cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dissident
Dissidentlik liikumine Eestis
Esimene oma nimedega allkirjastatud dokument oli 1979. aasta 23. augustil avalikustatud Balti apell, millele olid Eesti poolt alla kirjutanud Mart Niklus, Endel Ratas, Enn Tarto ja Erik Udam.
Eesti dissidentide hulka kuulusid veel Jüri Kukk, Viktor Niitsoo, Veljo Kalep, Sven Kreek, Uno Toru, Heiki Ahonen, Arvo Pesti, Lagle Parek, Harri Mõtsnik jpt.
Soome Suurvürstiriik
Soome Suurvürstiriik oli aastail 1809–1917 Venemaa keisririigi koosseisu kuulunud autonoomne haldusüksus, mille valitseja oli personaaluniooni alusel Venemaa keiser.
Soome suurvürstiriik moodustati Rootsi kuningriigi ja Venemaa keisririigi vahel toimunud Vene-Rootsi sõja tulemusena ja eelnevates sõdades Rootsilt vallutatud territooriumil 29. märtsil 1809 Venemaa keisri Aleksander I poolt.
Piiride kujunemine
Uusikaupunki rahuga loovutati 1721. aastal Venemaale osa Lõuna-Karjalat koos Viiburi linnaga.
1741–1743 Vene-Rootsi sõja lõpetanud Turu rahu järgi loovutas Rootsi Venemaale osa Kagu-Soome territooriumi (Kymi lääni koos Hamina, Lappeenranna ja Savonlinna linnaga).
1788.–1790. aasta Vene-Rootsi sõja lõpetanud Värälä rahuga jäid püsima Uusikaupunki rahu ja Turu rahuga sätestatud piirid.
1811. aastal liideti Soomega Viiburi kubermang ning selline püsis Soome Suurvürstiriik 1917. aastani.
Väljakuulutamine
Porvoo linnas kokkukutsutud Soome nelja seisuse esindajad kinnitasid 7. vkj/19. juulil 1809. aastal Soome liitumist Venemaaga ning selle tulemusena said ka Venemaalt märgatavad eriõigused (piiratud autonoomia).
Vene ajal sai soome keel enam tunnustust, esialgu selleks, et vähendada sidemeid Rootsiga ning hiljem rahvusliku liikumise tulemusel.
Halduskorraldus
Soome Suurvürstkonna valitseja oli Venemaa keiser, kelle tiitlile lisati tiitel "Soome suurvürst", keisri esindaja Soomes oli kohaliku valitsuse esimees – kindralkuberner. Soomel oli ka seadusandlik organ (mis küll ei kogunenud aastail 1809–1863) ja 12-liikmeline Senat (mida kuni 1816. aastani nimetati Soome Suurvürstiriigi Valitsevaks Nõukoguks), oma kohtusüsteem ja kohalik omavalitsus. Soomest laekuvad maksud läksid ainult kulutustele Soome ning algselt võeti kasutusele Venemaa keisririigi rubla (mis asendati 1860. aastal Soome margaga).
1813. aastal valmistati ette samaaegselt Kongressi-Poola konstitutsiooniga ka Soome põhiseadus, kuid mida ei kinnitatud. Suurvürstkonna ametiasutused allusid otse keisrile ning nende esindamiseks ja Soomega seotud küsimuste lahendamiseks oli keisri õukonnas eraldi institutsioon:
Soome suurvürstiriigi haldusjaotus
Suurvürstiriik oli 1914. aastal jaotatud 8 lääniks (venepäraselt kubermanguks):
Varasem haldusjaotus
Turu ja Pori lään (1634–, 1870. aastal liideti Turu lään ja Pori lään Häme lääniks; Mikkeli lään moodustati 1831. aastal; Uusimaa lään moodustati 1831. aastal; Viiburi lään aastast 1721; Savonlinna ja Kymenkartano lään (1721–1747); Oulu lään aastast 1775; Vaasa lään aastast 1776. Savo ja Karjala lään (1775–1831)
Soome sõjandus
1812. aastal sai Soome suurvürstiriik endale kolmest jalaväerügemendist koosneva oma sõjaväe. Seda Soome iseseisvat sõjaväge muudeti mitmel korral kuni üksuste laialisaatmiseni ja Soome jaoks üldise sõjaväekohustuse kaotamiseni venestamise aja lõpul 1901–1905.
August Laur
August Laur (8. oktoober 1886 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 8. september 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.
Soome Suurvürstiriik
Soome sõjandus
Soomes 19. sajandi lõpupoolel levinud rahvusaateid ja -liikumisi tabas alanud venestamine eriti valusasti. 1900 kuulutati vene keel kolmandaks ametlikuks keeleks. 1901 saadeti laiali aastail 1878–1901 sõjaväekohustusel põhinenud Soome rahvuslik sõjavägi, mis liideti Venemaa keiserliku armee koosseisu.
August Laur
August Laur oli sotsialistide ajakirja Töö Hääl vastutav toimetaja 1919. aastal.
Soome Suurvürstiriik
Peterburi merekaitse
Esimese maailmasõja ajal asusid Turus, Helsingis ja Viiburis Venemaa Läänemere laevastiku baas ning keisririigi pealinna kaitseks ehitatud kaitsepositsioonid:
August Laur
Arreteeriti NKVD poolt 13. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha.
Soome Suurvürstiriik
Peterburi maakaitse
Soomes asusid ka Vene keisririigi XXII armeekorpuse koosseisu kuulunud: Pärast 1. augustil 1914 alanud Esimese maailmasõja kuulutati novembris 1914 välja eriti laialdane venestamisprogramm. Soomes oli küllaltki levinud lootus, et Venemaa kaotab alanud Esimese maailmasõja. 1915. aasta jaanuaris otsustasid Saksa armee ülemjuhatus ja välisministeerium võimaldada 200 soomemaalasele sõjaline väljaõpe Saksamaal.
pisi|Soome Suurvürstiriik
1917. aasta Soomes
6. detsembril 1917 kuulutas Eduskund Soome iseseisvaks Soome Vabariigiks, mida 1918. aasta esimestel päevadel tunnustasid nii Nõukogude Venemaa, Rootsi kui ka Prantsusmaa.
Kuid soomlastel tuli tegeliku riikluse kättevõitmiseks maha pidada Vabadussõda, soomlased jagunesid ise suuresti kahte leeri ning nende sõjal oli tugev kodusõja iseloom. Punaste poolel võitles ka 65 000 Soomes paiknevat Vene sõdurit.
Mõlemad pooled valmistusid võimalikuks relvastatud kokkupõrkeks. 15. jaanuaril 1918 volitas Eduskund kindral C. G. Mannerheimi moodustama Põhja-Soomes kaitseliidu baasil valitsusväed ja asuda neid juhtima. 28. jaanuaril 1918 puhkes Venemaast lahkulöömise vastaste, Soome punaste nn revolutsioon Vene enamlaste toetusel. Helsingis moodustati rahvakomissaridest koosnev valitsus Kullervo Manneriga eesotsas. Eduskunna osa seati etendama 35-liikmeline niinimetatud töörahva peanõukogu. Punased haarasid võimu Helsingis ja kogu Lõuna-Soomes, kavatsusega teha seda kogu maal.
Konrad III
Konrad III oli mitme valitseja nimi:
Pakitu mõis
Pakitu (saksa keeles Packit) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. , tänapäeva Põima küla lähedal Kadrina vallas   Lääne-Virumaal.
2008. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused
2008. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused toimusid 8.–13. augustini Poolas Bydgoszczis.
Traian Băsescu
pisi|Traian Băsescu Traian Băsescu [traj'an bös'esku] (sündinud 4. novembril 1951 Basarabis) on Rumeenia poliitik, alates 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige.
Aastatel 2000–2004 oli Băsescu Bukaresti linnapea. 2004. aastal sai temast riigi president ja 2009. aastal valiti ta taas sellesse ametisse. 20. aprillist 23. maini 2007 ja 6. juulist 27. augustini 2012 olid tema volitused presidendina peatatud. Tema teine ja viimane ametiaeg presidendina lõppes 21. detsembril 2014, kui presidendina vannutati ametisse Klaus Iohannis.
Enne poliitikukarjääri töötas Băsescu kaptenina ja riikliku laevafirma Navrom direktorina.
Esimene ametiaeg presidendina
thumb|Traian Băsescu (vasakul) [[George W. Bushiga 2005. aasta märtsis]]
Esimesel ametiajal ei laabunud president Băsescu koostöö peaminister Călin Popescu-Tăriceanuga.
Băsescut süüdistati põhiseaduse rikkumises ja seaduste meelevaldses rakendamises. Kuigi Konstitutsioonikohus asus 2007. 17. jaanuaril seisukohale, et president pole põhiseadust rikkunud ning teda ei peaks tagandama, algatas Sotsiaaldemokraatlik Partei 18. jaanuaril presidendi Băsescu volituste peatamise.
Teine ametiaeg
2009. aasta detsembris valiti Băsescu presidendivalimiste teises voorus presidendiks tagasi. Băsescu sai 50,37% häältest, tema sotsiaaldemokraadist vastaskandidaat Mircea Geoană 49,63%.
President sattus vastuollu vasakpoolse peaministri Victor Pontaga. Parlamendis algatati menetlus tema volituste peatamiseks. 6. juulil 2012 peetud parlamendi erakorralisel istungil peatas parlament häältega 256:114 president Băsescu volitused ja kuulutas 29. juuliks välja rahvahääletuse tema ametist tagandamiseks. Presidendi kohuseid asus täitma parlamendi ülemkoja esimees Crin Antonescu.
Konrad IV
Konrad IV oli mitme valitseja nimi:
Aaderduskamm
Aaderduskamm on lame painduv terasest või plastmassist tööriist, millel on traadist või kummist piid või hambad ning mida kasutatakse aaderdamiseks.
Aaderduskamm tõmmatakse läbi märja laki või värvi, et saada triibuline või sooniline pind.
Aaderduskammi võib asendada ka tavaline juuksekamm.
Linna (Jõhvi)
Linna on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Viiuldaja
thumb|150px|Viiuldaja [[Niccolo Paganini Georg Friedrich Kerstingi maalil]] Viiuldaja ehk viiulimängija on pillimängija, kes kasutab heliloomingu esitamiseks viiulit.
Neutraliteet
Neutraliteet ehk erapooletus on riigi väljakuulutatud püsiv olek ja hoiak, mis keelab liitumise sõjaliste liitudega. Neutraliteet on ka iga mittesõdiva riigi staatus, mis eeldab kohustust jääda erapooletuks kõigi sõdivate poolte suhtes ja hoida oma kodakondseid tagasi otsestest vaenuaktidest. End neutraalseks kuulutanud riik ei kuulu sõjalistesse liitudesse ega võta sõdades pooli. Hoides madalat profiili, suudavad neutraalsed riigid hoiduda mõningatest probleemidest, mis võivad kaasneda liitudes olemisega, ennekõike just võimalike vaenlaste tekitamisest. Samas peavad neutraalsed riigid olema ettevaatlikud, kuna kui peaks tekkima sõjaoht, ei pruugi olla kedagi pakkumas sõjalist tuge. Kõige kauem on neutraalsed olnud Rootsi (alates 1814) ja Šveits (alates 1815).
Relvastatud neutraliteet on diplomaatiline neutraliteedipoliitika, mida toetab suur sõjaline võimekus võimaliku ründaja hirmutamiseks. Sõjajalal ja neutraalsete riikide vahelised õigused ja kohustused sõjalise konflikti olukorras on juhitud neutraliteedi põhimõtete järgi. Neutraliteedi põhimõte lähtub 18. oktoobril 1907 Haagi rahukonverentsil vastu võetud 5. ja 13. konventsioonist.
Neutraalse riigi kaitse
See põhimõte tagab teatud kaitse neutraalsele riigile. Näiteks keelab see neutraalse riigi piiride rikkumist sõjas osalevate riikide poolt ning keelab ka igasuguse vägede ja relvade transiidi läbi neutraalse riigi. Samuti peavad sõdivad riigid austama neutraalse riigi suveräänsust ja peavad hoiduma igasugusest neutraalsete vete väärast kasutamisest. Neutraalsel riigil on õigus kehtestada tingimused, piirangud ja keelud oma territoriaalvete ja sadamate kasutamise kohta sõdivate riikide laevade poolt, kuid need reeglid peavad erapooletult kehtima kõigile sõdivatele osapooltele. Neutraalne riik võib lubada vigastatute ja haigete vedu läbi oma territooriumi, tingimusel et nendega ei ole kaasas sõjaväe liikmeid ega varustust. Sõdivatel osapooltel on keelatud rajada traadita telegraafi ühendusi oma vägedega suhtlemiseks neutraalse riigi territooriumil. Neutraalsel riigil on õigus kaitsta oma neutraliteeditaotlusi jõuga, ilma et seda peetaks sõjategevuseks või sõjakuulutamiseks.
Neutraalse riigi kohustused
Samuti kehtivad neutraalsele riigile teatud kohustused. Ta ei tohi osaleda relvastatud konfliktis ega tohi anda ka militaarset tuge sõdivatele riikidele. Lisaks peab neutraalne riik tegema kõik võimaliku, et tagada rikkumiste mitte esinemist tema territooriumil ehk jälgima konventsioonide punktide täitmist. Rikkumiste vältimiseks võib neutraalne riik kasutada kaitseväge. Kui neutraalsesse riiki satuvad põgenenud sõjavangid, siis peab neutraalne riik andma neile vabaduse.
Neutraliteedi väärtus tänapäeval
Tänapäeval, mil on olemas massihävitusrelvad, kaugmaaraketid ja globaalne terrorism, ei pruugi enam neutraalsuse põhimõtted omada suurt väärtust. Kuna kaugmaarakettide eest kaitsmine on ühele neutraalsele väikeriigile äärmiselt kulukas, oleks võib-olla mõistlikum selle kaitse nimel tegutseda mõne liidu koosseisus. Näiteks Šveitsile võiks osutada kasulikumaks olla osa Euroopa ühisest raketivastasest kaitsesüsteemist, kui jätkata neutraalse riigina. Samuti on tänapäeval lääneriikide peamiseks sõjaliseks ohuks terrorirühmitused, mitte enam naaberriigid (näiteks Kesk-Euroopa riigid kuuluvad niigi peaaegu kõik samadesse liitudesse – EL, ÜRO, NATO). Seega oleks otstarbekam ka neutraalsetel riikidel ühineda sõjaliste liitudega, et võidelda ühiselt terroriohu vastu.
Mõndavere mõis
Mõndavere mõis (saksa keeles Möndafer, Moendafer) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Mõndavere küla lähedal Kadrina vallas   Lääne-Virumaal.
Peapiiskop
Peapiiskop on kiriku hierarhias kindla kirikupiirkonna (piiskopkonna) kõrgeim ülevaataja.
Astmestatud katoliku kirikus on peapiiskop piiskopist järgmine aste, enne kardinali.
Õigeusu kirikus on peapiiskopi nimetuse kasutamine kreeka ja slaavi traditsioonis mõneti erinev. Slaavi traditsioonis on peapiiskopi puhul tegemist aunimetusega, mis antakse piiskopile kas tema isiklike teenete või tema piiskopkonna auväärse positsiooni tõttu. Administratiivse võimu kasvu peapiiskopi nimetusega ei kaasne. Kreeka traditsioonis on peapiiskopi tiitel seotud administratiivse võimuga teiste kohalike piiskoppide üle. Tulenevalt sellest erinevusest on slaavi traditsioonis peapiiskop hierarhiliselt metropoliidist madalam, kreeka traditsioonis aga metropoliidist kõrgem. Aunimetusena antud peapiiskopi tiitlit on seetõttu varasemas eestikeelses kirjanduses nimetatud ka ülempiiskopiks, et eristada seda administratiivset ülemvõimu teostavast peapiiskopist.
Saint-Martin (täpsustus)
Saint Martin on seotud mitmete koha- ja muude nimedega:
Geograafia:
CD
CD (inglise keeles compact disc) on andmekandjana kasutatav optiline ketas.
CD töötati algselt välja ainult helisalvestuseks, kuid hiljem lisati võimalus muude andmetüüpide salvestamiseks. Seejuures arvestati CD loomisel, et CD suudaks perfektselt jäädvustada kogu inimkõrvale kuuldava helispektri, erinevalt vinüülplaatidest, kus see alati pole tagatud.
Heli-CD-d on müügil alates 1982. aasta oktoobrist. Kui veel 2000. aastatel olid need peamiseks viisiks helisalvestiste müügil ja andmete salvestamisel, siis hiljem on need hakanud asenduma muud liiki digitaalse säilitamise vahenditega, näiteks välkmälu seadmete või DVD-ga. Heli-CD-de müük oli kümnendi lõpuks võrreldes nende kõrgajaga aastal 2000 vähenenud 50%. 2014. aastal ületas aga digitaalse muusika müük käibelt esimest korda muusika müüki füüsilistel andmekandjatel.
Standardne CD on 120 mm läbimõõduga ja võimaldab salvestada kuni 80 minutit pakkimata heli. Standardi järgi teeb see 682 MB ehk 650 MiB andmeid, standardist tihedama kirjutamisastmega on võimalik saavutada ka 700 MiB. Mini CD on läbimõõduga 60–80 mm ja mahutavad kuni 24 minutit heli, kuid neid kasutatakse üldiselt vähe, enamasti draiverite hoidmiseks.
Tehnoloogiat arendati edasi ning loodi CD-ROM andmete hoidmiseks, CD-R ühekordseks heli ja andmete kirjutamiseks, ülekirjutatav CD-RW, Video Compact Disc (VCD), Super Video Compact Disc (SVCD), PhotoCD, PictureCD ja Enhanced CD. CD-ROM ja CD-R on olnud pikalt arvutitööstuses laialt kasutusel. Näiteks 2004. aastal ulatus maailmas heli-CD-de, CD-ROM-ide ja CD-R-ide müük 30 miljonini ning aastaks 2007 müüdi juba 200 miljonit CD-d.
Ajalugu
CD-d, täpsemalt CD-DA-d ehk audio-CD-d ehk heli-CD-d tutvustati esimest korda 1976. aasta septembris alternatiivina vinüülplaadile ja helikassetile. CD arendajad olid Sony ja Philips. 1984. aastal arendati tehnoloogiat edasi ja loodi CD-ROM andmete hoidmiseks. Sellest ajast alates on CD olnud üks kõige populaarsemaid muusika kuulamise ja andmete salvestamise viise ajaloos.
Esimene test-CD pressiti Saksamaal Hannoveris. See sisaldas Richard Straussi sümfooniat "Eine Alpensinfonie", mida esitas Berliini Filharmoonia Orkester. CD esimene avalik demonstratsioon oli BBC saates "Tomorrow's World". 2. märtsil 1983 tulid CD-d turule USA-s. Uus heliplaat võeti innukalt vastu, hinna langedes kasvas CD populaarsus veelgi.
CD-s nähti algselt ainult vinüülplaatide asendajat muusika esitamisel. 1985. aasta juunis tutvustati arvutis loetavat CD-ROM-i. Aastal 1990 tutvustati CD-R-i, mis võimaldas kasutajatel CD-plaadile andmeid kirjutada. Esimese CD-R-i tootis Jaapani ettevõte Taiyo Yuden Co., Ltd..
Tehnoloogia
pisi|CD kihid A. [[Polükarbonaat|Polükarbonaadist kiht, millele on lohukeste abil andmed kirjutatud B. Peegeldav kiht C. Lakikiht hoiab peegeldava kihi peegeldavust. D. Kaitsev lakikiht, kuhu saab tekitada kujutisi E. Laserikiir loeb CD-d ja peegeldab tagasi sensorile, mis teisendab elektroonilised andmed.]] pisi|CD-lugeri optiline lääts CD on valmistatud 1,2 mm paksusest peaaegu puhtast polükarbonaadist ja kaalub 15–20 grammi. Standardne CD-plaat on 120 mm läbimõõduga ja selle keskel oleva augu läbimõõt on 15 mm.
Keskmest alates on plaadi alad järgmised:
Et keskmine kiht hakkaks peegeldama, kantakse sellele õhuke kiht alumiiniumit, harva ka kulda. Metalli kaitseb õhuke lakikiht. Etikett ja kaunistused trükitakse otse lakikihile (inglise keeles label).
Kustav Kurg
Kustav Aleksander Kurg (3. märts 1902 Nehatu vald, Harjumaa – 27. november 1992 Toronto) oli Eesti advokaat ja poliitik.
CD
Tehnoloogia
CD andmed kirjutatakse süvenditesse, mida tuntakse ingliskeelse terminiga pit. Need on andmeradade lohud, mis on kodeeritud polükarbonaadist radadele valatud kihile. Lohkudevahelist ala nimetatakse põhipinnaks (ingl. land). Lohkude pikkus on 0,83–3,3 μm. Salvestusradade (lohkude) vahekaugus on 1,6 μm. Andmeradade lohkude sügavus on 125 nm. Andmete lugemiseks kasutatakse laserit lainepikkusega 780 nm.
Kustav Kurg
Ta õppis aastatel 1923–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja oli EÜS-i liige.
CD
Tehnoloogia
Andmete salvestamiseks esitatakse need kahendkoodis baitidena. Selleks kasutatakse NRZI (Non-Return-to-Zero Inverted) kodeeringut. Põhipind tähistab algset loogilise nulli salvestist, üleminekud lohkudele aga loogilisi ühtesid. Kuna kaht ühte ei saa üksteise järele salvestada, siis kasutatakse kodeerimisviisi EFM (Eight to Fourteen Modulation). See tähendab, et kõik 8-bitised baidid teisendatakse 14-bitiseks koodiks, millega on tagatud, et kunagi ei esine kõrvuti kaht loogilist ühte. Juhuks kui üks bait lõppeb ja järgmine algab ühega lisatakse iga kahe baidi vahele kolm täiendavat nulli – seega vajatakse kokku 17 bitti.
CD-de eest tuleb hoolitseda nagu fotonegatiivide eest. CD on optiline seade ja selle seisund halveneb, kui optiline kiht on määrdunud või kriimustatud. Kuigi andmeid loetakse alt, on selle andmelohud palju lähemad pealmisele kihile. Kõva ja/või terava kirjutusvahendiga pealmisele kihile kirjutamine võib plaati kahjustada. Isegi markeri kasutamisel tuleb ettevaatlik olla, kuna markeri tindis võib leiduda CD lakikihti kahjustavaid aineid.
Compact Disk Digital Audio (CD-DA)
Heli-CD (ametlikult Compact Disc Digital Audio või CD-DA) on kirjeldatud dokumendis, mille on loonud vormingu loojad Sony ja Philips aastal 1980. Kõnekeeles tuntakse seda dokumenti kaane värvide järgi ka punase raamatuna ja selles kirjeldatud vorminguid punase raamatu vormingutena ning neid kasutavad kõik CD-plaadid. Ülejäänud CD-DA järel välja töötatud standardid kasutavad sama spetsifikatsiooni ja lugemismeetodit.
Kustav Kurg
Aastatel 1929–1931 oli ta Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat. Aastatel 1931–1935 oli ta vandeadvokaat Elmar Andersoni abi, aastast 1935 Tallinnas vandeadvokaat, Rahvuskogu esimese koja liige ja I Riigivolikogu liige.
Kustav Kurg emigreerus 1944. aastal Rootsi, kus töötas Stockholmi postivalitsuses. 1951. aastast elas ta Kanadas, kus töötas Ontario parlamendihoone kojamehena Torontos. Jäi 1970. aastal pensionile.
CD
CD-Text
CD-Text on punase raamatu lisa, mis lubab heli-CD-le talletada tekstina lisateavet, näiteks albumi, laulu või artisti nime. See salvestatakse lead-in-alasse, kus on umbes 5 kB vaba ruumi, või alamkoodi kanalisse R kuni W, milles on ruumi kuni 31 MB.
CD + Graphics
Compact Disc + Graphics (CD+G) on spetsiaalne heli-CD-plaat, mis sisaldab lisaks helile graafilisi andmeid. Plaati saab esitada tavalises CD-mängijas, kuid esitades seda CD+G mängijas saab väljastada ka graafilisi andmeid. Tavaliselt on need mängijad ühendatud teleri või arvuti kuvariga. Enamasti kasutatakse selliseid plaate esitava laulu sõnade kuvamiseks teleris, näiteks karaoke laulmisel.
Video Compact Disc
Video Compact Disc ehk Video CD ehk VCD on standard videote salvestamiseks CD-le. Neid saab esitada VCD-mängijates, enamikus moodsates DVD-mängijates, arvutites ja mõnes mängukonsoolis. VCD standardi töötasid 1993. aastal välja Sony, Philips, Matsushita ja JVC nn valges raamatus. Sellise plaadi üldine video kvaliteet on võrreldav VHS-i omaga. Kodeeringuna kasutatakse MPEG-1 video + audio. Sellise plaadi mahutavus on kuni 800 MB.
Võrreldes DVD-ga on VCD-plaadid odavamad ja neil puuduvad piirkonnakoodid. Seevastu on nende mahutavus ja kvaliteet viletsamad. VCD-plaadid ei ole kogunud suurt populaarsust.
CD-R
CD-R ehk Compact Disc-Recordable on CD, millele saab andmeid kirjutada, kasutades selleks kettaseadet. CD-R-i töötasid välja Philips ja Sony. CD-R kasutab niinimetatud oranži raamatu standardit, lubades kasutajal plaadile salvestada heli, videot, pilte ja muid faile. Lisaks standardsetele CD kihtidele sisaldab CD-R valgustundlike värvide kihti, mille värve laser kirjutades muudab, et need oleks tavalistele optilise ketta seadmetele loetavad. Esimestel CD-R-idel kasutati värvikihis tsüaniini. CD-R kasutab WORM-põhimõtet: Write Once Read Many.
CD-R-salvestised on mõeldud kestma igavesti ehk neid ei saa üle kirjutada. Siiski võivad aja jooksul plaadi värvikihi füüsilised omadused muutuda, põhjustades lugemisvigu ja andmekadu. Plaadi prognoositav kasutuskestus on 20–100 aastat, kuid testid on näidanud, et plaadid võivad isegi normaalsetel hoiustamistingimustel muutuda loetamatuks ka pooleteise aastaga.
CD-RW
CD-RW on korduvkirjutatav CD, mis kasutab värvikihi asemel metallisulamit. CD-RW andmekihi pind koosneb erilistest keemilistest ühenditest, mis võivad sõltuvalt temperatuurist oma olekut korduvalt muuta ja säilitada. Materjali ühe temperatuuriga kuumutamisel ja seejärel jahutamisel aine kristalliseerub ning teise temperatuuriga kuumutades võtab aine mittekristalliseerunud oleku. Kui aine on kristalliseerunud, peegeldab ta rohkem valgust kui mittekristalliseerunult, seega saab kristalliseerunud pinda kasutada põhipinnana (land) ja mittekristalliseerunud kohta lohuna (pit). Seega peab CD-RW seade kasutama korduvkirjutamisel kahte erinevat laserikiire võimsust. Lugemiskiirust see ei mõjuta.
CD-ROM
Kuigi CD-ROM on identne CD-DA-ga, lubab CD-ROM lisaks helile ka andmeid salvestada. CD-ROM-seadmetel on lisaks heli-CD lugemise omadustele välja töötatud tõhusam veadetektor, kuna erinevalt helifailidest, kus väike viga ei pruugi olla märgatav, võib viga andmefailides tähendada olulise info puudumist.
Hurmaa
pisi|Õied, millest moodustuvad hurmaad pisi|Hurmaad puu otsas pisi|Terve ja lahtilõigatud hurmaa pisi|Viljade kuivatamine pisi|Kuivatatud hurmaa pisi|Kaki [[kuivatamine, et valmistada hoshigakit]] Hurmaa ehk kakiploom ehk kaki on idadiospüüri vili, botaaniliselt mari.
Ajalugu
Hurmaad pärinevad arvatavalt Hiinast. Viljad on olnud eelajaloolisel perioodil oluliseks toiduallikaks nii Hiinas, Koreas kui ka Jaapanis. Looduslik idadiospüür kasvab Hiina metsades ja selle vilju on esmakordselt kirjeldatud umbes aastal 2000 eKr. Puud viidi kultuuri 5. või 6. sajandil.
Kultivarid
Tänapäeval tuntakse maailmas üle 2000 idadiospüüri kultivari, mida kasvatatakse lähistroopilises kliimavöötmes ja parasvöötmes. Lõviosa maailma kogutoodangust annavad vähesed kultivarid. Hiinas, Koreas ja Jaapanis kasvatatud hurmaad annavad peaaegu 90% maailma kogutoodangust.
Viljade välimus ja valmimine
Hurmaade värvus on sõltuvalt kultivarist oranžikaspunane kuni kollakasoranž. Viljad valmivad tavaliselt viie kuu jooksul pärast õitsemist, tavaliselt oktoobris. Kasvuhoones kasvatatud taimedel on võimalik esimest saaki saada kaks kuud varem – augusti keskel. Küpse vilja mass on tavaliselt vahemikus 100–300 (400) grammi ning küpsust kontrollitakse sageli suhkrusisalduse määramisega.
Ruprecht I
Ruprecht (Rupprecht) ja Ruprecht I on olnud mitme monarhi nimi:
Triiton
Triiton on triitiumi (vesinik-3) tuum.
Triiton koosneb ühest prootonist ja kahest neutronist ja on radioaktiivne.
Aleksander Ossipov
Aleksander Ossipov (26. august 1890 Narva – 21. detsember 1941 Kirov) oli Eesti poliitik.
1909. aastal lõpetas ta Narva gümnaasiumi. Ta teenis Narvas ohvitserina 92. Petseri jalaväepolgus.
1932. aastal valiti ta Narva valimisringkonna saadikuna V Riigikogu koosseisu. 1937. aastal oli ta esimese üleriigilise vene kooride kokkutuleku komitee esimees. Ta oli ka jalgpalli- ja tennisemängu algataja Narva linnas.
31. märtsil 1941 Ossipov arreteeriti. Teda süüdistati selles, et ta võitles Eesti revolutsioonilise liikumise vastu, teenis Judenitši valgekaartlikus armees ning osales kontrrevolutsioonilistes organisatsioonides. Sama aasta detsembris lasti ta Kirovi oblasti NKVD sisevanglas maha.
Oonurme mõis (Kadrina)
Oonurme mõis (saksa keeles Onorm) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. , tänapäeva Mõndavere küla lähedal Kadrina vallas   Lääne-Virumaal.
Prantsusmaa ülemeredepartemangud
Prantsusmaa ülemeredepartemangud ja ülemerepiirkonnad on Prantsusmaa territoriaalsed üksused, mis geograafiliselt asuvad emamaast kaugel.
Prantsusmaa ülemeredepartemangud on:
Prantsusmaale kuuluvad veel ka ülemereühendused (prantsuse keeles: collectivités d'outre-mer, COM), mis moodustati Prantsusmaa põhiseaduse muutmisega 28. märtsil 2003.
Prantsusmaa ülemereühendused alates 22. veebruarist 2007 on järgmised:
Saint-Martin ja Saint-Barthélemy kuulusid enne põhiseaduse muutmist Guadeloupe'i alla.
Ainulaadne staatus on Uus-Kaledoonial, mis pole ülemereühendus, vaid korraldab täielikuks iseseisvumiseks rahvahääletuse 2014. ja 2019. aasta vahel.
Prantsuse Lõuna- ja Antarktikaterritooriumid kuuluvad küll ka Prantsusmaale, aga kuna seal elab ainult umbes 140 inimest, siis seal eraldi omavalitsust ei valita.
Välislingid
法国行政区划
Wettinid
Wettinid on Saksa krahvide, hertsogite, kuurvürstide ja kuningate dünastia, mis kunagi valitses tänapäeva Saksamaa liidumaade Saksimaa, Saksi-Anhalti Saksi osa ja Tüüringi ala rohkem kui 800 aastat. Wettinid on erinevatel aegadel olnud ka Suurbritannia, Portugali, Bulgaaria, Poola, Saksimaa ja Belgia troonil; tänapäeval on nad ainult Suurbritannia ja Belgia troonil. (Vaata liikmete loendit.)
Juured: Saksimaa Wettin
Vanim liige Wettinite sugupuust, kes on kindlasti teada, oli Dietrich I, tuntud ka kui Thiedericus või kui Thierry I Liesgaust (suri u. 982). Ta pärines ilmselt Liesgaust (asub Harzi lääneservas). Umbes aastal 1000 omandas perekond Wettini lossi, mille järgi nad endid nimetama hakkasid. Wettini loss asub Wettinis Saale jõe kaldal. Umbes aastal 1030 sai Wettini suguvõsa lääniks Idamargi.
Wettini suguvõsa tuntuse tõttu slaavi markides andis keiser Heinrich IV aastal 1089 neile lääniks Meißeni margi. Keskajal suguvõsa laienes: aastal 1263 pärisid nad Tüüringi maakrahvkonna (kuigi ilma Hessenita) ja aastal 1423 investeerisid nad Saksimaa hertsogiriiki keskusega Wittenbergis, saades seega üheks Saksa-Rooma riigi kuurvürstiks.
Ernsti ja Albrechti liini Wettinid
120px|left|thumb|Albrechti liini Wettinite vapp koos standardvapiga keskel.
Suguvõsa jagunes aastal 1485 kaheks haruks, kui Friedrich II pojad jagasid territooriumi, mida seni ühiselt valitsesid.
Vanem poeg Ernst, kes sai isa järel kuurvürstiks, sai kuurvürstiga (Saksimaa kuurvürstkond) seotud territooriumid ja Tüüringi, samas tema noorem vend Albrecht omandas Meißeni margi, mida ta valitses Dresdenist. Kuna Albrecht valitses tiitliga "Saksimaa hertsog", tunti tema valdusi kui hertsogi Saksimaad.
Albrechti liini Wettinid säilitasid enamuse Saksimaa territoriaalsest terviklikkusest, säilitades seda märkimisväärse võimuna piirkonnas, ning kasutades väikseid apanaažlääne oma väiksematele suguvõsa liinidele, millest mõned säilisid märkimisväärselt pikka aega. Ernsti liini Wettinid seevastu jagasid oma territooriumi korduvalt, luues Tüüringis keerukalt kokkulapitud väikesed hertsogkonnad ja krahvkonnad.
Noorem Albrechti liin valitses Saksimaa kuurvürstidena (1547–1806) ja kuningatena (1806–1918) ning mängis rolli ka Poola ajaloos: kaks Wettinit olid Poola kuningad (ajavahemikul 1697–1763) ja kolmas valitses Varssavi Hertsogiriiki (1807–1814) Napoleoni marionetina. Pärast Napoleoni sõdu kaotas Albrechti liin ligikaudu 40% oma maadest, sealhulgas vana Saksimaa kuurvürstkonna, Preisimaale, piirates territooriumi ulatust tänapäevase Saksimaaga.
thumb| Wettini dünastia katoliiklikud liikmed, maetud [[Katholische Hofkirche|katoliku õukonnakiriku kabelisse, Dresdenis.]]
Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia
Vanem Ernsti liin kaotas kuurvürsti tiitli Albrechti liinile aastal 1547, kuid säilitas valdused Tüüringis, jagades ala mitmeks väiksemaks riigiks. Üks nendest Ernsti liinidest, aastani 1826 tuntud kui Saksi-Coburgi-Saalfeldi dünastia ja pärast seda kui Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia, jõudis ka Belgia (aastast 1831) ja Bulgaaria (1908–1946) troonile, aga ka valitseva kuninganna abikaasana Portugali (Fernando II) ja Suurbritannia (prints Albert, kuninganna Victoria abikaasa) troonile, samuti Mehhiko keisri Maximiliano abikaasa (Carlota, esimene Belgia printsess).
Alates George I kuni kuninganna Victoriani kutsuti Briti kuninglikku perekonda erinevate nimedega: Hannover, Brunswick ja Guelph. 19. sajandi lõpul tegi kuninganna Victoria Inglismaa Vappide Kojale (en:College of Heralds) ülesandeks määrata õige isiklik perekonnanimi oma surnud abikaasale prints Albertile Saksi-Coburgi ja Gotha dünastiast – ja seega kuningliku perekonna õige perekonnanimi pärast tema poja troonile asumist. Pärast süvauuringuid jõuti järeldusele, et see oli Wettin, kuid seda nime ei kasutatud kunagi, ei kuninganna ega tema poja Edward VII või pojapoja George V poolt; neid kutsuti lihtsalt 'Saksi-Coburg-Gotha'.
Rasked Saksa-vastased tunded Esimese maailmasõja ajal viisid mõne mõjuka avaliku elu tegelase vaikselt küsimuseni kuningliku perekonna lojaalsusest, kuna neil olid Saksa-pärased või Saksa-kõlalised nimed. Seepärast muudeti Briti kuningliku perekonna nimi seaduslikult Windsoriks.
Kui kuninganna Elizabeth II aastal 1952 troonile asus, tekkis küsimus, kas kuningliku perekonna nimi tuleks muuta "Mountbatteniks" – kuninganna abikaasa prints Philipi nimi tema ema perekonnalt ("Battenberg" tõlgituna inglise keelde). Vastus Buckinghami paleest oli kiire, et kuningliku perekonna nimi jääks igavesti "Windsoriks". Siiski andis kuninganna aastal 1957 välja korralduse, mis sätestas, et tema järeltulijad, kes ei valitse ja ei oma muid tiitleid, võivad kasutada perekonnanime "Mountbatten-Windsor".
Alexander von Oettingen (1798–1846)
Alexander von Oettingen (29. märts (vkj 18. märts) 1798 Peterburi – 1. oktoober (vkj 19. september) 1846 Tartu) oli Liivimaa maamarssal ning Visusti ja Luua, Kuremaa, Vaimastvere ja Ripuka mõisnik.
Alexander von Oettingen sündis Visusti, Kõpu, Puderkülli ja Ohlershofi mõisniki Franz Georg von Oettingeni (1757–1832) ja Charlotte Ottilie von Buxhoevedeni (1780–1856) pojana.
Alexander von Oettingen sai hariduse Peterburis ning asus hiljem Tartu Ülikooli õigusteadust õppima.
Talle kuulusid Kuremaa, Visusti ja Luua, Vaimastvere ja Ripuka mõis Liivimaa kubermangus. Aastail 1824–1829 oli ta maakohtunik, 1830–1835 sillakohtu kreisikohtunik ja 1839–1842 Liivimaa maamarssal.
Kuremaal lasi ta välja ehitada mõisakeskuse ning algatas seal ulatusliku majandustegevuse. Oettingen käis sageli ka ise mõisa viinavooridega kaasas.
Perekond
Alexander oli abielus Kurisoo mõisniku Peter von Knorringi tütre Helene von Knorringiga. Abielust sündis 11 last:
Sugupuu
Viited:
Karl Rähesoo
Õppis Tartu Ülikoolis 1921–1925 rohuteadust (lõpetas cum laude), ''mag. pharm. 1925, dr. pharm.'' 1934. Korporatsiooni Fraternitas Liviensis vilistlane.
Lipsoni apteegi juhataja Pärnus, Tervishoiuvalitsuse kontroll-laboratooriumi juhataja Tallinnas, Eesti apteekrite keskorganisatsiooni büroojuhataja, ajakirja Pharmacia toimetaja, keemiavabriku Aroom juhataja Tallinnas. 1940 apteegi omanik Pärnus (natsionaliseeriti samal aastal).
1944. aastal põgenes Rootsi.
Georg Detlof von Uexküll
Georg Detlof von Uexküll (ka Jürgen Detlof von Uexküll; ristitud 16. oktoober (vkj 6. oktoober) 1668 Tallinnas; surnud 1710) oli baltisaksa mõisnik ja poliitik ning Rootsi sõjaväelane (major).
Georg Detlof von Uexküll sündis Vigala, Mõniste, Pikavere ja Pühajärve mõisniku Hans Jürgen von Uexkülli ja Marie von Broel-Plateri pojana.
Ta teenis Rootsi armees, kus sai majori auastme. Aastail 1709–1710 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Vigala, Mõniste ja Pikavere mõis.
Perekond
Georg Detlof von Uexküll abiellus oma onu, Berend Johann von Uexkülli, tütre Anna Marie von Uexkülliga. Abielust sündisid:
Türi kihelkond
pisi|[[Türi kirik]]
Türi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Turgel, lühend Tür) oli ajalooline kihelkond Järvamaal ja Eestimaa kubermangu Järva kreisis. pisi|[[Eestimaa kubermangu Järva kreis. Liivimaa atlas (1798)]]
Piirkonna ajalugu
Kihelkond on tekkinud tõenäoliselt 13. sajandil Alempoisi muinaskihelkonna kohale.
Türi kihelkonna mõisavallad
Türi kihelkonnas 19. sajandi algul loodud mõisavallad:
Türi kihelkonna vallad
Türi kihelkonna vallad alates 1866. aastast:
Kihelkonna alad tänapäeval
Nüüdisajal jäävad kihelkonna maad valdavalt Järva maakonda, vaid loodenurk jääb Rapla maakonda.
Kuremaa mõis
pisi|[[Kuremaa loss|Peahoone]] pisi|Tuuleveski pisi|Mõisa park Kuremaa mõis (saksa keeles Jensel) oli rüütlimõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal. Säilinud mõisasüda asub Jõgevamaal Kuremaa alevikus.
Ajalugu
Kuremaa mõis eraldati tõenäoliselt Laiuse ordulinnuse maadest juba 16. sajandil. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Johann Wrangell. Liivi sõja ajal langes Kuremaa piirkond Poola valdusse ja mõis läks Andreas Chotkowskyle. 1598. aastal ostis Johann Wrangelli poeg Fabian Wrangell 8100 taalri eest mõisa tagasi.
17. sajandi keskel pärisid mõisa naisliini mööda Ungern-Sternbergid. Kuremaa mõis jäi nende valdusse järgmise sajandi keskpaigani, mil Liivimaa maamarssal Georg Konrad von Ungern-Sternberg müüs Kuremaa mõisa oma õe Dorothea Elisabeti abikaasale Moritz Wilhelm von Pistohlkorsile. Moritz Wilhelm von Pistolkhors pärandas 1783. aastal 45 000 hõberubla väärt mõisa oma pojale. Pankrotistunud mõis müüdi 1810. aastal 45 000 hõberubla eest Liivimaa Krediidiühingule, kes omakorda müüs selle 1821. aastal Reinhold Wilhelm von Liphartile. 1828. aastal päris tema pojapoeg Karl Eduard von Liphart Kuremaa ja Võikvere mõisa.
1834. aastal ostis Kuremaa mõisa 200 000 bankorubla eest Alexander von Oettingen. Oettingeni ajal algas mõisakeskuse väljaehitamine. 1844. aastal valmis esinduslik peahoone. Mõisas hoogustus majandustegevus: suurendati teravilja külvipinda ja laiendati kartulikasvatust piirituse tootmise eesmärgil. 19. sajandi keskel oli Kuremaa mõis oma karjamõisatega Palamuse kihelkonna suurim, ning selle väärtuseks hinnati 70 000 hõberubla. Kuremaa mõisa iseloomustab omaette ansambli moodustavate hoonete rohkus. 1834. aastal, kui Aleksander von Oettingen mõisa ostis, oli seal 18 hoonet-ehitist. Mõisa võõrandamise ajal oli neid aga juba 48.
Viimaseks Oettingeniks Kuremaal oli Alexander von Oettingeni poja Erich von Oettingeni pojapoeg Hans Jürgen Erich von Oettingen (1912–1990), kes pärast Eesti Vabariigi loomist ja mõisamaade rekvireerimist ei lahkunud Eestist, vaid jäi Kivijärve mõisa tükeldamise järel selle keskuse peremeheks, kuni 1939. aasta baltisakslaste lahkumiseni.
Pärast võõrandamist
22. veebruaril 1986 sai loss tulekahjus kannatada. Restaureeritud loss avati 25. detsembril 1987. Säilinud kõrvalhooned on enamikus ümber ehitatud.
Mõisaansambel
Kuremaa mõisa peahoone, park, tall, valitsejamaja, ait, tõllakuur, ait-kelder, aednikumaja, uus rehi, meierei, laudad, kaalukoda, moonakate majad, tuuleveski, vana rehi ja Oettingenide kabel tunnistati 1999. aastal kultuurimälestiseks.
pisi|püsti|Mõisa kabel
Oettingenide kabel
Mõisast 2,5 kilomeetrit põhja poole, Laiusele suunduva tee lähedale rajasid mõisaomanikud von Oettingenid oma perekonnakalmistu, mille kavandas 1899. aastal pargiarhitekt Walter von Engelhardt (1864–1940), sinna püstitati uusgooti stiilis matusekabel. Tänapäevaks on umbes põlvekõrguse kivimüüriga ümbritsetud surnuaed on 80 sammu pikk ja 90 sammu lai. 2008. aastal oli alles üks risti jäänus ja Marie von Oettingeni kalmult suur raudrist.
1987. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
XXXIII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Daugavpilsis 13. veebruarist 5. märtsini 1987.
Turniiril jgasid esimest kohta kolm mängijat ning meistritiitel selgitati kaheringilisel kiirturniiril. Otsustavaks kujunes teise ringi partii, milles Korenevski võitis Mogiljanskit ning nii jõudis leningradlane oma kolmanda tšempionitiitlini.
Sireti jõgi
Siret (rumeenia keeles; ukraina keeles Серет) on Doonau lisajõgi.
Jõgi on 706 km pikk, millest esimesed 110 km on Ukrainas ja ülejäänud 596 km Rumeenias. Tema valgla pindala on 44 835 km², millest põhiosa asub Rumeenias ja põhjaots ulatub ka Ukrainasse.
Siret algab Ukrainast Tšernovtsõ oblastist Bukoviinast Ida-Karpaatidest. Tema lähtest kümmekonna kilomeetri kaugusele edelasse jääb 1366 m kõrgune Osseredoki mägi. Ta voolab ida suunas läbi Beregometi ja Storožinetsi. Seal pöördub ta kagusse ja voolab läbi Glõboka, kus jõe ületab Tšernovtsõ–Suceava raudtee. Seejärel ületab jõgi Ukraina-Rumeenia piiri.
Rumeenias jääb Sireti vasakule kaldale Moldova piirkond, aga vasakule kaldale Ida-Karpaadid, sealhulgas Stănișoara ja Tarcău mäed. Siret voolab algul Botoșani ja Suceava maakonna piiril. Peaaegu piiril voolab ta läbi Sireti linna. Allavoolu jõuab ta Iași maakonda, kus voolab läbi Pascani. Enne Iași maakonna piiri suubub Siretisse paremalt Suceava jõgi. Seejärel jõuab Siret Neamți maakonda, kus jõe paremale kaldale jääb Romani linn. Romanis suubub Siretisse Moldova jõgi. Siis jõuab Siret Bacău maakonda ja voolab ka läbi selle keskuse Bacău, kus temasse suubub paremalt Bistrița jõgi. Lühikest aega voolab Siret Vrancea maakonnas, kus läbib Adjudi linna. Selle lähedal suubub temasse Trotuși jõgi. Üsna pikalt voolab Siret Vrancea ja Galați maakonna piiril. Sel ajal suubub temasse vasakult Bărladi jõgi ja paremalt Putna. Lõpuks voolab ta Galați ja Brăila maakonna piiril kuni Galațini, kus suubub Doonausse.
Sireti allikas on 1238 m kõrgusel merepinnast. Tema suue on 5 m kõrgusel merepinnast. Seetõttu on tema langus 1233 m.
Sireti vooluhulk suudmes on 230 m³/s.
Sireti jõeorg on oluline liiklustee. Alates Suceava ja Botoșani vahelisest joonest kuni suudmeni kulgeb jõe kaldal raudtee, alates Romanist kuni suudmeni ka maantee. Maantee kulgeb Sireti orus ka alates tema lähtest kuni Storožinetsini.
Ajaloofilosoofia
Ajaloofilosoofia on filosoofia haru, mis tegeleb ajaloo kui protsessi või teaduse uurimise ja mõtestamisega.
Varane ajaloofilosoofia (kuni 20. sajandi keskpaigani) tegeles peamiselt ajaloo mõtte otsimisega ehk filosoofid püüdsid ajaloosündmusi organiseerida mõtestatud tervikuks. Tavaliselt leidsid nad, et ajalool kui protsessil peab olema kindel suund, eesmärk ja vahendid, mille abil eelmist saavutada. Alates 1960. aastatest on ajaloofilosoofid pööranud rohkem tähelepanu aga ajalooteaduse mõistmisele, eriti sellele, kuidas ajaloolane ajalugu esitab ning kas objektiivne ajalugu on võimalik. Ajaloo kui teaduse probleemide filosoofilise lahkamisega tegeleti ka juba varem, kuid alates 1960. aastatest on sellega tegelemine saanud ajaloofilosoofide seas valdavaks.
Polaartelg
Polaartelg on teleskoobi parallaktilise ehk ekvatoriaalse monteeringu Maa pöörlemisteljega paralleelne maailmapoolusesse suunatud telg.
Adirondack
Kõrgeim tipp on Mount Marcy (1629 m üle merepinna).
Adirondacki piirkonnas on palju järvi. Enamikku neist on kahjustanud happevihmad. Mäed on metsased.
Mägede piirkond on turismipiirkond, kus käiakse nii suvel kui ka talvel. Adirondackis paikneb ka talispordikeskus Lake Placid, kus toimusid 1932. aasta taliolümpiamängud ja 1980. aasta taliolümpiamängud.
Varem olid piirkonna tähtsad elatusallikad metsaraie ning rauamaagi ja grafiidi kaevandamine. Praegu on need tegevused rangete piirangute all.
Aastal 1964 kuulutati Adirondack riiklikuks mälestiseks.
Seraina Mischol
pisi|Seraina Mischol Seraina Mischol (sündinud 1. detsembril 1982 Samedanis) on Šveitsi endine murdmaasuusataja.
Tritoon
Tritoon (ladina sõnast tritonus 'kolmtoon') on muusikas intervall, mille moodustab kolm tervetooni. Tritoon on ka pool oktavit.
Tritooni on keskajal peetud kõige dissonantsemaks intervalliks, nimetatud ka Saatana intervalliks (Diabolus in musica 'kurat muusikas').
left
Jüri Ottas
Jüri Ottas (14. oktoober 1885 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 13. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli Eesti poliitik.
Kuulus Kaitseliitu. Suri eeluurimisel.
Elulugu
Georg (pärast nime eestistamist Jüri) Ottas sündis 14. oktoobril 1885 Villemi talus. Vanemad olid Jaan ja Lotta (enne abiellumist: Matson).
1905. aastal osales ta Tartus Bürgermusses toimunud Eestimaa maasaadikute kongressil.
1906. aasta alguses I Vene revolutsiooni ajal põgenes kodust ja varjas ennast, kuna oli karistussalga poolt vahistamisele kuuluvate isikute nimekirjas.
Kuulus III, IV ja V Riigikogu koosseisu.
Jüri Ottas oli alates 1928. aastast abielus Anna Reimaniga.
1934. aastal sõlmis Jüri Ottas Moskvas esimese lepingu eesti sealiha müümiseks Nõukogude Venemaale.
1936. aastal valiti ta Kambja põllumeeste konvendi liikmeks.
Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk, II järk.
Kirjandus
Tartu Näituse Albumis avaldati 1936. aastal Villemi talu kohta A. Käspre artikkel "Kolmkümmendaastat visa võitlust karmi loodusega".
Villemi talu meenutab ka kolonel Villem Saarsen oma mälestusraamatus "See, mis ma nägin", mis ilmus Stockholmis 1978. aastal.
Anastasius II
Anastasius II oli paavst 496–498. Ta oli 50. paavst.
Anastasius oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast Caput Tauri regioonist, kust pärines ka paavst Aleksander I. Anastasiuse isa nimi oli Peetrus, kes paavsti epitaafi kohaselt oli preester.
Anastasius oli Gelasius I ajal ülemdiakon (kardinaldiakon). Ta osales 13. mail 495 Roomas peetud sinodil, kus kirikuvande alt vabastati Kyme piiskop Mesenus, kes oli aastal 484 paavsti legaat Konstantinoopolis.
Paavstiks saamine
Anastasius II valiti paavstiks 24. novembril 496.
Skisma
Anastasius II ajal jätkus Felix III ajal alanud skisma Konstantinoopoli patriarhiga. Paavstiks saanuna saatis Anastasius Konstantinoopolisse legaadid Capua piiskopi Germanuse ja Todi piiskopi Cresconiuse teatega Ida-Rooma keisrile Anastasius I-le, milles soovis skisma likvideerimist. Paavst taotles Akakiose nime eemaldamist diptühhonist, kuid tunnustas Akakiose ja tema pooldajate poolt läbi viidud ordinatsioone ning ristimisi. Ta soovis keisrilt saada toetust Kalchedoni kirikukogu otsuste tunnustamiseks Aleksandria patriarhaadis.
Rooma senaator Festus, kelle idagootide kuningas Theoderich Suur saatis oma kuningatiitlile tunnustuse saamiseks Konstantinoopolisse, pidi paavsti ümber veenma.
Paavst taastas suhted Thessaloníki vikaariga ja võttis vastu vikaari saadiku Photinose, kuid ilma Rooma vaimulikkonnaga eelnevalt konsulteerimata. Paavst oli nõustunud tegema skisma likvideerimiseks mõningaid järeleandmisi ja saatis Photinose tagasi Konstantinoopolisse, mida Rooma vaimulikud tõlgendasid reetmisena ja paavsti populaarsus Roomas vähenes.
Teoloogilised vaidlused
Anastasius II mõistis aastal 498 hukka tradutsianismi.
Ordineerimised
Anastasius II ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 16 piiskoppi ja 12 preestrit.
Anastasius II kultuuriloos
Dante Alighieri on Anastasius II-t maininud oma "Jumalikus komöödias", kus ta on asetatud põrgu kuuendasse ringi, süüdistatuna seoses järeleandmistega Akakiosele ketserluses.
Talle on omistatud Frangi kuningale Chlodovech I-le saadetud kirja autorsus, milles paavst õnnitleb kuningat kristlaseks saamise puhul, kuid selle kirja autorsus on vaieldav.
Surm
Anastasius II suri 19. novembril 498 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi Rooma Peetri kirikusse. "Liber Pontificalises" on tema surma kirjeldatud Jumala tahtena (qui nutu divino percussus est), mida varasemate paavstide puhul pole mainitud.
Mastaba
Mastaba on Vana-Egiptuse aegne tähtsate egiptlaste lubjakivist laotud längseinte ja lameda katusega hauaehitis, mille maapealne osa on piklik kamber. Maapealse kambri all asub hauakamber sarkofaagiga.
Välismõju
Välismõju ehk eksternaalsus on mõiste mikroökonoomikast, mis tähistab sellist olukorda, kus isik, kes pole seotud mingi konkreetse majandustegevuse või -tehinguga, on siiski sellest tegevusest mõjutatud. Välismõju on siis olemas, kui kolmandal poolel tekivad kas kasud (positiivne välismõju) või kahjud (negatiivne välismõju) mingist majandustehingust. Looduskeskkonna kontekstis kasutatakse mõistet keskkonna välismõju.
Tuntuim negatiivne välismõju on näiteks tehaste tekitatud keskkonnasaaste, mis mõjutab paljusid inimesi ja ettevõtteid negatiivselt näiteks saastatud põhjavee näol.
Põlevkivist elektri tootmisel moodustub sotsiaalne kulu elektri tootmiskulude ja keskkonnareostuse põhjustatud eksternaalsete kulude summast. Sotsiaalne kulu on sel juhul elektrit tootva ettevõtte tootmiskuludest suurem. Ühiskonna hinnavaru suurus on elektri väärtus tarbijatele miinus selle tootmise sotsiaalne kulu. Kuna pakkumiskõver ei mõõda negatiivse eksternaalsuse korral elektri tootmise tegelikku kulu, siis ilma valitsuse sekkumiseta kujuneb turul pakutav kogus optimaalsest kogusest suuremaks. Ühiskonna hinnavaru maksimeeritakse punktis, kus sotsiaalse kulu kõver ristub nõudluskõveraga. Selles punktis toodetud tootmiskogus on optimaalne, kuna tootmiskoguse suurendamisel ühiskonna hinnavaru väheneb (elektri väärtus tarbijatele on sellest suuremate tootmiskoguste puhul väiksem kui elektri tootmise sotsiaalne kulu). Negatiivse eksternaasluse mõju on võimalik vähendada, kui valitsus kehtestab elektritootmismaksu. Sellist maksu nimetatakse Pigou maksuks.
Positiivne välismõju on näiteks haridus ja teadusuuringud, mis võivad ühiskonnale laiemat kasu tuua, ilma et neid algselt oleks planeeritud.
Positiivne välismõju ilmneb ka näiteks mesiniku tegevuses, kuna tema peab mesilasi selleks, et mett saada, aga samas tolmeldavad mesilased ka põllumehe õistaimi.
Wujiaqu
Wujiaqu (haldusüksusena uiguuri ئۇجاچۇ شەھرى (Wujiaqü Xahiri), hiina 五家渠市 (Wǔjiāqú Shì)) on maakonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas.