cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Üldine Tolli- ja Kaubanduskokkulepe
Lõpp
1974 sõlmiti GATT-i raames Multifibre'i kokkulepe, mis hakkas määrama piiranguid tekstiili ja rõivaste impordile arengumaadest arenenud riikidesse. Multifibre'i kokkulepe andis võimalusi piirangute kehtestamiseks: see lubas kokku leppida impordi maksimummääras ning pidada kahepoolseid läbirääkimisi imporditaseme määramiseks ja selle kasvuks. Spetsiaalne järelevalveorgan asutati Multifibre'i kokkuleppe täitmise jälgimiseks ning vahendajana tegutsemiseks läbirääkimistel. Peale Multifibre'i kokkuleppe sõlmisid importijad muidki vabatahtlikke kahepoolseid ekspordipiiranguid. Euroopa Liit ja USA piirasid autode ja elektroonika sissevedu Jaapanist, et kaitsta oma turgu. Kuna lepingud sõlmiti kahepoolselt, ei olnud seal vastuolu mitte-diskrimineerimise printsiibiga.
1980-ndate alguseks olid GATT-i liikmed veendunud reformide vajalikkuses. Algas Uruguay voor, mille raames peetud arutelud ja ministrite kohtumised toimusid aastatel 1986–94. 15. aprillil 1994 kirjutati läbirääkimiste tulemusel Marokos Marrakešis alla lepingule, millega otsustati laiendada ja institutsionaliseerida GATT Maailma Kaubandusorganisatsiooniks (WTO). GATT, mis allkirjastati 1947. aastal, on WTO üks lepinguosaline ja on reformitud kujul kasutusel GATT 1994 nime all. GATT 1994 raames võeti Uruguay voorus vastu ka teenuste vahetamise üldine leping GATS ja intellektuaalse omandiga seotud õiguste kaubanduslike aspektide leping TRIPS. 75 GATT-i liiget olid WTO asutajaliikmed, ülejätnud 52 GATT-i liiget astusid WTO-sse järgmise kahe aasta jooksul.
GATT ja Eesti
Eesti osales GATT-i juures vaatlejaliikmena alates 19. juunist 1993. 8. märtsil 1994 esitas Eesti Vabariik avalduse GATT-iga liitumiseks. Kuu aja pärast moodustati WTO ja Eesti avaldus vormistati ümber WTO-sse astumise avalduseks. Alates 13. novembrist 1999 on Eesti WTO liikmesriik.
Jugapuulised
Jugapuulised (Taxaceae) on igihaljaste okaspuude sugukond okaspuulaadsete seltsist.
Sugukonda kuuluvad tugevalt hargnevate okstega põõsad ja väikesekasvulised puud.
Eestis kasvab pärismaisena jugapuu perekonda kuuluv harilik jugapuu.
Gümnaasiumi tänav (Narva)
Gümnaasiumi tänav oli tänav Narvas Pähklimäe linnaosas. See algas Kangelaste prospektist, kulges 190 m lääne poole, 250 m lõuna poole ja 80 m lääne poole, ristus Rakvere tänavaga ja jätkus 5. Rohelise tänavaga. Tänava pikkus oli 520 m.
Pamfüülia
Pamfüülia oli vanaaja maakond Väike-Aasia lõunarannikul. Paiknes Lüükia ja Kiliikia vahel. II aastatuhande eKr lõpul asustasid seda paikkonda mitmed sisserännanud Kreeka hõimud. 6. sajandil eKr läks Pamfüülia Pärsia valdusse, hiljem Ptolemaioste ja Seleukiidide riigi, edasi Pergamoni ja 2. sajandi lõpust eKr Rooma valdusse.
Ramses I
pisi|Ramses I
Ramses I oli Vana-Egiptuse 19. dünastia esimene vaarao, kes valitses umbes vahemikus 1293–1291 eKr.
Ramses I ei olnud kuninglikku päritiolu, ta oli väepealik Seti poeg ja töötas Horemhebi vesiiri ja Amoni ülempreestrina. Horemheb nimetas ta oma järglaseks, sest tal ei olnud omal lapsi.
Lühikese valitsusaja tõttu ei jõudnud ta palju korda saata, ta on peamiselt tuntud Ramessiidide dünastiale alusepanijana.
Tema naine oli Satra. Ramses I poeg Seti I sai vaaraoks pärast isa surma.
Merike Riives
Merike Riives (sündinud 31. oktoobril 1945 Tallinnas) on eesti tõlkija.
Aastal 1969 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli romaani filoloogia erialal.
Ta on mitmes Tallinna koolis õpetanud prantsuse keelt.
Aastast 1984 on ta vabakutseline literaat.
Valgjärve vald
Valgjärve vald oli vald Põlva maakonnas.
Valgjärve viimane vallavanem on Kaido Kõiv.
Valgjärve vallas asus Ööbikujärv.
Ajalugu
Valgjärve vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril.
2016. aastal sõlmisid Valgjärve, Kõlleste ja Kanepi vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende kolme valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Kanepi vald.
Asustus
Vallas oli 16 küla: Abissaare, Aiaste, Hauka, Kooli, Krüüdneri, Maaritsa, Mügra, Pikajärve, Pikareinu, Puugi, Saverna, Sirvaste, Sulaoja, Tiido, Valgjärve, Vissi.
Friedrich August I
thumb|Saksimaa esimene kuningas Friedrich August I Friedrich August I (23. detsember 1750 Dresdenis – 31. mai 1827 Dresdenis) oli viimane Saksimaa hertsog ja kuurvürst ning esimene Saksimaa kuningas. Ta kuulus Wettini dünastia Alberti liini. 1763–1806 oli ta Friedrich August III nime all Saksimaa hertsog ja Saksi kuurvürst. Kuni 1768. aastani valitses tema eest regendina ta onu prints Franz-Xavier.
Friedrich Augusti välispoliitika riigijuhina
1789. aastal pärast Prantsuse revolutsiooni sõdis Saksimaa Friedrich Augusti juhtimisel siiski esialgu revolutsionääride vastu (alates 1796. aastast), kuid pärast Napoleon I võitu Preisimaa üle Jena ja Auerstadti lahingus liitus Friedrich August Napoleon Iga. Temast sai Prantsuse keisri Napoleon I üks ustavamaid liitlasi, tänu millele sai temast 1806. aastal lisaks Saksi kuningale ka Varssavi hertsog Fryderyk August I nime all (seda ka tänu sellele, et varem olid kaks Saksi kuurvürsti olnud Poola kuningad). Friedrich August jäi Napoleoni liitlaseks kuni 1813. aastani, mil tolle vastased Saksimaa vallutasid. Kuningas langes preislaste kätte sõjavangi. Maal hakkas kehtima Vene okupatsioon ning tundus, et riik annekteeritakse Preisimaa poolt.
Viini kongressil suutis Friedrich August tänu Austria keisri Franz I ja teiste valitsejate toetusele oma riigi, ehkki tunduvalt vähendatud kujul, siiski säilitada.
Pärast Friedrich Augusti surma sai troonile tema vend Anton.
Isiklikku
Friedrich August abiellus 1769. aastal Pfalz-Zweibrückeni printsessi Amaliega. Abielust sündis vaid üks tütar.
Pajatsid
"Pajatsid" (I Pagliacci või Pagliacci) on kahevaatuseline ooper, mille muusika ja libreto on kirjutanud itaalia helilooja Ruggiero Leoncavallo. Teos esietendus Milanos 1892. aastal.
Mari Reitalu
Mari Reitalu (sündinud 10. veebruaril 1941) on eesti botaanik ja looduskaitsja.
Elukäik
Ta on lõopetanud 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Samast aastast on ta Viidumäe looduskaitseala direktor.
Aastatel 1962–1964 oli ta Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi esimees ja 1967–1977 Eesti Looduskaitse Seltsi Saaremaa osakonna juhatuse liige.
Ta on 1985. aastal asutatud Eesti Orhideekaitse Klubi kaasasutaja ja liige.
Mustvaeras
Mustvaeras (Melanitta nigra) on partlaste sugukonda kuuluv veelinnuliik.
Ta on peaaegu rongasuurune, üleni musta (isaslind) või tumepruuni (emaslind) sulestikuga. Pesitseb tundravööndis. Eestist rändab läbi sadade tuhandetena mööda põhjarannikut. Kaal kuni 1,5 kg.
Rõhud
Rõhud on naiste rahvarõivaisse kuuluv vöö külge kinnitatud, puusal rippuv vask kettidest ehe.
Pikoloflööt
Pikoloflööt (itaalia flauto piccolo 'väike flööt') on puupuhkpill, flöödi "väikeveli".
Rõhud
Rõhud tulid Eesti rahvarõivastesse arvatavasti 16. sajandil kohalikust linnamoest. Järgmisel kahel sajandil kanti neid mitmel pool Põhja-Eestis, 19. sajandi teise pooleni aga üksnes Hiiumaal.
Hiiumaa rõhud kuulusid vaskvöö juurde ning koosnesid kuni 10 rööbitisest vahelüliga kaheks rühmaks (lapivaheks) eraldatud vaskkettide reast. Eriliseks tegid selle ehte omapärased kolmetahulised ketid, mida tuli vasktraadi lülidest käsitsi kokku murda. Alumise ketirea küljes rippusid tihedalt vasklitrid.
Mustvaeras
Eestis hinnatakse mustvaera talvist arvukust 100–1000 isendile.
Ida-mustvaerast on peetud mustvaera alamliigiks.
Pikoloflööt
Algselt oli pikoloflööt valmistatud puust, tänapäeval valmistatakse neid lisaks veel näiteks hõbedast või plastist.
Üks varasemaid teoseid, kus kasutati pikoloflööti, oli Ludwig van Beethoveni 5. sümfoonia, kus pikoloflööt mängib viimases, neljandas osas.
Pikoloflöödile on kirjutanud instrumentaalkontserte Lowell Liebermann, Sir Peter Maxwell Davies, Bruce Broughton, Valentino Bucchi, Egil Hovland, Guus Janssen, Daniel Pinkham. Graham Waterhouse on kirjutanud kvinteti pikoloflöödile ja keelpillikvartetile.
Hea lugu (heliriba)
"Hea lugu" on ansambli Genialistid 2001. aastal ilmunud heliriba muusikalile "Hea lugu".
Väike-Õismäe
Väike-Õismäe on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. See piirneb Veskimetsa, Kadaka, Astangu ja Pikaliiva asumiga. Asumi pindala on 2,18 km2.
Väike-Õismäe sai nime 1960. aastal, nimi pandi asumist põhja poole jääva Õismäe asumi järgi. Väike-Õismäe nimevalik oli arvatavasti mõjutatud tolle aja mäe-lõpuga nimede moest. Sõna "väike" viitab planeeringu peegeldamise läbi laiendamise võimalusele.
Elanikkond
Väike-Õismäe on Haabersti linnaosa kõige rahvarohkem asum. Väike-Õismäe elanikkonnas moodustavad 0–17-aastased 12–17% ja üle 68-aastased 20–31%.
Territoorium
Väike-Õismäe paikneb Veskimetsa (Loomaaia) ja Harku järv rohealade vahel. Väike-Õismäe asumi põhilise elamumahud moodustavad 5-, 9- ja 16-korruselised elamud, mis ehitati Tallinna Elamuehituskombinaadi (Tallinna EEK) poolt. Elamurajooni keskel asub Väike-Õismäe tiik, mis on ümmargune tehisjärv. Elurajooni n-ö selgrooks on kohalik ringtee (Õismäe tee). Asumis asub Lääne-Tallinna Keskhaigla Haabersti tervisekeskus ja Õismäe Sportmängude hall. Asumi territooriumi läbivad Järveotsa oja ja Soone oja.
Haridus ja kultuur
Väike-Õismäe asumis asub kokku 4 kooli: Tallinna Õismäe Gümnaasium (algselt Tallinna 9. Keskkool, seejärel Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasium), Haabersti Vene Gümnaasium (endine Tallinna 5. Keskkool), Tallinna Õismäe Vene Lütseum ja Tallinna Järveotsa Gümnaasium. Asumis on Väike-Õismäe raamatukogu ja Nurmenuku raamatukogu.
Arhitektuur
[[Fail:Illustration-01 VÕ plan 1986.jpg|alt=Väike Õismäe üldplaneering|pisi|Väike-Õismäe üldplaneering; Выставка Достижений Народного Хозяйства - ВДНХ Заказ № 2443;
Лауреаты Государственной премии СССР в области литературы, искусства и архитектуры 1986 № 20 ]] Modernistlik stiil, saledad tüüppaneelelamud. Juhtmõte - "keskkond elamiseks". Planeeringu teeb eriliseks selle ehitamise ajastu - projekteerimine ja ehitamine piiramatute ressursside ja maakasutuse tingimustes.
Selge üldkompositsioon ühes arvukate pikkade planeeringut läbivate arhitektuuriliste joontega. Elamumahud kuldses proportsioonis "ɸ" (6-, 10-, 18-korrust ühes pealmise ja alumise tehnokorrusega; 5-, 9-, 16-elamisotstarbelise korrusega). 16-korruseliste arhitektuurilised jooned, tipnevusega Väike-Õismäe III. Keskuse alal 5 kõrghoonete paiknevus logaritmilises spiraalis mille kasvu/vähenemise faktor on „ɸ“.
Puuduvat maastikureljeefi püüti korvata 1-, 2-, 4-, 5-, 9- ja 16-korruseliste ehitiste modelleerimisega, nii et tekiksid võimalikult mitmekesised kooslused ja meeldejääv siluett paljudest vaatepunktidest.
Et hõlbustada orienteerumist ühelaadsete paneelelamute rägastikus, peeti ainuõigeks ülevaatliku ja selge üldkompositsiooni loomist. Mitmest töövariandist osutus kõige lootustandvamaks neljas: rangelt kontsentriliste ovaalidena komponeeritud hoonegrupid, tänavad, jalgteed ja pargiala. Tehisjärv kõige eelneva keskpunktis, millel peegelduks erineva kõrgusega hoonestus. Seejuures 16-korruselised saledad tornelamud tingimata madalate 5-korruseliste, mitte 9-korruseliste taustal.
Keskse tehisveekogu kaldad lameda koonusena, millel muruala päevitamiseks ja rahulikuks puhkuseks. Selle ümber tihe metsapark, mis eraldab lasteasutused ja koolid rahulikku jalakäijate tsooni, mida ei häiri mingid liiklusvahendid. Eeskujuks vanade linnaosade looklevad kitsad kodused tänavad. Hoonete paiknevus valiti viisil et kõikidesse korteritesse jõuaks piisavalt päikesevalgust ja kõikidest korteritest mitmekesised ja avarad vaated lõpmatusse. Tänava laiuse optiliseks vähendamiseks vastas-külgede hooneid on nihutatud nii, et nende piki-küljed ei jäänud kohastikku. See lubas ehitusjoonte vahekaugust vähendada. Kaarjad puuderidadega ääristatud tänavad ja väljakud omandasid nii inimlikuma mastaabi kui paljudes teistes uusrajoonides.
Võrreldes töövariantidega (kus arvukad tänavad eraldasid üksteisest kolme-nelja mikrorajooni) andis ühe ringtänavaga lahendus mitme miljonilise kokkuhoiu. Vähenesid kulutused tänavate väljaehitamisele ja tehnovõrkude rajamisele. Suurenes hoonestuse alla võetav hinnaline linnaterritoorium, elamispind ja haljastatud ala.
Kalev Koger
Kalev Koger (13. mai 1933 Kooraste vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 2. august 2003 Kanepi vald, Põlva maakond) oli Eesti NSV haridustegelane.
Väike-Õismäe
Arhitektuur
Väike-Õismäel püüti taastada mitteläbitavad, valguseküllased haljastatud õued, mis looksid eeldused kollektiivsustunde tekkimisele. Ühise hoole ja vastutuse tekkimiseks korra, puhtuse ja haljastuse seisundi eest oma kodu juures. Teiste sõnadega võeti eeskujuks pigem vanalinna traditsioonilised kvartalid kui värsked linnaehituse käsiraamatud, mis ei jäänud ekspertidel märkamata ja autoritele ette heitmata.
Kalev Koger
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Õpetajate Seminari ja 1960. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Ta oli 1960. aastast NLKP liige.
Väike-Õismäe
Muutmine
30.08.2011. a otsusega Haabersti Halduskogu kooskõlastas Väike-Õismäe tihendamise / moonutamise / muutmise. Efektiivse maakasutuse loosungi all Tallinna Volikogu 05.10.2017. a otsusega nr 129 kehtestas Väike-Õismäe tihendamise detailplaneeringu (dp).
Olukorras kus projekti „Tehniline abi sadamate maismaaühenduste rekonstrueerimiseks ja ehitamiseks Tallinnas” ehk nö Koridor-I. KMH (edaspidi – KMH) raames valituks osutus 3-tasandiline „reguleerimata“ (Paldiski mnt ülevalt ja Ehitajate-Rannamõisa alt) läbisõiduristmik (Haabersti liiklussõlm), mille raames kavandati liiklussõlmega jätkuva rohekoridori kujundamine (vt KMH 4. oa, lk145-147), ja mille kohaselt tuli „Õismäe elamurajooni piirkonnas sõidutee ääres säilitada maksimaalselt olemasolev kõrghaljastus, võimalusel haljastusriba tihendada ja laiendada“.
Liit Rahvusriikide Euroopa Eest
Liit Rahvusriikide Euroopa Eest (UEN) oli fraktsioon Euroopa Parlamendis aastail 1999–2009. See uskus rahvusriikidest koosnevasse Euroopasse, kus valitsustel ja riikidel on võimalus ühtlustada ja teha koostööd ühtekuuluvama ja stabiilsema mitmekesisusel põhineva Euroopa ehitamise nimel.
Väike-Õismäe
Muutmine
Linnavõimu Teede juhtivkomisjon (Kalle Klandorfi juhtimisel) eiras KMH järeldusi ja valis 26. veebruaril 2016 ehitamiseks kahetasandilise fooridega reguleeritud Haabersti liiklussõlme lahenduse.
Liit Rahvusriikide Euroopa Eest
Fraktsioon toetas tugevalt subsidiaarsust, mis nende arvates on hädavajalik, et tagada võimu õiglane jaotumine ELi, riikide ja kohalike omavalitsuste vahel, ning seda kõikide kodanike parimates huvides.
2004. aastal Euroopa Parlamendi valimistel saadud 3,7% häältest tõi neile 27 parlamendikohta, mis on täienenud detsembris lisandunud kolme Poolat esindava parlamendi­liikmega. 30 parlamendliikmega oli suurim delegatsioon Poolal, kuhu kuulus 10 parlamendiliiget kahest erakonnast, kellele suuruselt järgnes Itaalia 9 esindajaga. Ülejäänud neli UEN fraktsiooni kuuluvat riiki olid Leedu, Läti, Iirimaa ja Taani.
Kalev Koger
Ta oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi rektor aastatel 1973–1979.
Ta on maetud Kanepi uuele kalmistule.
Väike-Õismäe
Muutmine
Väike-Õismäe muutmine/moonutamine Haabersti ristmiku rekonstrueerimise ehitusprojekti raames tõi kaasa sotsiaalsete pingete vallandumise.
Haabersti ristmiku 2017. aasta laiendamise raames Väike-Õismäe elamuid Paldiski mnt-st eraldanud tee kaitsevööndi, mis ühtlasi töötas Veskimetsa ja Harku järve rohealasid ühendava rohekoridorina, likvideerimine ja Paldiski mnt ja selle keskkonnamõjude 30 meetrit Väike-Õismäe elamutele lähemale toomine, kutsus esile n-ö hõberemmelga ehk „Pajupuu“ juhtumi mis näitlikustas, kuivõrd Väike-Õismäe inimesed oma kodu säilimisest on huvitatud, kindlustamaks kodu keskkonna, perekondade, sõprade ja lähedaste tervise, kultuuri- ja arhitektuuripärandi muutmatuna säilimine. Nö. „Pajupuu petitsioonile“, mille raames ka Väike-Õismäe miljööväärtust tunnustati, avaldas toetus ~1800 Eesti inimest elektrooniliselt, ~400 nimest paberil kohapeal, 500 inimest rahvusvaheliselt. Pajupuu juhtumiga seoses sai Eesti esimese keskkonnaõiguse juhtumi kaardile.
Pärast konsultatsiooni Haabersti Linnaosavanema Marek Jürgensoniga Politsei jõustamisel raiuti hõberemmelgas maha - arreteeriti 8 inimest. Paldiski mnt toodi oma endiselt positsioonilt 65 m kauguselt 20-30 m kaugusele, mis põhjuslikus seoses tõstis piirkonnas müra taseme 60<65 dB tasemelt 70<75 dB tervisele ohtlikule tasemele.
Ajalugu
Väike-Õismäe asub Harku tasandikul, mis kunagi oli osa Kakumäe lahe põhjast. Mere taandumise mõjul kuivenes ala umbes 9000 aastat tagasi. Väike-Õismäel asus kunagi Järve küla, mis kuulus Haabersti mõisale. Suurem osa Väike-Õismäest liideti Tallinnaga 1968. aastal, Järveotsa osa lisati 1975. aastal.
Arhitektid Mart Port ja Malle Meelak avaldasid 1968. aastal Väike-Õismäe elurajooni planeeringu, mille järgi alustati hoonestamist 1973. aastal, detailne projekteerimine kestis 1968–1977. Järveotsa tee ehitusplaneering, mille koostajateks olid arhitektid Kalju Luts ja Inessa Põldma, valmis 1984. aastal.
Väike-Õismäe loodi Rahvamajanduse saavutuste näituse tellimusel (Выставка Достижений Народного Хозяйства – ВДНХ Заказ № 2443), projekteeriti mahutama 45 000 elanikku 11 500 korterisse. Arhitektid said orgaanilise funktsionaalse laiendatava mudel-linna rakukese eest 1986. aastal NSV Liidu riikliku preemia (Лауреаты Государственной премии СССР в области литературы, искусства и архитектуры 1986 № 20).
Väike-Õismäe on kantud Kultuurimälestiste riiklikku registrisse XX sajandi arhitektuuri objektina nr 1397.
Lewise saar
Lewis (inglise Lewis with Harris, gaeli Leòdhas agus na Hearadh) on Hebriidide saarestikku kuuluv saar, Välis-Hebriidide kirdepoolseim ja suurim saar.
Tema edelapoolne osa on Harris.
Lewise saar on Šotimaa saartest kõige suurema elanike arvuga. 2011. aastal oli saarel 21 000 elanikku. Suurim asula on Stornoway.
Vanad ja kobedad saavad jalad alla (heliriba)
"Vanad ja kobedad saavad jalad alla" on ansambli Genialistid 2003. aastal ilmunud heliriba samanimelisele filmile.
Album ilmus Hitivabriku väljaandes nii helikassetil kui ka CD-l.
GSM
GSM (Global System for Mobile Communication, algselt Groupe Spécial Mobile) ehk globaalne mobiilsidesüsteem on praegu maailmas populaarseim mobiilsidetehnoloogia standard, mida GSMA (GSMi Assotsiatsioon) andmetel kasutab 80% globaalsest mobiilsideturust – see on umbes 3,45 miljardit kasutajat. GSM-tehnoloogia erineb märkimisväärselt oma eelkäijatest, kuna nii signalleerimine kui ka kõnekanalid on digitaalsed ja seega arvatakse GSM teise generatsiooni (2G) tehnoloogiate hulka.
GSM standardi globaalsus on võimalikuks teinud rändlusteenuse ehk roamingu, millest on võitnud nii kliendid, kes ei pea välisriigis viibides teist mobiiltelefoni kasutama, kui ka mobiilsideoperaatorid, kes võivad omale tarnijaid globaalselt valida. GSM on teerajajaks ka SMS- ehk lühisõnumiteenusele, mille hiljem on üle võtnud ka teised standardid. Lisaks kõneside- ja lühisõnumiteenusele on GSMi osaks ka andmesideteenused, kusjuures uuemad neist (GPRS ja EDGE) on juba pakettandmesidepõhised.
GSM-kandevsagedused
GSM-võrgud töötavad mitmes sagedusvahemikus. Enamik GSM-võrke töötab kas 900 või 1800 MHz sagedusalas, ent mõnes riigis, kus need sagedused olid juba hõivatud (näiteks Kanadas ja USA-s), kasutatakse ka 850 ja 1900 MHz vahemikke. Samuti on kasutatud sagedust 450 MHz. 3G GSM EDGE kasutab sagedusvahemikku 2100 MHz.
Suurim vahekaugus saatjast jaamani on 33 km.
Modulatsioon
Modulatsioonimeetodina on GSM-is kasutusel Gaussi sagedusmanipulatsioon (GMSK – Gaussian Minimum Shift Keying). GSM-saatja muudab signaali faasi, mis tähendab vastuvõtjale kindlat digitaalset kahendkoodi.
Oletagem, et moduleerime sinusoidi. See tähendab, et tal on neli faasi: nullfaasinihe, veerandfaasinihe, poolfaasinihe ja kolmveerandfaasinihe.
Oletagem, et meil on 2 eri sagedusega sinusoidi. Seega on võimalik 2×4 bitikombinatsiooni, mis tähendab, et modulatsioon on 3-bitine. Kombinatsioone on siin kaheksa: 000, 001, 010, 011, 100, 101, 110, 111.
Teabe eraldamiseks kasutatakse TDMA-süsteemi, et lubada 8 täiskiirusega (13 kbit/s) või 16 poolkiirusega (5,6 kbit/s) kõneühendust kanali kohta. Seal on 8 ajapilu rühmitatud TDMA-kaadrisse (270,833 kbit/s ja kaadri kestus on 4,615 ms).
GMSK tööpõhimõtet kasutatakse tavalises GSM-võrgus kasutatavate nn krüptotelefonides. Krüptotelefonid töötavad küll tavalises GSM-võrgus, kuid nendega peetavat vestluse sisu ei suuda mobiilioperaatorid oma tehnikaga lahti krüpteerida. GMSK modulatsioonimeetoidiga turvakõnet saab aga pidada vaid teise samasuguse telefoniga, sest tavamobiil ei suuda kõneks vajalikku turvaalgoritmi vastu võtta. Kahefunktsiooniline krüptotelefon võimaldab rääkida siiski ka tavalisel GSM-lainel. Turvakõne tegemiseks peab omanik juba telefoni algseadistuses valima kolme turvarežiimi vahel.
Pakutavad teenused
GSM pakub tuge järgmistele teenustele:
Lisateenused (valikulised):
Vastse-Kuuste vald
Vastse-Kuuste vald oli vald Põlva maakonnas.
Vastse-Kuuste vald sai omavalitsusliku staatuse 23. oktoobril 1990 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega.
22. oktoobrist 2017 ühines Vastse-Kuuste vald Ahja, Laheda, Põlva ja Mooste vallaga ning ühinemise teel moodustus uus omavalitsusüksus – Põlva vald.
Vastse-Kuuste vallavanem aastatel 1990–1993 oli Hele Oidermaa, aastatel 1993–2017 Lennart Liba.
Asustus
Vallas oli Vastse-Kuuste alevik ja 10 küla: Karilatsi, Kiidjärve, Koorvere, Leevijõe, Logina, Lootvina, Padari, Popsiküla, Valgemetsa, Vooreküla.
Podkamennaja Tunguska
thumb|Podkamennaja Tunguska asendikaart Podkamennaja Tunguska on jõgi Siberis Kesk-Siberi kiltmaal, Jenissei parempoolne lisajõgi.
Podkamennaja Tunguska pikkus on 1865 km, valgla pindala on 240 000 km².
Jõgi algab Irkutski oblastist Angara mäestikult Katanga jõena. Ta voolab ülemjooksul põhja, möödub lääne poolt 912 m kõrgusest Irinja mäest, seejärel suubub temasse paremalt Tšula jõgi ja Katanga ületab Krasnojarski krai Evengimaa piiri. Edasi pöördub Katanga loodesse, voolab Kesk-Tunguusi platool läbi Tšemdalski ja temasse suubub paremalt Tetere. Sellest alates nimetatakse jõge Podkamennaja Tunguskaks.
Suudme lähedal asub Vanavara asula, kus jõgi pöördub läände. Järgmised asulad jõe kaldal on Mirjuga ja Ošarovo. Seal pöördub jõgi loodesse ja voolab sügavas orus Tunguusi platool. Vasakult suubub sinna Kamo jõgi, misjärel Podkamennaja Tunguska voolab läbi Kujumba. Paremalt suubub temasse Tšunja ja selle suudmes asub Baikit. Baikitis pöördub jõgi läände ja voolab läbi Poligussi. Vasakult suubub temasse Velmo jõgi. Viimane suurem asula enne suubumist Jenisseisse on Sulomai, mis asub vahetult enne Evengimaa piiri. Podkamennaja Tunguska suudmes teisel pool Jenisseid asub Bor.
Jõgi on laevatatav 1146 km ulatuses. Suurvee ajal saavad suured laevad sõita kuni Baikitini 571 km kaugusel suudmest, sellest ülesvoolu korraldatakse reise kaatritega. Tavalise veetaseme korral on jõgi laevatatav üksnes 275 km ulatuses, Velmo jõe suudmeni.
Jõekaldal asuva Vanavara asula lähedal toimus 1908 plahvatus (niinimetatud Tunguusi meteoriit). See toimus natuke ülesvoolu Velmo jõe suudmest.
Lissaboni leping
Lissaboni leping ehk reformileping on leping, mis kirjutati alla 2007. aasta 13. detsembril Lissabonis Euroopa Liidu tippkohtumisel. Leping muutis Euroopa Liidu lepingut ning Euroopa Ühenduse asutamislepingut "eesmärgiga suurendada laienenud liidu tõhusust ja demokraatlikku legitiimsust ning liidu välistegevuse sidusust" ning jõustus 1. detsembril 2009, kui selle olid ratifitseerinud kõik Euroopa Liidu liikmesriigid.
Kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides peale Iirimaa tegid ratifitseerimisotsuse parlamendid. Iirimaal tuleb põhiseadusega potentsiaalselt konfliktsed välislepingute ratifitseerimiseks luba saada rahvahääletuselt. 2008. aasta 12. juunil toimunud referendumil hääletas 53,4% Iirimaa valijatest leppe vastu. Teist korda toimus referendum 2. oktoobril 2009 ja siis kiideti lepe 67% häältega heaks.
10. oktoobril 2009 kirjutas lepingule alla Poola president Lech Kaczyński. Viimasena ratifitseeris lepingu Tšehhi Vabariik, mille president Václav Klaus soovis lepingut enne allakirjutamist täiendada lisaklausliga sudeedisakslaste varaliste nõuete osas. 3. novembril kirjutas ta lepingule alla.
Samal ajal jõustus Euroopa Liidu põhiõiguste harta.
Alatskivi järv
Alatskivi järv on paisjärv Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivil. Järv on paisutatud Alatskivi jõele.
Järve pindala on 22,9 ha ning keskmine sügavus 2,5 m.
Alatskivi järve jaotab kaheks, Lossijärveks ja Veskijärveks, Turbasild (varem ka Valgesild). Lossijärve pindala on 14,8 ha ja Veskijärve pindala on 8,1 ha.
2014. aasta 8. veebruaril purunes järve pais ning selle tagant valla pääsenud vesi lõhkus jalakäijate silla kaldasamba ja paisu regulaatori. Pais koos sillaga oli valminud paar kuud varem 2013. aasta sügisel. Kiirkorras rajatud ajutine kividest kaitsevall ei lasknud paisjärvel päris tühjaks joosta. Vesi alanes umbes 1,0–1,5 m võrra. Sama aasta juunikuus oli järv praktiliselt tühjaks jooksnud ning vett leidus vaid sügavamates kohtades.
RS-485
RS-485 on hulkpunkt-sideliinide standard, mida tunnustavad Telekommunikatsioonitööstuse Ühing (TIA) ja EIA.
Kaabli pistiku ja pesa vahe võib ulatuda 4000 jala ehk 1200 meetrini.
Põhiprobleemiks on välised magnetväljad, mis indutseerivad kaablites elektromotoorjõu, mida nimetatakse häireteks. Signaal kulgeb mööda kaablit ja mõnevoldine erinevus ei tekita mingisuguseid probleeme, kuna vastuvõtja võrdleb mõlemal liinil (sig + ja sig -) ja asendab need väärtused absoluutsete väärtustega.
Magnetväljade vastu võitlemiseks on kaablis olevad juhtmed omavahel risti keeratud, mis muudab indutseeritud elektromotoorjõud vastusuunalisteks üksteisele, mis kompenseeruvad omavahel.
Kiirus on kuni 10Mbits/s.
Lewis
Nimel Lewis on mitu tähendust.
EDGE
EDGE (Enhanced Data rates for GSM Evolution ehk EGPRS (Enhanced GPRS) ehk IMT Single Carrier (IMT-SC) ehk täiustatud GSM-andmeside), ka 2.75G on GSM-süsteemis kasutatava GPRS-tehnoloogia edasiarendus, mis võimaldab võrreldes GPRS-iga kiiremat andmeedastust.
EDGE võimaldab andmesideühenduse allalaadimiskiirust kuni 296 kbit/s (Class 32, 5 ajapilu) ning üleslaadimiskiirust kuni 177,6 kbit/s (Class 32, 3 ajapilu), mis on 3-4 korda kiirem varasemast GPRS-tehnoloogiast. Tõsi, enamik mobiilsidevõrke ja terminale toetab vaid kiirusi kuni 236 kbit/s allalaadimisel ja 118 kbit/s üleslaadimisel (EDGE class 10, kuni 4 ajapilu alla ja 2 üles) ning sedagi mitte korraga. EDGE loetakse formaalselt Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (ITU) standardi ITU-2000 järgi osaks 3G mobiilsidetehnoloogiast, sest selle andmekiirus ületab 144 kbit/s, kuid kuna see jääb ikkagi palju madalamaks nn tõelise 3G (näiteks UMTS) andmekiirusest, siis loetakse üldiselt seda pigem 2.75G-ks.
Tehnoloogia
EDGE on täiendus 2G ja 2,5G GSM- ja GPRS-võrkudele ning tänu sellele on GSM-operaatoritel lihtsam EDGE-tehnoloogiat kasutusele võtta. Tegemist on GPRS-i edasiarendusega ja seega on ta vastavate täiustuste tegemisel rakendatav mistahes võrgule, millel GPRS töötab. EDGE ei vaja tark- ega riistvarauuendusi GSM-tuumvõrgule, muudatused hõlmavad vaid raadiovõrgu osa: tugijaama süsteem tuleb uuendada EDGE-i toetavaks.
EDGE moduleerimis- ja kodeerimisskeem (MCS)
GPRS-is on kasutusel neli kodeerimisskeemi (CS-1 kuni CS-4), aga EDGE-l on moduleerimis- ja kodeerimisskeeme kokku 9 (MCS-1 kuni MCS-9).
Modulatsioonina on kasutusel lisaks GSM-võrkude traditsioonilisele GMSK-le ka tõhusam 8-PSK (kasutatakse MCS-5 kuni MCS-9 korral). Sobiva moduleerimis- ja kodeerimisskeemi valib terminal vastavalt ühenduse kvaliteedile tugijaamaga: soodsates raadiolevi tingimustes (näiteks tugijaama lähedal) kasutatakse suuremat kiirust võimaldavaid kodeerimisskeeme, tingimuste halvenedes minnakse üle aeglasematele, kuid häirekindlamatele skeemidele.
! Modulatsiooniskeem (MCS) ! Bitikiirus (kbit/s/ajapilu) ! Modulatsioon
EDGE kasutab pakettsidet nagu GPRS. Tänu EDGE-tehnoloogiale on võimalik edastada mobiilsidevõrgus ka vähem kvaliteetseid videovoogusid, kuna andmeedastuskiirus on selleks tavaliselt piisav.
EDGE-i toetab enamik tänapäevastest mobiiltelefonidest (välja arvatud kõige odavamad) ja kõik kaasaegsed GSM-andmesidemodemid.
Eestis toetavad EDGE-i kõigi mobiilsideoperaatorite GSM-võrgud, kuid kiirusel kuni 236 kbit/s (Class 10), neist EMT-l on toetus olemas kõigis tugijaamades, teistel operaatoritel enamikus (üle 80%), aga ka nendel on suund võetud kõigi olemasolevate tugijaamade uuendamisele EDGE-i toega.
Koodjaotusega hulgipöördus
Koodjaotusega hulgipöördus (ingl Code-Division Multiple Access, lühend CDMA) on ühispöörduse tehnoloogia (sidekanali tihendusmeetod), mis põhineb koodijaotusega multipleksimisel. CDMA lubab spektri hajutamise tehnoloogiat kasutades mitmete signaalide edastamist samas edastuskanalis, optimeerides piiratud sagedusriba kasutamist. Seda võimaldab spetsiaalne kodeerimisskeem, kus igale saatjale antakse spetsiifiline kood.
CDMA-d kasutatakse raadiosidetehnoloogiates, näiteks satelliitsidesüsteemides, Wi-Fi-s, Bluetoothis, GPS-is ja ultrakõrgsagedusega (UHF) mobiiltelefonide süsteemides. CDMA baasil on teostatud ka 3G-mobiilsidevõrgu raadiovõrgutehnoloogia. CDMA-d kasutavad süsteemid on veel näiteks cdmaOne, CDMA2000 (see on 3G edasiarendus cdmaOne standardist) ning W-CDMA (kehtiv 3G standard Euroopas), mida tihti nimetatakse ka lihtsalt CDMA.
Teised tihendusmeetodid on TDMA (ingl.k. Time Division Multiple Access) ja FDMA (ingl.k. Frequency Division Multiple Access). Kui TDMA ja FDMA korral kasutatakse sidekanali kasutajate eristamiseks vastavalt erinevaid ajavahemikke või sagedusribasid, siis CDMA korral on eri kasutajate eristamiseks kasutusel erinev kood.
Collins Kids
thumb|Larry ja Lorrie Collins Collins Kids on rockabilly-duo, milles kitarri mängib Larry Collins (sündinud 4. oktoobril 1944 Tahlequahs Oklahoma osariigis) ja laulab tema vanem õde Lorrie Collins (sündinud 7. mail 1942 Tulsas Oklahoma osariigis).
Koodjaotusega hulgipöördus
Ajalugu
CDMA ajalugu ulatub tagasi 1940. aastatesse, mil sellist metoodikat esimest korda saatjates rakendati. CDMA oli algselt militaartehnoloogia, mida esimesena kasutas II maailmasõjas Inglismaa, et nurjata Saksamaa katsed segada nende raadiosignaale. Inglismaa otsustas signaali edastamiseks kasutada ühe sageduse asemel mitut, nii et vastasel oleks raske kogu signaali kätte saada. Elektroonika arenedes asuti selle meetodiga varjama militaarset infoedastust, kuna seda tüüpi edastus paistab eetris pealtkuulajale mürana. Lisaks oli sellist edastust ka keeruline lahti kodeerida, ilma vastavat koodi teadmata ja üsna keeruline ka edastust segada.
Collins Kids
Vend ja õde hakkasid koos esinema juba siis, kui Larry (õieti Lawrence) oli 10-aastane ja Lorrie (õieti Lawrencine) 12-aastane.
1954. aastal osalesid nad telesaate "Town Hall Party" talendikonkursil, misjärel hakkasid esinema saate "Town Hall Party" igas osas. Larry võlus publikut oma ülienergilise lavaliikumise ja soolodega oma kahekaelalisel kitarril, Lorrie aga oma hääle ja seksapiilsusega.
Koodjaotusega hulgipöördus
Ajalugu
Koos mobiilsete sidesüsteemide tekkega 1980. aastatel alustas väike firma nimega Qualcomm katsetama hajaspektril baseeruvaid infoedastussüsteeme eesmärgiga kasutada neid mobiilsete sidesüsteemide tarbeks. Kontseptsioon õigustas ennast ning Qualcomm asus koos USA võrguoperaatoritega (Nynex ja Ameritech) välja töötama esimest eksperimentaalset CDMA süsteemi. Hiljem ühinesid nendega ka Motorola ja AT&T, et kiirendada arendusprotsessi.
Standardit hakati koostama 1990. aastatel. Esimene CDMA süsteemi standard kandis nime IS-95 ning see avaldati 1995. aastal ametliku standardina IS-95-A. Esimene CDMA süsteem käivitati 1995. aasta septembris firma Hutchison Telephone Co. Ltd. poolt Hongkongis. Sellele eeskujule järgnesid varsti firma SK Telecom Koreas ning paljud võrguoperaatorid USA-s. Pärast seda on CDMA saanud üheks kiiremini arenevamaks raadiosidevõrgu tehnoloogiaks. 1999. aastal valis Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit (International Telecommunications Union – ITU) CDMA 3G-võrgusüsteemi ametlikuks standardiks. Tänapäeval on juhtivad mobiilsideoperaatorid välja arendamas just 3G-võrke, et võimaldada suurem võimekus kõnede edastamisel ja tagada kiirem andmeside.
Monkey Island
"Monkey Island" on seiklusmängude sari, mis koosneb viiest arvutimängust. Esimesed 4 mängu on loodud LucasArtsi (varem Lucasfilm Games) mängustuudios. Sarja viies osa valmis mängustuudiote Telltale Games ja LucasArts koostöös. Mängude peategelaseks on piraat Guybrush Threepwood, kes soovib saada Kariibi mere kurikuulsamaks piraadiks, sel teel takistab teda elav surnu piraat LeChuck.
Collins Kids
1955. aastal allkirjastasid nad lepingu Columbia Recordsiga. Siiski ei õnnestunud neil edetabelitesse tõusta.
Koodjaotusega hulgipöördus
Ajalugu
Hiljem loodi standard CDMA2000 ja GSM-operaatorite jaoks standard W-CDMA.
Collins Kids
Collins Kids esines muudeski telesaadetes, sealhulgas "The Ed Sullivan Show", "The Steve Allen Show" ja "Grand Ole Opry". Samuti käis duo regulaarselt turneedel.
Koodjaotusega hulgipöördus
Multipleksimine
Üks põhilisi andmesidekontseptsioone on võimaldada mitmel saatjal kasutada samal ajal andmeedastuseks sama kanalit. Nii saavad paljud kasutada sama sagedusriba. Vastavat kontseptsiooni kutsutakse multipleksimiseks. CDMA kasutab spektrihajutamistehnoloogiat koos spetsiaalse kodeerimisskeemiga, mis omistab igale saatjale kindla koodi, võimaldamaks mitmel kasutajal samal füüsilisel kanalil multipleksida. Multipleksimise viisid on ka TDMA (time division multiple access), mis jagab kasutajatele juurdepääsu kanalile ajas, ja FDMA (frequency-division multiple access), mis jagab edastuse kanalis sageduste järgi.
Analoogia multipleksimisele võib olla ruum (kanal), kus mitu isikut (saatjad) soovivad omavahel rääkida. Segaduse ärahoidmiseks võivad inimesed rääkida erineval ajal (aegjaotus – TDMA), erineval helikõrgusel (sagedusjaotus – FDMA) või erinevat keelt kasutades (koodjaotus – CDMA). Viimases näites saavad inimesed, kes räägivad sama keelt,üksteisest aru, aga teistest mitte, mis ongi CDMA põhikontseptsioon – paljud saatjad saavad kasutada sama kanalit, aga omavahel saavad suhelda vaid kasutajad, kes on seotud sama koodiga.
Collins Kids
Saatest "Town Hall Party" jäi Lorrie silma tolleaegsele noorteiidolile Ricky Nelsonile ning peagi sai temast Ricky esimene tüdruk. 1959. aastal abiellus ta aga Johnny Cashi mänedžeri Stu Carnalliga, mistõttu esinemised jäid pooleli. 1961. aastal jätkas Collins Kids salvestusi ja turneesid, kuid Lorriel sündis esimene laps ja 1962. aastal lõpetas duo tegevuse. Lorrie jäi pereelu elama, Larry saavutas edu laulude kirjutamisega.
1993. aastal tuli Collins Kids kokku Hemsby Rockabilly festivaliks Inglismaal ning esineb siiani koos.
Koodjaotusega hulgipöördus
Spektri hajutamine
CDMA tehnoloogiat viiakse ellu spektri hajutamisega, mida saab teha kahel viisil:
Võtmeelemendiks CDMA korral on otsejada hajaspektri kasutamine (ingl.k. DSSS – Direct Sequence Spread Spectrum). See signaal on kogu oma spektrilaiuses sarnane valge müraga. Kui aga kasutada õiget hajutavat koodi (ingl.k. spreading code), on võimalik sellest signaalist edukalt eraldada kasulik informatsioon.
CDMA signaali moodustamisel korrutatakse kasulik infosignaal läbi hajutava koodiga, kasutadest välistavat "või" loogikat (XOR). Selle tulemusena saadav koodijada on suurema bitikiirusega, kui algne infosignaal. Selles koodijada elementi nimetatakse inglise keeles "chip" ja see on kestuselt kordi lühem infobiti kestusest. Hajutav kood on pseudojuhuslik koodijada, millel on võimalikult kitsas määramatuse keha, (ingl.k. ambiguity function). Allpool olev joonis illustreerib CDMA koodijada moodustamist.
CDMA signaali moodustamine
Kasulik signaal impulsi kestusega T_{b} korrutatakse XOR abil hajutava koodiga, mille impulsi kestuseks on T_{c}. Siit tulenevalt on kasuliku signaali ribalaius 1/T_{b} ja hajutava koodi ribalaius 1/T_{c}. Kuna hajutava koodi ribalaius on palju suurem kasuliku signaali ribalaiusest, siis määrabki lõpliku CDMA koodijada ribalaiuse just hajutava signaali ribalaius 1/T_{c}. Suhet T_{b}/T_{c} nimetatakse hajutuskordajaks (ingl.k. spreading factor) ning see väljendab maksimaalset kasutajate arvu, kes saavad samaaegselt samas sagedusribas infot edastada.
Seega lõplik CDMA signaal on sama bitikiirusega, nagu hajutav koodijada. See signaal siis moduleeritakse juba kandevsagedusele ning suunatakse saatjasse. Väljundsignaal on oluliselt laiema spektriga, kui moduleeritud puhas infosignaal seda oleks.
Vastuvõtupoolel signaal esmalt demoduleeritakse, ning selle tulemusena saadakse jällegi CDMA koodijada. Algse infosignaali taastamiseks korrutatakse saadud jada sama hajutava koodiga, mis oli kasutusel saatepoolel ning selle tulemusena taastatakse algne infosignaal. Kõikide teiste hajutavate koodidega genereeritud signaale ignoreeritakse.
CDMA kodeerimis- ja dekodeerimisprotsess
Täpsemaks illustreerimiseks, kuidas CDMA kodeerimis- ja dekodeerimisprotsess käib, võtame näiteks lühikese andmejada 1001, mis oleks vaja kodeerida kasutades CDMA metoodikat. Olgu hajutavaks koodiks 0010, siis kodeerimise käigus korrutatakse iga kasuliku infosignaali bitt selle hajutava koodiga läbi, kasutades XOR metoodikat.
Vastuvõtupoolel:
NB: 1 × 1 = 0  1 × 0 = 1
Siit on näha, et algsed andmed saab kätte ainult kasutades ühte ja sedasama hajutavat koodi. Kasutades mõnda muud koodi, oleks me saanud väljundis suvalise juhusliku bitijada. Seda saab tõlgendada süsteemis mürana.
Hajutavate koodide valik on üks olulisemaid võtmeküsimusi, kuna see mõjutab otseselt CDMA süsteemide võimekust. Kõige parema tulemuse saab, kui valime koodi, mis tagab eri kasutajate signaalide parima eristuse. Signaalide eristuvus põhineb eri kasutajate signaalide ristkorrelatsioonil. Kui koodid klapivad, siis korrelatsioonifunktsiooni väljund on maksimaalne (tegemist on sel juhul autokorrelatsiooniga ning süsteem saab seda signaali eraldada. Kui koodid ei lange kokku, siis korrelatsioonifunktsiooni väljund peaks olema nii väike kui võimalik, et tagada võimalikult väike interferents CDMA süsteemi teiste kasutajate poolt. Lisaks, kui koodi korreleeritakse signaaliga mingi ajalise viitega, siis peaks korrelatsioon olema samuti võimalikult lähedal nullile, see tähendab, et autokorrelatsiooni kasutatakse mitmekiirelevist tingitud häirete elimineerimiseks.
Sünkroonne ja asünkroonne CDMA
CDMA metoodika jaguneb laias laastus kaheks, sünkroonne CDMA, mis kasutab ortogonaalseid hajutavaid koode, ning asünkroonne CDMA, mis kasutab pseudojuhuslikke hajutavaid koode.
Sünkroonne CDMA
Siinjuures kasutatakse matemaatikast tuntud ortogonaalsuse mõistet. Iga kasutaja sünkroonses CDMA süsteemis kasutab hajutavat koodi, mis on teiste sama süsteemi koodidega ortogonaalne. Ortogonaalsed koodid annavad ristkorrelatsiooni tulemusena väljundisse nulli, seega need koodid ei tekita omavahel interferentsi (ei sega teineteist). Näiteks IS-95 standardis kasutatakse erinevate kasutajate eraldamiseks 64-bitiseid Walshi koode, mis on omavahel ortogonaalsed. Seega antud süsteem võimaldab teenindada samas sagedusribas 64 eri kasutajat, ilma teineteist mõjutamata.
Asünkroonne CDMA
Kuna mobiilsidesüsteemides ei ole võimalik tagada, et terminalide ja baasjaamade asukohad oleksid täpselt määratud, siis ei ole võimalik tagada ka koodide ortogonaalsust, kuna koodi algushetke ei saa täpselt määrata (ei ole võimalik koode sünkroonida). Seetõttu kasutatakse asünkroonsetes CDMA süsteemides pseudojuhuslikke koode. See on kahendkoodjada, mis paistab välja juhuslik, kuid mida on võimalik vastuvõtupoolel sobivalt taas tekitada. Neid pseudojuhuslikke jadasid kasutatakse täpselt samamoodi kasuliku info kodeerimiseks ja dekodeerimiseks, nagu ülaltoodud näites.
Asünkroonse CDMA eelised
Üldjuhul peaksid olema CDMA, TDMA ja FDMA spektraalse efektiivsuse mõistes võrdsed, praktikas aga on kõigil neil oma valupunktid. CDMA vajab täpset võimsuse reguleerimist (kasutajate signaalid peavad olema võrdsed), TDMA vajab väga täpset sünkroonimist ning FDMA kitsaskohaks on stabiilne ja täpne sageduste genereerimine ja filtreerimine.
Asünkroonne CDMA võimaldab suhteliselt vaba ressursijagamist kasutajate vahel. Erinevalt sünkroonsest CDMA-st, kus ortogonaalsete koodide arv on väga piiratud, on pseudojuhuslike koodide arv praktiliselt piiramatu. Asünkroonse CDMA korral ei ole kindlat piirangut kasutajate arvu suhtes, mida antud süsteem võimaldab, piirangud tulenevad hoopis lubatavast bitivea tõenäosusest, kuna signaali-müra suhe sõltub otseselt kasutajate arvust. Kuna kõik kasutajad süsteemis pidevalt informatsiooni ei saada, siis keskmine bitivea tõenäosus väljendub kasutajate arvu ja süsteemi tegeliku koormatuse korrutisena. Näiteks kui 2N kasutajat saadavad informatsiooni ainult poole kogu ajast, siis need 2N kasutajat saab mahutada CDMA süsteemi, mis on bitivea tõenäosuse järgi arvestatud keskmiselt N kasutaja jaoks. Kokkuvõttes on asünkroonne CDMA äärmiselt sobiv süsteemide jaoks, kus on suur kasutajate arv kuid nende kasutajate poolt tekitatud koormus (liiklus sidevõrgus ) on väike.
Kuna raadiosagedused on äärmiselt piiratud ja enamasti litsentsitud ressurss, siis enamik modulatsiooniskeeme püüab hakkama saada nii väikese raadiosagedusliku ribaga kui vähegi võimalik. Hajaspektri (CDMA) tehnoloogia vastupidi, võtab kasutusse oluliselt laiema sagedusriba, kui konkreetse infosignaali edastuseks on vajalik. Esimesed rakendused olid militaarkasutuses, kus hajaspektri tehnoloogiat kasutati turvalisuse ja häirekindluse tõttu. Turvalisus on CDMA süsteemi juba algselt sisse ehitatud, kuna kasutatakse pseudojuhuslikke koode. Vastuvõtupoolel ei ole võimalik signaali ilma vastavat koodi teadmata demoduleerida.
CDMA eelised
CDMA kasutamise eelised raadio- ja mobiilsides
Jabara kalmed
Kalmed asuvad keset põlde moreenseljakul (Kärrismägi) 300 m pikkuses reas. See on Kirde-Eestis suurim arheoloogiliselt uuritud vanema rauaaja kivikalmete rühm, millest Marta Schmiedehelm kaevas aastatel 1925–1926 ja 1933–1934 läbi neli kalmet.
Leiud
Eestis ainulaadsete leidude hulka kuuluvad baltipärane emailitud hoburaudsõlg, mitu ketassõlge, rauast kamm ja rosetikujulise peaga ehtenõel.
Kalme A
Kalme A oli kivikirstkalme, mis asetses põllul, teistest kalmetest veidi kaugemal. Seda kaevati 1925.
Kalme oli ümara kujuga. Kalme läbimõõt oli 8–9 m, selle kõrgus oli 0,75 m.
Kalmes oli neli paeplaatidest kirstu laibamatustega. Pealmises kihis, mille paksus oli 20–30 cm, oli pesiti põlenud luid.
Sellest kalmest pärinevad kõige vanemad seni eestist leitud rauast esemed – jäme käevõru ja paar lühimõõgataolist terariista.
Kalme B
Kalme B oli tarandkalme, mille mõõtmed olid 43 × 17–18 m. Seal oli kaheksa tarandit. Nende müürid olid paekivist. Tarandite sees oli kasutatud ka maakive. Paremini olid säilinud vanemad, keskel asetsevad tarandid (IV–VI). Kalme ümber oli paekiviklibust äärevare.
Kalme C
Kalme C sisaldas ida pool tarandeid, mis paiknesid üksikult või paariviisi kahes edela–kirdesuunalises reas. Edelanurgast tuli nähtavale lõhutud kivikirstkalme põhi. Nii kirstude kui ka tarandite puhul oli kasutatud paekivi ja raudkive. Tarandite vahedes oli paekiviklibu.
Kalme all on panusteta haudu, mis arvatavasti on pronksiaegsed maahauad. See viitab pronksiaegsele asulale.
Kalme E
Kalme E oli ümmargune tarandkalme, milles oli üks ruudukujuline paekividest tarand. Kalme läbimõõt oli 9–10 m, kõrgus 0,75 m. Esines nii laibamatust kui ka põletusmatust. Matused pärinesid ajavahemikust 500 e.m.a kuni 500 m.a.j.
Järeldused
Jabara kalmistu matused hõlmavad ajavahemikku umbes 500 aastat enne ja 500 aastat pärast ajaarvamise vahetust (kuni 6. sajandini).
Paistab, et laibamatus valitses 1.–2. sajandini, 3.–4. sajandil sai valdavaks põletusmatus. 4. sajandi põletusmatustes on tihti isegi pronksehted üles sulanud. 5. sajandil hakkas põletusmatus jälle taanduma.
Taavi Rand
Taavi Rand (sündinud 17. juulil 1992 Tallinnas) on endine eesti iluuisutaja, jäätantsija. Tema partneriks oli Irina Štork.
Tema ema Lea Rand on iluuisutamistreener ja vend Kristjan samuti endine iluuisutaja.
Karjäär ja saavutused
Taavi Rand on koos Irina Štorkiga tulnud neli korda Eesti meistriks jäätantsus.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2007. ja 2008. aastal saavutas Taavi Irinaga 22. koha, 2010. aastal 28. koha, 2011. aastal 10. koha ja 2012. aastal 11. koha.
Koos Irinaga esindas ta Eestit Vancouveri taliolümpiamängudel, kus lõppvõistlusel jäädi viimasele, 23. kohale.
2012. aastal Sheffieldis toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli paar Taavi Rand – Irina Štork 28 paari hulgas 14. kohale. Sama aasta maailmameistrivõistlustel tulid nad 22. kohale.
Zagrebis toimunud 2013. aasta iluuisutamise Euroopa meistrivõistlustel saavutas Taavi Irinaga 11. koha.
2015. aastal teatas karjääri lõpetamisest.
Sope
Sope (ka Soppe) oli küla Lüganuse kihelkonnas Tallinna–Narva maantee ja mere vahel, Purtsest ida pool.
Aastal 1977 liideti see Jäbara (Jabara) külaga.
Pärimused
Sope Hiiemäel olevat pärimuste järgi vanasti kasvanud ringikujuliselt 13 puud. Seda kohta olevat nimetatud vanemate paigaks, sest nõupidamiste ajal istunud iga puu all üks vanem. Rahvavanemad olevat seal elanud. "Kui nad tahtnud, et rahvas kokku tuleks, teinud nad öösel suured tuled üles. Siis tuli rahvas palvele ja pärast seda peeti nõu."
Hiiemäel olevat kasvanud ka ohvripärn. Seal olevat olnud terviseallikas, millel olevat käidud ka truudust vandumas. Otto Liiv täheldas 1924, et Hiiemäge laastatakse, raiutakse sealt puid maha.
Hiiemäe lähedal on ka Annemäe küngas, mis olevat saanud nime Anne-nimelise nõia järgi, kes olevat Sope metsast kõik ussid minema peletanud.
Sope ja Jabara kaluritel on olnud tavaks leida kalaparvesid, ranna äärest vaadeldes. Vaatlejat nimetati kallaspapiks. Ta andis kätega märku, mis suunas noota liigutada ja kus see merre lasta. Üks kuulsamaid kallaspappe olevat olnud Mihkel Sope Sope küla Sope talust. Ta olevat olnud muudest kohustustest mõisa ees vabastatud.