cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Douglas DC-3
Saamislugu
Kokku ehitati Ameerika Ühendriikides 1947. aastani 10 655 DC-3 sarja lennukit. Kui arvesse võtta ka kõik teistes riikides litsentsi alusel ehitatud DC-3-d, siis on DC-3 koguarvuga 16 079 maailma lennundusajaloos üks enim ehitatud mittesõjalennuk (võrdluseks: Nõukogude Liit 4937 lennukit, Jaapan 487 lennukit).
Kuni DC-3-e ilmumiseni kulus lennuks Ameerika Ühendriikide idarannikult läänerannikuni ja vastupidi koos arvukate vahemaandumistega terve päev (otsereisid ei olnud võimalikud), siis nüüd tekkis seni raudteel mitmeid päevi reisinud inimesel võimalus jõuda sihtpunkti 15 kuni 17 tunniga. Kõigest kolme vahemaandumisega kontinentidevahelised lennuliinid said tänu DC-3-le väga populaarseks. Lennukit DC-3 iseloomustas madal omahind, konstruktsiooni lihtsus, vastupidavus, lihtsatel lennuväljadel kasutatavus – kõik need omadused tegid võimalikuks selle lennuki legendaarselt pikaealise kasutamise kõikjal maailmas.
1930. aastate lõpus polnud Nõukogude Liidus suurte täismetallkonstruktsiooniga lennukite ehitamise piisavat kogemust. Näiteks pommituslennuki TB-3 ehitamine kolmes lennukitehases näitas, et selle konstruktsioon on liiga keeruline ja ajakulu ühe lennuki valmimiseks väga suur. Neil aastail oli Nõukogude Liidu lennukitööstuses vähe kõrgetasemelisi oskustöölisi, eriti raskelt saavutati keevitused TB-3 tiivas. Nõukogude Liidule plaanitava DC-2 müügilepinguga seoses võeti Nõukogude Liidu lennundusinsener Boriss Lisunov tööle ettevõtte Douglas lennukitehasesse Santa Monicas, omandama Ameerika Ühendriikides DC-2 lennukiehitustehnoloogia uusimaid võtteid. B. Lisunov, kelle komandeering Douglase tehases kestis novembrist 1936 kuni detsembrini 1939, soovitas Nõukogude Liidu ostukomisjonil osta DC-2 asemel hoopis uuema lennuki DC-3 ehitamise tehnoloogiline litsents. Eriti huvitas Nõukogude Liidu lennukitööstuse ministeeriumi juhtkonda šabloon-märkeplaadi-meetod, mis kaasnes DC-3 ehitamise litsentsiga. Lennukitehastes šabloon-märkeplaadi meetodi juurutanud insener Lisunovi tunnustuseks sai litsentsi alusel Nõukogude Liidus suursarjana ehitatav DC-3 nimeks Lisunov-2 (Li-2).
DC-3 litsentsi ostuga saadud uued lennukiehitusvõtted suurendasid oluliselt Nõukogude Liidu sõjalennukitehastes ehitatud pommituslennukite arvu. Ameeriklaste lennukiehituse šabloon-märkeplaadi-meetodit kasutades lihtsustus järsult pommituslennukite TB-3 (Iljušin Il-4) ehitamine, ühe lennuki valmimiseks kuluv töötundide arv vähenes kaks korda (!) ja paranes ka lennuki koostekvaliteet.
Tehnilised andmed
400px|pisi|right
Suginčiai
Suginčiai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Suginčiai valla halduskeskus.
Suginčiais on keskkool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1910 ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1554. aastal. XVI sajandi keskpaiku kuulus see Vilniuse piiskopile Povilas Alšėniškisele, kuid tegemist oli eravalduse, mitte ametimõisaga. Hiljem kuulus sealne mõis Sventickitele, Suginčiustele ja Marcinskitele. Aastail 1584–1731 kuulusid mõisale ka Siesartise järv ja Dūriai. Järved müüdi aga maha perioodil, mil mõis kuulus Šolkovskistele. 1740. aastal ostis sealse mõisa Mikalojus Petkevičius. Aastail 1761–1782 kuulus Suginčiai Janovičitele.
Ekspress Grupp
AS Ekspress Grupp (harvem Ekspress Group) on Eesti päritolu rahvusvaheline kontsern, mis tegutseb meedia, kirjastamise ja trükitööstuse valdkonnas.
Ekspress Grupile kuulub Tallinnas Printalli trükikoda, Baltimaades ja Ukrainas tegutsevad Delfi internetimeedia portaalid ning Eestis Maalehte, Eesti Ekspressi ja Eesti Päevalehte kirjastav AS Eesti Ajalehed. 2021. aasta otsustati Printalli trükikoda maha müüa.
Varem on Ekspress Grupile kuulunud Eesti infotelefon Ekspress Hotline ja raamatupoodide kett Rahva Raamat.
Ekspress Grupi aktsiad on noteeritud Tallinna börsil (tähis EEG). 2011. aasta 17. novembri seisuga kuulus Hans H. Luige valdusettevõttele HHL Rühm OÜ 27,01 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest ja Hans H. Luigele eraisikuna 26,72 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest.
Igor Denissov
pisi| Igor Vladimirovitš Denissov (vene keeles И́горь Влади́мирович Дени́сов; sündinud 17. mail 1984 Leningradis) on endine Venemaa jalgpallur, poolkaitsja.
Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Peterburi Zenitis. Ta mängis ka Mahhatškala Anžis, Moskva Dinamos ja Moskva Lokomotivis.
Denissov lõi võiduvärava 2008. aasta UEFA karika finaalis jalgpalliklubi Rangers FC vastu. Zenit võitis mängu 2:0.
Constanța kasiino
Constanța kasiino (rumeenia keeles Cazinoul din Constanța) on kunagine rannakasiinona tegutsenud hoone Musta mere äärses Rumeenia sadamalinnas Constanțas.
Kuigi endist privilegeeritud seltskonna rannaklubi peetakse linna sümboliks, on selle siseruumid praegu varisemisohtlikkuse tõttu alaliselt suletud. Hoone asukoha aadress on Regina Elisabeta puiestee 2.
Aastatel 1880–1902 samas kohas asunud puidust hoone asemele lasi Rumeenia esimene kuningas Carol I aastal 1900 tellida uue kasiinohoone. Õitsengu ajastut (La Belle Époque) esindanud kosmopoliitsete mõjutustega juugendstiilis hoone projekteeris peamiselt rumeenia arhitekt Daniel Renard. Ehitust alustati 1904. aastal. Kui hoone 1910. aasta augustis avati, langes selle ilme kohaliku pressi kriitika osaliseks; välisviimistlus lõpetati alles 1912. aastal.
Ajalugu
1914. aasta suvel külastas Euroopa eliidi soositud rannaklubi Venemaa keisri Nikolai II perekond, kellele peeti seal kuninglik gala. 14. juunil lahkusid nad keiserliku jahtlaeva «Штандартъ» pardal Odessast. Nad veetsid Constanțas aega vahetult enne Esimese maailmasõja puhkemist Nende eesmärk oli sobitada diplomaatilist abielu suurvürstinna Olga ja kroonprints Carol II vahel, millest esimene enda tahtel loobus.
Musta mere ääres asetsevas kasiinos korraldati muu hulgas teatrietendusi ja heategevuslikke balle ning selle ümbrus oli pühapäevajalutajatele ja turistidele lõõgastuspaigaks, kus mängiti samuti sportmänge.
Teise maailmasõja ajal kasutati hoonet haiglana, pärast sõda aga restoranina. Hoone ülalpidamine oli siiski liiga kallis ning seetõttu on kasiino alates 1990. aastast suletud. Hoone viimased suuremad remonditööd toimusid Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi lõpuaastatel 1986–1988.
Constanța kasiino on tänapäeval Rumeenia kultuuri ja rahvusliku kultuuripärandi ministeeriumi ajalooliste monumentide nimekirjas.
Põhiõigused
Põhiõigused (inglise keeles fundamental rights) on inimeste õigused, mis kuuluvad neile sünnist surmani. Põhiõigused ehk üldised (universaalsed) inimõigused kehtivad igale inimesele ilma igasuguste lisatingimusteta.
Põhiõigused on suuremas osas sätestatud Eesti põhiseaduse II peatükis, aga ka muudes peatükkides.
Põhiõiguste mõiste
Õigusvaldkonnas eristatakse nii formaalset, libertaarset kui ka protseduurilist põhiõiguste mõistet.
Formaalne põhiõiguste mõiste põhineb riigi põhiseadusel. Formaalse viisi kohaselt võib põhiõigusi leida nendest normidest, mis loovad riigi ja inimese vahelise suhte. Neid õigusi saab piirata ainult kooskõlas põhiseadusega.
Libertaarse põhiõiguste mõiste kohaselt on põhiõigusteks ainult vabaduspõhiõigused. Vabaduspõhiõigused on suunatud isikute vabaduse ja võrdsuse saavutamisele. Libertaarset mõistet on kritiseeritud seetõttu, et see hõlmab vaid kitsast osa põhiõigustest. Näiteks ei ole selle mõiste kohaselt põhiõigusteks isiku õigused kaitsele ning sotsiaalsed põhiõigused.
Protseduurilise põhiõiguste mõiste järgi on põhiõigusteks kõik need õigused, mis tulenevad põhiseadusest ning mille olulisuse tõttu ei saa nende kehtivuse üle otsustada parlamendienamus.
Põhiõiguste pooled
Põhiõigused on kahepoolsed ehk nendega on seotud kaks poolt. Üks pool on põhiõiguste kandjad ning teine pool on adressaadid.
Põhiõiguste kandjad on õigustatud subjektid, mis tähendab, et neil on õigus midagi teiselt poolelt nõuda.
Põhiõiguste adressaadid on kohustatud subjektid, mis tähendab, et nende kohustus on midagi teha või tegemata jätta.
Põhiõiguste liigid
Põhiõigusi on mitut liiki: rahvusvahelised, supranatsionaalsed, rahvuslikud ja igaühepõhiõigused.
Rahvusvahelised põhiõigused
Rahvusvahelised põhiõigused tulenevad mitmetest rahvusvahelistest dokumentidest. Üks tuntumaid on Euroopa inimõiguste konventsioon, mis loodi 14. novembril 1950. Konventsioonis on sätestatud näiteks järgmised põhiõigused: õigus elule, õigus isikuvabadusele ja -puutumatusele , õigus era- ja perekonnaelu austamisele.
Supranatsionaalsed põhiõigused
Supranatsionaalsed põhiõigused on enamasti Euroopa Liidu põhivabadused, mille on välja töötanud Euroopa Kohus. Algul olid põhivabadused seotud peamiselt majandusvaldkonnaga, kuid praegu leidub seal ka muid põhivabadusi. Euroopa Kohtu praktikast tuletatud põhiõigused ei loo aga põhiõiguste terviklikku kataloogi ehk nimekirja.
Rahvuslikud põhiõigused
Rahvuslikud põhiõigused on esitatud riikide põhiseadustes. Põhiõiguste loetlemisega püüavad riigid tuua inimõigusi positiivsesse õigusse. Rahvuslikel põhiõigustel on siseriiklikus õiguses suurem tähtsus, kuna nende rikkumist saab kohtus vaidlustada.
Igaühepõhiõigused
Põhiseaduse kohaselt on iga inimene põhiõiguste kandja. Igaühe põhiõigus kehtib kõigile, olenemata isikute teovõimest, kodakondsusest, välimusest või teistest teguritest. Igaühe põhiõigused on kõigil Eesti ja välisriigi kodanikel ning kodakondsuseta isikutel. Põhiseaduses saab igaühe põhiõigusi tuvastada järgmiste sõnade abil: „igaüks“, „kõik“, „keegi“, „kedagi“, „kellegi“ või „kelleltki“.
Loobumine põhiõiguste kaitsest
Inimene võib loobuda põhiõigustest kahel juhul.
Põhiõigustest loobumine peab olema vabatahtlik ning see ei tohi negatiivselt mõjutada kehtivat väärtuskorda. Muul juhul ei ole põhiõiguste kaitsest loobumine põhiseaduspärane.
Üldpõhimõtted põhiõiguste kaitsest
Põhiõigusi saab piirata olukorras, kus tekib vastuolu mõne teise põhiõiguse või muu põhiseadusest tuleneva väärtusega. Üks kaalukamaid väärtusi on näiteks vabadus,  mida on mainitud põhiseaduse preambulis.
Põhiõiguste piiramine ja rikkumine ei ole samatähenduslikud. Põhiõiguste rikkumisel on põhiõiguste piiramine põhiseadusvastane. Põhiõiguste piirangut kontrollitakse kindla skeemi alusel ning kontrolli käigus hinnatakse piirangu kooskõla põhiseadusega. Skeem hõlmab kaht astet: esmalt tuvastatakse põhiõiguse kaitseala riive, seejärel analüüsitakse, kas sellega rikutakse põhiõigust.
Põhiseaduspärasuse skeem
Kaitseala all tuvastatakse õigushüved, mida põhiõigused kaitsevad. Selleks tuleb eraldi kontrollida esemelist ja isikulist kaitseala.
Isikuline kaitseala: leitakse, keda põhiõigus kaitseb ehk kellel on õigus tugineda konkreetsele põhiõigusele. Samuti võib tekkida vajadus analüüsida juriidilise isiku kaitseala, näiteks ettevõtlusvabadust.
Riivega on tegu juhul, kui riik mõjutab põhiõiguslikku kaitsehüvet ebasoodsalt mistahes viisil. Riive on põhiseaduspärane, kui see on kooskõlas põhiseadusega. Põhiseaduspärasuse tuvastamiseks kontrollitakse riive formaalset ja materiaalset kooskõla põhiseadusega.
Formaalne põhiseaduspärasus
Põhiõiguste riive on formaalselt põhiseaduspärane, kui see vastab järgmistele tingimustele.
Õigusselgus tagab, et igal isikul on võimalik seadusest aru saada. Näiteks peab keskmiste võimetega isik normi lugedes aru saama, mida sellest normis mainitud tegevus võib endaga kaasa tuua.
Kooskõla parlamendireservatsiooniga tähendab, et kõik olulisemad küsimused otsustatakse rahvale kõige lähemal ehk Riigikogus.
Materiaalne põhiseaduspärasus
Põhiõiguste riive on materiaalselt põhiseaduspärane, kui see vastab järgmistele tingimustele.
Igal konkreetsel riivel peab olema legitiimne eesmärk, et see oleks põhiseaduspärane. Piirangud peavad olema põhjendatud legitiimse eesmärgiga, sest muidu kahjustavad need seadusega kaitstud huvi või õigust. Näiteks ei kuulu legitiimsete eesmärkide alla kättemaks või kellegi jaoks elu ebamugavaks tegemine.
Seadusereservatsiooni all määratakse kindlaks reservatsiooni liik: lihtne seadusereservatsioon, kvalifitseeritud seadusereservatsioon, reservatsioon puudub.
Proportsionaalsus hõlmab sobilikkust, vajadust ja mõõdukust.
Põhiõiguste kolmikmõju
Põhiõiguste kolmikmõju aitab eraisikutevahelistes suhetes põhiõigustel toimida. Põhiõiguste kehtivuse puhul on oluline ka avalik-õiguslikud suhted. Näiteks ei teki kolmikmõju suhet põhiõiguste kahe kandja vahel, vaid selle toimimiseks lisandub suhtesse ka kolmas osapool,  riik.
Põhiõiguste funktsioonid
Põhiõigustel on kolm funktsiooni: tõrjefunktsioon, kaitsefunktsioon ja toetusfunktsioon.
Tõrjefunktsioon seisneb riigi kohustuses mitte sekkuda inimese ellu põhjuseta.
Kaitsefunktsiooni puhul on riik aktiivses rollis. Tema kohustus on kaitsta oma kodanikku ohu eest (loodusõnnetus, teised isikud jms).
Toetusfunktsiooni korral lähtutakse arusaamast, et tänu põhiõigustele on inimestel õigus inimväärikusele. Ka siinkohal peab riik olema aktiivne ning tagama inimestele võimaluse inimväärikat elu elada. Samuti peab riik abistama neid, kellel esineb raskusi vajalike elatusvahendite hankimisega.
Põhiõiguste kollisioonid
Põhiõiguste korral võivad kollisioonid ehk vastuolud esineda kas kahe põhiõiguse vahel (kitsam tähendus) või põhiõiguse ja muude normide või printsiipide vahel (laiem tähendus).
Kollisioonide lahendamiseks on kaks võimalust: leida kompromiss kahe poole vahel või mõnel määral kahjustada üht poolt.
Rivi tänav
pisi|Rivi tänav 9. augustil 2023 Rivi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis.
Rivi tänav sai nime 19. veebruaril 1999. Tänav on nime saanud Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuse (Tondi Sõjakooli) mõjul.
Empoor
pisi|Empoor ühes Saksamaa kirikus pisi|Kullamaa kiriku oreliväär pisi|Empoor Pisa katedraalis Empoor (saksa keeles Empore) ehk väär on kõrgemal korrusel asetsev galerii või rõdu taoline ehitusmaht, mis on pikema küljega avatud suuremasse siseruumi. Empoorid on mõeldud kõrgete lagedega ruumi efektsemaks ära kasutamiseks (oreliväär, orelirõdu), vahel ka erinevate inimrühmade (võimukandjad, lauljad) eraldamiseks.
Ehituslikult võib
M1 Garand
M1 Garand, tuntud ka kui M1 vintpüss (inglise keeles M1 Rifle), on .30 kaliibriline (7,62 mm) gaasikolviga ümberlaetav poolautomaatne vintpüss, mis oli Ameerika Ühendriikide sõjaväe relvaks teise maailmasõja ja Korea sõja ajal.
Relv sai nime oma konstruktori John C. Garandi järgi ning võeti relvastusse 1936. aastal, asendamaks senist poltlukuga relva M1903 Springfieldi. Kasutuselevõtul sai Garandist maailma esimene relvajõudude standard-jalaväerelvana kasutatav poolautomaatne vintpüss. Relval oli sõdurite seas hea maine ning Ameerika Ühendriikide maaväe kindral George S. Patton on seda nimetanud "parimaks võitluvahendiks, mis kunagi leiutatud". 1957. aastal vahetasid Ühendriikide relvajõud Garandi välja M14 vintpüssi vastu. Piiratud määral kasutati Garandi USA relvajõududes siiski kuni 1960. aastateni. Ühendriigid tarnisid Garande ka rohkem kui 30 liitlasriigile.
Garandi salve mahub ühele laadimisklambrile kinnitatud kaheksa padrunit, klamber paiskub viimase lasu järel relvast välja. Tühja padruniklambri tekitatavat metalset kolksu (helijäljenduslikult "ping") on peetud relva üheks eristustunnuseks. Kolksuga on seostatud müüti, et see aitas vaenlastel tabada liitlasvägede sõdureid laadimishetkel (andes märku laadimata relvast), kuid sõjajärgstes intervjuudes väitsid Saksa ja Jaapani sõdurid, et seda polnud üle üldise lahingumüra kuulda.
Chinchón (jook)
pisi|Magusa Chinchóni aniisilikööri pudelid, mida toodab firma González Byass Chinchón on Hispaania aniisiliköör. Seda valmistatakse ja villitakse Chinchóni linnas Madridi autonoomses piirkonnas.
Valmistamine
11.-12. sajandil hakati Chinchóni põldudel kasvatama viinapuid ja aniisi. Seda likööri valmistatakse hariliku aniisi (pimpinella anisum) seemnetest, mis lisatakse keskmise kangusega põllumajanduslikku päritolu alkoholile. Segu kääritatakse umbes 12–14 tundi. Seejärel valatakse segu vasest destillaatorisse. Selleks, et liköör destillaatori külge kinni ei jääks, lastakse anumasse veeauru.
Samamoodi nagu ka brändit, kasutatakse Chinchóni likööri valmistamiseks "puhast" alkoholi, mille alkoholisisaldus jääb 74% vol ja 79% vol vahele. Kangus väheneb suhkru ja glükoosisiirupi lisamisel. Magustamata Chinchóni likööri ehk aniisiviina (seco ja extra seco) valmistamiseks lisatakse joogile demineraliseeritud vett, et vähendada selle alkoholisisaldust. Nendele suhkrut ei lisata.
Chinchóni aniisimaitselised joogid jagunevad alkoholisisalduse järgi neljaks. Magusas Chinchónis on 200 grammi suhkrut liitri kohta ja selle alkoholisisaldus jääb 35–40% vol vahele. Kuiva Chinchóni (seco) alkoholisisaldus jääb 40–50% vol vahele ja ekstra kuiva (extraseco) Chinchóni puhul 50–55% vol vahele ning kõige kuivema Chinchóni aniisiviina (seco especial) alkoholisisaldus on 74% vol.
Omadused ja degusteerimine
Chinchón on läbipaistev, aniisimaitseline ja enam-vähem magus, mis sõltub Chinchóni tüübist. Jooki serveeritakse tavaliselt aniisipitsist. Chinchóni võib juua puhtalt või veega segatult ja toatemperatuuril või jahutatult.
Ingbert Liebing
pisi|Ingbert Liebing
Ta on Munitsipaalettevõtete Ühingu (saksa: Verband kommunaler Unternehmen e.V. (VKU)) tegevjuht ja oli Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik. Aastatel 2005 kuni 2017 oli ta Saksamaa Liidupäeva liige ja 2013–2017 Saksamaa CDU ja CSU kohaliku poliitilise ühenduse föderaalne esimees.
Elu ja töö
Pärast Neumünsteri keskkooli lõpetamist 1982. aastal läbis Liebing sõjaväeteenistuse ja asus 1983. aastal õppima Kieli Christian Albrechti Ülikoolis kirjandust, politoloogiat ja idamaiseid õpinguid, mille ta lõpetas 1990. aastal Magister Artiumina (M.A.). Seejärel töötas ta Schleswig-Holsteini liidumaa parlamendis teaduse assistendina. Ingbert Liebing on abielus ja tal on kaks tütart. Ta on Sylti saarel elanud alates 1996. aastast.
Ingbert Liebing on Berliini Munitsipaalettevõtete Ühingu (saksa: Verband kommunaler Unternehmen e.V. (VKU)) Tegevdirektor alates 2020. aastast.
Waldviertel
thumb|right|350px|Alam-Austria kaart, millel on näidatud ringkonnad ja neli veerandit ([[Waldviertel rohelisega, Weinviertel punasega, Mostviertel kollasega ja Industrieviertel sinisega)]]
Waldviertel (Metsaveerand; keskbaieri: Woidviadl; tšehhi: Lesní čtrvť) on Austria Alam-Austria liidumaa loodepiirkond. See piirneb lõunas Doonauga, edelas Ülem-Austriaga, loodes ja põhjas Tšehhiga ning idas Manhartsbergiga (537 m), mis on vaatluspunkt, mis eraldab Waldvierteli Weinviertelist. Geoloogiliselt on see osa Tšehhi massiivist. Lõunas on Wachau ja Kamptali veinipiirkonnad.
Ringkonnad
Järgmised Alam-Austria haldusringkonnad loetakse Waldvierteli osaks:
Eesti NSV Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kool
Eesti NSV Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kool (ka Tallinna Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kool) oli 1946–1988 Tallinnas tegutsenud spordikool. Kool oli ENSV Spordiühingute ja -organisatsioonide Liidu Tallinna Linna Nõukogu alluvuses. Kooli eesmärk oli koolitada tippsportlasi Nõukogude Liidu, sh Eesti NSV koondvõistkondadele.
Kool avati 1946 nime all Tallinna Noorsoo Spordikool. 1967 korraldati kool ümber Tallinna Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kooliks. 1988 korraldati kool ümber koondiseks Eesti Sport.
Ehituskoba
pisi|Ehituskoba Ehituskoba on kinnitusvahend prusside, palkide või puidukonstruktsioonide omavaheliseks ühendamiseks. Valmistatud terasest. Kasutatava koba paksus sõltub koormusest, mida kronstein peab taluma.
Kasutus
Ehituskoba kasutatakse kahe puitkomponendi näiteks üksteisega külgnevate puittalade ühendamiseks. Ehituskoba kasutatakse sageli montaaži abivahendina ning puusepa tapi- ja tappliidete asendi kindlustamiseks, et vältida nihkumist enne kogu konstruktsiooni valmimist. Kuna koba jalad on vastavalt teritatud või nurga all, tõmbab koba sisse löömisel kaks ühendatud puukomponenti kokku. Ehituskoba otsad lüüakse vaheldumisi haamriga sisse, et saavutada kahe puitkomponendi omavaheline kokkutõmme. See on odav ja mitmekülgne kinnitus ning võimaldab kindlalt kinnitada sõrestikukonstruktsiooni, palkmaja nurgad, lae- ja põrandatalad ning kinnitada palkmaja karkassi komponendid. Ühendusklamber on üldlevinult valmistatud terasvardast kuumsepistamise teel.
1796. aasta Reini sõjakäik
1796. aasta Reini sõjakäik oli Esimese koalitsiooni sõja ajal Reini jõe ümber ja Baierimaal aset leidnud sõjateater. Sõjakäigul osalesid ühel pool Prantsuse Esimese Vabariigi väed Jean-Babtiste Jourdani ja Jean Victor Marie Moreau juhatusel ning teisel pool Saksa-Rooma/Austria väed Tescheni hertsog Karli juhatusel.
Sõjakäigu kirjeldus
pisi|Tescheni hertsog Karl 1796. aasta 29. märtsil sai Jourdan (Sambre ja Meuse armee juhataja, 72 000 meest) Direktooriumilt käsu oma armeega üle Reini jõe tungida. Selle retke eesmärgiks oli väidetavalt armeedele vaenlase maadelt varusid koguda.
Sarnase käsu sai kaks nädalat hiljem ka Moreau (Reini ja Moselle-i armee, 78 000 meest). Nii kujunes välja, et Jourdani ülesandeks sai enda peale tõmmata sealsed Austria väed, samal ajal kui Moreau saaks kergemini enda alla võtta Lõuna-Saksamaa.
Prantsuse vägede rünnak
vasakul|pisi|Jean-Babtiste Jourdan Jourdan ületas mais Düsseldorfi juurest Reini. Edasi liikus ta Wetzlari poole Lahni jõel. Peatselt asus Austria armee Tescheni hertsog Karli juhatusel vasturünnakule ning surus Jourdani taas Reini taha.
Samal ajal nägi Moreau suuremat edu. Ta oli 24. juunil Reini Strasbourgist ületanud. Austerlased ei suutnud tema edasitungi väga takistada, kuna suur osa väeüksusi oli üle viidud Itaaliasse. Moreau võitles Austria kindral Latouriga kaks lahingut (Renscheni ja Rastatti lahingud), millest mõlemad ka võitis. Peale edusamme oli Moreau siiski aeglane reageerima, mis andis Karlile aega oma armee tema vastu viia.
9. juulil kohtusid Karli ja Moreau armeed Ettlingeni juures, kus toimus nendevaheline lahing.
Ettlingeni lahing
pisi|Ettlingeni lahingu kaart|vasakul Moreau asus 9. juulil rünnakule, suunates oma peajõud austerlaste vasakule tiivale. Võeti ka ette rünnakuid austerlaste parema tiiva vastu, mistõttu käis Malsch mitu korda mõlema poole käest läbi. Siiski ei suudetud sealkandis päeva lõpuks suurt edu saavutada. Austerlaste vasakul tiival käis tasavägine võitlus, kuni austerlased oma positsioonidelt lahkusid ning ühte maha jäetud üksust ründama asusid, arvates, et see üksus on ilma teiste Prantsuse vägede toetuseta. Prantsuse parema tiiva juhataja, Laurent de Gouvion Saint-Cyr oli seda ette näinud ning selleks lähedalasuvatesse metsadesse vägesid peitnud. Nüüd, kus austerlased rünnakule asusid, piirati nad Prantsuse vägede poolt ümber. Kuuldes oma üksuste lüüasaamisest, oli Karl sunnitud taganema kuni Pforzheimini.
Neresheimi lahing
pisi|Wilehlm von Wartensleben Ka Jourdan oli selle ajaga edusamme teinud. Olles Reini teist korda ületanud, asus ta tema vastas oleva Wilhelm von Wartenslebeni armeed tagasi suruma, vallutades Frankfurdi. Karl otsustas Wartenslebeniga ühineda ning siis mingil hetkel nõrgema Prantsuse armee vastu asuda. 21. juulil pidas Karl Canstadti juures Moreauga väiksema lahingu, peale mida taganes augustiks kuni Doonau jõeni. Hiljem otsustas ta aga taas rünnakule minna.
11. augustil toimus Karli ja Moreau vahel uus lahing. Karl plaanis suunata oma pearünnaku Prantsuse tsentri vastu, samal ajal kui tema vasak tiib vaenlase ümber piirab. See plaan kukkus aga läbi, kuna Karl oli oma väed üksteisest liiga kaugele paigutanud. Vasaku tiiva rünnakud kukkusid läbi, kuid tsenter ja parem tiib tegid suuremaid edusamme.
Kuigi mõlemad pooled olid päeva lõpuks murelikul positsioonil, otsustas Karl lahinguvälja maha jätta.
Ambergi ja Würzburgi lahingud
24. augustil algas suurem austerlaste pealetung, mis sundis Jourdani taganema. Järgmise kahe päevaga suutsid taganevad Prantsuse väed siiski Austria haardest pääseda ning Sulzbachi juures ümber rivistuda. Karl proovis prantslaste taganemist läänepoole takistada, kuid edutult.
3. septembril kohtusid mõlema poole armeed jällegi, seekord Würzburgi ümber. Lahingu käigus murdsid Austria väed Prantsuse vasakust tiivast läbi, mis sundis Jourdani taas taganema. Kuigi Karl oli võitnud suure võidu, ei saatnud ta oma ratsaväge vaenlast jälitama, mis andis Jourdanile rohkem aega oma vägesid korrastada. vasakul|pisi|Jean Victor Marie Moreau
Moreau taganemine
pisi|Maximilian Anton Karl Baillet de Latour Samal ajal, kui Jourdan tagasi suruti, nägi Moreau Latouri vastu suuremat edu. 24. augustil oli ta Austria vägesid Friedbergi all võitnud. kolmandal oktoobril võitis Moreau Latouri taas, kuid see saavutati suurte kaotustega. Kuna Karl oma armeega aina lähenes, oli Moreau sunnitud edasi taganema.
Emmendingeni ja Schliengeni lahingud
Biberachi all saavutatud võidi ajal lähenesid Austria väed juba Strasbourgile. Karli peaväed võitsid Altenkircheni lahingus 10. septembril Jourdani ning liikus siis oma armeega lõunapoole.
Nii juhtus, et Karl ja Moreau kohtusid taas lahinguväljal, Emmendingeni juures. Prantsuse vägede olukord halvenes iga hetkega. Karl oli 15. oktoobril ühinenud teiste sealkandis olevate Austria vägedega ning ka Latour liikus oma üksustega edasi.
Lahing toimus mägisel alal ning nägi kohe algul austerlaste edu. Moreau sattus veel halvemasse olukorda ning oli sunnitud 20. oktoobril taganemist alustama. Prantsuse armee jõudis 22. oktoobriks Schliengenisse.
Kaks päeva hiljem toimus seal järgmine lahing. Austerlaste rünnakud prantslaste vasaku tiiva vastu kukkusid läbi ning päeva lõpuks poldud suurt edu saavutatud. Siiski otsustas Moreau öösel oma armeega taganemist jätkata.
Kehli ja Hüningeni piiramised
Peatselt peale Schliengeni all saavutatud võitu asusid austerlased 26. oktoobril piirama Kehli kindlustusi. 40 000-mehelist piiramisväge juhatas Latour. Piiramine kestis kuni 9. jaanuarini 1797, mil kindlus lõpuks alistus, pakkudes head ületuskohta Reini ületamiseks.
27. novembril alustati ka Hüningeni piiramist, mis kestis kuni 1. veebruarini 1797.
Sõjakäigu lõpp
Peale korduvaid tagasilööke oli Moreau nõus Karliga vaherahu sõlmima. Ka Karl oli selle poolt, kuna siis oleks tal võimalik Itaaliasse vägesid saata. Seda takistas aga Austria sõjanõukogu, mis soovis, et enne Kehl lõplikult vallutataks. Nii juhtus, et kui prantslased said Itaalias sõdivale Napoleon Bonapartile abivägesid saata, oli Karl sunnitud oma väed Lõuna-Saksamaal hoidma. See tulemus mängis suurt rolli Napoleoni Itaalia sõjakäigu edus.
Roostiku tänav
Roostiku tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Tiskre asumis.
Roostiku tänav sai nime 8. detsembril 1995. Tänav on saanud nime Kakumäe lahe lõunaranna ulatusliku roostiku järgi.
Mullamikrobioloogia
Mullamikrobioloogia on mullateaduse allharu, mis tegeleb mullas elutsevate mikroorganismide (mikrofloora ja mikrofauna) ja nende laguproduktide uurimisega.
Saapaküla
Saapaküla oli küla Viljandimaal, ajalooliselt Vana-Kariste mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Vana-Kariste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Halliste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Vana-Kariste külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Саапакюля).
Telvemaa
Telvemaa (ka Telve saar) on 4,8 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla küla alal Kiirassaare lahes. Saare rannajoone pikkus on 1,4 kilomeetrit.
Saar kuulub Vilsandi rahvuspargi Telve sihtkaitsevööndisse. Saar asub 400 meetrit Papissaare sadamast läänes. Saar on liivase pinnamoega, seal kasvab võsa ja leidub puid.
Merineid (skulptuur)
Horisontaalselt viis ja vertikaalselt kolm ja pool meetrit pikk pronksist skulptuur püstub kahe meetri kõrgusel punasest graniidist alusel. Skulptuur kujutab laineharja mähkunud näkineidu. Osa tema juustest on pillikeeltena pingul, mida näkk ise sõrmitseb. Otsevaates meenutavad neiu juuksed laeva purjesid, mis sümboliseerib Tallinna kui olümpiaregati linna. Skulptuur püstitati Tallinnas Tammsaare parki Viru hotelli kõrvale basseini 1981. aastal.
1995. aastal tunnistati see kunstimälestiseks. Seoses Viru hotelli ümberehitustöödega 2004. aastal hotelli basseinid likvideeriti ning skulptuur eemaldati. 2006. aastal paigaldati "Merineid" hotelli kõrvale graniitpostamendi otsa.
Vandu mõis
Vandu mõis (saksa keeles Wando) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Vandu küla lähedal Kadrina vallas   Lääne-Virumaal.
Mõis rajati 1781 Tatruse mõisast eraldatud alast.
Pokolduva
Pokolduva (varem ka Tamme; vene keeles Поколодово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Petseri linnaasunduses. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
19. sajandi keskpaigas kuulus küla Irboska koguduse alla ja 19. sajandi lõpus Mõla kogukonda ja Mõla kogudusse. Küla tähtsaim püha oli esimesel pühapäeval pärast peetripäeva (piitrepäiv, vana kalendri järgi 12. juuli) peetav mõlapäev, mil ümberkaudsete külade setod kogunesid pärast jumalateenistustja kalmistul käimist Pokolduvasse kirmasele.
Tsaariaja lõpus kuulus Pokolduva Pihkva kubermangu Pihkva maakonna Irboska valda. Seoses Eesti Vabariigi ja Nõukogude-Venemaa vahel sõlmitud Tartu Rahulepinguga läks Petseri ümbrus Eesti Vabariigi koosseisu ning sellest moodustati Petseri maakond. 1922. aastal loodi maakonnas 11 valda ning Pokolduva läks Vilo valla alla. Siseministri määrusega eestistati Pokolduva nimi 1928. aastal Tamme külaks, seda nime kandis ta ametlikus asjaajamises kuni 1944. aastani. Suurem osa Petserimaast, sealhulgas terve Vilo vald, liideti 1944. aastal Vene NFSV Pihkva oblastiga. Vahemikus 1995–2015 oli Pokolduva Irboska valla, alates 2015. aastast Petseri linnaasunduse koosseisus.
1902. aastal oli külas 82 elanikku. Rahvaarv hakkas vähenema pärast Teist maailmasõda; osadel andmetel elas 1985. aastaks Pokolduvas kokku 19 setot. Venemaa Föderatsiooni 2002. aasta rahvaloenduse järgi oli külas üks elanik.
Bruno Lukk
Bruno Lukk (kuni 1936 Luck; 30. juuni 1909 Tšussovoi, Permi kubermang – 31. mai 1991 Tallinn) oli Eesti pianist ja muusikaõpetaja.
Aastatel 1942–1944 osales ta Riiklike Kunstiansamblite töös. Sellest ajast algas ka tema ja Anna Klasi klaveriduo periood.
Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal
pisi|190 px|[[Kuninglik Astronoomiaselts|Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal. Sellele on graveeritud medali saaja Asaph Halli nimi ]]
Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal (inglise keeles Gold Medal of the Royal Astronomical Society) on Kuningliku Astronoomiaseltsi kõrgeim autasu.
Medalil on kujutatud William Herscheli konstrueeritud ja 1789. aastal valminud teleskoop, mis omal ajal oli poole sajandi vältel maailma suurim.
Ajalugu
Esimest korda anti kuldmedal välja 1824. aastal. Enne 1833. aastat autasustati kuldmedaliga 1 kuni 3 inimest aastas, alates 1833. aastast juurdus tava välja anda üks medal aastas.
1846. aastal, pärast Neptuuni avastamist, tekkis astronoomiaseltsis vaidlus – kellele anda järgmise aasta kuldmedal?. Neptuuni asukoha arvutas välja prantsuse matemaatik Urbain Le Verrier. Le Verrier' antud asukoha järgi avastas planeedi saksa astronoom Johann Galle 1846. aasta septembris. Le Verrier'st sõltumatult arvutas planeedi asukoha välja inglane John Couch Adams, kelle arvutuste järgi leidis selle üles teine inglane James Challis. Adamsi ja Le Verrier' vahel tekkis rahvusvaheline vaidlus õiguse üle panna nimi uuele planeedile. Lõpuks otsustas Kuninglik Astronoomiaselts jätta nii sellel (1847) kui ka järgmisel 1848. aastal kuldmedal välja andmata. Selle asemel anti aastal 1848 välja 12 mälestusmedalit. 1860. aastatel, pärjati neid mõlemaid – Adamsit ja Le Verrier'd – siiski kuldmedaliga.
pisi|190 px|[[Ernst Julius Öpik. Tema kuldmedal on hoiul Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumis ]]
Alates 1964. aastast antakse kuldmedalit välja igal aastal kaks medalit – üks väljapaistvate saavutuste eest astronoomias, teine geofüüsikas.
Esimene naine, kes pälvis Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedali, oli Caroline Herschel. Alles 1996. aastal autasustas selts kuldmedaliga järgmist naist – selle sai ameerika astronoom Vera Rubin.
Harilik linnukaan
Harilik linnukaan (Theromyzon tessulatum) on lamekaanlaste (Glossiphoniidae) sugukonda kuuluv parasiitse kaani liik.
Harilikul linnukaanil on 8 silma, 25–30 mm pikkune pooleldi läbipaistev, lamenenud, pehme ja korrapäratu kujuga keha. Vähearenenud ees-inimnapaga kinnitub harilik linnukaan veelindude hingamisteedesse või suhu. Eestis paiguti esinevat liiki võib leida kõikidest veekogudest, v.a kiirevoolulistest jõgedest.
Kovjazlovo
Kovjazlovo (ka Koväslova; vene keeles Ковязлово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Irboska vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
19. sajandil kuulus küla Mõla kogukonda ja Irboska Nikolai kogudusse.
Kuni 20. sajandi alguseni oli see setude küla, siis aga venestus.
Vaivina mõis
Mõis rajati 1811 Voka mõisast eraldatud alast.
Ametüstpilvik
Ametüstpilvik (Russula azurea) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Kübar on violetne kuni purpurlilla, 4–8 cm lai.
Õpperingkond
Õpperingkond (vananenud termin õppekond) (vene keeles учебный округ) oli aastatel 1803-1917 Venemaa keisririigi koolihalduspiirkond, mille keskuseks oli ülikool. Õpperingkond oli allutatud rahvaharidusministeeriumile ja seda juhtis kuraator.
Asutamine
Õpperingkonnad asutati Venemaa keisririigis keiser Aleksander I ukaasiga 24. jaanuaril (vkj) 1803. Alguses oli õpperingkondi kuus: Moskva, Peterburi, Tartu, Vilno, Kaasani ja Harkovi.
Õpperingkonnad XX sajandi algul
1915. aastal oli keisririigis 12 õpperingkonda, millele lisandusid kolm tsiviilõppeasutuste peavalitsust.
Kuraator
Õpperingkonna eesotsas oli kuraator, kes valitses seda koos ülikoolikomiteega.
Pulva
Pulva on jõgi Poolas ning Valgevenes, Bugi parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Пульва, poola keeles aga Pulwa.
Jõe pikkus on 54 km, sellest Valgevenes 42 ja Poolas 12 kilomeetrit. Jõe valgla on 535 km², sellest 475 km² asub Valgevenes.
Pulva jõgi algab Poolast Nurzeci lähedalt. Valgevene-Poola piirist alates on jõesäng 18 kilomeetri ulatusesmaaparandustöödega kraavitatud.
Valgevene territooriumil läbib Pulva Bresti oblasti Kamianieci rajooni. Suurim asula jõe kaldal on Vysokaje linn jõe keskjooksul, teine tähtsam asula on Voŭčyn jõe alamjooksul.
Gingindlovu
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gingindlovu elanikest mustanahalisi aafriklasi 57,62%, India või Aasia päritolu inimesi 29,22%, värvilisi 11,27%, valgeid 1,08% ja teisi 0,81%. Suulu keelt pidas emakeeleks 49,14%, inglise keelt 44,91%, afrikaani keelt 1,62% ja ndebele keelt 1,17%.
Hardu tamm
Hardu tamm oli kaitsealune puu, tamm, Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nigula külas. Puu kasvukoha geograafilised koordinaadid on. Puu kõrgus oli 18 m, läbimõõt 1,8 m ja ümbermõõt 5,6 m (1984. aasta akt). Puu võeti kaitse alla aastal 1984. Puu asukoht oli Palivere–Keedika teest 1,3 km kirdesse ja Keila–Haapsalu maanteest 1,6 km lõunasse, Hardu peakraavi kaldal.
Puu hävis (kuivas) aastal 1987.
28. juunil 2010 algatas Keskkonnaamet Hardu tamme väljaarvamise kaitstavate looduse üksikobjektide hulgast, kuna puu oli sisuliselt hävinenud.
Hardu tamme keskkonnaregistri kood on KLO4000188.
Tarmo Tiisler
pisi|Tarmo Tiisler 2022. aasta Arvamusfestivalil Tarmo Tiisler (sündinud 11. veebruaril 1969) on eesti spordiajakirjanik.
Haridus
Lõpetas 1987. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 2004. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ja omandas 2010. aastal magistrikraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolist.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Aastatel 1990–1993 töötas ta Eesti Riigiarhiivis, 1993–2011 oli ERR-i raadio sporditoimetuse reporter ning aastast 2011 on Tiisler Eesti Televisiooni sporditoimetaja.
Tunnustus
1997 – EOK Suitsupääsukese orden parimale noorele loovisikule (1997)
2004 – Ateena OM-i kajastamise eest Eesti Raadio aastapreemia (koos Erik Lilloga)
2007 – parima võistlusülekande eest Eesti Spordiajakirjanike Liidu aastapreemia ning korvpalliülekannete eest ERR-i aastapreemia
2011 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia
2020 – Valgetähe V klassi teenetemärk
Vasivere mõis
Vasivere mõis (saksa keeles Wassifer) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Järni küla lähedal Rakvere vallas   Lääne-Virumaal.
Mõisa omanikud olid teiste seas Vietinghoffid, Rosenid.
One Way or Another (Teenage Kicks)
"One Way or Another (Teenage Kicks)" on Briti-Iiri poistebändi One Direction kaverdatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona. Laulus on omavahel segatud Blondie laul "One Way or Another" (1979) ja The Undertonesi laul "Teenage Kicks" (1978).
Laulu video on filmitud Ghanas, Tokyos, Londonis ja New Yorgis. Videos on edisoodiline roll Briti peaministril David Cameronil, kui ta tuleb oma residentsi Downing Street 10 uksele.
Video
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:One Way or Another (Teenage Kicks) seisuga 16.04.2015.
Rudolf Tobiase tänav
Rudolf Tobiase tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua asumis. Tänav on nimetatud eesti helilooja Rudolf Tobiase auks.
Praeguse nime sai Rudolf Tobiase tänav 17. jaanuaril 1923. Enne seda oli tänava nimi Slobodi tänav (saksa keeles Slobodenstrasse, vene keeles Слободская улица), mis tulenes sealse piirkonna venekeelses nimest Новая Слобода (s.o. Uus Agul).
Zaputje
Zaputje (vene keeles Запутье; kohalikus pruugis Saptja) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Irboska vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Irboska nulka.
Velvo Väli
Velvo Väli (sündinud 1. aprillil 1974) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1992. aastal Kuressaare 1. Keskkooli ja 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli 17. lennu.
1996. aastal asus Väli tööle Rakvere Teatri näitlejana, 1. juunist 2013 on ta SA Rakvere Teatrimaja juhataja. Ta on Rakvere Teatri loomenõukogu liige ja oli aastatel 2013–2021 Rakvere linnavolikogu liige.
Aastatel 1996–2013 oli Velvo Väli Eesti Näitlejate Liidu juhatuse liige ning aastatel 2006–2013 aseesimees.
Eesti Etendusasutuste Liidu juhatuse liige oli ta 2014–2021. Eesti Etendusasutuste Liidu üldkoosolek valis 15. juunil 2023 Velvo Väli juhatuse esimeheks.
Teatrirolle
Velvo Väli on mänginud telelavastustes "Tuli sinu käes" 1996. aastal ja "Ma armastasin sakslast" 1998.aastal.
Tegevus poliitikas
Velvo Väli kandideeris 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Rakvere linnavolikogusse, kogus 181 häält ja osutus valituks. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta taas Rakvere linnavolikogusse, kogus 86 häält ja osutus valituks. Väli oli Rakvere linnavolikogu kultuurikomisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 265 häält ning ei osutunud valituks.
Bryan Cristante
Ta alustas klubikarjääri AC Milanis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 6. detsembril 2011 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Plzeňi Viktoria vastu. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 10. novembril 2013 mängus Verona Chievo vastu. Esimese värava lõi ta Itaalia kõrgliigas 6. jaanuaril 2014 mängus Atalanta vastu.
2014. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Hooaja 2015–16 teises pooles oli ta laenul Itaalia kõrgliiga klubis Palermo. Hooaja 2016–17 esimeses pooles oli ta laenul Pescaras. Seejärel läks ta laenule Atalantasse, kellega sõlmis 2018. aasta suvel püsiva lepingu, kuid läks seejärel kohe laenule Romasse. 2019. aasta veebruaris sõlmis ta Romaga püsiva lepingu.
Itaalia jalgpallikoondises tegi Cristante debüüdi 6. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Makedoonia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Moldova vastu.
Abitegusõna
Abitegusõna on tegusõna, mis täiendab teiste verbide semantilisi kategooriaid, nagu näiteks pööre, kõneviis või aeg.
Eesti keel
Eesti keele jaatava kõneviisi mõningad liitajad (täisminevik ja enneminevik) koosnevad abitegusõnast olema ja põhiverbi mineviku kesksõnast, näiteks lauses Pood oli suletud. Abiverb sellisel juhul väljendab aega, kõneviisi ja pööret. Eesti keele abiverb tahtma väljendab aga modaalsust, näiteks lauses Tass tahtis kukkuma hakata väljendab infiniitne verb tõenäosust.
Mikrofauna
pisi|[[Heterodera glycines ja muna]] Mikrofauna (vanakreeka keelest mikros "väike" + ladina keelest fauna "loom") on väikeste (suurusega 10...100 μm) loomade (nt algloomade, nematoodite jms) kogum.
Hermione
Hermione (vanakreeka keeles Ἑρμιόνη) on vanakreeka mütoloogias kuningas Menelaose ja Helena tütar, Neoptolemose naine.
Hierviaty
Hierviaty (transkribeerituna Gervjatõ, valgevene keeles Гервяты, leedu keeles Gervėčiai, on küla (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Hierviaty külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2006 494 elanikku, aastal 2009 aga 537 elanikku. Hierviaty asub Łoša jõe kaldal.
Hermione
Tema ja Neoptolemose abielu oli lastetu. Hermione kahtlustas, et Andromache, kelle Neoptolemos oli Trooja sõjast vangina kaasa toonud, on mehe ära nõidunud, ja üritas naist tappa.
Hierviaty
Hierviatys on keskkool ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on aastal 1903 ehitatud katoliku kirik ja XIX sajandist pärinev vesiveski. Asula on Valgevenes elavate leedulaste kogukonna keskuseks, koolis õpetatakse leedu keelt juba alates algklassidest.
Ajalugu
Esimest korda mainitakse Hierviatyt aastal 1434. Aastal 1536 ehitati asulasse kirik, aga aastal 1563 sai Hierviatyst alev.
Verhojansk
260px|thumb
Rahvaarv on 1200 (2009). Verhojansk on asutatud 1638. aastal. Linnaõigused sai 1817. aastal. Verhojansk on üks väiksematest linnaõigustega asulatest Venemaal.
Verhojansk on üks kõige külmematest kohtadest maailmas, madalaima õhutemperatuuriga linn maailmas. Seal on registreeritud õhutemperatuur −67,8 °C ja linna nimetatakse ka põhjapoolkera külmapooluseks. Seda staatust taotleb endale ka Oimjakon.
Aasta keskmine õhutemperatuur on –14,5 kraadi.
Hierviaty
Ajalugu
Poola jagamisel läks Hierviaty aastal 1795 Venemaa koosseisu. Toona oli asula valgevene päritolu Domeykode suguvõsa valduses. Aastail 1899–1903 valmis asulas uus uusgooti stiilis katoliku kirik. Kuni 1917. aastani oli Hierviaty Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Hierviatyst küla.
Verhojansk
Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni (WMO) juurdlus kinnitas, et 20. juunil 2020 küündis aga Siberis Verhojanski linnas õhutemperatuur +38 °C kraadini. Mõõtmisajaloo vältel pole Arktikas varem nii kõrget temperatuuri mõõdetud.
Hermione
Neoptolemos läks Delfi oraaklilt uurima, miks tema ja Hermione abielu on lastetu, ent Orestes tappis ta. Hiljem abiellus Hermione Orestesega, neil oli poeg Teisamenos.
Szikszó
Szikszó (saksa keeles Sicksau, slovaki keeles Siksava) on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis, Szikszó kreisi halduskeskus. Szikszó asub Miskolci kesklinnast ligikaudu 15 km kirdes.
Szikszót on ürikutes esmamainitud 1280. aastal.
1848. aasta Ungari revolutsiooni ajal toimus 28. detsembril 1848 Austria ja Ungari vägede vahel Szikszó lahing.
Linnaõigused sai Szikszó 1989. aastal.
Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal
pisi|260px|Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal, vaade lõunast-edelast
Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal (vene keeles Собор Рождества Пресвятой Богородицы, Sobor Roždestva Presvjatoi Bogoroditsõ; ka Богородице-Рождественский собор) on kirik Venemaal Suzdalis. Hoone on mongolite vallutuse eelse Venemaa ehituskunsti tähelepanuväärne näide. On kantud koos kõrval asuva piiskopilossi ja kellatorniga UNESCO maailmapärandi nimistusse Vladimiri-Suzdali arhitektuurikoolkonna ehitismälestisena. Tänapäeval tegutseb Suzdali kremli muuseumi ühe osana, kuid hoonet kasutab ka Vene Õigeusu Kirik.
Ehituslugu
Jumalaema Sündimise katedraal, Suzdali vanim säilinud ehitis, on püstitatud aastail 1222–1225, Vladimiri ja Suzdali vürsti Juri Vsevolodovitši valitsusajal. Müürid on laotud tahutud kantkividest ning kaunistatud raiddekooriga. Ehitusmaterjaliks on poorne lubjakivi (halvema kvaliteediga võrreldes näiteks varasemate Andrei Bogoljubski ehitistega Vladimiris).
Katedraal polnud esimene kirik Suzdalis – on teada, et täpselt samal kohal asus 12. sajandi lõpus Vladimir Monomahhi käsul Kiievi või Bütsantsi meistrite ehitatud, Jumalaema Uinumisele pühitsetud telliskirik. Esimene teade Suzdali Jumalaema Sündimise kiriku kohta pärineb 1222. aastast Lavrenti leetopissist:
1225. aastal pühitseti kirik Jumalaema Sündimisele. 1233. aastal oli kiriku sisemus kaunistatud freskodega ja põrandad kaetud terrakotaplaatidega. 1238. aastal elas kirik üle linna vallutamise mongolite poolt, kiriku sisemus rüüstati, kuid hoone jäi alles.
1445. aastal, kui Kaasani khaani väed rüüstasid Suzdali, kirik põles ja kiriku võlvid purunesid. Alles 1530. aastal alustati Vassili III käsul selle taastamist, kiriku seinte ülemine osa lammutati kuni petikarkaadideni ning laoti telliskividest uued seinad, kiriku põhiplaan jäi endiseks. Katusele püstitati endise kolme asemele viis kõrget kitsaste akendega tambuuri ja viis kuplit.
1634. aastal maaliti kiriku sisemus uuesti, suurendati aknaid ning ehitati juurde väike külgkabel. 1635. aastal püstitati kirikust lõuna poole kõrge kaheksanurkse telkkiivriga kellatorn. Sajandi lõpus lammutati kiriku suured koorirõdud.
Pärast 1719. aasta suurt tulekahju ehitati kirikule sirge servaga püramiidkatus ja kirik saab sibulkuplid, põhjakülge ehitati juurde kabelid. 19. sajandil ehitati ka lõunafassaadile kabel ja küttesüsteemi ümberehitamisega püstitati apsiidide kohale korsten.
1930. aastatel lõpetati kirikus jumalateenistused ja alustati arheoloogilisi kaevamisi, ühtlasi hakati uurima hoone ehituslugu. 1938. aastal avastai restaureerimise käigus lõunapoolsest apsiidist 13. sajandi freskod.