cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maadlejate loend
K
Juhan Kalde - Juura Kallari - Igor Kanõgin - Oskar Kaplur - Murat Kardanov - Aleksandr Karelin - Richard Karelson - Nikolai Karklin - Givi Kartozia - Rustam Kazakov - Johannes Kaubi - Rıza Kayaalp - Lajos Keresztes - Olev Kiirend Kalev Kiirend- August Kippasto - Petǎr Kirov - Tevfik Kış - Martin Klein - Ferenc Kocsis - Gogi Koguašvili - Harri Koiduste - Väinö Kokkinen - Valeri Kolesnik - Oleksandr Koltšinski - Tibor Komáromi - Atanas Komšev - Vitali Konstantinov - Einar Kont - Gennadi Korban - Avtandil Koridze - Harri Koskela - István Kozma - Johannes Kotkas - Heinrich Kristal - Herman Kruusenberg - Bessik Kuduhhov - Artur Kukk - Paul Kuldkepp - Karl Kullisaar - Albert Kusnets - Oleg Kutšerenko - Manutšar Kvirkvelia - Küllo Kõiv - Osvald Käpp
L
Eino Leino - Jimmy Lidberg - Matt Lindland - Mikael Ljungberg - Rudolf Loo - Arnold Loorits - Meelis Ludvig - Olaf Luiga - Georg Lurich - Andres Lutsar
M
Vítězslav Mácha - Kamandar Madžidov - Vincenzo Maenza - Martin Maiste - István Majoros - Mihhail Mamiašvili - Nazõr Mankijev - Mhithar Manukjan - Georgi Markov - Nicolae Martinescu - Sergei Martõnov - Juri Melnitšenko - Boris Meos - Lothar Metz - Héctor Milián - Nikolai Monov - Sergei Mureiko - Fargat Mustafin - Arvo Mõttus - Epp Mäe - Voldemar Mägi - Rauno Mäkinen - Rey Mysterio
N
Tõnis Naarits - Heiki Nabi - Suren Nalbandjan - Anatoli Nazarenko - Ago Neo - Meinhard Niglas - Valeri Nikitin - Valentin Nikolajev - Omid Norouzi - Ants Nisu - Osvald Nitski - Norbert Növényi
O
Vjatšeslav Oliinõk - Jörgen Olsson - Villi Olumets
P
- Kristjan Palusalu - László Papp - Pasquale Pasarelli - Juri Patrikejev - Momir Petković - Kustaa Pihlajamäki - Mehmet Akif Pirim - Dumitru Pîrvulescu - Martin Plaser - Otto Pohla - Imre Polyák - Valeri Pormann - Alfred Praks - Kristjan Press - Toomas Proovel - Raimo Punning - Helmut Puur - Edgar Puusepp - Henn Põlluste - Eduard Pütsep - Feliks Press
R
Argo Raag - Bojan Radev - Georgi Rajkov - Harry Rattus - Attila Repka - Valeri Rezantsev - Yvon Riemer - Voldemar Roolaan - Heldur Roone - Jaan Roots - Igor Rostorotski - Anatoli Roštšin - Elmar Runge - Roman Rurua - Ștefan Rusu - Margus Rääk - Ahto Raska
S
Jouko Salomäki - Varteres Samurgašev - Gennadi Sapunov - Aleksander Schneider - Šamil Serikov - Madis Sihimets - András Sike - Evald Sikk - Müzahir Sille - Tapio Sipilä - John Smith - Nikolai Solovjov - Valeri Spiridonov - Andreas Steinbach - Roman Steinberg - Olari Suislep - Otto Sullakatko - Ḩamīd Sūrīān - Johan Rudolf Svensson - Aimur Säärits
Š
Aleksei Šumakov
Ž
Vitali Žuk
T
Erich Taar - Avo Talpas - Said-Magomed Tasukhanov - Levan Tediashvili - Alfred Ter-Mkrtšjan - Tarvi Thomberg - Aleksandǎr Tomov - Alo Toom - Adalbert Toots - Aleksandr Tretjakov - Alik Tseiko - Däulet Turlõhhanov - Lembit Tõemäe - Tõnis Tamm
U
Aap Uspenski
V
Gustav Vahar - Karl Veimann - Arkadi Viira - Roman Vlassov - Tõnu Võimula - Konstantin Võrupajev - Voldemar Väli
W
Ryszard Wolny - Andrzej Wroński
Õ
Madis Õunapuu
Ö
Vahur Ööpik
Ü
Žaksõlõk Üškempirov
Y
Ghani Yalouz - Hamza Yerlikaya - Marko Yli-Hannuksela
List of wrestlers
Püriit
Püriit on sulfiidne mineraal.
Püriit on kõige levinum sulfiidne mineraal. See tekib peamiselt kas hüdrotermaalselt või diageneetiliselt.
Püriit on enamasti kollakat või halli värvi, moodustab kuubilisi kristalle, tihedus 4,9...5,1 g/cm³, metalse läikega. Tüüpilise maakmineraalina on püriit mikroskoobi all läbipaistmatu, tema kõvadus on 6...6,5.
Ehkki püriit sisaldab rauda, ei kasutata teda rauamaagina, sest selleks otstarbeks sobivad hematiit ning magnetiit paremini.
Püriiti on aetud segi kullaga, mistõttu nimetatakse teda mõnikord ka kassikullaks. Iroonilisel kombel võib püriit mõnikord esineda koos kullaga. Kullast veelgi rohkem sarnanevad püriidiga markasiit ning kalkopüriit.
Püriiti ja markasiiti esineb Eesti aluspõhja kivimites sageli, kuid hajutatult väikeste terakestena. Silmapaistvas kontsentratsioonis esineb püriiti Alam-Ordoviitsiumis (diktüoneemakilda all), kus püriidikihi paksus ulatub kohati 30 sentimeetrini.
Neisseria
Neisseria on gramnegatiivselt värvuv bakter, kes arvatakse kuuluvat proteobakterite hulka. Proteobakterid on suur grupp gramnegatiivseid vorme. Samas on viimaste aastate jooksul läbi viidud mitmeid reorganiseerimisi ning sellesse perekonda on liike nii lisatud kui ka sealt ära võetud.
3 liiki, mis pakuvad ka meditsiiniliselt huvi, on Neisseria,Eikenella ja Kingella.
Eikenella corrodens ja Kingella kingae koloniseerivad inimese orofaarünksit ning on oportunistlikud patogeenid. Teised esindajad on harva seotud haiguste tekitamisega.
Neisseria on diplokokk, mikroskoobis vaadatuna meenutab kohviuba. Rangelt inimpatogeenid on Neisseria meningitidis (meningokokk) ja Neisseria gonorrhoaea (gonokokk), mis põhjustavad vastavalt bakteriaalset meningiiti ja meningokokilist septitseemiat. Neid leidub limaskestadel orofaarünksis ja nasofaarünksis, juhuslikult esinevad ka anogenitaalsetel limaskestadel. Neisseria perekonda kuuluvad lisaks järgmised mittepatogeensed liigid:
Juhan Piir
Juhan Piir (ka Johan Piir; 12. detsember 1886 Päri vald, Viljandimaa – 1974) oli Puiatu ja Raudna vallavanem.
Ta oli õpetaja aastail 1904–1917, kuni ostis Laiakivi talu Puiatu valda.
Ta on maetud Viljandi Pauluse koguduse kalmistule.
Vaike Paju
Vaike Paju (9. detsember 1930 – 11. mai 2012) oli eesti botaanik.
Otto (Baieri kuningas)
Otto (27. aprill 1848 – 11. oktoober 1916) oli Baieri kuningas aastail 1886–1913.
Vaike Paju
Ta töötas pikka aega Tallinna botaanikaaias.
Ta on maetud Järva-Jaani.
Otto (Baieri kuningas)
Otto päris kuningatrooni pärast oma vanema venna Ludwig II surma 13. juunil 1886, kuid vaimuhaiguse tõttu valitses tema eest printsregent (Luitpold, alates 12. detsembrist 1912 tema poeg Ludwig).
5. novembril 1913 sai printsregent Ludwig spetsiaalselt sel puhul vastuvõetud seaduse alusel kuningaks Ludwig III nime all. Ottole säilitati kuningatiitel eluks ajaks.
Tegelik mõõde
Tegelik mõõde (inglise keeles actual size) on valmisdetaili mõõde, mis on mõõdetud ettenähtud täpsusega. Absoluutselt täpselt ei saa midagi valmistada- alati jäävad hälbed ja mõõtemääramatus, mis olenevad materjalist, temperatuurist, valmistamise tehnoloogiast, lõikeriista kulumisest jms. Ka detailipartii töötlemisel samas pingis samadel tingimustel esinevad mõõtmetes ikkagi erinevused. Täpsus on suhteline mõiste. See on parameetri tegelike väärtuste lähenemise aste tema teoreetiliselt täpsele väärtusele. Tegelik mõõde peab asuma piirmõõtmete vahel.
Parandatav ja parandamatu praak
Mõõtmeid, mis avade puhul on alla vähima piirmõõtme, nimetatakse parandatavaks praagiks, sest neid saab veel mõõtu töödelda (sisetreimine, lihvimine, hõõritsemine). Kui aga ava tegelik mõõde on suurimast piirmõõtmest suurem, siis on tegemist parandamatu praagiga, sest seda enam töötlemisega parandada ei saa. Võllide puhul on tegelikud mõõtmed üle suurima piirmõõtme- parandatav praak ja tegeliku mõõtmed alla vähima piirmõõtme parandamatu praak.
James Smith
Nime James Smith on kandnud või kannavad:
Dobele
Dobele on linn Lätis Zemgales, Bērze jõe kaldal. Dobele on Dobele piirkonna keskus. 2009. aastani oli Dobele rajooni keskus. Linn on rajatud mattunud meteoriidikraatri servale.
Linna järgi on nime saanud Raikküla lademe Dobele kihistu.
Ajalugu
1562. aastal keeldus sealne komtuur Mathias von der Recke oma valdusi vastsele Kuramaa hertsogile Gotthard Kettlerile loovutamast ja valitses neid kuni 1576. aastani, mil Kettleril läks lõpuks korda Mathias Dobelest valuraha eest loobuma sundida. Aastail 1642–1682 tegutsesid Dobeles saekaater ja vesiveski, seal valmistati ka äädikat. 1710. aastal, katkuepideemia ajal, viis hertsog Friedrich Wilhelm Kettler oma residentsi ajutiselt Dobelesse. Sealne ordulinnus jäeti maha 1730. aastal.
1812. aastal hõivasid asula Napoleoni väed. 1870. aastal peeti Dobeles esimene Kurzeme laulupidu. Linn aastast 1917. Läti vabadussõja ajal oli linn nii bolševike, landesveeri kui ka Pavel Bermondt-Avalovi valduses. Läti väed vabastasid linna 23. novembril 1919. Aastal 1927 valmis linna läbiv Jelgava–Liepāja raudtee.
Tuntud elanikke
pisi|püsti|Viktors Ščerbatihs
Dayron Robles
Robles tuli 2003. aastal Sherbrookes kuni 18-aastaste MM-il 110 meetri tõkkejooksus 6. kohale.
2004. aastal võitis ta Grossetos noorte MM-il hõbemedali ajaga 13,77. Kuld ja pronks läksid USA-sse ja pronksmedali võitnud Kevin Craddocki aeg oli sama mis Roblesil.
2005. aasta juuli lõpus püstitas Robles Panameerika juunioride meistrivõistluste rekordi 13,46 vastutuulega 1,6 m/s ja saavutas ülikindla esikoha: teised medalid võitnud ameeriklased jäid maha enam kui poole sekundiga. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Helsingis võitis ta 10. augustil viimase eeljooksu ajaga 13,83, mis oli eeljooksude kolmas aeg, aga järgmisel päeval poolfinaalis jäi ajaga 14,15 viimaseks ja sai 24. koha. Finaali viis 13,43.
2006. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Moskvas osales Robles 11. märtsil 60 meetri tõkkejooksus. Eeljooksus saavutas ta parima aja 7,55, mis oli ühtlasi isiklik rekord. Poolfinaalis jooksis ta 7,56, mis oli poolfinaalide teine tulemus. Ta kaotas Dominique Arnoldile (7,55), aga edestas Terrence Trammellit (7,57). Finaalis parandas ta veelgi isiklikku rekordit (7,46) ja pälvis hõbemedali. Kuld ja pronks läksid USA-sse: Trammell jooksis 7,43 ja Arnold 7,52.
Juuli lõpus toimusid Colombias Cartagenas Kesk-Ameerika ja Kariibi mere meistrivõistlused. Robles püstitas mängude rekordi 13,12 ja saavutas esikoha. Kolmandaks jäi tema kaasmaalane Yoel Hernández (13,51).
Hiljem samal aastal sai ta teise koha IAAF-i finaalvõistlustel ajaga 13,00 ja kolmanda koha maailma karikavõistlustel.
2007. aasta Panameerika mängud toimusid Rio de Janeiros. Eeljooksud peeti 27. juulil ja finaal 28. juulil. Eeljooksude koosseis oli väga ebaühtlane: 5 tuhevaimat aega tulid 1. eeljooksust ja viimast neist finaali ei lastudki. Robles oli seal 13,58-ga 2. Finaalis saavutas Robles 13,25-ga kindla võidu ameeriklase David Payne'i (13,43) ja Yoel Hernándeze (13,50) ees.
Seejärel saabusid 2007. aasta maailmameistrivõistlused kergejõustikus Osakas. 29. augustil võitis Robles kindlalt kõige nõrgema eeljooksu 13,41-ga. 30. augustil võitis ta ka oma poolfinaali 13,21-ga ja see oli poolfinaalide teine aeg: üksnes Payne jooksis 13,19. Kuid järgmisel päeval finaalis olid ajad veel kõvemad. Hiina jooksja Liu Xiang tuli maailmameistriks 12,95-ga, järgnesid Trammell (12,99) ja Payne (13,02). Robles jäi 13,15-ga neljandaks.
23. septembril 2007 võitis Robles 2007. aasta IAAF-i finaalvõistlused Saksamaal Stuttgardis ajaga 12,92, mis oli IAAF-i finaalvõistluste rekord. Järgnesid Payne (13,08) ja Trammell (13,15).
2008. aasta sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus toimusid Hispaanias Valencias. Oodati Liu Xiangi ja Roblesi kohtumist finaalis, aga Robles ei pääsenud eeljooksust edasi. Ta jäi peaaegu seisma, sest uskus, et tema kõrval olnud Liu tegi valestardi. Lõpuks tuli Liu 7,46-ga maailmameistriks, aga pronksmedal läks Läti sportlasele Stanislavs Olijarsile. Enne sise-MM-i oli Robles jooksnud 7,33, mis oli Ameerika rekord ja kõigi aegade teine tulemus Colin Jacksoni järel.
12. juunil 2008 jooksis Robles Ostravas 110 meetri tõkkejooksus uueks maailmarekordiks 12,87. Ta ületas Liu Xiangi rekordi 0,01 sekundiga.
Seejärel saabusid 2008. aasta suveolümpiamängud Pekingis. Robles võitis oma eeljooksu kindlalt 13,39-ga, mis oli eeljooksude 4. aeg. Liu oli sunnitud kõõlusevigastuse tõttu eeljooksu katkestama. Kiireima aja sai ameeriklane David Oliver (13,30). Veerandfinaalis kordus sama. Robles võitis 13,24-ga kindlalt oma jooksu, aga Oliver oli 13,16-ga veelgi kiirem. 20. augustil võitsid Robles ja Oliver kumbki oma poolfinaali, aga siin oli Roblesi aeg juba palju parem (13,12 ja 13,31). Finaalis saavutas Robles 21. augustil kindla võidu, saades ajaks 12,93. Järgnesid Payne (13,17) ja Oliver (13,18).
2009. aasta Kesk-Ameerika ja Kariibi mere mängud toimusid Havannas. 110 meetri tõkkejooks peeti 3. juulil. Eeljooksus püstitas Barbadose jooksja Ryan Brathwaite mängude rekordi 13,43. Robles sai ajaks 13,47. Kumbki võitis oma eeljooksu kerge vastutuulega. Seevastu samal päeval peetud finaalis puhus taganttuul 2,5 m/s ja tulemused polnud rekordikõlblikud. Robles võitis 13,18-ga Brathwaite'i (13,31) ees.
pisi|Oliver, Robles ja Trammell Doha MM-i finaalis Järgnesid 2009. aasta maailmameistrivõistlused kergejõustikus Berliinis. 19. augustil toimunud eeljooksus lõpetas Robles kõige nõrgema eeljooksu 13,67-ga kolmandana, olles üldse kõige nõrgema ajaga poolfinaali pääsenu. Poolfinaali pidi ta lihaserebestuse tõttu katkestama, samas püstitas Brathwaite 13,18-ga, mis oli poolfinaalide parim aeg, oma maa rekordi. Finaalis parandas Brathwaite seda veel (13,14) ning tuli maailmameistriks, edestades sajandikuga Trammelli ja Payne'i.
pisi|Robles puutub jooksu ajal Liu kätt. 2011. aasta maailmameistrivõistlused kergejõustikus toimusid Lõuna-Koreas Daegus. 28. augustil toimunud eeljooksu läbis Robles tagasihoidliku 13,42-ga. Näiteks Brathwaite jooksis 13,57 ega saanud poolfinaali. Parima aja sai Jason Richardson USA-st (13,19). 29. augustil peeti poolfinaalid ja finaal. Poolfinaalis jooksis Robles 13,32 ega saanud ligigi Richardsonile (13,11). Ka Liu jooksis 13,31. Finaalis oli Robles seevastu 13,14-ga kiireim, järgnesid Richardson (13,19), Liu (13,20) ja Oliver (13,27). Kuid pärast finaali andis Hiina sisse protesti. Jooksu ajal puutus Roblese küünarnukk kahel korral Liu kätt, mis takistas hiinlase jooksu. Robles diskvalifitseeriti.
2011. aasta Panameerika mängudele Mehhikosse Guadalajarasse ei saatnud USA oma parimaid jooksjaid. Seetõttu ei tekkinud Roblesil raskusi võitmisega. Ta jooksis juba eeljooksus 27. oktoobril 13,22 ja püstitas finaalis 28. oktoobril Panameerika mängude rekordi 13,10.
Saavutused
pisi|Dayron Robles Pekingis olümpiakulda võitmas (2008)
Albert Kendra
Albert Kendra (14. detsember 1883 Laitsna-Rogosi vald, Võrumaa – 24. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.
Ta oli I Riigivolikogu liige 76. valimisringkonnast.
Arreteeriti NKVD poolt 7. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha Sosva vangilaagris.
Välislingid
okupatsioon.ee
Kingella
Kingella on perekond väikeseid gramnegatiivseid kokobaktereid. Nad sarnanevad morfoloogiliselt Neisseria ' ga. Bakterid on fakultatiivselt anaeroobsed, fermenteerivad süsivesikuid. Primaarselt vastutav laste septilise artriidi ja endokardiidi eest igas vanuses. Kasvab aeglaselt, mistõttu on inkubatsiooniks vaja üle 3 päeva. Enamik tüvesid on tundlikud beetalaktaamidele, sealhulgas penitsilliin, tetratsükliin, erütromütsiin, fluorokinoloonid, aminoglükosiidid.
James Smith (ihtüoloog)
James Leonard Brierley Smith (26. oktoober 1897 – 7. jaanuar 1968) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi ihtüoloog.
Rodrigo Duterte
Rodrigo "Rody" Roa Duterte (sündinud 28. märtsil 1945 Maasinis) on Filipiinide poliitik, president 2016–2022.
Ta sündis aastal 1945 Maasinis Habagatang Leyte provintsis Ida-Visayase regioonis.
Oktoobris 2021 teatas Rodrigo Duterte, et ei kandideeri 2022. aastal asepresidendiks ja lahkub poliitilisest elust.
Harku joastik
pisi|400px|Harku joastik Harku joastik asub Harju maakonnas Harku vallas Tiskre külas.
Joastik saab oma vee Harku ojast ning koosneb kolmest astangust, millest kõrgeim on 1,5 meetri kõrgune.
Uno Vunk
Uno-Georg Vunk (11. september 1930 Tallinn – 17. november 2012 Tallinn) oli eesti poksija.
Vunk poksis aastatel 1946–1958 Spartakis, kus tema treener oli Evald Seepere.
Vunk oli kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) Eesti NSV meister (1949), kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) Eesti NSV meister (1950) ja sulgkaalus (kuni 57 kg) viiekordne Eesti NSV meister (1952–1956).
Vunk sai Spartaki üleliidulistel noorte meistrivõistlustel kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) II koha (1949).
Toomas Aro
Natan-Toomas Aro (sündinud 1951) on eesti kirurg ja kardioloog.
Ta on laste südamekirurg ning Tartu Ülikooli Kliinikumi kardiokirurgia osakonna juhataja.
2023. aastal tunnustati teda Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgiga.
Jatuni
Jatuni (põhjasaami Jáhton ) on saami küla Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas Enontekiö vallas Hettast lääne pool Rootsi piiri ääres, Karesuandost ida pool. Geograafilised koordinaadid on 68° 26' N, 22° 39' E.
Jatunit läbib maantee E08. Ta jääb sellel Kuttaneni ja Kaaresuvanto vahele. Tee rajati Jatunisse sisse pööravana külaelanike palvel.
Elanike arv oli 1999. aastal 14. 20. aprillil 2005 oli elanike arv 7.
Küla piirneb Rootsi ja Soome piirijõe Muonio jõega, mida tuntakse hea lõhejõena.
Hiiglane Jatuni ja küla legendid
Saami legendi järgi on inimeste suhtes heatahtlik hiiglane Jatuni tulnud põhja poolt Yläperält läbi tundrute ning heitnud Muonio jõe kaldale sohu magama. Ta moodustab mäed, mille nimi on Jatuninselkä.
Kohanimesid Jatuni ja Jatuninselkä seostatakse müütilise hõimuga jatulit ehk jatunit.
Külast läbi voolavat oja nimetatakse Pahajokiks, sest ta sulas jaanipäevani. Üle oja ehitati sild Jatuni seljast toodud kividest (samast oli toodi kive ka Karesuando kiriku tarvis). Umbes 50 aastat hiljem oja süvendati. Kevadel sild lõhuti, sest vesi oli silla alt kruusa ära uuristanud.
Et külal oli oma kaitsja Jatuni, ei hoolinud jatunilased Lars Levi Laestadiuse jutlustest. Laestadius nimetas neid Jatuni metsalisteks (Jatunin hurtat).
Küla territooriumil külast põhja pool, Kaaresuvantost umbes 7 km lõuna pool on Enontekiö kunstniku Jaakko Paajaneni skulptuur, mis kujutab puhkavat hiiglast Jatunit. Skulptuuri tegemiseks kasutati lõhutud silla kivisid, et Jatuni saaks oma kivid tagasi. Teose pikkus on umbes  50 m, laius umbes 15 m.
Mika Häkkineni krunt
Aastal 1999 otsustas külakogukond kinkida Mika Häkkinenile krundi Muonio jõe kaldal tingimusega, et ta peab ise ehitama või laskma ehitada sinna maja.
Karl Kaups
Karl Kaups (17/29. detsember 1888 Kärdla – 8. oktoober 1968 New York) oli baptisti vaimulik ja Eesti poliitik.
Ta sai alghariduse Nõmba algkoolis aastatel 1989–1901, misjärel läks jungaks kapten Mihkel Männapsoo purjelaevale Vera-Erina. Hiljem töötas Kaups Tallinnas Volta tehases. Samal ajal hakkas noormees end täiendama õhtukursustel. Usualase hariduse sai ta mennoniitide piiblikoolis Krimmis (1911–1912) ja Hamburgis baptisti usuteaduse seminaris. Viimases õppis ta aastatel 1912–1914. Pärast seda oli ta 1914–1915 rändjutlustaja ning aastatel 1915–1917 osales I maailmasõjas, kus kaotas vasaku jala. Alates 1918. aastast tegutses Kaups baptistikogudustes jutlustajana Kärdlas ja aastatel 1924–1940 Tartus. 1923-1931 Haapsalu vaeslaste kodu esimees.
Karl Kaups oli ka tuntud ühiskonnategelane. Kuigi ta elas Tartus, valiti ta 1938. aastal Hiiumaa 23. valimisringkonna esindajana riigivolikokku. Pärast 1940. aasta juunipööret pöördus ta tagasi Kärdlasse. 24. septembri öösel 1944 põgenes Karl Kaups Rootsi, kus jätkas misjonitööd jutlustajana ja kogudusevanemana 1946. aasta sügiseni. Siis kutsus New Yorgi Eesti baptistikogudus Kaupsi jutlustajaks Ameerikasse.
Karl Kaups on maetud New Yorgis Moraavia kalmistule.
Isiklikku
Kaups abiellus 1920. aastal Hilda Elleriga, neil sündisid poeg ja tütar. Hilda suri 1927. aastal. 1937. aastal abiellus Kaups Elsa Elleriga, neil sündis kaks poega ja tütar.
Rühm
Sõnal "rühm" on mitu tähendust.
356
356. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad - 350. aastad - 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad
Aastad: 351 352 353 354 355 - 356 - 357 358 359 360 361
Venestusaeg
thumb|Aleksander II Venestusaeg (ka venestamisaeg) oli 19. sajandi teisel poolel riiklikult toetatud Venemaa Keisririigi sisepoliitline suund, mille eesmärk oli Venemaa Keisririigi etniliste vähemuste (kes moodustasid üle poole elanikkonnast) enesemääramisõiguste nõudmiste mahasurumine. 19. sajandi teisel poolel oli vene suurrahvusluse esindajate ja valitseva eliidi soov luua moodne unitaarne rahvusriik. Riigi lääneosa ääremaade järjekindel venestamine algas Poolas ja Leedus 19. sajandi esimesel poolel ja hoogustus 1860. aastail pärast järjekordset Poola ülestõusu. Eestis ja Lätis langes venestamise raskuspunkt 1880.–1890. aastaile, Soome autonoomiat hakati kitsendama 19. sajandi lõpuaastail.
Üheks ettekäändeks Venemaa keisririigi eri piirkondade haldus- ja elukorralduse ühtlustamiseks oli keisririigi eri piirkondades kehtinud erinevad elukorraldust sedastanud seadused: Varssavi kindralkubermangus – Napoleoni koodeks, Poltava ja Tšernigivi kubermangus – Leedu statuut, Balti kubermangudes – Balti erikord ja Soome suurvürstiriigis oma konstitutsioon. Keisririigi elanikkonna elukorralduse ühtlustamise eesmärgiks oli ka vastuseis teisele tõusvale rahvusele, sakslastele, kes olid 1871. aastal moodustanud ühise Saksa keisririigi. Venemaa keisririigi sisepoliitikaga kaasnes ka slavofiilide ja panslavismiliikumised.
Balti kubermangud
Saksa mõju küsimuse Balti kubermangudes võttis vene ajakirjandus üles juba 1860. aastail. Slavofiilid nõudsid Balti provintside autonoomia kaotamist ja nende halduskorra ühtlustamist Venemaa põhiosa omaga. Saksamaa ühendamine (1871) ja kujunemine suurvõimuks keiser Wilhelm II valitsemisajal (1888–1918) suurendas järsult Eesti ja Läti alade sõjalis-strateegilist tähtsust Läänemere kontrollijana väga ulatusliku autonoomiaga Soome ja mässulise Poola-Leedu vahel: Venemaa Keisririigi jaoks tõusis päevakorda pealinna Peterburi julgeolek. Venemaa Keisririigi valitsusringkonnis kardeti baltisakslaste võimalikku orienteerumist Saksamaale; Vene võime muutis eriti murelikuks võimalus, et sakslastel õnnestub eestlasi ja lätlasi ümber rahvastades muutuda Baltikumis enamusrahvuseks.
Esimesed otsustavamad sammud baltisakslaste mõjuvõimu vähendamiseks astuti Narodnaja Volja terroristide poolt tapetud Aleksander II valitsusaja lõpus. 1877. aastal kehtestati Balti kubermangudes Vene linnaseadus, mis kaotas seisusliku saksa linnavalitsuse, kehtestas maksutsensusele tugineva valimissüsteemi ja mittesakslastele võimaluse valimistest osa võtta. Eriti sõjakaks muutus aga Vene keskvõim Aleksander III (valitses 1881–1894) troonile tõustes: saksavaenuliku suhtumise kinnitusena jättis keiser kinnitamata kohaliku autonoomia aluseks olnud balti aadli eesõigused.
Edasiste sammude kavandamiseks viidi Vene senaatori Nikolai Manasseini juhtimisel 1882.–1883. aastal Balti kubermangudes läbi Manasseini revisjon, mille aruanne rõhutas baltisakslaste jagamatut mõjuvõimu nii administratiiv-, majandus- kui ka kultuurisfääris. Samal aastal alustasid keskvõimud kavakindlat venestamispoliitikat, mis saavutas haripunkti 18. sajandi viimasel kümnendil.
Baltimaade halduskorra ühtlustamine Venemaal kehtivaga lõhkus keskaegset seisuslikku elukorraldust ning soodustas ühiskonna moderniseerumist, ent põlisrahvaste õigused sellega oluliselt ei laienenud – baltisaksa mõisnike võimu alt sattusid eestlased Vene bürokraatliku kroonurezhiimi otsese surve alla. Kõrgematele ametikohtadele hakati määrama sakslaste asemele venelasi, kes ei osanud kohalikke keeli ega tundnud olusid. Siiski ei läinud tsaarivalitsus Balti provintside poliitilis-õigusliku korra reformimisel lõpuni. Maaomavalitsusreform jäi teostamata ja baltisaksa autonoomia üks nurgakive, aadli seisuslike korporatsioonide – rüütelkondade – ainuvõim kubermanguomavalitsuses püsima kuni 1917. aastani. Rüütelkondade juhtida ja valitseda jäi ka kohalik luteriusu kirik.
Kõige valusamalt riivasid eestlaste huve kultuuri – keelekasutust, hariduselu, religiooni ja kirikut, ajakirjandust ja seltsielu – puudutavad venestamiskatsed. 19. sajandi lõpuks viidi kogu kooliharidus, alates algkoolidest ja lõpetades Tartu ülikooliga, saksa ja eesti keelelt üle vene õppekeelele. Sealjuures vallandati puudulikule vene keele oskusele viidates enamik eestlastest kooliõpetajatest, kellel oli kandev osa rahvuslikus ärkamises. Kooliõpetuse muukeelseks muutmine andis tagasilöögi eestlaste haridustasemele: kui 1886. aastal oskas Eestist võetud nekrutitest lugeda 98%, siis 1901. aastal vaid 80%.
Vene keel muudeti asjaajamiskeeleks ka riigi- ja omavalitsusasutustes ning kohtutes – pea kõik sakslastest ja eestlastest ametnikud asendati enamasti umbkeelsete venelastega. Mittevenelaste jaoks muudeti ametiasutustesse tööle pääsemine väga raskeks ning paljud haritud eestlased olid sunnitud siirduma tööd otsima Venemaale: 20. sajandi alguseks oli Venemaa linnades kujunenud mitmeid eesti kolooniaid, neist suurim asus pealinnas Peterburis. Keskvalitsuse tsensuurisurve ja järelevalve nii saksa kui ka eesti rahvuslike organisatsioonide üle tugevnes, osa seltse ja ajalehti suleti. Peale uusi töömeetodeid ja maaharimistehnikat propageerivate põllumeeste seltside lubas riigivõim asutada vaid karskus-, haridus- ja tuletõrjeseltse.
Baltimaade rahvaste venestamise eesmärk oli kõrvaldada saksa domineeriv mõju selles piirkonnas, hoida ära põlisrahvaste separatism ja nende eliidi saksastumine ning asendada kohapealne Lääne tsivilisatsioon ja saksaeeskujuline kultuur slaavi-õigeusu tsivilisatsiooni ja vene kultuuriga. Seda suunda ei muutnud ka uue keisri, Nikolai II troonile tõusmine 1894. aastal.
Vaatamata ligi kaks sajandit kestnud Vene ülemvõimule oli 19. sajandi lõpus domineeriv usutunnistus Eesti- ja Liivimaal endiselt luterlus. Keisrivõimule äärmiselt lojaalse õigeusu riigikiriku mõju laiendamises nägid venestamise ideoloogid üht põhilist vahendit äärealade kultuuriliseks tasalülitamiseks. Venestamisprogrammi fanaatilisemaid eestvedajaid, Eestimaa kuberner vürst Sergei Šahhovskoi pidas eriti tähtsaks just kohaliku põlisrahva õigeusustamist ning soodustas igati talupoegade siirdumist luterlusest õigeusku. Õigeusust luterlusse pöördumine oli keelatud. Sarnaselt varasemate keskvõimude poolt soositud usuvahetuskampaaniatega jäid Eesti talupoegade motiivid õigeusku siirdumiseks valdavalt majanduslikeks: peamine oli lootus saada "tsaari usu" vastuvõtmisel "hingemaad" ja pääseda sõltuvusest mõisa ees.
Eestlaste venestamiskatsed andsid vähe tulemusi: põlisele omakultuurile tuginev eesti etniline identiteet oli ärkamisliikumise käigus sedavõrd tugevnenud, et massiline ümberrahvastamine polnud enam võimalik. Samuti ei suutnud lühiajaline venestamiskampaania lõhkuda regiooni sajanditepikkust saksa kultuuritraditsiooni ning Venemaa Balti provintside saksapärane ilme jäi püsima edaspidigi. Brutaalse venestamispoliitikaga kaotas tsaarivalitsus aga eesti rahvusliku liikumise poolehoiu. Eesti ühiskonnas hakkasid levima nii läänest kui ka idast pärinevad monarhiavastased liberaalsed ja sotsialistlikud ideed. Algas töölisliikumine ja toimus esimene streik Narva Kreenholmi tehastes (1870). Venekeelseks muudetud Tartu ülikooli kogu keisririigist õppima saabunud poliitiliselt radikaalsete tudengite eestvõttel tekkisid 1880. aastail esimesed marksistlikud organisatsioonid.
Järgmine venestamine oli 1970.–1980. aastatel, NSV Liidu okupatsiooni ajal Eestis kui venestati riigiasutused ja asjaajamise, peamiselt propageeriti siis kakskeelsust.
Otto
Otto on eesnimi.
Rocca al Mare juga
pisi|Rocca al Mare juga Rocca al Mare juga asub Tallinna linnas, Eesti Vabaõhumuuseumi territooriumil. Juga toitub sealsest kuivenduskraavist ja langeb alla Kakumäe klindineemikult.
Juga on 1,5 meetri kõrgune ja suvel sageli ilma veeta.
Polotski maakond
Polotski maakond (valgevene keeles Полацкі павет; vene keeles Полоцкий уезд) oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajati 1777. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1924 likvideeriti Vitebski kubermang ja maakond hakkas kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Maakond likvideeriti 20. juunil 1924.
1897. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 141 841 inimest. Valgevenelasi, venelasi ja ukrainlasi oli kokku 119 413. Juute oli 17 140, poolakaid 2795 ja lätlasi 1721.
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Polotsk) ja 15 valda. Aastal 1883 oli maakonnas kolm katoliku kihelkonda keskustega Harbačovas, Polotskis ja Rukszonicas. Tähtsamad majandusharud olid metsandus ja linakasvatus, nii palgid kui lina toimetati maalt välja Riia sadama kaudu.
Haldusjaotus
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles Волость). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Polotsk, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 15 valda.
Alevid olid aastal 1906 Ekimań ja Sirocina.
15 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:
Aastaks 1918 oli maakonna koosseisus 16 valda, lisandunud oli Homieli vald.
Aastal 1923 oli valdasid maakonnas 13. Haldusreformi järel asusid seal Bucharynskaja, Vaładarskaja, Vorkavickaja, Drysienskaja, Kalininskaja, Kastryčnickaja, Leninskaja, Pieršamajskaja, Praletarskaja, Pracoŭnaja, Sialanskaja, Siamionaŭskaja ja Čyrvonaarmiejskaja vallad.
20. juunil 1924 liideti maakonnaga kolm valda Botšeikovo maakonnast. Polotski maakonna koosseisu läksid Lepieli, Ušačy ja Chocini vallad.
Šlahta
Aastal 1873 oli maakonnas 1701 šlahtitšit.
357
357. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad - 350. aastad - 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad
Aastad: 352 353 354 355 356 - 357 - 358 359 360 361 362
359
359. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad - 350. aastad - 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad
Aastad: 354 355 356 357 358 - 359 - 360 361 362 363 364
358
358. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad - 350. aastad - 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad
Aastad: 353 354 355 356 357 - 358 - 359 360 361 362 363
Målselvdalen
Målselvdalen on org Tromsi maakonnas Norras. Läbi oru voolab Målselva jõgi.
18. sajandi lõpus saabusid Målselvdalenisse talupoegadest asunikud Østerdalenist ja Gudbrandsdalenist.
Teise maailmasõja ajal elasid mõnda aega ühes Målselvdaleni metsamajakeses kuningas Haakon VII ja kroonprints Olav.
Askold Zapašnõi
pisi|Askold Zapašnõi (2014)
Askold Valterovitš Zapašnõi (vene keeles Аскольд Вальтерович Запашный; sündinud 27. septembril 1977 Harkivis) on vene tsirkuselavastaja, õppejõud ja tsirkuseartist.
Askold Zapašnõi sündis tsirkuseartist Valter Zapašnõi perekonnas. Ta on lõpetanud Venemaa Teatrikunsti Instituudi – GITIS-e. Tsirkuseareenil on ta üles astunud kiskjataltsutajana, žonglöörina, voltižeerijana ja akrobaadina. 1998. aastal andis Valter Zapašnõi oma atraktsiooni "Kiskjate keskel" üle poegadele (Askold ja Edgard Zapašnõile), kes andsid külalisetendusi mitmes riigis, sealhulgas Hiinas, Jaapanis, Monacos ja Eestis. 2004. aastal asutasid vennad koos ema Tatjana Zapašnajaga osaühingu Tsirk Bratjev Zapašnõh.
Askold Zapašnõi on 2012. aastast Suure Moskva Riikliku Tsirkuse kunstiline juht ja 2018. aastast ühtlasi GITIS-e tsirkuse režii kateedri professor.
Saalomoni Saarte vapp
pisi|Saalomoni Saarte vapp Saalomoni Saarte vapp on Saalomoni Saarte riigivapp. Vapp võeti kasutusele aastal 1978.
Vapikilpi hoiavad krokodill ja hai. Kilbil on kujutatud kotkas, fregattlinnud, kilp, odad ja nooled ning kilpkonnad.
Kilbi kohal on kaunistustega kiiver ja tõusev päike. Allservas on lint rahvusliku deviisiga "To lead is to serve" ('juhtida tähendab teenida').
Gaten Matarazzo
Gaetano John "Gaten" Matarazzo III (sündinud 8. septembril 2002)  on Ameerika näitleja ja laulja. Ta alustas oma karjääri Broadway laval Benjaminina etteastes Priscilla, kõrbekuninganna ja Gavroche'ina Les Misérablesis. Ta mängib Dustin Hendersonit Netflixi ulme-õudussarjas " Veidrad asjad " (Stranger Things) ja juhib Netflixi saadet Prank Encounters.
Varajane elu
Matarazzo sündis Connecticutis Gaetano ja Heather Matarazzole ja kasvas üles New Jersey osariigis Little Egg Harbori alevikus. Ta õppis New Jersey osariigis Tuckertonis Pinelandsi piirkondlikus keskkoolis. Tal on kaks õde-venda, vanem õde Sabrina ja noorem vend Carmen.
Isiklik elu
Matarazzo on itaalia päritolu.
Ta sündis kleidokraniaalse düstoosiga ning on taimetoitlane.
Monosahhariidid
Monosahhariidid ehk lihtsuhkrud ehk monoosid on orgaaniliste ühendite klass. Kõigil monosahhariidide molekulidel on vähemalt kolmest süsinikuaatomist koosnev skelett (tavaliselt hargnemata ahel) ning neis on karbonüülrühm (aldehüüdrühm või ketorühm) ja vähemalt üks hüdroksüülrühm (tavaliselt mitu).
Iga süsinikuaatom, millega on ühenduses hüdroksüülrühm, (välja arvatud esimene ja viimane) on kiraalne. See tekitab rohket isomeeriat. Näiteks galaktoos ja glüktoos on erinevate keemiliste ja füüsikaliste omadustega isomeerid.
Monosahhariidid on tavaliselt värvitud, vees lahustuvad läbipaistvad kristallilised ained. Mõned neist on magusad.
Monosahhariidid on lihtsaimad sahhariidid ehk süsivesikud ja kõigi teiste sahhariidide ehituskivid: nad võivad ühineda disahhariidideks (näiteks sahharoos, maltoos, laktoos), oligosahhariidideks või polüsahhariidideks (näiteks tselluloos, tärklis).
Monosahhariidid on mitmealuseliste alkoholide osalise oksüdatsiooni saadused.
Monosahhariidid glükoos, fruktoos ja galaktoos on ainevahetuses tähtsaimad suhkrud. Nad on energiakandjad ja rakkude ehituskivid.
Monosahhariidide klassifikatsioon
Aldehüüdrühmaga monosahhariide nimetatakse aldoosideks ja ketorühmaga monosahhariide ketoosideks.
Aldooside hulka kuuluvad:
Lubāna
Lubāna on linn Lätis Madona piirkonnas. Linn asub Aiviekste jõe kaldal, merepinnast 95 meetri kõrgusel. Linnas on raamatukogu, kultuurimaja, luteri ja katoliku kirikud. Haridust annavad keskkool ja laste kunstikool. 2009. aastani kuulus Madona rajooni.
Ajalugu
Aastal 1455 mainitakse esimest korda Riia peapiiskoppidele allunud Lubāna piiskopilinnust (Lubahn). Peapiiskopkonna idapiiril asunud linnus hävis Liivi sõja ajal. Hiljem asus Aiviekste paremal kaldal Lubāna mõis. Mõisakompleksist on tänapäevani säilinud ait, tall ja keldrid.
Kuigi sealset luteri kogudust on esimest korda mainitud aastal 1643, ehitati esimene kirik sinna siiski alles aastal 1648. Aastal 1788 ehitasid mõisa omanikud Vietinghoff-Scheelid vana hoone asemele uue. Tänapäevane hoone valmis aastail 1869–1872.
Aastal 1935 valmis Madonast Lubānasse viiv raudtee ja avati Lubāna raudteejaam. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa väed mõisa peahoone. Aastal 1961 sai Lubānast alev. Linn aastast 1992. 2009. aastani kuulus Madona rajooni. Aastatel 2007–2021 oli linn Lubāna piirkonna keskus.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Lubāna luteri kirik, selle orel ja kolm vitraaži. Looduskaitse all on Lubāna sanglepp ja Lubāna haab, osaliselt jääb linna ka Lubāna-Meirāni allee.
Toomas Raudam
Toomas Raudam lõpetas 1966. aastal Paides keskkooli ning 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja kirjanduse alal.
1973. aastast töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogus ja aastail 1977–1983 Tallinnfilmis mängufilmide toimetajana, seejärel oli neli aastat vabakutseline.
1991. aastast töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia raamatukogus ja 1992. aastal oli Eesti Draamateatri kirjanduslik konsultant. Aastatel 1992–1995 töötas ta Postimehe toimetuses ja 1996. aastal Eduard Vilde majamuuseumis. Alates 1997. aastast on ta vabakutseline kirjanik. Ta on olnud Wellesto liige.
Tõlked teistesse keeltesse
Toomas Raudami loomingut on tõlgitud inglise (Drooping Wings. Raamatus: Estonian Short Stories. Writings from an Unbound Europe. Illinois, 1996), vene, soome ja armeenia keelde.
Isiklikku
Toomas Raudami emapoolne vanaisa oli kunstnik August Roosileht, onu neurokirurg Ernst Raudam, tädi oli kunstnik Helve Viidalepp (neiuna Roosileht, 1921–1979), tädimees kunstnik Ants Viidalepp.
Toomas Raudam abiellus 1974. aastal Kersti Veideriga. Neil on poeg Juhan.
Välislingid
Kirjutised
Avalikud esinemised Fotod, filmid
Sündinud 24. augustil
''Siin loetletakse 24. augustil sündinud tuntud inimesi.
361
361. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad
Aastad: 356 357 358 359 360 - 361 - 362 363 364 365 366
Vallo Tillmann
Vallo Tillmann (sündinud 28. augustil 1963) on eesti arst (pediaater) ja arstiteadlane.
Ta lõpetas 1988. aastal cum laude Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ning sai 1989. aastal internatuuridiplomi pediaatrias.
2000. aastal kaitses ta Manchesteri Ülikoolis väitekirja "Methodological, biochemical and clinical aspects of short-term growth in children" ning sai meditsiinidoktori kraadi.
Ta on alates 2003. aastast Tartu Ülikooli pediaatriaprofessor ja Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliiniku juhataja.
Jaak Truu
pisi|Jaak Truu (2012). Jaak Truu (sündinud 3. juunil 1967) on eesti mikrobioloog.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1991. aastal mikrobioloogia erialal ning sai magistrikraadi 1994. aastal hüdrobioloogia erialal. 2004. aastal sai ta Tartu Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi mikrobioloogia alal tööga "Oil shale industry wastewater: impact on river microbial community and possibilities for bioremediation".
Ta on Tartu Ülikooli keskkonnatehnoloogia professor.
Helmi Kaber
Helmi Kaber (1923–1927 Helmi Suits, 1934–1935 Helmi Kuurmann, 2/15. mai 1901 Vao vald, Virumaa – 17. september 1969 São Paulo) oli eesti advokaat.
Õppis 1921–1926 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Filiae Patriae vilistlane.
1926–1928 vandeadvokaat Ferdinand Karlsoni abi Tartus, 1928–30 vandeadvokaat Theodor Rõugu abi Tallinnas, 1930–1931 Tapal. Alates 1931 vandeadvokaat Tapal. Abiellus 1934 Anton Kuurmanniga. Tapa linnavolikogu juhataja, 1938. aasta Vabariigi Presidendi valimiste valijamees, Naiskodukaitse liige.
Viimane elukoht Tallinnas Aia tän. 5–2. Põgenes 1943 Rootsi. Tunnustati teadmata äraolijaks ja sellekohane tunnistus anti välja tema abikaasale Anton-Eduard Kaber'ile 19. märtsil 1948 (Eesti NSV Teataja Lisa, 1948, 3).
2007. aasta Poola parlamendivalimised
2007. aasta Poola parlamendivalimised olid erakorralised valimised Poolas, mis olid tingitud Jarosław Kaczyński valitsuse lagunemisest. Valimised toimusid 21. oktoobril.
Muudatused enne valimisi
2007. aasta juulis proovisid ühineda natsionalistlikud Poola Vabariigi Enesekaitsepartei ja Poola Perede Liiga. Pärast selle ebaõnnestumist moodustas Poola Perede Liiga väiksemate parempoolsete parteidega valimisliidu Parema Vabariigi Liiga. Poola vasaktsentristlikud parteid: Demokraatlik Vasakliit, Poola Sotsiaaldemokraatia, Töölisliit ja Demokraatlik Partei moodustasid ühise sotsiaaldemokraatliku ja sotsiaalliberaalse valimisliidu Vasakpoolsed ja Demokraadid.
Valimistulemused
Märkused:
Pärast valimisi
16. novembril astus ametisse Kodanikuplatvormi ja Talurahva Partei enamusvalitsus.
Kirisamblik (perekond)
Kirisamblik (Graphis) on samblike perekond.
Eestis kasvab üks liik – harilik kirisamblik (Graphis scripta).
Hundikuristiku joastik
pisi|Hundikuristiku juga pisi|Hundikuristiku juga Hundikuristiku joastik asub Tallinna linnas Kadrioru pargi territooriumil, paiknedes Hundikuristiku sälkorus.
Kirisamblik (perekond)
Kokku on perekonnas 386 liiki.
Hundikuristiku joastik
See koosneb kahest joast, millest esimese kõrgus on 1,5 ja teise 4 meetrit.
Joastiku taandumise tulemusena on tekkinud 15 meetri sügavune, ligi 10 meetri laiune ja kuni 100 meetri pikkune kanjon. Joastiku toitjaks on Lasnamäe paeplatoo. Joastik on sageli ilma veeta.
360
360. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad
Aastad: 355 356 357 358 359 - 360 - 361 362 363 364 365
Peeter Lätlane
"Peeter Lätlane" (Pietr-le-Letton) on Georges Simenoni 1931. aastal avaldatud kriminaalromaan, milles esmakordselt astub üles politseikomissar Maigret.
Teoses uurib Maigret 32-aastase vene/eesti/läti päritolu petturi Pietr Johannsoni (Pariisi hotellis registreerunud Fédor Yourovitch) salapärast mõrva.
Eesti keeles ilmus teos Tänapäeva kirjastuselt 2003. aastal Madli Küti tõlkes. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastal sajandi 100 parima raamatu hulka.
Ahermu juga
Ahermu juga asub Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Jabara külas, Tallinna–Narva maantee ja Ahermu talu lähistel.
Juga on raskesti ligipääsetav.
Joa kõrgeim koht on 1,5 meetrit. Ojal on teisigi astanguid, kuid need on väiksemad, alla 1 meetri.
Karl II
Karl II nime all on tuntud mitu monarhi:
Karl III
Karl III nimelisi monarhe oli mitu:
Eikenella corrodens
Eikenella corrodens on tagasihoidlike mõõtmetega (0,2–2,0 μm), liikumatu, eoseid mitte moodustav, fakultatiivselt anaeroobne, gramnegatiivne bakter. Nime sai bakter M. Eikeni järgi, kes iseloomustas neid ja kirjeldas nende võimet "korrodeerida" agarit.
E. corrodens on inimese ülemiste hingamisteede normaalse mikrofloora osa, kuid teda on raske avastada, kui just ei kasutata selektiivseid agareid. Samas on tegemist ka oportunistliku haigustekitajaga, kes tekitab infektsioone immunokomprimeeritutel ja suutrauma või -vigastusega isikutel. Isoleeritakse sagedamini inimese hammustuse haavast või rusikavõitluse traumade korral. Teised infektsioonid on endokardiit, sinusiit, meningiit, ajuabstsess, pneumoonia, kopsuabstsess.
Raviks kasutatakse penitsilliini, tsefalosporiini ja tetratsükliine. Eikenella on resistentne makroliididele.
Kurów
Kurów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Puławy maakonnas Kurówka jõe ääres, Kurówi valla halduskeskus.
Kurówis on sündinud kindral Wojciech Jaruzelski.
Aluseline keskkond
Aluseline keskkond ehk leelise(li)ne keskkond on keskkond (näiteks veekeskkond), kus pH väärtus ületab 7; ühtlasi nimetatakse sellist keskkonnaolekut aluselisuseks.
Harilik kirisamblik
Ta kasvab lehtpuude siledal koorel – varjukamates metsades, lepa, kase, pihlaka, pärna, saare, vahtra tüvedel.
Sambliku viljakehad on nähtavad peente tumedate joontena heledamal puukoorel. Kuna nad meenutavad veidi kirjatähti, on samblik nimetatud kirisamblikuks.
Karl VI (täpsustus)
Karl VI nime all on tuntud mitu monarhi:
Inta
Inta on linn Venemaal Komi Vabariigis, Inta linnaringkonna keskus. Asub Bolšaja Inta jõe ääres.
Inta asutati 1940. aastal. Linna ehitasid sinna saadetud poliitvangidest GULAGi sunnitöölised.
Linnaõigused sai Inta 4. oktoobril 1954.
William P. Rogers
pisi|William P. Rogers William Pierce Rogers (23. juuni 1913 Norfolk – 2. jaanuar 2001 Bethesda) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja jurist. Ta oli Vabariikliku Partei liige.
Rogers õppis Colgate'i ülikoolis ja lõpetas 1937. aastal Cornelli Ülikooli õigusteaduskonna. Teise maailmasõja ajal teenis ta mereväes lennukikandjal USS Intrepid.
Pärast sõjaväeteenistust töötas ta New Yorgis advokaadina. 1953–1957 oli ta asejustiitsminister ja 1957–1961 justiitsminister Dwight D. Eisenhoweri valitsuses. Seejärel jätkas tööd advokaadina.
Rogers oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Richard Nixoni valitsuses 1969–1973. Nixon soovis välispoliitikat ajada Riikliku Julgeolekunõukogu kaudu ning valis oma julgeolekunõunikuks Henry Kissingeri, kellest sai tema peamine nõuandja välispoliitika küsimustes ning riigisekretäriks Rogersi, kellel puudus välispoliitika-alane kompetents.
1986. aastal juhtis ta Challengeri katastroofi uurimiskomisjoni.
Laiuse vald
pisi|Laiuse vallavalitsuse pitsat Laiuse vald oli vald Tartumaal aastatel 1866–1950. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valla territooriumile. Vallamaja asus tänapäeva Laiuse aladel Sootaga külas.
Laiuse vald 1866–1939
Laiuse vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning hõlmas algselt Laiuse ja Mõra mõisapiirkondi. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimeseks vallavanemaks valiti Juhan Raudsepp (oli vallavanem kuni 1869. aastani). Valda kuulusid Alavere, Iravere, Kantküla, Kasevere, Küüravälja, Lõpe, Mõra, Palupere, Raaduvere, Rava, Sootaga ja Vilina külad.
1893. aastal liideti vallaga Laiuse kirikuvald ning 1896. aastal Kivijärve vald Kaude, Kivijärve, Lemuvere ja Teilma külaga.
1917. aastal kuulusid valda veel Altvälja, Kasvandiku, Kirikuküla, Lehtmetsa, Litsemaa, Mäealuse, Mõisaküla, Otiaru, Ristimetsa, Saksamaa ja Vanatänava külad.
Selliseks jäi vald kuni 1939. aasta vallareformini.
Laiuse vald 1939–1950
Vallareformijärgne esimene Laiuse vallavanem oli Johannes Amor. Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 moodustati valla koosseisus Kivijärve (Kivijärve, Kaude, Altküla, Teilma, Lemuvere, Saksamaa küla ja Kivijärve asundus), Mõisaküla (Kantküla, Iravere, Litsemaa, Ristimetsa, Kasvandiku, Vanatänava, Otiaru, Rava, Kirikuküla, Mõisaküla küla) ja Sootaga (Sootaga, Lõpe, Raaduvere, Kasevere, Alavere, Vilina, Kirikuvalla, Altvälja ja Lehtmetsa küla) külanõukogu.
1949. aastast alates kuulus Laiuse vald Jõgeva maakonda.
Selgsõudurlased
Selgsõudurlased (Notonectidae) on kosmopoliitne sugukond vee-elulisi putukaid, kes kuuluvad nokaliste seltsi lutikaliste alamseltsi.
Nende nimetus tuleneb sellest, et nad ujuvad vees kõht ülal. Selgsõudurlased sarnanevad ehituselt sõudurlastega. Peamised erinevused on kõhtmise ja selgmise osa värvuses, esijalgade ehituses ja ujumise eripäras. Selgsõudurlaste kõhtmine osa on heledam kui sõudurlastel.
Kõik selgsõudurlased on kiskjad. Nende pikkus on kuni 2 cm.
Söök on teised putukad ja vetikad
Süstemaatika
Selgsõudurlasi on 2 alamsugukonda – Notonectinae ja Anisopinae –, kus mõlemas on 4 perekonda.
Ferdinand I
Ferdinand I ja Ferdinandi nimelisi monarhe on olnud mitu:
Suhteline dielektriline läbitavus
Suhteline dielektriline läbitavus ehk keskkonna dielektriline läbitavus on dimensioonitu füüsikaline suurus, mis näitab, mitu korda on elektrivälja tugevus homogeenses materjalis väiksem väljatugevusest vaakumis.
Suhtelist dielektrilist läbitavus tähistatakse tavaliselt sümboliga ε. See on defineeritud järgmise valemi abil: kus εa on konkreetse keskkonna absoluutne dielektriline läbitavus ja ε0 – vaakumi absoluutne dielektriline läbitavus.