cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaapani jalgpallurite loend
S
Hiroshi Saeki - Akane Saito - Keiko Saito - Kazuo Saitō - Manabu Saitō - Saizō Saitō - Toshihide Saitō - Mizuho Sakaguchi - Moeno Sakaguchi - Yuki Sakai - Gōtoku Sakai - Hideo Sakai - Hiroki Sakai - Naoki Sakai - Tatsuya Sakai - Tomoyuki Sakai - Yūji Sakakura - Riho Sakamoto - Hiroyuki Sakashita - Megumi Sakata - Daisuke Sakata - Seiichi Sakiya - Aya Sameshima - Hiroko Sano - Rihei Sano - Tōru Sano - Alessandro Santos - Mayu Sasaki - Sho Sasaki - Kōji Sasaki - Masanao Sasaki - Eriko Sato - Harue Sato - Chōei Satō - Hiroaki Satō - Hisato Satō - Yoshiaki Satō - Yūto Satō - Homare Sawa - Kentarō Sawada - Setsu Sawagata - Masaaki Sawanobori - Daniel Schmidt - Hisao Sekiguchi - Kunimitsu Sekiguchi - Tomomi Seo - Tatsuhiko Seta - Gaku Shibasaki - Hanae Shibata - Yoshinori Shigematsu - Tatsuya Shiji - Nao Shikata - Yuriko Shima - Seishirō Shimatani - Maho Shimizu - Risa Shimizu - Kinjirō Shimizu - Naoemon Shimizu - Ryūzō Shimizu - Takashi Shimoda - Kenichi Shimokawa - Aya Shimokozuru - Yukio Shimomura - Hideo Shinojima - Saburō Shinosaki - Katsuyoshi Shintō - Tsukasa Shiotani - Masuyo Shiraishi - Kimiko Shiratori - Gen Shōji - Hiroshi Soejima - Hitoshi Sogahata - Naoki Sōma - Tsutomu Sonobe - Yasuharu Sorimachi - Akiko Sudo - Shigemitsu Sudō - Kunitaka Sueoka - Tetsuo Sugamata - Kenichi Sugano - Yūji Sugano - Yuika Sugasawa - Miki Sugawara - Ken'yū Sugimoto - Shigeo Sugimoto - Shōjirō Sugimura - Ami Sugita - Hina Sugita - Ryūichi Sugiyama - Rin Sumida - Masae Suzuki - Tomoko Suzuki - Daisuke Suzuki - Hideto Suzuki - Keita Suzuki - S - Masaharu Suzuki - Ryōzō Suzuki - Shigeyoshi Suzuki - Takayuki Suzuki - Yasuhito Suzuki - Yasuo Suzuki
T
Mitsuhisa Taguchi - Taishi Taguchi - Etsuko Tahara - Takashi Takabayashi - Toshio Takabayashi - Kazumi Takada - Masao Takada - Hikari Takagi - Kazumichi Takagi - Takuya Takagi - Yoko Takahagi - Yōjirō Takahagi - Ikuo Takahara - Naohiro Takahara - Saiko Takahashi - Hideto Takahashi - Sakae Takahashi - Shigeru Takahashi - Takeo Takahashi - Asako Takakura - Daijirō Takakuwa - Daiki Takamatsu - Yasuo Takamori - Kō Takamoro - Ryoko Takara - Megumi Takase - Minako Takashima - Tadao Takayama - Hideaki Takeda - Nobuhiro Takeda - Shigemaru Takenokoshi - Inesu Emiko Takeoka - Teizō Takeuchi - Michiyo Taki - Keiji Tamada - Misao Tamai - Megumu Tamura - Asuna Tanaka - Mina Tanaka - Yoko Tanaka - Hayuma Tanaka - Junya Tanaka - Kōji Tanaka - Makoto Tanaka - Marcus Tulio Tanaka - Shinji Tanaka - Tatsuya Tanaka - Yasukazu Tanaka - Shinichiro Tani - Shōgo Taniguchi - Osamu Taninaka - Kazuaki Tasaka - Kōzō Tashima - Yūzō Tashiro - Motoo Tatsuhara - Shūhei Terada - Shirō Teshima - Takako Tezuka - Satoshi Tezuka - Kenji Tochio - Kazuyuki Toda - Masanori Tokita - Yūhei Tokunaga - Shiho Tomari - Yumi Tomei - Kiyoshi Tomizawa - Takehiro Tomiyasu - Megumi Torigoe - Tetsuya Totsuka - Nayuha Toyoda - Yōhei Toyoda - Keisuke Tsuboi - Kazumi Tsubota - Yuki Tsuchihashi - Masaki Tsuchihashi - Yukio Tsuda - Shōzō Tsugitani - Satoshi Tsunami - Ryōta Tsuzuki
U
Atsuto Uchida - Hifuyo Uchida - Masao Uchino - Tamaki Uchiyama - Atsushi Uchiyama - Masaru Uchiyama - Naomichi Ueda - Tadahiko Ueda - Shigeharu Ueki - Kenichi Uemura - Mami Ueno - Saki Ueno - Yoshiharu Ueno - Yumi Uetsuji - Tomoya Ugajin - Tokutarō Ukon - Yumi Umeoka - Tsukasa Umesaki - Ryoko Uno - Takashi Usami - Rie Usui - Hiroyuki Usui - Rumi Utsugi
W
Takeo Wakabayashi - Hidetoshi Wakui - Yumi Watanabe - Hidemaro Watanabe - Kazuma Watanabe - Masashi Watanabe - Mitsuo Watanabe - Takeshi Watanabe - Yanosuke Watanabe - Yoshiichi Watanabe
Y
Shigeo Yaegashi - Chiaki Yamada - Hiroki Yamada - Naoki Yamada - Nobuhisa Yamada - Takahiro Yamada - Takuya Yamada - Yasuyo Yamagishi - Satoru Yamagishi - Nozomi Yamago - Mami Yamaguchi - Sayuri Yamaguchi - Hotaru Yamaguchi - Motohiro Yamaguchi - Satoshi Yamaguchi - Satoshi Yamaguchi (1978) - Toshihiro Yamaguchi - Yoshitada Yamaguchi - Osamu Yamaji - Rie Yamaki - Emi Yamamoto - Shuto Yamamoto - Masakuni Yamamoto - Kazuya Yamamura - Ryosuke Yamanaka - Erina Yamane - Takayoshi Yamano - Kōji Yamase - Ayaka Yamashita - Yoshiteru Yamashita - Marumi Yamazaki - Yuka Yamazaki - Hiroshige Yanagimoto - Atsushi Yanagisawa - Miyuki Yanagita - Kyoko Yano - Kishō Yano - Michihiro Yasuda - Michio Yasuda - Sawako Yasumoto - Masaki Yokotani - Kumi Yokoyama - Kenzō Yokoyama - Masafumi Yokoyama - George Yonashiro - Kōki Yonekura - Takuji Yonemoto - Miwa Yonetsu - Atsushi Yoneyama - Masako Yoshida - Hiroshi Yoshida - Maya Yoshida - Mitsunori Yoshida - Kōta Yoshihara - Tōru Yoshikawa - Norio Yoshimizu - Daishirō Yoshimura - Eizō Yuguchi
Eesti Terioloogia Selts
Eesti Terioloogia Selts (lühend ETS) on Eesti Looduseuurijate Seltsi iseseisev allüksus, mis ühendab elukutselisi ja harrastusteriolooge.
Selts asutati 1980. aastal. Seltsi ülesanne on edendada (Eesti) imetajate uurimist ja välja anda sellealaseid publikatsioone. Selts annab 1982. aastast välja mitteperioodilist väljaannet "Eesti ulukid". Alates aastast 2013 on ETS osalenud aasta looma valimisel ning tegevuste elluviimisel
Seltsi esimees on 2021. aastast Oliver Kalda.
Aleksander III (täpsustus)
Aleksander III (Alexander III) on mitme valitseja eestikeelne nimi:
Teiste elu
"Teiste elu" (sks Das Leben der Anderen; kasutatud ka pealkirja "Teiste elud") on parima võõrkeelse filmi Oscari võitnud 2006. aasta Saksa film. Film räägib Ida-Berliini kultuurilisest maastikust enne Berliini müüri langemist, mida kontrollis Saksa DV salapolitsei Stasi. Samuti võitis film 2006. aastal Euroopa filmiauhinna kui aasta parim film.
Tegevustik
Filmi "Teiste elud" tegevus toimub Ida-Berliinis viis aastat enne Berliini müüri langust ehk 1984. aastal. See oli aeg, mil Ida-Saksamaa valitsus kasutas tolleaegse salapolitsei Stasi abi, et julmalt inimeste järele nuhkida ja sellega oma võimu kindlustada.
Stasi ülemale Gerd Wieslerile (Ulrich Mühe) antakse ülesandeks nuhkida näitekirjanik Georg Dreymani (Sebastian Koch) ja tema kuulsa abikaasa Christa-Maria Sielandi (Martina Gedeck) järele. Antud operatsioon on riigile äärmiselt tähtis ja mängus on kõrgemate poliitiliste ringkondade huvid. Wieseler ei arvesta aga sellega, et mida sügavamale ta jälitavate maailma sukeldub, seda rohkem see teda muudab.
Iraan
Iraan (pärsia keeles ايران, kuni 1930-ndateni tuntud ka kui Pärsia) on riik Lähis-Idas. Iraan piirneb Aserbaidžaani, Armeenia, Türgi, Iraagi (Kurdistani), Türkmenistani, Afganistani ja Pakistaniga. Põhjas on Iraanil ligipääs Kaspia merele, lõunas Pärsia lahele ja India ookeanile.
Iraan on mitmekultuuriline riik, mis hõlmab arvukalt etnilisi ja keelelisi rühmi. Suurimad rahvusgrupid on iraanlased (61%), aserid (16%), kurdid (10%) ja lurid (6%).
Riik
Iraan oli 1979. aasta revolutsioonini monarhistlik riik. Pärast šahh Reẕā Pahlavī kukutamist muutsid islami fundamentalistid Iraani teokraatlikuks islamivabariigiks. Sellest ajast on olnud võimul islamiäärmuslased. Revolutsiooni juht oli ajatolla Khomeynī, Iraani praegune usujuht on ajatolla ‘Alī Khāmene'ī. Iraani president on 5. augustist 2021 Ebrāhīm-e Ra'īsī.
Haldusjaotus
Iraan jaguneb 31 provintsiks ehk ostān'iks. pisi|450px|Iraani provintsid
Rahvastik
pisi|Iraani rahvastikutiheduse kaart pisi|[[Reljeef (kunst)|Reljeef Naqsh-e Rostamis 3 km kaugusel Persepolisest. Shapur I (võimul 241–272) alistab Valerianuse]] 2005. aastal elas Iraanis 68 miljonit inimest. Neist 65–71% on pärslased, 12–15% aserid, 7% kurdid ja 1% araablased, turkmeenid.
Keskmine oodatav eluiga on 70,56 aastat, keskmine vanus on 25,8 aastat.
Kõige tihedamini on asustatud pealinna Teherani ümbrus ja riigi loodeosa.
Religioon
Rahvastikust 89% on šiiidid. Sunniite on 9%, vähem leidub zoroastriste, kristlaseid ja judaiste, kellest suur osa lahkus maalt pärast islamirevolutsiooni. Enamik kristlasi on armeenlased. Iraan on šiiitide juhtriik.
Energeetika
Iraan on maagaasivarudelt teine ning naftavarudelt kolmas riik maailmas. 2005. aastal tootis Iraan naftat 4 miljonit, 1974. aastal aga koguni 6 miljonit barrelit päevas.
Suur osa gaasivarudest on tarvitusele võtmata. Tõestatud reservide suuruseks hinnatakse 28 triljonit kuupmeetrit. 2006. aastal toodeti Iraanis 105 miljardit kuupmeetrit, umbkaudu sama suur oli ka tarbimine. Hoolimata rikkalikest gaasivarudest importis Iraan 2007. aastal Türkmenistanist ligikaudu 23 miljonit kuupmeetrit gaasi päevas.
Iraani tuumaprogramm
Alates 2006. aastast on lääneriigid soovinud ja nõudnud, et Iraan loobuks oma tuumaprogrammi laiendamisest ja uraani rikastamisest. Iraani kinnitusel on tuumaprogrammi arendamise eesmärk elektrienergia tootmine, kuid lääneriigid kahtlustavad, et selle varjus töötatakse välja tuumarelva. Vaatamata sellele, et ÜRO Julgeolekunõukogu on viimase 4 aasta jooksul korduvalt Iraani vastu rahvusvahelisi sanktsioone (finantssanktsioone, relvamüügiembargo, Iraani suunduvate laevade inspekteerimise) kehtestanud, siis on riik uraani rikastamist jätkanud.
Rahvusvaheliste sanktsioonide ja investeeringute vähesuse tõttu on Iraani naftatoodangu maht langenud 4,2 miljonilt barrelilt päevas (2005) 3,8–3,9 miljonile barrelile päevas (2010). Iraan peaks igal aastal investeerima energiasektorisse vähemalt 25 miljardit dollarit. Vastasel korral valitseb oht, et riigil tuleb lõpuks ise naftat importima hakata.
Samuti on Iraanil raskusi Lääne naftatehnoloogia hankimisega. Suured Lääne naftafirmad, näiteks Prantsuse kompanii Total ja Royal Dutch Shell, on USA sanktsioonide tõttu Iraani energiasektori arendamisest keeldunud.
11. juunil 2010. aastal kehtestati Iraanile täiendavad sanktsioonid: keelati Iraanil müüa raskerelvastust ja lubati inspekteerida riiki siirduvaid laevu, Iraanil keelati katsetada ballistilisi rakette ja riigi pankadel raskendati maailmaturul tehingute sõlmimist. Lisaks koostati must nimekiri firmadest ja üksikisikutest, kelle tegevust ja liikumist rahvusvahelisel areenil oluliselt piiratakse. Iraan toodab iga päev 44,5 miljonit liitrit rafineeritud bensiini, impordib aga 20 miljonit liitrit, mille eest peab riik turuhinnale 25 protsenti peale maksma.
Ajalugu
Tänapäeva Iraani territooriumil moodustus 6. sajandil eKr Ahhemeniidide riik. Riik laius Vahemerest kuni Induse jõeni, sellesse kuulusid tänapäeva Iraan, Iraak, Pakistan, Afganistan, Türkmenistan, Usbekistan, Tadžikistan, Türgi, Jordaania, Küpros, Süüria, Liibanon, Iisrael, Egiptus ning osa Kaukaasia piirkonnast.
Iraan oli kaua Lähis-Ida üks suuremaid, mõjuvõimsamaid ja püsivamaid riike. Iraani riigid ja impeeriumid olid Meedia, Ahhemeniidide riik, Partia impeerium ja Sassaniidide riik, mis püsis kuni 7. sajandi keskpaigani. Tänapäeval mõjutab Iraan tugevalt Iraaki ja Süüriat, aga ka šiiitlikke kogukondi Lähis-Ida riikides (eelkõige Liibanonis, Bahreinis ja Jeemenis).
1882. aastal asutas šahh Nasir al-Din Pärsia kasakabrigaadi.
2013. aasta 3. augustist kuni 2021. aasta 5. augustini oli Iraani president mõõdukate vaadetega Ḩasan Rūḩānī.
Kosmeetika
Kosmeetika (kreeka keelest 'kaunistuskunst') ehk iluravi (vananenud kirjanduses ka: nahahoole), inimese välimuse eest hoolitsemine, tema keha ilu säilitamine ja värskendamine. Kosmeetika on kosmetoloogia rakendusharu.
SOAP
Praktilise näitena SOAP protseduuride kasutamisest võib tuua veebiteenuseid kasutavat saiti (näiteks majahindade andmebaas), millele saab saata otsinguparameetreid sisaldavaid SOAP sõnumeid. Sait tagastab päringu tulemused (hind, asukoht, lisaandmed jms) XML-vorminguga dokumendis. Kuna andmed tagastatakse standardses masinloetavas vormingus, on need kasutatavad kolmandate osapoolte veebisaitidel.
SOAP-arhitektuur koosneb mitut kihti hõlmavatest spetsifikatsioonidest sõnumivormingule, sõnumivahetusmustrile, transpordiprotokolli sidumisele, sõnumitöötlusmudelile ja protokolli laiendatavusele. SOAP põlvneb XML-RPC protokollist.
Ajalugu
SOAP oli lühend sõnadest Simple Object Access Protocol (sõna-sõnalt: lihtne objektipöördusprotokoll), kuni versioonini 1.2, mis ütleb, et SOAP ei ole enam lühend. Versioon 1.2 on alates 24. juulist 2003 soovitatud World Wide Web Consortiumii (W3C) poolt. Sarnasuse tõttu võib ekslikult lühendit SOA-ga (Service Oriented Architecture) samastada, kuid olemuselt on need väga erinevad.
Transpordimeetodid
SOAP kasutab transpordiprotokollina interneti rakenduskihi protokolli. Kriitikute sõnul on see protokolli väärkasutus ja seega ei täida hästi oma otstarvet. SOAP-i pooldajad on toonud analooge protokollide mitmetasandilise kasutamisega, et protokollide vahel tunneleid tekitada.
SOAP kasutab transpordiks SMTP-d ja HTTP-d, mis on mõlemad korrektsed rakenduskihi protokollid. HTTP on nendest levinum, sest ühildub paremini tänapäevase interneti infrastruktuuriga. Täpsemalt, tulemüürid ei takista HTTP töötamist. Samuti on võimalik SOAP-i kasutada läbi HTTPS-i (rakenduskihis sama mis HTTP, kuid transpordiprotokoll on krüpteeritud) kas lihtsa või mõlemapoolse autentimisega; see on soovitatav WS-I veebiteenuste turvameetod, nagu väidab WS-I Basic Profile 1.1. See on suureks eeliseks teiste jaotatud protokollide ees, nagu GIOP/IIOP või DCOM, mida tulemüürid tavaliselt tõrjuvad. SOAP läbi AMQP on veel üks võimalus, mis on vahest toetatud.
XML valiti standardseks sõnumivorminguks, kuna seda kasutavad mitmed suurkorporatsioonid ja avatud lähtekoodi arendusprojektid. Lisaks, lai valik tasuta tööriistu hõlbustab SOAP-i kasutamist. Pikaks kippuval XML-i süntaksil on nii häid, kui ka halbu külgi. Seda on lihtne inimestel lugeda, sisaldab tõrketuvastust ja aitab ära hoida selliseid koostööprobleeme, nagu baidijärjestus. Samas võib see halvata töötluskiirust ja olla kohmakas. Näiteks CORBA, GIOP, ICE ja DCOM kasutavad palju lühemaid, binaarseid sõnumivorminguid. Teisest küljest, olemas on riistvaralisi seadmeid, mis kiirendavad XML sõnumite töötlust. Suurema läbilaske saavutamiseks uuritakse binaarse XML-i kasutusvõimalusi.
Eesti Looduseuurijate Selts
Eesti Loodusuurijate Seltsi alla kuulub arvukalt erialaseid sektsioone, allüksuseid, mida võrdsustatakse sektsioonidega, ja komisjone. Erialane töö toimub valdavalt sektsioonides.
Seltsil on oma maja, mis asub Tartus W. Struve 2. Sellesse asuti aastal 1989. Raamatukogu toodi üle aastal 1994.
Eesti Looduseuurijate Seltsi raamatukogus asub üle 150 000 trükise. Raamatukogu peamine spetsiaalsus on Eesti loodust käsitlev kirjandus.
Ajalugu
Asutatud 10. oktoobril 1853, kuulus selts algul Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi, aastatel 1878–1939 ja 1940–1946 Tartu Ülikooli, 1939–1940 Eesti Teaduste Akadeemia ja aastast 1946 Eesti (ENSV) Teaduste Akadeemia juurde. Rootsis tegutses Eesti Loodusuurijate Seltsi Koondis Eksiilis. Praegu on selts seotud Eesti Teaduste Akadeemiaga assotsiatsioonilepingu kaudu.
Väljaanded
ELUS on oma asutamisest saati kirjastanud mitmeid jätkväljaandeid. Nende seas on
Liikmeskond
Seltsi kuulub ligi 1500 loodusteadlast ja -huvilist.
Auliikmed
Sulgudes auliikmeks valimise aasta.
Kiievi metroo
pisi|Kiievi metroo pisi|Metroo kaart Kiievi metroo (ukraina Київський метрополітен, vene Киевское метро) on Kiievis alates 1960. aastast töötav metroo. Kiievi metrool on 3 liini ja 52 jaama. Metroo kogupikkus on 67,56 kilomeetrit. Päevas kasutab metrood üle 1,32 miljoni reisija, mis on 42,5% Kiievi 3,25 miljonist inimesest.
Kiievi metroosüsteemis asuv peatus Arsenalna on maailma kõige sügavamal asuv metroopeatus, asudes 105,5 meetri sügavusel allpool maapinda.
Sõjaaegne kasutus
Kiievi metroo 52 jaamast 47 on ehitatud pidades silmas võimalikku külma sõja aegset vajadust pommivarjendite järele tuumasõja puhkedes.[en]
2. märtsil 2022 leidis Kiievi linnapea sõnul Venemaa kallaletungi ajal (Kiievi lahing) metroost pommivarju kuni 150 000 kiievlast.
Sündinud 30. juunil
''Siin loetletakse 30. juunil sündinud tuntud inimesi.
Korporatsioon Imeria
pisi| Korporatsioon Imeria on Riias tegutsev läti naisüliõpilasorganisatsioon.
Korporatsioon Imeria asutati Riias 19. novembril 1924 12 läti naistudengi poolt.
Sümboolika
Imeria värvideks on pruun-helesinine-kuldne.
Sõprusorganisatsioonid
Imeria sõprusorganisatsioonideks on korporatsioon Amicitia Eestis ja Pohjois-Pohjalainen Osakunta Soomes.
620. aastad
620. aastad
620. aastad on aastad 620–629 pKr.
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Kümnendid: 570. aastad 580. aastad 590. aastad 600. aastad 610. aastad - 620. aastad - 630. aastad 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad
Aastad: 620 621 622 623 624 625 626 627 628 629
Petre Roman
Petre Roman (sündinud 22. juulil 1946 Bukarestis) on Rumeenia insener ja poliitik.
Ta oli Rumeenia peaminister 26. detsembrist 1989 kuni 1. oktoobrini 1991.
Petre Roman oli 27. novembrist 1996 kuni 1. veebruarini 2000 Rumeenia Senati president ja 22. detsembrist 1999 kuni 28. detsembrini 2000 Rumeenia välisminister.
153
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad - 150. aastad - 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad
Aastad: 148 149 150 151 152 - 153 - 154 155 156 157 158
Württembergi kuningas
pisi|[[Württembergi kuningakroon]] Württembergi kuningas oli Württembergi kuningriigi valitseja tiitel kuningriigi loomisest 1806. aastal kuni likvideerimiseni 1918. aastal. Tiitlit kandsid üksnes Württembergi dünastia liikmed.
Riik
Riigiteadustes mõistetakse riiki inimeste vahendina ühiselu korraldamiseks. Riik on riigiaparaadi ja kodanikkonna koostoimes kujunev terviklik võimukorraldus ühiste eesmärkide määratlemiseks ja teostamiseks, mida iseloomustavad avaliku võimu eristumine, suveräänsus ja legitiimsus, samuti poliitiline ühisruum, valitsetavus ja kodanike subjektsus.
Riik on suveräänne, kui selle territooriumil haldusvõimu teostavatel institutsioonidel on täielik vabadus ise otsustada, kuidas seal inimeste elu korraldada. Nõrga haldusvõimega ja/või tahtejõuetu rahvaga riik, mille inimesed ei oska või ei taha ise enda elu korraldada ja kanda sellest tulenevaid kulusid, muutub teise riigi sõltlaseks (hegemooni) või kaotab üldse oma iseotsustamise õiguse. Riigid, mis tunnevad ennast mingi välisjõu poolt ohustatuna, võivad sõlmida vabatahtlikult liidulepinguid ning loovutada osa oma iseotsustamise õigusest institutsioonile, mis korraldab lepinguga määratud ulatuses nende riikide välissuhteid, välispiiri kaitset, sisemist majanduskorraldust jms. Kui lepinguga ühinenud riigil on vabadus igal ajal lahkuda sellest ühendusest, siis nimetatakse seda konföderatsiooniks.
Riigivõimu teostavatel institutsioonidel on võimumonopol, mis ilmneb õiguses rakendada vägivalda isikute suhtes, kes ohustavad valitsevat õiguskorda või tahavad seda muuta mitte rahumeelsel teel.
Etümoloogia
Maailmas on väga palju sõnu, mis märgivad riiki, ja need sõnad kannavad tähendust, mis viitab selle riigi moodustanud rahva olemusele. Vanad roomlased märkisid oma riiki ladinakeelsete sõnadega Res Publica, mis sõna-sõnalt tähendas avalikku asja. Sellega viidati, et riik on rahva ühine asi ning selle korralduse üle otsustab rahvas ühiselt. Sellest mõistest on tuletatud ingliskeelne sõna republic, millega märgitakse enamikku demokraatliku arengutee valinud riike. Inglise keeles kasutatakse selle sünonüümina sõna commonwealth, mis sõna-sõnalt tähendab ühishüve.
Mõski
Mõski on linn Venemaal Kemerovo oblastis. Asub Tomi ja Mrass-Su jõe ääres Novokuznetski–Abakani teel. On asutatud aastal 1826, linnaõigused sai 1956. aastal. Linnas on kaks raudteejaama, raudteevaksal ja autobussijaam. Linn on seotud peaaegu kõikide Kuzbassi linnadega.
Riik
Etümoloogia
Mandri-Euroopa lääneosas märgitakse riiki sõnaga state (itaalia: stato, hispaania ja portugali: estado, prantsuse: état, saksa: Staat), mis on tuletatud ladina sõnast „status“ ja tähendab püsivat olukorda või tingimusi. Olemuslikult kannab see sõna soovi kinnistada valitsevat olukorda ja viitab konservativismile.
Vene keeles märgib riiki sõna государство, mis viitab (ise)valitseja (государь '(riigi)valitseja') poolt hallatavale territooriumile. Teine samas tähenduses kasutatav sõna держава, tähendab tõlkes võimu, kuid olemuslikult märgib võimukandja domineerimist ja temale kuuluvat omandit. See ilmnebki Moskva Vürstiriigist alguse saanud tavale, et kogu maa ja sellel olev vara kuulub isevalitsejale, kes annab seda kasutada neile, kes on temale ustavad.
Mõski
Mõskis asub Tomi-Ussinski soojuselektrijaam.
Riik
Etümoloogia
Eestikeelne sõna „riik“ on välja arenenud rootsikeelsest sõnast „rike“. Rootsi riiki märkiv sõna Sverige on tuletatud algupärasest keelendist Svea rike, millega märgiti svea hõimu ülemvõimul allutatud alasid, mis kujunes välja keskajal võitluses teise nendel aladel domineeriva göta hõimuga.
Soome keeles märgib riiki sõna valtio, mis on tuletatud sõnast välta ja märgib (valitsus)võimu. See omakorda võib olla tuletatud proto-germaanikeelsest sõnast waldą, mis märkis väge või võimu. Soome riigi nimes sisalduv liiginimetus tasavalta viitab seega sellele, et sellel maal on kehtestatud „võrdsuse võim“, mis ka ilmneb pea igal sammul selle riigi poliitilises elukorralduses.
Eesti riigi ametlikus nimes on liiginimetus „vabariik“ või esimese Vabariigi aegses kirjaviisis „Eesti Vaba Riik“ – millega viidatakse ilmselt soovile olla vaba. „Vaba riigi“ mõiste ja valitsustava pärinevad Lääne-Euroopa, „vabalinnade“ juriidilisest kontseptsioonist. Sel viisil on märgitakse riiklust aladel, mis on mõjutatud saksa kultuurist, näiteks: Lõuna-Aafrika provintsid (Free State), Ameerika Ühendriikides Marylandi, Kansase ja Texase osariigis (Sabine Free State, Free State of Galveston), kus oli suur saksa immigrantide osakaal.
Ingliskeelses keskkonnas tekitab palju segadust see, et sõnu "riik" (state) ja "valitsus" (government) kasutatakse tihti samas tähenduses. Ameerika inglise keeles on sõnad state (osariik) ja government (valitsus) sünonüümid, sest mõlemad viitavad organiseerunud, poliitilisele rühmitusele, mis teostab sellel territooriumil võimu. Briti ja Rahvaste Ühenduse riikide inglise keeles märgib selgelt ja üheselt sõna state riiki ja government ametnikke, kes kujundavad vastaval territooriumil poliitikat ja esindavad seal elavaid inimesi. Ameerika inglise keeles märgitakse viimaseid sõnaga administration.
Definitsioon
Juriidilises tähenduses märgib sõna „riik“ mittefüüsilist – virtuaalset isikut, mida esindavad inimesed, kes on valitud antud riigis valitsusvõimu teostajateks. Seega valitsus on inimestest moodustatud organisatsioon, kes kannab võimu teostamise monopoli antud territooriumil.
Kuna riigi kui mõiste täpse ja kõikehõlmava definitsiooni osas pole suudetud leida kokkulepet, siis kasutatakse seda sõna väga erinevates ja vaid kohati kattuvates tähendustes. Selle põhjuseks on nii eri rahvaste ajaloolised tavad kui ka ideoloogilised põhjused.
Erisused algavad sellest, kas riiki nähakse valitseva olukorra kindlustamise vahendina või eesmärgina. Nii ühiskonnateadlane Max Weber kui ka ajaloolane Charles Tilly käsitlevad riiki sunnivõimuna, mis vägivalda rakendades säilitab valitsevat olukorda. Isemõtlejast Karl Marx kirjeldas oma „Kommunistliku Partei Manifestis“ riiki kui „kapitalistide ühiste asjade haldamise komiteed“.
Filosoof John Locke, kes pani aluse liberalismile ja leidis, et riigi ülesandeks on kaitsta inimeste elu ja nende eraomandit, mis on nende vaba eneseteostuse vältimatuks eelduseks. Riigi tugevus sõltub selle kodanike ühtekuuluvuse tundest ja stiimulitest, mis õhutavad neid olema loovad ja suurendama seeläbi ühiskondlikku heaolu.
Kolme elemendi õpetus
Kuigi riigil ei ole üldtunnustatud definitsiooni, on kõige autoriteetsemaks lähtekohaks Georg Jellineki kolme elemendi õpetus (Drei-Elemente-Lehre). Selle kohaselt on riigi elementideks territoorium, rahvas ja valitsus.
Kolme elemendi õpetus jõudis ka õigusliku tunnustuseni 1933. aasta Montevideo riikide õiguste ja kohustuste konventsioonis. Konventsiooni artikkel 1 sätestab:
Viimane tunnus on kolme elemendi õpetuse mõttes valitsuse üks aspekte. Montevideo konventsiooni artikli 3 kohaselt ei sõltu riiklus tunnustamisest.
Veel võimalikke tunnuste loendeid
Riigil ei ole üht kindlat definitsiooni. Samuti on riigi tunnuste esitamine keeruline ülesanne. Allpool on loetelu tunnustest, mis riigil peaksid olema.
Tõenäoliselt on kodanikkond olulisem tunnus, kui territoorium. Püsiv võimu teostamine eeldab mingisugust kontrolli inimeste üle, kes sellele alluvad. Mõningad rändrahvad seevastu on osutunud võimeliseks juhtima suurt hulka inimesi ilma püsiva territooriumita.
Maailmas on riike, mis ei vasta kõigile ülalmainitud tingimustele. Enamasti on tegemist kurioosumitega, mida riigiks nimetatakse ajaloolistel põhjustel või mingil muul põhjusel.
Natuke üldisem tunnuste loend: Aparaadi hulka kuulub alati:
Aparaadi hulka võivad kuuluda:
Aparaat võib olla suurem kui eelkirjeldatu, sest loomisaktis on rohkem lubadusi antud või on aparaat ise võtnud endale lisafunktsioone (nt transpordi ja majanduse juhtimine). Seda, kas põhimõtte enese pärast (vt kommunism, bürokraatia), majandusliku otstarbekohasuse pärast või riigi allesjäämiseks pikemas perspektiivis.
Riigi majanduslikud funktsioonid
Riigi tähtsamateks funktsioonideks peetakse allokatsiooni-, jaotus- ja stabiliseerimisfunktsiooni.
Allokatsioonifunktsiooni kaudu tagab riik, et olemasolevaid ressursse (tööjõudu, maad ja kapitali) kasutataks võimalikult efektiivselt.
Stabiliseerimisfunktsiooni raames on riigi eesmärgiks saavutada majanduse optimaalne areng ja pidurdada soovimatuid protsesse. See tähendab, et riik astub samme stabiilse majanduskeskkonna, kiire majanduskasvu, madala inflatsiooni ja kõrge tööhõive saavutamiseks.
Maailma riigid
Kindlasti ei kuulu riikide hulka mõne riigi territooriumi lahutamatud osad, näiteks Inglismaa ja Šotimaa, ning mõnele teisele riigile kuuluvad alad, näiteks Puerto Rico ja Bermuda.
Traditsiooniliselt jäetakse toimivate riikide hulka arvamata ka iseseisvust taotlevad maad, mida kontrollib võõrriik oma sõjaväe abil (Tšetšeenia, Tiibet, Balti riigid aastail 1940–1991). Rahvusvaheliselt tunnustatud riikide hulka ei kuulu ka protektoraadid (Abhaasia, Lõuna-Osseetia, Transnistria).
Ilmselt tuleb riigiks lugeda Taiwan (Hiina Vabariik), kuigi tema riigiks olemine on vaieldav, sest tal napib Hiina Rahvavabariigi vastuseisu tõttu rahvusvahelist tunnustust.
Riikidena on toiminud ka mõned vaimulikud ordud (näiteks Liivi ordu ja Saksa ordu). Praegu on terve rida riigi tunnuseid Malta ordul.
Ahmed Abdallah Mohamed Sambi
thumb|right|Ahmed Abdallah Mohamed Sambi Ahmed Abdallah Mohamed Sambi (sündinud 5. juunil 1958 Mutsamudus) on Komooride sunniidi islamijuht ja poliitik Ndzwanilt. Tema hüüdnimi on Ajatolla, sest ta on õppinud Iraanis (islami poliitilist teooriat), kuigi on sunniit. Samuti armastab ta kanda turbanit.
Sambi võitis 14. mail 2006 presidendivalimised 58,02 protsendiga valijate häältest ning sai 26. mail 2006 Komooride presidendiks. See on esimene rahumeelne võimu üleandmine Komooride riigi ajaloos.
Varasem elu
Ta on õppinud islamiuuringute erialal Sudaanis, Saudi Araabias ja Iraanis.
Pärast välismaalt õpingutelt naasmist asutas ta partei Rahvusrinne Õigluse Eest, kuid loobus varsti poliitikast, keskendudes ärile.
Sambi omab vabrikuid, mis toodavad madratseid, pudelivett ja parfüümi, mis on Komooride tähtis ekspordiartikkel.
Ta on rajanud telekanali Ulezi ('Haridus') ja raadiojaama.
Kui Komooride valitsus ähvardas saata väed Ndzwani separatistlikku liikumist maha suruma, läks Sambi omal käel riigi pealinna Moronisse meelt avaldama.
Poliitikukarjäär
Sambi on olnud riigi parlamendi liige.
16. aprillil 2006 osales Sambi sõltumatu kandidaadina presidendivalimiste eelvoorus Ndzwani saarel ning tuli 13 kandidaadi seas esimeseks, saades 23,70% häältest.
Sambi on karismaatiline oraator. Ta lubas võidelda korruptsiooniga, luua uusi töökohti ning ehitada paremaid maju komoorlaste enamikule, kes elab vaesuses. Et ta on poliitikas suhteliselt uus inimene, siis peeti teda korruptsioonist puutumatuks. Ekspresident Ahmed Abdallah on teda nimetanud uueks prohvetiks. Sambi kasutas valimispropagandaks ka oma raadiojaama ja telekanalit.
Pärast valimiste lõppvooru 14. mail kuulutas Komooride riigisekretär Ali Abdallah 15. mail Sambi võitjaks. Tema rivaalid olid Prantsusmaa õhujõudude eruohvitser Mohamed Djaanfari (sai 14% häältest) ja kauaaegne poliitik Ibrahim Halidi (sai 28% häältest), kelle kandidatuuri toetas senine president Azali Assoumani.
Kuigi Sambi on islami vaimulik, on ta öelnud, et Komoorid ei ole valmis saama islamiriigiks ning presidendina ei hakka ta kedagi sundima loori (ḩijāb) kandma ega pead katma. Samuti lubas ta, et ei keela ära Komooridel tavaks olevaid pillavaid pulmapidusid.
Sambi on ka esimene president Ndzwani saarelt. Pärast seda, kui 2001. aastal lepiti kokku, et Ndzwani loobub eraldumispüüetest, hakkas presidendiamet Komooride kolme saare vahel roteeruma (ka Sambi rivaalid olid Ndzwani saarelt).
Isiklikku
Sambil on seitse last. Ta elab Ndzwani keskuses Mutsamudus.
Sambi armastab korvpalli.
Let L-410
Aastal 1992 sai tänapäeva Politsei- ja Piirivalveameti lennusalk (siis Piirivalveameti lennuosakond) Saksamaalt annetusena kaks L-410 lennukit. Üks annetati 2017. aastal Eesti Lennundusmuuseumile ja teine müüdi maha 2018. aastal.
Ajalugu
Let L-410 arendus kasvas välja Nõukogude Liidu vajadusest asendada AN-2 modernsema lennukiga. An-2-le järglase leidmise konkursis võistles Berijevi (Be-30) ja Antonovi (An-28) konstrueerimisbüroo kõrval ka LET Kunovice lennukiehitusettevõte. Projekteerimine algas aastal 1966 ning kolme prototüüpi XL-410 hakati ehitama juba 1. aprillil 1967.
001
Prototüübi 45-minutiline esmalend, seerianumbriga 001, toimus 16. aprillil 1969 Kunovices pilootide Vladimír Vlk ja František Svinka käe all. Järgnevatel päevadel katsetati XL-410 üldiseid lennuomadusi. 29. aprillil esitleti lennukit valitud külalistele. Esialgsed katselennud lõppesid 19. maiks 1969 ning 001-le anti lennukõlblikkuse sertifikaat, mis võimaldas L-410-et juuni alguses esitleda Pariisi lennundusnäitusel. Näituse tarbeks värviti lennuk üle uude kujundusse, mis põhines nina juurest tõusval ja piki keret sabani mineval joonel, mida tänapäevani kannab valdav osa Turbolette.
Pärast näitust jätkus lennuki demonstreerimine potentsiaalsetele ostjatele: septembri alguses esitlus Poola delegatsioonile, 18. septembril Czechoslovak Airlinesile, 21. oktoobril Interflugile, novembris ringreis Nõukogude Liidus. Samuti jätkus lennuomaduste uurimine, seadistamine ja puudujääkide kõrvaldamine. Valdavalt oli probleeme liigse vibratsiooniga: näiteks 14. augusti 1970 lennul, mille eesmärk oli 500 km/h saavutamine, rebenes vibratsiooni tõttu kiilu ülemine pool. Neist probleemidest vabaneti alles prototüübi 003 konstruktsiooni täiustamisega ja uue, 1970. aastal ehitatud neljanda prototüübi moderniseerimisega.
Kuna lennuki 001 konstruktsiooni ei täiendatud tagantjärele uuemates lennukites tehtud muudatustega, vananes see 1970ndate keskpaigaks moraalselt. 001 maandus viimast korda 13. novembril 1974, olles sooritanud 1648 lendu kogukestvusega 927 tundi ja 20 minutit.
003
Esmalend toimus 9. novembril 1969. Esitleti 001-ga lennukatsetustel ja -demonstratsioonidel. Uuriti lennuki juhitavust ja omadusi maandumistel ja õhkutõusudel, sobivust murukattega lennuradadele, vibratsiooni, müra, elektrisüsteeme, mootorite temperatuure. 003 oli kolmest lendavast prototüübist (001, 003, 004) esimene, millele paigaldati jäätõrjesüsteem ning 1972. aasta jaanuaris ka kodumaised Walter M601A mootorid, mida seni olid ajutiselt asendanud Kanada päritolu Pratt & Whitney PT6A-27 mootorid. Lennuk kanti maha 1970ndate esimesel poolel.
004
Esmalend toimus 14. aprillil 1970. Konstruktsioonis on arvukalt uuendusi võrreldes 001-ga, muuhulgas uus ja rohkem veerestabiilsust tagav telik ja parema mootorimüra summutusega salongi. Prototüüp 004 oli eriti oluline uue autopiloodi loomise seisukohast: 1974. aasta maist augusti alguseni lendas 004 Bendix M-4C autopiloodi ja lennuparameetrite mõõteseadmetega. Kogutud andmete põhjal konstrueeriti kodumaine AP-410 autopiloot, mis lisati hilisema variandi L-410 FG varustusse. 004 viimane maandumine oli 24. septembril 1978, pärast 1852 õhkutõusu ja maandumist ning õhus veedetud 1117 tundi ja 52 minutit.
Variandid
thumb|L-410 FG. L-410 UVP-l põhinev muudetud ninaga kaardistamislennuk. Ebahariliku ninaosa tõttu ei ole esitelik sissetõmmatav
Tehnilised andmed (L-410 UVP-E)
pisi|L-410 Eesti lennundusmuuseumis
152
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad - 150. aastad - 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad
Aastad: 147 148 149 150 151 - 152 - 153 154 155 156 157
Ist
Istuks nimetatakse detailide liikuvuse astet liites ehk millisel määral nad üksteise suhtes saavad liikuda.
Istude liigitus
Liikuva istu puhul on võll enne koostamist alati avast väiksem, pinguga istu puhul suurem. Siirdeistu puhul on liidetavate detailide piirhälbed nii valitud, et osa liiteid tuleb lõtkuga ja osa pinguga - see sõltub liidetavate detailide tegelikest (juhuslikest) mõõtmetest.
Reagent
pisi|Reagendid ([[reaktiivid) laborikapis]] Reagent [reag'ent] on keemiline aine või ioon, mis võtab osa keemilisest reaktsioonist, on üks reaktsiooni lähteainetest, ja kasutatakse ära reaktsiooni käigus. Tihti kasutatakse reagendi tähenduses ka terminit agent või reaktant.
See on reagendi kõige laiem määratlus. Ka lahusti ja katalüsaator osalevad reaktsioonis, kuid neid ei nimetata reagentideks, sest nad ei kulu reaktsiooni käigus ära.
Keemilises analüüsis vaadeldakse reagendina ühte reaktsiooni lähteainet (tihti ka spetsiaalset ainete segu), mille reaktsioon määratava ainega võimaldab kindlaks teha selle oletatava aine esinemise või puudumise. Nende hulka kuuluvad näiteks lakmus ja fenoolftaleiin.
Orgaanilises keemias jagatakse tihti reaktsiooni lähteained substraadiks – see on lähteaine, mille põhistruktuur protsessis säilib – ja reagendiks – see on keemiline aine (tavaliselt anorgaaniline või suhteliselt väikese molekulmassiga orgaaniline molekul), mida kasutatakse selle orgaanilise ühendi, substraadi, keemiliseks muundamiseks. Reagendid kas on keemiliselt küllalt aktiivsed või aktiveeritakse mingi initsiaatori või katalüsaatori toimel. Orgaanilise reaktsiooni mehhanismi tüübi määrab reagendi keemiline loomus, millele vastavalt tekitatakse
Eesti Looduskaitse Selts
Eesti Looduskaitse Selts (lühend ELKS) on Eesti suurim looduskaitseorganisatsioon.
Selts asutati 1966. aastal Jaan Eilarti ettevõttel.
Seltsi eesmärk on kooskõlastada looduse ja ühiskonna suhet, väärtustada rahvuslikku kultuuripärandit, edendada ja propageerida jätkusuutlikku arengut, looduskasutust ja maastikuhooldust ning suurendada inimeste keskkonnateadlikkust. Seltsi ülesandeks on kujunenud ka loodus- ja kultuuriobjektide kaitse ja hooldus.
2020. aasta seisuga on Eesti Looduskaitse Seltsil 25 osakonda.
Alates 2013. aastast valib Eesti Looduskaitse Selts aasta loodusesõbra.
Juhatus
2019. aasta Vana-Vigala kokkutulekul valiti seltsi juhatusse Anne Nurgamaa, Andres Tõnisson, Aive Adler, Kalev Sepp, Nadežda Tšerkašina, Rein Mägi, Reet Viira, Enn Loigu ja Taavi Pae.
Sonda osakond
Eesti Looduskaitse Seltsi Sonda osakonna esimees on Raul Ivanov.
2006. aasta Komooride presidendivalimised
2006. aasta Komooride presidendivalimised toimusid kahes hääletusvoorus 16. aprillil ja 14. mail 2006.
Taust
Pärast poliitilise ebastabiilsuse perioodi, mis algas 1990ndate lõpus ja mille kestel Ndzwani ja Mwali riigist faktiliselt eraldusid, kiideti detsembris 2001 heaks uus Komooride põhiseadus. Sellega pandi alus poolautonoomsete saarte liidule, milles igal saarel on oma põhiseadus, oma president ja oma kogu. Komooride presidendi ametikoht roteerub kolme saare vahel iga nelja aasta tagant.
Valimiste eelvoor peetakse saarel, mille esindaja saab riigi presidendiks. Kolm kõige rohkem hääli saanud kandidaati osalevad üleriigilistel valimistel, mille võitja otsustatakse lihthäälteenamusega.
2006. aasta valimistel valiti Komooride president Ndzwani saare esindajate seast.
Kandidaadid
Riigi konstitutsioonikohus lubas eelvoorus osaleda 14 kandidaadil. Üks heakskiidetud kandidaatidest, Antoy Abdou, võttis oma kandidatuuri enne hääletust maha. Ülejäänud 13 kandidaati olid:
Valimiste korraldus
Valimisi korraldas Komooride Riiklik Valimiskomisjon.
Rahvusvaheline huvi
Rahvusvaheline üldsus on pidanud neid valimisi testiks, mis võimaldab näha, kas rahvuslik leppimus ja uus põhiseadus tagavad riigis demokraatia.
Lõuna-Aafrika Vabariik, Aafrika Liit ja Araabia Liiga hoidsid valimistel silmad peal. 30. märtsil alustas pealinnas Moronis tegevust 460-liikmeline Aafrika Liidu missioon, mis koosnes Lõuna-Aafrika Vabariigi politseinikest ja sõjaväepolitseinikest. Missiooni üks eesmärke oli hoida ära Komooride sõjaväe sekkkumine. Valitsus andis oma sõjaväelastele korralduse jääda kasarmutesse. Seda nad valimiste ajal ka täitsid.
Kandidaatide seas oli esimest korda naisi.
Viru värava eesvärav
Viru värava eesvärav oli 14. sajandil rajatud Tallinna linnamüüri Viru värava kaitseehitis, millest on säilinud 2 valvetorni, ning mida ekslikult peetakse 19. sajandil linna laienemisel lõhutud Viru värava jäänusteks. Viru värava eesvärava säilinud valvetornid asuvad Tallinna vanalinnas Viru tänava, Vana-Viru tänava ja Valli tänava ristmikul Vanalinna asumis. Viru värava ehk Savivärava (saksa k. Lehmporte) esialgne nimi tulenes Viru väljaku kohal asunud suurtest saviaukudest.
Vana-Viru tänava valliväravast pääses linnamüüri idaküljest algsele Narva poole suunduvale teele ning seda väravat kutsuti ka Narva väravaks. Vana-Viru vallivärav lammutati 1842. aastal, värava külgpost on säilinud Vana-Viru tänava maja nr 10 kõrval
Viru värava eesväravate ehitus
Viru värava esimene eesvärav ehitati 1370. aastatel juba 1345. aastal rajatud Viru värava juurde. 1446. aastal vana eesvärav lammutati ning ehitati uus väravahoone, uus eesväravahoone oli kahekorruseline ning selle nurkades paiknesid saledad ümarad valvetornid. 16. sajandiks oli Tallinna linnamüüris 8 väravat, mis koosnesid tavaliselt mitmest tornist ja neid ühendavatest müüridest. Värava peatorn oli alati neljakandiline, eelväravad varustati sageli ühe või kahe väikese ümartorniga. Eesväravat kaitsesid mere poolt Viru värava muldkindlustus.
Eesvärava põhjapoolse külgmüüriga oli ühenduses 14. sajandil ehitatud Viru värava vesiveski. Eesvärava teisel küljel oli paistiik, kuhu voolas vesi Ülemiste järvest algavast ning Harjuvärava ja Karjavärava veskit läbivast kanalist.
Viru värava eesväravate lammutamine
1870. aastal kavatses Eestimaa kubermanguvalitsus laiendada vanalinna sissesõiduteed ning Tallinna raad arvas linna ringmüüri muinsusväärtuseks ainult Kiek in de Kök ja Paks Margareeta ning olid nõus Harju värava, Pika jala väravatorni ja Viru eesväravate lammutamisega. Viru värava eesväravad säilisid siiski enam-vähem terviklikult kuni 1888. aastani, kui nad seoses Tallinna hobutrammitee rajamisega lammutati. Eesvärava nurkades paiknenud ümartornid aga säilisid, samuti bastioni osad. Pärast eesväravate lammutamist pikendati Viru tänavat läbi muldkindlustuse kuni Vene turuni ning tänu sellele ühendusteele avati juba 1888. aasta augustis regulaarne hobutrammiliiklus Vana turu ja Kadrioru vahel. 1898. aastal tehti väike juurdeehitus lõunapoolsemale tornile.
Aastatel 1960–1962 lammutati kõik linnamüüriga külgnevad hooned, kuid on restaureeritud 100 m pikkusel lõigul kaitsekäik.
Viru värava eesväravad tänapäeval
thumb|Viru värava eesvärava parempoolne väravatorn, 2011. aasta kevad thumb|Viru värava eesvärava vasakpoolne värvatorn, 2011. aasta kevad
Viru värava eesväravaid rekonstrueeriti 1980. aasta suveolümpiamängudeks ning 2003. aasta Tallinna vanalinna päevadeks, kui parandati vahitornide katkised katusekivid ja vahetati need välja nn antiikkatusekividega.
Säilinud Viru värava eesvärava valvetornid on "Viru värava" kujutisena registreeritud Tallinna kaubamärgina.
Iirimaa
Kunagi moodustas Iirimaa saar ühe haldusliku terviku, kuid praegu asub Iiri Vabariigi territooriumil ainult 26 Iirimaa 32 ajaloolisest krahvkonnast. Erinevus Iirimaa saare ja Iiri Vabariigi vahel kujunes välja keeruliste konstitutsiooniliste protsesside tulemusena 20. sajandi esimesel poolel.
Nimi
Iirimaa ametlik konstitutsiooniline nimi on iiri keeles Éire [eeže] ja inglise keeles Ireland, millele vastab eestikeelne nimi Iirimaa. Riigi ametlik nimi on iiri keeles Poblacht na hÉireann ja inglise keeles Republic of Ireland (eestikeelne vaste Iiri Vabariik).
Ajalugu
1. jaanuarist 1801 kuni 6. detsembrini 1922 oli Iirimaa ühtse tervikuna Suurbritannia ja Iiri Ühendkuningriigi osa. 1916. aasta 24. aprillil puhkes Dublinis omariiklust toetanud rahvuslaste korraldatud Lihavõtteülestõus, mis levis vahetult ka mitmesse teise krahvkonda. 29. aprilliks õnnestus ülekaalukate jõududega Briti armeel ülestõusnud rahvuslased maha suruda. Aastal 1919 keeldus enamik Suurbritannia 1918. aasta üldvalimistel Iirimaalt valitud parlamendiliikmeid asumast oma kohtadele Briti Saadikutekojas (Alamkojas). Selle asemel asutasid nad võistleva, seadusega mitte ette nähtud Iiri parlamendi Dáil Éireann. See Dáil andis jaanuaris 1919 välja ühepoolse iseseisvusdeklaratsiooni (väljakuulutatud Iiri Vabariigi nimel). See vabariik ei saanud rahvusvahelist tunnustust. Pärast Inglise-Iiri sõda ehk Iiri iseseisvussõda sõlmisid Iiri Vabariigi Aireacht 'i (valitsuse) liikmed 1921. aastal Inglise-Iiri lepingu ja lõid terve uue Iiri omavalitsuse süsteemi, mis on tuntud dominiooni staatuse nime all.
Loodi uus, rahvusvaheliselt tunnustatud Iiri riik, mille nimi oli Iiri Vaba Riik (iiri keeles Saorstát Éireann, inglise keeles Irish Free State). Teoreetiliselt pidi uus riik hõlmama kogu saart, kuid lisatingimus oli, et Põhja-Iirimaal on õigus jääda soovi korral Ühendkuningriigi osaks, mida ta tegigi. (Põhja-Iirimaa kui omaette üksus oli loodud Iirimaa valitsemise seadusega (Government of Ireland Act; 1920). Iirimaa ülejäänud 26 krahvkonnast sai Iiri Vaba Riik, mis oli konstitutsiooniline monarhia Briti monarhi valitsemise all (1927 sai monarh tiitli "Iirimaa kuningas"). Tal oli kindralkuberner, kahekojaline parlament, valitsus, mille nimetus oli täitevnõukogu (Executive Council), ja peaminister, kelle nimetus oli täitevnõukogu president. Konstitutsioon oli Iiri Vaba Riigi konstitutsioon. Inglise-Iiri leping tekitas aga Iiri rahvuslastes vastakaid reaktsioone ning sisetülide kulminatsioonina puhkes 1922. aasta juunil Iiri kodusõda, milles lepingule vastanduvad fraktsioonist varem ühtsest Iiri Vabariiklikust Armeest (IRA) võitlesid brittide toetatud valitsusvägede vastu. Sõda lõppes valitsusvägede võiduga 1923. aasta mais.
29. detsembril 1937 sündis uus konstitutsioon Bunreacht na hÉireann. See asendas Iiri Vaba Riigi uue riigiga, mille nimi on Éire (Ireland; Iirimaa). Kuigi selle riigi konstitutsioonilised struktuurid nägid ette kuninga asemel Iirimaa presidendi, ei olnud tegemist vabariigiga. Riigipea üks põhifunktsioon, riigi sümboolne rahvusvaheline esindamine, jäi parlamendiaktidel põhineva seadusega (statute law) kuningale kui institutsioonile. 1. aprillil 1949 kuulutas Republic of Ireland Act Éire vabariigiks: varem kuningale antud õigused anti nüüd Iirimaa presidendile.
Kuigi riigi ametlikuks nimeks jäi Éire (konstitutsiooni artikkel 4: "Riigi ametlik nimi on Éire ehk inglise keeles Ireland."), hakati riigi nimena kasutama nimetust Republic of Ireland, mis ametlikult on üksnes uue riigi kirjeldav nimi. Kuigi vabariik ise nimetab end Iirimaaks, eriti diplomaatias (alati räägitakse Iirimaa presidendist ja Iirimaa konstitutsioonist), väldivad paljud riigid seda nime, sest on olemas teine Iirimaa (Põhja-Iirimaa) ning 1937. aasta konstitutsioon pretendeeris vabariigi jurisdiktsioonile Põhja-Iirimaa üle. Nime "Iirimaa" kasutamist võeti selle pretensiooni aktsepteerimisena ja Põhja-Iirimaal pandi seda pahaks. Sellest pretensioonist, mis oli sõnastatud 1937. aasta konstitutsiooni artiklites 2 ja 3, loobuti 1999. aastal.
Iiri Vaba Riik (hiljem Éire) jäi Briti Rahvaste Ühenduse liikmeks aprillini 1949. Rahvaste Ühenduse tollaste reeglite järgi tähendas vabariigi väljakuulutamine automaatselt ühenduse liikmesuse lõppu. Vabariik kuulutati välja enne seda, kui reegleid muudeti, et võimaldada Indial saada ühendusse kuuluvaks vabariigiks. Kuigi Iirimaa kaotas liikmestaatuse ega taotlenud selle taastamist, säilisid tal paljud Rahvaste Ühenduse liikme privileegid. Näiteks on Ühendkuningriigi territooriumil elavatel Iirimaa kodanikel kõik kodanikuõigused, sealhulgas õigus kandideerida kohalikel ja parlamendivalimistel ning teenida Briti sõjaväes.
pisi|püsti|1. Connacht, 2. Leinster, 3. Munster, 4. Ulster
Iirimaa astus 1955 ÜRO-sse ja 1973 Euroopa Majandusühendusse (praegu Euroopa Liit). Iirimaa valitsused on taotlenud Iirimaa rahumeelset ühendamist ja on teinud koostööd Suurbritanniaga, et teha lõpp vägivaldsele konfliktile poolsõjaväeliste rühmituste vahel Põhja-Iirimaal (Põhja-Iirimaa konflikt). Praegu viiakse ellu rahu jaluleseadmiseks sõlmitud Belfasti lepet, mis kiideti 1998. aastal hääletusel heaks nii Iiri Vabariigis kui ka Põhja-Iirimaal.
Haldusjaotus
Traditsiooniliselt jaguneb Iirimaa saar neljaks ajaloolis-geograafiliseks provintsiks: Connachti, Leinsteri, Munsteri ja Ulsteri provints, millest viimane asub osaliselt Põhja-Iirimaal. Provintsid omakorda jagunevad 32 krahvkonnaks, millest 26 krahvkonda jäävad Iiri Vabariigi territooriumile.
pisi|püsti|Iirimaa krahvkonnad
Rahvastik
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Iirimaal 4 588 252 inimest.
Suuremad linnad
thumb|Limerick thumb|Drogheda
Manea Mănescu
pisi|Manea Mănescu Manea Mănescu (16. august 1916 Brăila – 27. veebruar 2009 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, Rumeenia Ministrite Nõukogu esimees (sisuliselt peaminister) 29. märtsist 1974 kuni 29. märtsini 1979.
155
155. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad - 150. aastad - 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad
Aastad: 150 151 152 153 154 - 155 - 156 157 158 159 160