cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1952. aasta suveolümpiamängud
Võistluspaigad
Majutuspaigad olid Käpylä ja Otaniemi olümpiakülad, Naistenkylä, Ruskeasuo (ratsutajad), Santahamina kadettidekool (Soome koondis), Hämeenlinna hotell Aulanko (viievõistlejad).
Riigid ja sportlased
Osales 69 riiki. Esimest korda osalesid Bahama, Guatemala, Hollandi Antillid, Hongkong, Iisrael, Indoneesia, Kullarannik (Ghana), Lõuna-Vietnam, Nigeeria, Nõukogude Liit, Saarimaa, Saksamaa LV ja Tai.
Sportlasi osales 4925 (sealhulgas 518 naist). Kokku oli delegatsioonides 5469 inimest. Mõlemad arvud olid olümpiarekordid.
Suurim võistkond oli Nõukogude Liidul: 295 sportlast (delegatsioonis 420 liiget). USA-l oli 286 (delegatsioonis 386) ja Soomel 260 sportlast (307).
Väikseim võistkond oli Briti Guyanal, Hiinal ja Panamal: 1 sportlane.
Edukaim sportlane oli võimleja Viktor Tšukarin (sündinud 9. novembril 1921, NSV Liit): 6 medalit (4+2+0). Enim olümpiamedaleid võitis võimleja Maria Gorohhovskaja (sündinud 17. oktoobril 1921, NSV Liit): 7 medalit (2+5+0).
Noorim olümpiavõitja oli sõudja Bernard Malivoire (sündinud 20. aprillil 1938, Prantsusmaa): 14 aastat 3 kuud ja 3 päeva. Vanim olümpiavõitja oli purjetaja Everand Endt (sündinud 7. aprillil 1893, USA): 59 aastat 3 kuud ja 21 päeva.
Noorim sportlane oli 1500 m ujuja Enirique Granados (sündinud 9. augustil 1939, Hispaania): 12 aastat 11 kuud ja 21 päeva. Vanim sportlane oli jahilaskur Charles Lucas (sündinud 18. juulil 1886, Suurbritannia): 66 aastat.
Riikide esimesed olümpiavõitjad: Nõukogude Liit 20. juulil – Nina Romaškova (sündinud 27. aprillil 1929) kettaheites; Rumeenia 29. juulil – Iosif Sirbu (1925–1964) väikepüssist lamades laskmises; Luksemburg 26. juulil – Joseph Barthel (1927–1992) 1500 m jooksus. Tegelikult pärineb Luksemburgi esimene kuldmedal 1924. aasta Pariisi olümpiamängudelt, kui Jean Jacoby sai kulla kunstikonkursil. Bartheli kuldmedal on Luksemburgi seni ainus olümpiamängude kuldmedal.
Varia
Olümpiatule teekond: Olümpia – Ateena – Ålborg – Kopenhaagen – Malmö – Haaparanta – (Pallastunturi) – Tornio – Helsingi, kokku 7870 km. Olümpiatule süütas Olympias 25. juunil Rea Mihalopulos. 342 teatejooksjat tõid tule Ateena Herodes Atticuse staadionile, kus toimus pidulik tseremoonia. Edasi saabus tuli lennukil Taani. 1. juulil saabus tuli laeval Malmösse, kust see kanti Torniosse. 6. juulil oli Pallastunturis metsnik Jarl Sundqvist polaarpäikese kiirtest süüdanud ka teise sümboolse olümpiatule. Need kaks tuld liideti üheks Tornio staadionil tuleurnis. Olümpiastaadionile tõi tule 9-kordne olümpiavõitja Paavo Nurmi.
Autasud: Guiseppe Cassioli 1928. aasta olümpiamängudeks kujundatud olümpiamedalid.
Olümpia mälestusmedali kavandi autor oli kunstnik Rolf Christianson.
Olümpiaraha: esimest korda lasti olümpiamängude puhul käibele meenemündid. Kokku vermiti 605 000 viiesajamargast münti (12 g, 32 mm). Autorid olid Matti Visanti ja Aarre Aaltonen.
Olümpiapostmargid: esimesed kaks postmarki lasti Soomes käibele kaks kuud enne olümpiamänge. Ühel neist oli kujutatud vettehüppaja ja teisel Helsingi olümpiastaadion, mille kohal kõrgub kuulus valge torn, mis hiljem kujunes Helsingi olümpiamängude sümboliks. Veel kaks Soome olümpiapostmarki ilmus kolm kuud hiljem. Ühel neist oli kujutatud jalgpallur ja teisel jooksja. Kasutati 21 olümpia eritemplit. Kui seni olid olümpiapostmarke põhiliselt välja lasknud korraldajad, siis nüüd ilmus neid paljudes riikides (Austria, Jugoslaavia, Luksemburg, Monaco, Prantsusmaa, Saarimaa, Lääne-Berliin ja Ungari). Kokku anti XV olümpiamängude tähistamiseks välja 45 postmarki.
Infovahendid: ajalehed, raadio, ringvaatefilmid. Televisiooniülekandeid ei toimunud.
Olümpiafilmi valmistas Olympia-Filmi OY, režissöör oli Hannu Leminen. Kaheosaline olümpiafilm "Maailmat kohtaavat" ning "Kultaa ja kunniaa" (1953) oli senistest olümpiafilmidest üksikasjalikum ja ülevaatlikum, kuid jäi ometi suurema rahvusvahelise tähelepanuta.
Olümpiasümboolika: lõputseremooniail ilmusid peaareenil hiigeltabloole esimest korda nüüdseks tavaks saanud lahkumissõnad "Nägemiseni ja kohtumiseni ..."
Piletiga pealtvaatajaid oli kokku 1 376 512.
Võistluste peasekretär oli eestlane Kallio Kotkas.
Poliitilised mõjutused: külma sõja aegne vastasseis Ida ja Lääne vahel avaldus ka olümpiamängudel. Nõukogude Liit oli esimest korda olümpiamängudel ning paljud poliitikud, ajakirjanikud ja sportlased nii sotsialismi- kui kapitalismimaades suhtusid mängudesse kui rindejoonesse külmas sõjas. Ka kohtunikud tegid sageli sohki NSV Liidu kahjuks. Terav konkurents medalite pärast käis USA ja Nõukogude Liidu vahel. USA jäi napilt peale, kuid NSV Liidus loeti punkte nii, et mõlemad said võrdselt 494 punkti. USA-l oli kuldmedaleid 40, Nõukogude Liidul vaid 22.
Tarkust tagantjärele – selle aja põhimõtete kohaselt osalesid OM-il sportlased-harrastajad. NSV Liidu sportlased aga olid NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsusega vabastatud tööst ja õppetegevusest 6,5 kuuks ning võetud erirežiimile toitlustamisel, ülalpidamisel ja meditsiinilisel järelevalvel. Samuti kasutati sportlaste ettevalmistamises nõukogude teadlaste poolt keemilisi stimulaatoreid dopinguvahendeid. Purjetamisvõistlejate ettevalmistuslaager toimus aga Tallinnas Pirital.
Eestlased olümpiamängudel
Nõukogude Liidu koondises võisteldes sai kuldmedali Johannes Kotkas Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus, hõbemedali Heino Kruus, Ilmar Kullam ja Joann Lõssov korvpallis ning pronksmedali Bruno Junk 10 km käimises.
August Englas oli vabamaadluse poolraskekaalus 4.
Osalesid veel kergejõustiklane Mihail Velsvebel (1500 m jooks), ujujad Endel Edasi (100 m vabalt) ja Endel Press (1500 m vabalt) ning jalgrattur Nikolai Matvejev (meeskondlik 4000 m jälitussõit). Varumeestena olid kaasas purjetajad Aare Aavik ja Hans Kaasik.
Spordialad
Aerutamine Jalgpall Jalgrattasport Kergejõustik Korvpall Laskmine Maadlus Maahoki Moodne viievõistlus Poks Purjetamine Ratsutamine Riistvõimlemine Sõudmine Tõstmine Ujumine Veepall Vehklemine Vettehüpped
19 spordialal jagati välja 149 medalikomplekti.
Püstitati 27 maailmarekordit ja 111 olümpiarekordit. Ka need arvud on olümpiamängude rekordid.
Berit Aunli
Berit Kristine Aunli (sünninimi Kvello, sündinud 9. juunil 1956 Stjørdalis) on Norra endine murdmaasuusataja.
Aunli kui tippsportlase edukamad aastad oli 1980. aastate alguses, kui ta oli üks maailma parimaid suusatajaid. Esimese suurvõistluste medali sai Aunli 1980. aasta olümpiamängudel Lake Placidis, kui Norra teatevõistkond tuli kolmandaks.
1982. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos tuli Aunli nii 5 km kui ka 10 km distantsil ning 4x5 km teatesõidus maailmameistriks. Lisaks sai ta hõbemedali 20 km distantsil. 1984. aasta OM-il Sarajevos võitis ta 4x5 km teatesõidus kuldmedali ja 5 km distantsil hõbemedali. Maailma karikavõistlustel võitis Aunli 1981–1982 hooajal maailma karika. Norra meistriks tuli ta 15 korda.
Ka tema abikaasa Ove Aunli oli tipptasemel suusataja.
Kemotroof
Kemotroof on organism, kes peamise energiaallikana kasutab toiduga saadavate ainete keemiliste sidemete energiat, neid aineid oksüdeerides. (Alternatiivne võimalus on fototroofia, mil kasutatakse valgusenergiat.)
Helmandi jõgi
thumb|Kajakai tamm Helmandi jõel Helmandi jõgi on Afganistani pikim jõgi. Saab alguse Hindukuši mägedest. Voolab läbi riigi edela suunas. Jõele on ehitatud mitu tammi ja selle vett kasutatakse põldude niisutuseks. Suubub Iraani piiri lähedal väljavooluta Sistāni järve. Jõe pikkus on umbes 1150 km.
Kemotroof
Kui seejuures oksüdeeritav aine ehk elektronidoonor on anorgaaniline, siis on ühtlasi tegu litotroofiaga (kemolitotroofia), kui aga energiaallikaks olev aine on orgaaniline, siis organotroofiaga (kemoorganotroofia).
Kõik loomad ja seened on kemotroofid, samuti suur osa baktereid ning osa protiste.
11
11. aasta pKr
Paul Liivak (loomaarst)
Paul Erich Liivak (29. oktoober (vkj)/ 11. november 1902 Karula vald, Võrumaa – 11. mai 1969 Võru rajoon) oli eesti loomaarst.
Ta lõpetas 1923. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1923–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja aastatel 1929–1932 loomaarstiteaduskonnas, mille lõpetas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liige.
Alates 1935. aastast oli ta Võru linna ja tapamaja loomaarst, 1966. aastal oli ta Võru Lihatööstuse loomaarst.
Ta oli alates 1935. aastast Loomaarstide Koja liige.
House
Teke
Sõna house päritolu üle on kaua juureldud ja vaieldud. Kõige tõenäolisem on, et see on pärit Chicago ööklubist The Warehouse, kus mängis legendaarne diskor Frankie Knuckles. Klubi külastasid peamiselt mustanahalised ja latiinod. Muusikapoed hakkasid müüma imporditud vinüülplaate, mida nad algul nimetasid "nagu laohoones mängitud" (ingl as played at the warehouse), kuid hiljem hakati seda nimetama house-muusikaks (ingl house music). Esimeste house-muusika esitajate seas olid Frankie Knuckles, Larry Heard, Chip E, Tyree Cooper, Rocky-Jones, Ron Hardy, DJ Leonard "Remix" Rroy ja paljud teised.
Frankie Knuckles
pisi|240x240px|Frankie Knuckles DJ puldis, 2012 Üheks peamiseks DJ-ks tol ajal oli New Yorgis sündinud Frankie Knuckles, keda hakati hüüdma house ' i ristiisaks (ingl the Godfather of House). Ta oli n-ö heliarhitekt, kes eksperimenteeris helidega, lisades helide miksimisel täiesti uue dimensiooni. Õieti ta võttis töötlemata diskomaterjali, pani selle pöörlema ning lisas sellele eelprogrammeeritud trummipala, et luua ühtlane 4/4 tempo. Ta mängis õhtuti 8–10 tundi. Tänu temale peeti ööklubi The Warehouse kõige atmosfäärilisemaks kohaks Chicagos.
Larry Levan
Frankie Knucklesi sõber Larry Levan oli Brooklynist pärit mustanahaline teismeline nagu ka tema sõber Frankie. Nimelt oli Larry see, kes soovitas avada Chicagos ööklubi The Warehouse. Ent asjad võtsid vale pöörde ning lõppude lõpuks pidi Larry Levan ikkagi keerutama plaate New Yorgi Paradise Garage'is. Larry Levan ja Frankie Knuckles olid kaks väga tähtsat isikut house-muusika ja tänapäeva tantsu valdkonna arendamises.
House-muusika edu Suurbritannias
House-muusika jõudis Inglismaale 1980. aastate lõpul tänu Ibiza saarele, kus toimusid meeletud peod. 1986. aasta suvel ilmusid kolm house-stiilis laulu kümne parima hulka. Nendeks olid Farley "Jackmaster" Funki laul "Love Can't Turn Around", Raze'i "Jack The Groove" ja Steve "Silk" Hurley "Jack Your Body". On öeldud, et house-muusikat populariseerisid inglased, kes mõtlesid välja acid house ' i ning hiljem tõid muudetud house ' i versiooni tagasi Ameerikasse. Tänu acid house ' ile jõudis house laiema avalikkuse ette ning house-muusikast sai tantsumuusika ka valgenahalistele.
Acid house
pisi|Phuture'i albumit Acid Tracks peetakse üheks esimeseks acid house 'i albumiks Tegelikult sai acid house alguse juba 1985. aastal Chicagos. DJ Pierre ja ta sõbrad vajutasid oma Rolandi 303 süntesaatori peal ühte nuppu ning avastasid, et acid house ' i jaoks vajaminev heli oli juba selles olemas. DJ Pierre ja ta sõbrad lõid loo "Acid Trax", mis oli neile omaselt varastatud Ron Hardy poolt ja antud välja pealkirjaga "Ron Hardy's Acid Trax".
Allveelaevastiku Sihtkapital
pisi|300px|Allveelaevastiku Sihtkapitali juhatuse väljaantud postkaart Allveelaevastiku Sihtkapital oli aastail 1933–1940 Eestis tegutsenud organisatsioon, mille eesmärgiks oli koguda annetusi Eestile allveelaeva ehitamiseks.
Koosseis
Sihtkapitali juhtisid komitee, juhatus ja revisjonikomisjon.
Komitee esimees oli Anton Uesson, sinna kuulusid kaitseminister, kaitseministri abi, Kaitsevägede Staabi ülem, Merejõudude juhataja, Veeteede Valitsuse direktor, Linnade Liidu esimees, Maaomavalitsuste Liidu esimees, Kaitseliidu vanematekogu presiidiumi esindaja, Kaitseliidu ülem, allveelaeva ehitamise küsimuse algataja ja kõik endised Merejõudude juhatajad ning Vabadusristi Vendade Ühenduse keskjuhatuse, Ohvitseride Keskkogu, Ajakirjanikkude Liidu, Naiskodukaitse, Põllutöökoja, Kaubandus-Tööstuskoja, Kaupmeeste Keskliidu, Vabrikantide Ühisuse, pankade nõukogu, Eesti Ühistegelise Liidu, Majaomanikkude Keskliidu, Välis-Eesti Ühingu, naisorganisatsioonide liidu, laevajuhatajate seltsi, kaubalaeva mehaanikute ühingu, laevaomanike ühingu, Eesti meremeeste ühingu, assistentide ühingu, riigi- ja omavalitsusasutiste teenijate liidu, põllumajanduslikkude ühingute revisjoni liidu, või väljaveo keskbüroo, kanamunade väljaveo keskbüroo, Eesti peekoni eksport ühisuse, kartuli ühingute liidu, Eesti ühistegelise kindlustuse keskseltsi ja kindlustusseltside ühingu esindajad.
Asutamine ja tegevus
Sihtkapitali asutamise algatas 13. mail 1933 Robert Friedeman (eestistatud nimega Enn Veskaru), kes kogus eraviisiliselt 120 krooni ja andis need 16. mail 1933 üle riigivanem Konstantin Pätsile.
Sihtkapitali põhikiri kinnitati 13. juunil 1933.
Vanaraua kogumist alustati 27. oktoobril 1937. Peale sularaha ja vanametalli (raud, punane ja valge pronks, alumiinium, tina, tsink, babiit, kuld, hõbe) annetati maal kanamune, lõnga, kartuleid, jahu, liha, üks elus kana.
23. novembril 1937 korraldas sihtkapitali kohalik komitee koos tuletõrjega Kriuša külas Kose vallas Aleksander Nevski nimepäeva puhul peo, kuhu pääsemiseks tuli kaasa tuua vähemalt 2 kg vanametalli. Kokku toodi vanametalli 500 kg.
Vanarauda koguti 4 631 266 kg. Müüdud oli sellest 4 494 552 kg ning laos järel 136 714 kg. Müüdud vanarauast läks kodumaale 688 tonni, muu osa veeti laevadega välismaale.
Pärast lepingu sõlmimist kahe valvelaeva ehitamiseks otsustas sihtkapitali komitee 5. märtsil 1940 sihtkapitali tegevuse lõpetada ja asutada selle asemele tankitõrjerelvastuse soetamiseks Omakaitse Sihtkapitali.
Likvideerimise ajaks oli sihtkapitalil 30 toimkonda, 464 abitoimkonda ja 252 kogumispunkti kokku 3432 tegelasega. Nende kaasabil oli kogutud raha 346 957 krooni, vanarauda 232 278 krooni eest ja saadud kapitalidelt protsente 43 500 krooni – kokku 622 736 krooni. Kulusid (vanaraua vedu, ümbertöötamine jne) oli 94 728 krooni. Seega saavutas sihtkapital puhta ülejäägina annud 528.008 krooni. Sellest oli Vabariigi Presidendile üle antud 512 364 krooni, kuna sihtkapitali juhatuse arvel oli veel 15 643 krooni. See on suurim annetus, mis eesti rahvas korjandusel on teinud.
Wittekind (Waldeck)
Wittekind Adolf Heinrich Georg-Wilhelm (sündinud 9. märtsil 1936 Arolsenis) on Waldecki ja Pyrmonti titulaarne vürst ja Waldecki vürstliku perekonna pea alates 30. novembrist 1967.
Sündinud 23. jaanuaril
''Siin loetletakse 23. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
Wittekind (Waldeck)
Tema vanemad on Waldecki vürst Josias (13. mai 1896 – 30. november 1967) ja vürstinna (sündinud Oldenburgi hertsoginna) Altburg (19. mai 1903 – 16. juuni 2001).
Wilhelm II (Württembergi kuningas)
Wilhelm Karl Paul Heinrich Friedrich (25. veebruar 1848 Stuttgart – 2. oktoober 1921 Bebenhauseni jahiloss) oli Württembergi kuningas 6. oktoobrist 1891 kuni 29. novembrini 1918.
Fototroof
Fototroof on organism, kes peamise energiaallikana kasutab valguskiirguse energiat.
Fotosünteesivad bakterid, protistid ja taimed on fototroofid.
Kamajai
Kamajai (vene keeles vanasti Комай, Комае) on alev Leedus Rokiškise rajoonis, Kamajai valla halduskeskus. Alev asub Jara-Šetekšna jõe kaldal.
Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja XX sajandi alguses rajatud tulpkabel, alev ise on urbanistlik mälestis. Kamajai keskväljakul on Antanas Strazdase kuju (püstitatud aastal 1933, autor Antanas Aleksandravičius).
Alevi nime kohta on mitu hüpoteesi. Ühe kohaselt on tegemist hüdronüümiga, teise kohaselt pärinesid Kamajai esimesed asukad Valgevene aladelt Kamaist. Kolmanda versiooni kohaselt on asula nime saanud aramea keelest, kus kamai tähendab esimest; selle kohaselt panid asulale nime esimesed sinna elama asunud juudid.
Ajalugu
Alevi lähistel asub I aastatuhandel eKr rajatud Rudžiai linnamägi. Aastal 1541 mainitakse esimest korda Kamajai mõisa (alguse sai see Svėdasai mõisa Urbaniškise karjamõisana). Küla tekkis mõisa juurde XVI sajandi teisel poolel. Aastast 1594 oli asula Tiesenhausenite valduses.
Aastal 1635 rajati sinna esimene kirik. See põles aastal 1737 maha, aga juba samal aastal ehitati selle asemele uus. Aastal 1774 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1863 hõivasid Kamajai mõneks ajaks ülestõusnute väed.
Aastal 1905 rajati Kamajaisse praegune kirik. Asula põles aastail 1913 ja 1915. Kannatada sai see ka Teise maailmasõja ajal, mil kiriku torn lasti õhku. Pärast sõda oli Kamajai kohaliku kolhoosi keskasula, asula ümbruses tegutsesid Leedu metsavennad. Tänapäeval on see kohaliku põllumajandusühistu keskasulaks.
Abdera (Hispaania)
Linna asutasid kartaagolased kaubajaamana. Mõnda aega kestnud languse järel sai sellest Rooma riigis üks Hispania Baetica provintsi tähtsamaid linnu.
Kõige vanematel Abdera müntidel on foiniikia kirjas abdrt ning Heraklese (Melkarth) pea ja tuunikala. Tiberiuse-aegsetel müntidel on linna peatempel kahe sambana püstitatud tuunikalaga.
Josias
Josias on mehenimi, mis lähtub Teises Kuningate raamatus ja mujal Piiblis mainitud kuningas Joosija nimest.
Mädaemakas koeral
Mädaemakas ehk püometra (ka püomeetria; ladina pyometra) on limasmädase endometriidi vorm, mida iseloomustab suure hulga mädase eksudaadi kogunemine ja peetus emakas.
Püometra on purulentse materjali kogunemine emakasse.
Emaka täitumist steriilse vedelikuga nimetatakse hüdrometraks (vee sekretsioon emakavalendikku)
Emaka täitumist limaga nimetatakse mukometraks (lima sekretsioon emakavalendikku).
Püometra on üks sagedasemaid ja raskemaid günekoloogilisi haigusi koertel.
Etioloogia
Koerte puhul ei esine püometrasse haigestumisel tõulist soodumust.
Peamised tegurid, mis põhjustavad püometra teket, on pikatoimeliste progesteroonsete või östrogeensete preparaatide manustamine ja seemendus- või paaritusjärgsed infektsioonid. Progesteroon parandab endomeetriumi kasvu ja näärmete sekretsiooni ning vähendab samas müomeetriumi aktiivsust. Tsüstiline endometriaalne hüperplaasia ja emakasekreedi akumuleerimine loovad soodsa keskkonna bakteriaalseks kasvuks. Progesteroon võib takistada ka leukotsüütide vastureaktsiooni bakteriaalsele infektsioonile.
Sageli kasutatakse mädaemaka kohta, mille endomeetriumis on progesterooni tagajärjel tekkinud tsüstiline hüperplaasia, tsüstilist endomeetriumi hüperplaasia-püometra kompleksi mõistet
Püometra puhul on kõige sagedamini esinev bakter Escherichia coli. Koertelt on isoleeritud veel: Staphylococcus aureus, Streptococcus spp., Pseudomonas spp., Proteus spp., Pasteurella spp., Klebsiella spp., Haemophilus spp., Serratia spp., Moraxella spp''.
Medroksüprogesterooni ja teiste progesterooniühendite manustamist võib seostada püometra tekkega emastel koertel. Püometra võib sekundaarselt järgneda poegimisjärgsele metriidile. Eksogeensete östrogeenide manustamine tiinuse vältimiseks metöstrusi ajal suurendab oluliselt püometra tekke riski.
Patogenees
Püometra on potentsiaalselt eluohtlik seisukord, millega kaasneb tsüstiline endomeetriumi hüperplaasia.
Püometraga seotud haigestumise ja suremuse põhjuseks on infektsioon.
Progesterooni-tundlikkus emakas on inhibeeritud leukotsüütide vastus bakteritele. E. coli on kõige tavalisem mikroorganism, mis on identifitseeritud püometra korral. E. coli 'l on afiinsus endomeetriumi ja müomeetriumi suhtes. Bakteriaalset invasiooni peetakse oportunistlikuks, kuna haigust põhjustavad mikroorganismid kuuluvad ka tupe normaalse mikrofloora hulka. Nakkuse leviku teeks peetakse ka kuseteid ja mööduvat bakterieemiat. Tupest eritub nõret juhul kui emakakael on avatud. Suletud emakakael takistab nõre väljavoolu ja põhjustab sellisel juhul palju tõsisemat haigestumist. Loomad võivad dehüdreeruda ning neil võib tekkida tokseemia. Kui püometrat ei ravita võib areneda septitseemia ja endotokseemia.
Ülemääraselt täitunud emakas võib lõhkeda ja põhjustada peritoniidi teket.
Püometra võib põhjustada hüpoglükeemiat, neerude, maksa ja südame talitlusehäireid ning aneemiat. Hüpoglükeemia on koertel püometra korral tavaline.
Maksarakkude kahjustus võib sekundaarselt viia intrahepaatilise kolestaasini ja sapipigmendi säilitamiseni. Aneemia võib olla põhjustatud kroonilisest põletikust, mis vähendab erütropoeesi, suurendab punaliblede kaotust emaka valendikku. Degeneratiivne aneemia peaks korrigeeruma paari nädalaga pärast OHEt.
Elektrolüütide tasakaaluhäired, atsidoos, šokk ja püometra toksilised mõjud võivad põhjustada südame rütmihäireid.
Kliiniline pilt
Eristatakse “suletud” ja “avatud” püometrat, olenevalt sellest, kas esineb nõre vool häbemest.
Suletud emakakaela korral on peamisteks sümptomiteks depressioon, letargia, anoreksia, oksendamine ning kõhulahtisus. Lisaks tekivad veel dehüdratatsioon ja laienenud emaka tõttu kõhu suurenemine. Esineb ka polüuuria ja kompensatoorne polüdipsia. Avatud emakakaela korral on iseloomulik letargia, dehüdratatsioon, palpeeritav emakas ja nõreeritus tupest. Võivad esineda ka septitseemia tunnused (šokk, hüpotermia, kollaps). Palavik esineb tavaliselt vaid 20%-l loomadest. Püometra võib kiiresti lõppeda šoki ja surmaga.
Suletud emakakaela korral on suurenenud emakas palpeeritav. Ravimata jätmisel võib kujuneda septitseemia või endotokseemia või mõlemad korraga. Haigestunud loom võib surra hüpotermia või šoki tõttu.
Diagnoos ja diferentsiaaldiagnoos
thumb|Ultrasonogramm. U-tähtede juures on mädaemaka ristlõige Diagnoos pannakse anamneesi, füüsilise vaatluse, abdominaalse radiograafia ja ultrasonograafia alusel.
Püometra on limasmädase endometriidi vorm, mida iseloomustab suure hulga mädase eksudaadi kogunemine ja peetus emakas. Püometra on hormonaalsete mõjutuste tõttu emaka limaskestas tekkinud muutuste ja sekundaarse bakteriaalse infektsiooni tagajärg.
Tupenõre omaduste määratlemisel on sageli abi vaginaalsest tsütoloogiast. Sobiva antibiootikumi leidmiseks tuleks teha antibiogramm.
Verismädane tupevoolus tekib avatud emakakaela korral. Emaka suurenemise võib kindlaks teha kõhu palpeerimisel. Sagedasti esineb dehüdratatsioon. Loomad, kellel on tekkinud endotokseemia või septitseemia, võivad olla hüpotermilised ning šokis. Palavik on harvaesinev. Mädaga täitunud emakas peaks olema avastatav kõhu radiograafia ja/või ultrasonograafia abil. Suurenenud emakas asetseb kõhu kaudaalses osas, kuid võib olla ka ümber paigutunud kraniaalselt ja dorsaalselt. Avatud emakakaela või emaka ruptuuri korral, kui on piisav drenaaž, ei pruugi emakas olla röntgenipildil avastatav. Sel juhul aitab emaka avastamisel rõhksideme asetamine ümber kõhu. Täheldatavad peaksid olema ka sümptomid emaka ruptuurist ning peritoniidist. Ultrasonograafiaga on võimalik identifitseerida ka vedelik emakas ning emaka seina paksenemine.
Dagestan
Dagestani Vabariik on Venemaa 1. järgu haldusüksus (vabariik) Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas.
Mädaemakas koeral
Diagnoos ja diferentsiaaldiagnoos
Valgeliblede arv ületab tavaliselt 30 000 -L, kinnise püometra korral isegi 100 000 – 300 000 -L. Avatud püometra korral esineb sageli normaalne valgeliblede arv. Ei tohi välistada püometrat loomadel, kellel on normaalne valgeliblede arv või esineb leukopeenia. Tavalisemad vere biokeemia kõrvalekalded on hüperproteineemia, hüperglobulineemia ja azoteemia.
Dagestan
Dagestan asub Kaukasuse peaahelikust põhja jääval mäestiku- ja eelmägede alal Tšetšeenia ja Kaspia mere vahelisel alal.
Urmas Rooba
Urmas Rooba (sündinud 8. juulil 1978 Kaaruka külas) on endine Eesti jalgpallur (vasakkaitsja).
Dagestan
Nimi Dagestan ('mägede maa') tuleneb türgi sõnast dağ ('mägi'), millele on lisatud pärsia sufiks -stan ('maa').
Mädaemakas koeral
Diagnoos ja diferentsiaaldiagnoos
Elektrolüütide kõrvalekalded võivad väljenduda raskekujulise oksendamise ning diarröaga. Harvem esinevad kõrvalekalded on kasvav ALT ja aluselise fosfataasi aktiveerimine.
Urmas Rooba
2016 oli Paide Linnameeskonna abitreener ning 2011–2016 SA Paide Spordi- ja Tervisekeskus juhatuse liige.
Klubikarjäär
Suurimat edu saavutas aastail 2000–2002 FC Midtjyllandis mängides, kui peeti Taani kõrgliiga üheks parimaks vasakkaitsjaks. Tuli FC Københavni ridades kolm korda Taani meistriks (2003, 2004, 2006), kuid klubikarjääri pärssisid sagenevad vigastused.
On mänginud veel klubides FC Lelle, Lelle SK, JK Pärnu Tervis, FC Flora, Vejle BK, Turu Palloseura, FF Jaro ja Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär
Rooba on aastatel 1996–2008 Eesti koondises mänginud 70 kohtumist ja löönud ühe värava.
Dagestan
Loodus
Suurem osa Dagestanist on väga mägine, kliima on kuiv ja taimestik napp.
Rahvastik
thumb|left|Dagestani etniline kaart. 1-segaasustus, 2-[[avaarid, 3-dargid, 4-lesgid, 5-lakid, 6-tabassaraanid, 7-agulid, 8-rutulid, 9-tsahhid, 10-kumõkid, 11-nogaid, 12-aserbaidžaanlased, 13-venelased]] Dagestanis elab üle 30 etnilise rühma, kes räägivad peamiselt kaukaasia keelte nahhi-dagestani keelkonda kuuluvaid keeli. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas vabariigis 2 576 531 inimest, kellest 758 438 (29,4%) olid avaarid, 425 526 (16,5%) dargid, 365 804 (14,2%) kumõkid, 336 698 (13,1%) lesgid, 139 732 (5,4%) lakid, 120 875 (4,7%) venelased, 111 656 (4,3%) aserbaidžaanlased ja 110 152 (4,3%) tabassaraanid. Põlisrahvad moodustavad üle 80% rahvastikust.
Kuigi venelased moodustavad ainult 3,6% elanikkonnast, on vene keel Dagestanis põhiline asjaajamiskeel ja suures osas ka rahvastetevahelise suhtluse keel.
Linnades elab 45,2% ja maal 54,8% elanikest. Suuremad linnad on Mahhatškala, Hassavjurt, Derbent, Kaspiisk, Buinaksk ja Kizljar.
Haldusjaotus
Halduslikult jaguneb Dagestan 10 linnaks ja 41 rajooniks.
Poliitika
Peaminister on Atai Alijev, president Magomedsalam Magomedov.
Dagestani sõda
Augustis ja septembris 1999 suundus kaks väegruppi Teises Tšetšeeni sõjas, kuhu kuulus kuni 1400 tšetšeeni, Dagestani, araabia ja kasahhi sissi Šamil Bassajevi juhtimisel Tšetšeeniast Dagestani, et aidata kohalikke islami fundamentaliste, keda Kadari, Karamahhi ja Tšabanmahhi külas ründasid Venemaa relvajõud. Selles konfliktis kasutati esimest korda asustatud alal (sealhulgas Tando külas) vaakumpommi. Detsembri keskpaigaks 1999 olid sissid küladest välja aetud ja Tšetšeeniasse tagasi löödud. Lahingutes hukkus vähemalt mitusada inimest. Venemaa pool teatas 279 sõjaväelase hukkumisest ja ligikaudu 987 sõjaväelase haavatasaamisest.
Ojasilm
Ojasilm (Lampetra planeri) on silmuliste seltsi kuuluv veeloom.
Ojasilm on jõesilmust väiksem, kasvab 10–16 cm pikkuseks, vastseaeg kestab 3–4 aastat.
Eelistab kiirevoolulisi ja liiva- või kruusapõhjalisi väiksemaid jõgesid ja ojasid. Levinud Euroopas. Eestis suhteliselt laialt levinud.
Mädaemakas koeral
Diagnoos ja diferentsiaaldiagnoos
Uriinianalüüsiga võivad avalduda isostenuuria, proteinuuria ja bakteriuuria. Püometra kahtlusel ei tohiks abdoomeni kontaminatsiooni ära hoidmiseks teostada tsüstotsenteesi.
Diferentsiaaldiagnoosina tulevad arvesse müometra, hüdrometra, püovagina, tiinus, metariit, emakakeerd, peritoniit ja teised haigused, mille korral esineb polüuuria, polüdipsia ja oksendamine.
Prognoos
Ilma kirurgilise ja medikamentoosse ravita loom tavaliselt sureb. On olnud ka juhuseid, kus loom on tervistunud pärast kollaskeha luteolüüsi või pärast spontaanset emaka drenaaži. Nendel loomadel taastub aga sageli püometra diestrusega. Pärast medikamentoosset ravi on prognoos paranemiseks hea kui emakakael on avatud aga kahtlane või halb kui emakakael on suletud. Pärast kirurgilist ravi on prognoos tavaliselt hea, kui välditakse abdominaalset kontaminatsiooni, šokki, sepsist ja neerukahjustusi. Surm võib järgneda, kui metaboolsed kõrvalekalded on väga ulatuslikud ja raviga tulemusi ei saavutata.
Medikamentoosne ravi
Emaka tühjendamine prostaglandiinipreparaatidega (PGF2α.) on sobimatu kriitiliselt haigete patsientide korral, kuna tühjendamine ei ole kohe täielik. Ravi antibiootikumidega (2–3 nädalat) ja prostaglandiinidega tuleb kaaluda ainult metaboolselt stabiilsete, väärtuslike aretusloomade korral. Vajalik võib olla rohkem kui ühekordne prostaglandiini injektsioonikuur. Omanikke peab informeerima, et sellise ravi korral on tüsistuste oht suur (emaka ruptuur ja eksudaadi sattumine kõhuõõnde, sepsis jne). Lühikest aega võib esineda hingeldus, salivatsioon, emeesis, müdriaas, tenesmus, lordoos, häälitsemine. Prostaglandiini suured doosid võivad põhjustada ataksiat, kollapsit, hüpovoleemilist šokki või surma. PGF2α. võib vähendada looma viljakust.
Kirurgiline ravi
thumb|Kirurgiliselt eemaldatud mädaemakas OHE-t ei tohiks edasi lükata rohkem kui absoluutselt vajalik. Haigestumus ja suremus on seotud tekkivate metaboolsete häiretega ja organite düsfunktsioonidega. OHE-le eelnev ravi: Operatsiooni ei tohiks edasi lükata rohkem kui mõni tund, kuni on alustatud medikamentoosset ravi, eriti patsientide korral, kelle emakakael on suletud. Enne operatsiooni tuleb korrigeerida glükoosi tase, elektrolüütide ja happe-aluse tasakaalu ebakorrapärasused, kõrvaldada dehüdratatsioon ja arütmiad ning väljutada uriin. Tuleb manustada ka laia toimespektriga antibiootikume, seni kuni on tulnud antibiogrammi vastus.
Aminoglükosiidid on nefrontoksilised ja mittesoovitavad, kuna püometra korral prevaleerib neeru düsfunktsioon.
Endotokseemilistele või septitseemilistele patsientidele võib anda kortikosteroide (15–30 mg/kg Prednisolooni või 4–6 mg/kg deksametasooni). Tuleb manustada vedelikku ning väljutada uriin (diureetikumid), et parandada neeru funktsioone.
Operatsiooni tehnika
Lõige teha kõhu mediaanjoonelt, algusega mõõkjätke kõhrest 2 cm kaudaalselt ning pikendada kuni häbemeluuni.
Lokaliseerida emakas, uurida kõhuõõnt ning teha kindlaks, kas esineb peritoniidi tunnuseid (seroosne põletik, vedelik kõhuõõnes, petehhiad). Ettevaatlikult survet avaldamata tõsta emakas välja; vedelikku täis emakas on rebenemisohtlik. Mitte kasutada konksu emaka asukoha määramiseks või ülevalhoidmiseks. Rebenemisohu tõttu on ka emakakeeru korrigeerimine vastunäidustatud. Emakas tuleb kõhuõõnest isoleerida steriilsete operatsioonilinadega. Klemmid ja ligatuurid asetada nagu tavalise OHE korral, välja arvatud emakakael, mille võib ka resetseerida.
Ligatuur pannakse tupe ja emakakaela piirile. Ligatuuride tegemiseks kasuta absorbeeruvaid materjale. Kõhuõõs loputada ning seejärel sulgeda operatsioonihaav.
12
12. aasta pKr
Mädaemakas koeral
Operatsiooni tehnika
Postoperatiivne ravi: vajadusel manustada analgeetikume. Patsienti on vaja jälgida pärast operatsiooni vähemalt 24–48 tundi, kuna on oht sepsise, šoki, dehüdratatsiooni ning elektrolüütide ja happe aluse tasakaalu häirete tekkeks. Raske hüpoproteineemia või aneemia korral võib vajalikuks osutuda plasma- või vereülekanne. Vedelikteraapiat jätkatakse postoperatiivselt kuni loom sööb ja joob normaalselt. Antibakteriaalne teraapia peaks põhinema antibiogrammi tulemustel ning peaks kestma vähemalt 10–14 päeva. Kui uriini produktsioon on vähenenud, võib anda dopamiini või diureetikume väikestes doosides. Ebamugavus tunne kõhus, tõusnud kehatemperatuur ja valu viitavad peritoniidile.
Chiang Mai
pisi|Linna vanim buda tempel Wat Chiang Man Chiang Mai on linn Tai põhjaosas, 700 km kaugusel Bangkokist, Chiang Mai provintsi keskus. Linna hüütakse ka Põhja Roosiks.
Loopealne
Rootsis on suurimaks Suur alvar Ölandil, Eestis Lõo alvar Saaremaal.
Lootüübid
Vastavalt niiskustingimustele ja mulla paksusele eristatakse kolme tüüpi loopealseid: ajuti märjad, kuivad tüsedamullalised ja kuivad õhukesemullalised loopealsed.
Kuivad tüsedamamullalised ehk Avenetum-tüüpi loopealsed
Lootüübile on nime andnud iseloomulik liik arukaerand (Helictotrichon pratense sünonüümiga Avenula pratensis). Avenetum-tüüp jaguneb omakorda kolmeks alatüübiks: rähaloo-, nõmmloo- ja klibuloo-alatüüp.
Rähaloo-alatüüp
pisi|Keskmine värihein Suure liigirikkusega ja kõige laiemalt levinud lookooslus Eestis, esineb tüsedama mullaga (5–20 (30) cm) aladel. Antud alvareid iseloomustavad lisaks arukaerandile ka angerpist (Filipendula vulgaris), mägiristik (Trifolium montanum), harilik koldrohi (Anthyllis vulneraria), keskmine värihein (Briza media), harilik karutubakas (Pilosella officinarum), varretu ohakas (Cirsium acaule), hobumadar (Galium verum), lubikas (Sesleria caerulea), aas-hundihammas (Astragalus danicus), kevadmaran (Potentilla neumanniana), harilik keelikurohi (Carlina vulgaris), lamba-aruhein (Festuca ovina), kortsleht (Alchemilla), sipelgapesadel nõmmliivatee (Thymus serpyllum), kohati harilik kuldkann (Helianthemum nummularium) jpt. Tegu on suurima liigirikkusega ning ka kõige enam hoolsast karjatamisest sõltuva kooslusetüübiga. Sobiva koormusega karjatamisel muutuvad sellised kooslused aina liigirikkamaks; karjatamise lakates hakkavad aga küllaltki kiiresti kadakatega kinni kasvama. Liigirikkaimad rähalood paiknevad Muhus ja Ida-Saaremaal. Alustaimestiku biomassi keskmine väärtus kuivkaalus Avenetum-tüüpi looaladel on ~100–300 g/m2 (1000–3000 kg/ha), varieerudes aastast aastasse ning eri aladel. Alade produktiivsus on Põhja-Eestis suurem kui Lääne-Eestis ja saartel.
Nõmmloo-alatüüp
Levib liivasema mullaga aladel, sageli merelähedastel liivaseljakutel. Karakterliikideks on harilik liivkann (Arenaria serpyllifolia), mugultulikas (Ranunculus bulbosus), kevadtarn (Carex caryophyllea), mägi-kastehein (Agrostis vinealis), aga ka kanarbik (Calluna vulgaris). Õrnema kamara tõttu võiks sellistel kooslustel veistega karjatamist vältida.
Klibuloo-alatüüp
Esineb aladel, kus õhuke muld ja taimestik ei suuda katta lubjakivist tekkinud klibu ja veerist. Selline kooslus arvatakse olevat suktsessiooni esimeseks astmeks merest kerkinud aladel ning nendest peaks pikema aja jooksul kujunema rähaloo-tüüpi loopealsed. Karjatamine ei ole vajalik ja ei ole ka biomassi vähesuse tõttu võimalik. Klibustel rannavallidel võivad vähesest mullast hoolimata kujuneda ka primaarsed (looduslikud) kadastikud.
pisi|Atla festucetum-tüüpi loopealne, [[Saaremaa]]
Kuivad õhukesemullalised ehk Festucetum-tüüpi loopealsed
Ka plaatloo – õhukesemullaline (<5 cm) kooslus, kus võib esineda ka külmakohrutustest põhjustatud taimestikuvabasid, kuid mullaga kaetud laike, aga ka plaatja loo pindasid (vähese taimestikuga plaatja loo laigukesed kuuluvad Natura 2000 elupaigatüüpi 8240 – Paljanduvad paeplaadid). Festucetum-tüüpi loorohumaad esindavad äärmiselt haruldast taimekooslust ning on rea taimegeograafiliselt haruldaste ja areaali piiril olevate taimeliikide kasvukoht ning seega suure looduskaitselise tähtsusega. Eestis esineb Saaremaa lääneosas ning Hiiumaal. Liigirikkus on väiksem kui Avenetum-tüübil. Sage on lamba-aruhein (Festuca ovina, mis on kasvukohatüübile ka nime andnud). Iseloomulikud liigid on veel põldpuju (Artemisia campestris), kaljupuju (Artemisia rupestris), valge kukehari (Sedum album), harilik kukehari (Sedum album), sõlmine kesakann (Sagina nodosa), väike nõmmemünt (Acinos arvensis) jt. Palju on samblaid ja samblikke. Taimkate on suvise puhkeperioodiga, kuna muld kuivab suvel kuni aluspõhjani läbi. Kevaditi esinevad külmakohrutused. Saagikus on 20–60 g/m2 (200–600 kg/ha). Ei sobi niitmiseks, kuid sobib lammaste karjatamiseks. Veiste karjatamine mõjub sellistele aladele negatiivselt, põhjustades õrna niidukamara lõhkumist ja nitrofiilsete umbrohtude sissetungi. Säilimiseks vajavad seda tüüpi looalad erilist säästlikku hooldusrežiimi ehk väikest karjatamiskoormust. Eesti Festucetum-tüüpi alad sarnanevad Ölandi Suure alvari loopealsetega, mistõttu võib rakendada Ölandi looaladele välja pakutud karjatamiskoormust suurusjärgus 1 lammas 2–4 ha kohta. Põuasematel suvedel ei pruugi karjatamine üldse võimalik olla. Õhukesest mullast hoolimata on ka sellised alad kinni kasvamas, mistõttu tuleb ka vähese karjatamise (või karjatamise puudumise) puhul viia iga 5 aasta tagant läbi kadakate eemaldamist ning jälgida, et kadakate katvus ei ületaks 30%.
Kujunemine
Loopealsed on poollooduslikud ehk pärandkooslused. Nad on põlised inimtekkelised kooslused ehk nende teke ja püsimine on tihedalt seotud inimtegevusega. Enamus Eesti loopealseid on kujunenud sekundaarselt metsataimkattest puude-põõsaste raie ja edaspidise karjatamise teel. Ajalooliselt on loopealsetel enamasti karjatatud lambaid ja hobuseid. Loopealsed on tekkinud ka muistsetele põldudele. Primaartekkelisi looalasid leidub Eestis vaid aluspinna tõusu tõttu merest kerkinud aladel ning paljanduvatel paeplaatidel.
Maailmas
Maailmas on lood väga kitsalt levinud. Euroopas leidub selliseid kooslusi vaid Eestis, Rootsis ning väikeste laikudena Peterburi lähistel Venemaal. Eestis ja Rootsis on alvarid levinud peamiselt Läänemere suurtel saartel Saaremaal, Muhus, Hiiumaal, Vormsil, Gotlandil ehk Ojamaal ning Ölandil. Eriti silmapaistev on Ölandi saare lõunaosas olev Suur alvar (Stora Alvaret) – suur loopealse massiiv, mis on kilomeetreid pikk ja lai, kogupindalaga 26 000 ha. Mandri-Rootsis paikneb loopealseid vähesel määral ka Västergötlandis. Samuti leidub alvareid Eesti mandriosas – Lääne- ja Põhja-Eestis ning põhjasaartel (Osmussaarel ja Pakri saartel). Euroopa loopealsetega sarnaste ökoloogiliste tingimustega kooslusi tuntakse aga ka Põhja-Ameerikas, Kanadas ja USAs Suure järvistu piirkonnas, kus avanevad samuti Ordoviitsiumi ja Siluri lubjakivid.
pisi|Loopealne [[Keilas]]
Eestis
Eestis levivad loopealsed seal, kus karbonaatsed kivimid jõuavad maapinnani: Lääne- ja Põhja-Eesti rannikualadel ning saartel. Vähesel määral on loopealseid Lääne-Pärnumaal Koonga kandis ja Raplamaal Märjamaa ümbruses. Tavalisemad on loopealsed Lääne-Eestis: Muhus ja Saaremaal, Hiiumaa mõnes osas, mandriosas Haapsalu lahe ümbruses ning Matsalu lahest ida ja lõuna pool. Põhja-Eestis on loopealsed harvemad; kõige idapoolsemad praegu säilinud Eesti looalad jõuavad välja Kunda kanti. Loopealsed on paigutunud väikeste mosaiikidena muude koosluste, metsade, soode, põllumaade vahele. Kui 1930. aastatel moodustasid lood Eesti niitude taimkattest 3,9%, kokku 43 500 ha, siis praegustel andmetel arvatakse loopealseid olevat umbes 8000 ha, millest heas seisus on vaid 500–1000 hektarit.
Kliima
Ökoloogilised tingimused on karmid ja varieeruvad. Põua ajal võib mullakiht kuni aluskivimini läbi kuivada, kevaditi võib esineda liigvett, talvel puhub tuul lume lagedalt loopealselt ära ja pakane jõuab otse mullasügavusse välja (külmakohrutused). Enamikule loopealsetele avaldab mõju mere otsene lähedus, mille tõttu on seal kevad tavalisest hilisem ja külmem, kuid sügis ja talv soojemad kui Eesti siserajoonides. Sademeid on looaladel tunduvalt vähem kui sisemaal, suvekuudel väga vähe.
Mullastik
Muldadest on loopealsetele iseloomulikud kuivad või gleistunud paepealsed ja rähksed rendsiinad. Mulla paksus võib varieeruda või mõnes kohas sootuks puududa, nii et paistab paepind. Paepealsed rendsiinad on suure huumusesisaldusega, neutraalse või nõrgalt happelise reaktsiooniga ja tavaliselt suure pinnakivisusega. Rähksetele rendsiinadele on iseloomulik suur huumusesisaldus ja rohke räha esinemine, sageli ulatub paas mullaprofiili. Mulla pH on umbes 7; ent kui lubjakivile on jäänud meresetteid, näiteks liiva, võib pH olla ka madalam (5). Õhukusest hoolimata on loopealsete mullad üldjuhul väga viljakad ja suure huumusesisaldusega. Kõrge pH aga soodustab toitainete püsimist mullas, samas on toitained taimedele raskesti kättesaadavad.
Taimestik
pisi|Loopealsetel võivad kergesti võimust võtta kadakad. Mõisaküla loopealne Muhus Loopealsed taimede kasvukohtadena sarnanevad osalt nii stepi kui ka tundraga. Heas seisukorras loopealsete taimestik on madalakasvuline, väheproduktiivne ja mitmekesine, koosnedes peamiselt lubjalembestest ja stressitaluvatest taimeliikidest. Nad suudavad taluda intensiivset päikesekiirgust, suvist mulla läbikuivamist, paiguti esinevat kevadist ja sügisest liigniiskust ning talviseid külmakohrutusi.
Enamasti kasvavad looaladel üksi või rühmiti kadakad (Juniperus communis); täiesti lagedaid loodusid Eestis tänapäeval pole. Niisketes kohtades võib põõsarinde moodustada põõsasmaran (Potentilla fruticosa). Muudest põõsastest on kibuvitsu (Rosa), türn- (Rhamnus catharticus) ja paakspuud (Frangula alnus). Karjatatavatel alvaritel puurinne enamasti puudub, kuid mittekarjatatavatel tüsedamullalistel looniitudel hakkavad puud aga küllaltki kergesti kasvama (peamiselt männid (Pinus sylvestris), siin-seal ka lehtpuud – arukased (Betula pendula), harilikud vahtrad (Acer platanoides), tammed (Quercus robur) jt.).
Rohurinne on tavaliselt võrdlemisi hõre, kuid liigirikas ja kohati mosaiikne – valitsevad kuivataluvad ja lubjalembesed taimed; tihedamalt taimestunud laigud tüsedamal mullal vahelduvad hõredamatega õhukesel mullal, paiguti paljandub aluspõhja paas.
Loopealsetel on kujunenud ainulaadselt omapärane ja rikkalik sammalde ja samblike floora. Eesti loopealsetel kasvab 142 liiki samblaid, millest 24 liiki on märgitud Eesti punases raamatus. Samblikke on loodudelt registreeritud 263 liiki. Nende hulgas on ka palju haruldasi liike ja 10 kaitsealust liiki. Sammaldest on looniitudel tavalised lood-ehmik (Thuidium abietinum), harilik keerik (Tortula ruralis), läikulmik (Hypnum cupressiforme) ja lood-jõhvsammal (Ditrichum flexicaule).
Indikaatorliigid
Loopealsete seisundi hindamiseks saab kasutada alvaritel kasvavaid indikaatorliike. Enne põõsakatvuse suurenemist annab halvast loopealsete olust teada sulg-aruluste (Brachypodium pinnatum) kasv. Loopealsete heast seisundist annavad märku heade valgustingimustega indikaatorliigid nagu harilik kassikäpp (Antennaria dioica), harilik kuldkann (Helianthemum nummularium), nõmm-liivatee (Thymus seryllum), mägiristik (Trifolium montanum) jne.
Käravete
Käravete on alevik Järva maakonnas Järva vallas Ambla jõe ülemjooksul Piibe maantee ääres. Alevikku ümbritseb Märjandi küla. Läänes ühtivad aleviku piirid ka Kukevere külaga. Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus alevik Ambla valda.
Ajalugu
Järvamaa esiajalugu ja muistiseid käsitlevates kirjutistes on mainitud Järva jagunemist kolmeks kihelkonnaks, millest nimeliselt on teada vaid üks – Loppegunde keskusega Reinevere külas, mis asub Käravetelt umbes 14 kilomeetri kaugusel. Paiknemise ja ka muististe hulga poolest võiks Loppegunde keskusena kõne alla tulla hoopis Käravete piirkond. Käravete oli juba keskajal suur asula. Kirjalikes allikais on Käravetet esimest korda mainitud 1540. aastal (Kiriver). Mõis (Kerrafer) rajati sinna 17. sajandi esimesel poolel. Klassitsistlikus stiilis ühekorruseline poolkelpkatusega kivist Käravete mõisahoone on ehitatud 18. sajandi teisel poolel. 19. sajandi teisest poolest on pärit sammastikuga ait ja tall-tõllakuur.
Suurema keskuse väljaehitamisega alustati Käravetel 18. sajandi lõpus. Siis valmisid barokkstiilis ühekorruseline härrastemaja ja mitmed kõrvalhooned. Mõisamaja pikendati kummaltki tiivalt, aiafassaadi ilmestati sammasportikusega. Siseruumidest väärivad mainimist kaks saali, millest ühe ruumimõju määrab perioodi lemmikmotiive – sammastik. Sambamotiivi on kasutatud ka väljaku äärde jäävate aitade ja tall-tõllakuuride puhul. Hoonete otsafassaadid on kujundatud kolmik- ehk Veneetsia aknana, mida kohalikus arhitektuuris kasutati üldiselt harva. Piibe maanteel asuv graniidist sild üle Ambla jõe ehitati 1877. aastal. Silla kõrvale jääb veskihoone. 1786. aastal ehitati karjaõu koos imposantse väravaga, viinavabrik valmis aastatel 1877–1889. 1990. aastate keskel anti Käravete mõisa varad üle Ambla valla munitsipaalomandisse. Tänaseks on mõisakompleks erakätes ja seisukord on väga halb.
1979. aastal rajati endise umbekasvanud veskijärve asemele 2,6 hektari suurune paisjärv.
1967. aastal ehitas Käravetel asunud Kingissepa-nimeline kolhoos ristmikule ühekorruselise kauplus-söökla. Kuni 1972. aastani tegutses piirkonnas ka Käravete sovhoos, mis liideti Aravete kolhoosiga. 1977. aastal sai Käravetest alevik. 20. sajandil asusid Käravetel 1939. aastal ehitatud hoones algkool ja 1961. aastal ehitatud hoones lasteaed. Algkool suleti 2003. aastal õpilaste vähesuse tõttu. Koolihoones asub raamatukogu. 2008. aastal rajas külaselts parki laste mänguväljaku ja võrkpalli liivaväljaku. 2010. aastal valiti Käravete alevik Järvamaal aasta külaks.
Inguššia
Inguši Vabariik ehk Inguššia on Venemaa 1. järgu haldusüksus (vabariik) Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas.
Ḩāfez̧
Khwājah Shamsoddīn Moḩammad Ḩāfez̧-e Shīrāzī (خواجه شمس‌الدین محمد حافظ شیرازی; tuntud pseudonüümiga Ḩāfez̧; umbes 1325 – umbes 1389) oli üks kuulsamaid pärsiakeelseid luuletajaid. Sageli on teda nimetatud poeetide poeediks. Varasemas eesti ortograafias on tema nime transkribeeritud kujul Hafiz.
Käravete
Vaatamisväärsused ja üritused
Käravete alevikus on ajalooväärtusega ehitisi erinevatest ajastutest. Olulisim on neist vana mõisakeskus. Kuid ka 20. sajandi teisest poolest pärinevad külaarhitektuuri väljapaistvad objektid ning enne sõda valminud Käravete koolimaja. Nende vahele mahub taastatud väikese saarekesega Käravete järv, mille ääres asub väike kontserdiväljak, kus alates 2007. aastast korraldatakse iga aasta augustis Käravete Järvemuusika kontserte. Käravete Järvemuusika on üritus, kuhu on kutsutud tuntud Eesti artiste ja kus käib publik üle kogu Eesti.
Inguššia
Moodustati 4. juulil 1992 Tšetšeeni-Inguši ANSV lääneosast.
Käravete
Vaatamisväärsused ja üritused
Tänapäeva ehituskunsti väljapaistvaks näiteks on pargi põhjaküljele aastatel 1977–1984 ehitatud neli valget elamut. Need arhitekt Vilen Künnapu loodud erineva mahu ja põhiplaaniga hooned on kauneimaid maaelamute ansambleid Eestis.
Inguššia
Haldusjaotus
Vabariigi koosseisus on järgmised vabariikliku alluvusega linnad ja rajoonid:
Käravete
Vaatamisväärsused ja üritused
Ambla jõel umbes 600 meetrit Piibe maanteest ida poole asub Käravete rippsild, mille enamus puitosadest olid 2022. aastal lagunenud, kuid metallist osad olid terved.
Käravete keskusest mööda Piibe maanteed loode poole asub kaitsealune arheoloogiamälestis – muistne ohverdamiskoht Nõiamägi umbes 2. sajandist. Selle 70-meetrise läbimõõduga ümmarguse künka kohta räägitakse mitmeid rahvajutte, millest üks väidab, et künka all on suured varandusekeldrid.