cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patukahetsuspsalmid
Heliteosed
Seitset patukahetsuspsalmi on viisistanud renessansiajal ka Andrea Gabrieli.
William Byrd kirjutas kõigi seitsme psalmi ingliskeelsed versioonid kolmele häälele ("Songs of Sundrie Natures" (1589)).
Üksikuid psalme sellest komplektist on muusikasse seadnud mitmed heliloojad. Tuntuim on tõenäoliselt Gregorio Allegri Miserere, sama psalmi on viisistanud nt ka Josquin des Prez.
Pelči
Pelči on küla (lielciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Pelči valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 60 m kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 6 ja Riiast 152 kilomeetri kaugusel.
Asulas on endine Pelči mõisa (Pelzen) häärber, mis on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Lisaks asuvad külas veel raamatukogu ja postkontor.
Esimest korda on Pelčit mainitud 1441. aastal. Nõukogude perioodil oli küla kolhoosi «Komunārs» keskasulaks.
Külas kasvavad tammed ümbermõõduga 4,96 meetrit, 4,86 meetrit, 4.51 meetrit ja 5,99 meetrit, hobukastanid ümbermõõduga 3,07 meetrit ja 3,13 meetrit, punased tammed ümbermõõduga 2,03 meetrit, 1,9 meetrit, 2,84 meetrit, 1,91 meetrit, 2,05 meetrit, 2,89 meetrit, 1,91 meetrit, 2,06 meetrit ja 2,72 meetrit, mägivaher ümbermõõduga 2,8 meetrit, saar ümbermõõduga 3,92 meetrit, vaher ümbermõõduga 3,35 meetrit, harilik pöök ümbermõõduga 3,85 meetrit, pärn ümbermõõduga 4,71 meetrit ja Euroopa lehis ümbermõõduga 3,87 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2015 oli külas 439 elanikku, aastal 2018 ja 2020 oli elanikke 420.
Kupukivi
pisi|320px| Kupukivi Kupukivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Kupu külas.
Pegmatiidist hiidrahnu ümbermõõt on 33,2 meetrit, pikkus 12,5, laius 8,7, kõrgus 5,8 meetrit ning maapealse osa maht on 238 m³.
Rahn on kupli kujuga ja selle alumine osa paikneb savimoreenis.
Muistendi järgi olla see kivi maha kukkunud Kalevipoja naise põllest, kui ta kive tassis ja põllepaelad katki läksid.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Aleksandr Fomin
Aleksandr Fomin (sündinud 25. mail 1959 Leninogorskis) on Venemaa sõjaväelane (kindralpolkovnik) ja poliitik, kaitseministri asetäitja.
Osales 27. märtsil 2021 Myanmaris peetud sõjaväeparaadil.
Jacob Finkelstein
pisi|Jacob Finkelstein (1929)
Jacob Finkelstein (hiljem tuntud kui Jackie Fields; 9. veebruar 1908 Chicago – 3. juuni 1987 Los Angeles) oli USA poksija, rahvuselt juut.
Harrastajana
Finkelstein võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Elukutselisena
Finkelstein poksis oktoobrist 1924 kuni veebruarini 1933 elukutselisena. Ta osales kokku 84 kohtumisel ning võitis neist 72 (neist 31 nokaudiga) ja kaotas 9 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Külalaid
Külalaid on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõrgessaarest läänes Luidja lahes asuv 16,2 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 3,3 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on.
Minevikus on Külalaidu nimetatud kõige lähema küla järgi Paope laiuks (1798 Papalaid, 1844 Paope laid). 1855–1859 on teda mainitud nimega ''Ос. Кулляляйтъ''.
Madala veetaseme korral saab Külalaiule jala minna, kuid mitte Kõrgessaarest, vaid Ninaotsa neemest. Laid kuulub Paope looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Kobalevõtsja
Kobalevõtsja (ukraina keeles Кобалевиця) on küla Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis Iršava rajoonis. Elanike arv on 126. Pindala on 0,42 km².
Ainsworth (Wisconsin)
Ainsworth on linn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis Langlade maakonnas. Ainsworthis elas 2002. aastal 571 inimest.
Lingua franca
Lingua franca viitab mis tahes keelele, mida kasutatakse suhtlemiseks inimeste vahel, kes ei jaga emakeelt ja kasutavad omavahelises suhtluses üht kindlat, suurt ja prestiižset keelt, millel on poliitiline või kultuuriline mõju.
Kui rahvuskeel on konkreetse geograafilise kogukonna emakeel, kasutatakse lingua franca 't esialgse kogukonna piires kaubanduslikel, religioossetel, poliitilistel või akadeemilistel põhjustel, mõnikord ärilistel põhjustel (nn kaubanduskeeled), aga ka kultuurilistest ja halduslikest mugavustest ning teabevahetuse vahendina eri rahvuste teadlaste vahel. Keelekontakt ei ole seotud lingua franca 'ga. Keelekontakt juhtub juhul, kui eri keelt rääkivad kogukonnad käivad tihedalt läbi ja inimesed muutuvad mitmekeelseks ilma lingua franca 'ta.
Termini ajalugu
Lingua franca tähendab ladina keeles 'frankide keel', algselt viitas see kaubanduskeelele, mida kasutati 11.–19. sajandil Vahemere piirkonnas. Otsest seost frankide hõimuga sel keelel siiski ei olnud, sest frankideks nimetati hilis-Bütsantsis kõiki lääneeurooplasi. See kaubanduskeel oli pidžin, mis põhines algul peamiselt Põhja-Itaalia ja oksitaaniromaani keeltel, hiljem rohkem hispaania ja portugali keelel. Keel laenas ka berberi, türgi, prantsuse, kreeka ja araabia keelest.
Hiljem laiendati seda terminit kõigile taolistele abikeeltele, lõpuks ka mittepidžinitele.
Tänapäevane kasutus
Ladina keel on tänapäeval kasutuses teaduse lingua franca 'na. Igapäevases keelekasutuses on selleks keeleks saanud inglise keel. Tänapäevaseks lingua franca 'ks oli loodud esperanto, kuid see keel ei suutnud end maailmale tõestada.
Kaksiktee
Kaksikteed on sirged g1-a7 (alumine) ja h2-b8 (ülemine) 64-ruudulises kabes.
Kalevipoja tee seljandik
Seljandik kujutab endast endisaegse Suur-Võrtsjärve rannamoodustisi, mis praegu on soomassiivi all. Seljandiku pikkus on u 4 km, laius 10–30 m ja kõrgus kuni 3,5 m.
Tšermalõk
Tšermalõk on küla Ukrainas Donetski oblastis Telmanove rajoonis, umbes 40 km kaugusel Mariupoli keskusest kirdes.
Kalmiuse paremkaldal asuva Tšermalõki kõrgus merepinnast on 70 meetrit.
Tšermalõk asutati 1780. aastal Krimmi ümberasujate poolt. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1908 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, on asula lähistel toimunud mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel. 11. novembril sai miinipildujarünnakus haavata üks Ukraina sõjaväelane, 20. novembril sai haavata kaks valitsusvägede võitlejat.
Lenterode
Lenterode on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Pärimusmuusika Lõikuspidu
2018 toimus 16. festival.
Festivali raames jagatakse Etnokulbi-nimelist auhinda.
Jalashäll
pisi|Jalashäll Jalashäll on jalastel kiikuv häll.
Keskajal oli jalashäll Euroopas laialt tuntud, Eestis tuli kasutusele 19. sajandil, esmalt saartel, siis Põhja-Eestis, kus muutus valdavaks. Mujal Eestis oli vähem levinud.
Jalashäll paiknes kahel kumera tallaga jalasel, mis harilikult olid kerega risti, harvem pikuti. Kere oli rohkem kaunistatud kui vibuhällil. Jalashälli küljelauad olid enamasti keskelt madalamad, otstele olid peale äärekaunistuste lõigatud südame-, ketta- või ellipsi motiivid, mille abil sai hälli ühest kohast teise tõsta. Leidus ka kahe posti vahele kinnitatud liikuva hällikastiga kiikhälle. Jalashälli vahetas hiljem välja vedruhäll, mille ühes otsas olid sirged tallalauad (jalased) ning põhja vahel metallvedru.
Sirle Sööt
Elulugu
Tema lapsepõlv möödus Pärsti mõisas, kus ema Olga Sööt (neiuna Saar) töötas raamatukogu juhatajana ja isa Kalev Sööt oli põllumees. Ta on õppinud Pärsti Lasteaed-Algkoolis (1984. aastast) ja Sürgavere 9-klassilises Koolis (1987. aastast). 8. klassist õppis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis. Linnas koolis käies avanes võimalus õppida Ugala teatris tegutsevas Kaarin Raidi Draamastuudios. 1995. aastast õppis õigusteadust Tallinnas Sotsiaalteaduste Erakõrgkoolis Veritas. Paralleelselt õpingutega tegutses Koonderakonna noorteorganisatsiooni juhina ning töötas Rahandusministeeriumis juriidilises osakonnas. Pärast ülikooli lõpetamist 1999. aastal õppis ta Välisministeeriumi juures asuvas Eesti Diplomaatide Koolis. Pärast selle lõpetamist asus tööle Sotsiaalministeeriumi Euroopa Liidu osakonda, kus tema peamiseks tööülesandeks oli Euroopa Liiduga liitumise ettevalmistamine isikute vaba liikumise peatüki raames.
2002. aastal, pärast ajutist stažeerimist Euroopa Komisjoni juures, asus ta elama perekondlikel põhjustel Rootsi. 2003.–2004. aastal jätkas haridusteed Stockholmi Ülikoolis, kus omandas magistrikraadi Euroopa Liidu õiguses. 2005. aastal asus tööle Rootsi Justiitsministeeriumis Rosenbadis. 2007–2011 õppis taas Stockholmi ülikoolis õigusteadust ning sooritas rootsi juristieksami. 2012–2014 läbis Rootsi kohtupraktika Migratsiooniameti protsessiõiguse osakonnas, Migratsioonikohtus ning Stockholmi Halduskohtus. Seejärel pöördus tagasi tööle Rootsi Justiitsministeeriumisse.
2005. aastast on ta kaasa löönud Rootsi eestlaste organisatsioonide juhtimises. Loetelusse kuuluvad Stockholmi Eesti Majas kultuuriüritusi korraldav Klubi Estetic, Stockholmi Eesti Lasteaed, Stockholmi Eesti Huvikool ja selle juures tegutsev draamastuudio, peotantsuklubi ning Suvekodu Metsakodus, Rootsi Eestlaste Liit, Eesti Teaduslik Selts Rootsis, Stockholmi Eesti Kooli Sõprade Selts ja Stockholmi Eesti Kooli Lastevanematekogu ning Stockholmi Eesti Maja AB vanematekogu. 2013. aastast on ta olnud Rootsi Eestlaste Liidu esindaja Ülemaailmses Eesti Kesknõukogus. 2017. aastal valiti ta Esto2019 peakomitee esimeheks.
18. juulil 2015 abiellus Tallinna Püha Vaimu kirikus Taave Vahermäega. Nende kärgperes kasvab viis last, kes kõik on käinud Stockholmi Eesti Lasteaias ning õpivad Stockholmi Eesti Huvikoolis ja Stockholmi Eesti Koolis.
Eesti Vabariigi 100. aastapäeva raames algatas ta projekti "Eesti kultuurirajad Rootsis", aitas kaasa Estival2018 korraldamisele ning juhib Esto2019 korraldamist.
Isikuline asesõna
Isikulisi asesõnu ehk personaalpronoomeneid on eesti keeles kuus:
Tallukrava
Tallukrava (ka Küllisäär) on saar Kihnu väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Kihnu vallas. Saare pindala on 780 m² ja rannajoone pikkus 125 meetrit.
Saar asub 4 km Kihnust põhja pool. Saar on kivise pinnamoega.
Saar kuulub Kihnu laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Redžep Redžepovski
Redžep Redžepovski (makedooniapäraselt Реџеп Реџеповски; sündinud 14. detsembril 1962 Kumanovos Makedoonias) on Põhja-Makedoonia ja Jugoslaavia endine poksija, rahvuselt makedoonlane.
Redžepovski sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Steven McCroryle (USA).
Eeva Park
pisi|Eeva Park [[Solarise keskuse Apollos luulekogu ja plaadi "Oda jälg õhus" esitlusel Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. mai 2014 ]] pisi|[[Tapani Kinnunen ja Eeva Park Helsingi raamatumessil 2011. aastal]] thumb|Eeva Park esinemas restoran-lounge ' is Novell 19. oktoobril 2010 Eeva Park (kuni 1970. aastani Eeva Hint; sündinud 9. septembril 1950) on eesti kirjanik.
Aastatel 1958–1967 õppis ta Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas 1970. aastal Tallinna 16. Keskkooli.
Töötas ametnikuna 1970. aastal Tallinnas Eesti NSV Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitustöö Riiklikus Keskarhiivis, batikamaalijana 1973–1975 vabrikus Tekstiil, portselanimaalijana 1975–1980 kunstikombinaadis Ars, laborandina 1981–1985 Sakus Eesti Maaviljeluse Instituudis.
Hiljem on ta olnud vabakutseline literaat.
Isiklikku
Ta on kirjanike Aadu Hindi ja Minni Nurme tütar.
Pedant
Pedant (itaaliakeelsest sõnast pedante, 'kasvataja' < kreekakeelsest sõnast παιδαγωγός paidagōgós, 'lapsejuhtija'; 'õpetaja, kasvataja') on (väiklaselt) täpne inimene, tähenärija.
Kui täpsus on soovitud omadus, lisatakse vahel: "heas mõttes" pedant.
AS Norma
AS Norma on Eesti ettevõte, kes toodab ja müüb autode turvasüsteeme ja autode turvavarustuse komponente.
Aastal 1973 alustas Norma sõiduautole Moskvitš ohutusrihmade tootmist.
Haridusteaduse ja õpetajakoolituse edendamise programm
Haridusteaduse ja õpetajakoolituse edendamise programm (lühendatult EDUKO või Eduko) oli 2008-2015 Sihtasutuse Archimedes programm, mille eesmärkide seas oli Eesti pedagooge muuta professionaalsemaks. Programmi rahastati Euroopa Liidu struktuurivahenditest.
Reet (kartulisort)
'Reet' on hariliku kartuli sort.
Sordi aretas Aide Tsahkna.
Sort kanti sordilehte 2007.
Ialoveni
Ialoveni on linn Moldovas, Ialoveni rajooni keskus. Ialoveni asub Chișinău kesklinnast ligi 10 km edelas.
Ellandvahe kivi
pisi| Ellandvahe rändrahn pisi| Ellandvahe rändrahn 2015. aastal Ellandvahe kivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Jõelähtme vallas Jõelähtme külas.
Ialoveni
Asulat on ürikutes esimest korda mainitud 1502. aastal.
Ellandvahe kivi
Kivi ümbermõõt on 31,3 meetrit, pikkus 12,0, laius 8,9 ja kõrgus 5,9 meetrit.
Rahn on alates 1941. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Ialoveni
Aastatel 1977–1989 kandis asula nime Kutuzov. Linnaõigused sai Ialoveni 1994. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ialoveni elanikest moldaavlasi 91,30%, venelasi 3,66%, ukrainlasi 2,9%, bulgaarlasi 0,63% ja gagauuse 0,28%.
Sarajevo piiramine
pisi|[[Sarajevo purustused aastal 1997]] Sarajevo piiramine oli kaasaegses sõjapidamises pikim pealinna piiramine. Serblaste Vabariigi Armee piiras iseseisvaks kuulutatud Bosnia ja Hertsegoviina pealinna Sarajevot 5. aprillist 1992 kuni 29. veebruarini 1996. See toimus pärast seda, kui Jugoslaavia Rahvaarmee oli algselt linna piiranud.
Piiramisjõud oli umbes 13 000 sõdurit, kes paiknesid linna ümbritsevatel küngastel. Sealt ründasid nad linna suurtükkide, tankide ja tulirelvadega.
Kokku hukkus 13 952 inimest, kellest 5434 olid tsiviilisikud.
Marcus Schütz
Marcus Schütz (? Lübeck – 1707 Tartu) oli Eesti vaimulik ja vaimulik kirjanik.
Schütz sündis arvatavasti Lübeckis, tema sünniaeg pole teada. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti novembris 1658) Rostocki Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1664–1680 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1680–1707 oli ta Tartu eesti koguduse õpetaja, olles ka Tartu linnakonsistooriumi assessor.
Ta oli koos Lorenz Molleri ja Andreas Virginiusega aastal 1684 valmistatud lõunaeestimurdelise suure katekismuse (küsimuste ja vastustega) ja aastal 1685 ilmunud samamurdelise laulu- ja palveraamatu autor, mis Adrian Virginiuse poolt trükki toimetati. Ka on ta Johann Nicolaus von Hardungi ja Andreas Virginiusega olnud Adrian Virginiuse lõunaeestimurdelise Uue Testamendi tõlke (mis valmis aastal 1685 ja mis ilmus trükis aastal 1686) revideerijaks.
Isiklikku
Schütz oli kaks korda abielus. Tema teise naise Anna Maria isa oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja Erich Berthold Gummert.
Lindude lisatoitmine
thumb|Koduvarblane linnutoidumajal pisi|Rasvatihane toitumas Lindude lisatoitmine tähendab metsikutele lindudele lisatoidu andmist, kasutades selleks enamasti linnutoidumaju. Kõige levinum on värvuliste ja haneliste lisatoitmine.
Tegevus
Põhjapoolkeral on mitu küsitlust lindude toitmise kohta näidanud, et vähemalt USAs ja Ühendkuningriigis on 34–75% majapidamistest linde toitnud.
Lindude toitmist propageerivad ka mitu tuntud linnuühingut nagu BTO, RSPB ja Cornelli ornitoloogialabor, kes aktiivselt propageerivad lisatoitmist kui positiivset investeeringut lindude ellujäämise nimel.
Austraalia eluslooduse ja looduskaitse agentuuride ja linnundusorganisatsioonide seas on näha selget ja üldtunnustatud lisatoitmisevastast seisukohta. Kuigi suurem fookus sellel vastasusel on olnud põhiliselt seoses lisatoitmisega kaitsealadel ja parkides, on siiski mitu agentuuri tõsiselt kaalunud isegi koduse toitmise keelamist. Vastuseisust hoolimata toidetakse Austraalias linde nagu mujalgi maailmas.
Toitmise alustamine
Linnud harjuvad kiiresti kindlatest kohtadest toitu leidma ja seetõttu on oluline, et toitmist alustataks varakult. Näiteks ameerika põhjatihane (Poecile atricapilla) hakkab talve alguses ülesseatud toidumaju külastama kahe nädala jooksul; keset talve üles seatud toidumajade avastamine võtab aga oluliselt kauem aega. Uuringu käigus rõngastati linde ja jälgiti nende toidumajade külastuse sagedust. Kõigest 0,48% külastustest leidsid aset toidumajade juures, kus linde ei rõngastatud. Asulates sõltub toidumajade avastamise aeg tõenäoliselt ka sellest, kui tihedalt neid piirkonnas asetseb – mida rohkem maju on, seda suurema tõenäosusega satub mõni lind hiljem ülespandud toidumaja juurde.
Talvise toidu olulisus
Selleks, et hinnata lindude lisatoitmise ja eelkõige just talvise lisatoitmise mõjusid, on oluline jälgida, mis toimub looduses ning mismoodi mõjutab üldiselt talvine toit looduslikke linnupopulatsioone. Külmad ja toiduvaesed talved raskendavad lindude elu, sest nende energiakulu toidu otsimiseks on suurem kui pehmemal talvel. Kõige olulisem on päeval koguda piisavalt energiat, et külmad ööd üle elada. Uuringute tulemused näitavad, et külmema ilma puhul kogutakse ööseks suuremad energiavarud kui soojema ilma puhul.
Paljudel lindudel mõjutab talvist ellujäämist suurel määral seemnete rohkus looduses. Pärast seemnerohkeid talvi on Inglismaal rasvatihaste arvukus 37,2% suurem kui talvedel, kus seemneid on vähem. Kusjuures oluliselt suureneb nii vana- kui ka noorlindude ellujäämus.
Populatsioon
Lisatoitmise võimalikke mõjusid on mitu. Näiteks on uuringud näidanud, et linnastikes võib lindude toitmine mõjutada linnustiku koosseisu, andes eelise võõrliikidele, kes ilma lisatoitmiseta nii hästi hakkama ei saaks. Viimastel aastakümnetel on rasvatihaste arvukus Soomes kasvanud ja levila laienenud varasemaga võrreldes põhja poole. Lindude talvine toitmine on üks põhjusi, mille tõttu on võimalik mitmel liigil (ka harakas) talvituda Põhja-Soome asulates, kus vabas looduses nende jaoks piisavalt toitu ei leiduks.
Talvine lisatoitmine võib oluliselt suurendada lindude ellujäämist, sest siis suudavad ka nõrgemad isendid ellu jääda. Uuringud on näidanud, et talvel lisatoitu saanud linnud hakkavad järgneval pesitsushooajal varem munema, nende kurn on suurem, neil on suuremad pojad ja suurem pesitsemisedukus.
Tervis
Briti saartel põhjustas 2005. aastal avastatud ainurakse Trichomonas gallinae tekitatud haigus vindi trihhomonoos rohevindi populatsioonis suurt langust. Aastatel 2007–2009 vähenes rohevintide arvukus umbes 4,3 miljonilt isendilt 2,8 miljonini ning aedu külastavad parved vähenesid varasemaga võrreldes poole võrra.
1990ndate keskpaigas USA idaosas hävisid karmiinleevikeste populatsioonid suures osas mükoplasmoosi põhjustatud haiguse tõttu. Kahe aasta jooksul hukkus sõltuvalt asustustihedusest 50–70% populatsioonist. Karmiinleevikesed toituvad põhiliselt seemnetest ja mükoplasmoos kandub edasi otsesel kontaktil ning suudab olla 12 tundi nakatumisvõimeline ka pinnal, mida on puudutanud nakatunud lind. See viitab, et linnutoitmisalad võisid olla haiguse üheks ülekande tulipunktiks, mis süvendasid epideemia levikut.
Ka teised haigused (nt rõuged, nahanakkused, silmapõletikud ja kloaaginakkused) võivad olla linnutoidumaju külastavate värvuliste seas levinumad. Samas võib nende lindude tervislik seisund olla parem. Lisatoitu saanud lindude antioksüdantide tase on reeglina suurem, neil on stressi vähem ja sulgede kasv on kiirem. See tähendab, et lisatoitmisest saadav kasu võib kompenseerida haigustesse nakatumise riski.
Käitumine
Mitmed uuringud on näidanud, et lindudel, kes saavad lisatoitu, esineb rohkem territoriaalset käitumist. Isased rasvatihased, kellel oli ligipääs linnutoidumajale, olid agressiivsemad sissetungijate vastu kui lisatoiduta isased. Linnulaulu, mida piiravad energiareservid, esines lisatoitu saanud isastel palju tihedamini. Laul aga algas hiljem pärast päikesetõusu.
Ränne
Lisatoitmine võib vähendada teatud linnuliikidel rändevajadust. Suurbritannias on 1960. aastatest alates mustpea-põõsalinnud tänu lisatoidule jäänud üha paiksemaks. Selle tulemusena on aja jooksul tekkinud uus talvitusala varasematest talvitusaladest 1000–1500 km põhja pool. Erinevate talvitusalade mustpea-põõsalinnud saabuvad pesitsusaladele eri aegadel ja eelistavad paare moodustada sama talvitusala lindudega.
Kiskjate oht
Lindude tihedus on suurem piirkondades, kus on rohkem linnutoidumaju, mis omakorda tähendab seda, et ka röövlinde on nende läheduses rohkem. Selleks, et lindudel õnnestuks lisatoidust maksimaalselt kasu lõigata, peab olema toitumisaeg võimalikult lühike. Mida pikem toitumisaeg, seda suurem on tõenäosus kiskja saagiks langeda. Röövlinde leidub rohkem linnumajade läheduses, kus käib rohkem linde, ning seetõttu langevad nende ohvriteks pigem seltsivamad liigid, kes toituvad salkadena koos.
Majandus
Ameerika Ühendriikides toidab aastas linde 82,5 miljonit inimest, kulutades selleks rohkem kui miljard dollarit. USAs jagasid 2002. aasta jooksul 82 miljonit majaomanikku lindudele välja üle 450 miljoni kilogrammi seemneid. 2006. aastal oli viimaste hinnangute alusel selle tööstuse väärtuseks riigis 4,5 miljardit dollarit aastas.
Brändilojaalsus
Brändilojaalsus on tarbija poolne emotsionaalne otsus osta kindlat brändi mitmeid kordi. See põhineb asjaolul, kuidas inimene brändi tajub, rolli ei mängi hind, vaid brändi identiteet ja kliendikogemus. Brändilojaalse kliendi silmis sümboliseerib seda brändi selle kõrge kvaliteet ja parim teenindus. Olukorras, kus on saavutatud brändilojaalsus, on ettevõte loonud tarbijaga lojaalse suhte ning selle tulemusena eelistab tarbija selle ettevõtte tooteid ja teenuseid teiste ettevõtete omadele.
Kuidas tekib?
Brändilojaalsuse loomiseks peab bränd endale selgeks tegema, mis on nende eesmärk ja näitama välja oma ehtsust ja tõelisi väärtusi. Oluline on kuulata oma kliente ning seada klienditeenindus esikohale. Kliendiga korrapäraselt suhtlemine aitab tugevdada ettevõtte ja tarbija vahelist sidet. Samuti on brändilojaalsuse tekkele abiks, kui tarbijale pakutakse rohkem väärtust ja kvaliteeti, kui oli oodatud. Kogu brändilojaalsuse kujunemine põhineb klientidega tegelemise ümber. Tuleb olla usaldusväärne, suhelda nendega, luua neis kuuluvustunne ning kõige selle põhjal tegutseda.
Miks on oluline?
Brändilojaalsus aitab turul edu saavutada, sest tänu sellele luuakse tugev kliendibaas, mis omakorda on abiks konkurentidest erinemisel. Nende tarbijate puhul, kes on lojaalsed, on vähem tõenäoline, et nad laseksid ennast mõjutada konkurentidest. On ka välja toodud, et see on oluline, kuna paljudes ettevõtetes toob sisse 65% kasumit just kordusoste tegevad olemasolevad kliendid. Brändilojaalsed kliendid mitte ainult ei tee ise kordusoste, vaid soovitavad ka ettevõtte tooteid ja teenuseid oma tuttavatele ning niimoodi võib brändilojaalsusest saada isemajandav masin, mis toob sisse aina rohkem kliente ja kasumit.
Apple
Üks hea näide brändilojaalsusest on Apple. Nende tooteid seostatakse tunnustega nagu kindel kvaliteet, kasutajasõbralikkus ja elegantne stiil. Apple pakub oma klientidele häid tooteid ja erakordset kliendikogemust, mis on toonud firmale tugeva brändilojaalsuse. Isegi, kui produktiga peaks olema probleeme nagu oli aastal 2011, kui telefonil iPhone 4S olid akuprobleemid, Apple'i kliendid on mõistvad ja ostavad ettevõtte tooteid edasi.
Edward Flynn
Edward Flynn (25. oktoober 1909 New Orleans, Louisiana – 14. oktoober 1982 Tampa, Hillsborough' maakond, Florida) oli USA poksija.
Flynn võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Flynn poksis detsembrist 1932 (on ka andmeid, et jaanuarist 1930, kuid sel juhul on arusaamatu, kuidas teda lubati harrastajana olümpiamängudele) kuni juunini 1936 elukutselisena. Ta osales kokku 37 kohtumisel ning võitis neist 27 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 7 kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Weisshorn
Weisshorn (tähendusega valge tipp/mägi) on peamine mäetipp Šveitsis ja Alpides. See on Penniini Alpide osa ning asub Anniviersi ja Zermatti orgude vahel Valais' kantonis. Viimases orus on Weisshorn koos Monte Rosa ja Matterhorniga üks paljudest neljatuhandelistest tippudest, mis Zermatti ümbritsevad.
Esmakordselt ronis 1861. aastal Randast Weisshorni tippu Iiri füüsik John Tyndall koos teejuhtide J. J. Benneni ja Ulrich Wengeriga. Tänapäeval kasutatakse Weisshorni hütti tavamarsruudil. Paljud mägironijad peavad Weisshorni püramiidja kuju ja puhaste valgete nõlvade tõttu kaunimaks mäeks Alpides ja Šveitsis.
1991. aasta aprillis ja mais toimus kaljult Randa linna kohal, massiivi idaküljel, Bisi liustiku all kaks järjestikust kivivoolu.
Geograafia
Weisshorn asub Valais' kantoni lõunaosas, u. 25 km Rhône'ist (Sierre ja Vispi vahel) lõuna pool. See on kulminatsioonipunkt põhja-lõuna suunalises ahelikus, mis eraldab Val d'Anniviersi (läänes) ja Mattertali (idas) ning ümbritseb Turtmanntali (põhjas), nende orgude vaheline kolmpunkt asub selle peamisest mäetipust põhja pool. Weisshorni vastas üle Mattertali on veidi kõrgem Dom, kus Randa küla on 3100 m allpool neid kahte mäetippu. Domi järel on Weisshorn kõrguselt teine Alpide mäetipp, mis asub täielikult väljaspool peaahelikku ja on täielikult Šveitsis. Weisshorni aheliku mõlemalt küljelt voolavad veed Rhône'i, Navizence (läänes) ja Vispa (idas) kaudu. Weisshorn ja Dom on ainult kaks paljudest Zermatti piirkonda ümbritsevatest neljatuhandelistest tippudest, koos Zinalrothorni, Dent Blanche'i, Dent d'Hérensi, Matterhorni ja Alpide kõrguselt teise Monte Rosaga.
Weisshornil on püramiidjas kuju ja selle külgi eraldavad kolm seljandikku, mis laskuvad mäetipust järsult alla. Kaks neist on peaaegu sirgjoonelised, üks kulgeb u. põhja ja teine lõuna suunas. Kolmas seljandik on nende kahega peaaegu risti, kulgedes peaaegu otse ida suunas. Põhja- ja idakannuse vahelises lõigus asub Bisi liustik (Bisgletscher). Seda ühendavad mäetipuga pikad ja äärmiselt järsud lumenõlvad. Ida- ja lõunakannuse vahelises lõigus asub Schali liustik (Schaligletscher). Kogu selle liustikunõo ümber kerkivad järskude kaljude ahelikud, välja arvatud üks või kaks kohta, kus neid katkestab lumi. Lõpuks kujutab mäe läänepoolne külg ühte hiiglaslikku kivist järsakut. See külg kerkib Weisshorni liustiku (Glacier du Weisshorn) ja Momingi liustiku kohale. Põhjapoolne kannus hargneb mäetipust allpool märkimisväärselt kaugel kaheks haruks, mis piiravad Turtmanni liustikku. Idapoolne haru ühendab mäe Bishorniga (4153 m), üle Weisshornjochi.
Geoloogia
Weisshorn on Austroalpide katete hulka kuuluva Dent Blanche'i katte kulminatsioonipunkt. Mägi koosneb gneissidest; läänekülg koosneb ka kriidiajastu settekivimitest.
Ronimisajalugu
Mäele ronis esmakordselt 19. augustil 1861 füüsik John Tyndall koos teejuhtide J. J. Benneni ja Ulrich Wengeriga. Nende teekond vastab tänapäevasele mäkkeronimise tavamarsruudile: idaseljak, alustades Weisshorni hütist.
thumb|Kagukülg (Schaligrat vasakul, idaseljak paremal) kerkimas Schali liustiku kohale thumb|Ronijad idaseljakul thumb|Põhjaseljak vaadatuna [[Bishornilt, keskel Grand Gendarme]] thumb|Läänekülg thumb|Bishorn ja Weisshorn vaadatuna [[Turtmanntali poolelt]]
1983. aasta kopteriõnnetus
31. juulil 1983 kukkus öisel lennul Schali liustikul (tipust lõunas) alla ettevõtte Air Zermatt kopter Alouette III. Kopteris olid piloot, tema abi ja mägigiid, kes otsisid kahte kadunud alpinisti. Valehäire pani piloodi proovima kopterit maandada liustikule 3160 m kõrgusel. Kogu meeskond sai raskelt vigastada, kuid giid ja piloot jäid ellu. Kaks kadunud alpinisti leiti hiljem surnuna.
Ronimismarsruudid
Kõik marsruudid on rasked. Tavamarsruut algab Weisshorni hütist idaküljel ja kulgeb piki teravat idaseljakut.
Weisshornile saab ronida Bishornilt põhjaseljaku kaudu, väljudes Cabane de Tracuit'ist Zinali kohal. Esimesed kolm tundi on suhteliselt kerge jalutamine üle liustiku ja viib Bishorni tippu (4153 m). Teine osa tõusust on väga avatud ja kestab viis tundi, mille jooksul tuleb ronida Grand Gendarme'ile.
Raduga (organisatsioon)
MTÜ Vähemusrahvuste Liit Raduga on Eesti vähemusrahvuste organisatsioonide katusorganisatsioon.
MTÜ asutati 17. novembril 2004. MTÜ juhatuse esimees on Galina Ivanova.
Mackenrode
Mackenrode on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Numa Pompilius
Numa Pompilius (umbes 753 eKr – umbes 673 eKr) oli legendaarne Rooma kuningas. Ta valitses väidetavalt Rooma riiki aastatel 715 eKr kuni 673 eKr.
Ēdole
Ēdole on küla (lielciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Ēdole valla halduskeskus. Asulas asub endine Ēdole mõisa häärber (Schloß Edwahlen). Külas on ka raamatukogu.
Esimest korda mainiti 1230 (Eualia). Aastal 1250 sai Ēdole Ventava maakonna osana endale Kuramaa piiskopkond. Ēdole loss rajati 14. sajandil, barokne Ēdole kirik rajati 17. sajandil. 19. sajandil alustati suuri ümberehitustöid ja lossi laiendati. 1905. aastal sai loss tulest veidi kannatada. Alates 16. sajandist on loss kuulunud von Behridele.
Kohaliku legendi kohaselt olevat küla saanud nime nõnda. Kohalik parun olevat oma maadele ehitanud lossi, aga sel polnud nime. Näinud siis kohalikku talumeest ja küsinud, et millega too tegeleb, otsustades, et taoline tegevusala peaks olema uuele lossile sobilik nimi. See aga sõi parajasti mune ja nii vastaski: „Ēd oles!” (tõlkes: Ma söön mune!) Nõnda saanudki loss ja seejärel küla nime.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ēdole luteri kirik ja selle kabel (sealhulgas kantsel, altar, orel, noodivihik ja orelirõdu ja selle maalingud), Ēdole loss, seda ümbritsev kindlustiste vöönd ja mõisa park, Ēdole muinaskalmed ning Ēdole piiskopilinnus.
Kaks külas kasvavat tamme (ümbermõõdud 4.24 ja 4.45 meetrit) on looduskaitse all.
Asula järgi on nime saanud Porkuni lademe Kuldiga kihistu Ēdole kihistik.
Aastal 2015 oli külas 414 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 389, aastal 2020 aga 383.
Denis Naughten
pisi|Denis Naughten (2016) Denis Naughten (sündinud 23. juunil 1973 Drumis) on Iirimaa poliitik. Ta oli 6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.
Ta sündis aastal 1973 Drumis Roscommoni krahvkonnas Connachti provintsis. Ta on õppinud Dublini Ülikooli Kolledžis ja Corki Ülikooli Kolledžis Corkis; viimases õppis ta PhD programmi alusel toidu mikrobioloogiat, kuid ei lõpetanud õpinguid.
6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 oli ta Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.
Isiklikku
Ta on aastast 1999 abielus, tal on neli last. Tema isa Liam Naughten (1944–1996) oli Iirimaa poliitik.
Leida Vinkel
Leida Vinkel (31. mail 1930 Albu vald – 19. september 2018) oli eesti põllumajandus- ja parteitöötaja, kes kogus 1950ndatel tuntust eesrindliku lüpsjana.
Leida Vinkel töötas aastatel 1949–1959 Tapa rajoonis eksisteerinud Kaardiväelase kolhoosis lüpsjana. Tõusis 1950. aastatel põllumajanduseesrindlaseks (lüpsis 1957. aastal lehma kohta 5523 kg 3,4%-lise rasvasisaldusega piima).
Vinkel valiti 1954. aastal NSV Liidu Ülemnõukogu IV koosseisu saadikuks. 1955. aastal astus ta NLKP liikmeks. 1958. aastal valiti ta NSV Liidu Ülemnõukogu V koosseisu saadikuks (1958–1962). 1963. aastal edutati Vinkel parteitööle. Ta oli aastatel 1963–1974 EKP Paide Rajoonikomitee instruktor ja alates 1974. aastast Aravete kolhoosi parteibüroo sekretär.
1976. aastal valiti Leida Vinkel EKP Keskkomitee liikmekandidaadiks (1976–1981).
pisi|60px
Saunamäe-Pala oosid
Saunamäe-Pala oosid on oosid Järva maakonnas Türi vallas. Oosid on osa Türi voorestikust.
Oosid on arvele võetud ürglooduse objektina.
Ooside laius on 70–180 m ja kõrgus alla 5 m.
Näitelava
Näitelava oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus aastatel 1909–1910 Tallinnas ning mis käsitles teatri-, kunsti- ja kirjandustemaatikat.
Ajakirja ilmus 12 numbrit.
Algul toimetasid ajakirja Sergei ja Johann Parmi, hiljem Paul Pinna ja Theodor Altermann.
Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool
Ivan Kožedubi nimeline Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool või lühendatult Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool (ukraina keeles Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба, lühend ХНУПС) on kõrgem õhuväe õppeasutus Ukrainas Harkivis.
Blukase raudteepeatus
Blukase raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Olaine ja Dalbe jaamade vahel Blukase talu juures.
Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal.
Teele (kartulisort)
'Teele' on hariliku kartuli sort.
Sordi aretas suures osas (85%) Aide Tsahkna, panuse andsid ka Terje Tähtjärv (10%) ja Mati Koppel (5%).
Sort kanti sordilehte 2013.
Shkodëri maakond
Shkodëri maakond (Qarku i Shkodrës) on 1. järgu haldusüksus (maakond) Albaanias. Läänes ja põhjas piirneb Montenegroga.
Maakonna keskus on Shkodëri linn.
Jaguneb kolmeks ringkonnaks: Malësi e Madhe ringkond, Pukë ringkond ja Shkodëri ringkond.
Brachyophis
Brachyophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Brachyophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Nad elavad valdavalt Somaalias, Keenias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Brachyophis revoili seisuga 13.12.2013.
Laasirahu
Laasirahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi lähedal 6,6 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 1,9 kilomeetrit.
Rahu asub 800 meetri kaugusel Vilsandi edelarannikust. Rahu on pikliku kujuga, seal kasvab põõsaid.
Kaksikteeke
Kaksikteekesed on sirged a7-b8 (ülemine) ja g1-h2 (alumine) 64-ruudulises kabes.
Alfred Montague
Alfred Montague (sündis 19. sajandi esimesel poolel Londonis) oli inglise koolkonna maalikunstnik. Ta viljeles peamiselt maastiku- ja meremaali.
Teadaolevalt esines ta näitustel aastail 1832–1883.
Paskliudik
Paskliudik (Ascobolus) on liudikulaadsete perekond.
Härjaraud
Härjaraud oli härja sõra alla löödav kaitseraud. Ta oli kujult pooliku hobuseraua kujuline ning löödi enamasti vaid ühe sõra alla, harvemini mõlema sõra alla. Saartel pandi härja sõra otsa mõnikord tupe kujuline jääraud.
Eestis hakkas härgadele raudade panemine laiemalt levima 18. sajandil, kui härgi rautati enne talve tulekut libedate teede ajaks.
Maks Roosma nimeline loominguline stipendium
Maks Roosma nimeline loominguline stipendium on stipendium klaasikunstniku, professor Maks Roosma mälestuseks.
Professor Maks Roosma (1909–1971) oli Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti erialale alusepanija ja koolkonna rajaja. Tema elu ja tegevuse mälestuse jäädvustamiseks ja eriala järjepidevuse ülalhoidmiseks asutas Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakond 2007. aastal Maks Roosma nimelise loomingulise stipendiumi Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti eriala üliõpilasele.
Klaasikunsti eriala üliõpilaste ja magistrantide hulgast valib stipendiaadi kolleegium, kuhu kuuluvad eriala õppejõud.
Maks Roosma stipendiumi laureaadid:
[Kategooria:Stipendiumid]]
Prix de Rome
pisi|Palazzo Mancini Roomas, kus alates 1725 tegutses Prantsuse Akadeemia Prix de Rome (prantsuse keeles 'Rooma auhind') oli 1663. aastal kuningas Louis XIV asutatud iga-aastane stipendium-auhind ühele noorele andekale kunstnikule ja skulptorile, kes õppimise ajal või loomingutee alguses on üles näidanud lootustandvaid võimeid arendada edasi Prantsusmaa kultuurielu. 1720. aastal hakati välja andma ka arhitektuuripreemiat ja 1803. aastal muusikapreemiat.
Auhind määrati võistluse korras, kuhu selle taotlejad üliõpilased pidid esitama sooviavalduse ja lisama juurde oma töid. Tingimuseks oli, et taotleja ei oleks abielus ning ta pidi olema noorem kui 30 aastat. Igal alal esimese auhinna võitja sai võimaluse minna kuni viieks aastaks õppima Rooma Baptiste Colberti 1666. aastal asutatud Académie de France'i juurde. Auhinnasaajad pandi elama Roomas suursugusesse Palazzo Mancini majja. Teise maailmasõja ajal (1939–1945) elasid auhinnavõitjad mitte Roomas, vaid Villa Paradisos Nice'is.
Sobiva kandidaadi puudumisel võidi auhinda ka mitte välja anda või tasavägise võistluse korral see jagada mitme taotleja vahel. Üliõpilased tavaliselt osalesid võistlusel mitu aastat järjest. Kuna auhind oli prestiižne ja selle võitja avalikkuse silmis kõrgelt koteeritud, siis elasid paljud võistlusel osalenud kaotust väga sügavalt üle.
Muusikaauhinna saamiseks komponeerisid noored heliloojad spetsiaalselt mingi teose. Prix de Rome'i võitnute hulgas on Hector Berlioz (1830), Charles Gounod (1839), Georges Bizet (1857), Jules Massenet (1863), Claude Debussy (1884), Ferdinand Hérold (1812), Fromental Halévy (1819), Jean-Baptiste Guiraud (1827), Ernest Guiraud (1859), Eugène Prévost (1831), Victor Massé (1844), Gustave Charpentier (1887), Louis Joseph Daussoigne-Méhul (1809), Adrien Barthe (1854), Louis Joseph Ferdinand Hérold (1812), Ambroise Thomas (1832), Henri Rabaud (1894) jt. Maurice Ravel üritas viiel korral (1900–1904) saada auhinda, kuid jäi sellest iga kord ilma, vaatamata sellele, et Romain Rolland kirjutas Académie des Beaux-Artsile (auhinna määrajale) hästi põhjendatud toetuskirja.
Maalikunstis näiteks ei saanud vaatamata korduvatele katsetele auhinda Eugène Delacroix, Édouard Manet ja Edgar Degas. Tulevane Napoléon Bonaparte'i ihukunstnik Jacques Louis David tegi isegi enesetapukatse, kui oli võistluses kolm aastat auhinnata jäänud. Maalikunsti preemia saanute hulgas on ka Charles Lamy, Charles Monnet, Louis Édouard Fournier, Gustave Boulanger, Adolphe Déchenaud, Jean Dupas, Auguste Leroux jt.
Ka Belgia, Kanada ja Holland on andnud välja oma Prix de Rome'i. Roomas asuv American Academie määrab samuti Ameerika Ühendriikide kodanikele stipendiume enda täiendamiseks Itaalias. Jäljendajateks oli ka aastatel 1907–1961 välja antud Alžeeria Prix Abd-el-Tifi ja Villa Abd-el-Tifi Vietnamis oli prantslaste valitsemise ajal populaarne Hanois École des Beaux-Arts de l'Indochine'i välja antud Indohiina preemia. Aastatel 1920–1939 anti oma vastavat preemiat välja Hispaanias. Preemia saanud resideerisid Madridis Casa de Velázquezes.
Bohemian Rhapsody
"Bohemian Rhapsody" on ansambli Queen laul albumilt "A Night At The Opera".
Laul avaldati 31. oktoobril 1975 ning selle kirjutas vokalist Freddie Mercury. Laulul pole refrääni, selle asemel koosneb laul neljast osast: ballaad, mis lõpeb kitarrisoologa, ooperliku stiiliga osa ja lõpuks hard-rock 'i osa. Laulu loomine algas 1960-ndate lõpus ning salvestama hakati seda 24. augustil 1975.
Esimesena esitati laulu 14. novembril 1975 Liverpoolis Empire Theatre'is jupitatud osadena, sest originaaljärjestus oli ebatavaline ja küllaltki keeruline, et seda live 'is esitada. Lugu esitati popurriina koos teiste lauludega 1976. aastani. Esimene täielik esitus (õige osade järjestusega) oli 13. jaanuaril 1977 Milwaukees ja nii esitati seda kuni viimase Queeni kontserdini Freddie Mercuryga 9. augustil 1986.
Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis jõudis lugu 163. kohale.
Elsebe van dem Leuenwolde
Elsebe van dem Leuenwolde oli Tartu naistsistertslaste teine nimeliselt teadaolev ja viimane abtiss (Ebdyssche des Jungfferenn Klosters tho Sunthe Katrynenn bynnen Darpthe) 1557. aastal.
Röhrig
Röhrig on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Elsebe van dem Leuenwolde
Peeterpaulipäeval, 29. juunil 1557 Tartus (tho Darpthe vp Petry vnde Pauly im Jar Dusenth vyff hundert Seuen vnde vefftych) andis ta Johann Tuuevele kviitungi kolmekümne kuue (Ses vnde dertych) marga rendi maksmise kohta kahe aasta eest.
Tartu abtiss (die abbatissche von Darpt), tõenäoliselt tema, peatus 1559. aastal Vaidas Tallinna lähedal. Oletatavasti oli ta 1558. aastal Tartust venelaste eest põgenenud.
Tullus Hostilius
Tullus Hostilius oli legendaarne Rooma kuningas. Ta valitses Rooma riiki aastatel 673 eKr kuni 642 eKr.
Tullus Hostilius oli sõjakas kuningas. Tema juhtimisel alistati Alba Longa.
Eberhard Jüngel
Eberhard Jüngel (5. detsember 1934 Magdeburg – 28. september 2021 Tübingen) oli saksa evangeelne teoloog.
Ta oli 2003. aastani Tübingeni ülikooli süstemaatilise teoloogia ja religioonifilosoofia professor ning hermeneutika instituudi direktor.
Elulugu
Jüngeli vanematekodus ei olnud religioon au sees. Üks päev enne gümnaasiumi lõpetamist heideti noor Jüngel koolist välja, sest ta oli välja astunud kiriklike diakooniaasutuste konfiskeerimise kui ebaõiglase ja ebaseadusliku akti vastu. Pärast seda oli tal võimalik õppida ainult evangeelset teoloogiat kiriklikus kõrgkoolis. Ta tahtis saada pastoriks. Aastal 1957 õppis ta ühe semestri illegaalselt Zürichi ülikoolis Gerhard Ebelingi juures, käies kord nädalas Baseli ülikoolis Karl Barthi juures, jättes kodumaal mulje, nagu oleks ta närvivapustuse tõttu õppetööst eemal. Tema oluliste õppejõudude seas olid filosoof Gerhard Stammler ning teoloogid Heinrich Vogel ja Gerhard Ebeling. Otsustavat teoloogilist mõju avaldas Ernst Fuchs, kelle kaudu Jüngel õppis tundma Rudolf Bultmanni ja Martin Heideggeri. Šveitsis avaldas talle suurt mõju kohtumine Karl Barthiga. Barthi juures avaldas talle mõju tema teoloogilise ütlemise keskendatus ning ühtaegu tema rahulikkus ja intellekti pingevabadus. Barthilt õppis Jüngel, et taeva vastu huvi tundes tuleb maale truuks jääda. Teoloogiaõpingud lõpetas Jüngel 1960. aastal.
Jüngel asus tööle Berliini kiriku vikaarina ja sealse kirikliku kõrgkooli assistendina. Aastal 1961 kaitses ta Lääne-Berliinis doktoritöö "Paulus und Jesus".
Salumäe-Kurese kõvik
Salumäe-Kurese kõvik on kõvik Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Kõvik on arvele võetud ürglooduse objektina.
Kõvik koosneb Jaagarahu lademe dolomiidist. Kõviku absoluutne kõrgus on kuni 37,5 m ja suhteline kõrgus kuni 4 m.
Geoloogiliselt on kõvik liustikutekkeline jäänukkõrgendik.
Martin Bleimann
pisi|Martin Bleimann Martin Bleimann (4. aprill 1886 Paatsalu-Illuste vald, Hanila kihelkond, Läänemaa – 1938 Nõukogude Liit) oli Eesti ja Nõukogude Liidu õpetaja ja poliitik.
Ta oli Peterburi Jaani koguduse 6-klassilise algkooli õpetaja, kolis 1917. aastal Tallinna ja astus esseeride partei liikmeks. 24. veebruarist 1918 kuulus ta Tallinna linnavolikokku. 25. novembril 1918 valiti ta Tallinna linnanõunikuks ja toitlusvalitsuse juhatajaks. 20. detsembril samal aastal ta arreteeriti süüdistatuna ametialases ja poliitilises kuriteos. Enda väitel kahjustas ta kodanlikku linnavalitsust partei ülesandel.
Märtsis 1919 Bleimann vabastati vanglast tingimusel, et ta loobub poliitikast. Aprillis üritas ta kaaperdada ja Kroonlinna viia hävitajat Lennuk. Ise väitis ta, et vajas miiniristlejat Inglismaale toiduainete järele sõitmiseks. Selle ilmsikstulekul hakati teda hüüdma Admiraliks. 5. septembrist 1919 kuni juunini 1920 oli ta eeluurimisvanglas. Novembrist 1920 varjas ta end, kuni valiti I Riigikogu liikmeks. Veebruaris 1921 mõisteti Bleimann kuueks aastaks vangi, kuid Riigikogu ei võtnud temalt saadikupuutumatust.
Riigikogu liikmena oli ta legaalse vasakpoolse partei, Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei peasekretär, ka tegutses ta Nõukogude Venemaa luurajana. 5. juunil 1921 sõitis Bleimann Kominterni 3. kongressile ja ei pöördunud Eestisse tagasi. 6. detsembril 1921 andis Riigikogu loa tema arreteerimiseks, mille järel, 14. detsembril 1921, loobus ta Riigikogu liikme volitustest.
Nõukogude Liidus Bleimanni ei usaldatud, teda kuulati üle ja ta oli jälgimise all. Teda ei võetud Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse, aprillis 1922 heideti ta välja Eesti Iseseisvast Sotsialistlikust Tööliste Parteist. Ta oli Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli professor Leningradis, suhtles seal opositsiooniliste Eesti kommunistidega (fontannikutega). Ühtlasi võttis ta endale uueks perekonnanimeks Baltin.
1925. aastal mõisteti pedagoog Baltin töölisnoortega pederastia harrastamise eest kolmeks aastaks vanglasse.
Ta oli ka Nõukogude Liidus elades Eesti Kirjanduse Seltsi eluaegne liige.
1938. aastal ta hukati.
Johann Benjamin Sczibalski
Johann Benjamin Sczibalski (ka Johann Benjamin Sczibulski; 1728 – 15. juuli/26. juuli 1797 Nõo) oli Eesti vaimulik ning vaimulik kirjanik.
Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 12. juulil 1745) Halle Ülikoolis. Oli aastal 1751 Udernas. Ordineeriti 16. veebruaril/27. veebruaril 1755 õpetajaks.
Oli aastatel 1755–1797 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, olles aastast 1791 veel Tartu praostkonna praost.
Peale mitmete saksakeelsete vaimuliku sisuga raamatute ilmutas ta: "Juttuse-Ramat kumman eggaütte Pühhä-Päiva nink egga-ütte Pühhä ja ka Palwe-Päiwi pale üts Juttus, Ewangeliumi perrä, säetu om..." (Tallinna, 1779, 24+820 lk.), mis on üks suurematest lõunaeestimurdelistest trükiteostest, keeleliselt oma aja kohta õige rahuldav; "Nelli Kristusse Kannatusse Juttussid nink Mönne Kannatusse-Laulu" (Põltsamaa, 1788, 79 lk.). Ta on tõlkinud ka kirikulaule "Tarto-Ma-Kele Laulu Ramat'us" (Riia, 1788).
Isiklikku
Tema vend Daniel Christoph Sczibalski oli Rubene ja Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja. Tema äi Gottfried Rulcovius oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Tema tütarde Johanna Dorothea (surnud 1796) ja Helene Wilhelmine abikaasaks oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Adam Grossenbach.
Sisaki lahing
Sisaki lahing peeti 22. juunil 1593 Osmanite Bosnia vägede ja Habsburgide maadelt, peamiselt Horvaatia kuningriigist ja Sise-Austriast pärit kristlaste ühendarmee vahel. Lahing toimus Kesk-Horvaatias Sisakis Sava ja Kupa jõe ühinemiskohas kristliku Euroopa ja Osmanite riigi vahelisel piirialal.
Aastatel 1591–1593 üritas Osmanite Bosnia sõjaväekuberner beilerbei Telli Hasan Paşa kaks korda vallutada Sisaki kindlust, garnisoniga linnust, mida Habsburgid Horvaatias sõjaväestatud piiriala osana pidasid. 1592. aastal pärast seda, kui keiserlik Bihaći võtmekindlus türklaste kätte langes, seisis Horvaatia peamise linna Zagrebi ees ainult Sisak. Paavst Clemens VIII kutsus üles astuma Osmanite-vastasesse kristlaste liitu ja Sabor värbas ennetuseks umbes 5000 elukutselisest sõdurist koosneva väe.
15. juunil 1593 piirasid Sisakit taas Bosnia paša ja tema gazi-sõdalased. Sisaki garnisoni juhatasid Blaž Đurak ja Matija Fintić, mõlemad Zagrebi piiskopkonna horvaadid. Habsburgide abiarmee Steiermargi kindrali Ruprecht von Eggenbergi ülemjuhatuse all koguti kiiresti piiramise katkestamiseks. Horvaatia vägesid juhatas Horvaatia ban Tamás Erdődy, samas kui Kraini ja Kärnteni hertsogkondade peavägesid juhatas Horvaatia sõjaväestatud piiriala komandör Andreas von Auersperg, tuntud kui "Kraini Achilleus".
22. juunil alustas Austria-Horvaatia abiarmee üllatusrünnakut piiramisvägedele, samal ajal väljus garnison kindlusest, et rünnakuga ühineda, millele järgnenud lahing lõppes Bosnia Osmanite armeele hävitava kaotusega, kus Hasan Paşa tapeti ja peaaegu kogu tema armee pühiti minema. Sisaki lahingut peetakse Habsburgide ja Osmanite vahel aastatel 1593–1606 möllanud Pika sõja alguse peamiseks katalüsaatoriks.
Taust
thumb|left|[[Sisak|Sisaki kindlus, nagu see praegu on]]