cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saarnaki laid
Loodus
pisi|250px|Pärnamäeränk Saarnakil
Pinnamood
Saarnaki vanuseks loetakse 2000 aastat. Kogu laiul leidub suuri rändrahne, mis mõnel pool moodustavad kivikülve.
Saarnaki laiu pealiskorra moodustavad alamsiluri ladestiku Llandovery ladejärgu Raikküla lademe Kullamaa kihistu kivimid. Raikküla lademe kivimid paljanduvad veidi Saarnaki laiu edelaosas.
Laiu pinnakatte moodustavad kvaternaarsed setted, mille põhiliseks kujundajaks oli mandrijää.
Laiu idarannikul on 6–7 meetri kõrgune rannaastang, sealsete rändrahnude ja maakivide vahel kasvab põline pärnasalu (Pärnamäe ränk ehk Pärnamäeränk). Pärnasalu lääneservas asub allikas. Sellest lõunasse jääb Ristimägi, mille kõrgus Pärnamäe ränga ja Saarnaki tuuliku vahel ulatub 9 meetrini. Laiu kõrgendikke kutsusid kohalikud elanikud ränkideks. Laiul asub 5 ränki.
Rannadünaamika alusel sügavneb meri laiu ümber aeglaselt ja laiu rand on lausrand. Piki laiu lääneranda ulatuvad mere ja rüsijää koostöö tulemusena kuhjatud rannavallid, mis edelarannikul saavutavad isegi kolmemeetrise kõrguse. Saarnaki rannajoon on suhteliselt hästi liigestunud.
Saarnakil asuvate paigaste osakaal on järgmine:
Mullastik
Mullad kuuluvad soostunud kamarmuldade valdkonna Ida-Hiiumaa allvaldkonda. Alfred Lillema andmetel on Saarnaki mullad põhiliselt huumus-karbonaatmullad, õhukesed või keskmise sügavusega loomullad.
Mullastiku tekke poolest jaguneb laid supramariinseks ja mariinseks tsooniks. Supramariinses tsoonis on levinumad mullatüübiks kamar-karbonaatmullad ja mariinses tsoonis soolakulised rannamullad.
Veestik
Laiu keskosas leidub väikeseid soid. Neist üks asub pärniku lähedal, teine heinamaa keskel laidu läbiva raja ääres. Laiu lõunaosas asub väike soo. Lookaasikust põhja pool asub ka üks soostuv ala.
Taimestik
Saarel on palju kadastikke ja niitusid. Saarel on loendatud 397 soontaimeliiki, sealhulgas 8 liiki käpalisi ja 34 puistaime liiki. Haruldasematest taimedest on laiul kirjeldatud läiketa maranat ja sõõr-särjesilma.
Saarnaki laid kuulub taimegeograafiliselt saarte- ja rannikuvaldkonna Lääneranniku ja saarte idaalavaldkonda, geobotaaniliselt omakorda Lääne-Baltikumi allprovintsi Lääne-Eesti mandriosa ja saarte puisniitude rajooni saarte aruniitude ja arupuisniitude allrajooni.
Suuremaid puudesalusid leidub laiul neli. Laiu iseloomulikuks liigiks on harilik kadakas. Laiu peamine metsatüüp on lookadastik. Laiu idarannikul esinevad vanad pärnad ja laiu põhjaosas on männik. Teisteks tooniandvaks puistaime liikideks on harilik pihlakas ja magesõstar.
Laiul on tuderloa niit, Sarapuuränga piirkonnas aga kõrveköömne-sinihelmika kooslus.
Saarnakil on kirjeldatud 39 liiki samblikke ja 25 liiki sammaltaimi.
Loomastik
Suuremad imetajad, nagu metskitsed ja metssead, satuvad saarele harva.
Kliima
pisi|250px|Rannaniit Saarnaki laiu ilmastik on niiske, jahe ja mereline. Heltermaa hüdrometeoroloogiajaama andmetel puhusid 1963–1983 laiul valdavalt edelatuuled. Merelise kliima tõttu on talved soojemad, kui mujal Eestis. Õhuniiskuse keskmine tase ulatub laiul 82%-ni. Varajasem esimene lumi on laiul registreeritud 4. septembril, hilisem esimene lumi 20. novembril. Püsiv lumikate moodustub alles jaanuaris.
Rannikumerre moodustub jää detsembri alguses ja meri vabaneb jääst aprillis, jääkatte kestvus rannikumeres kõigub 70–150 päeva vahel.
Looduskaitse
1971. aastast kuulub Saarnaki laid Hiiumaa laidude maastikukaitseala ja 1990–2006 Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala koosseisu.
Inimtegevus
pisi|250px|Saarnakit külastas 2000. aastal Islandi peaminister Saart on esimest korda mainitud 1564. aastal, kui saarel elas kaks üksjala peret: Sarnake Jürgen ja Marcus Jacobson. 1576. aastal oli laiul üks majapidamine. Krahv Jakob de la Gardie ajal 1624 vabanesid laiu elanikud talupojakoormistest ja hakkasid Suuremõisa mõisa varustama kalaga
17. sajandi keskpaigas elas saarel taas kaks peret. Saarel on olnud kolm ajaloolist talukohta: kaks saare keskel (Mäe ja Pärna) ja üks saare põhjaosas. Saare keskosa taludest on säilinud kokku 9 hoonet. Laiu elanike tava oli, et saar suutis korraga ülal pidada vähemalt 16 inimest, ülerahvastuse vältimiseks pidid mõned kolima mujale. Näiteks 19. sajandil siirdus üks Saarnaki perepoegadest perega Kõrgelaiule. Kehva pinnase tõttu oli laiul raske tegeleda põllupidamisega ja paremaks äraelamiseks asusid elanikel Hiiumaal omad põllulapid. Väiksemaid laide (nt Kõrgelaid ja Ahelaid) kasutati ka heinamaana. Laiu lapsed käisid koolis Suuremõisas.
1880. aastal ehitatud Saarnaki tuulik on kultuurimälestis.
Samuti asus saarel sepikoda, millest on säilinud varemed.
Saarnaki jäi püsielaniketa 1973. aastal pärast Anton Saarnaki hukkumist merel tormi ajal.
1997. aasta augustis külastas Saarnaki laidu Eesti president Lennart Meri, samas toimus ka Läänemere saarte B7 nõupidamine. Laidu külastas 30. augustil 2000 Eesti peaminister Mart Laar koos Islandi peaministri Davíð Oddssoniga. President Kersti Kaljulaid käis Saarnakil 1. augustil 2020.
Saarelt pärit inimestel on (oli) perekonnanimi Saarnak.
Voldemort
Lord Voldemort (sünninimega Tom Marvolo Riddle; 31. detsember 1926 – juuni 1998) on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ta on kõigi aegade võimsaim ja tugevaim must võlur, kes soovib maailma oma kontrolli alla saada.
Lord Voldemorti nime ei tihka enamik võlukogukonnast välja öelda, nad ütlevad selle asemel "Tead-küll-kes" või "See-kelle-nime-ei-tohi-nimetada".
Voldemorti ema oli nõid Merope, neiupõlvenimega Gaunt, ja isa mugu Tom Riddle. Tema ema sureb veidi pärast sünnitust, olles enne väljendanud kindlat soovi, et tema poeg peab saama nimeks Tom Marvolo Riddle. Ta kasvatati üles mugude lastekodus. Kui Tom saab 11-aastaseks, tuleb Albus Dumbledore lastekodusse, et rääkida Tomile tema päritolust ning sellest, et ta on võlur ning hakkab õppima Sigatüüka Nõiduste ja Võlukunsti koolis. Tom ei näi selle info peale olevat kuigi üllatunud, sest on ennast alati pidanud eriliseks. Kui Dumbledore räägib lastekodu juhatajaga, selgub juba eos, et Tom on üsna salakaval laps ja tekitab teistes lastes kõhedust. Tema hingel on mitmeid kiusamisi ja ka loomapiinamisi, aga otseselt tõestada pole neil midagi õnnestunud. See info teeb Dumbledore'i Tomi suhtes valvsaks. Kuid oma headuses ja usus headusse otsustab Dumbledore anda poisile võimaluse alustada n-ö puhtalt lehelt.
Tom sõõlatakse Slytherini majja. Ta on tark ja nägus noormees ning õpetajad tunnevad tema suhtes sügavat sümpaatiat. Tom on ka osav manipuleerija ning kasutab seda sümpaatiat enese huvides ära ning keegi isegi mitte ei aima tema halbu kavatsusi. Tom tunneb suurt huvi mustade jõudude vastu, kuid osava manipuleerijana suudab ta pöörata asjad nii, et tema huvi tõlgendatakse pelgalt teadmisjanuna. Õpetajate valvsus tema suhtes on uinutatud. Juba kooli ajal kogub Tom enese ümber austajaid ja ideede järgijaid, kellest saavad enamuses tema esimesed Surmasööjad. Kuid erinevalt oma kaaskondlastest ei tunne Tom kellegi vastu sõprust või erilist sümpaatiat – ta näeb oma kaaslasi vaid tõhusate abiliste ning teenritena. Ihalus võimu järele kasvab temas iga päevaga ning saadab ta lõpuks halvale teele.
Huvi varikätkide vastu ilmutas Tom aga juba koolis käies. Ta uurib professor Slughorni käest, kuidas varikätkit valmistada ning kas neid on võimalik valmistada enam kui üks. Kuigi Slughorn on esialgu küsimusest jahmunud ega oska talle seda kõike rääkida, ei oska ta selles ka ohumärki näha.
Kui Tom kooli lõpetab, soovib ta jääda samasse kooli ning asuda tööle õpetajana. Dumbledore on tema arenemist ja tegutsemist näinud ning annab toonasele direktorile nõu teda siiski mitte sinna tööle veel võtta. Dumbledore on kuulnud juba tema loodud kaaskonnast, keda kutsutakse surmasööjateks ning pelgab, et Tom võib noori oma huvides ära kasutada ja neid kurjale teele ahvatleda.
Seepeale lahkub Tom koolist ning asub tööle võluesemetega kauplevas poes. Oma nägususe ja osava jutuga on ta ärile kasulik, pettes inimestelt välja väärt esemeid. Peagi ilmub Tomi huviorbiiti vanem üksik proua, kes väidab end olema Helga Hufflepuffi järeltulija, ning kellel on hulgaliselt väärtuslike esemeid – ka selliseid, mida ta pole valmis müüma, kuid mida ta on meeleldi nõus Tomile näitama. Nähes neid maagilisi ja suure minevikuga esemeid, ärkab Tomis soov need iga hinna eest enesele saada. Ühel külaskäigul daami juurde mõrvab ta daami ja omastab tema väärtuslikud esemed, milleks on Helga Hufflepuffi karikas ja Slytherini medaljon, mis oli kunagi kuulunud tema emale Meriopele. Neist mõlemast saavad hiljem tema varikätkid. Pärast seda mõrva kaob Tom aastateks võlukogukonna silmist ning tema tegemistest sel ajal pole eriti midagi teada. Kui ta aga tagasi avalikkuse ette saabub, on ta võtnud endale nime Lord Voldemort. Enam ei püüagi ta varjata oma võimuiha ja põlgust segavereliste ning mugude vastu. Oma surmasööjatega koos asub ta võimu haarama. Ta saadab korda palju mõrvu ja tihti mõrvab ta lihtsalt lõbu pärast.
Juhan Ulfsak
thumb|Juhan Ulfsak Sarastrona [[Von Krahli Teater|Von Krahli Teatri lavastuses "Võluflööt", 2006. Foto: Alan Proosa]] Juhan Ulfsak (sündinud 18. aprillil 1973) on eesti näitleja ja lavastaja.
Voldemort
Pärast loitsu tagasilööki püüab Voldemort iga hinna eest elu külge klammerduda, olles vähem kui vari, nagu ta enese kohta hiljem ütleb. Ajapikku ta kosub, elatades end ükssarvikute verest. Seejärel püüab ta omastada Tarkade kivi, mis annab selle omanikule lõputu eluea. Kuid see plaan ebaõnnestub.
Juhan Ulfsak
Eluloolist
Juhan Ulfsak õppis aastatel 1979–1991 Tallinna 10. Keskkoolis ning lõpetas 1991. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli. 1995. aastal lõpetas ta näitejuhi ja teatritöö korraldaja erialal Viljandi Kultuurikolledži. Ulfsak on end täiendanud Helsingi Teatrikõrgkooli kursustel ning on töötanud Viljandi kultuuriakadeemias näitekunstiõppejõuna.
Voldemort
Suveks 1994 oli ta uuesti tõusnud ja ootas oma kaaskonna surmasööjatega õiget hetke, et peale tungida. Ta suri 1998. aastal, saades pihta omaenda tapmisneedusega Avada Kedavraga.
Juhan Ulfsak
Eluloolist
Juhan Ulfsak töötab Von Krahli Teatris 1998. aastast, kuid on töötanud ka vabakutselisena. Lavastuste tegemisega Von Krahli Teatris alustas 2010. aastal. Ta on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige.
Voldemort
Filmide tegelaskujuna
Voldemorti tegelaskuju esineb Harry Potteri filmisarja kõikides filmides peale ühe. Voldemorti kehastas filmides kokku viis erinevat näitlejat.
Juhan Ulfsak
Eluloolist
2003–2004 juhtis ta koos Mihkel Rauaga TV3 saadet "Koosolek".
Isiklikku
Juhan Ulfsaki isa oli näitleja ja lavastaja Lembit Ulfsak, tema poolõed on filmiajakirjanik ja -kriitik Maria Ulfsak-Šeripova ja tekstiilikunstnik Johanna Ulfsak. Ta on olnud abielus moe-, teatri- ja filmikunstnik Reet Ausiga, neil on tütar Niina.
Kronos
pisi|[[Francisco de Goya kuulus maal "Kronos sööb oma lapsi" (1819–1823)]]
Kronos (vanakreeka keeles Κρόνος) on vanakreeka mütoloogias titaan, lõikusejumal, Uranose ja Gaia noorim ning vägevaim poeg.
Ta on Rhea abikaasa ning Hestia, Demeteri, Hera, Hadese, Poseidoni ja Zeusi isa. Kronose lapsi nimetati kroniidideks (kõige sagedamini kasutatakse seda sõna Zeusi kohta). Vanarooma mütoloogias vastas Kronosele Saturnus.
Hesiodose järgi kukutas Kronos oma isa Uranose, kohitsedes ta sirbiga. Kartes, et ta lapsed võivad temaga teha sedasama, neelas Kronos nad alla, kuid Rhea päästis noorima, Zeusi, andes abikaasale vastsündinu asemel mähkmeisse mässitud kivi. Gaia sundis kavalusega Kronost lapsi uuesti välja oksendama. Võitluses titaanidega (titanomahhia) võitis Zeus Kronost ja teisi titaane ning sulges nad Tartarosse.
Nime kõlalise sarnasuse tõttu on Kronost sageli samastatud isikustatud ajajumala Chronosega (kr chronos 'aeg').
Hermione Granger
pisi|püsti|Emma Watson filmi "[[Harry Potter ja segavereline prints (film)|Harry Potter ja segavereline prints" esilinastusel 2009. aasta juulis]] pisi|Hermione Grangerit kehastanud [[Emma Watson koos Daniel Radcliffe'i (vasakul) ja Rupert Grintiga filmi "Harry Potter ja surma vägised: osa 2" Londoni esilinastusel 2011. aasta juulis]] Hermione Jean Granger on tegelane J. K. Rowlingu Harry Potteri romaanisarjast.
Hermione on mugu päritolu, erakordselt intelligentne tüdruk, kes õpib kõik ära, on väga kohusetundlik ja usaldusväärne. Tal on pruunid puhvis juuksed, pruunid silmad ja suured esihambad.
Kuna tema mõlemad vanemad on mugudest hambaarstid, ei teadnud nad tema maagilisest maailmast midagi enne 11-aastaseks saamist. Ta saab kirja, kus talle teatatakse, et ta on nõid ja ta on vastu võetud Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti kooli (inglise keeles Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry). Koolis ei ole tal sõpru, kuid Halloweeni päeval lastakse kooli sisse troll ning Harry ja Ron päästavad Hermione selle käest. Tüdruk võtab aga süü enda peale ja sellest ajast saadik on Harry Potter, Ron Wesley ja Hermione Granger lahutamatud parimad sõbrad.
Hermione armastab lugemist ja õppimist, iga vaba aja veedab ta raamatukogus suure hunniku raamatute taga. Tema arust peaksid Harry ja Ron rohkem aega õppimisele kulutama, ta on alati valmis neid koduste töödega aitama, kuid ta ei lase kunagi neil tema pealt maha kirjutada.
Tal on oranž kass Konkskäpp (inglise keeles Crookshanks). Tema Patronus võtab saarma kuju.
Hermione abiellus Ron Weasleyga, kellega koos kasvatasid nad üles kaks last: Rose ja Hugo Weasley.
Hermione prototüübiks on J. K. Rowling ise. Hermione nimi tuleneb sõnast hermetic, mis tähendab iidset nõiakunsti.
Filmides kehastab Hermione Grangerit Emma Watson.
Carlo Urbani
Carlo Urbani (19. oktoober 1956 – 29. märts 2003) oli Itaalia arst ja mikrobioloog.
Urbani lõpetas arstiteaduskonna 1981. aastal, spetsialiseerudes nakkus- ja troopilistele haigustele. Ta töötas pärast ülikooli lõpetamist Aafrikas, võideldes seal erinevate nakkushaiguste vastu. 1993. aastal sai ta Maailma Tervishoiuorganisatsiooni (WHO) konsultandiks ja 1996. aastal asus ta tööle organisatsiooni Piirideta Arstid.
2003. aastal kutsuti Urbani Vietnamis Hanois vaatama ühte Ameerika Ühendriikide ärimeest, kellel kohalikud arstid kahtlustasid raskekujulist grippi. Urbani märkas, et sama haiguse sümptomid olid ka mitmel haigla töötajal, ning mõistis, et tõenäoliselt on tegemist uue ja väga nakkava haigusega. Ta hoiatas WHOd, mis omakorda hoiatas ülejäänud maailma. Tänu Urbani hoiatusele õnnestus haigete karantiini paigutamise ning muude meetmete abil Urbani tuvastatud SARSi levik kiiresti piirata ning SARSi haiguspuhang lõppes viie kuuga.
Urbani osales ka ise Hanois SARSi nakatunute ravimisel ning 11. märtsil 2003 tekkisid Urbanil SARSi sümptomid, kui ta oli parajasti lennul Hanoist Bangkokki. Bangkoki saabudes keelas ta lennujaama vastu tulnud töökaaslasel endale läheneda ning töökaaslane kutsus Urbanile kiirabi. Haiglas tema seisund halvenes ning ta suri 29. märtsil.
Agidel
Agidel (baškiiri Ағиҙел; tatari Агыйдел) on vabariikliku alluvusega linn Venemaal Baškortostanis. Asub Belaja jõe suudmes Tatarstani piiri lähedal 45 km kaugusel Neftekamskist.
Linn rajati 1980. aastal ehitama hakatud Baškiiria tuumaelektrijaama juurde. 1990 tuumajaama ehitus peatati.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Agideli elanikest baškiire 41,7%, tatarlasi 35,7%, venelasi 14,8%, marisid 4,1% ja udmurte 1,4%.
Burgenland
Burgenland [ˈbʊʁɡn̩lant] (ungari Őrvidék; horvaadi Gradišće; austrobaieri Burgnland; sloveeni Gradiščanska) on Austria kõige idapoolsem liidumaa. Selle pealinn on Eisenstadt.
Liidumaa koosseisus on seitse ringkonda (Eisenstadt-Umgebung, Güssing, Jennersdorf, Mattersburg, Neusiedl am See, Oberpullendorf, Oberwart) ja kaks ringkonna õigustega linna (Eisenstadt ja Rust). Liidumaa on pikliku kujuga. Territooriumi pikkus on 166 km ja laius kitsaimast kohast (Sieggrabeni kohalt) ainult 5 km.
Burgenlandil on pikk välispiir Slovakkia, Ungari ja Sloveeniaga. Teistest liidumaadest on tal piir läänest Alam-Austria ja Steiermargiga.
Asend ja suurus
thumb|[[Unterwarti maastik (Ida-Steiermargi mäed)]]
Burgenland on Austria üheksast liidumaast suuruselt (3962 km²) tagantpoolt kolmas.
Burgenland piirneb edelas Austria Steiermargi liidumaaga ja loodes Alam-Austria liidumaaga. Idas piirneb see Ungariga (Vasi komitaat ja Győr-Moson-Soproni komitaat). Äärmiselt põhjas ja lõunas on lühikesed piirid vastavalt Slovakkia (Bratislava maakond) ja Sloveeniaga (Pomurska statistiline piirkond).
Loodus
Liidumaa kõrgeim punkt asub täpselt Ungari piiril, Geschriebensteinil (884 m). Täielikult Burgenlandis asuv kõrgeim punkt on 879 m; madalaim punkt (mis on ka Austria madalaim punkt, 114 m) asub Apetloni vallas.
Burgenland ja Ungari jagavad Neusiedli järve (ungari Fertő-tó), mis on tuntud oma pilliroo ja madaluse ning aastaringse pehme kliima poolest. Neusiedli järv on Austria suurim järv ja suurepärane turismimagnet, mis toob järvest põhja pool asuvasse piirkonda ornitoloogid, purjetajad ning tuule- ja lohesurfarid.
Ajalugu
Tänapäeva Burgenlandi territoorium oli järgemööda osa Rooma keisririigist, Hunnide riigist, Idagootide kuningriigist, Odoakeri Itaalia kuningriigist, Langobardide kuningriigist, Avaari khaaniriigist, Frangi riigist, Aba dominioonist; Aba-Koszegi, Ungari kuningriigist, Habsburgide monarhiast, Austria keisririigist, Austria-Ungarist, Austriast.
Burgenland on ainus Austria liidumaa, mis pole kunagi olnud osa Austria ertshertsogkonnast, Saksa-Rooma riigist, Saksa Liidust ega Austria-Ungari Tsisleitaaniast.
Eelajalugu ja antiikaeg
Esimesed indoeuroopa rahvad ilmusid sellesse piirkonda 3300. aasta paiku eKr. 4. sajandist eKr domineerisid piirkonnas keldid ja 1. sajandil pKr sai see Rooma keisririigi osaks. Rooma valitsemise ajal oli see Pannoonia provintsi osa ning hiljem Pannonia Superior (2. sajandil) ja Pannonia Prima (3. sajandil) provintsi osa. Hilise Rooma keisririigi ajal oli Pannonia Prima provints osa suurematest haldusüksustest, nagu Pannoonia diötsees, Pretoriaanide Illyricumi prefektuur ja Pretoriaanide Italia prefektuur.
Varased germaanlaste riigid
thumb|300px|right|Idagootide kuningriik Pannoonias
Esimesed sellesse piirkonda elama asunud germaanlased olid idagoodid, kes tulid Pannooniasse 380. aastal pKr. Idagootidest said Rooma liitlased ja neil lubati asuda elama Pannooniasse, saades ülesandeks kaitsta Rooma piire. 5. sajandil vallutasid ala hunnid, kuid pärast nende lüüasaamist tekkis Pannoonias iseseisev idagootide kuningriik. Tänapäeva Burgenlandi territooriumist sai Odoakeri Itaalia kuningriigi osa, kuid 5. sajandi lõpus vallutas idagootide kuningas Theoderich Suur selle kuningriigi ja taastas idagootide valitsemise Lääne-Pannoonias.
6. sajandil hõivas territooriumi teine germaanlaste riik, Langobardide kuningriik. Kuid langobardid lahkusid hiljem Itaalia suunas ja piirkond läks avaaride kontrolli alla. 7. sajandil oli piirkond lühikest aega slaavlaste Samo riigi osa, kuid läks seejärel tagasi avaaride kontrolli alla. Pärast avaaride lüüasaamist 8. sajandi lõpus sai piirkonnast Frangi riigi osa. Pärast Lechfeldi lahingut (Augsburgi lähedal) 955. aastal tulid piirkonda uued germaani asunikud.
Keskaegne Ungari kuningriik
1043. aastal sõlmisid Heinrich III ja Ungari kuningas Sámuel Aba rahulepingu. 20. septembril 1058 kohtusid Poitou Agnes ja András I, et pidada läbirääkimisi piiri üle. Burgenlandi ala jäi keskaegse Ungari kuningriigi läänepiiriks kuni 16. sajandini.
Suurem osa elanikkonnast olid germaanlased, välja arvatud Ungari piirimargi (gyepű) piirivalvurid. Germaanlaste sisseränne naaberriigist Austriast oli keskajal samuti pidev.
Habsburgide valitsemine
1440. aastal kontrollisid tänapäeva Burgenlandi territooriumi Austria Habsburgid ja 1463. aastal muutus selle põhjaosa (koos Kőszegi linnaga) Wiener Neustadti rahulepingu kohaselt hüpoteegiterritooriumiks. 1477. aastal võttis Ungari kuningas Mátyás I piirkonna tagasi, kuid 1491. aastal pantis Böömimaa ja Ungari kuningas Ulászló II selle taas keiser Maximilian I-le. 1647. aastal tagastas keiser Ferdinand II selle Ungari kuningriigile (mis ise oli sel ajal Habsburgide valdus).
16. sajandil kaotas keskaegne Ungari kuningriik oma iseseisvuse ja selle loodeosa, mida Osmanite riik ei vallutanud, arvati Habsburgide keisririigi koosseisu. See Habsburgide valdus oli tuntud kui Kuninglik Ungari ning see hõlmas tänapäevase Burgenlandi ja Lääne-Ungari territooriumi. Kuninglikul Ungaril olid endiselt maakonnad. Praegune Burgenland oli tol ajal Ungari Mosoni, Soproni ja Vasi maakonnad.
thumb|Ungari kuningriik jagunes kolmeks osaks
16.-17. sajandil saabusid saksa protestantlikud põgenikud Lääne-Kuninglikku Ungarisse, et varjuda Saksa-Rooma riigi ususõdade eest, eriti reformatsiooni mahasurumise eest Austria aladel, mida valitsesid tollal vankumatult roomakatoliiklikud Habsburgid. Pärast Habsburgide sõjalist võitu Osmanite üle 17. sajandi lõpus laiendati Habsburgide Ungari kuningriiki, et hõlmata suur osa endise keskaegse Ungari kuningriigi territooriumist. 17. ja 18. sajandil domineerisid Lääne-Ungari piirkonnas jõukad katoliiklikud maaomanike perekonnad, näiteks Esterházyd ja Batthyányd. 1867. aastal muudeti Habsburgide keisririik Austria-Ungari kaksikmonarhiaks.
Austria-Ungari lagunemine
1910. aasta rahvaloenduse alusel elas tänapäeva Burgenlandi territooriumil 291 800 inimest. Neist 217 072 olid saksakeelsed (74%), 43 633 horvaadikeelsed (15%) ja 26 225 ungarikeelsed (9%). Mustlased loendati nende emakeele järgi.
1918. aasta detsembris kuulutas Austria poliitik Hans Suchard välja Heinzenlandi vabariigi eesmärgiga liita territoorium lõpuks Austriaga. Ungari võttis selle aga kahe päeva jooksul üle.
1919. aasta märtsist augustini kuulus Burgenland Ungari Nõukogude Vabariiki.
Seda piirkonda arutati ka Jugoslaaviasse suunduva Tšehhi koridori asukohana. Otsus "Saksa Lääne-Ungari" (Deutsch-Westungarn) kohta fikseeriti Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutes. Vaatamata Ungari diplomaatilistele jõupingutustele määrasid Esimese maailmasõja võidukad osapooled Burgenlandi ametlikuks ühinemise ajaks Austriaga 28. augusti 1921. Kuid sel päeval takistasid täpsuslaskurid Ungari toetusel Austria politseikontrolli ja tolli sisseseadmist. Kolonelleitnant Pál Prónay ja tema mehed (Rongyos Gárda) kaitsesid Lääne-Ungarit Austria ametnike ja Austria Gendarmerie vägede okupatsiooni eest. Prónay sai abi ungarlastelt ja horvaatidelt, kes ei tahtnud elada Austria võimu all, mis viis 1921. aastal ülestõusuni Lääne-Ungaris. Prónay hõivas kogu piirkonna ja lõi Lajtabánsági liidumaa. 1921. aastal toimusid Sopronis ja veel 8 külas üldvalimised, mis hääletasid Ungarisse jäämise poolt. Ülejäänud alad anti üle Austriale, et moodustada Austria Burgenlandi liidumaa.
Austria üheksas liidumaa
thumb|Veneetsia protokoll 13.10.1921
Itaalia diplomaatilise vahenduse abiga Veneetsia protokollis lahendati kriis peaaegu 1921. aasta sügisel, kui Ungari võttis kohustuse relvitustada tulistajad 6. novembriks 1921. See oli vastutasuks teatud territooriumide, sealhulgas Burgenlandi pealinna Ödenburgi (Sopron) ja kaheksa ümbritseva küla ühendamise rahvahääletuse eest. Hääletus toimus 14. - 16. detsembrini ja selle tulemusel otsustasid Soproni piirkonnas elanud inimesed selgelt Ungari kasuks (kuid Austria kahtles). Sellest tulenevalt liideti territoorium Austriaga, välja arvatud Soproni piirkond, mis liideti Ungariga.
thumb|[[Krensdorfis asuv mälestusmärk kahes maailmasõjas langenud sõduritele]]
Erinevalt kõigist teistest praegustest Austria liidumaadest, mis olid kuulunud Tsisleitaaniasse, ei moodustanud Burgenland konkreetset kroonimaad, ning selle moodustamisel ei olnud tal oma piirkondlikke poliitilisi ja haldusasutusi nagu Landtag (esinduskogu) ja Statthalter (keiserlik kuberner).
18. juulil 1922 toimusid esimesed valimised Burgenlandi parlamenti. Ungari jurisdiktsioonilt Austria jurisdiktsioonile ülemineku tõttu oli vaja erinevaid ajutisi kokkuleppeid. 1925. aastal otsustas parlament Eisenstadti Burgenlandi pealinnaks ja kolis 1929. aastal erinevatest ajutistest valdustest üle kogu liidumaa vastvalminud Landhaus'i.
Esimesel Austria rahvaloendusel 1923. aastal registreeriti Burgenlandis 285 600 inimest. Provintsi etniline koosseis oli veidi muutunud: saksa keelt kõnelevate inimeste osakaal kasvas võrreldes 1910. aastaga (227 869 inimest, 80%), samas kui ungari keelt kõnelevate inimeste osakaal langes kiiresti (14 931 inimest, 5%). Selle põhjuseks oli peamiselt Ungari riigiteenistujate ja haritlaste väljaränne pärast territooriumi loovutamist Austriale.
Pärast Austria anšlussi Natsi-Saksamaa poolt likvideeriti Burgenlandi haldusüksus. Põhja- ja Kesk-Burgenland ühinesid Reichsgau Niederdonauga, Lõuna-Burgenland aga Reichsgau Steiermarkiga. Burgenlandi juudid olid sunnitud vahetult pärast anšlussi emigreeruma.
Saksastamispoliitika mõjutas ka teisi vähemusi, eriti Burgenlandi horvaate ja ungarlasi. Vähemusrahvuste koolid suleti ja nende emakeele kasutamist tõrjuti.
1944. aastal hakkasid natsid peamiselt juudi sunnitööliste ja kollaborantsete elanike abiga ehitama Südostwalli (Kaguvalli). Nõukogude väed ületasid Ungari–Austria piiri Viini pealetungi käigus ja lõpetamata kindlustused viivitasid ned mõnevõrra. Natsi-režiimi viimastel päevadel toimus palju juudi sunnitööliste hukkamisi ja surmamarsse.
Okupatsioon
Alates 1. oktoobrist 1945 taastati Burgenland Nõukogude toel ja anti Nõukogude vägedele vastutasuks Steiermargi eest, mille omakorda okupeeris Suurbritannia.
Nõukogude okupatsiooni ajal pidid inimesed Burgenlandis taluma tõsist väärkohtlemist ja äärmiselt aeglast majanduslikku arengut, mille põhjuseks oli Nõukogude vägede kohalolek, mis pärssis investeeringuid. Nõukogude okupatsioon lõppes Austria riigilepingu allkirjastamisega Viinis 1955. aastal okupatsioonivägede poolt.
23. oktoobril 1956 jõhkralt purustatud Ungari ülestõus tõi kaasa Ungari põgenikelaine Ungari-Austria piiril, eriti Andau sillal (Brücke von Andau). Burgenlandi elanikud võtsid nad vastu valdava külalislahkusega.
1957. aastal viis "antifašistliku kaitsebarjääri" ehitamine Nõukogude mõju all oleva ala täieliku eraldamiseni muust maailmast, muutes Ungari-Austria piiri Burgenlandi kõrval surmavaks miiniväljade ja okastraaditsooniks (piiri Ungari poolel), mida nimetati Raudseks eesriideks. Isegi Raudse eesriide ajastul liikusid kohalikud rongid Burgenlandi põhja- ja lõunaosa vahel "koridorirongidena" (Korridorzüge) – Ungari territooriumi läbides olid nende uksed lukus.
Aastatel 1965-1971 miiniväljad puhastati, kuna inimesed said sageli vigastada, isegi piiri Austria poolel. Seda võib võtta kui märki Nõukogude Liidu kalduvusest läänele piiride avamisele alates 1970. aastate lõpust.
Lähiajalugu
thumb|upright=2.0|Burgenland on osa [[Centrope projektist, millega luuakse rahvusvaheline piirkond neljas Kesk-Euroopa riigis: Slovakkias, Austrias, Ungaris ja Tšehhis.|right]]
Vaatamata sellele, et Burgenland (eriti Neusiedli järve ümbrus) tootis alati suurepärast veini, lisasid mõned Burgenlandi viinamarjakasvatajad 1980. aastate keskpaigas oma veinile ebaseaduslikke aineid. Kui see selgus, vähenes Austria veinieksport järsult. Pärast skandaalist toibumist hakkasid Austria ja mitte ainult Burgenlandi viinamarjakasvatajad keskenduma kvaliteedile ja lõpetasid enamasti madala kvaliteediga veini tootmise.
27. juulil 1989 lõikasid Austria ja Ungari välisministrid Alois Mock ja Gyula Horn Klingenbachi külas läbi Raudse eesriide (saksa Eiserner Vorhang) sümboolse teoga, millel olid kaugeleulatuvad tagajärjed. Samal ajal avas Ungari piiripatrull Nickelsdorfi (Austria) / Hegyeshalomi (Ungari) piiripunkti ja see võimaldas idasakslastel põgeneda. Otse traadi taga ootasid neid Austria Punase Risti erimeditsiiniüksused, kes osutasid esmaabi. Tuhanded idasakslased kasutasid seda võimalust läände põgenemiseks. Jällegi võtsid Burgenlandi elanikud nad vastu suure külalislahkusega. Hiljem nimetati seda sageli Saksamaa taasühinemise alguseks.
Pärast 1990. aastat sai Burgenland taas oma traditsioonilise rolli sillana Kesk-Euroopa lääne- ja idaosa vahel. 2003. aastal ühines see Interregi projektiga Centrope. Piiriülesed sidemed tugevnesid veelgi, kui Ungari, Slovakkia ja Sloveenia ühinesid 2004. aastal Euroopa Liiduga. Kõik kolm riiki said 2007. aasta lõpul Schengeni viisaruumi osaks ja lõpuks lakkas piirikontroll selles piirkonnas olemast.
2021. aastal kasvas Burgenland umbes 6000 m² võrra. Seda seetõttu, et Lafnitzi jõgi, mis moodustab osa Burgenlandi ja Steiermargi vahelisest piirist, oli 1970. aastate lõpul reguleeritud. Selle tulemusena ei järginud piir enam jõge. 2021. aastal korrigeeriti piiri jõele vastavaks ja Burgenland kasvas.
Vähemusrahvused
Burgenlandis on märkimisväärne horvaadi (29 000 – 45 000) ja ungari (5000 – 15 000) rahvusvähemus.
Horvaadid
Horvaadid saabusid pärast laastavat Osmanite sõda 1532. aastal, kui Osmanite armee hävitas mõned asulad nende etnilisel territooriumil. Lääne-Slavoonia allesjäänud katoliiklaste väljarännet Burgenlandi korraldasid suure kiirustamisega võimaluste piires mõisaomanikud. Sabori (Horvaatia parlamendi) arhiiv sellest ajast sisaldab arvukalt viiteid sellisele ümberasustamisele. Nagu teatas 1538. aasta kevadel Horvaatia baan Petar Keglević, kes ise omas Lääne-Slavoonias suuri valdusi, et riigi rahvastik Osmanite piiri ääres valmistus väljarändeks. Nende ümberasustamine mõisnike poolt lõpetati alles 1584. aastal. Nad on säilitanud oma tugeva katoliku usu ja oma keele tänapäevani ning 19. sajandil tugevnes nende rahvuslik identiteet Horvaatia rahvusliku ärkamise mõju tõttu. Aastatel 1918-1921 seisid horvaadid vastu kavandatud Lääne-Ungari Austriasse annekteerimisele ja 1923. aastal hääletas 7 horvaadi küla Ungarisse tagasipöördumise poolt. Burgenlandi Horvaatia Kultuuriühendus loodi 1934. aastal. Natsi-ajastul (1938–45) oli horvaadi keel ametlikult keelatud ja riik järgis agressiivset saksastamispoliitikat. 1955. aasta Austria riigileping tagas vähemuste õigused igale Austria põlisrahvusele, kuid horvaadid pidid võitlema oma keele kasutamise eest koolides ja kontorites isegi 1960. ja 1970. aastatel. 2000. aastal püstitati Burgenlandis 51 uut kakskeelset külanimesilti (47 horvaadi ja 4 ungari).
Burgenlandihorvaadi keel on 16. sajandi murre, mis erineb horvaadi standardkeelest. Vähemusrahvuste koolides ja meedias kasutatakse kohalikku murret ja sellel on kirjakeel 17. sajandist saati (evangeelium tõlgiti esmakordselt sellesse murdesse 1711. aastal). Tänapäeval on keel UNESCO Ohustatud keelte punase raamatu kohaselt assimilatsiooni tõttu ohustatud. Burgenlandi horvaadid kuuluvad samasse rühma nende sugulastega teisel pool tänapäevast Ungari piiri.
Ungarlased
Ungarlased elavad Oberwarti/Felsőőri, Unterwarti/Alsóőri ja Siget in der Warti/Őriszigeti külades. Kolme küla koos kutsutakse Ülem-Őrségiks (ungari Felső-Őrség, saksa Wart) ja nad moodustavad keelesaare 11. sajandist saati. Teine vana ungari keelesaar Oberpullendorf/Felsőpulya on tänaseks peaaegu kadunud. Burgenlandi ungarlased olid őrök ehk läänepiiri valvurid ja nende eriline murre on sarnane seekelite omaga Transilvaanias. Nende kultuuriline keskus on Oberwart/Felsőőr. Veel üks eristatav ungarlaste rühm oli Neusiedleri järvest põhja pool hiiglaslikes valdustes elanud põllutöölised. Nad tulid peamiselt Rábaközi piirkonnast. Pärast mõisate kaotamist 20. sajandi keskpaigas lakkas see rühm olemast.
Religioon
Statistik Austria 2021. aasta andmetel on Burgenlandi elanikkond peamiselt kristlik (80,3%), kõige suurema protestantide osakaaluga Austrias (11,4%). 65,5% rahvastikust on katoliiklased ja veel 3,4% on teiste kristlike konfessioonide järgijad (peamiselt õigeusklikud). Islamit praktiseerib 2,2%, samas kui 0,7% tunnistab mõnda muud usku. 16,8% Burgenlandi elanikest ei kuulu ühtegi religiooni ega konfessiooni.
Nimi
Horvaadi keeles on Burgenland tuntud kui Gradišće, ungari keeles kui Őrvidék, Felsőőrvidék või Várvidék, sloveeni keeles kui Gradiščanska ja prekmurje murdes kui Gradišče.
Kuna piirkond ei olnud enne 1921. aastat territoriaalne üksus, ei olnud sellel kunagi varem ametlikku nime. Kuni Esimese maailmasõja lõpuni nimetati Ungari kuningriigi saksakeelset läänepiiriala mõnikord mitteametlikult Deutsch-Westungarniks (Saksa Lääne-Ungari). Ajalooline piirkond hõlmas piirilinna Sopronit Ungaris (saksa keeles tuntud kui Ödenburg).
Nime Vierburgenland (Nelja linnuse maa) lõi 1919. aastal Odo Rötig, Viini elanik Sopronis. See tulenes Ungari kuningriigi nelja vármegye (saksa keeles Komitat, 'maakond') nimest, mida tuntakse ungari keeles kui Pozsony, Moson, Sopron ja Vas, või saksa keeles kui Pressburg, Wieselburg, Ödenburg ja Eisenburg. Pärast Pozsony/Pressburgi (Bratislava) linna Tšehhoslovakkiale määramist kavatseti arv vier muuta arvuks drei (=kolm), kuid pärast seda, kui selgus, et ükski Burg ei kuulu Burgenlandi koosseisu, tühistati number täielikult, kuid Burgenlandi nimi jäeti alles, sest seda peeti sobivaks piirkonnale, kus on nii palju vanu piirilinnuseid. Burgenlandi nime kiitis 1922. aastal heaks esimene liidumaa Landtag.
Ungari keeles on saksakeelne nimi üldiselt aktsepteeritud, kuid on kolm kaasaegset alternatiivi kitsamatele rühmadele. Saksakeelse nime ungarikeelse tõlke Várvidék mõtles välja selle piirkonna ekspert László Juhász 1970. aastatel ja see muutub üha populaarsemaks eelkõige turismiväljaannetes. Ülejäänud kaks nime "Őrvidék" ja "Felső-Őrvidék" on tuletatud tähtsaima vana ungari keelesaare Felső-Őrség nimest. See mikropiirkond asub Felsőőri/Oberwarti linna ümber, nii et need uued nimed on veidi eksitavad; kuid mõnikord neid kasutatakse.
Horvaadi- ja sloveenikeelsed nimed "Gradišće" ja "Gradiščansko" on tõlked saksakeelsest nimest. Jennersdorfi küla on mitte rohkem kui 5 km Sloveenia ja Ungari piiridest (vaata Ühinenud Sloveenia liikumine).
Teise võimalusena nimetavad serblased, tšehhid ja slovakid Rusti linnaga külgneva Neusiedli järve läänekaldaid Luziciks või Lusiciks. Kuid Luzici serblaste, bosnialaste, horvaatide, tšehhide ja slovakkide järeltulijad assimileerusid lõpuks nelja sajandi jooksul saksa või ungari kultuuriruumi.
Liidumaal on pikk slaavi, samuti austriasaksa ja ungari asustuslugu. Liidumaa idapoolseim osa (Neusiedli järve kaldad) kandis austriasaksa keeles oma topograafilist terminit Seewinkel. See on piirkond, mida austriasaksa keel kõige vähem mõjutab, kuna Ungari ja Slovakkia piirid on vähem kui 10 km kaugusel.
Viited
🇦🇹
32. Eesti Politseipataljon
32. Eesti Politseipataljon ehk '''32. Eesti SS-Politseipataljon' (Estnische Polizei Batallion nr. 31) moodustati suvel 1942 Rakveres kasarmeeritud Omakaitse maleva Põltsamaa, Tartu ja Viljandi kompaniidest kui 289. Kaitse Vahipataljon (Schutzmannschaft Wacht Bataillon nr. 289''). Pataljoni suurus oli 456 meest.
Pataljoni ülem oli kapten Lanno; 1943. aasta veebruaris anti 289. Kaitse Vahipataljonile laialisaadetud vabatahtlike 32. Kaitse Vahipataljoni number ja nimi ning pataljon oli oma ülesannetelt vahipataljon.
32. Eesti Politseipataljoni kasutati pärast formeerimist vahiteenistuseks Rakveres ja 1944. aasta esimesel poolel Tartus.
32. Eesti Politseipataljon likvideeriti 1944. aasta suvel. Pataljoni isikkoosseis anti 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljoni täienduseks.
Heinz Fischer
Heinz Fischer (sündinud 9. oktoobril 1938 Grazis Steiermargis) oli Austria liidupresident aastatel 2004–2016.
Elulugu
Heinz Fischer lõpetas Viini ülikooli 1961 juristina doktorikraadiga. Ta tegi paralleelselt karjääri nii poliitikas kui ka teaduses, saades Innsbrucki ülikoolis 1993 politoloogiaprofessoriks.
OX
OX võib tähendada järgmist:
Analüütiline psühholoogia
Analüütiline psühholoogia on psühholoogia (süvapsühholoogia) koolkond, mis põhineb Carl Gustav Jungi ideedel. Analüütiline psühholoogia erineb Sigmund Freudi psühhoanalüüsist, kuid neil on ka sarnasusi.
Heinz Fischer
Elulugu
Fischer oli Austria parlamendi liige alates 1971, sealjuures parlamendi juhatuses 1990–2004. Aastatel 1975 sai ta parlamendifraktsiooni esimeheks. Aastatel 1983–1987 oli ta Fred Sinowatzi valitsuses teadusminister.
Ta valiti liidupresidendiks 25. aprillil 2004 opositsioonilise Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei kandidaadina 52,4% häältega. Ta edestas ainsat vastaskandidaati välisminister Benita Ferrero-Waldnerit Austria Rahvaparteist. Valimistel osales 71% kodanikest. Fischer andis ametivande 8. juulil 2004. Eelmine president Thomas Klestil oli 6. juulil surnud.
Leisel Jones
Leisel Marie Jones (sündinud 30. augustil 1985 Katherine, Põhjaterritoorium) on Austraalia endine naisujuja.
Ta lõpetas tippsportlaskarjääri novembris 2012.
Analüütiline psühholoogia
Analüütiline psühholoogia ei pööra neurooside arengus nii palju tähelepanu seksuaalsusele kui Sigmund Freudi psühhoanalüüs, vaid pöörab patsiendi seisundi mõistmiseks peamist tähelepanu tema probleemsele vahetule konfliktile.
Heinz Fischer
Elulugu
Mitme avaliku arvamuse uuringu kohaselt on Fischer Austria kõige usaldusväärsem poliitik.
Leisel Jones
Jaanuaris 2016 lõpetas ta kutsekooli Austraalia Fitnessi Instituut toitumisnõustajana.
Analüütiline psühholoogia
Analüütilise psühholoogia järgi koosneb inimese alateadvus isiku enda alateadvusest ja tema eellaste alateadvustest (kollektiivne alateadvus).
Heinz Fischer
Isiklikku
Heinz Fischer on alates 1968 abielus Margit Fischeriga. Neil on 2 täiskasvanud last.
Leisel Jones
Saavutused
Ta osales kokku neljadel olümpiamängudel: 2000, 2004, 2008 ja 2012.
Analüütiline psühholoogia
Analüütiline psühholoogia jaotab inimesed Jungi arvamuse järgi introvertideks ja ekstravertideks.
Heinz Fischer
Isiklikku
Fischer peab end agnostikuks.
Leisel Jones
Saavutused
2004. aasta suveolümpiamängudelt võitis ta kaks kuldmedalit ning 2008. aasta suveolümpiamängudelt ühe kuldmedali. Kokku sai ta olümpiamängudelt 9 medalit.
Analüütiline psühholoogia
Analüütilise psühholoogia areng
Analüütilise psühholoogia kujunemine oli seotud Jungi lahkulöömisega Freudi psühhoanalüüsist 1913. aastal. Jung leidis, et alateadvuse kui inimese psüühika aluse mõistmiseks ei piisa tungide teooriast.
Heinz Fischer
Isiklikku
Fischeri hobiks on mägironimine. Ta on aastaid olnud Austria loodusesõprade seltsi esimees.
Analüütiline psühholoogia
Analüütilise psühholoogia areng
Analüütilise psühholoogia kesksed mõisted töötas Jung välja aastatel 1911–1924. Töötades patsientidega, kes kannatasid elu eesmärgi ja elu mõtte puudumise all, kasutas ta unenägude tõlgendamist ja sümbolite loomist stimuleerivaid loovtehnikaid, sealhulgas maalimist, tantsimist ja visualiseerimist, mille tulemuseks oli iseendaks saamine, mida Jung hakkas nimetama individuatsiooniks. Jung eristas isiklikku alateadvust, mis sisaldab väljatõrjutud ainest ja emotsionaalselt laetud komplekse, ning kaasasündinud üldinimlikku kollektiivset alateadvust, mis sisaldab arhetüüpe. Jung võttis kasutusele persona (sotsiaalne mask), varju (mina väljatõrjutud aspektid), animuse ja anima (vastassoo kujundid) ning ise (isiksuse kese) mõiste. Samuti töötas ta välja isiksuse tüpoloogia, eristades põhihoiaku poolest ekstraverte ja introverte ning liigitades inimesi selle järgi, millist psüühilist funktsiooni nad kõige rohkem kasutavad.
Leisel Jones
Saavutused
2001. aastal sai ta maailmameistrivõistlustelt ühe kuld- ja kaks hõbemedalit. 2003. aastal sai ta maailmameistrivõistlustelt ühe hõbe- ja kaks pronksmedalit ning püstitas maailmameistrivõistlustel naiste 100 m rinnuliujumise maailmarekordi.
2002. aastal sai ta Vaikse ookeani meistrivõistlustelt ühe kuld- ja kaks hõbemedalit ning Rahvaste Ühenduse mängudelt kolm kuldmedalit.
Ta oli maailmarekordi omanik naiste 100 m rinnuliujumises (21. juuli 2003 Barcelona, maailmameistrivõistluste poolfinaal; 1.06,37) ja naiste 200 m rinnuliujumises (10. juuli 2004 Brisbane, maailmakarikavõistluste etapp; 2.22,96).
Tema treener oli Ken Wood Austraalia klubis Redcliffe Leagues Lawnton SC Inc.
Isiklikku
Leisel Jones on 172-173 cm pikk ja kaalub 66 kg.
Tema harrastus on fotograafia.
Dominant (ökoloogia)
Nt parasvöötme soodes on dominantliikideks turbasambla perekonna esindajad.
Taimekoosluse dominandid leitakse katvuse või biomassi järgi, harilikult rinnete kaupa eraldi .
Rindes domineerivat liiki nimetatakse edifikaatoriks.
Kapsta mõis
Kapsta mõis ehk Englārte mõis (saksa keeles Engelhardshof, ka Neu-Engelhardtshof ja Aleksandershof) oli poolmõis Liivimaal Valga kreisis Valga kihelkonnas.
Bienenstammi andmetel allus mõisale 1816. aastal 13 meeshinge.
Jaan Kundla
Jaan Kundla (sündinud 11. oktoobril 1937 Suure-Jaanis) on Eesti poliitik.
Haridus
Kundla lõpetas Suure-Jaani Keskkooli 1955 ning Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinseneri erialal 1960.
Töökäik
Jaan Kundla on töötanud Eesti Energia asedirektorina 1960–1990, seejärel Tallinna Karastusjookide Tehases peainsenerina ning eraettevõtjana.
Poliitiline tegevus
Kundla oli Rahvaerakonna Mõõdukad liige 1996–1999, Keskerakonna liige 2000–2004 ning uuesti 2006–2008 ja Eesti Pensionäride Erakonna liige 2004–2006. Ta oli Pensionäride Erakonna esimees 2004.a. sügisest kuni erakonna ühinemiseni Keskerakonnaga 2006.
Ta oli Paide Linnavolikogu liige 1996–2007. 2007–2011 oli ta XI Riigikogu liige. Riigikogu XI koosseisu vanima liikmena luges ta avaistungil ette Riigikogu liikme ametivande. Ta oli Riigikogu riigikaitsekomisjoni liige, Eesti-Austria ja Eesti-Valgevene parlamendirühma liige.
Skandaalid
2008. aasta veebruaris jõudis avalikkuse ette juhtum, kus Kundla oli oma üürilisi värdjateks nimetanud. Esialgu püüdis ta oma sõnakasutust õigustada, väites, et värdjas tähendab vallaslast. Kuigi ta hiljem vabandas, jäi ta meedia teravdatud tähelepanu alla. Selgus, et ta oli 2007. aastal esitanud tööga seotud kulude katteks toidupoe arved ja kostüümilaenutuse arved. . Kundla oli ainuke riigikogulane, keda ei kutsutud 24. veebruaril 2008 presidendi vastuvõtule.
14. aprillil 2008 teatas ta, et on esitanud avalduse Keskerakonnast lahkumiseks. Ta põhjendas oma sammu sellega, et tema isikut on seoses puhkenud skandaaliga kasutatud erakonna halvustamiseks. Samas otsustas Kundla parteituna jääda edasi Riigikogu liikmeks. 22. aprillil 2008 rahuldas Keskerakonna juhatus Jaan Kundla avalduse erakonnast lahkumiseks.
4. veebruaril 2009 Paide kohtumajas toimunud eelistungil jagas riigikogu liige Jaan Kundla ajakirjanikele väljaprinditud e-kirja, mille ta sai 2007. aasta suvel Kalle Kroonilt. Kirjas seisab: «Võid oma m...i närida, kui tahad, mina ei lähe siit kuhugi.»
32. Kaitsepataljon
32. Kaitsepataljon (Schutzmannschaft Wacht Bataillon nr. 32) oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus.
Juhtkond ja Koosseis
Vabatahtlik kaitsepataljon värvati Eesti SS'i kõrgema politseijuhi korraldusel väegruppi "Nord" tagalateenistuse jaoks, 1942. aasta suvel Rakveres tagavarapataljonina, kuid pataljon oma täisloosseisu ei saavutanud.
1943. aasta jaanuaris 32. Kaitsepataljon likvideeriti ja isikkoosseis jagati teiste kaitsepataljonide vahel.
32. Kaitsepataljon II
1943. aasta märtsis formeeriti 32. Kaitsepataljon uuesti algselt 1942. aasta suvel Rakveres, Omakaitse malevate kasarmeeritud Põltsamaa, Tartu ja Viljandi kompaniidest moodustatud 289. Kaitsepataljon (Schutzmannschaft Wacht Bataillon nr. 289) baasil ja osa likvideeritava 33. Eesti Politseipataljoni meestest. Pataljon oli oma ülesannetelt vahipataljon.
Pataljoni staap asus algul Rakveres, pataljoni suurus oli sel ajal 456 meest.
Juhtkond ja koosseis
Pataljoniülem:
32. Eesti Politseipataljon
1943 aasta 9. detsembril muudeti pataljoni nimi '''32. Eesti Politseipataljoniks' (Estnische Polizei Batallion nr. 32) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti'' auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
32. Eesti Politseipataljoni kasutati peale formeerimist vahiteenistuseks Rakveres ja 1944. aasta esimesel poolel Tartus.
Pataljoni likvideerimine
32. Eesti Politseipataljon likvideerit 1944. aasta suvel, pataljoni isikkoosseis anti 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljoni täienduseks.
Vana-Aru mõis
Vana-Aru mõis, ka Vana-Aru karjamõis, Kulina Vana-Aru karjamõis (saksa keeles Alt-Arro, Marienhof) oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Rogain
Rogain on pika kontrollajaga võistkondlik valikorienteerumine. Eesmärk on koguda kontrollaja jooksul võimalikult palju punkte maastikule paigutatud kontrollpunktide läbimisest. Kontrollpunktide väärtus on erinev ning sõltub kaugusest ja tehnilisest keerukusest. Klassikalise rogaini kontrollaeg on 24 tundi, sellise kontrollajaga peetakse rogaini tiitlivõistlusi. Rahvaspordivõistlusi korraldatakse ka lühema kontrollajaga (6, 8 või 12 tundi). Võistkonnas võib olla 2–5 liiget ning võistkond peab liikuma koos. Maailmameistrivõistlustel võib võistkonnas olla 2 või 3 liiget. Võistluse ajal võib pöörduda tagasi võistluskeskusse, et puhata, süüa ja varustust täiendada.
24-tunnine rogain korraldatakse tavaliselt täiskuule lähimal nädalavahetusel. Võistluse start on reeglina laupäeva keskpäeval kell 12.00 ja finiš pühapäeva keskpäeval kell 12.00. Tulemusi arvestatakse kolmes põhiklassis mees-, nais- ja segavõistkondadele. Lisaks kolmele põhiklassile on eraldi võistlusklassid juunioridele (kuni 23-aastased), veteranidele (40-aastased ja vanemad), superveteranidele (55-aastased ja vanemad) ja ultraveteranidele (65-aastased ja vanemad).
Rogainis vajalikud oskused
Võistlusspordina on rogain väga head vastupidavust nõudev kestvusspordiala. Tippvõistkonnad läbivad ööpäeva jooksul üle 100 kilomeetri, sageli raske läbitavusega ja mägistel maastikel. Kuna kontrollpunktide läbimise järjekord ei ole ette antud, nõuab rogain ka head raja planeerimise ja teevaliku oskust, samuti oskust õigesti hinnata oma jõuvarusid ja maastikul liikumise kiirust. Oluline on ka oskus kaarti tõlgendada. Rahvaspordina on rogain orienteerumismatk, et heas seltskonnas nautida huvitavaid maastikke.
pisi|Rogaini rada planeerimas
Kaardid ja võistlusvarustus
Rogainivõistlustel kasutatakse kaarte, mis on tavaliselt mõõtkavas 1:25000 kuni 1:50000, kõrgusjoonte vahega 5–20 meetrit. Abivahenditena on lubatud kasutada vaid kompassi ja kella. Kontrollpunktide tähistena kasutatakse rahvusvahelisi orienteerumistähiseid. Kontrollpunktide läbimise ja võistkonnaliikmete koosliikumise tõendamiseks kasutatakse elektroonilist märkesüsteemi – Euroopas on selleks peamiselt SportIdent, Austraalias ja Uus-Meremaal NavLight.