cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael Wittmann
Ta on kuulus oma varitsuse tõttu Briti 7. soomusdiviisile Villers-Bocage'i lahingus 13. juunil 1944. Juhtides ainsat Panzerkampfwagen VI Tigerit, hävitas ta 15 minuti jooksul 10 või 11 tanki, 2 tankitõrjesuurtükki ja 13 jalaväe transpordimasinat.
Wittmanni surma asjaolud on aastaid põhjustanud arutelusid, aga üldiselt ollakse nõus, et tema tapja oli Joe Ekins tankis Sherman Firefly, mida juhtis seersant Gordon 1. Northamptonshire Yeomanry rügemendist. Viimastel aastatel on arvatud ka, et seda võisid teha Kanada Sherbrooke'i füsiljeerirügemendi liikmed.
Lapsepõlv ja teenistuskäik
Michael Wittmann sündis 22. aprillil 1914 Vogelthali külas Oberpfalzis Baieris. Ta oli kohaliku taluniku Johann Wittmanni ja tema naise Ursula teine poeg. Veebruaris 1934 ühines Michael Vabatahtlike Tööteenistusega (hilisem RAD ja astus 30. oktoobril 1934 Saksa sõjaväkke. Ta määrati 19. jalaväerügementi Freisingis Müncheni lähedal ja jõudis varsti kaprali auastmesse. Oktoobris 1936 ühines 22 aastane Wittmann Allgemeine-SSiga. 5. aprillil 1937 määrati ta esimesse rügementi, mis hiljem reformeeriti ümber diviisiks Leibstandarte SS Adolf Hitler. Wittmann sai SS-Manni (reamehe) auastme. Aasta hiljem osales ta soomusautorühmaga sissetungis Austriasse ja Sudeedimaale.
Teine maailmasõda
pisi|Wittmann istumas oma [[Tiger I tanki kahuritoru põhjal. Prantsusmaa 1944]] Esimese lahingukogemuse sai ta Poola kampaanias. Sellele järgnes Prantsusmaa lahing, kus Wittmann oli uute iseliikuvate rünnakkahurite Sturmgeschütz III Ausf. A ülem. Kreeka kampaania Operatsioon Marita algas 6. aprillil 1941. Leibstandarte SS Adolf Hitler (LSSAH) vallutas Ateena ja moodustas koos 9. tankidiviisiga kiilu, mis liikus läbi Kreeka. Kolme nädalaga oli Kreeka vallutatud. Wittmann ja tema üksus saadeti puhkuseks Tšehhoslovakkiasse. Puhkus ei kestnud kaua, kuna Wittmanni üksus lähetati peagi Idarindele, osalema sissetungis Nõukogude Liitu. Esialgu teenis ta StuG III rünnakkahuri ülemana. 1942.–1943. aasta talvel lähetati ta ohvitserikursustele ja tankiõppele.
Naastes värske ohvitserina Idarindele, paigutati Wittmann uuesti SS-Untersturmführer ' i auastmes tankiüksusse, kus ta juhtis Panzer III tanki. 1943. aastaks juhtis ta Tiger tanki ja Kurski lahingu (Operatsioon Tsitadell) ajaks oli ta rühmaülem. 14. jaanuaril 1944 pälvis ta Raudristi Rüütliristi ning 30. jaanuaril tammelehed Rüütliristi juurde oma jätkuva silmapaistvuse eest lahinguväljal. Selleks ajaks oli ta hävitanud 88 vaenlase tanki ja märkimisväärse arvu teisi soomusmasinaid. Wittmann lahkus Leibstandartest, kuna diviisi Tiger tankide kompaniist moodustati uue Relva-SS rasketankipataljoni, Schwere SS-Panzer-Abteilung 101 tuumik. See uus väeosa oli I SS-Soomuskorpuse osa ega kuulunud ühtegi diviisi ega rügementi.
1. märtsil 1944 abiellus Wittmann Lüneburgi linnas Hildegard Burmesteriga. 1944. aasta aprillis viidi väeosa üle Prantsusmaale. Wittmann oli sel ajal pataljoni 2. kompanii ülem SS-Obersturmführer ' i auastmes. Peale Normandia dessandi algust alustas pataljon 7. juunil liikumist Beauvaisist Normandiasse liitlaste vastasele rindele.
pisi|Michael Wittmann (juuni 1944) Tema kuulsaim saavutus Normandia kampaania jooksul oli varitsus Briti 7. soomusdiviisi 22. soomusbrigaadi põhijõududele Villers-Bocage'i lahingus 13. juunil 1944. Lahingu algfaasis 15 minuti jooksul hävitas ta 10 või 11 tanki, 2 tankitõrjekahurit ja 13 jalaväe transpordimasinat. Ajaloolased on väitnud, et Wittmanni rünnak lõppes pärast tema taandumist linnast ebaõnnestunud kahevõitluse järel Sherman Fireflyga. Wittmanni Tiger olevat liikunud ida suunas, linnast välja, enne kui Briti 6-naelane tankitõrjekahur seda vigastas. Wittmann lükkab sellise sündmuste käigu ümber. Ta väidab, et tema tank vigastati linna keskel ja pärast sündmust tehtud fotod kõlbmatuks muudetud Tiger tankidest Villers-Bocage'is kinnitavad seda.
Ülejäänud hommikul ega pärastlõunal ei osalenud Wittmann enam võitluses. Oma tegevuse eest Villers-Bocage'is ülendati Wittmann SS-Hauptsturmführer ' iks, talle anti mõõgad tammelehtedega Rüütliristi juurde ja tema lugu ilmus ajakirjas Das Schwarze Korps.
Surm
Schwere SS-Panzer-Abteilung 101 7 Tiger-tankist koosnev rühm, mida toetas mitu Panzer IV ja Stug IV, sattus 33. soomusbrigaadi 1. Northamptonshire Yeomanry rügemendi A eskadroni, 2. Kanada soomusbrigaadi Sherbrooke'i füsiljeerirügemendi A eskadroni ja Kuningliku soomuskorpuse 144. rügemendi B eskadroni varitsusele.
Ilmselt läbistasid mürsud tanki ülasoomuse ja süütasid Tigeri laskemoona, põhjustades tulekahju, mis pani plahvatama torni.
Ümber lükatud väited
Palju on arutletud, kuidas Wittmann suri. Siiski ei olnud tema surma ajaks enamik lääneliitlaste sõdureid temast kuulnud, Wittmanni nime tunti üksnes Saksamaal.
1985. aastal ilmus ajakirja "After the Battle Magazine" 48. väljaanne, mis sisaldas artiklit Michael Wittmanni viimasest lahingust. Selles väitis 1. Northamptonshire Yeomanry rügemendi liige Les Taylor, et Joe Ekins vastutas Wittmanni surma eest.
Samuti on väidetud, et Wittmanni tappis 1. Poola soomusdiviis, 4. Kanada soomusdiviis, Kuningliku Soomuskorpuse 144. rügement või Kuninglikud Õhujõud. Brian Reidi raamat operatsioon Totalize'ist "No Holding Back" sisaldab lisa Wittmanni surma kohta, lükates need väited täielikult ümber.
Soomusdiviiside lahingupäevikute uurimisel ilmnes, et need olid St. Aignan de Cramesnilist liiga kaugel põhjas, et võtta osa Saksa soomusvägede vasturünnaku tagasilöömisest. Uurimine jättis samuti kõrvale Kuningliku soomuskorpuse 144. rügemendi: kuigi nad osalesid vasturünnaku tagasilöömises, asusid nad St. Aignan de Cramesnili lähedal ja olid seetõttu väljaspool laskekaugust. Rügement väitis algul, et hävitas selle Saksa vasturünnaku jooksul kaks Tiger tanki. Siiski väitis nende juhtohvitser pärast lahingut ühe Tigeri ja ühe Panzer IV hävitamist.
Põhiallikas arutelus Wittmanni langemise kohta lennuväe ohvrina on väide, et ta tappis RP-3 rakett Kuninglike Õhujõudude Hawker Typhoonist, mis tabas tanki. See versiooni kohaselt Wittmann langes lahingus sööstpommitajatega. Seda täiustas hiljem Prantsuse eraisik Serge Varin, kes tegi 1945. aastal ainsa teadaoleva foto hävitatud Tiger tankist, väites, et tema arvamuse kohaselt pidi tank olema hävitatud õhurünnakus. Ta ütles, et leidis lähedalt plahvatamata raketi ega näinud ühtki teist läbistusauku peale tanki ülasoomuses oleva. Mõni seletus kirjeldab seda aga väljumisavana, lisades, et tanki mootor oli vigastamata ühestki plahvatusest.
Brian Reid on selle seletuse ümber lükanud pärast Kuninglike Õhujõudude 2. Taktikaliste Õhujõudude logide uurimist. Reid märgib, et nad ei väida ühegi tanki hävitamist lahingu ajal selles piirkonnas. Ta järeldab: "... selles piirkonnas ei ole väidetud tankide vigastamist ega hävitamist lähitoetuslennukite poolt" "... ainsad tankid, mille hävitamist kinnitatakse, olid luureülesannetel lahingust eemal. Seetõttu ei langenud Wittmann ja tema meeskond kahtlemata õhurünnaku ohvriks." Reid kirjutab ka, et 12. SS-soomusdiviis "Hitlerjugendi" ülemKurt Meyer, kes oli saatnud Schwere SS-Panzer-Abteilung 101 vasturünnakule, "... märkis liitlaste ebaõnnestumist taktikaliste hävitajate kasutamisel 8. augusti hommikul."
Ei ole ühtki tõendit, et mõne teise väeosa lennuk oleks tanki rünnanud.
Lõplik asitõend, mis jätab välja õhurünnaku ründavatele Saksa tankidele, on pealtnägija tunnistus. Saksa tankimeeskonnad ja teised Schwere SS-Panzer-Abteilung 101 liikmed, nagu Alfred Bahlo, Hans Dollinger, Hans Höflinger ja doktor Rabe, samuti lääneliitlaste tankistid, nagu kapten Boardman, Joe Ekins ja major Radley-Walters, on üheselt intervjuudes väitnud (nagu ka mujal, näiteks kirjades), et Tiger tankid jäid ainult tankirünnaku alla. Nad ei maini lahingu ajal ühtki õhurünnakut.
Hiljutised väited
Pärast kõigi teooriate – peale Joe Ekinsi teooria – ümberlükkamist vaatleb Brian Reid veel üht võimalust. Wittmanni tankile oli palju lähemal üks teine soomusrügement. 2. Kanada soomusbrigaadi (ülem major Sidney Radley-Walters) Sherbrooke'i füsiljeerirügemendi üks eskadron asus Gaumesnili lossi maa-alal. See piirkond 112. kõrgendikust lõunas asub rööbiti Delle de la Roque'i metsaga ja Joe Ekinsi Firefly-tanki asukohaga. Rügement koosnes sel ajal mitmest Sherman III tankist ja 2 Sherman VC tankist. Kanada tankistide suulise tunnistuse järgi võitlesid nad sellel kohal mitme tankiga (sealhulgas Tigeritega) ja rünnakkahuritega, mis liikusid üles mööda peateed ja üle avamaastiku 112. kõrgendiku suunas.
Reid esitab arvamuse, et kuna Ekins oleks oma asupaigast tulistanud üle Wittmanni tanki, Sherbrooke'i füsiljeerirügement oli aga tankile lähemal, põhjustas viimane kõige tõenäolisemalt Wittmanni surma. Muutuste tõttu maastikul pärast 1944. aastat, kui põldude asemele on rajatud viljapuuaiad, on küsitav Ekinsi Firefly täpse asukoha tuvastamine lahingu alguses ja veel raskem on leida asukoht, kust tulistati väidetav tappev lask, kuna Ekinsi tank oli lahingu algusest alates liikunud. 1. Northamptonshire Yeomanry rügement asus üle 1000 meetri eemal, võib-olla 1200 m kauguses, samas Kanada tankid olid ainult umbes 500 meetrit eemal. Viimased väliuuringud, mis määrasid Sherbrooke'i tankide täpse asukoha, määravad tulenurga nende asukohast Gaumesnili lossi praegu lammutatud idamüüri tagant, mis kattub täpselt Wittmani Tigeri vigastuspiirkonnaga vasaku tagamootori sektsioonis. Ei ole ametlikke Kanada allikaid, mis kinnitaksid seda asukohta, kuna rügemendi staabi poolroomiku hävitas juhusliku Ameerika lennuki pomm.
Ken Tout, kes operatsioon Totalize'i ajal oli 1. Northamptonshire Yeomanry rügemendi C eskadroni liige, avaldas pärast sõda kirjutise lahingust ja Wittmanni langemisest. Tout nimetas sel ajal Wittmanni tapjaks Ekinsit. Tehes uurimistööd oma järgmise raamatu jaoks sellest sündmusest, küsitles ta Sherbrooke'i füsiljeerirügemendi A eskadroni endisi liikmeid. Selles raamatus ei omista ta Wittmanni tapmist 1. Northamptonshire Yeomanryle ja tunnistab, et teised rügemendid olid sellel ajal selles piirkonnas ja võitlesid ründavate Tigeritega.
pisi|Michael Wittmanni ja Tiger 007 meeskonna haud Kui Tigerid jäid Northamptonshire Yeomanry ja Sherbrooke'i füsiljeerirügemendi risttulle, on arusaadav, et mõlemad rügemendid väitsid tanki hävitamist enda poolt. Siiski ollakse praeguseni üldiselt nõus, et Ekins oli Wittmanni tapja. Märkimisväärne puudujääk selles seisukohas on, et kui Wittmanni Tiger oli üks kolmest tol pärastlõunal Ekinsi hävitatud Tigerist, märkimisväärne saavutus tanki laskuri poolt, siis kes hävitas ühe kolmest Tigerist, mis olid lähimad Ekinsi tulepunktile? Ta hävitas kolm Tigerit ja kui üks neist oli Wittmanni oma, pidi keegi teine hävitama ühe kolmest hävitatud Tigerist, mis asusid umbes 700 meetri kaugusel Ekinsi asupaigast. Ei ole väidetud, et mõni teine liitlaste tank oleks hävitanud ühe neist kolmest Tigerist.
Kriitika
Ajaloolane Wolfgang Schneider on Michael Wittmanni oskused kahtluse alla seadnud, väites: "Kompetentne tankikompaniiülem ei tee nii palju raskeid vigu kui Wittmann". Kui teised ajaloolased on Wittmanni tema tegevuse eest Villers-Bocage'is kiitnud, on Schneider kritiseerinud Wittmanni üksikult Villers-Bocage'i tungimist. Ta väidab, et kuigi see võib "näida vapper", "läheb see kõigi reeglite vastu". Lisaks ei olnud seal "raskuskeset" ega "jõudude koondamist" ja Wittmanni tegevuse tõttu "läksid enamik 2. kompaniist ja Mobiuse 1. kompaniist vastu vaenlasele, kes oli asunud kaitsele". Ta võtab kokku: "Üksiku tanki muretu sissetung vaenlase okupeeritud linna on puhas rumalus" ja väidab, et "sellist tormakust ei oldud oodatud". Kui Wittmann oleks oodanud oma kompanii ja 1. kompanii koondumist, "oleks selline tegevus olnud tõhusam". Ta lõpetab: "Selline mõtlematus maksis [Wittmannile] 9. augustil 1944 Gaumesnili lähedal tema elu, juhuslikult alustatud rünnaku ajal avamaastikul avatud tiivaga."
Teenistuskäigu kokkuvõte
pisi|Michael Wittmann võtab [[Adolf Hitlerilt vastu mõõku oma Rüütliristi juurde]]
Leedu jalgpallikoondis
Leedu koondis pidas oma esimese mängu 1923. aastal. 1940. aastal okupeeris riigi Nõukogude Liit. Järgmine rahvuskoondise mäng toimus alles 1990. aastal, kui vabaneti Nõukogude okupatsiooni alt ning mängiti 27. mail Gruusia jalgpallikoondise vastu.
Lähiajalugu
1990ndatel olid Leedu jalgpallikoondise tulemused oma kvalifikatsioonigruppides head. 1996. aasta Euroopa meistrivõistlustel jäädi grupis kolmandaks, sama koht võideldi välja ka 1998. aasta maailmameistrivõistluste grupis. Head mängu suudeti näidata ka 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonigrupis: viiki mängiti Saksamaaga ja kodus võideti Šotimaad, kuid Leedu võimalused edasipääsuks rikkus 1:0 kaotus Šotimaale viimases valikmängus.
2008. aasta EM-i kvalifikatsioonimängus Napolis õnnestus Leedul mängida viiki maailmameistri Itaaliaga 1:1.
6. septembril 2008 alistas Leedu Rumeenia 3:0 2010. aasta MM-valikmängus. Seda peeti koondise ajalooliseks võiduks. Sellele järgnes ka teine õnnestunud etteaste: 2:0 võit Austria üle.
Praegune koosseis
Leedu jalgpallikoondise koosseis 2021. aastal Balti turniiril ja sõprusmängus Hispaania vastu:
Mängud Eesti koondise vastu
2021. aasta mai seisuga on Eesti jalgpallikoondis Leeduga kohtunud 49 korda, millest Leedu on võitnud 21 korda ja Eesti 20 korda ning kaheksa korda on mäng lõppenud viigiga. Leedu oli neljas FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas.
Tankitõrjekompanii
Tankitõrjekompanii on tankitõrjerelvadega relvastatud kompanii, mille ülesandeks on teiste allüksuste toetamine või iseseisev lahingutegevus võitluses vastase soomustehnikaga ehk tankitõrje.
Tankitõrjekompanii on relvastatud tavaliselt tankitõrjekahurite või tankitõrjeraketikompleksidega.
Tankitõrjekompanii tegutseb lahingus üldjuhul rühmade kaupa jalaväe- või soomusvägede üksuste juurde rühmitatuna ja nende lahingurivistuses.
Eestis
Eesti sõjaväkke kuulus 4 tankitõrjekompaniid, vastavalt Narvas, Võrus, Tartus (alates 6. märtsist 1940 Tallinnas) ja Valgas.
2. septembrist 1939 kehtestatud sõjaaegse koosseisu järgi pidi tankitõrjekompaniisse kuuluma juhatus, üldrühm, juhtimiserühm ja 3 rühma, kokku 134 meest.
Henry Ulick Lascelles
Henry Ulick Lascelles (s. 19. mail 1953) on Gerald Lascellesi ja tema esimese abikaasa, Angela Dowdingu ainus laps ning George V lapse-lapselaps. Ta on 2011. aasta seisuga Briti troonipärilusjärjestuses 59. kohal.
Gravitatsioonilained
pisi|Kahemõõtmeline kujutis kahe üksteise ümber tiirleva [[Neutrontäht|neutrontähe tekitatud gravitatsioonilainetest]] pisi|Kaks [[LIGO teadlast püüavad seadmeriket lahendada (2019)]] pisi|Gravitatsioonilainete spekter, allikad ja detektorid Gravitatsioonilained on massi liikumisega kaasnevad aegruumi võnked, mis levivad tekkeallikast lainekujulistena. Gravitatsioonilainete olemasolu ennustas üldrelatiivsusteooria põhjal Albert Einstein 1916. aastal. Gravitatsioonilained edastavad energiat gravitatsioonikiirgusena.
Henry Ulick Lascelles
25. augustil 1979 abiellus ta Alexandra Claire Ruth Mortoniga (s. 15. aprillil 1953). Neil on üks poeg, Maximilian Lascelles (s. 29. detsembril 1991).
Gravitatsioonilained
Gravitatsioonilainete olemasolu eksperimentaalne tõestus esitati 11. veebruaril 2016, mil Ameerika Ühendriikide Laserinterferomeetri-Gravitatsioonilainete Observatooriumi (, LIGO) teadlased andsid teada kahe musta augu ühinemisel tekkinud gravitatsioonilainete registreerimisest. Järeldus tehti 14. septembril 2015 tuvastatud signaali põhjal. Signaali tuvastamise hetkel oli katseseadme sisselülitamisest möödas kõigest kaks päeva. Signaal pärines 29 ja 36 Päikese massi suuruse musta augu liitumisest umbes 1,3 miljardit aastat tagasi.
Gravitatsioonilainete allikad
pisi|Kaks sarnase massiga keha tiirlevad ümber sama punkti (punane rist) ringikujulisel orbiidil pisi|Kaks sarnase massiga keha tiirlemas ümber sama punkti (punane rist) elliptilistel orbiitidel Gravitatsioonilainete allikateks on üldiselt kõik liikuvad massiivsed objektid, eeldusel, et nende liikumine ei ole sfääriliselt sümmeetriline (nagu paisuv või kokkutõmbuv kera) või pöördsümmeetriline (nagu pöörlev ketas).
Sellise põhimõtte lihtsaks näiteks on pöörlev hantel. Kui hantel keerleb ümber oma sümmeetriatelje, siis see ei tekita gravitatsioonilaineid. Kui hantel veereb üle otsa, kiirgab ta gravitatsioonilaineid nagu süsteem kahest planeedist, mis tiirlevad ümber sama punkti. Mida raskem on hantel ja mida kiiremini ta tiirleb, seda suurem on gravitatsioonikiirgus.
Ka inimesed, autod ja lennukid tekitavad gravitatsioonilaineid, kuid need on liiga nõrgad selleks, et neid märgata. Meil ei ole võimalik teha seadmeid, mis paneks objekti nii kiiresti pöörlema, et oleks võimalik tema gravitatsioonilaineid avastada – isegi kõige vastupidavam materjal laguneb laiali nii suurel kiirusel. Seega ainuke võimalus gravitatsioonilainete uurimiseks on vaadelda Universumi piirkondi, kus need tekivad looduslikult. Universum on täis massiivseid kehi, mis liiguvad kiirendustega, näiteks mustade aukude ja neutrontähtede kaksiksüsteemid või tähed oma elutsükli lõpus.
Selleks et mõista, mis tüüpi gravitatsioonilaineid erinevad objektid tekitavad, on LIGO teadlased kindlaks määranud neli gravitatsioonikiirguse kategooriat. Igal gravitatsioonilaine tüübil on unikaalne "sõrmejälg" või vibratsiooni tunnus, mida interferomeetrid tunnevad ja mida uurijad otsivad LIGO andmestikust. Need kategooriad on: pidevad gravitatsioonilained (inglise Continuous Gravitational Waves), kompaktsete kaksiksüsteemide kokkutiirlemise gravitatsioonilained (inglise Compact Binary Inspiral Gravitational Waves), stohhastilised gravitatsioonilained (inglise Stochastic Gravitational Waves) ja plahvatuslikud gravitatsioonilained (inglise Burst Gravitational Waves).
Pidevad gravitatsioonilained
Üksikud pöörlevad massiivsed ebasümmeetrilised objektid kiirgavad pidevaid gravitatsioonilaineid, näiteks neutrontäht. Gravitatsioonilained tekivad köbrukeste või tähe sfäärilise kuju puudujääkide tõttu. Kui tähe pöörlemise määr jääb samaks, jäävad samaks ka gravitatsioonilainete omadused. See tähendab, et gravitatsioonilainel on pidevalt sama sagedus ja amplituud (nagu laulja, kes hoiab sama nooti), seepärast neid nimetatakse pidevateks gravitatsioonilaineteks.
Kompaktsete kaksiksüsteemide kokkutiirlemise gravitatsioonilained
Selliseid laineid kiirgavad massiivsete ja tihedate (kompaktsete) kehade teineteise ümber tiirlevad paarid nagu valgete kääbuste, mustade aukude ja neutrontähtede kaksiksüsteemid.
Kui tihedad kompaktsed objektid tiirlevad teineteise ümber, kiirgavad nad gravitatsioonilained. Need kannavad süsteemist liikumise energiat (energia, mis hoiab neid põrkumisest). Üle miljardi aasta tiirelnud objektid kaotavad nii palju energiat, et nad liiguvad üksteisele lähemale. Lähenemine põhjustab tiirlemise kiirenemist, mistõttu need objektid tekitavad rohkem tugevamaid gravitatsioonilaineid, selle tulemusena need objektid kaotavad rohkem energiat, lähenevad veel ja nende tiirlemise kiirus kasvab, nad kaotavad rohkem energiat, lähenevad veel ja sama protsess kordub. Gravitatsioonilainete kiirgamise protsess määrab ära sündmustejada lõpu, kus kaks objekti põrkuvad, põhjustades ühe Universumi sündmuse.
Stohhastilised gravitatsioonilained
Universumis on vähe olulisi pidevate või kaksiksüsteemide poolt kiiratud inaarsete gravitatsioonilainete allikaid, seega on vähetõenäoline, et nende gravitatsioonilained läbivad Maad samal ajal ja tekitavad segase signaali detektoris. Kuid on teada, et Universumist tuleb kogu aeg palju väikeseid gravitatsioonilaineid, mis on omavahel segamini. Need väikesed lained igast suunast moodustavad niinimetatud stohhastilise signaali. Need on nõrgad ja raskemini avastatavad gravitatsioonilained. On võimalik, et vähemalt osa sellest stohhastilisest signaalist võib pärineda Suurest Paugust. Nende lainete avastamine võimaldab näha kaugemale kui kunagi varem tagasi Universumi ajalukku.
Plahvatuslikud gravitatsioonilained
LIGO teadlased nimetavad plahvatuslikeks gravitatsioonilaineteks kõiki gravitatsioonilaineid, mida ei ole veel avastatud ja mille omadused ei ole teada. Selliste gravitatsioonilainete tuvastamine oleks meeldivaks üllatuseks. Mõnikord ei ole füüsika teadusel piisavalt palju informatsiooni, et ennustada, kuidas selle allika gravitatsioonilained ilmuvad. Teadlased loodavad avastada gravitatsioonilaineid sellistest süsteemidest, millest ei oldud varem teadlikud. Selliste gravitatsioonilainete otsimiseks ei saa ennustada omadusi nagu eelmiste gravitatsioonilainete puhul. See tähendab, et teadlased ei piira oma analüüsi modelleeritud või eeldatud signaaliga, see teeb plahvatuslike gravitatsioonilainete otsingud väga keeruliseks. Uute gravitatsioonilainete avastamine võimaldab saada uuelaadset informatsiooni Universumi kohta, mida muul viisil ei pruugi kunagi teada saada.
Gravitatsioonilainest läbimineku efektid
pisi|Polariseerutud gravitatsioonilaine mõju osakeste ringile Gravitatsioonilained läbivad pidevalt Maad, kuid isegi kõige tugevamatel on imeväike mõju ning nende allikad on üldiselt kaugemal. Näiteks lained kahe musta augu liitumisest, GW150914-ga, jõudsid Maale pärast üle miljardi valgusaasta pikkust reisi pulsatsioonina aegruumis, mis muutis 4-km LIGO õla pikkust prootoni 1/10000 laiuse võrra. See muutus on samaväärne lähima galaktika kauguse muutusega ühe millimeetri võrra. Isegi äärmuslike gravitatsioonilainete toime on väga väike, nende toimet on võimalik märgata ainult keerukate detektoritega.
Me saame paremini mõista, mis on gravitatsioonilaine, vaadates, kuidas see mõjutab objekti, mida see läbib. Kujutage ette laeva merel. Kui veelaine läbib laeva paremalt vasakule, siis laev kõigub üles ja alla. Teiselt poolt, kui gravitatsioonilaine läbib samas suunas, laev muutub ühel hetkel pikkemaks, teisel lühemaks.
Nagu teiste lainete kirjeldamiseks, kasutatakse ka gravitatsioonilaine kirjeldamiseks mitmeid karakteristikud: Gravitatsioonilaine kiirus, lainepikkus ja sagedus on seotud võrrandiga c = λf nagu valguslaine puhul. Siintoodud animatsioon võngub umbes kord kahe sekundi jooksul. See vastaks sagedusele 0,5 Hz ja lainepikkusele 600 000 km (~ 47 Maa läbimõõtu).
Eespool toodud näites on eeldatud, et laine on lineaarselt polariseerutud "pluss" polarisatsiooniga (kirjutatakse h +). Gravitatsioonilaine polariseerumine sarnaneb valguslaine polarisatsiooniga, välja arvatud see, et gravitatsioonilaine polarisatsioonide erinevus on 45 kraadi, mitte 90 kraadi. Nagu valguse polarisatsioon võib gravitatsioonilaine polarisatsioon olla ka ringpolariseerutud laine. Gravitatsioonilained on polariseerutud nende allika loomuse tõttu.
Limburgi provints (Belgia)
Limburgi provints on provints Belgia idaosas. Limburgi provints on Flandria piirkonna kõige idapoolsem provints.
Limburgi pindala on 2414 km² ning see jaguneb kolmeks haldusringkonnaks (hollandi keeles arrondissementen) ja 44 omavalitsusüksuseks.
pisi|Limburgi provintsi omavalitsused
Haldusjaotus
Limburgi provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks (arrondissementen).
Limburgi omavalitsusüksused
Limburgi provintsis on 44 valda ja linna.
Märkus: loendi järjenumbrid vastavad parempoolsel kaardil toodud numbritele.
Balezino
Balezino asub Iževskist 150 km põhja pool 170 m kõrgusel merepinnast Tšeptsa jõe vasakul kaldal.
Balezino elanike arv langeb. 1989. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 18 492 inimest, 2002. aasta rahvaloenduse järgi 16 804 inimest, 2009. aastal 16 038. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 16 120.
Balezino asub raudteel umbes poolel teel läänes asuva Kirovi ja idas asuva Permi vahel. Kaugsõidurongid peatuvad seal umbes pool tundi selleks, et vedurit vahetada. Nimelt lõpeb Balezinos Gorki raudtee, kus kasutatakse 25 kV, 50 Hz vahelduvvoolu, ja algab Sverdlovski raudtee, kus kasutatakse 3000 V alalisvoolu.
Maanteed mööda saab Balezinost sõita loodesse Glazovisse ning lõunasse Igra kaudu Iževskisse.
Asula nime kohta on kaks versiooni. Esimese kohta pole ainsatki dokumenti, kuid legendi järgi olevat 1586 tsaar Fjodor I vendadele Daniil ja Jelizar Balezinitele tasuks ustava teenistuse eest Siberis annetanud Tšeptsa oja paremal kaldal maad. Teise versiooni järgi tulevat nimi udmurdi sõnadest "balja", mis tähendab lammast, ja "sin", mis tähendab silma. Lamba silmaks nimetati allikat.
Simpsonite safari
"Simpsonite safari" (ingl. Simpsons Safari) on joonissarja "Simpsonid" 12. hooaja 17. jagu, mis jõudis eetrisse 1. aprillil 2001.
Sündmustik
Marge saadab Homeri sisseoste tegema. Homer kohtleb poeabilist halvasti ja kõik Springfieldi poeabilised hakkavad streikima. Kui toit otsa lõpeb leiab Simpsonite koer Jõuluvana väike abiline karbi Homeri vana koolilõunaga, milles on loomakujulised küpsised. Homer hammustab kaelkirjakukujulist küpsist, mis on tehtud puhtast kullast. See tähendab Aafrika reisi võitmist. Kuid küpsiseid valmistanud firma, mis pole enam toiduainetööstus, keeldub Homerile auhinda andmast, sest kampaania oli lõpetatud 30 aastat tagasi. Kui karbi serv Homerit vigastab antakse talle ikkagi kohtuasja vältimiseks auhind.
Aafrikas ajab Simpsoneid taga jõehobu ja perekond põgeneb parvega mööda jõge. Nad päästab teadlane doktor Joan Bushwell (paroodia inglise primatoloog Jane Goodall). Ta ütleb, et ta uurib ahve. Ahvidele tulevad järele inimesed, kes on esmapilgul salakütid. Seejärel selgub, et nad on hoopis Greenpeace'i liikmed. Nad teatavad, et doktor Bushwell on tegelikult orjapidaja ja kasutab ahve oma teemandikaevanduses ära. Kartes, et Simpsonid võivad ta ametivõimudele välja anda, annab ta neile teemante, mille võtavad vastu kõik peale Lisa. Lennukis teel koju saavad nad teada, et nende giid on nüüd nende külastatud riigi president ja, et endine president on nüüd lennukis teenindaja, mis on paroodia 1997. aastal Sairis toimunud diktaator Mobutu Sese Seko kukutamisest.
Vene-Balti laevaehitustehas
Vene-Balti laevaehitustehas ehk Vene-Balti Laevaehitus- ja Mehaanikatehase Aktsiaselts ehk Vene-Balti Laevaehituse ja Mehaanika Aktsiaseltsi Tallinna Laevaehitustehas oli Tallinnas Kopli poolsaarel Tallinna lahe ja Kopli tänava piirkonnas tegutsenud tööstusettevõte.
Tehas asutati 1911. aastal ja evakueeriti esimese maailmasõja lõpul, kui lahkus ka enamik Tallinna toodud vene töölistest. Pärast Eesti iseseisvumist loodi laevaehitustehase baasil Inglise-Balti laevaehituse ja mehaanika aktsiaseltsi Eesti esindus, mis aga peagi pankrotistus. Tehase alal leidsid koha paljud väikesed tööstusettevõtted. 1936. aastal alustas Kopli telliskivitehas seal kärgtelliskivide valmistamist. Teise maailmasõja järel taastati tehases sõjalaevade remondibaas. Tehas nr 890 hakkas hiljem tegelema ka kalalaevade remontiga ja pärast Eesti taasiseseisvumist kujunes sellest BLRT Grupp.
Laevaehitustehase sadamaks ehitati Vene-Balti sadam. Nõukogude armee topograafilistel kaartidel on tänast Vene-Balti sadamat ja Piirivalvesadamat kokku nimetatud ka Kopli Põhjasadamaks.
Tootmisala kõrvale rajati oma aja kohta väga eesrindliku planeeringuga asundus – Vene-Balti asum.
Tehase asutamine
Pärast Venemaa keisririigi lüüasaamist 1904.–1905. aasta Vene-Jaapani sõjas ja Balti sõjalaevastiku laevade hävimist Tsushima lahingus, otsustas Venemaa keisririik luua uue sõjalaevastiku tehase koos sõjasadama, merekindluse ja laevaehitusega. 1912. aastal võeti vastu Venemaa keisririigi sõjalaevastiku arenguprogramm (vene keeles "Программа усиленного судостроения").
Mas‘ūd ‘Alī Moḩammadī
Mas‘ūd ‘Alī Moḩammadī (pärsia keeles مسعود علی‌محمدی; u 1960 – 12. jaanuar 2010, Teheran) oli Iraani füüsik.
Vene-Balti laevaehitustehas
Tehase asutamine
1911. aasta 8. detsembri seadusega kuulutati Tallinn selle sõjalaevastiku peamiseks baaslinnaks ning 25. mail 1912 kinnitas keiser Nikolai II Laskemoona ja Sõjavarustuse Tootmise Vene Ühingust («Русское общество для изготовления снарядов и военных припасов») laevaehituseks moodustatud Vene-Balti tehase põhikirja ja asutamise. Asutajateks olid eruadmiral Mihhail Gerassimovitš Vesselago, insener-tehnoloog Kazimir Mihhailovitš Sokolovski, kolleegiumiregistraator Karl Karlovitš Spahn ja riiginõunik Fjodor Mihhailovitš von Kruse. Kopli poolsaarele ehitati kolm suuremat erakapitalil põhinevat tehast sõjalaevade ehitamiseks – poolsaare lõunaküljele Bekkeri, põhjaküljele Noblessneri ja poolsaare tippu Vene-Balti laevatehas.
Laevatehase esimene direktor aastatel 1912–1917 oli senine Peterburi Admiraliteedi Laevaehitustehase laevade projekteerimise osakonna juhataja Ivan Gavrilov (Иван Александрович Гаврилов).
Aastatel 1912–1916 rajati Vene-Balti Ühingu 10 000 000-rublase kapitaliga muude tehaste (ka Vene-Balti Laevaehituse ja Mehaanika Aktsiaseltsi Liepāja Laevaehitustehas) seas ka Vene-Balti Laevaehituse ja Mehaanika Aktsiaseltsi Tallinna Laevaehitustehas. Laevaehitustehase hoonekompleksi 76 000-ruutsüllasel maatükil ehitas prantsuse sõjatööstusfirma Schneider-Creuzot, ehitustöid tegid ka mitu tolleaegse Peterburi ja kohalikku ehitusettevõtet ning mehaanikatehased.
Mas‘ūd ‘Alī Moḩammadī
Ta tegeles kvantväljateooria ja elementaarosakeste füüsikaga ning oli Teherani Ülikooli elementaarosakeste füüsika professor.
Vene-Balti laevaehitustehas
Tehase tegevus
pisi|Hävitaja Konstantin enne veeskamist 1915. aastal Üle poole I maailmasõja eelse Venemaa laevaehituse tootmisvõimsusest oli koondunud Läänemere kubermangudesse ja Peterburi. Vene-Balti laevatehas oli suurim laevaehitustehas, kus oli 8 staaplit ja töötas 3000 (1916. aastal koos mürsutsehhi töölistega kokku isegi kuni 7500) töölist. 1912. aastal ehitama hakatud tehases, mis hakkas ametlikult tööle 31. mail 1913, valmis juba 1916. aastal kolm sõjalaeva.
Mas‘ūd ‘Alī Moḩammadī
Ta mõrvati oma maja ees, kui ta oli teel ülikooli.
Vene-Balti laevaehitustehas
Tehase tegevus
Vene-Balti laevaehitustehase territooriumile ehitati 1915–1917 ka ühekorruseline „saagkatusega“ mürsutehas, Vene Mürsu- ja Laskemoona Valmistamise Ühingu Tallinna tehas, mis suutis ööpäevas toota kuni 6000 kolmetollist (76,2 mm) šrapnelli.
Aastatel 1913–1914 elas Tallinnas ja töötas Vene-Balti laevatehases ekskavaatorijuhi abina Sergei Iljušin (1894–1977), kellest hiljem sai maailmakuulus lennukikonstruktor.
Tehase hoonestus
Tehas paiknes umbkaudu 27 hektari suurusel territooriumil Kopli poolsaarel Tallinna lahe ääres. Selle koosseisu kuulusid
Töölisasula
Tootmisala eraldas ülejäänud asundusest tehase peahoone. Tootmisala kõrvale rajati oma aja kohta väga eesrindliku planeeringuga asundus, kus rangelt tsoneerituna paiknesid elamualad töölistele, meistritele ja tehase juhtkonnale ning asusid neid teenindavad hooned: haigla, saun, söökla, kauplus, seltsimaja, kool, kirik, politseijaoskond, postkontor, tuletõrjemaja, pesumaja jm. Laevaehitustehase töölisasulas paiknesid kahekorruseline paekivist haigla, puidust tuletõrjehoone , politseijaoskond , kirik-söökla, saun, kino ja elamud.
Laevaehitustehas pärast esimest maailmasõda
Tehas evakueeriti I maailmasõja ajal, siis lahkus ka enamik Tallinna toodud vene töölistest.
Pärast Eesti iseseisvumist loodi Vene-Balti laevaehitustehase baasil Inglise-Balti laevaehituse ja mehaanika aktsiaseltsi Eesti esindus (Anglo-Baltic Shipbuilding Engineering Company's Comitee for Estonia), mis aga ei suutnud taastada endist suurejoonelist laevaehitust. Tehase alal leidsid koha paljud väikesed tööstusettevõtted, ruume kasutati ka ladudena, muu hulgas hoiti seal ka riigi viljavaru. 1923. aastal anti laenu 90 miljonit marka aga tehas pankrotistus 1925. aastal.
1936. aastal loodi riiklik A/S "Riiklikud Tellisetehased". 1938. aastal ehitati Vene-Balti tehase katelsepatöökotta, mille rentis ühes vajaliku maa-alaga riigienamusega ettevõte A/S „Telliskivi Tehased", Kopli telliskivitehas, kus hakati valmistama uudse tehnoloogiaga telliskive: massiivse kivi asemel urbse või tühemetega kärgtelliskive. Katelsepatöökoda renditi ühes vajaliku maa-alaga „Kopli Kinnisvaradelt" ja ehitati telliskivitehase jaoks ümber. Tehase väljaehitus koos masinatega läks maksma umbes 800 000 krooni. Kopli uus telliskivitehas oli varustatud moodsa sisseseadega ja telliskivide valmistamine selles toimus mehhaniseeritult. Savi ja saviplonnide transport pressilt kunstkuivatisse ja sealt ahju toimus automaatsete seadeldiste abil. Plonnide kuivatamiseks kasutati ülejäänud ahju ja katla soojust, mis tavaliselt korstnast välja lendas, kuid seal juhiti ventilaatorite abil kuivatisse. Ahjud ja kuivati mahutasid mõlemad 250 000 telliskivi. Toormaterjaliks vajaliku savi ja liivakivi võttis tehas samast mererannast, kus telliskivideks kõlblik savikiht oli 50 meetri paksune. Savi ammutamisega tuli toime elektrijõul töötanud bagger, vagonetid savi ja liivaga toimetati tehasesse automaatselt liikuva terasketi abil. Urbsed või tühemetega telliskivid on kergemad, soojapidavamad ja odavamad, mistõttu on nad ka massiivsest telliskivist efektiivsemad. Kopli uus telliskivitehas oli varustatud ka oma elektrijõujaamaga, 350–400 hj aurukatla tehase jaoks valmistas A/S Franz Krull. Kopli tehas oli võimeline tootma 10 miljonit kivi aastas, ületades 2 miljoni kiviga Aseri tellisetehase toodangut. Tehases töötas ca 60 töölist. A/S "Riiklikud Tellisetehased" plaanis toota 14 miljonit kivi, sellest Aseris 8 miljonit, Pärnu (Sindi-Lodja) tehases ja Koplis kumbki 3 miljonit kivi. Eratööstuste kogutoodangut võis hinnata 12 miljonile kivile aastas. Kärgtelliskivis oli 119 auku ja heaks omaduseks oli, et kivi mahukaal oli 1,2, mis tähendas, et kantmeeter telliskive kaalus 1,2 tonni, mis andis 40 protsenti kokkuhoidu veokuludes ja veel suuremaks paremuseks oli asjaolu, et kärgtelliskividest lubatati ehitada seinu 1,5 telliskivi paksuses, kuna täistelliskivist sein pidi olema 2,5 telliskivi paksune. Sellega võideti ehitusmaterjalis 40 protsenti kokkuhoidu. Kui kärgtelliskive valmistada mõõtudega, saab materjali kokku hoida kuni 50 protsenti.
Teise maailmasõja järel taastati tehases NSV Liidu Ministrite Nõukogu 1947. aasta 29. juuni otsuse alusel sõjalaevade remondibaas ning ettevõte allutati NSV Liidu Laevaehituse Tööstuse Ministeeriumile ja selle ametlikuks nimeks sai Tehas nr 890. Tehase taastamistöödel kasutati tööpataljonlastest koosnevat ehitusorganisatsiooni Baltvojenmorstroi. Taastamistööde tulemusena avati 30. aprillil 1948 mehaanika-montaažitsehh.
Aastail 1947–1951 kandis laevatehas nime Tehas nr. 890 ning oli spetsialiseerunud sõjalaevade remondile. 1948. aasta lõpul hakati remontima sõjalaevu, nende hulgas miiniristlejad "Silnõi" ja "Slavnõi". Remonditöid takistas aga suurte ujuvdokkide ja kraanade puudumine. Seetõttu sai miiniristlejaid remontima hakata alles 10. oktoobril 1949, kui toodi Saksamaalt 60 000-tonnise tõstejõuga ujuvdokk, mis oli tollal üks maailma suuremaid. Saksamaalt Nõukogude okupatsioonivägede poolt reparatsioonitasudeks rekvireeritud ujuvdoki taastamine kestis kaua ning alles 17. juunil 1954 võeti tehases Euroopa suurim ujuvdokk kasutusele.
1. veebruarist 1951 kandis laevatehas nimetust Postkast nr. 1083.
29. juunil 1957 allutati tehas Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogule. Pärast vabariiklikusse alluvusse minekut hakkas remondis olevate sõjalaevade osakaal järk-järgult vähenema. 1959. aasta detsembris lõpetati miiniristlejate Stroinoi ja Stoiki kapitaalremont ning ristleja Ždanov jooksva remondi tööd. 1960. aastatest oligi põhitöö kalalaevade remontimine. Aastast 1967 kandis laevatehas nime Balti Laevaremonditehas. Alates 1990. aastast hakkas Balti Laevaremonditehas remontima tankereid, kauba- ja reisilaevu.
Tamme-Lauri tamm
pisi|Tamme-Lauri tamm suvel Tamme-Lauri tamm (võru keeles Tammõ-Lauri tamm) on pühapuu, Eesti kõige jämedam tamm. Tamm kasvab Antsla vallas ja Urvaste kihelkonnas Tamme-Lauri talu maal.
Tamme kõrgus on 17 meetrit ja ümbermõõt rinnakõrguselt 8 meetrit. Uuringute järgi läks puu kasvama aastal 1326.
Tamme-Lauri tamme kujutati Eesti 10-kroonisel rahatähel. Samuti oli see Urvaste valla vapil ja lipul.
Tamme-Lauri tamm võeti looduskaitse alla 30. juunil 1939. Siis asus ta Urvaste vallas Tamme-Jüri nr. 30 talu krundil, omanik oli Reinhold Abel.
Kohapärimus
pisi|Tamme-Lauri tamm 2021. aastal Tamm võib olla kuulunud suuremasse, Lauri ohvripaiga nime kandnud kompleksi. Lauri ohvripaika ja selle hävitajana 18. sajandi hernhuutlikku Urvaste pastorit Johann Christian Quandti nimetab 1929. aastal A. Pallitsalt pärinev pärimusteade: "Tähtsamatest Vandti töödest oleks veel: ohvripaikade hävitamine, üldse hävitanud seitse ohvrikohta. Neist raskem teostada olnud: Lauri ohvri paik, milleks osutunud vana ahevars. Kõikide raskuste peale vaatamata pandnud õpetaja kirikuriided selga ja läinud ahervarre juurde. Suurte võitluste tagajärjel jooksnud must kukk ahervarrest välja ja lennanud Lepa-Lauri suunas edasi, sellest ajast kadunud ka see ohvripaik, mille kohta enam praegu pole teada."
Urvaste külast 1939. aastal kogutud loo järgi elavat tammes tulejumal, kelle järgi on puule nimi antud: "Urvaste koolimaja lähidäl om nii suur tamm, et säidse poiskõist saava ümber võtta. Tamm om piaaigu kuiunu, kuid suvel omma tälgi mõnõ rohelise lehe. Tä om seest tühi ja tema seen omma rähni pesa. Tamme seen arvatase elävät vaim, kes saat ümbruskonna talulõ õnnetust ja kurja, kuid ka vahel hääd. Temä seen om päämiselt tulevaim, ning tä om Urvaste koolimaia joba mitu kõrda palutanu. Nimi om tulnuki sõnast laurits – tulejummal. Ka tamme lähedal olevat tallu om nakatu kutsma Tamme-Lauriks."
Ühe 1997. aastal Piidsakülä elanikult Elfriide Armolikult kogutud loo järgi läks puu kasvama Rootsi kuninga maa sisse torgatud kepist: "Tamme-Lauri tamm, suur puu, see on Urvaste kooli juures. Too on selle kümnekroonise taga ka veel. Rootsi kuningas on kepi maa sisse torganu ja on kasuma lännu."
Tänapäeval on kaasatud puu külastamine pulmatseremooniate hulka.
Erzurum
Erzurum (armeenia Կարին (Karin)) on linn Türgis Ida-Anatoolia piirkonnas, Erzurumi provintsi keskus.
Linna nimi tuleb pärsia keelest (tähendas 'roomlaste maad').
Linn asub 1750 meetri kõrgusel merepinnast.
Erzurumi rahvaarv oli 2000. aasta rahvaloendusel 361 235.
Erzurum on Bakuu-Thbilisi-Erzurumi gaasijuhtme praegune lõpp-punkt ning Nabucco gaasijuhtme planeeritud alguspunkt.
Külma sõja vältel asus Erzurumis NATO kagupoolseim õhujõudude baas.
Linn on olemas antiikajast, olnud Armeenia, Pärsia, Rooma, Seldžukkide ning Osmanite impeeriumi koosseisus.
Zorro
"Zorro" on 1990. aastatel toodetud teleseriaal.
Sisu
Peategelane nimega Don Diego de la Vega huvitub teadusest, loeb palju raamatuid ja elab koos teiste linnaelanikega 19. sajandi Los Angeleses. Ühel ilusal päeval, kui Diego pikalt reisilt kodulinna naaseb, on ta üllatus suur, kui ta näeb, et linnapea ehk alcalde Luis Ramon on muutnud sealsete inimeste elu põrguks. Peale ohtlikku sõnavahetust linnapeaga otsustab Diego kaht elu elama hakata – tagasihoidliku elu kõrvalt tegutseb ta Zorrona, musta keebi, musta maski, piitsa, mõõga ja kaabuga päästjana, kes kaitseb linnaelanikke türanliku alcalde ebaõigluse eest. Abiliseks võtab Diego kurttumma poisi Felipe, kelle ta on ise üles kasvatanud. Võitluses kurjaga satub Zorro põnevatesse, teinekord isegi romantilistesse ja naljakatesse seiklustesse ning olukordadesse. Ta ei saaks aga kurjusega võidelda ilma oma väga targa hobuse Toronado/Tornado abita, kes on kiireim, osavaim ja nutikaim hobune terves linnas ning reageerib alati Zorro vilistamise peale. Tihti tuleb ka ette olukordi, kus Zorro peab päästma oma armastatud naise Victoria Escalante elu. Seevastu alcalde usaldusisik ja abiline on tagasihoidlik, ehk isegi veidi argpükslik seersant Mendoza, kes oma ametikohast olenemata on tihti tegelikult alcalde tegevuste vastu.
Viljandi muinaslinnus
Viljandi muinaslinnus on Henriku Liivimaa kroonikas kolm korda põhjalikult mainitud muinaseestlaste linnusekoht, mis asub tänapäeval Viljandi ordulinnuse kohal Viljandis Viljandi maakonnas.
Arheoloogilised uuringud
Arheoloogilistel kaevamistel aastatel 1939 (A. Tuulse), 1998 (A. Tvauri), 2000–2004, 2006 (A. Haag) ja 2007 (A. Lillak ja R. Juurik) on leitud 10–15 cm paksune muinasaegne kultuurikiht, mis sellest leitud esemete põhjal on dateeritud viikingiaega. Senini ei ole leitud jälgi muinasaja lõpust.
Hallitus
right|222px|thumb|[[Penicillium mandariinil ]]
Hallitus on rahvalik nimetus hallitusseente palja silmaga nähtava osa kohta, mis kasvab sobival orgaanilisel ainel. Seente lenduvad eosed võivad põhjustada ärritusi ja allergiat. Tavalisemad ruumiõhus ja pindadel esinevad hallitusseened kuuluvad perekondadesse: Kerahallik (Aspergillus), Pintselhallik (Penicillium) ja Cladosporium.
Penicillium on seeneperekond. Mitmed perekonda liigitatud seened on olulised organismid juustude ja antibiootikumide tootmisel.
Perekonda Pintselhallik (Penicillium) liigitatakse ligi 300 seeneliiki.
Kukruse linnaosa
Kukruse linnaosa on Kohtla-Järve lahuslinnaosa. Asub Järve linnaosast 3 km kagu pool.
1987. aastal elas Kukrusel 1200 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kukruse elanike arv vähenenud 572-ni. Eestlasi oli neist 135 (23,6%).
Kukrusel asuvad Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli Kohtla-Järve osakond. Aastatel 2007–2016 tegutses samas hoones Kohtla-Järve Põlevkivimuuseum.
Vanas allmaakaevanduse asulas Kukrusel, Narva maantee ääres moodustavad omaette rühma enne II maailmasõda ehitatud kahekorruselised töölismajad. Asula regulaarse tänavavõrguga hoonestus on valdavalt sõjajärgne ja 1-2-korruseline. Asula keskel väljakul asuvad klubi ja koolihoone. Kauplused ja teenindustöökojad on koondunud Narva maanteele viiva põiktänava äärde. Ehitus Kukruse asulas lõpetati pärast Kohtla-Järve liitlinna moodustamist 1960. aastal, Kukruse kaevandus suleti 1968. aastal.
1. aastatuhat eKr
1. aastatuhat eKr ehk esimene aastatuhat eKr on ajavahemik, mis algas 1. jaanuaril 1000 eKr ja lõppes 31. detsembril 1 eKr.
Määrsõna
Jagunemine
Sisuliselt jagunevad:
1. Kohamäärsõnad (küsimused kuhu? kus? kust?): alla, ees, pealt; allamäge, taha, vastutuult, vargile, külla.
2. Ajamäärsõnad (küsimused millal? kui kaua? mis ajast mis ajani?): alati, ühtelugu, hilja, varem, mullu, täna, kaua.
3. Viisimäärsõnad (küsimus kuidas?) nt altkulmu, otseteed, klõbinal, targasti, ruttu, viletsalt.
5. Määramäärsõnad (vastavad küsimusele kuivõrd?) ja märgivad tegevuse ulatust või omaduse esinemise määra, nt liiga, päris, ülearu, parasjagu, palju, võrdlemisi, otsatult, hulgaliselt, veidi.
Määrsõna ja arvsõna
Probleeme üksiksõnadega, nt osta üks (‘umbes’= proadv) neli meetrit.
(Abi)määrsõna ja nimisõna
Suurem osa määrsõnu on kujunenud nimisõnade käändevormidest ja sõnaliike määratledes selgub alles konkreetsest lauseümbrusest täpsemalt, kummaga on tegemist, nt jalule 'jalgadele' (vrd ta upitas end jalule (nimisõna ehk substantiiv), riik tõusis pärast sõda taas jalule (abimäärsõna ehk afiksaaladverb)), norgu (nimisõna norg : noru, nt tema lõputut norgu (nimis) oli raske välja kannatada; ta vajus sellest saatuselöögist lõplikult norgu (abimäärs)), välja, korraks jpt. Sellesse vaherühma kuuluvad ka instruktiivi (viisiütleva) vormid: paljapäi, ammuli sui ning prolatiivi (kauduütleva) vormid, nt käsitsi, meritsi. Neid peetakse tänapäeva keeles siiski määrsõnadeks.
Üks nimisõna ja määrsõna eristamise võimalusi lähtub sellest, et sõna loetakse nimisõnaks, kui tal on olemas nimetava ja omastava käände vormid, nt kass tõmbus kerra (kera), ja (abi)määrsõnaks, kui nimetavat käänet pole, nt auto läks rikki (tänapäeva eesti keeles ei seostata seda vormi enam nimisõnaga rikk). Määrsõnaks analüüsitakse sõna siis, kui tähendusseos lähtesõnaga (nimisõnaga) on kadunud või kadumas ning kivinenud uus adverbiline tähendus on välja kujunenud. Paarissõnad, nt nagu aasta-aastalt, tund-tunnilt, sirakil-sorakil on määrsõnad (liidete -l ja -lt abil tuletatud).
Väljendverb koosneb käändsõnast ja verbist, moodustades keeles püsivalt kokkukuuluva ühendi, mis on kujundliku, ülekandelise tähendusega, nt pähe tulema, arvesse võtma, käsil olema, silma torkama, kaela langema, keelt peksma, punkti panema 'lõpetama', sotti saama, korda minema, pead kaotama jt. Väljendverbil on enamasti oma rektsioonistruktuur võrreldes üksikverbiga, nt keelt peksma 'laimama' kelle/mille üle?, kelle/mille peale? (vrd peksma keda? mida? millega?) ning ühendis esinev noomen ei ole tavaliselt laiendatav (*ta peksis minu peale *oma teravat keelt). Lauses käitub selline püsiühend verbiliselt, olles tervikuna laiendatav nagu verb (ta peksab kõigi üle keelt). Selline verbiühend on küsimustatav tervikuna, nt mitte mida ta peksis?, vaid mida tegi? Ka on piiratud sellisesse ühendisse sobivate noomenite valiku võimalus ning noomenivormi arv (ainsus/mitmus) on tavaliselt fikseeritud.
Sünkroonilisel määratlemisel võib probleeme tekkida sellega, et osa sõnu on üleminekustaadiumis nimisõna ja määrsõna vahel, nt pole üheselt selge, kuidas otsustada juhtumitel maha kukkuma (vrd maha kirjutama, mis on juba selgelt algsest leksikaalsest tähendusest eemaldunud ja seega määrsõnastunud), tähele panema, pähe tulema jt. Küsimus on niisiis piiris ühend- ja väljendverbi vahel, kus mõningatel juhtudel on võimalik kahetine määratlus.
Määrsõna ja omadussõna
Käändumatute omadussõnade puhul tekib piiritlemise küsimus määrsõnadega. Vahetegemine sõltub ennekõike konkreetsest kontekstist, vrd töö tehti tipp-topp (kuidas?), tipp-topp töö (missugune?). Vrd ka lauseid Valgus heitis isemoodi helke (isemoodi = omadussõna) ja Ta teeb kõike isemoodi (isemoodi = määrsõna). Selline vahetegemine sõltub sõna positsioonist lauses ja tema lauseliikmelisusest. Täiendi ja öeldistäitena esineb enamasti omadussõna, kui aga sõna esineb lauses määrusena, on tegemist määrsõnaga.
Probleeme võivad põhjustada ka liitsõnad, mille põhisõnaks on -karva, -ohtu, -väärt, -võitu, -värki. Neid ei saa käänata ega võrrelda, seega puuduvad neil prototüüpsed adjektiivide morfoloogilised omadused, ent samal ajal on nad siiski omadussõnad, mis on peaaegu kaotanud oma esialgse leksikaalse tähenduse.