cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marek Lindmaa
Töö
Alates 2011. aastast on ta teinud Eesti autoralli meistrivõistlustelt kaassaatejuhina ralliraadio saateid, 2013/2014 oli ralliraadio saatejuht Liepāja rallil.
2014. aastal tegi ta video Ott Leplandi singlile "Jäädagi nii".
2022. Tootis TV3 sarja "Imikuga metsas" Produtsent.
Isiklikku
Marek Lindmaal on 2018. aastal sündinud tütar Isabel.
Lindmaal on musta vööga karateka. Tegutsenud ka karatetreenerina.
Aasa Ellerhein
Aasa Ellerhein (sünd. Soom) (16. detsember 1913 – 25. november 2014) oli eesti koorijuht ja muusikaõpetaja ning Haapsalu vapimärgi kavaler. Tegutses ka Kolovere rahvatantsijate trupijuhina. Oli Pärt Ellerheina abikaasa.
Õppis Läänemaa Õpetajate Seminaris, 1935. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogiumi. 1938. aasta suvel omandas ta algkooli õpetaja kutse ning sama aasta sügisel valiti ta Kolovere-Kalju vallas kodukaunistamise komiteesse. Töötas paljudes Läänemaa koolides (sh Maidlas, Lauknal ja Liivil), hiljem Haapsalu Pedagoogilise Kooli Harjutuskoolis. Juhatas 35 aastat Haapsalu naiskoori "Heli". Võttis osa kohalikest ja üldlaulupidudest.
Karepa kant
Karepa kant on kant Lääne-Viru maakonnas Haljala valla idaosas.
Karismaatiline võim
Eesti keeles tähendab "karisma" sarmi, mõju- või sisendusjõudu (kreeka sõnast χάρισμα, 'teene' või 'armuand'). Karismaatilisel võimul põhinevat juhtimislaadi nimetatakse juhtimisteoorias karismaatiliseks juhtimiseks. Selle aluseks on juhi oskus suhelda ja käituda oma alluvatega nende motivatsiooni, inspiratsiooni ja emotsioone positiivselt mõjutades.
Karepa kant
Karepa kandi moodustavad Andi, Eisma, Karepa, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea küla. Kandi kohalikuks keskuseks on Karepa küla.
Karepa kandi elanike arv 1. jaanuari 2014 seisuga oli 179.
Lääne-Viru maakonnaplaneeringu teemaplaneering "Maakonna sotsiaalne infrastruktuur 2009–2015" kirjeldab Karepa kanti ääremaalise ja nn saarelise kandina, mis oma geograafilise asukoha, maastikulise liigestatuse, hõreda asustuse ja halvemate transpordiühenduste tõttu on lähematest keskustest isoleeritud. Karepa kandil puudub ühistranspordiühendus vallakeskusega, ühendus maakonnakeskusega on vaid 3 korda nädalas. Karepa kant kuulub Kunda linna toimepiirkonda ja on Kunda linna tagamaaks. Karepa kandis puudub lastehoid, üldharidusasutused, perearsti teenus, ravimimüük, spordisaal ning panga- ja postiteenused. Karepa kandi elanikud kasutavad neid teenuseid pigem Kunda linnas või Haljala kandis.
2003. aastal koostas Karepa piirkonna külade rahvas Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2003–2012. 2011. aastal koostati arengukava uuendatud versioon, Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2011–2021. See arengukava hõlmab lisaks Andi, Eisma, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea külale ka Pajuveski küla. 2013. aastal Siseministeeriumi ja Statistikaameti koostatud Eesti kantide nimekirja järgi kuulub Pajuveski küla aga Vihula kanti.
DOI
Objekti digitaalidentifikaator (inglise keeles digital object identifier, DOI) on sümbolite jada, mille abil identifitseeritakse unikaalselt mingi objekt, näiteks elektrooniline dokument. Koos DOI-nimega hoitakse objekti kohta käivaid metaandmeid, sealhulgas näiteks veebiaadressi. Seejuures võivad metaandmed muutuda, ent DOI jääb alati samaks. Veebis viitamisel on DOI näol tegemist stabiilse püsiviidaga, sest veebiaadressi muutumisel on DOI registreerinud asutusel (nt kirjastusel) kohustus metaandmeid vastavalt uuendada. DOI-d on kasutusel eelkõige teadusajakirjades avaldatud artiklite identifitseerimisel, sageli lisatakse need bibliograafilisse kirjesse.
DOI-d käsitleb standard ISO 26324.
Egiptuse sinine
Egiptuse sinine on sinise värvusega anorgaaniline tehislik värvipigment, esimene teadaolev sünteetiline värvipigment ajaloos, koostiselt CaCuSi4O10 või CaOCuO(SiO2)4 (kaltsiumvasksilikaat). Väga stabiilne, värvus varieerub erinevate sinise toonide piirides. Kasutati Egiptuses alates neljanda dünastia ajast ja Euroopas kuni Rooma riigi lõpuni. Värvuse kohta kasutatud sõna wꜣḏ tähistab sinist, sinakasrohelist ja rohelist.
Värvitoon
Egiptuse sinisele vastav värvitoon on prantsuskeelsete värvinimetuste portaali pourpre.com järgi hele kuni keskmine veidi pastelne sinine värvus.
ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on Egiptuse sinine (Egyptian Blue) kas väga tume rohekassinine või murtud sinine, toon Alexandria Blue on erksinine.
Pantone värvitoon PMS 18-4142 TSX Egyptian Blue on kergelt pastelne säravsinine.
Veebivärv Egyptian blue on sügavsinine.
Injektiivne funktsioon
Injektiivne funktsioon ehk injektiivne kujutus ehk injektsioon ehk üksühene kujutus on funktsioonf:X\to Y, mille korral sihthulga Y iga elemendi y puhul on olemas ülimalt üks (võib-olla mitte ühtegi) lähtehulga X element x, millele funktsioon teda vastavusse seab (f(x)=y), ehk teiste sõnadega, mille korral lähtehulga kahele eri elemendile ei seata kunagi vastavusse sihthulga üht ja sedasama elementi. Injektiivne funktsioon on injektiivse seose erijuht.
Injektiivse funktsiooni sihthulgal ei saa olla väiksem võimsus kui lähtehulgal, sest muidu ei jätkuks sihthulgas kõigi lähtehulga elementide jaoks elemente.
Injektiivse funktsiooni kujutis võib olla sihthulga Y pärisalamhulk. Teiste sõnadega, võib olla elemente y\in Y, mis ei ole kujutised f(x), (nii on ka joonisel). Selle poolest erineb injektiivne funktsioon bijektiivsest funktsioonist, mille puhul peale injektiivsuse nõutakse veel, et sihthulga iga element on kujutis f(x).
Funktsiooni f:X\to Y injektiivsust tähistatakse mõnikord märgiga, mis on koostatud märkidest \subset ja \to. See meenutab hulga X sisestamist ülemhulka Y funktsiooni f:X\to Y abil, mis kujutab hulga X iga elemendi temaks endaks:  f(x)=x.
Formaalsed definitsioonid
Olgu X ja Y hulgad ning funktsioon hulgast X hulka Y.
Järgmised definitsioonid on samaväärsed:
Formaalselt:
Kui injektiivsuse tõestamiseks kasutatakse kolmandat tõestust, viib see sageli vastuväitelise tõestuseni. Otsene tõestus teise definitsiooni abil võib olla elegantsem ja lühem.
Injektiivsus sõltub ainult graafikust
Funktsiooni injektiivsus sõltub ainult graafikust  (erinevalt sürjektiivsusest, mis sõltub ka sihthulgast B, mille üle graafiku järgi ei saa otsustada).
Injektiivsuse tunnused
Funktsioon on injektiivne parajasti siis, kui kõikide T \subset A korral.
Kategooriateooriaga seotud omadused
Kui funktsioonid ja  on injektiivsed, siis ka nende funktsioonide kompositsioon  on injektiivne.
Kui g \circ f on injektiivne, siis f on injektiivne.
Funktsioon, mille lähtehulk A on mittetühi, on injektiivne parajasti siis, kui funktsioonil f on vasakpoolne pöördelement, st funktsioon  mille korral , kus  on samasuskujutus hulgal A. Hulkade kategoorias Set tähendab see tingimus, et injektsioonid on selle kategooria vasakult pööratavad morfismid ehk koretraktsioonid.
Aseri lade
pisi|[[Väike-Pakri pank|Väike-Pakri pangal paljanduvad ka Aseri lademe lubjakivid]] Aseri lade on keskordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1922. Lademe stratotüüp asub Aseri paemurrus, lademe laiendatud stratotüüp on pärit Sirtsisoo puuraugust number 526. Lade on nime saanud Aseri alevikult.
Aseri lademe all lamab keskordoviitsiumi ladestiku Kunda lade ja sellel lasub Lasnamäe lade. Lademe vanus on 463...463,8 miljonit aastat. Koos Kukruse, Uhaku ja Lasnamäe lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Darriwili lade. Lademe moodustumise ajal leidis aset Darriwili jäätumine.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Aseri kihistu, milles on eristatud Malla ja Ojaküla kihistikud, Lõuna-Eestis aga Segerstadi kihistu. Lademe paksus Eestis on 0,1–9 m. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Segerstadi kihistu, milles eristatakse nn. Vikarbyni ja Kårgärde lubjakivi. Leedus vastab lademele Vaidlėnai kihistu.
Lade paljandub näiteks Väike-Pakril, Osmussaarel, Aseris ja Narvas. Eesti lääneosas on lade õhem, idaosas paksem; Osmussaare lähistel kiildub kihistu klindil avanduvate kivimite seast välja.
Lademe kivimkoosseisus on palju glaukoniit- ja ooidlubjakivi.
Leproomid
Leproomideks ehk leproosseteks granuloomideks (ladina keeles ains leproma) nimetatakse lepromatoossesse leeprasse nakatunud inimestel tekkivaid nakkusohtlikke nahaköbrusid.
Leproomid koosnevad lümfotsüütidest, epitelioidsetest rakkudest ja plasmarakkudest ning Virchowi leeprarakkudest. Virchowi leeprarakkude tsütoplasma sisaldab lepromatoosse leepra haigustekitajaid leepra mükobaktereid (mycobacterium leprae).
Leproomis võib tekkida nekroos.
Eesti planeerimissüsteem
pisi|500px|Ruumilise planeerimise tasemed Eestis Eesti planeerimissüsteem koosneb neljast erineva detailsusastega planeeringust ja on üldjoontes määratud planeerimisseadusega (RT I 2002, 99, 579).
Eesti planeerimissüsteem on hierarhiline, st liigilt detailsema planeeringu koostamisel tuleb järgida liigilt üldisemas kehtestatud planeeringus sätestatut, et tagada ruumilise arengu järjepidevus. Teisest küljest on liigilt detailsema planeeringu koostamisel võimalik suhteliselt lihtsalt muuta liigilt üldisemat kehtestatud planeeringut, et tagada operatiivne reageerimine muutuvatele vajadustele. Siinkohal on oluline märkida, et detailsema planeeringuga saab teha ainult üldistusastmelt järgmise planeeringu muutmise ettepanekut, st näiteks detailplaneeringuga saab teha üldplaneeringu muutmise ettepanekut, kuid ei saa teha maakonnaplaneeringu muutmise ettepanekut.
Planeerimisseadus reguleerib riigi, kohalike omavalitsuste ja teiste isikute vahelisi suhteid planeeringute koostamisel. Eesmärgiks on tagada võimalikult paljude ühiskonnaliikmete vajadusi ja huvisid arvestavad tingimused säästva ja tasakaalustatud ruumilise arengu kujundamiseks, ruumiliseks planeerimiseks, maakasutuseks ning ehitamiseks. Ruumiline planeerimine on demokraatlik, erinevate elualade arengukavasid koordineeriv ja integreeriv, funktsionaalne, pikaajaline ruumilise arengu kavandamine, mis tasakaalustatult arvestab majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise keskkonna ning looduskeskkonna arengu pikaajalisi suundumusi ja vajadusi. Planeering on planeerimise käigus valmiv dokument, koosneb tekstist ja joonistest, mis täiendavad üksteist ja moodustavad ühtse terviku. Planeeringu tekstis esitatakse planeeritava maa-ala ruumilise arengu analüüsile tuginevad ruumilise arengu eesmärgid ning planeeringulahenduste kirjeldused ja põhjendused. Planeeringute koostamine on avalik. Avalikustamine on kohustuslik, et tagada huvitatud isikute kaasamine, õigeaegne informeerimine ja võimalus kaitsta oma huvisid planeeringu koostamise käigus.
Eesti planeerimissüsteemi kujunemine
Süstemaatilisem linnaplaneerimine algas Esimese maailmasõja eelsel kiirel linnastumise ja majanduse muutumise aastatel. Eesti linnaplaneerimisele oli suure tähtsusega 1913. aastal toimunud Suur-Tallinna üldplaneeringu võistlus, mille võitis Soome arhitekt Eliel Saarinen.
Eesti esimene planeerimist käsitlev seadus oli ehitusseadus, mis jõustus 1939. aastal. Ehitusseadus reguleeris planeerimist vaid linnades. Seadus sai toimida kuni 1940. aastani kuni Nõukogude Liit Eesti okupeeris. Nõukogude ajal puudus planeerimist käsitlev seadus, olid olemas normid ja reeglid, mis andsid juhiseid planeeringute sisu ja koostamise organisatsiooni kohta. Planeeriti põhiliselt tiheasustusega alasid. Planeeringuid koostasid Riikliku Ehituskomitee tellimusel riiklikud projekteerimisinstituudid. Kohaliku võimu ülesanne oli riigi poolt kinnitatud planeeringute elluviimine, planeeringute koostamisel oli neil vähe sõnaõigust. Planeerimisdokumendid olid salajased või ametlikuks kasutamiseks. Planeeringute avalikustamist ei olnud normidega ette nähtud, kuid nõukogude aja lõpupoole hakati seda üha ulatuslikumalt praktiseerima. Nõukogude aja lõpuperioodil oli planeeringute sisuline tase juba küllaltki hea ja ühtlane ning täiesti võrreldav muu Euroopa sama aja planeerimise sisulise tasemega.
Kaasaegse planeerimis- ja ehitusseaduse ettevalmistamine algas enne Eesti iseseisvumist 1991. aasta 20. augustil. Planeerimis- ja ehitusseadus (PES) jõustus 22. juulil 1995 ning toimis suuremate muudatusteta rohkem kui 7 aastat.
Nende planeeringute koostamise kogemus, planeeringuvaidlused ja kohtulahendid tõid välja mitmed PESi puudused ning täpsustamise ja muutmise vajadused.
1. jaanuaril 2003 jõustus planeerimisseadus, kus püüti järjepidevuse huvides säilitada PESi planeerimise osa struktuuri ja senist sõnastust, muudatused ja täiendused viidi sisse vaid sinna, kus see oli vältimatu. Kõige radikaalsem muudatus võrreldes PESiga seisneb selles, et senise seaduse planeerimise ning projekteerimise ja ehitamise osa on lahutatud eraldi seadustesse. Viimaseid käsitlev ehitusseadus jõustus samuti 1. jaanuaril 2003. Selle muudatuse põhjuseks oli põhiliselt asjaolu, et ehitusala oli Keskkonnaministeeriumi valitsemisalast (kuhu tol ajal kuulus planeerimine) üle viidud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalasse.
Üleriigiline planeering
Koostatakse kogu riigi territooriumi kohta.
Üleriigilise planeeringu ülesandeks on riigi ruumilise arengu strateegia kujundamine ja asustuse suunamine.
Üleriigilise planeeringu koostamist finantseerib riik ja korraldab Siseministeerium (PES ajal korraldas Keskkonnaministeerium). Üleriigilise planeeringu kehtestab Vabariigi valitsus. Üleriigilise planeeringu ülevaatamiskohustus on Riigikogu valimiste järel, ühe aasta jooksul. Kehtiv üleriigiline planeering on otseselt aluseks maakonna planeeringutele, kui toimub nende koostamine.
Praegu kehtib Eestis Üleriigiline planeering Eesti 2010. Üleriigiline planeering on heakskiidetud ja selle tegevuskava kinnitatud Vabariigi Valitsuse 19. septembri 2000. a. korraldusega nr 770-k. Eesti 2010 kehtib kuni uue üleriigillise planeeringu Eesti 2030+ kehtestamiseni.
Vabariigi Valitsuse 4. veebruari 2010 korraldusega algatati üleriigilise planeeringu Eesti 2030+ koostamine. Üleriigilise planeeringu Eesti 2030+ eelnõu ja tegevuskava on saadetud kooskõlastamiseks ministeeriumidele, maavalitsustele ja Eesti Maaomavalitsuste Liidule.
Maakonnaplaneering
Koostatakse kogu maakonna territooriumi või selle osa kohta. Võib koostada mitme maakonna territooriumi või nende territooriumi osade kohta huvitatud maavalitsuste omavahelisel kokkuleppel.
Maakonnaplaneeringu ülesandeks on majandusliku ja füüsilise planeerimise sidumine, üldiste maakasutuse suundade määratlemine ja asutuste suunamine.
Maakonnaplaneeringu koostamist finantseerib maavalitsus (riik). Siseministeeriumil on maakonnaplaneeringute koostamisel koordineerija ja järelevaataja roll. Maakonnaplaneeringu kehtestab maavanem. Kehtiv maakonnaplaneering on aluseks üldplaneeringute koostamisel.
Üldplaneering
Üldplaneeringu ülesandeks on üldiste maakasutus- ja hoonestustingimuste määramine, (ehitus) maade varumine, piirangute kehtestamine hajaasustuses. Üldplaneeringuga määratakse detailplaneeringute koostamise vajadus ja järjestus ning näidatakse majanduslikud võimalused üldplaneeringu elluviimiseks.
Üldplaneeringu koostamist finantseerib valla- või linnavalitsus. Üldplaneeringu koostamist juhendavad ja koordineerivad nii maavanemad kui ka Keskkonnaministeerium. Üldplaneeringu kehtestab valla- või linna volikogu. Üldplaneeringu ülevaatamis kohustus on kohaliku omavalitsuse valimiste järel, kuue kuu jooksul. Kehtiv üldplaneering on aluseks detailplaneeringute koostamisel tiheasustuses, siduvad maakasutus- ja ehitustingimused hajaasustuses.
Detailplaneering
Koostatakse valla või linna territooriumi osa kohta ja see on maakasutuse ja lähiaastate ehitustegevuse aluseks.
Detailplaneeringu ülesanded on detailsete maakasutus- ja ehitustingimuste kehtestamine, kruntimine ja krundi ehitusõiguse määramine.
Detailplaneeringu koostamist finantseerib vald / linn või huvitatud isikud lepingu alusel. Detailplaneeringu kehtestab valla / linna volikogu või valitsus.
Pinnamoe profiiljoon
pisi|Pinnamoe profiiljoone näite Pinnamoe profiiljoon on joon, mis ühendab mingeid maa-ala pinnase punkte ja annab ettekujutuse selle maa-ala pinnamoest. Tehakse kas looduses või kaardi abil.
Profiili joonistamine
Profiili joonistatakse tavaliselt suuremõõtkavalise (topograafilise) kaardi järgi. Kahe punkti vahel tuleb joonistada sirgjooni ja selle peale panna punkte joone ja horisontaalide ristimiskohtades. Iga punkti juurde tuleb kirjutada selle kõrguse. Kõrguse ja kauguse algpunktist järgi joonistatakse profiiljooni, mis näitab selle lõige pinnamoodi.
Praegu võib pinnamoe profiiljoone saada interaktiivse kaardi järgi.
Jõe pikiprofiili juhul tehakse profiiljooni mitte sirgjoonel, vaid piki jõesängi.
Larin Paraske
Larin Paraske (sünninimega Paraskeva Nikitina; 27. detsember 1833 Lempaala, Ingerimaa – 3. jaanuar 1904 Metsäpirtti, Lõuna-Karjala) oli isuri runolaulik.
Paraskel oli märkimisväärne mälu – ta oskas peast esitada üle 32 000 kalevalamõõdulise värsirea, mistõttu peetakse teda üheks hinnatuimaks Karjala kultuuri puudutava teabe allikaks. ja nimetatakse mõnikord "Soome Mnemosyne'iks". Ta värsid kogus peaasjalikult 1880. aastatel üles vaimulik Adolf Neovius, kes pani Paraskelt kokku kirja umbes 1583 teksti, mille hulka kuulus runolaule, vanasõnu, mõistatusi ja itkusid.
Elulugu
Paraskeva Nikitina sündis 1833. aastal etniliste isurite Mikitta Mikitanpoika (1802–1851) ja Tatjana Vasilovna tütrena Põhja-Ingerimaal Lempaala külas. Ta isa oli pärisori (lampuoti), kes elas renditalus. Paraske ema suri 1848. aastal ja isa neli aastat hiljem.
1853. aasta abiellus Paraske Vaskela külast Sakkola maakonnast pärit Kaurila Teppananpoika (venepäraselt Gavril Stepanov) nimelise talupojaga. Kaurila oli Paraskest 20 aastat vanem ja kehva tervisega, kuid neil sündis aastatel 1855–1878 üheksa last, kellest kuus surid enne täisealiseks saamist. Ta abikaasa suri 1888. aastal.
1887. aastal kohtus ta rahvaluule kogumisega tegeleva vaimuliku Adolf Neoviusega, kes pani Paraske talenti tähele ja maksis talle rubla iga lauldud tunni kohta.
1889. aastal kolis Neovius Porvoosse ja veenis Paraske temaga kaasa minema, et nad saaks oma projekti lõpetada. Aastatel 1891–1894 esines ta mitmel korral Porvoos ja Helsingis, kogudes järjest tuntust.
1894. aastal naasis Paraske oma kodukohta. 1901. aastal määras Soome Kirjanduse Selts talle kirjanikutoetuse, kuid sellegipoolest elas Paraske pidevas vaesuses. Ta suri Sakkolas 1904. aastal.
Interregnum
Interregnum ehk Sede vacante ("vaba tool") tähistab roomakatoliku kirikus perioodi, mil diötseesi või osakiriku piiskopipositsioon on täitmata.
Rooma piiskoppide puhul
Kõige sagedamini tarvitatakse seda terminit Rooma piiskopi ehk paavsti surma või tagasiastumise järel, mil kirikuvalitsuse ülesanded on üle kantud kardinalide kolleegiumile, ehkki nende tegevusvabadus on piiratud. Sede vacante perioodil tarvitab Püha Tool ka tavapärasest erineva kujundusega vappi ning samuti kujutatakse sel ajal vermitud meenemüntidel kiriku camerlengo sümboolikat. Sede vacante kestab ametlikult paavstitooli vabaks jäämisest kuni hetkeni, mil konklaav on uue paavsti valinud, mitte tema ametissepühitsemiseni.
Gorm Vana
Põlvnemine ja valitsemisaeg
Gormi peetakse poollegendaarse Taani kuninga Hardeknudi pojaks. Kroonik Bremeni Adam kirjutab, et Hardeknud tuli Taani Nortmanniast ja võttis võimu enda kätte 10. sajandi alguses. Ta tõukas troonilt Taani lääneosa üle valitsenud noore kuninga Sigtrygg Gnupassoni. Kui Hardeknud suri, asus troonile Gorm.
"Heimskringla" saagas on kirjas, et Gorm võttis vähemalt osa kuningriigist Gnupalt jõuga ja ka Adam oletab, et enne Gormi aega oli kuningriik osadeks jaotatud. Gormi on esmamainitud 936. aastal kui Hamburgi ja Bremeni peapiiskopi Unni võõrustajat. Jellingi kivide järgi Gorm "võitis kogu Taani", kuid on oletatud, et ta valitses Jellingist vaid Jüütimaad.
Abiellumine Thyraga
Gorm abiellus Thyraga, kelle põlvnemise kohta annavad hilisemad allikad vastukäivaid ja kronoloogiliselt kaheldavaid andmeid (tema eluajast ei ole tema põlvnemise andmeid sisaldavat allikat säilinud). Gorm püstitas tema auks ühe Jellingis asuvatest suurtest kääbastest ning ka vanima Jellingi kivi, kutsudes teda tiitliga tanmarkar but ("Taani lunastus" või "Taani ehe"). Gormil olid pojad Toke, Knut ja Harald, poeg Haraldist sai järgmine Taani kuningas Harald Sinihammas.
Thyrale on omistatud Taani lõunapiiri ja vaenulike sakside alade vahele jääva Danevirke kaitsevallide süsteemi lõpetamist. Vallid ei olnud küll uued, kuid neid laiendati kraaviga, tehti kõrgemaks ja nende peale ehitati puidust aed. Danervike läbis Schlei lahe ja Treene jõe vahelisel alal hilisema Schleswigi hertsogkonna.
Surm, matused ja ümbermatmine
Gorm Vana hauakambrist leitud puidule tehtud dendroloogiliste uuringute järgi suri ta talvel 958–959. Tema surma asjaolusid selgitab kroonik Arild Huitfeldt raamatus "Danmarks Riges Krønike" järgmiselt:
Need kolm poega olid viikingid selle kõige õigemas mõttes, lahkudes igal suvel Taanist, et korraldada rüüsteretki ja riisuda. Harald naasis kuninglikku tarandikku Jellingis koos uudistega selle kohta, et Knut oli Dublinit vallutada püüdes tapetud. Knuti oli lastud mõne argpüksi noolega ajal, mil ta vaatas öösel mingeid mänge. Kuninga antud vande tõttu ei rääkinud keegi seda kuningale. Kuninganna Thyra andis käsu riputada kuninglikku saali mustad riided ning et keegi ei räägiks sellest sõnagi. Kui Gorm saali sisenes, oli ta hämmastunud ja küsis, mida need leinavärvid tähendavad. Kuninganna Thyra rääkis: "Isand Kuningas, sul oli kaks pistrikku, üks valge ja teine hall. Valge lendas väljal kaugele ja talle ässitati kallale teised linnud, mis tõmbasid ta ilusad suled küljest ja nüüd on ta sulle tarbetu. Samal ajal jätkab hall pistrik kuninga laua jaoks lindude püüdmist". Gorm sai kuninganna metafoorist kohe aru ja hüüdis: "Mu poeg on kindlasti surnud, kuna kogu Taani leinab!". "Teie ütlesite seda, Teie majesteet," kuulutas Thyra, "see, mida ütlesite Teie, mitte mina, on tõsi." Jutu järgi kurvastas Knuti surm Gormi niivõrd, et ta suri järgmisel päeval.
See jutustus aga on vastuolus Jellingi kividel oleva teabega, mille kohaselt suri kuninganna Thyra enne Gormi. Ajaloolased on alati oletanud, et Gorm maeti esialgu kuninganna Thyra hauakääpasse Jellingis, kuid hiljem viis poeg Harald ta põrmu sealt Jellingi algsesse puukirikusse. Arvatakse, et just tema luustik leiti Jellingi esimese kristliku kiriku asupaigast. Ajal, mil Gorm Taanit valitses, austas suurem osa taanlasi veel muinaspõhja jumalaid, kuid tema poja Harald Sinihamba valitsemise ajal võttis Taani ametlikult vastu ristiusu. Harald jättis mäe, kuhu Gorm oli algselt maetud, mälestusmärgiks.
Pärand
Gorm oli "vana" selles mõttes, et teda on alati peetud Taani monarhia traditsiooniliseks esivanemaks. Gormi eluajal ei olnud perekonnanimesid veel kasutusel, kuid oli komme kasutada hüüdnimesid. Neid nimesid oli erinevatest kategooriatest: nimed, mis põhinesid kas sündmusel, kehalisel omadusel, sõnamängul või nimed, mis tähistasid selle isiku iseloomuomadusele vastanduvat omadust (nt ei olnud Gorm Unine üldse uimane, vaid hoopis valvas). Taani ajaloolane Saxo Grammaticus nendib oma teoses "Gesta Danorum", et Gorm oli vanem kui teised monarhid ning kuna ta oli elanud nii pika elu, oli ta Knuti tapmise ajaks juba pimedaks jäänud. Andmeid varasemate kuningate kohta ei olnud kas saada või jätsid kuninglikud ajaloolased need andmed kõrvale. Gormi nimi leidub Jellingi kividel ja see oli tollaste ajaloolaste jaoks selge tõend.
Erika Lust
pisi
Erika Lust (pärisnimi Erika Ellinor Hallqvist; sündinud 1977 Stockholmis) on rootsi filmilavastaja, publitsist, stsenarist ja produtsent, üks feministliku pornograafia alusepanijaid. Ta elab Barcelonas.
Ta on õppinud riigiteadusi, inimõigusi ja feminismi Lundi ülikoolis. 2004 asutas ta ettevõtte Lust Films, mis keskendub feministlike pornofilmide tootmisele.
Isiklikku
Erika Lust on abielus, tal on koos abikaasa Pabloga kaks last.
Hōei vulkaanipurse
Hōei vulkaanipurse oli Fuji vulkaani purse, mis algas 16. detsembril 1707 (4. hōei-aasta 11. kuu 23. päeval) ning lõppes 24. veebruaril 1708. Tegu on Fuji viimase kinnitatud purskega, aastatel 1708–1854 on kirjeldatud veel kolme purset, mida ei ole kinnitatud. Hoei purskest tekkis Ida-Jaapani kohale tihe tuhasadu, millele järgnesid maalihked ja näljahäda. Hokusai seerias "Sada Fuji vaadet" on näha purskest tekkinud kraatrit mäe edelaküljel. Purskeala tuntakse Hōei mäena, kuna purse toimus hōei ajajärgu neljandal aastal. Tänapäeval pääseb kraatrit vaatama mööda Fujinomiya või Gotemba matkarada.
Haapsalu Linnagalerii
Haapsalu Linnagalerii on kunstigalerii Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Posti tänav 3 (Haapsalu kultuurikeskuse hoones).
Galerii näitusekorraldaja on Agur Kruusing.
Näitustest
Linnagaleriis on oma töid esitlenud paljud tuntud kunstnikud, sealhulgas Jüri Arrak, Kiwa, Marko Mäetamm, Mall Nukke, Kaido Ole, Jaan Toomik, Urmas Viik. Lisaks on galerii võõrustanud Eesti Kunstiakadeemia ja Haapsalu Kunstikooli õpilaste ning Haapsalu Kunstiklubi liikmete tööde näitusi ja mitmel aastal on galeriis olnud üleval Haapsalu Graafilise Disaini Festivali tööde näitus.
Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus
Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus  (inglise keeles Centers for Disease Control and Prevention, lühend CDC) on Ameerika Ühendriikides tegutsev riiklik rahvatervise instituut, mis on Tervishoiu- ja Teenindusministeeriumi osa.
CDC ülesanneteks haiguste (sh nakkushaiguste, näiteks Ebola viirushaiguse) ennetamine ja kontroll ning kodanike teavitamine rahvatervisega seotust.
Keskus asutati 1. juulil 1946. Selle peakorter asub Georgia osariigis Atlantas.
Asutuse vanem nimetus on Haiguste Tõrje Keskus (Center for Disease Control).
3 Park Avenue
3 Park Avenue on 42-korruseline pilvelõhkuja (kõrgusega 169,5 m), mis asub New Yorgi kesklinnas Ameerika Ühendriikides.
Parimad (Tarmo Pihlap)
"Parimad" on Tarmo Pihlapi 2001. aastal ilmunud kogumikalbum mis sisaldab varem ilmumata lugusid ja uusi mikse.
1CD (72:43)
Selle andis välja Records 2000
Spass-Demensk
Linna on mainitud Demena vallana 1446. aastal Leedu meetrikaraamatus. 1917. aastal sai linnaõigused.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 4283.
Festina lente (Pärt)
"Festina lente" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1988. aastal (teine versioon 1990. aastal) loodud teos keelpilliorkestrile. Teos on pühendatud Manfred Eicherile. Muusikateose pikkus on 6-9 minutit. Teose kandis esimest korda ette Bonni Beethovenhalle orkester (dirigent Dennis Russell Davies) 26. juunil 1988 Saksamaal Bonnis.
Tööstusettevõtete asukoha teooria
Tööstusettevõtete asukoha teooria esitas saksa majandusteadlane, sotsioloog ja kultuuriteoreetik Alfred Weber (1868–1958) Über den Standort der Industrie avaldamisega 1909. aastal.
Tema mudel võttis arvesse paljusid optimaalse asukoha leidmise ruumitegureid ja vabrikute rajamise minimaalset kulu. Weber rakendas mudelit ka teenindusorganisatsioonidel, nagu investeerimisfirmad, ja veel laiemalt teatud poliitilistel ja kultuurilistel süsteemidel. Tööstusettevõttele asukoha valimise probleem oli eriti asjakohane 19. sajandi lõpus, kui tööstusrevolutsioon oli kindlal alusel ja raudteetranspordi, energeetika, telekommunikatsiooni ja linnade kasv pakkus rohkem võimalusi firmade levikuks ja komponente tootmisprotsessi jaoks.
Weber pakkus enda 20. sajandi alguses ilmunud raamatus välja mudeli, kui hüpoteeside süsteemse testimise. Ta alustas mõnest tööstusettevõtte ideaaltüübi eeldusest kui analüüsiüksusest. Esimesed viis peatükki testivad mudelit, võttes aluseks eelduse, et tootmine ja levitamine on lahutamatud ja teistest tööstusettevõtetest sõltumatud. Seejärel hülgab ta selle hüpoteesi, pöörates suuremat tähelepanu reaalsematele tingimustele, milles asukoha tegurid võivad tööstusettevõtte erinevad aspektid kokku liita või laiali rebida, näiteks toormaterjalide suhe tööjõuallikatega.
Muutused asukohategurites võivad viia tööstusettevõttes kolme valdkonna muutumiseni: tootmise ja levitamise ruumiline või vertikaalne lõhenemine, tehase sisene erinevate protsesside mitmekesistamine ja tööjaotus mitme ettevõtte vahel. Asukoht võib mõjutada tööstusettevõtte maksumust asukoha omandamisel (nt kinnisvara hind) ja toor- ning lisamaterjalide kättesaamisel. Üldised piirkondlikud tegurid võivad mõjutada ka tootmiskulusid (nt tööjõukulud) ja transpordikulusid toodangu tarbijateni toimetamisel.
Tööstusettevõtte asukoha valimise punkt, mis minimeerib transpordi ja tööjõukulud, nõuab kolme teguri analüüsi:
Kuhjumine või firmade koondumine ühte piirkonda toimub siis, kui seal on piisav nõudlus tugiteenuste järele firma ja tööjõu jaoks, kaasa arvatud uued investeeringud koolidesse ja haiglatesse. Ka toetavad firmad, nagu asutused, mis ehitavad ja teenindavad masinaid, ja pakuvad finantsteenuseid, eelistava tihedamat kontakti oma klientidega. Laialijooksmine toimub siis, kui firmad ja teenindajad lahkuvad sellepärast, et ettevõtteid on saanud liiga tihedalt, need on vale tüüpi ettevõtted, puudu on tööjõudu, kapitali, taskukohast maad jne. Weber uuris ka tegureid, mis viivad tehasesiseselt protsessidevahelistes horisontaalsetes suhetes ettevõtte mitmekesistamiseni.
Formaalselt kauged protsessid saab tuua tehnilistel põhjustel kokku, nagu näiteks keemiaettevõte ühendab uued protsessid ja tooraineallikad. Tehas võib kohapeal kasvada kuhjumisest tulenevas kokkuhoius, kui on olemas kohalik odav tööjõud, või tööjõukeskus, mis suudab kohaneda sama tööstusharu toodete turu kõikumisega. Täiendavad ettevõtted, nagu need, mis toodavad pakkimismaterjale, võivad asuda oma tööstusklientide lähedal. Erimasinatega firmad või teenindused, mida suuremad firmad vaid vahetevahel kasutavad, kalduvad asuma kuhjumisaladele, mitte ainult madalamate kulude tõttu, vaid ka vajadusest leida piisavalt kliente.
1909. aastal ilmunud raamatu lisas esitles Weber mudeli matemaatilist kokkuvõtet, mille aitas luua matemaatikust kolleeg. See esitles "asukoha kolmnurkade" väljaarvestamise meetodeid tööstusettevõtte paigutamisel toormaterjalide ja turgude vahele. Ruumiökonomistid ja toimimisuuringud kalduvad kasutama ära ainult Weberi tööstusettevõtetele asukoha leidmise matemaatilist mudelit. Weber aga rõhutas, ja demonstreeris mitmete peatükkide lõpus, et need "puhtad" asukoha reeglid ei ole piisavad, kui neid ei kontrollita tegeliku maailma asukoha, sotsioloogiliste ja poliitiliste tingimuste põhjal.
Tööstusettevõtte asukoha küsimus on üha asjakohasem tänapäeva üleilmsete turgude ja riikideüleste korporatsioonide jaoks. Keskendumine ainult Weberi mudeli mehaanikale võiks õigustada suuremaid transpordivahemaid odava tööjõu ja kasutamata toormaterjalide nimel. Kui ressursid on ammendatud või töötajad mässavad, kolivad tööstusettevõtted teistesse maadesse. Fašistliku ideoloogia vastu võidelnud sotsioloogina oleks Alfred Weber tänapäeval võib-olla laiendanud oma arutelu tööstusettevõtte asukoha võimalikele negatiivsetele sotsiaalsetele, kultuurilistele ja ajaloolistele tagajärgedele.
Estland
HMS Estland oli Rootsi sõjalaev, mis oli kasutuses 1683–1733. Laeval oli 56 suurtükki.
Jakobi galerii
Tartu Lastekunstikooli Jakobi galerii on non-profit kunstigalerii Tartus aadressil Jakobi tänav 52 (Tartu Lastekunstikool). Varasem nimi Tartu Lastekunstikooli galerii. Tartu Lastekunstikooli Jakobi galerii avati 1995. aastal.
Galeriis on oma näitus olnud näiteks Malle Leisil, Andres Toltsil, Kaljo Põllul, Pille Johansonil, Katariin Mudistil ja Eesti Kunstikoolide Liidu kollektiividel.
23. mägijäägribrigaad
23. mägijäägribrigaad „Baieri“ (saksa keeles Gebirgsjägerbrigade 23 „Bayern“) on Saksamaa maaväe väeüksus.
Lusitaania teetigu
Lusitaania teetigu ehk portugali teetigu (Arion lusitanicus) on teeteo perekonda kuuluv liik nälkjaid.
Liigi levikupiirkond piirdub Lääne-Lissaboni metsadega, sealhulgas Sintra-Cascais'e või Arrábida rahvuspargiga. Suhteliselt muutliku välimusega lusitaania teetigu kasvab kuni 8 sentimeetri pikkuseks.
Eestis ei esine. Küll leidub Eestis võõrliigina hispaania teetigu.
Aabitsa kukk
"Aabitsa kukk" on Andrus Kivirähki mononäidend, mis ilmus raamatuna 2006. aastal.
Koloniaalimpeeriumid
pisi|Alad, mis kunagi olid koloniaalimpeeriumid Koloniaalimpeeriumid tekkisid Euroopa suurte maadeavastuste perioodil, mis algas, kui kõige võimsamad ja arenenumad mereriigid hakkasid omavahel vallutuste nimel konkureerima, eesrinnas Portugali ja Hispaaniaga 15. sajandil. Algse initsiatiivi andsid esimestele koloniaalimpeeriumidele ja neid imiteerinud riikidele maade hõivamiseks uued ideed ja kapitalism, mis kujunes välja renessansi jooksul. Euroopa koloniaalpoliitika alguseks võib lugeda Tordesillase lepingut 1494. aastal, millega Hispaania ja Portugal jagasid paavsti vahendusel oma uued valdused. Leppeid, mille kohaselt pidi kogu maailm nende valitsavate mereriikide vahe jaotatama, tehti ka veel 1479., 1493. ja 1494. aastal.
Aabitsa kukk
Sisututvustus
Sisututvustus põhineb Klassikaraadios Raadioteatri projektina valminud kuuldemänguversioonil. "Aabitsa kuke" peategelane on Mauno, kes esitab oma monoloogi enda korteris. Tema heietuste kaudu selgineb pilt Mauno lapsepõlvest ja hetke elust, samuti tutvustatakse inimesi Mauno elus. Mauno elu pidepunktiks on aabits. Aabitsas olevate juttude ja piltidega seostab ta inimesi oma elus ning neis juttudes kajastuvad talle olulised moraalsed tõekspidamised.
Mauno käis koolis esimeses klassis kaheksa aastat. Kui Maunol juba habe kasvama hakkas, pakkus õpetaja välja, et võiks poisi teise klassi üle viia. Mauno aga ei tahtnud ja nii tema koolitee lõppeski. Koolist rääkides teatab Mauno, et matemaatika talle ei meeldinud. Oluline oli hoopis aabits, sest selles on igal asjal oma mõte. Mauno leiab, et kõik, mis aabitsas on kirjas, on tõsi. Seepärast ei meeldi talle ka paksud ja peenikese kirjaga juturaamatud. Nendes pole midagi, mida aabitsas juba pole. Aabitsasse talletatu peale on aga Maunol hea mälu: kõik luuletused, mõistatused ja jutud on tal peas.
Näidendist selguvad ka Maunole olulised isikud – vanaema ja onu Paul. Varem elas Mauno vanaema juures maal. Koolist lahkumise järel läks ta vanaema asemel konservitsehhi valvurina tööle. Peale vanaema surma elas Mauno ühe suve metsas onnis, sest ei tahtnud enam kodus olla. Selleks et elatisraha teenida, käis ta toidupoes müüjal abis. Seejärel viis onu Paul Mauno linna elama, muretses talle korteri ja palus tema abi. Kuna Maunol oli väga hea mälu, pidi ta oma kortermaja elanikke jälgima, nende tegevusi ja käike meeles pidama. Pidevalt rõhutas onu Paul nii enda kui Mauno vaesust ja ebaõiglust elus. Lugu lõppeb onu Pauli kõnega, millest selgub, et onu plaanib öösel Mauno kortermaja naabrite juurde vargile minna.
Koloniaalimpeeriumid
Imperialismi ajastul 19. sajandi alguspoolel hinnati kolooniate tähtsust üle, nende abil loodeti saavutada autoarkia ehk sõltumatus maailmakonkurentsist ja tooraineallikatest tingitud majanduskriisidest, samal ajal säilitades elatustase, mida näis ähvardavat ülerahvastatus ning kasvavad nõudmised. USA takistas väljarännet seadustega, veel ei taibatud siseturu laiendamise võimalust ostujõu tugevdamise abil. Seetõttu nõuti rahvuse püsimiseks majanduslikku ja koloniaalset ekspansiooni.
Aabitsa kukk
Sisututvustus
Näidendi kõrvaltegelastena on kirjeldatud teisi kortermaja elanikke: venelane Paramonova, professor Metsamaa ja tema tütar Tiia, Georg Võimla ning rikkuritest paarike. Olulised on ka maal elanud naabrid Heino ja Pille. Nende juures käib onu Paul järjepanu vargil, tuues mõne eseme kingituseks Maunolegi.
Koloniaalimpeeriumid
Suured maadeavastused – eeldused ja põhjused
Suured maadeavastused olid eelduseks koloniaalmaade loomiseks. Peaaegu kogu keskaja vältel jäi Euroopa araabia maailmast maha. Keskaja kahel viimasel sajandil toimus aga otsustav muutus maailma võimusuhetes. Euroopa tõusis juhtpositsioonile nii majanduses, poliitikas kui ka teaduses. Avastusretkede peamiseks põhjuseks on peetu tulukat vürtsikaubandust, maitseained andsid suurimat kasumit, tegelikud motiivid sügavamad kui kaubanduslik kasumi taotlus. Euroopa linnade tõusev kodanlus tundis vajadust laiendada majanduspiire. Vanad kaubandusteed läksid Osmanite impeeriumi kontrolli alla. Kehtestatud tollid muutsid vahenduskaubanduse kallimaks. Tekkis vajadus uute turvalisemate mereteede järele. Keskaja lõpul vajati aina rohkem väärismetalle. Kaubandus idamaadega, vajadus luksuskaupade järele põhjustas väärismetallida voolamise itta, kuna Euroopa kaupade väljavedu ei suutnud sissevedu katta. Levisid legendid müütilistest pururikastest riikidest, mida mindi otsima. 1492 jõudis rekonkista lõpule. Sama energiaga jätkasid sõja ja seiklusega harjunud Hispaania ja Portugali väikeaadlikud – hidalgod – maailmavallutamist.
Tehnika areng
Olulised tehnilised täiendused ilmusid meresõidutehnika arengus, mis võimaldasid üle minna rannasõidult avameresõidule:
Vastse-Laitsna vald
pisi|Valla maastik Vastse-Laitsna vald (ka Jaunlaicene vald, läti keeles Jaunlaicenes pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas.
Koloniaalimpeeriumid
Portugal
Portugal pani aluse esimesele globaalsele kaubandusvõrgustikule ja esimesele impeeriumile, mis oli lõpuks kõige kauem kestnud tänapäeva Euroopast alguse saanud koloniaalimpeerium, mis kestis 6 sajandit (Ceuta hõivamisest1415 kuni Macau vabastamiseni 1999). Portugali laevastiku eesotsas oli Henrique Meresõitja. Portugal lõi lõpuks koloniaalimperiuumi, kuhu kuulusid kolooniaid maailma eri piirkondadest alates Brasiiliast, Lõuna-Ameerikast, Aafrikast, Indiast, Hiinast ja lõpetades Okeaaniaga. Oli ka väiksemaid või lühema kestusega kolooniaid, mis kohalike revolutsioonide käigus kaotati. Portugali kunagisi valdusi leidub praegu 53 riigi territooriumil.
Vastse-Laitsna vald
Vald piirneb sama piirkonna Vana-Laitsna, Ziemeri ja Alsviķi vallaga ning Smiltene piirkonna Hopa vallaga.
Koloniaalimpeeriumid
Hispaania koloniaalimpeerium
Hispaania impeeriumi kuldajastul (1492–1681) oli nende valduses Holland, Luksemburg, Belgia, suurem osa Itaaliast, osa Saksamaast, osa Prantsusmaast ja hulk kolooniaid Ameerikas, Aafrikas ja Aasias. Mehhiko sisemaa, Peruu ja Filipiinide vallutusega 16. sajandil kehtestas Hispaania üle mere võimu enneolematul laiusel, mida ei olnud maailm varem tunnistanud (mongolite valdused olid laiemad, kuid piirdusid Euraasiaga). Habsburgi ajastuks oli saavutanud Hispaania oma kuldajastu, olles võimsaim jõud Maal. Hispaania võim väljaspool Euroopat kestis kuus sajandit, alates esimestest reisidest Ameerikasse 1492. aastal kuni viimaste Aafrika kolooniate iseseisvuse saavutamiseni 1970. aastatel.
Vastse-Laitsna vald
Valla pindala on 52 km². 2016. aasta seisuga elas seal 478 inimest. Valla keskus on Vastse-Laitsna küla, vallavanem on Inta Cinglere.
Koloniaalimpeeriumid
Hispaania koloniaalimpeerium
Aastatel 1580–1640 liitsid Portugali ja Hispaania impeerium näivalt oma võimud isikliku uniooni kaudu Ibeeria poolsaarel (Pürenee poolsaarel), aga tegelikult säilisid riikide valitsusaparaadid eraldi. Portugali oma siniverelistel polnud enam poegi välja käia ja seepärast läks võim abielu teel aastatel 1580–1640 Hispaania kuningakojale.
Aabitsa kukk
Lavastused
Menulavastusest on valminud ka kuuldemäng uversioon, mis esietendus Raadioteatris 2006. aastal (osatäitja Tõnu Oja, lavastaja Andrus Kivirähk, helirežissöör Külliki Valdma).
Koloniaalimpeeriumid
Vene impeerium
Vene impeerium kestis 1721. aastast kuni 1917. aasta revolutsioonideni (Oktoobrirevolutsioon ja Veebruarirevolutsioon). Tegu oli läbi aegade ühe maailma suurima impeeriumiga, mida edestasid ainult mongolite ja brittide impeeriumid. Mingil ajal 1866. aastal ulatus see Ida-Euroopast üle Aasia Põhja-Ameerikasse. , Alaska ostmine
Simon Le Bon
pisi|Simon Le Bon (2004) Simon John Charles Le Bon (sündinud 27. oktoobril 1958) on inglise muusik.
Ta on tuntud rokkansambli Duran Duran lauljana ja on ka laulutekstide looja.
Aabitsa kukk
Retseptsioon
„Aabitsa kukk“ on osutunud menukaks, lavastus on võitnud mitmeid auhindu erinevatelt teatrifestivalidelt. Vastukaja lavastusele on olnud mitmekülgne, tekitades ühiskondlikku ja kunstilist poleemikat. „Aabitsa kukke“ on tituleeritud Eesti „Forrest Gumpiks“, naervat publikut on nimetatud ka lambakarjaks. Teisalt on kirjeldatud lavastust kui naerutavat ja õpetlikku lugu.
Karl Johann Wilhelm Badendick
Karl Johann Wilhelm Badendick (9. jaanuar 1889 Tartu – 25. märts 1941 Leningrad) oli Venemaa Keisririigi (1914–1917), Punaarmee (1917–1918), Eesti Vabariigi (1918–1919) ja Loodearmee (1919–1920) sõjaväelane, polkovnik.
Noorpõlv
Karl Badendick sündis Tartus. Sajandivahetusel kolis ta koos vanemate ning kahe venna ja kahe õega elama Nõmmele. Pärast Tallinna reaalkooli lõpetamist 1908. aastal töötas kuni 1910. aastani kontoritöötajana Londonis.
Sama aasta septembris astus Badendick Tallinnas 91. Dvina jalaväepolku (91-й пехотный Двинский полк) sõjaasjandust õppima. Oktoobris 1911 anti talle lipniku auaste. Seejärel kolis Nõmmele ja töötas oma isa ettevõtte (mis kauples masinaajamite rihmade ja kontoritarvetega) kontoris.
Vastse-Laitsna vald
Loodus
Vald asub Alūksne kõrgustikul. Ziemeri ja Vastse-Laitsna valla piiril asub 271,5 m kõrgune Dēliņkalns, valla ja Alūksne kõrgustiku kõrgeim tipp. Valla suurim jõgi on Pedetsi jõgi.
Karl Johann Wilhelm Badendick
Sõjaväeline teenistus
1914. aasta augustis arvati Karl Badendick Venemaa Keisririigi relvajõudude koosseisu ning määrati roodukomandöriks 294. Berezino jalaväepolku (294-й пехотный Березинский полк). 7. märtsil 1915 autasustati teda Stanislawi 3. järgu ordeniga. Sama aasta 9. septembril kinnitati tema autasustamine Georgi ordeni 4. järguga ja ülendati alamleitnandiks. 26. novembril sai Badendick leitnandiks. Edasi autasustati teda Anna 3. järgu ordeniga ning 11. juulist 1916 ülendati ta staabikapteniks ja teda autasustati ka Stanislawi 2. järgu ordeniga. 1916. aasta 5. detsembril sai talle osaks kardpaela kandmise õigus.
Alates 27. jaanuarist 1917 arvati Karl Badendick Taga-Amuuri piirivalve jalaväepolku (Заамурский пограничный пехотный полк). Sama aasta 18. juunil autasustati teda Vladimiri 4. järgu ordeniga ning 10. juulist ülendati kapteniks. Edasine teenistus aga kulges juba 74. Stavropoli jalaväepolgus (74-ый пехотный Ставропольский полк).
Pärast oktoobrirevolutsiooni detsembris 1917 sattus Karl Badendick Punaarmeese, kus teenis kuni veebruarini 1918 Kamenets-Podolskis asuvas 12. armeekorpuses, mil see väeosa sattus algul petljuralaste ning seejärel kohe Saksa armee kätte vangi. Viimane saatis korpuse laiali märtsis 1918 ja vahetult kohe pärast seda asus Badendick elama Nõmmele oma isa juurde, kes just äsja (24. veebruaril 1918) oli teist korda valitud Nõmme alevivanemaks.
22. detsembril 1918 sõlmisid sõjaminister Konstantin Päts ja alampolkovnik Karl Badendick lepingu, mille kohaselt viimane formeerib 20 päeva jooksul 400-mehelise löögivõimelise üksuse "Vene Valgete Ohvitseride Partisanisalk". Lepingu kohaselt kuulus salk Eesti relvajõudude koosseisu ja pidi kaitsema Eesti Vabariiki enamlaste sissetungi eest.
Märtsi lõpus 1919 formeeriti partisanisalk ümber Reveli polguks, mis läks üle Loodearmee koosseisu. Sama aasta juuli alguses sai Badendick korralduse formeerida veel üks uus polk. Ta formeeris 750-mehelise Kolõvani polgu. 1. septembril 1919 ülendati ta polkovnikuks ning autasustati Vladimiri 3. järgu ordeniga. Badendicki osavõtt sõjategevusest lõppes jaanuaris 1920. Pärast seda asus ta elama õe juurde Saaremaale, kust 11. oktoobril 1920 suundus Tallinna ja sealt hiljem Nõmmele.
Riigikeele mitteoskajana loeti Babendick reameheks Vabariigi Valitsuse otsusega 7. maist 1924.
Tegevus Eesti Vabariigis
Pärast Vabadussõja lõppu tegeles Karl Badendick koos oma venna Friedrichiga suures ulatuses kummikaupade äriga. 1930. aastast töötas volinikuna Soome AS "Nokia" Eesti esinduses Tallinnas. Koos oma tütrega asutasid nad Tallinnas (Rataskaevu 22) kaubamaja Heiko.
Töö kõrvalt osales Badendick peaaegu kõigis Tallinnas tegutsenud legaalsetes ja illegaalsetes valgekaartlikes organisatsioonides. Ta kuulus Vene klubi (1924–1927) juhatusse, samuti ühingusse "Vene kool Eestis" (1926–1940), oli aastatel 1926–1937 spordiühingu Vitjaz liige (selle juht 1931–1936) ja 1931–1940 "Vene Vigastatud Sõjaväelaste Abistamise Ühing Eestis" liige. Kuulus Vene Üld-Sõjaväelisse Liitu (Russki Obštševoinski Sojuz) ja Georgi ordeni kavaleride ühendusse Eestis.
11. jaanuaril 1941 mõistis Leningradi Sõjaväeringkonna Sõjatribunal Karl Badendicki surma. Kohtuotsus viidi täide 1941. aasta 25. märtsil Leningradis.
Isiklikku
Regina Sekundoga (1889–1943, sündinud Lätis Daugavpilsis) tutvus Karl Badendick Londonis. Nende abielu sõlmiti Peterburi Maria-Magdalena koguduses 5. oktoobril 1912. Abielust sündis kaks last: poeg Konstantin (1914–1988) ja tütar Margarethe (1918–1988).
Vastse-Laitsna vald
Ajalugu
Vald loodi aastal 1919 Vastse-Laitsna mõisale kuuluvatele maadele. Valla maad kuulusid toona Apukalna kihelkonda. Aastal 1920 kuulus Vastse-Laitsna valla aladel Vastse-Laitsna mõisale ja selle Kalnsi ja Evalda kõrvalmõisadele 3076,35, Hopa mõisale 557,89, aga Repjakalnsi mõisale 1747,23 hektarit maad. Aastal 1935 oli valla pindala 161,9 km² ja seal oli 2163 elanikku.
1945. aastal moodustati valda Vastse-Laitsna ja Grūbe külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Vastse-Laitsna külanõukoguga likvideeritav Grūbe külanõukogu, ent aastal 1963 ühendati kolhoosi Padomju Dzimtene alad Hopa linna maaterritooriumiga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.