cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pakker Avio
Ajalugu
AS Pakker Avio asutati 12. juunil 1995. Pakker Avio on Balti riikide esimene litsentseeritud eralennukool, mis alustas lennukoolitusega aastal 1990. Alates sellest ajast on lennukooli lõpetanud enam kui 300 era- ja ametipilooti Eestist ja teistest Euroopa riikidest.
Tutvumislennud
Ettevõtte pakub tutvumislende lennukitel Cessna 172 ja helikopteril Robinson 22. Tutvumislennu käigus toimub enne lendu infotund, siis antakse lennukist ülevaade ning lõpuks lend reisijana. Lennu kestvus oleneb kliendi soovist. Tutvumislend toimub koos instruktoriga.
Tellimuslennud
Pakker Avio teostab tellimuslende, mis jagunevad kahte kategooriasse:
Lennuki rent
Lennuki rent on mõeldud isikutele, kes soovivad arendada oma lennuoskusi, koguda lennutunde või soovivad muul põhjusel lennata iseseisvalt. Esmakordsel rentimisel tuleb enne rentimist sooritada instruktoriga kontroll-lend.
Pakker Avio renditavate lennukite valikutes on:
Askorbiinhape
pisi|L-Askorbiinhape pisi|Askorbiinhappe molekuli mudel. Must on süsinik, punane hapnik ja valge vesinik pisi|Askorbiinhappe optilised isomeerid Askorbiinhape on keemiline ühend molekulivalemiga, mida enamasti samastatakse C-vitamiiniga. Askorbiinhappe korral võib olla tegemist optiliste isomeeride seguga ning C-vitamiinile vastavat toimet omab just askorbiinhappe L-vorm. Askorbiinhape on valge (või kollakas) kristalne pulber, ilma lõhnata, omab haput maitset ja lahustub kergesti vees. Askorbiinhappe molekuli võib vaadelda kui suhkru derivaati, millel on antioksüdandi omadused.
Keemilised omadused
Stereoisomeerid. Askorbiinhappe molekulis on kaks asümmeetria tsentrit; võimalikud on 4 stereoisomeeri: L-Askorbiinhape (R,S); D-Askorbiinhape (S,R); L-Isoaskorbiinhape (R,R); D-Isoaskorbiinhape (S,S).
Redutseerija. Askorbiinhape oksüdeerub kergesti. Seetõttu tema säilitamisel tuleb vältida hapniku juurdepääsu, valgust, kõrgendatud temperatuuri ja kokkupuudet metallidega.
Happesus. Askorbiinhape käitub orgaanilise happena, milles kaksikside etendab elektronpaari ülekandja osa hüdroksüülrühma ja karbonüülrühma vahel.
Tautomerism. Enoolvorm, ehkki stabiilsem, võib anda kaks vähem stabiilset diketooni vormi: 1,2-diketoon ja 1,3-diketoon.
Määramine. Levinud viisiks määrata askorbiinhappe sisaldust lahuses on tiitrimine oksüdeeriva reagendiga: joodi lahus koos tärklis-indikaatoriga või jodaat ja jodiid ioonid happelises lahuses või N-bromosuksiinimiid.
Bioloogilised omadused ja leidumine
Askorbiinhappe esinemine ja funktsioonid eluslooduses on käsitletud artiklis C-vitamiin.
Kasutamine
L-Askorbiinhape on tuntud C-vitamiinina. Teatavasti on see oluline skorbuudi vältimiseks ja tõstab organismi vastupanuvõimet haigustele. Primaadid, sealhulgas ka inimene, on kaotanud võime sünteesida seda organismi siseselt (endogeenselt) ja peavad selle saama toiduga (eksogeenselt). Askorbiinhapet (E300) ja selle naatrium- (E301), kaalium- (E303) ja kaltsium- (E302) sooli kasutatakse keemia- ja toiduainetetööstuses ka toidulisanditena, mis evivad antioksüdandi omadusi. Need soolad on vesilahustuvad ega väldi seetõttu rasvade oksüdeerumist. Viimasel otstarbel kasutatakse askorbiinhappe rasvlahustuvaid palmitiinhappe ja steariinhappe estreid (E304).
Askorbiinhapet kasutatakse redutseerijana ka fotograafias ilmutilahuste ühe komponendina.
Süntees
Askorbiinhappe biosüntees taimedes kasutab galaktoosi ja paljudes elusorganismides (välja arvatud primaadid) glükoosi. Sünteetiliselt saadakse seda glükoosist. Käesoleval ajal toodetakse 80% askorbiinhappest Hiinas.
Geenmuundatud organismid
Sünteetiliselt valmistatud askorbiinhappe eraldamiseks geenmuundatud organismide kaudu toodetud C-vitamiinist (mis on kallim) tähistatakse viimane tähisega GMO C-vitamiin.
Aleksander Mieliński
pisi|Wczele klanni vapp. Aleksander Mieliński (november 1527 – 4. märts 1584) oli Poola katoliku vaimulik, alates 1583. aastast esimene Liivimaa katoliku piiskop.
Ta oli ka Poola õukondlane ja diplomaat, apostellik protonotar (1559) ja Trzemeszno abt (1557).
Haljala kirik
Haljala Püha Mauritiuse kirik on kihelkonnakirik Lääne-Virumaal Haljala alevikus. Kirikut on nimetatud Virumaa üheks omanäolisemaks keskaegseks kirikuks. Ajalooliselt jäi kirik Haljala kihelkonda.
Kirikut kasutab EELK Haljala Püha Mauritiuse kogudus.
Ajalugu
Haljala küla mainitakse esimest korda 1241. aastal Taani hindamisraamatus, kuid Haljala kihelkond ja esimene puukirik ehitati ilmselt juba 1220. aastatel. Peale selle, et 1485. aastal rajati Haljalasse Püha Risti kantsel, puuduvad keskaegsete sündmuste või kiriku ehituse kohta täielikult andmed. Liivi sõja alguses, 1558. aastal, rüüstasid Vene väed kogu Virumaad ja ilmselt süütasid ka Haljala kiriku, kuid kirjalikud allikad selle kohta puuduvad. 1703. aastal, Põhjasõja käigus, põles kirik jälle, kuid selle kohta on kirjalikud allikad säilinud.
Gustav Sandbergi käsikirjas "Mineviku mälestusi Haljala kihelkonnast vanemast ajast kuni teise maailmasõjani" oletab autor, et Haljala kirik ehitati sinna, kus omal ajal enne ristiusustamist oli olnud püha paik ja kogunemiskoht. Üheks põhjuseks ilmselt soov võõrutada rahvast nende varasemast usust. Kirik on saanud kannatada nii Liivi sõja algul 1558. aastal kui ka Põhjasõjas 1703. aastal. Samuti on kirikutorni korduvalt põlema süüdanud äike (1761, 1831). Haljala kiriku tornikiiver sai praeguse kuju 1865. aastal. Haljala kirikule allusid ka abikirikud (kabelid) Toolsel, Käsmus, Pihlaspääl ja Vainopääl.
Enne praegust kirikuhoonet
pisi|Haljala kirik Nagu varem oletatud, leiduski 2016. aastal kiriku puitpõranda ülesvõtmisel Haljala kiriku alt teine, väiksem kirik. Restaureerimistööde käigus leiti erinevaid esemeid – 14. ja 15. sajandi vahetusest pärit münte ehk umbes tollest ajast, kui varasem kirik veel püsti oli, samuti leidus 15.–16. sajandist pärinevaid hõbemünte, savikilde 13. sajandist ja lisaks 15.–19. sajandist pärinevad hauakambri müürid. Kui Gustav Sandberg pakkus oma käsikirjas, et varasema kiriku näol võis tegu olla puukirikuga, siis leiti tõendus hoopis Villem Raami pakutud oletusele, et varasem Haljala kirik oli kivist. Praeguse kiriku siseseinadest 1–2 meetri kauguselt leiti 1–1,2 meetri laiuseid vundamendi osasid, mis tähistasid ilmselt vana kiriku pikihoonet. Lõunaportaali juurest leiti lausa ligi 6 meetri pikkune osa vundamenti. Kivid olid laetud ilma mördita ja müürid küllaltki õhukesed (1–1,2 meetrit), mistõttu võib oletada, et kirikul puudusid kivivõlvid. pisi|Haljala kirik Vana kiriku säilmete leidmine oli keerukas, kuna enamus oli hävinud uuemate piilarite vundamentide, hauakambrite ja haudade kaevamise käigus. Põhjus, miks uus kirik ehitati 1–2 meetri vahega vana kiriku ümber võis olla selles, et tollel ajal, kui uue kiriku seinu alles rajati, sai vana kirik olla samal ajal kasutuses. Vana kiriku pikem osa oli oletuste kohaselt umbes 21 ja lühem osa 14 meetrit lai. Säärase laiuse suhtega (3:2) kirikuid olid mõjutanud dominiiklaste jutlustuskirikud, millesarnaseid pikihooneid on Põhja-Eesti 14. sajandil rajatud näiteks Jõhvis, Lüganusel ja Keilas. Kuna kooriruumi ja kirikutorni põrand vahetamist ei vajanud, on teadmata, milline oli varasema kiriku täpne põhiplaan ning kas kirikul oli eraldi kooriruum ja torn. Vana kiriku vundamendi leidmine oli väga oluline, kuna enamik Lääne-Virumaa suurtest kirikutest on rajatud hiliskeskaja lõpus, kuid väga vähe on teada kirikute kohta, mis on ehitatud 13. ja 14. sajandil.
Ehitus
Praegune Haljala kirik ehitati Villem Raami järgi kolmes etapis: esimesena, u 1430–1440, sai valmis koor ja käärkamber. 15. sajandi III veerandil ehitati pikihoone ning 15. sajandi lõpul valmis torn. Kirik on teistele Lääne-Virumaa keskaegsetele kirikutele omase arhitektuuriga: 3-lööviline kodakirikuline pikihoone, millel on koor ja torn.
Pikihoone küljeseintes akende all asuvad lamekaarsed avaused, mis on tõenäoliselt laskeavad. Löövi laes on servjoonelised ristvõlvid, mis tuginevad neljale oktagonaalsele piilarile, talumjooned tekitavad rustikaalsed konsoolikobarad. Kiriku on arvatavasti ehitanud Tallinna meistrid: kiriku võlvid on töntsakad ja lihtsa moega, võlvide servad ebaühtlaselt laines. Kaur Alttoa on öelnud Haljala kiriku võlvide kohta järgmist: "Oleme ausad: nii kööbakaid keskaegseid võlve pole mujal Eestis kuskil." ja ei süüdista selles Tallinna ehitusmeistreid, vaid peab kiriku töntse ja kohmakaid võlve ning arhitektoonikat ka Liivi sõja (1558) ja Põhjasõja (1703) mahapõletamiste tagajärgedeks. Lisaks põlengutele peab ka Alttoa põhjuseks seda, et kiriku varemed seisid vahepeal püsti ilma katuseta ning tänu sademetele on segu kivide vahelt välja voolanud, mistõttu on ka kogu konstruktsioon vajunud.
Koor mõjub eraldiseisva neljanurkse ruumina, võidukaar eraldamas koori pikihoonest. Ruumi idapoolses seinas on näha üht nišši, mis muutub avauseks ja avaneb väljapoole. Asjatundjad on oletanud, et tegu võib olla hagioskoobiga, et võimalusel piiluda armulaualeiba. Teisalt on need avaused kirikus liiga kõrgel ja sinna pääsemine on keeruline, seega ilmselt on kanal valguse jaoks. Käärkambris on üks suurem nišš ja väiksem välisukse kõrval, niši põhjaks on lavatoorium koos veerenniga, mis suundub läbi müüri õue. Koori ja võlvitud käärkambrit eraldab ümarkaarne tahutud portaal, käärkambri seinas on ristimisnõu.
Sarnaselt ülejäänud kirikuga on ka peaportaal Tallinna meistrite looming, portaali puhul on tegu hilisgooti portaalitüübiga, millel on iseloomulikult kolm arhivolti, kõrgel asuv sokkel ja sirge talum. Kahel pool portaali on näha kirikumüüri sees kaht paekiviplaati. Parempoolne on Wrangellide perekonna vapp on välja tahutud kirjaga "Hans Wrangel Jürgens sone" ning vasakpoolne on pooleldi hävinud perekond Meckside vapp, mis kannab pealkirja "Hinrich Mex Sanders Sone". Sandbergi järgi pärinevad mõlemad tahvlid 15. sajandist.
Kiriku välismüüridel leidub ka kolm risti: üks torni esiküljel, teine küljeuksest läänes, kolmas altari välisseinas. Esimesed kaks on tunduvalt väiksemad, kui kolmas ning neile on välispinnale tahutud teine rist. Legendide järgi olevat küljeukse juurde paigaldatud rist omaaegse kirikuõpetaja mälestuseks, kes hukkus Liivi sõjas, kui ründajad ta võtmekimbuga tapsid, altari kohal olev rist tähistab rahvasuu järgi kiriku kaitsja sissemüürimise kohta. Muidugi ei nõustu spetsialistid sellise käsitlusega ja peavad riste lihtsalt kiriku tunnusteks. Villem Raami järgi on need kolm topeltristi patukahetsemisristid.
Kiriku 34-meetrine torn on Eesti keskaegsete maakirikute üks kõrgemaid torne, sellel on kaheksa korrust, esimest korrust katab võlvitud lagi. Kiriku lääneküljel asuva torni alumine osa on nelinurkne ning alates katusest muutub ülemine osa oktagonaalseks.[15] Torni ülemistel korrustel on kaitsefunktsioonist lähtuvalt kahe kaupa müüritrepid ja laskepilud. Haljala kirikutorn on suuniseks rändajale, märk pühakojast, lisaks võis tornil olla ka abikutsungi funktsioon: Rakvere linnust ja Haljala kirikutorni eraldab vaid 11 kilomeetrit, mistõttu sai häda korral teada anda varitsevatest ohtudest, kiriku kellad kostsid kaugele.
Kogu kiriku sisustus on märksa hilisem: hauaplaat, kaks lühtrit ja vasest braa pärinevad 17. sajandist, barokk-kantsli autoriks on Johann Valentin Rabe ning see on aastast 1730. Alttoa mainib siinkohal, et võimalik võib olla ka see, et Rabe tegi varasemat kantslit pisut ümber ja valmistas uue kõlakatuse.
Asukoht ja kaitsekiriku funktsioon
Kiriku asukoht on strateegiliselt väga oluline: esiteks seetõttu, et see paiknes Tallinna–Narva sõjateel, ühel ohurikkamal teel terve keskaja jooksul, teiseks asus see Rakvere ordulinnust ja Toolse ordulinnust ühendaval teel. Seega on kiriku arhitektuur ja selle auskoht tihedalt seotud: kirik pidi olema pidevalt valmis rünnaku alla sattumiseks ja kaitseks ning seetõttu täidab ka kaitsekiriku funktsiooni. Sellest sõltuvalt kujunes välja ka kiriku ülesehitus: peaportaal asub torni lõunaküljes, mitte harjumuspäraselt läänes – põhjuseks soov hoida väravad ja portaal eri joontel, et hoiduda nende üheaegsest purustamisest kahurilasuga. Gustav Sandberg oletas siinkohal, et kirik ei olnud plaanitud kaitsekirikuks, kuna altaril pole laskeavasid ning altari seinad polnud esialgu piisavalt paksud. Ilmselt tekkis plaan teha pühakojast kindluskirik alles ehitamise käigus, kuna kiriku seinad on hiljem kaetud tugevdava kivivoodriga. Kaitsekirikule omaselt on pikihoone seinte alumises osas ahtad avaused, mida peetakse küllaltki konsensuslikult laskekambriteks, et vajadusel saaks relvastatud meeskond kirikut kaitsta. Teisalt aga ei nõustu selle seisukohaga Soome keskaja arhitektuuri tippuurija Knut Drake (1927–2013), väites, et need ei ole kindlasti laskeavaused.
Nimipühak
Haljala kirik on ainuke pühakoda Eestis, mis on pühitsetud pühale Mauritiusele. Kuigi ükski allikas ei viita otseselt põhjusele, miks on kirik just Mauritiusele pühitsetud, siis oletatavasti, et see on seotud kiriku sõjalise kaitsefunktsiooni ja Mauritiuse kui sõdalase kaitsepühakuks olemisega.
Ivica Kostelić
Ivica Kostelić (sündinud 23. novembril 1979 Zagrebis) on Horvaatia mäesuusataja.
Tema vanemad Ante ja Marica on endised käsipallurid. Ta on Janica Kostelići vanem vend. Ante Kostelić on kogu aeg olnud Ivica peamine treener ja ühtlasi on ta Horvaatia mäesuusatakoondise peatreener.
Esimest korda osales Kostelić Horvaatia meistrivõistlustel 7. märtsil 1995 Sliemes suurslaalomis. Need olid ühtlasi Sloveenia meistrivõistlused ja Sloveenia sai seitsmikvõidu. Kostelić saavutas 30. koha, mis andis 20 Horvaatia suusataja seas hõbemedali.
Kostelić osales 1997. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Austrias Schladmingis. Seal tuli ta 26. veebruaril kiirlaskumises 14. kohale, 27. veebruaril ülisuurslaalomis 16. kohale, 28. veebruaril suurslaalomis 22. kohale ja 1. märtsil slaalomis 10. kohale. Nendel võistlustel oli ta oma riigi ainus esindaja.
Maailmameistrivõistlustel osales ta esimest korda 2. veebruaril 1999 USA-s Beaver Creekis, kus ta lõpetas ülisuurslaalomi 32. kohaga.
Maailma tippsuusatajate sekka tõusis Kostelić ootamatult. Ta polnud kordagi tulnud MK-etapil 20 parema sekka, kui 25. oktoobril 2001 võitis USA-s Aspenis MK-etapi slaalomis. Avalaskumises jagas ta 5.–6. kohta, aga teise laskumise võitis niisuguse ülekaaluga, et tuli kokkuvõttes võitjaks 0,12 sekundiga Itaalia sportlase Giorgio Rocca ees.
2002. aasta taliolümpiamängudel USA-s Salt Lake Citys osales Kostelić kahel distantsil. Enne olümpiat oli ta juba 5 MK-etapil esikolmikusse jõudnud ja neist 2 võitnud, mistõttu kodumaal peeti teda medalisoosikuks. Need ootused ei täitunud. 21. veebruaril lõpetas ta Park Citys suurslaalomi 9. kohaga, avalaskumise järel oli ta 7. 23. veebruaril katkestas ta Deer Valleys slaalomi teise laskumise. Kohe järgmise MK-etapi slaalomis pärast olümpiat ta võitis.
2003. aasta MM-il Šveitsis Sankt Moritzis osales ta kahel distantsil. 12. veebruaril katkestas ta suurslaalomis esimese laskumise, aga 16. veebruaril tuli slaalomis maailmameistriks. Teises laskumises sai ta alles 9. koha, aga esimese laskumise oli ta võitnud sellise ülekaaluga, et kokkuvõttes sellest piisas. Ta edestas 0,33 sekundiga Šveitsi sportlast Silvan Zurbriggenit ja 0,35 sekundiga Giorgio Roccat.
Samal aastal osales Kostelić kahel distantsil Horvaatia meistrivõistlustel. 18. märtsil katkestas ta Sliemes mõningase üllatusena suurslaalomi teises laskumises, mistõttu soomlased said kaks esimest kohta kreeklase ja islandlase ees. Järgmisel päeval võitis ta samas slaalomi, olles mõlemas laskumises ülekaalukalt parim.
2006. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Torinos osales Kostelić kolmel distantsil. 14. veebruaril toimus Alpi kahevõistlus, kus Kostelić tuli algul kiirlaskumises 7. kohale ja siis slaalomis 4. kohale. Kokku andis see hõbemedali poolesekundilise kaotusega USA suusatajale Ted Ligetyle, kes võitis slaalomi nii võimsalt, et edestas Kostelići poolteise sekundiga. 18. veebruaril jäi Kostelić ülisuurslaalomis 31. kohale ning 25. veebruaril tuli ta slaalomis 6. kohale (esimeses laskumises sai ta 7. ja teises 4. aja).
31. märtsil 2006 võitis ta poolteise sekundiga Horvaatia meistrivõistlused slaalomis, mis toimusid Platakis.
pisi|Ivica Kostelić (2007) 2007. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Rootsis Åres, kus Kostelić osales kolmel distantsil. 8. veebruaril toimus Alpi kahevõistlus, kus ta oli kiirlaskumises 18. ja tõusis suurslaalomiga 12. kohale. 12. veebruaril toimus suurslaalomi kvalifikatsioon, kus ei pidanud osalema nõrgemad, vaid nõrgemate riikide sportlased. Kuna Horvaatiat ei peetud tugevaks mäesuusamaaks, pidi ka Kostelić alustama kvalifikatsioonist, kus ta katkestas esimese sõidu ega pääsenudki põhisõidule. 17. veebruaril peeti slaalom, kus Kostelić katkestas teise laskumise.
20. märtsil 2008 peeti Austrias Innerkremsis Horvaatia meistrivõistlused slaalomis. Esimese 20 hulka jõudis üks horvaat: Kostelić sai 5. aja.
27. märtsil 2009 tuli Kostelić Platakis Horvaatia meistriks slaalomis, võites mõlemad sõidud. 57 sportlasest lõpetas üksnes 16.
2010. aasta taliolümpiamängud Kanadas Vancouveris kujunesid Kostelićile edukateks. Ta tegi kaasa täisprogrammi. 15. veebruaril tuli ta kiirlaskumises 18. kohale. 19. veebruaril lõpetas ta ülisuurslaalomi 16. kohal. 21. veebruaril toimus Alpi kahevõistlus, kus ta oli kiirlaskumise järel 5. ja tõusis slaalomi 4. kohaga hõbemedalile Bode Milleri järel, kes edestas teda nii kiirlaskumises kui slaalomis. 23. veebruaril tuli Kostelić suurslaalomis 7. kohale. 27. veebruaril toimusid võistlused slaalomis, kus ta oli esimeses laskumises 4. ja teises laskumises 3. See andis talle teise hõbemedali, seekord itaallase Giuliano Razzoli järel.
pisi|Ivica Kostelić (2011) 2011. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis ja Kostelić osales kolmel distantsil. 9. veebruaril võitis ta ülisuurslaalomis pronksmedali Itaalia sportlase Christof Innerhoferi ja Austria sportlase Hannes Reichelti järel. 18. veebruaril tuli ta suurslaalomis 13. kohale, kuigi avalaskumise järel oli 3. ja edestas ka hilisemat võitjat Ted Ligetyt. 20. veebruaril peetud slaalomis saavutas ta 8. koha, avalaskumises oli ta 5.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis osales ta viiel distantsil. 6. veebruaril saautas ta ülisuurslaalomis 29. ja 9. veebruaril kiirlaskumises 20. koha. 11. veebruaril võitis ta slaalomis Ted Ligety järel hõbemedali. 15. veebruaril tuli ta suurslaalomis 25. ja 17. veebruaril slaalomis 5. kohale.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis tegi Kostelić kaasa neljal alal. 14. veebruaril võitis ta karjääri neljanda, kolmanda järjestikuse hõbemedali Alpi kahevõistluses. Teda edestas šveitslane Sandro Viletta. 16. veebruaril saavutas ta ülisuurslaalomis 24., 19. veebruaril suurslaalomis 27. ja slaalomis 9. koha.
Maailma karikavõistlustel
pisi|Ivica Kostelić (2011)
Maailma karika etappide võidud
Ivica Kostelić on osalenud (<small style="color:purple;">seisuga 16. jaanuar 2015 ) 342 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 60 korda, millest 26 korda on ta võitnud.
Osmussaare maavärin
Osmussaare maavärin oli 25. oktoobril 1976 toimunud maavärin, mille epitsenter oli Osmussaare põhjatipu lähedal (5...6 km kirde pool) merepõhjas ja mille hüpotsenter asus 10 kilomeetri sügavusel.
Maavärina magnituud oli 4,75, intensiivsus 6...7 palli MSK-64 skaala järgi. See oli võimsaim teadaolev maavärin Eestis.
Osmussaare kirderanna järsul pangal tekkisid suured varingud. Saare keskel asuvasse kivimajja tekkis pragu, mis ulatus räästast maapinnani.
Tallinnas oli maavärin selgesti märgatav. Laelambid kõikusid ja aknaklaasid klirisesid.
Järgnesid järeltõuked, neist tugevaimad umbes 10 minutit ja pool tundi hiljem. Tundlikud aparaadid registreerisid järeltõukeid ka novembris.
Kohe pärast maavärinat levisid kuuldused aatomiallveelaeva või Paldiskis asuva tuumareaktori plahvatusest.
Michaela Dorfmeister
thumb|Michaela Dorfmeister
Michaela Dorfmeister (sündinud 25. märtsil 1973 Viinis) on Austria endine mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja (2006) ja kahekordne maailmameister (2001 ja 2003).
Dorfmeister oli spetsialiseerunud põhiliselt kiirust nõudvatele aladele, millel ta ka oma kõik tippvõistluste medalid võitis. Esimese kuldmedali sai ta maailmameistrivõistlustel 2001. aastal Sankt Antonios, kus ta võitis kiirlaskumise. Ülisuurslaalomis tuli ta maailmameistriks kaks aastat hiljem Sankt Moritzis. Olümpiakullad sai Dorfmeister Torinos 2006. aasta olümpiamängudelt, kus ta tuli olümpiavõitjaks kiirlaskumises ja ülisuurslaalomis.
Michaela Dorfmeisteri karjäär maailmakarikavõistlustel algas hooajal 1991/1992 ja lõppes 2005/2006. Viieteist hooaja jooksul võitis Dorfmeister korra, hooajal 2001/2002, üldkarika, millele lisaks võitis ta mitu üksikalade karikat. Maailma karikavõistluste etapivõite kogunes tal 25 (10 ülisuurslaalomis, 8 suurslaalomis ja 7 kiirlaskumises).
Dorfmeister on võitnud MK-etapi vanima naismäesuusatajana. 3. märtsil 2006 sai ta Hafjelli ülisuurslaalomis esikoha, kui ta oli 32 aasta ja 343 päeva vanune.
Michaela Dorfmeister lõpetas tippsportlase karjääri 18. märtsil 2006.
ACF Fiorentina
ACF Fiorentina on Itaalia jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Serie A. Klubi kodulinn on Firenze. Alates 1931. aastast on klubi kodustaadion Artemio Franchi.
Fiorentina on kahekordne Serie A võitja (hooaegadel 1955–56 ja 1968–69). Lisaks sellele on klubi võitnud kuuel korral Itaalia karika ja üks kord Itaalia superkarika. 1961 võitis klubi UEFA karikavõitjate karika. Hooajal 1956/1957 kaotati Euroopa karika finaalis Madridi Realile. Hooajal 1990/1991 kaotati UEFA Euroopa Liiga finaalis kahe mängu kokkuvõttes Juventusele.
Praegune meeskond
''Seisuga 31. jaanuar 2023'' }}
Grahami maakond
Grahami maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Renny Harlin
Soomest Hollywoodi
Teed filmimaailma alustas ta 1980. aastail telereklaamide ja suurettevõtete (nt Shelli) turundus- ja mainefilmide tegijana. Seejärel tegeles ta Soome filmide rahvusvahelisele turule viimisega, kui tutvus ja sõbrunes Los Angeleses töötava soomlase Markus Seliniga. Koos kirjutasid nad filmi "Arctic Heat" stsenaariumi ning olid filmi peaosalise Chuck Norrisega juba lepingu sõlminud, kuid projekt jäi rahaprobleemide tõttu soiku ning Chuck Norris ei tahtnud sellest filmist enam midagi kuulda.
Küll aga saadi kaubale Chuck Norrise poja Mick Norrisega, kui Harlinil ja Selinil oli senine stsenaarium tugevalt ümber töötatud ning Ameerikast olid leitud ka rahastajad märulifilmile, mis kandis uut pealkirja – "Born American" – ja valmis pelgalt aastaga ehk 1986. aastal. Film räägib kolmest USA tudengist, kes üritavad Soome kaudu pääseda NSV Liitu, kuid langevad piiriületusel tekkinud intsidendis Nõukogude sõjaväelaste kätte vangi. Film saavutas esimese (ja ka kõige kallima) Soome filmina välismaal enneolematu edu: seda näidati rohkem kui tuhandes USA kinos ja see jõudis USA kinofilmide vaadatavuse edetabelis 9. kohale. Ilmselt poliitilistel põhjustel (tegu oli ikkagi 1986.–1987. aastaga!) ei läinud filmil sugugi hästi Soomes, kus ei lubatud filmi kinodes näidatagi. Selle peale kolis Renny Harlin Soomest jäävalt Los Angelesse ja asus ehitama oma Hollywoodi-karjääri, mis kujunes vägagi edukaks.
Järgmised filmid Hollywoodis
Ta toodab veel Soome filmi "Mannerheim", mis käsitleb marssal Carl Gustaf Emil Mannerheimi elu, kuid mille rahastamisega tekkis probleeme. Lisaks sellele toodab ta koostöös David Imedashviliga filmi viiepäevasest Vene-Gruusia sõjast. Filmi tegevprodutsendid on Mirza Davitaia ja Dyndy Kuipers. Ameerika Ühendriikide filminäitleja Andy Garcia kehastab selles president Mihheil Saakašvilit.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1993–1998 abielus näitleja Geena Davisega.
Delaware'i maakond
Delaware'i maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
David Herman
David Herman (sündinud 20. veebruaril 1959 New York New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik, filmi- ja seriaalinäitleja.
Woodi maakond
Woodi maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Toddi maakond
Toddi maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Victoria maakond
Victoria maakond on maakonna nimi mitmes riigis:
Robertsoni maakond
Robertsoni maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Thomase maakond
Thomase maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Pickensi maakond
Pickensi maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Ohio maakond
Ohio maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Lookus
Lookus (ladina sõnast locus 'koht') on klassikalises geneetikas kromosoomi piirkond, kus paikneb mingi geen. Tänapäeva geneetikas mõistetakse lookuse all mingil viisil (harilikult alleelse muutlikkuse järgi) iseloomustatavat kromosoomi- või DNA-molekuli lõiku, milles paikneb kindel geen või mis tahes muu eristatav nukleotiidijärjestus. Populatsioonigeneetikas kasutatakse termineid "lookus" ja "geen" sageli sünonüümidena.
Nelsoni maakond
Nelsoni maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Nelsoni maakond (Lääne-Austraalia) oli ka Austraalias.
Murray maakond
Murray maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Miami maakond
Miami maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Morrise maakond
Morrise maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
McLeani maakond
McLeani maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Meade'i maakond
Meade'i maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Carteri maakond
Carteri maakond on viie maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Camdeni maakond
Camdeni maakond on nelja maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Bathi maakond
Bathi maakond on kolme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Herodes Atticus
Ta oli päritolult roomlane, kuid sündis ja elas põhiliselt Kreekas. 143 oli ta Rooma konsul. Samal aastal valiti ta Ateena panatenaiade peakorraldajaks ehk agonoteediks. Sellena laskis ta rekonstrueerida Panathenaikoni staadioni, tehes sellest ühe antiikaja kõige hiilgavama ehitise.
Paul Doumer
Paul Doumer (22. märts 1857 – 7. mai 1932) oli Prantsusmaa president ja Andorra kaasvürst 13. juunist 1931 kuni surmani.
Ta sündis Prantsusmaal Cantali departemangus Aurillacis.
Herodes Atticus
Ta kinkis Ateenale ka Odeioni, Ateena akropoli jalamil osaliselt kaljusse õõnestatud rooma stiilis teatri mälestusmärgiks oma naisele.
Paul Doumer
Ta alustas karjääri õppejõu ja publitsistina. Kuulus radikaalsesse parteisse.
Herodes Atticus
Olümpias luges ta muuhulgas Altises oma luulet ja väitles elislastega filosoofiliste küsimuste üle. Ta rajas Olümpiasse akvedukti, lahendades nii sealse joogiveemure. Veejuhe lõppes kena purskkaevu Nymphaeumiga.
Paul Doumer
Ta oli 1897–1902 Prantsuse Indohiina kindralkuberner. Ta oli Trans-Indohiina raudtee ehitamise tuline kaitsja. Hanois on temanimeline metallsild. thumb|püsti|vasakul|Paul Doumer
Herodes Atticus
Tema plaan rajada kanal läbi Korintose maakitsuse siiski ei teostunud. Seda polnud varem suutnud ellu viia ka Nero.
Paul Doumer
Ta oli aastatel 1895–1896, 1921–1922 ja 1925–1926 rahandusminister ning 1905–1906 saadikutekoja esimees. Aastal 1927 valiti ta senati esimeheks.
Herodes Atticus
Lisaks oli Herodes Atticus oraator niinimetatud teise sofistika ajajärgust, atikismi esindaja, hilisemate keisrite Lucius Aurelius Veruse ja Marcus Aureliuse õpetaja.
Tema teostest (kirjad, diatriibid ja muu) on säilinud katkendeid ainult raamatust "Peri politeias" ("Riigi põhikorrast").
Edela-Somaalia
Edela-Somaalia on Somaalia edelaosas paiknev piirkond, mis 1. aprillil 2002 end iseseisvaks kuulutas, kuid 2009. aastast on Somaalia autonoomne piirkond. Edela-Somaalia on asustatud peamiselt rahanweini ja digili hõimuga. See piirneb loodes Etioopiaga, kirdes Puntlandiga, kagus India ookeani ja keskvalitsuse kontrollitava alaga ning edelas Jubalandi ja Keeniaga.
Paul Doumer
13. mail 1931 võitis ta Aristide Briandi ees presidendivalimised.
Edela-Somaalia
Edela-Somaalia presidendiks kuulutas end Xassan Maxamed Nuur Shaati-Gaduud. Kuid alates 3. oktoobrist 2002 hoidis Edela-Somaalimaa keskust Baydhabot enda kontrolli all šeik Aaden Madoobe. Alates 2005 oli Madoobe ja Shatigadud ministrid Somaalia peaministri Cali Maxamed Geeddi valitsuses, millel oli vähe võimu väljaspool pealinna.
Paul Doumer
Atentaat
Paul Doumer külastas 6. mail 1932 Esimesest maailmasõjast osa võtnud kirjanike näitust. Vene emigrant Pavel Gorgulov tulistas taskust võetud püstolist mitu lasku presidendi pihta. President ei olnud jõudnud veel ühtegi stendi vaadata. Kuulid tabasid teda rinda ja pähe. Ta viidi haiglasse, kus ta mõne tunni pärast, 7. mail kell 4.37 suri.
Pärimuse järgi olevat ta enne surma teadvusele tulnud ja küsinud: "Mille eest? Ma ei ole ju midagi teinud!"
Isiklikku
Doumer'l oli viis poega, kellest neli hukkusid Esimese maailmasõja rindel.
Süütud enesetapud
"Süütud enesetapud" on USA kirjaniku Jeffrey Eugenidese debüütromaan. Teos avaldati 1993. aastal.
Tegevustik leiab aset 1970. aastatel ning keskendub viiele õele Lisbonite perekonnast: Cecilia, Lux, Bonnie, Mary ning Therese, kes sooritavad ükshaaval enesetapu. Raamat on jutustatud Lisbonite naabripoiste vaatenurgast, kes üritavad leida põhjust, miks õed enesetapu sooritasid.
Raamat on tõlgitud eesti keelde.
Eesti Rahvusraamatukogu
Eesti Rahvusraamatukogu (lühendid RR ja RaRa) on Eesti info-, teadus-, arendus- ja kultuuriasutus. Raamatukogu on eri nimede all ja eri funktsioonides tegutsenud 1918. aastast.
Tänapäevase Eesti Rahvusraamatukogu põhiülesanded on vastavalt Eesti Rahvusraamatukogu seadusele
Aastatel 1984–1991 oli Rahvusraamatukogu direktor ja 1991–1998 peadirektor Ivi Eenmaa. 16. septembril 2008 sai Eesti Rahvusraamatukogu peadirektoriks Janne Andresoo.
Funktsioonid
Eesti Rahvusraamatukogu täidab paljusid funktsioone, olles:
Infoteenindus
Eesti Rahvusraamatukogu pakub eraisikutele ja asutustele infoteenindust järgmistes valdkondades:
Rahvusraamatukogus on valikuliselt andmebaase ja teavikuid ka teistest valdkondadest, mida ei komplekteerita süstemaatiliselt ja mis kuuluvad Eesti teiste teadusraamatukogude vastutusalasse. Kõigist Eestis ilmuvatest väljaannetest saab Rahvusraamatukogu sundeksemplari.
E-teenindus
1990. aastatest on Eesti Rahvusraamatukogu arendanud veebipõhist teenindust, mis tagab raamatukogu teenustele ja varadele juurdepääsu ka väljaspool raamatukogu hoonet.
2008. aasta seisuga on Rahvusraamatukogu veebilehe vahendusel võimalik kasutada e-kataloogi ESTER, hankida teavet raamatukogu lugejatele kättesaadavate litsentsiandmebaaside ja e-ajakirjade kohta, esitada päringuid humanitaar- ja sotsiaalteaduste valdkonnas, lugeda võrguväljaandeid, vaadata e-näitusi, osta Rahvusraamatukogu trükiseid, tutvuda digiteeritud kogudega (sealhulgas vanema ajakirjanduse andmebaasiga DEA ja digitaalarhiiviga DIGAR) ning kasutada The European Library inforessursse.
Rahvusraamatukogu lugejatel on veebilehe vahendusel täiendavalt võimalik ette tellida raamatuid, ajakirju, noote ja muid teavikuid, pikendada laenutähtaega, tellida koopiaid ning tellida teavikuid raamatukogudevahelise laenutuse teel.
pisi|[[Eesti Rahvusraamatukogu hoone Tõnismäel Tallinnas]] pisi
Õigusaktid
Seadusjärgsete ülesannete täitmisel tugineb Rahvusraamatukogu (eelkõige) järgmistele õigusaktidele:
Sundeksemplari seadus
Sundeksemplari seaduse eesmärk on eesti rahvuskultuurile oluliste teoste täieliku kogu loomine ning sellele juurdepääsu tagamine. Sundeksemplaride kogumisega tagatakse mainitud teoste riiklik hoiustamine ja kaitse. Seadus kehtestab sundeksemplaride loovutaja ja saaja kohustused, samuti nõuded trükistele, auvistele, elektroonilistele teavikutele ja nende sundeksemplaridele.
Sundeksemplarina kogutakse
Autoriõiguse seadus
Raamatukogu tööks vajalike autoriõiguse alaste teadmiste edendamiseks vahendab rahvusraamatukogu sellekohast informatsiooni nii Eestist kui ka välismaalt.
Asukoht
pisi|Eesti Rahvusraamatukogu
Tallinnas Tõnismäel aadressil Tõnismägi 2 asuv raamatukoguhoone ehitati aastatel 1985–1993. Maja arhitekt on Raine Karp ja sisekujundaja Sulev Vahtra. Maja kaheksast korrusest kaks asub maa all. See on siiani Baltimaade suurim raamatukogu, mis mahutab 600 lugejat, konverentsikeskuse, teatrisaali ja näitusepinnad.
Rahvusraamatukogu haldab ka Riigikogu lugemissaali ja arhiivi Toompea lossis ning Vabariigi Presidendi Kantselei raamatukogu Kadrioru administratiivhoones.
Ajalugu
1930. aastatel oli Riigiraamatukogu kogudes juba umbes 50 000 trükist ning selle lugejaskonna moodustasid lisaks parlamendiliikmetele haridus-, kultuuri- ja teised avaliku elu tegelased.
Eesti okupeerimise järel Nõukogude Liidu poolt nimetati raamatukogu 1940. aastal ümber Eesti NSV Riiklikuks Raamatukoguks, mis hakkas täitma ka avaliku raamatukogu ülesandeid. Katkesid sidemed välisriikide raamatukogudega, kogudes muutusid valdavaks venekeelsed trükised, millest enamiku moodustas üleliiduline sundeksemplar. Suur osa eesti ja välisraamatuist suleti piiratud kasutusega erihoidu.
1953. aastal anti Eesti NSV Riiklikule Raamatukogule rahvusliku ärkamisaja suurkuju Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimi. Selleks ajaks oli raamatukogu kogudes juba miljon trükist.
1988. aastal nimetati Fr. R. Kreutzwaldi nimeline Eesti NSV Riiklik Raamatukogu ümber Eesti Rahvusraamatukoguks, mis asus täitma klassikalisi rahvusraamatukogu ülesandeid. 1989. aastal taastati Eesti Rahvusraamatukogu kui parlamendiraamatukogu staatus. Sellega pandi raamatukogule kohustus pakkuda Riigikogu ja valitsuse liikmetele infoteenindust.
1993. aastal avati uus raamatukoguhoone aadressil Tõnismägi 2.
Eesti Rahvusraamatukogu tegutseb tänapäeval 1998. aastal Riigikogus vastu võetud ning 2002. aastal muudetud ja täiendatud Eesti Rahvusraamatukogu seaduse, teiste õigusaktide ja oma põhikirja alusel. Kõrgeimaks juhtorganiks on Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu, mille liikmed määrab ametisse Riigikogu.
Jubaland
thumb|[[Jubalandi lipp]] thumb|Asend Somaalias Jubaland (Jubbaland, itaalia keeles Oltre Giuba) on Somaalia edelapoolseim, Keeniaga piirnev osa, mida ülejäänud Somaaliast eraldab Juba jõgi. Jubaland on kuulutanud end iseseisvaks.
Jubalandi piir ülejänud Somaaliaga on täpselt määratlemata. Jubalandi pindala on umbes 87 000 km². Pealinn on Kismaayo, mis asub Juba jõe suudmes. Jubaland on asustatud peamiselt darodite hulka kuuluvate ogadenide ja marehanidega, kes elavad peamiselt Etioopias.
Algselt oli Jubaland Keenia osa, kuid Suurbritannia loovutas 29. juunil 1925 Jubalandi Itaaliale tasuks toetuse eest Esimeses maailmasõjas. 30. juunil 1926 ühendati Jubaland Itaalia Somaalimaaga, mis vabanes koloniaalsõltuvusest 1960.
Jubaland kuulutas end iseseisvaks 1998 ja tema praegune seisund on ebamäärane. Mõnedel andmetel allub Jubaland aastast 2001 Somaalia keskvalitsusele.
Genoa CFC
Genoa Cricket and Football Club on Itaalia linna Genova jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Serie A.
Klubi asutati 7. septembril 1893 ja see on vanim Itaalia ametlik jalgpalliklubi.
Kokku on Genoa tulnud Itaalia meistriks üheksa korda, kuid kõik need võidud pärinevad Itaalia meistrivõistluste esimesest kolmekümnest aastast. 1898. aastal tuli Genoa esimeseks Itaalia meistriks. Viimati tuldi meistriks 1924. aastal. Meistriks tulekute arvult on Genoa Itaalia neljas edukaim klubi. Lisaks on korra võidetud Itaalia karikas.
Klubi kodustaadion on alates 1911. aastast olnud Stadio Luigi Ferraris. 1946. aastast on Genoa seda staadioni jaganud linnarivaali Sampdoriaga.
Praegune koosseis
''Seisuga 20. oktoober 2020''
Pervõi Kanal
pisi|200px|Telekanali Pervõi Kanal logo
Pervõi Kanal (vene keeles Первый канал) on Venemaa telekommunikatsiooniettevõte, riigi tähtsaim telekanal. Aastatel 1995–2002 kandis nime ORT.
Telekanal alustas saateid 1. aprillil 1995. Ettevõtte ja telekanali Pervõi Kanal peakorter asub Ostankino telekeskuses. 51% ettevõtte aktsiatest kuulub riigile. Peadirektor on alates 1999. aastast Konstantin Ernst. Pervõi Kanal on Euroopa Ringhäälingute Liidu liige.
2015. aasta seisuga oli telekanalil 2443 töötajat.
Telekanali Pervõi Kanal peamised konkurendid on Rossija-1 ja NTV.
Contre-épreuve
Contre-épreuve (prantsuse keelest, [kɔ̃t.ʁe.pʁœv]) ehk vastastrükk on joonistusest või graafikatõmmisest niiskele paberile tehtud äratõmme. Meetodit kasutatakse ka liigse rasva ja trükivärvi eemaldamiseks vasttrükitud kuivamata puulõikelt või vaselõikelt.
Vaselõikelt võetud vastastrükk on delikaatsemate ja peenemate joontega kui tõmmis vaselõikeplaadilt. Samuti on see vaselõike aluseks olnud joonistuse või akvarelliga mitte peegelpildis, vaid samasuunaline ja ilma trükiplaadi jälgedeta servades. Tööprotsessi pikkuse tõttu kulukamat vastastrükis graafikat tehti sageli mõjukamate ostjate jaoks.
Enamik Paul Gauguini monotüüpiaid on tehtud vastastrükimenetlusel.
Suusahüpped
pisi|Suusahüppemägi [[Titisee-Neustadtis]] Suusahüpped on talispordiala, kus võisteldakse suusahüppemäelt suuskadega kõige kaugemale hüppamises.
See harrastus sai alguse 19. sajandil Norras ühel talvefestivalil. Spordialana leidis see ametlikku tunnustust 1892. aastal, kui Norra kuningakoda pani mängu Kuninga karika (King's Cup) Holmenkolleni mängude võitjale. Uus ala levis Ameerika Ühendriikidesse ning võitis seejärel poolehoidu kogu maailmas. Suusahüppeid tunnustas Rahvusvaheline Suusaliit ja ala võeti esimeste taliolümpiamängude kavva 1924. aastal Chamonix's Prantsusmaal.
Suusahüpe kujutab endast suuskadega trampliinist laskumist, äratõuget ja seejärel võimalikult pikka õhulendu. Hüpe peab olema sooritatud teatud stiilis ja seda hindavad kohtunikud. Iga stiili hindava kohtuniku hinne võib ulatuda maksimaalselt 20 punktini.
Suusahüpetes võisteldakse põhiliselt 3 mäel (trampliinil): keskmisel (hüppevõimsus ~90 m), suurel (hüppevõimsus ~120 m) ja lennumäel (hüppevõimsus 200 m ja rohkem).
Iga sportlane sooritab 2 võistlushüpet, mille eest saadud punktid liidetakse. Punktisumma saadakse hüppe pikkuse ja stiili-punktide liitmisel, viimast hindavad 5 kohtunikku. Arvesse võetakse nii õhulend, maandumine, kui pidurdamine.
Kui hüppaja vääratab, võetakse punkte maha. Lõpphindest lahutatakse kõrgeim ja madalaim hinne.
Hüppe pikkust mõõdetakse äratõukekohast kuni hüppaja jalgade maandumiskohani. Suusahüppaja, kes jõuab mäel märgitud K-punktini, saab 60 punkti. Kui hüpe jääb lühemaks, võetakse punkte 60-st maha. Ja vastupidi - kui lend on pikem, antakse punkte juurde. Normaalmäel on iga meeter 2 punkti, suurel mäel 1,8 punkti ja lennumäet 1,2 punkti.
K-punkt märgib ideaalse, teoreetiliselt harvaesineva hüppe pikkust: tähendab kriitilist maandumispunkti, kus hüppajate ohutus pole enam tagatud. Vahemaa trampliini äärest kuni K-punktini on normaalmäel 100 m ja suurel hüppemäel 110 m või enamgi. Rekordhüpeteks on rajatud spetsiaalsed mammutmäed, kus saab hüpata 200 m ja kaugemalegi.
Hüppesuusad on murdmaasuuskadest pikemad (240–255 cm), laiemad ja raskemad (koos sidemetega 7–8 kg) ning neil on 2–5 soont.
Võistleja varustus peab vastama FIS-i määrustele.
Ajalugu
Nagu enamik talispordialasid on ka suusahüpped saanud alguse Põhjamaadest. Kuigi 19. sajandil peeti Norras suusahüppe võistlusi, hüpati suuskadega juba 18. sajandi lõpus. Esimeseks teadaolevaks registreeritud tulemuseks loetakse 1808. aastal Olaf Rye sooritatud 9,5-meetrine (31 jalga) hüpe.
Tuntud suusahüppajaid
Janne Ahonen – Simon Ammann – Sven Hannawald – Tom Hilde – Andreas Kofler – Andreas Küttel – Wolfgang Loitzl – Adam Małysz – Thomas Morgenstern – Matti Nykänen – Birger Ruud – Gregor Schlierenzauer – Martin Schmitt – Jouko Törmänen  – Michael Uhrmann
Eesti parimad
Jens Salumäe – Jaan Jüris – Uno Kajak – Hillar Hein – Juhan Lind - Jouko Hein - Kaarel Nurmsalu - Martti Nõmme - Artti Aigro - Siim Tanel Sammelselg
Märgisüsteem
Märgisüsteem on märkide komplekt koos nende kasutamise reeglitega (koodidega). Märgisüsteeme kasutavad organismid, inimesed ja sotsiaalsed grupid.
Inimesele eriomane märgisüsteem on keel ning keelevõimel põhinevad kultuuri märgisüsteemid.
Märgisüsteeme uurib semiootika.
Nefroloogia
G
Glomerulaarhaigused
K
Koldeline nefriit - Krooniline glomerulonefriit - Krooniline neerupuudulikkus
M
Membranoproliferatiivne glomerulonefriit
N
Neeruamüloidoos - Neerutuberkuloos - Neeruveeni tromboos
P
Proliferatiivne glomerulonefriit – Püelonefriit
R
Ravimnefropaatiad
T
Tsüstiit - Tsüstneer
Simon Marmion
Simon Marmion (sündinud umbes 1425, surnud 24. või 25. detsembril 1489) oli prantsuse maalikunstnik, varase Madalmaade maalikoolkonna (ka nn flaami primitiivid) esindaja. Töötas Lõuna-Madalmaade aladel, mis toona oli Burgundia hertsogkonna osa, aga tänapäeval kuulub Prantsusmaa koosseisu.
Looming
Marmioni loomingust kõige enam tuntud on miniatuurid luksuslikes käsikirjalistes raamatutes, kuid ta lõi ka portreesid, altarimaale ja dekoratiivkunsti. Tema peateoseks peetakse Bertini altarit (1454–1459) Saint-Omeri Püha Bertini kloostrile. Altari kaks tiiba asuvad Berliinis Gemäldegaleries. Bertini altari maalidel on näha kunstniku hea perspektiivitundmine ja looduse jälgimise oskus. Seal esineb ka võte, mida kunstnik hiljem korduvalt ikka ja jälle kasutas, nimelt ruumides toimuvatele sündmustele avanev vaade läbi akende või kaaristu. Veel kuuluvad tema teoste hulka Torontos asuv Gregoriuse missat kujutav maal ja Kristuse taganutmist kujutav teos Metropolitani Muuseumis, samuti hulgaliselt väiksemaid teoseid Rahvusgaleriis Londonis, J. Paul Getty Museumis, Rijksmuseumis jm.
Stiil
Stiililiselt asub Simon Marmioni kunst Prantsuse ja Madalmaade maalikunsti vahepeal, ühendades endas prantsuse kunsti rafineeritud elegantsi ja flaamipärase realistliku jutustava esituslaadi. Tema maastiku- ja kompositsioonitunnetus on Madalmaade kunstile iseloomulikult uuenduslik, joonperspektiiv tehniliselt perfektne, aga kuivavõitu ja inimfiguurid mõjuvad sageli puiste ning liikumatutena.
Turkestani ANSV
Turkestani ANSV kuulutati välja Taškendis 30. aprillil 1918 endise Turkestani kindralkubermangu alal. Kuulus Vene SFNV koosseisu.
Elanike arv oli 5,2 miljonit (1920).
1921–1922 viidi läbi maa- ja veereform.
Turkestani ANSV likvideeriti 27. oktoobril 1924. Tema alad jagati Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.
Expo 2015 Milano Eesti paviljon
Eesti paviljon maailmanäitusel Expo 2015 Milano kandis nime Gallery of Estonia, see nägi välja kui “puust pesakastidest” koosnev kolme korrusega galerii, mis oli avatud külastajatele kahe sissepääsuga – nii paviljoni eest kui ka tagant. Paviljoni naabriteks olid Venemaa ja Omaani paviljonid.
Paviljonis oli muu hulgas kokku 34 kiike, isemängiv Estonia klaver, 200 Click & Grow taime ja käsitööna Eestis valmistatud luksustsikkel Renard.
Paviljoni esimese korruse püsinäitus oli lahendatud eri Eesti tahke tutvustavate videoinstallatsioonidega. Vaatajas tekitati Eesti vastu huvi filmikaadrite ja väljakutsuvate märksõnade abil, mis püüdsid vastata küsimustele: „Kus on Eesti? Kes on Eesti? Mis on Eesti?“. Pesakastide videod tutvustasid Eesti kultuuri, traditsioone, eestlase identiteeti, infoühiskonda, Eesti loodust ja Eesti toitu. Lühikeste videolugude eesmärgiks oli edastada sõnum Eestist kui mitmekülgsest ja avatud võimalustega riigist.
Ekspositsiooni üheks peamiseks tõmbenumbriks oli hoone teisel korrusel asuv püsiekspositsioon “Head Eesti asjad”, mis avati Eestile pühendatud päeval 7. juunil. Näitus oli installatsioon erinevatest Eesti toodetest, valdkondadest ja teemadest. Igas paviljoni kastis oli fookuses üks teema. Osad kastid jagasid infot, teised olid interaktiivsed installatsioonid ehk külaline sai osa elamusest läbi tegevuse, näiteks läbi virtuaalse rattasõidu. Peamisteks ekspositsiooni teemadeks olid toit, rukis, mood, Tallinna vanalinn, muusika, teadus ja innovatsioon, meie ajalugu, laulu- ja tantsupidu, raba ja loodus, rannik ja saared, puit- ja linnaarhitektuur.
Kolmas korrus paviljonis oli osaliselt avatud katusega ja seal asus Eesti looduse väljapanek. Milanosse oli Eestist toodud taimed, et nende vahel istudes oleks võimalik kuulata Eestis pesitsevate lindude hääli ning piiluda neid läbi piilukaamerate.
Obuhhiv
Obuhhiv (ukraina Обухів) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis, Obuhhivi rajooni halduskeskus. Linn asub Kobrõnka oja ääres Kiievi kesklinnast 45 km lõunas.
Asula on teada 14. sajandist. Obuhhiv sai linnaõigused 1979. aastal.
Obuhhivis on sündinud filosoof Nikolai Berdjajev, luuletaja Andri Malõško ja Saksamaa iluuisutaja Olena Savtšenko.
Džäss-räpp
Džäss-räpp (inglise keeles jazz rap) on džäss- ja hiphopmuusika suland, mis arenes välja 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses.
AllMusic kirjutab, et žanr "oli katse sulandada afroameeriklaste mineviku muusika praegusel kujul domineeriva kujuga, avaldades austust ja hoogustades viimast, laiendades samas viimase silmaringi".
Rütmi juured olid hiphopis, mille peale pandi korduvad fraasid džässpillidest nagu trompet, kontrabass jt.
Džäss-räpi moodustamisel osalenud ansamblite hulka kuulusid A Tribe Called Quest, Digable Planets, De La Soul, Gang Starr, Jungle Brothers ja Dream Warriors.
Aine (füüsika)
Aine (ka: mateeria) all mõistetakse füüsikas tavaliselt stabiilseid seisumassiga elementaarosakesi (tavaliselt prootoneid, neutroneid ja elektrone) ning nende kombinatsioone. Nii mõistetuna vastandatakse ainet väljale. See mõiste erineb filosoofilisest mateeria mõistest, mida võidakse mõista nii ainet kui ka välja hõlmavana.
Meid ümbritsev aine on tavaliselt võtnud keemilistest ainetest koosnevate kehade kuju.
Pavel Gorgulov
Pavel Gorgulov (29. juuni 1895 Labinsk – 14. september 1932 Pariis) oli Prantsusmaa presidendi Paul Doumer' tapja.
Atentaat
Gorgulov tulistas 6. mail 1932 püstolist mitu lasku president Paul Doumer' pihta, kes parajasti oli külastamas Esimesest maailmasõjast osavõtnud kirjanike näitust. President ei olnud jõudnud veel ühtegi stendi vaadata. Kuulid tabasid teda rinda ja pähe. Ta viidi haiglasse, kus ta mõne tunni pärast 7. mail suri.
Hukkamine
Gorgulov giljotineeriti 14. septembri varahommikul 1932. Paberossist ta keeldus, kuid jõi kaks klaasi rummi. Ta võttis õigeusu preestrilt armulauda. Teel giljotiini juurde ta laulis mingit vene laulu. Hukkamine oli avalik ja leidis aset Santé vangla müüri ääres. Juhuslikke pealtvaatajaid ei olnud. Ajakirjanikud jälgisid hukkamist eemalt.
Gorgulovi asjade hulgast leiti hulk täiskirjutatud pabereid. Ta kirjutas põhiliselt endast ning kirjeldas muuhulgas, kuidas tema hukkamine toimub Roheliste hümni ja sõjaväeliste auavalduste saatel aulas.
Rahvusvahelised spordiföderatsioonid
pisi|Olümpiamängude sümbol Rahvusvahelisi spordiföderatsioone on maailmas kokku üle saja.