cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Autism
Autismi ajalugu
1980. aastatel jõuti kindlale arusaamale, et autismi põhjuseks on bioloogilised tegurid, mitte see, kuidas last on kasvatatud. Sellest perioodist alates on peetud kõige tõhusamaks meetodiks autismiga toimetulekuks käitumisteraapiat. Käitumisteraapia on põhialuseks, millele vajadusel lisatakse meetodeid teistest sekkumistest. Sage käitumisteraapia vorm, mida autistlike laste puhul kasutatakse, on rakenduslik käitumisanalüüs (applied behaviour analysis – ABA), mida paljud autistide eneseesindus- ja huvikaitseorganisatsioonid on pidanud ebainimlikuks, autiste alandavaks ja traumeerivaks meetodiks.
Ka tänapäeval ei ole teadlaste seas konsensust selles osas, mis täpsemalt põhjustab autismi. Põhjuseid otsitakse geenidest, sünniprotsessist, loote- kui ka beebieast ja muust. Sageli esineb arvamusi, et autismil on bioloogiline alus ning et lastevanemate kasvatusmeetodid ei põhjusta lapsel autismi vaid aitab elus hakkama saada.
Autism ja lümfoidsüsteem
Osadel autistlikel lastel on tuvastatud T-abistajarakkude alampopulatsioonide Th1/Th2 rakkude suhte disbalanss Th2 poole. CCR4 suunab Th2 rakkude liikumist põletikukoldesse, suurenenud TARC ja monocyte chemotactic protein-1 (MCP-1) ning proinflammatoorsete tsütokiinide tase peaajus võivad aidata kaasa närvipõletikule ja neurotransmitterite tasakaalutusele.
Üks uuring tuvastas, et 73,3% autistlikel lastel esines tervete lastega võrreldes regulatoorsete T-lümfotsüütide puudulikkus.
Autism ühiskonnas
Aina rohkem kõlapinda on kogumas autistide õiguste liikumised, mis pärinevad 1990datest aastatest. Neurodiversiteedi vaate pooldajad peavad autismi osaks inimeste loomulikust geneetilisest variatsioonist ning selle käsitlemist haigusena solvavaks. Nende arvates ei peaks teraapia sundima autiste muutma oma isiksust ning käitumist, vaid aitama neil õppida paremaid väljendusoskusi ja sobivaid toimetulekumehhanisme. Mõned seda vaatenurka pooldavad organisatsioonid on Autism-Europe, Autistic Self Advocacy Network (ASAN) ja Eestis tegutsev Eesti Autistide Liit.
Neurodiversiteedi liikumisele vastanduvad autismi meditsiinilise mudeli pooldajad, kelle eesmärgiks on leida autismi riskitegurid ja põhjused ning seeläbi vähendada autismi esinemist. Seda vaatenurka esindavad näiteks Autism Speaks ja Autism Research Institute.
Imre Kertész
Imre Kertész (9. november 1929 Budapest – 31. märts 2016 Budapest) oli juudi päritolu Ungari kirjanik. Tänu tema enda kogemustel põhinevatele holokausti käsitlevatele kirjutistele on teda nimetatud Auschwitzi vaimu vahendajaks. 2002. aastal sai temast esimese Ungari kirjanikuna Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Elukäik
Imre Kertész sündis 9. novembril 1929 Budapestis usukauges juudi päritolu kodanlaseperes. Aastal 1940 astus ta Madáchi Gümnaasiumi. 30. juunil 1944. aastal, kui Kertész oli 14-aastane, saadeti ta 7000 juudi seas (kokku hävitati ligi pool miljonit Ungari juuti) Auschwitzi koonduslaagrisse, sealt suunati ta edasi Buchenwaldi ja Zeitzi. Ta vabastati vangilaagrist 1945. aastal. Kertész on ühes intervjuus öelnud, et ta on mitteuskuv juut, kuid ometi juudina viidi ta Auschwitzi. Vangilaagris olles mõistis Kertész, et ta võib surma saada igal pool ja igal ajal – see eksistentsiaalne äratundmishetk sai tema loomingu jaoks otsustavaks.
1945. aastal pärast tagasipöördumist Ungarisse jätkas Kertész õpinguid. Järgmisel aastal asus ta ajakirjanikuna tööle ajalehes Szirka (Säde) ja astus kommunistlikku parteisse. Olles 1948. aastal ära teinud küpsuseksamid, läks Kertész tööle kommunistliku ideoloogia omaks võtnud ajalehte Világosság (Valgus), kuid paar aastat hiljem ta vallandati. Lühikese aja töötas Kertész tehases, kus ta edutati metalli- ja masinatööstuse ministeeriumi pressiosakonna kaastööliseks. Aastatel 1951–1953 teenis ta sõjaväes, misjärel pühendus täielikult kirjutamisele ja tõlkimisele.
1956. aasta Ungari ülestõusuajal põgenes umbes 200 000 inimest läände, kirjanduselu normaalne talitlus ei taastunud 1963. aastani. Nagu paljud teisedki kommunistliku võimu all olnud maade teisiti mõtlevad kirjanikud, elatas ka Kertész end peamiselt tõlketööga ja on tõlkijana väga hinnatud. Kertész pühendus saksakeelsetele autoritele, nagu Hugo von Hofmannsthal, Elias Canetti, Joseph Roth, Arthur Schnitzler, Friedrich Nietzsche, Sigmund Freud ja Ludwig Wittgenstein. Huvitav fakt on, et Kertészil ei olnud kirjutusmasinat, algul kirjutas ta hariliku pliiatsiga, hiljem pastapliiatsiga. Kertész ei astunud kunagi ametlikku kirjanike liitu ja tal polnud mingeid privileege. Ta elas koos oma naisega väikeses ühetoalises korteris ja tal polnud eriti võimalusi oma teoseid avaldada. Viimasel ajal elasid Kertész ja ta naine Berliinis.
Looming
Kertész oli tuntud nii romaanikirjaniku, esseisti kui ka tõlkijana. Kertészi loomingu põhiprobleemiks on nimetatud üksikisiku vabadust totalitaarses ühiskonnas, mille kõrval on sama tähtis tegelaste esitatavate mõtteviiside ja erinevate keeleliste maailmade lepitamatus. Kõige enam on Kertész tuntust kogunud oma poolautobiograafilise teosega "Saatusetus" (ung "Sorstalanság" 1975), mis on ühtlasi ka Kertészi esikteos. "Saatusetusele" järgnesid romaan "Fiasko" (ung "A kudarc", 1988), mis kirjeldab protogonisti elu ja mõtteid "Saatusetuse" kirjutamise ajal, ja jutustus "Kadiš sündimata lapsele" (ung "Kaddis a meg nem született gyermekért", 1990), mille näol on tegemist genotsiidi kordumist kartva mehe monoloogiga, kus selgub, et mees ei ole nõus oma abikaasale last sigitama ja keelab ka oma tuttavatel lapsi saada. Koos eelnimetatud teostega moodustub 2003. aastal ilmunud teos "Likvideerimine" (ung "Felszámolás") tetraloogia, mille viimase osa tegevus jõuab välja tänapäeva Ungarisse.
Romaanide kõrval on Kertész holokausti käsitlenud ka esseedes ja mälestustes. Lisaks on Kertész kirjutanud muusikalilibretosid ja kergemas žanris näidendeid. Vaatamata praegusele tuntusele ei olnud Kertészi esiletõus kodumaal kuigi kiire – veel 1980. aastate algul oli ta Ungaris üsna vähe tuntud. Siis aga hakkas ta kuulsus tasapisi kasvama ning pärast 1989. aasta vaikset revolutsiooni hakkasid Kertészi tööd koguma ka rahvusvahelist tähelepanu. Praeguseks on tema teoseid tõlgitud paljudesse keeltesse, sh saksa, hispaania, prantsuse, inglise, vene, rootsi ja heebrea keelde. Eesti keeles on seni ilmunud vaid romaan "Saatusetus", mis on Sander Liivaku tõlkes ilmunud 2004. aastal.
Kertész on saanud kirjaniku ja tõlkijana nii välis- kui ka kodumaised auhindu (sh 1996 Sándor Márai auhinna). Imre Kertész pälvis 2002. aastal Nobeli kirjandusauhinna kirjutiste eest, mis jäädvustavad üksikisiku kogemusi ajaloo barbaarse meelevaldsuse taustal.
Lillehammeri vald
Lillehammeri vald on vald Norras Innlandeti maakonnas.
Valla halduskeskus on Lillehammer.
2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda.
pisi|tühi|Vaade Lillehammerile
Turbasamblalised
Turbasamblalised (Sphagnaceae) on turbasammalde ainus sugukond, kuhu kuulub üks elusolevate liikidega perekond – turbasammal (Sphagnum).
Adamaoua
Adamaoua ehk Adamaoua mägismaa (eesti keeles on mööndavad ka nimekujud Adamaua, Adamaua mägismaa) on kiltmaa Kesk-Aafrika lääneosas  Kamerunis ja Kesk-Aafrika Vabariigis. Kulgeb ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 2710 meetrit (Bamboutosi mäed). Põhjanõlvult algab Benue jõgi.
Ampato
Ampato on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides.
Vulkaani kõrgus on 6288 meetrit.
Ampato ei ole ajaloolisel ajal tegutsenud. Tema lähedal paikneb tegevvulkaan Sabancaya.
Gausdali vald
Gausdali vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Valla halduskeskus on Segalstad bru.
Valla elanike põhilised tegevusalad on metsatööstus, põllumajandus ja turism.
2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda.
Nimi
Vanapõhja keeles on valla nimi Gausdalr. Nime esimene osa tähendab Gausa jõge ja teine osa dalr orgu. Jõe nimi on tuletatud sõnast gjósa, mis tähendab jõulist voolu.
thumb|tühi|Vana hoone Gausdalis Torshovi talus
Jack Lovelock
Jack Lovelock (õieti John Edward Lovelock; 5. jaanuar 1910 Crushington, Uus-Meremaa – 28. detsember 1949 New York, USA) oli Uus-Meremaa kergejõustiklane.
Helekollane sõrmkübar
Helekollane sõrmkübar (Digitalis grandiflora) on taimeliik sõrmkübara perekonnast mailaseliste sugukonnast.
Kirjeldus
Tugevate püstiste vartega 30–80 cm kõrgune rohttaim. Varre alumine ja ülemine osa on näärmekarvane. Süstjad kuni piklikelliptilised lehed on läikivad ja peensaagja servaga. Alumised lehed ahenevad lühikeseks rootsuks, ülemised on pooleldi varreümbrised. Leherood on kaetud näärmekarvadega. Suured helekollased kellukjad õied ripuvad ühekülgses kobaras. Õitseb juulis septembris. Vili on näärmekarvane paljuseemneline kupar.
Kasvatatakse ilu- ja ravimtaimena, väga harva metsistub.
Bangkok
Bangkok on Tai pealinn. Asub Chao Phraya jõe kallastel Tai lahe ääres.
Nimi
กรุงเทพมหานคร อมรรัตนโกสินทร์ มหินทรายุธยามหาดิลก ภพนพรัตน์ ราชธานีบุรีรมย์ อุดมราชนิเวศน์ มหาสถาน อมรพิมาน อวตารสถิต สักกะทัตติยะ วิษณุกรรมประสิทธิ์
(Krung Thep Mahanakhon Amon Rattanakosin Mahinthara Ayuthaya Mahadilok Phop Noppharat Ratchathani Burirom Udomratchaniwet Mahasathan Amon Piman Awatan Sathit Sakkathattiya Witsanukam Prasit).
Rahvastik
Linnas elas 2008. aastal ametlikult 9 100 000 elanikku, kuigi tegelik arv võib ulatuda 12 miljonini. Suurimad rahvusenamused on tailased ja hiinlased. Linnas elab 250 000 mandrihiinlast, 85 000 hindut, 44 114 jaapanlast (suurim jaapanlaste populatsioon Aasias väljaspool Jaapanit), 25 000 ameeriklast, 45 000 eurooplast, 15 000 taiwanlast, 20 000 lõunakorealast, 6000 nigeerlast, 7500 austraallast, 12 000 araabia keelt rääkivatest riikidest, 20 000 malaisialast, 4000 singapurlast, 5000 filipiinlast ja 800 uusmeremaalast. 92% elanikest on budistid.
Linnaosad
Järgneva tabeli rahvastikuandmed pärinevad 1. aprillist 2000.
Allikas: National Statistical Office Thailand.
Ajalugu
Linn rajati Chao Phraya jõe madalatele kallastele koos ulatusliku kanalite võrgustikuga, mistõttu Bangkokki on nimetatud ka Idamaade Veneetsiaks.
Adresseavisen
Adresseavisen on Norras Trondheimis ilmuv sõltumatu konservatiivne päevaleht. Leht ilmub 1767. aastast ja on Norra vanim siiani ilmuv ajaleht.
Ajalehe esialgne nimi oli Trondhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, praeguse nime all ilmub 1927. aastast. Alates 16. septembrist 2006 ilmub tabloidformaadis.
Peatoimetaja on Arne Blix.
Kuldpõrnikas
Kuldpõrnikas (Cetonia aurata) on põrniklaste sugukonda kuuluv putukas. right|thumb|250px|Väljasirutatud tiibadega põrnikas
Elupaik
Õitsvatel niitudel, roosõieliste ja ohakate õitel juunist augustini.
Toitumine
Kuldpõrnikas toitub nii nagu teisedki põrniklased taimelehtedest ja -õitest. Töntsakale kogule vaatamata on need mardikad väga head lendajad, kusjuures iseäralik on nende juures see, et lennu ajal hoiavad nad kattetiibu seljal koos. Kuldpõrnika vastsed – kõverdunud tõugud ehk konud – kasvavad kõdunevas puidus või siis närivad mullapeidus taimede juuri.
Harri Holkeri
Harri Hermanni Holkeri (6. jaanuar 1937 Oripää – 7. august 2011 Helsingi ) oli Soome poliitik ja diplomaat.
Harri Holkeri sündis soomerootslaste peres Antti Holkeri ja Maire Ahlgreni pojana. Noorpõlves oli ta skaudiliikumise aktivist.
Holkeri oli Eduskunna liige aastatel 1970–1978 ja Rahvusliku Koonderakonna esimees 1971–1979. Pärast Soome Panga juhatuse liikmeks saamist 1978 loobus ta nii rahvaesindaja kui ka partei esimehe kohast.
Harri Holkeri oli oma erakonna presidendikandidaat 1982. ja 1988. aasta presidendivalimistel, kuid ei pääsenud kummalgi korral kahe parema hulka.
Aastatel 1981–1987 oli Holkeri Helsingi linnavolikogu esimees.
1987. aastal sai Holkerist üle 43 aasta esimene Koonderakonna peaminister (Harri Holkeri valitsus). 1991. aastal siirdus ta tagasi Soome Panka, kus töötas kuni pensionile jäämiseni 1997.
1. juulil 1991 tegi Holkeri maailma esimese GSM-mobiiltelefonikõne. See toimus Nokia mobiiltelefoniga sagedusel 900 MHz.
Harri Holkeri tegutses ÜRO esindajana Põhja-Iirimaal ja 2003–2004 Kosovos. 2000–2001 juhatas ta ÜRO peaassamblee istungeid.
Aastal 1998 sai ta riiginõuniku aunimetuse. See on Soome kõrgeim aunimetus.
Suurbritannia kuninganna Elizabeth II andis Holkerile 1999 Briti impeeriumi ordu rüütelkomadöri tiitli panuse eest Põhja-Iirimaa rahuprotsessi.
Rogla
pisi|Rogla 2019. aastal Rogla on 1517 meetri kõrgune mägi Põhja-Sloveenias Pohorje mäestikus. See on populaarne puhkekoht.
Harri Holkeri
Holkeri abiellus 1960 Marja-Liisa Lepistöga. Neil sündis kaks last: 1962 Jukka ja 1964 Katju.
Rogla
Roglasse ehitati esimene vaatetorn juba 1934. aastal, kuid suurem osa puhkekeskusest hävis Teises maailmasõjas. Rogla on Sloveenia tuntuim suusakeskus.
Harri Holkeri
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Brahma
pisi|Brahma Brahma (sanskriti keeles: ब्रह्मा, Brahmā) on hinduismis jumal, üks peajumalatest Višnu ja Šiva kõrval või peajumal ja looja.
Fujian
Fujian [futsj'en] on provints Hiina idaosas.
Provintsi ranniku lähedal olevad Jinmeni ja Matsu saared on Hiina Vabariigi, ülejäänud provints Hiina Rahvavabariigi kontrolli all.
Haldusjaotus
Provints jaguneb 9 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Fujiani provintsi elanikest hiinlased 98%, šeed 1% ja hueid 0,3%.
Irena Górska-Damięcka
Irena Górska-Damięcka (20. oktoober 1910 Oszmiana (praegu Ašmiany, Valgevene) – 1. jaanuar 2008 Skolimów) oli poola näitleja ja lavastaja.
Ta sündis koolidirektor Albert Górski ja tema abikaasa Alina tütrena tänapäevase Valgevene territooriumil Ašmiany linnas. Mitme allika kohaselt on tema sünniaastaks märgitud 1916, kuid need eksitavad andmed on dokumentidesse sattunud näitleja esitatud valeinfo tõttu, kes soovis ennast nooremana näidata.
Ta oli abielus tuntud poola näitleja ja lavastaja Dobiesław Damięckiga (1899–1951). Näitlejad on ka nende pojad Maciej ja Damian ning kolm lapselast.
Irena Górska-Damięcka töötas aastatel 1935–1936 kutselise näitlejana Vilniuse linnateatris ja seejärel Lvivi Poola Draamateatris.
1937. aastast elas ta Varssavis ja töötas järgemööda mitmes Varssavi teatris.
Aastatel 1955–1959 oli ta Białystoki Aleksander Węgierko nimelise draamateatri direktor ja kunstiline juht.
1957. aastal autasustati teda Polonia Restituta ordeniga.
1997. aastal ilmus Irena Górska-Damięcka elulooraamat "Wygrałam życie".
Kolõma
thumb|Kolõma asend Venemaal Kolõma (vene keeles Колыма) on piirkond Venemaa Kaug-Idas Ida-Siberi mere ja Ohhoota mere vahel praeguse Tšuktšimaa, Magadani oblasti ja Jakuutia territooriumil.
Kolõma piirid on täpselt määratlemata. Ta pole kunagi omaette haldusüksust moodustanud. Üldjoontes hõlmab see Kolõma jõe ja selle suurima lisajõe Omoloni jõgikonna ning Kolõma alamjooksul asuva Kolõma madaliku, mis jõgikonnast osalt välja jääb.
Kolõma keskuseks on nimetatud Magadani, ehkki see ei asu Kolõma jõgikonnas. Teisi suuri (üle 10 000 elaniku) asulaid selles kandis ei ole.
Välislingid
Kolyma
Mare Kandre
Mare Ingrid Kandre (sünninimi Mare Ingrid Hansson; 27. mai 1962 Söderala – 24. märts 2005 Stockholm) oli eesti päritolu rootsi kirjanik.
Mare Kandre sai tuntuks oma romaanide ja poeetilise keelekasutusega. Tema romaanide ja jutustuste teemaks on sageli tütarlaste naiseks kasvamine ja naise roll ühiskonnas.
Kandre sai Aftonbladeti kirjandusauhinna 1991. aastal.
Ta on olnud punkansambli The Global Infantilists liige.
Ida filosoofia
Ida filosoofiaks nimetatakse Läänes Aasia, eelkõige India ning Hiina, Jaapani, Korea jt Kaug-Ida maade traditsioonilisi filosoofilisi süsteeme. Vahel hõlmatakse sellesse ka Babüloonia filosoofia, juudi filosoofia, araabia filosoofia ja islami filosoofia, samas käsitleb mõni allikas neid pigem Lääne filosoofia harudena. Liigitus sõltub suuresti sellest, kas Lääne ja Ida filosoofiat eristatakse eelkõige geograafiliselt, kultuuriliselt, ajalooliselt või kontseptuaalselt.
Traditsioonilise seotuse tõttu judaismi rühma religioonidega on mõned Lääne filosoofiad formuleerinud küsimused Jumala loomuse ning tema ja maailma vahekorra kohta, tuginedes monoteistlikule taustale. See on tekitanud Lääne traditsioonis vastanduse ilmaliku ja religioosse filosoofia vahel. Viimased neist on Jumala ja maailma küsimustes arenenud enamasti konkreetse monoteistliku religiooni dogmaatika raames.
Ida reliigioonid ei ole ainujumala kui maailma ainsa looja ning valitseja teemaga samavõrd palju tegelnud. Seetõttu on vastandus religioosse ja ilmaliku vahel Ida filosoofias märgatavalt nõrgem ning sama filosoofiline koolkond sisaldab sageli nii religioosseid kui ka filosoofilisi elemente. Nii võtavad mõned inimesed omaks budismi n-ö metafüüsilise poole, osalemata samal ajal kultuses. Mõned on kummardanud taoistlikke jumalusi religioosselt, süvenemata nende teoloogilisse aluspõhja, ehkki teised tunnistavad taoistlikku religiooni, ignoreerides selle mütoloogilisi aspekte.
Konfutsianism
Konfutsianism arenes Kong Fuzi (Confuciuse) õpetuste ümber ning põhineb Hiina klassikalistel tekstidel.
Neokonfutsianism
Neokonfutsianism on konfutsianismi hiline vorm, mis on sellest küllaltki kaugele arenenud. See sai alguse Songi dünastia ajal ning kujunes lõplikult välja Mingi dünastia lõpul. Neokonfutsianismi algeid võib leida juba Tangi dünastia ajal ning selle sünniga seostatakse sageli õpetlast Tang Xie Tiani. Sel on olnud suur mõju Ida-Aasia maades, sealhulgas Hiinas, Jaapanis, Korea ja Vietnamis. Zhu Xi'd peetakse Songi ajastu suurimaks neokonfutsianistlikuks õpetajaks, samas kui Mingi ajastu suurim õpetaja oli Wang Yangming. Samas on Zhu ja Wangi koolkondade vahel vastuolusid.
Taoism
Taoism on konfutsianismi traditsiooniline vastukaal Hiina mõtteloos. Taoismi kesksed raamatud on traditsiooniliselt Laozile omistatav "Daodejing" ning Zhuangzi kirjutatud "Zhuangzi".
Šinto
Šinto on Jaapani pärismaine religioon. See on keerukas animismi vorm, mille järgi elutsevad kõigis asjades vaimud, keda nimetatakse kamideks. Kultus toimub kas avalikes või kodustes pühapaikades. Šinto järgi on suhe maailma asustavate kamidega inimese tähtsaim kohustus. Kamisid tuleb austada, nii et ka neil oleks põhjust meid austada. Šinto jaoks on vaimuilm ja tavamaailm sama. Eriti tähtsal kohal on šintos puhtus. Puhtad teod edendavad maailma harmooniat, ebapuhtad lõhuvad seda. Šinto uskumustes on tugev osa Hiina religioonide, eriti taoismi ja budismi mõjudel.
Maoism
Maoism on kommunistlik filosoofia, mis tugineb 20. sajandi Hiina Kommunistliku Partei revolutsioonilise juhi Mao Zedongi õpetustel. Osalt on selle aluseks Marxi ja Lenini varasemad teooriad, kuid maoism eelistab linnaproletariaadile ja leninlikule rasketööstuse eelisedendamisele talupoegade toetatud revolutsiooni ning detsentraliseeritud agraarmajandust, mis põhineb kolhoosidel.
<!--==Indian philosophies==
Hindu philosophy
Hinduism (सनातन धर्म; Sanātana Dharma, roughly Perennial Moral Duty) is one of the oldest major world religion. Hinduism is characterized by a diverse array of religious belief systems, practices and scriptures. It has its origin in ancient Vedic culture at least as far back as 1500 BC. It is the third largest religion with approximately 1.05 billion followers worldwide, 96% of whom live in the Indian subcontinent.
Hinduism rests on the spiritual bedrock of the Vedas, hence Veda Dharma, and their mystic issue, the Upanishads, as well as the teachings of many great Hindu gurus through the ages. Many streams of thought flow from the six Vedic/Hindu schools, Bhakti sects and Tantra Agamic schools into the one ocean of Hinduism, the first of the Dharma religions. Also, the sacred book Bhagavad Gita is one of the most revered texts among Hindus.
What can be said to be common to many theistic Hindus is belief in Dharma, reincarnation, karma, and moksha (liberation) of every soul through a variety of moral, action-based, and meditative yogas. Still more fundamental principles include ahimsa (non-violence), the primacy of the Guru, the Divine Word of Aum and the power of mantras, love of Truth in many manifestations as gods and goddesses, and an understanding that the essential spark of the Divine (Atman) is in every human and living being, thus allowing for many spiritual paths leading to the One Unitary Religious Truth (which Hindus call Brahman). This acceptance of various paths leading to the same truth, is also a foundation of Hindu philosophy. However, since the term Hindu is more of an umbrella term for dharmic traditions arising from the Indian subcontinent, there may be persons who believe in none of the above concepts and yet consider themselves Hindu.
See Also: Hinduism -- Hindu scripture -- Samkhya -- Yoga -- Nyaya -- Vaisesika -- Vedanta -- Bhakti -- Cārvāka -- Indian logic
Buddhist philosophy
Buddhism is a system of religious beliefs based on the teachings of Siddhartha Gautama. Buddhism is a non-theistic religion, one whose tenets are not especially concerned with the existence or non-existence of a God or gods. The Buddha himself expressly disavowed any special divine status or inspiration, and said that anyone, anywhere could achieve all the insight that he had. The question of God is largely irrelevant in Buddhism, though some sects (notably Tibetan Buddhism) do venerate a number of gods drawn in from local indigenous belief systems yet this practice has taken on different meanings and has become a skillful mean within the Tibetan Buddhist practice.
Buddhist philosophy has its foundations in the doctrines of:
Most Buddhist sects believe in karma, a cause-and-effect relationship between all that has been done and all that will be done. Events that occur are held to be the direct result of previous events. One effect of karma is rebirth. At death, the karma from a given life determines the nature of the next life's existence. The ultimate goal of a Buddhist practitioner is to eliminate karma (both good and bad), end the cycle of rebirth and suffering, and attain Nirvana, usually translated as awakening or enlightenment.
See also: Buddhism — Outline of Buddhism — Schools of Buddhism
Sikh philosophy
pisi|Diagram showing some of the important Sikh beliefs
Jainism
Jain philosophy  deals extensively with the problems of metaphysics, reality, cosmology, ontology, epistemology and divinity. Jainism is essentially a transtheistic religion of ancient India. It is a continuation of the ancient Sramana tradition which co-existed with the Vedic tradition since ancient times. The distinguishing features of Jain philosophy are its belief on independent existence of soul and matter, denial of creative and omnipotent God, potency of karma, eternal and uncreated universe, a strong emphasis on non-violence, accent on relativity and multiple facets of truth, and morality and ethics based on liberation of soul. Jain philosophy attempts to explain the rationale of being and existence, the nature of the Universe and its constituents, the nature of bondage and the means to achieve liberation.
Cārvāka
Cārvāka, also frequently transliterated as Charvaka or Cārvāka, and also known as Lokayata or Lokyāta, was a materialist and atheist school of thought with ancient roots in India. It proposed a system of ethics based on rational thought. However, this school has been dead for more than a thousand years.
Babylonian philosophy
The origins of Babylonian philosophy, in the popular sense of the word, can be traced back to the wisdom of early Mesopotamia, which embodied certain philosophies of life, particularly ethics, in the forms of dialectic, dialogs, epic poetry, folklore, hymns, lyrics, prose, and proverbs. The reasoning and rationality of the Babylonians developed beyond empirical observation.
It is possible that Babylonian philosophy had an influence on Greek philosophy, and later Hellenistic philosophy, however the textual evidence is lacking. The undated Babylonian text Dialog of Pessimism contains similarities to the agnostic thought of the sophists, the Heraclitean doctrine of contrasts, and the dialogs of Plato, as well as a precursor to the maieutic Socratic method of Socrates and Plato. The Milesian philosopher Thales is also said to have studied philosophy in Mesopotamia.
Zoroastrianism
Zoroastrianism is a monotheistic religion, which originated in Iran. Zoroastrianism has a dualistic nature (Ahura Mazda and Angra Mainyu), with an additional series of six important angel-like entities called the Amesha Spentas. In modern Zoroastrianism they are interpreted as aspects or emanations of Ahura Mazda (the Supreme Being), who form a heptad that is good and constructive. They are opposed to another group of seven who are evil and destructive. It is this persistent conflict between good and evil that distinguishes Zoroastrianism from monotheistic frameworks that have only one power as supreme. By requiring its adherents to have faith and belief in equally opposing powers Zoroastrianism characterizes itself as dualistic.
Islamic philosophy
The rise of Islam and the influence of classical Greek thought, especially Aristotle, led to the emergence of various philosophical schools of thought. Amongst them Sufism established esoteric philosophy, Mu'tazili (partly influenced by Hellenistic philosophy) reconstructed rationalism, while Ash'ari reshaped logical and rational interpretation of God, justice, destiny and the universe.
Early Islamic philosophy has influenced Judaism, Christianity, Greek philosophy, Hellenistic philosophy, Persian philosophy, and Indian philosophy, and in turn, Islamic philosophy had a strong influence on Jewish philosophy, Christian philosophy, Western philosophy, Persian philosophy, and Indian philosophy, hence many consider Islamic philosophy to be both an Eastern philosophy and a Western philosophy.
Al-Mu'tazilah (المعتزلة) or Mu'tazilite is a popular theological school of philosophy during early Islam. They called themselves Ahl al-'Adl wa al-Tawhid ("People of Justice and Monotheism"). They ascended dramatically during 8th and 9th century due to the support of intellectuals and elites. Later in the 13th century, they lost official support in favour of the rising Ash'ari school. Most of their valuable works were destroyed during the Crusades and Mongol invasion.
One of the most influential Muslim philosophers in the West was Averroes (Ibn Rushd), founder of the Averroism school of philosophy.
It is said that other influential Muslim philosophers include al-Jahiz, a pioneer of evolutionary thought and natural selection; Ibn al-Haytham (Alhacen), a pioneer of phenomenology and the philosophy of science and a critic of Aristotelian natural philosophy and Aristotle's concept of place (topos); Abū Rayhān al-Bīrūnī, a critic of Aristotelian natural philosophy; Avicenna, a critic of Aristotelian logic; Fakhr al-Din al-Razi, a critic of Aristotelian logic and a pioneer of inductive logic; and Ibn Khaldun, considered the father of the philosophy of history and sociology and a pioneer of social philosophy. However, not very much credible evidence to support such claims is forthcoming, at least in the field of Arabic-English translation methodology, with regards to the exact sciences of semantics and hermeneutics.
''See Also: Mu'tazili — Ash'ari — Sufism — Illuminationist philosophy
Sufi philosophy
Sufism (تصوف ) is a school of esoteric philosophy in Islam, which is based on the pursuit of spiritual truth as a definite goal to attain. In order to attain this supreme truth, Sufism has marked Lataif-e-Sitta (the six subtleties), Nafs, Qalb, Sirr, Ruh (spirit), Khafi and Akhfa. Apart from conventional religious practices, they also perform Muraqaba (meditation), Dhikr (Zikr or recitation), Chillakashi (asceticism) and Sama (esoteric music and dance).-->
838
838. aasta
Bielick
Bielick (transkribeerituna Belitsk) on alevik (endine alev) Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajooni Stoŭpnia külanõukogus. Asula asub merepinnast 133 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 80 ja rajooni keskusest Rahačoŭ linnast 28 kilomeetri kaugusel.
Alevikus on postkontor, keskkool, raamatukogu ja klubi. Seal asuvad turbatööstus ja briketivabrik.
838
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad
Aastad: 833 834 835 836 837 - 838 - 839 840 841 842 843
K-Wagen
K-Wagen (Kolossal-Wagen või Grosskampfwagen) oli Saksamaa Esimese maailmasõja lõpus valminud üliraske tank, mida 1918. aasta lõpuks jõuti peaaegu valmis ehitada 2 masinat. Tanki projekteerisid Joseph Vollmer ja kapten Wegner (või Weger).
K-Wageni roomikud jooksid üle kogu kere. Relvastuseks oli 4 kahurit ja 7 kuulipildujat, mis paiknesid korpuse külgedelt väljaulatuvates laskepesades. Juhtimisruum paiknes masina esiosas ning mootor ja transmissioon taga. Meeskonda kuulus eri andmetel 22–27 meest.
Eellugu
Juunis 1917 tellis Saksamaa sõjaministeerium üliraskete tankide projekti. Uus tank pidi endast kujutama liikuvat kindlust nelja 77 mm kahuriga, kaaluma 150 tonni, teistel andmetel 145 või 165 tonni. 28. juunil 1917 kinnitati projekti "K-Wagen" kavand. Selle järgi pidi uue üliraske tanki soomuse paksus ulatuma kuni 30 millimeetrini, relvastusse pidi kuuluma kas kaks või neli 50–77 mm suurtükki, neli kuulipildujat ja kaks leegiheitjat. Meeskonda pidi kuuluma 18 meest, jõuseadmeks plaaniti kaks 200–300 hobujõulist mootorit ning masin pidi suutma ületada 4 m laiusi kraave.
Esialgu anti projekti töötlemisest kuni esimese näidise valmimiseni aega üks aasta, kuid hiljem lühendati seda 8 kuuni. Programm nägi ette tellimust 100 masinale, millest esimese seeriana valmiks 10 tanki. Ühe masina hinnaks kujunes kuni 500 000 Reichsmarka.
Hiljem vähendati tanki pikkust 13 meetrile ja kaal vähenes sellega 120 tonnini. Kuna kaks 200 hj mootorit olid ilmselgelt liiga nõrgad, valiti nende asemele kaks 650 hj mootorit.
Kirjeldus
pisi|left|Joonistus tankist K-Wagen K-wagen kaal oli 120 tonni, pikkus ligi 13 m, laius 3 m (sponsoonide kohal 6 m) ja soomuse paksus kuni 30 mm. Tanki side- ja juhtimissüsteem oli üle võetud allveelaevalt. Bensiinipaagid mahutasid 3000 liitrit kütust. K-Wagen relvastati nelja 77 mm suurtükiga, kaks igas sponsoonis ja seitsme 7,92 mm MG08/15 kuulipildujaga. Projekteerimise alguses kavandatud leegiheitjatest loobuti. Meeskonnas oli kokku 27 liiget: komandör, kaks juhti, signaaliedastaja, relvastusohvitser, 12 suurtükiväelast, 8 kuulipildurit ja kaks mehaanikut.
Suur kaal tegi võimatuks pikkade vahemaade läbimise, mistõttu tanki plaaniti transportida raudteel rinde lähedusse, kus seda kasutada taheti. Et tank ühes tükis raudteeplatvormile ei mahtunud, võeti tank lahti kuueks eraldi transporditavaks mooduliks: juhtimisruum, võitlusruum, masinaruum, ülekanderuum ja kaks sponsooni.
Saatus
Paljud pidasid seda projekti absurdseks, kuid Paul von Hindenburg nõudis isiklikult, et tank ikkagi ehitataks. Plaanide kohaselt pidi 10 tellitud masinat valmima 1919. aastal. Materjalipuuduse tõttu ehitus venis ja sõja lõpuks oli peaaegu valmis vaid kaks eksemplari. Mõlemad lõhuti liitlaste kontrollkomisjoni poolt  või teise variandi kohaselt sakslaste endi poolt.
Sõjaväeparaad
Sõjaväeparaad on rivikorras liikuvate sõjaväelaste ja sõjatehnika liikumine/ülevaatus, mida kasutatakse näiteks mingi sündmuse tähistamiseks, territooriumi elanike ühtekuuluvustunde tugevdamiseks jne. Erinevad riigid rakendavad ürituse korraldamisel erinevaid korraldusi ja lähtuvad erinevatest tavadest.
Eesti
Taasiseseisvumisjärgses Eestis toimuvad sõjaväeparaadid iseseisvuspäeval 24. veebruaril ja võidupühal 24. juunil.
Venemaa
Venemaal said sõjaväeparaadid alguse Peeter I reformidega, keisririigi ajal toimusid paraadid erinevate sündmuste tähistamiseks vaheldumisi Peterburis ja Moskvas, Nõukogude Liidu relvajõudude paraadid hakkasid korrapäraselt toimuma alates 1918. aasta augustist.
Kaire Nõmm
Kaire Nõmm (sündinud 20. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Kaire Nõmm Tallinna 24. Keskkoolis aastatel 1978–1986 ning keskhariduse Tallinna 13. Keskkoolis aastatel 1986–1989. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Kaire Nõmm aastatel 1992–1997 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas.
1997–1998 töötas ta sisearhitektuuribüroos Studio-R arhitektina. Aastatel 1999–2002 töötas ta arhitektuuribüroos COO Arhitektid OÜ. Alates 2002. aastast töötab Kaire Nõmm arhitektuuribüroos Kavakava.
Kaire Nõmme tuntumad tööd on Pärnu kontserdimaja ning Pärnu kesklinna koolide võimla.
Otto Karl Hermann von Stackelberg
pisi|Parun Otto Karl Hermann von Stackelberg Autor: [[Georg Friedrich Schlater (1804–1870)]] Otto Karl Hermann von Stackelberg (4. november (vkj 23. oktoober) 1800 – 6. november (vkj 25. oktoober) 1873 Imavere mõis) oli Liivimaa mõisnik ja Venemaa sõjaväelane (porutšik ), parun.
Otto Karl Hermann von Stackelberg sündis Adavere, Imavere, Hermani ja Võrevere mõisniku Bernhard Caspar von Stackelbergi ja Helene Luise von Vietinghoffi pojana. Tema ema suri sünnitusel.
Astus sõjaväeteenistusse 23. novembril 1819, mil liitus 3. merejalaväepolguga. Sai 27. juulil 1820 portupee-praporštšiku auastme ning ülendati 11. septembril 1821 praporštšikuks. 24. aprillil 1823 ülendati alamporutšikuks ning viidi 6. septembril 1824 3. merejalaväepolgust üle Siberi ulaanipolku.
Talle kuulusid Põltsamaa kihelkonnas Adavere ja  Pilistvere kihelkonnas Imavere, Hermani ja Võrevere mõis.
Jane Krakowski
pisi|Jane Krakowski (2005) Jane Krakowski (sünninimi Jane Krajkowski; sündinud 11. oktoobril 1968 New Jersey osariigis Parsippanys) on Tony auhinnaga pärjatud ameerika näitleja ja laulja.
Otto Karl Hermann von Stackelberg
30. aprillil 1858 autasustati teda 1853.–1856. aasta sõja mälestusmedali (ru:Медаль «В память войны 1853—1856») tumeda pronksmedaliga Andrease-lindi küljes.
Jane Krakowski
Jane Krakowski on eriti tuntud Ally McBeali sekretäri Elaine Vassalina telesarjast "Ally McBeal".
Otto Karl Hermann von Stackelberg
1868. aastal lasi Otto Karl Hermann von Stackelberg oma surnud venna Eduard von Stackelbergi (1811–1864) mälestuseks rajada Adavere vallakooli, mille nimetas "Eduardi kooliks".
Jane Krakowski
Alates 2006. aasta sügisest kehastab ta Jenna Maroneyt USA komöödiasarjas "30 Rock".
Otto Karl Hermann von Stackelberg
Perekond
Otto Karl Hermann von Stackelberg abiellus 1840. aastal Woldemar Adolph von Ditmari tütre Hedwig Julianega (1806–1886). Abielust sündisid:
Matti Heikkinen
pisi|Matti Heikkinen Matti Topias Heikkinen (sündinud 19. detsembril 1983 Kajaanis) on endine Soome murdmaasuusataja. Ta esindas klubi Vantaan Hiihtoseura ja tema treener oli Toni Roponen.
Heikkinen alustas suusatreeninguid 9-aastaselt ja kuni 13-aastaseni mängis ka pesapalli. Juunioride MM-võistlustel jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht 10 km klassikasõidus 2003. aastal Sollefteås.
2009. aastal võitis ta Libereci maailmameistrivõistlustel 15 km klassikasõidus pronksmedali. Samadel võistlustel sai ta pronksmedali ka Soome teatevõistkonna koosseisus, kus ta sõitis avavahetust. 2011. aasta MM-il Oslos tuli ta 15 km klassikasõidus maailmameistriks.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta 50 km vabatehnikasõidus pronksmedali.
Heikkinen jõudis MK-etapi võistlustel esimest korda esikümnesse märtsis 2008. aastal Lahtis, kui ta oli üheksas 15 km klassikasõidus. Sama aasta detsembris sai ta La Clusaz's jälle üheksanda koha 30 km vabasõidus ja oli kuues Davosis 15 km klassikasõidus. Esimese poodiumikoha sai ta 2009. aasta novembris Beitostølenis MK-sarja avaetapil, kui oli kolmas 15 km vabasõidus. Samal aastal jõudis ta ka poodiumi kõrgemale astmele Davosi MK-etapil 12. detsembril, kui võitis 15 km vabasõidu.
Heikkinen on Soome meistrivõistlustel saanud 2009. aastal Jämijärvel hõbemedali 15 km klassikasõidus ning pronksmedalid paarissprindis 2008. aastal Kuusamos ja 2009. aastal Kontiolahtis.
Sportlaskarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta märtsis.
Vene-Türgi sõjad
Vene-Türgi sõjad (vene keeles Ру́сско-туре́цкие во́йны, türgi keeles Osmanlı-Rus Savaşları) oli rida sõjalisi konflikte Vene ja Osmani impeeriumite vahel 16.−20. sajanditel.
Kokkuvõttes kestsid Vene-Türgi sõjad 351 aastat (1568−1918). Selle aja jooksul olid Venemaa ja Türgi sõjaseisukorras 69 aastat. Keskmiselt lahutas ühte Vene-Türgi sõda teisest ainult 25 aastat.
Konfliktide eellugu
Venemaa suhted Türgiga algasid viimase poolt Krimmi vallutamisega 1475. aastal. Suhete alguse ajendiks olid kitsendused, mille osaliseks said türklaste tõttu kaupmehed Aasovis ja Kafes.
Järgnevatel, 16.−17. sajanditel olid Vene-Türgi suhted üsna pingelised. Esimene venelaste ja türklaste relvastatud kokkupõrge toimus 1541. aastal, kui krimlased liikusid Sahiib I Giray juhtimisel Moskva peale, nendega olid ka türklased.
1556. aastal liikus Krimmi khaan Moskva vastu. Tsaar saatis tema vastu vojevoodi Matvei Ivanovitš Rževski, hüüdnimega „Djakk“, kes mitte ainult ei löönud krimlasi, vaid liikus ka Dnepri alamjooksule Otšakovi ja lõi siin türklased puruks. Selles sõjaretkes aitasid Rževskit Zaporožje kasakad. 1558. aastal, enne uut türklastega kokkupõrget, liikus Dnepri alamjooksule Danilo Adašev, laastas Krimmi ja võttis ära kaks Türgi laeva.
I Vene-Türgi sõda (1568–1570)
Türgi sultan Suleiman I jättis muude asjadega tegeledes seni tähelepanuta kõik need Moskva vägede edusammud. Lõpuks, 1563. aastal kavandas ta sõjakäigu Аstrahani, soovides selle Moskvalt ära võtta. Krimmi khaan veenis sultani ümber, kartes tema tugevnemist Musta mere põhjakallastel. Krimmi khaanil õnnestus Türgi sõjaretke edasi lükata kuni 1569. aastani.
Suleiman I suri 1566. aastal. Tema järeltulija Selim II andis sõjaretke läbiviimise ülesandeks Kafini pašale Kasimile.
1569. aasta suvel saadeti suur armee, mis koosnes 15 000 janitšarist, 2000 sipahist, mõnest tuhandest assaabist ja akindžist, Kasimi-paša juhtimisel Astrahani piirama ja kanaliehitust alustama, mis ühendaks Volga ja Doni. Samal ajal kui Ottomani laevastik seisis Aasovi juures, saabus Astrahani ka Krimmi khaani armee.
Kuid garnisoni ootamatu rünnak, Astrahani vabastamiseks läkitatud vojevoodi vürst Pjotr Semjonovitš Serebrjannõi-Obolenski Moskva vägede tegevus teiste Vene vägede toetusel sundisid vastase piiramisrõngasse. Vene abivägi, mis koosnes 15 tuhandest inimesest, ajas laiali ja hajutas kanali ehitajad ning võitis krimmitatrlaste armee, mis oli saadetud ehitajaid kaitsma. Samal ajal hävitas tugev torm ja Ukraina kasakatega ühinenud Doni kasakate tegevus Ottomanide laevastiku.
II Vene-Türgi sõda (1672—1681)
Sõja põhjuseks oli Osmani impeeriumi katse sekkuda Vene-Poola vastasseisu ja saavutada kontroll Paremkalda-Ukraina üle. 1669. aastal sai Paremkalda-Ukraina ataman Pjotr Dorošenko Osmani impeeriumi vasalliks.
Uuele liitlasele toetudes alustas sultan Mehmed IV Poolaga sõda, mille tulemusena sai enda kontrolli alla Podoolia. Türklaste edu vallandas Moskvas paanika, kus kardeti väga türklaste sissetungi Vasakkalda-Ukrainasse, mis oli Moskva võimu all. Vene valitsus kuulutas Osmani impeeriumile ja Krimmi khaaniriigile sõja.
1677. aastal piirasid Türgi väed ebaõnnestunult Tšigirini ja pidid peale lüüasaamist Bužini all taanduma.
1678. aastal õnnestus türklastel Tšigirin vallutada ja Vene väed taandusid Ukraina vasakkaldale.
Aastatel 1679−80 aktiivset sõjategevust ei toimunud ja sõda lõpetati Bahtšisarai rahulepingu allkirjastamisega 1681. aasta jaanuaris, mis kinnitas status quo.
Esimene maailmasõda
Venemaa ja Türgi sõdisid eri pooltel ka Esimeses maailmasõjas 1914–1918.
Lestaadiuslus
Lestaadiuslus on luterlik äratusliikumine ja õpetus, mis on levinud eeskätt Soome, Rootsi ja Norra põhjaosas soomlaste ja saamide seas.
Lestaadiuslik kristlus on saanud nime Lars Levi Laestadiuse järgi. Aastal 1844 elas Laestadius läbi usulise ärkamise, kui usklik saami tüdruk Lapimaa Maria kuulutas talle pattude andeksandmist. Laestadius ei loonud uut õpetust.
Soome lestaadiuslased kasutavad kokkutulekutel jutlustes Piibli 1776. aasta tõlget soome keelde.
Arnold Schönberg
thumb|right|Arnold Schönberg, 1948 Arnold (Franz Walter) Schönberg [Schoenberg] (13. september 1874 Viin – 13. juuli 1951 Los Angeles) oli juudi soost austria helilooja, elas aastast 1933 Ameerika Ühendriikides.
Arnold Schönbergi võib pidada üheks olulisemaks 20. sajandi muusika uuendajaks nii helilooja, muusikateoreetiku kui ka heliloomingu õppejõuna.
Schönbergi esimesed heliteosed on kirjutatud romantilises ja hilisromantilises muusikastiilis. Dissonantsi emantsipatsioonile põhineva atonaalse harmoonia otsingud sundisid Schönbergi loobuma funktsionaalse harmoonia reeglitest. Atonaalset harmooniat leidub Schönbergi ekspressionistlikes teostes. Schönbergi rahulolematus atonaalse harmoonia püsimatuse ja meelevaldsusega sundis teda muusika helikõrguste sfääri korrastama, mille tulemusel sündis dodekafoonia.
Arnold Schönbergil on muusikateoreetilisi tekste nii harmoonia, vormi kui ka kontrapunkti vallas. Oma esseistikas käsitles ta muusika esteetilisi ja eetilisi aspekte ning võttis sõna muusikaelu korralduse teemadel.
Arnold Schönberg oli üks oma aja väljapaistvamaid heliloomingu õppejõude, kelle tuntumate õpilaste hulka kuuluvad Anton Webern ja Alban Berg. Tema nimega on seotud Uus-Viini koolkond, kuhu ta kuulub koos mõne oma õpilasega.
Schönberg tundis elavat huvi ka teiste loomevaldkondade vastu. Schönbergi maale võib pidada väljapaistvateks sümbolismi ja ekspressionismi näideteks. Paljudele oma vokaalteostele kirjutas Schönberg ise teksti. Schönberg tegutses ka leiutajana, kelle loomingut on patenteeritud.
1870. aastad
8. mail 1874 suri Arnold Schönbergi 20. detsembril 1872 sündinud õde Adele.
Pere kolis aadressile Theresiengasse 5, Viin.
9. juunil 1876 sündis Arnold Schönbergi õde Ottilie.
1880. aastad
Pere kolis aadressile Taborstraße 48, Viin. Schönberg käis rahvakoolis aadressil Kleine Pfarrgasse 33, Viin. Viiuliõpingud.
29. aprillil 1882 sündis vend Heinrich.
Schönberg kirjutas Viotti ja Pleyeli stiilis viiuliduosid.
Schönberg käis kuninglik-keiserlikus reaalkoolis Vereinsgassel Viinis, kirjutas marsse ja polkasid.
Samuel Schönberg pidas komisjonipoodi aadressil Kleinen Pfarrgasse 31, Viin.
Suri Samuel Schönberg.
1890. aastad
22. jaanuaril 1891 jättis kooli pooleli ja läks õpipoisiks Viini panka Werner & Co. Selle ajani kirjutatud muusika on mõjutatud viiuliduettidest, ooperipopurriidest ning vabas õhus toimunud sõjaväeorkestri kontsertidest.
Kolis aadressile Große Stadtgutstraße 10, Viin.
Õppis Meyeri entsüklopeedia (Meyers Konversationslexikon) abil tundma muusika põhimõisteid, sealhulgas sonaadivormi.
Kolis aadressile Theresiengasse (Adambergergasse) 5, Viin.
Suvel 1893 kirjutabsViini lähedal Kierlingis esimese täielikult säilinud teose ”In hellen Träumen hab ich Dich oft geschaut” häälele ja klaverile; teksti autor oli Alfred Gold, keda Schönberg õppis tundma oma sõbra ja mentori David Josef Bachi kaudu.
Tutvus harrastusorkestri “Polyhymnia” liikmena oma kunstilise mentori ja hilisema õemehe Alexander von Zemlinskyga.
Ütles üles koha Werner & Co erapangas.
Võttis vastu dirigendikoha Mödlingi lauluseltsis Freisinn, Meidlingi meestelauluseltsis ja koormeistrikoha Stockerau metallitööliste laululiidus.
Kirjutas “Ei du Lütte” neljahäälsele segakoorile.
Richard Heubergeri virgutusel sündisid Kuus pala klaverile neljale käele (Sechs Stücke für Klavier zu vier Händen).
1. septembrist kuni 30. novembrini 1896 kirjutas Serenaadi väiksele orkestrile (Serenade für kleines Orchester), mis jäi lõpetamata.
22. märtsil 1897 alustas vanas stiilis Gavoti ja Museti keelpilliorkestrile (Gavotte und Musette für Streichorchester) kirjutamist.
27. juulil 1897 on dateeritud Skertso F-duur keelpillikvartetile (Scherzo F-Dur für Streichquartett).
15. septembril 1897 ”Mädchenfrühling” häälele ja klaverile. Näitas Alexander Zemlinskyle Keelpillikvartetti D-duur.
Schönbergi esimeseks õpilaseks sai Wilma Weber von Webenau.
Juulis 1898 katkestas ootamatult töö Nikolaus Lenau luuletuse ”Warum, o Lüfte, flüstert ihr so bang” põhjal kirjutatava sümfoonilise poeemiga ”Frühlings Tod”. Sügisel 1898 valmivad Kaks laulu baritonile ja klverile (Zwei Gesänge für eine Baritonstimme und Klavier) op. 1.
20. detsembril 1898 toimus Zemlinsky vahendusel Viini Muusikaühingus (Wiener Musikverein) Fitzner-kvarteti esituses Schönbergi keelpillikvarteti ”Number null” D-duur esiettekanne.
Juhatas Heiligenstadtis meestelauluseltsi koori ”Beethoven”. Algas suhe Alexander von Zemlinsky õe Mathildega.
2. aprillil 1899 “Mõlemad” häälele ja klaverile (“Die Beiden” für Gesang und Klavier).
8.-9. mai 1899 ”Mailaul” häälele ja klaverile (“Mailied" für Gesang und Klavier). “Gethsemane”, tekst Richard Dehmel, meeshäälele ja orkestrile (lõpetamata). Suvepuhkus Payerbachis. Suvest talveni 1899 Neli laulu häälele ja klaverile (Vier Lieder für eine Singstimme und Klavier) op.2.
Septembris 1899 sündis puhkuse ajal koos Alexander von Zemlinsky ja tolle õe Mathildega Payerbachis Keelpillisekstett ”Kirgastunud öö” (”Verklärte Nacht”) op. 4 Richard Dehmeli luuletuse põhjal.
1. detsembril 1899 on dateeritud Keelpilliseksteti ”Kirgastunud öö” op.4 lõplik versioon.
1900. aastad
Juhatas tööliskoore.
Tutvus Alma Maria Schindleriga, kellega hiljem abiellus.
1900–1911 kirjutas vaheaegadega ”Gurre laule” (”Gurrelieder”), mille ajendiks on Viini Helikunstnike Ühingu (Wiener Tonkünstler-Verein) heliloomingu konkurss. Informatsioon kirjast Alban Bergile:
Märtsis-aprillis 1900 kirjutas esimese ja teise osa.
Märtsis 1901 lõpetas ülejäänu.
1902. aasta keskel katkestas töö.
Aastaks 1903 on teos viimistletud ja valmis umbes kuni leheküljeni 118. Pärast seda töö katkes ja Schönberg loobus täielikult jätkamisest.