cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MMS
Eestis
Nagu mujalgi, on ka Eestis MMS-i reklaamis kasutatud otsest valet ja keemiliselt ebapädevaid väiteid. Näiteks on MMS-i propageerija Merili Kukuškin väitnud: "MMS ei olegi mürgine, MMS on ju kõigest lauasool ja vesi," ning kinnitanud, et MMS-i efektiivsus vähiravis on 90% ("Samamoodi vähk, nagu te juba teate, on väga lihtsasti ravitav."). Kukuškini sääraseid väiteid kommenteeris uudisteportaal Delfi nii: "Olgu täpsustatud, et lauasool ehk keedusool on naatriumkloriid, mitte kloordioksiid, ja arvestades, et Kukuškin on (tootmistehnika) doktorikraadiga inimene, on ebatavaline, et ta sellise vea teeb." On ka teada, et Kukuškin on seotud MMS-i Eestis müüva ettevõttega OÜ Organic Care.
Seoses vajadusega kaitsta lapsi mürgituste eest avaldasid protesti ja tunnistasid vajadust MMS-i levikut takistada paljud tervishoiutöötajad, ajakirjanikud ja poliitikud.
Kloordioksiidi levitamise ja tarvitamise asjaolude väljaselgitamiseks algatas politsei väärteomenetluse.
MMS-ile, sellega tihti samaaegselt tarbitavale DMSO-le (dimetüülsulfoksiid) ning muudele sarnastele mürgistele ühenditele raviomaduste omistamine ja nende ravimina müümine on karistatav. Samuti loetakse selliste ainete lastele manustamine lapse väärkohtlemiseks.
Eestis on püütud MMS-i müüa ka nii, et toote pakenditel keelatakse aine seespidine tarvitamine, aga inimesi juhendatakse, et need sildid on mõeldud vaid selleks, et Terviseamet ei saaks algatada järelevalvemenetlust ning soovitatakse ainet siiski sisse juua. Nii on seda veebipoes müüdud kui "mineraalset suuloputusvahendit" ning see on ametlikult registreeritud kosmeetikatootena.
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet lasi 31. märtsil 2021 eemaldada välireklaami, mis viitas MMSi kui COVID-19 ravivahendit tutvustavale veebisaidile koroonavabaelu.ee ning muuta saidi ligipääsmatuks.
Tallinna linnavolinike loend (1924)
Tallinna linnavolinike loend (1924) on 8. ja 9. detsembril 1923 Tallinnas valitud Tallinna Linnavolikogu linnavolinike loetelu.
Tulemused avaldatud Riigi Teatajas nr. 50 11. aprillil 1924.
Töörahwa ühine wäerind. Nimekiri nr. 1
== Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei ja Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei Nimekiri nr. 2 ==
Mahachulalongkornrajavidyalaya Ülikool
Mahachulalongkornrajavidyalaya Ülikool (MCU) on budistliku suunitlusega kõrgharidust andev õppeasutus, mis on asutatud Tai kuninga Rama V poolt ja tegutseb alates 8. novembrist 1890 (BE 2432).
Ülikoolis saab õppida nii bakalaureuse-, magistri- kui ka doktoriõppes.
Mahachulalongkornrajavdyalaya ülikoolis on võimalik omandada rahvusvahelist kraadi järgmistel erialadel: paali keel, budism, filosoofia ja dhamma, psühholoogia, kommunikatsioon ja Tai meedia.
Enamik õppuritest on ordineeritud mungad ja nunnad, kuid ülikoolis saavad õppida ka ordineerimata inimesed.
2012. aastal õppis Mahachulalongkornrajavdyalaya ülikoolis enam kui kümne riigi üliõpilasi, sh Eestist, Austraaliast, Ameerika Ühendriikidest, Indiast, Laosest, Vietnamist, Kambodžast, Birmast jm.
Männaste
Männaste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Männaste uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Mänd, Rets ja Siimann.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Männaste Eestis 10 mehel ja 13 naisel.
Krokodil
thumb|Ajakirja Крокодил esimese numbri kaanepilt (1922) Krokodil (vene keeles Крокодил) oli Nõukogude Liidus ja Venemaal ilmunud satiiriajakiri.
Ajalugu
Krokodil asutati 1922. aastal ajalehe Рабочая газета (Tööliste leht) lisana ja seda anti välja kõrvuti paljude teiste satiiriajakirjadega nagu Заноза (Pind või Kiusupunn), Прожектор (Prožektor) jt. Ajakiri ilmus kolm korda kuus. Tiraaž oli kuni 6,5 miljonit eksemplari. Ajakiri oli venekeelne. Ilmus 1922. aastast järjepidevalt kuni 2000. aastani. Sealt edasi 2001–2004 ja 2005–2008.
János Martonyi
pisi|János Martonyi (paremal) [[Valge Maja|Valges Majas koos George W. Bushi ja Viktor Orbániga]] János Martonyi (sündinud 5. aprillil 1944 Kolozsváris) on Ungari poliitik.
Lepa tänav (Tartu)
Lepa tänav on tänav Tartus Annelinna linnaosas.
János Martonyi
János Martonyi on lõpetanud Szegedi Ülikooli õigusteaduse erialal 1967. aastal.
Lepa tänav (Tartu)
Tänav algab Lõhmuse tänavalt ja selle üks haru lõppeb tupiktänavana ja teine haru Kuuse tänavaga ristumisel.
János Martonyi
Ta kuulub parteisse Fidesz – Ungari Kodanike Ühendus.
Alates 29. maist 2010 kuni 6. juunini 2014 oli ta Ungari välisminister. Ta oli välisminister ka aastatel 1998–2002.
Lehe tänav (Tartu)
Lehe tänav on tänav Tartus Jaamamõisa linnaosas.
Tänav saab alguse Jaama tänavalt, suundub kirdesse, ristub Oksa ja Ladva tänavaga, pöörab siis loodesse, ristub Ida tänava, Põhja puiestee ja Lääne tänavaga ning lõppeb siis tupikuga.
Tänav sai nime 21. novembril 2002.
Tallinna Paekaare Gümnaasium
pisi|Paekaare Gümnaasium (2005) Tallinna Paekaare Gümnaasium oli Tallinnas Lasnamäe linnaosas aastatel 1974–2015 tegutsenud gümnaasium.
Kooli avamisel kandis see nime Tallinna 11. Keskkool. Aastast 1998 kandis koole nime Tallinna Paekaare Gümnaasium. Aastal 2015 ühendati Paekaare Gümnaasium Lasnamäe Gümnaasiumiga ning kooli uueks nimeks sai Lasnamäe Gümnaasium.
Vööloomalised
Vööloomalised (Cingulata) on selts loomi imetajate klassis. Sinna kuulub üks nüüdisaegne sugukond, vöölased, ja hulk väljasurnud sugukondi.
Varem paigutati vöölased napihambuliste seltsi koos sipelgaõgilaste ja laisiklastega. Vööloomaliste seltsi eristamise põhjuseks on nende evolutsioonilise liini varajane lahknemine ning suured morfofunktsionaalsed erinevused võrreldes napihambuliste liikidega.
Āraiši ordulinnus
Āraiši ordulinnus (eesti Arraske, saksa Arrasch) oli Liivimaa ordu võndlaste asualadel paiknenud majanduslinnus, mis asub Lätis, Vidzeme kultuuriajaloolises piirkonnas, 7 km kaugusel Võnnust (Cesis) ja 80 km Riiast, tänapäeva Amata piirkonnas (Amatas novads), Drabeši vallas (Drabešu pagasts), Āraiši asulas, Arraske järve (Āraišu ezers) läänepoolsel küljel asuval poolsaarel. Linnuseala asub poolsaare põhjakaldal, väikesel maasäärel paiknevast Āraiši järvelinnusest (Āraišu ezerpils) umbes 120 m lõuna pool. Ala jääb u 120 m kõrgusele üle merepinna.
Muinasajal kuulus Arraske tõenäoliselt liivlaste ja võndlaste asuala piirimaile. Venemaa keisririigi lõpuni kehtinud ajaloolise haldusjaotuse järgi asus linnus Liivimaa kubermangu Võnnu maakonna Āraiši kihelkonnas (Kirchspiel Arrasch).
Nimekujud
Aries, Arges, Arriss, Ariis, Stara Kies, Alt-Wenden, Arrasch, Palaeowenda, Wezza Zehs, Waetz Arrasch.
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1940. aastateni arvati, et Arraske puhul on tegelikult tegemist nn Vana-Võnnu linnusega, mis oli Mõõgavendade ordu esimeseks peakorteriks ja kus elas esimene ordumeister Venno von Rohrbach. Ning kuhu järgmine meister Volquin ehitas 1226 kivilinnuse. Uuemate uurimuste ja arheoloogiliste kaevamiste tulemusel on selgunud, et eelpoolmainitud Vana-Võnnu asetses Riekstukalnsi mäel Võnnus (Cesis) otse hilisema Võnnu ordulinnuse kõrval.
Ajaloolased paigutavad linnuse tekke XIV sajandi algusse. Ordu olevat selle ehitanud teatavaks vastukaaluks Riia Peapiiskopkonna Straupe (Roopa) linnustele ja Krimulda piiskopilinnusele. Siinkohal on oluline teada, et ordu Eesti ja Lõuna-Läti valdusi ühendas napp 20 km laiune ja 90 km pikkune nn Koiva koridor, kus paiknesid ka tähtsamad suurlinnused (Võnnu, Volmari ja Sigulda) ja mõned väikelinnused. Koridori mõlemale küljele jäid sageli vaenuliku peapiiskopkonna maad.
1225. aasta paiku ehitati Arraskesse juba esimene kirik. Praegune paikneb järve vastaskaldal.
XIII sajandi lõppu peab linnusteuurija Armin Tuulse asukoha ja kasutatud müüriladumistehnika järgi kõige tõenäolisemaks linnuse rajamise ajaks.
XIV sajandi keskpaiku on arheoloog Janis Apalsi sõnul mündileiu dateeringu järgi olnud linnus juba kindlasti kasutuses.
1410. aastast olevat Arraske pastori Berendti teatel ühes Leonid Arbusowi käes olevas avaldamata ürikus linnust mainitud Arriesi nime all. Veel olevat Arbuzovil seniavaldamata kirju 1468., 1545. ja 1547. aastast.
1438 on teada linnuse kirjalik esmamainimine Saksa ordu maksude raamatu linnustenimekirjas.
1445 on järgmine kirjalik allikas Arraskest – meister Heidenreich Vincke von Overberg on andnud välja dokumendi mõisate ostu-müügitehingu kohta Arraske ja Skujeni kihelkonnas (…welck guder belegen sindt in den Kerspelen als Schuyen und Ariis…).
1467. aastal Saksa ordu linnuste nimekirjas on ta uuesti olemas. Kõrval on märge, et linnus on meistri otseses haldusalluvuses.
1545. aasta 22. aprillil ja 1547. aasta 7. jaanuaril on meister Hermann von Brüggenei allkirjastanud Arraskes dokumendid, mis puudutavad ühte tehingut, kus nimetatakse ka Arraske kirikut ja kogudust. 1481. aastast resideerisid meistrid pidevalt Võnnus, kuid peatusid teinekord ka kõrval väiksemas Arraskes.
1546. aastast pärineb kiri Rootsi Riigiarhiivist, milles Võnnu magistraat kannab ordumeistrile ette, et Võnnu katoliku preester Tidemann müüs ainult ühe hobuse eest Arraske preestrile vikaariameti Püha Nicolause kirikus. Viimase oli rajanud Võnnu linnapea Frülingshausen.
1555, linnus on ordulinnuste nimekirjas.
Linnus Liivi sõjast tänapäevani
1558. aasta 4. veebruaril teatas Võnnu komtuur Walter Kvaade ordumeistrile Wilhelm von Fürstenbergile, et Arraske ja ühe teise koha sõjasulased (… lantknechte arries vnd giselle…) ei jõua määratud ajaks määratud kohta. Kuid et nad tulevad igal juhul niipea, kui lõpevad ettevalmistused kohalike talupoegade relvastamiseks ja liitmiseks salgaga.
1559. aasta 25. jaanuaril teatas ordumeister Fürstenberg oma kirjas Riia linnapeale ja raele, et Arraske linnuse lähedal Althuseni mõisas (In althusen hoff bey der Aries) on tabatud venelane, kes on tõenäoliselt spioon.
1561. aasta 14. märtsil läänistas ordumeister Gotthard Kettler Arraske külje all asuva Drabeši (Kalnamuiža) mõisa (…das Gut Bergenhof im Gebiet und Kirchspiel zu Arris) koos kahe taluga vene keele tõlgile K. Viettinghofile.
1561, pärast orduriigi likvideerimist ja Poola Üleväina hertsogkonna loomist sai linnusest ametkonna keskus ja kohaliku staarosti asukoht.
1577. aasta 28. augustil liikusid Moskva tsaari Ivan IV 30 000-mehelise Vene väe üksused Erglist Võnnu poole. Balthasar Russowi kroonika järgi rüüstati tee peale jäänud väikelinnused – Jürriburi (Zaube), Arraske (Araiši), Vana-Pebalgi (Vecpiebalga) jt. Elanikud vangistati ja küüditati Venemaale. Arraske alla jõuti 31. augustil. Liivi sõja sündmustes ei mänginud linnus suurt rolli, kuid oli siiski tollal veel täiesti kaitstav ja kasutuskõlbulik. Samast aastast, enne neid sündmusi on teada Võnnu allstaarosti Stanislav Podpõlski kaebus Võnnu ümbrusest pärit auväärse Hans Ernsti kohta, kes koos abilistega oli jõuga hõivanud linnuse. Sealjuures osa linnuseteenijaid oli tapetud ja osa viidud hertsog Magnuse alluvuses olevatesse linnustesse vangi. Allstaarostil oli seal linnuses 40 lahingratsut, palju relvi, varustust ja kariloomi. Lisaks jagasid hõivajad omavahel ära vangistatute vara.
1577. aasta detsembriks õnnestus 400 mehel Johann Bühringi juhtimisel vallutada venelaste suurele ülekaalule vaatamata neilt tagasi Turaida, Araiši ja veel mõningad linnused. Kuna sealjuures otseseks tormijooksuks oli jõudusid vähe, siis otsustati kasutada kavalust ja roniti kõrgete redelite abil öösel üle kaitsemüüri. Nagu mainib ühes kirjas Leedu väejuht Aleksander Polubenski, vallutati sel viisil venelastelt tagasi ka Räisaku, Lutsi ja Vilaka linnused. Kuramaa hertsoginna Anna 16. septembri 1577. aasta kirjas oma vennale Mecklenburgi hertsogile Cristopherile on öeldud, et Arraske linnus (Arges) on juba selleks ajaks jälle poolakate valduses. Ajaloolaste arvates purustati linnus selleks ajaks põhjalikult.
1590. aastal, kui toimus poolakate teine revisjon, on linnus aga jälle asustatud ja siin on nii elu- kui majandusruume. Kirjeldus protokollist: linnuses on kahe eluruumi ja koridoriga valge maja, ait, kaks küüni veistele, hobusetallid ja saun. Müüride taga (ilmselt väljaspool kunagisi kaitsemüüre) on kaks lauta. Põllu taga olnud kraavid (arvatavasti nn. eeslinnuse omad) on kadunud pan Penenzek lasknud osaliselt kinni ajada. Samuti olevat ta sinna lasknud ehitada uue kõrtsi.
1701. aasta 28. juunist on olemas Rootsi kuninglike sõjajõudude laagri kaart Arraskest, kus linnus kaardijoonistuse järgi on täiesti terve. Kastelli põhjapoolsel küljel on kujutatud viilkatusega suur hoonetiib. Poolsaarel asuva lossi nimeks on Vana-Võnnu kindlus (Alt-Wenden Slott). Rootslased Karl XII juhtimisel tulid Pärnust ja suundusid Riiga, ning olles enne ajanud Saksoonia väed välja Võnnust, puhkasid Arraske järve ümbruses.
1922 kuulus linnuseala Arraske pastoraadile. Väheldased müürivaremed kujutavad endast ruudukujulise põhiplaaniga maakividest vundamente.
1972–1974 ja 1981–1992 toimunud arheoloogilistel väljakaevamistel ei leitud XVII sajandist ühtegi leidu, nii et arvatakse linnus sajandi I poolel maha jäeti ja ta pärast seda ajapikku lagunes. J. Apalsi juhtimisel toimunud väljakaevamistel avati terve läänetiib 3320 m² ulatuses.
Ehitus
Hiljemalt XIV sajandi alguses rajatud pealinnuse territoorium ümbritseti peaaegu ruudukujulise ringmüüriga, iga külg on u 81 m pikk. Müür laoti suurtest põllukividest ja lubimördi sisse väiksemaid graniidi ja dolomiiditükke ei segatud. Altpoolt on ringmüür 2 m paks, 5 meetri kõrguselt 1,8 m. Kastelli nurgad laoti neljakandiliseks tahutud maakividest. Läänekülje keskel asetseb 3,7 m lai väravaava. Värava ette on ehitatud nelinurkne eelkaitsemüür pindalaga 10*7,85 m ühel hilisemal ehitusperioodil, mis järeldub sellest, et mördi sisse on segatud punaseid telliste ja katusekivide tükke.
Väljakaevamistel tehti kindlaks, et piki läänekülge asetsesid vabalt paiknedes elu- ja majandusehitised. Kastelli edelanurgas asetses 9*14,6 m põhiplaaniga keldriga kivist hoone. Suurem, 9*36 m põhiplaaniga kivimaja seisis linnuse loodenurgas. See on olnud kahekorruseline hoone ühe keldri ja 3 ruumiga esimesel korrusel, sealhulgas kasutati ühte ruumi vilja hoidmiseks. Eluruume köeti hüpokaustahjudega. Paljusid väliskaitsemüürile toetuvaid hooneid kasutati majanduseesmärkidel. Hoonetevaheline siseõu oli kaetud munakivisillutisega. Piki teisi kastellikülgi ehitisi ei ole avastatud, kuid ülejäänud küljed on ka arheoloogiliselt läbi kaevamata.
Lääneküljest kaitses maa poolt linnust vallikraav. Pealinnusest viis tee üle silla ja kuivade vallikraavide eeslinnusealale. Kogu 9 ha suurune poolsaar oli samamoodi, nagu pealinnus eraldatud ülejäänud maast vallikraavidega. Pealinnuse pindala koos kraavidega oli u 1 ha ja ülejäänud eeslinnus ligi 8 ha suur. Ilmselt ei olnud see ka eriti tugevalt (ja kas üldse müüriga?) kindlustatud. Ilmselt karjatati selle eeslinnuse alal hobuseid.
Praegune seisukord
Säilinud on laagerkastelli vall ja märkimisväärses mahus ka konserveeritud müürilõike. Rohkem on säilinud (2–5,5 m kõrguselt) väljakaevamistel avatud väravaga varustatud läänekülg. Linnuse ees, väravapoolsel küljel asuv vallikraav on kevaditi osaliselt veega täitunud.
Röövlid
Röövlid (I Masnadieri) on Giuseppe Verdi ooper (melodramma) neljas vaatuses Andrea Maffei libretole Friedrich von Schilleri näidendi Die Räuber (1781) järgi. Verdi varasema loominguperioodi sisukamaid teoseid. Sisaldab inimese saatanliku loomuse analüüsi.
Ajalugu
Londoni Her Majesty’s Theatre´i impressaario Benjamin Lumley tellis Verdilt pärast tema ooperi Ernani edu 1845. aastal selles teatris uue ooperi oma teatrile. Leping Londoni teatriga oli Verdile heaks märgiks, et tema rahvusvaheline autoriteet on suurenenud. Verdi võttis Lumley pakkumise vastu. Proovid määrati 1846. aasta suveks. Verdi tervis aga halvenes ja töö ooperi kallal lükkus 1847. aastasse. Esialgu pidi ooper olema Il corsaro, mis põhinenuks lord Byroni poeemil The Corsair (1814). Tervis taastumise ajal pakkus Verdi üks lähedasi sõpru, tunnustatud poeet Andrea Maffei, kes oli itaalia keelde tõlkinud nii Shakespeare'i kui ka Schilleri teoseid, et libreto võiks olla hoopis Schilleri Die Räuber põhjal. Verdi soostus ning osales ka ise Maffei kõrval libreto koostamisega. Muusika komponeerimine algas 1846. aasta oktoobris ning oli valmis 1847. aasta mai lõpuks. Verdi reisis Londonisse, et seal tegeleda orkestreerimisega, aktiivselt osaleda proovides ning sättida muusikalugusid vastavusse solistide häältega. Impressaario Lumley oli komplekteerinud ooperi ettekandmiseks tollal võtta olnud kõrgetasemelisemad rahvusvaheliselt tuntud solistid eesotsas Rootsi koloratuursoprani Jenny Lindiga. Teatril oli soov, et Verdi dirigeeriks esimest kahte etendust, millega Verdi ka pärast pikka veenmist nõustus. Ajakirjandus oli sellest vaimustuses.
Esmaettekanne toimus 22. juulil 1847. aastal Londoni Her Majesty’s Theatre´s. Esietendus kulges triumfaalselt. Kuninganna Victoria ja õukond viibis kohal. Kohal oli prints Albert, Wellingtoni hertsog, Briti aristokraatia liikmed ning tunnustatud ühiskonnategelased. Pärast Verdi lahkumist Londonist mängiti seda ooperit enne hooaja lõppu veel kaks korda.
Itaalia esietendus Roomas (aprill 1848) kukkus suuresti läbi, kuid mujal Itaalias oli see kuni 1862. aastani suhteliselt edukas. Lavastati 17 Itaalia linna teatrites. Kahe aasta jooksul pärast Rooma esietendust esitati ooperit tagasihoidliku eduga Barcelonas, Lissabonis, Maltal, Rio de Janeiros, Havannas, Luganos ja Brüsselis. Mängiti ka Budapestis, Ateenas, Viinis, Mehhikos, New Yorgis (1860) ja Pariisis (1870). Seejärel vajus „Röövlid” 90 aastaks unustusse. 1972. aastal ilmus välja Londonis ja Roomas. Järgnesid lavastused New Yorgis (1975), Bilbaos (1976), Sydneys (1980), Zürichis (1982) ja San Diegos (1984). 21. sajandil on teost lavastatud Palermos (2001), Londonis (2002), Bilbaos (2002), Sarasotas (2006), Parmas (2013), samuti Zürichis, Frankfurdis, Buenos Aireses, Napolis  ja Münchenis (2023). Ooperit on 2008, 2012 ja 2020 filmitud. Eestis pole seda ooperit lavastatud ega kontsertettekandena esitatud.
Süžee
Tegevus toimub 1755.–1757. aastal Saksamaal Böömimaa ja Frangimaa metsas, mauri residendi lossis ja röövlite koopas. Krahv Massimiliano, mauride regendi vanem poeg Carlo on aetud isa poolt pagendusse Dresdenisse, kuna tema noorem poeg Francesco on Carlo vastu intriige pununud. Ta soovib Carlo armastatut, krahvi orvuks jäänud õetütart Amaliat omale. Carlo saab isalt kirja, et teda kavatsetakse vangi panna kui ta koju naaseb. Carlo otsustab liituda röövlijõuguga ja saab selle pealikuks. Tegelikult kirjutas selle kirja kade ja kaval Francesco. Ta saadab krahvi juurde tema teenri Arminio valeteatega, et Carlo on surnud. Carlo armastatu Amalia saab teada, et tegemist on valeteatega ning tõrjub Francesco lähenemiskatsed. Amalial õnnestub Francesco lossist põgeneda. Ta kohtub metsas Carloga. Carlo tõotab vennale kätte maksta, vallutab linna ja päästab isa,  kelle mauride regendiks saanud Francesco on vanglasse heitnud. Isa tunneb ära oma pagendatud poja. Carlo kavatseb tappa Francesco ja lahkuda röövlijõugust, kuid tema jõugu mehed keelduvad vabastamast Carlot eluaegsest vandetõotusest. Carlo jääb oma kaaslastele lojaalseks ja pussitab Amalia surnuks, kuna neiu takistaks teda vandetõotust täitmast.
Järva-Madise Vabadussõja mälestussammas
pisi|Järva-Madise Vabadussõja mälestussammas (juuni 2011) Järva-Madise Vabadussõja mälestussammas on Järva maakonnas Järva vallas Järva-Madise külas Järva-Madise kirikuaias asuv Vabadussõda mälestav monument.
Monument avati 23. juunil 1929. Selle autor oli Voldemar Mellik. See on arvele võetud ajaloomälestisena.
Karistussalk
Karistussalk on väesalk, mis on moodustatud ülestõusnute või partisanide vastu võitlemiseks.
Karistussalkasid moodustasid nt Tsaari-Venemaa võimud 1905. aasta revolutsiooni ajal, et maha suruda mässulisi.
Karistussalgad Eesti alal
Rahutuste likvideerimise ajaks moodustati keisri ukaasiga 24. novembrist ajutine Balti kindralkubermang ja määrati ajutiseks kindralkuberneriks Vassili Sollogub (1848–1914). Eestimaa kubermangu kuberner oli märtsist kuni 13. novembrini 1905 Aleksei Lopuhhin. Rahutuste mahasurumiseks moodustati ekspeditsioonisalgad: Põhjasalk, mille juht Tema Keiserliku Kõrguse õukonna kindralmajor Aleksander Orlov ja kuhu kuulusid 1 pataljon jalaväelasi, 8 eskadroni ratsaväge, 6 kahurit ja 4 kuulipildujat, koondsalga tegevuspiirkonnaks oli Liivimaa kubermangu Valga, Volmari ja Võnnu kreis. Lõunasalk, mille juhiks oli kindralmajor Meinard ja kuhu kuulusid 6 eskadroni, 200 ratsaväelast ja 2 ratsaväekahurit, Tegevuspiirkonnaks Pļaviņas (saksa k. Stockmannshof). Kindralmajor Wendti salk, kuhu kuulusid 2 pataljoni, 2 eskadroni, 6 kahurit ja 2 kuulipildujat. Tegevuspiirkonnaks Krustpils (saksa k. Kreutzburg) ja Läti Riia–Orjoli raudtee tegevuse kindlustamine. Jelgavasse (saksa k. Mitau) suunati 6 pataljoni jalaväge, 6 eskadroni ratsaväge ja 2 suurtükipatareid. Eestimaa kubermangu suunati 2 pataljoni mereväelasi kuulipildujatega ja Saaremaale salk mereväelasi (218) 2 kuulipilduja ja 8 ohvitseriga. Lätlastega asustatud Vitebski kubermangus Põtalovos asuvasse Peterburi–Varssavi raudtee raudteejaama saadeti 2 roodu jalaväge ja kasakasotnja 2 kuulipildujaga.
Eestimaa kubermangus tegutses karistussalkadena algul 800 madrust, hiljem ka 2 tragunieskadroni ja 2 jalaväeroodu. Liivimaa kubermangus tegutses karistussalkadena jalaväepataljon, 8 tragunieskadroni ja sapöörirood. Eestimaa kubermangus juhtis karistussalkade tegevust kindralmajor Vladimir Bezobrazov, Liivimaa kubermangus kindralmajor A. Orlov.
Silvia Soro
Silvia Soro (kuni 2002. aastani Silvia Sarrap; sündinud 15. märtsil 1975 Tallinnas) on Eesti näitleja, näitekirjanik, dramaturg, lavastaja ja teatripedagoog ning Eesti Teatriliidu ja Näitlejate Liidu liige alates 1998. aastast.
Lõpetas 1990. aastal klaveri erialal Tallinna Muusikakeskkooli, 1993. aastal Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli ja 1997. aastal näitleja erialal Viljandi Kultuurikolledži. Õppis 2010 vahetusüliõpilasena näitleja ja näitekirjaniku erialal Berliini Kunstiülikoolis ning omandas samal aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi. Ta on täiendanud end aastast 1998 lavavõitluse ja Noore Tantsu Festivali rahvusvahelise suvekooli kursustel (kontakt- ja tegevuslik improvisatsioon jm), osalenud dramaturgia- ja hääletöö koolitustel.
Töötanud 1997–1998 Ugalas dramaturgina ja 1998–2004 näitlejana, olnud aastast 2004 Karksi Valla Kultuurikeskuse noorteteatri O, 2008–2012 C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi näiteringide ja 2009–2012 Ugala noortestuudio juhendaja, 2009–2011 August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi teatri- ja draamaõpetuse õpetaja ning aastast 2012 Viljandi Gümnaasiumi teatristuudio juhendaja ja avaliku esinemise õpetaja.
Õpetanud 2011–2012 Viljandi Kultuuriakadeemias esituskunstide disaini teooriat ja olnud aastast 2013 samas rakendusteatri lektor. Teinud noorte- ja harrastustruppidega ka lavastusi, ühtlasi lavastanud aastast 2008 Nava laval.
Samuti on ta kirjutanud näidendeid, dramatiseeringuid (Piret Raua „Printsess Luluu ja härra Kere”, J. M. Barrie „Peeter Paan ja valge lind Wendy”), telestsenaariume („Lastetuba”, aastast 2011, „Padjaklubi”, aastast 2015) ja laulusõnu, mänginud teleseriaalides („Keskea rõõmud”, 2014). Kuulunud 2005–2012 Noore Tantsu Festivali korraldusmeeskonda.
Isiklikku
Ta on August Sarrapi ja Anne Sarrapi tütar, Indrek Sarrapi õde. Abielus Aarne Soroga.
Șomcuta Mare
Șomcuta Mare (ungari keeles Nagysomkút, saksa keeles Großhorn) on linn Rumeenias Maramureși maakonnas. Linn asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub seitse küla: Buciumi (Törökfalu), Buteasa (Bucsonfalva), Ciolt (Csolt), Codru Butesii (Kodrulytelep), Finteușu Mare (Nagyfentős), Hovrila (Hávord) ja Vălenii Șomcutei (Somkútpataka).
Șomcuta Maret on esmamainitud 1319. aastal, linnaõigused sai 7. aprillil 2004.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Șomcuta Mare elanikest rumeenlasi 80,67%, mustlasi 13,97%, ungarlasi 1,46% ja teistest rahvusest inimesi 0,21%. Rahvus oli teadmata 3,67%-l elanikest.
Lai tänav (Rakvere)
Lai tänav on tänav Rakvere Südalinna ja Õpetaja Heinamaa linnaosas. Tänav saab alguse Tallinna tänavast ja suundub lõuna poole Tuleviku tänavani. Tänava pikkus on meetrit. Ristuvad tänavad on Rohuaia, Posti, Parkali, Ferdinand Gustav Adoffi ja Eduard Vilde tänav.
Hoonestus
Lai tänav 1 // Tallinna tänav 16 Lai tänav 2 // Tallinna tänav 14 asub trükkal, kirjastaja ja raamatukaupmees Nikolai Ernale ehitatud kahekorruseline paemaja.
Lai tänav 7 hoones asub 1998. aastast Lääne-Virumaa Keskraamatukogu. Laia tänava põhjapoolne kahekorruseline kõrge mansardkorrusega osa projekteeris arhitekt Karl Burman 1913. aastal Rakvere Ühispanga hoonena. 1929. aastal telliti Ferdinand Adoffilt kuni Posti tänavani laiendus, mis jätkas eelnevat maja joont.
Lai tänav 9, asub 1976. aastal avatud Ilo nüüdseks suletud kinohoone.
Lai tänav 11 asus Rakvere Käsitööliste Seltsi maja. Hoone ehitati 1929. aastal insener Ferdinand Adoffi projekti järgi. Tänavaäärses kahekorruselises kiviosas paiknesid võõrastetoad, einelaud, piljardisaal, raamatukogu ja teisel korrusel võõrastemaja. Maja idakülje puuosas oli aga üsna avar lavaga saal, millest sai linna tähtsaim kontsertide, pidude jne. toimumispaik kuni teatri valmimiseni.
Lai tänav 12 (Laia ja Posti tn nurgal), kahekorruseline elamu ja ärihoone.
Lai tänav 13 ühekorruselises puithoones asub Art Hotelli Art Cafe.
Lai tänav 14 asub viiekorruseline korterelamu.
Lai tänav 15 ühekorruselises telliskivihoones asuvad äripinnad ja Aqva Hotel & Spa toitlustusasutus Berliini Trahter. Hoone projekteeris Friedrich Modi 1889. aastal, millega algas Rakveres Modi projekteeritud ja ehitatud telliskivihoonete aeg. Selline Põhja-Saksa telliskivigootika levis tollal ka teistes Eesti linnades.
Lai tänav 17 asus 1933. aastal Rakvere Ühispank ja Virulase trükikoda. Lai tänav 18 (Laia ja Parkali tn nurgal) ühekorruselises puithoones asub Art Hotell.
Lai tänav 20 asub Ferdinand Gustav Adoffi projekteeritud ja 1933. aastaks ehitatud Eesti Panga Rakvere osakonna hoone (algse aadressiga Turuplats 2), kus tänapäeval asub Rakvere Linnavalitsus.
Lai tänav 21 asub Tsentrumi kaubanduskeskus. Keskuse ehitust alustati 1979. aasta lõpus ning hoone pidulik nurgakivi panek toimus 1980. aasta 12. juunil. Hoone avati 1983. aastal ja selles asus kulinaariakohvik ja restoran Rakvere. 2020. aastal omandas kesklinnas asuva Tsentrumi ostukeskuse Oleg ja Georg Grossi perefirma OG Elektra, kes kavandab vana kaubanduskeskuse uuemaks ehitamist ja krundile ka 16-korruselise äri- ja eluhoonet.
Lai tänav 25 asus 1933. aastal Rakvere Eesti Käsitööliste Abiandmise Selts/Rakvere Käsitööliste Selts ja seltsi hotell-restoran.
Lai tänav 34 asub Rakvere Vabadussõja mälestussammas.
Lai tänav 36 ehitatakse Rakvere Riigigümnaasiumi õppehoone. Riigigümnaasium alustab õppetööd 1. septembril 2022.
Ajalugu
Lai tänav oli algselt Rakvere mõisa karjatee, linnatänavaks kujunes see alles 19. sajandil.
Tänav on kandnud seda nime kogu aeg, välja arvatud aastatel 1950–1968, kui nimeks oli 21. Juuni tänav.
Killer Queen
"Killer Queen" on briti rokkansambli Queen laul.
Lai tänav (Rakvere)
Laia tänava ja Lydia Koidula tänava pikkuste muutmine
Rakvere Linnavolikogu 26. augusti 2020. aasta otsusega "Lai tänava ja Lydia Koidula tänava ruumikujude muutmine" muudeti alates 6. märtsist 2021 Laia tänava ja Lydia Koidula tänava ruumikujusid ehk pikkust. Selle tulemusel kannab Võimla tänava ja Vee tänava vahelises lõigus kulgev tänav Lydia Koidula tänava nime ja Turu platsi ja Tuleviku tänava vaheline lõik pikenes Laiaks tänavaks.
Killer Queen
Loo kirjutas Freddie Mercury ja see salvestati Queeni kolmandale albumile "Sheer Heart Attack" (1973). "Killer Queenist" sai hitt pärast Queeni kontsertosalust saates "Top of the Pops".
Lai tänav (Rakvere)
Laia ja Lydia Koidula tänava aadressimuudatused alates 6. märtsist 2021
Vana aadress:                      Uus aadress:
Killer Queen
Mercury ütles, et erinevalt oma teistest lauludest kirjutas ta sellele laulule kõigepealt sõnad ja alles siis viisi. Ta ütles veel, et laul räägib tippklassi hoorast, kuigi EMI edendaja Eric Hall väitis, et laul on temast.
Queeni kitarrist Brian May oli "Killer Queeni" salvestamise ajal hepatiidiga haiglas.
Iila hiieallikas
Iila hiieallikas on hiieallikas Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Iila külas.
Kaheksa
Kaheksa (tähis araabia numbrina 8, Rooma numbrina VIII) on naturaalarv, mis otseselt eelneb arvule üheksa ja otseselt järgneb arvule seitse.
Kaheksa järgarvuna märgitakse araabia numbriga 8 koos punktiga (8.) või Rooma numbriga VIII.
1. operatiivotstarbeline presidendi brigaad
1. hetman Petro Dorošenko nimeline operatiivotstarbeline presidendi brigaad (1-ша Президентська бригада оперативного призначення імені гетьмана Петра Дорошенка) on Ukraina Rahvuskaardi väeüksus, mille lisanimetus on Burevi.
Ajalugu
Nimetus pärineb 2017. aastast. 2023. aastal liideti brigaadiga Serhi Kultšõtskõi nimeline pataljon.
Lepa tänav (Viljandi)
Lepa tänav on tänav Viljandis Kesklinna linnaosas.
Spanier
Spanier on perekonnanimi.
Eestis on perekonnanime Spanier (Spaniir) pandud Väike-Ulila mõisavallas Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Helbe, Saarekivi ja Savet. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Tiit Helimets
Tiit Helimets (sündinud 29. mail 1977 Vabamatsi külas Viljandi rajoonis) on eesti koreograaf ja endine balletitantsija. Ta on esinenud paljudel maailma lavadel ning olnud ka Eesti Rahvusballetis lavastaja rollis.
Loomekarjäär
Pärast 1998. aastal Tallinna Balletikooli lõpetamist oli Helimets kuni 1999. aastani Estonia solist ja esitantsija. Alates 1999. aastast töötas ta välismaal – alguses Suurbritannias ja seejärel Ameerika Ühendriikides. Ta on olnud aastatel 1999–2005 Birminghami Kuningliku Balleti solist ja esitantsija ning 2005–2023 San Francisco Balleti esitantsija.
Veebruaris 2023 lõpetas Tiit Helimets 26 aastat kestnud lavakarjääri.
Isiklikku
Tiit Heinmetsa abikaasa on ameerika balletitantsija Molly Smolen, kes aastatel 1997–1998 on olnud külalisesineja Rahvusooperis Estonia. Estonia laval 1998. aastal etendunud Mai Murdmaa balletis "Romeo ja Julia" tantsis Smolen Juliana meedia väitel lavapartner Heinmetsa (esines Romeo osas) südamesse.
Johan Laidoneri plats
Plats koosneb ruudukujulisest pargist ja seda kolmest küljest ääristavatest sõiduteedest, mis on ühendatud järgmiste tänavatega: Lutsu, Linnu, Trepimägi, Lossi, Hiire, Kauba ja Munga. Sõiduteede kogupikkus on 249 m. Pargi neljandat külge ääristab Lossi tänav. Kõrghaljastusega parki läbivad diagonaalis jalakäijate rajad ja selle keskel asub purskkaev August Vommi skulptuuriga "Poiss kalaga".
Ehitised
Märkimisväärsemad ehitised Johan Laidoneri platsi ääres:
Ajalugu
Keskajal asus väljakul turuplats ja see oli linna tähtsaim väljak. Turgu hakati platsil pidama arvatavalt 13. sajandi teisel poolel. Platsi idaservas, praeguse vana veetorni asukoha kõrval asus keskajal linnakirik koos seda ümbritseva surnuaiaga. Platsi lõunaküljel asusid raekoda, haigla ja Viljandi Kreiskooli koolimaja. Ülejäänud platsi ümbritseva hoonestuse moodustasid arvatavalt kahe- või kolmekorruselised kodanikumajad. 18. sajandi teisel poolel ehitati platsi äärde kaks uut kivimaja, kohtuhoone (hilisem koolimaja) ja apteek.
1865. aastast kandis väljak nime Suurturg ja turgu peeti platsil kuni 1933. aastani. 19. sajandil toimusid turuplatsil ja selle ümbruses laadad (küünla-, vastla-, jüri-, jaani- ja mihklilaat), sajandi lõpus hakati laatasid heakorra huvides pidama järveäärsel heinamaal ja alates 1905. aastast enam Suurturul laatasid ei peetud. 20. sajandi alguses peeti turgu teisipäeviti ja reedeti, alates 1909. aastast ka neljapäeviti. 1920.–1930. aastatel oli plats kasutusel ka taksopeatusena.
Pärast turupidamise lõpetamist 1933. aastal kujundati plats ümber pargiks ja 1934. aasta 12. veebruarist kannab see nime Kindral Laidoneri plats. Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal nimetati väljak Jaan Tombi mälestuseks J. Tombi platsiks. 1941. aasta sügisel ennistati nimi kindral Laidoneri plats ja 1944. aasta sügisel taastati jälle nimi J. Tombi plats. 1989. aastal kinnitati nimeks taas kindral Laidoneri plats. Praeguse nimekuju sai väljak 24. augustil 2004 lähtuvalt kohanimeseadusest ja Vabariigi Valitsuse määrusest „Pühendusnimede määramise kord“.
Va (perekonnanimi)
Va on eesti perekonnanimi.
Pervomaiski rajoon (Jaroslavli oblast)
Pervomaiski rajoon (vene keeles Первомайский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on linna tüüpi asula Pretšistoje.
Rajoon piirneb põhjas ja kirdes Vologda oblastiga, idas Ljubimi rajooniga, lõunas Danilovi rajooniga ja läänes Pošehhonje rajooniga.
Rajooni pindala on 2227 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 012. 2002. aastal oli elanikke 13 145 ja 1989. aastal 15 070 .
Haldusjaotus
Pervomaiski rajoonis on 268 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna tüüpi asula (Pretšistoje) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Keiko Fujimori
pisi|Keiko Fujimori Keiko Sofía Fujimori Higuchi (sündinud 25. mail 1975) on Peruu poliitik.
Ta on endise presidendi Alberto Fujimori tütar. Pärast oma vanemate abielulahutust täitis ta aastatel 1994–2000 Peruu esimese leedi kohuseid.
Keiko Fujimori lõpetas 1997. aastal Bostoni Ülikooli ärijuhtimise alal.
Ta on alates 2006. aastast parlamendi liige. Aastal 2010 asutas ta partei Fuerza 2011.
Aprillis 2011 peetud presidendivalimiste esimeses voorus sai ta 23,5% häältest ning oli 5. juunil 2011 peetud teises voorus vastamisi esimeses voorus 31,7% häältest saanud Ollanta Humalaga. Presidendiks valiti Ollanta Humala, kes sai 51,34% häältest.
Järva-Jaani kirikuaed
pisi|Järva-Jaani kirikuaed (veebruar 2013) Järva-Jaani kirikuaed on Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaanis Järva-Jaani kiriku ümber paiknev kirikuaed. See on koos kirikuaeda ümbritseva piirdemüüriga võetud kultuurimälestisena kaitse alla.
Veterinaarne hambaravi
pisi|Tervete igemete ja hammastega kääbuspinšer Veterinaarne hambaravi on hambaravi valdkond, mis tegeleb loomadega.
Pierremont
pisi|Pierremonti kirik
Veterinaarne hambaravi
Hambaravi hõlmab suuõõne ning näo- ja ülaõualuupiirkonna probleemide, haiguste ja vigastuste ennetamist, diagnoosimist ja ravi.
Ülevaade
Enamik loomaomanikke ei suuda lemmiklooma hammasteprobleeme ise tuvastada, mistõttu tuleks veterinaari visiidil alati kontrollida looma hambaid ja suuõõnt. Kui loom on teadvusel, on arstil raske põhjalikku läbivaatust teha, seetõttu tehakse hammaste ülevaatusi rahustuse või anesteesia abil.
Pierremont
Pierremont on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Veterinaarne hambaravi
Ülevaade
Hambaarsti visiidil on oluline, et arst hindaks lisaks suu seisukorrale ka looma tervikuna, sest hammaste ja suuõõne probleemid võivad saada alguse looma sisehaigustest ning vastupidi. Kindlasti peab arst kontrollima südame ja kopsude tööd ning ka looma füsioloogilisi näitajaid.
Hambaprobleemide põhjustatud valu tuvastatakse harva. Valu põhjuseks peetakse sageli lemmiklooma vananemist. Loom võib mõnikord hambaprobleemide tõttu söömise lõpetada. Üldine hambavalu väljendub kroonilise valuna, mille ravimisel näeb omanik oma lemmiklooma paranemist. Vaid vähesed loomaomanikud kontrollivad oma lemmikloomade hambaid iga päev, seega jääb suur osa suuõõne probleeme tähelepanuta.
Pierremont
Pierremont asub 45 km Arrasist läänes, teede D99 ja N39 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Reinhold Mendelsohn
Reinhold Mendelsohn (ka Reinhold Mendelson; 24. jaanuar 1880 Riia – 1941 Posen) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1890–1901 Riia Aleksandri Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1901–1907. Oli prooviaastal Ambla Maarja koguduses. Ordineeriti 5. oktoobril 1908 õpetajaks.
Oli aastal 1908 Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1909–1914 oli ta Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Oli veel aastatel 1909–1920 vanglavaimulik ja aastatel 1910–1925 usuõpetuse õpetaja. Oli aastani 1919 pastorite ühingu tegevjuht. Suri aastal 1941 Poznańis.
The One Thing
"The One Thing" on Michael Boltoni album, mis anti välja 16. novembril 1993.
Veterinaarne hambaravi
Ülevaade
Sümptomite õigeaegne äratundmine on tähtis, kuna need võivad viia tõsisemate terviseprobleemideni. Mõnikord võivad hambaprobleemidega loomadel esineda neuroloogilised sümptomid.
The One Thing
A Time for Letting Go
"A Time for Letting Go" on Ameerika poplaulja Michael Boltoni kirjutatud (kaasautor) ja esitatud laul, mis anti välja ka muusikavideona. Singel anti välja aastal 1993, selle stiiliks on pop. Singli pikkus on 5:38. Loo autorid olid Michael Bolton ja Diane Warren, produtsendid Walter Afanasieff ja Michael Bolton.
Videod
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:The One Thing (album) seisuga 2.09.2017.
About Love
"About Love: Reinventing Romance for Our Times" on Robert Solomoni filosoofiline raamat, mida on kasutatud ka abielunõustamisel. Selle andis välja Simon & Schuster 1988. Aastal 2001 andis selle välja Madison Books.
Pealkiri viitab Octavio Pazi sõnadele ajakirjas Newsweek 19. novembril 1979 antud intervjuus: "Minu meelest on armastus muutumas abstraktsiooniks... Hingest on saanud seksi osa, ja seksist on saanud poliitika osa. Et meie ühiskond paraneks, tuleb meil parandada see arusaam armastusest. Aga me ei saa tagasi minna varajaste platonistlike ja kristlike armastuse ideaalide juurde, sest bioloogia ja tänapäeva teadus on asju muutnud. Luuletajad, kunstnikud, kujutlusvõimega inimesed peavad leidma uue armastusepildi, ja see on kõige tähtsam asi. Kui me seda ei leia, siis elu muutub kõrbeks. Me peame armastuse uuesti leiutama."
Kokkuvõte
Selle essee tees on, et armastus on sügavam ja meie olemisele fundamentaalsem, kui suuremast osast meie jutust selle kohta välja tuleb, et armastus on kõige parem, kui seda kultiveeritakse sõprusest, mitte suure jõuga algsest kireplahvatusest, ja et armastus muutub ajaga paremaks, mitte ei kahane, nagu me kardame.
2001. aasta eessõna
Meie obsessioon romantilisest armastusest tuleb võib-olla sellest, et me oleme seda nii väga glamuriseerinud ning end sellega piinanud, et me oleme loonud segase ja illusoorse vajaduse, mida võib-olla pole võimalik rahuldada. Armastust on kujutatud kannatuse, hulluse, isegi surmava haigusena. Ometi on ta reaalne, väärtuslik ja kättesaadav. Alles siis, kui oleme tunginud läbi metafüüsilisest udust, eksitavatest müütidest ja ohtlikest metafooridest, mis on teinud armastuse nii tabamatuks, osutub romantiline armastus haaratavaks ning ühitatavaks terve, õnneliku eluga. See on märkimisväärne, kuidas me oleme tõstnud selle ühe emotsiooni teistest nii palju kõrgemale. Suurem osa kirjandusest armastuse kohta on piinlikult ebakriitiline või kibedalt küüniline. Me oleme sunnitud valima "udutajate" ja "hõlbustajate" vahel. Nende armastuseteooriad ulatuvad udustest abstraktsioonidest praktiliste nõuanneteni, kuidas tuleb hambapastatuubile kork peale keerata ja õppida kuulama (viimane ei ava armastuse loomust ja väärtust).
Kuidas me "leiame" armastuse, või on armastus hoopis miski, mille me loome? Miks mõnikord on raske armastada, armastust tunnistada või seda õigesti väljendada? Miks armastus ebaõnnestub ja miks me valime valesid partnereid? Armastust peetakse meie ühiskonnas sageli ainult noortele omaseks seksuaalseks vaimustuseks, ja see teeb küpse armastuse raskeks, sest me ei mõista selle loomust õigesti.
Armastus on küll looduslik, kuid ka sotsiaalne konstruktsioon ja individuaalne vastutus. Iga põlvkond ja iga paar peab armastuse leiutama ja taasleiutama.
Enamik meist tunneb end ilma armastatud olemise ja armastamiseta ebatäielikuna. Iga sõltumatu ja autonoomne indiviid püüab end täiendada, ümber määratleda koos teise inimesega ja tema kaudu. End ümber määratledes määratleme ümber ka armastuse ning ühtlasi intiimsuse, truuduse, seksuaalse külgetõmbe ja [[seksuaalne rahuldus|rahulduse.
Sissejuhatus: armastuse taasleiutamine
Armastuse mõistet on palju vääriti mõistetud, ning see on viinud pettumuse ja tragöödiateni. Paradoksaalse armastusekäsituse tõttu on jääv armastus tundunud tabamatuna, raskena, isegi müsteeriumina. Me määratleme armastust üürikese kogemusena, tundena, kirena, ja siis imestame, kuhu ta kaob. Ma samastame armastust uudsusega ja ülistame noore armastusena, ja siis imestame, miks hilisemas eas on armastusega raskusi. Me idealiseerime armastust nii, et jääv armastus on peaaegu võimatu. Armastus olevat täiesti isetu, aga ühelgi emotsioonil pole nii palju tegemist iseendaga. Väärtused, mis meid armastuses ligi tõmbavad, on vastuolus voorustega, mis panevad armastuse toimima. Armastus olevat igavene, aga tegelikult on see ajaloos leiutatud ja taasleiutatud. Meile tundub, et kui armastus on tõesti leitud, on ta peaaegu tagatud, aga tegelikult on armastus alati lahtine küsimus, individuaalne vastutus.
Kuidas armastust püsivaks teha? Armastus on emotsionaalne protsess, mis võtab aega ja ulatub tulevikku ning rajab endale aluse. Armastus ei kesta, sest me mõistame seda vääriti, kaotame selle vastu huvi, võtame seda enesestmõistetavana või lämmatame selle karjääri ja rutiinina. Armastus kestab, kui ta tunnistab end esmaseks, vaatab oma raskustele näkku, mõistab end protsessina, mitte kirena.
ER1
thumb|Elektrirong ER1-2304 [[Paldiski raudteejaamas (1996)]] thumb|Elektrirong ER1-234 [[Krimmi poolsaar|Krimmis]] ER1 elektrirong (läti keeles Elektrovilciens Rīgas, 1. tips; Riia elektrirong, tüüp 1) oli aastatel 1957–1962 Riia Vagunitehases toodetud linnalähiliikluse reisirong.
Rong oli mõeldud kasutamiseks Nõukogude Liidus rööpmelaiusel 1520 mm.
Elektrirongi ER1 mootorvaguni mass on 52,5 tonni, juhtvagunil 38,5 tonni ja haakevagunil 36,9 tonni. Arvestuslik kiirendus kiiruseni 50 km/h on 0,6–0,7 m/s2. Jaamavahel pikkusega 2,5 km suudab ER1 kiirendada kiiruseni 95 km/h, 5 km pikkusel jaamavahel kuni 110 km/h.
Elektrirongid ER1 olid kasutusel ka Eestis, kus nad 1990. aastate alguses moderniseeriti (vagunid said uueks tähiseks ER1B) ja olid kasutusel kuni 2000. aastate keskpaigani.
Toomepuu
Toomepuu on eesti perekonnanimi.
Koumardi hiis
Koumardi hiis (ka Pärna Koumardi hiis, Taara tammik, Tammenõmm) on hiis Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Pärna külas.
Toomepuu
Perekonnanime Toomepuu (Tomebu) on pandud Saru mõisas Hargla kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Toomepuu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Toppmann (Rae vallas 1936. aastal).
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Toomepuu Eestis 11 mehel ja 10 naisel.
Tarbijakäitumine
Tarbijakäitumise uurimine põhineb tarbija ostukäitumisel. Klient kannab kolme rolli: ostja, maksja ja kasutaja. Uuringud on näidanud, et isegi ekspertidel on tarbijate käitumist raske prognoosida. Suhteturundus on kliendikäitumise analüüsil oluline, kuna taasväärtustab ostja tähtsust turundusprotsessis. Väga tähtsaks peetakse ka tarbija seotust tootjaga, kliendisuhetekorraldust ja üks-ühele turundamist.
Sotsiaalseid funktsioone saab jagada sotsiaalseteks valikuteks ning heaolu funktsioonideks. Sotsiaalse heaolu funktsiooni saab välja selgitada Arrow' võimaluste teoreemiga. Sotsiaalsed funktsioonid sõltuvad otsusekindlusest, neutraalsusest, anonüümsusest, monotoonsusest, üksmeelsusest, homogeensusest ja Pareto-optimaalsuse tasemest; kusjuures ei sisalda ükski sotsiaalse valiku funktsioon ordinaalskaalal kõiki neid tunnuseid samaaegselt.
Turundamine tagab teenused, et klientide soove rahuldada. Seda silmas pidades on tootmissüsteem algusest peale arvestanud teatud tootmistasemega, et jõuda lõpptarbijani.
Musta kasti mudel
Musta kasti mudel näitab stiimulite interaktsioone, tarbija omadusi, otsustusprotsessi ja tarbijate reaktsiooni. Mudel on seotud musta kasti biheivioristliku teooriaga, kus on fookuses stiimulite ja tarbija reageeringu vaheline suhe.
Ostja must kast sisaldab ostja omadusi ja otsuselangetusprotsessi, mis lõpuks määrab ära ostja reageeringu.
Suurettevõtted planeerivad ja töötavad turundusestiimulitega samas, kui keskkonna stiimulid on mõjutatud sotsiaalsetest teguritest, tulenedes majandusest, poliitikast ja kultuurilistest asjaoludest ühiskonnas.
Stiimulid, mis mõjutavad ostja otsustusprotsessi, saab liigitada kaheks: inimestevahelised stiimulid (sotsiaalsed ja kultuurilised grupid, kuhu inimesed kuuluvad või tahaksid kuuluda) või isikusisesed stiimulid (näiteks taju ja suhtumine, mis kujundavad tarbija käitumist).
Musta kasti mudel eeldab, et ostja on käitunud teadlikult ning ratsionaalselt ja on seega läbi otsustusprotsessi leidnud lahenduse oma probleemile.
Informatsiooni otsimine
Kui tarbija on teadvustanud oma vajaduse, hakkab ta otsima selle rahuldamiseks lahendust toote või teenuse näol. Belch & Belchi järgi kasutab tarbija selleks nii sise- kui ka välisotsinguid. Teabeallikate alla kuuluvad nii isiklikud kogemused kui ka kommerts- ja avalikud allikad.
Sisepsühholoogiline protsess koos informatsiooni otsimisprotsessiga loovad taju. Seda saab defineerida kui protsessi, mille käigus isik võtab vastu, valib, korraldab ja tõlgendab teavet, et luua tähendusrikas kujutelm maailmast. Tarbijate kalduvus otsida informatsiooni kaupade ja teenuste kohta teeb uurijatele võimalikuks prognoosida tarbijate ostuplaane, selleks uuritakse kui palju ühe või teise toote lühikirjeldus kliendile huvi pakub.
Selektiivset tajumisprotsessi saab jagada neljaks:
Selle protsessi mõjud aitavad välja töötada efektiivset reklaamistrateegiat. Lisaks annab see teabeallikate valikul soovitusi konkreetse brändi paremaks turustamiseks.