cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Gilded Age: A Tale of Today
pisi|Teose originaaltrüki esikaas "The Gilded Age: A Tale of Today" on Mark Twaini ja Charles Dudley Warneri kahasse kirjutatud romaan, mis ilmus aastal 1873. See on Ameerika kodusõja järgne satiir ahnusest, liiasusest ja poliitilisest korrumpeeritusest.
Ismail Isakov
Tulbirevolutsiooni järel 2005. aasta märtsis sai Isakovist Kõrgõzstani kaitseministri kohusetäitja. Septembris nimetati ta kaitseministriks ja püsis ametis 2008. aasta maini. 2008. aasta maist septembrini oli Isakov Kõrgõzstani julgeolekunõukogu sekretär.
2008. aasta detsembris esitati Isakovile süüdistus raha mittesihipärases kasutamises ja talt võeti allkiri, millega ta kohustus riigist mitte lahkuma. 2008. detsembrist 2009. aasta maini oli Isakov partei Džangõ Kõrgõzstan peasekretär, mais heideti ta parteist välja.
2010. aasta jaanuaris mõisteti Isakov kaheksaks aastaks range režiimiga kolooniasse, talt võeti kindralleitnandi auaste. 2010. aasta Kõrgõzstani revolutsioon vabastas Isakovi, 8. aprillil nimetati ta Ajutise Valitsuse liikmeks, ja 11. aprillil kaitseministriks. Alates 13. maist oli Isakov ühtlasi valitsuse eriesindaja Oši, Džalalabati ja Batkeni oblastis.
Tema tegevusetus Lõuna-Kõrgõzstani juunis haaranud etnilise konflikti ajal pälvis rahvusvahelise uurimiskomisjoni raportis kriitikat.
20. juulil astus Isakov seoses kavatsusega osaleda parlamendivalimistel ministriametist tagasi.
Żychlin
Żychlin on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Kutno maakonnas, Żychlini valla halduskeskus. Żychlin asub Kutnost 18 km idas.
Asulat on ürikutes esimest korda mainitud 1332. aastal. Żychlin sai linnaõigused enne 1397. aastat. 1870. aastal kaotas Żychlin linnaõigused, kuid sai need tagasi 1924. aastal.
Schneealpe
Schneealpe või Schneealm on lubjakivimassiiv Põhja-Lubjakivialpides Steiermargi-Alam-Austria piiril. Selle kõrgeim punkt on Windberg (1903 m mere pinnast). Teised tipud on Ameisbühel (ka Amaißbichl, 1828 m, idas, Steiermargi-Alam-Austria piiril), Schönhaltereck (1860 m, Windbergist läänes) ja Donnerwand (1799 m, loodes).
Selle oruasulad on Hinternaßwald kirdes, Altenberg an der Rax idas, Kapellen ja Neuberg an der Mürz lõunas, Mürzsteg ja Frein an der Mürz läänes. Schneealpest põhjapool asuvad metsaga kaetud mäed ja künkad on asustamata.
Schneealpenhaus ja mitu alpiniiduhütti asuvad kõrgplatool kõrgusel u. 1780 m. Platoo läänepoolsel perimeetril Hinteralmil on veel üks Alpiklubi hütt Hinteralmhaus. Põhjapiirkonnas on Kalte Mürzi lähteala. Schneealpe piirkond kuulub koos Raxi ja Schneebergiga Esimese Viini mägiallika torujuhtme (I. Wiener Hochquellenwasserleitung) valgalasse. Joogivesi juhitakse Schneealpe tunneli kaudu, mille Viini linn aastatel 1965-1968 ehitas, Hinternaßwaldi.
Zaroštšenske
Zaroštšenske (ukraina keeles Зарощенське) on kahe ruutkilomeetri suurune küla Ukrainas Donetski oblastis Šahtarski rajoonis. <mapframe latitude="47.981649" longitude="38.472404" zoom="11" width="452" height="417">{ "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 38.449215,         47.990368        ]      }    }  ] }
Küla asub 9 km Šahtarski linnast lõuna suunas. 2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 348 inimest, nendest 53,74% ukrainakeelseid ja 46,26% nimetas emakeeleks vene keelt.
Alatest 2014. aasta augustist on küla okupeeritud venemeelsete jõudude poolt.
Tsvižõn
Tsvižõn (ukraina keeles Цвіжин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 234. Pindala on 0,554 km².
Kurruline tuhmik
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas mitmetes metsatüüpides, kaljudel ja liivikuil.
Sirkka Selja
pisi|Sirkka Selja (1940) Sirkka Selja (kodanikunimi Sirkka-Liisa Tulonen; 20. märts 1920 Hämeenkoski – 17. august 2017 Hollola vald) oli soome luuletaja.
Quod licet Iovi, non licet bovi
Quod licet Iovi, non licet bovi on ladinakeelne väljend, mis otsetõlkes tähendab "Mis on lubatud Jupiterile, ei ole lubatud härjale." Selle fraasi lõi vanarooma näitekirjanik Terentius, millega vihjatakse kaksikmoraalile, mis lubab mistahes tegusid sotsiaalselt kõrge staatusega ja eesõigustega isikutele (ehk "eliidile"), küll aga on keelatud teistele (ehk "pööblile").
Rubanka (Kozjatõni rajoon)
Rubanka (ukraina keeles Рубанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 141. Pindala on 1,56 km².
Liina Keevallik
Liina Keevallik (sündinud 22. aprillil 1972 Tallinnas) on eesti teatri- ja filmikunstnik.
Töö
Liina Keevallik on töötanud kunstnikuna Makarov Muusik Managementis, olnud Von Krahli Teatri peakunstnik, rahvusooperi Estonia peakunstnik ja juhendanud Eesti Kunstiakadeemia üliõpilasi. Alates 2003. aastast on Liina Keevallik vabakutseline kunstnik ning teinud filme, lava- ja filmikujundusi nii Eestis kui ka teistes Euroopa riikides.
Ta on korraldanud ja kujundanud festivale, osalenud oma teostega näitustel, kirjutanud stsenaariume ja näidenditekste, koostanud artikleid ja tõlkinud.
NiWi
pisi|NiWi mänguasjade reklaam ajalehes Postimees 1934 NiWi oli Nikolai Willeri loodud ettevõte Tartus, mis valmistas mänguasju.
Liina Keevallik
Isiklikku
Liina Keevallik on Sirje ja Andres Keevalliku tütar. Tema õde on keeleteadlane Leelo Keevallik. Tema isapoolne vanaisa oli põllumajandusteadlane Edgar Keevallik ja emapoolne vanaisa oli füüsik Harald Keres.
NiWi
Ajalugu
Enamasti valmistas NiWi vineerist mänguasju ja figuure. Vineerist figuurid olid oskuslikult väljasaetud ja peene joonega mõlemalt küljelt maalitud. Figuurid kujutasid loomi, linde, inimesi, puid ja lilli. Figuure müüdi üksikult. Nende figuuride abil said lapsed luua terveid stseene metsast, talumajapidamisest ja koduõuest. Peale selle tegi Willer ka kahemastilisi purjekaid, liikuvaid groteskseid kloune, puust kahureid ja sõdureid, kiik- ja kepphobuseid, järelveetavaid lülilisi mänguasju, pähklipurejaid, maju ja palju muud. Lisaks mänguasjadele valmistas NiWi dekoratiivseid esemeid, eesti rahvapäraste mustritega puust suveniire, munatopse jms
Nikolai Willer kavandas kõik tooted ja valmistas ka näidised otsast lõpuni ise. Näidiste alla kirjutas „Muster“. Valmistoodangu kvaliteeti kontrollis Willer samuti isiklikult. Müüki läinud mänguasjade alla vajutati töökojas templiga ringikujuline tootemärk, mille sees kiri „Ni-Wi“.
Kuna Willerite perekond lahkus 1939. aastal olude sunnil Eestist, siis NiWi töökoja vallasvara natsionaliseeriti 1940. aastal ning liideti ettevõttega „Mäng ja Kool“, mille alla koondati ka teistelt mänguasjatöösturitelt Oskar Luigelt ja Karl Kolgilt riigistatud varad.
Nikolai Willeri mänguasjad Tartu Mänguasjamuuseumis
pisi|Nikolai Willeri taluhoovi kujutavad mänguasjad 1930. aastatest Tartu Mänguasjamuuseumi esemekogusse jõudsid Nikolai Willeri mõned mänguasjad 2010. aastal, kui Willeri Saksamaal elanud tütar Renata need muuseumile annetas. Muuseumi kogus on Willeri mänguasjadest enim esindatud vineerist mängufiguurid. Willeri mänguasju saab näha mänguasjamuuseumi põhimaja teisel korrusel, Eesti tootjate püsinäituse vitriinides. Lisaks saab esemetega tutvuda Tartu Mänguasjamuuseumi digiarhiivi vahendusel.
Rukkileib
pisi|Haputainast rukkileib kreeka pähklitega Rukkileib on leib, mida valmistatakse peamiselt rukkijahust. See võib olla hele või tume, sõltuvalt kasutatud jahust ja lisatud värvainetest. Tavaliselt on rukkileib tihkem kui nisujahust sai. Selles on rohkem kiudaineid kui saias, tavaliselt on see ka tumedam ja tugevama maitsega. Rukkileib on märksa tervislikum kui sai.
Rukkileiba tuntakse peamiselt Põhja-Euroopas, kus see oli põhitoidus kuni keskajani. Rukkileib on tänini kõige populaarsem leivatüüp Austrias, Soomes, Eestis, Taanis, Lätis, Leedus, Poolas, Valgevenes, Slovakkias ja Venemaal. 500. aasta paiku levis see ka Suurbritanniasse, kui saksi ja taani hõimud tõid Briti saartele rukkikasvatuse. Osa rukkileiva populaarsusest põhjustab rukki hea kasv just jahedamas kliimas.
Biokeemia
Ehkki rukis ja nisu on geneetiliselt küllalt sarnased, et ristuda (tulemuseks on hübriid tritik), on nende biokeemia piisavalt erinev, et mõjutada leivavalmistamist. Võtmeküsimus on erinevad amülaasid – ensüümid, mis lõhustavad tärklise suhkruks. Nisu amülaasid lagunevad üldjuhul kuumuses ja seepärast ei mõjuta tugevat nisugluteeni, mis annab saiale selle struktuuri. Rukki amülaasid püsivad aga ka märksa kõrgemal temperatuuril. Kuna rukkigluteen ei ole kuigi vastupidav, põhineb rukkitaina struktuur komplekssetel polüsahhariididel, sealhulgas rukkitärklisel ja pentosaanidel. Selle tulemusel suudavad rukkijahu amülaasid lagundada taina struktuuri, takistades taina kerkimist.
pisi|Tume rukkileib Taina halva kerkimise probleemile on kaks lahendust. Piirkondades, kus nisu oli raske saada, sest see ei kasvanud seal ja mujalt toomine läks kulukaks, kasutati traditsiooniliselt taina hapendamist, et vähendada rukkiamülaaside mõju. Taina happelisuse tõus ei lase aga kasutada suhteliselt happekindlal Saccharomyces cerevisiae 'l põhinevat pagaripärmi. Selle asemel tarvitatakse looduslikult happelisi Lactobacillus 'e haputainakultuure, mis tõstavad leiva happelisust, annavad happekindla pärmi ja aitavad tärklisel tainas želatiinistuda. Sel meetodil saadakse kergemad leivad.
Piirkondades, kus suure gluteenisisaldusega kõvanisu on kergesti kättesaadav, võib vajadust keeruka bakterite ja pärmi polükultuuri järele vähendada või sellest sootuks vabaneda, lisades rukkijahule kõvanisujahu. Selles sisalduv gluteen kompenseerib amülaasi mõju tärklisele tainas ning laseb leival säilitada küpsemise ajal oma struktuuri. Taolise jahusegamise teel valmistatakse ka USA-s tuntud "deli rye" leiba. Suure gluteenisisaldusega nisujahuga saab teha ka mitmeviljaleiba nagu Ameerika rye and Indian, milles segatakse rukki-, nisu- ja maisijahu.
Rukkileivas leidub fenoolhappeid ja ferüülhappe dehüdrodimeere.
Enno Paikre
Enno Paikre (24. aprill 1937 Tallinn – 10. oktoober 2014 Tartu) oli eesti insener, tehnikaajakirjanik ja kirjastaja.
Rukkileib
Tüübid
Puhtas rukkileivas on üksnes rukkijahu ilma lisanditeta. Saksa pumpernikkel on tume, tihe ja tihke tekstuuriga päts, mis tehakse täisterajahust, tavaliselt nisujahu lisamata, küpsetades leiba pikka aega madalal temperatuuril kaetud plekknõus. Rukki- ja nisujahu segust tehakse sageli rukkileiba, mis on heledam ja kergema maitsega kui pumpernikkel. Rukkileivas võib kasutada nii heledamat kui ka tumedamat rukkijahu; jahu liigitatakse vastavalt kliide ja iduosakeste hulgale jahus. Tumedama värvi saamiseks lisatakse rukkileivale tihti pruunistatud suhkrut või maltoosat, maitselisandeiks kasutatakse kõige sagedamini köömneid. Harvem lisatakse rukkileivale pähkleid, rosinaid, marju või mitmesuguseid seemneid.
Enno Paikre
Elukäik
Enno Paikre lõpetas 1956. aastal Tallinna 10. Keskkooli. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna autotranspordi eriala.
Ta töötas Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi ametnikuna, oli transporditehnika volitatud insener.
Rukkileib
Tüübid
Ameerika Ühendriikides sisaldab rukkileivana sildistatud ("rye") leib peaaegu alati köömneid, vastasel juhul on sildile märgitud "seemneteta" ("unseeded"). Kanadas (eriti Montrealis) pole rukkileibades enamasti köömneid ning köömneleibadel on kiri "kimmel". Haruldasemates rukkileibades tarvitatakse jahvatatud vürtse nagu fenkol, koriander, aniis, kardemon ja sidrunikoor. Pruunistatud suhkru ja maltoosa kõrval lisatakse väga tumedatesse leibadesse nagu pumpernikkel värvi ja maitse jaoks ka kohvi, kakaod või isegi praetud leivapuru.
Enno Paikre
Elukäik
Ta oli 1970. aastate algusest kuni 1990 autotranspordi ja logistikaajakirja Autotransport ja Maanteed üks artiklite autoreid. Aastatel 1991–2010 oli ta autotranspordi ja logistikaajakirja Transport ja Teed kirjastaja, kirjutades palju artikleid ka ise.
Rukkileib
Puhas rukkileib
Lihtsat puhast rukkileiba saab valmistada haputainajuuretisest ja rukkijahust. See ei kerki samamoodi nagu nisutainas, kuid on niiskem ja säilib oluliselt kauem. Sellist leiba nimetatakse sageli "mustaks leivaks" (inglise keeles black bread, saksa keeles Schwarzbrot, vene keeles чёрный хлеб nende tumeda värvi järgi (see tuleneb pikemast küpsetusajast, mistõttu koorikus toimub Maillard'i reaktsioon).
Enno Paikre
Isiklikku
Enno Paikre isa oli Evald Paikre, vend Toivo Paikre ja vanaisa Aleksander Paikre. Enno Paikre abikaasa oli Enna Paikre.
Rukkileib
Puhas rukkileib
Saksa täisteraleib (Vollkornbrot) on üsna tüüpiline näide, selles on nii rukkijahu kui ka terveid rukkiteri (mida enne tainasse lisamist tavaliselt leotatakse üleöö). Seda süüakse nii eelroogade kõrvale nagu suitsukala ja kalamari kui ka võileivamaterjalina. Sarnane saksa leib pumpernikkel on veelgi tumedam, kuna selles kasutatakse praetud leivajääke jms lisandeid. Leiva tiheduse tõttu kasutatakse juuretises pärmi nii leiva kääritamise kui ka kergitamise jaoks. Taani rukkileib (rugbrød) valmib enamasti haputainast, milles on kas puhas rukkijahu või on sellesse segatud rukkiteri. Kui tainasse on lisatud nisujahu, pole see mitte rugbrød, vaid lihtsalt leib (brød). Maitseks võidakse lisada mitut sorti seemneid, näiteks kõrvitsa- ja mooniseemneid ning köömneid. Rugbrød on lõunasöögi oluline osa, millele pannakse tavaliselt külma või kuuma liha, kala, juustu vms.
Puhtad rukkileivad võivad säilida väga kaua – mitte päevi, vaid kuid. Seepärast on need populaarne teemoon paadireisidel ja matkadel. Tiheduse tõttu lõigatakse leib väga õhukesteks, vahel vaid mõne millimeetri paksusteks viiludeks ning seda müüakse viilutatult.
Segujahust leib
Üsna sageli lisatakse rukkijahule muid teravilju või seemneid. Näiteks on Lõuna-Saksamaal ja Šveitsis levinud täisteraleiva variant, mille on rukkiterade asemel päevalilleseemned, mõnes retseptis kasutatakse ka nisuteri. Põhja-Ameerika koloniaalajastul oli eriti USA-s tavaks segada rukkijahu maisijahuga ("rye and Indian", 'rukki- ja indiaanileib'); neile võidi omakorda lisada nisujahu ("thirded bread", 'kolmetine leib'). Nii saadi leib, mis on küll õhulisem kui puhas rukkileib, ent siiski raskem kui kallis puhtast nisujahust sai, mis hiljem Ameerikas tavaliseks muutus.
pisi|Nisu-rukkileib Nisu-rukkileivad, eriti kerge rukkileib (sissel) ja Ameerika pumpernikkel, samuti leivatüüp nimega "marble rye" ('marmorrukkileib') on lähedalt seotud Ameerika juudi köögiga, eelkõige kulinaariapoodidega. Nende põhiline koostisosa on valge nisujahu (sageli vähem puhtal kujul, liht- või kroovjahuna), millele on värvi ja maitse jaoks lisatud olulises koguses rukkijahu. Tainal lastakse sageli (ehkki mitte alati) osalt või tervenisti koos haputainaga, ent vahel lisatakse ka pisut sidrunhapet või äädikat, et neutraliseerida suurema happesuse abil rukkiamülaasid. Niinimetatud "juudi rukkileiba" (Jewish rye) maitsestatakse ka tervete köömnetega ning kaetakse munaglasuuriga; traditsiooniliselt süüakse seda soolaste lihatoodetega nagu lihakonservid, basturma ja (väljaspool koššer-tavasid) sink. Rukkijahule võidakse lisada suure gluteenisisaldusega nisujahu, et tainas sobiks ka sõõrikute küpsetamiseks. Juudi stiilis Ameerika rukkileiba nimetatakse vahel corn bread ('maisileib') või corn rye ('maisi-rukkileib'); see nimetus tuleneb maisijahu kasutamisest kattematerjali ja abivahendina köögis ning ei tähenda tingimata, et maisijahu leiduks ka tainas.
Rukkileiva ameerika juudi versioonil on mitmesuguseid Ida-Euroopa eelkäijaid, sealhulgas vene tüüpi leib ja Riia tüüpi rukkileib. Skandinaavias tehakse sarnast leiba vahel magusainete või sidrunikoorega, samuti lisatakse piduleibadesse (nt Rootsi limpa) vürtse nagu aniis, fenkol või kardemon.
Kanadas tuntakse Winnipegi tüüpi rukkileiba, milles tegelikult on rukkijahu vähe või üldse mitte. Seda juudi ja slaavi mõjudega leiba tehakse hoopis nisujahust, millele lisatakse koredat rukkijahu või rukkiteri, sageli ka köömneid ja muid maitsetaimi.
Kuivikud
pisi|Skandinaavia [[näkileib]] Rukkijahust leivakuivikud jagunevad kolme sorti: pärmiga kääritatud kuivikud, haputainaga kääritatud kuivikud ja näkileivad. Enamik Skandinaavia kuivikuid küpsetatakse pärast 3–4-tunnist kääritust. Haputainast kuivikuid süüakse Soomes, Eestis, Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal ja Indias. Näkileiba küpsetatakse ilma kergitusaineteta, Rootsis tuntakse seda nime all knäckebröd ja Soomes on see näkkileipä. Tainas saab õige tekstuuri segamisest, mille käigus lisandub jahutatud tainasse õhk; see muudab ka valmis leiva värvi vahel peaaegu valgeks, ehkki mitte kõik kuivikud pole heledad. Leivakuivikud säilivad kaua tänu eriti väiksele veesisaldusele (5–7%).
Üks tuntumaid rukkijahust leivakuivikute tootjaid ning üks suurimaid eksportijaid on Rootsi ettevõte Wasabröd.
Kiirleivad
Mõnikord tehakse rukkijahust ka keemilise kergitusega kiirleiba, kas siis vedelast või paksust tainast (nagu iiri soodaleib). Sellist jahusegu saab kasutada samamoodi kui täisnisujahu, kuna leivale annab struktuuri pigem muna kui teravilja gluteen.
Mõju tervisele
Rukkileivas on suures koguses kiudaineid ja väga vähe rasva. Rukkileib ei tõsta järsult veresuhkrut, nagu seda teeb sai.
Rebasmäe hoiuala
Rebasmäe hoiuala on hoiuala Võru maakonnas Setomaa ja Võru vallas. Hoiuala pindala on 32,1 ha
Hoiuala on moodustatud 2005, et kaitsta elupaigatüüpe ja kahte liiki: läikiv kurdsirbik ja kollane kivirik.
Michael Slote
Michael Slote on filosoof, Miami Ülikooli UST eetikaprofessor.
Varem on ta olnud Marylandi Ülikooli ja Trinity College'i (Dublin) filosoofiaprofessor.
Ta tegeleb moraalifilosoofiaga, pooldab vooruseetikat ja hoolimiseetikat. Metaeetikas pooldab ta moraalisentimentalismi.
San Ramon
San Ramon on linn USA-s California osariigis Contra Costa maakonnas. See asub San Franciscost umbes 55 km kaugusel idas San Ramoni orus. San Ramon piirneb põhjas Danville'iga ja lõunas Dublini linnaga Alameda maakonnas.
Michael Slote
Moraal ning enda ja teise asümmeetria
Artiklis "Morality and Self-Other Asymmetry" (1984) toob Slote välja tavamoraali ühe erinevuse teokonsekventsialismist, mida varem peaaegu ei märgatud. Üks teoutilitarismi ja üldse teokonsekventsialismi märkimisväärsemaid jooni on apelleerimine ebaisikulise heasoovlikkuse vaatekohale. Teoutilitarism ja teokonsekventsialism peavad moraalselt õigeteks või kohustuslikeks tegusid, mis toovad kaasa parimad tagajärjed maailmale kõrvalt vaadates, arvestamata seda, kes olen mina ja mis on minu soovid ja mured. Tervemõistuslik moraal erineb teoutilitarismist ja teokonsekventsialismist selle poolest, et ta peab teatud laadi tegusid kohustuslikeks, kuigi nende tagajärjed on halvemad kui mõnel alternatiivil. Selliste kohustuste esmane näide on olnud "kõrvalpiirangud", mille tõttu ei tohi tappa süütut inimest, isegi kui sellega hoitakse ära viie süütu inimese tapmine kellegi teise poolt. Eeldatakse, et tapmine on väär isegi juhul, kui ebaisikulisest vaatekohast toob see kaasa parema asjade seisu. Enamik inimesi pooldab selliseid deontoloogilisi piiranguid. Teine tervemõistuslik kõrvalekalle ebaisikulisest vaatepunktist lubab igal subjektil mingil määral eelistada oma muresid, projekte ja kohustusi, kuigi see takistab ebaisikulise heasoovlikkuse seisukohast objektiivselt parimate asjade seisude tekitamist. Bernard Williams, Thomas Nagel ja Samuel Scheffler on kaldunud eeldama, et need kaks mittekonsekventsialistlikku elementi tavamoraalis on selle kaks peamist erinevust teokonsekventsialismist, ning püüdnud kindlaks teha, mil määral need lahknevused ebaisikulisest vaatekohast on õigustatavad.
San Ramon
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 84 605. Aastal 2010 oli elanikke 72 148. See on elanike arvult maakonna neljas linn. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 53,6% rahvastikust valged, 35,6% aasialased, 2,8% afroameeriklased ja 0,3% põlisameeriklased. Ladinaameeriklaste osatähtsus (sõltumata rassist) oli 8,7%.
San Ramon sai linnaõigused 1. juulil 1983. Linn sai nime indiaani päritolu loomakarjuse järgi, kes 19. sajandil sellel alal asunud rantšos lambaid karjatas.
San Ramonis valitseb soojade ja kuivade suvedega ning võrdlemisi lühikeste pehmete ja niiskete talvedega vahemereline kliima. Aasta keskmine sademete hulk on 672 mm. Suurem osa sademetest langeb novembrist märtsini. Suvekuudel sajab väga harva.
Šamil
Imaam Šamil (26. juuni 1797 Dagestan – 4. veebruar 1871 Mediina) oli avaari päritolu Põhja-Kaukaasia islamirahvaste poliitiline ja usuline liider.
San Ramon
San Ramonis asub energiaettevõtte Chevroni peakorter.
Linna läbib maantee Interstate 680.
Wieruszów
Wieruszów on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Wieruszówi maakonna ja Wieruszówi valla halduskeskus. Wieruszów asub Łódźist umbes 105 km lääneedelas.
Wieruszów sai linnaõigused 1368. aastal. 1870. aastal Wieruszów kaotas linnaõigused, kuid sai need 1919. aastal tagasi.
Michael Slote
Moraal ning enda ja teise asümmeetria
On veel üks erinevus: tavamoraali järgi on lubatud mitte taotleda oma kasu ja soosida teisi, isegi kui tagajärjed ei ole ebaisikulisest vaatekohast optimaalsed. Kui mul on valida suurema kasu vahel endale ja suurema kasu vahel teisele, ja muud asjaolud pole olulised, siis tervemõistusliku moraali järgi on lubatud ohverdada enda kasu teise kasu nimel. Kui puudub eriline suhe teisega või eriline kohustus tema ees, siis võib terve mõistus pidada seda küll ebamõistlikuks, rumalaks või asjatuks, kuid mitte moraalselt vääraks. Samuti kui ma jätan kasutamata võimaluse nautida või jätan kannatuse ära hoidmata (eeldusel, et see teisi inimesi ei puuduta), siis teokonsekventsialismi seisukohast on see väär, tavamoraali seisukohast mitte. Nii et tavamoraal sisaldab enese ja teise asümmeetriat. Kui on kerge ära hoida kellegi teise kannatust ja seda ei tehta, siis seda peetakse tavaliselt moraalselt vääraks, iseenda puhul saab rääkida ainult laiskusest, hullumeelsusest või mõttetusest. On juhtumeid, kus peetakse kohustuslikuks ära hoida kellegi suuremat kannatust enda väiksema kannatuse hinnaga, aga teha ümberpöördult on ainult ebamõistlik, rumal või kohutavalt isetu.
Tervemõistuslik moraal soovitab ja paljudel juhtudel nõuab heasoovlikkust, kuid heasoovlik toimimine ei ole sama mis hüve maksimeerimine. Kui keegi teeb midagi enda heaks, saamata teha midagi teiste heaks või midagi enamat enda heaks, siis ta ei toimi heasoovlikult, aga kui ta soosib teisi enda arvel, siis ta on heasoovlik, sest heasoovlik saab olla ainult teiste, mitte enda suhtes. See sügavalt juurdunud asümmeetria peegeldab sügavat tunnet, et ei teiste soosimises või ükskõiksuses oma heaolu suhtes pole midagi moraalselt väära (kui see pole vastuolus muude kohustega, näiteks lubadusega enda eest hoolitseda, ega vähenda teiste aitamise võimet. (Utilitarism soovitab "ebaisikulist heasoovlikkust".)
Subjekti ohverdavad lubatavused ei ole ebaisikulise moraali vaatekohast aktsepteeritavad ning konsekventsialistlik ebaisikuline moraal lükkab enese ja teise asümmeetria tagasi. Slote arvab, et tõenäoliselt just selle asümmeetria pärast ei ole need aktsepteeritavad. Näiteks keelab tervemõistuslik moraal kedagi teist katki lõigata, et haigete elu päästmiseks terveid elundeid saada, ei keela aga selleks ennast katki lõigata. Robert Nozick, Thomas Nagel ja Samuel Scheffler on osutanud deontoloogiliste kitsenduste problemaatilistele aspektidele, aga enese ja teise asümmeetriat ei ole kommenteeritud. On öeldud, et kui süütu inimese tapmine on nii vastuvõetamatu, siis miks peaks olema vastuvõetamatu toimida selliseid tegusid minimeerides (tappa üks, et ei tapetaks viit). Aga (mitte ainult konsekventsialismi seisukohast) on lisaveidrus selles, et kuigi teist inimest ei tohi tappa, et viit tapmist ära hoida, ennast siiski võib. (Scheffler mainib asümmeetriat ühel korral kogemata.) Nii et tervemõistuslik deontoloogia on keerulisem ja problemaatilisem, kui on arvatud. Ka deontoloogiline enese ja teise asümmeetria peegeldub moraalikriitika keeles: näiteks enesetappu ei nimetata mõrvaks ja nagu juba Aristoteles mainib, on raske, kui mitte võimatu kujutleda olukorda, kus keegi on iseenda vastu ebaõiglane. Nähtavasti peegeldavad need keelelised eristused tervemõistusliku moraali sügavaid eeldusi, kuigi me muidugi võime neid revideerida. Teokonsekventsialism eitab kõik enese ja teise asümmeetria vorme.
On veel üks põhjus, miks enese ja teise asümmeetria on veider. Tavamoraali järgi sõltuvad meie kohustused teiste suhtes sellest, kui lähedased suhted meil nendega on. See peegeldab asjaolu, et me hoolime oma sõpradest ja sugulaste heaolust rohkem kui teiste omast, ning tavamoraal omistab meile nende suhtes erineva tugevusega kohustused. Ent tavamoraali järgi katkeb see proportsioon seal, kus jõutakse iseendani: puudub otsene moraalne kohustus tegutseda iseenda heaks või hoolida omaenda projektidest, kuigi loomupäraselt on tal just iseenda suhtes kõige suurem hoolimine.
On püütud sõnastada aktsepteeritavaid deontoloogilisi käitumispiiranguid, mis on paljudel juhtudel meie intuitsiooniga kooskõlas. Paljud autorid on hakanud käsitlema kõrvalpiiranguid süütute inimeste tapmisele mitteabsoluutsetena: terve mõistus võib lubada süütute inimeste tapmist ülemaailmse katastroofi ärahoidmiseks (Robert Nozick) ning Judith Thomson on väitnud, et mõnikord on lubatav põhjustada süütu inimese surma, näiteks võib rongi kõrvale pöörata, nii et surma saab üks inimene, mitte viis inimest rongis (Killing, Letting Die, and the Trolley Problem). Teised on apelleerinud topelttagajärje doktriinile ning väitnud, et süütuid inimesi võib tappa, kui see on piisavalt hea eesmärgi ettenähtav, kuid mitte kavatsuslik tagajärg. Tervemõistuslike deontoloogiliste piirangute sõnastamine osutub aina keerulisemaks. Mõned on väitnud, et need eristused on talumatult ebamäärased või mõttetud, teiste meelest ei ole neil moraalset kaalu, mida kõrvalpiirangutelt eeldatakse. Enese ja teise asümmeetriast tulenevaid klausleid pole seni arvesse võetud ja sõnastatud.
Enese ja teise asümmeetriat on raske motiveerida või seletada. Tundub näiteks, et ei sobi kaalutlused, mida on esitatud subjekti soosivate lubatavuste kaitseks: Bernard Williams apelleerib subjektide terviklikkusele ja Samuel Scheffler isikliku vaatekoha loomulikule sõltumatusele (kui just tegu pole masohhistiga, kelle kõrgema järgu projekt on nurjata madalama järgu projektid). On väidetud, et põhjus, miks mul on lubatud ennast kahjustada või mingit kasu vältida, kuna aga pole lubatud teist inimest kahjustada või takistada tal sarnase kasu saamist, on endale tehtavates tegudes kätkevas implitsiitses nõusolekus. Siis võib nimetatud asju ka teistele teha, kui nad on sellega nõus. Ent niisugune seletus ei ole piisav. Kui keegi irratsionaalselt palub mul teda tappa, siis on mul väär teda tappa, igatahes vääram kui irratsionaalselt ennast tappa, kuigi nõusoleku koha pealt vahet pole. (Võidakse öelda, et teise nõusolekut ei võeta nii tõsiselt või sõna-sõnalt kui enda oma, aga see on enese ja teise asümmeetria teisel kujul.) Kui ma saan vältida kas enda pikaajalist valu või sinu lühiajalist valu, siis võime olla mõlemad nõus, et minust oleks rumal vältida sinu valu; sa võid mitte nõustuda sellega, et ma võtan enda peale pikaajalise valu, et vältida sin lühiajalist valu, kuigi selles ei ole terve mõistuse seisukohast midagi moraalselt väära. Ja kui ma võin vältida kas enda lühiajalist valu või sinu pikaajalist valu, siis on moraalselt õige, et ma teeksin viimast, ja eeldatavasti sa ei oleks nõus, et ma teeksin esimest, ja see oleks väär. Nii et paistab, et õigsuse ja vääruse vaheline erinevus ei tule nõusolekust või mittenõusolekust. Tundub, et enese ja teise asümmeetriat ei saa seletada ka tavamoraali päritolu seletused, mis rõhutavad selle vajalikkust üldise heaolu jaoks. Näiteks Geoffrey James Warnocki järgi on moraali eesmärk parandada inimeste olukorda, töötades vastu meie piiratud sümpaatiatele, st meie kalduvusele eelistada ennast või väikest rühma, kuhu ma ise kuulun. Enese ja teise asümmeetria viitab küll sellele, et tavamoraal tahab meie sümpaatiatele vastu töötada, aga näitab meile, et see vastutöötamine ei ole täpselt ekvivalentne inimeste olukorra parandamise üldise eesmärgiga. Subjekti olukorra parandamine võib olla osa inimeste olukorra parandamisest üldse, kuid ei tööta mingil ilmsel moel vastu subjekti piiratud sümpaatiatele. Võib-olla siis selleks et õigustada või seletada lubatavust ignoreerida omaenda heaolu ning õigustada või seletada enese ja teise asümmeetriat üldiselt, tuleb käsitleda moraali eesmärgina piiratud sümpaatiatele vastutöötamist, mitte inimeste olukorra üldist parandamist. Niisugune õigustamine või seletamine oleks töömahukas, ja miks peaks piiratud sümpaatiatele vastu töötama kui mitte inimeste olukorra parandamise pärast? (Ka moraali sotsiobiologiline seletus lähtudes altruismi evolutsioonilisest mõjust ei tundu seletavat enese ja teise asümmeetriat.)
Enese ja teise asümmeetriat tuleb õigustada, sest hoolimata tavamoraali intuitiivsest veenvusest on ka teokonsekventsionalismil oma veenvus.
Šamil
Šamil juhtis Põhja-Kaukaasia rahvaste (tšetšeenide, tšerkesside ja dagestanlaste) vastuhakku Venemaa keisririigi vallutussõdades, kuid alistus 1859. aastal. 1869. aastal lubas tsaarivõim tal minna Mekasse.
Sarvkest
Sarvkest (ladina keeles cornea) on inimestel ja paljudel maismaa- ja veeloomadel silmamuna fibrooskesta osa. Sarvkest on silmamuna kattev eesmine läbipaistev osa, mis piirneb külgedelt ja tagant kõvakestaga.
Sarvkesta areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madudel
Madudel on tuvastatud silma sarvkest embrüonaalses arengujärgus, juba kolmenädalastel hariliku nastiku embrüotel.
Madude silma katab väljast läbipaistev silmakilbis, mis vahetub koos ülejäänud nahaga kestumise ajal. Madudel ei moodusta silmakilbis ja sarvkest üksteist katvaid kesti vaid neid eraldab vahekiht, mis kestumise käigus täitub lümfivedelikuga. Sarvkesta niisutamise ja toitmise eest hoolitseb vesivedelik, sekreedid suubuvad nina-pisara juhadesse ja selle kaudu suuõõnde.
Öise eluviisiga madudel on sarvkest suurem kui päevase eluviisiga madudel.
Inimestel
Sarvkest on silma kiudkesta kumerdunud ja läbipaistev osa. Sarvkesta taga on mitmekihiline lameepiteel, mis on varustatud närvilõpmetega. Närvilõpmed muudavad sarvkesta tundlikuks koeks – püüdes sarvkesta ja silma kaitsta sulgeme silmad üsna kiiresti, nn sarvkestarefleks. Sarvkesta mõõtmed ja paksus erinevad indiviiditi.
Sarvkest arvati koosnevat viiest kihist (eest-taha) :
2012. aastal avastasid Inglise Nottinghami ülikooli teadlased, et inimese sarvkihil on ka kuues kiht – Dua kiht.
Sarvkesta lihvimine silmakirurgias
Mõned nägemishäired alluvad erinevatele kirurgilistele muundustele, nii näiteks saab ka Eestis, vastavalt kliendi soovile ja silma anatoomilistele eripäradele, lasta silmakirurgidel töödelda spetsiaalsete laseraparaatidega ja meetoditega (näit LASIK) silma sarvkesta nii, et saavutatakse ihaldatud nägemisteravus nägemisabivahenditeta (prillide, läätsedeta).
Patoloogia
Inimestel seostatakse sarvkestaga mitmeid silmahaigusi, nagu sarvkestapõletik, sarvkestahaavand, sarvkestasade jpt.
Bettysbaai
Bettysbaai (inglise keeles Betty's Bay) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Overstrandi vallas. Linn asub Atlandi ookeani rannikul.
Vaalapüügijaam asutati Bettysbaai piirkonda 1912. aastal, linnaõigused sai 1930. aastal
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bettysbaai elanikest valgeid 72,61%, värvilisi 21,16%, mustanahalisi aafriklasi 3,70%, India või Aasia päritolu inimesi 0,29% ja teisi 2,32%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 60,43% inimestest, inglise keelt 36,45% ja koosa keelt 0,94%.
Lila Tretikov
Lila Tretikov (Лайла Третиков; sünninimi Ljalja Tretjakova (Ляля Третьякова); sündinud 25. jaanuaril 1978 Moskvas) on vene päritolu USA äritarkvaratehnoloog ja ettevõtja.
Ta oli Wikimedia Foundationi tegevdirektor 1. juunist 2014 kuni märtsini 2016.
Haridus
16-aastaselt kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus õppis California Ülikoolis Berkeleys arvutiteadust ja disaini ning uuris masinõpet.
Karjäär
1999. aastal alustas Tretikov karjääri Sun Microsystemsis insenerina Sun-Netscape Alliance'is, töötades Java serveritega. Peagi rajas ta tehnoloogiaturundusfirma GrokDigital.
2007–2014 oli Tretikov äritarkvaratootja SugarCRM (2011. aastal kliendibaasilt maailmas kolmas CRM-tarkvarafirma) infodirektor (chief information officer) ja asepresident insenerinduse alal. Ta on ka Zamurai Corporationi nõukogu nõunik.
2012. aastal pälvis ta 9. Stevie' auhinna (Stevie Awards) naisettevõtjate kategoorias.
Taluperemees
(Talu)peremees on talu eest vastutav isik ning talu omanik või rentnik, ühtlasi talurahva liige.
Taluperemehe abikaasa on (talu)perenaine.
Ajaloost
Keskajal nimetati peremeest Eestis adratalupoeg. Peremehed olid talupoegade ühiskonna kaalukaim osa. Nende õiguslik seisund oli ajaloo jooksul muutuv - keskaegsest pärisorjast rendiperemeheks ja 19. sajandil pärisperemeheks. Taluperemehel oli alati otsustav sõnaõigus, naiste töid ja tegemisi korraldas perenaine. Omaaegses külakogukonnas ja hiljem vallas olid peremehed juhtivad jõud.
Rikastunud eesti taluperemehi on alates 19. sajandist nimetatud rahvasuus halvustavalt ka hallparuniteks. Arvatakse, et sõna on tõlkelaen lätikeelsest fraasist (pelēkais barons). Eestis kasutati nimetust algul Liivimaal (eriti Mulgimaal), kust see levis ka mujale Eesti alale.
20. sajandi keskel toimunud kolhooside moodustamisega kaasnenud talude eksproprieerimine muutis peremehed olult senistele vabadikele ja sulastele sarnaseks.
Lubniewice
Lubniewice (saksa Königswalde) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Sulęcini maakonnas, Lubniewice valla halduskeskus. Lubniewice asub Gorzów Wielkopolskist umbes 25 km lõunas.
Turundusmeetmestik
Turundusmeetmestik (laiemalt tuntud kui 4P mudel) on meetmete kombinatsioon, mida ettevõte rakendab sihtturu mõjutamiseks. .
Selle mõiste võttis 1949. aastal esmakordselt kasutusele Neil Hopper Borden artiklis "The Concept of the Marketing Mix". N. Borden hakkas mõistet aktiivselt kasutama pärast seda, kui tema partner James Culliton oli 1946. aastal kirjeldanud turundajat kui koostisosade miksijat, kes kombineerib erinevaid turundusvõtteid, jõudes viimaks välja optimaalse lahenduseni, mis on ettevõtte jaoks kasulik. pisi|Turundusmeetmestiku skeem
J. McCarthy 4P-mudelid
1960. aastal pakkus E. Jerome McCarthy välja 4P-lähenemisviisi, mida kasutatakse laialdaselt tänapäevani. Paraku on 4P-mõtteviis liiga üldine, ei sobi iga olukorra jaoks ega sisalda tänapäeva turunduse elemente. Klassikaline turundusmeetmestik (inglise keeles marketing mix, vahel ka 4 P's ehk 4 P-d) käsitleb turundustegevuste kavandamisel nelja vaatenurka: hind (price), müügitoetus (promotion), toode (product) ja turustus (place).
Hind
Hind viitab rahale, mida klient toote eest maksab.
Hinnastrateegia:
Ivanivka (Stavõštše rajoon)
Ivanivka (ukraina keeles Іванівка) on küla Ukrainas Kiievi oblastis Stavõštše rajoonis. Elanike arv on 1300. Pindala on 4,631 km².
Turundusmeetmestik
Müügitoetus
Müügitoetus hõlmab suhtlust tarbija ja avalikkusega.
Eesmärgid:
Liigid:
Toode
Toode – kõik, mida turul pakutakse ning mis rahuldab tarbija vajadusi ja soove. Tooted jagunevad kaheks: materiaalsed (kaubad) ja immateriaalsed (teenused ja kogemused).
Toodete liigitus:
Turustus
Turustus tagab klientidele juurdepääsu pakkumisele ja nõudlusele ning tagab tarbijale mugavuse. Turustuse eesmärgiks on vähendada kulusid kontaktide loomisel ja tehingute sõlmimisel.
Turustus jaguneb kaheks:
Tuhu-Kesu linnuala
Tuhu-Kesu linnuala on linnuala, mis hõlmab alasid Pärnu ja Rapla maakonnas. Linnuala pindala on 19 296,6 ha
Kaitseala on moodustatud 2004, et kaitsta järgmisi linnuliike: kaljukotkas, merikotkas, soo-loorkull, punaselg-õgija, niidurisla, rabapüü, hallõgija, mustsaba-vigle, suurkoovitaja, väikekoovitaja, tutkas, sinikael-part, rüüt, vööt-põõsalind, teder, mudatilder, punajalg-tilder ja kiivitaja.
Linnualale jäävad järgmised sood ja rabad: Lihula raba, Tuhu soo, Avaste soo.
Christopher Browning
Christopher Robert Browning (sündinud 22. mail 1944 Durhamis, Põhja-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide ajaloolane, emeriitprofessor Põhja-Carolina Ülikoolis Chapel Hillis.
Ta on keskendunud holokausti uurimisele.
Sepikoda
pisi|Paekivist sepikoda eksponeerituna [[Eesti Vabaõhumuuseumis (2006)]] pisi|[[Tusti mõisa sepikoda]] pisi|Soome sepikoda Sepikoda (põhjaeesti murdes ka sepapaja, paja) on endisaegne hoone, kus tehti sepatöid. Sepikojas oli tulekoldeks ääs. Ääsi kõrval asus sepalõõts, ääsi ees paiknes pakule kinnitatud alasi. Sepikojas olid ka kruustangid jt sepatöödeks kasutatud töövahendid.
Christopher Browning
Bakalaureusekraadi sai ta 1967. aastal Oberlin College'ist ning magistri- ja doktorikraadi Wisconsini ülikoolist (vastavalt 1968 ja 1975. aastal).
Frédérick Gaudreau
Frédérick Gaudreau (sündinud 1. mail 1993 Bromontis Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Minnesota Wild.
Christopher Browning
2006. aastal valiti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks.
Sepikoda
Tänapäeval tehakse sepatöid töökodade spetsiaalselt ette valmistatud ja vastavate seadmetega varustatud ruumides.
Frédérick Gaudreau
Aastatel 2011–2014 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Shawinigan Cataractes ja Drummondville Voltigeurs. Hooajal 2013/14 pälvis ta liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava Frank J. Selke Memorial Trophy.
2014. aasta juunis sõlmis Gaudreau lepingu American Hockey League'i (AHL) klubiga Milwaukee Admirals. Hooajal 2015/16 sai ta AHL-is kirja 15 väravat ja 27 väravasöötu ning valiti 2016. aastal AHL-i tähtede mängule. 2016. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators. NHL-is debüteeris Gaudreau 22. oktoobril 2016 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. 2016/17 põhihooajal pääses ta NHL-is väljakule kokku üheksas mängus, kuid ühtegi väravat ta ei löönud. Gaudreau kutsuti hooaja 2016/17 väljalangemismängudes Predatorsi meeskonda pärast seda, kui Ryan Johanseni ja Mike Fisher vigastuste tõttu eemale pidid jääma. NHL-i väljalangemismängudes debüteeris Gaudreau 20. mail 2017 Läänekonverentsi finaali viiendas mängus Anaheim Ducksi vastu. Predators võitis Ducksi mängudega 4:2 ja pääses Stanley karika finaali, kus mindi vastamisi Pittsburgh Penguinsi. Stanley karika esimeses mängus 29. mail lõi Gaudreau ka värava, mis oli üldse tema esimene värav NHL-is. Teise värava lõi ta finaalseeria kolmandas mängus 3. juunil ja kolmanda neljandas mängus 5. juunil. Sellega sai Gaudreau esimeseks pärast Johnny Harmsi, kes oli oma kolm esimest väravat NHL-is löönud Stanley karika finaalmängudes (Harms oli seda teinud hooajal 1943/44). Predators kaotas Stanley karika finaalis Penguinsile mängudega 2:4. Predatorsi meeskonnas Gaudreau lõplikku läbilööki ei teinud. Põhihooajal mängides jäi tema parimaks vaid 2018/19. hooajal 55 mänguga kogutud kolm väravat ja üks väravasööt. Hooajal 2019/20 mängis ta taas vaid Admiralsi meeskonnas.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Pittsburgh Penguinsiga. Kuigi hooajal 2020/21 pääses Gaudreau NHL-is väljakule vaid 18 mängus, oli see hooaeg tema seni resultatiivseim NHL-is (2+8), lisaks lõi ta ühe värava väljalangemismängudes.
2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Minnesota Wildiga. Kohe hooajal 2021/22 kindlustas Gaudreau kindla koha Wildi põhikoosseisus ning tegi silmapaistva hooaja, kui oli meeskonnas resultatiivsuselt kuues mängija (14+30).
Christopher Browning
Teosed
"Tavalised mehed: Reserv Politseipataljon 101 ning lõplik lahendus Poolas" on Browningu 1992. aastal ilmunud raamat natsistliku Saksamaa Reserv Politseipataljon 101 liikmetest ning tegudest teise maailmasõja ajal. Seda peetakse Browningu tuntuimaks teoseks.
Browningu eesmärk on näidata ning mõista, kuidas saab hulk keskealisi töölisklassi inimesi olla suutelised tegema kuritegusid, mis iseloomustavad natsistlikku Saksamaad teise maailmasõja ajal. Teos kirjeldab piltlikult detailselt Pataljon 101 igapäevaseid kohustusi juutide otsimisest, kokku korjamisest kuni massihukkamisteni, hoides järjepidevalt tähelepanu keskpunktis üksikisiku tasemel tehtud otsuseid. Browning toetub tugevalt Stanley Milgrami kuulekuse eksperimentidele ning seletab Milgrami tööga Pataljon 101 liikmete tegusid.
Puzenieki
pisi|left|Puzenieki mõisa häärber Puzenieki on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Puze vallas. Puzenieki asub merepinnast 44 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Blāzmast 5, piirkonna keskusest Ventspilsist 40 ja Riiast 154 kilomeetri kaugusele. Külas on Puzenieki bussipeatus.
Sepikoda
Ajaloost
Arvatavasti võeti Eestis sepikojad kasutusele I aastatuhandel p.Kr., kui sepatöö muutus omaette käsitööalaks.
Puzenieki
Puzenieki mõisa juures kasvab ka mitu nimetut looduskaitsealust põlispuud.
Sepikoda
Ehitus
Sepikojad olid nelinurksed ilma laeta ruumid. Seinad ehitati palkidest, pae- või raudkivist. Katusekatteks olid mitmesugused looduslikud materjalid, ka paeplaadid. Põrandaks oli tasandatud ja tambitud maapind või savipõrand. Sepikoja tagaseinas paiknes ääs, mis oli välisseinte kõrguselt ümbritsetud kivimüüriga. Suurematele sepikodadele paigaldati kahe poolega väravad, mis võimaldasid veoki sisenemist. Ääs asetses vastu välisust(väravat), sest vanemad sepikojad said valgust vaid välisukse kaudu. Hiljem ehitati seina sisse ka luugiga suletavad avad või klaasitud aknad.
Tagumises välisseinas oli ääsiauk, kust visati välja raua kuumutamisel tekkinud räbu ja tuhk. Vanemad sepikojad olid enamasti korstnata, suits lasti välja viilus oleva ava kaudu. 19. sajandil hakati ehitama ääside müüridele toetuvaid pae- või telliskivikorstnaid. Mõnikord ehitati lõõr otsaseina sisse. Söetagavara hoiti eraldi ehitatud sütekambris.
Misurina järv
Misurina järv (itaalia keeles Lago di Misurina) on liustikujärv Kirde-Itaalias Veneto maakonnas Belluno provintsis Auronzo di Cadore vallas Misurinas. Misurina järv on Cadore suurim looduslik järv.
Dolomiitides, 1754 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 14 hektarit, pikkus 1000 meetrit, laius 300 meetrit, suurim sügavus 5 meetrit, valgla suurus 15 hektarit, rannajoone pikkus 2,6 km.
Järve jääl peeti Cortina d'Ampezzo 1956. aasta taliolümpiamängude kiiruisutamisvõistlused – viimased looduslikul jääl peetud olümpiamängude kiiruisutamisvõistlused.
2010. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused
Võistluspaigad olid Kölnis ja Mannheimis. Lisaks peeti MM-i avamäng Gelsenkirchenis, jalgpalliklubi Schalke 04 kodustaadioonil Veltins-Arenal. Saksamaa ja USA vahelises alagrupi avamängus sündis uus pealtvaatajate MM-i rekord, kui tribüünidel oli 77 803 pealtvaatajat.
Maailmameistrivõistluste korraldus oli sama, kui üheksal eelmisel korral. Algul mängiti neljas alagrupis, kus kolm paremat jätkasid vaheturniiril kahes alagrupis, mille kaks viimast selgitasid paremuse 13.–16. kohani ning meistriliigast kaks väljakukkujat. Kui Slovakkia oleks jäänud alagrupis neljandaks siis nemad ei langenuks I divisjoni, kuna nad korraldasid 2011. aasta maailmameistrivõistlused. Vaheturniiri mõlema alagrupi neli paremat mängisid veerandfinaalis, mille võitjad mängisid poolfinaalis. Poolfinaali kaotajad selgitasid pronksmedali saaja ja võitjad mängisid MM-tiitlile.
Alagrupid
Meeskonnad olid jagatud nelja alagruppi. Igas alagrupis kohtusid meeskonnad korra omavahel, seega kogunes meeskonnale kolm mängu ja kogu alagrupis kuus kohtumist. Mängud ei tohtinud lõppeda viigiga. Meeskond sai normaalajal lõppenud võidu eest tabelisse kolm punkti. Kui normaalaeg lõppes viigiga sai kumbki meeskond ühe punkti ja mängiti 5 minutine lisaaeg nelja väljakumängijaga vastasmeeskonnaga. Kui ka lisaajal ei selgunud võitja, võeti kasutusele trahvivisked. Lisaajal või trahvivisetest võidu saanud meeskond sai veel ühe punkti tabelisse.
E-vahegrupp
Vahegruppidesse võetakse kaasa ka alagrupis saadud punktid.
Soome püstkõrv
Soome püstkõrv on Soomest pärinev koeratõug.
Georg Koik
Georg Koik (24. detsember 1855 Sagevere – 22. september 1914 Helme) oli eesti vaimulik.
Georg Koik sündis Pilistvere kihelkonnas Kabala vallas Sagevere külas. Õppis aastatel 1865–1867 Kabala saksa eraelementaarkoolis, aastal 1868 Arussaare õigeusu kirikukoolis, aastatel 1871–1873 Viljandi kreiskoolis, aastatel 1873–1877 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1877–1883. Oli prooviaastal Viljandi Pauluse koguduses August Jakob Westren-Dolli juures. Ordineeriti 25. septembril 1883 Tartus õpetajaks.
Oli aastatel 1883–1885 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1885–1900 oli ta (introdutseeriti 16. juunil 1885) Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Oli 19. maist 1892–19. maini 1893 pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Aastatel 1900–1914 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja.
Georg Koik oli Eesti Üliõpilaste Seltsi, Eesti Kirjameeste Seltsi ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige. Ta tegi tõlketöid "Ristirahva Pühapäevalehes" avaldamiseks. Tal oli hea keeletunnetus. Jaan Bergmann (Paistu Maarja koguduse õpetaja) kirjutab, et 1885. a otsustas Viljandimaa sinod anda välja uue lauluraamatu ja selleks moodustati komisjon. Uue Lauluraamatu sissejuhatuses kirjutatakse, et 1887. a moodustas Liivimaa sinod uue lauluraamatu koostamiseks komisjoni, mille liikmeks keelelise korrigeerimise ülesannetes valiti Jaan Bergmann Paistust, kuid Bergmann räägib just Georg Koigi tõsisest tööst lauluraamatu redigeerimisel. Iga laul käis tema käest läbi ja tuli komisjonile tagasi rohkete ääremärkustega, näiteks: "Eestlane nii ei ütle!", "Ei kõlba!", "Käib Eesti keele vastu!", "Seda viisi mina seda salmi laulda ei või!", "Tingimata ümber teha!". Komisjon pidi siis mõtlema, mille poolest esitatud tõlge vigane oli ja leidma parema sõnastuse. Koik ei osanud sel juhul ise paremat sõnastust välja pakkuda ja jäi komisjoni tööst eemale. Siiski, pääses Uude Lauluraamatusse kolm tema tõlgitud laulu: numbrid 439 («"Ei ole raske usutee"), 450 ("Kristus on kuningas") ja 451 ("Küll raske meie usutee"). Neist keskmine on ka meie tänases, Kiriku laulu- ja palveraamatus number 299 all.
Aastal 1895 otsustasid Liivi- ja Eestimaa sinod redigeerida katekismust. Komisjoni kaasatud Georg Koik tõlkis peatüki "Õpetuse meelevallast pattu andeks anda ja kinnitada". Kui Uus Agenda ehk Kiriku Käsiraamat oli saksa keeles valmis saanud, kirjutas Georg Koik kindralsuperintendent Friedrich August Wilhelm Hollmannile Riiga: "Usaldage Agenda Eesti keelde tõlkimine minu kätte..." Kindralsuperintendendilt saabus aga vastus, et agenda on nii tähtis raamat, et seda võivad tõlkida üksnes kõige tuntumad ja tähtsamad Eesti kirjamehed. Georg Koigi kirjatöid tema aga ei tunne. Agenda tõlkimist G. Koigile ei usaldatud.