cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
203
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastad: 198 199 200 201 202 - 203 - 204 205 206 207 208
Biometaan
Biometaan ehk rohegaas on metaanirikas (95–98%) gaasiline kütus, mida toodetakse erinevatest biolagunevatest jäätmetest. Nendeks jäätmeteks võivad olla reovesi, reoveesetted, põllumajandusliku päritoluga jäätmed ning erinevat päritolu biomass, mis muudab biometaani keskkonnasõbralikuks taastuvkütuseks. Metaan (CH4) on biogaasi põhikomponent ja selle energiat sisaldav osa, mida saab kasutada transpordivahendites mootorikütusena ning kütusena elektri ja soojuse koostootmisel vastavates seadmetes.
Brasłaŭ
Brasłaŭ (valgevene keeles: Браслаў; Brasłaŭ) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Brasłaŭ rajooni halduskeskus.
Biometaan
Tootmine
Biometaani toodetakse biogaasist. Biogaasi saadakse anaeroobsel kääritamisel ning see sisaldab metaani 50–70%. Selleks, et biogaas muuta maagaasi kvaliteedinõuetele vastavaks biometaanikas, tuleb biogaasist eraldada süsihappegaas ja väävliühenditest nii, et metaanisisaldus oleks üle 96%.
Brasłaŭ
Linna ümber asub Brasłaŭ järvestik. Linn asub järvestiku suurima, Dryviaty järve põhjakaldal.
Biometaan
Tootmine
Kõigepealt valmib anaeroobses kääritis 40 päevaga 37 °C juures toorbiogaas. Algses biogaasis on umbes 55% metaani. Seejärel puhastatakse biometaanist teised gaasid, peamiselt süsihappegaas. Biometaan OÜ tootmisjaamas kasutatakse gaasi puhastamiseks näiteks uuenduslikku Hollandi ettevõtte DMT Environmental Technology B.V membraanpuhastuse tehnoloogiat DMT Carborex MS. Korralikult puhastatud biometaan on ilma piiranguteta kasutatav kõikjal kus ka maagaas.
Kalixi vald
Kalixi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Asub Põhjalahe kaldal Kalixälveni suudmes.
Antigeen
Antigeen (ladina antigenes; lüh Ag) on selgroogse organismi tunginud võõraine (enamasti valk), mis seotakse spetsiifiliselt antikehaga või T-rakkude retseptoriga. Antigeenidena võivad toimida praktiliselt kõik bioloogilised makromolekulid: polüpeptiidid, polüsahhariidid, nukleiinhapped jt.
Kalixi vald
Valda läbivad maanteed E4 ja E10.
Antigeen
Antigeen on aine, mis stimuleerib antikehade teket; antigeeni, mis kutsub esile immuunvastuse, nimetatakse immunogeeniks.
Biometaan
Biometaani tootmine Eestis
Eesti Arengufondi hinnangul on biometaani potentsiaalne aastane tootmiskogus 450 miljonit normaalkuupmeetrit. Rohtne biomass põllumajandusest on kõige potentsiaalsem ressurss biogaasi tootmiseks. Prügilagaas, reoveesetted ja biojäätmed on aga väiksema potentsiaaliga. Siiski on põllumajandusjääkidest tootmine kõige kallim tootmisviis. See on kallis, sest põllumaad on väikesed ning asetsevad hajutatult ning tooraine transport on seega kulukas.
Brasłaŭ
Linn on saanud nime Połacki vürsti Brjatšislav I Izjaslavitši järgi.
Ajalugu
Arheoloogiliste väljakaevamiste põhjal asus IX sajandil linna kohal latgalite ja krivitšite asula. Połacki vürstiriik püstitas sinna XI sajandil piirikindluse. 1065. aastal ründasid seda leedulased. Brasłaŭ on kuulunud suurvürstidele Gediminasele ja Jaunutisele. 1500. atL sai linnaõigused. 1794. aastal kaotas ajutiselt tulekahju tõttu oma tähtsuse. 1795. ATl sattus linn kolmandal Poola jagamisel Venemaa keisririigi koosseisu. Linnast sai ajutiselt 19. sajandini alev. 1920. aastal hõivasid Brasłaŭ linna poolakad ja 1939. aastani oli see Poola Vilniuse vojevoodkonna Brasłaŭ maakonna keskus. Kui Brasłaŭ 1939. aastal Valgevene NSV koosseisu sattus, sai linnast rajoonikeskus.
Antigeen
Antigeenidena võivad toimida ka maomürgis sisalduvad molekulid, kui need kutsuvad pärast maohammustust nii madudel endil (maolt maole) kui ka teistel hammustada saanud loomadel esile antikehade tekke.
Antigeenid võivad organismi tungida naha, limaskestade, hingamis- ja seedetrakti kaudu.
Tagala
"Tagala" on mitmetähenduslik sõna:
Biometaan
Biometaani kasutamine
Biometaan võib asendada taastumatute fossiilkütuste kasutamist ning seega väheneks ka kasvuhoonegaaside teke. Lisaks sellele suurendab ka biometaani tootmine ja kasutamine ühiskonna jõukust, sest riik ei sõltu enam nii palju imporditavast kütusest.
Biometaani kasutus Eestis
Eestil, nagu ka teistel Euroopa Liidu liikmetel, on plaanis 2020. aastaks 10% transpordile kuluvast kütusest saada taastuvressursidest ning biometaan peaks ära katma sellest 3%. Selle jaoks on plaan biometaani turgu ning selleks vajalikke tingimusi arendada. Turu arendamiseks on loodud ja luuakse üle Eesti tanklaid, millest valmis on 17, valmimisel 1 ja kavandatavaid 9 (2019. oktoober seisuga).
Eesti Arengufondi andmetel oleks aga biometaani kasutuselevõtt kasumlik vaid juhul, kui tootmine ja tarbimine oleksid efektiivsemalt organiseeritud.
Tähtaniis
Tähtaniis on vürts, mida saadakse harilikust tähtaniisipuust (Illicium verum).
Tähtaniisipuu viljad on tähekujulised tumepruunid kaunad, mille igas kaheksast segmendist asub herneterasuurune seeme. Kasutatakse tervelt või jahvatatult vürtsina.
thumb|Tähtaniisipuu viljad, millest saadakse vürtsina kasutatavat tähtaniisi
Päritolu ja kasvatamine
Tähtaniisi saadakse igihaljalt puult, mis kasvab kuni 8 m kõrguseks ning mille eluiga on üle 100 aasta. Alates seitsmendast kasvuaastast hakkab puu kandma punakaspruune, korkjalt puiseid tähekujulisi kogukukkurvilju, milles on kastanpruunid läikivad umbes 8 mm suurused seemned. Üks puu annab aastas kuni 40 kg vilju. Pärast koristamist lastakse viljadel päikese käes kuivada ja need kaotavad kuni 3/4 oma esialgsest kaalust.
Räägitakse, et inglise meresõitja ning piraat John Thomas Cavendish olla 9. septembril 1588 tähtaniisi Filipiinidelt Plymouth'i kaasa toonud. Euroopas võeti tähtaniis kulinaarias kasutusele alles 17. sajandil, mil Vene õukonnas hakati kasutama seda teevürtsina.
Omadused
Kuigi tähtaniisi seemnete aroom tuleneb anetoolist ehk aniisikamprist (seesama eeterlik õli annab esiletungiva maitse ka aniisiseemnetele), ei ole aniis ja tähtaniis omavahel bioloogiliselt suguluses. Sarnane nimi on tulnud nende lõhna- ja maitselisest sarnasusest. Kuigi tähtaniis lõhnab täpselt nagu aniis, on tema maitse täidlasem, kirbem ja põletavam.
Ostmine ja säilitamine
Tervete viljade aroom säilib pimedas, kuivas ja õhukindlana hoituna aastaid. Pulbrist lahtub aroom aga kiiresti.
Tervislik toitumine
Tähtaniisi soovitatakse rahvameditsiinis närida pärast sööki seedimise kergendamiseks ja hingeõhu parandamiseks. Samuti aitavat tähtaniis puhituste, köha ja bronhiidi vastu.
Metsaordu
Metsaordu (ka Metsanoorte Ühendus) on organisatsioon, mis koondab loodusest huvitatud noori ja nende juhendajaid kogu Eestist. Metsaordu asutati 1994.
Lipu
Lipu (18. sajandi kaartidel Lippo) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Metsaordu
Metsaordu on korraldanud mitmeid keskkonnakaitselisi (sh looduskaitselisi) ja keskkonnateadvust edendavaid üritusi. Üheks suuremaks ürituseks oli aastatel 1996–2000 läbi viidud põlispuude arvelevõtmine.
Lipu
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 4 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud.
Söötreiarohi
Söötreiarohi (Herniaria) on taimeperekond reiarohuliste sugukonnas.
Eestis on levinud harilik söötreiarohi.
Lümatu (Lüganuse)
Lümatu (18. sajandi kaartidel Limato) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Lümatust voolab läbi Mehide oja.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Milan Kundera
Milan Kundera (1. aprill 1929 Brno, Tšehhoslovakkia – 11. juuli 2023 Pariis) oli tšehhi-prantsuse kirjanik.
Elulugu
Kundera sündis haritud perekonnas. Tema isa oli kuulus muusikateadlane ja pianist, mistõttu muusikal on olnud märkimisväärne mõju Kundera loomingule.
1948. aastal astus Kundera ülikooli, kus õppis algul kirjandust ja esteetikat, kuid vahetas peagi eriala ning hakkas õppima filmikunsti. Filmiakadeemia lõpetas Kundera 1952. aastal.
Teoseid
Kundera tuntuim romaan on 1984. aastal ilmunud "Olemise talumatu kergus" ("Nesnesitelná lehkost bytí", eesti keeles 1992; 2000; 2017, tõlkinud Leo Metsar). Eesti keelde on veel tõlgitud tema "Surematus", "Nali", "Teadmatus", "Hüvastijätuvalss" jt.
Teadmiseargument
Argumendile pani nime Frank Jackson, kes esitas selle artiklis "Epifenomenilised kvaalid" (1982).
See on üks tähtsamaid füsikalismivastaseid argumente ning seda on filosoofilises kirjanduses palju arutatud.
Eellugu
Väide, et füüsikaline teadmine ei ole fenomenilise teadmise jaoks piisav, ("teadmiseintuitsioon", knowledge intuition), esineb filosoofilises kirjanduses juba varem, sealhulgas John Locke'il ja teistel empiristidel.
Herbert George Wellsil on jutustus "The Country of the Blind" ("Pimedate maa", 1904), milles võõramaalane püüab pimedaid kohalikke veenda, et tal on üks meel rohkem.
Charlie Dunbar Broad (1925) tõi sisse "matemaatilise peaingli", loogiliselt kõiketeadva olendi, kellel on piiramatud matemaatilised võimed ning võime tajuda aatomite mikroskoopilist ehitust, nii et ta teab kõiki "mehhanistlikke" (st füüsikalisi) tõdesid keemiliste ühendite kohta. Broadi järgi oleks tal ikkagi puudu fenomeniline teadmine näiteks ammoniaagi lõhna kohta. "Võtame tavalise väite, nagu me neid leiame keemiaraamatutest, näiteks: "Lämmastik ja vesinik ühinevad, kui lasta elektrilahendus läbi nende segu; see on vees hästi lahustuv gaas, millel on iseloomulik terav lõhn. Kui mehhanitsistlik (mechanistic) teooria on tõene, siis peaingel saab oma teadmisest aatomite mikroskoopilise ehituse kohta tuletada kõik need tõsiasjad peale viimase. Ta teaks täpselt, milline peab olema ammoniaagi mikroskoopiline ehitus; kuid ta oleks täiesti võimetu ennustama, et sellise ehitusega aine lõhnab nii, nagu inimese ninna sattudes lõhnab ammoniaak. Parimal juhul võiks ta selle kohta ennustada, limaskestas, haistmisnärvides jne leiavad aset teatud muutused. Kuid tal ei oleks võimalik teada, et neid muutustega kaasneb lõhn üldse või ammoniaagi lõhn iseäranis, kui keegi talle seda ei ütle või ta ise seda ei tunne. kui nn sekundaarsete kvaliteetide olemasolu või nende ilmumise tõsiasi sõltub neid kvaliteete ise mitte omavate aineosakeste mikroskoopilistest liikumistest ja asetustest, siis selle sõltuvuse seadused on kindlasti emergentset tüüpi." Broad teeb järelduse, et "mehhanitsism" (mechanism; st füsikalism) on väär.
Brian Farrell kirjutab artiklis "Experience": "Oletame, et oleme saanud marslasest külaliselt kogu informatsiooni, mida me psühholoogide ja füsioloogidena võime tema meeltevõimete kohta saada. Tõenäoliselt me tahaksime öelda: "Ei tea, mis tunne on olla marslane – tema pseudoraadiomeelega, millega ta võib näiteks kuulata mis tahes raadiosagedust, mida aga tahab. Harukordne!" See tundub olevat täiesti mõistlik märkus. Aga kui marslase kohta poleks olnud midagi muud avastada kui tema tegelikud ja võimalikud reaktsioonid, siis see poleks olnud mõistlik märkus. Me teaksime, mis tunne on olla marslane ja seal poleks midagi küsida. Nii et marslase kohta on veel midagi teada saada, nimelt miline on tema kogemus. Farrell nimetab kogemust tunnusevabaks (featureless).
Herbert Feigl (1958) räägib episteemilistest piirangutest, mis on marslasel, kes uurib inimkäitumist, ilma et tal oleks inimlikke tundeid: "Esimene küsimus, mida ma tahan arutada, puudutab tunnetuslikku "plussi", st väidetavaid eeliseid, mis on teadmisel tutvuse kaudu teadmise ees kirjelduse kaudu. Võib näiteks küsida, mida niisugust teab nägija, mida sünnist saadik pime ei tea. Või kui võtta kaks näidet Eddingtonilt, siis mida teab naljade mõjust see, kellel puudub huumorimeel? Kas marslane, kellel täielikult puudub kaastunne ja pieteeditunne, võiks teada, mis toimub relvarahu aastapäeval? Oletame, et nägemismeelega, huumorimeelega ja pieteeditundega varustatud inimeste käitumine on täielikult füüsikaliselt (1 või 2) ennustatav ja seletatav. Sel juhul saaks marslane ennustada maalaste kõiki reaktsioone, sealhulgas keelelisi lausungeid olukordades, kus on tegemist nägemistajumustega, naeruga naljade üle või (pühaliku) käitumisega vaherahu aastapäeval. Kuid hüpoteesi kohaselt puuduksid marslasel täielikult seda sorti kujutlused ja empaatia, mis sõltuvad tuttavolekust (otsesest tutvusest) seda liiki kvaalidega, mida kujutletakse või empaatiliselt kaasa tuntakse. Feigl arvab, et teadmiseintuitsioon on väär, aga kui ta oleks tõene, siis ta kummutaks füsikalismi.
Jacksoni kaks argumenti
Artiklis "Epifenomenilised kvaalid" esitab Jackson teadmiseargumendi kahes versioonis.
Mõlemas näites on juttu sellest, et paljalt füüsikalise teadmise alusel pole võimalik öelda, milline on mingi fenomenilise kogemuse kvaliteet.
Mary tuba
Tuntum neist on "Mary toa" mõtteeksperiment. Mary on vangis mustvalges toas, kuid tal õnnestub seal saada kõik võimalikud füüsikalised (sealhulgas neurofüsioloogilised) teadmised värvide nägemise kohta. Paistab ilmne, et kui ta toast välja pääseb ja esimest korda ise värve näeb, saab ta teada midagi, mida ta enne ei teadnud. Sel juhul aga ei olnud tema varasemad teadmised täielikud. Järelikult on asju, mida füüsikaliselt teada pole võimalik, ning füsikalism ei pea paika.
Mary toa argumenti täpsustab Jackson artiklis "Mida Mary ei teadnud" (What Mary Didn't Know. – Journal of Philosophy, 83, 1986, lk 291–295), vastates Paul Churchlandi kolmele vastuväitele.
Fred
Teises mõtteeksperimendis figureerib Fred, kes on võimeline nägema värvi, mida teised ei näe. Selleks et teada, milline kogemus Fredil seda värvi nähes on, ei piisa füüsikalistest teadmistest.
Jacksoni argumendi uudsus
Jackson lähtub sellest, et kui füsikalism on tõene, siis täielik tõde inimeste värvinägemise kohta on aprioorselt tuletatav täielikust füüsikalisest tõest.
Psühholoogilise tõe aprioorne tuletatavus
Füsikalismi kaitsjad võivad öelda, et psühholoogiline tõde ei ole füüsikalisest tõest aprioorselt tuletatav, vaid tuleneb Saul Kripke moodi aposterioorse paratamatusega nagu see, et vesi on H2O?
Jackson kritiseerib seda vastust. Artiklis "Postscript" arutleb ta järgmiselt. Vaatleme arutlust: "H2O katab suurema osa planeedist. Järelikult vesi katab suurema osa planeedist." Järeldus on paratamatu, kuid ei järeldu eeldusest aprioorselt. Jacksoni järgi ta ei järeldu sellepärast, et eeldus ei ütle füüsikaliste asjaolude kohta kõike. Füüsikaliste asjaolude hulka kuulub ka see, et H2O ja muus osas etendab vee osa. Kui nüüd eeldusele lisada, et H2O etendab vee osa, siis Jacksoni järgi järeldus järeldub aprioorselt. Nii et kui H2O-st küllalt põhjalikult rääkida, järeldub järeldus vee kohta aprioorselt. Samamoodi, kui maailma füüsikalisest loomusest küllalt põhjalikult rääkida, siis füsikalism tähendab, et psühholoogiline tõde tuleneb aprioorselt füüsikalisest tõest.
See argument on küll vaieldav, kuid täidab lünga teadmiseargumendis. Seda lünka on püüdnud täita ka teised, sealhulgas David Chalmers (1996, 2003, 2004 ja 2006a).
Epistemoloogiline ja ontoloogiline tõlgendus
Terence Horgani (1984) järgi saab "füüsikalist informatsiooni" teadmisargumendis tõlgendada kas epistemoloogiliselt või ontoloogiliselt.
Horgani järgi väljendab lause "eksplitsiitset füüsikalist informatsiooni" tatud protsesside kohta parajasti siis, kui see lause on osa nende protsesside teoreetiliselt adekvaatsest kirjeldusest või järeldub sellest; ja lause väljendab "ontoloogiliselt füüsikalist informatsiooni" teatud protsesside kohta parajasti siis, kui kõik entiteedid, millele selles lauses osutatakse või on muutujate väärtused, on füüsikalised entiteedid ning kõik omadused ja suhted, mida lause predikaatidega väljendatakse, on füüsikalised omadused ja suhted. Sel juhul võib väljendi "omada kogu eksplitsiitset füüsikalist informatsiooni x kohta" ümber sõnastada "omada täielikku füüsikalist teadmist x kohta" ning väljendi "omada kogu ontoloogiliselt füüsikalist informatsiooni x kohta" ümber sõnastada "teada kõiki füüsikalisi tõsiasju x kohta.
Sel juhul saab sõnastada argumendi nõrgema ja tugevama versiooni.
Nõrgem versioon on niisugune: Maryl on enne vabanemist täielik füüsikaline teadmine inimese värvinägemist puudutavate tõsiasjade kohta. Aga on olemas niisugust liiki teadmised inimese värvinägemist puudutavate tõsiasjade kohta, mida tal enne vabanemist ei ole. Järelikult on olemas niisugust liiki teadmised inimese värvinägemist puudutavate tõsiasjade kohta, mis on mittefüüsikalised teadmised.
Tugevam versioon on niisugune: Maryl teab enne vabanemist kõiki füüsikalisi tõsiasju inimese värvinägemise kohta. Aga on tõsiasju inimese värvinägemise kohta, mida Mary enne vabanemist ei tea. Järelikult on mittefüüsikalisi tõsiasju inimese värvinägemise kohta.
Tugevama versiooni järeldus on ontoloogiline väide, mida füsikalistid peavad eitama. Nõrgema versiooni järeldus on epistemoloogiline väide, mis ei välista mittefüüsikaliste tõsiasjade olemasolu eitamist. Nähtavasti pidas Jackson silmas tugevamat tõlgendust.
Nõrgema versiooni järeldusest ei järeldu tugevama versiooni järeldus. kui teadmine millegi kohta on ebatäielik, siis see veel iseenesest ei tähenda, et ei teata mõnd konkreetset tõsiasja. Kui näiteks Jaan teab midagi Jaani kohta (de se teadmine), kuid ei mäleta, et ta on Jaan, siis selle meeldetulemine ei pane teda teadma ühtki uut tõsiasja.
Kui teatud füüsikalisi tõsiasju värvinägemise kohta on võimalik teada kahel moel – "füüsikalisel moel" füüsikaliste mõistete kaudu ja "mittefüüsikalisel moel" mittefüüsikaliste mõistete kaudu, siis on võimalik omandada uut (mittefüüsikalist) teadmist (füüsikalise) tõsiasja kohta, omandamata teadmist mingi uue tõsiasja kohta.
Paljud autorid nõustuvad argumendi nõrgema versiooniga, kuid mitte tugevama versiooniga: nad möönavad, et Mary saab uut propositsioonilist teadmist, kuid eitavad, et ta saaks teada tõsiasju, mida ta varem mingil muul moel ei teadnud. (Nad eitavad, et on tõsiasju, mida Mary enne vabanemist ei tea.) Teised autorid eitavad isegi nõrgemat versiooni ning väidavad, et Mary ei saa ja mitte uut propositsioonilist teadmist.
Et vältida tugevama versiooni järeldust, tuleb kas eitada, et täielik füüsikaline teadmine on ka kõikide tõsiasjade teadmine, eitada, et on mingit liiki teadmised inimese värvinägemist puudutavate tõsiasjade kohta, mida Maryl enne vabanemist ei ole, või eitada, et teatud liiki teadmise puudumine mingite tõsiasjade kohta on ka nende tõsiasjade mitteteadmine.
Füüsikalised ja mittefüüsikalised teadmised ja tõsiasjad
Teadmiseargumendiga õigustatakse sageli omadusdualismi. Mittefüüsikalised tõsiasjad ongi sellepärast mittefüüsikalised, et nad hõlmavad mittefüüsikalisi omadusi (näiteks omadus omada teatud kindla kvaliteediga kogemust).
"Füüsikalist" mõistetakse laias mõttes: füüsikaline teadmine on enam-vähem kõik see, mida saab väljendada taandumatult mentaalseid termineid kasutamata. Füüsikalisi tõsiasju ei saa nõnda lihtsalt defineerida, sest on väidetud ka, et täielik füüsikalne teadmine ei tähenda kõikide füüsikaliste tõsiasjde teadmist. Enamasti siiski füüsikalise teadmise ja füüsikaliste tõsiasjade mõiste probleeme ei tekita.
Teadmine, mis tunne on
Sageli sõnastatakse Mary uut teadmist Thomas Nageli järgi: Mary ei tea, mis tunne on näha värve, ja kui ta vabaneb, siis ta saab teada. Sel juhul aga ei eristata lihtsalt otsest tuttavolekut värvikogemustega ja teadmist, milline värvikogemus teistel samadel puhkudel on.
Nida-Rümelin (1996 ja 1998) toob järgmise näite. Marianna elab alguses samas olukorras nagu Mary. Siis aga saab ta oma tuppa meelevaldset värvi värvitud asjad (abstraktsed maalid, punased toolid, sinised lauad jne, kuid mitte kollase banaanid, sinise taevaga maalid jne). Sellepärast ei saa ta oma värvikogemusi seostada sellega, mis ta varem on värvide kohta teada saanud. Ta küll teab, mis tunne on näha pinast, sinist jne, kuid ta ei tea ikka veel, et taevas paistab tavalistele tajujatele sinine. Alles toast väljudes ja taevast nähes saab ta seda teada. Ta oli juba saanud kujundada "fenomenilised mõisted" värvikogemuse liikidest. See võimaldas tal esitada uusi küsimusi ja uusi hüpoteese. Alles vabanedes saab ta teadmise teiste inimeste kogemuse kohta, mis teadmiseargumendis oluline on. See teadmine eeldab fenomeniliste mõistete kasutamist.
Mary uus teadmine ei ole hästi kirjeldatav selle kaudu, mis tunne on. Mary omandab fenomenilise uskumuse, et taevas paistab normaalsetele tajujatele sinine (fenomenilise uskumuse puhul on mängus fenomeniline mõiste). Oma toas võis Mary seda uskuda mittefenomeniliselt.
Kas Mary saab uue propositsioonilise teadmise?
Paljud vastuväited teadmiseargumendile lähtuvad sellest, et Mary ei saa esimest korda värve nähes propositsioonilist teadmist.
Selline seisukoht võimaldab füsikalistil teadmiseintuitsiooni aktsepteerida, postuleerimata füsikalismi aposterioorsust.
Võimehüpotees
Ühe versiooni järgi seisneb Mary teadmine, kuidas värvid välja näevad, võimes kogemusi kujutleda, ära tunda ja meenutada. Tegemist ei ole teadmisega-et, vaid teadmisega-kuidas.
Vastuväited võimehüpoteesile
Brian Loar (1990, 1997) väidab, et Mary uue teadmise sisu saab propositsionaalselt väljendada seda laasi lausetega: "Kui punase nägemine on niisugune, siis ta ei ole naasugune".
Torin Alter (2001) ning Stanley ja Williamson (2001) seavad kahtluse alla teadmise-et ja teadmise-kuidas eristamise mõttekuse.
Tutvusehüpotees
Earl Conee (1994) ning John Bigelow ja Robert Pargetter (1990) leiavad, et Mary omandab toast väljudes värvinägemise kohta üksnes mittepropositsionaalset tutvusteadmist. Tema õppimine seisneb otseses tutvumise värvikogemuste fenomenilise iseloomuga, nõnda nagu käiakse mingis linnas, et sellega tutvuda.
Vastuväited tutvusehüpoteesile
Pole selge, kas vahetegemine tutvusteadmise ja propositsionaalse teadmise vahel on mõttekas.
Sõna "tutvus" on kahemõtteline, sest ta võib tähistada nii teadmist kui ka kogemust. Esimeses tõlgenduses võib Mary uus tutvusteadmine ehk sisaldada ka faktilist komponenti. Teine tõlgendus muudab väite, et Mary midagi teada saab, triviaalseks: Maryl kahtlemata on uus kogemus.
Helene Kuma
Helene Kuma (kuni aastani 1935 Helene Gutmann; abielus ka Helene Viies; 7. september 1921 Tallinn – 11. oktoober 2009) oli eesti keraamik, kunstiajaloolane ja pedagoog.
Helene Kuma oli pärit haritlaste perekonnast.
Hariduskäik
Ta õppis Tallinna saksa tütarlaste humanitaargümnaasiumi algkoolis ja 1934–1939 Riigi Kunsttööstuskooli keraamika erialal (lõpetas).
1948. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi keraamika erialal. 1953. aastal lõpetas ta Leningradis Ilja Repini nimelise kunstiinstituudi kunstiajaloo erialal.
1963. aastal sai ta Leningradis kunstiteaduste kandidaadiks.
Töö
Pärast 1940. aasta juunipööret töötas ta juulist kuni oktoobrini 1940 Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadis sekretäri, tõlgi ja kartoteegiosakonna juhatajana.
Oktoobrist 1940. aastal suunati Helene Kuma Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadist Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu ELKNÜ Keskkomiteesse, kus ta kuni Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja alguseni oli tehniline sekretär, kuid juulis 1941 nimetati ta erisektori juhatajaks. Erisektor haldas salajasi dokumente ning muu hulgas pidas sidet ka NKVD-ga. Veel samal kuul 1941. aastal evakueerus Kuma Nõukogude tagalasse, kus jätkas komsomolitööd.
Ta oli 1945. aastast NLKP liige.
Aastatel 1959–1960 töötas UNESCO stipendiaadina Prantsusmaal, Belgias, Taanis ja Itaalias.
Aastatel 1947–1994 töötas ta õppejõuna Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis / Tallinna Kunstiülikoolis, 1994. aastast oli emeriitprofessor.
Looming
Helene Kuma on kirjutanud monograafiaid ja artikleid, osalenud näitustel Eestis ja välismaal. Ta oli koguteose "Eesti kunsti ajalugu" üks kaasautoreid.
Tema elav ja mitmekülgne ornamendikäsitlus sisaldab rahvakunsti- ja taimemotiive. 1960. aastatel tõi Kuma eesti keraamikasse liikuva, rütmilise opkunsti dekoori, mida kasutas eelkõige kööginõude ja väikeste vaaside kaunistamiseks. 1970. aastatel valmis tal suur seeria luikedega vaase. Tema keraamikaloomingusse kuulub vaase, kanne, kausse, suhkru- ja soolatoose, kuid kõige tuntumad on tema köögiserviisid. Ta on loonud toose toiduainete hoidmiseks ja kruuse ravimteede joomiseks. Vormid on lihtsad ja funktsionaalsed, oma karakteri saavad nad rikkalikust ja elegantsest ornamendist. Nõud on must-pruun-valge koloriidis, kuna tollastest kunstitoodete kombinaadi värvidest kõlbasid pärast põletamist toidunõudele vaid must ja pruun.
Ta õppis niplispitsi tegemise selgeks oma emalt juba lapsepõlves ning 1980. aastatel asus arendama seda käsitööliigist kunstivormiks.
Isiklikku
Tema isa oli õpetaja ja esperantist Roobet Kuma ning ema Faina Tšutšina, kes oli tunnustatud niplispitsitegija (jagas 1928. aasta põllumajandusnäitusel Eduard Taskaga kuldmedalit).
Ta oli abielus Raoul Viiesega, kes oli tol ajal Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu presiidiumi esimees. Abielu lahutati 1950. aastatel. Nende poeg on munitsipaalpoliitik Vladimir Viies.
Ants Kaljurand
Ants Kaljurand ehk "Hirmus Ants"; kuni 1936 Johannes-Voldemar Siitse (20. oktoober 1917 Nõmme – 13. märts 1951) oli üks tuntumaid Lääne- ja Pärnumaa metsavendi.
Teise maailmasõja eel töötas sulasena Pärnumaal Soontagana valla taludes. Oli Kaitseliidu liige ning osales metsavennana 1941. aastal Pärnu- ja Läänemaal võitlustes Nõukogude okupatsioonivägede vastu. Saksa okupatsiooni ajal astus Omakaitsesse. Aastatel 1942–1944 osales vabatahtliku rindesõdurina Saksamaa poolel võitlustes Nõukogude Liidu vastu. Langes 1944. aasta sügisel Saaremaal Nõukogude vägede kätte vangi, kuid põgenes sama aasta detsembris ning koondas enda ümber ühe kardetuma metsavendade salga. 24. juunil 1949 langes reetmise läbi Nõukogude okupatsioonivõimude kätte vangi. Hukati sõjaväetribunali otsuse põhjal koos oma kaaslaste Arved Pildi ja Juhan Metsäärega 13. märtsil 1951.
10. juulil 2011 avati Pärnumaal Koonga vallas Mihkli kiriku juures kaitseliidu Pärnumaa maleva algatusel Ants Kaljuranna mälestuskivi.
Noorus
Ants Kaljurand sündis 20. oktoobril 1917 Tallinnas. Tema ema Juula oli sündinud 1887. aastal, isast andmed puuduvad. Nende varasem perekonnanimi oli Siitse, mille nad eestistasid Kaljurannaks. Ants kasvas üles Põhja-Saaremaal Pidula lahe ääres Teesu külas. Lõpetas Pidula algkooli. 1935. aastal tuli Pärnumaale Koonga valda (1939–1950 Soontaga vald) Õepa külla Sepa tallu sulaseks. 1938. aastal tegi läbi ajateenistuse Eesti sõjaväes ja jätkas seejärel Sepa talus sulasena. 1941. aasta juulis võttis osa Soontaga vallamaja vallutamisest, seejärel oli poolteist kuud Soontaga vallavanema abi. Augustis 1941 astus vabatahtlikult Saksa armeesse. Osales lahingutes Pihkva rindel, hiljem Neveli all. Sai neli medalit ja kolm aumärki. 1943. aastal viidi üle eesti SS-leegioni.
Metsavend
1944. aastal osales 20. SS-diviisi koosseisus lahingutes Narva rindel. 1944. aasta septembris deserteerus ja siirdus Soontaga valda. Arreteeriti teel Saaremaale Lihulas ja saadeti Tallinnasse Koplisse filtratsioonilaagrisse. Paari nädala pärast põgenes laagrist ja siirdus Soontaga valda, kus asus end varjama koos Ülo Kaaluga. Kohe alustasid nad ka šifreeritud päeviku pidamist, kus esimene sissekanne on tehtud 8. detsembril 1944. Nendega liitus Õepa küla Madise talu peremees Mihkel Soodla. 1945. aasta algul rajati koos Õepa küla Sepa talu lähedale Tugaluse metsa punker. Punker valmis nädalaga 12. jaanuariks 1945 ja asus kõrgemal liivaseljandikul täielikult maa all. Peal kasvas kadakapõõsas. Vett saadi allikast. Punkris elasid mehed kolmekesi, koos tehti süüa, kuulati Rootsi raadiot ja mängiti kaarte.
Veebruaris 1945 arreteeriti Antsu armsam Vilma Vinter, keda süüdistati sidepidamises metsavendadega ja paigutati Soontaga vallamaja arestikambrisse. 28. veebruari õhtul tulid Ants ja Ülo Vilmat vabastama. Samas majas elava täitevkomitee käskjala käest võeti arestikambri võti ja Vilma vabastati. Hiljem oli täitevkomitee sekretär öelnud Vilmale, et maja teisel korrusel olnud sellel öösel 15 sõdurit põrandal pikali, kuid nad julgesid tulistada metsavendade pihta vaid ühe lasu, millele viimased vastasid automaadivalanguga. Vilma Vinter viibis nädala metsavendade punkris ja siirdus siis elama Karuse valda Kause külla.
1945. aasta märtsis vahistati kolm Antsule tuttavat meest ja paigutati taas Soontaga vallamajja luku taha. Kui ühe vahistatu naine talle arestikambrisse paki tõi, palus mees otsida üles Hirmus-Ants, et see nad vabastaks. Naine võttiski Antsuga ühendust ja metsavennad nõustusid plaaniga. Ööl vastu 31. märtsi 1945 tuli Ants koos Ülo Kaalu ja Mihkel Soodlaga Soontaga vallamaja juurde. Kuna käskjala toast arestikambri võtit ei leitud, lammutas Ants kangiga vangikambri seina, samal ajal kui teised õues valvasid. Kui mehed hakkasid kuuekesi vallamaja lahkuma, tulistati neid teise korruse aknast. Mihkel Soodla andis sellepeale aknasse automaadivalangu. Eesti NSV siseasjade rahvakomissari asetäitja alampolkovnik Viktor Kisseljov maalis Moskvasse saadetud ettekandes sündmusest hoopis vägevama pildi: "Ööl vastu 31.3.45 sooritas 10–12 inimesest koosnenud relvastatud bande kallaletungi Soontaga valla täitevkomiteele, eesmärgiga vabastada kaks reeturit, kes olid arreteeritud maakonna NKVD operatiivvoliniku poolt. Hoone läheduses paiknenud kolm 138. laskurpolgu võitlejat ei riskinud bandiitidele vastupanu osutada."
Vabanenud mehed (Anton Soopõld, Arnold Kriisk, Artur Luigemaa) liitusid Antsu salgaga. 1945. aasta aprilli lõpul või mai algul sai julgeolek teada punkri asukohast. Nimelt käis punkri juures Vilma õde Kristiina, kes rääkis sellest kohaliku täitevkomitee töötajatele. Sellest kuulis aga ka Mihkel Soodla naine Maria Soodla, kes tuli õhtul metsavendi hoiatama. Teisel päeval pärast metsavendade lahkumist saabusid NKVD mehed ja hävitasid tühja punkri. Siis elasid Ants, Mihkel Soodla, Ülo Kaal ja kolm vabastatud meest kuni juulikuuni 1945 Laisma rabas. Seejärel Soopõld ja Luigemaa legaliseerusid, Arnold Kriisk varjas ennast edasi üksi.
Septembris 1945 oli Nõukogude julgeoleku andmeil salgas 7 meest: Ants Kaljurand, Kaljuranna adjutant Peeter, Arnold Kriisk, Juhan Lihtsaar, Teodor Kõlvart, Jaan Kõlvart ja Mihkel Tamm.
Oktoobris 1945 valmis uus punker Kiisamaa küla lähedale kuhu kolisid Ants, Mihkel Soodla ja Ülo Kaal. Punker oli kasutusel jaanuarini 1946, mil märgati punkri läheduses saanijälgi. Edasi koliti Õepa ja Kuhu küla vahel asuvasse punkrisse. Seal liitus nendega August Puusild. Punker jäeti maha märtsis 1946 kuna asus käidavatest kohtadest liiga kaugel, misjärel elati maikuuni Laisma rabas asuvas onnis.
1946. aasta 9. mai hilisõhtul korraldas julgeolek neile varitsuse Õepa küla lähedal metsas. Metsavennad avastasid varitsuse, puhkenud tulevahetuses sai Ülo Kaal surmavalt haavata, Ants pääses põgenema. Julgeolekumehed pidasid hukkunud Ülo Kaalu algul Ants Kaljurannaks. Antsu salga liikmed varjusid Soontaga valla eri paikadesse. 1946. aasta sügisel lahkus salgast August Puusild, 1947. aasta suvel Mihkel Soodla. Ants siirdus elama Soontaga vallas asuvasse Kurese külla, kus võttis ühendust Kirbla ja Soontaga valla piiril asunud punkris elavate metsavendadega – Harri Valla, vendade Aleksander ja Johannes Kiviseljaga ning Heino Kaubiga. Antsust sai peagi salga pealik. Salk keskendus peamiselt kaupluste, pankade ja nõukogude okupatsioonivõimu asutuste röövimisele, et varustada end toiduainete, rõivaste, jalanõude ja rahaga. Üldjuhul hoiduti nõukogude aktivistide ründamisest. Lühemat või pikemat aega oli Antsu salgas aastatel 1944–1949 21 inimest.
Kinnivõtmine ja hukkamine
15. novembril 1948 arreteeriti Pärnu raudteejaama sööklas salga liige Karl Verpson ja samal päeval Pärnu polikliinikus Harri Valla. Mõlemilt sai julgeolek mõnepäevase "töötlemise" tulemusena andmeid Antsu salga liikmete kohta. 16. novembril arreteeriti Mihkel Soodla. Kõik nad mõisteti erinõupidamise otsusega 26. märtsist 1949 25 aastaks vangilaagrisse.
24. juunil 1949 avastas julgeoleku operatiivgrupp Ants Kaljuranna ja kaks tema salga liiget Võitra küla lähedalt metsas magamast. Metsavennad oli tulnud jaanilaupäeva tähistamast ning olid heitnud metsa alla puhkama. Kinnivõtmisel tekkinud tulevahetuses sai surma metsavend Aleksander Valter ja Arved Pill raskelt haavata. Ants üritas põgeneda, kuid teda haavati täägiga ja ta võeti kinni.
Tribunal Ants Kaljuranna ja 18 temaga seotud isiku üle toimus Tallinnas 13.–17. novembrini 1950. Ants Kaljurand, Arved Pill ja Juhan Metsaäär mõisteti surma, teised kümnest kahekümne viie aastani vangilaagrisse. Ants Kaljurand ja kaks koos temaga surmamõistetud metsavenda hukati 13. märtsil 1951.
Maidla (Lüganuse)
Maidla on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Jaanika raudteepeatus
Jaanika raudteepeatus (varem Ingu raudteepeatus) on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Jaanika külas.
Peatus asub Keila–Turba raudtee ääres ning seal peatuvad AS Elroni elektrirongid liinil Tallinn–Turba. Peatusele eelneb Laitse ning järgneb Riisipere.
Alates märtsist 2010 on kasutusel 30 meetri pikkune ja 0,55 m kõrgune (rööpapeast) perroon. Rongi sisenemine ja väljumine toimub vaid C-vaguni kaudu. Perrooni juurde viib lääne poolt Jaanika jaama tee, mis umbes 800 meetrit enne peatust jätkub metsateena.
Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel ligikaudu 200 meetri pikkune kõrge (rööpapeast 1,1 m) perroon, mis on nüüdseks lammutatud.
Peatust läbib iga päev mõlemas suunas vähemalt 8 reisirongi koosseisu. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Merihumur (perekond)
Merihumur (Honckenya; sünonüüm Honkenya) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Eestis on levinud merihumur.
Habib Bourguiba
pisi|Habib Bourguiba (1960) Habib Bourguiba (3. august 1903 – 6. aprill 2000) oli esimene Tuneesia president (aastatel 1957–1987).
Bourguiba sündis Tuneesias Monastiris ning omandas kõrghariduse Sorbonne'is juura ja politoloogia alal. 1925 tutvus ta seal Mathilde Lorrainiga, kes oli temast 13 aastat vanem. Naine pöördus islamisse, nad abiellusid ja naine võttis endale uue nime Moufida Borguiba. Abielust sündis üks laps, poeg Habib Bourguiba noorem. Poeg sündis 1927 ning hiljem sai temast Tuneesia suursaadik Prantsusmaal, USA-s ja Itaalias ning välis- ja justiitsminister.
1930.–1950. aastatel oli Habib Bourguiba aktiivne Tuneesia iseseisvuse eest võitleja ja Prantsuse koloniaalvõimude poolt korduvalt vangistatud. Ta oli vanglas mitmel pool Prantsusmaal. Kui Teise maailmasõja ajal Saksamaa okupeeris Prantsusmaa, Bourguiba vabastati. Nii Saksamaa kui Itaalia otsisid Bourguibaga liitu, kuid asjatult. Itaalia välisministeerium suutis lõpuks Bourguibalt saada suhteliselt üldsõnalise pöördumise Tuneesia rahva poole. Kui Bourguiba jõudis 7. aprillil 1943 Tuneesiasse tagasi, siis levitas ta kodumaal laialt enne vanglast vabastamist 1942. aasta augustis tehtud avaldust, mille kohaselt on Saksamaa määratud sõda kaotama ja Tuneesia iseseisvus võib tulla üksnes koos lääneliitlastega. Ta rõhutas oma seisukohta, nimetades sõda fašismi vastu elu ja surma küsimuseks.
Kui Tuneesia 1956. aastal iseseisvus, sai Bourguibast valitsusjuht ja välisminister. Järgmisel aastal kukutas ta Tuneesia kuninga Muhammad VIII al-Amini, kuulutas 25. juulil 1957 välja vabariigi ja sai presidendiks.
Presidendina viis Bourguiba läbi läänestavaid reforme, mistõttu tema tegevust on võrreldud Kemal Mustafa Atatürki omaga. Tema reformide hulka kuuluvad naistele õiguste andmine, avaliku hariduse korraldamine, perekonna plaanimise moodsate meetodite lubamine, riikliku tervishoiusüsteemi organiseerimine, kirjaoskuse parandamise kampaania, seni kirikutele kuulunud võõrandamatu vara piiramine ja riigi infrastruktuuri loomine. Ta reformis riigi haldust, rahandust ja majandust. Bourguiba keelustas polügaamia, tõstis naiste abielukõlblikkuse vanusepiiri 17 aastani ja andis naistele õiguse algatada lahutust, kuid keelustas naisõiguslaste organisatsioonid. Bourguiba keelustas ka Tuneesia Juudi Kogukonna Nõukogu ning paljud juutidele kuuluvad kinnisvarad võõrandati linnauuendamise programmi käigus, et ehitada laiu tänavaid või kõrghooneid.
1975. aasta märtsis lasi Bourguiba Tuneesia Rahvusassambleel end eluaegseks presidendiks nimetada.
7. novembril 1987 toimus Tuneesias riigipööre, millega Bourguiba kuulutati teovõimetuks ning kukutati, võimule sai Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī. Bourguiba naasis kodulinna Monastiri, kus ta elas kuni surmani 2000. aastal.
Rootsi
pisi|Rootsi hümn Ameerika Ühendriikide mereväeorkestri esituses 1994. aastal Rootsi (rootsi keeles Sverige, ametliku nimega Rootsi Kuningriik (Konungariket Sverige)) on riik Euroopas Skandinaavia poolsaare idaosas (63° põhjalaiust, 15° idapikkust). Piirneb idas Soomega (587 km ulatuses) ja läänes Norraga (1618 km). Maismaapiiri kogupikkus on 2205 km. Idast ja lõunast on ümbritsetud Läänemerega. Rannajoone pikkus on 3218 km. Rootsi on silla abil ühendatud Taaniga.
Loodus
Rootsi 450 295 ruutkilomeetrisest pindalast on 410 335 km² maismaad ja 39 060 km² on sisevete (peamiselt järvede) all. pisi|Rootsi ja tema naabrid. Kaardis puudub suuremad järved Vänern ja Vättern. Lääne- ja lõunarannik on sirged ja rannikumeri madalavõitu. Idarannikut liigestavad tugevasti skäärid ja väikesed lahed.
Rootsi paikneb geoloogiliselt stabiilsel pinnal, suurem osa maast asub kaljusel Fennoskandia kilbil, jagunedes järgmisteks loodusprovintsideks: Lapimaa, Norrland, Botnia lahe rannikumadalik, Kesk-Rootsi madalik ja Småland. Riigi lääneosas kõrgub Skandinaavia mäestik. Lõunaosas asub tasane ja viljakas Skåne. Keskosas laiub Kesk-Rootsi madalik ja idaosas Botnia lahe rannikumadalik. Rootsi madalaim punkt asub Kristianstadi lähedal (2,41 m alla merepinna). Rootsi kõrgeimad punktid on Kebnekaise (2104 m üle merepinna, varasematel mõõtmistel 2111 m ja 2117 m) ja Sarek (2090 m).
Kliima
Rootsis valitseb suhteliselt pehme kliima, seda peamiselt tänu Golfi hoovusele. Rootsis on valdavalt mandriline kliima. Ilm on muutlik. Suvel on erinevused lõuna- ja põhjaosa ilma vahel suhteliselt väikesed, sest põhjas on päev pikem. Põhjas ja sisemaal saabub sügis ja talv varakult, lõunas ja rannikul on aga pikk ja soe sügis. Kui Läänemeri jäätub, on idarannikul märgatavalt külmem talv. Põhja-Rootsi mägedes valitseb lähisarktiline kliima. Umbes 15% Rootsi alast paikneb põhjapolaarjoonest põhja pool.
Talvel on keskmine temperatuur Rootsi lõunaosas −2 °C, põhjas −16 °C, suvel vastavalt 17 °C ja 13 °C. Sademeid on 500–800 mm aastas, põhjaosa mägedes ka kohati üle 2000 mm.
Saared
Rootsis on 221 831 saart (meres ja sisevetes). Nende pindala on kokku 10 574 km2, mis moodustab 2,6% Rootsi maismaast. Meresaari on 98 372 ja siseveekogude saari 123 459. Aasta 2008 lõpus oli püsiasustus 1085 saarel, millest 598 saarel polnud püsiühendust mandriga.
Jõed
Rootsi suuremad jõed saavad alguse Skandinaavia mäestikust ja suubuvad Läänemerre. Rootsi pikimaks jõeks loetakse Vänerni järve suubuvat Klarälvenit koos Göta jõega (720 km). Jõed on kärestikulised ega ole üldjuhul hästi laevatatavad.
Järved
Rootsis on kümneid tuhandeid järvi, neist suuremad on Vänern (pindala 5648 km²), Vättern (1893 km²), Mälaren (1140 km²) ja Hjälmaren (484 km²).
Loodusvarad
Rootsi tähtsamad loodusvarad on tsingi-, raua-, vase-, plii-, hõbeda- ja uraanimaak ning puit ja hüdroenergia.
Taimestik
Rootsi maastikul domineerivad okasmetsad, lõunaosas ka segametsad. Ajalooliselt lõunaosas kasvanud lehtmetsad asendusid inimtegevuse tagajärjel põldudega, nüüdseks on osaliselt asemele istutatud okaspuid.
Kaske, haaba, tamme, pärna, pööki, saart, vahtrat ja jalakat kasvab kõikjal Rootsi lõuna- ja keskosas.
Tänu lubjarikkale pinnasele ja pehmele kliimale võib Ojamaalt ja Ölandilt leida eksootilisemaid taimi, sealhulgas orhideesid.
Umeå ülikooli teadlaste väitel kasvab Rootsis Dalarna maakonnas maailma vanima (ligikaudu 9550 aastat) juurestikuga puu – harilik kuusk.
Loomastik
Rootsi metsades elab palju loomaliike, kes mujal Euroopas on haruldaseks jäänud. Hundid olid veel hiljuti väljasuremisohus, kuid nüüd nende populatsioon kasvab. Suureneb ka karude ja ilveste arvukus. Kõikjal Rootsis leidub põtru, metskitsi, rebaseid ja jäneseid. Jahipidamine on väga täpselt reguleeritud ja paljud loomaliigid on täieliku kaitse all.
Vaid üksikud linnuliigid talvituvad Rootsis, kuid suvel saabub lõunast palju rändlinde.
Keskkonnaohud
Rootsi suuremad keskkonnaohud on pinnast ja järvesid ohustavad happevihmad ning Põhjamere ja Läänemere reostus.
Rahvuspargid
Rootsis on 29 rahvusparki kogupindalaga 731 589 ha. Rootsi oli esimene riik Euroopas, kes 1909. aastal rahvusparke rajama hakkas.
Igaüheõigus
Igaüheõigus annab igale inimesele õiguse ilma omaniku luba küsimata metsas ja niidul jalutada, telkida, jalgrattaga sõita ja marju või seeni korjata. Loomulikult käib sellega kaasas kohustus looduse rahu ja omaniku vara austada. Telkida ei tohi kellegi aiamaal. Kala võib püüda, kuid mitte võrguga. Lahtise tule tegemisel tuleb järgida reegleid.
Riigikord
Rootsis kehtib konstitutsiooniline monarhia.
Rootsi on 1995. aastast Euroopa Liidu liige.
Haldusjaotus
Rootsi on jagatud 21 lääniks, mis jagunevad omakorda kokku 290 kohaliku omavalitsuse üksuseks (vallaks). Ühes läänis võib olla mitu valda, kuid nende vahel puudub hierarhiline seos, mõlemad tegelevad oma ülesannetega, välja arvatud Ojamaa, kus vald täidab ühtlasi ka lääni ülesandeid.
Götalandi maakonnad
Blekinge – Bohuslän -Dalsland – Halland – Ojamaa – Skåne – Småland – Västergötland – Öland – Östergötland
Norrlandi maakonnad
Ångermanland – Gästrikland – Hälsingland – Härjedalen – Jämtland – Lapimaa – Medelpad – Norrbotten – Västerbotten
Svealandi maakonnad
Dalarna – Närke – Sörmland – Uppland – Värmland – Västmanland
Paleoliitikum (kuni 10 000 eKr)
Rootsi inimasustuse jäljed ulatuvad tagasi nooremasse paleoliitikumi. Skandinaavia on mitu korda olnud kaetud mandrijääga. Viimase jääaja eelsest asustusest Rootsi alal ei ole jälgi ning seda ei peeta tõenäoliseks.
Rootsi alalt on leitud kolme hilispaleoliitilise kultuuri jälgi. Need on Hamburgi kultuur, Bromme kultuur ja Ahrensburgi kultuur. Valdav neist on Rootsis Bromme kultuur. Ligikaudu samaaegse Federmesseri kultuuri jälgi pole Rootsist leitud.
Mesoliitikum (umbes 10 000 – 4000 eKr)
Pärast viimast jääaega asusid Rootsi aladele elama kütid-korilased ning seejärel kiviajal (10 000 – 1700 eKr) põlluharijad. Sellele järgnesid pronksiaeg (1700–500 eKr) ja rauaaeg (500 eKr – 1050). Rootsi ühiskonnad jäid kirjaoskuse-eelsete hõimude tasemele kuni 1. aastatuhandeni.
Viikingiajal (9.–10. sajand) liikusid Rootsi viikingid ka ida poole ning jätsid jälje Baltimaadele ja Venemaale. Venemaale liikunud viikingite nimi tuleneb ilmselt nende slaavi nimetusest: Rus. See nimi tuleneb ilmselt Roslagenist ning peegeldub ka tänapäevases riigi soome- ja eestikeelses nimes (Ruotsi ja Rootsi). Nende teekonnad viisid mööda Venemaa jõgesid lõunasse Konstantinoopolisse ja Lõuna-Euroopasse.
Keskaeg
pisi|300px|[[Gripsholmi loss Mariefredi lähistel]] Pärast ristiusustamist 12. sajandil riik ühendati ning selle keskuseks olid Östergötlandi ja Västergötlandi põllumajanduslikud alad, hiljem ka Põhja-Balti veeteed ja Soome laht. 1252 tunnistas Rooma paavst Birger Jarli ühendatud Rootsi kuningana, sellest ajast loetakse ka ühtse Rootsi riigi tekkimist. 13. sajandil osales Rootsi Rooma paavsti väljakuulutatud Põhjala ristisõdades, koloniseerides järk-järgult Soome territooriumi. Keskajal laienes Rootsi põhjapoolsetesse Lapimaa ja Norrbotteni aladele, Skandinaavia poolsaarele ning tänapäevase Soome alale. Soome oli osa Rootsist 13. sajandist kuni 1809. aastani.
1389 ühendati Norra, Taani ja Rootsi Kalmari uniooniga ühe kuninga võimu alla. Pärast mitut sõda ja vaidlusi nende riikide vahel otsustas kuningas Gustav I Vasa aastal 1521 eralduda ning lõi rahvusriigi, mida peetakse tänapäevase Rootsi algusajaks. Pärast katoliiklusest keeldumist viis ta läbi protestantliku reformatsiooni (vt Reformatsioon Rootsis. Gustav I Vasat peetakse Rootsi rahvusisaks.
16. sajandil konkureeris Rootsi ülemvõimu eest Kesk-Euroopas teise suurriigi Rzeczpospolitaga.
Suurvõim
160px|pisi|[[Rootsi impeerium 1658. aastal (kollane ja punane) ning tänapäevane Rootsi (punane)]] 17. sajandil tõusis Rootsi üheks Euroopa suurvõimudest tänu edukale osalemisele Kolmekümneaastases sõjas Gustav II Adolfi juhtimisel ning sõdades Poolaga Karl X Gustavi juhtimisel. Sel ajal sai Rootsist tähtis jõud Põhja-Euroopas, kuid selle võim ei olnud nii mõjukas kui teistel Euroopa juhtriikidel. Rootsi sai ka mitu võimsat vaenlast ja suurvõimu staatus lagunes 18. sajandil.
Põhjasõja tulemusel võitis Venemaa keisririik Rootsilt Põhja-Euroopa valdused ning Vene-Rootsi sõja tulemusena kaotas Rootsi Soome Venemaale, 1809. aastal moodustati Rootsi idapoolsest Soome territooriumist Soome suurvürstiriik. vasakul|pisi|Rootsi ja Läänemere maade kaart 1730. aastail Kui Taani alistus Napoleoni sõdades, ühendati Kieli lepinguga Norra Rootsiga. Norra aga kuulutas end iseseisvaks ning see viis sõjani aastal 1814. Sõda lõppes Mossi konventsiooniga, mis sundis Norra liitu Rootsiga aastani 1905. See kampaania oli ka viimaseks Rootsi sõjaks ning riigi 200 aastat kestnud rahu on maailmas tähelepanuväärne.
Uusaeg
18. ja 19. sajandil suurenes elanikkond tähelepanuväärselt, kahekordistudes aastatel 1750–1850. Rootsi oli traditsiooniliselt vähem arenenud kui Lääne-Euroopa (kuid palju külluslikum kui Ida- ja Lõuna-Euroopa); 1870. aastatel algas industrialiseerimine. 19. sajandi lõpupooles mõjutasid Rootsit peamiselt Ameerikast tulevad protestantlikud karskust propageerivad liikumised. Seetõttu arvatakse, et Rootsis toimus sel ajal erakordselt suur alkoholitarbimine, kuid faktid ei näita suuremat tarbimist kui teistes võrreldavates riikides.
19. sajandil loodi mitmeid ühinguid, liikumisi ja iseseisvaid usugruppe. Need kõik põhinesid demokraatlikel alustel ja lõid aluse Rootsi arenemisele modernseks parlamentaarseks demokraatiaks, mis saavutati Esimeseks maailmasõjaks. Tööstusrevolutsiooni tõttu asusid inimesed elama linnadesse, et töötada vabrikutes. Nad olid seotud ka sotsialistlike ühendustega. Sotsialistlik revolutsioon hoiti ära 1917. aastal, misjärel hakkas riik demokratiseeruma.
Lähiajalugu
1930. aastateks oli Rootsis välja kujunenud Euroopa üks kõrgemaid elustandardeid.