cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alar Astover
Hariduskäik ja teaduskraad
Pärast 6 aastat kestnud õpinguid Eesti Maaülikooli doktorantuuris mullateaduse erialal (2001–2007) sai Astover 2007. aastal samas doktorikraadi mullateaduses (PhD) kaitstes väitekirja "Land use and soil management in Estonian agriculture during the transition from the Soviet period to the EU and its current optimisation by the spatial agro-economic decision support system" ('Eesti maakasutus põllumajanduses üleminekul sotsialistlikust ajastust Euroopa Liitu ja selle optimeerimine asukohapõhise agromajandusliku nõuandesüsteemi abil'). Doktoritööd juhendas Hugo Roostalu.
Töökäik
Astover sai 2001. aastal EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi lektoriks (poole kohaga), aastatel 2005–2008 töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakonnas lektorina (täiskohaga), aastatel 2008–2013 dotsendina ja alates 2013. aastast professorina. 2017. aastast on ta ühtlasi õppetooli juht.
2017. aastal töötas ta lühikest aega külalislektorina Lõuna-Tšehhi ülikoolis České Budějovices.
Astover on vastutav õppejõud järgmistes Eesti Maaülikooli ainetes :
Teadus
Astoveri peamised uurimisvaldkonnad on muldade omadused, seisundi hindamine, säästlik kasutamine, väetiste efektiivsus ja ratsionaalne kasutamine ning põllumajanduse maakasutuse strateegiad.
Ta on tegelenud EMÜ mullamuuseumi kogude täiendamise ja kasutusvõimaluste kaasajastamisega, mullaproovide kogude digiteerimisega, mullastikukaartide ja -andmebaaside rakendustega. Ta on 2012. aastal ilmunud kõrgkooliõpiku "Mullateadus" üldkoostaja ja üks autoreid.
Teaduskorralduslik tegevus
2009. aastal asutatud Eesti Mullateaduse Selts valis Alar Astoveri seltsi esimeseks presidendiks.
IPad
Toote nimi
Sarnaselt iPhone'iga jagab ka iPad oma nime olemasolevate toodetega. Levinum on Fujitsu iPAD, mis on mobiilne mitmeotstarbeline seade, mida müüakse jaekaupmeestele, et aidata kontrollida hindu, inventari ja sooritada oste. Jaapani firma Fujitsu tutvustas iPadi 2002. aastal ja järgmisel aastal soovis registreerida kaubamärki, kuid avastas, et kaubamärk kuulus juba Mag-Tekile. Fujitsu kaubamärgi taotlus oli aprillis 2009 "mahajäetud" staatuses ja selle omanik on ebaselge. Fujitsu konsulteeris juristidega, kas kaubamärgi teemal on võimalik midagi ette võtta. 17. märtsil 2010 kanti Fujitsu iPadi kaubamärk USA-s üle Apple'ile.
Esimestel päevadel pärast iPadi väljakuulutamist kritiseerisid mõned kommentaatorid internetis iPadi nime kui liiga sarnast terminiga "pad", mis inglise keeles tähendab ka hügieenisidet. Veidi pärast seadme väljakuulutamist muutus silt "iTampon" suhtlusvõrgustikus Twitter teisel kohal olevaks trendikaks teemaks.
Tunnustus
Ajakiri Time valis iPadi 50 parima leiutise hulka aastal 2010, samas kui Popular Science valis selle tipptaseme eritööriistaks, mis jäi maha vaid 2010. aasta parimaks kuulutatud Groasis Waterboxxist.
Äri
Kuigi iPadi põhilised kasutajad on lõpptarbijad, on seda hakanud kasutama ka äriinimesed. Mõned ettevõtted jagavad iPade oma töötajatele. Näitena võib välja tuua klientidega suhtlevaid advokaate ja arste, kes pääsevad visiidi ajal iPadi abil juurde patsiendi terviseandmetele.
Frostj ja Sullivani tehtud uurimus näitab, et iPadi kasutus kontoritöös on seotud sooviga suurendada töötajate tööviljakust, vähendada paberitööd ja suurendada kasumit. Uuringufirma ennustab, et mobiilse kontori rakenduste turg kasvab Põhja-Ameerikas 6,85 miljardi USA dollarini aastaks 2015 võrreldes hinnangulise 1,76 miljardi dollariga aastal 2010.
Rumi Utsugi
Rumi Utsugi (jaapani keeles 宇津木 瑠美 Utsugi Rumi; sündinud 5. detsembril 1988) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises on ta alates 2005. aastast mänginud 111 mängu.
Montmagny (Québec)
Montmagny on linn Kanadas Québeci provintsis Chaudière-Appalachesi halduspiirkonnas.
Aluskott
Aluskott on vanaaegne takusest riidest voodikott, mis oli täidetud põhuga. Aluskotil magati.
Heil Dir im Siegerkranz
"Heil dir im Siegerkranz" ("Au sulle võidukroonis") oli 1795–1918 Preisimaa rahvushümn. Saksa keisririigi ajal 1871–1918 kasutati seda keisrile truualamlikkuse näitamiseks, kuid see polnud ametlik riigihümn.
Algsed sõnad kirjutas Henrik Harries 1790. aastal Taani kuningale Christian VII-le, mistõttu Saksamaal tuli neid mugandada. Hümni meloodia on tuletatud Suurbritannia hümnist "God Save the Queen". Välismaiste ja Preisi regionaalsete seoste tõttu ei võitnud see iial populaarsust kogu Saksamaal, jäädes eriti ebapopulaarseks lõunas.
Teine hümni funktsioonides kasutatud laul Saksa keisririigis oli "Die Wacht am Rhein".
Sõnad
1.
2.
3.
4.
5.
6.
Ida Tantsukool
Ida Tantsukool on aastal 1994 Tartus asutatud tantsukool.
Kool loodi Alla ja Tiit Lilleoru, Tamara Kõrreveski ja Kaljo Urbeli (Ida Urbeli sugulane) eestvõttel. Kool on nimetatud eesti ballettmeistri ja lavastaja Ida Urbeli järgi.
Koolis õpetatakse muu hulgas klassikalist tantsu, akrobaatikat, moderntantsu.
Aastast 1999 haldab kooli MTÜ Muusa.
Uue-Vändra vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Uue-Vändra vald oli Eesti vald aastani 1939. Vallamaja asus Rõusa külas.
Vald hõlmas Vändra kihelkonna idaosa. Valla nime alus oli Uue-Vändra mõis (saksa keeles Neu-Fennern).
1939. aasta vallareformiga moodustati Uue-Vändra ja Vana-Vändra vallast – Vändra vald.
Richard Boyd
Richard Newell Boyd (19. mai 1942 Washington – 20. veebruar 2021 Cleveland) oli ameerika filosoof.
Vaated
Kõige tuntumad on Boydi argumendid teadusrealismi ja moraalirealismi kasuks.
Ilmarine
Ilmarine võib tähendada järgmist:
Pöördosmoos toiduainetööstuses
Toiduainetööstuses kasutatakse pöördosmoosi seadet toodangu kontsentreerimiseks.
Pöördosmoosi seade, mida nimetatakse ka RO (ingliskeelse nimetuse Reverse Osmosis järgi), on tööpõhiomõttelt filtratsiooniseade, kus membraan laseb läbi osakesi, mille läbimõõt on väiksem kui 0,001 μm ja filtreerimine toimub suure rõhu all. Toode, millest vesi on välja filtreeritud, on retendaat. Vesi mis välja filtreeriti, on kõrvalsaadus ehk permeaat, omadustelt pehme vesi.
Pöördosmoosi filter koosneb rulli keeratud membraanmaterjalist filterkottidest. Kottide sees ja kottide vahel on drenaaživõrk, mis laseb ainel vabalt liikuda. Membraanmaterjalist filterkotid avanevad keskel paikneva toru külge, mille kaudu eraldub tootest välja filtreeritud permeaat.
Ants Kõverjalg
Ants Kõverjalg (10. november 1926 Viljandi – 21. juuli 2017) oli eesti pedagoogikateadlane.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1959. aastal füüsika- ja matemaatikaõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Aastatel 1949–1959 töötas ta õpetajana. Aastatel 1959–1972 töötas ta Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis ja ühtlasi Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna. Aastatel 1972–1990 töötas ta NSV Liidu Kutsepedagoogika TUI Tallinna laboratooriumi juhatajana. 1990. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis professorina, 1997. aastast emeriitprofessorina. 1993. aastast töötas ta ka Sisekaitseakadeemias professorina.
Lisaks haridusmetoodilistele raamatutele on ta kirjutanud neljaosalise mälestustekogumiku "Valikud elus" (ilmunud 2006–2009).
Družba
Družba (vene keeles дружба 'sõprus') võib tähendada järgmist:
Svētupe
pisi|Svētupe (juuni 2008) Svētupe ('Pühajõgi') on jõgi Lätis Limbaži piirkonnas. Jõgi saab alguse Dūņezersi järvest ja suubub Liivi lahte. Jõe pikkus on 58 km.
Jõe äärde jäävatest asulatest on suurimad Pāle ja Svētciems.
Anekäbr
Anekäbr (ka Hane-Kärbu saar) on saar Saare maakonnas Udriku lahes.
Saare pindala on 1,388 hektarit ja rannajoone pikkus 849 meetrit. Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all.
Sainte-Marie (Québec)
Sainte-Marie on linn Kanadas Québeci provintsis Chaudière-Appalachesi halduspiirkonnas.
Admiral Pitka luurevõistlus
pisi|Admiral Pitka luurevõistlus 2015 Admiral Pitka luurevõistlus (APRC – Admiral Pitka Recon Challenge) on rahvusvaheline sõjalis-sportlik üritus, mis toimub igal aastal mõnes Eesti piirkonnas. Võistluse eesmärgiks on mõõta tegelikkusele võimalikult lähedastes oludes osalejate väljaõppetaset, varustust ja relvastust ning kindlasti ka moraali.
Võistluse peakorraldaja on Kaitseliit, ettevalmistusele ja läbiviimisele on kaasatud Eesti kaitsevägi, Erna Selts, Reservohvitseride Kogu, Eesti Laskurliit jt organisatsioonid. Võistlusest ja selle korraldamisest võtab osa üle kolmesaja inimese.
Admiral Pitka luurevõistlus toimus esimest korda 2013. aastal ja see asendab legendaarset militaarvõistlust Erna retke.
Akantusmotiiv
Akantusmotiiv ehk akantusornament on Vahemere maades kasvava akantustaime ehk karusõra stiliseeritud vorm, mida on kasutatud kunstis, populaarne ornamendimotiiv antiikkunstist ampiirini ja hiljemgi. Võib esineda kas üksikute lehtedena või rütmiliselt rulluva lehtedega väädina (tegemist on ajaloos juba küllaltki varakult kasutatud kunstilise vabadusega, sest looduslikult karusõrg vääte ei moodusta).
Antiikkunstis
Stiliseeritud akantuslehed katsid sammaste karikjaid kapiteele Korintose orderis ja komposiitorderis. Samuti esines akantusleht ornamendina friisidel, karniisidel, paneelidel ja konsoolidel nii arhitektuuris kui ka tarbekunstis.
Keskaja kunstis
Bütsantsi kunstis ja romaanikas muutus akantuslehe kujutamine endisest veel palju skemaatilisemaks, kujutis on okkaline, jäik ja ornamentaalne. Siiski esineb Itaalia romaanikas siin-seal ka päris elegantset antiikeeskujule lähenevat kujutusviisi, samuti leiab hilisemas gooti kunstis akantuslehtede nõtket ja voolavat kujutamist. Tüüpiline keskaja kunstis on geomeetrilise ornamendi, näiteks pärlvöödi või teemantliistu lisamine leheroodudele. Illumineeritud käsikirjades on akantusleht sage kaunistusmotiiv, kuid sageli on see fantaasiarikkalt pikendatud ja iseendaga põimuma pandud, sellele on vahel lisatud rosetjaid õisi ning lehe eri küljed on värvitud kontrastsetes värvides, näiteks siniseks ja punaseks.
Eesti rahvakultuuris
Eesti rahvakultuuris esineb see motiiv rõngas- ja kuhiksõlgede dekooris.
Erich Ollenhauer
pisi|Erich Ollenhauer (1953) Erich Ollenhauer (27. märts 1901 Magdeburg – 14. detsember 1963 Bonn) oli Saksa poliitik.
Erich Ollenhauer oli pärit müürsepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1915–1918 kaubandust. 1916. aastal astus ta organisatsiooni Sotsialistlik Töölisnoorus (Sozialistische Arbeiterjugend) ja 1918. aastal Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1919–1920 töötas Ollenhauer Magdeburgis ilmunud ajalehe Volksstimme toimetuses. 1920–1928 oli ta Berliinis Sotsialistliku Töölisnooruse Keskjuhatuse sekretär. 1921. aastal sai ta Sotsialistliku Noorsoointernatsionaali sekretäriks. 1928–1933 oli Erich Ollenhauer Saksamaa Sotsialistliku Töölisnoorsoo Liidu esimees. 1933. aasta aprillis valiti ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juhatusse. 1933. aasta mais emigreerus Ollenhauer partei otsuse kohaselt Prahasse, et seal jätkata võitlust natsionaalsotsialistliku režiimi vastu. 1935. aastal võeti talt tagaselja ära Saksamaa kodakondsus. 1938. aastal asus ta elama Pariisi. Pärast Saksamaa kallaletungi Prantsusmaale 1940. aastal põgenes Ollenhauer 1940. aastal Hispaania ja Portugali kaudu Londonisse.
1946. aasta veebruaris pöördus Erich Ollenhauer tagasi Saksamaale. Sama aasta mais valiti ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimeheks. 1949–1963 oli ta Liidupäeva liige. 1949. aastal sai ta Liidupäeva sotsiaaldemokraatide fraktsiooni aseesimeheks ja 1952. aastal esimeheks.
24. septembrist 1952 kuni surmani 14. detsembril 1963 oli Erich Ollenhauer Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.
Antsulaiud
Antsulaiud on saarestik Saare maakonnas Kiirassaare lahes.
Antsulaide on kaks: Väike ja Suur Antsulaid. Laiud kuuluvad Vilsandi rahvuspargi Antsulaiu sihtkaitsevööndisse.
Vabriku tänav (Viljandi)
Vabriku tänav on tänav Viljandis.
Tänav saab alguse Vaksali tänavalt, ristub Terase, Vase ja Malmi tänavaga ning lõppeb Reinu teel. Tänava pikkus on 415 m.
Tänav on varem kandnud Inglise tänava nime.
Kaiu Suija
Kaiu Suija lõpetas 1967. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Õpingute jätkudes spetsialiseerus gastroenteroloogiks.
Aastatel 1980–1984 töötas Võrus, 1984–1987 oli Tartu Linna Polikliiniku siseosakonna juhataja. Seejärel töötas onkoloogiahaiglas, kus oli peaarsti asetäitja ravi alal ning alates 1996. aastast arst-õppejõud onkoloogia erialal. Vahepeal 1995–1996 pidas Tartu linnaarsti ametit. Alates 2000. aastast on ta arst-õppejõud Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliinikus.
Bert Raudsep
Bert Raudsep (sündinud 14. juulil 1982) on eesti näitleja.
Kaiu Suija
Kaiu Suija on mitme palliatiivse ravi alase teadusartikli autor.
Bert Raudsep
Ta lõpetas 2000. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (21.lend). 2009. aastal kaitses ta väitekirja "Teater Eesti ühiskonnas. Olulisus läbi ajalehe Postimees aastal 2007" ja sai teatrimagistri kraadi.
Kaiu Suija
Ühiskondlik tegevus
Kaiu Suija asutas 1992. aastal Tartus vähihaigete ühenduse Tartu Vähifond. Alates 1994. aastast on ta selle (uue nimega Lõuna-Eesti Vähiühing) president.
Bert Raudsep
Ta töötas aastatel 2004–2007 näitlejana Tallinna Linnateatris. Seejärel õppis ta aasta aega Berliinis vabasid kunste. Pärast seda tegutses ta Eestis vabakutselisena (osales Von Krahli Teatri projektis "Kas on elu pärast kapitalismi?" ja andis lasteteatriga Trumm firmade jõulupidudel lasteetendusi). Aastatel 2011–2014 töötas näitlejana teatri Endla trupis.
Kaiu Suija
Ühiskondlik tegevus
1997. aastast on ta koduse toetusravi arst ja koduse toetusravi süsteemi meditsiiniline koordinaator.
Bert Raudsep
Ta on mänginud filmides "Nimed marmortahvlil" (2002), "Kõrini!" (2005), "Sügisball" (2007) ja "Georg" (2007), "Tuliliilia" (2018) ning draamasarjades "Kättemaksukontor" (2009), "Viimane võmm" (2014) ja "Köök" (2016).
Isiklikku
Bert Raudsepa vend on näitleja Gert Raudsep.
Adolf Friedenthal
Adolf Friedenthal, ka Adolf David Ernst Friedenthal (22. oktoober vkj 1874 Jelgava – 12. mai 1941 Posen), oli baltisaksa arst ja harrastusajaloolane.
Kääpa raamatukogu
pisi|Alates 2020. aasta sügisest asub Kääpa raamatukogu kohalikus põhikoolis Kääpa raamatukogu on raamatukogu Võru maakonnas Võru vallas Kääpa külas.
Adolf Friedenthal
Tegutses Eestimaa Kirjanduse Ühingus. 1918. aastast aseesimees, 1936. aastast esimees ning auliige.
Kääpa raamatukogu
Raamatukogu juhataja on Karmen Liping.
Adolf Friedenthal
Ta on uurinud peamiselt Põhja-Eesti kivikalmeid (Lüganusel, Kurnal, Ojaveskil). Avaldanud uurimusi arheoloogia, numismaatika, antropoloogia ja tsunftikäsitöö alalt. Põhjaliku töö tulemusena avaldas leksikonilaadse teose "Die Goldschmiede Revals" (1931) ning kokkuvõtliku artikli "Meisterwerke der Revaler Goldschmiedekunst" (1939).
Kääpa raamatukogu
Kuni 2020. aasta septembrini asus raamatu kogu Kääpa hooldekodu ruumides, seejärel koliti see Kääpa põhikooli hoonesse.
1961. aasta Eesti meistrivõistlused mootorrattaspordis
Talimotokross
Võistlused talikrossis peeti 12. märtsil Tallinnas.
Tulemused
Võistkondlikult võitis Kalev ALMAVÜ ja Tööjõureservide ees.
Ringrajasõit
Ringrajasõidu võistlus peeti kaheetapilisena. Esimene neist toimus Tartus, teine Pärnus Sauga rajal.
Motokross
Krossivõistlused peeti 1.–2. juulini Rakveres. Toimusid need Eesti NSV Tehniliste spordialade spartakiaadi raamides.
Vladimír Páral
pisi|Vladimír Páral (2014) Vladimír Páral (sündinud 30. augustil 1932 Prahas) on tšehhi kirjanik. Ta on avaldanud romaanisarjad "Must pentaloogia" ja "Valge pentaloogia", aga ka ulmekirjandust ja satiiri.
Cibulka nimekirja järgi oli ta Tšehhoslovakkia julgeolekuameti (Státní bezpečnost) kaastöötaja.
Teoseid
"Must pentaloogia":
"Valge pentaloogia":
Eimantas Valaitis
Eimantas Valaitis (sündinud 3. juunil 1982) on Leedu jalgpallur (kaitsja).
Ta mängib Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Klubikarjäär
Viimane mäng 14.07.2012
Ernst Ederberg
Ernst Ederberg (10. mai 1891 Kaarma kihelkond, Saaremaa – 18. märts 1973 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane ja arhitekt.
Ta on õppinud Kuressaare gümnaasiumis, lõpetas 1909. aastal Tartu Aleksander I Gümnaasiumi ja 1916. aastal Riia Polütehnilise Instituudi arhitektina.
Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast. Aastal 1923 käis ta õpireisil Itaalias ja Prantsusmaal ning aastal 1925 Palestiinas ja Egiptuses. Ta oli aastatel 1920–1922 Sõjaministeeriumi korteriosakonna töödejuhataja, aastatel 1926–1940 oli ta Teedeministeeriumi arhitektuuriosakonna arhitekt ning Tallinna Tehnikumi arhitektuuriajaloo ja arhitektuurivormide õppejõud.
Aastal 1941 mobiliseeriti ta reservohvitserina Punaarmeesse. Ta viibis Leningradis, töötas metsatöödel; aastal 1943 viibis ta Permi oblastis Kaama laevatehase ehitusjärelevalves.
Aastatel 1944–1950 oli ta Tallinnas Arhitektuuri Valitsuse muinsuskaitseosakonna arhitekt ja juhataja; aastatel 1944–1950 oli ta ka ERKI õppejõud (olles aastast 1947 dotsent. Ta oli aastast 1944 Eesti Arhitektide Liidu liige.
Helgi Hjörvar
Helgi Hjörvar (sündinud 9. juunil 1967 Reykjavíkis) on Islandi poliitik, sotsiaaldemokraatliku Alliansi liige.
Ernst Ederberg
Teadustööd
Kunstiajaloo alalt avaldanud lühiuurimusi "Neue Ausgrabungen in der Revaler Scloss" (1924), "Ein spätmittelalterlicher Flügelaltar an der Kirche zu Pönal" (1929). Kirjutanud esimese eestikeelse lühikokkuvõtte Eesti vanemast arhitektuurist "Ehitusmälestised Eestis" (1926) ja hiljem keskaegsest elamust peatüki "Eesti arhitektuuri ajalukku" (1965).
Helgi Hjörvar
Ta on alates 2003. aastast Islandi parlamendi Alþingi liige, Reykjavíkurkjördæmi Norðuri esindaja.
Aastal 2010 oli Helgi Hjörvar Põhjamaade Nõukogu president.
Ernst Ederberg
Isiklikku
Ta isa oli (Kaarma ja Kambja koguduste õpetaja) Friedrich Wilhelm Ederberg. Ema Julie Wilhelmine Ederberg (neiupõlves Elens; 1885–1902) oli Saaremaa esimene naisluuletaja. Tema vend Hermann Johannes Ederberg oli Hargla ja Koeru koguduste õpetaja, poolvend Bruno Ederma oli Lääne-Nigula ja Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja.
Defender 23
Lisaks Ameerika Ühendriikide relvajõududele osalesid õppusel Albaania, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, Gruusia, Hispaania, Hollandi, Horvaatia, Itaalia, Jaapani, Kosovo, Kreeka, Leedu, Luksemburgi, Läti, Moldova, Montenegro, Norra, Poola, Prantsusmaa, Põhja-Makedoonia, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Sloveenia, Slovakkia, Soome, Taani, Tšehhi, Türgi, Ungari ja Ühendkuningriigi relvajõudude üksused.
12. juunil algas 23. juunini kestnud õppus Air Defender 23, mis oli suurim omalaadsete seas alates NATO moodustamisest 1949 aastal.
Esmaspäev (ajaleht, 1989)
Esmaspäev oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1989–1996 Tallinnas. Seda andis välja AS Esmaspäev. Ajaleht ilmus üks kord nädalas. Ajalehe esimesed 11 numbrit kandsid täiendpealkirja Eesti Kultuurifondi Infoleht.
Bohunice tuumaelektrijaam
pisi Bohunice tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Slovakkias 2,5 kilomeetri kaugusel Jaslovské Bohunice külast, Bratislavast 70 kilomeetrit kirdes. See oli Tšehhoslovakkia esimene tuumaelektrijaam.
Jaama ehitus algas 1. augustil 1958 ja jaam valmis 25. detsembril 1972. Esimene jaamaplokk Bohunice A1 kasutas ühte Tšehhoslovakkias disainitud KS-150 eksperimentaalreaktorit netovõimsusega 93 MW ja brutovõimsusega 143 MW, mis kasutas kütuseks rikastamata uraani. Seda ei pidanud kütuse vahetamiseks välja lülitama. Reaktori kasutamisega oli aga palju probleeme ja juhtus õnnetusi. Peale teist avariid (4. tase) 22. veebruaril 1977 otsustati reaktor sulgeda, kuna selle parandamine oleks olnud liiga kallis ja reaktor oli väga ebaefektiivne. Reaktor suleti 17. mail 1979.
KS-150 asemel otsustas Tšehhoslovakkia kasutada Nõukogude VVER-440 surveveereaktoreid, mis olid suurema võimsuse ja efektiivsusega. Selleks alustati 24. aprillil 1972 Bohunice V1 energiakompleksi rajamist, mis kasutas kahte energiaplokki - Bohunice 1 ja Bohunice 2, mõlemad VVER-440/230 reaktorid võimsusega 440 MW. Bohunice 1 valmis 17. detsembril 1978 ja Bohunice 2 26. märtsil 1980. Samal ajal hakati ehitama ka teist, Bohunice V2 kompleksi energiaplokkidega Bohunice 3 ja Bohunice 4, mis kasutasid teise generatsiooni reaktoreid VVER-440/213. Bohunice 3 valmis 20. augustil 1984 ja Bohunice 4 9. augustil 1985.
Euroopa Liiduga liitudes kohustus Slovakkia sulgema Bohunice V1 kaks reaktorit, kuid neid lubati häda korral taaskäivitada. Bohunice 1 suleti 31. detsembril 2006, Bohunice 2 31. detsembril 2008. 2009. aasta jaanuaris toimunud Vene-Ukraina gaasitüli tõttu andis Slovakkia valitsus 10. jaanuaril 2009 käsu Bohunice 2 uuesti käivitada, kuid lõpuks seda võrku ikkagi ei ühendatud ja jaama ei käivitatud uuesti.
Bohunice 3 ja Bohunice 4 võimsust suurendati 2010. aasta novembris 505 MWni, neid on plaanitud käimas hoida kuni 2025. aastani.
Mais 2009 kavandasid Slovakkia peaminister Robert Fico ja Tšehhi peaminister Jan Fischer kolmanda kompleksi Bohunice V3 ehitust.
Saint-Georges (Québec)
Saint-Georges on linn Kanadas Québeci provintsis Chaudière-Appalachesi halduspiirkonnas Chaudière jõe ääres.
Kanade 2011. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 31 173 inimest.
Alates 1996. aastast on linnal sõprusuhted Prantsusmaa linnaga Lisieux.
Kuutsi raamatukogu
Kuutsi raamatukogu on raamatukogu Võru maakonnas Rõuge vallas Kuutsi külas.
Raamatukogu juhataja on Helgi Kõivumägi.
Ajalugu
Raamatukogu tegevuse alguseks võib lugeda 1870. aastat, kui kooliõpetaja Jaan Koka eestvõttel soetati Mõniste mõisniku Eduard von Wulfi annetatud raha eest 300 raamatut. Aastal 1885 raamatukogu tegevus küll soikus. Raamatute laenutamine sai uuesti hoo sisse pärast karskusseltsi loomist 1902. aastal ning senise kogu põhjal loodi Mõniste Rahvaharidusseltsi raamatukogu.
1996. aastal lõpetati Saru raamatukogu tegevus ning raamatud jaotati Mõniste ja Kuutsi raamatukogu ning Mõniste Muuseumi vahel.
Pärast seda, kui 2003. aasta kevadel koliti raamatukogu Mõniste vanasse koolimajja liideti sellega Mõniste kooli raamatukogu.
2023. aasta algul tegi Rõuge vald ettepaneku raamatukogu sulgeda.
Operatsioon Ariel
Luftwaffe ründas 17. juunil evakuatsioonilaevu, eiras RAF-i palveid ja lasi Loire'i suudmes põhja Cunard Line'i ookeaniliinilaeva ja HMT Lancastria. Lancastria uppus kiiresti ning päästelaevad jäid tule alla kogu operatsiooni ajaks. Ookeaniliinilaeva pardal oli tuhandeid sõdureid, RAF-i ohvitsere ja tsiviilisikuid; hukkunute arv pole teada, kuna laevale saamiseks tekkinud rüseluses kadus kontroll rahvahulga üle. Õnnetuses hukkus üle 3500 inimese, Ühendkuningriigi valitsus proovis peaminister Winston Churchilli käsul toimunut saladuses hoida.
Osa varustusest pandi laevadele, kuid kuna puudus usaldusväärne informatsioon Saksa jalaväe asukohast ning liikus palju kuulujutte, jäeti mõned operatsioonid poolikuks ning suur osa varustusest jäeti kas maha või hävitati. Kooskõlas 22. juunil Prantsusmaa ja Saksamaa vahel sõlmitud teise Compiègne'i vaherahuga lõppes ametlik evakuatsioon 25. juunil, mitteametlikult evakueeriti inimesi Vahemere sadamatest 14. augustini.
Anulaid
Anulaid (ka Aru saar, Anu saar) on 2,8 hektari suurune laid Saare maakonnas Muraja lahes. Laiu rannajoone pikkus on 1 kilomeeter.
Laid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all. Laid on pikliku kujuga, seal esineb rohttaimi.
Maiko Nakaoka
Maiko Nakaoka (jaapani keeles 中岡 麻衣子 Nakaoka Maiko; sündinud 15. veebruaril 1985) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Goodluck Jonathan
pisi|Goodluck Jonathan (2010) Goodluck Ebele Azikiwe Jonathan (sündinud 20. novembril 1957) on Nigeeria poliitik. Ta oli 6. maist 2010 kuni 29. maini 2015 Nigeeria president.
Maiko Nakaoka
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2005–2007 14 mängu.
Goodluck Jonathan
Ta on abielus Patience Jonathaniga. Neil on kaks last.
Ta kuulub valitsevasse Rahva Demokraatlikku Parteisse. Aastatel 2005–2007 oli ta Bayelsa osariigi kuberner.
29. mail 2007 sai ta Nigeeria asepresidendiks. 9. veebruaril 2010 nimetas senat ta haigestunud Umaru Yar'Adua asemele presidendi kohusetäitjaks. 17. märtsil 2010 saatis ta laiali Umaru Yar'Adua ametisse nimetatud valitsuse. Pärast Umaru Yar'Adua surma sai temast president.
Alates veebruarist 2010 on ta Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse eesistuja.
2010. aasta maailmameistrivõistlustel jalgpallis jäi Nigeeria jalgpallikoondis alagrupis viimaseks. Kuigi ta ei olnud MM-i kõige viletsama tulemusega meeskond (ta sai ühe viigi ja kaks üheväravalist kaotust ning lõi mitu väravat), keelustas Jonathan kõik Nigeeria jalgpallikoondise rahvusvahelised mängud. Rahvusvaheline Jalgpalliföderatsioon FIFA mõistis presidendi otsuse hukka ja ähvardas Nigeeria FIFA liikmeskonnast välja heita. Seejärel tühistas Jonathan oma keelu.
Roheliste lippude reservaat
"Roheliste lippude reservaat" on Tiit Tarlapi 2006. aastal kirjutatud romaan, mis ilmus 2011. aastal. Teose sündmustik toimub planeedil Reservaat, Maal ja ruumilaeval Argos aastal 2600. Reservaadile narkokaubandust uurima saadetud Planetaarse Inspektsiooni Agentuuri (PIA) inspektor Vegard Doyle satub kodusõja künnisel olevasse ühiskonda. Lugu jutustab minategelane Vegard Doyle.
Sisu
Tegevus toimub nelja nädala jooksul. Puhkuselt tagasi kutsutud Vegard Doyle saab Gormanilt ülesande minna Reservaadi-nimelisele planeedile uurima ohtliku uimasti jälgi. Enne teeleasumist näeb Doyle missiooniliikmeid Barkinit, Hanningut, Mortenseni, Naili ja Rapinellit A-osakonna koosolekul. Ruumilaeval Argos hoiatab üks tundmatuks jääv missiooniliige Vegardit eelseisvate raskuste eest. Planeet võtab missiooniliikmed vastu liberaalide ja konservatiivide vahelise madinaga pealinna tänaval. "Feira" baaris narkopolitsei kapten Miro Hadekiga kohtuvad Vegard ja Emely saavad teada leitnant Andersoni väga värskest ületoomisest narkoosakonda. Juba esimesel Reservaadi päeval avalikustab ajakirjandus missiooni eesmärgi. Kohtumisel planeedi politseiesindajate Hoogali ja Andersoniga esitlevad need Vegardile ja Emelyle kiireid töövõite: kahtlusalusena tuvastatud antiigikaupmees Daniel Rowan, tema sagedased käigud Agori linnakesse ja Svani farmi; karusnahakütt Clett. Kaob Hadek. Kolm päeva pärast missiooni saabumist tapetakse Rowan, tema majast leitakse narkootikumi. Vegard, Emely, Anderson ja 14 politseinikku sõidavad Agorisse. Teel linnakesse saab Vegard aru et Anderson on eriteenistuse agent. Svani talu läbiotsivatel politseinikel tekib ööpimeduses tulevahetus jõe ääres. Anderson organiseerib väidetavate ründajate tagaajamise mööda jõge. Tagaajamise käigus üritab Anderson Vegardit ja Emelyt tappa, kuid tapetakse ise. Vegard ja Emely alustavad öö varjus paadisõitu 450 km kauguse Esedari suunas. Järgmisel päeval võetakse nad konservatiivide poolt kinni ja viiakse laagrisse ülekuulamisele. Konservatiiv Kristin tunneb ülekuulamisel Vegardi ära. Konservatiivid saavad raadiost teada liberaalide riigipöördest, kes PIA missiooni ründamist kasutavad võimuhaaramise ajendina. Emely saadab laagrist Hanningule kulleriga teate. Konservatiivid valmistuvad sõjaks riigipöörajate vastu. Vegardile saab selgeks Emely eriteenistuslik taust. Kuller toob Hanningult kirja. Konservatiivide juht Olof viib Vegardi ja Emely pealaagrisse. Emely saab teada, et tema agentuur on pannud talle tegevuskeelu. 12 päeva pärast Vegardi missiooni jõudmist planeedile saabub Reservaadile PIA sisekontrolli rühm. Konservatiivid otsustavad vallutada Eklestoni telemaja ja kukutada riigipöörajad teleesinemise toel. Järgmisel päeval vallutavad konservatiivid telemaja. Telemajja saabunud Vegard ja Emely sattuvad teel stuudiosse varitsusele, kuid jäävad ellu. Konservatiivid saavad teada, et riigipöörajate Erakorraline Komitee on kutsunud appi planeedi lähikosmoses ootava teisplaneetlaste sõjalaevastiku. Olof, Emely ja Vegard esinevad telesaates. Seejärel algavad konservatiivide läbirääkimised PIA sisekontrolli rühmaga planeedile läheneva eskaadri tagasikutsumiseks. Vegardi ja Emely abiga õnnestub PIA sisekontrolli veenda ja nende juht kutsub eskaadri tagasi. Vegard loobub PIA ametimärgist ja palub Olofilt asüüli Reservaadil. Päeval Dougaris käinud Vegard kohtub öösel hotellis Hanninguga, kes üritab teda PIAsse naasma veenda. Vegardi hüvastijätt Emelyga.
Skõtka
Skõtka (ukraina keeles Скитка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 578. Pindala on 2,18 km².
Roheliste lippude reservaat
Retseptsioon
Tarlapi teoses avalduvad kriminaalkirjanik Raymond Chandleri kirjanduslikud mõjud. Inspektor Doyle meenutab klassikalist karmi koolkonna detektiivi – küllaltki resigneerunud ja fatalistlik tüüp. Autori poolt 2600. aastasse paigutatud kosmosemaailm lähtub 1950. aastate tehnika hetkeseisust. Teos avab inimese ja looduse vahekorda ja vaatleb inimese loodud kunstlikku elukeskkonda inimese mõjutajana. Esimene peatükk kordab teises peatükis öeldut: peategelase mäss hierarhilise ja pimesi tavasid järgiva ühiskonna vastu redutseerub ärrituseks, et ta peab kaelasidet kandma, olema viisakas ega tohi lõhnadega tööle ilmuda. Põnevusloo kohta on tegevust vähe. Raamat meenutab sama autori romaani "Kurjuse tund".
Lasva raamatukogu
Lasva raamatukogu on raamatukogu Võru maakonnas Võru vallas Lasva külas.
Raamatukogu juhataja on Tea Kallaste.
Raamatukogu asutati 1911. aastal.
Saint-Joseph-de-Beauce
Saint-Joseph-de-Beauce on linn Kanadas Québeci provintsis Chaudière-Appalachesi halduspiirkonnas.
Piirikotkas
pisi|140px|Piirikotkas Piirikotkas on Eesti piirivalve eraldusmärk ja ühtlasi ka piirivalvega seotud politseinike teenetemärk. Teenetemärgiga tunnustatakse politseiametnikke piirivalvealase tegevuse arendamisel ja korraldamisel osutatud teenete eest.
Piirivalve erimärgi kandvaks ideeks on piiriposti ette paigutatud mõõka hoidva kotka kujund. Rahvuseeposest tuntud Põhjakotka avatud tiibadega figuur sümboliseerib valvsust, vaprust ja võitlusvalmidust. Eraldusmärk Piirikotkas sümboliseerib endise ja tänapäevase piirivalve tegevuse ja traditsioonide järjepidevust. Diagonaalselt paigutatud rahvusvärvi stiliseeritud piiripostil koos posti ülaosas paikneva Eesti väikese kuldvärvilise riigivapiga väljendavad rahvusvabariigi ajaloolisi ideaale. Kaheteralist mõõka hoidev tõstetud tiibadega kotkas väljendab Eesti riigi kaitsmise ideed, relvastatud piirivalvurite valvsust ning kindlameelsust, kuid ka hoiatust mistahes vaenulikkuse suhtes. Mõõgaga kotkas on hõbedavärviline. Hõbedast põhjakotkast ja rahvusvärvides piiriposti ümbritseb hõbedast värvi tammelehtedest pärg kui ühtekuuluvuse ja mehisuse sümbol. Eraldusmärgi alumises osas tammepärga ühendaval hõbedasel lindil on Eesti piirivalve asutamise kuupäev 1. november 1922.
Müomeeter
Müomeeter (inglise keeles myometer) on seade bioloogilise pehmekoe mehaanilist pingeseisundit, elastsust, dünaamilist jäikust, roomavust ja mehaanilise pinge relaksatsiooniaega iseloomustavate parameetrite samaaegseks mõõtmiseks reaalajas.
Ajalugu
Müomeeteri näol on tegu Tartu Ülikooli eduka projektiga. Seadmes kasutatava tehnoloogia on välja töötanud Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi vanemteadur Arved Vain.
Esimene müomeeter loodi juba aastal 1976. Tegu oli prototüübiga, millele saadi Nõukogude Liidu autoritunnistused. Alles 1996. aastal jõuti seadme arendusega niikaugele, et oldi valmis patenteerimiseks. Müomeeter on rahvusvaheliselt patenteeritud seitsmes Euroopa riigis, Ameerika Ühendriikides ja Jaapanis.
Aastal 2005 sai Myoton-3 meditsiiniseadme sertifikaadi.
Müomeetri tööpõhimõte
Uuritava lihase nahapinnale asetatakse/kinnitatakse müomeetri löökotsik. Pehmele koele, mis asetseb lihase peal, tekitatakse selle abil eelsurve, mis on võrdne löökotsiku mehhanismi massi tekitava raskusjõuga ning on asendist, gravitatsiooniväljast ja kasutajast sõltumatu. Kui on tekitatud piisav eelsurve, lülitub kindlaks ajavahemikuks tööle elektromagnet, mille abil tekitatakse seadme ajamiga koele lühiajaline dünaamiline mõjutus löökotsiku abil, mis lõppeb kiire vabanemisega.
Tahke keha muudab välisjõudude mõjul oma kuju. Kui kujumuutus on teatud piirides, taastab keha oma esialgse kuju, seda juhul kui jõu mõju eemaldub aeglaselt. Kiirel eemaldumisel sooritab keha vaba omavõnkumise. Keha materjali sisehõõrdumise olemasolul on tegu kustuva võnkumisega ja keha esialgne kuju taastub mõne aja möödudes. Kasutades kiirendusandurit, fikseerib müomeeter koe omavõnkumise graafikuna ja kuvab selle seadme ekraanil (Myoton PRO) või arvuti ekraanil (Myoton PRO ja vanemad versioonid) kasutades selleks vastavat programmi. Kuna kontrolli käigus tekitatud deformatsioon (2–3 mm) ja jõud (0,4 N) on väikesed, saab protseduuri kohe korrata, kuna ei teki bioloogilise koe jääkdeformatsiooni.
Müomeetri konstruktsioon (Myoton-2)
Kuna bioloogilise koe mehaanilised omadused on pidevalt muutuvad, vastavalt endo- ja eksogeensetele mõjutustele, on tarvis vähendada mõõtmisprotseduuriga seotud mõjutusi. Kasutatakse löökotsikut, mis koos kiirendusanduriga omab minimaalset raskusjõudu 0,2 N. See ei kujuta olulist mehaanilist mõjutust kudedele ega ka mõõtmisprotseduuri tulemustele.
Et tekitatav võnkeprotsess kestaks vähemalt kaks täisvõnkeperioodi, peab mehaaniline löök olema piisav, ent samas ei tohi mõõteotsik kaotada kontakti naha pinnaga. Sellest lähtuvalt on seade konstrueeritud nii, et kudedes ei tekiks mehaanilisi muutusi, mis kutsuks esile erinevusi testi kordamisel.
Mõõtmisprotseduuri kestus ei tohi olla üle ühe sekundi, kuna testi läbiviimine lihase lõdvas ja pingeolukorras omab olulist tähtsust, kui mõõdetakse 8 või enam lihast lõdvas ja pingeolukorras.
Kuna tegu on portatiivse seadmega ja mõõtmised teostatakse keha erinevatel punktidel, on tähtis anduri minimaalne kaal.
Türi Arengu Sihtasutus
Türi Arengu Sihtasutus (lühend TASA) on Türi valla edendamisega tegelev sihtasutus.
Müomeeter
Müomeetri konstruktsioon (Myoton-2)
Seade on varustatud juhtimislüliti ja indikaatoriga, viimase vahendusel saab testi läbiviija teada aparatuuri valmisolekust.
Türi Arengu Sihtasutus
TASA asutati 25. veebruaril 2010. TASAt juhib kolmeliikmeline nõukogu.
Chalč
Chalč (transkribeerituna Haltš, poola keeles Chalcz) on agrolinnake (endine küla ja alev) Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajoonis, Chalči külanõukogu halduskeskus. Asula asub merepinnast 135 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 16 ja rajooni keskusest Vietkast 2 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal.
Müomeeter
Müomeetri konstruktsioon (Myoton-2)
Skeletilihaste mõõtmise puhul on tähtis, et testija käe liikumine ei avaldaks mõju kiirendusandur kiirendusanduri näidule. Kõrvalmõjude vältimiseks on müomeetri anduri konstruktsioonis kasutatud kahte šarniiri, millega eemaldatakse käepideme ja varda suhtelise liikumise mõju kiirendusandurile ning et löögi energia kudede radiaalsel deformeerimisel löögi andmise kohas ei hajuks.
Türi Arengu Sihtasutus
TASA annab välja Türi Rahvalehte ja korraldab muu hulgas Türi Õunafestivali.
Chalč
Asulas on saekaater, põhikool, kultuurimaja, postkontor ja kaks raamatukogu.
Müomeeter
Müomeetri konstruktsioon (Myoton-2)
Löökotsiku löögienergia saadakse kaheõlalise kangi vahendusel elektromagnetilt. Kangi õlgade suhe on 1 : 5. Kuna elektromagneti jõud oleneb südamiku asetusest pooluste suhtes, on löökotsikupoolses otsas asendiandur, mis koosneb fotodioodist ja fotoelemendist. Valguskiire sulgemisel fotoelemendile käivitub elektromagnet. Asendianduri abil välditakse mõõtja võimalust mõjutada löögi tugevust.
Chalč
Aastal 1942 sündis külas endine Valgevene eriolukordade minister Valeryj Astapaŭ.
Ajalugu
pisi|Chalč [[Napoleon Orda maalil]]
Müomeeter
Müomeetriga mõõdetavate parameetrite tähendus
Koe relaksatsiooniaeg on aeg, mille jooksul kude taastab oma esialgse kuju.
Usaldusväärsus
Aastal 2003 viidi läbi uuring, mille eesmärk oli uurida Myoton-2 müomeetri usaldusväärsust skeletilihase dünaamilise jäikuse mõõtmisel. Uuringus oseales 10 vabatahtlikku (5 meest, 5 naist), kellel ei olnud ühtegi lihaste või neuroloogilist häiret. Uuringud toimusid kahel järjestikusel päeval. Esimesel päeval mõõdeti reiesirglihast (rectus femoris), külgmist pakslihast (vastus lateralis), reie-kakspealihast (biceps femoris) ja kaksik-sääremarjalihast (gastrocnemius) puhkeasendis. Teisel päeval teste korrati ja mõõdeti reie-nelipealihase (quadriceps) jäikust erinevatel venitustel.
Kõik uuringud viidi läbi nii, et uuritavad olid lamavas asendis. Eesmiste lihaste mõõtmiseks lamas uuritav selili, põlved kergel kõverdatult. Istmiku piirkonna lihaste mõõtmiseks lamas uuritav kõhuli. Iga lihast mõõdeti 20 korda 1-sekundilise intervaliga ning seejärel arvutati keskmine tulemus, mida hiljem kasutati mõõtmistulemuste analüüsil.
Erineval venitusel olevat jäikust mõõdeti nii paremal kui vasakul reie sirglihasel (rectus femoris) 3–5 sekundiliste 20%, 40%, 60% ja 80% venituste korral. Mõõtmiste ajal lamas uuritav selili, üks jalg põlvest kõverdunud 90 kraadi ja teine rippes üle massaažilaua serva. Kahepäevase uuringu tulemusena märgatavaid erinevusi ei leitud ja tulemuste põhjal tehti järeldus, et müomeeter on skeletilihaste jäikuse mõõtmiseks usaldusväärne seade. Samas leiti, et uuringud tuleks viia läbi ka suurema arvu inimeste peal, et veenduda, kas seadet on võimalik kasutada füüsikalises meditsiinis.
Chalč
Ajalugu
Asula kohta on esimesi teateid XIV sajandist, mil see kuulus Tšernigovi vürstiriiki. Švitrigaila andis asula Chaleckite suguvõsale, sellest ajast peale oli Chalč selle suguvõsa residentsiks.
Müomeeter
Usaldusväärsus
Müomeeter Myoton-2 usaldusväärsuse uurimised viidi läbi ka Soomes Rheumatism Foundation haiglas. Uurungus osales 20 naist, kellel mõõdeti trapetslihase omavõnkesagedust, jäikust ja lihase elastsust. Kõik mõõtmised viidi läbi istuvas asendis, käed olid asetatud rahulikult sülle. Kõik katsealused istusid ühesugustel toolidel, et vältida välist mõjutust mõõtmistulemusele. Samuti paluti katsealustel jälgida 2 meetri kaugusel olevat objekti, et saavutada võimalikult ühesugune kaela nurk mõõtmiste ajal. Mõõtmiste kestus oli 5–12 minutit ning 20 mõõtmistulemuse keskmist väärtust kasutati hiljem andmete analüüsil. Mõõtmistulemustest selgus, et lihase biomehaanilised omadused on igal inimesel individuaalsed: omavõnkesagedus 10,7–19,9 Hz, logaritmiline dekrement 0,7–1,4 ja lihase jäikus 135–355 N/m. Lõpptulemusena leiti, et trapetslihase mõõtmisel paremal ja vasakul poolel erinevusi ei esinenud. Samuti jõuti järeldusele, et müomeeter Myoton-2 erineb märgatavalt teistest mõõteseadmetest tänu oma ehitusele ning kasutatud meetodile, mis ei tekita lihases liigseid mehaanilisi mõjutusi.
Dukovany tuumaelektrijaam
pisi Dukovany tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Tšehhis Dukovany külas, Brnost 50 kilomeetrit edelas. See on endise Tšehhoslovakkia teine tuumajaam ja Tšehhi esimene (Tšehhoslovakkia esimene - Bohunice tuumaelektrijaam - asub Slovakkias). Jaama vesi tuleb Jihlava jõest lähedalolevast Dalešice hüdroelektrijaamast.
1970. aastal sõlmisid NSVL ja Tšehhoslovakkia lepingu kahe tuumajaama ehitamiseks, Dukovany jaama ehitust alustati 1974. aastal, jaama ehitus maksis 25 miljardit Tšehhoslovakkia krooni. Jaam kasutab nelja VVER-440/213 surveveereaktoriplokki. Dukovany-1 ja Dukovany-2 ehitus algas 1. jaanuaril 1979, Dukovany-3 ja Dukovany-4 ehitus 1. märtsil 1979. Dukovany-1 valmis 24. veebruaril 1985, Dukovany-2 30. jaanuaril 1986, Dukovany-3 14. novembril 1986 ja Dukovany-4 11. juunil 1987. Algselt oli iga reaktori nimivõimsuseks 440 MW, 2013. aastaks suurendati kõik neli reaktorit 505 MW võimsuseni. Reaktoreid on planeeritud käigus hoida kuni 2035.-2037. aastani.
1994. aastal avati jaamas külastuskeskus.
Tarsina Alango
Tarsina Alango (sünninimi Tarsina Schütz, 1936. aastast Tarsina Sütiste, aastatel 1948–1956 Tarsina Vilba; 12. aprill 1923 Tartu – 8. august 2010) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Chalč
Ajalugu
Seoses Poola jagamisega läks Chalč aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Gomeli maakonda. XIX sajandi alguses valmis Chalči mõisa hoonetekompleks. Aastal 1860 peeti alevis kaks korda aastas laata. Aastal 1866 oli seal kolm poodi, alevis asus ka magasiait. Aastal 1879 avati mõisa juures viinaköök. Aastal 1886 olid asulas kirik ja juudi palvemaja, seal oli kolm tuulikut ja 85 poodi. Aastail 1887, 1891 ja 1892 alev põles; tules hävis kokku 261 maja. Aastal 1895 olid alevis kirik ja kihelkonnakool, seal tegutses juudi palvemaja. Chalčis oli toona viis tuulikut ja viis poodi, seal asus ka kõrts. Mõisa juures asusid viinavabrik ja teine kõrts. Aastal 1909 olid alevis postkontor ja heinapressimisvabrik.
Tarsina Alango
1936. aastast õppis ta klaveri eriala Tallinna konservatooriumis Sigrid Antropoff-Hörschelmanni ja Theodor Lemba juhendamisel. 1944. aastal lõpetas konservatooriumi klaveri erialal Artur Lemba klassis.
Chalč
Ajalugu
Chalč hakkas 25. märtsil 1918 kuuluma Valgevene Rahvavabariiki. 1. jaanuaril 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et asula kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks alev Valgevene NSV koosseisu aastal 1926, kus sellest sai külanõukogu keskus.
Tarsina Alango
Aastatel 1944–1976 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister, 1968–1971 ka kontsertmeistriklassi õppejõud. Aastatel 1976–2001 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeistriklassi õpetaja.
Chalč
Ajalugu
Aastal 1928 avati külas tellisevabrik. Samal aastal moodustati seal kolhoos, järgmisel aastal avati seal tellisetehas. Septembris 1943 lasid karistussalklased maha 9 küla elanikku ja põletasid maha 463 maja. Saksa väed vallutasid asula juulis 1941, Nõukogude väed vabastasid küla 16. novembril 1943. Lahingus küla pärast hukkus 703 Nõukogude sõdurit. Sõjas hukkus 178 küla elanikku. Aastal 1959 sai külast kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1991 valmis praegune õigeusu kiriku hoone.
Tarsina Alango
Isiklikku
Tema abikaasa oli laulja ja laulupedagoog Raimond Alango.
Lutsi ordulinnus
Nimekujud
pisi|Vaade pealinnuse säilinud müüridele lõunast, hoovipoolsest küljest
Vene keeles ajalooliselt ka – Лужа, Лудзенъ, Луйценъ, Люцинъ.
Ajalugu
pisi|Neitsi Maarja Taevaminemise roomakatoliku kirik Lutsis II eeslinnuse territooriumil 100px|Saksa ja Liivimaa ordu sümbol
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
pisi|Vaade läänest, mäeveerult linnuse peatornile
1285. aastal (kõige varasema versiooni kohaselt) olevat esimese kaitserajatise Lutsisse ehitanud rüütel Konrad von Torberg.
1399. aastasse on baltisaksa ajaloolased dateerinud Lutsisse linnuse rajamise. Aluseks on võetud Arndti antud rajamisaeg, mis säilinud müüriosade ehitusstiili ja rajatise põhiplaani arvestades võib õige olla. Liivimaa ordu meistriks oli siis Wennemar von Brüggenei (1389–1401).
Pastavy rajoon
Pastavy rajoon (transkribeerituna Pastavõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb läänes Leeduga.
Lutsi ordulinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
29. detsembril 1433 on kirjalikes allikates mainitud linnust esimest korda, kui Räisaku foogt teatas Liivimaa maamarssalile, et Preisimaa Mewe (Gniew) linnusekomtuur koos meeskonnaga saab temaga kokku 7. jaanuaril Nyrseni juures ning reisib siis Lutsi, Räisaku ja Alulinna ordulinnuste kaudu edasi.
Pastavy rajoon
Rajooni pindala on 2096 km². 2014. aasta seisuga elas seal 37348 inimest.
Lutsi ordulinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1435 moodustati Liivimaa ordu, Riia Peapiiskopkonna ja Saare-Lääne, Tartu ja Kuramaa Piiskopkonnast Liivimaa Konföderatsioon. Lutsi oli selle idapoolseim piirilinnus peale põhjas asuvat Narvat.
Pastavy rajoon
Rajoon loodi 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Duniłavičy, Jareva, Juńki, Kamai, Kazłoŭščyna, Kurapolle, Łyntupy, Navasiołki, Šyrki, Varapajeva ja Vaŭki külanõukogu.
Lutsi ordulinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1463 ehitasid pihkvalased Suure Lutsi järve vastaskaldale Liivimaa ordu sissetungi kartuses oma piirikindluse – Krasnõi Gorodoki.
1478 mainitakse Lutsis linnusekrahvi olemasolu. Selleks oli Daem von Warden (Noding).
1481. aastal tungisid Moskva suurvürsti Ivan III väed Latgalesse ja osaliselt hävitasid Lutsi linnuse. Sõjakäik oli vastuseks ordumeistri Berndt von der Borchi ebaõnnestunud katsele vallutada Pihkva.
Pastavy rajoon
Halduskeskus on Pastavy linn. Teised tähtsamad asulad on Varapajeva ja Łyntupy alevid, huvipakkuv on veel vana kindluskirikuga Kamai agrolinnake.
Rajooni suurimad jõed on põhjapiiril voolav Dzisna jõgi. Rajoonist algab ka Nemunase jõgikonda kuuluv Strača jõgi. Kõrgeim koht on Rynkjany küla lähistel – 240,4 meetrit. Madalaim koht asub Dzisna ääres – 120 meetrit üle merepinna.
Lutsi ordulinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1501 ja 1503 tungisid Vene väed Vana – Liivimaale ja laastasid ka Lutsi piirkonda.
29. detsembri 1525 paiku, kui Moskva ja Liivimaa orduriigi suhted paranesid, taastati linnus ja ehitati osaliselt ümber.
1552. aastal hõivasid Vene väed vojevoodi, vürst Grigori Ivanovitš Tjomkin-Rostovski juhtimisel Lutsi linnuse ja lõhkusid seda.
Liivi sõda 1558–1561
pisi|Vene tsaar Ivan IV Vassiljevitš (Groznõi) pisi|Vaade linnusele 1797. Brotze
24. jaanuari 1558 paiku tungis osa Kaasani khaani Segelei Vene vägedest Moskva suurvürsti Ivan Groznõi korraldusel Räisaku piirkonnas Vana-Liivimaale sisse. Esimene 400-mehelise väe rünnak Ludza kandis löödi puruks. 19. märtsil tungisid Vene väed jälle juba 3000 mehega Räisaku alale sisse. Lutsi linnuse kaitsesalk ründas vaenlast, kuid ei teadnud midagi Vene vägede nii suurest hulgast ja löödi Stoucke talu juures puruks. Ühel vasturünnakul Venemaale hävitasid orduväed ka venelaste Krasnõi Gorodoki.
1559. aasta märtsi algul jõudis Vana-Väinast suur venelaste vägi enam kui 7000 mehega Räisaku alla ja peatusid ühe järve ääres. Sakslased hakkasid neid suurtükkidest tulistama, misjärel venelased taandusid röövides ja põletades Lutsi kaudu Venemaale.
1559. aasta sügisel panditi Lutsi koos 5 muu linnusega Poola kuningale Zygmunt II Augustile. Et Liivimaad venelaste eest paremini kaitsta, anti poolakatele eelkõige just idapoolsed linnused ja piirkonnad.