cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eros och Agape
2. Kristlik kaaslus Jumalaga: eripära
Miks kutsutakse patuseid? Kas ehk patuse loomuses on midagi, mis teeb ta Jumala silmis õigest väärtuslikumaks? Max Scheler püüab essees "Das Ressentiment im Aufbau der Moralen" näidata, et patune on parem kui õige. Patune tunnistab oma hinges kurja, mitte ainult avalikes sõnades, vaid ka iseendale ja tegudes, milles tema patune tahe avaldub. See on hea, et ta teeb pattu, kui tal juba on patune süda. Nii ta puhastab oma südant ega lase patu nakkusel sügavamale tungida nagu need, kes oma kurje impulsse pidurdavad. Sellepärast on patune tegu ja järgnev patukahetsus (mis algab juba teos endas kätkeva pihiga) Jeesuse silmis parem kui patuse impulsi allasurumine ja sisemise olemise mürgitamine, millega võib kaasneda enda rõõmsameelne nägemine Seaduse silmis hea ja õigena. Nygreni silmis on Scheleri mõttekäik väär. Jeesus ei leia, et patt puudutab ainult inimloomuse väliskihte. Patu juured on inimese südames (Mk 7:17jj). Jeesus ei näe patuses tuuma, mis on patust puhas ja tuleb puhas hoida. Jeesus ei kutsu patuseid sel põhjusel, mida Scheler silmas peab. Viga on küsimusepüstituses. Scheler eeldab, et Jumal armastab patust sellepärast, et patune on parem, ja küsib siis, miks ta parem on. Kas Jumal peab kindlasti armastama neid, kes on paremad? Juba Vanast Testamendist nähtub, et Jumala armastus ei ole piiratud objekti väärtuse ja tähtsusega (5Ms 7:7,8). Jeesus läheb siin judaismist kaugemale: Jumala armastus on ka siin suveräänne, pöördudes patustele. Kui tahame seda põhjendada sellega, et patune on õigest parem, siis me ähmastame arusaama kaaslusest Jumalaga ning pisendame armastust Jumala ja inimese vahel, me eitame Jumala armastust, eeldades vana tüüpi religioosset suhet, kus Jumal armastab neid, kes oma iseloomu tõttu seda rohkem väärivad. Aga siis ei tooks Jeesus uut printsiipi, vaid lihtsalt avastaks patustes uue väärtuse.
3. Agaape idee sisu
Agaape on spontaanne ja motiveerimatu. Jumala armastust ei seleta selle inimese iseloom, keda ta armastab. Selles mõttes on see alusetu. Kuid see ei ole meelevaldne ja juhuslik, sellel on (ainuke) alus Jumalas endas. Ta ei otsi inimesest midagi, mis motiveeriks teda armastama. Kui öeldakse, et Jumal armastab inimest, siis ei iseloomustata mitte inimest, vaid Jumalat. Nii ka Jeesus otsib neid, kes on kadunud, ning seltsib tölnerite ja patustega. Ta teadis, et just sellega ta teeb Isa tööd ning ilmutab Isa meelt ja tahet. Juriidiliste suhete seisukohast oli see seletamatu ja mittekaitstav, ent kui kaaslust Jumalaga käsitada juriidilise suhtena, siis Jumala armastus peab lõpuks sõltuma armastuse objekti väärtusest. Kristuses aga on ilmutatud Jumala armastus, mis ületab kõik tõkked. Seda määrab ainult selle enda seesmine väärtus. Motiveeritud armastus on inimlik. Kui Jeesus oleks tahtnud ainult nõuda religioosse suhtes kohta armastuse ideele kõige üldisemas mõttes, siis oleks piisanud juriidilisest käsitusest. Aga siis oleks olnud jutt motiveeritud armastusest õigete vastu. Agaapele juriidilises käsituses kohta ei ole. Agaape on värske vein, mis rebestab vanad lähkrid. Kui Jumala armastus piirduks õigetega, poleks see spontaanne.
Agaape on väärtuse suhtes ükskõikne. Kui patused ja õiged vahetavad kohad, siis see ei ole lihtsalt väärtuste ümberpööramine. Patune ei ole õigest parem, vaid Jumalaga kaasluse seoses on mõte väärtustamisest kohatu. Jumal armastab patust hoolimata tema patust. Ja Jumal ei armasta õiget mitte sellepärast, et ta on õige.
Agaape on loov, nagu kogu Jumala elu on loov. Sellele, mis iseenesest ei ole väärtuslik, annab väärtuse see, et Jumal seda armastab. Agaape ei tunnusta väärtust, vaid loob väärtust. Agaape on väärtust loov alge. Albrecht Ritschlist saadik on teoloogid, sealhulgas Adolf von Harnack, rääkinud, et inimhinge lõpmatu väärtus on üks kristluse keskseid ideid. Võib õigusega vastu väita, et inimhinge lõputu väärtus ei kuulu kristluse kesksete ideede hulka. Ainult väär eksegees on leidnud sellele toetust sellest kirjakohast: "Sest mis kasu on inimesel sellest, kui ta võidaks terve maailma, aga teeks kahju oma hingele? Sest mis oleks inimesel anda oma hinge lunahinnaks?" (Mk 8:36,37) Adolf von Harnacki väide, et kõik, kellel on inimnägu, on rohkem väärt kui terve maailm, näitab väga selgelt, et mõte sellisest lõputust väärtusest ei pärine kristlusest. Mõte, et inimesel on loomu poolest võõrandamatu väärtus, viib kergesti mõttele, et Jumala armastus on vastus sellele ainulaadsele väärtusele. Kuigi paistab, et jumalik säde on pattu vajunud inimeses täiesti kustunud, on see siiski alles ja selle potentsiaal saab igaühes aktualiseeruda. Siis pattude andeksandmine tähendab lihtsalt seda, et ta vaatab mööda paljudest välise elu vigadest ja puudustest ning vaatab ainult seesmist hävimatut väärtust, mida pattki pole suutnud hävitada. Kui see tõlgendus oleks õige, siis Jumala armastus ei oleks lõppkokkuvõttes spontaanne ja motiveerimatu, vaid sellel oleks adekvaatne motiiv inimloomuse seesmises lõpmatus väärtuses. Pattude andeksandmine tähendaks siis juba olemasoleva väärtuse tunnustamist. Aga Jeesus ei mõista pattude andeksandmist nii. Kui ta ütleb: "Sinu patud on sulle andeks antud," siis see ei ole tunnistus väärtusest, mis õigustab vigadest möödavaatamist, vaid kingitus. Leiab aset midagi tõeliselt muud. Pattude andeksandmine on Jumala väe (exousia) loov töö. Jeesus teab, et ta on kutsutud seda maa peal tegema. See on üks Jumala imedest, samasugune ime nagu halvatu tervendamine (Mk 2,5-12).
4. Tõendid tähendamissõnades
Tähendamissõnade viljakat kasutamist on takistanud allegooriline tõlgendamismeetod, mis on avanud ukse kõiksugu fantaasiatele. Adolf Jülicher näitab raamatus "Die Gleichnisreden Jesu", et tähendamissõnad ei ole allegooriad, vaid neid tuleb mõista sõna-sõnalt. Ent Jülicher loob uue raskuse, väites, et tähendussõnad on mõeldud demonstreerivatena, nii et kuulaja peab vältimatult nõustuma. Kuulaja peab tunnistama, et sarnane olukord vaimulikus vallas on enesestmõistetav. Kui see tõlgendus oleks õige, siis ei saaks oodata, et tähendamissõnades oleks tunnistusi Jumala agaape kohta, sest agaape ei saa olla enesestmõistetav, vaid on tavaelu kontekstis paradoksaalne. Siiski on hulk tähendamissõnu täiesti mõistetamatud ilma agaape ideeta.
Tähendamissõna kadunud pojast on Jülicheri arvates täiesti sundiv, nii asjad maa peal käivadki, ja siis muidugi ka Jumala juures. Aga juutide jaoks ei olnud ju midagi vastuvõetamatumat ja šokeerivamat kui Jumala armastus patuste vastu. See, et Jumal võtab kadunud patused vastu, pidi neile paistma jumaliku korra ja jumaliku õigluse rikkumisena. Isa oleks võinud öelda, et poeg peab oma meeleparandust ausa tööga näitama, ja poeg oleks pärast veel isa karmuse eest tänanud. Selline lugu oleks olnud veenev. Tähendamissõnade tõlgendamine tõestusvahendina on küsitav, sest see eeldab ratsionalistlikku religioonikäsitust. Tuleb eristada tõestuslikku ja ilmutuslikku religiooni. Esimene lähtub tavaelust ning ehitab religioosse elu selle reeglite järgi, püüdes jõuda universaalsete religioossete ja eetiliste tõdedeni. Ilmutuslik religioon võtab lähtekohaks religioosse elu enda. Me saame Jumala juurde jõuda ainult juhul, kui Jumal tuleb meile vastu ja ilmutab end meile. Eesmärk ei ole universaalsed abstraktsed väited Jumala kohta, vaid kaaslus Jumalaga. Pole kahtlust, et Jeesuse sõnum on ilmutuslik, seda ka tähendamissõnades. Jeesus ei püüdnud kuulutada universaalseid printsiipe, väites, et need on kõige loomulikumad ja mõistuspärasemad. Jeesus ei tulnud kuulutama mingit Jumala-käsitust ega puhastama inimeste Jumala-käsitust, vaid andma neile uut kaaslust Jumalaga. Tähendamissõnad ei ütle, et mõistuse järgi peab Jumal käituma nii, vaid et Jumal käitub nii, kuigi mõistus ütleb teisiti. Jumala käitumise ainus seletus on tema armastus. Tähendamissõnad ei taha tuletada üldtunnustatud eeldustest Jumala teatud hoiakut kui enesestmõistetavat. Jumala armastus hämmeldab mõistust. Tähendamissõna kadunud pojast ei näita Jumala armastust inimese näo järgi, vaid isa armastust Jumala näo järgi.
Tähendamissõnas töötegijatest viinamäel on juttu sellest, et kaaslust Jumalaga ei saa reguleerida õigluse järgi, vaid see põhineb Jumala motiveerimatul armastusel. Jüllicher jääb selle tähendamissõnaga hätta, sest ta püüab leida kompromissi motiveerimatu armastuse ja motiveeritud õigluse vahel.
Tähendamissõna südametust sulasest ütleb, et ka nendel, kes Jumala piiritut ja tingimatut andestust vastu võtavad, et neil oleks piiritu ja tingimatu armastus. See näitab, kuidas kristliku eetika juured on kaasluses Jumalaga. "Muidu olete saanud, muidu andke!" (Mt 10:8)
5. Armastuse käsk selle kristlikus tähenduses
Agaapel, mida armastuse käsus nõutakse, on prototüüp agaape näol, mida ilmutab Jumal, ning sellepärast peab see olema spontaanne ja tingimatu, mittearvestav, piiramatu ja tingimusteta.
See käib eeskätt jumalaarmastuse kohta. Kui inimene on kogenud Jumala agaapet, kui ta on hoolimata oma väärtusetusest ja absoluutsest tühisusest võetud Jumala kaaslusse, siis ta kuulub absoluutselt Jumalale. Jumala armastuse tingimatus teeb ka nõude sellele alistuda tingimatuks. Püüe tõlgendada inimese armastust Jumala vastu nii, et inimene peab Jumalat oma ülimaks hüveks, on läbinisti eksitav. Siis oleks inimesel just nagu sõltumatu elu Jumalast eraldi, Jumalat mõõdetakse inimese mõõdupuuga, inimese suhtumine Jumalasse on suhteline, see sõltub sellest, et Jumal on hüve. Aga just seda tahab armastuse käsk välja juurida. Selle nõue on täielik ja tingimatu: "Armasta Issandat, oma Jumalat, kogu oma südamega ja kogu oma hingega ja kogu oma mõistusega ja kogu oma jõuga!" (Mk 12:30) See tähendab täielikku pühendumist ja allumist. Armastus Jumala vastu ei ole omandav armastus ega sõpruse armastus, sest need saavad alguse ja suuna inimesest enesest. Kui armastus Jumala vastu oleks omandav armastus, siis oleks Jumal lõppkokkuvõttes ikkagi inimese soovide rahuldamise vahend. Ja sõpruse armastus eeldaks võrdsust Jumala armastuse ja inimese armastuse vahel, mida pole.
Arusaamas armastusest Jumala vastu on üks raskus. Jeesus võtab selle Vanast Testamendist, kuid täidab selle uue sisuga, seostades selle uue kaaslusega Jumalaga. Jumala agaape on kristliku armastuse kriteerium. See seos on kõige selgem, kui see võtab ligimesearmastuse kuju, nagu tähendamissõnas südametust sulasest ja käsus armastada oma vaenlasi, mis viitab Jumala agaapele. Seos Jumala agaapega on sama reaalne ka teiste armastusobjektide puhul, ka Jumala armastamise puhul. Kristlik armastus on midagi muud kui tavaline inimlik armastus. See on eriline just sellepärast, et Jumala armastus on selle eeskuju. Nüüd, Jumala armastus on spontaanne ja motiveerimatu. Aga kas meie armastus Jumala vastu saab olla spontaanne ja "motiveerimatu"? Kas mitte meie armastus Jumala vastu ei ole üliväga motiveeritud Jumala agaapega? Meil ei saa olla samasugust armastust Jumala vastu kui Jumalal meie vastu. Ja kui me nõuaksime inimeselt spontaanset armastust Jumala vastu, siis tundub, et sellega me tahes-tahtmata vähendame Jumala armastuse spontaansust.
See raskus ei ilmne kohe, seoses sünoptiliste evangeeliumidega, ent on algusest peale olemas. Jeesus näeb Jumala armastamist absoluutse kuulumisena Jumalale. See välistab igasuguse mõtte inimese armastuse absoluutsest spontaansusest, jättes alles suhtelise spontaansuse, mis teeb armastuse Jumala vastu täiesti erinevaks inimlikust "motiveeritud" armastusest. Inimese armastusel ei ole spontaansust, sest Jumala agaape on inimese ära valinud ning teinud ta Jumala sulaseks, nii et tema suhtes Jumalaga ei ole midagi, mis oleks tema enda oma. Tavalisel inimlikul armastusel on enesekeskne motiiv. Mida vähem seda mõjutavad välised kaalutlused ja mida "spontaansem" see selles mõttes on, seda enesekesksem see on. Kristlikul armastusel Jumala vastu sellist motiivi ei ole. Sel puudub eesmärk, see ei püüa midagi saada, isegi mitte Jumalat ega Jumala armastust. See on vaba, ja selles mõttes spontaanne, alistumine Jumala südamele. Kui Jumal annab oma armastuse vabalt ja tasuta, siis ei jää midagi, mille saamiseks inimene Jumalat võiks armastada. Jumalaarmastus ei ole siis ärateeniv saavutus, vaid puhas ja teesklematu. See tuleneb vältimatult sellest, et inimene kuulub jäägitult Jumalale. Olles sellest kuulumisest teadlik, pühendab ta kogu tähelepanu Jumala tahte elluviimisele.
Et mõista ligimesearmastuse käsu kristlikku tähendust, tuleb eelkõige võtta arvesse selle religioosset tausta. Ligimesearmastus kaotab kristlikkuse, kui see Jumalaga kaasluse kontekstist välja võtta. Sageli on väidetud, et kristlikku eetikat on võimalik säilitada ilma kristluse religioosse sisuta. Kuigi "humaansetel" altruismiideaalidel ja kaastundeeetikal on pealiskaudne sarnasus kristliku ligimesearmastusega, on neil täiesti teistsugused vaimsed juured. (Max Scheler püüab näidata, et modernne inimsusearmastus põhineb erinevalt kristlikust armastusest salavimmal. Ent ta ei tajunud olulist erinevust üldise inimsusearmastuse ja kristliku ligimesearmastuse vahel. Ta küll tunnistab, et modernsel altruismil puudub religioosne alus, kuid peab kristlikku armastust juurduvaks inimese armastuses Jumala vastu, mistõttu ta ei tunnista selle spontaanset ja motiveerimatut iseloomu. Kristlik armastus ei ole Scheleri meelest suunatud mitte ligimese vastu, vaid ainult hävimatu väärtuse, jumaliku elemendi vastu inimeses.
On alustatud veendumusest, et jumalaarmastus on lõpuks ainuke legitiimne kristliku armastuse vorm. Sellepärast on peetud vajalikuks näidata, et ligimesearmastus on lihtsalt teine viis jumalaarmastusest rääkimiseks. Siit on tulnud mõte, et ligimesearmastus on tegelikult suunatud Jumalale. See on armastus ligimese vastu sellisena, milliseks ta kunagi saab, või Jumala vastu minu ligimeses. Jeesus ei räägi millestki niisugusest. Inimene on teine armastuse objekt Jumala kõrval, ja armastada tuleb ligimest konkreetses olukorras, mitte ideaali. Selline samastamine lõhub ka spontaanse ja motiveerimatu armastuse idee. Kui ma armastan inimese jumalikku tuuma, siis on asi motiveerimatusest väga kaugel. Aga selline seletus tundub päästvat mõistuspärasuse. Ka Friedrich Nietzsche eeldab, et armastus inimeste vastu vajab õigustust. Jumala agaape ei võimalda mõistuspärast motivatsiooni. Aga kui ratsionaliseeriv kalduvus otsib isegi Jumala armastusele motiivi objekti väärtuse näol, siis pole ime, et seda enam käib see ligimesearmastuse kohta. Jeesuse jaoks pole küsimustki, et Jumala armastus on motiveerimatu ja spontaanne, ja sellepärast pole küsimustki, et ligimesearmastus peab olema motiveerimatu ja spontaanne. Pole tarvis otsida ligimesest varjatud väärtuslikku omadust, mis seletaks ja õigustaks armastust tema vastu. Jumala armastus on piisav seletus: "Armastage oma vaenlasi ja palvetage nende eest, kes teid taga kiusavad, et te saaksite oma taevase Isa lasteks - tema laseb ju oma päikest tõusta kurjade ja heade üle ning vihma sadada õigete ja ülekohtuste peale!" (Mt 5:44,45)
Kolmandat käsku ei saa lisada. Kristluse ajaloos püütakse leida kolmanda käsuna käsk armastada iseennast. Kui ma pean armastama oma ligimest nagu iseennast, kas ma siis ei pea armastama iseennast? Kas see ei ole mitte ligimese armastamise eeldus? Käsk armastada iseennast on välja kasvanud hoopis teisest pinnasest. Muidu ei leitaks armastuse käsust selleks alust. Enesearmastus on inimese loomulik seisund, ja ka tema tahte äraspidisuse põhjus. Igaüks teab, kuidas ta loomu poolest iseennast armastab. Armastuse käsk ütleb, et niimoodi tulebki oma ligimest armastada. (Sama ütleb Rudolf Bultmann.) Sellega ületatakse tahte loomulik äraspidisus. Ligimesearmastus välistab ja ületab enesearmastuse.
Ligimesearmastus sisaldab armastust oma vaenlaste vastu. See pole kolmas käsk. Jeesus ei pidanud armastust vaenlaste vastu isegi mitte ligimesearmastuse äärmiseks juhtumiks. Ligimesearmastus ongi oma loomuselt ja algupäralt armastus vaenlaste vastu. Selleks et ligimesearmastus oleks tõeline agaape, peab ta olema eelkõige spontaanne ja motiveerimatu. Just vaenlaste puhul see ilmneb kõige selgemalt. Siin saabki alles päris selgeks, et ligimesearmastus sünnib Jumala agaapest ja voolab välja selle loovast elust. Jumala armastus on armastus patuste vastu ja armastus vaenlaste vastu. Sellepärast panebki Jeesus need asjad kokku (Mt 5:44,45). Kui kristlik armastus on suunatud vaenlaste vastu, siis ta näitab end tõelise agaapena, spontaanse ja loovana. See loob kaasluse seal, kus see näis võimatuna, ja näitab, et kristlik armastus on tegutsemine, mitte lihtsalt reaktsioon.
6. Armastus ja kohtumõistmine
Ja temast saab ka hävitav kohtumõistmine iseka elu üle, mis ei lase end taasluua armastuse eluks ja keeldub pakutud kaaslusest. Jumala agaape kohalolul otsustatakse inimese saatus viimselt. Küsimus on selles, kas ta laseb end Jumala armastusel võita ja taasluua või paneb sellele vastu ning kohtab seda ainult kohtumõistmisena tema elu üle.
1. Jeesus ja Paulus
Pikka aega kaldusid uustestamentlased tõmbama Jeesuse ja Pauluse vahele väga selget piiri. Nad pidasid peamiseks probleemiks seda, kuidas Kristuse lihtsast õpetusest sai tekkida Pauluse teoloogia. Pauluse kohta öeldi, et ta dogmatiseeris varem mittedogmaatilise kristluse ja asendas Kristue õpetuse doktriini ja kristoloogiaga. Jeesuse jaoks olid olulised mõned lihtsad eetikakäsud, Pauluselt aga leiame päästvate tõsiasjade süsteemi: usu Kristusesse kui taevasesse olendisse, tema surmasse ja ülestõusmisse ning nendel põhinevasse lunastusse, usu kristlaste uuestisündi ja vaimu saamisse, usu müstilisse ühendusse Kristuse ja tema kiriku vahel jne. Kui ta seda ka üksi ei teinud, andis ta igatahes suurima panuse varakristluse helleniseerimisse või orientaliseerimisse. Sellepärast on Pauluse töö pigem päris uus algus kui Jeesuse töö jätkamine. Teda ongi nimetatud kristluse teiseks rajajaks. Niisugune vastandus ei puuduta ainult õpetuse vormi, vaid ka selle religioosset olemust. Pauluse õpetust peetakse uueks usundiks. Öeldakse, et Paulus asendas Jeesuse evangeeliumi Jumala isalikust armastusest evangeeliumiga Kristusest. Jeesuse evangeeliumis on Jeesus ise tagaplaanil, Pauluse evangeeliumis on Jeesuse isik keskmes. Jeesuse sõnum Jumala riigist ja Pauluse sõnum ristist on vastandatud kui erinevad usundid. Pauluse kristluse ja Jeesuse kristluse vahel olevat suurem lõhe kui viimase ning judaismi kõrgeima vormi vahel. Pauluse õpetus on Jeesuse õpetuse erakordne teisendus, mis võis muidugi alata algristikoguduses enne Paulust. Nygreni arvates ei saa toetuda ei Jeesuse ja Pauluse väljendumisviiside ja ideestiku võrdlusele ega Pauluse tunnistusele, et ta tahab olla ainult Jeesuse Kristuse sulane ja tunnistaja. Tuleb minna religioosse alusmotiivi juurde ja vaadata, kas selles on järjepidevus. Kui on, siis ei saa rääkida erinevatest usunditest. Kui aga järjepidevus selles on katkenud, siis ühtsus on parandamatult kadunud. Tuleb vaadata, kuidas Paulus suhtus agaapeideesse. See aitab ka Jeesuse ja Pauluse probleemi lahendada.
Kui Jeesuse ja Pauluse vahel on tõesti nii suur lõhe, siis peab erinevus puudutama ka agaapemotiivi. Järjepidevuse puhul peaks agaapemotiiv Paulusel alles olema, muidu mitte.
2. Agaapeidee Pauluse usulises arengus
Seos agaapeidee ja Pauluse usulise arengu vahel on täiesti selge. Tagakiusajast sai jünger ja apostel. Paulus ise imestas selle üle lakkamatult. Kui asi oleks väärilisuses, poleks temast iialgi Kristuse apostlit saanud. Kristus ilmutas end talle, oli talle armuline ja tegi ta apostliks. See annab tunnistust sellest, et see pani Paulust nägema Jumala agaapet ja Kristuse agaapet, Jumala armastuse täielikku motiveerimatust. Inimese tee ei viinud Paulust kaaslusse Jumalaga, vaid Jumala kiriku kiusamiseni, mis oli tema elu suur patt. Inimese tee, Seaduse tee, viib Jumalast eemale. Inimese õigsus on patt. "Seadus on aga kõrvalt sisse tulnud, et üleastumine suureneks." (Rm 5:20) "Seadus soetab viha" (Rm 4:15). "Aga me teame, et mida Seadus iganes ütleb, seda ütleb ta neile, kes on Seaduse all, et iga suu suletaks ja kogu maailm oleks Jumala ees süüalune;" (Rm 3:19) Paulus pidi kõik ümber hindama: "Kui keegi teine arvab, et temal võib olla lootust päritolu tõttu, siis minul veel enam: ma olen ümber lõigatud kaheksandal päeval, olen Iisraeli soost, Benjamini suguharust, heebrea rahvast sündinud heebrea mees, Seaduse järgi variser, innukuse poolest koguduse tagakiusaja, Seadusest tuleneva õiguse poolest laitmatu." (Fl 3:4–6) Kui Paulus arvas, et ta täidab kõige rohkem Jumala tahet, tegi ta oma kõige rängemat pattu. Sellepärast ta ei pöördunud tavalisel kombel patust õigusesse. Sellepärast arvab Paulus Seaduse liha ("päritolu") alla. Jumala ilmutus ja Kristuse agaape tegi sellele lõpu. Anti uus väärtuste standard. Paulus jätkab: "Kuid mis mulle oli kasuks, seda ma olen arvanud kahjuks Kristuse pärast." (Fl 3:7) See ümberväärtustamine ei olnud salavimma ilming.
Just siis, kui Paulus on Jumalast äärmiselt võõrandunud, tuli talle Jumala kutsumine ja äravalimine. See on agaape, Jumala tee inimese juurde. See pööre ei ole lihtsalt pööre pääsemiselt õigusega pääsemisele nälja ja januga õiguse järele, patukahetsuse ja alandusega. Asi on selles, et Paulus sai aru, et inimese poolt ei ole ühtegi teed. "Siin ei ole erinevust, sest kõik on pattu teinud ja ilma jäänud Jumala kirkusest" (Rm 3:23). "See kõik on Jumalast, kes meid on enesega Kristuse läbi lepitanud ... see oli Jumal, kes Kristuses lepitas maailma enesega" (2Kr 5:18,19). "Aga Jumala armust olen ma see, kes olen" (1Kr 15:10)
Kas Paulus võttis agaapeidee lihtsalt üle või arendas seda edasi?
3. Agaape kui termin kristliku armastusemotiivi kohta
Evangeeliumid on agaapemotiivist küllastunud, kuid sõna agapē esineb sünoptilistes evangeeliumides ainult kahes kohas (Mt 24:12, Lk 11:32), ja sealgi ilma eritähenduseta. Paistab, et selle sõna võttis terminina kasutusele Paulus. (Sõna ise oli olemas enne kristlust, kuid mitte selles tähenduses, välja arvatud üks kord Philonil jumalaarmastuse tähenduses.) Nüüd on agaape saanud nime. Isegi kui sõna kasutati selles tähenduses enne Paulust, piiritles Paulus ka asja ennast.
4. Agaape ja ristiteoloogia
Pauluse tähtsaim panus agaapemotiivi arendamisse seisneb agaapeidee ja ristiteoloogia seostamises. Kristuse rist on tema jutluste keskel. Ta püüdis "teada teie keskel ainuüksi Jeesusest Kristusest ja temast kui ristilöödust" (1Kr 2:2). Ta teab, et ta on saadetud evangeeliumi jutlustama. Evangeelium ongi tema jaoks sõna Kristuse ristist. Ta väldib kõike, mis võiks seda asendada, "et Kristuse rist ei muutuks tühiseks. Jah, sõna ristist on narrus neile, kes hukkuvad, aga meile, kes päästetakse, on see Jumala vägi" (1Kr 1:17,18). Paulus astub meelega vastu paljude nõudmistele: "Sest juudid nõuavad tunnustähti ja kreeklased otsivad tarkust, meie aga kuulutame ristilöödud Kristust, kes on juutidele ärrituseks ja paganaile narruseks, ent neile, kes on kutsutud, olgu juutidele või kreeklastele, on ta Kristus, Jumala vägi ja Jumala tarkus." (1Kr 1:22–24) Asi on selles, et Paulus on veendunud, et rist määrab uue Jumala-suhte iseloomu, nii nagu Seadus määras Kristuseeelse Jumala-suhte iseloomu.
Tony Strong
Tony Strong on inglise kirjanik.
Õpingud
Ta õppis Oxfordi ülikoolis inglise kirjandust näitekirjaniku ja luuletaja Francis Warneri juhendamisel ning läks tööle reklaamikirjanikuna firmasse Ogilvy and Mather, kust olid juba välja kasvanud sellised kirjanikud nagu Salman Rushdie ja Fay Weldon.
Looming
Tony Strong on avaldanud neli raamatut, mida võib pidada psühholoogilisteks trilleriteks. Ta on kasutanud erinevaid pseudonüüme (Anthony Capella jt). Ta on tegev uimastivastases võitluses, mille eest on ta ka pälvinud BAFTA auhinna.
Eesti keeles on tema loomingust ilmunud JP Delaney pseudonüümi all kirjutatud kaks romaani: "Eelmine tüdruk" (2017; Varrak; tõlkija Tiia Krass) ja "Usu mind" (2019; Varrak; tõlkija Peeter Villmann).
Taaniel Tooming
Taaniel Tooming (sündinud 2. veebruaril 1992) on eesti orienteeruja.
2012. aastal võitis rattaorienteerumise juunioride maailmameistrivõistlustel Ungaris Veszprémis hõbeda lühirajal ning rattaorienteerumise juunioride Euroopa karikavõistlustel Tšehhis pronksi sprindidistantsil.
Gemini 1
Gemini 1 oli NASA Gemini programmi mehitamata katselend ja kogu programmi esimene lend, mis startis 8. aprillil 1964 ja sisenes Maa atmosfääri 12. aprillil. Lennu peamisteks eesmärkideks oli testida lendudel kasutatavat kosmoselaeva ja orbiidile viimiseks kasutatavat kanderaketti. Gemini 1 lendu kasutati ka side- ja jälgimissüsteemide katsetamiseks ning lennujuhtide treenimiseks.
Gemini 1 ei plaanitud kunagi tervena Maale tagasi tuua ning laeva kuumuskilpi puuriti enne starti augud, et laev atmosfääri sisenemist üle ei elaks.
Rahumäe mõis
pisi|Rahumäe mõisa peahoone Rahumäe mõis ehk Priitolmi mõis (saksa keeles Friedholm) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda.
Mõis rajati 1873 Räpina mõisast eraldatud alast.
Eesti Kultuuri Koda
Eesti Kultuuri Koda on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab loomingulise tausta või huvidega era- ja juriidilisi isikuid. Loomeliitudest kuuluvad kultuurikotta Eesti Arhitektide Liit, Eesti Disainerite Liit, Eesti Kunstnike Liit, Eesti Tantsukunstnike Liit, Eesti Sisearhitektide Liit ja Eesti Ajakirjanike Liit.
Eesti Kultuuri Koda asutati 22. veebruaril 2011 kinos Sõprus. Kultuurikoda peab oma ülesandeks valdkonnaülest arutelu kultuuri ja loomingu üle, kultuurivaldkonda puudutava seadusloome edendamist ning oma liikmete huvide kaitset.
Eesti Kultuuri Koja esimene juhatuse esimees oli Peeter Jalakas, üldkogul 21. veebruaril 2014 valitud uus eestseisus valis ka uue juhatuse esimehe, kelleks sai Pille Lill.
Eesti Kultuuri Koda annab välja aastaauhinda Kultuuri Tegu.
1989 (Taylor Swifti album)
1989 on Ameerika laulja-laulukirjutaja Taylor Swift viies stuudioalbum.
"1989" on Swifti esimene pop-album, mis sisaldab 13 laulu. Sellest ilmus ka Deluxe-versioon, millel on lisaks põhialbumi lauludele ka kolm lisalugu ("Wonderland", "You Are In Love" ja "New Romantics") ning kolm voice memo ("I Know Places", "I Wish You Would", "Blank Space").
Verhoturje
Verhoturje (vene Верхотурье) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub Tura jõe vasakul kaldal.
Verhoturje asutati 1598 ja samal aastal sai ka linnaõigused.
Linnas elab 8678 elanikku (2016).
Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapital
Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti spordi ja kehakultuuriga seotud tegevusi.
Sihtkapitali eesmärk on "toetada üleriigiliselt või rahvusvaheliselt oluliste spordiürituste ja erinevate liikumisharrastuse sündmuste korraldamist Eestis, rahvusvahelisteks võistlusteks treeningettevalmistust, rahvusvahelistel võistlustel osalemist, spordile pühendunud inimeste tunnustamist ja innustamist ning regionaalse spordielu arendamist".
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemiaid.
Haanja mõis
Haanja mõis (saksa keeles Hahnhof) oli riigimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Kulje vald
Kulje vald (vene keeles Кулейская волость) oli vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Aprillis 2015 liideti Krupi vallaga.
2010. aastal oli valla elanike arv 1050 ja 2013. aastal 883. Vallas oli 21 küla. Valla keskus oli Kiršino küla.
Valla alale jäi mitu saart, neist suurim Kolpino saar.
Hele-Mai Mängel
Hele-Mai Mängel (sündinud 13. oktoobril 1998) on eesti laulja. Ta osales seitsmendal hooajal saates "Eesti otsib superstaari", kus jäi kümnendaks.
Läte (kool)
Läte on Waldorfi kool Harju maakonnas Keilas aadressil Keskväljak 15.
Kooli haldab selts Läte.
Kool asutati 1. septembril 1998.
Olev Kiirend
Elulugu
Ta on õppinud Vaivere koolis ja Tallinna Spordiinternaatkoolis ning lõpetanud 1973. aastal Tallinna 10. Töölisnoorte Keskkooli.
Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit
Eesti Kristlik-Demokraatiik Liit (lühend EKDL) on endine Eesti erakond, mis eksisteeris aastatel 1989-1992. EKDL oli kristliku demokraatiat edendav erakond. Partei tuntuimad liikmed olid Mart Laar, Trivimi Velliste ja erakonna esimees Illar Hallaste.
Olev Kiirend
Elulugu
Tallinna Internaatkoolis astus Kiirend dissidentlikku noortekampa Kondor.
Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit
Ajalugu
1988. aasta detsembris asutati Eesti Kristlik Liit, millest aasta hiljem kasvas välja poliitiline partei Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit. EKDL-iga liitusid mitmed Muinsuskaitse Seltsi tegelased, näiteks ülemnõukogu saadikurühma esimees Mart Laar ja Eesti Komitee välisosakonna esimees Trivimi Velliste. Liikmeid oli erakonnal 1990. aasta keskpaigas umbes 50-100.
1992. aasta sügisel ühines Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit koos Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonnaga, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ja Vabariiklaste Koonderakonnaga üheks parteiks, moodustades Rahvusliku Koonderakonna Isamaa.
Olev Kiirend
Elulugu
1973. aastal kutsus Nõukogude Liidu maadlejate peatreener Kiirendit MM-ile Teherani.
1973. aastal osales Kiirend Martin Kleini mälestusvõistlustel.
1982. aasta veebruaris proovis Kiirend koos hiljem Soome kolinud maadlustreeneri Arvid Leiumaa ja ühe abielupaariga Karjala kaudu NSV Liidust põgeneda. Selleks sõitsid nad autoga mööda metsavaheteed Soome – NSV Liidu piiri poole. Pärast metsatee ühte kurvi sattusid nad piirivalve tõkkepuu juurde, kus neid uuriti kolm tundi ning lõpuks saadeti tagasi.
1982. aasta 13. oktoobril õhtul sõitis Kiirend koos sõprade ja spordikaaslaste Ingvald Arri ja ­Harro Harusooga Saaremaale, et kalamehelt saja rubla eest ostetud ja rannikule peidetud kummiparvega põgeneda Uudelepa lahelt Rootsi. Nad sõitsid sinna töökojaks ehitatud Gaz-53-ga. Kihelkonna ristis pidas nad kinni piirivalve, et kontrollida dokumente ja auto sisemust. Nad pääsesid kontrollist läbi ja jätkasid teekonda. Hiljem oli Kiirend plaaninud põgeneda üksi puust paadiga ning selle tarbeks ostnud päramootori Vihr 30. Puust paadi ja Vihr 30 töökorda saamisele aitas kaasa Märt Vooglaid. Arr ja Harusoo liitusid Kiirendiga alles põgenemispäeval. Nende mootorpaadi mootor suri Läänemerel mitu korda välja. Lõpuks otsustas Kiirend, et on vaja edasi aerutada.
14. oktoobriks 1982 olid nad triivinud Läänemerel 13 tundi, kui neid märkas Vene tsiviillaeva Volgo-Balt 136 kapten. Nad tõmmati püstoli ähvardusel pardale, anti süüa ning paigutati eraldi kajutitesse. Varsti saabus väikese kaubalaevaga tsiviillaeva pardale Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Saaremaa osakonna ülem Mihkel Lutšenko. Lutšenko nägi nende põgenemisplaani läbi, ent ei maininud põgenemist oma ülemustele.
Kiirend, Arr ja Harusoo saadeti Patarei vanglasse. Kinnine kohtuistung toimus Patarei punanurgas. Süüdistatavaid kaitses advokaat Leon Glikman. Lisaks Kiirendile, Arrile ja Harusoole olid kohtupingis ka Andres Berg, Allan Ruus, Rainer Männa ja Sergei Ljubko. Lisaks põgenemiskatsele pandi neile süüks kavatsust kaaperdada Kingissepa–Tallinna reisilennuk. Hiljem nimetas Kiirend lennuki kaaperdamise juttu pettemanöövriks. KGB otsis Tallinnas kõik lennukis viibinud läbi, ent ei leidnud midagi kahtlast. Prokurör Siim Kirsipuu nõudis Arrile ja Harusoole viit aastat vabadusekaotust tugevdatud režiimiga koloonias, ent kohtunik Hilda Uusküla mõistis neile kummalegi kaks aastat vangistust üldrežiimiga parandusliku töö koloonias. Kiirendile mõisteti aga seitse aastat vangistust tugevdatud režiimiga koloonias. Ülejäänud kohtualustele mõisteti vabadusekaotuseta paranduslik töö (tolleaegses kõnepruugis "keemia"). Süüdimõistev kohtuotsus jõustus 30. märtsil 1983.
1983. aastal kandis Kiirend kuus kuud karistust Rummu vanglas, kust ta püüdis sama aasta 31. augustil põgeneda, et pääseda 7. septembril Siberi vangilaagrisse saatmisest. 31. augusti õhtul laadis ta kaubaautole kaste ning laadimise lõpetamisel peitis end koorma vahele. Auto väljasõitmisel kontrollisid kaks koera koormat ning üks koorma otsa roninud koer avastas Kiirendi. Seetõttu saadeti ta Krasnojarski krai vanglasse.
Eesti määras Kiirendile vangis olnud aastate eest kompensatsiooniks 5900 krooni. Kiirend ei nõustunud selle summaga, kuna tema arvates ei vastanud summa seitsmele vangis viibitud aastale. Kiirend esitas suurema summa nõude tolleaegsele justiitsminister Urmas Reinsalule, ent hüvitusnõue on siiani lahenduseta kohtutoimikute kadumise tõttu.
2000. aastatel treenib Kiirend Saaremaal maadlejaid.
Isiklikku
Olevi isa Johannes oli metsavend. Tal oli naine Inge. Nad lahutasid 1981. aastal.
Saavutused
Ta on neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1974, 1975 ja 1980 esimeses keskkaalus ja absoluutkaalukategoorias)
Nõukogude Liidu meistersportlane Kreeka-Rooma maadluses – 1972.
Soskovo rajoon
Soskovo rajoon (vene keeles Сосковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Soskovo küla.
Rajoon piirneb kirdes Uritski rajooniga, läänes Kromõ rajooniga, edelas Dmitrovski rajooniga ja loodes Šablõkino rajooniga.
Rajooni pindala on 611,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 5786, 2009. aastal 7514 ja 2002. aastal 8214.
Olev Kiirend
NSV Liidu meistrivõistlused
1972. aastal – 2. koht;
Soskovo rajoon
Soskovo rajoonis on 82 asulat, mis kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Olev Kiirend
NSV Liidu rahvaste spartakiaad
1975. aastal 5. koht
Soskovo rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Kroma ja Itska.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2000. aastal – 1. koht;
2007. aastal – 1. koht;
Ravensbrücki koonduslaager
pisi|Naisvangid (1939) pisi|Laagri plaan
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2008.aastal – 3. koht (vabamaadlus)
2009. aastal – 1. koht;
Ravensbrücki koonduslaager
Ravensbrücki koonduslaager (saksa keeles Konzentrationslager Ravensbrück) oli naiste koonduslaager, mis tegutses aastatel 1939–1945 Saksamaal Ravensbrücki vallas (tänapäeval Fürstenberg/Haveli linna osa), 90 km kaugusel Berliinist põhjaloodes.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2010. aastal – 1. koht;
2011. aastal – 1. koht.
Ravensbrücki koonduslaager
Laagrikompleks andis tööd 1000 SS-lasele ja ligi 550 järelevaatajale.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2012. aastal – 1. koht
Ravensbrücki koonduslaager
Ravensbrücki laagrikompleksi kuulus ka Siemenslager Ravensbrück, mis rajati 1942. aastal. Ravensbrücki naisvangidel, sh tüdrukutel ja noortel naistel, tuli seal sunnitöö korras töötada Siemens & Halske AG-le (hilisema Siemens AG osa). Väike osa naisvangidest töötas laagri bordellis (Heinrich Himmleri "eestkostel") prostituutidena.
1941. aasta kevadel rajati laagrikompleksi väike meestelaager. Meesvangide tööks oli rajada ja hooldada gaasikambreid.
Vangid
Koonduslaagrisse vangistati valdavalt poliitilistest vastastest naisi (80%). Suure rahvusrühma moodustasid poola naised (40 000) ja juudi naised (26 000); vene naisi oli umbes 18 800; prantsuse naisi 8000 ja hollandi naisi 1000.
Ravensbrücki koonduslaagri naisvangide solidaarsustunne oli tugev: kui päeva peale anti söögiks tükk leiba, siis jagati see omavahel (Leutheusser, 145:2003).
Aastatel 1939–1945 elas laagris vangistuses 130 000 kuni 132 000 naist. Laagris suri vähemalt 28 000 inimest. Nende arvu, kes surid aastaid hiljem inimkatsete tagajärjel, ei teata. Hinnanguliselt jääb hukkunute arv vahemikku 45 000 – 50 000 kuni 117 000.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2014. aastal – 2. koht
Soodajärv
Soodajärv (ka Sooda järv) on ida-läänesuunaline väike metsajärv Harjumaal Lääne-Harju vallas Kloogal, Klooga-Aedlinna raudteepeatusest vähem kui üks kilomeeter põhja pool.
Sirje Nilbe
pisi|Sirje Nilbe [[Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu 2013. aasta teenetepreemia saamisel 27. veebruaril 2014 Eesti Rahvusraamatukogus]] Sirje Nilbe (sündinud 23. mail 1955 Tartus) on eesti raamatukogundustegelane ja pedagoog.
Soodajärv
Järve pindala on 5,2 ha. Suurim pikkus on 440 m ja laius 210 m. Kaldajoone pikkus on 1225 m.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2015. aastal – 1. koht
Ravensbrücki koonduslaager
Inimkatsed
Pealesunnitud inimkatseid viisid laagris läbi mitmed arstid, nende hulgas 1939. aastal Heinrich Himmleri saatekirurgi Karl Gebhardti assistent Ludwig Stumpfegger, Gebhardt ja ka tema teine assistent Ernst Fischer ning laagriarstid Gerhard Schiedlausky, Rudolf Rosenthal ja Herta Oberheuser (Neumann ja Eberle, 66-67:2013).
Sirje Nilbe
Ta õppis aastatel 1962–1966 Kiidjärve Algkoolis, aastatel 1966–1970 Vastse-Kuuste 8-klassilises Koolis, 1970–1973 Põlva Keskkoolis. 1978. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna eesti keele ja kirjanduse erialal. Samas osakonnas õppis ta veel 1981. aastani aspirantuuris. Aastatel 1995–2004 õppis Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes infoteadust.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2016. aastal – 1. koht.
Särgiskandaal
Särgiskandaal oli poliitiline skandaal Eestis 2005. aastal, mille tulemusena astus kaitseministri ametist tagasi Jaak Jõerüüt.
Sirje Nilbe
1981–1986 oli ta Tartu ülikoolis õpetaja, seejärel töötas 1999. aastani Tartu Ülikooli Raamatukogus, kus 1994. aastal alustati liigitamisosakonnas tema ja Helgi Laanese juhtimisel universaalse märksõnastiku INGRID loomist. 1997–2013 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogus, kus ta juhtis normandmete osakonda ja oli Tallinnas koostatud "Eesti üldise märksõnastiku" (EÜM) haldur. 1997. aastast on ta ka Eesti Keele Instituudi vanemtoimetaja, 1998. aastast annab tunde Tallinna Ülikooli infoteaduse erialal. Seoses üleminekuga ühisesse raamatukogusüsteemi INNOPAC/Millennium ühendati aastal 2009 märksõnastikud INGRID ja "Eesti üldine märksõnastik" (EÜM) ning tesauruse nimeks sai "Eesti märksõnastik" (EMS). EMSi haldurina ja koos teiste tesauruse koostajatega pälvis Sirje Nilbe Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auhinna "Aasta tegu 2009 teadusraamatukogus". Aastal 2013 tunnustati tema tegevust Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumi aastaauhinnaga ESTER!.
Olev Kiirend
Veteranide maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Maailma Väikesaarte Mängud
Judo 2011. aastal meeskondlik 3. koht
Ravensbrücki koonduslaager
Sulfonamiidide kliinilised uuringud
Aastatel 1942–1945 tehti koonduslaagris inimkatseid sulfonamiidide efektiivsuse väljaselgitamiseks. Katsete läbiviimise eest naisvangidel oli vastutav läbiviija ja kirurg laagriarst Herta Oberheuser. Mõju teadasaamiseks nakatati vange stafülokokkide, gaasgangreeni ja Clostridium tetani bakteriga (Leutheusser, 155:2003). Katsealuste jalgadesse lõigati haavu, kuhu seejärel külvati bakterikultuure ja rakendati medikamentoosseid ja kirurgilisi ravivõtteid. Naisvangid, kes haavade ja ravi kätte ei surnud, said eluaegseid tervisekahjustusi (Neumann ja Eberle, 67:2013).
Vangidel ei tulnud osaleda mitte ainult inimeksperimentides, vaid ka sunniviisilistes abortides: laagriarstid tegid seitsmendat või kaheksandat kuud rasedatele naisvangidele sundaborte meditsiiniliste võtetega, kuid tuli ette ka surnukspeksmisi, mille tagajärjel looted aborteerusid.
Särgiskandaal
Skandaali käik
Jaak Jõerüüdi kaitseministriks oleku ajal läks kaduma mälupulk Kaitseministeeriumi andmetega 300 000 mehe kohta. Need oli mõeldud kasutamiseks Kaitseministeeriumi tarkvaras kutsealuste ja reservi arvatute andmete haldamisel. Mälupulga kadumine tuli ilmsiks, kui see 2005. aasta 13. juuni õhtul Tallinnas Tammsaare pargist leiti ja viidi Kaitsepolitseiametisse. Sama päeva hommikul oli Jõerüüt katkestanud komandeeringu 13.–19. juunini toimunud International Paris Air Show’le, kuhu ta oli sõitnud, et võimaliku relvahanke huvides tutvuda õhutõrjesüsteemide pakkujate toodanguga. Ootamatut hommikust otsust ja tagasipöördumist 13. juunil Tallinna ilma näitusele jõudmata seletas Jõerüüt veaga ajaplaneerimises ja kehva hotelliga.
Ravensbrücki koonduslaager
Sulfonamiidide kliinilised uuringud
Ühe allika kohaselt mõrvanud dr Oberheuser ka terveid vastsündinuid ja naisi surmavates annustes bensiini või näiteks evipan'i (heksobarbitaali – N01AF02) süstidega ning eemaldas jäsemeid ja elutähtsaid elundeid.
Keemiline sundsteriliseerimine
Keemilise sundsteriliseerimise all peetakse silmas fertiilses eas naisvangidel nende teadliku nõusolekuta ja valikuvõimaluseta (oli võimalik ka gaasikamber valida) meditsiiniliste protseduuride läbiviimist, eesmärgiga modifitseerida nende suguelundkonna kaasasündinud toimimist neile teadmata suunas. Mitmel pool koonduslaagrites kasutati dr Horst Schumanni meetodit röntgenikiirtega steriliseerimisel. Ravensbrücki fertiilsete naisteni jõudis Auschwitzi koonduslaagris praktiseerinud professori Carl Claubergi 1943. aastaks välja töötatud nn Claubergi meetod 1944. aasta talvel. Meetod oli salajane. Teada on, et kõigepealt süstiti väljavalitud naistele fertiilsuse kinnitamiseks kontrastaineid Lipidoli ja Jodipini ning mõne päeva pärast süstiti ainet, mis oli mõeldud munajuhade "ummistamiseks". Arstid hakkasid seda emakasisest kemikaalidega steriliseerimist naisvangidel rakendama ilma narkoosita.
Särgiskandaal
Skandaali käik
27. septembril saatis Kaitsepolitsei mälupulga edasi Andmekaitse Inspektsiooni, kes algatas väärteomenetluse isikuandmete kaitse seaduse rikkumise kohta. Otse enne seda, 26. septembril 2005 esitas Jõerüüt tagasiastumisavalduse põhjendusega, et tema alluvusse kuulunud Eesti Sõjamuuseum - kindral Laidoneri Muuseumi direktor Indrek Tarand kandis Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio vahelisel jalgpallimatšil T-särki kirjaga "Kommarid ahju!". Üks särgil kommariks nimetatud isikutest oli Jõerüüt, kes kommenteeris: "See pilt vapustas mind. Kui poliitilises võitluses hakatakse tõsiselt ja muretult kasutama ahju ajamise teemat, siis minu jaoks on see piir ületatud." Särgi "Kommarid ahju" mõtles välja, trükkis, kujundas ja lasi 1200 eksemplaris ringlusse ajalehe KesKus peatoimetaja ja hilisem parlamendiliige (Riigikogu XII koosseis) Juku-Kalle Raid.
Oktoobri alguses sai Jõerüüdi asemel kaitseministriks Jürgen Ligi.
Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital
Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti kujutava ja rakenduskunstiga seonduvaid tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti professionaalse kunsti edendamine, säilitamine ja populariseerimine".
Kalniečiai
Kalniečiai (poola keeles Kalnica) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas osalt Žaliakalnise vallas, osalt aga Eiguliai valla territooriumil. Kalniečiai asub Nerise kaldal, see piirneb põhjas Eiguliaiga, idas Dainavaga, lõunas aga Žaliakalnisega.
Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemiaid.
Kalniečiai
Kalniečiaisse on ehitatud valdavalt korterelamuid. Sealsele arhitektuurile on iseloomulik maju ühendavate vaid jalakäijatele mõeldud teede võrgustik, mis ühendavad maju ka bussipeatuste, turgude, koolide ja lasteaedadega. Samuti on linnaosa omapäraks see, et majade värv erineb tänavati, ka on majanumbrid suured (3x4 meetrit). Linnaosas asub Leedu suurim haigla Kaunase haigla, mis allub Leedu tervishoiuülikoolile. Haridust annavad kaks gümnaasiumit.
Ajalugu
XIX sajandi keskpaigas rajati piirkonda läbiv Kaunase ja Ukmergė vaheline maantee, mille äärde hakkasid kerkima piirkonna esimesed majad. Algselt kandis piirkond nime Kalnytė. XX sajandi alguses rajati sinna Kaunase kindluse VII fort. Kaunasega ühendati need alad aastal 1919.
Piirkonda hakati arendama aastal 1954, mil sinna ehitati mitu lasteaeda, kurtide laste internaatkool, nägemispuudega laste kool, lastekodu ja raamatukogu.
Aastail 1975–1985 ehitati linnaossa korterelamuid. Linnaosa projekteerisid A. Steponavičius, G. Miškinienė ja A. Krasilnikova. Arhitektid said projekti ja selle teostamise eest NSV Liidu Ministrite nõukogu preemia.
Kalniečiai park
Linnaosa territooriumile Eiguliai valla aladele jääb Kalniečiai park. Selle pindala on 20,7 hektarit, selle kavandas arhitekt Raimonda Augustienė. Varem oli park suurem, ent aastal 1994 tagastati osa pargi aladest endistele omanikele ja sinna on tänapäeval ehitatud eramud. Aastal 1999 kavandati sinna ka spordikompleks, ent hiljem otsustati Žalgirio Arena rajada hoopis Nemunase jõe saarele.
Pilliroo tänav
Tänav algab Rohula tänavalt, ristub Sambliku tänava ja Möldre teega ning lõpeb linnapiiril. Väljaspool linna jätkub samanimeline Saue valla kohalik tee Laagri alevikus. Tallinnast Laagrisse ulatub samanimeline aadressiobjekt (liikluspind), mis kattub mõlema kohaliku teega.
Mouscron
Mouscron on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis Tournai-Mouscroni ringkonnas. Mouscron sai linnaõigused 1986. aastal.
Uueveski järv
Uueveski järv (ka: Uueveski paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linnas.
pisi|Uueveski järv [[2010. aasta mais]]
Järve pindala on 1,2 ha, pikkus 190 m, laius 100 m, valgla pindala 35 km², kaldajoone pikkus 518 m ja kõrgus merepinnast 60 m. Järves asub üks saar. Järv on paisutatud Uueveski ojale Uueveski vesiveski tarbeks, mis asub järve paisul. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda ja on avalikult kasutatav veekogu.
ETwinning
eTwinning on Euroopa koolide töötajatele mõeldud virtuaalne keskkond, kus osalejad saavad omavahel suhelda, koostööd teha ja projekte luua.
Programm käivitati 2005. aastal Euroopa Komisjoni eÕppe programmi raames.
Eesti koolide töötajad ühinesid programmiga 2015. aastal.
Anette Maria Rennit
Anette Maria Rennit (sündinud 4. novembril 1998) on eesti laulja.
Ta osales seitsmendal hooajal saates "Eesti otsib superstaari", kus jäi kaheksandaks.
Palusambla tänav
Palusambla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Kévin Théophile-Catherine
pisi|Kévin Théophile-Catherine 2010. aastal Rennes'i särgis Kévin Théophile-Catherine (sündinud 28. oktoobril 1989 Saint-Brieucis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Horvaatia kõrgliiga klubis Zagrebi Dinamo.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Rennesi Stade, mille meeskonnas debüteeris 2009. aastal Prantsusmaa kõrgliigas. Rennes'i põhikoosseisu murdis ta hooajal 2010–11.
2013. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Cardiff City. Hooajal 2014–2015 mängis ta Cardiff Cityst laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Saint-Étienne. 2015. aasta juunis sõlmis ta Saint-Étienne'iga püsiva lepingu.
2018. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Zagrebi Dinamoga. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ta klubiga tulnud Horvaatia meistriks. 2020. aasta juunis pikendas ta klubiga lepingut kolme aasta võrra.
Théophile-Catherine on kuulunud Prantsusmaa kuni 20- ja kuni 21-aastaste koondisse.
Ratzeburg
Ratzeburg on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal.