cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viljandi komtuurkond
Moodustamine
Viljandi komtuurkonna põhialadel asus muinasajal Sakala maakond, mille olulisimaks keskuseks oli tõenäoliselt samuti Viljandi. 1217. aastal võtsid ristisõdijad Viljandi linnuse ja Sakala enda kontrolli alla ja võimalik, et ametisse seati ka esimene orduametnik, kelleks küll tõenäoliselt oli foogt. Pärast 1223. aastat, mil Viljandi oli ajutiselt eestlaste kätte tagasi langenud ja ristisõdijate poolt taas ka vallutatud, asuti sinna rajama kivilinnust, millest sai üks võimsamaid ordulinnuseid Baltkumis. Sellest sai peagi Viljandi komtuurkonna, mis loodi hiljemalt 1234. aastal, keskus. Esialgu koosnes komtuurkond ilmselt endistest Sakala muinasmaakonna aladest ning Nurmekunna ja Alempoisi osadest. Selle toonaseid piire on raske määratleda, sest pole täpselt teada, millal loodi sellega piirnevad Pärnu komtuurkond ja Paide ning Karksi ja Põltsamaa foogtkonnad.
Territoriaalsed muutused
thumb|300 px|Viljandi komtuurkond 1480–1558
14. sajandi keskpaigaks, pärast Põhja-Eesti (Eestimaa hertsogkonna) liitmist ordualadega, oli Liivi ordu valitsemissüsteem üldiselt välja kujunenud. Alates sellest perioodist saab üldjoontes määratleda ka Viljandi komtuurkonna piirid, mis hõlmasid lõviosa endisest Sakalast, välja arvatud selle läänerannik, mis kuulus Pärnu komtuurkonda, ja lõunapoolsemad alad, mis olid Karksi foogtkonna valduses. Komtuurkonda kuulusid ka Nurmekunna ja Alempoisi lõunapoolsemad alad, samas kui nende põhjapoolsemad kuulusid Järva foogtkonda. Võrtsjärvest põhja ja ida poole jäävad alad kuulusid aga Põltsamaa foogtkonda ja Kursi komtuurkonda. Selline jaotus püsis kuni 15. sajandi lõpuni, kui ordusiseste reformide käigus Põltsamaa foogtkond 1480. aastal likvideeriti ning selle valdused Viljandi komtuurkonnaga liideti. Nii ulatus see kuni Peipsi järveni ning muutus pindalalt üheks suuremaks orduvalduseks Liivimaal.
Valitsemine
Komtuurkonda valitses komtuur, kelle käes oli kõrgeim sõjaline, haldus- ja kohtuvõim. Et Viljandi komtuurkond oli ordu olulisimaid ja jõukamaid valduseid, siis on teada ka küllaltki suur hulk madalamaid ametikandjaid, näiteks on 16. sajandist teada ilmselt kõik toona ametis olnud linnusekomtuurid (Hauskomturid). Lisaks neile on teada ka kumpaneid ehk moonamuretsejaid, jahumeistreid, kassahoidjaid (Kämmerer), seegimeistreid (Spitalmeister), linnusemarssaleid ja üks peamees.
Halduslikult oli komtuurkond jagatud ordu- ja vasallimõisate vahel, mis tegelesid maksukogumise ja kohaliku kohtumõistmisega. Kiriklikult kuulus komtuurkond Tartu piiskopi diötseesi ja jagunes, nagu muudki Vana-Liivimaa alad, kihelkondade vahel, mille piirid ei pruukinud aga kattuda poliitilistega.
1470. aastal, kui ordumeister Johann Wolthus von Herse püüdis ordus läbi viia radikaalset sisereformi, viis ta ordumeistri residentsi Viljandisse, sest erinevalt Riiast asus see orduvalduste keskel ning seal oli ka tugevaim ordulinnus. Ta liitis Viljandi võimkonda ka Põltsamaa ja Järva foogtkonnad. Kuid tema kukutamise järel, 1471. aastal, viidi ordukeskus Riiga tagasi ja komtuurkond taastati.
Grand Theft Auto IV
"Grand Theft Auto IV" (lühendatult GTA IV või GTA 4) on GTA sarja üheksas mäng ja esimene "Grand Theft Auto" neljandast põlvkonnast. Mäng ilmus esmalt ülemaailmselt 29. aprillil 2008 PlayStation 3 ja Xbox360-le. Windowsi operatsioonisüsteemile ilmus mäng 3. detsembril 2008.
Mängu tegevus toimub uuesti disainitud Liberty Citys, mis on loodud New Yorgi ja New Jersey põhjal. GTA IV jookseb RAGE mootoris, mida kasutab ka mäng "Rockstar Games Presents Table Tennis". Mängu on kirjutanud Rockstari kaasasutaja Dan Houser.
"Grand Theft Auto IV" saavutas tohutu kaubandusliku edu, seda müüdi esimesel päeval rekordilised umbes 3,6 miljonit eksemplari. Esimese nädala jooksul müüdi mängu umbes 6 miljonit eksemplari, mis tõi tegijatele sisse rohkem kui 500 miljonit dollarit. 11. märtsi 2009 seisuga oli mängu müüdud üle 13 miljoni eksemplari. "Grand Theft Auto IV" on saanud valdavalt positiivsed kommentaare ning sellest on saanud üks kõrgeima reitinguga mänge.
Arendus
Take-Two Interactive Software ärisuhete juhi Mike Hickey väite kohaselt töötas "Grand Theft Auto IV" kallal pidevalt ligi 150 mänguarendajat, terve aja peale kokku aga umbes 800 inimest.
Algselt oli plaanitud Rockstar Gamesi mäng välja lasta 16. oktoobril 2007. Kuid Wedbush Morgani analüütik Michael Pachter prognoosis, et Take-Two võib väljalaske kuupäeva muuta ja lükata GTA IV aastasse 2008, kuna see oleks äriliselt kasulikum ning ühtlasi välditaks sellega ka konkureerimist teiste väga nõutud teostega. Rockstari vastus 2. augustil 2007 oli, et GTA IV tuleb plaanitud ajal välja, sellegipoolest teatas Take-Two, et "Grand Theft Auto IV" võib algsest kuupäevast mööduda ja koguni lükkuda edasi 2008. aasta teise kvartalisse (veebruar–aprill). Nad andsid mõista, et põhjuseks, miks kuupäeva muudeti oli "lisaaeg, mida tarvis mängu arendamisega lõpule jõudmiseks" Hilisemate teadaandmiste põhjal selgus, et põhjus oli "tehnoloogilistes probleemides, täpsemalt keerukus". Selgus, et PlayStation 3 esitas raskusi. 24. jaanuaril 2008 teatas Take-Two, et "Grand Theft Auto IV" ilmumise tähtaeg on 29. aprill 2008.
Võitlustehnika ja politsei reageering
Tulistamis- ja võitlussüsteem on kolmanda isiku vaatest. Mängijal on võimalik peitu pugeda, sihtmärk lukustada, pimesi lasta, ja huupi tuld avada. Kui lukustatud, sihikul oleva persooni elu on tähistatud kaheksakohalise segmentide sees(mis on valge), need segmendid võivad olla roheline (kui eesmärk on tsiviilvaldkonnaga) või punased (asutuste / vaenulik eesmärke või mõrva eesmärgid) Lisaks, kui sihtmärgil on seljas kuulikindel vest on olemas veel väiksemaid, sinise ringi sees elu ring, mis näitabki sihtmärgi kuulikindla vesti staatust. Niko saab täita "filmikunsti hukkamised" – võimalik ainult püstolit kasutades, teatud olukordades, kui sihtmärgi segment ring vilgub punaselt. Mänguril on võimalik sihtida üksikuid kehaosi. Niko tervist esindab roheline poolring vasakul minikaardi juures, samal ajal kui sinine poolringi moodustab kuulikindlavesti. Seal on rohkem mees-mehe vastu võitlusi kui mängu eelmistel seeriatel, nimelt rusikalöögid, "alternatiivsed" löögid, eemale põiked, vastase relvituks tegemine ja kiir vasturünnak. Kui Niko on haavatud, võib ta elu taastada söömise teel, soodat juues, magades, kasutades meditsiiniabi komplekte, kasutades oma mobiiltelefoni, nõudes sel teel parameedikud või kasutades prostituutide teenuseid. Tervist kahjustab füüsilised vigastused, nagu näiteks auto alla jäämisel, ränga avarii puhul lendab Niko läbi tuuleklaasi, tulevahetusel haavata saamine, või asjade plahvatustel. Kuulikindlat vesti kahjustab järk-järgult püssikuulid, plahvatused ja torkehaavad. Kui Niko tervise tase jõuab nulli, tegevus peatub, ja ta ilmub uuesti lähimasse haiglasse, kaotades 10% tema kogu rikkusest Haiglasse sattumisel suudab Niko säilitada oma relvad. Siiski, need konfiskeeritakse, kui Niko on vahistati ja viidi politseijaoskonda.
Turundus
Väljalaske aja lähenedes, oli Rockstar alustanud suurte reklaamidega. Võtnud on see mitmeid vorme, sealhulgas reklaamid, mida näidatakse televiisoris, internetis levivad videod, erilised leheküljed jne.
Mängitavus
Avatud keskkond võimaldab mängijatel avastada ja valida meelevaldseid viise, kuidas mängu mängida. Kuigi loo põhilised ülesanded on vajalikud mängus edenemiseks, teatud kohtade kaardil avamiseks ja asjade sisu teada saamiseks, saab mängija siiski omavoliliselt valida, kas teeb neid või ei. Kui ei tegeleta loo põhiliste ülesannetega, siis on mängijatel võimalik vabalt ringi hulkuda. Kuigi, tekitades selle käigus suuremat sorti segadust, võib tagajärjeks olla soovimatu ja saatuslik võimuorganite tähelepanu. Mida rohkem kaost mängus tekitada, seda tugevam on võimude reaktsioon: politsei arsenalis on inimeste ründamine, relvaga sihtimine, teatud isikute tapmine jne. GTA 4-s ei näe enam sõjaväge, SWAT-i ega FBI-d. Nende asemel on nüüd vastavalt N.O.O.S.E. ja FIB.
Sisu
Niko Bellic on serblane, umbes 28–32-aastane, ning on tulnud Liberty Citysse otsima "Ameerika unistust". Niko veenjaks oli tema nõbu Roman, kes väitis Nikole mitmete e-kirjade vahendusel, et ta elab oma häärberis imelist elu, kus on naised, mullivannid ja sportautod. Väited aga osutuvad valeks – see on vaid kest, mille taha ta peidab oma äpardused, kuid tegelikult on tal vaid prussakatest kubisev korter ja taksofirma, kuhu ta tahab Niko tööle panna.
Roman on algselt ainuke isik, keda Niko terves Liberty Citys teab, ja kes ühtlasi kuulub mängu esimeses pooles suurde rolli. Niko on karm karakter, Roman aga sõbralik. Roman on paljudele suuri summasid võlgu ja nii mitmedki ajavad teda taga. Ta vajab meeleheitlikult Niko tuge. Hiljem selgub, et Nikol oli kodus probleeme.
Tegevuskoht
"Grand Theft Auto IV" leiab aset uuesti disainitud Liberty Citys, mis asutatud viie linnaosa põhjal, linnade nagu New York ja New Jersey baasil. Brooklyn on ümber nimetatud Broker, Queens on Dukes, Bronx on Bohan, Manhattan on mängus Algonquin ja New Jersey on Alderney. Dan Houser andis tead, et Liberty Citys ei saa olema surnuid, tühje kohti, nagu oli San Andreasis.
Maailm ise on väiksem kui San Andreasis, kuid uus versioon Liberty Cityst saab olema palju detailsem ja suurim linn terves GTA saagas. Ametliku Inglismaa Playstationi ajakirja kohaselt on linn nii suur, et ühest linnaotsast teise jõudmiseks läheb vähemalt tund aega. Mängijatel on võimalus ületada selliseid sildu nagu on nendeks Brooklyn, Manhattan ja Williamsburg.
Mängusisesed pildid reedavad, et Brighton Beach on ümber nimetatud kui "Hove Beach"; Coney Island on aga kui "Firefly Island"; Central Parki mängu sisene nimi on "Middle Park". "Statue of Happiness" all mõistetakse Statue of Libertyt (New Yorgis asuv Vabadussammas); "Star Junction" on Times Square; "Thornton Building" on Flatiron Building; ja "Twitchins" on hoopiski Brooklyn's Domino Sugar Factory; "GetaLife" on tegelikkuses MetLife Building; "Booth Tunnel" on Lincoln Tunnel (nimetatud Abraham Lincolni mõrvari John Wilkes Boothi järgi). Näha on ka teisi ehitisi nagu Coney Island Cyclone, Chrysler Building ja isegi Empire State Building.
"The Ballad of Gay Tony"
"Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony" näol on tegemist teise ja ühtlasi ka viimase lisapaketiga, mis anti välja 29. oktoobril 2009. "The Ballad of Gay Tony" lisapakett keskendub peategelasele Luis Lopezele, kes on ööklubide omaniku Tony Prince'i ehk "Gay Tony" abiline. Samuti peegeldatakse konflikte Luisi perekonna ja sõprade vahel.
Håkon VI
Håkon VI Magnusson (umbes 1340 – 1380) oli Norra kuningas 1343–1380. Ta oli Magnus VII poeg ja Margrete I abikaasa.
Elulugu
Håkon valitses tegelikult Norra kuningana alates 1355. aastast ning 1363 abiellus ta Taani kuninga Valdemar IV tütre Margretega. 1362 sai ta isa initsiatiivil ka Rootsi kaaskuningas.
1363. aastal võttis Rootsi Riiginõukogu tema isalt Rootsi kuninga tiitli ja kutsus kuningaks Albrechti Mecklenburgist, kes tuli Saksamaalt Rootsi ja krooniti kuningaks 1364. Osa Lääne-Rootsist jäi edasi Magnus VII võimu alla, kuid 1365 langes Håkon VI isa rootslaste kätte vangi.
1370 sündis Håkonile poeg Olav, kellest sai hiljem nii Taani kui ka Norra kuningas. 1371 toimus Rootsis ülestõus ning Håkon VI läks ülestõusnute abiga Stockholmi piirama. Selle käigus saavutas ta kokkuleppe, millega loobus vastutasuks oma isa vabastamise eest Rootsi krooni nõudlusest.
Perekond
1363. aastal abiellus Håkon Taani kuninga (1340–1375) Valdemar IV tütre Margretega. Abielust sündis poeg Olav (1370–1387), kes valitses Norrat Olav IV ja Taanit Oluf III nime all.
Pooriruum
Pooriruum (inglise pore space) on kivim- või settekehas sisalduvate tühemike kogum.
Poorid kivimis on majanduslikult väga olulised, sest nad on peamiseks reservuaariks, mis sisaldab põhjavett ja naftat.
Algselt suure poorsusega setted kaotavad selle tavaliselt aja jooksul vähemalt osaliselt, sest pooridesse sadestuvad neis liikuvast veest mineraalid, mis moodustavad setteid kivimiks siduva tsemendi.
‘Alī Ḩasan al-Majīd
pisi|‘Alī Ḩasan al-Majīd (2004) ‘Alī Ḩasan ‘Abd al-Majīd at-Tikrītī (30. november 1941 Tikrīt – 25. jaanuar 2010 Al-Kāz̧imīyah) oli Iraagi poliitik Araabia Taassünni Sotsialistlikust Parteist.
Ta oli Iraagi kaitseminister, siseminister, sõjaväejuht ja Iraagi Luureteenistuse ülem ning Lahesõja ajal okupeeritud Kuveidi kuberner.
Ta oli Şaddām Ḩusayni nõbu.
Ta ettendas 1980. ja 1990. aastatel juhtivat osa Iraagi võimude kampaaniates kurdi mässuliste vastu põhjas ja šiiitide vastu lõunas. Abinõudena kasutati küüditamisi ja massimõrvu. Kurdid nimetasid teda Keemia-‘Alīks, sest ta kasutas nende vastu keemiarelva.
Pärast Iraagi sõda võeti ta kinni. Teda süüdistati sõjakuritegudes, inimsusvastastes kuritegudes ja genotsiidis. Juunis 2007 mõisteti ta süüdi ning mõisteti surma kuritegude eest, mis ta pani toime 1980. aastatel Al-Anfāli kampaania käigus. 4. septembril lükati tema apellatsioonikaebus tagasi. 17. jaanuaril mõisteti ta neljandat korda surma. 25. jaanuaril hukati ta poomise läbi.
Zoom 8
Zoom8 (kasutatakse ka kirjapilti Zoom8 ja Zoom 8) on üheinimese ühekereline ühemastiline range ühtsusklassi svertpaat, millel on kat taglas ja bermuudapuri. Keresse on paigaldatud 150 liitri jagu veekindlaid õhukotte, mis tagab hea ujuvuse. Disaini autor on soome-rootslasest laevaarhitekt Henrik Segercrantz, kellelt tellis paadi 1991. aastal Expandor R&D Oy(1990-01-24 kuni 2005‑12‑19)
1994. aastal valmis esimene kerevorm. 1996. aastast on Zoom8 Soomes tunnustatud kui rangelt ühtsusklassi jaht. 1. märtsist 2005 aastast on jahiklass ISAF-i poolt tunnustatud rahvusvaheline svertpaadiklass. Paat on mõeldud noorpurjetajatele kehakaaluga 35–65 kg.
Zoom8 klassi purjetajad Eestist
== Maailmameistrid ==
Skandinaavia kütid-korilased
pisi|Skandinaavia kütt-korilaste geneetilise päritolu jaotus Skandinaavia kütid-korilased on arheogeneetika termin, millega tähistatakse teatavat geneetilise päritolu komponenti, mis märgib põlvnemist Skandinaavia keskmise kiviaja küttidest-korilastest.
Skandinaavia kütid-korilased olid koos lääne küttide-korilaste ja ida küttide-korilastega üks kolmest keskmise kiviaja Euroopa rahvastiku geneetilisest rühmast. Skandinaavia küttide-korilaste geneetiline komponent on määratletud Rootsist leitud indiviidide DNA alusel ja on oma päritolult segu nii lääne kui ida küttidest-korilastest.
Rohe-kärnkonn
Rohe-kärnkonn ehk rohekärnkonn ehk rohekas kärnkonn (Bufo viridis või Pseudepidalea viridis) on kärnkonlaste sugukonda päriskonnaliste alamsugukonda kuuluv kahepaikne.
Ladinakeelne sõna bufo tähendab kärnkonna ja viridis rohelist.
Päevase aja veedavad kärnkonnad tavaliselt peidus, aktiivseks muutuvad nad päikeseloojangu ajal ning suurema osa ööst jahivad konnad selgrootuid. Kärnkonnad liiguvad aeglaste kohmakate sammudega või vahel lühikeste hüpetega. Rohe-kärnkonnal on hallikas või oliivjas nahk, mis on kaetud tumeroheliste või mustade laikudega ning oranžide või punaste täppidega. Kõht on alt valge ja mustade täppidega. See on kõige mürgisem kahepaikne Eestis.
Igelström
Igelström (rootsi keeles Igelström, vene keeles Игельстрем) on Rootsi päritolu aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsa Eestimaa liinist pärit liikmed Saksamaal.
Ajalugu
Harald Bengtsson (1604–1677) aadeldati Igelströmi nimega Rootsi kuninga Gustav II Adolf poolt 1632. aastal ning immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonna aadelkonnamatriklisse tituleerimata aadlisuguvõsana nr 320 all.
Gustav Heinrich von Igelströmi (1695–1771) pojad: Harald Gustav Igelström (1733–1804), Jakob Johann Igelström (1735–1804) ja Otto Heinrich Igelström (1737–1823) tõsteti Saksi kuurvürsti Friedrich August I poolt Saksa-Rooma riigikrahviseisusse, 18/29. juunil 1792.
Rohe-kärnkonn
Välimus ja kehaehitus
Kahepaiksetel on arenenud kohastumine eluks kuivades paikades kahes suunas: neil väheneb naha läbilaskvus ja nad võivad kaotada suurel hulgal vett ohustamata organismi. Rohe-kärnkonna naha veeläbilaskvus on kolm korda väiksem kui rohukonnal ja ta suudab taluda kuni poole kehamassi suurust veekaotus, samal ajal kui rohukonnad hukkuvad, kui on kaotanud kõigest 15% oma kehamassist. Naha veeläbilaskvust kontrollib loom lima tiheduse muutmisega – nahka katva lima tihedus suureneb madala õhuniiskuse korral ja vee läbilaskvus väheneb.
Rohe-kärnkonnal on mitmeid omadusi, mis iseloomustavad teda kui lõunapoolset liiki. Tema lihaskude on vastupidav kõrgetele temperatuuridele ja ta suudab asustada kõige kuivemaid elupaiku, mis on teistele kahepaiksetele kättesaamatud. Tugeva kehaehitusega kärnkonna keha maksimaalne pikkus võib põhja pool ulatuda kuni 140 mm, kuid on tavaliselt väiksem. Nagu ka paljudel teistel kahepaiksetel, on emased isastest suuremad.
Välimuselt on temaga üsna sarnane juttselg-kärnkonn ehk kõre. Mõnikord võib ta kõrega ka hübreeruda. Peamiseks eristuseks kõrest on pikki selga kulgeva pika väävelkollase triibu puudumine. Rohe-kärnkonn on pealt helehallikas-oliivjas, suurte kitsa musta äärisega tumeroheliste laikudega. Mida vanem isend, seda suuremad on laigud. Nahk on krobeline ja pea külgedel on peaaegu paralleelsed parootised ehk suured mürginäärmete kogumikud.
Rohe-kärnkonnal on suhtelised lühikesed ja vähem arenenud lihastikuga tagajalad, mille abil ei ole võimalik teha võimsaid hüppeid ja seetõttu liigub ta maismaal väikeste sammudega. Selle suhteliselt aeglaselt liikuva looma ainsaks kaitsevahendiks ongi parootised ja hulk väikeseid üksikuid mürginäärmeid. Aktiivsel eluperioodil on olulisemad just viimased. Kui rohe-kärnkonna jälitav vaenlane teda haarab, paiskuvad reflektoorselt kõikidest väikestest mürginäärmetest välja mõru maitsega, terava spetsiifilise lõhnaga ja põletavad ning oksele ajavad ained, mille mõjude tõttu on vaenlane sunnitud oma saagist loobuma. Parotiidnäärmete avad on eriliste kaanekestega suletud, mistõttu on eritise väljavalgumine võimalik vaid näärme peale vajutamisel. Rohe-kärnkonnad magavad taliuinakut, seega osutub parootiste kaitsetähtsus eriti suureks uneperioodil, mil kõikide reflektoorsete reageeringute tase järsult alaneb ja väikeste mürginäärmete tegevus kahaneb miinimumini, kuid parootised tegutsevad organismi füsioloogilisest seisundist olenemata.
Käitumine ja eluviis
pisi|Rohe-kärnkonn Rohe-kärnkonn on videviku või öise eluviisiga, valides aktiivseks perioodiks ööpäeva kõige niiskema aja. Suvised toiduotsingud algavad neil umbes kell kaheksa õhtul. Keha ja tasapinna vaheline nurk on rohe-kärnkonnal väike, mis soodustab toidu hankimist maa pinnalt. Seega toitub ta peamiselt maismaal elavatest mardikalistest, lutikalistest, röövikutest ja sipelgatest. Talvituma läheb rohe-kärnkonn üsna vara. Kui õhutemperatuur langeb 7–8 kraadini, hakkavad nad talvekorterisse minema. Talvituvad nad ühekaupa, mõnikord ka kolme-neljakesi. Talvitumiseks kasutavad sarnaseid paiku, mida suvel varjumiseks: auke, lõhesid pinnases, kive, puuronte, näriliste urge või kaevuvad pehmes pinnases 10–12 cm sügavusse. Uuesti ärkavad nad kevadel, kui õhutemperatuur on jõudnud 15–16 kraadini.
Paljunemine ja areng
Pärast talveunest ärkamist hakkavad rohe-kärnkonnad sigima. Selleks kogunevad suguküpsed isendid väiksematesse veekogudesse. Sageli eelistavad madalamaid ja vähese taimestikuga kaladeta veekogusid, kus temperatuur ja elutingimused on kulleste arenguks paremad. Isased viibivad veekogudes kauem, kutsudes häälitsustega emaseid ligi ning võideldes sigimisõiguse eest. Kogu kudemisaja, mis kestab tavaliselt aprillist juunini, võib veekogude ääres õhtuti kuulda isasloomade vaikset trillerdavat kutsumishüüdu, mis on võrdlemisi omapärane ja mida ei aeta kergesti mõne teise kahepaikse häälitsusega seda segi. Küll aga võib treenimata kõrvale segadust tekitada kaerasori sirin, mis on rohe-kärnkonna lauluga väga sarnane.
Sigimisperioodil tekivad isaste esivarvastele pulmatüükad, mis aitavad emasest kinni hoida. Paaritumisel on emasest kinni hoidva isase jalalabad tema kaenlaaukudes. Pärast paaritumist koevad emased 2–4 meetri pikkused kudunöörid veetaimede vahele või veekogu põhjale ja lahkuvad. Kudu koosneb kahest nöörist, kus munad paiknevad kahes reas. Munade koguhulk nööris võib ulatuda kuni 12 800-ni. Munarakud on küllaltki väikesed, 1–1,5 mm läbimõõduga. Kullesed kooruvad umbes nädal pärast munemist.
Aktiivsele eluviisile üle läinud vastsed hoiduvad põhja lähedusse. Pea eesotsas on neil mõnevõrra väljaveninud kärsaks ehk suu. Silmad ja sõõrmed on lähestikku ning tahapoole nihkunud. Sellised ehituse iseärasused on nähtavasti seotud sellega, et kullesed tuhnivad toitu põhjamudas. Rohe-kärnkonna kullesed paistavad teiste päriskonnaliste seast silma ennekõike kiire arenguga. Keskmisel temperatuuril kooruvad vastsed viiendal või kuuendal päeval, olles 6–7 mm pikkused. Kolme-nelja päeva pärast ilmub vastsetele suu ning nad hakkavad aktiivselt toituma. Välislõpused kaovad juba viiendal päeval, 20. päeval ilmuvad tagajalgadele pungad, 30. päeval toimub tagajäsemete liigendumine, 38. päeval ilmuvad eesjäsemed ning 39. algab saba imendumine. Muidugi sõltub ka areng moondeni suuresti vee temperatuurist ning võib kesta 45–60 päevani. Moonde läbinud ja veest maismaale siirduvad konnad on 14–16 mm pikad. Optimaalses vööndis, saavutavad suguküpsuse keskmiselt 57 mm juures. Levila äärealadel võib see toimuda varem, 42–57 mm juures.
Rohe-kärnkonnad Eestis
Rohe-kärnkonn on Eestis I kategooriasse kuuluv kaitsealune konnaliik. Nii tema kui ka teiste Eesti aladel elavate kärnkonnade mürgised eritised ei ole inimesele ohtlikud. 20. sajandi esimesel poolel oli tegu Eestis üsna tavalise liigiga, kes elas tihti inimasulate läheduses ning eelistas kuivemaid ja liivasemaid elupaiku Ida- ja Kagu-Eestis. Nüüdseks leidub rohe-kärnkonni vaid veel Piirissaarel. Kahjuks on ka Eesti idapoolseimal saarel nende arvukus tugevalt vähenenud, mis on teinud temast Eesti kõige ohustatuma kahepaikse. Rohe-kärnkonn on suhteliselt vastupidav riimvee ja reovee suhtes. Meil ohustab teda peamiselt niitude võsastumine, kudemisveekogude kinnikasvamine, mudastumine ja väikeste veekogude kaladega asustamine.
Looduskaitse
Kahepaiksete kaitset reguleerivad nii rahvusvahelised kui ka siseriiklikud õigusaktid. Eestis on vastavalt looduskaitseseadusele (2004) kõik kahepaiksed kaitse all. Rohe-kärnkonn kuulub I kategooria kaitsealuste liikide hulka, kuhu on arvatud kõige rangemalt kaitstavad liigid. Kaitsealuseid kahepaikseid ei tohi surmata, püüda, loodusest eemaldada ega häirida paljunemise, talvitumise ning rände ajal. Samuti ei tohi hävitada ega kahjustada nende sigimis- ning muid püsielupaiku. Keelatud on ka I ja II kaitsekategooriasse kuuluva liigi isendi täpse elupaiga asukoha avalikustamine massiteabevahendites. Seadus hõlmab kõiki kahepaiksete elustaadiume – kudu, kulleseid ja täiskasvanud isendeid. Loodusest võib eemaldada õppe- ja teadusotstarbel kahepaikseid ainult Keskkonnaameti loa alusel.
Sulfaadid
thumb|[[Kips ehk hüdraatunud kaltsiumsulfaat]] Sulfaadid on väävelhappe soolad. Sulfaadid koosnevad kahest ioonist: metalli katioonist ja sulfaatioonist(SO42-).
Sulfaatide lähtehape on väävelhape (tugev hape).
Sulfaadid lahustuvad üldiselt hästi. Erandiks on baarium, kaltsium, plii ja strontsium, mille sulfaadid lahustuvad halvasti. Kõigist sulfaatidest kõige halvemini lahustub raadiumsulfaat.
Sulfaatide tõestamiseks kasutatakse baariumi sooli, näiteks baariumkloriidi, mis hästi lahustub. Selle lahust kallatakse sellesse lahusesse, milles sulfaatide olemasolu kontrollida tahetakse, ja kui tekib valge sade, siis näitab see sulfaadiioonide olemasolu.
Mõned sulfaadid olid tuntud keskaegsetele alkeemikutele. Neid nimetati vitriolisooladeks. See termin tuli ladina sõnast vitreolum ('klaasjas'), sest need olid ühed esimestest teadaolevatest läbipaistvatest kristallidest. Need olid roheline vitriol ehk raudsulfaatheptahüdraat FeSO4*7H2O, sinine vitriol ehk vasksulfaatpentahüdraat CuSO4*5H2O, valge vitriol ehk tsinksulfaatheptahüdraat ZnSO4*7H2O ja maarjas KAl(SO4)2*12H2O. Hiljem hakati kasutama kipsi ehk kaltsiumsulfaatdihüdraati CaSO4*2H2O.
Ida kütid-korilased
pisi|Ida kütt-korilase rekonstruktsioon ja esemed Ida kütid-korilased on arheogeneetika termin, millega tähistatakse teatavat geneetilise päritolu komponenti, mis märgib põlvnemist Ida-Euroopa keskmise kiviaja küttidest-korilastest.
Ida kütid-korilased olid koos lääne küttide-korilaste ja Skandinaavia küttide-korilastega üks kolmest keskmise kiviaja Euroopa rahvastiku geneetilisest rühmast. Ida küttide-korilaste geneetiline komponent on määratletud Venemaalt leitud viie indiviidi DNA alusel. Nende geneetilist komponenti on leitud alates Läänemerest läänes kuni Uuraliteni idas ja Pontose-Kaspia stepini lõunas.
Neubrandenburg
Neubrandenburg on linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal. Asub Tollensesee kaldal 110 km Berliinist põhjas.
Wolmar Anton von Schlippenbach
pisi|Schlippenbachide Pornuse liini vapp Wolmar Anton von Schlippenbach (23. veebruar 1653 – detsember 1739) oli Rootsi väejuht ja riigitegelane, Rootsi sõjaväe Liivi- ja Eestimaa väliarmee ülemjuhataja, Eestimaa kindralkuberneri asetäitja 1705–1707, kindralleitnant (1708). Pornuse, Kaubi, Olustvere ja Sooniste mõisnik.
Juhtis Põhjasõjas Rootsi vägesid Räpina-Lokuta (1701), Rõuge (1701), Erastvere (1701) ja Hummuli (1702) lahingutes. Osales Poltaava lahingus (1709), kus sattus venelaste kätte vangi. Vabanes 1712. aastal ning 1715. aastal läks üle Moskva tsaaririigi teenistusse, kus pälvis ka Venemaa kindralleitnandi auastme, oli Venemaa sõjakolleegiumi liikmena salajase sõjanõuniku ametis ja 1718. aastast Ülemkohtu liige.
Tallinna toomkirikus asub tema vappepitaaf, mis on muinsuskaitse all.
Tallinnas kuulus talle maja praeguse Aleksander Nevski katedraali kõrval aadressil Lossi plats 4, kus 1711. aastal (13.–27. detsembrini) viibis uute provintside külastuse raames tsaar Peeter I oma esmakordsel visiidil Tallinna.
Varajasem elu ja Põhjasõja algus
Wolmar Anton von Schlippenbach sündis 23. veebruaril 1653.
1678. aastal oli ta major Riia garnisonirügemendis. 1693. aastal sai Savolaxi ja Nyslotti maakaitserügemendis ooberstleitnandiks.
Põhjasõja alguseks, 1700. aastaks oli Schlippenbach määratud Liivimaa tragunirügemendi ülemaks ja saanud ooberstiks. Kui Rootsi kuningas Karl XII Narva all venelastele vastu läks, osales lahingus ka Schlippenbach. Enne Rootsi peavägede lahkumist Eestist korraldati paar reidi Pihkvamaale, millest ühte juhatas Schlippenbach. Kui Karl XII Eestist lahkuma hakkas, andis ta sealsete vägede ülemjuhataja koha just Wolmar Antonile, kuigi viimane polnud varem suuremat tunnustust või kuulsust saavutanud.
Schlippenbachi on kritiseeritud selle eest, et ta oma väed üle terve Eestimaa laiali jaotas, mitte ei hoidnud neid ühes tugevas armees. Tal ei olnud ka piisavalt oskusi või kogemusi, et sellist suurt väge juhatada.
See armee, mille ta enda juhatada sai, oli Rootsi peaväest kehvema kvaliteediga ning koosnes lisaks veel maamiilitsast, mida ka Schlippenbach kritiseeris.
"Maamiilitsaga tuleb vähe või üldse mitte arvestada, enamasti ei ole sellest veel head olnud; needki vähesed, kes minu hoole läbi kokku on aetud, on Aluksne juures juba näidanud, et nad ei oota tuleandmist tõsiselt ära, ja nõndaviisi on veist vähe abi loota. Üldse tahan ma end kaitsta vastutuse kandmise eest, kui regulaarse sõjaväe poolt hädavajaliku kaasabi puudumise tõttu ma ei suuda vajalikult maad kaitsta, kui vaenlane peaks ette võtma sõjakäikusid sügavamale maa sisse[...]."
Tegevus aastatel 1701–1702
Sel ajal olid Schlippenbachil sõprussidemed ka Carl Magnus Stuartiga, kes teda 19. juunil 1701 eelmise korda läinud rüüsteretkede pärast õnnitles.
Schlippenbachi esimene proovilepanek uues ametis oli 1701. aasta septembris, kui Pihkvas asuv Vene armee Boriss Šeremetjevi juhatusel Kagu-Eestis Võrumaad ja Põlvamaad ründas. Toimus kolm lahingut Räpina, Rõuge ja Vastse-Kasaritsa juures, millest viimased kaks suutis Schlippenbach võita, Räpina all olnud Eestimaa maatragunieskadron Andreas Ludwig von Roseni juhatusel piirati aga ümber ja hävitati. Võidu eest Rõuge all edutati Schlippenbach kindralmajoriks.
Pärast Kagu-Eesti lahinguid pidas Schlippenbach oma armee ohvitseridega koosoleku, kus otsustati, et armee peaks taganema Erastvere alla. Šeremetjev järgnes ning kaks armeed põrkasid taas Erastvere all kokku. Lahing osutus Schlippenbachile suureks kaotuseks, milles kaotati ligi 1400 meest ning Rootsi väed olid sunnitud taganema Sangastesse.
5. jaanuaril 1702 kirjutas Schlippenbach kuningale kirja, kus andis Erastvere lahingust enda analüüsi. Seal rõhutas ta, et on alati soovinud Rootsi kuningat kuulekalt teenida ning kaotus oli ainuüksi ratsaväe süü, lisaks kaebas ta sõdurite kehva kvaliteedi ning vägede arvulise puudulikkuse üle. Schlippenbach kirjutas ka, et ta ei taha kõike kuningale kirjeldada, kuna muidu võivad nende probleemide põhjustajad talle kätte maksta. Ta kiitis ka Rootsi kahuriväge kapten Sonnenbergi juhatusel. Lõppude lõpuks süüdistas ta lahingu kaotuses ratsaväelasi ning kirjutas ka, et oli Tartust timuka kutsunud.
1702. aasta 4. veebruaril saatis Erik Dahlberg kirja Gustav Adolf Strömfeldile, kus ta kaebas, et Schlippenbach olevat teda lahingu kaotuses ja abivägede kohale jõudmise takistamises süüdistanud. Schlippenbach süüdistas Dahlbergi ka maakaitseväe värbamise aeglustamises. Kuninga käsul läkitati Strömfelt ja Michael Strokirch (Liivimaa Läti distrikti majandusasehaldur) Schlippenbachi juurde, kus nad seletasid viimasele armee varustamisprobleeme. Pärast kohtumist kirjutasid nad kuningale palvekirja, kus pakkusid välja, et Liivimaale võiks varustust hankida Soomest, kuid Karl XII oli selle vastu. Plaaniti ka kombineerida maakaitseväeüksuste treenimata nekrutid juba lahingut näinud rügementidega, kuid ka see idee lükati tagasi.
Isegi pärast kaotust oli Schlippenbachil ligikaudu 7000 meest. Selle armeega kohtus ta taas Šeremetjeviga, seekord Hummulis. Schlippenbach näitas lahingus ette oma aeglast otsustusvõimet, kuna ei saatnud Vene positsioone ründama läinud ratsaväelastele enda ülejäänud armeed appi ning selle tõttu lõid venelased nende rünnaku tagasi. Venelaste enda ratsarünnakuga paisati Rootsi armee laiali. Hummuli lahing oli järgmine raske kaotus Schlippenbachile (lahingus kaotati umbes 2400 meest), seejärel jäi ta oma väe riismetega peamiselt linnamüüride varju.
Tegevus Eestimaa kindralkuberneri asetäitjana (1705–1707)
Pärast Axel Julius De la Gardie lahkumist Eestimaa kindralkuberneri 1704. aastal ametist sai 1705. aastal selle ameti asetäitjaks/viitsekuberneriks Wolmar Anton von Schlippenbach.
Selles ametis jäid tema lahendada mitmed probleemid talupoegade haldamise ja värbamisega. 15. mail 1705 kirjutas ta kaitsekirja Kirna mõisa talupojale Peüda Michelile, kes oli end juba varem kaks korda värbamisest vabaks ostnud. Lisaks andis ta välja vähemalt kolm plakatit (esimene 27.02.1705, teine 28.03.1705 ja kolmas 8.03.1706), mis keelasid talupoegade vägivaldset värbamist, kuigi varem oli ta talupoegadesse suhteliselt vaenulikult suhtunud ning neid isegi kelmideks kutsunud.
Ometi andis ta välja ka käske talupoegade teolesundimiseks ja manitsemiseks. Talupoegade korralekutsumise kohta sai ta mõisnikelt tihti palvekirju.
1706. aastal nõudis Schlippenbach Tallinna linnalt 3000 specie-riigitaalrit kontributsiooni, kuid alandas selle siis poolele.
Eestimaa kindralkuberneri asetäitja kohalt lahkus Wolmar Anton von Schlippenbach 12. augustil 1707 ning juba neli päeva hiljem valiti uus kindralkuberner: Nils Strömberg.
Osalus 1708.-1709. aasta sõjategevuses
Pärast asetäitja kohalt lahkumist naasis Schlippenbach 1708. aastal sõjaväkke ning osales Adam Ludwig Lewenhauptiga Lesnaja lahingus.
Nüüd juba Karl XII peaarmees, millega Lewenhaupt ühinenud oli, osales Schlippenbach 1709. aastal Poltava lahingus. Selles lahingus oli tal aga väike roll. Tema juhatada olid vaid 50 tragunit, kelle ülesandeks oli Rootsi peavägedele luuret korraldada, kuid midagi konkreetset Schlippenbach lahinguplaani kohta ei teadnud (vägede ülemjuhataja Rehnskiöld ei jaganud seda oma kolleegidega).
Teenistus Vene armees ja hilisem elu
Ilmselt seetõttu, et ta ei olnud Rootsi päritolu, otsustas Schlippenbach venelaste poolele üle minna. 1714. aastal juhatas ta Rjazani jalaväepolku ja võitles Hanko merelahingus. Hiljem oli ta Venemaa Sõjakolleegiumi liige ja 1718. aastast Ülemkohtu liige.
Wolmar Anton von Schlippenbach suri 27. märtsil 1721 Moskvas ning on maetud Tallinna.
Olav V
pisi| Olav V (2. juuli 1903 Sandringham (Suurbritannia) – 17. jaanuar 1991) oli Norra kuningas 1957–1991. Ta oli Haakon VII ja kuninganna Maudi ainus poeg. Ta oli esimene Norra troonipärija alates keskajast, kes oli üles kasvanud Norras.
Isetuse õpetus
Isetuse õpetus (paali keeles Anattalakkhaṇa Sutta) ehk "viie kuhjatise õpetus" (Pañcavaggiya Sutta) on Buddha õpetus, milles räägitakse isetusest seoses viie isiksuse moodustaja ehk skandhaga.
Wolmar Anton von Schlippenbach
Perekond
Wolmar Anton von Schlippenbachi isa oli Johann von Schlippenbach, Rootsi riigitegelane ja Liivimaa maanõunik ja ema, Maria Reich, Meņģele (Altenwoga) (Vidzeme, Liivimaa) mõisniku tütar.
Wolmar Anton von Schlippenbach oli abielus Saaremaa kuberneri Reinhold von Lieveni tütre Helene von Lieveniga. Abielust sündisid:
Isetuse õpetus
"Isetuse õpetus" on Buddha teine õpetus pärast virgumist ja "Seadmuseratta käimapanemist" ning sellele järgneb kolmandana "Tulejutlus".
"Isetuse õpetus" ehk "iseendast loobumise õpetus" on seadmuseratta käimapanemisel käsitletud esimese õilsa tõe laiendus ja põhjalikum selgitus.
Esimene tõde kannatusest (paali keeles dukkha ariya sacca) loetleb mitmesuguseid kannatusi: sündimine, vananemine, haigus, suremine, mure, kurbus, masendus, ärevus, kokkupuude ebameeldivaga, eemalolek meeldivast jne. Loetelu lõpeb lühikokkuvõttega: "'Viis klammerdumise kogumikku (upādānakkhandha) valmistavad kannatusi".
Nõnda viidatakse isiksust moodustavale "kütusele" (upādāna) ehk kippumisele, mis määrib keha, tundeid ja meelt.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
Olav sündis kui Taani prints Alexander Edward Christian Frederik. Ta oli kuningas Edward VII lapselaps ja kuninganna Victoria lapselapselaps. Ta sai Olavi nime 1905. aastal, kui tema isast sai Norra kuningas.
Isetuse õpetus
Tekstid
"Isetuse õpetus" leidub paali kaanoni Saṃyutta-nikāyas (SN 21.59 või 22.59). Isetust on käsitletud ka Cūḷa Vedalla Suttas (MN 44), Vinayapiṭakas jm.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
Ta lõpetas 1924. aastal Norra Sõjaväeakadeemia ning õppis Oxfordi ülikoolis juurat ja majandusteadust.
Isetuse õpetus
Tekstid
"Isetuse õpetuses" sisalduva viie kogumiku käsitlused on koondatud peamiselt Saṃyutta-nikāya kolmandasse jaotusse Khandha-vagga (SN peatükid 22 – 34). Neid võib leida ka "Kogumike suttas" (Khandha-sutta SN 22.48), Khajjanīya Suttas (SN 22:79), Upādānaparipavatta-suttas ehk Parivaṭṭa Suttas (SN 22.56.), "Vahu suttas" (Pheṇa Sutta SN 22:95) ja mujal.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
21. märtsil 1929 abiellus ta oma onutütre, Rootsi printsessi Märthaga. Neil oli kolm last:
Isetuse õpetus
Sisukokkuvõte
Sinu keha ei ole sa ise. Kui su keha oleks sa ise, siis ei tekitaks ta sulle kannatusi ja teda oleks võimalik muuta: olgu mu keha selline või ärgu olgu mu keha selline. Keha ei ole püsiv, ta ei paku rahuldust ning muutub pidevalt, mistõttu pole kohane tema kohta öelda, et see olen mina, see ma ise olengi. Mistahes keha kunagi, hiljem või praegu, seespool või väljaspool, jämeda- või peenekoelisem, väiksem või suurem, kaugemal või lähemal – kõigi nende puhul tuleb kohase arukusega ja tegelikkusele vastavalt öelda: see pole mina, see pole ma ise. Ei saa öelda, et sa oled oma keha. Ei saa öelda, et su keha kuulub sulle. Ei saa öelda, et sa oled oma kehas. Ei saa öelda, et su keha on sinus.
Abeli diferentsiaal
Abeli diferentsiaal on holomorfne või meromorfne diferentsiaal kompaktsel või kinnisel Riemanni pinnal.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
Teise maailmasõja ajal oli kuningapere eksiilis ning Märtha elas koos lastega Washingtonis, kus tal oli lähedane suhe Franklin Delano Rooseveltiga. Ta suri 1954. aastal, enne kui Olav kuningaks sai.
Isetuse õpetus
Sisukokkuvõte
Sinu tunded ei ole sa ise. Kui su tunded oleksid sa ise, siis ei tekitaks nad sulle kannatusi ja neid oleks võimalik muuta: olgu mu tunne selline või ärgu olgu mu tunne selline. Tunded ei ole püsivad, nad ei paku rahuldust ning muutuvad pidevalt, mistõttu pole kohane nende kohta öelda, et see olen mina, see ma ise olengi. Mistahes tunne kunagi, hiljem või praegu, seespool või väljaspool, jämeda- või peenekoelisem, väiksem või suurem, kaugemal või lähemal – kõigi nende puhul tuleb kohase arukusega ja tegelikkusele vastavalt öelda: see pole mina, see pole ma ise. Ei saa öelda, et sa oled tunne. Ei saa öelda, et tunne kuulub sulle. Ei saa öelda, et sa oled tundes. Ei saa öelda, et tunne on sinus.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
Olav seisis maailmasõja ajal oma isa kõrval, avaldades vastupanu Norra okupeerimisele Saksamaa poolt. Kui valitsus otsustas minna eksiili, jäi Olav paigale, et olla koos oma rahvaga. Kroonprintsina oli ta läbi teinud sõjalise väljaõppe ja teda austasid ka teised vastupanuliikumise juhid. Temast sai 1944. aastal Norra kaitseväe ülemjuhataja ning ta juhtis Saksa vägede desarmeerimist norrakate poolt.
Abeli diferentsiaal
See on nimetatud Niels Henrik Abeli järgi.
Olav V
Elu enne kuningaks saamist
Tema auks on nimetatud Antarktikas 180 000 km² suurune ala (Prints Olavi rannik ja Prints Olavi mäed).
Isetuse õpetus
Sisukokkuvõte
Sinu mõtted ei ole sa ise. Kui su mõtted oleksid sa ise, siis ei tekitaks nad sulle kannatusi ja neid oleks võimalik muuta: olgu mu mõte selline või ärgu olgu mu mõte selline. Mõtted ei ole püsivad, nad ei paku rahuldust ning muutuvad pidevalt, mistõttu pole kohane nende kohta öelda, et see olen mina, see ma ise olengi. Mistahes mõte kunagi, hiljem või praegu, seespool või väljaspool, jämeda- või peenekoelisem, väiksem või suurem, kaugemal või lähemal – kõigi nende puhul tuleb kohase arukusega ja tegelikkusele vastavalt öelda: see pole mina, see pole ma ise. Ei saa öelda, et sa oled mõte. Ei saa öelda, et mõte kuulub sulle. Ei saa öelda, et sa oled mõttes. Ei saa öelda, et mõte on sinus.
Olav V
Kuningas Olav V
Olavist sai kuningas 1957. aastal, kui tema isa suri. Olav oli väga populaarne. Ta juhtis ise autot ja sõitis maanteel nagu kõik teisedki, kuigi tal oli lubatud kasutada ühistranspordile mõeldud radu. 1973. aasta energiakriisi ajal keelustas Norra mõnel nädalavahetusel autoga sõitmise. Kuningas, kes soovis minna suusatama, sõitis trammiga. Kui ta üritas piletit osta, ütles konduktor, et inimesed trammi tagaosast olid juba tema eest maksnud. Üks ajakirjanik küsis kord, kas ta ei karda liikuda ringi ihukaitsjateta. Ta vastas: "Miks ma peaksin kartma? Mul on neli miljonit ihukaitsjat!", vihjates Norra rahvale.
Kuningas oli ka edukas sportlane. Ta võistles Holmenkollenis suusahüpetes ja tegeles purjetamisega kuni kõrge eani. Ta võitis 1928. aasta suveolümpiamängudel Soling-klassis kuldmedali. Tal oli ka huvi militarismi vastu ning ta võttis oma vägede ülemjuhataja tiitlit väga tõsiselt.
Isetuse õpetus
Sisukokkuvõte
Sinu meel ei ole sa ise. Kui su meel oleks sa ise, siis ei tekitaks ta sulle kannatusi ja teda oleks võimalik muuta: olgu mu meel selline või ärgu olgu mu meel selline. Meel ei ole püsiv, ta ei paku rahuldust ning muutub pidevalt, mistõttu pole kohane tema kohta öelda, et see olen mina, see ma ise olengi. Mistahes meel kunagi, hiljem või praegu, seespool või väljaspool, jämeda- või peenekoelisem, väiksem või suurem, kaugemal või lähemal – kõigi nende puhul tuleb kohase arukusega ja tegelikkusele vastavalt öelda: see pole mina, see pole ma ise. Ei saa öelda, et sa oled meel. Ei saa öelda, et meel kuulub sulle. Ei saa öelda, et sa oled meeles. Ei saa öelda, et meel on sinus.
Olav V
Kuningas Olav V
1961. aastal sai kuningast Nanseni medali omanik.
Olav V suri 17. jaanuaril 1991. Trooni päris tema poeg Harald V.
2005. aastal nimetati Olav 41% häältega sajandi norrakaks.
Kuninga bioloogiline isa
2004. aastal püstitas biograaf Tor Bomann-Larsen hüpoteesi, et Haakon VII ei olnud Olav V bioloogiline isa. Bomann-Larsen väitis, et kuninganna Maud rasestus kunstliku viljastamise tagajärjel ning tegelik isa oli tema arst Francis Laking või arsti poeg Guy Laking. Lisaks tõenditele, mis viitavad kuninga äraolekule eostamishetkel, toetas Bomann-Larsen oma väidet fotodega Guy Lakingist, kus on näha sarnasus Olaviga.
Kuningapalee vastas pressiteatega, öeldes, et kuningas Haraldil "puudub informatsioon, mis tõestaks, et kuningas Olav ei olnud kuningas Haakoni poeg".
2005. aasta märtsis arvustas ajaloolane Odd Arvid Storsveen Bomann-Larseni raamatut ülimalt kriitiliselt. Storsveen ütleb, et Bomann-Larseni hüpoteesil puudub adekvaatne tõestus ning et fotode kasutamine ei ole piisav argument. Sama aasta septembris avaldas ajaloolane Bodil Katarina Nævdal Bomann-Larseni raamatu akadeemilise arvustuse. Ka tema jõudis järeldusele, et tõendid, millel raamat põhineb, ei ole piisavad.
Isegi kui Bomann-Larseni väited oleksid tõesed, ei oleks neil põhiseaduslikke tagajärgi, sest rahvahääletus, millega Haakonist kuningas sai, võttis arvesse ka Olavi päritava staatuse. Lisaks peetakse traditsiooniliselt lapse isaks tema ema abikaasat, kui mees lapse omaks tunnistab.
Viljandi komtuurkonna ametnike loend
Viljandi komtuurkonna ametnike loend loetleb komtuurkonnas teadaolevad Liivi ordu ametikohad ja kronoloogilises järjekorras ka teadaolevad ametnikud, välja arvatud komtuurid.
Järve (Tallinn)
Järve on asum Tallinnas Kristiine linnaosas. Asum piirneb Tondi, Kitseküla, Ülemistejärve, Liiva, Rahumäe ja Mustamäe asumiga. Järve asumi pindala on 1,05 km2.
Järve asum on saanud nime lähedal asuva Ülemiste järve järgi.
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68-aastased moodustasid 10–19%.
Olulisemad objektid
Järvel asuvad Ida-Tallinna Keskhaigla Järve üksus ning Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskus. Asumis paiknevad Nõmme, Kristiine ja Mustamäe konstaablijaoskond.
Järve asumi tänavad
Elektri tänav, Energia tänav, Alajaama tänav ja Elektroni tänav on saanud nime 1950ndatel Järvele ehitatud kõrgepingejaama järgi. Järve tänav, Laine tänav ja Virve tänav on nimetatud Ülemiste järve järgi. Asumis asuvad veel Pärnu maantee, Rahumäe tee, Tervise tänav ja Tuisu tänav.
Ajalugu
Teadaolevalt oli Järve asumi vanim ehitis Erbe suvemõis, mis on kandnud ka Elstevi ja Hermansbergi nime. Asumit läbis keskaegse Pärnu maantee üks lõike (praeguse Rahumäe tee ja Tammsaare tee ristmikust kuni Rahumäe kalmistuni). Kuna Järve asumi maapind on liivarohke, olid sealsed liivamäed aastatel 1910–1914 treeningupaigaks Eesti esimestele kergejõustiklastele, nn düünapoistele. Järve asundus tekkis pärast raudteepeatuse loomist, mis toimus 1923. aastal. Kolm aastat hiljem rajati Järvele arhitekt Karl Burmani projekti järgi Järve raudteejaam. Järve ajalooline asum hõlmas Järve, Laine, Virve, Alajaama, Elektri ja Tuisu tänava piirkonda; raudteest teisele poole jäävale alale, Järve ja Laine tänavale rajati raudteelaste kooperatiivi Kodu elamud. Järvele rajati telliselööv, mille toodangut kasutati asumi majade ehitusel. Asumi Mustamäe-poolsesse ossa kerkisid kooperatiivi Oma Maja elamud.
1925. aastal rajati Järvele põllumajanduslike tsementkivide tööstus, mis on hiljem kandnud betooni- ja katusepapitööstuse Järve nime. Asumis on paiknenud Eesti Elektrivõrkude Ehituse tootmisbaas. Järvel on tegutsenud osaühing Silikaat, mis riigistati 1940. aastal ning mis kandis 1990ndate alguseni tootmiskoondise Silikaat nime.
Nõukogude ajal paiknes Järve piirkonnas Rahumäe tee ääres NSV Liidu piirivalve 106.Tallinna piirivalvesalga piirivalve staap. Endise Sisekaitse Operatiivrügemendi asukohas, Rahumäe tee 6/1 tegutsesid Põhja Prefektuuri Lõuna politseijaoskond, Kristiine konstaablijaoskond ja tänapäeval Põhja prefektuuri Lääne-Harju politseijaoskond. 1995. aastast saadik asub Järvel, Rahumäe tee 4a Vahipataljon.
Wilhelm Kress
thumb|Kressi [[aeroplaan Wienerwaldseel (1910)]] Wilhelm Kress (29. juuli 1836 Peterburi – 24. veebruar 1913 Viin) oli Austria leidur ja lennunduspioneer, deltaplaani leiutaja.
Kress läks Viini 1873 ja hakkas seal õppima klaverite ehitamist. Ta leiutas seal 1877 deltaplaani. See oli suur saavutus ajal, mil paljud insenerid püüdsid välja töötada õhust raskemaid mootorita õhusõidukeid.
1892 kutsus Viini Inseneride Ühing Kressi avalikku loengut pidama. Seal esitles ta suurt lennumasinamudelit, millel oli kaks propellerit, mis pöörlesid vastassuunas. Valmiskujul pidanuks kumbki propeller olema 3-meetrise läbimõõduga. Lennuki tiibade pindalaks oli ette nähtud 68 m². Propellerid olid piisavalt elastsed, et säilitada koormuse all oma tigujat kuju.
Belgia
Belgia (ametlikult Belgia Kuningriik) on riik Lääne-Euroopas. Belgia naabrid on Holland põhjas, Saksamaa idas ning Luksemburg ja Prantsusmaa lõunas. Belgia looderannikul on Põhjameri.
Põrgu (budism)
Põrgu (sanskriti keeles naraka, paali keeles niraya, tiibeti keeles dmyal ba, hiina keeles 地獄 diyu, jaapani keeles jigoku) on budismis üks kuuest olemasolu valdkonnast.
Põrgu on ümbersünniks kõige ebasoodsam paik, kuid pärast seal talutud kannatusi võib sündida soodsamatesse oludesse. Budad ja bodhisattvad võivad kaastundest ajendatuna ise minna põrgusse, et vabastada sealseid olendeid kannatustest ja suunata neid virgumisele.
Põrgusse satuvad olendid ränkade pattude eest, nagu tapmine, pettus, enesetapp, budade ja bodhisattvate laimamine jne. On olemas erinevad põrgud, millest sügavaim ja hirmsaim on Avītši. Piinad sõltuvad sellest, millise põrguga on tegemist. Pärast piinarikast surma põrgus sünnivad olendid seal taas ja kannatused algavad uuesti. Põrgus viibimine võib kesta mõnest aastast mitme kalpani. Karmast vabanedes võib sündida kõrgemale tasandile.
Tavabudismi seisukohalt on põrgud olemas, kuid budismi kõrgemates õpetustes on need vaid pettekujutlused.
Põrgu mõiste on tuntud ka hinduismis. Maa-alusest paigast, kus deemonid patuseid kinni hoiavad, räägitakse esimest korda "Atharvaveedas". Hilisemates allikates ("Manu seaduseraamatus" ja puraanades) mainitakse paljusid põrguid. Hinduismi põrgu ei ole igavene; hing viibib seal vaid teatud aja vastavalt patu suurusele.