cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tonga
Religioon
2011. aasta rahvaloenduse andmetel tunnistas Tonga rahvastikust end metodistideks 36 592, mormoonideks 18 554 ja katoliiklasteks 15 441 elanikku.
Teiste religioonide ja konfessioonide esindajaid leidub Tongas vähem.
Tonga katoliiklik apostellik vikariaat muudeti 1966 piiskopkonnaks. 2014. aasta andmetel tegutses Tongas 14 katoliku kogudust. Riigis oli 19 ilmikpreestrit ja 12 regulaarvaimulikku.
Riigikaitse
Tonga on peale Fidži ainus Polüneesia riik, kellel on regulaarvägi. Tonga sõjavägi koosneb regulaarväest, territoriaalväest ja aktiivreservväest. Väeliigid on maavägi, merevägi (mille koosseisus on ka merejalaväeüksus), õhuväeüksus (lennutiib), toetusüksus ja väljaõppeüksus.
Tongas pole ajateenistust, kuid vajadusel võib kuningas kutsuda kõiki kodanikke relvade alla. Tegevteenistuses on vähemalt 500 sõjaväelast. Kõrgeim auaste on brigaadikindral.
Relvastuses on muuhulgas ka automaatkarabiin FN FNC, vintpüss SMLE Mk IV ja kergekuulipilduja Bren.
Tonga sõjaväelased osalesid rahvusvahelise koalitsiooni koosseisus Iraagi ja Afganistani missioonidel.
Majandus
Tonga peamised majandusharud on kalandus ja turism. Tongas kasvatatakse vanilli ja jamssi. Riik sõltub välisabist ja võõrsil elavate tongalaste rahasaadetistest.
Tonga peamine ekspordiartikkel on kalatooted ning peamised ekspordipartnerid on Jaapan (16%), USA (15,5%) ja Fidži (12,8%). Peamine impordiartikkel on toiduained ning peamised impordipartnerid on Fidži (37,6%), Uus-Meremaa (21,2%) ja Hiina (14%).
Transporditaristu
Tonga maanteede kogupikkus on 680 kilomeetrit, neist sillutatud teid on 184 kilomeetrit. Tongas kehtib vasakpoolne liiklus.
Riigi peamised sadamad on Nuku'alofa, Neiafu ja Pangai. Riigis asub 6 lennuvälja.
Ajalugu
pisi|Haʻamonga ʻa Maui monoliitehitis Tonga saarte esimesed teadaolevad asukad kuulusid Lapita kultuuri. Umbes aastal 950 asus kohalik hõimupealik oma võimuala naabersaarte üle laiendama ja rajas Tuʻi Tonga mereimpeeriumi. Hiilgeajal hõlmas impeerium osa Saalomoni saari, Kiribatit, Cooki saari ja osa Fidžit. 14. sajandi paiku algas impeeriumi allakäik, kui Tuʻi Tonga hõimupealik sai Samoas lüüa Malietoa pealikult. 16. sajandil sooritati Tuʻi Tonga hõimupealike vastu mitmeid atentaate.
Esimeste eurooplastena saabusid 21. aprillil 1616 Tafahi saarele Madalmaade maadeavastajad Jacob Le Maire ja Willem Schouten. Madalmaade maadeavastaja Abel Tasman külastas 21. jaanuaril 1643 Tongatapu saart. Briti maadeavastaja James Cook väisas Tonga saari 1773, 1774 ja 1777. Esimesed briti misjonärid saabusid Tongale 1797. aastal, 1822 asus Tongale metodisti misjonär Walter Lawry. Tonga saari külastasid oma reisidel ka meresõitjad Francisco Antonio Mourelle 1781, Alessandro Malaspina 1793, Marc-Joseph Marion du Fresne 1772, Jean-François de Galaup 1787 ja Antoine Bruni d'Entrecasteaux 1793.
1799 mõrvati Tuʻi Kanokupolu Tukuʻaho ja Tonga hõimupealike vahel puhkes kodusõda. 1820 sai Haʻapai hõimupealikuks Tāufaʻāhau, kes lasi end 1831 ristida ja sai nimeks George Tupou (tongapäraselt Jiaoji Tupou). 1826 lõi ta koos liitlasega Velata lahingus Laufilitongat, kellele 1827 anti küll Tu’i Tonga tiitel, kuid kes reaalset võimu ei omanud. 1833 sai George Tupou Vavaʻu hõimupealiku tiitli ja 4. detsembril 1845 Tuʻi Kanokupolu tiitli. 1852 alistus George Tupoule viimane Tonga muu hõimupealik.
George Tupou kuulutas Tonga 4. novembril 1875 iseseisvaks kuningriigiks ja kehtestas põhiseaduse. Ta nimetas 1851 pealinnaks Nukuʻalofa ja kutsus 1862 kokku Tonga parlamendi. pisi|püsti|Tonga kuningriigi rajaja kuningas [[George Tupou I]] Kuningas George Tupou II ajal sai Tonga 18. mail 1900 Suurbritannia protektoraadiks. 1918 tabas Tongat gripi pandeemia, mis tappis 8% rahvastikust. Kuninganna Sālote Tupou III osales 1953. aastal Briti kuninganna Elizabeth II kroonimisel. 1965 sai Tonga kuningaks tema poeg Tāufaʻāhau Tupou IV, kelle ajal 4. juunil 1970 Tonga iseseisvus.
2001 puhkes sisepoliitiline kriis, kui selgus, et kuninga finantsnõunik Jesse Bogdonoff tekitas riigile 13 miljoni USA dollari suuruse finantskahju. Kevadel 2005 nõudis 10 000 inimest pealinnas Nukuʻalofas toimunud meeleavaldustel demokraatlike reformide teostamist.
Kuningas Tāufaʻāhau Tupou IV suri 10. septembril 2006. Uueks kuningaks saanud George Tupou V ametisseasumise järel puhkesid sügisel 2006 rahutused, kui Tonga Seadusandlik Kogu lõpetas oma istungisessiooni ja lükkas edasi hääletuse demokraatlike reformide osas. Eelkõige pealinna Nuku'alofat laastanud rahutuste mahasurumiseks pöördus Tonga abi saamiseks Austraalia ja Uus-Meremaa poole. Rahutustes hukkus 8 inimest.
2012. aastast on Tonga kuningas eelmise kuninga vend Tupou VI.
Eesti ja Tonga suhted
1983. aastast elas Tongal Hiiumaalt pärit Leonhard Niit (1928–2003), kelle ettevõte Maritime Projects Company (Tonga) Ltd tegeles kalapüügi ja kalatoodangu ekspordiga.
Kiiljaht Lennuk jõudis oma ümbermaailmareisil Tongale 7. juulil 2000, Tongal peatus 2008. aastal ka purjelaev Martha.
Eesti ja Tonga sõlmisid diplomaatilised suhted 12. märtsil 2015.
Kultuur
Tonga pärimuskultuur omab Fidži ja Samoa saarte elanike mõjusid. 19. sajandil lisandus Tonga kultuuri Euroopa mõjusid. Tonga pärimuskultuuri osa on traditsiooniliste roomattide valmistamine. Meeste traditsioonilised tegevused olid kanuude meisterdamine ja tätoveerimine.
Kirjanik 'Epeli Hau'ofa avaldas 1973 kaasaegsete lühijuttude kogu.
Sport
Teufaiva spordistaadion mahutab 10 000 pealtvaatajat.
Tonga sportlased on suveolümpiamängudel osalenud alates 1984. aastast. Ainsa olümpiamedali on Tongale võitnud Paea Wolfgramm 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas poksi üliraskekaalus. Tonga juurtega on ka Uus-Meremaa kuulitõukaja Valerie Adams.
Abhirati
Abhirati (tähendab 'rõõmu maa') on vadžrajaana budismis idas asuv Akšobhjale kuuluv puhta olemuse vald ehk maa, paradiis. Väidetakse, et kuulus budistlik tekst "Vimalakirti Nirdesha Suutra" on algselt pärit Abhiratist. Ka kuulsad budistid nagu Milarepa ja Vimalakirti külastasid Abhiratit isiklikult.
Mati Kõrts
thumb|Mati Kõrts 2009. aastal Mati Kõrts (sündinud 27. jaanuaril 1962 Tartus ) on eesti ooperilaulja.
Elulugu
Mati Kõrts õppis 1969–1975 Kuivajõe 8-klassilises koolis, lõpetas 1981. aastal Kose Keskkooli ja 1987. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi, kus õppis algul Viktor ja seejärel Rostislav Gurjevi lauluklassis. Ta on ennast täiendanud Janis Sprogise juures Riias ja Shen Xiangi meistrikursustel Savonlinnas.
Aastatel 1981–1986 laulis Kõrts Estonia teatri ooperikooris, 1986–1998 oli samas teatris solist. Pärast seda on ta vabakutselise ooperiartistina laulnud nii rahvusooperis Estonia kui ka teatris Vanemuine. Ta on solistina üles astunud laulupidudel.
1957. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis
1957. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis olid 10. Euroopa meistrivõistlused korvpallis. Need toimusid 20.–30. juunil Bulgaarias Sofias.
Jacques Maritain
Jacques Maritain (18. november 1882 – 28. aprill 1973) oli prantsuse katoliiklik filosoof. Ta oli üks inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti olulisemaid autoreid. Tema poliitilis-filosoofilistest ideedest on välja kasvanud kristlik demokraatia.
Ta sai väga mitmetahulise hariduse nii filosoofia, teoloogia kui loodusteaduste vallas. Ta kuulas Pariisis Henri Bergsoni loenguid, ning õppis Heidelbergis bioloogiat Hans Drieschi juures.
Tema filosoofiliste tööde aluseks on Aristotelese, Aquino Thomase ja tomistlike kommentaatorite, eriti Johannes Poinsot tööd.
Teoloogide loend
''Siin on loetletud kristlikke teolooge.
Uglovka
Ugoli nime all on küla esmamainitud 1495. aastal. 1933. aastal sai aleviks.
Alevit läbib Moskva–Peterburi raudtee.
Peamine tööstusettevõte on lubjatehas.
Babajurti rajoon
Babajurti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Babajurt.
Rajoonis on 15 kohalikku omavalitsusüksust ja 22 asulat.
Miilimäe
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Küla läbib Rõuge–Vastseliina tee. Küla idapiiri tähistab Vakari–Pari–Tsiistre tee.
Priske
Priske on eesti perekonnanimi.
Vana perekonnanimi, mida on pandud ainult Saaremaal: Anseküla ja Abruka mõisas Anseküla kihelkonnas ning Lümanda mõisavallas Kihelkonna kihelkonnas. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Priske Eestis 57 mehel ja 65 naisel.
Soosaare soostik
Soosaare soostik on soostik Viljandi maakonnas Võrtsjärve madaliku põhjaosas tasandikul.
Rakubioloogia
Tsütoloogia ehk rakubioloogia ehk rakuteadus ehk rakuõpetus (κύτος, kytos rakk, "logos" õpetus) on bioloogia haru, milles mikroskoobi ja molekulaarbioloogiliste meetodite abil uuritakse rakkude ehitust ja elutegevust, et mõista bioloogilisi protsesse rakutasandil.
Soosaare soostik
Soostiku lõunaosa on moodustunud Võrtsjärve kinnikasvamisel, ülejäänud osa mineraalmaa soostumisel. Soostik toitub peamiselt sademetest, põhja- ja tulvaveest.
Soostiku rabalasund on suurim (6,8 meetrit) Soosaare rabas.
Rakubioloogia
Peatähelepanu pööratakse raku kompartmentide, organellide ja teiste tähtsate koostisosade, nagu plasmamembraani, taimerakukesta ja tsütosooli uurimisele. Teised huvivaldkonnad on raku jagunemine, apoptoos, diferentseerumine, rakkudevaheline "kommunikatsioon", raku motiilsus ja rakukontaktid eukarüootidel. Tsütoloogia on tihedas kontaktis biokeemia, molekulaarbioloogia, füsioloogia, arengubioloogia, botaanika, zooloogia ja immunoloogiaga. Peale selle on tsütoloogia seotud praegu aktuaalse kloonimise teemaga.
Jaotus
Tsütoloogia jaguneb:
Tsütopatoloogia
Meditsiiniteaduse kaudu teatakse tsütopatoloogiat, kui teadusharu, mis uurib, klassifitseerib ning diagnoosib ja püüab kaasaegseid tehnikaid, meetodeid ning medikamente kasutades kõrvaldada tekitatud ja/või tekkinud rakumuutusi loomadel, lindudel jpt.
Kliiniline tsütopatoloogia
Kliiniline tsütopatoloogia on laborimeditsiini allharu, mis tegeleb valdavalt haiguste diagnoosimisega rakutasandil.
Riivo Sinijärv
thumb|Riivo Sinijärv [[aasta eurooplane|aasta eurooplase auhinda üle andmas 8. mail 2010]] Riivo Sinijärv (sündinud 27. mail 1947 Tallinnas) on Eesti keemik, poliitik ja diplomaat.
Riivo Sinijärv lõpetas 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemia erialal ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatehnoloogia insenerina; seejärel töötas teadurina. Alates 1989. aastast oli ta Eesti Väikeettevõtete Assotsiatsiooni esimees.
Riivo Sinijärv oli aastatel 1987–1989 NLKP liige; 1991. aastal oli Koonderakonna asutajate hulgas.
Aastal 1992 valiti Riivo Sinijärv valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas Riigikokku. Ta oli Riigikogu Koonderakonna Ühenduse fraktsiooni esimees.
Aastatel 1993–1995 oli ta Eesti suursaadik Suurbritannias, 1995. aastal Tiit Vähi teise valitsuse välisminister, 1995–1996 juhatas eurointegratsiooni bürood. Aastal 1996 oli ta Tiit Vähi kolmanda valitsuse minister ning seejärel nii Tiit Vähi kui ka Mart Siimanni valitsuse siseminister.
Ta on töötanud Eesti Raudtee tegevjuhi asetäitjana ning on alates 2002. aastast Eesti Euroopa Liikumise juhataja ja nõukogu esimees.
Isiklikku
Riivo Sinijärve poeg on Karl Martin Sinijärv.
Ting
pisi|[[Anundshögi kääbas Västmanlandis, viikingiaegne tingi kogunemise paik. Kääpa juures asuvad kivilaevad ja ruunikivi]] Ting (vanaislandi ja islandi keeles þing, teistes skandinaavia keeltes ting) oli germaani rahvaste rahvakoosolek, millel vabad mehed otsustasid mingit piirkonda puudutavaid küsimusi, leppisid kokku seadustes ja mõistsid kohut.
Tingidel valiti ka sõjapealikke ehk väejuhte ja seadusetundjaid ehk kohtunikke, vahel isegi kuningaid.
Skandinaavlaste eelkristlikus kultuuris oli iga klann kohustatud kätte maksma oma liikme tapmise või vigastamise eest. Mõnikord viis see ulatusliku klannisõjani. Tingil oli ühiskonnas tasakaalustav roll, ta pidi vähendama klannidevahelisi vaenusi ja vältima sotsiaalseid korratusi.
Tingid ei olnud kaasaegses mõttes demokraatlikud, sest peamine roll otsuste langetamise juures oli jõukamate ja mõjukamate suguvõsade juhtidel ning teistel väljapaistvatel isikutel. Formaalselt oli igal mehel üks hääl.
Tingid olid hierarhilised. Tinge võisid korraldada ka riigist väiksemad üksused, eriti provintsid-maakonnad. Need võisid valida oma esindajad üleriigilisele tingile.
pisi|Tingikoht [[Stoltebüllis (Schleswig-Holstein)]] Ting oli sageli ka usutalituste ja laatade pidamise koht ning tähtis seltskondlik üritus.
Tingid kadusid keskajal, kui kuningad võtsid kogu võimu enda kätte ega vajanud seaduste vastuvõtmisel ja juurutamisel enam tingide abi, vaid olid kehtestanud selleks oma riigiaparaadi. Suhteliselt kaua korraldati tinge Gotlandil ja ülesaarelised tingid lõpetas alles see, kui Saksa ordu saare 1398 vallutas.
Ka Ahvenamaa, Fääri saarte, Gröönimaa ja Mani saare parlamendid kannavad nime, milles sisaldub sõna "ting": Lagting, Løgting, Landsting ja Tynwald. Saamide kolm esinduskogu, mis tegutsevad Põhja-Norras ja Põhja-Rootsis, kannavad nime Sameting. Soomerootslaste poolametliku esinduskogu nimi on Folkting.
Teiste rahvaste samalaadset institutsiooni nimetatakse kärajaks (Soome), veetšeks (Vana-Vene) jne. On oletatud, et veetšede tava kujunes Venemaal viikingi päritolu varjaagide mõjul.
Noorte laulu- ja tantsupidu
Noorte laulu- ja tantsupidu (ka koolinoorte laulu- ja tantsupidu) on viie aasta tagant toimuv üritus, mis kätkeb laulupeo kontserte ja tantsupeo etendusi. Ürituse põhiesinejad on koolinoored. Noorte pidusid korraldatakse, et leevendada koolinoorte kooride, orkestrite ja rahvatantsurühmade suurt tungi üldlaulu- ja tantsupidudele. Esimene noorte tantsu- ja laulupidu toimus 1962. aastal. XII noorte laulu- ja tantsupidu toimus 2017. aastal.
Haldusüksuste lippude loend
''Siin on loetletud riikide haldusüksuste lippe.
Imikas
Imikas (Anchusa L.) on taimede perekond kareleheliste sugukonnast.
Eestis on levinud kaks liiki:
Nicollette Sheridan
pisi|Nicollette Sheridan 2007. aastal. Nicollette Sheridan (sündinud Colette Sheridan; 21. novembril 1963 Worthingis Lääne-Sussexis) on Kuldgloobusele nomineeritud olnud Briti näitleja.
Ta on tuntud eelkõige Paige Mathesoni osatäitjana USA seebiooperis "Knots Landing" ja Edie Brittina komöödiasarjas "Meeleheitel koduperenaised".
Rogosi-Mikita
Rogosi-Mikita on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Haanja valda ja kandis nime Mikita.
Mikita
Mikita võib tähendada järgmist:
Lintlihvpink
Lintlihvpink on ette nähtud mööblikilpide puhtakslihvimiseks. Liivapaberist lihvlint seatakse kahele lindirattale, ning ühe lindiratta liigutamisega antakse lindile vajalik pingsus. Seejärel tõstetakse töölaud vajalikule kõrgusele. Töötlemine toimub lindi pöörlemise ja/või töölaua edasi tagasi liikumise tulemusena.
Tootmise automatiseerimine
pisi|Automaatne villimisliin A Le Coqi õlletehases Tartus 2018. aastal Tootmise automatiseerimine on mehhanismide, seadmete, mehhaniseeritud protsesside jms. ühendamine terviklikuks süsteemiks, milles energia, materjalide ja informatsiooni hankimine, töötlemine ja edastamine toimub inimese vahetu osavõtuta.
Tootmise automatiseerimine vähendab tunduvalt inimese omaduste (kvalifikatsiooni, reageerimiskiiruse, meeleolu jm) mõju tööle ning vabastab ta pidevast ühetoonilisest protsessi juhtimisest (mõõtmisest, tüürimisest, reguleerimisest, arvutamisest, operatsioonide ümberjaotamisest jne).
Tootmise automatiseerimiseks kasutatakse näiteks tööstusroboteid, mis aitavad vähendada tootmiskulusid ja võimaldavad parandada tootmise efektiivsust. Tööstusrobotid võivad edukalt täita erinevaid tööülesandeid: keevitamine, värvimine, palletiseerimine, painutuspinkide ning CNC masinate teenindus.
Automatiseerituse tase
Automatiseerituse tase või ka automatiseerimise aste (Level of Automation, LoA) näitab millisel määral ja millises ulatuses on käsitöö asemel automatiseerimine. Automatiseerimisega asendatakse välise energiaallikaga inimeste füüsilisi (Physical automation) ja infotöötlusseadmetega (arvutite ja juhtimisseadmetega) kognitiivseid funktsioone (Cognitive automation).
Allikad
Automatisierungstechnik Автоматизированная система управления технологическим процессом
Napo
thumb|Napo jõgi, kevad 2006 Napo on jõgi Lõuna-Ameerikas. Algab Andidest Cotopaxi lähistelt. Voolab itta ja kakku. Suubub vasakult Amazonasesse.
Hans Zimmer
Hans Florian Zimmer (sündinud 12. septembril 1957 Saksamaal Frankfurdis) on saksa helilooja, kes kirjutab peamiselt filmimuusikat.
Teda on pärjatud filmiauhindadega Oscar ja Kuldgloobus ning muusikaauhinnaga Grammy.
Eimsbüttel
Eimsbüttel on Hamburgi linnarajoon. Eimsbüttel jaguneb 9 linnajaoks:
James Baldwin
Tema tuntuimad teosed on 1953. aastal ilmunud poolautobiograafiline "Mine kuuluta seda mäetipult" ("Go Tell It on the Mountain") ja 1956. aastal ilmunud "Giovanni tuba".
Tartu Ülikooli õpetajate seminar
Tartu Ülikooli õpetajate seminar on Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna haridusteaduste instituudi osakond, kus koolitatakse klassiõpetajaid (bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õpe) ja koolieelse lasteasutuse õpetajaid (bakalaureuse- ja magistriõpe). Seminar asub alates 2022. aasta märtsist haridusteaduste instituudi renoveeritud õppe- ja teadushoones aadressil Jakobi tänav 5. Enne seda asus seminar aadressil Salme tänav 1a olevas koolihoones.
Tartu Ülikooli õpetajate seminar tekkis 1. juulil 2001 Tartu Õpetajate Seminari liitmisel Tartu Ülikooliga ja on Tartus 1828. aastal tegevust alustanud saksakeelse Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminari järjepidevuse kandja. Seminar on asutamisest saadik kandnud mitut nime, millest tuntum on Tartu Õpetajate Seminar. Läbi aegade on seminaris hariduse saanud paljud tuntud Eesti haritlased.
2001. aastal Tartu Ülikooli haridusteaduskonnaga liidetud Tartu Õpetajate Seminar nimetati Tartu Ülikooli koosseisus Tartu Ülikooli õpetajate seminariks. Seminaris oli kaks lektoraati: alus- ja alghariduse ning koolimuusika lektoraat. Seminar koolitas klassiõpetajaid nii eesti (1.–6. klassini) kui ka vene õppekeelega koolidele, muusikaõpetajaid, alushariduse pedagooge ja koolieelse lasteasutuse õpetajaid. Seminar korraldas ka õpetajate täienduskoolitust.
2007. aastast kuulus seminar Tartu Ülikooli haridusteaduskonna koosseisu töökorraldusliku üksusena.
Alates 2010. aastast oli seminar Tartu Ülikooli sotsiaal- ja haridusteaduskonna haridusteaduste instituudi allüksus.
Alates 2016. aastast kuulub haridusteaduste instituut Tartu Ülikooli sotsiaalvaldkonna alla ning õpetajate seminari nime all jätkab tööd haridusteaduste instituudi osakond, mis vastutab lasteaia- ja algklassiõpetajate ettevalmistamise eest.
1828–1889 Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminar
7. augustil 1828 alustas Tartus tööd Venemaa Keisririigi rahastatav saksakeelne kinnine õppeasutus, mille ülesanne oli valmistada ette algkooliõpetajaid. Selle esimene juhataja oli tuntud eesti keeleuurija ja kirjandusloolane Dietrich Heinrich Jürgenson. 1. juulil 1889 suleti seminar keisri käsul. Kooli vara anti üle 1878. aastal asutatud Tartu II Õpetajate Seminarile, hooned Tartu 4-klassilisele linnakoolile. Alles jäi seminari harjutuskool.
Limfjorden
pisi|Limfjorden talvel Limfjorden on väin Taani põhjaosas, mis ühendab Kattegatti Põhjamerega ja eraldab Jüüti poolsaare põhjapoolsemat osa (Norrejyske) ülejäänud poolsaarest.
Väina pikkus on u. 180 km. Väina idaosa on kitsas ja sügav (suurim sügavus 24 m), seal asub Ålborg. Lääneosa on laiem, seal on saari, valdav sügavus 3 kuni 5 meetrit. Ühendus Põhjamerega on madal.
Väin tekkis 1825 tormi tõttu, varem oli tegu järvega.
Mikita (Rõuge)
Mikita on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Luuletaja
Luuletaja (luuleline sünonüüm poeet; naissoost poetess) on kirjanik, kes loob luule vormis kirjandusteoseid.
Ilse Rahnel
Ilse Rahnel (aastani 1952 Ilse Uus; 8. mai 1916 Suursaar, Soome Suurvürstiriik – 6. märts 1995 Abja-Paluoja) oli Eesti kergejõustiklane.
1934 lõpetas ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi.
1933–1944 tuli ta individuaalselt 9 korda Eesti meistriks: 5 korda 100 m jooksus, 2 korda 400 m jooksus, 1 kord 200 m jooksus ja 80 m tõkkejooksus. Peale selle oli 7 korda Eesti meistrivõistlustel teine ja 7 korda kolmas. Ta tuli 10 korda Eesti meistriks 4 x 100 m teatejooksus.
Ta osales 1940 Balti matšil ja 1936–1937 SELLi mängudel.
1934–1940 oli ta Kergejõustikuliidu naisosakonna esinaise asetäitja ja Naiste Kehakultuuri Liidu varahoidja.
1944 ta arreteeriti ja seejärel. Hiljem töötas ta Tallinna Draamateatris ja 22 aastat Abja-Paluoja raamatupoes.
Hamburg-Nord
Hamburg-Nord on Hamburgi linnarajoon. Hamburg-Nord jaguneb 13 linnajaoks:
Pelikani memorandum
"Pelikani memorandum" on John Grishami 1992. aastal ilmunud kriminaalromaan.
Avalikkust šokeerinud kahe ülemkohtu kohtuniku mõrva tagamaid asub uurima New Orleansist pärit õigusteaduskonna naistudeng Darby Shaw. Tema koostatud Pelikani memorandum viitab külmaverelisele palgamõrvale. Pärast dokumendi jõudmist Valgesse Majja algab paanika ja tõe varjamiseks otsustatakse Darby Shaw tappa. Sellest algab tudengineiu ja teda abistava kohtuasjade reporteri Gray Granthami tabamiseks üleriigiline ajujaht.
Eesti keelde tõlkis romaani Urmas Rattus ning see ilmus 1995. aastal kirjastuse Kuldsulg väljaandena sarjas "Meisterdetektiivid".
1993. aastal valmis romaani alusel samanimeline film, mille peaosades mängisid Julia Roberts ja Denzel Washington.
Hommikuleht
Hommikuleht oli Eesti ajaleht, mis ilmus 1992–1995. Lehe reklaamnumber ilmus 17. novembril 1992, esimene number ilmus 4. jaanuaril 1993. Esimene peatoimetaja oli Enno Tammer.
Hommikuleht oli teistest päevalehtedest kallim ja püüdis täita kvaliteetlehe nišši.
5. juunil 1995 ühinesid Hommikuleht, Päevaleht (endine Noorte Hääl) ja Rahva Hääl uueks väljaandeks, mille nimeks sai Eesti Päevaleht.
William Wordsworth
pisi|William Wordsworth [[Benjamin Haydoni maalil (1842)]] William Wordsworth (7. aprill 1770 – 23. aprill 1850) oli inglise luuletaja, romantismi esindaja.
Dietrich von Hildebrand
Dietrich von Hildebrand (12. oktoober 1889 – 26. jaanuar 1977) oli saksa katoliiklik filosoof ja teoloog, keda paavst Pius XII nimetas mitteametlikult "20. sajandi kiriku doktoriks."
Paavst Johannes Paulus II oli samuti von Hildebrandi tööst vaimustuses, märkides kord tema lesk Alice von Hildebrandile, "Su abikaasa oli üks kahekümnenda sajandi suurtest eetikutest." Paavst Benedictus XVI-l, kes tundis Hildebrandi juba noore preestrina Münchenis, on Dietrich von Hildebrandi vastu eriline imetlus ja lugupidamine.
Räpina vapp
thumb|Räpina vapp Räpina vapp on Põlva maakonnas asuva Räpina linna vapp.
Vabariigi Valitsuse 11. juuli 2002 a. määrus nr 226 "Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Räpina linna ja Räpina valla osas" alusel moodustati senise Räpina linna ja senise Räpina valla baasil uus omavalitsusüksus Räpina vald. Uue Räpina valla sümboliteks on endise Räpina valla vapp ja lipp.
Vapp on kinnitatud 11. jaanuaril 2000.
Vapi kirjeldus
Sinisel, kuuselõikelise päisega kilbil nelja paariskodaraga vesiratas, mille keskel on vesiroosi kaheksa lehega topeltõis - kõik hõbedased. Õie ringikujuline südamik on kuldne.
Ameerika Ühendriikide Õhuväe Katselendurite Kool
Kool koolitab katselendureid, kes edaspidi katsetavad õhuväe uusi relvasüsteeme ja lennumasinaid. Kool asutati 9. septembril 1944 ning esialgu asus see Wright-Pattersoni õhuväebaasis Daytonis Ohios. 1951. aastal koliti kool Mojave kõrbes asuvasse Edwardsi õhuväebaasi.
Kool asutati katselendurite väljaõppe standarideerimiseks ning katselenduritega juhtunud õnnetuste arvu vähendamiseks. Kuna lennukid on muutunud keerulisemaks, koolitab kool lisaks katselenduritele, välja ka katselendude insenere ja navigaatoreid. Koolis õppivate pilootide arv on olnud ühtlaselt väike ja tavaliselt on ühe klassi suurus umbes 20 õpilast.
Nidelva
Nidelva on jõgi Norras Trøndelagi maakonnas.
Jõgi saab alguse Selbusjø järve lääneotsast, voolab põhja suunas ja suubub Trondheimi fjordi. Jõesuudme ääres paikneb Trondheim (Trondheimi keskaegne nimi Nidaros tähendab tõlkes "Nidi suud"). Kuna jõgi on ühenduses Trondheimi fjordiga, on see linnas mõjutatud tõusudest ja mõõnadest.
30 km pikkusel jõel paikneb kuus hüdroelektrijaama.
James Mark Baldwin
1898. aastal rajas ta Princetonis esimese psühholoogialaboratooriumi ingliskeelsetes maades.
Nidelva
Nidelva jõel on oma laul "Nidelven Stille og Vakker du er" (Nidelva, sa oled tasane ja ilus).
James Mark Baldwin
Ta on tuntud evolutsiooniteoreetikuna ja Baldwini efekti idee autorina.
Seitse (telekanal)
pisi|Telekanali logo Seitse (stiliseeritult SEI7SE) oli Eesti telekanal, mis oli eetris aastatel 2007–2016. 7. juulil 2007 tööd alustanud telekanal edastas peamiselt muusikat.
2010. aasta algul taotles Eesti Autorite Ühing kanali sulgemist, kuna 1. jaanuarist 2010 polnud sel litsentsilepingut EAÜ-ga. Lepingut polnud EAÜ nõus uuendama, sest telekanal Seitse olevat järjepidevalt rikkunud senise lepingu tingimusi ja viivitanud litsentsitasude maksmisega. Võlg likvideeriti sama kuu jooksul.
Kanal loodi Priit Pedaniku juhtimisel, kes lahkus ettevõttest 2011. aasta lõpul ja asus tööle OÜ-sse Sisetelevisioon. Kanalit juhtisid Heiko Jets ja Urmas Oja. 2011. aastal ostis enamusosaluse (61,5%) kanalis Rain Rosimannus.
2011. aastal loodi Seitsme omanikfirmale Telekanal Seitse OÜ kuuluv sõsarkanal Musakanal, mis lõpetas tegevuse Starmani võrkudes 2012. aastal.
31. detsembril 2016 lõpetas kanal tegevuse. Seitsme asemel alustas tööd muusikakanal MyHits.
Auditoorium
2011. aastal oli Seitsmel EMORi hinnangul 165 000 eri vaatajat nädalas ja 357 000 eri vaatajat kuus.
Programm
Seitse oli muusikakanal, mille peamiseks sihtrühmaks olid kuni 30-aastased noored. Seitse edastas uudiseid Postimehe veebilehelt ja 2012. aastast Delfi rubriigist "Publik".
Saated
Finantsnäitajad
2010. aasta müügitulu oli 121 860 € ja kasum 2983 €. 2013. aastal oli müügitulu 107 741 €, kasum 2406 € ja 2014. aastal vastavalt 129 783 € ja 656 €.
Kyle MacLachlan
thumb|Kyle MacLachlan 1991. aasta [[Emmyde jagamisel]] Kyle Merritt MacLachlan (sündinud 22. veebruaril 1959 Yakimas Washingtoni osariigis) on Kuldgloobusega pärjatud USA filminäitleja.
Ta on eelkõige tuntud peaosatäitmistega David Lynchi lavastatud filmides "Dune", "Blue Velvet" ("Sinine samet") ja seriaalis "Twin Peaks". Lisaks on ta kaasa teinud telesarjades "Seks ja linn" ning "Meeleheitel koduperenaised".
Poola jagamised
pisi|400px|[[Rzeczpospolita jagamisel 1772, 1793 ja 1795 eraldatud alad]] Poola jagamised olid 18. sajandi teisel poolel toimunud Rzeczpospolita ehk Poola-Leedu riigi territooriumi järkjärgulised annekteerimised, mis päädisid iseseisva Poola-Leedu riigi likvideerimisega. Jagamisi viisid läbi Preisi kuningriik, Vene keisririik ja Habsburgide monarhia (lihtsustatult öeldes Austria keisririik), jaotades ajuti väevõimu toel hõivatud Poola-Leedu alad poliitiliste kokkulepetega omavahel ära.
Teine Poola jagamine, 1793
Konstitutsioon, mis muutis oluliselt Rzeczpospolita senist riiklikku korraldust, sai ettekäändeks selle vastastele nii sise- kui ka välismaal. Preisimaa katkestas varasema liidulepingu ja Venemaa toetas Targowica konföderatsiooni kui konservatiivseid ringkondi, kes konstitutsiooni tunnustada ei soovinud.
Poolasse sisenesid taas Vene väed. 1792. aastal lõppes sõda poolakate lüüasaamisega.
Poola riigist läks suur tükk Venemaa keisririigile ja teine Preisi kuningriigile. Erandlikult ei osalenud Rzeczpospolita teises jagamises Austria. Rzeczpospolitast jäi järele vaid 200 000 ruutkilomeetrit. Venemaa keisririigiga liideti alad, millest moodustati Kiievi kubermang ja suur osa Minski, Volõõnia ja Podoolia aladest.
Kolmas Poola jagamine, 1795
1794. aastal puhkes Poolas Kościuszko ülestõus. Poola regulaararmee suutis hõivata Vilniuse, Varssavi ja Krakówi. Ülestõusnute vastu astus nüüd sõtta ka Preisi kuningriik. Venemaa keisririigi, Preisi kuningriigi ja Austria ertshertsogkonna monarhid otsustasid pärast Varssavi kapituleerimist, oktoobris 1795 Rzeczpospolitast pärast esimest ja teist Poola jagamist järele jäänud osa omavahel täielikult ära jagada. pisi|300px|Poola jagamine Viini kongressi järel Venemaa sai kõik maad Nemunase ja Bugi jõest (langeb üldjoontes kokku hilisema Curzoni liiniga) ida pool (120 000 km²), Preisi sai Varssavi linna ning Nemunasest lääne ja Pilicast põhja poole jäävad maad (Masoovia vojevoodkonna põhjaosa koos Varssavi linnaga ning Białystoki vojevoodkonna; kokku eri andmetel 55 000 km² või 48 000 km²) ning Kuramaa hertsogiriigi ja Piltene piirkonna.
Austria sai Põhja-Galiitsia (Krakówi ja Sandomierzi linna ning Lublini ja Radomi vojevoodkonna; kokku 47 000 km²).
Poola riiklik iseseisvus kaotati juriidiliselt 1797. aasta Peterburi konventsiooniga (tegelikult 1795), millega kaotati muuhulgas nimetus "Poola Kuningriik" ja Poola kodakondsus. Poola kaotas iseseisvuse rohkem kui sajaks aastaks (kui mitte arvestada lühikest aega eksisteerinud Varssavi Hertsogiriiki ja Krakówi Vabariiki).
Hilisemad Poola territooriumi ümberjaotamised
Kuigi traditsiooniliselt peetakse Poola jagamiste all silmas vaid 18. sajandi sündmusi, on vahel niimoodi nimetatud ka hilisemaid Poola territooriumi ümberjaotamisi.
Mõistega "Neljas Poola jagamine" on vahel silmas peetud Napoleoni sõjad lõpetanud Viini kongressil 1815. aastal toimunut: Varssavi Hertsogiriigist moodustati Venemaaga reaalunioonis olev Poola Kuningriik (nn Kongressi-Poola), Preisimaa sai Suur-Poola (Poseni suurhertsogkond), Krakówist ja selle ümbruskonnast moodustati Krakówi Vabariik (Rzeczpospolita Krakowska), mis 1846. aastal liideti Austriaga.
Veelgi harvem on kasutatud mõistet "Viies Poola jagamine", pidades silmas Poola riigi likvideerimist Saksamaa ja Nõukogude Liidu poolt 1939. aastal Teise maailmasõja alguses.
Vaata ka
Рэч Паспалітая
Hamburg-Mitte
Hamburg-Mitte on Hamburgi linnarajoon. Hamburg-Mitte jaguneb 21 linnajaoks:
Krahvivaenus
Eellugu
1533. aastal suri Taani kuningas Frederik I, kes oli kümme aastat varem kukutanud oma vennapoja Christian II. Viimane oli alates 1532. aastast Frederiki käes vangis. Frederiki surma järel oodati, et troonile tõuseb tema poeg, Holsteini hertsog Christian, kuid too oli veendunud protestant ja ehkki ka Frederik I oli Taanis alustanud reformatsiooniga, oli enamik riiginõukogu liikmetest veel katoliiklased. Christiani valimise vastu olid ka riigi tähtsamad linnad ja talupoegkond. Aadli enamik toetas küll Christianit, ent tema vastaste mõjul otsustati kuninga valimine aasta võrra edasi lükata. See avas võimaluse teistele jõududele sekkuda ja üritada oma kandidaate kuningatroonile saada.
Lübecki linn, mida juhtis ambitsioonikas bürgermeister Jürgen Wullenwever, püüdis Hansa ja ennekõike enda huvisid iga hinna eest kaitsta ja püüdis seetõttu tõkestada Madalmaade kaupmeeste läbisõitu Taani väinadest. Kuningas Christian II oli abiellunud keiser Karl V õe Isabellaga ja soodustas seetõttu igati Habsburgidele kuuluvate Madalmaade kaupmeeste Läänemere-kaubandust. Seetõttu oli Lübeck aidanud teda nii Rootsis kui ka Taanis kukutada. Kuid Frederik I surma järel otsustas Wullenwever Lübecki huvisid veelgi otsesemalt kaitsma asuda, seda enam, et Rootsiga oli linnal juba tekkinud vastuolu, mis ähvardas sõjaks paisuda. Nõnda lootis bürgermeister Taani kuningaks saada mõne Lübeckile soodsa valitseja, kes suudaks ka Rootsi trooni haarata ja nõnda sealgi Hansa kaubaeelised taastada. Nii sõlmis linn liidu Oldenburgi protestantliku krahvi Christophiga, kes oma usutunnistusele vaatamata oli olnud ka keisrikoja teenistuses ning oli ka Taani kuningakoja küllaltki lähedane sugulane. Christoph lootis ka keisri toetusele, selleks leppisid Lübeck ja Christoph kokku, et ametlikult haaravad nad Taanis võimu Christian II nimel, kuid maa tegelikuks valitsejaks saab siiski Oldenburgi krahv. Et Taani riigipäev oli lootusetult lõhestunud, ei olnud asja lahendamisele valimiste teel eriti loota ja nõnda otsustasid Lübeck ja Christoph kasutada sõjalist jõudu, et kiire löögiga enamik riiki endale võita.
Huvi Taani trooni suhtes näitasid üles aga ka teised osapooled. Üks aktiivsemaid oli Mecklenburgi hertsog Albrecht VII, kes lootis ise Taani ja Rootsi kuningaks saada, viimase troonil oli tema esivanem ja nimekaim, Albrecht Mecklenburgist ka kaks sajandit varem olnud. Lisaks temale tundis asja vastu huvi ka Pfalzi krahv Friedrich II, kes abiellus Christian II tütre Dorotheaga. Albrecht ja Friedrich esialgu Taani asjadesse aktiivselt siiski ei sekkunud.
Vaenuse algus
1534. aasta suvel tungisid Oldenburgi Christophi väed Taani saartele ja haarasid paari kuu jooksul need enda kätte. Ka Kopenhaagen, Malmö ja teised suuremad Taani linnad vandusid talle truudust. Christoph kuulutas end Christian II nimel valitsevaks regendiks ja nõudis ka viimase vabastamist. Samal ajal, 4. juulil valisid Jüütimaa aadlikud Holsteini Christiani Christian III nime all Taani kuningaks. 10. augustil tunnustas aga ka Skåne Christophit Taani regendina. Kuid kogu riiki tal enda võimu alla saada siiski ei õnnestunud, sest Jüütimaa aadlikud otsustasid liituda Holsteini Christianiga. Esimene tõsisem konflikt tekkiski Fyni saare pärast, mis esialgu siiski Christophi pooldajate kätte langes.
Lübeck sõlmis tihedad suhted ka Inglise kuningakojaga ja püüdis just 1534. aastal ametlikult katoliku kirikust lahku löönud Henry VIII-t koguni mõjutada Taani krooni vastu võtma. See siiski ebaõnnestus. Keiser tunnustas aga Christophit Taani regendina ja avaldas lootust, et peagi saab Christian II tütar Dorothea Taani valitsejaks. Christian II ise oli aga endiselt vangistuses Sønderborgi lossis, mis oli Holsteini Christiani käes.
Christian III vastulöögid. Mecklenburgi Albrechti sekkumine
1535. aast aprillis tungisid Christian III väed ka Taani saartele ning alustasid pealetungi Kopenhaageni suunas. Et Lübecki ja Christophi positsioonid tugevalt kõikuma lõid, vajasid nad hädasti kellegi tuge. Seetõttu otsustas oma plaane asuda läbi suruma Mecklenburgi Albrecht VII, kes polnud jätnud plaane ise Skandinaavia riikide kuningaks saada. Aprillis saabus ta Kopenhaagenisse, kus tal aga peagi tüli Christophiga, kes ei soovinud oma positsiooni Albrechtile loovutada. Albrecht nimetas aga krahv Johann von Hoya Taani regendiks ning saatis ta Christiani vägedega võitlema. Sõjas too peagi ka hukkus. Et Albrechtil endal suuri vägesid polnud, siis tema sekkumine Christiani-vastast leeri tegelikult kuigivõrd ei aidanud.
Vaenuse lõpp
1535. aasta suvel langes enamik Taani saartest ja Skånest Christian III toetajate kätte ja Lübeck kaotas ülemvõimu merel. Christiani, Rootsi ja Preisi laevastik hakkasid teostama ühisoperatsioone Taani saarestikus ja sügiseks olid vaid Kopenhaagen ja Malmö jäänud krahv Christophi ja hertsog Albrechti kätte. Sellist seisu luges Lübecki raad lootusetuks ning Wullenwever kukutati. Hamburgis algasid rahuläbirääkimised, mis lõppesid 1536. aasta veebruaris Lübecki ja Christian III vahelise rahulepingu sõlmimisega. Sellega säilitas Hansa mõningaid eeliseid Taani väinades, kuid Madalmaade konkurentsi ei piiratud. See tähendas, et Lübeck kaotas lõplikult otsustava rolli Läänemere kaubandus- ja välispoliitikas.
Hertsog Albrecht ja krahv Christoph otsustasid siiski vastupanu Christophile jätkata, lootes keisripoolsele abile. 1536. aastal läksid omavahel tülli ka Taani ja Rootsi ning Gustav Vasa tõmbas oma väed Kopenhaageni juurest ära. Kuid Christian III positsioon Taanis oli juba piisavalt tugev, et linna piiramist ka ilma Rootsita jätkata. Teda toetas jätkuvalt Preisimaa, majanduslikku abi andsid ka Saksa protestandid. Karl V ei suutnud Christiani vastastele siiski õigeaegset abi anda, olles seotud sõdadega Prantsusmaa ja Türgi vastu. Christian II tütre Dorothea mees, pfaltskrahv Friedrich II aga ei suutnud piisavalt rahalisi vahendeid ja vägesid koguda, et minna endale Taani krooni taotlema.
1536. aasta juulis puhkes juba pool aastat piiramisrõngas olnud Kopenhaagenis näljahäda, sest seni linna varustada suutnud Mecklenburgi laevastik hävitati. Seetõttu pidid ka Albrecht ja Christoph lõpuks alistuma ning kogu Taani langes seega Christian III kätte, kes seal kahe järgmise aastaga viis läbi protestantliku reformatsiooni, katoliiklikud piiskopid ja aadlikud kaotasid lõplikult võimu. Samuti kaotasid linnad ja talupoegkond, kes oli aadlisõbralikule monarhile vastu hakanud, palju oma senistest õigustest.
Räpina valla vapp
thumb|Räpina valla vapp Räpina valla vapp on Põlva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Räpina valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 11. juuli 2002 a. määrus nr 226 "Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Räpina linna ja Räpina valla osas" alusel moodustati senise Räpina linna ja senise Räpina valla baasil uus omavalitsusüksus Räpina vald. Uue Räpina valla sümboliteks on endise Räpina valla vapp ja lipp.
Vapp on kinnitatud 11. jaanuaril 2000.
Vapi kirjeldus
Sinisel, kuuselõikelise päisega kilbil nelja paariskodaraga vesiratas, mille keskel on vesiroosi kaheksa lehega topeltõis - kõik hõbedased. Õie ringikujuline südamik on kuldne.
Sudaan
Sudaan on riik Aafrika kesk- ja kirdeosas, Niiluse jõe keskjooksul. Riigi kirdeosa jääb Punase mere äärde ja põhjaosa Sahara kõrbesse. Põhjas piirneb Sudaan Egiptuse, loodes Liibüa, läänes Tšaadi ja edelas Kesk-Aafrika Vabariigiga, lõunas Lõuna-Sudaani ning idas Eritrea ja Etioopiaga. Kuni Lõuna-Sudaani iseseisvumiseni 9. juulil 2011 oli Sudaan pindalalt Aafrika suurim riik, nüüd kolmas Alžeeria ja Kongo DV järel.
20 aastat kestnud kodusõja järel oli Sudaani Musta Aafrikasse kuuluvatel lõunapiirkondadel 2005. aasta algusest autonoomia. Jaanuaris 2011 toimunud referendumil otsustas Lõuna-Sudaan iseseisvuda.
Sisepoliitika
Sudaani valitseb autoritaarne valitsus. ‘Umar Ḩasan Aḩmad al-Bashīr valitses riiki koos oma parteiga alates 30. juunil 1989 toimunud sõjalisest riigipöördest kuni kukutamiseni 11. aprillil 2019. Pärast seda on riiki juhtinud ‘Abd al-Fattāḩ ‘Abd ar-Raḩmān al-Burhān.
Alates 1997. aastast oli Sudaan jaotatud 26 provintsiks (wilāyah, mitmuses wilayat). Kõik juhtivtöötajad nimetab ametisse president. Samuti kontrollib keskvalitsus regioonide eelarveid. Seega on provintsid majanduslikult keskvalitsusest sõltuvad.
Kümme lõunapoolsemat provintsi (Kesk-Ekvatoriaalprovints, Ida-Ekvatoriaalprovints, Junqalī, Al-Buḩayrāt, Põhja-Baḩr al-Ghazāl, Ülem-Niilus, Al-Waḩdah, Wārāb, Lääne-Baḩr al-Ghazāl ja Lääne-Ekvatoriaalprovints) moodustasid ulatusliku autonoomiaga Lõuna-Sudaani. 9–15. jaanuaril 2011 peetud Lõuna-Sudaani iseseisvusreferendumil otsustas rahvas Lõuna-Sudaani iseseisvaks kuulutada. Iseseisvus kuulutati välja 9. juulil 2011. Sellega kaotas Sudaan pindalalt esimese koha Aafrika riikide seas.
Välissuhted
Sudaani suhted naaberriikide ja muu maailmaga pole olnud eriti head. 1990. aastatel lõid Uganda, Keenia ja Etioopia USA toetusel liidu, et kontrollida Sudaani valitseva partei tegevust. Samal ajal kui Sudaan toetas Uganda valitsusvastaseid mässulisi, toetas Uganda Sudaani sisse. Sudaan ja Egiptus vaidlevad Hala'ibi kolmnurga kuuluvuse üle. Alates 2003. aastast on Sudaani välispoliitika keskendunud lõunaosa kodusõja lõpetamisele.
Rannapungerja jõgi
Rannapungerja jõgi on jõgi Eestis Ida-Viru maakonnas. Keskjooksul kannab ka nime Roostoja ja alamjooksul nime Pungerja jõgi.
Jõgi saab alguse Atsalama külas ja suubub Rannapungerjal Peipsi järve. Jõe pikkus on 54,5 km ja valgla pindala 594,6 km².
Jõe tähtsamad lisajõed on Mäetaguse jõgi, Tagajõgi, Tudulinna oja, Iisaku oja ja Milloja.
Norishige Kanai
Norishige Kanai (jaapani keeles 金井 宣茂 Kanai Norishige; sündinud 5. detsembril 1976) on Jaapani arst, mereväelane ja JAXA astronaut.
Kanai sai doktorikraadi arstiteaduses 2002. aastal ning liitus samal aastal Jaapani mereväega. Mereväes olles õppis ta Ameerika Ühendriikide mereväe juures mereväetuukriks ja lõpetas kursuse 2006. aastal. Ta valiti JAXA astronaudiks 2009. aastal.
Augustis 2015 teatas JAXA, et Kanai on valitud Rahvusvahelise kosmosejaama 54. ja 55. ekspeditsiooni liikmeks. Kanai lahkus Maalt detsembris 2017 ja naasis juunis 2018. Jaamas viibides väljus ta korra avakosmosesse, viibides seal 5 tundi ja 57 minutit.
Benedictus III
Benedictus III oli paavst 855–858. Ta oli 104. paavst.
Benedictus õppis paavstlikus kirikukoori koolis. Gregorius IV ordineeris ta alamdiakoniks ja Leo IV määras ta San Callisto või Santa Maria in Trastevere kardinalpreestriks. Ta osales 853 Roomas toimunud sinodil, kus ekskommunitseeriti hilisem vastupaavst Anastasius Bibliothecarius.
Paavstiks saamine ja skisma
Rooma vaimulikud ja kodanikud valisid esmalt paavstiks San Marco kardinalpreestri Hadrianuse, kes loobus sellest ametist. Seejärel valiti paavstiks Benedictus, kes traditsiooni järgi sai sellest teada, kui oli palvetamas ja palus sõnumitoojaid, et seda ränka kohustust ei määrataks temale.
Paavst pidi tolle aja tavade kohaselt saama Frangi keisrilt Lothar I-lt tunnustuse, mistõttu ta saatis Frangi riiki Anagni piiskopi Nicolause ja magister militumi Mercuriuse, kes pidid keisrit teavitama tema saamisest paavstiks ja saama temalt vajaliku tunnustuse.
Mõned keisri pooldajad toetasid kardinal Anastasius Bibliothecariust, kelle Leo IV oli ekskommunitseerinud, kuid kes valiti Ortes paavstiks. Orte piiskop Arsenius kohtus paavsti saadikutega, keda ta suutis veenda Anastasiust toetama, kuid Lothar I saatis omakorda Rooma saadikud, kes pidid selgitama, mil viisil paavst oli valitud. Keisri saadikud kohtusid Ortes paavsti saadikutega ja otsustasid toetada Anastasiust, kes läks koos oma toetajaskonnaga Rooma, kus ta hõivas 21. septembril Rooma Peetri kiriku ja seejärel Lateraani palee. Bagnorea piiskopi korraldusel vangistati Lateraani palees viibinud Benedictuse, kellelt võeti ära paavstlikud rõivad.
22. septembril Santi Quattro Coronati kirikusse kogunenud Rooma vaimulikud ja kodanikud otsustasid toetada Benedictust, keda tunnustati 24. septembril legitiimse paavstina, mistõttu Anastasius otsustas mõni kuu hiljem paavstiametist loobuda.
Benedictus III pühitseti seejärel ametisse ja oma esimesel sinodil mõistis ta Anastasiuse hukka, kuid pidi keisri nõudmisel temasse ja tema toetajatesse leebelt suhtuma.
Suhted Frangi riigiga
Benedictus III ametisse pühitsemise päeval suri Frangi keiser Lothar I, kuid paavst püüdis olla vahendajaks tema järglaste Ludwig II, Lothar II ja Charles II Paljaspea vahel.
Paavst nõudis Ludwig II-lt, et Arles’ krahvi Boso abikaasa Engiltrude, kes oli koos oma armukesega põgenenud Ludwigi haldusalasse, tuleks oma mehe juurde tagasi saata.
Suhted Bütsantsiga
Bütsantsi keiser Michael III Bardas saatis Benedictusele kingituseks evangeeliumi ja juveelidega kaunistatud kullast armulauakarika.
Suhted gallikaani kirikuga
Benedictus III nõudis Bretagne’i hertsogi Nominoë tagandatud nelja piiskopi ennistamist tagasi oma ametikohtadele, kuid tulutult.
Aleksander Rängel
Aleksander Rängel (23. mai 1891 Hummuli vald – 2. mai 1985 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.
Aleksander Rängel oli renditalupidaja poeg.
Lõpetas 1910 Riia Vaimuliku Seminari ja 1915 Tartu Veterinaariainstituudi. Oli 1914–1918 samas kliinikuassistendi kohusetäitja ja kliinikuassistent ning Tartu hobuste sõjaväereservi osakonna veterinaararst.
Töötas veterinaararstina Viljandimaal Kõo vallas ja Helme jaoskonnas. 1920–1935 Tartu Ülikooli hobusekasvatuse ja kabjahaiguste dotsent ning õppesepikoja juhataja. Aidanud kaasa Seerumiinstituudi loomisel.
Uurimisvaldkonnad: hobusekasvatus ja loomatervishoid. Üle 50 teadustrükise.
Mihkel Maurer
Mihkel Maurer (29. juuni 1882 Käru vald (Vändra kihelkond) – 31. jaanuar 1936) oli Eesti metsavaht.
Ta astus Käru mõisa Saare vahtkonna metsavahiks 1. mail 1911, millises vahtkonnas teenis kuni surmani. Ta kuulus Kaitseliitu ja Eesti Metsateenijate Ühingu Käru osakonda. Mihkel Maurer maeti 8. veebruaril 1936 Käru kalmistule.
Kirjandus
Mihkel Maurer †. Eesti Mets, 11. aprill 1936, nr. 4, lk. 146.
Vairotšana
thumb|Vairotšana
Vairotšana (sanskriti keeles vairocana ‘hiilgus, valguseallikas’; tiibeti keeles rnam par snang mdzad; hiina keeles 毘盧遮那 piluzhena, ⼤⽇ dari; jaapani keeles biroshana, dainichi), ka Mahāvairotšana (sanskriti keeles mahāvairocana ‘suur valguseallikas’) on mahajaanas ja vadžrajaanas üks budadest.
India mütoloogias oli nimi Vairotšana algselt seotud päikesega; mahajaanas sai see aga kõikehõlmava budasuse sümboliks ja personifikatsiooniks, mis päikesevalgusena toidab ja kasvatab kõike ning ulatub kõikjale.
Vairotšana kultus hakkas laiemalt levima I aastatuhande keskpaiku, kuid juba märksa varasemates Avataṃsaka tsükli suutrates, näiteks Gaṇḍavyūha-sūtras, esineb ta kohati tähtsaima budana, jättes tahaplaanile isegi Šākjamuni. Vairotšana kultuse olulisim tekst on Mahāvairocana-sūtra (7. saj).
Vadžrajaanas on Vairotšana üks dhjaanibudadest. Ta asub mandala keskel või idas, on tathāgata perekonna pea, tema bodhisattva on Samantabhadra ja pradžnja Vadžradhātvīšvarī (sanskriti keeles vajradhātvīśvarī). Ikonograafias on Vairotšana valget värvi, ta istub lootosasendis ja hoiab käes seadmuseratast.
Hilisemates tiibeti ning hiina ja kaug-ida budismi vooludes sai Vairotšana seadmuseihu ning kõige olemasoleva kui budasuse väljenduse sümboliks-kehastuseks, ülimaks ürgbudaks.
Antoni Macierewicz
Antoni Macierewicz (sündinud 3. augustil 1948 Varssavis) on Poola poliitik. Ta oli 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 Poola kaitseminister.
Antoni Macierewicz on õppinud Varssavi ülikoolis ajalugu (lõpetas 1971. aastal ) ja omandanud magistrikraadi.
Antoni Macierewicz on töötanud Varssavi ülikooli Ibeeria uuringute teaduskonnas ja on õpetanud Poola ajalugu Krakówi ülikoolis.
Ta oli 23. aprillist 2003 kuni 19. juulini 2004 Euroopa Parlamendi liige.
Alates 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola kaitseminister. 23. detsembrist 1991 kuni 20. juunini 1992 oli ta Poola siseminister.
Pinnakate
pisi|400px|Pinnakatte paiknemist pealiskorra, aluskorra ja aluspõhja suhtes illustreeriv skeem Pinnakate ehk kvaternaarisetted on pudedaist setendeist koosnev kiht, mis lasub aluspõhjal.
Eesti pinnakate koosneb põhiliselt moreenist. Pinnakate katab suuremat osa Eesti pinnast. Pinnakate puudub näiteks alvaritel ehk loopealsetel. Seal lasub muld otse pealiskorrakivimitel, enamasti paekivil. Selliseid muldi nimetatakse paepealseks mullaks.
Eesti pinnakatte kujunemisel on olnud otsustav tähtsus mandrijää tegevusel viimase paari miljoni aasta ehk Kvaternaari jooksul.