cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tehislihas
Dielektriliste ja ioonjuhtivate polümeeride võrdlus
Dielektrilised polümeerid suudavad hoida oma asendit ilma pideva vooluallikata. See omadus muudab dielektrilised polümeerid sobivamaks robootikas. Dielektrilised polümeerid omavad suurt mehaanilise energia tihedust ning töötavad ka õhu käes. Seda tüüpi polümeeride negatiivseks küljeks on kõrge aktiveerimispinge (>10 v/μm).
Ioonjuhtivate polümeeride aktiveerimiseks on vaja vaid 1–2 voldist pinget, kuid nad töötavad ainult vees või niiskes keskkonnas. Olemuselt on nad sobivamad bioloogilisi liigutusi imiteerivatesse seadmetesse.
EAP kasutusalad
EAP materjalide valmistamisprotsess võimaldab neid luua erineva kujuga ning see muudab nad väga mitmekülgseteks materjalideks. Üks võimalikke kasutusalasid on mikro-elektromehaanilistes süsteemides juhitavate aktuaatoritena. Kõige perspektiivikam ja praktilisem uurimissuund on tehislihaste väljatöötamine. Selle põhjuseks on EAPde võime matkida bioloogiliste lihaste tööd, olles samal ajal tugevad, vastupidavad ja vibratsiooni summutavad.
EAP materjale kasutades saab luua väikeseid pumpasid, mida saab kasutada näiteks ravimite doseerimiseks, mikrovedelik-seadmetes või muudes laiatarberakendustes. Selliste pumpade eeliseks oleks väike voolutarve, mis võimaldaks kasutada patarei- või akutoidet, madal müratase, suur süsteemi tootlikkus ning äärmiselt täpne läbilaskekontroll.
Nende materjalide elektroaktiivsete omaduste tõttu loodetakse neist luua bioloogilisi olendeid imiteerivaid roboteid, rõhuandureid, ning süsteeme akustika valdkonnas. Siiani on elektroaktiivseid polümeere humanoidrobotites kasutatud vaid kergemate ülesannete täitjatena, näiteks näo- või käelihastena.
Tulevikusuunad
Elektroaktiivsete polümeere on uuritud alles suhteliselt lühikest aega ning selle tõttu esineb antud tehnoloogias veel probleeme, millele pole lahendust leitud. EAP täiturite jõudlust ja pikaajalist stabiilsust tuleks parandada hermeetilise pinna loomisega. See lõpetaks vee eraldumise EAPst ning vähendaks keskkonnast tulenevate positiivsete ioonide vastumõju kui EAP töötab vee all. Kõrgetel pingetel töötavate EAPde jaoks oleks tarvis leida kuumusekindlaid EAP materjale, kuna kõrgetel pingetel töötamisel eralduv soojus lõhub EAP sisemist struktuuri. Samuti oleks tarvis arendada EAPsid eri paigutustes (kiud ja kiukimbud), mis avardaks lihase liigutamisvõimalusi.
Kelder (ansambel)
Kelder on Eesti ansambel.
Roosa metsandik
Roosa metsandik on metsandik Võrumaa metskonnas. Roosa metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Rõuge ja Võru valla riigimetsi.
Puidusüü
Puidusüü (rahvakeeles ka puusüü) on puidukiud, mis moodustub puu kasvamisel.
Puidusüü välimus ja suund on puidu olulised omadused. Töötlemisel ja käsitsemisel eristatakse pikikiudu, ristikiudu ja otskiudu suund. Kiu suuna arvestamine on puittoodete ja detailide valmistamisel väga oluline. Näiteks liimimisel on tulemus kõige vastupidavam pikikiu puhul.
Poomkant
Poomkant on puitmaterjali kandile jäänud maha saagimata tüvepind (puukoor).
Kingda Ka
pisi|Kingda Ka Kingda Ka on Ameerika mägede tüüpi atraktsioon Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis Jacksoni linnas Six Flags Great Adventure teemapargis.
See on maailma kõrgeim ja kiiruselt teine seda tüüpi atraktsioon maailmas. Atraktsiooni kõrgus on 139 meetrit ja sõidu ajal saavutavad vagunid kiiruseks 206 km/h, mis tähendab, et sõitjad saavad 1,67 G suuruse ülekoormuse. Kogu trassi pikkus on 950 m ja see läbitakse 28 sekundiga. Kingda Kal in võimalik teenindada 1400 inimest tunnis. Atraktsioon avati 2005. aastal.
Vagunid
pisi|Kingda Ka vagunid Kingda Ka atraktsiooni teenindab mootor, mille võimsus on 20 800 hobujõudu. Kingda Kas on kasutusel neli "rongi", mis kõik koosnevad viiest vagunist. Igas sõidukis on kohti 18 inimesele, kuid tulevikus plaanitakse kohtade arvu kahe võrra suurendada. Kasutusel on kaks paralleelset rada, mõlemal kaks rongi. Sõitma tohivad minna inimesed, kes on pikemad kui 137 cm.
Nimi
Kingda Ka on nimetatud Bengali tiigri järgi, kes elab Six Flags Great Adventure teemapargi loomaaias.
Sambor I
thumb|Sambor I, 18. sajandi kujutis
Sambor I, princeps Pomoranorum (kašuubi Sambór I; umbes 1150 – umbes 1207) oli Pomereelia valitseja 1180. aastast kuni oma surmani.
Ta oli hertsog Sobiesław I vanem poeg ja tema järgi nimetatud Samboriidide dünastia varane võsu. Wincenty Kadłubeki Chronica seu originale regum et principum Poloniae järgi oli Sambor I ajavahemikus 1177–1180 Poola ülemhertsogi Kazimierz II Sprawiedliwy poolt tunnistatud Pomereelia hertsog ja oma isa järglane. Ta resideeris Gdańskis, kus ta julgustas saksa asunike sisserännet Ostsiedlungi käigus ja asutas 1190. aasta paiku Püha Nikolause kiriku. Teda mainitakse 1186. aasta aktis ka kui tsistertslaste ordu Oliwa kloostri rajajat, mis oli Kołbaczi kloostri filiaal.
Sambor abiellus ja tal oli kaks poega, kes surid noorelt. Oliwa kloostri 14. sajandi nekroloog märgib tema surma ajaks 7. veebruari 1207, kuid tõenäoliselt suri Sambor ülemhertsog Władysław III Laskonogi (1202–1206) valitsemisajal. Tema järglane oli tema noorem vend Mestwin I.
Kehtna Kutsehariduskeskus
thumb|Kehtna Kutsehariduskeskuse peahoone märtsis 2011 Kehtna Kutsehariduskeskus on kutsekool Kehtnas Rapla maakonnas. See on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus.
Ametialast haridust saab Kehtnas omandada 1925. aastast, kui asutati Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool. Kehtna Sovhoostehnikum oli kunstliku seemenduse jaam ja tehnikumi õppemajand. Alates 2000. aasta jaanuarist kandis kool nimetust Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakool ning 2016. aastast Kehtna Kutsehariduskeskus.
Erialad
pisi|Vaade koolihoonele Kehtna KHK-s toimub õpe järgnevates õppekavarühmades:
Kehtna Kutsehariduskeskuses õpetatakse ainukesena Eestis veoauto-, bussi- ja liikurmasinatehnikuid, geodeete, maamõõdutehnikuid, maaparandajaid, vesiehitajaid ning süsteemiadministraatoreid. Sügisest 2015 alustati õpet kaevandamise õppekavarühmas. Koolil on kutseeksamikeskuse õigused ehitus-, IKT-, tehnika- ja toitlustusvaldkonnas.
Nimed
pisi|Kutsehariduskeskuse raamatukogu
1969. aasta Toronto laulupidu
1969. aasta Toronto (juubeli)laulupidu oli mais 1969 Kanadas Torontos toimunud Kanada eestlaste ja USA eestlaste ühine laulupidu. Peo peakorraldaja oli Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas. Peo üldjuht oli Roman Toi.
Tapa Jakobi kogudus
pisi|Tapa Jakobi kirik Tapa Jakobi kogudus on EELK Järva praostkonna kogudus Tapal, mis kasutab Tapa Jakobi kirikut.
Koguduse õpetaja on Valdo Reimann, organist on Evely Traublum-Rambi ning juhatuse esimees on Evely Traublum-Rambi.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.00 Tapa Jakobi kirikus.
Võru metsandik
Võru metsandik on metsandik Võrumaa metskonnas. Võru metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Antsla, Rõuge ja Võru valla riigimetsi.
Tapa Jakobi kogudus
Ajalugu
Tapa iseseisev luteriusu kogudus moodustati 1921. aastal, enne seda kuulusid Tapa (tollal alevi) luteriusulised Järva praostkonna Ambla Maarja kogudusse.
Michael McCullagh
Michael McCullagh (21. juuni 1922 – 30. märts 2001; London, Suurbritannia) oli Iirimaa poksija.
McCullagh võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Tapipesa
Tapipesa on puidu sisse uuristatud läbiv või mitteläbiv (umbne, "pime") pesa vastava suurusega tapikeele mahutamiseks. Kasutatakse puitühenduste tugevamaks sidumiseks.
Aafrika kuninganna
"Aafrika kuninganna" ("The African Queen") on John Hustoni lavastatud film 1951. aastast.
Peaosades on Humphrey Bogart, kes sai selle osatäitmise eest parima meespeaosatäitja Oscari, ja Katharine Hepburn.
Edru Kaanjärv
Kaanjärv (ka Edru Kaanjärv) on looduslik järv Lääne-Virumaal Edru külas.
Arbi tänav
Tänav algab Tamme puiesteelt, kulgeb loodesse ja lõpeb Elva tänaval.
Edru Kaanjärv
Registrikood: VEE2050900.
Arbi tänav
Tänava pikkus on umbes 130 meetrit.
Edru Kaanjärv
See õõtsikkaldaga järveke on Endla soostiku põhjapoolseim järv.
Muistendid
Legendi järgi tekitanud järve taevast kukkunud pomm ja see olevat nii sügav, et kõik Edru küla köied otsakuti seotuna tema põhja ei ulatu. Teise legendi järgi tekitanud järve Kalevipoja käest mahakukkunud kivi.
Las Meninas
„Las Meninas“ ehk „Õuedaamid“ on Hispaania ühe tuntuima maalikunstniku Diego Rodríguez de Silva y Velázqueze (1599 Sevilla – 6. august 1660 Madrid) 1656. aastal loodud grupiportree. Maalil on kujutatud Hispaania kuninga Felipe IV perekonda ja seda peetakse üheks omapärasemaks õukonnaportreeks, mis iganes maalitud.
Kõik isikud peale ühe (ihukaitsja paremal taga) on nimeliselt määratletavad.
Kuninga õuekunstnik Velázquez seisab keskselt oma molberti ees vasakul, olles oskuslikult vahetanud ära traditsioonilise kunstniku ja modelli suhte. Kuninga ja kuninganna toob Velázquez pildile hoopis tagaseinas oleva peegli abil. Siit võib järeldada, et kuningapaar seisab kunstniku ees – samas ruumis kus vaatajagi. Esiplaanil on keskel infanta Margarita Teresa ja lisaks kammerneitsid, nunn, kääbused ja koer. Ruumist lahkumas on kuninga kammerhärra. Kompositsioon on hoolikalt läbi mõeldud, see koosneb eri figuuridest ja figuurigruppidest, mis üksteist hästi tasakaalustavad. Kunstnik on tabanud selle stseeni peaaegu nii, nagu oleks tegemist fotoga. Maali keskpunkt on infanta oma kuningliku hoiakuga, jäädes paremalt ruumi tulvavasse valgusesse, mis teisi vaid riivab. Maalilt tundub, et esiplaanil olevad isikud valmistuvad poseerimiseks portree tarvis. Kuid kunstnik ei saa gruppi maalida sellest kohast, kus ta seisab, sest grupp on küljega. Samas on näha, et Velázquez on sammu molberti juurest tagasi astunud ning hindab tulemust. Seega võib järeldada, et ta kasutab teist peeglit, millesse ta ise, infante, õukondlased ja kääbused vaatavad. Molbertil olevat maali tõepärasust saavad eelkõige hinnata tema, peegli kaudu kuningas ja kuninganna ning tagaplaanil olev kammerhärra, kes on ennast pööranud. See ei ole lihtsalt kuningliku paari pilt, vaid pilt sellest, mida näevad kuningas ja kuninganna kui neid maalitakse.
Maali on uuesti tõlgendanud mitmed kunstnikud, nende hulgas Francisco Goya ja Salvador Dali. Pablo Picasso oli maalist vaimustatud ning maalis sellest 1957. aastal umbes 40 versiooni.
Han-Tengri
Han-Tengri on püramiidikujulise tipuga mägi Tian Shanis Tengri-Tagi ahelikus Kasahstani, Kõrgõzstani ja Hiina piiril.
Mäe kõrgus koos liustikuga on 7010 meetrit ja ilma liustikuta 6995 meetrit.
Han-Tengri on Džengiši (endine Pobeda; 7439 m) järel kõrguselt teine mäetipp Tian Shanis. Ta on Kasahstani kõrgeim tipp ning Kõrgõzstanis kõrguselt kolmas pärast Džengiši ja Lenini mäetippu (7134 m).
Han-Tengri on maailma põhjapoolseim üle 7000 meetri ulatuv mäetipp. Tal on teistest sarnastest mägedest lühem vallutamiseks sobiv hooaeg, karmim ilmastik ja hõredam õhk.
1987. aasta ekspeditsioonis oli kolm eestlast
1987. aastal korraldati ametiühingute üleliiduline alpinistide ekspeditsioon Han-Tengrile. Ekspeditsioonist osavõtu põhitingimuseks oli varem kahe seitsmetuhandese tipputõusu kogemuse olemasolu. Kandidaate kogunes 86, kellest alles jäeti 46, nende seas Kalev Muru, Jaan Künnap ja Alfred Lõhmus (kõigil kolmel vähemalt viis tipputõusu varasemast perioodist).
Ekspeditsioon startis 15. juulil Prževalskist. Kui sekeldused piirilubadega lõpuks olid klaaritud (osavõtjad olid Nõukogude Liidu 40 erinevast linnast), oodati kaks nädalat kopterit, et lennata Lõuna-Engiltšeki liustikule. Baaslaager rajati otse Pobeda tipu vastas Lõuna-Engiltšeki liustiku paremale kaldamoreenile 4000 m kõrgusele. Pärast aklimatiseerumistõuse ja väliööbimist 5200 m kõrgusel enda kaevatud lumekoopas, jõudsid kõik ülespürgijad ka tipus ära käia.
Kalev Muru ja Jaan Künnap jõudsid tippu lumesajus ja halva nähtavuse juures 8. augustil kella nelja paiku pärast lõunat. Sellesama lumesaju tõttu jõudsid nad tipust tagasi 6400 m kõrgusel asuvasse vahelaagrisse alles pool üks öösel. Alfred Lõhmus, kes oli sattunud teise tõusurühma, jõudis tippu ilusa ilmaga 10. augustil ja sai tipust üles võtta ilusad kaadrid.
2004. aasta maavärinast põhjustatud laviin
5. augustil 2004 toimus Han-Tengril maavärina tagajärjel jää- ja lumelaviin. Laviin vallandus Tšapajevi nõlvalt 6000 meetri kõrguselt ja tabas 4700 meetri kõrgusel mägironijaid. Kokku 11 Tšehhi, Ukraina ja Venemaa alpinisti hukkus.
Laviin puhkes varahommikul kell 4.30, mil mäge oli vallutamas umbes 50 alpinisti. Sel ajal oli mäel ka 10-liikmeline Eesti ekspeditsioon Jaan Künnapi juhtimisel. Eesti ekspeditsiooni liikmed jäid laviini alumisse ossa, kuid pääsesid õnnelikult ja organiseerisid laviinijäänute päästmistöid. Nad päästsid tšehhi ja vene alpinisti elu ning aitasid päästetööle tõhusalt kaasa. Eesti grupis kaasa teinud alpinistist arst Boriss Slepikovski andis päästetuile kohapeal vajalikku esmaabi.
Jaan Künnap kommenteeris ETV saates "Aktuaalne kaamera", et "eestlased pääsesid laviinist napilt. Kümme minutit siia-sinna". Eesti grupis olid peale Künnapi ja Slepikovski Alar Sikk, Kristjan-Erik Suurväli, Priit Joosu, Priit Simson ja veel neli alpinisti. Et päästeteenistuse hinnangul oli mäe lõunakülg endiselt väga laviiniohtlik, loobusid eestlased 5. augustil tipu vallutamise üritustest ja naasid baaslaagrisse. Seekord jäi saavutatud tõusukõrguseks Han-Tengri mäel 6000 m.
Eesti alpinistide tipputõusud
pisi|Läti alpinist [[Pēteris Kūlis 1987. aastal Han-Tengri nõlval. Jaan Künnapi foto.]] Põhiallikas:
Tähe tänav (Tallinn)
Tähe tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis. Tähe tänav algab Raudtee tänavalt ja lõpeb Hiiu tänavaga ristumisel. Tähe tänav on ligikaudu 1400 m pikkune.
Loodtimut
Taim kasvab loodudel, kuivadel niitudel, klibul. Taim on Lääne- ja Põhja-Eestis tavaline, mujal Eestis aga haruldane.
Messier 101
Messier 101 (ka M101 ja NGC 5457) on spiraalgalaktika, mis asub Suure Vankri tähtkujus.
Galaktika avastas 27. märtsil 1781 Prantsuse astronoom Pierre Méchain ning see on üks viimaseid Messier' kataloogi lisatud objekte. 1851. aastal avastas William Parsons galaktikal spiraalse struktuuri ja see on üks esimesi galaktikaid, millel on tuvastatud spiraalne struktuur.
KOP (ansambel)
KOP (Kõik Omad Poisid) oli Eesti ansambel. Ansambel tegutses Tabivere Kultuurimajas. Hiljem kuulus ka Otsa-nimelise Muusikakooli, Mustamäe Mängude Maja ning lõpupäevil Jõgeva Kultuurimaja alla.
KOP-i eelkäija oli ansambel Wicing, milles tegid kaasa hilisemad Eesti muusika suurkujud nagu Alo Mattiisen (klahvpillid) ja Raul Vaigla (basskitarr).
Üsna varsti pärast seda, kui Mattiisen 1981. aasta lõpus In Spesse ja Vaigla Radarisse lahkus, ning nende asemel tulid Wicing-isse Aivar Mihkelsoni (kitarr), Margus Miti (löökriistad) ja Tiit Kuusiku (solist) kõrvale mängima Jaan Rässa ja Ain Salujärv, kerkis üles nimevahetuse küsimus. Õigupoolest polnud senise nimega rahul olnud juba eelmine koosseis. Uue nime — KOP — pakkus välja Jaan Rässa. Ansambli liikmete tõlgenduses tähendas see „Kõik Omad Poisid”.
Pärast Ain Salujärve ansamblist lahkumist kutsuti bassi mängima Jõgeva noor talent Kalle Tetsmann. Margus Miti lahkumise järel ühines KOPiga Kalle vend Indrek. Selleks ajaks olid mõlemad Tallinna Georg Otsa nimelise Muusikakooli õpilased. Jaan Rässa lahkudes kutsusid vennad Tetsmannid klahve mängima algul Kristjan Tralla ja seejärel ka Roland Randi. Rolandist saigi bändi pikaajaline klahvimees ja üks loomingulisi juhte.
Solist Tiit Kuusiku õlul olid aga juba Wicingi ajast peale ansambli finants- ja kõiksugu organisatoorsed mured. Helitehnikuna tegutses KOPi juures peaaegu kogu selle eksisteerimisaja Rein Reimets.
1984.-1986. a tegutseti peaaegu muutumatus koosseisus, vahetusid vaid solistid. Vahepeal oli bändiga liitunud ka Ülari Kirsipuu, kes mängis saksofoni, flööti ja klahvpille ning laulis. Sel perioodil esines ansambel edukalt festivalidel Tartu Sügis, Haapsalu Kevad ja Tartu levimuusikapäevadel. Festivalidel astuti üles enamasti instrumentaalkavadega. Et pidudel tuli esitada siiski enamasti tantsumuusikat, värvati solistideks veel Jüri Homenja, Sergo Kasemets, Ivar Riigov, Juhan Algus, Felix Herman, Lana Tarik, Üllar Jörberg ja Pearu Paulus.
Pearu oli bändi solistiks ka ansambli lõpupäevil, mil tegutseti Jõgeva kultuurimaja tiiva all. Vahepealsetel aastatel oli KOP olnud Otsa-nimelise Muusikakooli ja Mustamäe Mängude Maja bänd. Proove tehti siis Tallinnas. Viimases koosseisus olid tegevad Mart Jürisalu (klahvpillid, looming), Taago Daniel (bass), Virgo Veldi (saksofon), Margus Lillemägi (trummid), Pearu Paulus (laul), Aivar Mihkelson (kitarr) ja lõpus taas Margus Mitt (trummid).
Invaliidide Kodu
Invaliidide Kodu (prantsuse keeles Hôtel des Invalides) on ehitismälestis Pariisis.
Teenekate armeeveteranide ja sõjainvaliidide hooldamiseks mõeldud hoonekompleksi ehitamist alustati Prantsuse kuninga Louis XIV käsul 1670. aastal. Arhitektide Libéral Bruanti ja Jules Hardouin-Mansarti projekteeritud hoonekompleks on Prantsuse klassitsistliku arhitektuuri tähelepanuväärne näide.
Tänapäeval asuvad Invaliidide Kodu hoonekompleksis lisaks invaliidide kodule kirik, mitu muuseumi, sõjaväelaste nekropol, samuti Invaliidide Kodu kuberneri (Gouverneur des Invalides) ja Pariisi sõjakuberneri residentsid.
Invaliidide kirik
Invaliidide kirik on kuppelehitis, mille kõrgus on 107 meetrit.
KOP (ansambel)
Kodupublik hindas KOPi siiski enam tantsubändina. Kui KOP Tabivere restoranis mängis, oli ruumipuudusel ukse taha jäänuid mõnikord rohkemgi kui sissepääsenuid.
Invaliidide Kodu
Sõjaväelaste panteon
Sõjaväelaste nekropoli (panteoni) krüptis on maetud hulk prantsuse suurmehi, teiste seas: 220px|pisi|tühi|[[Napoleon I sarkofaag Invaliidide Kodu krüptis]]
KOP (ansambel)
KOP oli heaks kasvulavaks paljudele nõutud pillimeestele tänasel kireval muusikaareenil.
Tõstmine 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|100px|Olümpiarõngad right|100px|Tõstmine thumb|right|200px|ExCel Exhibition Centre Tõstmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuini 8. augustini. Tõstmise võistlustel jagati välja 15 komplekti medaleid. Meestel oli kavas 8 kaalukategooriat ja naistel 7 kaalukategooriat. Võistlused peeti ExCel Exhibition Centres.
Kuni 56 kg
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: Maailmarekord: 305 kg Halil Mutlu, (16. september 2000, Sydney) Olümpiarekord: 305 kg Halil Mutlu, (16. september 2000, Sydney) Olümpiavõitja 2008: 292 kg Long Qingquan, (10. august 2008, Peking) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kristjan (ansambel)
Kristjan on Eesti ansambel. Ansambel tegutses 1977-1985. 2018 tuli ansambel uuesti kokku.
Meistriliiga aasta ilusaim värav
Meistriliiga aasta ilusaim värav on iga-aastane auhind, mis antakse mängijale, kes lõi Meistriliiga aasta ilusaima värava. Seda valitakse alates 2013. aastast.
Remu Aaltonen
pisi|Remu Aaltonen Remu Aaltonen (õieti Henry Olavi Aaltonen; sündinud 10. jaanuaril 1948 Helsingis) on soome löökpillimängija ning laulja, üks ansambli Hurriganes asutajatest.
Lõikesagedus
Lõikesagedus, tähis fc, on sagedus, mille puhul lineaarse sagedusest sõltuva objekti (näiteks elektroonikalülituse või -komponendi) väljundsignaali võimsus on vähenenud pooleni (kahekordselt) signaali maksimaalsest väärtusest (eeldusel, et sisendsignaali amplituud on sagedusest sõltumatult konstantne).
Võimsuse kahekordsele vähenemisele vastab objekti ülekandeteguri vähenemine pinge järgi tasemeni ehk logaritmilistes ühikutes ümardatult –3 detsibelli  (täpsemalt ).
Avaliku omandi manifest
pisi|[[Rahvusraamatukogu direktor Janne Andresoo allkirjastamas avaliku omandi manifesti 19. oktoobril 2017, järge ootab Tallinna Ülikooli raamatukogu direktor Andres Kollist]] pisi|Muinsusmaitseameti direkor [[Siim Raie allkirjastamas avaliku omandi manifesti]] Avaliku omandi manifest on 2010. aastal Euroopa Komisjoni Communia projekti raames loodud manifest, mille eesmärgiks on säilitada, tugevdada ning mõtestada avaliku omandi kui "elutähtsa ressursi olemust ja rolli" tänapäeval ning mis visandab "avaliku omandi terviklikkuse tagamiseks vajalikud põhimõtted ja juhtnöörid".
Manifesti on allkirjastanud paljud digiõiguste organisatsioonid üle maailma ning tuhanded erasisikud. Manifest tõlgiti eesti keelde 2017. aastal Wikimedia Eesti eestvedamisel.
Eestis on manifesti allkirjastanud Eesti Rahvusraamatukogu, Wikimedia Eesti, Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing, Eesti Fotopärand, Open Knowledge Estonia, Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsium, Digitaalhumanitaaria Selts, Internet Society Estonia, Eesti Loodusmuuseum, Tartu Ülikooli Raamatukogu, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Keele Instituut, Muinsuskaitseamet, Tartu Kunstnike Liit ja Tartu Kunstimuuseum.
Ulve
Ulve on naisenimi.
2022. aasta alguse seisuga oli Ulve Eestis esinemissageduselt 841. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Ulve 87 naisel. Ulve oli keskmiselt 65 aasta vanune (mediaanvanus oli 64). Kõige populaarsem oli eesnimi Ulve vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,02.
Hallrästas
Hallrästas (Turdus pilaris) on linnuliik rästaslaste sugukonnast rästa perekonnast.
Levila
Hallrästas pesitseb Põhja-Euroopas ja Siberis kuni Leenani. Talvitub Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Väike-Aasias. Samas headel pihlaka-aastatel jääb osa hallrästaid isegi Soome talvituma. Euroopa (ilma Venemaata) hallrästa populatsiooni moodustab 5–8 miljonit isendit. Eestis on hallrästas üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 100 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 1000 – 100 000 isendile.
Välimus ja toitumine
Täiskasvanud linnu pikkus on 25–28,5 cm, tiiva pikkus 14–15 cm, tiibade siruulatus ca 43 cm ja kaal ca 100 g.
Hallrästa pea ja kaela ülapool on terashallid. Peas on mustad tähnid. Selg ja õlad on tumekastanpruunid, tiivad ja saba mustjaspruunid. Alakael, pugu ja rind on rusked mustade pikilaikudega. Kõhualuse keskosa on valge, päranipuala valge. Noorlinnud on kirjud: keha ülapool on pruunikas, seljal heledate triipudega, alapool on ookrivärvi ja tumedate laikudega.
Hallrästas sööb väheliikuvaid maismaaputukaid ja nende vastseid, hulkjalgseid, vihmausse, väikesi limuseid ja ämblikke. Suve lõpul ja sügisel läheb ta peaaegu täielikult üle taimetoidule, süües eriti pihlaka- ja muid marju, põhjustades suuri kahjusid marjakasvandustes. Marjade söömisega soodustab ta mitme puu (kadakas, lodjapuu, pihlakas, viirpuu) levimist.
Pesitsemine
Hallrästas saabub enamikus levilas pesitsuspaika aprilli keskel.
Hallrästas pesitseb kolooniatena. Sageli rajab koloonia 2–3 pesa ühe puu otsa, aga kokku on koloonias 10–30 paari, vahel rohkemgi.
Kui linde ei häirita, on pesad 1–4 m kõrgusel maapinnast, metsas ehitatakse pesad kõrgemale, 7–10 m kõrgusele ja isegi kõrgemale.
Pesa on suur poolkerajas ehitis, mis koosneb kõrreliste mullustest lehtedest, juurtest ja taimevartest. Pesa tugevdatakse saviga. Seestpoolt on ta vooderdatud saviga segatud samblatükikestega ja kuivade kõrrekestega. Pesa ehitamiseks kulub rästapaaril 4–5 päeva.
Emaslind haub 12 päeva. Sama kaua viibivad pojad pesas. Sel ajal isaslind kaitseb pesa: tungib ründajale valju kädinaga kallale ja pasandab tema peale. Sellest on tulnud rahvapärane nimetus "paskrästas". Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pesast lahkudes ei ole pojad veel iseseisvad, vaid vanemad peavad neid veel kaua õpetama.
Hallrästa rinnaliha peetakse suureks delikatessiks.
Emil Sperlingk
Ta alustas tööd vanglate alal Tartu vangla kantseleiametnikuna, hiljem vanglaülema abina. Oli Riias keskvangla ülema abi, hiljem Viljandi ja Võru vangla ülem. 1915. aastal määrati ta Tartu vangla ülemaks, oli selles ametis kuni Saksa okupatsioonini. Pärast okupatsiooni oli taas Tartu vangla ülem ja vangimajade inspektori kohusetäitja.
1923. aastal määrati ta Keskvangla ülemaks. Pärast 11. novembril 1934 toimunud Artur Sirgu põgenemist saadeti ta erru, ametlikult "tervislikkudel põhjustel".
Eesti personaalsed omavalitsused
Eesti personaalsed omavalitsused olid 1930. aastail tegutsenud personaalse omavalitsuse õigustega avalik-õiguslikud isikud.
Malmö tänav
Malmö tänav on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas. pisi|Malmö tänav 2023. aasta juulis Tänav algab Vee tänavalt ja lõppeb Ringi tänaval. Tänav ristub veel Munga, Nikolai, Pühavaimu, Hospidali ja Hommiku tänavaga.
Nimi
Malmö tänav (ajalooliselt saksa keeles Malmöstraße) on saanud nime Rootsi linna Malmö kaupmeeste järgi, kes 17. sajandil siin elasid. Nõukogude ajal kandis tänav nime Malmi. 1989. aastal taastati tänava esialgne nimi – Malmö.
182 eKr
182. aasta eKr oli 182. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DLXXII (572).
Tihi
Tihid bridžis
Roberibridžis mängitakse neli kaarti laua keskele kokku, misjärel võtab tihi võitja (omanik) võidetud tihi enda ette. Turniiribridžis jätab iga mängija kaardi enese ette (säilitades niiviisi algset, käes olnud 13-kaardilist komplekti). Tihisse mängitud kaart paigutatakse enda suhtes pikisuunaliselt, kui tihi omanikuks märgitakse oma paar, ning ristsuunaliselt, kui tihi võttis vastaspaar.
Turniiribridžis saab väljamängiv pool punkte tihide eest sel juhul, kui võetakse vähemalt pakkumisfaasis lubatud arv tihisid. Vastasel korral saab punkte kaitsev vastaspaar.
Bridži tihide punktiarvestus
Tihide punktiväärtus erineb, sõltudes lepingu mastist, tsoonsusest, kontreerimisest, rekontreerimisest. Samuti arvestatakse punkte erinevalt üle- ning alttihide eest.
Lepingu võitmisel saab punkte alates seitsmendast tihist, mis vastab pakkumise esimesele kõrgusele. Kontreeritud lepingus tihi väärtus kahekordistub ja rekontreeritud lepingus neljakordistub.
Punktitabelid
Ületihide puhul on punktitabel järgmine: Alttihide eest saavad punkte ainult kaitsjad, mitte väljamängiv pool. Alttihide väärtus on erinev, sõltudes sellest mitmenda alttihiga on tegemist.
Alttihide puhul on punktitabel järgmine:
Tihide võtmise strateegiad
Paljud tihivõtmise strateegiaga kaardimängud on reeglistatud nii, et mängija või paar, kes võtab rohkem tihisid, on võitja. Tihide äraandmise põhimõttega mänge leidub siiski samuti. Enamuses kaardimängudes näitab esimesena tihisse mängitud kaart, millist masti tuleb sellesse tihisse mängida järgmistel mängijatel. Tihide võtmine sõltub paljuski kättejagatud kaartide tugevusest, kuid mängija oskustele vastavalt on tihide hulka võimalik varieerida. Enamuses mängudes mängitakse tihid päripäeva ning sellest tulenevalt on viimasena tihisse mängijal valik, kas kõrge või madala kaardi mängimiseks.
Tihide võtmiseks on võimalused kõrgete kaartidega (sõltuvalt mängust võib kaartide tugevusjärjekord olla erinev). Kui mängus tehakse trump, siis kuulutatakse kõik trumbimasti kaardid kõrgemaks ülejäänud mastide mistahes kaartidest. Lisatihisid on võimalik juurde saada ka põhimõttel, et otsuseid, milline kaart mängida või milline alles jätta, tehakse kordamööda ning järjekorras. Bridžis nimetatakse selliseid mänguvõtteid lõikamiseks ja sundimiseks. Sel juhul on tihisse hilisemal mängijal võimalus otsustada, milline kaart mängida, sõltuvalt vastase eelnevalt mängitud kaardist. Lisaks saab tihisid juurde võita mastides, milles mängijal on rohkem kaarte kui vastastel, nn pikkustihid.
GRB 080319B
GRB 080319B oli gammasähvatus (GRB), mille avastas NASA satelliit Swift 19. märtsil 2008 kell 06:12 UTC. Sähvatuse järelhelenduse heleduseks mõõdeti 5,8 tähesuurust ja see oli palja silmaga nähtav umbes kolmkümmend sekundit.
Gammasähvatuse järelhelendus oli samuti 2,5 miljonit korda heledam kui kirkaim seni vaadeldud supernoova SN 2005ap.
Samal päeval avastasid teadlased veel kolm gammasähvatust, millest üks toimus samuti Karjase tähtkujus. Samuti suri samal päeval kuulus Briti ulmekirjanik Arthur C. Clarke.
Keila laulupidu
Esimene pidu toimus 1885. Sellel peol osales 19 koori ja koore juhatas Konstantin Türnpu.
Munga tänav (Pärnu)
Munga tänav on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas.
Tänav algab Pikalt tänavalt ja lõppeb Rüütli tänaval. Tänav ristub veel Malmö ja Uue tänavaga. Tänav külgneb ka Lastepargiga.
Tänav on ligikaudu 150 m pikkune.
Nimi
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli Mönchgasse (eestikeeles Munga allee). 1940. aastal nimetati tänav A. Andreeseni tänavaks. Saksa okupatsiooni ajal anti tänavale Lastepargi nimi. 1989. aastal taastati tänava esialgne nimi – Munga.
BMD-3
BMD-3 (vene БМД-3, боевая машина десанта) on Venemaal valmistatud dessandi lahingumasin.
Aastatel 1985–1997 toodeti 143 BMD-3 lahingumasinat.
Lisaks Venemaale kasutatakse neid ka Hiinas ja Angolas.
Lüsosüümid
pisi|Lüsosüümi kristallid vaadatuna Nikon SMZ800 mikroskoobist läbi lineaarselt polariseeriva filtri. Polariseeriv filter annab lihtsa võimaluse eristada valgu kristalli soolakristallist, kuna valgu kristall on valguse suhtes enamikul juhtudel anisotroopne, soolakristallid tihti mitte Lüsosüüm ehk muramidaas ehk N-atsetüülmuramiidglükaanhüdrolaas on bakterite rakuseina lüüsiv ensüüm. Lüsosüüme leidub peaaegu kõigis kõrgemates eluslooduse taksonites (nt lindudes, imetajates, taimedes, putukates) ja mõnedes viirustes (täpsemalt bakteriofaagides) ning selle bioloogiline funktsioon on organismi kaitse bakteriaalsete nakkuste eest. Inimesel esineb lüsosüümi rinnapiimas, põrnas, kopsus, neerudes, valgetes verelibledes, süljes ja pisarates ning selle sünteesi kodeerib 12. kromosoomis paiknev geen LYZ. Lüsosüümi kasutatakse toidu- ja ravimitööstuses.
Avastamine
Kuigi kana munavalges olevat lüsosüümi kirjeldas esimesena Pjotr Laštšenko aastal 1909, peetakse selle avastajaks Alexander Flemingut, kes täheldas 1921. aastal, et nasaalne lima pärsib kultiveeritud bakterite kasvu. Täpsema uurimise järel ilmnes, et seda põhjustab limas sisalduv valk, millel on baktereid lagundav toime. Sellest tulenevalt nimetas Fleming avastatud valgu lüsosüümiks (inglise keeles lyse – purustama, lüüsima). Hiljem tõestas Fleming lüsosüümide olemasolu ka muudes inimese sekreetides, näiteks pisarates ja süljes. Lüsosüümi avastamine ergutas Flemingut jätkama antibakteriaalsete ühendite uurimisega, tänu millele avastas ta 1928. aastal penitsilliini. 1920. aastatel leiti, et lüsosüümi esineb kana munavalges. Munavalge sisaldab lüsosüümi rohkem kui teised sekreedid ning seetõttu on sellest eraldatud lüsosüümi enim uuritud 1930. aastatel kirjeldati lüsosüüme ka paljude teiste liikide kudedes ja sekreetides.
1965. aastal kirjeldasid C. C. F. Blake et al. lüsosüümi struktuuri, kasutades röntgendifraktsiooni meetodit. Alates 1970. aastatest on lüsosüüme kasutatud säilitusainena. 1960. ja 1970. aastatel uuriti lüsosüümi kui potentsiaalset antibiootikumi.
Juhani Aaltonen
pisi|Juhani Aaltonen Juhani Antero Aaltonen (sündinud 12. detsembril 1935 Kouvolas) on soome džässmuusik, kes mängib tenorsaksofoni ja flööti.
Lüsosüümid
Avastamine
1990. aastatel kirjeldati lüsosüümi transkriptsiooni regulatsiooni ning saadi täiendavat informatsiooni ensüümi struktuuri kohta.
Aile
Aile on eesti naisenimi.
Lüsosüümid
Omadused ja struktuur
Lüsosüüm on väike ensüüm, mis koosneb sõltuvalt liigist üldjuhul 130–150 aminohappejäägist. Inimese lüsosüüm koosneb näiteks 129 ja kana oma 128 aminohappejäägist. Lüsosüümi molekulmass varieerub: loomadel ja bakteriofaagidel on see 14–15 kDa, taimedel 24 kDa. Lüsosüüm on stabiilne ensüüm, mis on vastupidav äärmuslikes keskkonnatingimustes. On näidatud, et munavalge lüsosüüm on happelises keskkonnas stabiilne kuni 70 °C juures. Samas, inimese rinnapiimas olev lüsosüüm laguneb kõrgel temperatuuril kiiresti. Lüsosüümi isoelektriline punkt (pI) on 10,5–11 ning see on aktiivne laias (6,1–9,0) pH vahemikus. Füsioloogilistes tingimustes on lüsosüüm ümara kujuga ja selle pinnal on piklik lõhe (ensüümi aktiivtsenter), mis seondub bakteriraku peptidoglükaankihis olevate süsivesikutega ja hüdrolüüsib nendevahelisi sidemeid.
Aile
2022. aasta alguse seisuga oli Aile Eestis esinemissageduselt 503. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Aile 217 naisel. Aile oli keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus oli 46). Kõige populaarsem oli eesnimi Aile vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,81.
Lüsosüümid
Omadused ja struktuur
Loomadel leidub kolme tüüpi lüsosüüme: с-tüüp, g-tüüp ja i-tüüp. pisi|Lüsosüümi struktuur
Mehhanism
Lüsosüümi bioloogiline funktsioon on bakteri rakuseina lagundamine. Bakterite rakusein koosneb suhkruahelatest ja aminohapetest koosnevast võrgustikust (peptidoglükaankiht) ning selle ülesanne on tagada bakteriraku struktuurne tugevus. Peptidoglükaankiht tagab bakterirakuraku vastupidavuse tsütoplasma osmootsele rõhule. Lüsosüüm lagundab bakteri rakuseina peptidoglükaane, hüdrolüüsides selle koostisosade N-atsetüülglükoosamiini ja N-atsetüülmuraamhappe vahelise β-(1,4)-glükosiidsideme. Selle tulemusel muutub bakterirakk kerakujuliseks (protoblast) ja lõhkeb, kuna osaliselt lagunenud rakukest ei pea tsütoplasma osmootsele rõhule vastu. Raku lõhkemisega kaasneb 3-0-α-karboksüetüül-D-glükoosamiini, diaminopimeliinhappe, glutamiinhappe, asparagiinhappe, glükoosamiini, alaniini, seriini ja lüsiini sekretsioon.
Lüsosüüm mõjutab eelkõige grampositiivseid baktereid, kuna nendes on peptidoglükaankiht kõige välimine rakustruktuur ja seega ensüümile kergemini ligipääsetav. Gramnegatiivsetes bakterites katab peptidoglükaankihti raku välismembraan, mistõttu ei puutu see lüsosüümiga otse kokku.
Bakteri hävimisel lüsosüümi toimel vabaneb selle sisu (sh peptidoglükaan) peremeesrakku ning selle tunnevad ära mustrit äratundvad retseptorid (inglise keeles pattern recognition receptor, PRR). pisi|β-(1,4)-glükosiidi sideme hüdrolüüs peptidoglükaanis
Tomáš Berdych
Tomáš Berdych (sündinud 17. septembril 1985 Valašské Meziříčís) on Tšehhi tennisist.
Tomáš Berdych jõudis poolfinaali 2010. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel, kus ta jäi tulemusega 3:6, 6:3, 7:5, 3:6, 3:6 alla rootslasele Robin Söderlingile.
2010. aasta Wimbledoni turniiril pääses ta finaali, alistades poolfinaalis Novak Đokovići 6:3, 7:6 (9), 6:3. Finaalis kohtus ta Rafael Nadaliga, kellele kaotas tulemusega 3:6, 5:7, 4:6.
Júlio Tavares
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Bourg-Péronnas.
Aastatel 2012–2020 mängis ta Dijonis, esimesed neli hooaega Prantsusmaa esiliigas ja neli viimast hooaega Prantsusmaa kõrgliigas. Tema edukaim hooaeg oli 2017–18, mil ta lõi Prantsusmaa kõrgliigas 12 väravat. Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta kokku 31 väravat ning oli sellega klubi ajaloo suurim väravakütt Prantsusmaa kõrgliigas.
2020. aasta septembris liitus ta Al-Faisalyga.
Roheneemesaarte jalgpallikoondises debüteeris Tavares 2012. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2014 mängus Nigeri vastu. Ta on kuulunud Roheneemesaarte koondisse 2013. ja 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Faasikoste
Faasikoste (inglise keeles phase response) on lineaarse süsteemi väljundsignaali ja sisendsignaali faaside erinevuse sõltuvus signaali sagedusest. Seda sõltuvust kirjeldava funktsiooni graafik on faasi-sageduse karakteristik.
Faasi-sageduse karakteristikut kasutatakse sageli selleks, et hinnata keeruka kujuga signaali faasimoonutusi, mis on põhjustatud signaali harmooniliste komponentide ebavõrdsest ajalisest hilistusest, kui need läbivad ahelat. Lineaarse elektriahela (näiteks filtri või võimendi) puhul sõltub selle ahela väljundi ja sisendi harmooniliste vaheline faasinihe harmooniliste sagedusest sisendis.
Automaatjuhtimise teoorias on faasikoste määratud kompleksarvulise ülekandefunktsiooni imaginaarosa ja reaalosa suhte tangensiga: kus W(j\omega) on kompleksfunktsiooni argument:
Faasikoste karakteristiku konstrueerimiseks on tavaliselt vaja 5-8 punkti töösagedusvahemikus, alates minimaalsest realiseeritud sagedusest kuni lõikesageduseni.
Filtri faasikoste põhjustab signaali siirdemoonutust, eriti kõrgemat järku filtrites. See moonutus avaldub siseneva pingeimpulsi või -astangu korral väljundpinge ülevõnkena, mis kiiresti sumbub.
RC Strasbourg Alsace
Racing Club de Strasbourg Alsace (lühendatult RC Strasbourg Alsace, RC Strasbourg või RCS: elsassi murdes Füeßbàllmànnschàft vu Stroßburri) on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Strasbourg. See mängib riigi kõrgliigas Ligue 1.
1906. aastal asutatud klubi tegutseb elukutseliste tasemel aastast 1933. Klubi on tulnud Prantsusmaa meistriks 1979. aastal ning võitnud kolm korda (aastatel 1951, 1966, 2001) Prantsusmaa karikavõistlused. 1995. aastal võitis klubi UEFA Intertoto karikavõistlused.
Klubi kodustaadion on Stade de la Meinau.
Praegune koosseis
''Seisuga 25. august 2020''
Tuulte pesa
"Tuulte pesa" on 1979. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.
Süžee
Filmi tegevus toimub süngel sõjajärgsel ajal. Jüri Piir peab kõrvalises kohas talu. Talle avaldavad survet kord nõukogude võimuesindajad, kord metsavennad. Raskes olukorras on ta sunnitud tegema keerulisi valikuid.
Filmi retseptsioon
Film "Tuulte pesa" oli omal ajal kahtlemata sündmuseks Eesti filmikunstis ning äratas tõsist tähelepanu kogu tollases Nõukogude Liidus ja sotsialismimaades. Valdavalt olid kõik selle filmi kohta avaldatud retsensioonid kiitvad.
Rahvuskogu (Sambia)
Rahvuskogu (inglise keeles National Assembly) on Sambia seadusandlik esindusorgan.
Rahvuskogu on ühekojaline ja koosneb kuni 159 liikmest. Rahvuskogu tegutseb riigi pealinnas Lusakas.
Sambia 1991. aastast kehtiv põhiseadus sätestab, et Rahvuskogu koosneb 150 valitud liikmest, mitte rohkem kui kaheksast presidendi määratud liikmest ja esimehest. Põhiseaduse järgi koosneb parlament presidendist ja Rahvuskogust. President kuulutab välja valimised, kutsub kokku parlamendi ja annab lõpliku heakskiidu seadustele, kuid enamasti aktiivselt parlamendi töös ei osale.
Praegune Rahvuskogu koosseis valiti 20. septembril 2011. Järgmised korralised parlamendivalimised peetakse 2016. aastal.
Rahvuskogu valimised
Rahvuskogu koosseis valitakse viieks aastaks üldistel, ühetaolistel ja otsestel valimistel. Hääletamine on salajane. Hääleõiguslikud on vähemalt 18-aastased Sambia kodanikud.
Rahvuskogu valimistel võib kandideerida vähemalt 21-aastane Sambia kodanik, kes on kirjaoskaja ja valdab riigi ametlikku keelt (inglise keelt). Ta ei tohi olla tunnistatud vastutusvõimetuks, kuriteos süüdi mõistetud ega pankrotis. Ta ei tohi valimistele eelnenud viie aasta jooksul olla kandnud kriminaalkaristust. Kandideerida ei saa ametis olev president, presidendikandidaadid ja mõnes kõrges sõjaväelises või riigiametis olevad isikud.
Valimisteks moodustatakse ühemandaadilised ringkonnad. Valituks osutub igas ringkonnas enim hääli saanud kandidaat. Presidendil on õigus alates Rahvuskogu koosseisu kokkukutsumisest kuni selle laialisaatmiseni mis tahes hetkel nimetada Rahvuskogu liikmeks omal valikul kuni kaheksa inimest.
2012. aastal valminud uue põhiseaduse eelnõus nähakse ette mitmemandaadiliste ringkondade kasutuselevõtt ja valimissüsteemi muutmine proportsionaalseks.
Esimehe ja aseesimehe valimine
Rahvuskogu liikmed valivad uue koosseisu esimesel istungil esimese päevakorra punktina Rahvuskogu esimehe. Kui esimehe ametikoht on vakantne, on Rahvuskogul keelatud mis tahes otsuste vastu võtmine, välja arvatud esimehe valimine. Esimehe kandidaat peab vastama Rahvuskogu kandidaadile esitatavatele nõudmistele, kuid ei tohi olla Rahvuskogu liige. Järgmisena on päevakorras aseesimehe valimine. Aseesimees valitakse Rahvuskogu liikmete hulgast. Rahvuskogu esimees juhatab Rahvuskogu istungeid, muu hulgas annab sõna ning valvab seaduste ja kodukorra täitmise järele.
Ülesanded ja töökorraldus
Rahvuskogu võtab vastu seadusi, otsustab riigi eelarveliste vahendite kulutamise üle ja teostab järelevalvet valitsuse tegevuse üle.
Enamik otsuseid võetakse vastu lihtsa häälteenamusega. Rahvuskogu esimees tavaliselt hääletuses ei osale. Ta hääletab vaid siis, kui tema hääl on kaalukeeleks.
Rahvuskogu moodustab komisjone.
Tehnilise Järelevalve Amet
pisi|Tehnilise Järelevalve Ameti kontor Tallinnas [[Sõle tänav 23a]] Tehnilise Järelevalve Amet oli valitsusasutus Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas. Amet tegeles ohutus- ja tõhususalase järelevalvega paljudes tehnikavaldkondades. Amet liideti praeguseks nime alla Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.
183 eKr
183. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXXI (571).
BMD-4
BMD-4 (vene БМД-4, боевая машина десанта) on Venemaa valmistatud dessandi lahingumasin. BMD-4 on dessantvaste jalaväe lahingumasinale BMP-3. See mahutab 3 meeskonnaliiget ja 5 jalaväelast.
BMD-4M on mõeldud õhudessantvägede transportimiseks, nende liikuvuse ja turvalisuse suurendamiseks lahinguväljal. Vene sõjaväe poolt võeti need relvastusse 2016. aasta aprillis. BMD on relvastatud 100-mm kahuriga ja sellega paaris oleva 30-mm 2A72 automaatkahuriga, samuti 7,62-mm kuulipilduja ja laseriga juhitavate 9M117M3 tankitõrjerakettidega.
Aafrika korpus
Formeerimine
11. jaanuaril 1941 moodustatud Aafrika korpuse ülemaks määrati 11. veebruaril üks Hitleri lemmikkindraleid Erwin Rommel. Algselt pidi Hans von Funck sellesse ametisse saama, kuid Hitler ei sallinud von Funcki, kuna ta oli Werner von Fritschi isiklik personaliülem, kui von Fritsch 1938. aastal sunniti tagasi astuma.
Saksa relvajõudude ülemjuhatus (Oberkommando der Wehrmacht, OKW) otsustas saata Liibüasse Itaalia armee toetamiseks "tõkkeväe". Saksa tõkkevägi, mille ülem oli Rommel, koosnes kõigepealt väest, mis koosnes ainult 5. tankirügemendist, mis pandi kokku 3. tankidiviisi teisest rügemendist. Need üksused organiseeriti 5. kergediviisiks, kui nad saabusid Aafrikasse 10. veebruarist kuni 12. märtsini 1941. Aprilli lõpus ja mais liitusid 5. kergediviisiga üksused 15. tankidiviisist Itaaliast. Sel ajal koosnes Aafrika korpus kahest diviisist ja oli allutatud Itaallaste juhtimisele.
15. augustil 1941 nimetati 5. kergediviis ümber 21. tankidiviisiks, mille kõrgem vorm oli endiselt Aafrika korpus. 1941. aasta suvel suurendas OKW Aafrikas kohalolekut ja lõi uue peakorteri nimega Panzer Group Africa. 15. augustil aktiviseeriti tankigrupp Rommeli juhtimisel ja Aafrika korpuse ülema koht läks Ludwig Crüwellile. Tankigrupp koosnes Aafrika korpusest, mõnedest lisa Saksa üksustest ning veel kahest Itaalia korpusest. Tankigrupp nimetati omakorda ümber Tankiarmeeks Africa 30. jaanuaril 1942.
Pärast sakslaste kaotust teises El-Alameini lahingus ja liitlasvägede maabumine Marokos ja Alžeerias toimunud operatsiooni Torch käigus suurendas OKW taas kohalolekut Aafrikas, tuues esimesena 19. novembril 1942 Tuneesiasse XC armeekorpuse Nehringi juhimise ning täiendav 5. Tankiarmee 8. detsembril kolonel-kindral Hans-Jürgen von Arnimi juhtimisel.
Enamus vangi langenud Aafrika korpuse sõduritest viidi Ameerika Ühendriikidesse ja hoiti Camp Shelbys Mississippis ja teistes sõjavangilaagrites kuni sõja lõpuni.
Koosseis ja terminoloogia
Kui Rommel oli edutatud äsja moodustatud tankiarmee Afrika ülemaks, oli tema käsutuses mitu Itaalia üksust, sealhulgas neli jalaväediviisi. Kaks Itaalia soomusdiviisi, Ariete ja Trieste, jäid esialgu Itaalia kontrolli alla kui Itaalia XX motoriseeritud korpus, mida juhtis kindral Gastone Gambara.
Aafrika korpus formeeriti ja nimetati ümber 1941. aasta augustis. "Afrikakorps" oli väe ametlik nimi vähem kui kuus kuud, kuid ohvitserid ja mehed kasutasid seda aja jooksul edasi. Aafrika korpus oli tankiarmee Aafrika peamine Saksa üksus, mis hiljem nimetati ümber Deutsch-Italienische Panzerarmeeks ja lõpuks Heeresgruppe Afrikaks (armeegrupp Africa) kõrbe kampaania 27 kuu jooksul.
Üksuste uuesti formeerimine
Teatud diviisid formeeriti Euroopas uuesti pärast lahingute lõppemist Tuneesias
Amélie Nothomb
pisi|Amélie Nothomb Amélie Nothomb (sündinud 9. juulil 1966 Etterbeekis) on Belgia kirjanik. Tema emakeel on prantsuse keel.
Eesti keeles on temalt ilmunud neli romaani: „Jumala lapsepõlv“, „Jahmatus ja värinad“, „Armastuse sõda“ ning "Sinihabe".
Jekaterina Breško-Breškovskaja
pisi|Jekaterina Breško-Breškovskaja (1918)
Amélie Nothomb
Elu ja looming
Nothombide perekond kuulub Belgia aristokraatide hulka ning mitu suguvõsa liiget on olnud tunnustatud poliitika- ja kultuuritegelased. Et Amélie Nothombi isa, parun Patrick Nothomb, oli suursaadik, viibis Amélie nooruses USA-s ning Jaapanis, Hiinas ja teistes Aasia riikides. Belgiasse asus ta elama alles 17-aastaselt. Ta õppis Brüsseli ülikoolis Université libre de Bruxelles romaani filoloogiat.
Nothombi esimene romaan, 1992. aastal avaldatud "Hygiène de l'assassin", koosneb peaaegu täielikult dialoogidest. Kohati ülekuulamist meenutavate dialoogide osapoolteks on üks Nobeli auhinnaga tunnustatud kirjanik ja ajakirjanikud. Alates 1992. aastast on Nothomb avaldanud ühe raamatu aastas ehk ühtekokku 20 teost, mida on tõlgitud 37 keelde.
Jekaterina Breško-Breškovskaja
Jekaterina Breško-Breškovskaja (vene Екатерина Константиновна Брешко-Брешковская; 25. jaanuar (vkj 13. jaanuar) 1844 Ivanovo küla, Vitebski kubermang, Venemaa – 12. september 1934 Chvaly Počernice, Tšehhoslovakkia) oli Venemaa revolutsionäär (Sotsialistide-Revolutsionääride Parteist).
Amélie Nothomb
Elu ja looming
Osale kirjanikest ei anna Nothombi raamatute edu rahu ning nad arvavad, et nii Nothombi ekstsentrilisuse kui ka omapärase kirjutamisstiili peaeesmärgiks on müügiedu.
Oma raamatutes "Métaphysiques des tubes" („Jumala lapsepõlv“), "Le Sabotage amoureux" („Armastuse sõda“), "Biographie de la faim" ja "Ni d'Ève ni d'Adam" jutustab Nothomb oma lapsepõlvest, mida iseloomustas katkematu kolimine. Lapsena Jaapanis elades oli Nothombi guvernant Nishio-San talle justkui teiseks emaks. Seetõttu elas Nothomb Jaapanist lahkumist raskelt üle ning pidas Hiinasse elama asumist paguluseks. Ka perekonna edasisi ümberasumisi nägi Nothomb ühelt poolt juurtest eemaldumisena, kuid teiselt poolt „kultuurilise nomadismina, mis süvendab uudishimu ning suurendab iseseisvust“. Pärast ülikooli lõpetamist pöördub Nothomb Jaapanisse tagasi ning asub tööle tõlgina. Oma raamatus „Jahmatus ja värinad“ kirjeldab Nothomb seda aastat, mil ta Jaapani suurettevõtte palgal oli. Raamat pälvis ühe mainekama Prantsuse kirjandusauhinna – Prantsuse Akadeemia grand prix.
Nothomb on öelnud, et ta kirjutab peaaegu neli romaani aastas, kuid neist jõuab avaldamiseni vaid üks. „Ma kirjutan 3,7 romaani aastas. Tagantjärele hinnates võiks öelda, et seda juhib mingi rütm. Kuid ärge arvake, et kõik need romaanid head on. Ma olen kirjutanud lugematul hulgal läbikukkunud romaane, mida ma ealeski avaldada ei laseks.“ Nothomb on öelnud, et ta on „oma romaanidest rase“ ning väidab, et alustas kirjutamist 17-aastaselt.
Jaapanis 2011. aasta märtsis toimunud maavärina järel avaldati romaani "Jahmatus ja värinad" uus trükk, millele oli lisatud Nothombi uus novell "Les Myrtilles". Kogu raamatu müügist saadud tulu läks Jaapani päästeoperatsioonide toetuseks.
Ülem-Saksi ringkond
thumb|300px|Ülem-Saksi ringkond 16. sajandi lõpul
Ülem-Saksi ringkond oli Saksa-Rooma keisririigi ringkond, loodi aastal 1512.