cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reedid
Reedi hõimud
Tropaeum Alpiumi pealiskirjed sisaldavad 45 Alpi hõimu nimesid. Võttes need, kes elasid Põhja-Itaalia Raetia et Vindelicia provintsi ja Venetia et Histria ringkonna territooriumitel, ning elimineerides need hõimud, keda õpetlased pidasid ilmselt keldi hõimudeks (medullid, ucennid, caturiigid, brigianid, sogiontid, ceutroonid, uberid, nantuaadid, sedunid, veragrid), saame tulemuseks järgmise loendi võimalikest reedi hõimudest:
Rooma vallutus
Reedid, üheskoos nende tõenäoliselt keldi naabritega põhjas, vindelikitega, allutati Rooma keisri Augustuse kasupoegade ja kõrgemate väejuhtide Tiberiuse ja Drususe kaheosalises kampaanias aastal 15 eKr.
Kuni u. aastani 100 pKr oli piirkond lääneservas (Vindonissas u. aastast 15 pKr) mehitatud vähemalt ühe Rooma leegioniga (tõenäoliselt legio XIX aastani 9 pKr, kuni see Teutoburgi metsa lahingus hävitati). Lisaks paiknesid siin Rooma abiväed ja leves armaturae ("kergeväed", tõenäoliselt kohalik miilits). Kuid need väed olid peamiselt turvalisuse pärast väliste ohtude, mitte sisemiste rahutuste vastu. Strabon teatas, et Alpi hõimud tervikuna kohanesid kergesti Rooma võimuga ja nad ei mässanud 33 aasta jooksul, mis vallutusest möödunud oli (kirjutamise ajaks).
Reedid (ja vindelikid) olid kohustatud Roomale makse maksma. Kuid nende ühendterritoorium ei olnud esialgu organiseeritud täieõiguslikuks Rooma provintsiks, vaid sõjaväeringkonnaks, mida juhtis Rooma ratsurohvitser, kinnitatud kui "reetide, vindelikite ja Poenine oru praefectus". Ilmselt alles keiser Claudiuse (valitses 41–54) ajal sai ringkond täieõiguslikuks provintsiks ametliku nimega Raetia et Vindelicia (1. sajandi lõpust lühendatult lihtsalt Raetia), kui Poenine org (Valais' kanton, Šveits) eraldati, et ühendada see Alpes Graiae provintsiga. Raetiat valitses ratsurprokuraator.
Vastavalt epigraafilisele ülestähendusele toimus Rooma keisririigi varajasel Juliuste–Claudiuste perioodil (30 eKr – 37 pKr) vähemalt 10 reedi hõimudest jalaväe abirügemendi (cohortes Raetorum) moodustamine. See kujutab endast umbes 5000 värvatut, mis on tohutult suur hulk hõredalt asustatud Alpi orgudest. See viitab sellele, et reedid olid tugevasti meelitatud karjäärist Rooma sõjaväes. (Vaata Rooma armee Alpi rügemendid).
TV XXI
TV XXI on venekeelne filmikanal, mis on vaadatav Armeenias, Aserbaidžaanis, Gruusias, Eestis, Lätis, Leedus, Valgevenes, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Usbekistanis, Tadžikistanis, Moldovas ja Venemaal.
Põllumajandusuuringute Keskus
Põllumajandusuuringute Keskus (lühend PMK) on Eesti maaeluministeeriumi hallatav riigiasutus.
PMK asutati 1998 nime all Taimse Materjali Kontrolli Keskus. Aastast 2004 kannab nime Põllumajandusuuringute Keskus.
TTL
TTL võib tähendada:
Sloklejas
Sloklejas on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Tume vallas.
Küla asub valla lääneosas Slocene jõe kaldal ja jääb valla keskusest Tumest 9.4, piirkonna keskusest Tukumsist 10,6 ning Riiast 76 kilomeetri kaugusele. Asulas on Biržjāni bussipeatus. .
Kuskuss
Etümoloogia
Kuskussi nimetus arvatakse tulevat berberite sõnast seksu, mis tähendab 'hästi ümardatud' või ümarat objekti.
Ajalugu
Kuskussi päritolu ei ole täpselt teada, kuid arvatakse, et see on pärit berberitelt. Lucie Bolens kinnitas, et berberid olid kuskussi valmistanud juba aastatel 238–149 eKr, kuna oli leidnud kausse kuskussi jäänustega juba berberite kuninga Massinissa aegadest.
Esimene kirjalik viide kuskussile oli 13. sajandi Põhja-Aafrika kokaraamatus "Kitāb al-tabǐkh fǐ al-Maghrib wa'l-Andalus" ('Magribi ja Andaluusia kokaraamat'), mis sisaldas kuskussi valmistamise retsepti, mis oli "tuntud üle maailma". Tänapäevani on kuskuss tuntud põhja-aafriklaste rahvustoiduna.
Valmistamine
Värskelt jahvatatud manna pritsitakse veega üle ning rullitakse kätega, et moodustada väikesed pallikesed. Need puistatakse üle jahuga, et pallid püsiks eraldi, seejärel pallid sõelutakse, et liigne jahu eemaldada. Kõik liiga väikesed pallikesed kukuvad läbi sõela ning need rullitakse rohkema mannaga kokku, et teha suuremaid. See protsess jätkub niikaua, kuni kogu manna on voolitud väikesteks kuskussipallikesteks.
Kümmetäpp-lepatriinu
Kümmetäpp-lepatriinu (Adalia decempunctata) on mardikaliste seltsi lepatriinulaste sugukonda kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Aflenz Land
Aflenz Land oli vald Austrias Steiermargi liidumaa Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
1. jaanuaril 2015 liideti Aflenz Landi vald Aflenz Kurorti vallaga, et moodustada Marktgemeinde Aflenz.
Kaaret
Kaaret on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kaaret uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Gebhard, Gritskevits, Gritskevitsh, Hansen, Kamma, Kapitsh, Karelsohn, Karelson, Karlov, Karlson, Knuut, Kohtitski, Kohtizki, Kossar, Kreisman, Kuulbusch, Merkurjev, Nikolajev, Numa ja Õunman. Peet Kaareti palvel kanti Kaaret perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 402 all (Siseministeeriumi teadaanne 30. aprillist 1940).
Illi veskijärv
Illi veskijärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Illi külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 317 m.
Valeri Bukrejev
Valeri Bukrejev (sündinud 15. juunil 1964 Tallinnas) on Eesti teivashüppaja.
1983–1996 tuli ta 6 korda välis- ja 12 korda sisevõistlustel Eesti meistriks.
Tema nimel on Eesti rekord teivashüppes (5.86), sisetingimustes on rekordiks 5.65.
Āgenskalns
Āgenskalnsi asumile on 17. sajandil nime andnud Švarcmuiža mõis, mida omal ajal kutsuti omanik Heinrich von Hageni järgi Hagenshof. Aastal 1785 liideti piirkond Riia linnaga. Sellest kujunes algul suvilate ja suvemõisade piirkond (nt asusid seal Hartmanni, Hamanni ja Hay suvemõisad). Samuti paiknevad asumis Āgenskalnsi kirikumõisa hooned, mis on Riias ainulaadsed, kuna teiste kirikumõisade hooned pole linnas säilinud.
Üks esimesi piirkonda kuulunud maju oli Vjazmast pärit vene kaupmehe Simon Leluhhini maja. Toona ostis Leluhhin Abraham Kunzelt punsli õli retsepti ja hakkas seda tööstuslikult tootma (vabriku hooned asusid Daugava jõe ääres). Suurem areng algas aga 19. sajandil pärast 1812. aasta isamaasõda. Asumisse kerkisid turg ja kirik (praegune turuhoone on küll aastast 1911). Aastani 1885 asus Āgenskalnsis Riia garnisoni suvine harjutusväljak. Asumi territooriumil on märkimisväärselt palju 19. sajandil püstitatud puidust maju.
Aastal 1910 püstitati asumisse haigla. Aastail 1923–1924 rajati asumisse trammiliin, mis lõppes Mārupīte oja lähedal endise veski kandis. Lisaks oja kaldal asuvale Arkaadia pargile asub Āgenskalnsis veel Daugava lähistele rajatud Uzvarase ehk Võidu park, mis märgib lätlaste võitu Pavel Bermondt-Avalovi üle. Asumis on veel vana Riia teletorn.
Pärast Teist maailmasõda püstitati asumisse esimene suurem sõjajärgne elamute piirkond "Āgenskalna priedes".
Soluna Samay
pisi|Soluna Samay (2012) Soluna Samay Kettel (sündinud 27. augustil 1990 Guatemala linnas) on Taani laulja. Ta esindas Taanit 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Should've Known Better" ja sai finaalkontserdil 23. koha.
Laulmise ja tantsimisega hakkas ta tegelema 6-aastaselt, aidates oma isa, kes esines üle maailma tänavamuusikuna.
Pere kolis 2000. aastal Atitláni järve äärest Bornholmi saarele.
Hood (laev 1918)
Hood oli Suurbritannia lahinguristleja. Laev arvati kuninglikku mereväkke aastal 1920. Hood uppus 1941. aasta 24. mail Taani väinas rünnakus Saksa lahingulaeva Bismarck vastu.
Soluna Samay
Debüütalbum "Sing Out Loud", mida Soluna salvestas kahe aasta jooksul, avaldati septembris 2011.
Hood (laev 1918)
II maailmasõda
1939. aasta mais määrati Hood Home Fleeti lahingulaevade eskadroni. Hoodi ülesanne oli patrullida Islandi ja Fääri saarte ümbruses ning kaitsta üle Atlandi ookeani saabuvaid varustus konvoisid. 23. mail 1941. aastal patrullisid Fääri saarte ja sellest loodesse jääva Gröönimaa vahel kaks Briti raskeristlejat – Suffolk ja Norfolk. Kell 19.22 märgati Suffolki pardalt piki jääpiiri kahte Saksa sõjalaeva – lahingulaev Bismarck ja raskeristleja Prinz Eugen. Suffolk kandis eemaldudes nähtust kohe ette Home Fleeti juhatajale admiral John Toveyle, kuid raadioteade ei jõudnud kohale. Peatselt sattus Saksa laevadega kokku ka Norfolk, sedapuhku oli vahemaa kahe laeva vahel kõigest 6 miili ja lahingulaev Bismarckilt avati tuli. Norfolkil õnnestus tänu kiirusele ja suitsukattele eemalduda ja saata raadioteade, mis jõudis ka admiral Toveyni. Kuna Tovey asus sündmuskohast oma laevadega 1100 km kaugusel, saadeti Saksa laevade vastu läheduses asunud Hood ja Prince of Wales, mida juhtis Hoodi pardalt viitseadmiral Lancelot Holland. 24. mail kell 5.52 tehti mõlemalt poolelt esimesed lasud. Saksa laevu juhtinud admiral Günther Lütjens suunas mõlema oma laeva tule inglaste lipulaeva Hoodi pihta. Lühikese ajaga sai Hood mitu tabamust ja tekkis tulekahju. 6.00 sooritas admiral Holland pöörde vasakule, et suurendada juba niigi väikest distantsi, kuid samal ajal tabas Hoodi uus Bismarcki kogupauk. Lask tabas tõenäoliselt ahtrisuurtükitornide laskemoonakeldrit, misjärel lendas taeva poole tohutu tulesammas. Mõne minutiga kadus Suurbritannia suurim ja tuntuim sõjalev Hood veepinnalt. Laeva 1400-liikmelisest meeskonnast pääses imekombel ainult kolm meest. Merepõhja olid läinud ka Briti laevu juhtinud admiral Holland ja Hoodi komandör mereväekapten Ralph Kerr. See sündmus põhjustas Suurbritannias ulatusliku skandaali, mis sundis Briti Admiraliteeti koondama kõikvõimalikke jõude Bismarcki hävitamiseks.
Vialiki Les
pisi|left Vialiki Les (vene keeles Veliki Les, transkribeerituna Vjaliki Les, varem Uručča sõjaväelinnak ja Uschodni mikrorajoon) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed ja koosneb seitsmest mikrorajoonist. Vialiki Lesil on ülejäänud linnaga ainult bussiühendus.
Sõjavägi ei ole linnaosast täielikult lahkunud – seal asuvad kaks Valgevene relvajõudude väeosa. Lisaks asuvad seal veel sõjaväelaod, kuhu on jäänud Nõukogude Liidu lagunemise ajast hoiule sõjaväetehnikat.
Ajalugu
Vialiki Les asutati 1920. aastal samanimelise talu kohale keset suurt metsamassiivi. Algselt kandis see nime Uručča sõjaväelinnak ja tegemist oli sõjaväelaste asulaga. Linnaosa maad liideti Minskiga aastal 1997. Aastal 1998 sealne sõjaväelinnak suleti. Algselt olid sealsed elanikud valdavalt sõjaväega seotud isikud, hiljem on elanikkonna koosseis aeglaselt muutunud. Suuremad ehitustööd leidsid piirkonnas aset kahekümne esimese sajandi algusaastatel. Toona nimetati piirkonda Uschodni mikrorajooniks. Tänapäevast nime hakkas linnaosa kandma aastal 2006.
Rakvere Karmeli kogudus
Rakvere Karmeli kogudus on kristlik vabaühendus. Rakvere Karmeli koguduse põhikirja järgi on see Eestis registreeritud, eraõiguslik, kodanikualgatusel põhinev ja tegutsev juriidiliselt iseseisev mittetulundusühing.
Rakvere Karmeli kogudus kuulub enam kui 6400 liikmest ja 84 kogudusest koosnevasse EEKBKL võrgustikku. Koguduse tegevuse eesmärkideks on kanda edasi Piibli õpetust, seda jagada, oma liikmete ja pooldajate koolitamine kristlikus elus, usus ja õpetuses, inimeste vaimulike, hingeeluliste, füüsiliste ja sotsiaalsete vajaduste eest hoolitsemine vastavalt võimalustele. 2018. aasta alguse seisuga kuulub kogudusse 198 inimest.
Kogudus asub Rakveres aadressil Lydia Koidula 5 ning on kuulunud Rakvere linna kogukonda enam kui 120 aastat.
Tegevus
Lisaks tavapärasele kirikutööle on koguduse üks peamisi prioriteete ühistegemised laste ja noortega.
Rakvere Karmeli koguduses on 15 gruppi noortele, täiskasvanutele ja küpsemas eas olevatele inimestele. Enamik gruppe kohtub regulaarselt üle nädala endale sobival kokkulepitud ajal. Grupi eesmärgiks on luua uusi kontakte, õppida tundma Piiblit, jagada ning olla vastastikku toeks ja julgustuseks. Kodugruppidena osaletakse erinevates teenimisprojektides, iga grupp on omanäoline. Noored käivad koos grupis Pöördes. 2014. aastal alustati ainulaadse noorte muusikaprojektiga Fusion, millest kasvas 2021. sügiseks välja PÖLK (Pöördes loovad kunstid).
Igal pühapäeval jumalateenistuse ajal toimub POP-lastekas. Septembrist maini toimub korra kuus POP kohvik ja POP poistekas ning suvel lastelaagrid. KAMP lastekad on 6–12-aastastele lastele mõeldud kristlikud üritused, kus on ruumi mängulisusele ja sisukate teemade arutamisele. Friendship-noortekad on õhtud noortele Kundas.
Kord kuus toimub Teeliste osadus väärikas eas inimestele. Ühise teelaua ääres tuntakse rõõmu suurepärasest seltskonnast, heast toidust ning südantpuudutavast muusikast. Igal korral arutletakse ajakohaste teemade üle Piibellikus perspektiivis.
Koguduse juures tegutseb ka palvekliinik, mis kuulub Healing Rooms alla. Tegu on üleilmse kristliku eestpalveliikumisega, kus palvetatakse füüsiliste ja psüühiliste haiguste ja sisemise tugevnemise eest. Enam kui 40 riigis tegutseb kokku üle 1000 Healing Roomsi kliiniku.
1992. aastast toimub regulaarne koguduse töö lisaks Rakverele ka Kundas.
Ajalugu
1891. aastal oli Rakvere ainus baptist Tõnu Saarman. 1893. aastal peeti linnas esimene baptistide kokkusaamine. 1894. aastal ristiti vend A. R. Schiewe poolt Haapsalus ja vend Tetermanni poolt Tallinnas esimesed Rakvere õed. Samal aastal moodustati Rakveres Tallinna I Baptisti koguduse osakond, mille juhatajaks sai Tõnu Saarman ning 1895. aasta oktoobri toimus Sõmeru jões esimene kohalik ristimisteenistus.
Ametlik luba koguduse tööks saadi kubernerilt 1896. aasta juunis. Aastast 1900 jätkati juba iseseisva kogudusena Eesti Baptistide Ühenduse liikmena.1902. aastal ehitati vähem kui kolme kuuga vend Saarmani ostetud krundile Kunderi tänavale oma palvela, mis avati pidulikult 2. novembril. 1903. aastal alustas tööd pühapäevakool, mida juhtisid Tõnu Saarmani abikaasa, õed Licht ja Paisk. Loodi ka laulu- ja pillikoor. 1910. aastal rajati neli tööpunkti: Kubanitsa, Puru, Lehtse ja Võle.
1931. aastal võttis koguduse töö üle endine Mustvee koguduse pastor Edwart Annert. Samal aastal liitus kogudusega noor vend Tallinna Allika kogudusest Joel Efraim Dahl, kes ordineeriti 1932. aasta mais koguduse vanemaks. Üheks tõsisemaks probleemiks oli tol ajal palvela, mis oli väikseks jäänud, asus ebasobivas kohas ja pealegi veel võõral krundil. Tänu ühistele tõsistele jõupingutustele valmis Joel Efraim Dahli eestvedamisel 1933. aastal uus palvela Koidula tänaval, mis teenib tänaseni.
Sõja-aastad ja sõjajärgne aeg olid koguduse elus kitsad ja keerulised. 1941. aastal sai palvela lähedale kukkunud pommist räsitud, kuid see remonditi kiirelt. 1943. aasta Saksa okupatsiooni ajal tehti palvela sõjaväe moonalaoks.
Sõja lõppedes tuli õppida elama olukorras, kus võimude pahatahtlikkus ning vaenulikkus usu ja usklike vastu oli riiklik poliitika. Valitsuse korraldusel liideti mitmed erinevad vaimulikud liikumised. Nii sai Rakvere baptisti kogudus uueks vaimulikuks koduks mitmetele endiste evangeeliumi kristlaste koguduse liikmetele, samuti sõja ajal laialipillutatud ja oma kodu kaotanud usklikele, nende seas suurele hulgale Ingerimaa soomlastel e, venelastele ja volgasakslastele.
1955. aasta algusest sai Rakvere Karmeli koguduse vanemaks Árpád Arder, kes seni oli töötanud kaasa Tallinna Oleviste koguduses. Arpad Arderi vanaisa oli Jaan Poska. Arpadi isa oli Estonia ooperisolist ja laulupedagoog Aleksander Arder, kellest ema Tatjana aga lahutas. 1930. aastal sai tulevase vaimuliku ja kirjamehe kasuisaks tuntud ajakirjanik ja ühiskonnategelane Eduard Laaman. Arpad Arder on meenutanud, et elati Kadriorus ja kasuisa võttis teda kaasa jalutuskäikudele parki ja mereranda, kus ta rääkis mereõigusest (Laaman oli hariduselt jurist) ja astronoomiast. Arpad Arder lõpetas 1941. aastal Tallinna Poeglaste Kommertskooli. 1942–1943 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, kuid õpingud jäid lõpetamata. Nõukogude okupatsiooni perioodil tuli Arpadil viibida Patarei vanglas ning Venemaa vangilaagrites.
Altailased
pisi|Altailased 20. sajandi algul Altailased on turgi rahvas Venemaal Altai Vabariigis ja naaberaladel. Kõnelevad turgi keelte kirgiisi-kõptšaki rühma kuuluvat altai keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 79 773 altailast. Neist elas Altai Vabariigis 73 756 (35,8% elanikkonnast).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 4 altailast, neist Tallinnas 3. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 3 altailast.
Rakvere Karmeli kogudus
Ajalugu
Arderi juhtimisel alustati koguduses soome- ja venekeelset tööd. Muusikaline tegevus oli aga abikaasa Veronika Arderi õlul, kes juhatas nii sega-, nais- kui ka mandoliinikoori ning oli ühtlasi organist. Iga-aastaseks suursündmuseks olid soomekeelsed nelipühakoosolekud, kuhu saabus külalisi isegi Venemaalt. Arderist kujunes koguduse juht, kes oli tegus ja võimekas ning keda mäletati veel aastaid. Aastatel 1969–1970 asus Kesk-Aasia aladelt Eestisse, sealhulgas ka Rakvere piirkonda, elama hulgaliselt saksa perekondi. Kogudusega liitus üle 150 uskliku. Toimusid saksakeelsed koosolekud, mida juhtisid nende oma vennad, igal pühapäeval laulis suur segakoor. Rohkearvuline oli laste ja noorte osavõtt koosolekutest. Kahjuks oli samal ajal Arpad Arder tolleaegsete võimude survel sunnitud Rakverest lahkuma. Arder on kirjutanud mitu raamatut, muuhulgas ka "Kus on Arpadi kuningas?", kus ta teiste teemade hulgas räägib ka Rakvere Karmeli koguduse ajast.
Altailased
Peamise religioonina on säilinud šamanism (burhanism), selle kõrval on vähesel määral levinud ka õigeusk.
Rakvere Karmeli kogudus
Ajalugu
Pärast Arderi lahkumist Rakverest alustas 1969. aasta sügisest koguduse juhtimise tööd Ilmar Kurg. Ilmar Kurg juhtis koguduse tööd kuni 1975. aasta sügiseni.
Altailased
Altailased jagunevad lõuna- ja põhjaaltailasteks, kes erinevad teineteisest keele, kultuuri ja antropoloogilise tüübi poolest. Lõunaaltailased kuuluvad selgelt mongoliidse rassi siseaasia ja lõunasiberi tüüpi. Põhjaaltailaste mongoliidsus ei tule nii selgesti esile, neil on ka europiidseid jooni ja nad kuuluvad antropoloogiliselt uurali rassi.
Rakvere Karmeli kogudus
Ajalugu
Pärast Ilmar Kure lahkumist ametitööst asus 1976. aasta kevadel Rakvere Karmeli kogudusevanema kohuseid täitma Peeter Roosimaa Oleviste kogudusest. Noor ja tegus Roosimaa suunati mõned aastad hiljem õppima Bukovi (DDR) vaimulikku seminari. Tänane EELK Luterliku kiriku õpetaja Margit Nirgi meenutab seda aega järgmiselt: "Sain tollal äsja Rakverre kolinud pastori Peeter Roosimaa juhitud Karmeli baptisti koguduse organistiks. Praegu tajun, et nendes ateismi võidukäigu ajas olnud kogudustes olid haruldased inimesed. Diskrimineeritud olid sel ajal kõik usklikud, aga ei nurisetud, vaid kiideti Jumalat. Nende käitumine isekeskis ja võõrastega oli selline, et see sobinuks igasse kuningakotta. Ei tohi unustada, et selle põlvkonna inimeste kannatusteks olid mõrvad, toidupuudus, haigused, hariduse keelamine, vaadetest tingitud tagakiusamine …"
1989. aasta kevadel palus Peeter Roosimaa end vabastada kogudusevanema ametist seoses tööle asumisega loodava EKB Liidu Kõrgema Usuteadusliku Seminari rektori ametikohale. Sama aasta sügisel valiti kogudusevanemaks Meelis Etti, kes ka ordineeriti 1991. aasta kevadel.
1992. aastal avati koguduse osakond Kundas. Koguduses tegutsesid noortekoor ja pühapäevakool, aktiivselt kasvas noortetöö. Uued ning avatud võimalused pakkusid palju eri viise evangeeliumi kuulutamiseks. Erinevalt nõukogude ajast oli võimalus lüüa kaasa kohalike omavalitsuste töös, teha raadiosaateid, osaleda avalikel debattidel jne.
Kui Nõukogude Liidu perioodil oli võimalus luua sõprussuhteid vaid ida suunas, siis üheksakümnendate alguses sai kogudus endale kaks sõpruskogudust läänest. Alingsosi baptisti kogudus Rootsist ning Kuopio vabakogudus Soomest. Just viimasega osutusid sõprussidemed väga tihedateks.
1995. aastast alates hakati välja andma koguduse igakuist ajalehte Karmel, mida anti järjepidevalt välja 13 aastat. Ajalehe lugejaid oli üle kogu Eesti.
2008. aastal andis pastor Meelis Etti koguduse üle pastor Gunnar Kotiesenile.
Russ (jõelaev)
Russ (vene keeles Русь) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 teine seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1987. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud.
Ajalugu
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 389 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Gorkis asuvale Volga Laevakompaniile (ГП Волжское объединённое речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1987. aastal. Riigiettevõte Volga ühendatud jõelaevandus, hiljem eraettevõte OAO Volga laevandus (ОАО Волжское пароходство) ja selle tütarettevõte Vodohod on kasutanud jõelaeva Russ kruiisidel Volgal, Moskva jõel ja Neeval. 2012. aastal kasutatakse laeva välisturistide jaoks kruiisiliinil Moskva-Peterburi
Laeva kapten (seisuga 2012) on Sergei Stepanov.
Häälekurrud
Häälekurrud (ladina keeles ainsus plica vocalis, mitmus plicae vocales, rahvapärane nimetus ka häälepaelad) on paljudel loomadel kõris, hingetoru ülemises osas, paiknevad paarilised elastsed kurrud. Häälekurdude võnkumise ja kopsude ventileerimise (sisse- ja väljahingamisel) tulemusel häälitsetakse (tehakse häält).
Häälekurdude areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, sellele kinnituvad lihased ja morfoloogia ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madudel
Madudel häälekurrud puuduvad. Neile omast sisinat (kaitsereaktsiooni osana) tekitavad nad jõuliselt häälekõri (hääleaparaadi) kaudu hingates.
Inimesel
Kumbki häälekurd koosneb :
Häälekurdude vahel on häälepilu.
Häälekurrud koos häälepiluga (rima glottidis) moodustavad hääleaparaadi (häälekõri) e glóttis 'e.
Patoloogia
Häälekurdudega seostatakse selliseid haiguslikke seisundeid nagu häälekurruhaavand, häälekurruhalvatus, häälekurrupolüüp, häälekurruvähk jpt.
Worcesteri maakond (Massachusetts)
Worcesteri maakond (Worcester County) on maakond USA-s Massachusettsi osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Worcester.
Maakonna pindala on 4090 km², millest 171 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Worcesteri maakond moodustati 2. aprillil 1731 Hampshire'i maakonna idaosast, Middlesexi maakonna lääneosast ja Suffolki maakonna lääneosast.
1. tankibrigaad
1. üksik Siverski tankibrigaad (ukraina keeles 1-ша окрема танкова Сіверська бригада) on Ukraina maavägede väeüksus.
Ajalugu
Alates 2017. aastast kannab väüksus nime: 1. üksik Siverski tankibrigaad. Üksus võitles 2022. aastal Tšernihivi piiramise ajal Vene vägede vastu.
Rumba vald
Valla pindala on 226 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1636 inimest. Valla keskus on Mežvalde küla, vallamaja asub aadressil Riežupes iela 1. Vallavanemaks on Lija Šēle.
Ajalugu
Vald asub suuremalt jaolt endise Kuldīga valla maadel. Aastal 1935 oli Kuldīga valla pindala 240 km² ja seal oli 2732 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Abava, Griķi, Kuldīga ja Rumba külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Rumba külanõukoguga likvideeritav Griķi külanõukogu, aastal 1958 aga Abava külanõukogu kolhoosi «Abava» maad. Aastal 1977 korrigeeriti Rumba ja Renda külanõukogude vahelist piiri. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub Rumba vald Kuldīga piirkonda.
Loodus
Suuremad jõed on Venta jõgi ja Abava jõgi. Valla põhiosa asub Kursi madalikul, kaguosa jääb aga Ida-Kurzeme kõrgustikule. Seal asub ka valla kõrgeim koht (58,6 m).
Looduskaitse all on Muižarāji pank, Ēdase lehis, Manģene dendropark, Polīši dendropark, Riežupe kärestikud ja sealsed paljandid ning Riežupe Liivakoobas. Lisaks jääb valla aladele arvukalt nimetuid põlispuid. Valla aladele jääb 1657 ha suurune Manģene metsade hoiuala, valla lääneosa jääb Venta oru hoiualale. Rumba vallas asub Riežupe maastikukaitseala, valla põhjaosa jääb Abava ürgoru maastikukaitsealale.
Rahvastik
Aastal 2011 elas vallas 1412 lätlast, 27 venelast, 4 valgevenelast, 10 ukrainlast, 4 poolakat ja 15 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tartu Üliõpilasteater
Tartu Üliõpilasteater (TÜT) on Tartus tegutsev harrastusteater, milles tegutsevad peamiselt Tartu üliõpilased.
Teater rajati 9. oktoobril 1999 Tartu Ülikoolis Kalev Kudu algatusel, kes on olnud algusest peale Tartu Üliõpilasteatri lavastaja. Esimene esietendus oli 9. oktoobril 1999. Mängiti Anti salo draamat "Kullervo". Lavastaja oli Kalev Kudu. Järgmisena etendati luulekava Tartu Ülikooli aulas 2. detsembril 1999. 2004. aastast tegutseb teater mittetulundusühinguna.
TÜT on kunagisest draamastuudiost enam väljapoole suunatud. Igal tegevusaastal on valminud 1–4 lavastust, samuti esineb teater festivalidel Eestis, Soomes, Suurbritannias jm. Esimese hooaja lavastused olid Antti Salo "Kullervo" ja Georg Büchneri "Woyzeck". 2011.–2012. aastal toodi lavale Slawomir Mrožeki "Ulgumerel", A. Makajonoki "Ahistatud apostel" ja F. Wedekindi "Kevade ärkamine".
TÜT tegutseb Tartu Üliõpilasmajas aadressil Kalevi 24.
Onu Vanja
"Onu Vanja" (vene keeles: “Дядя Ваня”) on vene näitekirjaniku Anton Tšehhovi näidend. Näidend ilmus 1897. aastal ja esietendus 1899. aastal Moskva Kunstiteatris Konstantin Stanislavski lavastuses.
Näidend jutustab loo eaka professori ja tema teise abikaasa, palju noorema ja glamuursema Jelena, visiidist oma maamõisa.
Vanja, professori esimese abikaasa vend, kes on mõisa eest kaua hoolt kandnud, ja Astrov, kohalik doktor – on kaks sõpra, kes on mõlemad Jelena võludest lummatud, vingudes seejuures oma provintsliku eksistentsi üle. Samuti kannatab Sonja – professori ja tema esimese abikaasa tütar, kes koos Vanjaga mõisa ülal peavad – armuvalu, kuna dr Astrov ei vasta ta tunnetele. Olukord väljub kontrolli alt, kui professor teatab otsusest mõis – Vanja ja Sonja kodu – maha müüa, et parandada enda ja oma abikaasa elujärge.
See näidend on Tšehhovi loomingus unikaalne, kuna “Onu Vanja” on töötlus ta enda kümme aastat varem ilmunud näidendist “Леший“. Muudatused, mis Tšehhov näidendi töötluses läbi viis: tegelaste arvu vähendamine 24lt 9le, enesetapu asendamine läbikukkunud mõrvakatsega, algupärase õnneliku finaali asendamine problemaatilise ja lahtise lõpuga. Mitmed kriitikud, nagu näiteks Donald Rayfield, Richard Gilman ja Eric Bentley, on püüdnud läbi nende näidendite analüüsi kaardistada Tšehhovi dramaturgiliste meetodite arengut läbi 1890. aastate.
Koroonapandeemia Iiri Vabariigis
Koroonapandeemia Iiri Vabariigis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatunu tuvastati Iirimaal 29. veebruaril 2020.
Suutselaid
Suutselaid (ka Suutse laid) on Saare maakonnas Saaremaa vallas asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on.
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi ülemate loend
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi ülemate loend on loetelu Nõukogude Venemaa, Vene NFSV ja NSV Liidu kõrgema sõjalise juhtorgani – Punaarmee Staabi ja Kindralstaabi, Nõukogude armee Kindralstaabi ning NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi juhtidest:
Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi ülemad
NSV Liidu RKN määrusega 22. septembrist ja NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaadi käskkirjaga 26. septembrist 1935. aastal nimetati Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staap ümber Punaarmee Kindralstaabiks.
Relvajõudude Kindralstaabi ülemad
NSV Liidu Ministrite Nõukogu määruse alusel 3. juunist 1946 nimetati Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Kindralstaap ümber Relvajõudude Kindralstaabiks 29. juuni 1950 Relvajõudude Kindralstaap nimetati ümber Nõukogude armee Kindralstaabiks
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi ülemad
20. september 1955 nimetati Nõukogude armee Kindralstaap ümber NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabiks
Mežvalde
Mežvalde (vanasti ka Mežamuiža) on küla (vidējciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Rumba valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 4 ja Riiast 144 kilomeetri kaugusel.
Küla tekkis Kalnmuiža mõisale kuuluva metsamajandi (Ljesnitsch) juurde. See kujunes hiljem metsatööliste ja puidutöötlejate asulaks, mis ehitati nõukogude perioodil välja kui külanõukogu halduskeskus. Külas on raamatukogu.
Külas asub mälestusmärk natsirežiimi ohvritele, sealne natsirežiimi poolt hukatute matmispaik on tähistatud mälestustahvliga.
Mežvaldes kasvav mänd ümbermõõduga 2,95 meetrit on looduskaitsealal. Küla põhjaservast algab Riežupe maastikukaitseala.
Aadressleht
Aadressleht oli 1929 Tallinnas ilmunud ajaleht, mis sisaldas kõikvõimalikke aadresse. Lehte andis välja Ed. Kriisa. Lehe vastutav toimetaja oli V. Kender. Leht ilmus kuus korda nädalas.
Mežvalde
Aastal 2015 oli külas 396 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 366, aastal 2020 aga 340.
Aflenz Kurort
Aflenz Kurort oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. See liideti 2015. aasta jaanuaris Aflenzi valda.
Ajalugu
"Avelniz" oli esmakordselt dokumenteeritud 1025. aastal. Kuni laialisaatmiseni omasid ja haldasid omavalitsuse maad St. Lambrechti kloostri abtid. Omavalitsuse territoorium oli Steiermargi hertsogkonna osa, mis eraldati Baierist 1180. aastal. 1192. aastast alates olid Steiermark ja Austria personaaluniooni ühendatud. 1458. aastal andis keiser Friedrich III Aflenzile turulinna staatuse. 1564. aastast loeti Steiermark Sise-Austria osaks ja 1804. aastast Austria keisririigi osaks. Suveturism piirkonda algas juba 19. sajandi lõpul. Aflenz oli 1918. aastal loodud Austria vabariigi osa. Pärast Austria anšlussi kuulus kogukond sõja lõpuni Steiermargi Reichsgau'sse. Aastatel 1945-1955 oli Aflenz Inglise okupatsioonitsooni osa. Selle esimene suusatõstuk ehitati 1954. aastal.
pisi|tühi|Aflenz Kurort
Eesti Viipekeele Selts
Eesti Viipekeele Selts asutati 29. novembril 2020. Seltsi tegevuse eesmärk on populariseerida eesti viipekeelt ja panustada selle arengusse ning selle organisatsiooni põhitegevus on eesti viipekeelega tegelemine.
Eesti Viipekeele Seltsi juhatuse liikmed on Maret Õun, Keiti Huik ja Jari Pärgma. Organisatsiooni juures tegutsevad spetsialistid, näiteks õigusnõunik, keeletoimetaja ja raamatupidaja.
Seltsi asutajaliikmed on Maret Õun, Keiti Huik, Jari Pärgma, Tiit Papp, Aire Murd, Merike Mändsoo, Marja-Liisa Landar, Helle Sass, Triin Jõeveer, Sirle Papp, Jaan-Raul Ojastu ja Mari-Liis Ungerson.
Denzel Dumfries
Denzel Justus Morris Dumfries (snd 18. aprillil 1996) on Hollandi jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Hollandi koondises.
Dumfriesi täiskasvanukarjäär algas 2014. aastal klubis Rotterdami Sparta, millega tal õnnestus 2016. aastal tõusta Hollandi kõrgliigasse. Ta valiti samal aastal ka Hollandi esiliiga aasta parimaks noormängijaks. Suvel 2017 siirdus ta 750 000€ eest SC Heerenveeni ning aasta hiljem 5,5 miljoni euro eest PSV Eindhovenisse, kus veedetud kolme aasta jooksul sai ta ka meeskonna kapteniks. Augustis 2021 liitus ta 14,25 miljoni euro eest Milano Interiga.
Dumfries sündis Rotterdamis, tema isa on pärit Arubalt. Aastal 2014 mängis ta Aruba jalgpallikoondise eest kaks mängu, pärast seda on ta esindanud Hollandit. Hollandi koondises tegi Dumfries debüüdi aastal 2018 ning ta osales ka 2021. aasta EM-il ja 2022. aasta MM-il.
Julius Reinans
Julius Reinans (19. oktoober 1891 Tallinn – 30. jaanuar 1973 Tallinn) oli Eesti jalgpallur ja sporditegelane.
Ta oli 6. juunil 1909 toimunud Eesti esimese ametliku jalgpallivõistluse korraldaja.
Ta oli 1916. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalliliiga asutaja ja sekretär. Ta oli 1921. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalli Klubi asutaja ja aastani 1940 selle aseesimees ja juhatuse liige. Aastal 1959 oli ta Tallinna Jalgpallisektsiooni esimees.
Ta tegi kaastööd 1970. aastal ilmunud raamatu "Jalgpall" jaoks.
Kiigamäe Mudajärv
Kiigamäe Mudajärv (ka Mudajärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Vatsa külas. Veekogu pindala on 0,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 249 m.
Ankurtriinu
Ankurtriinu (Propylea quatuordecimpunctata) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Blinkwater
Blinkwater on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Zululandi ringkonnas eDumbe vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Blinkwateri elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,60%, India või Aasia päritolu inimesi 0,19%, värvilisi 0,10%, valgeid 0,06% ja teisi 0,05%. Suulu keelt pidas emekeeleks 96,31%, ndebele keelt 1,18%, inglise keelt 0,92%, tsvana keelt 0,43%, afrikaani keelt 0,33% ja viipekeelt 0,20%.
Daibes
Daibes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Tukumsi piirkonnas Tume vallas.
Küla asub valla lõunaosas Slocene jõe kaldal ja jääb valla keskusest Tumest 3,9, piirkonna keskusest Tukumsist 9,6 ning Riiast 74,9 kilomeetri kaugusele.
Tuorla Observatoorium
thumb|Tuorla observatooriumi [[tähetorn]] Tuorla Observatoorium on Turu Ülikooli astronoomiaobservatoorium. See on suurim astronoomiaalane uurimiskeskus Soomes, mille tähetornis paiknev Dall-Kirkhami reflektor on suurim optiline teleskoop Soomes.
Tuorla Observatooriumi asutas 1952. aastal professor Yrjö Väisälä. Uut vaatluskohta vajati, kui Iso-Heikkilä Observatooriumis hakkas vaatlusi segama valgusreostus.
Tuorla Observatooriumis uuritakse peamiselt aktiivseid galaktikatuumasid, selle valdkonnaga tegeleb umbes pool asutuse uurimismeeskonnast. Optikalaboris Opteon toodetakse kõrgekvaliteedilisi optikaseadmeid. Näiteks valmistati Tuorlas ESA kosmoseaparaadi Herschel peapeegel.
Dhyāna
Dhyāna või jhāna, ka džhaana (sanskriti keeles dhyāna, ध्यान; paali keeles jhāna; tiibeti keeles bsam gtan; hiina keeles 禪 那 channa, 定 ding; jaapani keeles zenna, jō) on india õpetustes (hinduismis, džainismis ja budismis) vaimne praktika ning teadvuse seisund.
Etümoloogia
Buddhaghosa järgi pärineb mõiste "jhāna" sõnast jhayati tähendusega "mõtlema" või "mediteerima" ning sõnast jhapeti tähendusega "ära põletama", viidates selle funktsioonile põletada maha vastanduvad seisundid, hävitada meeleplekid, mis takistavad edenemist.
Sanskriti sõnatüvi dhi esineb veedade kõige varasemates kihistustes ning viitab "kujuteldavale nägemusele", olles seotud jumalanna Saraswatiga, teadmiste jõu ja tarkusega. Sellest on tekkinud variandid dhya- ja dhyana, mis tähendavad "mõtlust" või "meditatsiooni". Dhyāna (ध्यान) tähendabki sanskriti keeles mõtisklust või mõtlust; sügavat, abstraktset meditatsiooni.
Budismi jõudmisel Hiinasse jäeti sanskriti mõiste dhyāna tõlkimata, kasutades hääldusliku vastena hiinakeelse sõna channa (禪那) lühendit, millest kujunes hiina budismi üldnimetus "chan" (禪). Sellest omakorda kujunes korea budismi nimetus seon ning jaapani budismi nimetus zen.
Hinduism
Dhyāna on paljudes hinduismi traditsioonides juba veedade ajastust pärinev mõiste, vaimne tehnika, mõtlus või meditatsioon ning oluline praktika, mis on kasutusel joogas, vahendiks samadhi seisundite saavutamisel ning iseenda (atmani) ja tegelikkuse mõistmisel.
Dhyāna kirjeldusi ja sellekohaseid õpetusi leidub upanišadides, Patandžali "Joogasuutras" ja mujal.
Patanjali "Jooga suutras" on ashtanga yoga ehk kaheksaosalise jooga seitsmes osa dhyāna ehk mõtlus või meditatsioon. Sellele eelneb dhāraṇā ehk keskendumine ning järgneb samādhi ehk süüvimine või sulandumine.
Budism
Jhāna kitsamas mõttes tähendab budismis enamasti mõistelisel mõtlemisel põhinevat meeleharjutust. Laiemas tähenduses on jhāna või dhyāna intensiivne meeleharjutus ja/või selle läbi saavutatav teadvusseisund.
Mahajaanas on dhyāna üks ületavatest toimingutest.
Tipitaka tekstides tuuakse esile viis jhāna tegurit ning eristatakse selle kaheksat taset. Esimesed neli taset seonduvad vormide ehk kujudega (rūpa-jhāna), kuid järgmistel tasemetel pole enam ei vorme ega kujusid (arūpa-jhāna).
Jhāna on tihedalt seotud tarkusega:
"Pole džhaanat ilma tarkuseta ega tarkust ilma džhaanata; kel [on] džhaana ja ka tarkus, see [on] tõepoolest nirvaanale lähedal."
Budistlik kosmoloogia
Budistlikus kosmoloogias ei ole vormideta olu (arūpa-jhāna) tunnetatav. Selles pole vorme, kujusid, asukohti ega seoseid muu maailmaga, kuid ometi on see olemas ja kuulub sansaarase.
Tunnetatavas ehk vormidega olus (paali keeles rūpāvacara või rūpaloka, sanskriti keeles rūpadhātu, hiina keeles 色界) on küll puhtad vormid, kujud, asukohad ja seosed muu maailmaga, kuid selles pole ihasid, tahtmisi ega soove. Selle olekuid on kirjeldatud budaväljadena.
Viis jhāna tegurit
Viis jhāna tegurit, omadust, liiget või osa (jhānaṅga) on järgmised:
Iga järgneva teguri arendamisel loobutakse eelmisest.
Kaheksa jhāna taset
Kaheksa jhāna taset on järjestikku selginevad teadvusseisundid, mis sisaldavad viie jhāna teguri kombinatsioone. Eristatakse nelja vormidega seotud ehk kujudega jhāna ' t (rūpa-jhāna) ja nelja vormideta ehk kujudeta jhāna ' t (arūpa-jhāna).
Jhānad ja virgumine budismis
Jhānade tasemetele, nagu ka samadhi seisunditesse jm, on võimalik jõuda pühendumuslike praktikate abil, mille käigus ületatakse takistusi ja mis hõlmavad veel mitmeid tegureid.
Sellegipoolest aitavad jhānad ja nende tasemetele jõudmine kaasa vaimsele arengule vaid sansaara vallas ega vii veel lõplikule virgumisele ehk nirvaanasse.
Leo Tõnisson
Leo Tõnisson (22. veebruar 1922 Pärnu – 28. juuli 2015) oli eesti kunstipedagoog.
Ta töötas aastatel 1958–1995 Tallinna 24. Keskkoolis (Tallinna Kunstigümnaasiumis) kunstiainete õpetajana ja õppealajuhatajana. Ta on uurinud kunstiõpetuse mõju õpilase arengule ja avaldanud ajakirjanduses kunstikasvatusalaseid artikleid. Ta oli haridusministeeriumi kunstiõpetuse ainekomisjoni ja Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi liige.
Isiklikku
Tema isa Aleksander Tõnisson oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1918), Tartu linnapea ja Tallinna ülemlinnapea.
Radio Studio 54 Network
Radio Studio 54 Network (tuntud ka kui Studio 54 Network) Itaalia on eraõiguslik raadiojaam, mis asub Locris Calabrias. Raadioprogrammi edastatakse FM-sagedusalas ja see on kuulatav 9 Lõuna-Itaalia provintsis: Reggio Calabria, Messina, Vibo Valentia, Catanzaro, Cosenza, Crotone, Lecce, Potenza ja Salerno provintsis.
Port Augusta
Port Augusta on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis.
Linn asub Spenceri lahe ääres, osariigi pealinnast Adelaide'ist umbes 322 km põhjas. Linn on asutatud 1852. aastal.
Medea Džapharidze
Karjäär
1939. aastal lõpetas Medea Džaparidze Tbilisi VIII keskkooli. Peale seda töötas ta kaks aastat Nadzaladevi rahvakunsti teatris. 1942. aastast kuni elu lõpuni oli ta Kote Marjanišvili akadeemilise teatri näitleja. Medea käis Rustaveli teatri stuudios kuulamas Giorgi Tosvonogovi loengukursuseid. Peale seda saadeti ta Voldemar Nemirovitš-Dantšenko stuudiosse Moskvas. Seal aitas teda Zarakski, kes kutsus teda Mossoveti teatrisse, kus ta mängis hiljem Cleopatra rolli venekeelses näidendis "Caesar ja Cleopatra". Peagi naasis Madea oma kodumaale ning veetis kogu oma ülejäänud elu näideldes Gruusia lavadel.
Tema tuntumate rollide hulka kuuluvad: Nina Mihhail Lermontovi "Maskeraadis", Julia William Shakespeare'i  Romeo ja Julias , Beatrice "Haavatud abikaasa mõrvas", proua Ana "Richard III-s", purjus naine M. Baratašvili "Merejalaväelases", Važhava Pšavela "Lõikamises", Marta Cassona filmis Puud on liiga valjud , Varvara Karupovna Kita Butšaidze'i "Aavle'i koeras", Gulkani P. Kakabadže "Kakhaberi mõõgas", pühak Sophoklese "Kuningas Oidipuses" ja ema Laša Tabukašvili Vanas valsis.
1950. aastal pälvis Medea oma rolli eest "Džurgaja kilbis" NSV Liidu riikliku preemia. Samal aastal pälvis ta ka Gruusia NSV rahvakunstniku tiitli. Enamik filmidest, kus Medea on näidelnud, on esilinastunud kas Gruusia Rahvusarhiivis või Cannes'i filmifestivalil.
Isiklik elu
Medea Džaparidze oli abielus kirjanik Revaz Tabukašviliga.
Väike-Maarja Muusikakool
Väike-Maarja Muusikakool on muusikakool Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas aadressil Pikk tänav 2.
Kobruvere paisjärv
Kobruvere paisjärv (ka Kalju paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kobruvere külas. Järv on paisutatud Lemmjõele.
Järve pindala on 1,8 ha, valgla suurus 25 km², kaldajoone pikkus 1 km ja kõrgus merepinnast on 74 m. Järves asub kaks saart pindalaga 0,08 ha. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järve põhjakaldal asub riikliku kultuurimälestisena arvele võetud arheoloogiamälestis kalmistu Kadakamägi. Järve idapoolsest otsast möödub Viljandi – Suure-Jaani tee.
Seli Tervisekeskus
Seli Tervisekeskus on Eesti Kaitseministeeriumi alluvuses olev riigiasutus, mis pakub tervisekahjustusi saanud kaitseväelastele ja asendusteenistujatele ja teistele seotud isikutele taastusravi ja füsioteraapiat. Keskus asub Rapla vallas Seli külas.
Aivo Udras
Aivo Udras (sündinud 15. märtsil 1970 Võrus) on endine eesti laskesuusataja.
Ta lõpetas aastal 1989 Võru Tööstustehnikumi.
Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel individuaalselt pronksmedali (1993), teatesõidus hõbemedali (1990) ja murdmaasuusatamises teatesõidus 2 hõbemedalit (1991, 2000).
Isiklikku
Tema elukaaslane on suusataja Silja Suija.
Kaksküürkaamel
Kaksküürkaamel ehk baktrian (Camelus bactrianus) on kaamellaste sugukonda kaameli perekonda kuuluv loomaliik. Kaksküürkaamel pärineb Kesk-Aasia steppidest ning teda leidub tänapäeval üksnes kodustatuna. Ta on üks kahest kahe küüruga kaameli liigist. Teine, ulukkaamel (Camelus ferus), elab vabas looduses.
Küürudes on talletatud rasvavarud, mida kasutatakse söögi- ja joogipuudusel. Kaksküürkaameli arvukus on ligikaudu kaks miljonit isendit. Mõni autor, eelkõige Rahvusvaheline Looduskaitseliit (IUCN), kasutab liiginime Camelus ferus metskaameli ning liiginime Camelus bactrianus kodustatud kaksküürkaameli kohta. Liiginime epiteet bactrianus tuleneb ajaloolisest kohanimest Baktria.
Taksonoomia
2007. aastal korraldas Peng Ciu kolleegidega fülogeneetilise uuringu, et selgitada evolutsioonilisi sidemeid kahe kaamellaste triibuse vahel: Lamini sisaldab liike alpaka (Vicugna pacos), guanako (L. guanicoe), laama (L. glama) ja vikunja (L. vicugna) ning Camelini kolme kaameliliiki (uuringus käsitleti ulukkaamelit kaksküürkaameli alamliigina). Uuringust selgus, et need kaks triibust on üksteisest lahknenud 25 miljoni aasta eest Miotseenis, märkimisväärselt varem kui esmalt Põhja-Ameerika fossiile uurides pakuti. Määramine algas Lamini rühmast, kus alpaka eksisteerimise alguseks määrati 10 miljonit aastat tagasi (Pleistotseeni lõppu). Ligikaudu kaks miljonit aastat hiljem lahknesid kaksküürkaamel ja üksküürkaamel kui eri liigid.
Ulukkaameli ja kaksküürkaameli erinevused
pisi|Kaksküürkaamel Tallinna loomaaias Ulukkaamelit (Camelus ferus) kirjeldas esimest korda Nikolai Prževalski 19. sajandi lõpus. Tänapäevaks on ulukkaamel eraldatud kaksküürkaamelist (Camelus bactrianus) kui eraldiseisev liik.
Zooloogid on tänapäeval arvamusel, et kaksküürkaamel ja üksküürkaamel on kahe eri ulukkaameli alamliigi järeltulijad (Peters and von den Driesch 1997: 652). Lisaks pole tõendatud ulukkaameli levila ulatust Kesk-Aasiasse ja Iraani, kust on leitud esimeste kaksküürkaamelite jäänuseid.
Ulukkaamelite populatsioone on leitud Gobi kõrbe Gashun Gobi regioonist. See populatsioon erineb kodustatud kaksküürkaamelitest nii geneetika kui ka käitumuslike mustrite poolest.
Vähemalt kolme geeni järjestused on kaksküürkaamelitel märkimisväärselt erinevad. Samas pole populatsiooni väiksuse tõttu teada, milline peaks olema normaalne geneetiline varieeruvus kaamelipopulatsiooni sees.
Veel iseloomustab ulukkaameleid võime juua soolast merevett, kuigi pole teada, kas nad saavad sealt kätte vajaliku vaba vee. Kodustatud kaksküürkaamelid merevett juua ei saa.
William Van Alen
William Van Alen (10. august 1883 Brooklyn – 24. mai 1954 New York) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, kes on tuntud Chrysler Buildingi projekteerimise poolest.
Vaata ka
pisi|[[Chrysler Building]]
Kaksküürkaamel
Elukeskkond
pisi|Kaksküürkaamel Tallinna Loomaaias lumes (2023. aasta märts) Kaksküürkaamelid on liikuva eluviisiga. Nende elupaik varieerub kivistest mägedest kõrbete, kiviste tasandike ja liivadüünideni. Tingimused on väga karmid: taimestikku on vähe, vett leidub üksikutes kohtades, temperatuurid on ekstreemsed, olles −40 °C talvel ja +40 °C suvel. Kaamelite jagunemine on seotud vee saadavusega, suuremad kaamelirühmad kogunevad pärast vihma jõgede äärde või mäejalamile, kust vett saab suvekuudel allikatest. Talvel kasutatakse veeallikana lund.
Paljunemine
Kaksküürkaamelitel esineb esilekutsutud ovulatsioon – nad ovuleerivad pärast seemnevedeliku sattumist tuppe kunstliku seemendamise järel; munaraku vallandumise munasarjast algatab seemnevedelik, mitte seemnerakk ise. Ovulatsioon ilmneb 87% emasloomadest kohe pärast seemendamist, 66%-l 36 tunni jooksul ja ülejäänuil 48 tunni jooksul, nagu oleks tavaline loomuliku paaritumise korral. Vähim seemnevedeliku kogus ovulatsiooni vallandumiseks on umbes 1,0 ml.
Paaritutakse sügisel. Isasloomad on sel ajal üsna vägivaldsed ning võivad hammustada, sülitada või istuda teiste isaste kaamelite peale. Suguline küpsus saabub loomadel erinevalt, tavaliselt 3–5 aasta vanuselt. Tiinus kestab umbes 13 kuud, enamik vasikaid sünnib vahemikus märtsist aprilli lõpuni. Tavaliselt sünnib üks, harva kaks vasikat, emasloom poegib üle aasta. Vastsündinud kaamelid suudavad üsna pea jalgadel seista ja väiksemaid vahemaid joosta. Lisaks on nad võrdlemisi suured, kaaludes keskmiselt 36 kg. Neid imetatakse 1,5 aastat. Vasikad jäävad ema juurde 3–5 aastaks ehk kuni suguküpsuse saavutamiseni, seni aitavad noored loomad kasvatada oma õdesid-vendi. Aeg-ajalt paarituvad metsikud kaamelid ka kodustatud kaamelitega.
Tumalaid
Tumalaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Kübassaare küla alal Muraja lahes asuv 3,8 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 930 meetrit.
Laiu koordinaadid on. Saar asub 700 meetrit Udrikulaiust põhja pool. Saarel kasvab rohttaimestikku ja võsa.
Saar kuulub Kübassaare maastikukaitseala koosseisu ja on looduskiatse all.
Pentti Rautiainen
Rautiainen oli kokku kolmekordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1953. aastal, kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1957. aastal.
Rautiainen sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Thomas Nichollsile (Inglismaa).
Rautiainen poksis oktoobrist 1957 kuni aprillini 1962 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist, millest võitis 17 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 2 ning viigistas 2 kohtumist. Ta on hiljem tegutsenud ka poksikohtunikuna.