cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Désenchantée
"Désenchantée" on prantsuse poplaulja Mylène Farmeri singel. Esimene singel tema albumilt "L'Autre...", mis anti välja 18. märtsil 1991, sai suure menu osaliseks Prantsusmaal, olles edetabeli tipus kaks kuud. See on Farmeri edukaim laul ja seda tuntakse kui tema tunnuslaulu.
Laulu kirjutamise ajal oli Prantsusmaal suhteliselt rahutu aeg, toimusid suured üliõpilasprotestid ja osalemine Lahesõjas. Selles väljendub laulu sõnade pessimism ja eksistentsialism.
Kui aastal 2002 kaverdas seda laulu Kate Ryan, sai see lugu Belgias esikohahitiks.
Põldhein
Põldhein on lühiajalise (tavaliselt mõni aasta) kestusega väheliigiline (1–3 liiki) heintaimede kultuur, mida kasvatatakse loomasöödaks haritud maal.
Põldheinana kasvatatakse Eestis tavaliselt roosat ristikut (või punast ristikut) koos põldtimutiga. Põldheinana kasvatatakse ka lutserni või ida-kitsehernest kas puhaskülvina või koos ühe kõrrelise liigiga (enamasti põldtimutiga).
Muumiorg
Muumiorg (rootsi Mumindalen, soome Muumilaakso) on väljamõeldud paik Tove Janssoni muumilugudes.
Muumiorg on vaike ja rahulik koht, mille keskel on Muumimaja. Kirdes piirneb Muumiorg merega, põhjas Üksildaste mägedega ning idas Filifjonkaoruga. Orust voolab läbi jõgi, mis Muumioru juures merre ei suubu.
Muumioru nime kannab ka Soomes Tamperes asuv Muumimuuseum.
ムーミン
Lahore
Lahore'ist sai 1585. aastal Mogulite riigi pealinn ja Pakistani kultuuriline keskus. Linnas leidub palju ajaloolisi ehitisi. Lahore'i fort ja Shalam& kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
pisi|tühi|Badshahi mošee Lahore'is
Välislingid
Lahore'i linnavalitsuse koduleht
Kalamaja
Kalamaja on asum Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas. Asum paikneb Tallinna reidi ääres ning piirneb Karjamaa, Pelgulinna, Kelmiküla, Vanalinna ja Sadama asumiga. Kalamaja asumi pindala on 2,1 km2.
Kalamajas tegutsevad Kalamaja Selts ja Telliskivi Selts.
Elanikkond
pisi|Vaade Väike-Patarei tänavale aastal 2001 Kalamaja asumi rahvaarv on aastatel 2011–2020 järjest kasvanud. 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68aastasi oli 3–9%.
Olulisemad objektid
pisi|[[Lennusadam ja endise Keskvangla hooned]] Kalamajas asub kokku viis sadamat: Patareisadam, Kalasadam, Lennusadam, Noblessneri sadam ja Miinisadam. Asumi territooriumile jäävad Kalamaja kalmistupark, Kalaranna fort, Patarei vangla ja Tallinna Kalju baptistikoguduse kirik. 2009. aastal rajati asumisse Telliskivi Loomelinnak, mis kujutab endast loomemajandusliku ettevõtluse keskust.
Haridus ja kultuur
Kalamajas asuvad Kalamaja Põhikool ja Gustav Adolfi Gümnaasiumi algklasside maja. Asumi territooriumile jäävad Salme Kultuurikeskus, Kalamaja raamatukogu, Mäsu galerii, Lastemuuseum Miiamilla, Kultuurikatel, Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum ja Tallinna Linnahall.
Kalamaja asumi tänavad
Kalamaja asumis asuvad Allveelaeva tänav, Graniidi tänav, Jahu tänav, Kalaranna tänav, Kalasadama tänav, Kalevi tänav, Kalju põik, Kalju tänav, Kalma tänav, Kesk-Kalamaja tänav, Kopli tänav, Kotzebue tänav, Kungla tänav, Kursi tänav, Köie tänav, Küti tänav, Leigeri tänav, Lennusadama tänav, Linda tänav, Malmi tänav, Miinisadama tänav, Mootori tänav, Niine tänav, Niine põik, Noole tänav, Oda tänav, Peetri tänav, Põhja puiestee, Reisijate tänav, Salme tänav, Soo tänav, Staapli tänav, Suur-Laagri tänav, Suur-Patarei tänav, Suurtüki tänav, Telliskivi tänav, Tõllu tänav, Tööstuse tänav, Uus-Kalamaja tänav, Uus-Volta tänav, Vabriku tänav, Valgevase tänav, Vana-Kalamaja tänav, Vesilennuki tänav, Vibu tänav, Volta tänav, Võrgu tänav, Väike-Laagri tänav ja Väike-Patarei tänav.
Ajalugu
Kalamaja on teadaolevalt esmamainitud 1374. aastal Tallinna eeslinnana.
Ahtme
Ahtme oli iseseisev linn 1953–1960 ja 1991–1993.
Kalamaja
Ajalugu
Keskajal ja hiljemgi oli Kalamaja Tallinna suurim eeslinn. Tegu on ka ühe vanima Tallinna eeslinnaga, see oli kalurite, mündrikute, lootside asula, mis paiknes loode pool vanalinna Tallinna lahe kõrgel rannikul. Enamik elanikke oli pärit maalt ning olid lahkunud linna otsima vabamaid olusid. Kalamaja lähedal asuv sadam andis paljudele sealsetele elanikele head teenistust. Tugeva Tallinna linnamüüri läheduses ja Tallinna sadamas olevate sõjalaevade kaitse all oli see märksa turvalisem paik kui teised Tallinna eeslinna osad. Eeslinnadel, sh Kalamajal, oli omapärane vahendajaroll linna- ja maarahva vahel nii majanduse kui ka kultuurielu mõttes. Eeslinnad kujunesid eesti maakultuuri ja saksa linnakultuuri omapärase sünteesi kohtadeks.
Ahtme
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Ahtmel 17 252 inimest. Eestlasi oli neist 2128 (12,3%).
Kalamaja
Ajalugu
Kalamaja nime saamisloo ümber on mõnedki legendid. Küll olevat seal elanud üks naine nimega Kala-Mai, kes teistest veidi jõukam olevat olnud, siis jälle arvatakse, et vanimad sealsed elanikud kandnud perekonnanimesid Tursk, Räim ja Haug. Kõige tõenäolisemaks nime saamise looks peavad ajaloolased, et praeguse Suur-Patarei tänava ümbruskonnas asusid juba muinasajal ümberkaudsete külade kalameeste ajutiselt kasutatavad hooned (kalamajad). Esimesed kirjalikud viited piirkonna asustusest pärinevad 1374. aastast. Jutt on praegusest Kalamajast loode poole jäävast Hundipea poolsaarest. Pole kahtlust, et sel ajal oli Kalamajas hoonestus juba ammu olemas.
Ahtme
Ahtmes asus üks suuremaid põlevkivikaevandusi. Varem tegutses seal Kohtla-Järve Soojusele kuuluv Ahtme soojuselektrijaam.
Ajalugu
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuli 1948 seadlusega anti varasemale Ahtme asulale töölisalevi staatus. Seoses Jõhvi maakonna moodustamisega arvati Ahtme töölisalev 25. veebruarist 1949 Virumaa koosseisust Jõhvi maakonda. Seoses maakondade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega arvati Ahtme töölisalev 26. septembrist 1950 Jõhvi rajooni.
17. oktoobrist 1953 sai Ahtme rajoonilise alluvusega linna staatuse Jõhvi rajoonis.
Kalamaja
Keskaeg Kalamajas
1527. aastal oli Kalamajas 78 iseseisvat majapidamist, enamik majaperemehi elatus kalapüügist. Lisaks elumajadele asus sel ajal seal ka määratu hulk kõrtse, põhjuse selleks andis sadama lähedus.
Ahtme
Ajalugu
Ahtme on Kohtla-Järve kagupoolseim linnaosa ja jaotub nn Uus-Ahtmeks ja sellest kagu poole jäävaks Vana-Ahtmeks. Viimase lähedusse jääb linnaosa tööstustsoon (Ahtme soojuselektrijaam, Ahtme Ehitusmaterjalide Kombinaat) ning kaks kaevandust (Ahtme kaevandus). Ahtme regulaarse tänavavõrguga esimese ehituspiirkonna teljeks oli raudtee juurde viiv Lehola tänav. Kuni 1955. aastani ehitati Ahtmes üleliiduliste tüüpprojektide järgi ühe- ja kahekorruselisi elamuid ning mitmed ühiskondlikud hooneid (Kohtla-Järve Ahtme Põhikool, lasteasutused, Ahtme restoran). 1950. aastate keskel alustati kolme- ja 1960. aastatel neljakorruseliste elamute ehitamist. Kavandatud ühiskondlikus keskuses valmis kino Kosmos ning Puru külaga piirneval linnaosa põhjaserval haigla. Samal ajal alustati elamuehitust haruraudteest kirdes, kus valmisid Ahtme internaatkool ja kauplus.
Kalamaja
Keskaeg Kalamajas
Keskaja Kalamaja piirid erinesid tunduvalt praegustest. 16. sajandil kuulusid Kalamaja alla ka vahetult linnamüüri taga paiknenud alad, ka Suure Rannavärava ees olev nn Roosiaed, millest oma kroonikas kirjutab Kalamajast pärit Balthasar Russow. Selles aias asus imepärane suur laiavõraline pärnapuu, mille all lauldi ja tantsiti, kui saadeti kaubaselle merele.
Ahtme
Ajalugu
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega 14. oktoobrist 1960 "Eesti NSV Põlevkivibasseini territooriumil ühtse administratiivkeskuse loomise kohta" liideti Ahtme linn (samuti Jõhvi linn ja Sompa töölisalev) Kohtla-Järve linnaga ning Ahtmest sai Kohtla-Järve linnaosa.
Asumid
2007. aastal oli Ahtmes viis asumit:
Kalamaja
Rootsi aeg
1570. aastal ehk vaid üheksa aastat hiljem koondus Tallinna alla suurearvuline Vene sõjavägi Ivan IV vasalli hertsog Magnuse juhtimisel. Et mitte jätta Vene vägedele head tugipunkti, andis raad korralduse põletada Kalamajas 200 elumaja, hiljem põletati ka strateegilistel kaalutlustel Kalamaja kirik. Pärast venelaste lahkumist taastati osa Kalamaja hoonestust. 1575. aastal tulid Vene väed uuesti ning põletasid ja kiskusid maha kalameeste vahepeal taastatud majad, kuid seekord piirduti vaid rüüstamisega.
17. sajandi alguses kannatas Kalamaja mitmete katkuepideemiate all, mis eelkõige toodi sisse Rootsist. Vaatamata sellele laienes ja arenes Kalamaja jõudsalt. Eeslinn asus sadama läheduses ja seetõttu oli seal enneolematult palju kõrtse, paljudes nendes oli võimalik ka ööbida. Linna väravad suleti üsna varakult ja nii pidid paljud õhtul Tallinna jõudnud inimesed ööbima näiteks just Kalamajas.
Elumajad olid küllalt väikesed, sageli ilma aiata, neid võiks nimetada hüttideks või hurtsikuteks. Kuigi ka eeslinnades oli võimalik üpris rikkaks saada, ei vastanud hoonete suurus tolleaegsete Kalamaja elanike jõukuse astmele. Kapitaalsemate majade ehitamine väljapoole linnamüüri oli militaarsetel kaalutlustel keelatud.
Ilukirjanduses on tolleaegset Kalamaja miljööd rohkesti kujutatud Jaan Krossi romaanis "Kolme katku vahel".
Suuremad Tallinna kindlustustööd algasid 17. sajandi lõpus jõudes ka Kalamaja maa-alale. Hakati rajama muldkindlustisi (neist suurimad olid bastionid), selleks lõhuti maha õitsvad aiad ja suvemajakesed Suure Rannavärava juures. Skoone bastioni ehitati 20 aastat, see nõudis kõigi ehitiste lammutamist 270 meetri ulatuses Tallinna kindluse välispiirist.
Kalamaja kiire arengu 17. sajandi lõpus katkestas Põhjasõda. Eeslinnad olid aga endiselt kindlustamata ja 1710. aastal, kui Vene väed Tallinna alla jõudsid, käskis Eestimaa asekuberner põletada suure osa eeslinnadest, sh enamik Kalamaja hoonetest. Sama aasta septembris linn alistus Vene vägedele ning Rootsi aeg oli lõppenud.
18. sajandi algus – 19. sajandi lõpp
pisi|vasakul|Kalamaja kalmistu värav-kellatorn Järjekordselt levis kulutulena katk, mis ka hävitas enamiku eeslinnade elanikest. Võttis 70 aastat, enne kui Tallinna rahvastik taastus. Kalamaja elanike arv kasvas aga märksa kiiremini kui mujal, sest ehitati sõjasadamat ja seda Peeter I käsul. Tööst võttis algul osa tuhandeid Vene sõjaväelasi, see aga tähendas uute elumajade ehitamist.
Sõjasadama kaitsmiseks rajati Kalamaja piirkonda mitu patareid – hilisemate nimetuste järgi Läänepatarei ja Topeltpatarei, lisaks ehitati Stuarti reduudile vahtkonna maja ja püssirohukelder.
Seoses uue seadusega 1772. aastal, mis keelas matmise kirikutesse ja nõudis kalmistu rajamist vähemalt 640 m kaugusele ehitistest, pidid Niguliste ja Oleviste kogudus leidma oma surnuaedadele uue asukoha. Uus kalmistu otsustati rajada Koplisse, see mõjutas aga Kalamaja sedavõrd, et oli vaja Nunnavärava ja Telliskopli vahele ühendusteed, mis pani aluse praeguse Kopli tänava tekkele. Tollal ja ka palju hilisemal ajal kutsuti seda Telliskopli teeks.
1780. aastal ehitati Kalamaja kalmistule väravatorn, mis on säilinud tänapäevani.
18. sajandi lõpul kujunes Kalamaja populaarseks lõbustuskohaks. Tööstusettevõtetest oli tollal Kalamajas suurim Johan Christian Gerneti tellise- ja katusekivitehas.
Kalamaja asend ühelt poolt südalinna ja teiselt poolt sadama lähedal eeldas linnajao jõudsat kasvu. Hoolikalt jälgiti, et väljapoole kindlust ei rajataks ühtegi kapitaalset mittesõjalist ehitist.
pisi|left|Kalaranna fort Aastatel 1821–1831 ühendati Topeltpatarei kaks osa ja valmis ühtne paekivist Topeltpatarei, millele aastatel 1843–1853 tehti juurdeehitisi ja kaeti graniitvoodriga. 1840. aastal valmis ka Kalaranna fordi põhiosa. Krimmi sõja ajal märtsis 1854 põletati ja lammutati Kalamajas majad ja ehituskrundid veeti puhtaks, et vaenlase võimalikule dessandile mitte anda tugipunkte. Kohe Krimmi sõja järel 1856. aastal hakati kindluse maid andma tsiviilkasutusse, kuid kindluste nimekirjast kustutati Tallinn alles 1864. aastal. pisi|Kalamaja piirkond ja tellisetehas, 1876. aasta Tallinna linnaplaanil 19. sajandi algul asusid Kalamajas rida supelasutusi, kus oli tavalise kümbluse kõrval ka võimalik võtta mudavanne. Eliitlinnajaoks Kalamaja ei kujunenud, kuigi seal oli ka rohkesti aedu.
Ahtme
Asumid
2007. aastal planeeriti lisaks kaks asumit:
Kalamaja
18. sajandi algus – 19. sajandi lõpp
Pärast Tallinna kustutamist kindluste nimekirjast hakkas Kalamaja järk-järgult muutuma ka tööstusrajooniks. Näiteks Rannavärava puiesteel avati Tallinna Gaasivabrik. Rakverest toodi Tallinna ka F. Wiegandi vasksepatöökoda, Soo tänava ääres asus E. Lausmanni metallitööstus. Suurte tehasehoonete ehitamine soodustas piirkonna hoonestamist. Kohalike mälestuste järgi suitsesid uued tehasehooned kõvasti, seda võeti aga paratamatusena, kuigi maalt linna tulnutel oli sellega raske harjuda. Tööpäevad olid pikad, Wiegandi vabrikus algas tööpäev näiteks 6.30 ja lõppes kell 19.00 õhtul. Tööle hilinemine, varem lahkumine või sootuks omavoliline puudumine oli karistatav üpris kopsaka rahatrahviga.
Üheaegselt Peterburi–Tallinna raudtee valmimisega ehitati Kalamaja ja Pelgulinna piirimaile suur tehas, mis pidi remontima Balti raudtee vedureid ning valmistama ja parandama vaguneid. Tööstusettevõtet nimetati ametlikult Balti Raudtee Peatehased, see oli varustatud tolle aja moodsaima sisseseadega, 1880. aastal töötas tehases juba 500 inimest, mis oli selle aja kohta suur arv.
pisi|Baptistide Kalju koguduse palvela
19. sajandi lõpp ja 20. sajandi algus
1890. aastatel ja esimese maailmasõja eelsel perioodil omandas Kalamaja üldjoontes tänase ilme. Selle perioodi jooksul rajati enamik praeguseni säilinud Kalamaja hoonestusest, mis mõjutas järgnenud aastakümnetel ning mõjutab oluliselt praegugi sealset olustikku. See aeg on väga oluline linnajao kultuuriloos, paikkondliku eripära väljakujunemises ja paljus muus.
Linnaosa kiire kasv seostus Tallinna tööstuse hüppelise arenguga. Seal asusid Volta tehas, Wiegandi, Franz Krulli masinatehas. Nende ja paljude teiste tehaste töölised asusid elama Kalamajja, selle tarvis oli aga vaja ehitada rohkesti maju.
Vaatamata jõulisele venestamispoliitikale oli see just see aeg, mil kujunes välja Eesti rahvuslik haritlaskond ja kultuuritraditsioonid.
Kalamajas oli oma släng, mille järgi Kalamaja elaniku kergelt ära tunda võis. Sajandivahetusel oli aga oluline, kust üks või teine isik pärines või kus elas.
Hoonestus
Kalamaja miljöö muutus oluliselt seetõttu, et uued ehitised ei olnud enam ühekorruselised, ühele perekonnale mõeldud elamud, vaid kahekorruselised üürimajad. Nende ehitamine oli tulus ning mitmel pool lammutati vaid paarkümmend aastat vanu ühekorruselisi puumaju, et nende asemele ehitada kahekorruselisi. Kalamajas olid levinud kõrged plankaiad ja nendest veelgi kõrgemad väravad. Tavaliselt olid väravad 2,5–3 meetri kõrgused, mõnikord veelgi kõrgemad. Võrreldes hilisemaga peeti seal rohkesti loomi, kaugemad kvartalid meenutasid täielikult küla. Näiteks on märgitud mälestustes, et üks sealne majaomanik olevat praeguse Volta maa-alal pidanud hobuseid ning vedanud nendega Lasnamäelt Tallinna ehitustele paekive.
1899. aasta kevadel alustati praeguse Tööstuse tänava äärde elektrotehnikatehas Volta ehitamist. Volta ametnikud olid sakslased, odavat füüsilist tööd tegid peamiselt aga maalt linna tulnud noormehed. 1910. aastast alates hakkas Volta saama suuri sõjalisi tellimusi, see andis tõuke tehase jõudsale laienemisele, hiljem mindi täielikult üle sõjaliste tellimuste täitmisele.
Infrastruktuur
Kalamaja piirkonna tööstuse kiiret kasvu soodustas heade ühendusteede rajamine. Oluline muudatus oli teede sillutamine kividega.
Esimesed petrooleumivalgustid paigaldati Kalamajja 1879. aastal. Samal ajal rajati ka esimene kanalisatsioon Kotzebue tänava piirkonda, enamik maju ühendati aga kanalisatsiooniga alles 20. sajandi algul. Umbes samal ajal ühendati Kalamaja hooned linna veevõrguga. 1913 ehitati Tallinna Elektrijaam, osa Kalamajast lülitati üsna pea pärast selle valmimist elektrivõrku.
Suessi maakitsus
Suessi maakitsus on maakitsus, mis ühendab omavahel Aasiat (Siinai poolsaar) ja Kirde-Aafrikat, ning eraldab Punast merd Vahemerest. Minimaalne vahemaa merede vahel on 116 km.
Kalamaja
Infrastruktuur
1915. aastal avati esimene trammiliin, algul oli see üherööpmeline ja Telliskivi tänava nurgal oli trammi ümberpööramise koht. Tol ajal olid need veel aurutrammid, mis tegid hirmsasti müra. Algul köeti neid kivisöe ja hiljem puudega, siis oli aga Kopli tee liiklemise ajal sädemeid täis ning tuul kandis neid ka majadeni, millest suurem osa oli ehitatud puidust.
Suessi maakitsus
Suessi maakitsusel on levinud liiva- ja kivikõrbed ning taimestik peaaegu puudub. Madalikkudel esinevad soolakud ja soolajärved, nendest suurim on Suur Mõrujärv. Magevee looduslikud allikad puuduvad.
Kalamaja
Infrastruktuur
Sajandivahetusel jätkas Kalamajas tegevust mitu varem rajatud kümblusasutust, kus sai muuhulgas nautida ka merevee protseduure.
Suessi maakitsus
Aastail 1859–1869 rajati läbi Suessi maakitsuse Suessi kanal.
Kalamaja
Vabadussõja aeg
Sõjaministeerium kasutas Patarei kasarmute linnapoolseid keldriruume ladudena. 1919. aasta juulis anti pooleldi tühjad kasarmud valitses otsusega üle Kohtuministeeriumile. 1. maist 1920 toodi Toompealt sinna arestimaja ning Krimmi sõja aegset patareid hakatigi nimetama Arestimajaks. Ruumide kordaseadmisel kasutati vange. Keskvangimaja väljaehitus kestis 5 aastat, kuigi ümberehitustööde käigus asutus juba tegutses. Endiste Patarei kasarmute ümberehitamise tingis asjaolu, et Pääsküla vangilaager oli üle koormatud ning vajas suurt remonti. Nimetatud hooned aga sobisid imehästi vanglaks. Oma algaastatel ei olnud Keskvangla kuigi kindel kinnipidamiskoht, 1921. aasta jooksul põgenes näiteks 16 vahialust.
Arthur Rimbaud
Arthur Rimbaud sündis vaesuses Prantsusmaal Charleville'is. Isa oli sageli kodunt ära. Emal olid ranged põhimõtted. Selles provintsilinnakeses oli Rimbaud'l igav. Ta oli rahutu, kuid andekas õpilane. 13- või 14-aastaselt oli ta saanud kirjanduse ja kirjandusloomingu alal palju auhindu. Ta kirjutas virtuooslikke ladinakeelseid luuletusi.
Kalamaja
1920. aastad
1920. aastatel hakati tõsiselt pöörama tähelepanu linnaosa heakorrale ja koostati isegi korrastamise eelarve. Muuhulgas süvendati sadam ja ehitati uhke Kalasadama hoone. Seoses sellega pidid siinsed paadialused lahkuma oma tagasihoidlikest ulualustest ja ümber asuma. Pärast sõda võitles Kalamaja politsei piirituse salakaubitsemisega. See oli aeg, mil Kalamajas varjas end riigipööraja Jaan Anvelt pärast 1. detsembri 1924 riigipöördekatse nurjumist, samuti mitmed vene monarhistid. Juba tsaariajal oli Kalamaja eripära militaarasutuste rohkus. Ka pärast Vabadussõda jäeti Eesti Kaitseväele sinna suuri maa-alasid, kus tegutseti väga aktiivselt. Kalamaja oli 1920. aastatel ka üks tähtsamaid Tallinna tööstuspiirkondi. Üks suuremaid ettevõtteid seal oli Franz Krulli masinatehas, samuti tegutses Peetri tehas ning tema ruumides E. Jürgensi Laki- ja Keemiavabrik, AS Ilmarine, samuti Volta tehas, mille hiilgeajad olid siiski läbi ning ta oli sunnitud 1926. aastal jätkama Eesti Elektrimasinate Ehituse AS-i nime all. Kalamajas oli palju väiksemaid vabrikuid, näiteks šokolaadivabrikud Renomee ja Soliid, tikuvabrik Lendra, metallitööstus Aivaz, trikoo-, pitsi- ja suitsuvabrik Oskar Kilgas jt. Kalamajas kasvas väga palju lapsi. Oli maju, kus elas 20–30 last. Tegeleti aktiivselt spordiga, koonduti mitmesse huvialaühingusse ja oldi üldse tööväliselt aktiivsed. Kalamajas elas palju tol ajal mainekaid ja tuntud Tallinna elanikke.
Arthur Rimbaud
1870. aastal tutvus ta Georges Izambardiga, kes õpetas lütseumi retoorikaklassis ning kellest sai noore luuletaja mentor ja isa asendaja. Sellest ajast pärinevad Rimbaud' esimesed värsid: "Les Étrennes des Orphelins", "Soleil et Chair" ja "Ophélie". Ta oli parnaslaste mõju all. Kirjas selle liikumise esindajale Théodore de Banville'ile kinnitas ta, et tahab saada parnaslaseks või mitte kellekski.
1870 jooksis Rimbaud kodunt ära ning jõudis välja Pariisi. Seal hakkas ta kirjutama osalt Charles Baudelaire'ist inspireeritud luulet.
Kalamaja
1930. aastad
Kalaranna keskne ja olulisim koht oli loomulikult Kalasadam. Tegemist oli Eesti suurima kalasadamaga, mida pidevalt kasutasid Naissaare, Prangli, Paljassaare ja Viimsi poolsaare kalurid. Kalarannast sai tol ajal linnaelanik laenutada paate ja seejärel sõita lahel. Jaanipäeva ajal oli traditsiooniline tule tegemine merele, et siis linnaosa elanikud selle ilu kaugemaltki nautida saaksid. Üks tolleaegse politsei ülesandeid oli võitluse heakorra ja puhtuse eest ning ehitusnormide rikkumise vastu. Tolleaegsete eeskirjade järgi tuli Kalamaja tänavaid iga nädal mitte ainult pühkida, vaid ka veega kasta, talvel kõnni- ja autoteed lumest puhtana hoida. Öösel sadanud lumi pidi enne tööpäeva algust olema kuhja kühveldatud ning hiljemalt kolme ööpäeva jooksul ära veetud. Põliselanike mälestuste järgi ei pidanud Kalamaja elanikud kartma mingit hirmu isegi siis, kui tuli liikuda üksi öösel mööda kõrvalisi tänavaid.
Arthur Rimbaud
Elades väga sügavalt läbi Pariisi Kommuuni tragöödiat, tahtis noorukist poeet minna Pariisi. Ägedas luuletuses "L'orgie parisienne ou Paris se repeuple" süüdistas ta võitjaid alatuses. Pärast Prantsusmaa kaotust Prantsuse-Preisi sõjas 1871. aastal muutus tema luule veel radikaalsemaks ja üha sarkastilisemaks: näiteks "Vénus Anadyomène". Tema luulelaad muutus. Rimbaud hakkas parnaslaste luulet põlgama ning kuulsas kirjas Paul Demenyle ehk "Nägija kirjas" kinnitas ta, et hülgab "subjektiivse luule".
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
pisi|II maailmasõja aegne varjend Tööstuse 3 pisi|Kalasadama tänava algus 1939. aasta septembris algas teine maailmasõda ja vaid kuu pärast seda vastavalt baaside lepingule toodi Eestisse algselt 25 000 Nõukogude sõjaväelast. 1940. aasta juunis toodi täiendavalt 80 000 punaväelast. Seoses rohkemaarvulise Nõukogude sõjaväe saabumisega pidi Eesti sõjavägi neile ruumid vabastama ning asuma ise telkidega suvelaagritesse või ajutistesse ruumidesse, nt koolimajadesse. Suureks koormuseks ka Kalamajas sai punaväelaste majutamine. Riigikaitse sundkoormatiste seaduse järgi kohustati lühikese aja jooksul kümnetest parematest Tallinna majadest elanikke lahkuma ning need majad andma Nõukogude sõjaväevõimudele korralikus seisukorras üle. Kalamajas tühjendati sel viisil üpris palju maju. Osa nendest majadest anti hiljem tagasi. Eestist lahkus 1939–1941 palju baltisakslasi Saksa poolt vallutatud Poola aladele, umbes 450 nendest Kalamajast.
Arthur Rimbaud
Samas kirjas rääkis ta ka enda püüdlustest: ta tahtis saada "nägijaks", et saavutada "kõikide meelte pikaajalist, tohutut ja kaalutletut korratust" (long, immense et raisonné dérèglement de tous les sens).
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
1941. aasta 28. augustil vallutasid Saksa väed Tallinna – Nõukogude okupatsioon asendus Saksa omaga. Kalamaja tabasid mitmed mürsud ja pommitamine 1943. aastal.
Arthur Rimbaud
Üliandekas õpilane Rimbaud ei tahtnud enam lütseumi tagasi minna. Ta põgenes ja jõi absinti.
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
1944. aasta 9. ja 10. märtsil toimus märtsipommitamine, milles Nõukogude Liidu õhuvägede poolne pommitamine hävitas suure osa Kotzebue ja Kesk-Kalamaja tänava äärset hoonestust ning palju hooneid ümbruskonnast.
Arthur Rimbaud
Rimbaud tutvus 1871 luuletaja Paul Verlaine'iga, saatis talle mõned oma luuletused ning asus elama tema majja. Neil kujunes tormiline suhe. Verlaine jättis oma naise maha ja nad asusid elama Londonisse. 1873 jättis Verlaine Rimbaud' järsult maha, tahtes naasta oma naise juurde ning otsustades endale kuuli pähe lasta, kui naine teda tagasi ei võta. Ta asus elama ühte Brüsseli hotelli. Rimbaud läks talle järele, olles veendunud, et Verlaine'il ei jätku julgust oma elule lõppu teha. Kui Rimbaud tahtis Verlaine'i maha jätta, tulistas ta joobnuna oma armastatut kaks korda, haavates teda kergelt randmesse. Verlaine vangistati 18 kuuks Monsi.
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
1944. aasta septembris algas evakueerimine Tallinnast ja majandushoonete hävitamine. Nendel päevadel põgenes uute Nõukogude repressioonide kartuses Eestist umbes 70 000 inimest, nende hulgas mitusada inimest Kalamajast – nimekaid teadlasi, kirjanikke, kultuuritegelasi, haritlasi jne.
Arthur Rimbaud
Rimbaud läks perekonna mõisa Roche'is (Ardennes'i departemang), kus ta kirjutas "Hooaja põrgus" (Une Saison en Enfer), mida peetakse üheks esimeseks vabavärsis teoseks. "Hooaeg põrgus" on Rimbaud’ matkade viirastuslik biograafia. Kaootilises tekstis kõneleb hulk sisehääli. Rimbaud karjub välja oma kannatust ja intiimset kogemust. Ta on mõistnud, et ei saa "varastada tuld" üksnes enda jaoks. Et lüüasaamine ei oleks lõplik, on tarvis "innukat kannatlikkust" (ardente patience). Ent tahe unustada põrgut tähendab inimsuse reetmist. Linna julmas üksinduses luuletaja väsib.
Karachi
Karachi on linn Pakistanis, Sindhi provintsi keskus. Asub Lõuna-Pakistanis Araabia mere kaldal. Linna läbivad Maliri ja Lyari jõgi.
Karachi on Pakistani suurim linn ja üks maailma suurimaid. Erinevatel hinnangutel on rahvaarv koos eeslinnadega kuni 24 miljonit.
Arthur Rimbaud
Varsti pärast seda loobus ta kirjutamisest ning rändas läbi Euroopa, kuni sai lõpuks relvade salakaubavedajaks ja orjakaupmeheks Aafrikas. 1880 sai Rimbaud'st kaubakontori agent Abessiinias. Ta kauples elevandiluu ja kohviga, hiljem relvadega. Arvatakse, et Rimbaud nakatus Aafrikas süüfilissse. 1891 tekkis tal jalakasvaja ning ta naasis Euroopasse. Jalg amputeeriti. Ta suri Marseille's 10. novembril 1891 luuvähki.
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
1945. aastal moodustati Kopli rajoon, mille koosseisu kuulus ka Kalamaja. 1946. aastal nimetati Kopli rajoon ümber Kalinini rajooniks. Muudeti ka ettevõtete, tänavate ja kohanimesid.
Arthur Rimbaud
Tema elust Pariisis on tehtud mängufilm "Total Eclipse" ("Täielik päikesevarjutus"; 1995) Leonardo DiCaprioga peaosas.
Karachi
Karachi oli alates Pakistani iseseisvumisest 1947. aastal kuni 1959. aastani Pakistani pealinn.
Kalamaja
II maailmasõda ja okupatsioonid
Nõukogude sõjaväeosadele anti mitmed maatükid Küti, Noole ja Suur-Patarei tänaval. Suurem osa Kalamaja maju natsionaliseeriti, seega uueks majaomanikuks sai linn. Igapäevast heakorda tagasid majavalitsused. Elumajade remontimiseks moodustati Kalinini Rajooni Ehitus- ja Remondikontor (1953. aastal), hiljem kandis see nime Kalinini rajooni Ehitus- ja Remondivalitsus.
1962. aastal tuli korraldus puhastada Kalamaja kalmistu pargiks, seda alustas ülesande saanud tehas Volta 1964. aastal.
Tänapäeval on Kalamaja kujunenud populaarseks elukohaks kunstiinimestele.
Kurt Cobain
Kurt Donald Cobain (20. veebruar 1967 Aberdeen, Washingtoni osariik, Ameerika Ühendriigid – u 5. aprill 1994) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja kitarrist ning ansambli Nirvana liige.
Lapsepõlv
Juba varases eas märgati tema joonistamisannet. Enne vanemate lahutust kirjutas ta seinale: „Vihkan ema, vihkan isa, isa vihkab ema, ema vihkab isa, see teeb lihtsalt kurvaks”. Tal oli häbi koolikaaslaste ees, kellel olid pealtnäha täiuslik perekond. Pidev kolimine tähendas ka koolivahetust, mis raskendas suhete loomist. Ta tõmbus endasse, koolikaaslased ei mõistnud tema huvi muusika ja kunsti vastu. Sportlastest klassikaaslased pidasid teda naiselikuks eelkõige tema kasvu ja loomingulisuse tõttu. Kunstiõpetaja oli Kurti töödest vaimustuses.
Kirjandus
Üheks tema huvialaks oli kirjandus. Ta istus tihti raamatukogus. Ka koolis luges ta kas või selleks, et keegi teda ei tülitaks. Ta nimetas oma lemmikute seas Samuel Beckettit ja Charles Bukowskit ehk kõiki, kelle perekonnanimi hakkab B-tähega. Samuti pidas ta lugu filosoofiast. Umbes neljateistkümneaastaselt hakkas Kurt luuletusi kirjutama, kuid enda sõnutsi ei võtnud ta seda üldse tõsiselt. Luule oli enamasti abstraktne ja midagi erilist ta oma loominguga öelda ei tahtnud.
Muusika
Kurt avastas pungi siis, kui ajakiri Creem hakkas kirjutama Sex Pistolsi USA kontsertidest, kuhu 11-aastane poiss ei pääsenud. Esimesed albumid olid bändidelt Devo ja Oingo Boingo. Tema tuttav Buzz Osborne, ansamblist Melvins lindistas tuntumate punkbändide loomingut, sealhulgas Black Flag, Flipper. Kurti häiris Led Zeppelini ja Aerosmithi juures nende seksistlik hoiak. Lapsepõlves kuulas ta tihti The Beatlesi, soovis olla John Lennon trummidel. Ta võttis kitarritunde, et õppida selgeks AC/DC lugu „Back In Black” - see pidi olema piisav, et luua ise lugusid. Sel hetkel mõjutasid teda Led Zeppelin ja suuresti Black Sabbath. Oma esimese elektrikitarri soetas Kurt viieteistaastaselt. Teistel andmetel neljateistkümne aastaselt kingitusena onu Chuckilt koos väikse võimendiga. Viimase kooliaasta jooksul lävis Kurt seltskonnaga, kes olid tema arvates ajulagedad, kuid vähemasti kuulasid nad rokkmuusikat. Buzz Osborne'i bändiproovides käies avaldas viimane soovi, et Kurt liituks ansambliga. Kurt vihastus ja sellest ei sündinud midagi. Punkarina ei tundnud ta vajadust tõusta rokkstaariks – ta tahtis lihtsalt bändi teha. Kurt visati enne kooli lõpetamist välja, tema elu täitsid muusika, logelemine, joomine ja uimastid.
1985. aastal lõi Kurt oma esimese bändi nimega Fecal Matter. Liikmeteks olid Dale Crover basskitarril ja Greg Hokanson trummidel. See oli suurepärane võimalus, et oma lood ette kanda. Esimesel demol oli seitse lugu. Tasapisi hakkas bändikaaslaste huvi vaibuma, bänd läks laiali. Lavale astus Kurt esmakordselt koos Dale Croveri ja Buzz Osborne'iga, kandes purjuspäi ette oma luuletusi.
Uimastid
Kurt tarbis keskkoolist saati peale kanepi muidki uimasteid. LSD kõrvalt jõudis ta heroiinini, mida Aberdeenis esines üldiselt vähe. 1985. aasta suvel tutvus Kurt kohaliku narkodiileri Gruntiga, kes teda esimest korda süstis. Tema iidoliks oli Iggy Pop. Heroiin leevendas Kurti viha ja maailmavalu, viis ta eufooriasse, mida tema elus harva esines. Hiljem selle tarbimisest rääkides on ta välja toonud kroonilise kõhuvalu. Kurt Cobain on öelnud: „Ma ise tahan seda. See on mu vaba valik. Kontsertide lõppedes ma süstin end. Ma olen jõudnud nii kaugele, et teen endale 100-dollarilisi süste ja vaevalt tunnengi neid. Kõik need viis aastat, kui mul see kõhuvalu oli, tahtsin ma surra ja tihti ma peaaegu tegingi seda. Ma ei läinud õnneks nii kaugele, sest mulle tundus, et enesetapuks peaks olema mõjuvam põhjus kui kõhuvalu. Nii ma võtsingi sisse kõike, mis ette juhtus. Samas ei võtnud ma heroiini kunagi siis, kui olin purjus. Heroiini alkoholiga segades sa sured. Pole mingit võimalust ellu jääda. Mõne mu tuttavaga on nii juhtunud. Ma loen tänapäevani ajakirjandusest igasugust jama sellest, kuidas Kurt Cobain on närvihaige narkomaan, kes vihkab kõike, sealhulgas ka iseennast. Tegelikult pole ma kunagi õnnelikum olnud kui praegu!”
Nirvana
Enne kui nimeks võeti Nirvana, võis bändi esinemas näha ka selliste juhuslike nimede all nagu Ted Ed Fred, Pen Cap Chew, Throat Oyster, Windopane, Stiff Woodies ja Bliss. 1993.aastal albumi ilmumise ajal käis tähelepanust tüdinenud laulja T-särgiga, millel seisis: „How Are You, New Album?”. Kurt nõudis 75% Nirvana sissetulekutest endale, mille ta ka sai.
Eraelu
24. jaanuaril 1992 abiellus Kurt Cobain poplaulja Courtney Love'iga Hawaii saartel Waikiki rannas. Peatselt pärast seda said alguse esimesed lahkhelid. Kuue kuu pärast sündis tütar, kelle nimeks sai Frances Bean. Kurt olevat olnud nii abielludes kui ka lapse sündides erinevate ainete mõju all. Courtneyt kahtlustati raseduse ajal uimastite tarbimises. Ta küll tunnistas uimastite tarbimist, väites, et jättis need maha kohe, kui kuulis rasedusest. Nirvana liikmed lootsid, et ka Kurt jätab uimastid sinnapaika ja pühendub perekonnale. Seda ta mõneks ajaks tegigi. 1993. aasta juulis manustas Kurt üledoosi ja oleks äärepealt surnud, kui Courtney teda päästnud poleks. Courtney ähvardas lahutuse sisse anda, kui Kurt end uimastitest ei võõruta. Kurt otsustas vabatahtlikult minna võõrutusraviasutusse, kuid ta ei püsinud seal kaua, vaid põgenes. 1994. aasta märtsi alguses esines Nirvana viimast korda. Nädal pärast seda langes Kurt koomasse. Põhjuseks üledoos, kuid seekord üritas ta endalt elu võtta. Kirjas Courtneyle seisis: „Sa ei armasta mind enam. Pigem suren, kui elan üle teise lahutuse.” Teise lahutuse all pidas ta silmas vanemate lahutust. Pärast 20 tundi koomas olemist kirjutati ta haiglast välja.
Gustav II Adolf
Gustav II Adolf oli Karl IX poeg ja kuninganna Kristiina isa. Ta sai troonile isa surma järel 1611. aastal, olles ise 17-aastane.
Gustav II ­Adolf hakkas 1629. aastal valmistama ette kaubavahetust Rootsi ja Ameerika vahel.
Gustav II Adolf sai tuntuks hiilgava väejuhina Kolmekümneaastases sõjas, kus ta juhtis protestantlike riikide võitlust Püha Rooma riigi vastu. Kuningas ise langes 1632. aastal samas sõjas Lützeni lahingus, mille protestandid siiski võitsid. Veidi enne lahingut kirjutas ta alla Tartu Ülikooli ja Gustav Adolfi gümnaasiumi asutamisürikule. Kuningas maeti 1634. aastal Riddarholmeni kirikusse Stockholmis.
Gustav II Adolf on läinud ajalukku ennekõike Rootsi suurriigi loojana. Tema valitsemisaega jäi mitme käimasoleva sõja lõpetamine (sh. Liivi sõda Eesti aladel), riigi territooriumi laiendamine ja halduslikud ümberkorraldused.
Perekond
Gustav II Adolf abiellus 25. novembril 1620, Brandenburg-Preisimaa valitseja Brandenburgi kuurvürst Johann Sigismundi tütre Maria Eleonora von Brandenburgiga, kellega tal oli kaks tütart:
Sugupuu
pisi|[[Gustav II Adolfi büst Gustav Adolfi Gümnaasiumis Tallinnas]]
Maik Rõngelep
Maik Rõngelep (sündinud 1974) on eesti rokkmuusik ja lumelaudur. Mängib trumme ansamblis East Trading Wang, on mänginud ka Toe Tagis, Rawonesis ja Switchis.
Karl IX
Karl IX (4. oktoober 1550 – 30. oktoober 1611) oli Rootsi riigihoidja 1599–1604 ja kuningas 1604–1611, Gustav I Vasa noorim poeg.
Karli vanemad vennad olid Erik XIV ja Johan III. Erik oli Rootsi kuningas 1560–1568. Oma viimastel valitsusaastatel muutus ta psüühiliselt ebastabiilseks ning Johan ja Karl alustasid tema vastu ülestõusu. Ülestõusu toetas enamus Rootsi aadlist, kes polnud rahul Eriku väljastatud vahistamis- ja hukkamiskäskudega. Ülestõusu tegelik juht oli Karl, aga kuningaks sai tema vanem vend Johan.
1592 Johan III suri. Temast jäi järele kolm seaduslikku last, kellest uueks Rootsi kuningaks sai vanim, Zygmunt III Waza, kes oli juba 1587 valitud Poola kuningaks Sigismund III Vasa nime all. Zygmunt oli fanaatiline katoliiklane ja tema saamine kuningaks tekitas Rootsis vastuseisu, sest kardeti, et ta tahab Rootsit katoliseerida. Karl sundis teda 1593 Uppsala sinodil tunnistama, et Rootsi on luterlik protestantlik riik.
Zygmunt resideeris Poolas. Rootsit valitses tema eest regendina Karl. Esimesed aastad (1593–1595) olid talle väga keerulised. Ühest küljest astus ta vastu Zygmunti reaktsioonilistele kalduvustele ja juhistele, teisest küljest pidi ta maha suruma aadlit, kes kuninga äraoleku tõttu hakkasid taotlema suuremat mõju ja sõltumatust. Aadli vastupanu mahasurumisel käitus Karl julmalt.
Karl ei saanud valitsejana aadlile toetuda. Seetõttu toetus ta kirikule ja rahvale. Riigipäev sai tema ajal tähtsamaks kui iial varem. 1595 valis Riigipäev Karli ametlikult regendiks – seni oli ta käitunud regendina mitteametlikult.
Samal aastal püüdis Karl sundida Österlandi (tänapäeva Lõuna-Soome) kuberneri Klas Eriksson Flemingit alluma enesele, mitte kuningas Zygmuntile. See otsus provotseeris kodusõja. Zygmunt püüdis mitu aastat seda diplomaatiliste vahenditega lahendada, aga 1598 kaotas ta kannatuse ja tungis oma sõjaväega Rootsi, et Karl kukutada. 25. septembril 1598 toimus Linköpingi külje all Stångebro lahing, milles 5000–8000-meheline Poola armee sai lüüa 8000 – 12 000-meheliselt Karli juhitud Rootsi armeelt. Zygmunt langes vangi, kukutati 1599 Riigipäeva otsusega ja saadeti Poola tagasi. Karl valiti algul riigihoidjaks ja 1604 uueks kuningaks. Kuningaks jäi ta kuni oma surmani.
Karlil oli kolme naisega 11 last (sealhulgas üks abieluväline), kellest 5 said täiskasvanuks, kõik 5 abiellusid ja 3 said lapsi. Tänapäevani kestab neist üksnes tema tütre Rootsi Katarina sugu. Katarina oli Karli esimese naise Anna Marie von Wittelsbachi 6 lapsest ainus, kes täisealiseks sai, ja Karl X ema. Anna Marie suri 1589, enne Karli kuningaks saamist.
Pärast esimese abikaasa surma abiellus Karl 8. juulil 1592 Holstein-Gottorpi printsessi Christinaga. Abielust sündis kaks poega, Karlilt trooni pärinud Gustav II Adolf ja Karl Filip, ning kaks tütart, kellest vanem suri väga noorelt.
Antiigileksikon
"Antiigileksikon" on 1983. aastal kirjastuses Valgus ilmunud entsüklopeediline teatmeteos, mis käsitleb antiikaega. Eesti keeles on see ilmunud nii kahe- kui ka üheköitelisena (vastavalt 1983 ja 1985).
"Antiigileksikon" on tõlgitud saksa keelest. Originaal ilmus 1979. aastal Leipzigis ("Lexikon der Antike", VEB Bibliographisches Institut).
"Antiigileksikoni" on tõlkinud Lalla Gross, Marje Jõeste, Astrid Kurismaa, Anne Lill, Jüri Maadla, Tiiu Mikenberg, Maila Nemsitsveridze, Kaja Noodla, Mari-Ann Palm, Lembit Roots, Epp Tamm, Enn Tarvel, Helme Tõevere, Koidu Uustalu ja Rutt Veskimeister. Ladinakeelsed tekstinäited on tõlkinud Jaan Unt. Tõlke eritoimetaja oli Richard Kleis.
Tõlget on täiendatud artiklite lõpus eestikeelse kirjanduse loeteluga ja viidetega antiikautorite tõlkeile eesti keelde; kohati on mainitud ka eesti kunstnikke, kes on mingit teemat käsitlenud.
Viita
Viita on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Nimi
Kohanimi pärineb isikunimest Viidas. Kohanime on esmamainitud 1871. aastal kui Wita.
Loodus
Viita külas kasvavad looduskaitsealused jugapuud.
Ajalugu
Viita ala kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Esimene talu oli olemas 1871 Tammistu küla koosseisus. Küla kujunes välja esimese maailmasõja järel, kuid teise maailmasõja järel liideti Laasi külaga, hiljem Suureranna külaga. Viita küla taastati 1997. aastal.
Taristu
Viita piirneb põhjas Puski–Kõpu–Ristna teega, kust algab küla põhjast lõunasse läbiv Viita–Laasi tee.
Stymphalose linnud
pisi|[[3. sajandi alguse mosaiik Llíriast Valencia lähedal Heraklesest Stymphalose linde tapmas]] Stymphalose linnud olid vanakreeka mütoloogias Arkaadias Stymphalose järvel elavad linnud, kelle tapmine oli Heraklese kuues vägitöö (antiigileksikoni järgi neljas).
Stymphalose linnud surmasid oma sulgede nagu nooltega inimesi ja loomi, kes järvele liginesid. Nad olid Arese lemmikloomad. Nad toitusid tera- ja puuviljast, peamiselt inimeste põldudel ja aedades, paljunesid kiiresti ning viisid sellega kogu ümbruskonna meeleheitele. Nende sõnnik oli samuti mürgine.
Herakles ehmatas linnud lendu. Ehmatamiseks andis Athena talle vasksed löökpillid, mille oli valmistanud Hephaistos. Seejärel lasi Herakles linnud maha.
Tähtkujud
Selle loo mälestamiseks lõi Zeus Amburi ja Noole tähtkuju. Nool on sihitud amburi poolt vaadates Kotka tähtkuju poole.
Kui Päike on Amburi tähtkujus, siis tõusevad Lüüra, Kotka ja Luige tähtkuju. Sel ajal algab Kreekas vihmaperiood ning paljud varem kuivad kohad soostuvad. See andis linnunimelistele tähtkujudele halva maine (Lüürat kutsusid vanad kreeklased Raisakulliks), mis võis mõjutada Stymphalose lindude legendi teket.
Abašidze
thumb|Abašidzede vapp Abašidze (gruusia keeles აბაშიძე) on Gruusia Imerethi vürstisuguvõsa. Eriti kuulsaks sai see 17. ja 18. sajandil.
Legendi järgi pärinevad Abašidzed Abessiinia ohvitserist nimega Abaš, kes 8. sajandil saabus Gruusiasse koos Marwan ibn Muhammadi araablaste armeega. Abaš jäi Gruusiasse ja tõsteti aadliseisusse pärast seda, kui ta Gruusia kroonprintsi hundi käest päästis. Kuna esimesed ülestähendused Abašidzedest pärinevad 15. sajandi teisest poolest, on alust arvata, et see legend on igasuguse tõepõhjata.
1540. aastateks olid Abašidzed omandanud suure feoodi Imerethi idaosas. Seda feoodi kutsuti Saabašidzeoks 'Abašidzele kuuluvaks maaks'.
Saabašidzo vürste hakatakse lugema Saabašidzo ja Sapalavando vürstist Paata Abašidzest (17. sajand – 1658).
Abašidzed jõudsid oma võimsuse tippu 18. sajandi vahetusel, kui neile kuulus 78 küla, losse, kindlusi, kirikuid ja kloostreid, samuti 1500 pärisorjade majapidamist. Vürst Giorgi-Malakia Abašidze oli mitte üksnes Imerethi kuninga mõjukaim vasall, vaid laskis 1702 kuninga kukutada ja valitses 1707. aastani ise Imerethi kuningana Giorgi VI nime all.
18. sajandil omandasid Abašidzed valdusi ka Ida-Gruusias: kuningas Irakli andis selle 1774 oma äiale vürst Zaal Abašidzele ja tema meessoost järeltulijatele. Üks Abašidzede haru läks 18. sajandil üle Ottomani impeeriumi poolele ja asus Bathumisse, kus nende järglased omandasid sandžak-bei (sõjaväe kõrge ohvitseri ja piirkonna kuberneri) tiitli.
Kui Venemaa liidendas 1810 Imerethi, siis kaotasid Abašidzed Saabašidzeo ja neid hakati käsitlema samadel alustel kui teisi Venemaa aadlisuguvõsasid. 20. septembril 1825 tunnistas Venemaa Abašidzede vürstistaatust ning nad kanti Tiflisi kubermangu aadlimatrikli V ossa.
Karl X Gustav
Karl X Gustav (8. november 1622 – 13. veebruar 1660) oli Rootsi kuningas 1654–1660.
Riigivalitsemine ja välispoliitika
Pärast kuninganna Kristiina loobumist Rootsi troonist 1654. aastal sai Rootsi kuningaks tema tädipoeg, Pfalzi-Zweibrückenide dünastiast Pfalzi vürst, kes kuningana sai nimeks Karl X Gustav. Kuningas Karl X Gustav oli sunnitud sõdima nii Rzeczpospolita kui ka Taaniga. Taanlased tahtsid tagasi vallutada Brömsebro rahuga kaotatud Skåne, Hallandi, Blekinge ja Jämtlandi maakonna ning Saaremaa.
Karl X Gustav pidi sõdima ka Poola kuningatega (Teine Põhjasõda, Uputus (Poola), kes Vasade suguvõsa liikmetena ja Zygmunt I järglastena pidasid end juriidiliselt Rootsi kuningateks ja unistasid Rootsi troonist, sest Poola kuninga ja Karl X Gustavi ühine vanaisa Karl IX oli tõuganud Rootsi troonilt oma vennapoja Zygmunt III Waza tema katoliku usu tõttu.
Energilise kuninga varajane surm 1660. aastal peatas igasuguse arengu kümmekonnaks aastaks nii riigis, kirikuelus kui ka sõjajõududes, sest tema alaealise poja Karl XI eestkostjad ei näidanud riigi valitsemise alal üles erilist aktiivsust ning riigi sissetulekud vähenesid aja jooksul märkimisväärselt.
Moskva neegrid
"Moskva neegrid" on Eesti alternatiivroki ansambli John Stuart Mill esimene salvestis (CD), mis ilmus 2005. aasta detsembris.
Album sai nime samanimelise laulu järgi, mille autoriks oli Nõukogude luuletaja Boriss Slutski.
Remaster
2008. aasta mais ilmus esimese salvestise teine ja võimaluste piires parandatud väljalase.
Plaadi originaalmaterjal salvestati koduste vahenditega tollase basskitarristi Holger Petersoni ("Volk") garaaži pealses ruumis ja see anti välja 2005. aasta lõpus ja seda vaid internetis tasuta allalaadimiseks, lisaks muusikafailidele oli kaasas ka üks tekstifail, mis sisaldas infot nii laulude kui bändi enda kohta. Bändi kirjeldustes on huumori mõttes märgitud bändi stiiliks kommunistlik rokk, mis mõnes mõttes vastas ka tõele, sest enamik bändi tehnikast kuulus ühele inimesele, kes rajas oma koju n-ö kolhoosi – prooviruumi. Kõikidesse lugudesse oli jäetud soolode kohad, kuid kahjuks jõudis enne bändist lahkumist Holger Peterson mängida vaid loole "Lüüriline Intermetso". Albumist valmistati 2008. aastal mais ka remasterdatud versioon, mis sai oma uuendatud kuju Helikonservi stuudios Lance Belli käe all. Remasteri lood on siiski erinevad originaalist, näiteks sisaldab see ka originaalis hiljem singlina ilmunud keldri-lindistust "Elutarbed", välja on aga jäetud "Moskva neegrite" esimene lindistus. Seekord otsustati välja jätta ka tekstifail. Nii nagu ka varasema väljalaske puhul on plaati võimalik vabalt alla laadida internetist, – http://mcv.planc.ee/muusika/jsm/John.Stuart.Mill.Moskva.Neegrid.(re-mastered).rar
East Trading Wang
East Trading Wang on Eesti punk-metal-ansambel, mis tegutseb vaheaegadega alates aastast 1997.
Ajalugu
East Trading Wang sündis 1997. aastal ansambli Switch baasil. Esialgne tuntus pälviti põhiliselt bändiliikmete lähiringkonnas.
Aastal 2002 salvestati Taavi Aaviku käe all materjal, mis kaks aastat kestnud tegevuspausi järel albumina "Employees Of The Year" välja anti. Selle albumi tegemise perioodiaega mahub ka Rootsi rap-metal-grupeeringu Clawfinger soojendamine klubis Hollywood.
Bändi teine album "Favela, Yayo, Caipirinha" ilmus aastal 2005.
Vesitäht (perekond)
Vesitäht (Callitriche) oli traditsiooniliselt ainus perekond vesitäheliste sugukonnast. APG II süsteemi järgi loetakse taime aga teeleheliste sugukonda kuuluvaks. Sellele vaatamata on vesitäheliste sugukonna nimi nomen conservandum (säilitatav nimetus, vastavalt nomenklatuurikoodeksile).
Kreeka keeles tähendab kallitriche "ilusate juustega".
Vesitähtede liigid on väga sarnased, nende määramine on raske. Eristatakse 25–30 liiki, mis on levinud üle maailma. Nende seas on nii ühe- kui mitmeaastasi taimi. Osa neist kinnitub peenikese varre abil veekogu põhja, osa hõljub vabalt veekogu pinnal.
Lehtede kuju ja paigutus sõltub suuresti taime eluviisist. Vees hõljuvate taimede lehed on sageli sirged kitsad ja paiknevad varrel suurte vahedega. Põhja kinnituvate taimede lehed paiknevad väiksema vahega, on ellipsi- või labidaterakujulised ja paiknevad männases.
Lutike
Lutike on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Palupera valda.
Njuuton
Njuuton (tähis N) on jõu mõõtühik SI-süsteemis. Njuuton võrdub jõuga, mis annab kehale massiga 1 kg jõu mõjumise suunas kiirenduse 1 m/s2.
Nimetus "njuuton" pandi ühikule klassikalise mehaanika rajaja Isaac Newtoni auks.
Njuuton on tuletatud ühik, mille saab avaldada SI põhiühikute kaudu, lähtudes Newtoni teisest seadusest kus F on jõud, m on mass ja a on kiirendus.
Nende suuruste ühikute vahel kehtib järelikult seos
Maa pinnal (r = 6370 km) mõjub 1 kg massiga kehale gravitatsioonist tingitud jõud 9,80665 njuutonit, sest standardne raskuskiirendus g on 9,80665 m/s2.
Kuigi Vihtide ja Mõõtude Peakonverents esitas njuutoni definitsiooni juba 1948. aastal, võeti see jõuühik laialdaselt kasutusele koos SI-süsteem]]iga alates 1960. aastast ja ta hakkas asendama MKSA-süsteemi jõuühikut jõukilogramm.
Santes
Santes on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lille'i 6. kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa ja Lille'i edelapoolne eeslinn.
Süvaökoloogia
Süvaökoloogia on üks rohelise ideoloogia aluseks olevaid ökoloogilise filosoofia harusid. Selle alusepanijaks on norra ökofilosoof Arne Næss.
Süvaökoloogia platvormi ühe tuntuima versiooni sõnastasid 1995. aasta mais inglise ökoloogilise õppeasutuse Schumacher College'i süvaökoloogia kursuse osalised. Sel platvormil on ka varasemaid ja veidi teistsuguseid versioone. See koosneb kaheksast teesist.
Miti
Miti on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Palupera valda.
Jõud
Jõud on kehale suunatud mistahes toime, mis mõjutab tema liikumise iseloomu ja/või tema kuju. Mehaanikas on jõud kehade vastastikuse mõju mõõduks. Jõud on vektoriaalne suurus, mis tähendab, et tal on
Jõu mõjusirge (vanem nimetus jõu kandesirge) on sirge, mis läbib jõu rakenduspunkti ja sihilt ühtib jõu suunaga.
Jõu tähis füüsikalise suurusena on F, mis tuleneb ladina sõnast fortis ("tugev").
Jõu mõõtühik SI-süsteemis on njuuton (N). Jõud 1 N annab kehale, mille mass on 1 kg, kiirenduse 1 m/s².