cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ameerika
Inimasustus
2016. aasta seisuga elas Ameerika maailmajaos 1 001 599 000 inimest.
Suurima pindalaga riik on Kanada.
Apuulia
Apuulia (itaalia Puglia) on maakond Itaalias.
Haldus
Apuulia maakond jaguneb kuueks provintsiks ja üheks città metropolitana'ks, mis omakorda jagunevad kokku 258 vallaks.
Suuremad linnad
Bari, Taranto, Foggia, Andria.
Vein
Apuulia veinipiirkonnad: Alezio (DOC), Brindisi (DOC), Copertino (DOC), Leverano (DOC), Salice Salentino (DOC), Primitivo di Manduria (DOC), Cacc'emmitte di Lucera (DOC), Castel del Monte (DOC), Rosso Barietta (DOC).
Johann von Michelsohnen
pisi|Johann von Michelsohnen Johann von Michelsohnen (ka Johann (Ivan) Michelson; Michelson = Mihkli poeg ; vene Иван Иванович Михельсон; 1735 / 3. mai 1740– 17. august 1807 Bukarest ) oli baltisaksa või eesti juurtega Venemaa sõjaväelane.
Michelsohnen alustas sõjaväeteenistust reasõdurina Izmailovo ihukaardiväepolgus, 1755. aastal ülendati ta ohvitseriks. Osales Seitsmeaastases sõjas, sai haavata Zorndorfi lahingus (tänapäeva Sarbinowo Poolas) ja Kuppersdorfi lahingus.
Pärast tervenemist osales uuesti sõjategevuses, juba Vene-Türgi sõjas Nikolai Rumjantsevi juhtimisel 2. järgu majori auastmes Larga lahingus ja Kaguli lahingus, üles näidatud vapruse eest ülendati 1770. aastal 1. järgu majoriks.
Aastatel 1771–1772 osales ta Poolas sõjategevuses keisrinna Katariina II ja kuningas Stanisław II vastaste ja Poola iseseisvusele püüdlevate konföderaalide vastu. 1772 ülendati ta alampolkovnikuks ja viidi teenistuse jätkamiseks üle Peterburi karabinijeeripolku.
Ta oli polkovnikuna aastatel 1773–1775 üks Jemeljan Pugatšovi mässu mahasurujatest, ta oli ka Püha Andrease ordeni kavaler (1806). Keisrinna kinkis talle mässu mahasurumisel ülesnäidatu eest mõisa Ivanovos Neveli maakonnas Vitebski kubermangus.
1774 sai ta Poola kuningas Stanisław August Poniatowskilt aadlitiitli ning ta immatrikuleeriti 18. veebruaril 1783 Eestimaa (nr 245), Liivimaa (nr 215) ja Kuramaa (nr 213) rüütelkonda.
1787. aastast osales ta Vene-Türgi sõjas ja järgmisel aastal alanud Vene-Rootsi sõjas. 1789 juunis juhtis ta Venemaa sõjaväge Soomes Mikkelis toimunud Porrassalmi lahingus. Ta sai 1797. aastal ratsaväekindraliks.
1803 määrati ta Valgevene kindralkuberneriks ja oli seejärel 1806. aastal alanud Neljanda koalitsioonisõja ja Vene-Türgi sõja alguses Venemaa väejuht Valahhias ja Moldovas. Ta sai (1806). aastal Püha Andrease ordeni kavaleriks.
Lisaks Ivanovo mõisale kuulusid talle Liivimaa kubermangu Rõuge kihelkonnas aastatel 1772–1795 Saaluse (Salishof) ja kuni 1792 Leevi (Löwenküll) mõis.
Tegelaskujuna
Kirjanik Jaan Kross on kirjutanud novelli "Michelsoni immatrikuleerimine", mis esitrükis ilmus 1971 sarjas "Loomingu Raamatukogu". Novelli peategelane, esimene eestlasest kindral Johann Michelson, võtab rüütelkonda immatrikuleerimise tseremooniale kaasa oma talupoegadest vanemad, aadlike šokeerimise või enda eneseuhkuse taastamise eesmärgil.
Samanimelises, 23. novembrist 1983 kuni 1984 17 korda etendunud, Raivo Trassi teksti- ja lavaseades mängitud Rakvere Teatri lavastuses esines nimiosas näitleja Feliks Kark.
Isiklikku
Johann von Michelsohnen oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa, vabapreili Margarethe Elisabeth Wilhelmine Igelström (sünd.1745) oli Liivimaa maamarssali, Kärevere ja Laeva mõisaomaniku Gustav Heinrich Igelströmi (1695–1771) ja Ledurga-Turaida kihelkonna Lode (ka Laiciema; saksa Lohdenhof või Layzeem) mõisast pärit Elisabeth von Albedylli tütar, ning sõjaväelase krahv Otto Heinrich Igelströmi (1737–1823) õde. Nende tütar suri lapseeas.
Pärast lahutust abiellus Wilhelmine major Jassinskiga. Johanni teiseks abikaasaks sai 8. jaanuaril 1781 Charlotte Helene von Rehbinder (1764–1835, 1804 sai Püha Katariina ordeni väikese risti), Kavastu mõisaaomaniku, kindralleitnandi ja Nižni Novgorodi kindralkuberneri Reinhold Johann von Rehbinderi ja Taagepera mõisast pärit Wilhelmine Helene von Stackelbergi tütar. Teadaolevalt sündis neil neli last: poeg Georg (1791–1817) ning tütred Katharina, Helena ja Elisabeth.
Karl Kortelainen
Karl Kortelainen (vene Карл Ефремович Кортелайнен; 1. aprill 1930 Väike-Estonia küla, Kemerovo oblast – 3. mai 2020 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ning riikliku julgeoleku organite töötaja ja piirivalvur. 1982–1990 oli ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees (kindralleitnant 1982).
Teenistuskäik
Karl Kortelainen alustas teenistust NSV Liidu riiklikes julgeolekuorganites 1948. aastast:
Alates 1990. aastast elas Moskvas.
Ülikool
Maailma vanimaks ülikooliks peetakse 859. aastal asutatud al-Qarawiyyini ülikooli Fèsi linnas Marokos.
Esimesed Euroopa ülikoolid tekkisid 12. sajandil majanduslikult paremal järjel olevates maades, näiteks Prantsusmaal ja Itaalias.
Euroopa vanimaks ülikooliks loetakse kas 1088. või 1119. aastal asutatud Bologna ülikooli.
Ameerika vanimaks ülikooliks on aastal 1540 Mehhikos asutatud Michoacáni Ülikool. Vaimate hulka kuuluvad ka San Marcose Ülikool Peruus, mis on asutatud 1551. aastal ning samal aastal asutatud Mehhiko Ülikool.
Pneuma
Pneuma (πνεύμα; 'vaim', 'hingus', 'õhk') on vanakreeka sõna, mille üks vastetest on 'vaim'. See sõna esineb ka Püha Vaimu kreekakeelses nimes.
Rahnik
Rahnik (Grimmia) on perekond, mis kuulub lehtsammaltaimede hulka.
Pneuma
Pneuma tähendab algselt ka keerist, tuuleõhku või rõhku ning on suguluses hiina qi, india praana ja akaaša mõistega.
Anaximenes
Pneuma mõistet kasutas teadaolevalt esimesena Anaximenes (6. sajand eKr): "Nii nagu meie hing, mis on õhk, meid jõuga koos hoiab, nõnda hõlmab kogu kosmost tuul (pneuma) ja õhk." (DK 13 B 2)
Rahnik
Eesti liigid
Eestis kasvab 5 liiki rahnikuid:
Pneuma
Vanakreeka meditsiin
Pneuma mõiste oli oluline ka meditsiinis, kuhu see jõudis Apollonia Diogenese kaudu 5. sajandil eKr ning kus ta arenes Erasistratosest Galenoseni välja. Viimaselt pärineb ka hilisemas, ladina traditsioonis oluline erinestus kolme pneumaatilise printsiibi vahel, mis tekivad sissehingatud õhu ja südames tekitatud elusoojuse koosmõjus:
Stoa
Stoikud lisasid neljale elemendile pneuma. Seda tõlgendati tule ja õhu seguna ning peeti aktiivseks algeks elementide seas. Õhku ja tuld vaadeldi aktiivsete pneumalaadsete elementidena, maad ja vett passiivsete elementidega. Pneuma sarnanes mitmeti Aristotelese eetriga.
Hellenismiaja filosoofias, eriti stoitsismis, segunesid pneuma mõistes inimlik võime ja kosmoloogline printsiip. Stoikutel on pneuma nii üksikhingena kui ka maailmahingena nii materiaalne substants kui ka vaimne printsiip, mis läbistab elusat kosmost ja korrastab seda. Inimese pneuma on elu alguses tabula rasa, mis seejärel täidetakse meeltemuljetega ja ettekujutustega. Pneuma on stoikutel juhtiv hingeosa, mis võimaldab elada kooskõlas loodusega.
Kirjandusauhindade loend
Siin on loetletud kirjandusauhindu.
Laasi
Laasi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Läänemere ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Laasist põhjas asub Heistesoo, läänes Suureranna, kagus Tammistu, idas Viita ja kirdes Luidja küla.
Nimi
1726 on Kõpu vakuses mainitud talunikku Lase Tönnisse Michel. 1913. aastaks oli talust kujunenud küla. Kohanime aluseks on isikunimi Laas, mis on lühend isikunimedest Gelasius, Blasius, Laurentius, Claudius või Nikolaus.
Loodus
Laasi alale jääb Suureranna hoiuala.
Taristu
Laasi põhjaosa läbib Puski–Kõpu–Ristna tee.
Peeter Ernits
pisi|Peeter Ernits 2021. aasta Arvamusfestivalil Peeter Ernits (sündinud 11. juunil 1953 Tallinnas) on Eesti zooloog, ajakirjanik ja poliitik, XIV Riigikogu liige.
Haridus
Peeter Ernits lõpetas 1971. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bioloogiaosakonna, spetsialiseerudes geneetikale.
Erialane tegevus
Aastatel 1976–1980 töötas ta Tallinna Loomaaias teadurina. pisi|left|Peeter Ernits 1984. aastal Aastatel 1980–1988 oli ta Eesti Loodusmuuseumis zooloogia osakonna juhataja ning 1989–1997 Eesti Loodusmuuseumi direktor.
Oma arvukates kirjutistes on ta muu hulgas käsitletud kahepaiksete, roomajate, lindude ja imetajate levikut ja arvukust ning muud nendega seonduvat.
Ajakirjanduslik tegevus
Aastatel 1998–2002 oli ta ajakirja Luup peatoimetaja, seejärel aastatel 2002–2004 ajalehe Postimees erikorrespondent. Aastatel 2004–2007 oli ta Maalehe peatoimetaja ja 2008–2015 peatoimetaja asetäitja.
Aastatel 2008–2014 oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu esimees, kevadest 2014 kuni kevadeni 2015 oli juhatuse liige.
Poliitiline tegevus
Peeter Ernits kandideeris 1995. aasta Riigikogu valimistel Eesti Roheliste ja Eesti Rojalistliku Partei moodustatud valimisliidu Neljas Jõud nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas. Ta sai 810 häält, kuid ei osutunud valituks. 5. jaanuaril 2015 teatas Ernits kandideerimisest 2015. aasta Riigikogu valimistel Eesti Keskerakonna nimekirjas. Ta sai Jõgeva- ja Tartumaal (valimisringkonnas nr 9) 824 häält, kuid valituks ei osutunud.
Mais 2015 asus ta tööle Tallinna kesklinna linnaosavalitsuse avalike suhete nõunikuna.
5. augustil 2015 teatas haigusest taastunud Edgar Savisaar, et loobub Riigikogus tööleasumisest. Tema asemel sai Riigikogu liikmeks Ernits, kes andis ametivande 18. augustil 2015.
2017. aasta juunis avaldas Peeter Ernits vastuseisu Haabersti hõberemmelga mahavõtmisele.
10. septembril 2018 teatas Peeter Ernits, et astub Eesti Keskerakonnast välja ja liitub Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Peeter Ernits Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa) ning kogus 3846 häält, mis oli paremuselt teine tulemus selles valimisringkonnas. Ta on XIV Riigikogu riigieelarve kontrolli erikomisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 2933 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Peeter Ernitsal on kolm tütart ja poeg. Ta on abielus.
Peeter Ernitsa vend Martin Ernits on aastaid töötanud kirurgina New Yorgi osariigi Hamiltoni linnas.
Bergi vald (Norra)
Bergi vald oli 2. järgu haldusüksus (vald) Norras Tromsi maakonnas. Ta asus Senja saarel.
Bergi valla keskus on Skaland. Valla pindala on 294 km² ning 2010. aastal elas seal 915 inimest. Suurim asula on Senjahopen.
2020. aastal liideti Bergi vald Senja vallaga.
Mihkel Truusööt
Põgenes 15-aastaselt kodunt ja osales alaealisena Vabadussõjas, võitles Scoutspataljoni D-kompaniis. Sai raskesti haavata.
Ta lõpetas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonna 1929. Akadeemiliselt kuulus Korp! Rotaliasse.
Hiljem töötas ta Viljandi Eesti Põllumajanduse Seltsi Kaubanduse Osakonna (VEPSKO) kaubamaja ärijuhina Viljandis, kujundades sellest esimese universaalkaubamaja Eestis. Oli ajalehtede Sakala ja Oma Maa kaasomanik, samuti Kaitseliidu Sakala Maleva Üksiku Raskekuulipilduja Kompanii pealik Viljandis.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Isiklikku
Mihkel Truusööt abiellus 1928 Benita Rammoga, kes lõpetas Tartu Ülikooli temaga samal erialal. Nende lapsed: dipl. insener Ants Truusööt (1929–2013), sekretär Õie Wikmark (1938) ja jurist Jüri Sven Truusööt (1947).
Stefan Faldbakken
Stefan Faldbakken (sündinud 13. jaanuaril 1972) on norra filmirežissöör.
Stefan Faldbakken on teinud lühifilme ja täispika mängufilmi "Uro" (2006). Film "Uro" esilinastus Veneetsia filmifestivalil ning on kogunud auhindu muudeltki rahvusvahelistelt filmifestivalidelt.
Stefan Faldbakkeni isa on tuntud kirjanik Knut Faldbakken.
Internet Explorer
Internet Explorer (lühendatult IE või MSIE) oli veebibrauser, mille oli valmistanud USA firma Microsoft. Veebilehitseja lülitati täielikult välja 2022. aasta 15. juunil, peale 27 aastast tegevust.
IE oli saadaval tasuta ja tuli kaasa ka uuemate Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemidega (alates Windows95 OSR2), kus see oli vaikebrauseriks seadistatud. Paljuski seetõttu oli Internet Explorer maini 2012 personaalarvutites kõige kasutatavam brauser.
2009. aasta jaanuari seisuga oli Internet Exploreri osakaal veebibrauserite turul 67,6%.
2015. aastal jõudis koos Windows 10 operatsioonisüsteemiga tarbijateni Microsoft Edge ning 15. juunil 2022 teatas Microsoft, et loobub Internet Exploreri tarbijaversiooni toetamisest.
Ajalugu
Esimesed IE versioonid põhinevad NCSA Mosaici edasiarendustel Spyglassi Mosaicil, mis oli üks varasemaid kommertsbrausereid.
Turuosa
2016. aasta septembris oli brauseri turuosa 10,73%.
Härjedaleni vald
Härjedaleni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis. Piirneb läänes Norraga.
Härjedaleni valla keskus on Sveg. Valla pindala on 11 935 km² ning 2010. aastal elas seal 10 400 inimest.
Kristi Burman
Akadeemiline töö
2008. aastal sai Burmanist ka Umeå Ülikooli kunstiteaduskonna dotsent.
Härjedaleni vald
Vald on nime saanud Härjedaleni maakonna järgi, millest suurem osa jääb valla piiridesse.
Kristi Burman
Teadustöö
Kristi Burmani peamine uurimisvaldkond oli keskaegsete kirikute seinamaalingud, oma vanaonu Paul Burmani looming ja kunstiteose metamorfoos. Ta käsitles samuti väliseesti kunstnikkonda.
Tõlkijatöö
Teadustöö kõrvalt tõlkis Kristi Burman teoreetilisi tekste eesti keelest rootsi ja inglise keelde ning ka rootsi ja inglise keelest eesti keelde.
Kunstilooming
Kristi Burmani kunstilooming koosneb peamiselt õli- ja akvarellmaalidest, aga seal leidub ka pastellmaale. Suurem osa tema loomingust on portreed ning lille- ja maastikumaalid. Burman on illustreerinud ka lasteraamatuid ja jõulukalendreid nii Eestis kui ka Rootsis.
Isiklikku
Kirsti Burman oli Karl Burman noorema tütar ja Christo Burmani ema.
Susie Essman
Susan Essman (sündinud 31. mail 1955 New Yorgis) on USA näitleja ja koomik.
Essman sündis ja kasvas üles New Yorgi eeslinnas Mount Vernonis. Tema isa oli sisehaiguste arst ja ema oli vene keele õpetaja kolledžis. Ta on rahvuselt juut.
Essman on eelkõige tuntud Susie Greene'i osatäitjana komöödiasarjas "Curb Your Enthusiasm", mis jookseb alates 2000. Aastail 2002–2007 oli teinegi komöödiasari, kus ta mängis: "Crank Yankers".
Essman on andnud hääle kass Mittensile Disney joonisfilmis "Välk" (2008).
Essman avaldas 2009. aasta oktoobris raamatu "What Would Susie Say: Bullshit Wisdom About Love, Life and Comedy" ("Mida ütleks Susie: jamatarkus armastusest, elust ja komöödiast").
Essman abiellus 2008. aasta septembris kinnisvaramaakleri Jim Harderiga.
José Mujica
José Alberto Mujica Cordano (Montevideo, 20. mai 1935), tuntud ka kui Pepe Mujica, on Uruguay poliitik, kes oli aastatel 2010–2015 Uruguay 40. president.
Lisaks poliitikale on Mujica osalenud erinevates sõjalistes operatsioonides ja on seetõttu saanud kuus korda haavata. Lisaks on ta kokku veetnud peaaegu 15 aastat vanglas, kust ta kahel korral ka põgenes.
Isiklikku
Alates 2005. aastast on ta abielus Lucía Topolanskyga, kes on Rahvusliku Osalusliikumise juht ja oli Uruguay asepresident aastatel 2017–2020.
José Mujica on isapoolse suguvõsa kaudu baskide järeltulija. Tema Biskaia linnast Múgicast pärit esivanemad jõudsid Uruguaysse 1842. aastal. Sealt pärineb ka Mujica seotus tuntud poliitikutega. Tema vanaonu Gabriel Terra oli 1930. aastate Uruguay president ning tema onu Horacio Terra Arocenaga oli Uruguay poliitik. Ema poolt on Mujical itaalia juured. Lucy Cordano esivanemad olid Liguuriast pärit immigrandid. Mujica isa suri, kui poiss oli kõigest viieaastane ning mehel endal ei ole ühtegi last.
Mosambiik
Mosambiik on riik Aafrika lõunaosas India ookeani rannikul. Riik piirneb põhjas Tansaaniaga, loodes Malawi ja Sambiaga, läänes Zimbabwega, edelas Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Svaasimaaga ning idas India ookeaniga.
Poliitika
Mosambiik on presidentaalne vabariik. Seadusandlikku võimu teostab 250-kohaline Vabariigi Assamblee.
Mosambiigis on mitmeparteisüsteem. Kehtib 1990. aasta põhiseadus. pisi|291x291px|Mosambiigi rahvastikupüramiid aastast 2016 pisi|Mosambiigi kaart|374x374px
Haldusjaotus
pisi|Mosambiigi provintsid|alt=|vasakul|339x339pxMosambiik jaguneb kümneks provintsiks ja keskalluvusega pealinnaks.
Välissuhted
Eesti sõlmis Mosambiigiga diplomaatilised suhted 26. septembril 2009.
Kliima
Mosambiigis on troopiline kliima koos kahe aastaajaga, kuiv periood aprillist septembrini ja märg periood oktoobrist märtsini. Kliimaolud sõltuvad suuresti asukoha kõrgusest. Sademete hulk on rannikul oluliselt suurem kui mujal. Mosambiigi keskmine sademete hulk on 590 mm. 2019. aastal tabasid Mosambiiki tsüklonid Idai ja Kenneth. See oli esimene kord, kui kaks tsüklonit tabasid Mosambiiki ühe aastaaja jooksul ja need tsüklonid olid väga laastavad, tekitades üleujutusi ja palju kahju ehitistele.
Majandus
Mosambiik on üks vaesemaid ja väikseima arenguga riike. IMF klassifitseerib Mosambiiki kui raskelt võlgades olevat vaest riiki. 2006. aasta uuringus ütles kolm neljandikku elanikest, et nende majanduslik olukord pole muutunud või on halvenenud. Mosambiiki ametlik rahaühik on Mosambiigi metikal (2019. aasta aprilli seisuga on üks USA dollar väärt 67,01 metikali ja üks euro väärt 73,36 metikali). Uued metikalid vahetasid välja vanad metikalid vahetuskursiga üks tuhande vastu.
Mosambiigis kasutatakse palju eurosid ja Lõuna-Aafrika rande. Mosambiigi miinimumpalk on 60 USD (54,8 €). Mosambiigis on korruptsioon suur probleem, kuid sellega tegeletakse pidevalt. Üldiselt peetakse Mosambiigi aitamisi edukaks. 2012. aasta uuring näitas, et 90% Mosambiigi haritavast maast oli harimata. 2013. aasta uuring näitas, et 80% elanikest töötas põllumajandussektoris.
Haridus
vasakul|pisi|251x251px|Tavaline klassiruum Mosambiigi koolis Mosambiigi koolides räägitakse portugali keelt, sest Mosambiik oli Portugali koloonia kuni 1975. aastani, mil Mosambiik iseseisvus. Mosambiigis on põhikoolikohustus, kuid paljud lapsed ei käi koolis, sest nad peavad oma vanemaid töödes abistama. 2007. aastal ei läinud miljon last kooli ja pooled õpetajatest Mosambiigis ei olnud kvalifitseeritud. Pärast 7. klassi peavad õpilased tegema standardiseeritud riiklikud eksamid, et saada edasi gümnaasiumisse, mis kestab 8. kuni 10. klassini. Mosambiigi ülikoolides on kohad väga piiratud ja seetõttu läheb osa õpilasi Portugali ülikoolidesse. 2010. aasta uuring näitas, et Mosambiigi kirjaoskuse määr oli 56,1% (70,8% meestest ja 42,8% naistest). 2015. aasta uuringu tulemuseks oli 58,8% (73,3% meestest ja 45,4% naistest) seega paranes olukord, kuid siiski on Mosambiik üks madalama kirjaoskusega riikidest.
Religioon
2017. aastal tehtud uuring leidis, et 59,2% rahvastikust on kristlased, 18,9% moslemid, 7,3% muude religioonide pooldajad (peamiselt animism) ja 13,9% ei olnud usklikud. Moslemid on peamiselt riigi põhjaosas ja. Maputos on ka väga väike, aga elav juudi kogukond.
Albaania ajalugu
Albaanias on asustuse jälgi alates neoliitikumist.
Albaania territooriumil elasid vanaajal ühte indoeuroopa keelt kõnelevad illüürlased, albaanlaste tõenäolised esivanemad. Vanad illüüria linnad nagu Amantia ja Byllis annavad tunnistust nende tähelepanuväärsest majanduslikust ja ühiskondlikust arengust. 4.–3. sajandil eKr moodustasid taulantlaste ja ardiaanide hõimud riike, millel olid sidemed Kreeka kolooniate Epidamnose (Dyrrhachioni) ja Apolloniaga. 260–250 eKr tekkis praeguse Albaania territooriumil Lõuna-Illüüria Skodra riik, mille vallutasid 168 eKr roomlased. Alates 167. aastast eKr oli Albaania Illyricumi provintsina Rooma võimu all. 158 eKr tekkis seal dalmaatide hõimuliit. Dalmaadid tunnistasid 155 eKr Rooma ülevõimu ning nende ala läks Illyricumi provintsi koosseisu. See ala sai 9. aastal pKr Rooma provintsiks Dalmatia, mis Rooma riigi jagamisel 395. aastal jäi Ida-Rooma riigile.
Aastast 535 kuulus Dalmatia Bütsantsile (rannik kuulus Bütsantsi mõjupiirkonda 395–1204). 4.–5. sajandil tungisid Albaaniasse goodid ja avaarid. 6. sajandi lõpul tungisid Balkani poolsaarele (sealhulgas Albaania sisemaale) slaavi hõimud ning vallutasid 7. sajandil suured osad Dalmatiast. Umbes aastal 809 seati Bütsantsi riigi haldusreformi käigus sisse haldusüksus Dyrrachion (Durrës). 11. sajandi lõpul tungisid Albaaniasse normannid.
Alates 11. sajandist nimetatakse illüürlasi albaanlasteks. Samal ajal algas nende asuala laienemine lõuna ja kagu suunas. Patriarhaalne hõimukord hakkas lagunema. Alates 11. sajandist hakkasid peamiselt Lõuna-Albaanias kujunema varafeodaalsed omandivormid. Umbes 1190 tekkis Albaanias esimene sõltumatu vürstiriik Progoni ja hiljem Gjini võimu all, mis langes aastal 1208. 13. ja 14. sajandil oli Albaania ala ajuti Bulgaaria, Veneetsia ja Serbia võimu all. 14. sajandil tekkisid Topiaj ja Balshani vürstiriik. 14. sajandi lõpupoole hakkasid kujunema albaania hõimud.
Lahingus Kosovo väljal aastal 1389 lõid Türgi väed hävitavalt serblasi. Türklased tungisid ka feodaaltülidest nõrgestatud Albaaniasse. Aastast 1443 õnnestus Albaania rahvuskangelasel Skanderbegil hoida ala oma kindluse Krujë ümber türklastest sõltumatuna ning võidelda Albaania vabastamise eest. Periood 1443–78 (Krujë langemiseni) oli albaanlaste ainuke sõltumatuse aeg enne 20. sajandit. Pärast Skanderbegi surma 1468 vallutasid türklased 1468–1506 kogu albaanlaste asuala. Albaania jäi Türgi võimu alla peaaegu 500 aastaks.
Albaania sõltumatus kuulutati välja 28. novembril 1912 Vlorës. Loodi ajutine valitsus. Albaania allutati kuue Euroopa suurriigi protektoraadile. Euroopa suurriigid otsustasid määrata prints Wilhelm von Wiedi Albaania vürstiks (Albaania vürstiriik). Ta asuski ametisse 21. veebruaril 1914, kuid pidi juba 4. septembril 1914 maalt lahkuma. Esimese maailmasõja alguses okupeerisid riigi Itaalia, Serbia ja Kreeka, 1915 teljeriigid. Aastal 1919 anti osa Albaaniast mandaadina Itaaliale. Ülestõus Vlorës, mis ajas Itaalia okupatsioonivõimu välja, sundis Itaaliat 1920. aastal mandaadist loobuma.
Jaanuaris 1920 kuulutas Albaania prefektuuride kongress Lushnjës uuesti välja riigi sõltumatuse ja nimetas Tirana pealinnaks. Aastal 1921 tunnustati rahvusvaheliselt Albaania sõltumatust 1913.-1914. aasta piirides. Albaania iseseisvuse säilimine pärast Esimest maailmasõda sai võimalikuks suurelt jaolt tänu Ameerika Ühendriikide presidendi Woodrow Wilsoni eestkostele Pariisi Rahukonverentsil. Aastal 1923 fikseeriti piir Kreekaga. 21. jaanuaril 1925 kuulutati välja Albaania vabariik ja presidendiks valiti Ahmed Bey Zogu (oli 1921. aastast peaminister), kes laskis 1928 end Zog I nime all kuningaks kroonida (tekkis Albaania kuningriik). Pärast Itaalia vägede uut sissetungi 7. aprillil 1939 Zog põgenes riigist. 12. aprillil "otsustas" Rahvuskogu ühinemise Itaaliaga personaalunioonis (Albaania kuningriik (1939–1943)). Pärast Itaalia üleminekut liitlaste leeri Teises maailmasõjas 1943 tühistas rahvuskogu personaaluniooni. Septembris 1943 vallutasid Albaania Saksa väed (Albaania kuningriik (1943–1944)). Pärast Saksa vägede lahkumist novembris 1944 läks võim partisanirühmade kätte, kelle seas domineeris kommunistide poolt juhitud Rahvuslik Vabastusrinne. 5. jaanuaril 1945 moodustas kommunistide juht Enver Hoxha rahvarindevalitsuse, mis kuulutas 11. jaanuaril 1946 välja rahvavabariigi.
Johann (Saksimaa hertsog)
thumb|Johann Kindlameelne. [[Lucas Cranach vanema maalitud portree.]] Johann Kindlameelne (Johann der Beständige; 30. juuni 1468 – 16. august 1532) oli Saksi hertsog ja kuurvürst alates 1525. aastast.
Johann oli eelmise kuurvürsti ja silmapaistvaima Martin Lutheri toetaja Friedrich Targa vend. Ta jätkas oma venna poliitikat, mistõttu hüüti teda ka kindlameelseks, sest ta ei hüljanud luterlust ka siis, kui keiser Karl V selle vastu 1530. aastate alguses selgelt välja astus. 1527. aastal viis Johann Saksimaal läbi reformatsiooni, kuulutades end kirikupeaks. 1531. aastal sai ta protestantliku Schmalkaldeni liiga juhiks.
Kim Il-sŏng
Kim Il-sŏng (ka Kim Il-sung, venepärane nimekuju Kim Ir Sen, korea keeles 김일성 / 金日成; sünninimi Kim Sŏng-ju;, 15. aprill 1912 – 8. juuli 1994) oli Põhja-Korea president ja marssal. Ta on nimetatud Põhja-Korea igaveseks presidendiks.
Elulugu
Kim kasvas presbüterlaste peres. Tema vanaisa oli vaimulik, isa oli käinud misjonikoolis ja oli kogudusevanem. Mõlemad vanemad olid koguduses aktiivsed ja Kim ise mängis hästi orelit.
Vanemad osalesid Jaapani okupatsiooni vastases tegevuses ja põgenesid 1920. aastal Mandžuuriasse. Pole teada, milles see tegevus seisnes ning kas see oli religioosne, rahvuslik või mõlemat korraga. Tol ajal asusid paljud korealased ümber Mandžuuriasse, et pääseda Koreas valitseva näljahäda eest.
Kimi isa suri 1926. aastal, kui Kim oli 14-aastane. Kim õppis 1927–1930 Jilinis keskkoolis. Sel ajal hülgas ta oma vanemate vaated ja hakkas huvituma sotsialismist. 17-aastaselt astus ta põrandaaluse marksistliku organisatsiooni liikmeks. Politsei purustas selle rühma mõne nädala pärast ja Kim oli mitu kuud vangis. Ühtlasi lõppes sellega tema formaalne haridustee.
Korea Kommunistlik Partei asutati 1925, kuid heideti 1930ndate algul liigse natsionalismi eest Kominternist välja. Aastal 1931 astus Kim Hiina Kommunistlikku Parteisse. Ta osales mitme Jaapani-vastase sissirühmituse tegevuses Mandžuurias ja 1935 ühines Kirde Jaapani-vastase Ühinenud Armeega. See oli Hiina KP-le alluv sissirühmitus. Kim määrati selle 3. jao politrukiks, kus talle allus 160 sõdurit. Sel ajal võttis ta endale uueks nimeks Kim Il-sŏng, mis tähendas 'päikeseks saama'.
Aastal 1937, kui ta oli 24-aastane, määrati ta armee 6. jao ülemaks. Talle allus mitusada meest ja seda jagu nimetati Kim Il-sŏngi jaoks. See korraldas 4. juunil 1937 reidi, millega vallutas Poch'onbo linna. Kuigi ta suutis seda oma käes hoida vähem kui päeva, oli see sissirühmituse jaoks märkimisväärne kordaminek. See tõi Kimile mõnel määral kuulsust ja edaspidi ülistati seda saavutust mõõdutundetult.
Jaapan suutis Kirde Jaapani-vastase Ühinenud Armee purustada. 1940. aastaks oli Kim ainus kõrgem armeejuht, kes veel ellu oli jäänud. Ta ületas endale ustavaks jäänud vägedega Amuuri ja põgenes NSV Liitu. Kuni Teise maailmasõja lõpuni teenis Kim Punaarmees ja tõusis sõja lõpuks kapteni aukraadini.
Kui NSV Liit kuulutas Jaapanile 1945. aasta augustis sõja, ei osutanud Jaapan peaaegu mingisugust vastupanu. Juba 15. augustil jõudis Punaarmee P'yŏngyangi. Stalin palus Lavrenti Berial välja valida keegi, kes võiks loodavat nukuvalitsust juhtida. Beria kohtus Kimiga mitu korda ja soovitas teda Jossif Stalinile. Usutavasti valiti Kim teiste, võimekamate kandidaatide seast välja sellepärast, et tal puudusid vähimadki sidemed Korea kommunistliku liikumisega. Hiljem hakati Põhja-Koreas rääkima, et Kim ajas ainuisikuliselt jaapanlased Korea poolsaarelt välja.
Kuigi ÜRO oli plaaninud korraldada ülekorealised vabad valimised, kuulutati 1948. aasta mais Lõuna-Koreas välja Korea Vabariik. 9. septembril 1948 kuulutati Põhja-Koreas välja Korea Rahvademokraatlik Vabariik, mille juht oli Kim. 12. oktoobril deklareeris NSV Liit, et Kim on Korea ainsa seadusliku valitsuse juht. 1946 ühines Korea KP Uue Rahvaparteiga ja tekkis Põhja-Korea Tööpartei, milles Kim Il-sŏng oli üks aseesimeestest ja esimees oli Uue Rahvapartei endine esimees Kim Tu-bong. 1949 ühines see Lõuna-Korea Tööparteiga ja tekkis Korea Tööpartei, mille esimees oli Kim Il-sŏng. Samal aastal laskis Kim rajada endast esimesed avalikud skulptuurid ja hakkas end kutsuma Suureks Juhiks.
Kim oli Stalini lähedane liitlane ja kasutas paljusid Stalini meetodeid. Kuid erinevalt Stalinist ei korraldanud ta väidetavate rahvavaenlaste vastu näidisprotsesse: inimesed lihtsalt kadusid jäljetult. Kim mõistis hukka Nikita Hruštšovi tehtud muudatused NSV Liidu juhtimise meetodites ning hakkas tekkinud NSV Liidu ja Hiina vahelistes pingete ajal toetama Hiinat. Ühtlasi kõrvaldas ta oma ametlikust eluloost viited viibimisele NSV Liidus.
Ta on nimetatud Põhja-Korea igaveseks presidendiks.
pisi|tühi|Kim Il-sŏng Ida-Saksamaad külastamas 1984. aastal
Kaarel Leetmaa
Kaarel Leetmaa (kuni 1936. aastani Karl Land, 25. märts 1905 Lustivere vald, Viljandimaa – 11. september 1985 Geneva, Illinoisi osariik) oli eesti jurist.
1923–1927 (lõpetas) õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1939–1940 ja 1941–1944 Viljandi Ringkonnakohtu liige.
1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse.
Tema vend oli Eduard Leetmaa.
Gennadi Tolmatšov
Gennadi Tolmatšov (sündinud 16. detsembril 1952 Narvas) on Eesti ja Nõukogude Liidu poksija ja poksitreener.
Tolmatšov poksis aastatel 1966–1979 Tallinna ja Narva Dünamos. Tema treenerid olid Anatoli Kozlovski ja Vladimir Mazjakin. Kokku pidas ta 233 kohtumist ja võitis neist 218.
Ta tuli II keskkaalus (kuni 75 kg) kahekordseks Eesti NSV meistriks (1973 ja 1974) ja II poolraskekaalus (kuni 81 kg) kolmekordseks Eesti NSV meistriks (1975, 1976 ja 1978).
NSV Liidu meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) võitis ta II koha (1976) ning III koha (1974). Samuti võitis ta NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) esikoha aastatel 1971 ja 1972.
Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) tuli Gennadi Tolmatšov seitsmel korral järjest esikohale (1973–1979).
Neljal korral võistles ta NSV Liidu koondises USA vastu ja võitis kaks oma kohtumist.
Treenerina
Aastast 1979 töötas ta poksitreenerina ning alates 1982. aastast oli ta Eesti NSV koondise vanemtreener.
Ta on Eesti poksikoondise peatreener.
Poljarnõi
thumb|Haldusüksuse Poljarnõi linn asend Murmanski oblastis. Poljarnõi on kinnine linn Venemaal Murmanski oblastis. Linn asub polaarjoone taga Koola poolsaare põhjakaldal, Koola lahe kaldal 33 km kaugusel Murmanskist.
Linn asutati 1896. aastal Aleksandrovski kaubasadamana, 1899 sai linnaõigused (Aleksandrovsk Murmani ääres). 1926 muudeti maa-asulaks Aleksandrovskoje. 1930 nimetati ümber Poljarnojeks, 1939 linnaõigused taastati.
Linnas paikneb Venemaa Põhjalaevastiku sõjamerebaas. Seal hoiustatakse kasutusest kõrvaldatud tuumalaevade tuumareaktoreid.
5. mail 2008 sai linn aunime lahingukuulsuse linn.
Linna haldusala pindala on 358 km². See hõlmab ka Gorjatšie Rutši, Retinskoje ja Belokamenka asulad.
Augustin Krooni
Augustin Krooni (ka August Krooni; 21. detsember 1892 (vkj)/ 2. jaanuar 1893 Sassi küla, Sinalepa vald, Ridala kihelkond, Läänemaa – 3. detsember 1949 Volgolag, Jaroslavli oblast) oli eesti advokaat.
Alghariduse sai ta Mäemõisa õigeusu kihelkonnakoolis Läänemaal. Õppis 1904–1912 Riia Vaimulikus Seminaris (lõpetas selle üldharidusliku kursuse). 1912–1916 õppis ta Varssavi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas (lõpetas).
Pärast Aleksandri sõjakooli lõpetamist Moskvas jaanuaris 1917 teenis allohvitserina Vene sõjaväes Soomes ja sama aasta sügisest peale Eesti Tagavara Jalaväepataljonis Tartus.
Vabadussõja ajal teenis Soomusrongide diviisis. Vahetult enne ja pärast töötas Saaremaa Ühisgümnaasiumis ladina keele ja ajalooõpetajana. 1922–1926 (lõpetas cum laude) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Rotalia liige.
1921–1927 oli ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ajaloo- ja kodanikuteaduse õpetaja, alates 1933 vannutatud advokaat Rakveres. 1942 määrati ta jaoskonnakohtunikuks Narva.
Arreteeriti NKVD poolt 22. veebruaril 1945 Nõmmel, suri Nõukogude vangilaagris 3. detsembril 1949.
Isiklikku
Tema vend oli arst Eugen Krooni.
Ta oli abielus sise- ja lastearsti Natalie Krooniga (sündinud Kutter; 1901–1943).
Kaev
Kaevud võivad suuresti erineda sügavuselt, veemahult ja vee kvaliteedilt. Kaevuvesi sisaldab tavaliselt rohkem mineraale kui pinnavesi ning võib seega vajada töötlemist vee pehmendamiseks.
Kaeve hakati rajama, kui seoses põlluharimise laienemisega liikusid inimesed looduslikest veekogudest kaugemale ja kõrgematele kohtadele.
Eesti vanimad teadaolevad kaevud on pärit 12. sajandist (linnusekaevud). Väga vanad on ka saarte ja Põhja-Eesti sumbkülade keskel asuvad külakaevud.
Bioloogide loend
Siin on loetletud biolooge.
Kaev
Esimesed andmed linnakaevudest pärinevad Tallinnast 30. aprillist 1375 – tänapäeva Rataskaevu tänaval asunud Tallinna rataskaevust, mida sellel ajal nimetati Sternsodi kaevuks. Nimi Sternsodi tulenes alamsaksakeelsest mõistest "stern" 'kalk', kuna kaevu vesi oli lubjarikas ja väga kalk.
19. sajandiks oli kaev juba peaaegu iga talu õuel.
Kaevu liike
pisi|[[Hinni talu kaev on vinnkaev ehk kooguga kaev]] pisi|Lagunenud [[võllkaev Tartumaal]]
Salvkaevud
Kuni viimaste sajanditeni, olid kõik tehislikud kaevud ilma pumpadeta käsitsi kaevatud kaevud, mis erinesid mingil määral formaalsuse poolest, ja nad on endiselt väga tähtsad joogivee allikad mõningates maakohtades asuvates arenevates alades, kus neid kaevatakse ja kasutatakse tänapäevalgi. Nende asendamatus on andnud aluse paljudele kirjandusviidetele nende kohta, nii kirjalikele kui piltlikele, kaasaarvatud kristlikule piibliloole Kristusest, kes kohtab naist Jakobi kaevu juures (John 4:6) ning "Ding Dong Bell" salmike kassist kaevus. Käsitsikaevatud kaevud on süvendid, mis on piisavalt suure läbimõõduga, et mahutada üht või mitut inimest koos labidaga kaevamas põhjaveetasemest sügavamale. Nad võivad olla kindlustatud laotud kividest või tellistest, nii et kindlustis ulatub maapinnast kõrgemale, luues seeläbi maapealse kaevuseina, mis täidab eesmärki vähendada saastumist ning elusolendite kaevu kukkumist. Moodsama meetodi puhul, mida nimetatakse kessoonmeetodiks, kasutatakse armeeritud betooni või eelnevalt valmistatud betoonist kaevurõngaid, mis langetatakse kaevatud süvendisse. Kaevu rajamismeeskond kaevab maasse lõikuva betoonrõnga alt pinnast ära ning kaevusammas vajub aeglaselt põhjaveekihini, ning kaitseb samal ajal kaevajaid kaevu ümbritseva pinnase sissevajumise eest.
Kaevu eest hoolitsemine.
Kaevu peaks puhastama iga 5-6 aasta tagant. Selle aja jooksul tekib kaevu põhja setet mis surub kinni veesooned ning kaevu külgedele orgaanikat, mis rikub vee kvaliteeti.
Aster
pisi|Alpiaster Aster (Aster L.) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Algselt loeti perekonda kuuluvaks ligi 600 Euraasias ja Põhja-Ameerikas levinud liiki, kuid pärast 1990-ndate molekulaarseid uuringuid loetakse Põhja-Ameerika liigid kuuluvaks eraldi perekonda. Perekonda Aster kuulub umbes 180 liiki, millest vaid üks levib väljaspool Euraasiat. Põhja-Ameerika liigid eraldati 10 perekonda.
Astrite tüüpliik on amellaster A. amellus.
Perekonna teaduslik nimi tuleb vanakreeka keelest. ἀστήρ tähendab ses keeles tähte ja see viitab õisiku kujule.
Astrite seas on palju levinud aiataimi, sest nende õied on värvikad ja meeldivad. Tüüpiliselt on õied lillakassinised, lillad, valged, kollased või roosad. Mõnedki astrid on üsna vastupidavad ja neid võib kohata külmas kliimas. Mõned astrid õitsevad kaua ja on sügiseti ühed viimastest õitsevatest lilledest.
Astrirevolutsiooniks nimetatakse 31. oktoobril 1918 toimunud riigipööret, millega sotsialist krahv Mihály Károlyi kehtestas iseenese juhitava Ungari Rahvusnõukogu valitsuse. 16. novembril kuulutati Ungaris välja vabariik. Rahvusnõukogu toetajad, kes kandsid rinnas astreid, hõivasid Budapestis avalikud hooned, kukutasid valitsuse ja mõrvasid endise peaministri István Tisza. Astrirevolutsiooni lõpetas järgmise aasta märtsis toimunud kommunistlik revolutsioon, millega kehtestati Ungari Nõukogude Vabariik.
Pelle Miljoona
thumb Pelle Miljoona (õieti Petri Samuli Tiili; sündinud 10. veebruaril 1955 Haminas) on soome punk- ja rokkmuusik ja kirjanik, üks soome pungi teerajajaid 1970. aastate lõpus.
Pelle on ise enamiku oma lugude autor. Osale algusaegade hittidest (muuhulgas "Moottoritie on kuuma", "Tahdon rakastella sinua" ja "Juokse villi lapsi") on viisi kirjutanud Ari Taskinen.
Pelle Miljoona on kirjutanud ka üheksa romaani, autobiograafia ja kaks luulekogumikku.
Poris asub tema järgi nimetatud tee, Pelle Miljoonan tie.
Hermann Ronneberg
Ronneberg pärines Hildesheimist kodaniku perekonnast. Tema varasema elukäigu kohta pole eriti midagi teada, 1501. aastal on teda mainitud Königsbergis viibivana, kui ta oli teel Liivimaale. Selleks ajaks oli ta juba Saksa ordu liige ning saabus mõni aeg hiljem Liivimaale. 1505. aastal sai temast Liivimaa indulgentsikomisjoni alamkomissar Saksamaal, kelleks ta jäi 1510. aastani. 1506. aastal sai ta endale ka Pöide jutlustajakoha. Tõenäoliselt ta aga Liivimaal toona ei viibinud, sest ta sai 1506. aastal Leipzigist kanoonilise õiguse doktori kraadi.
1508–1509 ja võib-olla ka hiljem oli Ronneberg Volmari jutlustaja, selleks ajaks oli ta ka Liivi ordumeistri Wolter von Plettenbergi sekretär, 1512. aastal sai ta Plettenbergi kantsleriks. Kaks aastat hiljem osales ta Plettenbergi saadikuna (oraatorina) Lateraani kirikukogul, mille ajal paavst nimetas ta enda notariks ja asepfaltskrahviks.
1518. aastal on Ronnebergi mainitud Riia toomhärrana, aasta hiljem sai temast Ruhja jutlustaja ning 1523–1524 oli ta tõenäoliselt Riia toomdekaan. Sellel ametikohal polnud ta aga kuigi kaua, kuna Kuramaa toomkapiitel valis ta kas 1523. aasta lõpus või 1524. aasta alguses uueks Kuramaa piiskopiks, 1524. aasta 3. märtsil kinnitas tema piiskopikoha ka paavst Clemens VII. Selle vastu protesteeris kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, kellega Ronneberg oli juba 1520. aastal vastuollu sattunud ning kes soovis piiskopikohale oma soosikut. Kuid et Albrecht oli paavsti silmis juba suure kahtluse all ning temast sai aasta hiljem luterlasest Preisimaa hertsog, siis ei suutnud ta Ronnebergi ametissekinnitamist takistada. Karl V poolt antavad riigivürsti regaalid sai ta kätte alles 1526. aastal, samaaegselt ordumeister Plettenbergile riigivürsti staatuse andmisega.
Ronneberg jäi ka piiskopina ordu toetajaks. Ta jäi kindlalt truuks ka katoliiklusele ja seetõttu tekkis tal konflikte Riia peapiiskopi koadjuutori ja hilisema peapiiskopi Wilhelm von Hohenzollerniga, kes formaalselt katoliiklaseks jäädes toetas tegelikult protestantlust. Ronnebergi täpne surmaaeg pole teada, viimast korda oli ta kindlasti elus 1539. aasta 9. oktoobril, kuid ta suri enne 17. novembrit.
Joachim II
pisi| Joachim II Hector (13. jaanuar 1505 – 3. jaanuar 1571) oli Brandenburgi kuurvürst aastatel 1535–1571.
Ta oli Joachim I Nestori poeg. Et ta isa oli veendunud katoliiklane, ei astunud tugevate protestantlike sümpaatiatega noorem Joachim tükk aega ametlikult luterliku kiriku liikmeks, ka valitsejaks saamise järel püüdis ta leida kahe usu vahel pigem tasakaalu kui protestantlust selgelt eelistada. 1539. aastal alustas ta järkjärgulist reformatsiooni läbiviimist, kuid alles 1555. aastal, Augsburgi usurahu järel, viis ta Brandenburgis lõplikult läbi poliitilise reformatsiooni ja sai kirikupeaks.
Vaimufilosoofia mõisteid
Filosoofia mõisteid loetleb analüütilise vaimufilosoofia mõisteid, mille kohta Vikipeedias juba on või on kavas kirjutada artikkel.
AMD
Firma ajalugu
pisi|AMD peakontor [[Sunnyvale, California|Sunnyvale'is California osariigis]] pisi|AMD kampus Kanadas, endine ATI Technologiesi peakontor
AMD asutasid 1. mail 1969 Jerry Sanders III, Ed Turney, John Carey, Sven Simonsen ja Jack Gifford. Firma alustas esialgu loogiliste kiipide tootjana ja aastal 1975 hakkas ka tootma RAM-mäluseadmeid. Samal aastal tutvustas firma maailmale pöördprojekteeritud Inteli 8080 mikroprotsessori klooni. Sel ajal tootis ka AMD mikroprotsessorielemente (Am2900, Am29116, Am293xx).
Sel ajal arvati, et maailm liigub uue protsessori tüübi RISC poole, ning AMD lõi just selle jaoks uue AMD 29 protsessori. Muuhulgas hakkas firma tootma ka graafika- ja audioriistvara ning ka EPROM-mälu. 1980. aastate keskel soosis firmat edu modemite AMD 7910 ja AMD 7911, mis hõlmas Belli ja CCITT toone kuni 1200 boodi pooldupleksis või 300/300 täisdupleks. AMD otsustas aga lõpuks teise suuna valida ning otsustas tootma hakata ainult Inteliga kokkusobivaid mikroprotsessoreid ja välkmälusid. AMD muutus Inteli põhikonkurendiks x86 protsessorite ja välkmälude turul.
AMD avalikustas 24. juulil 2006, et omandab firma ATI Technologies Inc. 5,4 miljardi dollari eest, millest 4,3 miljardit dollarit makstakse sularahas ning ülejäänud summa umbes 58 miljoni aktsiaosakuna. Tehing viidi lõpule 2006. aasta oktoobris.
2008. aasta oktoobris teatas AMD pressile, et kavatseb luua uue ühisettevõtte firmaga Advanced Technology Investment Co., mille nimeks saab GlobalFoundries Inc. ja mis hakkab tegelema ainult tootmisega. Tänu sellele on võimalik sellest ajast alates AMD-l keskenduda vaid kiibistike väljatöötamisele.
Protsessorituru ajalugu
pisi|Vana AMD 8080 Processor (AMD AM9080ADC / C8080A), 1977 pisi|AMD D8086
IBM PC ja x86 arhitektuur
1982. aasta veebruaris kirjutasid AMD ja Intel alla lepingule, mis lubas AMD-l ametlikult toota Inteli 8086 ja 8088 protsessoreid. IBM tahtis kasutada Inteli 8088 protsessorit enda IBM PC-s, aga IBM-i tolleaegne poliitika nõudis, et kasutatavaid protsessoreid peab tootma vähemalt kaks eri firmat.
AMD lõi hiljem ka Am286 protsessori sama lepingu alusel, aga Intel tühistas lepingu 1986. aastal ning keeldus AMD-le andmast tehnilisi detaile uue i386 osa juures. AMD vaidlustas Inteli lepingu tühistamise otsuse ning ekspertiisi abil ka võitis. Intel aga vaidlustas selle kohtuotsuse. Järgnes pikk kohtuvaidlus, mis lõppes aastal 1994, mil Lõuna-California Ülemkohus tegi otsuse AMD kasuks. Järgnesid uued vaidlused, mis keskendusid probleemile, kas AMD-l on ametlikult lubatud kasutada Inteli mikrokoodi. Ebakindluse ees oli AMD sunnitud arendama pöördprojektsiooniga uusi koodivariante Inteli enda koodist.
1991. aastal avaldas AMD oma AM386 protsessori, mis oli kloon Inteli enda i386 protsessorist. Vähem kui aastaga müüs firma miljon protsessorit. Hiljem kasutasid ka mitmed suurfirmad ka Am486 protsessorit, mis osutus väga populaarseks. AMD oli hea ja odav alternatiiv Inteli toodetele.
K5, K6, Athlon, Duron, Sempron
1996. aastal ostis AMD protsessorifirma NexGeni, mille tulemusel valmis ka uus protsessor. AMD lubas NexGenil kasutada AMD hooneid, rahastas ning siis jättis firma osa rahule mõneks ajaks, et nad saaksid töötada nende vana Nx686 protsessori kallal, et seda edendada ja paremaks muuta. Tulemuseks oli uus K6 protsessor, mis avalikustati 1997. aastal. Kuigi K6 põhines Socket 7 tehnoloogial, oli ka teisi variante nagu K6+3/450, mis olid kiiremad kui Inteli Pentium II.
K7 olid AMD seitsmenda generatsiooni x86 protsessor, mis avalikustati brändinimega Athlon 23. juunil 1999. Erinevalt AMD varasematest protsessoritest ei saanud seda enam kasutada samadel emaplaatidel kui Inteli protsessoreid. Duroni protsessorid olid uued limiteeritud variandid Athloni protsessorist (256 kB L2-vahemälu asemel 64 kB) mis kasutasid Socket A-d. Sempron avaldati uue odavama Athlon XP variandina, mis lõpuks asendas Duroni protsessoreid.
Athlon 64, Opteron, Phenom
K8-arhitektuur oli väga suur muutus K7-lt, olulisemad muutused oli 64-bitise laienduse lisamine, kiibile paigaldati mälujuht ning võeti kasutusele kõrgkvaliteetne point-to-point ühendus nimega HyperTransport. Esialgu kasutati K8-t Opteroni-nimelise serveri protsessorites, hiljem aga kasutati seda lauaarvutite protsessorintes personaalarvutites ehk PC-des ning nimeks sai sellele Athlon 64.
Jaanuaris 2009 avaldas AMD uue Phenom II nimelise protsessori, mis edendas algset Phenomit sellega, et see oli ehitatud 45 nm sõlmedele. Uue protsessoriga tuli ka uus platvorm Dragon, mis kasutas uus Phenom II protsessorit, ATI R770 graafikaprotsessorit ja 790 GX ja FX kiibistikke. Uuendus parandas märgatavalt töötamisel taktkiirust ja L3-vahemälu. Phenom II oli taas konkurentsivõimeline Inteli Core 2 Quad protsessoritega. Parandati ka Phenomi mälukontroller, mis lubas nüüd kasutada DDR3-mälu. Phenom II kasutab Socket AM3, kuid on tagurpidi ühilduv ka AM2+ Socketiga.
2010. aastal avaldati Thubani-nimeline Phenon II hexa-core ehk kuuetuumaline Phenom II, mis põhineb kuuetuumalisel Opteroni protsessoril Istanbul. See kasutab ka AMD "turbo-core" tehnoloogiat, mis laseb protsessoril automaatselt muuta protsessori tööd kuuelt tuumalt kolmele kiiremale tuumale, juhuks kui on vaja võimsat jõudu.
Fusion, Bobcat, Bulldozer, Llano
Pärast ATI omandamist koostas AMD tegevusprogrammi Fusion, mis paneb kokku arvuti protsessori, graafikaprotsessori ning ja mõned teised algelised kiibid, koos vähemalt ühe 16-kontaktise PCI Expressi ühendusega. See on selleks, et eemaldada arvuti emaplaatidel põhjasilla vajalikkuse. Nimelt võetakse mõned arvutused, mis tavaliselt toimuvad arvuti protsessoris, ja saadetakse need graafikaprotsessorisse, mis suudab teatud arvutusi kiiremini ja tõhusamini sooritada. Sellist protsessoriskeemi nimetatakse AMDs APU-ks (inglise keeles Accelerated Processing unit ehk kiirendatud protsessor). AMD hakkas kasutama uut disainimeetodit M-SPACE ning kaht uut protsessorituuma – Bulldozer ja Bobcat.
Bobcat on AMD x86-protsessor, mis on välja töötatud väikest voolutarvet ja soodsat hinnaklassi jahtivatele klientidele. Esialgne plaan Bobcati kohta avaldati juba 2007. aastal, tootma hakati seda 2011. aasta esimeses kvartalis.
Bulldozer avaldati oktoobris 2011; see on energiasäästlik ja võimas. Bulldozer on ehitatud 32 nm silikoonisolaatori tehnoloogiaga. Bulldozeri protsessoreid on kahe-, nelja- ja kaheksatuumalised ning kuni 8 MB L3-vahemäluga.
Augustis 2011 purustas AMD Bulldozer arvuti protsessori taktkiiruse maailmarekordi kiirusega 8429,4 MHz. Vana rekord oli 8308,9 MHz.
Graafikatooted
Pärast ATI Technologiesi omandamist 2006. aastal hakkas AMD muutma oma tootmisliine. 2010. aastast alates on kõik ATI graafikaprotsessorid turustatud AMD brändinime all.
AMD Quad FX Platvorm
AMD Quad FX platvorm on mõeldud eelkõige arvutientusiastidele. Quad FX on ette nähtud kasutama kahte protsessorit, mis on omavahel ühenduses HyperTransport-süsteemiga. See sarnaneb kahe ktuumaga serveritega, aga AMD sõnul on nende süsteem palju tõhusam. AMD sõnul on see entusiastidele, kes soovivad viia multitegumtöö uuele tasemele, nimetades seda ka "megataskinguks".
Kommertsplatvorm
Esimene kommertsplatvorm pärast ATI omandamist avalikustati 2009. aastal koodnimega Fiorano. See kasutas mitut protsessorit. Loodi ka Catalunya platvorm, aga see ei ole nii tõhus põhjusel, et on ühe protsessoriga, ent siiski neliktuumaga.
AMD x86 protsessoritele virtualiseerimislaiend 64-bitisele x86 arhitektuurile pandi nimeks AMD Virutalization, teisiti nimetatuna AMD-V. Tänapäeval toetavad seda süsteemi kõik AMD protsessorid, mis kasutavad Socket AM2, Socket S1 ja Socket F-i.