cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plantagenetide suurriik
Inglise-Prantsuse sõda
1202. aastal puhkes Johni ja Philippe'i vahel uuesti sõda. Aprillis tunnustas Prantsuse kuningat Arthurit Bretagne'i, Maine'i, Anjou ja Akvitaania valitsejana. 1. augustil langes aga Arthur Johni kätte vangi. 1203. aasta detsembris taganes John Inglismaale. 1205. aasta lihavõtete ajal võtsid prantslased ära viimased Johni kindlused Anjous. 1206. aastal kaotas John Bretagne'i. Johni peamiseks välispoliitiliseks sihiks sai kaotatud valduste tagasi võtmine. Seda jätkas ka tema järglane Henry III kuni 1159. aastani, mil ta loobus oma nõudmistest. Johnile jäi mandril veel alles Akvitaania. John läks uuesti Philippe'i vastu sõtta 1214. aastal, kuid sai Bouvines' lahingus lüüa. 18. septembril sõlmiti vaherahu, mille järel sai Barlow väitel Prantsusmaa kuningast kõige võimsam kuningas Euroopas.
Keila rajoon
Keila rajoon oli haldusterritoriaalne üksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
Keila rajoon moodustati 1950 septembris Harjumaa lääneosast seoses maakondade likvideerimisega. Rajooni keskus asus Keilas. Rajooni kuulusid algselt Keila ja Paldiski linn ning Haiba, Joa, Keila, Klooga, Kloostri, Laitse, Nissi, Põllküla, Risti, Ruila, Turba, Vasalemma ja Vihterpalu külanõukogu.
Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Keila rajooni 7 külanõukogu: Keila, Kernu, Klooga, Nissi, Padise, Risti ja Vasalemma külanõukogu.
1959 veebruarist liideti Keila rajooniga Harku ja Saue külanõukogu Harju rajoonist.
Keila rajoon likvideeriti 1962 märtsis ja selle territoorium liideti Harju rajooniga.
Rajoonileht oli algul Bolševistlik Sõna, hilisem Kollektiivne Töö. See lõpetas ilmumise 1962. aasta aprilli alguses.
Komaritši rajoon
Komaritši rajoon (vene keeles Комаричский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Brjanski oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Komaritši alev.
Rajoon piirneb põhjas Brassovo rajooniga, kirdes Orjoli oblastiga, idas Kurski oblastiga, lõunas Sevski rajooniga ja läänes Suzemka rajooniga.
Rajooni pindala on 990 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 773, 2009. aastal 18 588 ja 2002. aastal 20 065.
Komaritši rajoonis on 93 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Komaritši alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Tallinna Külmhoone
Tallinna Külmhoone on 1951. aastal asutatud tootmis- ja teenindusettevõte (külmhoone).
2007. aasta mais lisati Premia kui korporatiivkaubamärgi nimi Tallinna Külmhoone AS-i nimesse. Ettevõtte uus nimi on Premia Tallinna Külmhoone AS.
Premia Tallinna Külmhoone AS peakontor ja külmladu asub Betooni tänav 4 ja jäätisevabrik Peterburi tee 42.
Ajalugu
1951. aasta augustis avati Tallinnas, tollasel Leningradi maanteel, Tallinna Külmhoone. 1956. aastal ehitati Peterburi tee 42, seniste väikeste jäätisevabrikute asemele Tallinnasse üks suur ja tsentraalne ENSV Liha- ja Piimatööstuse Ministeeriumi Tallinna Külmhoone nr.1 jäätisevabrik. kus alustati jäätise tootmist.
1991. aastal 15. jaanuarist Vabariigi Valitsuse määrusega asutati riigiettevõtte Tallinna Külmhoone. Tallinna Külmhoone erastati 1996. aastal.
Tallinna Külmhoone territooriumil asusid hooned: külmhoone tsehh 15 591 (pindala, m2), kontorihoone (4 446 m2), katlamaja pesumaja (744), autogaraaž (264), materjalide ladu (2 570), kompressoritsehh (1 250), juustuladu (437), jäätisevabrik (4 700), pumbajaam. Tallinna Külmhoone tütar- ja sidusettevõtted: AS Jäälill (jäätise ja poolfabrikaattoodete müük, friikartulite ja külmutatud juurvilja müük), AS Tartu Jäälill (jäätise müük), AS Rakvere Jäälill (jäätise, külmutatud toiduakaupade müük), AS Piimar (transpordi ja hoiustamise teenus).
2018. aastal oli Premia Tallinna Külmhoone turuosatähtsus 42%.
Jüri kogudus
EELK Jüri kogudus on luterlik kogudus Jüris.
Zīlīte
Zīlīte ('tihane') on Riias alates 1958. aastast ilmuv lätikeelne lasteajakiri.
Ajakiri ilmub üks kord kuus, 2012. aastal ilmus üks kord kahe kuu jooksul.
Jüri kogudus
Koguduse õpetaja on Tanel Ots, organist Jüri Vaino. Juhatuse esimees on Talvi Abram.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 12 Jüri kirikus.
Õpetajad
Vt. Jüri koguduse vaimulikud
Philip Holm
Philip Holm (sündinud 8. detsembril 1991 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis Örebro HK.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11 Djurgårdens IF ridades. Klubi põhikoosseisu kuulus ta alates järgmisest hooajast. Hooajal 2016–17 mängis Holm Rootsi kõrgliigas Växjö Lakersi ridades.
2017. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Vancouver Canucks. Ta mängis hooajal 2017–18 põhiliselt American Hockey League'i (AHL) klubides Utica Comets ja Chicago Wolves. Ainsal korral pääses ta Canucksi meeskonnas NHL-is väljakule 2018. aasta veebruaris.
2018. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Nižni Novgorodi Torpedo. 2019. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.
2019. aasta augustis naasis Holm Põhja-Ameerikasse, sõlmides üheaastase lepingu Chicago Blackhawks, kuid Blackhawksi meeskonda ta ei pääsenud, mängides ainult AHL-is Rockford IceHogsis. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne HC.
2020. aasta novembris naasis ta KHL-i, sõlmis ta üheaastase lepingu Magnitogorski Metallurgiga. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Jokeritega. 2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Örebroga.
2017. aastal tuli Holm Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Roseni tänav
Roseni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis, Rotermanni kvartalis.
Roseni tänav sai nime 18. mail 2005. Tänav on saanud nime vabrikantidest Rosenite järgi, kellele kuulus Mere puiestee äärne piiritusevabrik.
PIC
PIC on RISC tüüpi käsustikuga mikrokontroller, mida arendab firma Microchip Technology. Tänapäeval mõistetakse lühendi all tavaliselt ingliskeelset nimetust "Peripheral Interface Controller", kuid algselt tähendas see "Programmable Interface Controller" ning vahepeal ka "Programmable Intelligent Computer". Esimene PIC mudel oli tegelikult PIC1650, mille töötas välja firma General Instruments. Osakond, mis selle välja arendas, eraldus aga hiljem ning sai iseseisvaks firmaks nimega Microchip Technology.
Ülesehitus
PIC on Harvardi arhitektuuriga mikrokontroller, mis tähendab, et kood ja andmed on eraldatud erinevatesse mäludesse. Ainsaks erandiks on 32-bitised PIC mikrokontrollerid, kus kood ja andmed on samas mälus ning mis kasutavad Von Neumanni arhitektuuri. Kuna PIC on RISC tüüpi käsustikuga, siis üksikud käsud teevad korraga vähe muutusi. Seetõttu on sellel kõikide käskude suurus baitides alati sama ning suurema osa käskude täitmiseks kulub enamasti üks tsükkel, välja arvatud käskude puhul, mis muudavad järgmise tõlgendatava käsu asukohta, näiteks hüppekäskude puhul.
PIC kasutab ühte vaheregistrit W0, mis osaleb väga paljudes erinevates käskudes automaatselt ning mida ei saa asendada käsus teise registriga. Kõik RAM piirkonnad on tegelikult nagu registrid, mida saab kasutada käskudes nii sisendi kui väljundi jaoks. Isegi riistvara kontrollimise registrid on paigutatud andmemälu piirkonda. Varasematel PIC versioonidel sai andmepiirkonnast korraga adresseerida ainult väikest osa ehk 256 baiti. Erinevate 256 baidi suuruste mälupiirkondade vahel vahetamiseks pidi muutma spetsiaalset staatuse registrit.
PIC pinu, kus hoitakse funktsioonide väljakutsumisahela talletamiseks tagasipöördumisaadresse, on riistvaraline ning asub eraldi andmemälust. Kuna PIC seeriani 18 ei olnud võimalik käskudega riistvaralist pinu otse muuta ega lugeda, kuid alates seeriast 18 on see võimalik.,
Lina Nordquist
pisi|Lina Nordquist (2023) Lina Maria Palm Nordquist (neiuna Nordquist, sündinud 28. detsembril 1977 Gävleborgi läänis), on Rootsi kirjanik, füsioloog ja poliitik (erakonna Liberalerna liige). 2018. aastast Riksdagi liige.
Strömsundi vald
Strömsundi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis. Piirneb loodes Norraga.
Lina Nordquist
Ta kasvas üles Söderhamnis, õppis proviisoriks, kuid läks üle vererõhu ja diabeedi uurimisele. 2007. aastal kaitses ta Uppsala ülikoolis väitekirja diabeedi teemal. Ta on Uppsala ülikooli õppejõud, 2011. aastast füsioloogiadotsent.
Aastatel 2013–2018 oli ta liberaalne maanõunik/piirkonnanõunik Uppsala maakonna volikogus/piirkonnas. Ta valiti 2018. aasta Rootsi parlamendivalimistel Uppsala maakonna liberaalide parlamendiliikmeks. 2022. aasta Rootsi parlamendivalimistel valiti ta tagasi Riksdagi. Ta on olnud liberaalide liige sotsiaalkomisjonis ja tervishoiupoliitika eestkõneleja.
Doktoriõpingute ajal oli ta Uppsala ülikooli doktorikomisjoni esimees. Ta on vähifondi nõukogu liige
2021. aastal tegi ta kirjanikudebüüdi ajaloolise romaaniga "Dit du går, följer jag", mis räägib perekonnast, kes põgenes Norrast ja asus elama Hälsinglandi. Eesti keeles ilmus see romaan 2022. aastal pealkirjaga "Järgnen sulle" sarjas "Põhjamaade romaan" (tõlkinud Tiina Mullamaa).
Isiklikku
Ta on abielus füsioloogiaprofessor Fredrik Palmiga.
Strömsundi vald
Strömsundi valla keskus on Strömsund. Valla pindala on 11 857 km² ning 2011. aastal elab seal 12 200 inimest.
PIC
Ülesehitus
Kõik PIC mikrokontollerid käsitlevad ja adresseerivad andmeid 8-bitiste tükkidena. Koodimälus ei pruugi aga sama olukord olla, kuna erinevatel seeriatel on ühe käsu suurus bittides erinev, näiteks leidub 12-bitiste ja 14-bitiste käskudega mudeleid. PIC18 seerias on ühe käsu suurus 16 bitti.
PIC-del on riistvaraline pinu, milles hoitakse tagasipöördumisaadresse. Riistvaraline pinu ei ole varasematel PIC seadmetel tarkvaraliselt kättesaadav, kui 18 seeria seadmetel on selle jaoks võimalused olemas. Riistvaraline tugi parameetrite talletamiseks pinus puudus varasemates seeriates, kuid seerias 18 on seda parandatud, mistõttu 18 seeria sobib paremini kõrge astme kompilaatorite jaoks kui varasemad seeriad.
Andmemälu
Andmemälu ja registrite mälu on PIC puhul sünonüümid. Isegi spetsiaalse eesmärgiga registrid on paigutatud andmepiirkonda. Mälu adresseerimise viis oleneb PIC seeriast. Varasematel oli mälu jagatud 256 baidi suurusteks piirkondadeks, mille vahel vahetamiseks pidi muutma ühe registri väärtust. Ainuke register, mis ei asu tavaliselt põhimälus, on vaheregister W, mille abil on seega võimalik liigutada andmeid ühest adresseerimispiirkonnast teise. Hilisemates seeriates lisati käsud, millega sai liigutada andmeid otse ühest piirkonnast teise.
Isegi erinevate mälupiirkondade kasutamisel oli mälu hulk väga piiratud. PIC16 seeria puhul oli staatuse registris piirkonna määramiseks vaid 2 bitti, mis tähendab, et see toetas ainult kuni nelja piirkonda, mis tähendas, et maksimaalselt sai kasutada ainult 1 kilobaiti mälu.
Alates seeriast 18 olid olemas spetsiaalsed registrid FSR ja INDF. FSR sisaldas tegelikku asukohta, mida INDF registri lugemisel ja kirjutamisel tegelikult kasutati. Hiljem lisati juurde veel võimalus FSR poolt viidatud asukohta ühe registri võrra suurendada või vähendada, mis lihtsustas oluliselt järjestikku asetsevate andmetega töötamist.
Väline mälu, mis ei asu mikrokontrolleri sees, ei ole tavaliselt otse käskudega otse adresseeritav, välja arvatud mõnede seeria 18 mudelitel.
Vilgāle järv
Vilgāle järv (läti keeles Vilgāles ezers, ka Vilgale järv) on järv Lätis Kuldīga piirkonna Kurmāle vallas.
Järv asub merepinnast 62,2 meetri kõrgusel madalas ovaalses jääajal tekkinud lohus. Kaldad on üldiselt lauged. Selle kaldal asub Vilgāle küla. Vilgāle järves on üks saar. Järv on eutroofne, selle põhjas ja kallastel leidub järvelupja.
PIC
Koodimälu
8-bitistel PIC mikrokontrolleritel on koodimälu võimalik otse adresseerida ainult PIC17 ja mõnedel PIC18 mudelitel. Hilisematel on see juba võimalik ning 32-bitistel asub koodimälu juba andmemäluga koos.
Vilgāle järv
Järve valgla on 41,5 km². Sellesse suubuvad Jāmaņupe ja veel viis kraavi.
PIC
Käsustik
PIC-de käsustiku suurus varieerub sõltuvalt PIC mudelist 35 käsust 80 käsuni. Käsustik sisaldab käske registrite peal operatsioonide tegemiseks, vaheregistrite (ingl. k accumulator) kasutamiseks ning programmi võrdluste ja nende tulemuste põhjal koodis hüpete tegemiseks.
Vilgāle järv
Kaladest elavad järves haug, euroopa mõrukas, roosärg, linask, latikas, koger, karpkala ja ahven.
PIC
Käsustik
Mõnda käsku, näiteks bittide muutmist ja testimist, saab teha suvalise adresseeritava registri peal, kuid mitme parameetriga käsud kasutavad alati vaheregistrit W, kus W on alati kas sisendiks, väljundiks või mõlemaks. W (mõnel seerial on mitu W registrit) on ainus register, mis ei asu seadme põhimälus. W registrisse peab näiteks sisestama kõik konstandid, enne kui neid saab teistesse registritesse ümber tõsta.
PIC käsustik jaguneb umbes järgmiselt :
Jõudlus
Arhitektuuri ülesehitus on suunatud jõudluse ja hinna suhte maksimeerimisele. PIC arhitektuur on siiani üks lihtsamaid ja odavamaid. Harvardi arhitektuur, mida PIC kasutab ning kus kood ja andmed asuvad eraldi mäludes, lihtsustab oluliselt mikroskeemi ülesehitust ning seetõttu võimaldab väga madala hinna ja elektritarbe juures suhteliselt suurt taktsagedust.
Aeg katkestuste tekkimise ja nende täideviimise alustamise vahel on täpselt kolm tsüklit. Välised katkestused peavad olema sünkroonitud protsessori neljataktilise käskude tsükliga, kuid sisemised on automaatselt sünkroonitud. Katkestuse alustuseks olev konstantne aeg võimaldab katkestuste abil loodud taimeritel olla alati ühtlase intervalliga. See küll ei kehti kõige uuemate PIC seeriate puhul, kus katkestuste pikkus võib varieeruda.
Ajalugu
Algse PIC mikrokontrolleri ehitas 1975. aastal General Instruments. Esimene PIC ei olnud mõeldud iseseisvaks protsessoriks, vaid seda kasutati selleks, et mõned sisend-väljund operatsioonid nende 16-bitisest põhiprotsessorist CP1600 ümber tõsta, kuna CP1600 oli just nendes operatsioonides väga aeglane. Algselt oli lühendi PIC tähendus "Programmable Interface Controller", kuid üsna varsti vahetati see välja tähendusega "Programmable Intelligent Computer".
1989. aastal müüs General Instruments oma mikrokontrolleritega tegeleva osakonna maha ja see hakkas tegutsema nime Microchip Technology all. PIC oli üks vähestest projektidest, mida selleks ajaks polnud pooleli jäetud. Microchip langetas oluliselt PIC mikrokontrollerite müügihinda lootuses, et need võetakse laialt kasutusse ning see korvab hinnavahe. See taktika töötas ja Microchip hakkas üsna pea välja töötama üha uusi PIC variante.
1992. aastaks oli müügil juba kuus PIC varianti. Neli neist olid 12-bitiste käskudega, seeriast PIC16C5x. Müügil oli ka üks 14-bitiste käskudega mikrokontroller PIC16C71. See oli esimene mudel, mis sisaldas analoog-digitaalmuundurit ja võimalust kasutada katkestusi. Veel oli neil müügil üks 16-bitiste käskudega PIC17 seeria mudel PIC17C42, kuid kuna PIC17 seeria erines oluliselt varasematest, siis väga paljud ei läinudki PIC16 pealt üle PIC17 peale.
Põhiliselt müüdi küll ühekordselt kirjutatavaid PIC mudeleid, kuid müügiedu kasvatas väga oluliselt just see, et Microchip tõi müügile EEPROM-mäluga versiooni PIC16C84. Elektriliselt kustutatav mälu tegi arendajate töö palju lihtsamaks ja PIC kogus veelgi populaarsust, sest nüüd oli võimalik mikrokontrollerit lahti ühendamata koodimälu üle kirjutada.
Kuna tekkis vajadus 16-bitiste käskudega seeria järele ning PIC17 ei olnud eriti edukas, arendas Microchip välja uue seeria PIC18, mida nad tutvustasid aastal 2001. PIC18 seeria oli üles ehitatud nii, et PIC16 pealt üleminek oleks võimalikult lihtne ning see seeria osutus selle võrra edukamaks.
Varsti hakkas Microchip välja arendama ka reaalselt 16-bitiseid mikrokontrollereid. Sellised seeriad olid PIC24 ja dsPIC, kus tegelikult käskude pikkus oli 24 bitti. Kuigi erinevus eelmistest seeriatest oli väga suur, kuna 8-bitistelt mikrokontrolleritelt mindi üle 16-bitistele, üritas Microchip teha uued seeriad väliselt sarnase ehitusega.
Ruta Tamre
Ruta Tamre (sündinud 1979) on eesti hüdrograaf ja riigiametnik, "Eesti järvede nimestiku" (2006) koostaja.
Kölner Haie
Klubi on asutatud 1972. aastal.
PIC
Arendustarkvara
Microchip Technology pakub vabavaralist tarkvarakomplekti MPLAB, mis sisaldab tööriistu PIC peale tarkvara arendamiseks. Komplekt sisaldab assemblerit, linkerit, emulaatorit ja silurit. C kompilaator, mida Microchip PIC seadmetele pakub ning mis sobib kasutamiseks MPLAB komplektiga, on aga tasuline, kuigi on olemas katseversioon, mis töötab 60 päeva samamoodi kui tasuline, seejärel aga keeratakse kinni mõned koodi optimeerimised. Microchip pakub MPLAB kaubamärgi all kompilaatoreid seeriatele PIC18, PIC24, PIC32 ja dsPIC.
Ruta Tamre
Aastatel 2002–2007 õppis ta Eesti Maaülikoolis magistriõppes (juhendaja Ingmar Ott, teema "Valgla mõju rannajärvedele").
PIC
Arendustarkvara
C kompilaatoreid PIC jaoks pakkus ka firma Hi-Tech Software, mis aga osteti Microchip Technology poolt 2009. aastal. Nüüdsest on Microchip kodulehel müügiks ka Hi-Tech poolt loodud kompilaatorid, mis katavad ära seeriad PIC10, PIC12, PIC16 ja PIC18.
Ruta Tamre
2022. aasta seisuga töötas Tamre Keskkonnaagentuuri keskkonnakasutuse osakonna peaspetsialistina. Varem on ta töötanud EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
PIC
Arendustarkvara
Praegu ainus täielikult vabavaraline C kompilaator PIC mikrokontrollerite jaoks on SDCC, mis toetab mitut PIC seeriat. SDCC kasutab GPL litsentsi, seega on avatud lähtekoodiga.
Programmaatorid
Programmaatoreid kasutatakse selleks, et üle kirjutada mikrokontrolleri koodimälu. Suuremal osal hetkel müüdavatest PIC mikrokontrolleritest saab programmaatorit kasutada ka siis, kui see on elektroskeemi ühendatud. See aga ei olnud võimalik EPROM koodimälu kasutavatel PIC variantidel, seega pidi nendel mikrokontrolleri ümberprogrammeerimiseks elektroskeemist lahti ühendama. Lisaks koodimälu ülekirjutamisele kontrollivad programmaatorid tavaliselt ka seda, et koodimälust välja loetavad andmed vastaksid kirjutatud andmetele.
Programmaatoreid ja silumiseks mõeldud riistvara müüb Microchip ise, kuid ka kolmandad osapooled toodavad sarnaseid seadmeid. Lihtsamad programmaatorid, mille puhul koodimälu ülekirjutamiseks vajalik signaal tuleb otse arvutist, ühenduvad arvutiga tavaliselt jadavärati või paralleelvärati kaudu. Keerulisemad programmaatorid, mis saavad arvutilt ainult kirjutatavad andmed, kuid täpsemalt tegelevad koodimälu kirjutamisega ise, kasutavad mõnikord ka USB-liidest.
Mõned flash-ROM-i kasutavad PIC versioonid ei vaja ümberprogrammeerimiseks üldse eraldi riistvaralist programmaatorit. Seda meetodit kasutatakse tavaliselt arenduskomplektides ning see saavutatakse lisades koodimällu alglaaduri, mis on võimeline uut tarkvara koodimällu laadima ilma, et see iseennast ümber kirjutaks. See meetod on ka kõige kiirem viis koodimälus muudatuste tegemiseks ning võimaldab kirjutatud koodi kohe käivitada.
Silumine
PIC-le kirjutatud koodi silumiseks on peamiselt kaks võimalust. Kuna PIC on palju väiksema jõudlusega kui tänapäeva PC arvutid, kasutatakse selle jaoks emulaatoreid, mis võivad töötada mitu korda kiiremini kui tegelik mikrokontroller ise. Silumise toega emulaatoreid on PIC mikrokontrolleritele tehtud mitmeid, mille hulgas on nii vabavaralisi kui ka tasulisi emulaatoreid.
Paljud PIC versioonid võimaldavad ka silumist reaalse riistvara peal, kasutades selleks spetsiaalset seadet, mille saab ühendada mikrokontrolleriga ning mis suhtleb protsessoriga spetsiaalse liidese kaudu, mis uuematele PIC-dele sisse on ehitatud. Riistvara peal silumisel aga on piiratud võimalused. Siluja kasutamisel ei ole võimalik muudel otstarvetel kasutada mitmeid sisendiks ja väljundiks mõeldud radasid ja mõningaid mikrokiibi võimalusi ei pruugi üldse silujaga koos kasutada saada.
Eelised ja puudused
PIC arhitektuuri on tihti väga mugav kasutusele võtta selle lihtsuse tõttu. Seesama omadus aga tekitab piiranguid, mis mõneks otstarbeks PIC kasutamise ka keerulisemaks teevad. Peamised PIC eelised on järgmised:
Kõige olulisemad piirangud PIC puhul on järgmised:
PIC18 seeria on mõningate varasematel seeriatel leiduvate piirangutega seoses teinud muutusi. Näiteks on riistvaraline pinu adresseeritav. Samuti on PIC18 seeria mikrokontrolleritel lihtsam luua ka tarkvaraline pinu, mis annab arendajale veelgi suurema kontrolli seadme üle. Seega on selle seeria peal juba teoreetiliselt võimalik vahetada mitme tegumi vahel.
Agu Lüüdik
Agu Lüüdik (ka Agathon Lüüdik; aastani 1937 perekonnanimi: Lüdig; 30. märts 1897 Pärnu – 28. märts 1949 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1919–1949 oli ta Estonia teatris näitleja, aastatel 1927–1946 ka operetilavastaja.
Agu Lüüdik on maetud Metsakalmistule. Lüüdiku ärasaatmine Estonia kontserdisaalis ja matused toimusid 1. aprillil 1949 koos 29. märtsil surnud Paul Pinna matustega.
Isiklikku
Oli 1932. aastast abielus Grete Sällikuga.
Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise volinik
Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise volinik ehk soovolinik (inglise keeles Gender Equality and Equal Treatment Commissioner) on sõltumatu ja erapooletu Eesti riigiametnik, kes jälgib soolise võrdõiguslikkuse seaduse ja võrdse kohtlemise seaduse nõuete täitmist ning teostab sellekohast järelevalvet nii avalikus kui ka erasektoris.
Võrdsete võimaluste volinik tegutseb Euroopa Liidu liikmesriikide koostöö kontaktpunktina Euroopa Liidu kodaniku seaduse ja Võrdse kohtlemise seaduse § 16 lõige 8 alusel. Kuni 1. jaanuarini 2009 oli volitatu ametinimetuseks "soolise võrdõiguslikkuse volinik".
Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise voliniku nimetab ametisse sotsiaalministeerium viieks aastaks ning tema tegevust finantseeritakse riigieelarvest. 2005. aastal nimetas tollane sotsiaalminister Jaak Aab esimese soolise võrdõiguslikkuse voliniku ametikohale Margit Sarve. 2010–2015 oli volinikuks Mari-Liis Sepper ja 2015–2022 Liisa Pakosta. Detsembris 2022 valiti uueks volinikuks Christian Veske.
Voliniku pädevus
Võrdsete võimaluste voliniku poole võib pöörduda igaüks, kes kahtlustab, et teda on diskrimineeritud soo, rahvuse (etnilise kuuluvuse), rassi või nahavärvuse, usutunnistuse või veendumuste, vanuse, puude või seksuaalse sättumuse, perekondlike kohustuste täitmise, sotsiaalse seisundi ja töötajate huvide esindamise või töötajate ühingutesse kuulumise, keeleoskuse või kaitseväeteenistuse kohustuse tõttu. Lisaks kuuluvad voliniku pädevusse osalise tööajaga ja tähtajalise töölepinguga töötajate ning töötajate, kes täidavad tööülesandeid renditööna, võrdse kohtlemise küsimused. Võimaliku diskrimineerimisjuhtumi korral annab volinik oma arvamuse, mis:
Volinikul on õigus omaalgatuslikult anda arvamusi diskrimineerimisjuhtumite kohta ja saada teavet kõikidelt isikutelt, kes võivad omada diskrimineerimisjuhtumi asjaolude selgitamiseks vajalikku informatsiooni ning nõuda kirjalikke seletusi ja dokumente võimaliku diskrimineerimise kohta. Diskrimineerija nõusolek menetluse läbiviimiseks ei ole vajalik.
Volinik teeb ettepanekuid Vabariigi Valitsusele, valitsusasutustele, kohaliku omavalitsuse üksustele ning nende asutustele õigusaktide muutmise ja täiendamise kohta. Samuti nõustab ja teavitab neid võrdse kohtlemise seaduse ning soolise võrdõiguslikkuse seaduse rakendamist käsitletavates küsimustes.
Võrdsete võimaluste ja soolise võrdõiguslikkuse edendamine
Volinik avaldab teavet selle kohta, milliseid juhtumeid volinik menetleb või on menetletud. Selgitus- ja edendustööga aitab volinik tõsta teadlikkust võrdse kohtlemise ja soolise võrdõiguslikkuse vajalikkusest ning nõustab ettevõtteid, asutusi ja organisatsioone võrdse kohtlemise ja soolise võrdõiguslikkuse põhimõtete rakendamisel.
Voliniku ametisse nimetamine
Voliniku nimetab ametisse sotsiaalministeerium viieks aastaks ning tema tegevust finantseeritakse riigieelarvest.
Voliniku kantselei
Võrdsete võimaluste voliniku kantselei on volinikku teenindav asutus. Kantselei asub aadressil Roosikrantsi 8b, Tallinn.
Kantselei nõustab ja abistab volinikku ametiülesannete täitmisel ja peab ühendust teiste institutsioonide ja organisatsioonidega nii Eestis, Euroopa Liidus kui ka mujal.
Võrdse kohtlemise seadus
Eesti seadused ja rahvusvahelised inimõiguslepped määravad põhiseadusele lisaks kindlaks tunnused või omadused, millega seoses ei tohi inimest panna ebasoodsamasse olukorda.
Võrdse kohtemise seadus kaitseb inimest ebavõrdse kohtlemise eest, mis on tingitud tema rahvusest (etnilisest kuuluvusest), rassist või nahavärvusest, usutunnistusest või veendumustest, vanusest, puudest või seksuaalsest sättumusest, perekondlike kohustuste täitmisest, sotsiaalsest seisundist ja töötajate huvide esindamisest või töötajate ühingutesse kuulumisest, keeleoskusest või kaitseväeteenistuse kohustuse tõttu. Lisaks kaitseb võrdse kohtlemise seadus osalise tööajaga ja tähtajalise töölepinguga töötajaid ning töötajaid, kes täidavad tööülesandeid renditööna.
Seaduste kaitse erinevate tunnuste puhul on erinev. Kui inimese soo tõttu on diskrimineerimine keelatud kõigis eluvaldkondades, siis näiteks puudega seoses kaitseb võrdse kohtlemise seadus ebavõrdse kohtlemise eest vaid töövaldkonnas ja hariduses.
Soolise võrdõiguslikkuse seadus
Sooline võrdõiguslikkus on põhimõte, mille järgi peavad naistel ja meestel olema võrdsed õigused, kohustused, vastutus ja võimalused. Sooline võrdõiguslikkus tähendab seda, et naistel ja meestel on võrdsed õigused ja võimalused nii hariduse saamisel, tööelus kui ka teistes valdkondades. Nii meeste kui ka naiste töid, pürgimusi, soove ja vajadusi peab väärtustama võrdselt. Inimese sugu ei tohi piirata tema võimalusi kujundada oma elu ning rääkida kaasa teda ümbritseva ühiskonna asjades. Ühiskonna arengu seisukohast on tegemist poliitilise eesmärgiga. Mõlema soo esindajatel peavad olema võrdsed võimalused mõjutada poliitilisi, majanduslikke ja teisi ühiskonnaelu määravaid otsuseid. Soolise võrdõiguslikkuse mõiste vastandiks on sooline ebavõrdsus, mitte sooline erinevus.Soolise võrdõiguslikkuse seadus
Mis on diskrimineerimine?
Diskrimineerimine on kellegi halvemini kohtlemine sellise tunnuse alusel, mida inimene endas ise muuta ei saa või mis on seotud tema olemusega. Sellised tunnused on näiteks sugu, rahvus, nahavärv, rass, usutunnistus või veendumused, vanus, sotsiaalne seisund, puue, seksuaalne sättumus; aga ka rasedus, sünnitamine või lapsevanemaks olemine, perekondlike kohustuste või kaitseväeteenistuse kohustuse täitmine ning töötajate esindamine.
Euroopa Liidu kodanikust töötaja ja tema perekonnaliige
Võrdsete võimaluste volinik tegutseb Euroopa Liidu liikmesriikide koostöö kontaktpunktina Euroopa Liidu kodaniku seaduse ja võrdse kohtlemise seaduse § 16 lõige 8 alusel. See tähendab, et Euroopa Liidu ja Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi kodanikust töötajat tuleb sõltumata kodakondsusest kohelda võrdselt Eesti kodanikuga ning tal on õigus kasutada kõiki õiguskaitsevahendeid, kui ta tunneb, et tema õigusi vabalt liikuda on põhjendamatult piiratud või takistatud. See puudutab liikumisvabadust Euroopa Liidu piires (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 492/2011).
Töötajate vaba liikumine annab Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikele võimaluse valida töökoht ükskõik millises Euroopa Liidu liikmesriigis. Ühe liikmesriigi kodanikud ei vaja teises liikmesriigis töötamiseks tööluba. Kõikides EL-i liikmesriikides saavad teiste liikmesriikide kodanikud valida vabalt kõikide töökohtade vahel samamoodi nagu selle riigi enda kodanikud, ka nende peredel on õigus kolida riiki, kus töökoht asub.
Euroopa Liidu kodaniku seadus
Euroopa Liidu kodaniku seadus reguleerib Euroopa Liidu kodaniku ja tema perekonnaliikme Eestis viibimise ja elamise aluseid ning sätestab Euroopa Liidu kodanikule ja tema perekonnaliikmele Eestist lahkumise kohustuse ja neile Eestisse sissesõidu keelu kohaldamise alused.
Võrdsed võimalused Euroopa tasandil
Euroopa tasandil reguleerib võrdõiguslikkust ja diskrimineerimist Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu õigusraamistik. ÜRO konventsioonid moodustavad laiema rahvusvahelise õigusraamistiku. Õigus võrdsusele ja vabadus diskrimineerimise eest on ainus õigus, mis on sätestatud kõigis üheksas ÜRO põhilepingus inimõiguste kohta.
Võrdsete võimalustega tegelevad asutused Euroopa Liidus
Võrdsete võimalustega tegelevad asutused on riiklikud asutused, mis on loodud üle kogu Euroopa, et edendada võrdsust ja võidelda diskrimineerimisega. Need on sõltumatud organisatsioonid, mis kaitsevad ja abistavad diskrimineerimise ohvreid, jälgivad diskrimineerimisega seotud probleeme ja teadvustavaid neid avalikkusele.
Equinet on Euroopa võrdsete võimalustega tegelevate asutuste võrgustik. Equinet toetab võrdõiguslikkusega tegelevaid asutusi nende töös ning nõustab võrdõiguslikkuse ja diskrimineerimise vastast poliitikat.
Riiklikud võrdsete võimaluste asutused on võrdõiguslikkuse põhiväärtuse eestvedajad ja diskrimineerimise eest kaitsjad.
Viljandi kirikumõis
Viljandi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Fellin-Land) oli kirikumõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis maakonda Viljandi linna territooriumile. Mõisat valdas kuni 1860 Viljandi Jaani kirik ja edaspidi Viljandi Pauluse kirik.
Stockemi raudteepeatus
pisi|Teed ja perroonid ning endine jaamahoone Stockemi raudteepeatus on raudteepeatus raudteeliinil 162 (Namur–Sterpenich) Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis Arloni vallas Stockemi külas. Naaberpeatused on Habay raudteepeatus ja Viville'i raudteepeatus.
Jaam avati 15. novembril 1881. 10. septembrist 1993 kuni 24. septembrini 1995 Stockemis reisijate pealetulekut ega mahaminekut ei olnud.
Conrad Osaka
Hotellis on kokku kuus restorani ja ootesaali: atmos dining, KURA - Teppanyaki & Sushi, C: Grill, Aeria, 40 Sky Bar & Lounge ja Executive Lounge. Hotellis on ka spaa ja 20-meetrine soojendusega bassein.
Brassovo rajoon
Brassovo rajoon (vene keeles Брасовский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Brjanski oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Lokoti alev. Kuni 1931. aastani oli rajoonikeskuseks Brassovo, sellest ka rajooni nimi.
Rajooni pindala on 1210 km². Elanike arv oli 2012. aastal 21 022, 2009. aastal 22 598 ja 2002. aastal 24 972.
Brassovo rajoonis on 82 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Lokoti alevi) ja kümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Krapivna ja Nerussa.
Indrek Vau
Indrek Vau (sündinud 9. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti trompetist ja muusikapedagoog.
Haridus
Indrek Vau on õppinud muusikat Tallinna Lastemuusikakoolis (Peep Zingi juhendamisel), Tallinna Muusikakeskkoolis ja Soomes Sibeliuse Akadeemias (sai magistrikraadi, juhendaja professor Jouko Harjanne). Ta on täiendanud end Stephen Burnsi ja Eric Aubier’ meistrikursustel.
Töö
1990. aastast on Vau töötanud Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris ja alates 1993. aastast (vaheajaga 1996–2000) on olnud orkestri trompetirühma kontsertmeister.
Ta on teinud kaasa ka mitme välisorkestri koosseisus: soolotrompetistina Sibeliuse Akadeemia sümfooniaorkestris ja Tapiola Sinfoniettas, orkestrandina Soome Raadio sümfooniaorkestris ja rühma kontsertmeistrina Turu Linnaorkestris. Alates 2011. aastast on ta Helsingi Barokkorkestri liige. 2000. aastast on Vau Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud (trompeti vanemlektor).
Tema repertuaari kuulub hulgaliselt klassikute ning ka XX sajandi heliloojate, nagu Eino Tambergi, Arvo Pärdi, Jaan Räätsa, André Jolivet’, Henri Tomasi jpt trompetikontserte. Ta on soleerinud selliste orkestrite ees nagu ERSO, Tallinna Kammerorkester, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Novaja Opera orkester (Moskva), Hortus Musicuse Akadeemiline Orkester, Tallinna Barokkorkester jpt, dirigentidest on ta teinud koostööd Paavo Berglundi, Neeme Järvi, Arvo Volmeri, Nikolai Aleksejevi, Eri Klasi, Olari Eltsi, Paul Mägi, Andres Mustoneni ja Risto Joostiga.
Kammermuusikuna on ta olnud mitmete muusikateoste tellija ja esmaesitaja, ansamblipartneriteks pianistid Mati Mikalai, Marko Martin, Ralf Taal ja Peep Lassmann, organist Ines Maidre ning löökpillimängija Madis Metsamart.
Indrek Vau soleerimisel on Eesti Rahvusringhäälingu arhiivi talletatud suurem osa Eesti heliloojate trompetimuusikast. Ilmunud on ka kaks CDd: koos pianist Mati Mikalaiga “Eesti trompetimuusika” ning koos ERSO ja dirigent Paul Mägiga plaat Eino Tambergi trompetikontsertidega.
2021. aastal esines Vau Tõnu Kõrvitsa spetsiaalselt talle kirjutatud trompetikontsertiga.
Jaunā muiža
Jaunā muiža (ka Jaunmuiža ja Jaunāmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Gudenieki vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, valla keskusest Gudeniekist 7, piirkonna keskusest Kuldīgast 32 ja Riiast 177 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes endise Jaunā muiža mõisa (Neuhof) juurde.
Tungani keel
Tungani keel on põhjahiina keele variant, mida kõneleb vähemusrahvus tunganid Kõrgõzstanis (Karakołis, Ošis), Kasahstanis, Usbekistanis, Venemaal, Tadžikistanis ja Türkmenistanis.
Kõrgõzstanis kõneleb tungani keelt umbes 40 000 inimest, kogu maailmas on kõnelejaid 41 900. Tunganeid on ligikaudu 100 000.
Nõukogude Liidu statistika kohaselt suutsid tunganid oma keelt paremini elus hoida kui teised Kesk-Aasia vähemusrahvused, kuid Nõukogude Liidu lagunemise järel on tunganite seas tungani keele kõnelemine emakeelena märgatavalt langenud.
Kuigi areaalset asustust arvesse võttes peaksid tunganid rääkima sama mandariini-hiina keelt nagu hanid samas piirkonnas, on nende unikaalne ajalugu mõjutanud ka keelt. Islami mõjude tõttu on selles keeles laensõnu araabia, pärsia ja türgi keeltest, mis omakorda tõlgitud hiina keelde. Hiljem oli keele oluliseks mõjutajaks vene keel, kuna rahvas kuulus NSV liidu hulka.
Struktuur ja fonoloogia
Oma põhistruktuurilt ei erine tungani keel mandariini-hiina keelest, eriti zhongyuani-mandariini keelest. Nagu teisedki hiina keeled, on tungani keel tonaalne. Kahest põhilisest dialektist on üks (kansu) nelja tooniga ning teine (shaanxi) kolme põhitooniga.
Kirjakeeleks on kujunemas kansu murre. Transkriptsioon on valitud võimalikult lihtne, näiteks
Kõige sagedamini on nimetatud nähe helitute konsonantide vahel või sarnaste konsonantide ees, tihti ka pausi puhul ja muude konsonantide ees (sõl’a sla – mõtlema). Sünkoopi soodustab lisaks veel võimaluse puudumine sõna morfoloogiliselt liigendada. Juhtudel, kui sõna morfoloogiline koostis on selge ning morfeeme tšõja šõ võidakse kasutada iseseisvalt, ilmneb tendents nõrgemal kujul ja üksnes kiires, hooletus kõnes (šõl’i – on märjaks saanud).
Tungani keele Šõnsi murdes ilmneb õ ja w helitu hääldumine ning kogumi täielik kadu konsonandi 2 piirdega helilistes s-ides (ehk juhul kui konsonant paikneb sõnas kahe s’i vahel, ei hääldata tervet seda sõnaosa, kus selline tendents esineb). Viimane nähtus on eriti iseloomulik laste ja kasvava põlvkonna keelele ning kujutab endast selle keele üldist tendentsi redutseerida vokaale (fažõ e faž – hari)
Kiires kõnes ilmneb ka eessõnas gi vokaalil i tendents sünkopeeruda.
Liitsõnade hääldamine:
(Tsiteeritud )
Arvsõnad
Arvsõnad 1–10 jagunevad kahte rühma: a) tugevasti rõhutatud esimese silbiga b) tugevasti rõhutatud teise silbiga Rõhu asetus sõltub täielikult toonist.
1 – йгэ
2 – лангэ
3 – саньге
4 – сыгэ
5 – угэ
6 – люге
7 – цйгэ
8 – багэ
9 – цзюгэ
10 – шигэ
Kirjaviis
Dungani keelt kirjutati alguses araabia tähtedega. Aastatel 1928–1953 kasutati ladina tähestikku. Alates 1953. aastast on kasutatud kirillitsat. Lisaks kirillitsa tavapärastele tähtedele kasutatakse kuut lisatähte.
Keelenäited
"комонавтикади жызы." „Täna on kosmonautikapäev.“
"ще чиду" „väike õhtusöök“
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu
pisi|Lõuna-Aafrika Vabariigi ala kaart 1885. aastast Lõuna-Aafrika Vabariigi ala ajalugu ulatub tagasi hominisatsiooni alguseni. See üks inimkonna hälle. Vanimad Inimese perekonna vahetute eellaste (Hominini) fossiilileiud dateeritakse umbes 3,5 kuni 4 miljoni aasta vanusteks.
Esiajal asusid Lõuna-Aafrikasse bušmanid, kellel on tänaseni säilinud kiviaja elu jäänuseid. Umbes 2000 aastat tagasi eristusid khoisanite rühmast karjakasvatajest hotentotid. Põhja poolt rändasid tõenäoliselt alates 3. sajandist sisse bantud ning asustasid maa idaosa. Kui Bartolomeu Diaz jõudis 1488 Aafrika lõunatippu, rajas Madalmaade Ida-India Kompanii 1652. aastal Kaplinna näol esimese asula Hea Lootuse neeme juures, millest sai varsti Kapimaa koloonia. Selle võttis Suurbritannia 1806 oma valdusse. Põhja poole väljarändavad Euroopa päritolu buurid rajasid seepeale buuride vabariike.
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu erineb oluliselt teiste Aafrika maade ajaloost. Esiteks on immigratsioon Euroopast sinna olnud kõige massilisem. Teiseks on ümber Lõuna-Aafrika Vabariigi kulgeval mereteel strateegiline tähtsus, mida näitab ilmekalt Suessi kanali sulgemine Kuuepäevase sõja ajal.
5. oktoobril 1960 korraldati referendum Briti Rahvaste Ühendusest lahkumise küsimuses (52,29% hääletanutest pooldas lahkumist, 47,71% oli vastu). 15. märtsil 1961 lahkus Lõuna-Aafrika Briti Rahvaste Ühendusest ja 31. mail 1961 kuulutati Lõuna-Aafrika Liit iseseisvaks Lõuna-Aafrika Vabariigiks. '
Enne Euroopa kolonistide saabumist
pisi|[[Taungi laps (koopia, Senckenbergi loodusmuuseum)]] Lõuna-Aafrika Vabariigist on välja kaevatud mõned maailma vanimatest paleoantropoloogilistest fossiilidest, mis kuuluvad hominisatsiooni kõige varasemate tõendite hulka. Australopithecus africanus'e jäänused on leitud Taungi lähedalt ("Taungi laps") ning Sterkfonteini, Kromdraai ja Makapansgati koobastest; vanimad neist on dateeritud umbes 3,3 kuni 3,5 miljoni aasta vanusteks, uuema hinnangu järgi isegi umbes 4 miljoni aasta vanusteks. Selle liigi oluline leid on ka "Mrs. Ples"; eriti täielik fossiil Little Foot" kuulub oletatavasti teise australopiteekuse liiki.
Inimkonna hälliks nimetavad UNESCO maailma kultuuripärandisse kuuluvad Sterkfonteini, Kromdraai, Swartkransi ja Makapansgati koobas on riigi tähtsaimad leiukohad. Rising Stari koopas avastati liik Homo naledi. Homo erectus'e vanimad leiud Swartkransi koopast on umbes miljoni aasta vanused. On leitud ka Homo habilis'e fossiile. Paleoliitikumi Homo sapiens on Lõuna-Aafrikast teada juba 165 000 aastat tagasi nagu näitavad Pinnacle Pointi inimese jäänused. Ühendavaks lüliks Homo sapiens'iga väljaspool Aafrikat peetakse umbes 36 000 aasta vanust Hofmeyri koljut.
Avaz Twist Tower
Avaz Twist Tower on büroohoone Sarajevo ärikvartalis Marijin Dvor Sarajevo raudteejaama lähedal, kõige kõrgem hoone Bosnias ja Hertsegoviinas ning kogu Balkani poolsaarel. Selles asub ajalehekirjastuse Avaz peakorter. Hoonet ehitati aastatel 2006–2009, selle arhitekt on Faruk Kapidžić.
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu
Enne Euroopa kolonistide saabumist
pisi|Bušmanite kaljujoonis [[Draakonimäed|Draakonimägedes]] Üleminekuga mesoliitikumist neoliitikumi kerkisid umbes 35 000 kuni 20 000 aastat tagasi väikesed bušmanite (nomaadidest küttide-korilaste rühmad. Kuni 26 000 aasta vanused kaljujoonised on säilinud paljudes kohtades Lõuna-Aafrikas.
Avaz Twist Tower
Saksa ettevõte Schüco on valinud Avaz Twist Toweri kümne kõige kaunima hoone hulka maailmas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu
Enne Euroopa kolonistide saabumist
Pärast bantu hõimude rännet ületasid bantud Limpopo jõe ning asusid 500. aasta paiku Lõuna-Aafrika Vabariigi alale, kus nad elatusid põlluharimisest ja põlluharimisest. Nad jõudsid oma rändega välja Fish Riverini Ida-Kapimaa provintsi alal. Bantud tõrjusid umbes 20 000 aastat Lõuna-Aafrika Vabariigi alal elanud bušmanid ja hotentotid üha kaugemale.
Avaz Twist Tower
Avaz Twist Toweri kõige tähelepanuväärsemaks tunnuseks on tema väänatud klaasfassaad. Hoone on vormilt heksagonaalne, väljaarvatud tipu kaks astet, mis on ümmargused. Torn on 142 meetri kõrgune ja tal on 40 korrust, sealhulgas maa-alune korrus. Koos 30 meetri kõrguse tipuga saavutab ehitis kogukõrguse 172 meetrit. Hoones on 5 lifti, neist 3 panoraamliftid, mis liiguvad kiirusega 5 meetrit sekundis. 31. korrusel – 100 meetri kõrgusel – asub restoran "Elite Club 31", 35. korrusel kohvik "Cafe 35" ja 36. korrusel vaateterrass.
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu
Hollandi koloniaalaeg
pisi|[[Jan van Riebeecki saabumine Kaplinna. Charles Davidson Belli maal]] 6. aprillil 1652 rajas hollandlane Jan van Riebeeck Madalmaade Ida-India Kompanii ülesandel Hea Lootuse neeme äärde varustusjaama. Strateegiliselt soodsa asendi tõttu valiti see puhkejaamaks Euroopa ja Kagu-Aasia vahel sõitvatele kaubalaevadele. 17. ja 18. sajandil oli koloonia, mis aeglaselt, aga järjekindlalt kasvas, Hollandi võimu all. Kolonistid levisid alguses Kapimaa lääneosas, kuhu khoisanid olid tolleks ajaks tõrjutud. Aastal 1770 jõudsid nad idas bantude asuala piirini ning pidasid seejärel piirisõdu (kahvri sõdu) koosadega. Kapimaa hollandlased tõid arvukalt orje Indoneesiast, Madagaskarilt ja Indiast. 1743. aasta alguses oli provintsis orje tunduvalt rohkem kui Euroopa koloniste. Nende orjade järeltulijad, kes tihti abiellusid Euroopa kolonistidega, arvati hiljem koos bušmanitega värviliste ehk Kapimaa malailaste elanikeklassi ning tänapäeval moodustavad nad umbes 50% Lääne-Kapimaa provintsi elanikkonnast.
Avaz Twist Tower
Enne Avaz Twist Toweri kerkimist oli Balkani kõrgeim hoone 118 meetri kõrgune Bosmal City Center, mis asub samuti Sarajevos.
Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu
19. sajand
pisi|[[Langlaagte, farm Johannesburgi lähedal, kust leiti Witwatersrandi ääres esimest korda kulda]] Kui Madalmaade Ida-India Kompanii oli lõpuks pankrotti minemas ja hollandi kaupmeeste mõju kadus, hõivasid 1797. aastal Suurbritannia Kuningriigi väed Hea Lootuse neeme äärse piirkonna. Koalitsioonisõdade käigus hõivasid Napoleoni väed Hollandi ning 1795 rajatud Bataavia vabariik ei olnud enam Suurbritannia liitlane. Kapimaa hõivati ettekäändel, et see kaubandusele strateegiliselt tähtis tugipunkt ei langeks Prantsusmaa kätte. Suurbritannia pidi selle ala Amiensi rahu (1802) järgi Hollandile tagasi andma, kuid vallutas selle 1806 uuesti ning rajas sinna püsiva kroonikoloonia (Kapimaa koloonia). Piirisõjad koosadega jätkusid ning suurendasid kolooniat kuni Great Fish Riveri idakaldani. Uue kroonikoloonia piiri kindlustati tugevasti ning selle ääres asuva maa asustasid kiiresti valged.
Kui Suurbritannia parlament 1833 Briti impeeriumis orjanduse kaotas, võttis see paljudelt buuridelt elatise. Et Briti õiguse mõjupiirkonnast pääseda ja mittevalgete ekspluateerimist jätkata, asusid need voortrekkerid elama tagamaale. Voortrekkerite väljarändamise käigus 1835–1841 umbes 14 000 buuri aladele põhja pool Oranje jõge. Seal asutasid nad arvukalt buuride vabariike, seal hulgas Transvaali vabariigi ja Oranje Vaba Riigi.
Teemantide leidmine 1867 ja kulla leidmine 1886 viis suure majanduskasvuni ja paljude eurooplaste sisserännuni, mis viis põliselanikkonna veel suurema kahjustamise ja ekspluateerimiseni.
Buurid kaitsesid end Esimese buuri sõja (1880–1881) ajal Suurbritannia ekspansioonipüüdluste eest. Kuigi vastane oli suures ülekaalus, osutasid nad edukalt vastupanu, sest nad kohanesid kohalike oludega strateegiliselt paremini. Nii näiteks kandsid buuri sõdurid khakivärvi vormi, britid aga traditsioonilisi punakuubi, mis tegid nad buuri snaipritele kergeks sihtmärgiks.
1945. aastani
pisi|[[Lõuna-Aafrika Vabariigi lipp 1928–1994, proportsioonid 2:3]] Aastatel 1899–1902 tulid britid veel suuremal arvul tagasi ja võitlesid buuride vastu Teises buuri sõjas. Muu hulgas püüdsid nad saada oma kontrolli alla Witwatersrandi rikkalikke kullavarusis. Buuride katse saada liitlasteks Saksamaa ja Saksa Edela-Aafrika oli brittide jaoks täiendav põhjus võtta täielik kontroll buuride vabariikide üle. Buuride vastupanu oli seekord asjatu, sest brittidel oli arvuline ülekaal ja parem järelvarustus. Vereenigingi rahuga liidendati mõlemad buuride vabariigi Briti impeeriumiga, aga rahutingimused olid buuridele soodsad, sealhulgas hollandi keele tunnustamine ametikeelena. Et buuridele veelgi rohkem meele järele olla, soostusid britid lepingus ka diskrimineerivate regulatsioonidega, mis kitsendasid Transvaali ja Oranje Vaba Riigi mittevalgete elanike kodanikuõigusi. Pärast neli aastat kestnud läbirääkimisi rajati 31. mail 1910, täpselt 8 aastat pärast Teise buuri sõja lõppu Natali kolooniast, Transvaalist, Oranje jõe kolooniast ja Kapimaa kolooniast Lõuna-Aafrika Liit.
Aastal 1930 said valged naised esimest korda valimisõiguse.
Aastal 1934 ühinesid brittide South African Party ja buuride Nasionale Party erakonnaks United Party, et britte ja buure lepitada. See partei lõhenes 1939, sest ei jõutud üksmeele, kas astuda Suurbritannia poolel teise maailmasõtta. Parempoolne Nasionale Party sümpatiseeris Hitleri Saksamaaga ja seadis eesmärgiks radikaalse apartheidi.
Pärast 1945. aastat, apartheid
pisi|Apartheidiaegne silt "[[Ainult valgetele" inglise ja afrikaani keeles]] Pärast Teise maailma lõppu õnnestus valgel vähemusel Nasionale Party poliitilisel juhtimisel oma võimu kindlustada ja apartheidistruktuurid autoritaarselt üles ehitada. Parlament võttis vastu üha enam apartheidiseadusi, mis jaotasid elanikkonna kaheks ja kitsendasid ulatuslikult kodanikuõigusi.
Euroopa päritolu ja teiste elanikurühmade elukohad kaugenesid üksteistest ning väiksemate õigustega elanikurühmade, eelkõige mustanahaliste majanduslik ekspluateerimine tugevnes ja nende õigusi vähendati. Kasvas värviliste, indialaste ja Kapimaa malailaste represseerimine. Aafriklased (mustanahalised) püüti püsivalt asustada "põliselanike reservaatidesse" (hiljem bantustanid), mille formaalset riiklikku iseseisvust samm-sammult ette valmistati ja neljal juhtumil ka saavutati. 20. sajandil tegelesid paljud valitsuskomisjonid nende alade ja nende rahvastiku sotsiaal-majandusliku arenguga, peamiselt "valgete" poliitikamudelite seisukohast, kuigi oli ka alternatiivseid lähenemisi.