cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakob Kuus
Jakob Kuus suri 27. mail 1934 Seevaldi vaimuhaiglas Tallinnas ja maeti 31. mail Rahumäe kalmistule.
Nabû-naʾid
Pikka aega tunti Nabû-naʾidi valitsusaega vaid pärsia ja kreeka allikate ning heebrea piibli vahendusel. Seepärast on teda sageli kirjeldatud äärmiselt negatiivselt. Samas on Babüloonia allikad arvamust temast viimastel aastakümnetel järsult muutnud.
Pärsia vallutus
Babüloni langemisest on meieni jõudnud mitu kirjeldust. Kyrose silindri järgi avas rahvas Kyrosele väravad ja tervitas teda kui vabastajat. Jesaja 40–55 ennustas, et pärslased kannavad minema Babüloni naised ja jumalakujud. Herodotose kirjeldust mööda purustas Kyros babüloonlased linnast väljas, misjärel algas piiramine. Kui see venis, lasi Kyros Eufrati jõe kõrvale suunata, nii et tema väed võisid marssida linna läbi tühja jõesängi. Xenophon kirjeldas sama episoodi, kuid mainimata lahingut. Berossos väitis, et Kyros lõi Babüloonia väge, kuid Nabû-naʾid põgenes lähedasse Borsippa linna. Seal varjas ta end, samas kui Kyros vallutas Babüloni ja lammutas selle välismüürid. Kui Kyros hakkas liikuma Borsippa suunas, andis Nabû-naʾid peagi alla.
Gallid
Gallid ehk gallialased olid keldi rahvas, kes elas Gallias rauaajal ja Rooma ajal, ligikaudu 5. sajandist eKr kuni 3. sajandini pKr. pisi|Euroopa kaart u 550 eKr pisi|Gallia [[1. sajand eKr|1. sajandil eKr]] Gallia keel moodustab (koos keltibeeri keelega) mandrikeldi keelte põhiharu.
Nabû-naʾid
Pärsia vallutus
Need kirjeldused on vasturääkivad, kuna allikad on propagandistlikud (Kyrose silinder ja Jesaja; viimase kohta vaata, see Kyros judeokritlikus traditsioonis), põhinevad suulisel pärimusel (Herodotus ja Xenophon) ja vastukäivatel kroonikatel (Berossus). Rohkem on siinkohal abi Nabû-naʾid kroonikast. See on osa Babüloonia kroonikatest, mis on ajaloosündmuste täpsed, faktipõhised kirjeldused ja mida peetakse seepärast usaldusväärseteks, ehkki mitte eriti informatiivseteks. Babüloni vallutamise kohgta ütleb see tekst:
Gallid
Esimesed andmed gallialastest pärinevad 5. sajandist eKr, kui nad olid La Tène'i kultuuri kandjad põhja pool Alpe. Kultuur laius Seine'i, Reini keskjooksu ja Elbe jõe ülemjooksu vahelisel alal. 4. sajandiks eKr levisid nad üle suurema osa tänapäeva Prantsusmaast, Šveitsist, Lõuna-Saksamaast, Austriast ja Tšehhiast. Gallialased hoidsid enda kontrolli all kaubateid Rhône'i, Seine'i, Reini ja Doonau jõestikel ning nende võim laienes kiiresti Põhja-Itaaliasse, Balkanile, Transilvaaniasse ja Anatooliasse.
Nabû-naʾid
Pärsia vallutus
""Tašrîtu-kuul, kui Kyros ründas Akkadi väge Opises [tänapäeva Baghdadis] Tigrise jõel, hakkasid Akkadi elanikud mässama, kuid ta [Kyros või Nabû-naʾid?] tappis segaduses elanikud maha. Viieteistkümnendal päeval [12. oktoobril] võeti Sippar lahinguta ära. Nabû-naʾid põgenes. Kuueteistkümnendal päeval sisenesid Guti kuberner Gobryas [täht-tähelt: Ugbaru] ja Kyrose sõjavägi lahinguta Babyloni. Seejärel vahistati Nabû-naʾid Babülonis, kui ta sinna tagasi pöördus. Kuu lõpuni jäid kilpe kandvad gutilased Esagilasse, kuid Esagilas ja selel hoonetes ei kandnud keegi relvi. Tseremoonia õiget aega mööda ei lastud.
Gallid
Gallialastel polnud kunagi üht valitsejat või valitsust, kuid gallialaste hõimud tegid ulatuslikult sõjalist koostööd. Nende võimu tippaeg oli 3. sajandi alguses eKr. Pärast Esimest Puunia sõda survestas Rooma vabariik gallialaste võimuala. 225 eKr toimunud Telamoni lahingu järel käis gallialaste võim alla, kuni 50. aastatel eKr vallutas Rooma Gallia nn Gallia sõdades. Seejärel sai Galliast Rooma provints ning gallialased assimileeriti galloromaani kultuuri. Nad kaotasid oma hõimuidentiteedi 1. sajandi lõpuks pKr.
Rahvuslik Fašistlik Partei
Rahvuslik Fašistlik Partei (itaalia keeles Partito Nazionale Fascista, PNF) oli Itaalia erakond, mille rajas Itaalia fašismi edendamiseks Benito Mussolini. Selle eelkäija oli Fasci Italiani di Combattimento. Erakond oli Itaalias võimul 1922. aastast, kui fašistid marsiga Rooma võimule tulid, kuni 1943. aastani, kui fašism Itaalias kokku kukkus ja Mussolini Fašismi Suurnõukogu poolt tagandati. PNF-i õigusjärglane oli kuni teise maailmasõja lõpuni Itaalia Sotsiaalse Vabariigi aladel Vabariiklik Fašistlik Partei (PFR).
Nabû-naʾid
Pärsia vallutus
Arahsamna-kuu kolmandal päeval [29. oktoobril] sisenes Kyros Babüloni, haljad oksad laotati tema teele – linnas oli kehtestatud rahu. Kyros saatis tervisi kogu Babülonile. Tema kuberner Gobryas pani Babülonis ametisse asekubernerid.""
Rahvuslik Fašistlik Partei
Rahvusliku Fašistliku Partei põhiteesid olid itaalia rahvuslus ning Itaalia alade laiendamine ja taastamine, mida fašistid pidasid rahva ülimuslikkuse ja tugevuse lahutamatuks väljenduseks. Itaalia fašistid pidasid Itaaliat Vana-Rooma järeltulijaks ja pärandi kandijaks. Nad toetasid Itaalia Impeeriumi loomist, et kolooniate abil tekitada itaallastele juurde eluruumi ning Vahemeri enda kontrolli alla võtta. Erakonda iseloomustas ka sotsiaalne konservatism.
Fašistide ideaalne majandussüsteem oli korporatism, milles töötajad ja tööandjad moodustasid rahva majandusvajaduste täitmiseks sündikaadid ning panid koos riigiga paika majanduspoliitika. Selle süsteemiga prooviti klassivõitluse asemel tekitada klassikoostööd. Lisaks oldi tulised autarkia pooldajad.
Itaalia fašism oli liberalismi vastane, kuid samas ei pooldanud ka reaktsionäärset tagasiminekut Prantsuse revolutsiooni-eelsesse aega, mida peeti tulevikku silmas pidades samuti vigaseks. Fašism oli vastu ka marksistlikule sotsialismile, kuna see ei olnud rahvuslik. Lisaks ei sobinud fašistidele ka Joseph de Maistre klassikaline konservatism. Itaalia rahvusluse edu võtmeteks peeti traditisooni austamist, selget ja ühtset ajalootaju, pühendumist Itaalia moderniseerumisele ning usku sellesse, et Itaaliast saab Euroopa suurvõim.
Rahvuslik Fašistlik Partei ja Vabariiklik Fašistlik Partei on ainsad kaks erakonda, mille taasasutamine on Itaalia põhiseadusega keelatud.
Kaur Riismaa
pisi|Kaur Riismaa Kaur Riismaa (sündinud 24. märtsil 1986 Tartus) on eesti kirjanik.
Haridus ja teatritegevus
Riismaa on lõpetanud Tartu Descartes'i Lütseumi ja Hugo Treffneri Gümnaasiumi, osaledes mõlema kooli teatrites näitleja ja dramaturgi ning hiljem ka juhendajana. Ta on lõpetanud ka Tartu Lastekunstikooli. Kooli ajal avaldas Riismaa tekste kirjandusportaalides KLOAAK ja Poogen. Kooliaegne kirjanduslik tegevus on kokku võetud intervjuus Poogen.ee häälekandjale Poogna Kratt.
Aastail 2005–2010 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootikat ja teoloogiat, tegutsedes samal ajal Tartu Üliõpilasteatris ja lõpetades Drakadeemia esimese lennu Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlusel 2009. aastal äramärgitud tööga "Tulvavesi vaatama", mida näidendivõistluse žürii esimees Toomas Kall pidas "lugemistekstina ülimalt nauditavaks". Tema näidendi "M.P.T.T. ehk Mida Polnudki Tarvis Tõestada" lavastasid Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti eriala tudengid 2010. aasta kevadel. 2010. aastal asus Riismaa õppima dramaturgiat Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis Tiit Ojasoo kursusel.
2012. aasta kirjandusfestivalil HeadRead lavastas ta kabareelavastuse eesti meesluulest ehk eesti macho-luule õhtu "Viimased halvad mehed", Näidendi "Vanamõisa legendid" kirjutas ta Vanamõisa seltsimaja suvelavastuseks kirjutas  ning suvise detektiivnäidendi "Pulm" etendamiseks Õisu mõisas Viljandimaal koos Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia üliõpilastega. Esimene töö Teatris Ugala oli Terry Pratchetti "Õed nõiduses" lavaletoomine koos lavastaja Sander Pukiga detsembris 2012. Kaur Riismaa oli lavastuse dramaturg.
Kirjanduslik looming
Kaur Riismaa debüteeris luuletajana ajakirjas Vikerkaar 2010. aastal. Luuleaasta 2010 gallupis hinnati teda: "... erakordselt hea jutustamise ja tegelasloome anne. Ka paistab ta oma eakaaslaste seast silma suure empaatiavõime ja huviga ligimese ja tema elukäigu vastu. Need kaks on vägagi defitsiitsed omadused noorte luuletajate seas. Tema nime tasub lähiaastatel silmas pidada." Samas toonis hinnangu leiab ka Loomingu aastaülevaatest, kus tema tekste hinnatakse kui "2010. aasta positiivsemaid üllatusi, ja seda just väljapoole suunatud ja uuriva luuletajapilgu tõttu. Riismaa huvitub aktiivselt teistest (ka tundmatuist) inimestest, püüab neisse sisse elada, ümber kehastuda, ja selle poolest on tegu erandliku nähtusega meie noorluules: inimene, kes tunneb huvi teiste inimeste vastu."
Kaur Riismaa esikkogu "Me hommikud, me päevad, õhtud, ööd" (2011, kirjastus Jumalikud Ilmutused) esitati nii Eesti Kultuurkapitali kirjanduspreemia kui ka Betti Alveri debüüdipreemia saamiseks ning autorit nimetati Eesti Ekspressi tulevikutäheks. Kriitikute arvates "üllatab (kogu) oma mahukuse, sisukuse ja stiiliküpsusega" ja et kirjutajal on potentsiaali "saamaks suureks eepiliseks kirjanikuks, kes käsitleb suuri, sajanditepikkuseid teemaplokke – olemaks Jaan Kross, Mats Traat või Ene Mihkelson." Sama äratundmiseni on jõudnud muudki arvajad, et "noore autori esikkogu on tõeline avastus, võrratult sümpaatne elamus... On tunda matstraadilikku münti, paljud tekstid, küll pikemad ja arutlevamad, kui luule kohta sobib nii öelda, meenutavad nii pealkirjade kui ka sisu poolest "Harala elulugusid"." Kirjutaja tekstide lähedust Mats Traadi Harala-sarja ja ka Hando Runneliga on märgatud rohkemgi, "erinevate kõnelejate väljajoonistamise keerulist kunsti" rõhutades. Märkamata pole jäänud, et "luulekogu läbiv mure keele ja rahvuse püsimise pärast on seotud eelnevalt vaadeldud väljarännete ning teistsuguse elukorralduse pealetungiga. Olgu siis tegemist pealesunnitud või vabatahtliku lõimumisega võõrasse kultuuri. Sõja hirmus kodumaalt põgenemine, küüditamine või lihtsalt soov lahkuda jõuavad Riismaa luuletustes samuti lugejateni."
Ajakirja Vikerkaar tavapärases "Kirjandusaasta 2012" gallupis pälvis see kogu üheksast kriitikust kuue eelistuse, näiteks jõulises sõnastuses "Parim debüütraamat: "Me hommikud, me päevad, õhtud, ööd". Küllalt juba "uussiiraste" virilast käsikiimlusest – tere tulemast vanaluiskamitele, kes mõistavad jutustada (teisi) inimesi!". Sama veendunult kõlab luulevormis arvustus "Kui enamasti on debüütkogudes tsüklikaupa kõik, mis noor autor noore elu jooksul / mõtelnud, tundnud, aimanud, kartnud jne / siis siin on lood. / Eestlaste, ja ka teiste, elulood".
Balti laenud eesti keeles
Balti laenud on eesti keelde balti algkeelest alates II aastatuhandest või isegi III aastatuhande lõpust eKr tulnud laentüved.
Kaur Riismaa
Kirjanduslik looming
Esimesed tõlked Riismaa luulest tegi vene keelde Igor Kotjuh ning need ilmusid kvartaliajakirjas "Воздушный змей" ("Tuulelohe"). Kaur Riismaa luuletusi on kasutatud Tallinna Linnateatri lavastuses "Keti lõpp" Luuletaja rolli elavdamiseks ning valik luuletusi leidub ka lavastuse kavalehel.
Balti laenud eesti keeles
Neid laene on eesti keeles Huno Rätsepa järgi 94–156, 2012. aasta Eesti etümoloogiasõnaraamatu andmetel 165-235. Balti laenude semantika (nt kõige enam on laenatud põllundust ja karjapidamist ning töö- ja majapidamisriistu tähistavaid sõnu: hernes, vagu, oinas, kirves, labidas) viitab muistsete balti hõimude olulisele rollile lõunapoolsete alade tehnoloogia ja kultuuri läänemeresoomlasteni viimisel. Baltlaste kõrgem arengutase võis tõsta ka nende keele staatust läänemeresoome hõimude seas, millele viitavad arvukad sotsiaalse iseloomuga nn tarbetud laenud. Nii leidub balti laene ka tuumsõnavaras ehk mõisterühmades, kuhu reeglina sõnu ei laenata (nt kehaosade nimetustes ja sugulussõnavaras: naba, hammas, tütar, kaim, mõrsja). Sellise sõnavara laenamine on märk väga tihedatest, lähedastest kontaktidest ning võimalikust segaasustusest ja kakskeelsusest.
Eesti kirjakeeles 5 kõige sagedamini esinevat balti laensõna on kõik, veel, aeg, juba, kord.
Mirande
Mirande [mi'rand] on linn Prantsusmaal Gersi departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka Mirande-Astaraci kantoni keskus.
Linna territoorium asub 139–268 meetri kõrgusel üle merepinna.
Alates 2014. aastast on linnapea Pierre Beaudran.
Tema linnastu valdade liit koosneb 19 vallast.
pisi|tühi|Mirande'i plaan ja teda ümbritsevad vallad
Külmoja
Külmoja (ka Saare peakraav) on oja Põltsamaa vallas.
Oja lähe on Põltsamaa ja Kuningamäe piiril Põltsamaa–Võhma maantee juures. Oja suubub Kamari järvest allavoolu Põltsamaa jõkke. Külmoja on olnud Põltsamaa jõe harujõgi. Põhja pool Mõhkülas asunud hargnemiskoha ja Põltsamaa–Võhma tee vahel asendab kunagist voolusängi maasisene torustik.
Ajalugu
Õgvendusjärgselt on veekogu kandnud ka nime Saare peakraav. Kasutatud on ka nime Kuningaoja. Muinasaja lõpul oli oja Põltsamaa jõe peaharu. Mõhküla on peetud Mõhu muinaslinnuse võimalikest asukohtadest looduslikult sobivaimaks. Seoses Põltsamaa vesilinnuse ehitamisega olevat vanast kõrvalharust tehtud pärast linnuse valmimist peaharu, endine peaharu aga jäi edasi kõrvalharuna ning kuhtus ajapikku.
Külmoja ääres Kuningamäe kõige kõrgemal kohal vana Viljandi tee ääres võis Liivi sõdade aegu Vene väe ja hertsog Magnuse väe pealaager, sest looduslikult on just see koht ümbruskonna valdamiseks kõige sobivam.
Külmoja on 1,7 km ulatuses Põltsamaa linna lääneküljel linna ja valla piiriveekogu.
Piret Õunapuu
Piret Õunapuu (sünninimi Piret Kalm; sündinud 19. augustil 1955) on eesti etnograaf.
Haridus
Piret Õunapuu (toona Piret Kalm) on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Õppis aastal 1973–1979 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas etnograafina, kaitstes diplomitöö "Rannarootslaste elamusisustus XIX sajandi lõpul ja XX sajandi algul" (juhendaja Arved Luts). 2003. aastal sai teadusmagistri kraadi Tallinna Pedagoogikaülikooli filoloogiateaduskonnas kaitstud magistritööga "Eesti Rahva Muuseumi vanem ajalugu" (juhendaja Mare Kõiva). 2011. aastal sai doktorikraadi Tartu Ülikoolis kaitstud doktoriväitekirjaga "Eesti Rahva Muuseumi loomine ja väljakujunemine" (juhendaja Tiit Rosenberg).
Töö
1979. aastast töötas ta Eesti Vabaõhumuuseumis, kus uuris taluarhitektuuri ja -mööblit. 1980. aastast töötas Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis. 2015. aasta seisuga töötab Eesti Rahva Muuseumi teadur-kuraatorina.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud Eesti pärimuslik kombestik, Eesti Rahva Muuseumi ajalugu, rannarootslaste rahvakultuur ja etnograafilise mööbli ajalugu.
Ta on Eesti Muuseumiühingu juhatuse aseesimees ja ajakirja Muuseum peatoimetaja.
Isiklikku
Tema vend on arhitektuuriteadlane Mart Kalm.
Rannametsa tee (Pärnu)
Rannametsa tee on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Riia maanteelt, suundub edelasse ja lõppeb Kalevi puiesteelt. Rannametsa tee ristub veel Merimetsa tänavaga, Marjametsa ja Männimetsa teega. Tänava pikkus on ligikaudu 796 meetrit.
Liaanimadu
Liaanimadu (Thelotornis) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Liaanimadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Thelotornis seisuga 26.01.2014.
Nõnova raudteepeatus
pisi|Endine Nõnova raudteepeatus (2014), paremal perrooni jäänused. Nõnova raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Nõnova külas raudtee kilomeetril 576. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb endise peatuse asukoht Võru valda.
Läbi Nõnova kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Kasaritsa valla aladele. Reisirongid sõitsid läbi Nõnova liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.
Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Nõnova raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Võru raudteejaam ja järgnes Husari raudteepeatus.
Russell Brand
pisi|Russell Brand aprillis 2011
Russell Edward Brand (sündinud 4. juunil 1975) on inglise näitleja, raadiosaatejuht, publitsist ja aktivist.
Aastail 2004–2007 juhtis Brand tõsieluseriaali "Big Brother" sõsarsaadet "Big Brother's Big Mouth" (esimesel hooajal "Big Brother's Efourum") ja hiljem astus üles mitmes filmis.
Brand on korduvalt sattunud skandaalidesse ja teda saadab vastuoluline kuulsus. MTV vallandas ta kohatu käitumise pärast ja BBCst pidi ta ise lahkuma, kuna tegi oma raadiosaates nördimust tekitanud pilakõnesid. Koomikuna on ta oma sketšides viidanud kogemustele narkootikumide ja alkoholiga, samuti rääkinud juhusuhetest.
Oktoobris 2013 pani Brand külalistoimetajana kokku nädalakirja New Statesman ühe numbri ja pärast seda teatakse teda ka aktivistina. Samal ajal kogus tähelepanu teleintervjuu, milles Brand ütles inimestele, et pole kordagi valimistel hääletanud, kuna see olevat mõttetu, ja teatas, et pooldab suuremahulist jõukuse ümberjagamise programmi. 2014. aastal alustas veebiseriaal The Trews, milles Brand lahkab päevakajalisi poliitilisi sündmusi, samuti ilmus raamat "Revolution". Aprillis 2015 tuli koostöös režissöör Michael Winterbottomiga välja varanduslikku ebavõrdsust käsitlev dokumentaalfilm "The Emperor's New Clothes".
Aprillis 2017 oli Brandil Twitteris 12,2 miljonit ja Facebookis 3,7 miljonit jälgijat. Tema Youtube'i kanalil oli üle miljoni tellija.
Noorpõlv
Brand sündis Essexi krahvkonnas Graysi linnas. Tema vanemad läksid lahku, kui ta oli pooleaastane. Brand kasvas ema juures ja ta lapsepõlv oli keeruline. 7-aastaselt sattus ta järeleaitamisõpetaja toime pandud seksuaalse ärakasutamise ohvriks.
Kui Brand oli 8-aastane, diagnoositi ta emal emakavähk ja aasta hiljem rinnavähk. Ema ravi ajal elas Brand sugulaste juures, hiljem uuesti emaga. 14-aastaselt põdes Brand buliimiat. 16-aastaselt lahkus ta kodust, kuna ei saanud läbi ema elukaaslasega. Ta hakkas tarvitama ka narkootikume – kanepit, amfetamiini, LSDd ja ecstasy 't. Brand on öelnud, et isaga oli tal kummaline suhe. Brandi üles kasvades nad korrapäraselt ei kohtunud. Kui Brand oli 16-aastane, reisisid nad isaga Taisse, kus isa viis poja ka prostituute külastama.
Brand tegi lavadebüüdi, kui lõi 15-aastaselt kaasa koolinäidendis. Seejärel hakkas statistina filmivõtetel osalema. 1991. aastal võeti Brand vastu Londonis asuvasse teatrikunstile pühendunud Italia Conti Academysse. Pärast esimest aastat visati ta akadeemiast narkootikumide kasutamise ja tundidest puudumise tõttu välja.
Karjäär
pisi|Brand esinemas (jaanuar 2008)
Stand-up komöödia
Aastal 2000 osales Brand püstijalakoomikute võistlusel Hackney Empire New Act of the Year. Ta sai neljanda koha, kuid jäi silma ühele agendile, kes teda edaspidi esindama hakkas. Brand jätkas võistlustel, festivalidel ja komöödiaõhtutel esinemist.
2006. aastal reisis Brand Suurbritannias kavaga "Shame" ('häbi'). Hiljem anti selle põhjal välja DVD "Russell Brand: Live".
2007. aastal järgnes teine üleriigiline turnee "Russell Brand: Only Joking", mille põhjal anti välja DVD "Russel Brand: Doin' Life".
Jaanuarist märtsini 2009 astus Brand turnee "Russell Brand: Scandalous" raames üles Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides ja Austraalias.
2013. aastal käis ta turneel komöödialavastusega "Messiah Complex". Etteastes tegi juttu oma iidolitest Mahatma Gandhist, Che Guevarast, Malcolm X-ist ja Jeesusest, ja kirjeldas, mil moel ta nendega sarnaneb.
Veebruaris 2014 pidi Brand esinema Tallinnas, kuid katkestas oma parajasti pooleli olnud turnee, kuna ta emal diagnoositi taas rinnavähk. Tallinna esinemine jäi ära.
2015. aastal esitas ta kava "Trew World Order", 2017. aasta aprillist 2018. aasta novembrini aga kava "Re:Birth".
Saatejuht
Aastal 2000 hakkas Brand tegema kaastööd MTVle, juhtides tantsuhitte tutvustanud saadet "Dancefloor Chart" ja soovilugude saadet "Select". 2001. aastal ta vallandati MTVst, kuna tuli 12. septembril 2001 tööle Osama bin Ladeni rõivastuses, samuti oli ta tol päeval MTV stuudiosse kaasa kutsunud oma narkodiileri.
2002. aastal näitas nüüdseks tegevuse lõpetanud satelliitkanal UK Play Brandi komöödiasugemetega dokumentaalsaadet "RE:Brand", milles Brand vaatles väljakutsuval viisil kultuurilistest arusaamadest tingitud tabusid.
2004. aastal juhtis Brand saadet "Big Brother's Efourum", milles kuulsad saatekülalised ja televaatajad said tõsieluseriaali "Big Brother" võtteplatsiks olnud majas toimunut kommenteerida. Järgmisel hooajal sai saate pealkirjaks "Big Brother's Big Mouth". Brand oli "Big Brotheri" tõsieluseriaaliga seotud kolme hooaja vältel.
2006. aasta kevadel naasis Brand MTVsse ja juhtis jutusaadet "1 Leister Square". Saatekülaliste seas olid teiste hulgas Tom Cruise, Uma Thurman, The Mighty Boosh ja Boy George.
2006. aasta sügisel juhtis Brand digikanalis E4 saadet "Russell Brand's Got Issues", kuid ulatuslikust reklaamikampaaniast hoolimata jäid vaatajanumbrid kesiseks. Saade nimetati ümber "The Russell Brand Show'ks" ja see viidi üle kanalisse Channel 4, kuid jäi sealgi edutuks.
2007. aastal andis telekanal BBC Four eetrisse Jack Kerouaci romaanil "On The Road" põhineva dokumentaalsaate "Russell Brand On The Road".
Aastatel 2007–2008 oli Brand seotud Channel 4 saatega "Russell Brand Ponderland", milles ta rääkis püstijalakomöödia võtmes paljudel teemadel – teemadering ulatus lapsepõlvest teaduseni.
Õhtujuht
Brand juhtis 2006. aasta NME Awards auhinnatseremooniat ja 2007. aasta BRIT Awards auhinnatseremooniat ning on täitnud õhtujuhirolli ka mitmel muul üritusel.
2008. aasta MTV Video Music Awards auhinnatseremooniat juhtides kutsus ta publikut üles presidendivalimistel Barack Obama poolt hääletama ja nimetas tolleaegset USA presidenti George W. Bushi alaarenenud kauboiks. Nende ja muude kommentaaride tõttu tegid mõned ärritunud vaatajad talle tapmisähvardusi. Et 2008. aasta tseremoonia reitingud olid 20% kõrgemad kui 2007. aasta omad, kutsus MTV Brandi juhtima ka 2009. aasta tseremooniat.
2012. aastal juhtis Brand filmiauhinnagalat MTV Movie Awards.
Näitleja
1994. aastal lõi Brand kaasa lastesaates "Mud", lisaks täitis teismelisena kõrvalosi mitmes seriaalis.
2002. aastal osales telesarjades "Cruise of the Gods" ja "White Teeth". 2005. aastal mängis BBC situatsioonikomöödias "Blessed". 2007. aastal kehastas seriaali "Cold Blood" avaosas endist vangi ja komöödiasarjas "The Abbey" kokaiinisõltlasest DJ-d.
2007. aastal osales Brand filmis "St Trinian's". 2008. aastal, kui tuli välja film "Forgetting Sarah Marshall," kogus tuntust USAs. Brand mängis filmis rokkarit ja mitmed filmikriitikud kirjutasid osatäitmise kohta kiitvaid arvustusi. Sama tegelaskuju mängis ta hiljem ka filmis "Get Him to the Greek". 25. detsembril 2008 tuli välja Disney film "Bedtime Stories", milles Brand mängis koos Adam Sandleriga.
2010 astus üles Trinculo rollis Shakespeare'i näidendi "Torm" ("The Tempest") alusel tehtud filmis. Samal aastal dubleeris ta Dr. Nefario tegelaskuju filmistuudio Universal linateoses "Despicable Me". Brand osales ka filmi 2013. aastal tehtud järjes. Samuti astus ta iseendana üles multifilmis "Simpsonid" ja tegi häält 2011. aastal lindistatud filmis "Hop", kus kehastas nimitegelast ehk jänest E. B. Hop'i. Aastal 2011 oli Brand nimirollis ka filmis "Arthur" ja 2012. aastal osales muusikalis "Rock of Ages".
Produtsent
2011. aastal asutas ta koos ühe sõbraga produktsioonifirma Branded Films, mis tegutseb Californias, ja on pühendatud filmidele, milles Brand osaleb.
Raadiosaatejuht
Aastal 2002 hakkas Brand koos Matt Morganiga indierock 'i mängivas raadiojaamas XFM vedama pühapäeva pärastlõunal eetris olnud saadet. Brand vallandati, kuna luges otsesaates ette pornograafilise sisuga teksti.
Aprillis 2006 hakkas Brand raadiojaamas BBC Radio 6 Music juhtima saadet "The Russell Brand Show". Novembris 2006 viidi saade üle raadiojaama BBC Radio 2. Saade läks eetrisse laupäevaõhtuti 21.00–23.00 ja seda kuulas tavaliselt umbes 400 000 inimest. Oktoobris 2008 puhkes skandaal, kuna Brand ja kaassaatejuht Jonathan Ross jätsid tuntud näitleja Andrew Sachsi automaatvastajasse nilbeid sõnumeid, milles nad teatasid Sachsile, et Brand oli tema burleskitantsijast lapselapsega maganud. Ajaleht The Mail on Sunday mõistis Brandi ja Rossi tegevuse hukka ja Brand pidi BBC saatejuhi kohalt tagasi astuma. BBCle mõisteti hiljem telefonikõnede eetrisse andmise eest ka 150 000 naela suurune trahv.
19. aprillil 2009 juhtis Brand koos Noel Gallagheriga raadiojaamas Talksport jalgpalliteemalist jutusaadet. Saatel oli internetis palju kuulajaid. Oktoobris 2010 naasis Brand Talksporti ja juhtis kahekümnel laupäeval jutusaadet, kuhu kutsus erinevaid külalisi, sh Noel Gallagheri ja Jonathan Rossi.
Taskuhääling
Alates 25. jaanuarist 2015 annab Brand kaks korda nädalas välja taskuhäälingusaadet "The Russell Brand Podcast".
Kirjatöö
Aastatel 2006–2009 kirjutas Brand ajalehele Guardian jalgpalliteemalist veergu. 2006. ja 2007. aasta artiklite põhjal anti välja raamat "Irons in the Fire".
Novembris 2007 tuli välja Brandi esimene autobiograafia "My Booky Wook". Raamatut saatsid kiitvad arvustused. Näiteks ajalehes The Observer kirjutati, et Brandi lõbusas toonis üles tähendatud narkolugude ja patuelu kirjelduste kõrval teiste kuulsuste memuaarid kahvatuvad.
Oktoobris 2008 ilmus raamat "Articles of Faith", kuhu olid kokku kogutud 2007. ja 2008. aastal Guardianis avaldatud kolumnid, samuti Brandi jalgpalliteemalised intervjuud Noel Gallagheri, James Cordeni ja David Baddieliga.
Septembris 2010 avaldati uus autobiograafia "Booky Wook 2: This Time It's Personal".
Brand jätkas Guardiani kolumnistina ja avaldas arvamust päevakajaliste sündmuste ja popkultuuri teemadel, muuhulgas kirjutas ta Amy Winehouse'i ja Robin Williamsi surmast. Samuti kritiseeris seda, kuidas valitsus 2011. aasta Londoni rahutusi ohjeldas ja väitis, et valitsus jättis rahutuste algpõhjused unarusse.
Oktoobris 2014 pälvis palju tähelepanu Brandi raamat "Revolution", mida nii kiideti kui ka laideti. Teos kutsus üles revolutsioonile, mis lõpetaks korporatsioonide türannia, keskkonna reostamise ja varandusliku ebavõrdsuse. Ka rahvusriigid on Brandi jaoks iganenud nähtus.
Novembris 2014 ilmus lasteraamat "Russell Brand's Trickster Tales: The Pied Piper of Hamelin", mis on kavade järgi uue raamatusarja avateos. Kriitikud tegid raamatu maha. Näiteks kirjutati, et kuigi Chris Riddelli illustratsioonid on ilusad, jääb raamatul puudu sidususest ja selgusest. Ajaleht The Independent kirjutas, et kui raamatu autor poleks kuulus, oleks käsikiri kirjastusest tagasi saadetud.
2009–2012. Esimesed sõnavõtud
Veebruaris 2009 avaldas Brand koos teiste kuulsustega ajalehes The Times poolehoidu tol ajal Iraanis kohtu ees olnud Baha'i usu liidritele.
Aprillis 2009 osales Londonis G-20 kokkusaamise vastasel meeleavaldustel.
Aprillis 2012 andis Brand parlamendikomitee ees tunnistusi narkomaania teemal. Brand rääkis, et narkootikumid tuleks dekriminaliseerida.
Juunis 2012 juhtis Brand üritust, mille raames dalai-laama kohtus Manchesteri noortega. Dalai-laama esindajate sõnul valiti Brand välja, kuna ta oli oma elu nii põhjalikult muutes näidanud üles spirituaalsuse väge.
Detsembris 2012 läks eetrisse BBC dokumentaalfilm "Russell Brand: From Addiction to Recovery". Brand on öelnud, et filmi tegemisele ajendas teda hea sõbra Amy Winehouse'i surm. Filmis esitab ta küsimusi selle kohta, kuidas Suurbritannia ühiskond kohtleb sõltlasi ja tegeleb sõltuvusega.
Juunis 2013 astus Brand üles Chelsea Manningule toetust avaldavas videos.
2013–2014. New Statesman, "Newsnight"
Alates 2013. aastast on Brand meelelahutuse juurest tõsiste teemade käsitlemise juurde liikunud.
Oktoobris 2013 andis ta intervjuu BBC telesaate "Newsnight" juhile Jeremy Paxmanile. Paxman küsis talt, et kuidas inimene, kes ise valimas ei käi, saab poliitikaajakirja jaoks artikleid kirjutada. Brand ütles, et ei ole oma elus kunagi valimas käinud, kuna ei näe hääletamisel mõtet. Poliitikud kaitsevad korporatsioonide huve, mitte ei esinda lihtinimesi. Brand teatas, et otsib alternatiive olemasolevatele võimustruktuuridele ja poliitilistele süsteemidele. Poliitikud ei tohiks planeeti hävitada, ebavõrdsust suurendada ega inimeste vajadusi eirata. Brand pooldab egalitaarset sotsialistlikku süsteemi, mis põhineks jõukuse ümberjagamisel, korporatsioonide suuremahulisel maksustamisel ja keskkonda ekspluateerivate ettevõtete vastutusele võtmisel. Kasumit peab Brand räpaseks sõnaks. Süsteem peaks arvestama keskkonna ja tavainimeste, mitte ainult eliidi huvidega. Eesmärkide poole liikumiseks on vajalik revolutsioon. Olemasoleva paradigma siseselt ei ole võimalik teha radikaalseid muudatusi, poliitikud ei paku inimestele tõelisi alternatiive.
24. oktoobril 2013 kirjutas Brand poliitikaajakirjas New Statesman ilmunud essees et tunneb muret selle pärast, et inimeste ahnus on maailma hävitamas. Ta kutsus üles poliitikat ja majandust jätkusuutlikuma tuleviku suunas ümber muutma.
2014 kuni tänapäev
pisi|Brand kärbetevastasel meeleavaldusel intervjuud andmas 27. veebruaril 2014 pani Brand alguse oma YouTube'i saatele "The Trews: True News with Russell Brand". Saates analüüsib ta päevakajalisi sündmusi, samuti kutsub ta infot jagama majandusteadlasi, ajakirjanikke ja aktiviste. Aasta lõpuks oli ta saadet teinud üle 200 osa.
Juunis 2014 osales Londonis kasinusmeetmete vastasel meeleavaldusel, mille raames 50 000 inimest marssis protesti märgiks BBC hoone juurest Westminsteri paleeni. Brand ütles rahva ees kõneldes: "Selle hoone inimesed [Briti parlamendisaadikud] laias laastus ei esinda meie huve. Nad esindavad oma sõpru, kes ajavad suurt äri. On aeg võim meile tagasi võtta. Võim ei ole seal, see on siin, meiega. Revolutsioon, mida meil vaja on, ei ole radikaalsete mõtete revolutsioon, vaid meil juba olemasolevate mõtete täidesaatmine".
Puto
pisi|Léon Bazille Perrault' maal "Magav puto" aastast 1882 Puto (itaalia k 'poiss') ehk amorett ehk eroot on paljas enamasti tiibadega poisike, mida figuurina kasutatakse palju sisearhitektuuris.
Russell Brand
2014 kuni tänapäev
Septembris 2014 esines Brand kõnega tuletõrjujate ametiühingu korraldatud meeleavaldusel, kus protestiti kärbete vastu. Brand kutsus avalikkust üles tuletõrjujaid toetama.
Oktoobris 2014 tuli välja raamat "Revolution". Sex Pistolsi John Lydon ütles Guardianis ilmunud intervjuus, et Brandi üleskutse mittehääletada on "kõige idiootsem asi, mida ma kuulnud olen".
26. novembril 2014 läks BBC 3-s eetrisse dokumentaalfilm "Russell Brand: End the Drug Wars", milles Brand uurib eri riikide narkopoliitikaid ja otsib kaastundlikku lähenemist uimastisõltlastele. Kaastunne on Brandi hinnangul sõltlaste teemale kõige pragmaatilisem lähenemine.
1. detsembril 2014 avaldas Brand toetust Londonis Hackneys asuva New Era elamukooperatiivi (New Era housing estate) liikmetele, kes protestisid üüri tõstmise vastu.
11. detsembril 2014 osales Brand BBC saates "Question Time". Saatekülaliste seas oli ka Suurbritannia Iseseisvuspartei juht Nigel Farage, kellega nad vastastikku üksteist solvasid.
Märtsis 2015 avas Brand New Era elamukooperatiivis kohviku Trew Era Cafe. Kohvikus asusid tööle uimastisõltuvusest paranevad narkomaanid.
Märtsis 2015 valisid ajakirja Prospect lugejad Brandi maailma tähtsuselt neljandaks mõtlejaks Thomas Piketty, Yanis Varoufakise ja Naomi Kleini järel.
Märtsis avalikustati ka 18–24-aastaste brittide poliitikaeelistusi uurinud küsitlus, mille kohaselt 40% vastanutest leidis, et poliitikas võiks tegutseda rohkem Brandi-sarnaseid inimesi, samas kui 28% küsitletud noortest ütles, et Brand ei saa aru, mida ta räägib.
Aprillis 2015 esilinastus Brandi ja režissöör Michael Winterbottomi koostöös valminud dokumentaalfilm "The Emperor's New Clothes". Filmis vaadeldakse 2007–2008 aasta majanduskriisi mõjusid ja arutatakse varandusliku ebavõrdsuse teemat.
29. aprillil 2015 laaditi YouTube'i video, milles Brand intervjueeris Tööpartei juhti Ed Milibandi. Peaminister David Cameron nimetas Brandi naljanumbriks ("Russell Brand's a joke") ja ütles, et temal taolisteks intervjuudeks aega ei ole.
2015. aasta mai alguses, mõned päevad enne Suurbritannia üldvalimisi, kutsus Brand oma jälgijaid üles valimistel osalema ja leiboristide poolt hääletama, et konservatiive võimult eemale hoida. Brand leidis Tööpartei juures mitmeid puudusi, kuid talle tundus, et leiboristid võiksid olla rahva poolt tulevale survele vastuvõtlikumad kui konservatiivid. Brandi sõnul tuleb demokraatiaga iga päev tegelda, mitte ainult valimiste ajal. Brand ise ei registreerinud end valijaks. Kuna valijaks registreerumise viimane päev oli 20. aprillil, kritiseeriti Brandi, et ta oma vaateid alles nii hilja muutis.
Valimisvõit läks konservatiividele. Brand ütles kommentaariks, et oli hakanud uskuma, et suudab ühiskonnas midagi mõjutada, kuid valimistel ilmnes, et ta oli traditsioonilise meedia osakaalu alahinnanud. Tuli välja, et suur osa inimesi tahabki, et konservatiivid oleksid võimul. Samuti ütles ta, et kuna tooride tegevusest tulenevalt saab ühiskonnas järgmise viie aasta jooksul olema palju õelust ("We're going to have no shortage of meanness over the next five years"), tuleb alternatiivi otsivatel inimestel üksteise vastu lahke olla, näidata üles kaastunnet ja üritada koostööd tehes muutusi ellu kutsuda.
Poliitilistest jõududest on Brand avaldanud toetust Kreeka Syrizale ja Hispaania Podemosele.
2015. aasta mai alguses pöördus Brandi poole Indoneesias Bali saarel kokaiini smugeldamise eest vangistatud ja surma mõistetud 58-aastane Lindsay Sandiford. Sandiford loodab, et Brandil õnnestub juhtumile tähelepanu tõmmata ja määratud karistust kergendada.
Skandaalid
16. septembril 2010 võeti Brand Los Angelese lennuväljal vahi alla, kuna ründas paparatsot. Järgmisel päeval sai ta 20 000 dollari suuruse kautsjoni vastu tagasi vabadusse.
15. märtsil 2012 anti New Orleansis Brandi vastu välja vahistamiskäsk fotograafi mobiiltelefoni aknast välja viskamise eest.
Isiklikku
Ta on üles näidanud huvi Hare Krishna liikumise ja transtsendentaalse meditatsiooni vastu.
Toetab jalgpalliklubi West Ham United.
Suhted
Aastail 2013–2014 oli Brand suhtes Suurbritannia seltskonnadaami ja ajakirja New Statesman ajakirjaniku Jemima Khaniga. Mais 2014 pidi tabloid The Sun Brandile laimamise eest kahjutasu maksma. Ajaleht kirjutas 2013. aasta novembris, et Brand oli Khani teise naisega petnud. Brand annetas saadud raha 1989. aastal 96 inimese surmaga lõppenud Hillsborough' staadioni katastroofi uurimisele. Brandi ja Khani suhe lõppes septembris 2014.
2016. aasta novembris sai Brand esimest korda isaks. Kihlatu Laura Gallacher sünnitas tütre Mabeli. Brand on öelnud, et kavatseb lapse üles kasvatada sooneutraalselt. 2017. aasta augustis Brand ja Gallacher abiellusid. Paari teine tütar sündis 2018. aasta juulis.
Narkootikumid
Brand on minevikus ohtralt narkootikume tarvitanud ja ajakirjandus tuletab ta kunagist uimastitarbimist siiani meelde. Brand loobus narkootikumidest 2002. aastal, mil tabati jõulupeol tualetis heroiini kasutamas. Ta tegi läbi uimastivõõrutusprogrammi Focus 12 ja sai hiljem programmi patrooniks. 2009. aastal korraldas ta programmile mitu rahakogumisüritust ja on aidanud mitmel võõrutusravil osalenul uuesti ühiskonda sulanduda.
13. detsembril 2014 tviitis Brand, et tähistab uimastivaba elu 12. aastapäeva.
Põdra tänav (Pärnu)
Põdra tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas.
Tänav saab alguse Käo tänavalt, suundub edelasse ja lõppeb Lehola tänaval. Laane tänav ristub veel Sambla ja Merimetsa tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 524 meetrit.
Rāpati
Rāpati on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ventspilsi piirkonnas Ugāle valla keskosas. Rāpati jääb valla keskusest Ugālest 11,5, piirkonna keskusest Ventspilsist 49,7 ja Riiast 163,1 kilomeetri kaugusele.
Küla asub Krēziņģe jõe kaldal. Rāpati muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Kolkja külanõukogu
Kolkja külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1949.
Kolkja külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaa Peipsiääre vallas. Külanõukogu keskus asus Kolkja külas.
1949. aastal liideti Kasepää ja Kolkja külanõukogu ning moodustati Peipsiääre külanõukogu.
Võitlus (1927)
Võitlus oli aastal 1927–1928 ilmunud Eesti ajakiri, Ülemaalise Töölisnoorsoo Ühingu häälekandja.
Ajakiri ilmus kord kuus: detsembris 1927 üks number ja jaanuaris 1928 teine. Trükiti o.-ü. Vaba Maa trükikojas Tallinnas. Vastutav toimetaja oli Ferdinand Lind. Kuna ajakirja esimeses numbris oli kutsutud üles Eestis maksva põhiseadusliku riigikorra vägivaldsele kukutamisele, mõisteti vastutavale toimetajale 3. detsembril 1928 üks kuu kindlusvangistust. Aresti alla pandud kuukirja Võitlus nr. 1 eksemplarid konfiskeeriti ja hävitati.
Laine Paavo
Laine Paavo (1977. aastani Laine Rüütel; sündinud 4. oktoobril 1952 Tomski oblastis) on Eesti saksa filoloog.
Elulugu
Laine Paavo on aedniku tütar.
Ta on lõpetanud 1970. aastal Elva Keskkooli ja 1976. aastal Leipzigi Karl Marxi nimelise Ülikooli saksa filoloogia erialal, M.A. (2004, Hageni Ülikool), väitekiri "Prüfen und Testen des mündlichen Ausdrucks in Abiturprüfungen in Estland". Oli 1976–1984 Tartu Riikliku Ülikooli saksa keele kateedri õpetaja, 1984–1988 Eesti Teadus- ja Tehnikainfo ning Majandusuuringute Instituudi referent ja tõlk, 1988–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli saksa keele lektoraadi lektor, 1998–2002 Saksa kultuuri instituudi / Goethe Instituudi referent ja keeleosakonna juhataja, 2002– TPÜ/TLÜ Hageni Kaugõppeülikooli teabekeskuse juhataja, ühtlasi TPÜ lektor. Õpetanud saksa keelt, lugenud ka teoreetilisi kursusi.
Teadustöö
Uurinud saksa keele õpetamise metoodikat ja didaktikat, samuti saksa kultuuri ajalugu. Koostanud ja avaldanud arvukalt saksa keele õpikuid ja töövihikuid üldhariduskoolidele, eesti-saksa vestmikke jm. Olnud aastast 1994 ajakirja Deutsch in Estland (DiE) toimetajaid. Rahvusvahelise ühingu Gesellschaft für deutsche Sprache liige (1998). 40 teadustrükist.
Vatt (riietus)
Vatt (läänemurdes ja Mulgi murdes pelts, lõunaeesti murretes pihtsärk) oli etnograafias villane mõnes kohas kuni poole reieni ulatuv hõlmadega meeste pihtkuub. Suvel kanti linast vatti, mis oli harikult puusadeni.
Emil Cioran
pisi|Emil Cioran pisi pisi Emil Cioran [eˈmiil tšor'aan] (8. aprill 1911 Rășinari – 20. juuni 1995 Pariis) oli rumeenia filosoof ja kirjanik.
Vatt (riietus)
Ajaloost
Oli tuntud Põhja-Euroopas ja ka Baltimaades juba 17. sajandil. Pikk-kuuega sarnaneva pihaosaga vatt muutus eesti rahvarõivaste osaks 18. sajandi lõpul ning kanti seda 19. sajandi II pooleni Kagu-Eestis, Pärnumaal ja saartel. Hiljem asendus ta moodsamate ülerõivastega.
Tegumood
Üldiselt sarnanesid varasemad meeste vatid nagu naiste kampsunidki pikk-kuue ülaosaga. 19.sajandi keskpaigaks oli vattide õmblemisel omaks võetud mitmeid moerõivastuse jooni. Lääne-Eestis kaunistati vatt pikk-kuue eeskujul punaste kaaruspaelte ja tinanööpidega. Mujal muutus üldiseks madala püstkrae ning ühe või kahe reaga vasknööpidega vatt, mille seljaõmblus lõppes allosas lahtise voldiga (lõhikuga). Lahtise voldi moodustasid kaks järsult laienevat seljatükki (lipid), mis katsid üksteist. Saaremaal võeti poolde reide ulatuvad lippidega vatid (ka hännaga kampsunid) kasutusele varem kui mandril. Vati hõlmad kinnitati haakidega ning peale pandi vöö nagu teistelegi pikkadele ülerõivastele. Saaremaa hilisemad vatid olid lühikesed, vööni ulatuvad, kaarduvate seljaõmblustega hännata vatid. Mõnes paigas mandril olid vattidel hõlmade kaarjad välisnurgad, mahapööratav krae ning ka reväärid. Värvilt sarnanesid vatid oma piirkonna muude ülerõivastega.
Linnarahva eeskujul võtsid jõukamad talupojad ning mõisametnikud 1860. - 1870. aastatel kasutusele saterkuued. Hilisemaid uuemamoelisi kuubi hakati nimetama pintsakuteks. Sajandi lõpukümnenditel kadusid vatid kasutuselt.
Baudouin I
Ta oli kuningas Léopold III ja tema esimese abikaasa Rootsi printsessi Astridi vanim poeg. Kuna Baudouinil ei olnud lapsi, sai tema surma järel kuningaks tema vend Albert II.
Kia Soul
Kia Soul on Kia Motorsi toodetav maasturilaadse välimusega kompaktauto. Seda on toodetud kolm põlvkonda.
Esimest põlvkonda tutvustati 2008. aasta Pariisi autonäitusel ning ideeautot, millest hiljem sai Kia Soul, tutvustati Põhja-Ameerika autonäitusel Detroitis 2006. aastal.
Tuderna raudteepeatus
pisi|Tuderna raudteepeatus Tuderna raudteepeatus oli raudteepeatus Põlva maakonnas Orava vallas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asupaik Võru maakonnas Võru vallas Tuderna külla.
Läbi Tuderna kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatuskoht avati 1930. aastal. Reisirongid sõitsid läbi Tuderna liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.
Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Tuderna raudteepeatusele eelneb Valga poolt tulles Lepassaare raudteejaam ja järgneb Piusa raudteejaam.
August 2012
August 2012, kroonika
2012. aasta august algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem reedel.
Võitlus
Võitlus on niisugune võistlus, kus kasutatakse vägivalda, s.t kus vastasele püütakse teha halba.
Võitluse näideteks on sõda, aga samuti võitluslik sport (nt poks, vabavõitlus).
Mastiks
Saamine
Mastiksit toodetakse Chiose saarel Kreekas ning Euroopa Liidus on tegemist kaitstud päritolunimetusega (protected designation of origin). Mastiksi tootmist saarel kontrollib külade ühistu "Mastichochoria", mis asub Lõuna-Chioses. Traditsiooniliselt toodetakse mastiksit ka Çeşme poolsaarel Türgi rannikul, kaheksa meremiili kaugusel Chiose saarest, kus looduslikud tingimused on sarnased ja sobivad mastiksi tootmiseks.
Mastiksit kogutakse juuli algusest oktoobri alguseni. Puude ümbrus puhastatakse ja puude alla puistatakse kaltsiumkarbonaati. Seejärel, algul iga 4–5 päeva tagant, hiljem iga 5–10 päeva järel tehakse sisselõiked puu koorde. Vaik voolab sisselõigetest ja taheneb maapinnal. Kuiva mastiksi tükid korjatakse kokku ning puhastatakse.
Omadused
Mastiksit kaubastatakse tilgakujuliste valkjas- kuni rohekaskollaste läbipaistvate tükikestena. Närimisel vaik pehmeneb ja muutub säravvalgeks ja läbipaistmatuks kummitaoliseks materjaliks. Maitse on alguses mõru, kuid pärast mõningast närimist muutub mastiksi maitse värskeks, kergelt männi- või seedrimaitseliseks.
Kunstis
Mastiksvaiku on kasutatud õlimaalitehnikas nii värvidesse segatud maalimisõlide koosseisus kui ka maalide lakkimiseks, tavaliselt lahustatakse vaik selleks tärpentinis. Peamiselt kasutatakse maali kattelakkides ja kullaalusteks lakkideks. Kasutati 17.–18. sajandil põhilise maalikattelakina, kuid 18. saj. lõpus asendati teiste vaiklakkidega, sest vananeb kiiremini kui näiteks dammarvaik. Mastiksist tehtud lakk muutub peale kuivamist matiks.
19. sajandil olid kasutuses ja väga moodsad nn. tiksotroopsed geelid: pliiatsetaat (sikatiivina) + puhas linaseemneõli + mastiks). Taoline kattelakk aga tumenes kiiresti (tekkis mustjas pliisulfiid) ja pind muutus ruttu krakelüüriderohkeks.
Ülakoma
Ülakoma ehk apostroof on kirjavahemärk, mida kasutatakse mittehääldatava tähe märkimiseks sõna lõpus, näiteks Skype'i parool, Monet' maal (Monet hääldatakse [monee]), ning tsitaatsõnade käänamisel käändelõpu eraldamiseks.
Mastiks
Meditsiinis
Mastiksi kasutamise ravimites on pikk ajalugu, see ulatub antiikaega. Mastiksil on põletikuvastane, seenhaiguste vastane ja antibakteriaalne toime, seda kasutatakse ravimites ja nahahooldustoodetes.
Ülakoma
Levinuim viga on rõhumärgi (`) ja ülakoma (') segiajamine. Eestikeelse klahvipaigutusega klaviatuuril asub ülakoma ä-tähe ja sisestusklahvi (Enter) vahel. Pildil punasega tähistatud rõhumärk asub kustutusklahvist vasakul. Suure sisestusklahviga klaviatuuril paikneb ülakoma sisestusklahvi kohal. alt=Pilt eestikeelse paigutusega klaviatuurist, mis näitab ära ülakoma ja rõhumärgi paigutuse.|thumb|450px|Eestikeelse klahvipaigutusega klaviatuur ja ülakoma asukoht sellel
Mastiks
Toidulisandina
Kreekas ja Küprosel kasutatakse mastiksivaiku ka köögis – näiteks ouzo maitsestamiseks, samuti erinevate saiade ja küpsetiste (nt tsoureki) koostises.
Pala tänav
Pala tänav on tänav Pärnus Raeküla linnaosas Ugandi ja Lehola tänavate vahel. Tänava pikkus on ligikaudu 132 meetrit.
Pilisvörösvár
Pilisvörösvár (saksa Werischwar) on linn Ungaris Pesti komitaadis Pilisvörösvári kreisi keskus. Linn asub 18 km Budapesti kesklinnast loodes. Linn asub Pilisi kõrgustiku kõrgeima tipu Pilisi (756 m) kõrval.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel olid 28% linnaelanikest sakslased. 73,3% elanikest olid katoliiklased.
1997. aastal sai Pilisvörösvár linnaõigused.
Reduut
pisi|[[Devonshire'i reduut (1614)]] Reduut (prantsuse keeles redoute) on iseseisvalt kaitstav kolme- või hulknurkne suletud muldkindlustus.
Kolu külanõukogu
Kolu külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1950–1954 ja seejärel liideti see Türi külanõukoguga.
Fjodor Berman
Fjodor Berman (sündinud 10. aprillil 1951 Ukrainas) on Eesti ettevõtja ning ärijuht.
Ta lõpetas 1974 Kaliningradi tehnikainstituudi.
Ta on ettevõtte BLRT Grupp juht ja suurosanik.
2010. aastal oli ta Äripäeva rikaste edetabelis 2,478 miljardi krooniga esimene. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 132 443 389 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 9. kohale.
Isiklikku
Fjodor ja Galina Bermanil sündisid poeg Mark ja tütar Rimma.
Annamária Tóth
Annamária Tóth (neiupõlvenimega Annamária Kovács; 14. september 1945 Budapest – 24. juuli 2023) oli Ungari kergejõustiklane, mitmevõistleja.
México olümpiamängudel 1968. aastal võitis ta viievõistluses pronksmedali.
1967. aastal nimetati ta Ungari aasta naissportlaseks.
Dominic Lieven
pisi|240px| Dominic Lieven (2020)
Dominic Lieven (sündinud 19. jaanuaril 1952 Singapuris) on Briti ajaloolane.
Antonio Benedetto Carpano
Antonio Benedetto Carpano (24. november 1751 Bioglio – 3. veebruar 1821 Bioglio) oli Itaalia destilleerija, kes on tuntud eelkõige vermuti ja aperitiivi leiutajana.
1786. aastal lisas Carpano valgele veinile üle 30 ürdi ja vürtsi. Jook osutus sedavõrd populaarseks, et juba mõne aja pärast oli müügikoht avatud 24 tundi päevas.
Maaja Paavo
Maaja Paavo (sündinud 6. novembril 1948 Rakveres) on eesti proviisor.
Elulugu
Maaja Paavo on meditsiinitöötaja tütar ja Lembit Punga abikaasa.