытых диафизарных переломов длинных трубчатых костей". Oli 1968–71 Narvas Kreenholmi polikliiniku kirurg, 1971–72 Ivangorodi haigla (Leningradi oblast) kirurg, 1972–76 Kingissepa rajooni Keskhaigla (Leningradi oblast) traumatoloogia osakonna juhataja, 1976–92 Vabariikliku Tartu Kliinilise Haigla traumatoloog, 1993–2006 Tartu Ülikooli Kliinikumi traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku arst-õppejõud, 1992–95 ka TÜ traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku assistent.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: luumurdude ravi. Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Seltsi liige. Üle 10 teadustrükise, 4 leiutist.
Schelle (Belgia)
Schelle on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Welfide fond
Welfide fond (Welfenfonds) on 29. septembril 1867 sõlmitud lepinguga endisele Hannoveri kuninglikule perekonnale määratud hüvitus.
Kuna Georg V jätkas pärast Prantsusmaale põgenemist Preisi-vastast propagandat, toetussummasid talle välja ei makstud, vaid fondi tulusid kasutati peamiselt Saksamaa sisepoliitika huvides ("Reptilienfonds"), muuseas toetati Baieri kuningat Ludwig II. Alates 1879. aastast toetati fondist Georg V leske ja tütreid. Wilhelm II korraldusel maksti alates 1892. aastast fondi tulud välja Hannoveri kuningliku perekonna peale.
Riigikohtu otsusega määrati 1933. aastal endisele Braunschweig-Lüneburgi hertsogile Ernst Augustile hüvituseks 8 miljonit riigimarka, Calenbergi mõis ja kaks põllumajandusettevõtet.
Šalčia
Šalčia on jõgi Leedus ning Valgevenes, Merkysi parempoolne ja suurim lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Шальча või Солча (Šalča, Sołča, transkribeerituna Šaltša või Soltša), vene keeles Шальчя (Šaltšja).
Jõe valgla on 749 km², sellest Leedus on 596 km². Pikkus on 92 kilomeetrit, sellest Leedus on 65 kilomeetrit.
Šalčia algab Šalčininkaist loodes, seejärel voolab see läbi linna lõunasse ja läbib Hrodna oblasti Voranava rajooni alasid, kus selle kallastele jääb Bieniakoni. Bieniakonist allpool voolab jõgi üldiselt läände, olles kohati kahe maa vaheliseks piirijõeks. Taas Leedu aladel läbib jõgi Šalčininkai rajooni ja Varėna rajooni. Merkysisse suubub jõgi Valkininkai alevi lähistel. Ülemjooksul Šalčininkais on jõel 17 ha suurune paisjärv.
Jõe lang on 92 cm kilomeetri kohta. Šalčia um üldiselt madala oru ja madalate kallastega, looklev, selge ja külma veega jõgi. Jõe nimi võib tuleneda sõnast šalti, mis tähendab jahtumist, või sõnast šaltis, mis tähendab külma.
Taimetoodangu Inspektsioon
Taimetoodangu Inspektsioon (lühend TI) oli valitsusasutus Eesti Põllumajandusministeeriumi alluvuses.
Inspektsioon moodustati 1997, kui liideti Seemne ja Sordikatse Inspektsioon, Taimekaitseamet ja Taimekarantiini Inspektsioon.
Inspektsioon lõpetas tegevuse 2010, kui Taimetoodangu Inspektsioon, piirkondlikud maaparandusbürood ning Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo ühendati Põllumajandusametiks.
Commodore PET
pisi|244x244px|Commodore PET 2001 personaalarvuti Commodore PET (inglise keeles Personal Electronic Transactor) on personaalarvutite tootesari. Selle sarja arvutite tootmist alustas 1977. aastal Commodore International.
Commodore PET pani aluse Commodore Internationali 8-bitiste arvutite tootmisele, sealhulgas ka Commodore 64-le. Commodore PET-i esimesest mudelist, PET 2001-st, sai kolmas personaalarvuti Apple II ja TRS-80 järel, mida jaetarbijal oli võimalik osta. Commodore PET-i tutvustati esmakordselt 1977. aasta jaanuaris Chicagos Consumer Electronics Show'l.
PET-i algus
PET arvutisarja visionäär ja algne arendaja oli Chuck Peddle. PET sai laiema üldsuse jaoks alguse 1977. aastal, kui Peddle esitles seda Chicagos Consumer Electronics Show'l (CES). PET-i esimene prototüüp oli kiiruga ja odavalt kokku pandud: karkass oli tehtud puust ja kuvar oli võetud 90 $ maksnud televiisorist, mis oli ostetud kohalikust poest. Peddle sai prototüübi valmis kõigest mõni tund enne CES-i algust. Kuigi Apple II ja TRS-80 muutusid klientidele kättesaadavaks enne Commodore PET-i, oli PET esimene personaalarvuti, mida üldsusele tutvustati.
Enne MOS-i ostmist müüs Commodore Texas Instrumentsi toodetud kiipide peal töötavaid kalkulaatoreid ja kontorimööblit. Sellest tulenevalt olid esimesed PET-i mudelid metallist korpusega ning kalkulaatori stiilis väikeste klahvidega. Metallkorpuse tõttu kaalusid esimesed Commodore PET-id ligikaudu 21 kg. Esimestel kuudel suutis Commodore toota kõigest ~30 masinat päevas, kuid nõudlus järjest kasvas. Esimese aastaga suutis Commodore komplekteerida ligikaudu 500 töötavat PET-i.
PET-i sai klient endale koju tellida posti teel. Esialgu maksis 4 kB mäluga PET 495 $ ning tarneaeg oli kolm kuni kuus nädalat. Kuid suure nõudluse tõttu tõstis Commodore PET-i hinna 595 $ peale. 4 kB mäluga mudel jäi tagaplaanile, kui Commodore tuli välja 8 kB mäluga mudeliga, mis maksis esialgu 795 $. 1978. aastal laienes Commodore Euroopasse ning Jack Tramiel otsustas PET-i hinna tõsta Euroopas kahekordseks. Ainus füüsiline muutus müüdavate arvutikomplekide vahel oli 220 W toiteplokk. Euroopas müüdi masinaid Commodore PET 3008, 3016 või 3032 nimede all. Vaatamata kõrgele hinnale, oli Tramielil õigus – Commodore'i arvutid on Euroopas väga edukad ja nõutud.
Hilisemad PET-i versioonid
pisi|238x238px|Commodore PET 4032 1980. aastal laskis Commodore välja PET-i 4000-seeria. Need PET-i arvutid kasutasid juba 12-tolliseid kuvareid, ümberdisainitud CRT kontrollerit ning uuendatud BASIC 4.0-i. Commodore mõistis, et inimesed ostavad pigem odavaid 8 kB ja 16 kB muutmäluga arvuteid ja uuendavad neid ise mälu lisades, mitte ei osta kohe kallimaid 32 kB mäluga masinaid. Selletõttu võttis Commodore PET4016-st välja lisa muutmälu pesad. PET 4032 sai eriti populaarseks kooliarvutiks, kuna tänu tugevale metallkonstruktsioonile suutis see arvuti vastu pidada kooliarvutina. Lisaks oli oluline IEEE-488 port, kuna seda sai kasutada lihtsa kohaliku võrgu loomiseks ning läbi selle sai jagada kogu klassiruumiga printereid ja salvestusseadmeid (mis olid sellel ajal väga kallid). Tänu nendele omadustele sai PET Põhja-Ameerika haridusturul 67% turuosa. Commodore laskis ka välja PET-i variatsiooni Teacher's PET (ing.k. õpetajate PET ehk õpetajate lemmikloom), mis olid tegelikud tavalised PET 2001 seeria arvutid, mida müüdi pakkumisega "Osta 2, saad 1 tasuta" osana koolide edendamisest/maksuvõlgade kustutamisest.
Penitsilliiniallergia
Penitsilliiniallergia ehk ülitundlikkus penitsilliini suhtes on koondnimetus tänapäeval osadel loomadel (sealhulgas inimestel) esineda võiva organismi häireseisundi kohta, mille kutsub esile manustatud penitsilliin (antibiootikum) ja organismi füsioloogilistest piiridest väljunud vastus spetsiifiliste antikehade tootmisega immuunsüsteemi poolt.
Commodore PET
Hilisemad PET-i versioonid
Lisaks lasti PET seerias välja PET 8032 ja 8096. PET 8000 seeria arvutitel oli uut tüüpi kuvarikiip, mis suutis ekraanile kuvada 80x25 tähemärki, kuid laiema ekraani tõttu muutusid paljud programmid nende PET arvutite jaoks ebasobivaks, kuna olid programmeeritud 40 veeru jaoks. See muutis ka PET-i 8000. seeria kasutajate seas ebapopulaarseks. Erinevalt PET 2001 seeriast, tulid PET 8000 seeria arvutid sisseehitatud ühekanalise heliga. pisi|240x240px|Commodore BASIC screenshot PET 4000 ja 8000 seeriad olid ette nähtud äriliseks kasutamiseks, samas kui 2001/3000 olid mõeldud pigem koduseks ja hariduslikuks kasutamiseks. Äriklientide põhiliseks huviks PET 4000/8000 seeria juures oli BASIC 4.0 kasutus ning lai valik kaasapandud äritarkvara. PET-i arvutite tarvis loodi palju 5,25- ja 8-tolliseid flopikettaid ning isegi 5 ja 7 MB välised kõvakettad. Vaatamata nende edule Euroopa turul, ei suutnud nad leida toetuspinda Ameerika Ühendriikide turul, kuna 6502-l töötav PET ei suutnud jooksutada CP/M, mis oli standard operatsioonisüsteem USA äriarvutitel. Lisaks oli PET-il 16 kB vähem mälumahtu kui Apple II ja TRS-80-l.
Penitsilliiniallergia
Inimestel
Inimestel esineb sageli (10% inimestest on teatanud allergiast ) peamiselt ülitundlikkust penitsilliini suhtes ja harvemini penitsilliiniallergiat (koos anafülaksisega 1–5 10 000 penitsilliiniteraapia saaja kohta).
Commodore PET
Hilisemad PET-i versioonid
PET 2001/3000 ja 4000 seeria arvutite klaviatuur oli nn "graafika klaviatuur" – numbrite jaoks oli eraldi numbriklahvistikul ning tähteklahvide kohal oli rida kirjavahemärkidega. PET 3032 ja 4032-le toodeti ka spetsiaalsed ettevõtteversioonid, millel olid täheklahvide kohal numbrid ja matemaatilised sümbolid. Ka PET 8000 seeria kasutas ettevõtteversiooni klaviatuuri paigutust. pisi|242x242px|Commodore SuperPET personaalarvutiCommodore arendas välja mitmeid erinevaid PET-i arvuteid, neist üks märkimisväärsemaid on SuperPET. Koostöös Kanada Waterloo ülikooliga arendas Commodore välja esimese mitut protsessorit kasutava personaalarvuti. Commodore SuperPET oli väga sarnane PET 8032-ga, mis töötas 6502 protsessoriga, kui SuperPET-ile oli lisatud laiendusplaat 6809 protsessori ja 64 kB mäluga. SuperPET-i ei pidanud eraldi ostma, vaid sai olemasolevale PET 8032-i täiendada (795 $ eest). Arvuti all, paremal pool oli kaks nuppu, millega sai valida, milline protsessor parajasti kasutuses oli ning millises programmeerimisrežiimis arvuti töötab. SuperPET jooksis Waterloo MicroAPL, MicroFORTRAN, MicroBASIC, MicroPASCAL, MicroCOBOL ning ka standardse Commodore Basic versiooniga 4. Commodore SuperPET oli võimas arvuti, mida hakkasid põhiliselt kasutama üliõpilased ja teadlased teadustööks nii asutustes kui ka koolides. Commodore SuperPET oli lihtsalt ühendatav nii kooli kui ka asutuse peaarvutiga. Tollal maksid peaarvutid sadu tuhandeid dollareid, samas SuperPET oli võrdlemisi odav, kõigest 2795 $ (inflatsiooni arvestades ~6500 $ 2014. aasta seisuga).
Penitsilliiniallergia
Inimestel
Inimestel võib penitsilliiniallergia avalduda allergiliste reaktsioonidena, I–V tüübini, ja see liigitatakse ravimitundlikkuse hulka.
Ivan Goremõkin
thumb|Ivan Goremõkin (aastal 1906) Ivan Logginovitš Goremõkin (vene keeles Иван Логгинович Горемыкин; 27. oktoober / 8. november 1839 Novgorod – 11. detsember / 24. detsember 1917 Sotši) oli Venemaa poliitik ja riigitegelane: riigisekretär (1910. aastast), Venemaa Keisririigi Ministrite Nõukogu esimees (1914–1916), Venemaa siseminister (1895–1899).
Penitsilliiniallergia
Kliiniline pilt
Võib esineda asümptomaatilist ülitundlikkust, kuid kindlad andmed puuduvad.
Commodore PET
PET-i allakäik
1982. aastaks olid PET-i müüginumbrid suurenenud konkurentsi tõttu langema hakanud. Commodore otsustas oma tootesarja värskendada uue CBM-II (Commodore Business Machine) sarjaga, millest said alguse "B" ja "P" mudelid. CBM-II arvuteid tehti väga erinevate spetsifikatsioonidega, leidus ka ilma integreeritud kuvarita mudeleid. "P" ehk personal series (ing.k. personaalseeria) arvuteid demonstreeriti messidel ning väike kogus arvuteid jagati USA ja Kanada edasimüüjatele näidistena laiali. Jagatud näidised ei olnud veel valmis müümiseks, kuna olid beetaversioonis. Siiski otsustasid osad edasimüüjad neid masinaid klientidele jagama hakata. Selletõttu sai "P" seeria endale halva maine külge juba enne ametliku väljalaskmist. Commodore kartis, et "P" seeria halb maine rikuks ka kogu Commodore 64 seeria, seega katkestati "P" seeria tootmine. "B" ehk business series (ing.k. äriseeria) läks küll tootmisse, kuid ei olnud kuigivõrd edukas. Lõpuks tootis Commodore vaid väikestes kogustes "B" seeria kontori seadmeid. Ebaedu põhjus peitus väheses reklaamis – Commodore'i põhimõte oli võimalikult vähe reklaamida, samas kui konkurentide firmad, näiteks IBM, üritasid iga hinna eest oma reklaame igasse ajakirja ja telekanalisse panna. Kõige edukam "B" seeria arvuti oli B-128, mida müüdi kokku 15 000 komplekti.
Penitsilliiniallergia
Kliiniline pilt
Sümptomid võivad ilmneda kas tunni, tundide või ka ööpäeva(de), nädalate möödudes ravimi tarbimisest.
Ivan Goremõkin
Ta lõpetas aastal 1860 Imperaatorliku õigusõppeasutuse (Peterburi õigusteaduskool).
Commodore PET
Graafika, heli ja püsimälu
Koduarvutite turul pidi PET kiiresti alla vanduma arvutitele, mis toetasid suure resolutsiooniga värvilisi kuvareid ning heli (põhiline konkurent oli Apple II, Atari 400/800 ning Commodore enda VIC-20). Commodore kasutas Thomson EF936x graafikakiipi, mis toetas 512x512-pikslist pilti, et lasta välja HRG (high resolution graphic; ing.k suure resolutsiooniga graafika) plaadid ka PET seeria jaoks. Ilma HRG graafika toeta oli PET-i võimekus limiteeritud märgistikule, mis olid otse ühendatud püsimäluga. Paljud PET-i rivaalid suunasid tähemärgid püsimälust muutmällu, mis lasi programmeerijal luua uusi graafilisi kujutisi. Programmeerimise seisukohalt oli see võrdlemisi lihtne moodus ilusa graafika loomiseks, kasutades rohkem muutmälu ressurssi kui standardne tähemärkide kuvamine, kuid samas vähem kui rastergraafika. Lisaks oli BASIC liiga aeglane, et rastergraafikaga mõistlike animatsioone luua, kuid kuna antud tehnika vajas vaid tähemärkide liigutamist ekraanil, siis suudeti ka BASIC-ut kasutades luua mõistliku ressursi nõudlusega programme. Mõnevõrra korvas PET-i puudusi tõsiasi, et PET-i püsimäluga piiratud märgistik – ASCII-1963 kõrvalekalle PETSCII – oli üks kõige paindlikumaid omalaadsete seas. Seetõttu said PET-le mänge luua algelise graafikaga, kloonides tuntud videomänge nagu "Space Invaders" ja "Lunar Lander". PETSCII oli lausa nii paindlik, et sellega sai luua lihtsamaid 3D-mänge nagu "Labyrinth". Taoline paindlikkus saavutati kahe vahetatava märgistiku tõttu, mis lubas nii suur- ja väiketähe graafikat kui ka nende segu. Peale personaalarvuti kõlar-tüüpi piiperi ei olnud PET seeria arvutitel heli riistvara. Kuid oli võimalik kasutada 6522 "kasutaja" porti, et luua täisnurklaineimpulsse välisesse võimandisse. Osad mängud toetasid seda funktsiooni. PET-i arvutitel oli kaks tühja pesa püsimälu lisamiseks, mille kogumaht oleks saanud olla 8 kB. Commodore'id lasid arvutile lisada tarkvaraspetsiifilisi välisseadmeid, nagu näiteks masinkoodimonitorid. Lisaks oli kaubandusprogrammidele tavaline lisada kopeerimiskaitse püsimälu selles osas, mille programm oli installimiseks ja kasutamiseks valinud. Kui kasutajal oli rohkem kui üks sedamoodi kaitstud programm, tekitas see ebamugavusi, kuna programmi vahetamiseks oleks tulnud vahetada ka kiipi.
Ivan Goremõkin
Aastal 1860 alustas ta tööd senatis, hiljem määrati ta talupoegade asjade komissariks Kongressi-Poolasse, kus tast sai aastal 1866 Płocki kubermangu asekuberneriks ja aastal 1869 Kielce kubermangu asekuberneriks. Aastatel 1873–1882 oli ta tegev Kongressi-Poola talupoegade-asjade komisjoni liikmeks Siseministeeriumi juures.
Penitsilliiniallergia
Kliiniline pilt
Levinumad penitsilliiniallergia sümptomid on naha punetus ja/või sügelemine, palaviku tõus, paistetus, õhupuudus, vilistav hingamine, tilkuv nina, sügelevad ja vesised silmad. Esineda võib bronhospasmi ja allergilist kopsupõletikku.
Commodore PET
PET 2001 / 2001-N ja -B seeria, CBM 3000 seeria
Protsessor: MOS 6502, 1 MHz
Muutmälu: 4 või 8 kB / 8 kB, 16 kB või 32 kB
Penitsilliiniallergia
Kliiniline pilt
Raske penitsilliiniallergia korral võib esineda penitsilliini anafülaksist (anafülaktiline šokk) – mis võib avalduda hingamisteede ja kurgu pitsitustundena, hingamisraskuste, iivelduse ja kõhukrampidena, oksendamise või kõhulahtisusena, peapöörituse, nõrga või kiire pulsi, vererõhu märkimisväärse alanemise ja krampide ning teadvusekaotusega. Penitsilliiniallergiaga võivad kaasneda mitmed seisundid, mis võivad avalduda päevade või nädalate jooksul ja kesta mõnda aega pärast ravimite võtmist. Nendeks seisunditeks võivad olla:
Penitsilliin G suurte annuste korral võivad esineda myoclonic jerks, hyper-reflexia, krambid, kooma, peapööritus ja hallutsinatsioonid.
Commodore PET
PET 2001 / 2001-N ja -B seeria, CBM 3000 seeria
Püsimälu: 18 kB, (sh BASIC 1.0) / 20 kB (sh BASIC 2.0)
Penitsilliiniallergia
Nahaga seotud sümptomid
Ravimiallergia korral on nahaga seotud tüüpilised sümptomid kas kohesed (immediate hypersensitivity (IHS)) või viivitusega ülitundlikkusreaktsioonid (delayed hypersensitivity (DTH)), vastavalt immunoglobuliin E ja T rakkudega seonduvalt.
Amoksitsilliini manustamisega seotud allergilised reaktsioonid, mis avalduvad nahaga seotud sümptomitena, on maculo-papular exanthema (MPE), toksiline sarvkihinekrolüüs [Lyell] ja äge generaliseerunud eksantematoosne pustuloos (acute generalized exanthematous pustulosis (AGEP)).
Commodore PET
PET 2001 / 2001-N ja -B seeria, CBM 3000 seeria
Heli: puudus, piipar või lisaseadmena väline kõlar MOS 6533 CB2 pinil
Penitsilliiniallergia
Maculo-papular exanthema
Maculo-papular exanthema on ravimitega seotud nahareaktsioonide sagedasim kliiniline vorm, mis võib avalduda kas tunde või päevi pärast ravi alustamist. MPE all peetakse silmas erinevaid kliiniliselt väljendunud sümptomeid, nagu lokaalne või generaliseerunud : (i) erüteem; (ii) macular eruption; (iii) piiratud suurusega papula või suured infiltreerunud plaques; (iv) ekseemilaadne dermatiit. On in vivo ja in vitro tõendid T-rakkude osalemise kohta MPE patogeneesis, kuid täpseid immuunmehhanisme seni ei tunta. Arvatakse, et ravimindutseeritud-MPE patsientide organismis asuvad spetsiifilised ringlevad T-rakud mis aktiveeritakse kokkupuutel ravimiga nahas ja kustuvad esile MPE, nii proinflammatoorsete Th1 ja Th2 tsütokiinide kui tsütotoksilisusega. Interferoon γ, mida ekspresseerivad aktiveeritud T-rakud, on MPE patogeneesis olulise tähtsusega, kuna seda sünteesivad patsiendi naha- ja vererakud. Kuid, mitte alati ei ole MPE tekkimine antibiootikumiteraapia ajal T-rakkude vahendatud vaid võib tekkida ka kaasasündinud immuunsuse mittespetsiifilisel aktivatsioonil ravimi proinflammatoorsete omaduste toel. Ravimtekkelise MPE diagnoosiks vajatakse tõendeid ravimispetsiifiliste T-rakkude olemasolust patsiendi nahas ja/või veres. Mitmete uuringutega on tuvastatud, et LTT meetod (Lymphocyte transformation test) võib penitsilliini DTH allergia korral kasulikuks meetodiks osutada, selle tundlikkus on varieeruv, ulatudes 60–75%-ni. Kuid positiivne LTT analüüs ei tõenda tingimata T-rakkude osalust, kuna perifeerse vere mononukleaarsetes rakkudes olevad B-rakud võivad vastusena ravimile samuti paljunema asuda.
Commodore PET
PET 2001 / 2001-N ja -B seeria, CBM 3000 seeria
Pordid: 2 MOS 6520 PIA, MOS 6522 VIA, 2 Datassette ports (1 on the back), 1x IEEE-488
Penitsilliiniallergia
Põhjustaja (allergeen)
Penitsilliiniallergia on toimeaine põhine ja seda võivad esile kutsuda mitmed nimetatud toimeainet sisaldavad retseptiravimid, nagu amoksitsilliin, ampitsilliin, dikloksatsilliin, oksatsilliin, penitsilliin G, penitsilliin V, piperatsilliin, ticarcillin jt.
Commodore PET
PET 2001 / 2001-N ja -B seeria, CBM 3000 seeria
Operatsioonisüsteem: ROM-ile salvesatud operatsioonisüsteem, mis läks käima kohe koos arvuti käivitamisega
Penitsilliiniallergia
Amoksitsilliin (allergeenina)
Allergilised reaktsioonid ravimitele, mis avalduvad maculo-papular exanthema (MPE) näol, on vahendatud ravimispetsiifiliste T-rakkude poolt. Ühes uurimuses uuriti 22 amoksitsilliinile (lühend amox) allergilise MPE-ga patsiendi tsirkuleerivaid spetsiifili T-rakke interferoon-γ (IFN-γ) ELISPOT meetodil, Amox-spetsiifilisi tsirkuleerivaid T-rakke tuvastati 20/22 patsiendil, sagedusega 1 : 8000 kuni 1 : 30 000 tsirkuleerivat leukotsüüti. Amox-spetsiifilised T-rakud olid tuvastatavad, range ravimist hoidumise järgselt, mitmed aastad pärast allergilise reaktsiooni teket.
Commodore PET
PET 4000 seeria / CBM 8000 seeria
Protsessor: MOS 6502, 1 MHz
Penitsilliiniallergia
Amoksitsilliin (allergeenina)
Ühes uuringus tuvastati tsirkuleerivate amox-spetsiifiliste T-rakkude olemasolu pärast MPE diagnoosi ELISPOT-i ja LTT-meetodiga kuni 20 aastat pärast MPE reaktsiooni, kinnitades eelnevalt teatatud long term T cell memory ravimiallergia korral.
Commodore PET
PET 4000 seeria / CBM 8000 seeria
Muutmälu: 8, 16 või 32 kB / 32 või 96 kB
Penitsilliiniallergia
Abivõimalused Eestis
Allergianähtude esinemisel tuleb võimalikult kiiresti kontakteeruda perearstiga ja/või helistada hädaabinumbrile 112.
Commodore PET
PET 4000 seeria / CBM 8000 seeria
Püsimälu: 20 kB (sh BASIC 4.0)
Penitsilliiniallergia
Abivõimalused Eestis
Võimalusel peaks penitsilliiniallergiaga patsient püüdma tagada, et tema patsiendikaardil ja/või digiloos (stomatoloogid ei ole seotud üldise digisüsteemiga) oleks penitsilliiniallergia kindlasti märgitud.
Commodore PET
PET 4000 seeria / CBM 8000 seeria
Video: MOS 6545; 12-tolline ühevärviline kuvar; 40x25 või 80x25 ekraan
Heli: piipar
Pordid: 2 MOS 6520 PIA, MOS 6522 VIA, 2 Datassette porti, IEEE-488
Operatsioonisüsteem: ROM-ile salvesatud operatsioonisüsteem, mis läks käima kohe koos arvuti käivitamisega
SuperPET 9000 seeria
Protsessor: MOS 6502 ja Motorola 6809, 1 MHz
Muutmälu: 96 kB
Püsimälu: 48 kB (sh BASIC 4.0, Waterloo microAPL, microBASIC, microCOBOL, microFORTRAN, microPASCAL ning microEDITOR)
Video: MOS 6545; 12-tolline ühevärviline kuvar; 80x25 ekraan
Heli: piipar ja lisaseadmena väline kõlar MOS 6533 CB2 pinil
Pordid: MOS 6520 PIA, MOS 6522 VIA, MOS 6551 ACIA, 1 RS-232, 2 Datassette porti, IEEE-488
Operatsioonisüsteem: ROM-ile salvestatud operatsioonisüsteem, mis läks käima kohe koos arvuti käivitamisega
Muu: väga sarnane 8000 seeriaga, lisaprotsessor ja rohkem püsimälu programmeerimiskeelte jaoks
Välisseadmed
CBM-iga tehti PET tootesarjale mitmeid erinevaid välisseadmeid:
Flopiketaste mahu suurendamiseks oli ka tänapäeval vähetuntud Computhinki süsteem. Tänapäeval on selle kohta raske informatsiooni leida, kuid omal ajal oli see väga populaarne nii oma odavuse kui ka kiiruse tõttu. Lisaks oli Computhink kättesaadav enne Commodore'i suuremahulisi salvestusseadmeid. Erinevalt Commodore'i seadmetest ei kasutanud see IEEE-488 liidest, vaid vajas eraldi lisatavat trükkplaati. See ühendati PET-i laiendus pesasse, mis kasutas Western Digital flopiketta kontrolleri kiipi. Samuti oli sellel plaadil lisa muutmälu, mida kasutati andmete ümberpaigutamisel puhvrina, ning lisa püsimälu koos salvestusseadme operatsiooni tarkvaraga. Kahjuks see tarkvara ei sobitunud hästi Commodore'i standarditega ning seda oli ebamugav kasutada. Enne Computhinki süsteemi kasutamist tuli manuaalselt sisestada käsk SYS45056, millega tehti kättesaadavaks pseudo-BASICu käsustik. See käsustik oli vajalik salvestusseadme operatsioonide juhtimiseks ning sellel puudus peaaegu igasugune sarnasus Commodore'i standardkäskudega. Lisaks tuli selle käsustikuga kasutada eesliidet $, mis oli vastuolus BASIC-u süntaksireeglitega. Samuti oli see süsteem väga limiteeritud – korraga sai olla avatud ainult üks fail, mis tegi paljud igapäevased tegevused aeglaseks ja kohmakas, ning pseudo-BASICu kood tegi BASICut kasutavad programmid 20–30% aeglasemaks. Samas andmete laadimise kiirus olid märksa suurem kui CBM-i seadmetel IEEE-liidese kaudu ning vaatamata selle puudustele oli see kasulik süsteem ning suur edasiminek võrreldes kassettide kasutamisega andmete salvestamiseks.
Vambola küla
Vambola (kirillitsas Вамболы) on küla Mariinski rajoonis Tomski oblastis.
Küla asutati 1907.–1908. aastal.
Külas on mälestusmärk Teises maailmasõjas langenud külameestele. Sellel on kokku 29 nime, millest üks on vene nimi. Langenute nimekiri on originaalis kirillitsas.
Dmitri Žuravski
pisi|Dmitri Žuravski (foto [[1890)]] pisi|Peterburi [[Peeter-Pauli katedraal. Torni kõrgus koos kiivriga on 145,5 m]] Dmitri Ivanovitš Žuravski (vene Дмитрий Иванович Журавский; 17. detsember (vkj) / 29. detsember 1821 Štšigrõ maakond, Kurski kubermang – 18. november (vkj) / 30. november 1891 Peterburi) oli vene mehaanikateadlane ja insener.
Töökäik
Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Nikolai raudtee ehitusele. Seal tegeles ta sildade ehitamise ja projekteerimisega. Tema projekti järgi ehitatud sildadest on tuntuim Verebja sild.
Teadustegevus ja inseneritöid
Tema teadustegevus on seotud ehitusmehaanika, tugevusõpetuse ja sillaehituse valdkondadega. Ta andis põikpainde täieliku lahendi (Žuravski valem) ja lõi mitmevõrguliste puitsõrestike arvutamise meetodi.
1840. aastate teisel poolel täiustas ta William Howe' leiutatud sõrestikku, seetõttu nimetati Venemaal sellist sõrestikutüüpi ka Howe'-Žuravski fermiks. Tema suurim töö oligi kogemusliku Howe’ süsteemi tarinduse läbiarvutamine, sellele teoreetilise põhja loomine ja selle ratsionaliseerimine. Ta tegeles sellega kümmekond aastat, tööd kroonis Demidovi auhind 1855. aastal.
Aastatel 1857–1858 asendati Peterburi Peeter-Pauli katedraali tornikiivri tarindis puit metalliga. Insenerina oli seal kaastegev ka Žuravski, kelle pakutud lahenduse järgi ehitati tornikiiver 10,5 m võrra pikemaks.
On arvatud, et 1860. aastatel, kui Rudolf von Bernhard kavandas Tallinna Kaarli kiriku laetarindit, võis ta selle küsimustes konsulteerida temaga koos Peterburi teedeinseneride instituudis töötava Žuravskiga.
Žuravski hüpotees
Tugevusõpetuses leiab tihti rakendust Žuravski hüpotees, mille kohaselt lõikepinged laotuvad pikilõike laiuses ühtlaselt. See hüpotees võimaldab oluliselt hõlpsamalt kirjeldada lõikepingeid varda ristlõikes. Žuravskit peetakse esimeseks, kes määras lõikepingeid mõnes ristlõikes.
Russkaja Arktika
Russkaja Arktika (vene keeles Русская Арктика) on rahvuspark Venemaal Arhangelski oblastis Novaja Zemlja põhjaosas. Käskkirjale rahvuspargi moodustamise kohta kirjutas peaminister alla juunis 2009. Rahvuspark ei hakanud tegutsema enne 2011. aastat.
Rahvuspargi pindala on 2009. aasta plaani järgi 1 426 000 hektarit, millest maismaad on 632 090 ha ja merd 793 910 ha.
Rahvuspargis on suured linnulaadad ja morskade lesilad ning seal elavad jääkarud, polaarrebased, grööni hülged ja grööni vaalad.
Otto Kranzbühler
Otto Heinrich Kranzbühler (8. juuli 1907 Berliin – 9. august 2004 Tegernsee) oli Saksa jurist, kes kaitses Karl Dönitzit Nürnbergi protsessil.
Nõmme-võrgendivaablane
Nõmme-võrgendivaablane (Acantholyda posticalis) on võrgendivaablase perekonda võrgendivaablaste sugukond kuuluv kiletiivaline.
Tema toiduks on mändide okkad.
Esmakordselt täheldati hulgisigimist Eestis 2008. aastal, Saaremaal.
Kirjandus
Voolma, K., Pilt, E., Õunap, H. 2009. Nõmme-võrgendivaablase (Acantholyda posticalis (Mats.), Hymenoptera: Pamphiliidae) esmakordne hulgisigimine Eestis. Metsanduslikud Uurimused 50: 115–122.
Valdur Poll
Valdur Poll (16. juuni 1936 Nõmme – 22. juuni 2016) oli eesti matemaatik.
Elulugu
Valdur Poll oli riigiametniku poeg.
Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 Moskva Ülikooli arvutusmatemaatika erialal, 1967 aspirantuuri (TA Küberneetika Instituut), füüsika-matemaatikakandidaat (1969, samas), väitekiri "Интерполяционные аналоги метода Ньютона для решения задач на экстремум". Oli 1960–1977 Küberneetika Instituudi insener, noorem- ja vanemteadur, 1977–1992 (korduvalt nimetust muutnud) teadustootmiskoondise Algoritm Tallinna keskuse tarkvara sektori juhataja, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (EMK) matemaatika-füüsika-kateedri vanemõpetaja, 1993–1998 juhataja, dotsent, 1998–2004 Eesti Mereakadeemia (EMA)) (nimemuutus 1999. a) õppetooli juhataja, matemaatikaprofessor, 2004–2005 õppetooli hoidja, erakorraline dotsent, 2005– erakorraline dotsent. Loengukursused: diferentsiaal- ja integraalarvutus, matemaatiline analüüs, operatsioonianalüüs, majandusmatemaatika erikursus.
Lecce Galatina lennujaam
Lecce Galatina lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Apuulia maakonnas Lecce provintsis, 15 km kaugusel Lecce keskusest lõunas ja 7 km kaugusel Galatina keskusest põhjas, Galatina ja Lequile omavalitsusüksuste territooriumil. Lennujaam kannab Fortunato Cesari nime.
Ejalett
pisi|[[Osmanite riik ja selle provintsid aastal 1795]] Ejalett (osmanitürgi keeles ایالت‎ ehk ligikaudu 'suurprovints') oli Osmanite impeeriumi esmajärguline haldusjaotuslik üksus.
Nimetust kasutati eelkõige kuni 1864. aasta haldusreformideni, enne 1591. aastat kasutati suurte haldusüksuste kirjeldamiseks aga nimetust bejlerbejlik.
1609. aastal oli impeeriumis 32 ejaletti, millest 23 olid organiseeritud timarite süsteemi.
Edgley EA-7 Optica
pisi|Edgley EA-7 Optica Edgley EA-7 Optica on Suurbritannias väljatöötatud kerglennuk, mis pidi odava hinna ja opereerimiskulude tõttu asendama kopterid. Lennuki teeb eriliseks selle disain, juhiruumist avanev 270° panoraamvaade ning lisaks võimalus lennata 130 km/h, mis teeb sellest õhusõidukist hea vaatluslennuki.
Ideest teostuseni
John Edgley asutas pärast Imperial College of Science & Technology (uue nimega Imperial College of Science, Technology and Medicine; lühidalt Imperial College London) lõpetamist 1974. aastal ettevõtte Edgley Aircraft Limited. Firma eesmärk oli luua vaatluslennuk, mille juhtimiseks oli vaja kõigest ühte inimest. John Edgley lootis selle ideega luua lennumasina, mis oleks vaikne ning mille opereerimiskulud oleksid madalamad kui kopteril. Müra viidi miinimumini tänu kanaliga ventilaatormootori paigutamisega kabiini taha. Projekti nimeks sai Optica.
Esimesed aerodünaamilised katsetused algasid 1974. aastal ning mudel jõudis tuuletunnelisse testimisele 1975. aastal. Koos oma tiimiga ehitas John Edgley prototüübi, mis tõusis õhku 14. detsembril 1979.
Edgley EA-7 Optica jõuab turule
Lennuki vastu hakati suuremat huvi tundma 1982. aastal, kui John Edgley suutis kaasata esimesed investorid ja 1983. aastal hakati Edgley EA-7 Opticat tootma. Võrreldes prototüübiga oli suurim muutus mootori Lycoming IO-320 väljavahetamine Lycoming IO-540 vastu. 8. veebruaril 1985 sertifitseeris Briti Lennuameti (ingl Civil Aviation Authority) Edgley Aircraft Limited ja esimesed õhusõidukid jõudsid ostjateni. Kuu aega hiljem juhtus esimene kahe inimese surmaga lõppenud õnnetus. Uurija ei leidnud, et õnnetuse oleks põhjustanud „konstruktsiooniline või mehaaniline rike ning ei esinenud ka lennujuhtimise süsteemi riket ega kinni kiilumist“ [3:30]. Raportis jõuti järeldusele, et õnnetuse põhjustas piloot, kes tegi liiga järsu pöörde. Siiski oli see õnnetus piisav, et Edgley Optica vastu kaoks suurem huvi ja John Edgley sunniti lahkuma oma enda firmast.
Mis on saanud Edgley EA-7 Optica projektist?
Projekt käis läbi mitmest ettevõttest, aga ostjate vähese huvi tõttu ei jäänud see kuhugi püsima. Kokku suudeti toota vaid 22 õhusõidukit, millest viis on siiani kasutuses. Kümme lennukit hävines 1987. aastal Old Sarumi lennuvälja kõrval asuvas Edgley tootmishoone põlengus. 2007. aastal sai John Edgley taas projekti endale ja lõi ettevõtte nimega AeroElvira Limited eesmärgiga taaselustada Optica projekt. 2017. aastal tehti leping InterFlight Globaliga, kes lubas projekti toetada, leides neile tootmispartnereid ja edasimüüjaid.
Spetsifikatsioonid
Järgnevad andmed annavad ülevaate Edgley EA-7 Optica üldistest omadustest ja jõudlusest.
Raudteesild Volga raudteejaama juures
pisi|Mitmeavaline [[kaarsild üle Volga jõe Volga asula juures Jaroslavli oblastis (foto 2008)]] Raudteesild Volga raudteejaama juures (vene Железнодорожный мост у станции Волга) on sild üle Volga jõe Volga asula juures Jaroslavli oblastis.
Volga asula on Volga külaasunduse keskus Nekouzi rajoonis ja asub Rõbinski veehoidla (Volga jõgi) kaldal.
Sild on neljaavaline raudbetoonist kaarsild alumise sõiduteega.
Silla rajamine 19. sajandi teisel poolel
Rõbinski–Bologoje raudtee ehituse käigus rajati aastatel 1869–1871 raudteesild üle Volga jõe Volga asula juures. See oli teine raudteesild üle Volga jõe Tveri puitsilla järel.
Sild oli mitmeavaline (ava silletega 105 m) metallist jätkuvtala-sõrestiksild.
Seoses Rõbinski hüdrosõlme rajamisega 1930. aastate teisel poolel silla sildeehitis eemaldati.
Kaarsild (1938)
Vana silla asukohas mõni meeter allavoolu olemasolevatest sillasammastest ehitati 1938. aastal NKVD süsteemi kuuluva Volgostroi jõududega neljaavaline raudbetoonist kaarsild (avadega 124 m).
Schoten
Schoten on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Roman Leibov
pisi|Roman Leibov (2007) Roman Leibov (sündinud 2. juulil 1963 Kiievis) on filoloog, kirjanik, venekeelse Interneti asjatundja.
2000. aastal kaitses Leibov Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Lüüriline fragment Tjuttševist: Žanr ja kontekst". 2008. aastast on ta Tartu Ülikooli vene keele õppetooli dotsent.
Roman Leibov elab Tartus.
Moto by Lenovo
Moto by Lenovo (või Moto) on Lenovo Groupi tütarettevõtte Motorola Mobility toodetavate Androidil toimivate nutitelefonide ja nutikellade.
Mont-Saint-Éloi
pisi|Mont Saint-Éloi klooster
Mont-Saint-Éloi asub 8 km Arrasist loodes, teede D341 ja D49 ristumiskoha ümbruses, Scarpe'i jõe kallastel.
pisi|tühi|
Mont Saint-Éloi klooster
Kloostri asutas 7. sajandil Vindicianus, Arrasi piiskop ja Püha Eligiuse innukas austaja. Piiskop maeti naabruses Bois d'Ecoives'i, kuid tema säilmed viidi hiljem St. Josephi kloostrikirikusse, mida 11. sajandil laiendati. Klooster võttis omaks Augustinuse reegli. Keskaegsed ehitised lammutati 1750. aastal, et teha teed kirikule ja kloostrile, mille tingisid vana kloostri vananevad ja madalad vundamendid.
Revolutsiooni ajal mungad lahkusid ning klooster muudeti karjääriks ja rüüstati kivide saamiseks. Mis jäi alles tornidest ja fassaadist, oli Esimese maailmasõja ajal sõjaväe vaatluspunkt. 1915. aastal kahjustas raske pommitamine torne. Tegemist on kaitsealuse mälestusmärgiga.
Monts-en-Ternois
pisi|Monts-en-Ternois' kirik
Karl Heinrich Kupffer
Karl Heinrich Kupffer (1789–1838) oli baltisaksa füüsik.
Kyrillose ja Methodiose ühing
Ühingu rajamise eestvedaja oli ajaloolane Mõkola Kostomarov. Koos Vassil Bilozerskõi ja Mõkola Gulakiga koostas ta ühingu põhikirja.
Karl Heinrich Kupffer
Ta lõpetas Tartu ülikooli. 1820 sai Tartu ülikoolis dotsendiks. Detsembrist 1820 õpetas ta Tallinna gümnaasiumis matemaatikat.
Kyrillose ja Methodiose ühing
Põhikirja järgi oli ühingu eesmärk ühiskonna muutmine lähtudes õiglusest, vabadusest, võrdsusest ja vendlusest. Selle saavutamiseks peeti vajalikuks pärisorjuse kaotamist ja võrdseid õigusi kõigile Vene keisririigi provintsidele. Ühingu liikmed pidasid oluliseks ka rahvahariduse suuremat levikut. Kuna ühing loodi slavofiilse ideoloogia alusel, siis võeti üheks eesmärgiks, et kõigil slaavi rahvastel oleks võrdsed võimalused oma keele ja kultuuri arendamiseks. Ukrainal pidi seejuures olema juhtiv roll ning kõigi slaavlaste esinduskogu pidi asuma Kiievis.
Monts-en-Ternois
Monts-en-Ternois asub 32 km Arrasist läänes, teede D23 ja D82 ristumiskoha ümbruses.
Kyrillose ja Methodiose ühing
Lisaks põhikirjale oli ühingu üheks alustekstiks Kostomarovi "Ukraina rahva tekkimise raamat" (ukraina keeles "Книзі буття українського народу"), mis oli koostatud Adam Mickiewiczi "Poola rahva ja poola teekonna raamatu" (poola keeles "Księgi narodu polskiego i pielgrzymstwa polskiego") eeskujul.
Monts-en-Ternois
pisi|tühi|
Kyrillose ja Methodiose ühing
Ühingul arvatakse lühikese tegutsemisaja vältel olevat olnud ligikaudu 100 liiget. Selle liikmeskonna moodustasid valdavalt Kiievi ja Harkivi ülikoolide tudengid ja töötajad. Lisaks Kostomarovile, Bilozerskõile ja Gulakile oli ühingus oluline roll veel Tarass Ševtšenkol, Georgi Andruzkõil ja Panteleimon Kulišil. Ühingus tekkis kaks suunda: Kostomarov, Bilozerskõi ja paljud teised pooldasid liberaalseid reforme, samas kui Ševtšenko esindas revolutsioonilist suunda. Kahe pooluse vahele jäid näiteks Gulak ja Oleksandr Navrotskõi.
1847. aasta alguses, enne kui ühing jõudis aktiivselt tegutsema asuda, anti sellest võimudele teada ning sama aasta märtsis selle liikmed arreteeriti. Enamik ühingu liikmeid pääses kergete karistustega, sest tsaarivõim ei soovinud protsessile liigset tähelepanu pöörata ja sellega riigivastaste meeleolude levimist soodustada. Ševtšenko, kes lisaks ühingusse kuulumisele oli tuntust kogunud tsaarivastase luulega, saadeti erinevalt teistest liikmetest määramata ajaks pagendusse Orenburgi.
Videviku tänav (Rakvere)
Videviku tänav asub Rakvere linna loodeosas Moonaküla linnaosas.
Tänav saab alguse Koidu tänavalt. Suundudes lõuna poole, lõpeb see tupikuga enne Tallinna–Narva raudteeliini maa-ala. Tänav on 47 meetrit pikk ja sellega üks Rakvere linna lühemaid. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist – on linnulennult ligikaudu 1,4 km.
Tänava ääres paikneb kaks ühepereelamut (Videviku 3 ja 4). Elamud on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Tomas Johansson
Johansson võistles neljadel olümpiamängudel. 1984. aasta olümpiamängudel karistati teda 18-kuulise võistluskeeluga dopingu kasutamise eest.
1986. aastal pälvis ta Svenska Dagbladeti kuldmedali (rootsi keeles Svenska Dagbladets guldmedalj); Rootsi maadlejatest on autasu saanud veel Ivar Johansson, Frank Öivind Stefan Andersson, Hans Bertil Augustin Antonsson, Gösta Valdemar Jönsson-Frändfors ja Johan Cornelius Richthoff.
1987. aastal pälvis ta kroonprintsess Victoria nimelise stipendiumi. Maadlejatest on auhinna saanud veel 2001. aastal Mikael Ljungberg.
Aasta Raamat
OÜ Aasta Raamat on Tallinnas tegutsev kirjastus. See asutati 2002.
Kirjastus avaldab Eesti kultuuriga seotud tähtsaid raamatuid, nt Tartu Ülikooli, Tallinna Tehnikaülikooli, Eesti mõne olulise sündmusega seotud raamatuid. Kirjastus annab välja ka raamatuid kahest sarjast: "Ralliaasta/Autosport" ja "Tartu Ülikooli rektorid". Firma juht on endine EÜE funktsionäär Indrek Ilomets.