cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kampol
Farmaatsia
Kampolil ja tema derivaatidel on laialdased farmatseutilised kasutusvõimalused. Kampoli derivaatidel on suurepärased õhukese kihi moodustamise ja katvuse omadused. Neid kasutatakse ka tablettide katmise eesmärgil (et need ei laguneks enne soovitud sihtkohta jõudmist). Kampoleid on kasutatud ka mikrokapslite ja nanoosakeste moodustamiseks. Glütserooli, sorbitooli ja mannitooli kampoli estreid kasutatakse meditsiinilise rakendusega närimiskummi valmistamisel. Kampoli ja kampolil põhinevate biomaterjalide degradatsiooni ja biosobivust on uuritud in vitro ja in vivo.
Tootmine
Kampol on mitmetest männiliikidest erituva õlivaigu vaikjas koostisosa, mida tuntakse tööstuses kui toortärpentini. Õlivaigu jagunemine eeterlikuks õliks (tärpentiniks) ja tavaliseks kampoliks toimub destilleerimisel suurtes vasest destillatsiooni seadmetes. Eeterlikud õlid eralduvad temperatuuridel 100–160 °C, jättes alles vedela vaigu. See juhitakse läbi destillaatori põhjas oleva augu ja puhastatakse vateerides. Kampoli värv varieerub sõltuvalt puu vanusest, kust see on saadud, ning destilleerimisel kasutatud temperatuurist läbipaistmatust, peaaegu mustast, pruunidest ja kollastest värvustest kuni peaaegu ideaalselt läbipaistva klaasja massini. Kommertsiaalsed sordid varieeruvad tähtedest A (heledaim) kuni N (eriti hele) parimateni, milleks on W (akna klaas) ja WW (vesivalge). Viimastel on umbes kolmekordsed tavakvaliteedi väärtused. Olenevalt ekstraktsiooni meetodist toodetakse kolme liiki kampolit. Suures plaanis töödeldakse kampolit näiteks pinoliini ja kampolõli saamiseks destruktiivse destillatsiooni teel. Viimane lisandub mõnda tahkesse määrdeainesse ja seda kasutatakse ka mõne muu õli võltsimiseks kasutatava lisandina.
Omadused
Kampol on habras ja rabe, õrna männiaroomiga. See on tavaliselt klaasjas tahkis, kuigi mõned kampolid moodustavad kristalle, eriti lahuses. Sulamistäpp erineb olenevalt liigist. Mõned on poolvedelad keeva vee temperatuuril, teised sulavad temperatuurivahemikus 100–120 °C. See on väga tuleohtlik, põledes suitsuse leegiga. Seega tuleb olla ettevaatlik kampoli sulatamisel. Lahustub alkoholis, dietüüleetris, benseenis ja kloroformis. Kampol on diterpenoidne vaik ehk vaik, mis koosneb neljal isopreeni ühikul põhinevatest ühenditest. Kampol koosneb peamiselt abietiinhappest ja reageerib söövitavate alustega moodustades sooli: resinaate ja pinaate, mida tuntakse ka kui kampoli seepe. Lisaks laialdasele kasutusele seebivalmistamisel, kasutatakse kampolit lakkide (seal hulgas viiuli lakkide) valmistamisel, kinnitusvahades ja mitmesugustes sideainetes. Seda kasutatakse ka kingseppade vahas, laagriõllevaatide pigitamisel ja mitmetel väiksematel eesmärkidel. Peamised kampoli koostisosad on pimaraani- ja abietaaniühendid, peamiselt happed. Kaksiksidemete olemasolu tingib selle, et kampoli komponendid oksüdeeruvad, isomeriseeruvad ja polümeriseeruvad kergesti. See muudab kampoli kvantitatiivse koostise eriti mitmekesiseks ja muutuvaks. Pikaajaline kokkupuutumine kampoli aurudega, mis vabanevad jootmisel võib põhjustada tundlikel inimestel astmat (enne nimetatud kampoli haiguseks selles kontekstis), kuigi ei ole teada milline aurude komponent seda põhjustab. Pikk kokkupuutumine kampoliga kaetud toodetega, näiteks laserprinteripaberi või koopiapaberiga, võib suurendada tööstuslikku kontaktdermatiiti.
Tootmispiirkonnad
pisi|Kampol, mis on valmistatud [[merimänd|merimänni vaigust]] Peamine kampoli tootmise piirkond on Indoneesia, Lõuna-Hiina (Guangdong, Guangxi, Fujian, Yunnan) ja Vietnami põhjaosa. Hiina kampolit saadakse peamiselt Pinus massoniana ja P. elliottii vaigust. Ameerika Ühendriikide Lõuna-Atlandi ja Ida-Golfi osariigid on samuti suur tootmispiirkond. Ameerika kampolit saadakse pikaokkalise männi (Pinus palustris) ja tõrvikumänni (P. taeda) vaigust. Mehhikos saadakse enamik kampolist mitut liiki elusa männipuu puurimisel, enamasti Pinus oocarpa, Pinus leiophylla, Pinus michoacana ja Pinus montezumae'st. Enamik tootmisest on koondunud keskläände Michoacáni osariiki. Peamine Euroopa tootja on Prantsusmaa piirkond Les Landes, kus kasvab hulganisti merimändi. Põhja-Euroopas saadakse kampolit harilikust männist (P. sylvestris) ja üle Euroopa saadakse kohalikke varusid teistest männiliikidest, kus süüria mänd (P. halepensis) on eriti oluline Vahemere piirkonnas.
Holograafiline projektor
Holograafiline projektor (inglise keeles holographic projector) on seade, mis võimaldab kuvada 2D-pilte ja animatsioone ruumilises taustas 3D-efektina. Seade võimaldab publikul näha objekte ruumis vabalt hõljuvatena või paiknevatena. Erinevalt tavapärasest 2D-pildist võimaldab holograafiline pilt vaatlejal ümber pildi liikuda ja näha selle eri külgi. Holograafilise kujutise eelis 3D-telerite või virtuaalreaalsuse seadmete ees on fakt, et holograafilise kujutise nägemiseks ei pea kasutama 3D-prille.
Ajalugu
pisi|Pepperi kummitus
Hologrammi projitseerimine
Laseri valguskiir on puhtam kui tavaline valgus. Tavalise valge valguse lainepikkused on juhuslikult erinevad ja seetõttu levivad ruumis kaootiliselt. Laserkiir on aga koherentne ja levib ruumis samas faasis. Hologrammi loomisel on vaja laserkiir poolitada klaasiga, mis on kaetud õhukese hõbeda kihiga. Selle tulemusel läheb pool laserkiirest klaasist läbi ja teine poole peegeldub klaasi pinnalt. Kiire poolitamisel jätkavad mõlemad kiire pooled ruumis levimist identsel viisil. Üks osa kiirest suunatakse objektile, mida soovitakse holograafiliselt kujutada. Sealt peegeldub kiir pinnale kuhu projektsioon tekib. Selle tulemusena tekib pinnale 2D-kujutis objektist. Teine pool laserkiirest suunatakse otse projitseeritavale pinnale, kuhu tekib interferentsimuster, mis ongi vaadeldav hologrammina. Loodud kujutisel on küll kolmemõõtmelised omadused, kuid see on siiski tasasele pinnale projitseeritud. Tõelise 3D-kujutise loomiseks kasutab holograafiline projektor keerleva peegli süsteemi, mis peegeldab vaatlejale kujutist. Peegel peegeldab pildi, mis vastab vaatleja vaatenurgale kujutisest. See võimaldab liikuda ümber objekti ja näha ruumis hõljuvat kolmemõõtmelist pilti.
Projektorid
Holograafilise pildi edastamiseks on välja töötatud palju tehnoloogiaid ja lahendusi.
Holograafiline puhur
Holograafiline puhur tekitab illusiooni õhus hõljuvast objektist. Puhuri tiivikutel on RGB LED ribad, mis puhuri pöörlemisel kuvavad objekte või animatsioone. Puhur pöörleb piisavalt suurel kiirusel, et jätta vaatlejale efekt õhus hõljuvast hologrammist. Etalon toode koosneb neljast tiivikust, millele on igaühele kinnitatud 256 LED-i. Selline puhur töötab 512 piksli suuruse ümmarguse kuvarina. Kuvari pindala oleks 200 000 pikslit. Võrdluseks 1080p eraldusvõime pindala on 2,1 miljonit pikslit, kui korrutada see 1920x1080 piksliga. Eelnevalt mainitud puhur on võimeline saavutama edastusvoo 15–25 kaadrit sekundis.
Laserplasmahologramm
Aerial Burton on ettevõte, mis saavutas esimesena hologrammi, mis ei vaja kuvamiseks peegelduspinda. Projektor põhineb plasmalaseril, mis loob õhku 3D-kujundi. Projektori sees on 1 kW infrapuna impulsslaser, mis kasutab 3D-skannerit, et valida õhus sobivad punktid ja fokuseerida nendele. Selle tagajärjel ioniseeritakse õhus olevad molekulid ja tekib plasma. Kuna plasma olek kestab lühikest aega, siis peab laser pulseerima, et hoida õhus olevat ala valgustatuna.
Holograafiline püramiid
Holograafiline püramiid on populaarne ja laialt levinud viis hologrammi edastamiseks. Peamine põhjus selleks on konstruktsiooni lihtsus. Holograafiline püramiid koosneb kahest osast: püramiidi kujulisest klaasist, mis peegeldab ekraanilt saadud kujutise vaatleja poole ja ekraanist mis alt suunab kujutise püramiidi peale. Püramiidi küljed paiknevad ekraani suhtes 45-kraadise nurga all ja ekraan peab saatma pildi püramiidi igale küljele. Hologrammi efekti saavutamiseks peab ekraan kuvama sama objekti või animatsiooni neljast perspektiivist.
Holograafiline keerleva peegli tehnika
Projektsioon saavutatakse nurga all suurel kiirusel pöörleva peegli abil, millele suunatakse kiirendatud videovoog. Seade on võimeline edastama erinevat vaatenurka iga 1,25 kraadi tagant. Seadme edukaks töötamiseks on vaja, et mootor, mis pöörab peeglit ja videoedastusvoog oleks sünkroonis. Selle saavutamiseks kasutatakse juhtsignaalina video väljastuskiirust ja mootor korrigeerib ennast vastavalt.
Holograafiline võrk
Holograafiline võrk on peaaegu täielikult läbipaistev kardin LED-lampidest. Leedid on programmeeritud kuvama pilte, mis jätavad kolmemõõtmelise pildi efekti. Holograafilised võrgud on laialdaselt kasutusel reklaamplakatitel ja samuti ka hoonetel suuremõõtmeliste kujutiste kuvamiseks.
Hololamp
Hololamp on holograafiline lahendus liitreaalsusele. Projektor kuvab ekraanipildi 2D-pinnale, mida jälgivad liikumisandurid. Kasutaja saab projektsiooniga interakteerudes sooritada valikuid.
Holograafiline suitsuekraan
Holograafilise suitsuekraani (inglise keeles holographic smokescreen) mehhanism on suuresti inspireeritud Pepperi kummituse efektist. Hologrammide kuvamiseks kasutatakse "suitsu" ekraanina. Enamasti on suitsuks veeaur. Seda tüüpi hologrammi projektsioon tuleb suitsuekraani tagant. Vaatlejale paistab kujutis suitsu sees olevat ja õhus hõljuvat. See tehnoloogia on laialt kasutusel lavakunstis, kuna see võimaldab tekitada õõvastava atmosfääri. Suitsuekraani suureks miinuseks on tundlikkus kõrvalisele valgusele ja keskkonnateguritele.
nFORM
nForm on Daniel Leithingeri ja Sean Follmeri loodud dünaamiline kujundi kuvar, mis renderdab 3D-objekte füüsiliselt. Sellega on võimalik mõjutada füüsilist ruumi enda ümber. Seade koosneb plaadist, millele on monteeritud sajad klotsid, mis tõustes ja langedes on võimelised simuleerima objekte ja mõjutama esemeid, mis selle peal paiknevad.
Belize'i lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Belize'is asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Magdalina Vǎlčanova
Magdalina Vǎlčanova (bulgaaria keeles Магдалина Василева Вълчанова; sündinud 1977 Plovdivis) on bulgaaria modell.
Mis Vselena Bǎlgarija aastal 2000.
Playboy modell aastal 2003.
Conteville-en-Ternois
pisi|Conteville-en-Ternois kirik
Trump Park Avenue
Trump Park Avenue (endiste nimedega Viceroy Hotel, Cromwell Arms ja Hotel Delmonico) on 32-korruseline elamispindadega pilvelõhkuja, mis asub Upper East Side'is New Yorgis. See valmis aastal 1929.
Conteville-en-Ternois
Väike põllumajandusküla asub 34 km Arrasist loodes tee D88 ääres.
pisi|tühi|
Białyničy
thumb|left|150px|Białyničy keskväljak Białyničy (poola keeles Białynicze, valgevene-eesti transkriptsioonis Bjalõnitšõ) on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Białyničy rajooni halduskeskus. Asub Drući jõe kaldal Mahiloŭ linnast 36 kilomeetri kaugusel.
Haridust annavad kaks keskkooli, kunstikool ja internaatkool. Linnas on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Antakse välja rajoonilehte Зара над Друцьцю, Białyničys on ka toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on endise mõisa park ja kunstimuuseum.
Ajalugu
Esimene asustus tekkis linna aladele mesoliitikumis. Kümnendaks sajandiks olid selle aladele elama asunud dregoovitšid.
Legendi kohaselt asutasid asula Ukrainast Kiievist tulnud mungad pärast seda, kui Batu-khaan nende kodulinna laastas. Põhja poole rännanud munki pannud imestama valged suveööd, sellest olevat asula ka nime saanud (algselt Белыночы). Aastal 1900 ilmus aga uurimus, kus näidati, et nende maade esimene omanik oli Białyna-nimeline talunik, kelle järglastele see ala kuuluma hakkas.
Białyničyt on esimest korda mainitud XVI sajandil. Aastal 1577 kuulus küla Ciacieryni mõisale, mille omanikeks olid Zbaraskid. Administratiivselt kuulus see Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Stefan Zbaraski rajas sinna kindluse ja andis külale alevi staatuse. Pärast tema surma läks alev Sapiehade valdusse. Aastal 1620 oli seal 331 tavalist väljakut ja 16 turuplatsi.
Aastal 1624 asutas Lew Sapieha alevisse karmeliitide kloostri, kuhu toodi Kiievist imettegev Jumalaema kujutisega ikoon. Ta asutas alevisse ka trükikoja. Aastal 1627 rajati Białyničy mõis. thumb|left|150px|Białyničy ikoon
Poola jagamisel läks Białyničy aastal 1772 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Toona oli seal veski, alevis peeti neli korda aastas laata. Aastail 1803–1832 käisid sealsed elanikud võimudega oma varasemate privileegide säilitamiseks kohut. Lõpuks tunnistasid Vene võimud alevi privileegid võltsituteks, aga kaks aktiivsemat kohtuskäijat piitsutati läbi ning saadeti Siberisse sunnitööle.
1812. aasta sõjas vabastasid alevi Deniss Davõdovi juhitud väed. Aastal 1859 põles alev taas maha. Aastal 1876 suleti katoliku kirik ja anti see koos ikooniga Moskva patriarhaadi alluvusse. Mõningatel andmetel valmistati selle ootuses ikoonist koopia ja viidi originaal Poolasse, jäädes hoiule Wola Gutowskasse, üldiselt peetakse aga nii sealset kui Varssavis asuvat versiooni koopiateks.
Aastaks 1880 oli alevisse jäänud kolm õigeusu kirikut. Białyničys asusid haigla ja apteek. Tööstusettevõtetest asusid seal telliselööv, veski ja viinavabrik (aastast 1895 töötas seal aurumasin). Kohalikud elanikud kasvatasid lina ja kanepit, valmistasid tikandeid. Osa elanikest olid sepad ja sadulsepad.
Aastal 1924 hakkas Białyničy kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Teise maailmasõja ajal viidi sealne ikoon Mahiloŭ linna ajaloomuuseumi. XX sajandi teisel poolel hävitasid nõukogude võimud vana kivist kirikuhoone, kus ikoon oli olnud hoiul. 23. detsembril 2009 liideti aleviga kõrval asunud Michajłoŭ küla. . 26. veebruaril 2016 sai Białyničyst linn.
Serravalle Langhe
Serravalle Langhe on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Serravalle Langhe piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bossolasco, Cerretto Langhe, Cissone, Feisoglio, Roddino.
Serravalle Langhe halduspiirides asuvad järgmised asulad: Villa.
Carlyle Hotel
Carlyle Hotel on 35-korruseline pilvelõhkuja, mis asub Upper East Side'is New Yorgis. Hotellina kasutatav ehitis avati aastal 1930.
Võhmuta mõisa kalmistu
Võhmuta mõisa kalmistu on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võhmuta külas Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas.
Ajalugu
Kalmistu rajas Võhmuta mõisa tollane omanik Peter Zoege von Manteuffel millalgi pärast 1860. aastat, sest siis omandasid Manteuffelid mõisa. Esimene matus toimus 1886. aastal, kokku on sinna teadaolevalt maetud 3 lahkunut. Mõisa südamest kalmistuni rajati lehiseallee.
Ka selle kalmistu puhul on olemas legend, et keelatud armastuse pärast tegi mõisniku tütar enesetapu, keda siis ei saanud matta kihelkonnakalmistule ning seetõttu olevat mõisnik sunnitud asutama uue mõisakalmistu. Ka siin olevat mõisnik lasknud tütre hauale püstitada elusuuruses valge inglikuju.
Kirjeldus
Kalmistu on jäetud maha ja rüüstatud. Sealt võib leida kaks sisselangenud hauakohta, hauatähistest on säilinud fragmente, kuid valgest inglikujust pole mingeid jälgi.
Jaanuar 2023
Jaanuar 2023, kroonika.
2023. aasta jaanuar algas pühapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem teisipäeval.
2. jaanuar
...
Ilutulestik
pisi|Video ilutulestikust Prantsusmaal 2022. aasta juulis pisi| Aastavahetuse ilutulestik [[Sydneys Harbor Bridge'i silla ja Sydney ooperiteatri kohal 2006. aastal]] pisi|Tulevärgi ettevalmistamine
Ilutulestik, ka tulevärk (saksa keelest Feuerwerk), on vaatemäng, mis põhineb pürotehnilise aine põlemisel tekkivatel järjestikustel valgus-, suitsu- või heliefektidel.
Kõige suurejoonelisemaks peeti aastavahetuse ilutulestikku Dubais 2014. aasta vastuvõtmisel, mis koosnes 450 000 tulevärgist 100 km pikkusel rannajoonel ja kestis 6 minutit. Selle ületas aga sama aasta 29. novembril Norra põhiseaduse 200. aastapäeva tähistav ilutulestik 540 382 tulevärgiga. Vaatemäng kestis 20 minutit ja kanti Guinnessi rekordite raamatusse.
Ajalugu
pisi|Ilutulestik [[Hiinas. Illustratsioon Mingi ajastu teosest "Jin Ping Mei"]]
Vanim dokumenteeritud teade ilutulestiku kasutamisest pärineb 7. sajandi Hiinast, kus leiutati püssirohi ja tulevärk. Ilutulestik ja paugutamine kurjade vaimude peletamiseks on hiina kultuuri osa ja see kuulub paljude pidustuste juurde. Püssirohu tõenäoliseks leiutajaks peetakse 7. sajandil elanud taoistlikku alkeemikut Li Tiani, kes igavese elu eliksiiri otsides püssirohu kokku segas. Hiinast levis ilutulestik teistele maadele. Jaapanis, kus ilutulestikku kasutati religioossetel eesmärkidel, omandas see kunsti vormi ja sai nime hanabi (花火), 'tulililled' (hiina keelest 花火 huāhuǒ, sama tähendus). Marco Polot peetakse üldiselt püssirohu toojaks Hiinast 1270. aastatel, kuid salpeetripõhist püssirohtu, mis tekitab põlemisel heli ja valgust, on mainitud juba inglise munga Roger Baconi teoses "Opus Majus" 1267. aastal. 15. sajandil oli ilutulestik juba tavaline asi Euroopa kõrgklassi pidustustel. Itaalias ja Saksamaal kujunesid välja koguni tulevärgi koolkonnad. 19. sajandil laienes ilutulestiku värvipalett ja leiutati eriefektid.
Ohutusnõuded
Pürotehnilise toote väärkasutamine võib põhjustada põlenguid, vigastusi (näiteks põletusi, kuulmis- ja nägemiskahjustusi).
Apollo navigatsiooniarvuti
pisi|Apollo navigatsiooniarvuti ja DSKY pisi|AGC ekraan ja klahvistik DSKY juhtimismooduli juhtpaneeli paigaldatuna pisi|Apollo navigatsiooniarvuti ja DSKY arvutiajaloo muuseumis [[Mountain View (California)|Mountain View linnas California]] Apollo navigatsiooniarvuti (inglise keeles Apollo Guidance Computer – AGC) oli digitaalne arvuti, mis loodi 1960. aastate alguses Apollo programmi jaoks ja paigaldati igasse Apollo juhtimismoodulisse ja kuumoodulisse. Arvuti teostas arvutusi ja omas elektroonilisi liideseid kosmoselaeva juhtimiseks ja navigeerimiseks. Andmete edastamiseks kasutas arvuti 16 bitti: 15 bitti andmete jaoks ja ühte paarsusbitti. Taktsageduseks oli 2,048 MHz. Enamus programmidest säilitati spetsiaalses ROM tüüpi programmimälus, milleks oli 74 kilobaiti sillatud (epoksiidplastikusse valatud traatsildadest ja ferriitrõngastest) programmimälu ning 4 kilobaiti muutmälu. Arvuti tarkvara kujutas endast tänapäevases mõistes multitegumilist reaalaja operatsioonisüsteemi.
Ilutulestik
Ohutusnõuded
Tehnilise Järelevalve Ameti soovitusel tuleb pürotehnilise toote kasutamisel järgida järgmisi ohutusnõudeid:
Apollo navigatsiooniarvuti
Astronaudid kasutasid arvutile käskude andmiseks ja informatsiooni saamiseks numbritega klaviatuuri ja ekraani, mida nimetati DSKY-ks (inglise keeles display & keyboard). Arvuti ja selle kasutajaliides töötati välja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi seadmete laboris (tollane MIT Instrumentation Laboratory ja praegune Charles Stark Draper Laboratory). Apollo navigatsiooniarvuti on üks esimestest mikroskeemidel põhinevatest arvutitest.
Arvuti eesmärk oli juhtida 13 tonni kaaluvat kuumoodulit, mis liikus Kuu orbiidil kiirusega 3500 km/h, maandada see ohutult Kuu pinnale meetri täpsusega, startida Kuu pinnalt ja juhtida kuumoodul tagasi Kuu orbiidile, et põkkuda orbiidil liikuva juhtimismooduliga. Eksimusteks polnud ruumi, sest kuumoodulil jätkus kütust vaid üheks laskumiskatseks.
Ilutulestik
Keskkonnamõju
Ilutulestikke valmistatakse püssirohust, mis koosneb tavaliselt kaaliumnitraadist, söest või süsinikust ja väävlist ning vastavate toorainete kaevandamise käigus kahjustatakse piirkonna loodust. Samuti tekitab ilutulestik stressi nii kodu- kui muudele loomadele: näiteks 2010. aasta uusaastaööl ehmatas Arkansase ilutulestik punatiivalisi musträstaid, nii et nad lendasid majade, autode ja puude vastu ning langesid linnatänavatele. Ligikaudu 5000 lindu suri.
Apollo navigatsiooniarvuti
Veakoodid 1201 ja 1202
20. juulil 1969 olid Apollo 11 astronaudid Neil Armstrong ja Buzz Aldrin laskumas kuumooduliga Eagle (Kotkas) Kuu pinnale, milleni oli jäänud veel 6000 jalga. Kuumooduli peamootor täitis viimast töötsüklit. Turvalise Kuu pinnale laskumiseni oli jäänud 6 minutit. Äkitselt süttis navigatsiooniarvuti juhtpaneelil kollane hoiatustuli. Arvuti raporteeris programmi viga 1202 – mälu ületäitumine. Astronaudid pöördusid juhiste saamiseks juhtimiskeskuse poole. Viga oli põhjustatud laskumisradarist tuleva ootamatu andmevoo poolt. Apollo navigatsiooniarvuti oli aga programmeeritud liigitama neid andmeid teisejärgulisteks ja ignoreerima neid siis, kui oli vaja tegeleda tähtsamate arvutustega.
Juhtimiskeskuses tol hetkel valves olnud 26-aastane navigatsioonisüsteemide ekspert Steve Bales pidi otsustama, kas viga on kriitiline või mitte ehk kas missioon katkestada või laskumist jätkata. Jack Garmanile, kes Bales'i abistas, meenus, et sarnane probleem esines arvuti testimisel simulatsioonil. Ta veenis Bales'i, et viga pole kriitiline ja ei takista ohutut Kuu pinnale laskumist. Otsuse tegemiseks kulus 15 sekundit. Bales teatas lennujuhile, et viga võib ignoreerida. Missioon jätkus.
Ilutulestik
Tervisemõju
Aastavahetusel korraldatavad ilutulestikud suurendavad metallosakesi sisaldavate peentolmude osakaalu õhus ajutiselt umbes sada korda, Saksamaa statistika kohaselt 30–40 mikrogrammilt kuupmeetri kohta nelja tuhandeni. Indias on seostatud Diwali pidustuste ilutulestikke elanike hingamisprobleemide suurenemisega 30–40% võrra. Õhust alla langevad kemikaalid satuvad veekogudesse, mida on peetud kilpnäärme probleemide üheks põhjustajaks.
Apollo navigatsiooniarvuti
Veakoodid 1201 ja 1202
Järgnevate minutite jooksul kordus viga 1202 ja sama tüüpi viga 1201 veel mõned korrad. See ei takistanud kuumooduli laskumist. Arvuti sooritas taaskäivitamisi, programmide taaslaadimisi ja jätkas töötamist poolelijäänud ülesannetega iga kord, kui kuvas ekraanile veakoodi 1201 või 1202. Laskumine Kuu pinnale õnnestus – Kotkas oli laskunud. Steve Bales sai õige otsuse langetamise eest hiljem, kui president Richard Nixon andis Apollo 11 astronautidele üle "Vabaduse medali" (Presidential Medal of Freedom), samuti austuse osaliseks, olles valitud NASA Group Achievement Awardi saajaks kogu missiooni korraldanud meeskonna poolt.
Ilutulestik
Tervisemõju
Sõjaveteranidel võivad ilutulestikuga kaasnevad paugud süvendada traumajärgset stressihäiret.
Apollo navigatsiooniarvuti
Veakoodid 1201 ja 1202
Sel ajal kui astronaudid Kuu pinnal jalutasid, otsiti MIT-is vea põhjusi. Missioon polnud veel kaugeltki läbi – ees oli lahkumine Kuult ja põkkumine Kuu orbiidil liikuva juhtimismooduliga, milles viibis Michael Collins. Vea leidsid Fred H. Martin ja George Silver. Selgus, et astronaudid olid unustanud välja lülitada laskumisradari. Apollo navigatsiooniarvuti aga raiskas mälu protsessoritsükleid kasutute radariandmete ootamisele ja töötlemisele. Hiljem selgus veel, et simulaatoris, kus astronaute treeniti, polnud radar üldse navigatsiooniarvutiga ühendatud ja seetõttu ei ilmnenud viga treeningutel. Seega osutus üks ajaloo kuulsamaid programmivigu – "program alarm 1202", tegelikult hoopis inimese ehk kasutaja veaks.
Adairi maakond (Missouri)
Adairi maakond (Adair County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Kirksville.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 25 607.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Eesti regionaalpoliitika
Vabariigi Valitsus 14.03.1991 määrusega number 54 kehtestati esimene "Vabariigi territooriumi regionaalpoliitilise jaotuse ja regionaalsete maksusoodustuste ning nende andmise kord"
Eesti regionaalpoliitika aluseks oli varem regionaalkontseptsioon, mis võeti vastu 1994. aastal. See kontseptsioon koostati ajal, mil turumajanduse ülemineku regionaalsed mõjud olid vaid ligikaudu prognoositavad, riigi võimalused rahastada regionaalpoliitikat olid piiratud, visioon Eesti regionaalarengust ei olnud üheselt välja kujunenud ning liitumine Euroopa Liiduga polnud veel päevakorral.
Seoses Euroopa Liiduga liitumisega on koostatud mitmeid majandus- ja regionaalarengut puudutavaid arengukavasid. Aluseks võeti Euroopa Liidu regionaalpoliitika.
Eesti Vabariigi regionaalarengu dokumentides on välja toodud visioon, suundumused ning põhimõtted.
Eesmärgid ja tulemused
Eesti regionaalpoliitika eesmärkideks seati 2003. aastaks, et ühegi maakonna:
Regionaalpoliitika põhieesmärgiks on ühtlustada ning tasakaalustada erinevaid regioone ning aidata kaasa makromajandusele ning sotsiaalsele arengule. Tulemuste tõhususe indikaatorina kasutatakse regiooni elanike keskmist sissetulekut, töötuse protsenti ja maksutulude laekumist. Lisaks vaadeldakse iga piirkonna spetsiifilisi näitajaid.
Eure'i departemangu haldusüksuste loend
Les Andelys
Les Andelys' kanton Écose kanton Étrépagny kanton Fleury-sur-Andelle'i kanton Gailloni kanton Gaillon-Maa kanton halduskeskus puudub (prantsuse keeles chef-lieu), selle asemel kasutatakse terminit bureau centralisateur, milleks on Gailloni valla keskus, ja vallast ei kuulu kantonisse territoriaalset ala Gisorsi kanton Louviers-Lõuna kanton Louviers-Põhja kanton Lyons-la-Forêt' kanton Pont-de-l'Arche'i kanton Val-de-Reuili kanton
Eesti regionaalpoliitika
Põhimõtted
Eesti regionaalpoliitika korraldus lähtub Euroopa Liidu regionaalpoliitika alustest. Eesti regionaalpoliitika üldise suunitluse määravad järgmised läbivad põhimõtted:
Eure'i departemangu haldusüksuste loend
Bernay
Amfreville-la-Campagne'i kanton Beaumesnili kanton Beaumont-le-Roger' kanton Bernay-Ida kanton Bernay-Lääne kanton Beuzeville'i kanton Bourgtheroulde-Infreville'i kanton Brionne'i kanton Broglie' kanton Cormeilles'i kanton Montfort-sur-Risle'i kanton Pont-Audemeri kanton Quillebeuf-sur-Seine'i kanton Routot' kanton Saint-Georges-du-Vièvre'i kanton Thiberville'i kanton
Eesti regionaalpoliitika
Korralduslikud põhimõtted
Meetmeteid tuleb käsitleda terviklikult pikaajalistes programmides. Meetmeteid tuleb suunanata esmajärjekorras piiratud hulgale sihtpiirkondadele ja sihtvaldkondadele. Meetmete elluviimine ja vajaminevate vahendite jagamine toimub kõige madalamal pädeval haldustasandil. Täita tuleb järgmised punktid.
Eure'i departemangu haldusüksuste loend
Évreux
Breteuili kanton Conches-en-Ouche'i kanton Damville'i kanton Évreux-Ida kanton Évreux-Lõuna kanton Évreux-Lääne kanton Évreux-Põhja kanton Le Neubourgi kanton Nonancourt'i kanton Pacy-sur-Eure'i kanton Rugles'i kanton Saint-André-de-l'Eure'i kanton Verneuil-sur-Avre'i kanton Vernon-Lõuna kanton Vernon-Põhja kanton
Johannes Lehman
pisi|Johannes Lehman Johannes Lehman (Juhan Leeman; 12. detsember 1872 Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond Viljandi kreis – ?) oli eesti pedagoog, omavalitsustegelane ja I Riigikogu liige.
1917. aastal pöördus Lehmann Eestisse tagasi ja tegutses VSDTP enamlaste grupis Tartu linnavalitsuses, kuid sattus konflikti Johannes Blaufeldi ja Viktor Kingissepaga ning eemaldus.
Alates 3. jaanuarist 1919 tegutses Johannes Lehman Ajutise Valitsuse Lõuna-Eesti peavoliniku asetäitjana.
I Riigikogusse kuulus Lehman ESDTP nimekirjas alates 17. oktoobrist 1922 (ta asendades Peeter Treibergi) kuni 1. novembrini 1922, millal ta astus tagasi ja tema asemel pääses Riigikokku Friido Kirs.
Magnetiline immunoloogiline analüüs
Magnetiline immunoloogiline analüüs (MIA) on diagnostiline immunoloogiline analüüs, mille puhul kasutatakse tavapärase ensüümi (ELISA), radioisotoobi (RIA) või fluorestseeruvate osakeste (fluorestseeruvad immunoloogilised analüüsid) asemel märgistusena magnetilisi helmekesi, et tuvastada konkreetset analüüti. MIA hõlmab antikeha spetsiifilist sidumist antigeeniga, kusjuures magnetiline märgistus on konjugeeritud paari ühe elemendi külge. Magnethelmeste olemasolu tuvastatakse seejärel magnetilise lugeja (magnetomeeter) abil, mis mõõdab helmeste esile kutsutud magnetvälja muutust. Magnetomeetri mõõdetud signaal on proportsionaalne analüüdi (viiruse, toksiini, bakterite, südamemarkeri jne) kontsentratsiooniga esialgses proovis.
Magnetmärgised
Magnethelmed on valmistatud polümeeridega kapseldatud või kokku liimitud nanomõõdus raudoksiidi osakestest. Need magnetilised helmed on 35 nm kuni 4,5 μm. Komponentide magnetilised nanoosakesed ulatuvad 5–50 nm ja neil on ainulaadne omadus, mida nimetatakse superparamagnetismiks väliselt rakendatud magnetvälja juuresolekul. Selle superparamagnetilise omaduse avastas 1970. aastal Nobeli füüsikaauhinna laureaat prantslane Louis Néel ja seda on juba kasutatud meditsiinis magnetresonantstomograafias (MRI) ja bioloogilistes eraldustes, kuid mitte veel märgistamiseks kaubanduslikes diagnostikarakendustes. Magnetmärgistel on mitmeid omadusi, mis sobivad väga hästi selliste rakenduste jaoks:
Detekteerimine
Magnetiline immuunanalüüs (MIA) võimaldab tuvastada valitud molekule või patogeene magnetiliselt märgistatud antikeha abil. Analüütide kontsentratsioonide määramiseks kasutatakse kahe antikeha sidumisprotsessi, mis toimib sarnaselt ELISA või immunoloogilise kapillaarülekandega (Western Blot). MIA kasutab antikehi, mis katavad magnetilise helmiku. Need antikehad seonduvad otse soovitud patogeeni või molekuliga ja seotud helmestest lähtuv magnetiline signaal loetakse magnetomeetri abil. Suurim eelis, mida see tehnoloogia pakub immunovärvimisele, on see, et seda saab teha vedelas keskkonnas, samas kui sellised meetodid nagu ELISA või Western Blotting nõuavad statsionaarset keskkonda, millega soovitud sihtmärk seondub enne sekundaarse antikeha (näiteks HRP [hobuse rätiperoksidaas]) pealekandmist. Kuna MIA-d saab läbi viia vedelas keskkonnas, saab mudelisüsteemis teostada soovitud molekulide täpsemat mõõtmist. Kuna kvantifitseeritavate tulemuste saavutamiseks ei pea toimuma isoleerimist, saavad kasutajad jälgida aktiivsust süsteemis. Saades parema ettekujutuse oma sihtmärgi käitumisest.
Viise, kuidas see avastamine võib toimuda, on väga palju. Kõige põhilisem avastamisviis on proovi juhtimine läbi gravitatsioonikolonni, mis sisaldab polüetüleenmaatriksit koos sekundaarse antikehaga. Sihtühend seondub maatriksis oleva antikehaga ja kõik ainejäägid pestakse välja valitud puhvriga. Seejärel juhitakse magnetilised antikehad läbi sama kolonni ja pärast inkubatsiooniperioodi pestakse sidumata antikehad välja sama meetodi abil nagu enne. Membraanil olevate antikehadega seotud sihtmärgiga seotud magnethelmestest saadud näitu kasutatakse sihtühendi kvantifitseerimiseks lahuses.
Kuna see on metoodiliselt nii sarnane ELISA või Western Bloti meetodiga, saab MIA-katsetusi kohandada nii, et kasutada sama avastamist, kui uurija soovib oma andmeid kvantifitseerida sarnasel viisil.
Magnetomeetrid
Lihtsa seadmega saab tuvastada proovi olemasolu ja mõõta kogu magnetilist signaali, kuid tõhusa MIA väljatöötamise väljakutse on looduslikult esineva magnetilise tausta (müra) eraldamine nõrgast magnetiliselt märgistatud sihtmärgist (signaal). Biotundlikes rakendustes on kasutatud mitmesuguseid lähenemisviise ja seadmeid, et saavutada mõistlik signaali-müra suhe (SNR):
See tehnoloogia võimaldab magnetilist immunoloogilist määramist mitmesugustes vormingutes, nagu näiteks:
Seda kirjeldati ka in vivo rakenduste ja multiparameetriliste testide jaoks.
Kasutamine
Praegu on seda kasutatud taimede viiruste avastamiseks, et tabada patogeene, mis tavaliselt hävitaksid põllukultuure, nagu viinamarja viiruse fännilehtviirus, Grapevine fanleaf virus ja Potato virus X. Selle kohandused hõlmavad nüüd kaasaskantavaid seadmeid, mis võimaldavad kasutajal koguda tundlikke andmeid põllul.
MIA-d saab kasutada ka ravimiravimite jälgimiseks. Üks 53-aastase neerusiirdamispatsiendi juhtumiaruanne kirjeldab üksikasjalikult, kuidas arstid suutsid muuta ravimi koguseid.
Uneparalüüs
pisi|280px| [[Henry Fuseli "Luupainaja" ("Nightmare", 1781). Arvatakse, et see on üks klassikaline näide või ettekujutus uneparalüüsi ajal kogetavast deemoni (painaja) külaskäigust]] Uneparalüüs ehk unehalvatus on olukord, mille korral inimene kas magama jäädes või ärgates on ajutiselt liikumisvõimetu (paralüseeritud) ega saa rääkida, olles siiski teadvusel. Uneparalüüsi ajal võivad ilmneda hirmutavad nägemused (näiteks keegi on veel toas), millele ei saada halvatuse tõttu füüsiliselt reageerida. Arvatakse, et uneparalüüs tekib häiritud REM-une tõttu. Unehalvatuse kogemusi on dokumenteeritud sajandeid. Eri kultuuridega inimestel on tihti sarnased kogemused.
Uneparalüüs kestab lühikest aega ega ole eluohtlik seisund, kuid inimene võib seda mäletada kui kummitavat ja õõvastavat kogemust.
Sümptomid
Uneparalüüsi peamine sümptom on liikumisvõimetus, mis esineb kui aju on REM-unes. See tekib tavaliselt enne lõplikku uinumist, kui keha uinub enne aju, või kui aju ärkab enne keha. Uneparalüüsi kogedes võib inimene kuulda erinevaid helisi, nagu näiteks sosinaid, sisisemist, suminat või staatilisi helisid. Taoliste sümptomitega kaasnevad tavaliselt ka intensiivsed emotsioonid, nagu näiteks hirm ja paanika. Inimesed on kogenud ka voodist väljatõmbamist või lendamist, tuimust ja keha läbivaid elektrisähvatusi. Inimest valdab pidev higistamine, lihasevalu, paranoia ja läheneva surma tunne. Mõned inimesed suudavad ka silmad avada, kuid teised leiavad, et see on võimatu.
Unehalvatuse pikkus võib varieeruda mõnest sekundist kuni mitme minutini.
Uneparalüüsi üks osasid on hallutsinatsioonid. Näiteks nähakse üleloomulikku olendit, deemonit, kes lämmatab või hirmutab inimest, millega kaasneb survetunne rinnus ja hingamisraskused. Teine hallutsinatsioonide näide hõlmab ähvardavat varjundit, kes siseneb tuppa või varitseb akna taga, samal ajal kui inimene on liikumisvõimetu ning ei ole võimeline ka häält tegema.
Hallutsinatsioone on kolme tüüpi:
Riskitegurid
Uneparalüüsi tekkimise riski võivad suurendada hulgaliselt erinevad tegurid, sealhulgas narkootiliste ainete tarvitamine, geneetilised tegurid, traumade ajalugu ning kehv füüsiline tervis ja unekvaliteet. Episoodide sagedus ja raskusaste on seotud ka ärevussümptomite ja unepuudusega. Unehalvatus võib mõjutada mehi ja naisi igas vanuserühmas. Keskmine vanus esmakordsel esinemisel on 14–17 aastat. See on üsna tavaline uneprobleem. Varieeruvalt 40% inimestest kogeb uneparalüüsi vähemalt korra elu jooksul.
Diagnoos
Meditsiiniline lähenemine võib aidata, kui:
Päeva jooksul ootamatult magamajäämine võib olla märk narkolepsiast, harvaesinevast ajuhäirest, mille tagajärjel inimene uinub või kaotab lihaste kontrolli ootamatutel või ebasobivatel aegadel.
Ennetamine ja ravi
Ehkki unehalvatust ametlikult ei ravita, saab selle ennetamiseks üht-teist ette võtta. Unehalvatus leeveneb aja jooksul ning abi võib olla magamisharjumuste ja -keskkonna parandamisest.
Uneparalüüsi leevendavad tegurid:
Acta Politica Estica
Acta Politica Estica on Eestis välja antav eestikeelne poliitikateaduste alane teadusajakiri.
Ajakiri on avatud ligipääsuga.
Oscar Aagaard
Oscar Aagaard (4. juuli 1855 Sandefjord – 1936) oli norra kirjanik, Gustav Aagaardi vend.
Aagaard õppis ärimeheks, aga hakkas 36-aastaselt kirjutama ning äratas tähelepanu ühe oma esimese jutustusega "Underlige fyre" (1894), mis annab tunnistust loomupärasest vaatlusvõimest. Hiljem katsetas ta satiirilise kallakuga ühiskonnakirjeldust; oma väga süütute, humoristlike sõdurikirjeldustega ("Kaptein Heire og hans gutter" (1898) ja "Martin Ligeglads meriter" (1899)) oli ta eriti menukas, ja edu jätkus samateemalise rahvaliku näidendiga, mida mängiti 1906 Centralteatretis. Tõsisem romaan oli "Arboe & søn" (1900).
Minangkabau keel
Minangkabau keel (minangkabau keeles Baso Minang(kabau), pegoni kirjas بَاسُوْ مِيْنڠكَابَاوْ; indoneesia keeles Bahasa Minangkabau; malai keeles Bahasa Minangkabau või Bahasa Minang, jawi kirjas بَهَاسَ مِينَاڠكَابَاوْ) on austroneesia keel, mida räägivad minangkabaud peamiselt Lääne-Sumatral, Lääne-Riaus, Kabupaten Aceh Selatanis, Bengkulu põhjaosas ja Jambis. Lisaks räägivad seda mujale Indoneesia linnadesse sisse rännanud minangkabaud. Minangkabau keel on lingua franca ka Põhja-Sumatra läänerannikul ning osaliselt Acehis, kus seda tuntakse nime Aneuk Jamee all.
Kuna minangkabau ja malai keeled on väga sarnased, on nende eristamine vastuoluline. Mõned arvavad, et minangkabau keel on malai keele murre, samas kui teised arvavad, et minangkabau keel on malai keele (malai keelte) sugulaskeel.
Mingangkabau keel on üks vähestest keeltest, kus ei ole pöördeid ega grammatilisi subjekti-objekti erisusi.
Levik
Minangkabau keel on Lääne-Sumatra minangkabaude emakeel ning seda räägib ligi 5,5 miljonit inimest. Lisaks Lääne-Sumatrale on keel levinud ka Riau lääneosas, Kabupaten Aceh Selatanis, Põhja-Bengkulus ja Jambis. Keel on lingua franca ka Põhja-Sumatra läänerannikul. Mõnedes Acehi osades nimetatakse minangkabau keelt "Aneuk Jameeks".
Lisaks Indoneesiale räägitakse minangkabau keelt ka Malaisias, kus on Sumatra minangkabaukeelsetest osadest tulnud sisserändajaid. Paljud sisserändajatest asusid elama tänapäeva Negeri Sembilani osariiki, kus nende minangkabau keel arenes Negeri Sembilani malai keeleks, mis on nüüdseks lähemalt seotud malai keelega. Hiljem sisserännanuid tuntakse "miangidena".
Kiirikmadu (perekond)
Klassifikatsioon
1970. aastatel liigitati nad koos kaksvärvmaoga ja kääbusmao perekonnaga boalaste sugukonna alamsugukonda Xenopeltinae.
Aastal 1987 liigitas McDowell nad kiirikmadulaste (Xenopeltidae) sugukonda.
2008. aastal liigitasid Vidal ja Hedges kiirikmao molekulaarbioloogiliste ja fülogeneetiliste uuringute alusel ülemsugukonda Pythonoidea.
Liigid
Kiirikmao perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid peamiselt öise kaevuva eluviisiga kägistajamadusid võib kohata Kagu-Aasias ja Ida-Aasias.
Dancing in the Dark
"Dancing in the Dark" Ameerika rokklaulja ja laulukirjutaja Bruce Springsteeni ("The Boss") kirjutatud ja esitatud laul. "Dancing in the Dark" on tema 1984. aastal välja antud albumi "Born in the U.S.A." esimene singel.
Bruce Springsteen on laulu esitanud mitme turnee kontsertidel, samuti on laul kõlanud raadiotes. Hiljem on laul hakanud levima allalaaditava muusikafailina Spotifys, iTunesis jm.
"Dancing in the Dark" tõi Springsteenile 1985. aastal tema esimese Grammy kategoorias "Best Rock Vocal Performance"; teised nomineeritud selles kategoorias olid David Bowie – "Blue Jean (live)", Eurythmics – "Would I Lie to You?", Talking Heads – "Once in a Lifetime (live)" ja Tina Turner – "Better Be Good to Me".
Laulu "Dancing in the Dark" muusikavideo
Muusikavideo algversioon filmiti režissöör Brian De Palma juhtimisel Saint Paul Civic Centeris Minnesota osariigis 28. ja 29. juunil 1984.
Septembris 1985 võitis muusikavideo, milles tantsis ka Courteney Cox, auhinna MTV Video Music Award for Best Stage Performance.
Paul Leis
pisi|Paul Leis Paul Leis (14. november 1874 Erastvere vald, Võrumaa – 16. jaanuar 1947 Kanepi vald, Võrumaa) oli Eesti haridustegelane ja poliitik, I Riigikogu liige.
Põllumeestekogude liikmena kuulus Paul Leis Riigikogusse alates selle moodustamisest 1920. aasta novembris kuni 12. aprillini 1921. Pärast tema tagasiastumist sai tema kohale Karl Ipsberg.
Sinio
Sinio on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis. Sinio asub Langhes, 15 km kaugusel Albast.
Sinio kõrgus merepinnast on 357 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Sinio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Albaretto della Torre, Cerretto Langhe, Montelupo Albese, Roddino, Rodello, Serralunga d'Alba.
Irma Miranda
Irma Cristina Miranda Valenzuela (sündinud 15. august 1996) on Mehhiko modell ja iluduskuninganna, missivõistluse Miss Universum Mehhiko 2022 võitja.
Zavolžski rajoon (Tver)
Zavolžski rajoon (vene keeles Заволжский район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tveris. Rajoon hõlmab linna põhjaosa, mis asub Volga vasakul kaldal.
Zavolžski rajoon on kõige suurema pindalaga ja rahvaarvuga Tveri rajoon.
Zavolžski rajoon on moodustatud 1936. aastal.
Lenin (täpsustus)
Vladimir Lenini järgi on nime Lenin kandnud:
Ann Linde
pisi|Ann Linde (2016) Ann Christin Linde (sündinud 4. detsembril 1961 Helsingborgis) on Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige, alates 10. septembrist 2019 kuni 17. oktoobrini 2022 Rootsi välisminister. Ta oli alates 25. maist 2016 10. septembrini 2019 Rootsi Euroopa asjade minister ja kaubandusminister (Stefan Löfveni valitsuses).
Ta töötas 1990. aastatel Rootsi riigikantseleis, sealhulgas Rootsi kaubandus- ja Euroopa asjade ministri Mats Hellströmi ja kaitseministri Björn von Sydowi nõunikuna. Aastatel 2000–2013 oli ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei rahvusvaheline sekretär, olles selle kõrvalt ametis Olaf Palme Rahvusvahelises Keskuses. Aastatel 2013–2014 töötas ta Brüsselis Euroopa Sotsialistliku Partei rahvusvaheliste suhete osakonnas.
Hädaolukord
Hädaolukorra lahendamise plaan
Hädaolukorra lahendamise plaan (HoLP) kehtestatakse Vabariigi Valitsuse korraldusega.
Plaan sisaldab:
Hädaolukordade riskianalüüsid
Päästeameti juhtimisel koostatakse järgmiste hädaolukordade riskianalüüsid:
Hädaolukorra seadus, mis on Eesti kriisireguleerimissüsteemi üheks alustalaks, annab süsteemi ülesehitusele ja korraldusele õiguslikud raamid.
TA Orienteerumisklubi
TA Orienteerumisklubi (lühendatult TA OK) on Eesti orienteerumisklubi.
Klubi asutati 7. detsembril 1982. Klubi algne nimi oli TA O-klubi ehk Teaduste Akadeemia orienteerumisklubi kuivõrd enamus klubi liikmetest töötas Teaduste Akadeemia instituutides. Klubi esimene esimees oli Kalju Vaikjärv.
Alates 2000. aastast korraldab klubi iga aasta oktoobri alguses 8-tunnise kontrollajaga TA OK rogaini. 2008. aastal korraldas klubi Karula rahvuspargis 8. rogaini maailmameistrivõistlused.
Klubi korraldas 2005. aastal Eesti meistrivõistlused orienteerumisjooksu sprindidistantsil Rocca al Mare Vabaõhumuuseumis ja 2011. aastal Eesti meistrivõistlused rattaorienteerumises Taheval.
Klubi edukaim sportlane on kolmekordne rattaorienteerumise maailmameister Tõnis Erm.
Mobiilside
Mobiilsideks (inglise mobile communication(s)) nimetatakse üldiselt kõiki sidesüsteeme, kus signaalide edastamiseks ei kasutata juhtmeid või kaableid (traadita side) ning terminalid võivad seetõttu teatud ulatuses vabalt liikuda, ilma et side katkeks. Mobiilsides kasutatakse info edastamiseks raadiolaineid (täpsemalt mikrolaineid). Siia kuuluvad nt mobiiltelefonside süsteemid (NMT, GSM, GPRS, UMTS jt), satelliittelefonid, traadita kohtvõrgud, Bluetooth jne.
Eestis on mobiilside vahendite (raadiotelefonide) väljatöötamise- ja tootmisega tegelenud Keilas asunud EKE Elektroonika 1970. aastatest alates.
Tehnoloogiline optimism
Tehnoloogiline optimism on uskumus, et inimkond suudab jätkata elu maakeral praeguse tarbimise ja rahvaarvu juures, vähendades kiiresti arenevate tehniliste lahenduste kasutuselevõtuga tunduvalt oma keskkonnamõju ja kompenseerides loodusvarade vähenemist.
Tehnoloogilised optimistid õigustavad praegusel ajahetkel looduse intensiivset tarbimist sageli mõtteviisiga, et kui võimalikult intensiivse majandamisega saavutada kiiresti vastav tehnoloogiline tase, siis võiks hiljem lasta loodusel taastuda või korvata tekitatud kahju kunstlikult.
Somano
Somano kõrgus merepinnast on 516 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Somano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bonvicino, Bossolasco, Dogliani.
Somano halduspiirides asuvad järgmised asulad: Albere, Altavilla, Costalunga, Curine, Fossati, Garombo, Manzoni, Ruatalunga, Sant'Antonio.
Helle-Reet Helenurm
Helle-Reet Helenurm (26. jaanuar (teistel andmetel 29. jaanuar ) 1944 Paide – 23. veebruar 2003) oli eesti näitleja.
Helenurm lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 1968. aastal Voldemar Panso käe all (3.lend). Samas, 3. lennus olid näiteks Peeter Jakobi, Katrin Karisma, Enn Klooren, Kalju Komissarov, Mari Lill ja Jaan Tooming. Enne seda oli ta õppinud kaks aastat inglise filoloogiat Tallinna Pedagoogilises Instituudis.
Aastatel 1968–1994 töötas Helenurm näitlejana Eesti Draamateatris ja 1994–1995 Vanalinnastuudios. Samuti mängis ta Eesti Riiklikus Noorsooteatris ning oli hiljem vabakutseline. Lisaks lavarollidele mängis ta kuuldemängudes, luges raadios järjejutte, salvestas audioraamatuid, osales 9 aastat Eesti Raadio meelelahutussaates "Meelejahutaja" ning Eesti Televisiooni sketšisaadetes.
Helle-Reet Helenurme säravaimateks osatäitmisteks on nimetatud Leenat August Kitzbergi näidendis "Tuulte pöörises", nimiosa Juhan Smuuli "Leas", Krõõta Jaan Kruusvalli "Pilvede värvides" ning Jelenat Maksim Gorki "Päikese lastes". Viimastel eluaastatel mängis ta vaid teleseriaalis "Õnne 13".
"Ta oli suure koomilise andega inimene. Samas tulid tal hästi välja ka traagilised osad," iseloomustas Helenurme näitleja ja lavastaja Eino Baskin. "Kuid ta polnud nii-öelda peaosade lõhkuja. Igas tükis usaldati talle siiski küllalt tähtsad rollid." Katrin Karisma on nimetanud teda oma eeskujuks, Helenurm oli ka ta poja ristiema.
Isiklikku
1967–1971 oli Helle-Reet Helenurm abielus Kalju Komissaroviga.
Pearu Helenurm on tema poeg.
2003. aastal suri ta vähki.
Kaanjärv
Kaanjärv on mitme järve nimi.
Alluaudina
Alluaudina on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Alluaudina klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Alluaudina seisuga 16.08.2014.
Veenastik
Veenastik (Natrix tessellata) on maoliik.
Veenastikud ujuvad väga hästi ning eelistavad elupaikadena veekogude läheduses ja nende kallastel paiknevaid varjulisemaid urgusid. Toituvad peamiselt kaladest.
Levila
Nad on levinud Euraasias, Itaalias, Hiinas ja Lähis-Idas: Belgias, Saksamaal, Šveitsis, Austrias, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Ungaris, Sloveenias, Horvaatias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Montenegros, Serbias, Põhja-Makedoonias, Albaanias, Kreekas, Bulgaarias, Rumeenias, Moldovas, Ukrainas, Venemaal, Gruusias, Aserbaidžaanis, Türgis, Küprosel, Süürias, Liibanonis, Jordaanias, Iisraelis, Iraagis, Iraanis, Egiptuses, Pakistanis, Afganistanis, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Kõrgõzstanis, Usbekistanis, Kasahstanis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Natrix tessellata seisuga 18.12.2013.
Andrew' maakond
Andrew' maakond (Andrew County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Savannah.
Ajalugu
Maakond moodustati 1841. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 291.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Läänemaailm (telesari)
"Läänemaailm" (inglise Westworld) on Ameerika Ühendriikide telesari.