cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kestust näitav määrus
Sündmuse tagajärje kestust näitav määrus
Tädipoeg tuleb koolivaheajaks meile. Läksime emaga pooleks tunniks kohvikusse. Anni mõtles hetkeks, enne kui vastas. Kuniks isa pole tagasi, võivad lapsed mängida.
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koosseis 1943
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koosseis 1943 on loetelu Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kogudustes teeninud vaimulikest 1943. aastal.
Loendisse ei kuulu 1941. aastal Vene õigeusu kirikusse üle läinud vene kogudused.
Keskvalitsus
pisi|Ülempiiskop Nikolai Leisman [[Petseris 1938]]
Läänemaa Praostkond
Praost ülempreester Jakob Mutt
Petserimaa Praostkond
Praosti abi ülempreester Boris Bežanitski
Pärnumaa Praostkond
Praost ülempreester Joann Ümarik
Saaremaa Praostkond
Praost preester Emanuel Lepik
Tartumaa Praostkond
Praost ülempreester Konstantin Kokla
Viljandimaa Praostkond
Praost ülempreester Konstantin Antson
Virumaa Praostkond
Praost ülempreester Aleksander Männik
Võrumaa Praostkond
Praost ülempreester Johann Randvere
Gennadi Vainikko
pisi|Gennadi Vainikko 2007. aastal Gennadi Vainikko (sündinud 31. mail 1938 Kontupohjas Karjalas) on Eesti matemaatik ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1986). Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Elulugu
Gennadi Vainikko on ingerisoomlane. Ta tuli koos vanematega Eestisse 1942. aastal. Ta lõpetas 1956. aastal Kehra Keskkooli kuldmedaliga. 1961. aastal lõpetas kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika erialal. 1964. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "О точности методов типа Галеркина" (Galjorkini meetodi täpsusest). 1969. aastal kaitses Voroneži Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori kraadi väitekirjaga "Об аппроксимации линейных и нелинейных операторов и приближенном решении операторных уравнений" (Lineaarsete ja mittelineaarsete operaatorite aproksimatsioonist ja operaatorvõrrandite ligikaudsest lahendamisest). Professori kutse sai 1971. aastal.
Aastatel 1963–1965 oli ta TRÜ matemaatilise analüüsi kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1965–1967 Voroneži ülikooli matemaatilise analüüsi kateedri dotsent, 1967–1969 TRÜ matemaatilise analüüsi kateedri dotsent, 1969–1970 arvutusmatemaatika kateedri dotsent, 1971–1994 samas professor ja kateedrijuhataja. 1973–1993 on Gennadi Vainikko külalisprofessorina pidanud loenguid Saksamaa, Ameerika Ühendriikide, Soome, Läti, Venemaa ja Lõuna-Korea ülikoolides ning aastatel 1993–2003 töötas ta pikemalt professorina Helsingi Tehnikaülikoolis. Aastatel 2003–2004 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika osakonna vanemteadur, 2004–2020 Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika instituudi (alates 2007 matemaatika instituut, alates 2016 matemaatika ja statistika instituut) vanemteadur. Alates 2021 matemaatika ja statistika instituudi rakendusliku funktsionaalanalüüsi kaasprofessor. 2005. aastast on ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
1986. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks matemaatika erialal. Ta kuulub akadeemias astronoomia ja füüsika osakonda. Aastatel 1990–1994 oli Eesti Teaduste Akadeemia asepresident.
Aastatel 1991–1994 oli ta Eesti Matemaatika Seltsi asepresident.
Teadustegevus
Gennadi Vainikko teaduslikud huvid on olnud seotud spetsiifilistele integraal-, diferentsiaal- ja operaatorvõrranditega. Ta on jõudnud läbimurdeliste tulemusteni nii nende võrrandite fundamentaalsete omaduste analüüsimisel kui ka numbrilise lahendamise vallas. Ta on konstrueerinud efektiivsed lahendusmeetodid paljudele singulaarsetele võrranditele, loonud nn südamlike integraalvõrrandite teooria ning viinud selle ka praktikasse. Tema teadustööde loetelus on ligi 300 nimetust, ta on paljude teedrajavate monograafiate autor või kaasautor ning on juhendanud üle 30 doktori- ja kandidaaditöö.
Raamatud
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, sh monograafiaid ja kõrgkooliõpikuid.
Starman
AS Starman oli Eesti kaabeltelevisiooni, interneti- ja telefoniteenuseid osutav iseseisev ettevõte, mille 1992. aastal asutas Tallinnas Peeter Kern. Ettevõte on varem olnud ka Tallinna börsil (tähisega SMN1T). 2016. aasta lõpus sõlmiti ostu-müügileping, millega sai Elisa 100% ulatuses AS Starman omanikuks.
Starman andis tööd ligi 300 inimesele. Ettevõtte sidevõrk kattis umbes 45% Eesti leibkondadest.
Hirvli külanõukogu
Hirvli külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Kolga vallas. Külanõukogu keskus asus Hirvli külas. Külanõukogu hõlmas Hirvli, Kursi, Aru, Kosu, Kõrveveski, Tõrrepõhja, Koitjärve ja Sigula küla.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Hirvli külanõukogu 1950 septembris Loksa rajooni koosseisu.
1954 juunis Hirvli külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Kuusalu külanõukoguga.
Täielik mäluvahetus (film 2012)
"Täielik mäluvahetus" (inglise keeles "Total Recall") on 2012. aasta Ameerika Ühendriikide ulmeline action-film. Film on 1990. aasta samanimelise filmi uustöötlus. Filmi lavastas Len Wiseman ning peaosades mängivad Colin Farrell, Kate Beckinsale, Jessica Biel, Bryan Cranston, John Cho ja Bill Nighy.
Jaama külanõukogu
Jaama külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1967 ja seejärel liideti Jaama külanõukogu alad Illuka ja Alajõe külanõukogu vahel.
Gaasbensiin
Gaasbensiin on nafta, naftakõrvalgaasi ja tahkekütuste töötlemisel tekkiv lenduvate süsivesinike segu, mis tavalisel rõhul ja temperatuuril ei kondenseeru.
Gaasbensiin koosneb molekulis peamiselt viit, vähemal määral nelja ja kuut süsinikuaatomit sisaldavaist süsivesinikest ning mitmesugustest lisanditest. Eesti põlevkivi töötlemisel kamberahjus tekib gaas, mille põhikomponendid on benseen ja tolueen. Gaasi eraldamiseks töödeldavast gaasisegust rakendatakse absorptsiooni, adsorptsiooni, komprimeerimist, süvajahutamist või nende meedotite kombinatsioone. Gaasist saadakse keemiliseks sünteesiks vajalikke individuaalseid süsivesinikke ning seda lisatakse mootorikütusele.
Paltmale mõis
Paltmale mõis (saksa keeles Paltemal, läti keeles Paltmales muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Sigulda kihelkonnas.
Neeruti vald
Neeruti vald (saksa keeles Buxhöwden) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Neeruti vald Undla vallaga.
Valla alal asus Neeruti mõis.
Sophie Allerman
Sophie Allerman (ka Sofie Allermann; 27. aprillil 1890, Tallinn – 1938 NSV Liit) oli Eesti kommunist ja parteitegelane, kes oli 1917. aastast VSDT(b)P ÜK(b)P Moskva linna- ja oblastikomitee Eesti sektsiooni juht.
Allerman õppis saksa keelt A. L. Sanjavski nim. rahvaülikoolis Moskvas ja jäi sinna elama. Lõpetas Moskva ülikooli 1925. aastal. Aastatel 1925–1933 oli S. Allermann J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli Leningradi osakonna eesti sektori eesti keele ja kirjanduse õppejõud.
François
François on prantsuse mehenimi.
Tilgaļi
Tilgaļi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Küla asub valla keskosas.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Fever
Fever (ingliskeelne sõna tähenduses 'palavik') võib tähendada järgmist:
OÜ Aqris Development
OÜ Aqris Development oli Eesti tarkvaraarendusettevõte, mille 2000. aastal asutasid Oliver Wihler ja Sander Mägi.
Ettevõte asus Tallinnas. Sai Java arendajate seas tuntuks tootega RefactorIT. Ettevõte lõpetas tegevuse 2009. aastal.
Rosenberg
Rosenberg (saksa 'roosimägi') on perekonnanimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rosenberg 540 inimesel: 250 mehel ja 290 naisel. Perekonnanimede levikult oli Rosenberg meeste puhul 199. kohal ja naiste puhul 180. kohal.
Perekonnanimi Rosenberg oli kõige levinum vanuserühmas 25–29 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 4,85. Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 10,38 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Eesti maakondade 55 mõisavallas talupoegadele nimedeks Rosenberg.
Nimede eestistamise käigus vahetati 1935–1940 aastal perekonnanimi Rosenberg kokku 192 korral ära. Uuteks nimedeks valiti Roosmägi, Roosimäe, Roosmäe, Roosimägi, Roosmaa, Roosimaa, Roosipuu, Roo, Roolaid, Roosaar, Rajamäe jne.
Liubavas
pisi|left|Liubavase kirik Liubavas (poola keeles Lubowo) on küla (endine alev ja linn) Leedus Kalvarija omavalitsuses, Liubavase valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu.
Ajalugu
Küla on esimest korda mainitud XVIII sajandi alguses. Aastal 1717 ehitati sinna kabel. Aastal 1744 sai asulast alev, millel oli õigus pidada neli korda aastas laata. Aastal 1770 ehitati sinna kirik ja Liubavasest sai kohaliku kihelkonna keskus. Aastal 1791 sai Liubavasest linn.
Aastal 1827 oli linnas 98 maja. Aastal 1853 sai linnast alev ja XIX sajandi lõpus küla. Knygnešystė ajal oli asula tähtis raamatute Leedusse toimetamise keskus. Asulas tegutses mitu leedu katoliiklaste organisatsiooni (Žiburys, Leedu katoliiklik karskusselts). Aastal 1897 oli Liubavases 964 elanikku. Esimese maailmasõja ajal põles Liubavas maha. Aastal 1919 hõlvas asula Poola sõjavägi, mis lahkus sealt juulis 1920. Hiljem tegutsesid asula ümbruskonnas poola partisanid, kes aastal 1922 lasid seal maha viis leedulast. Aastaks 1923 oli suurem osa poolakaid teisele poole piiri kolinud, Liubavases oli toona 593 elanikku. Aastal 1931 valmis mahapõlenud kiriku asemele uus.
Nõukogude võim küüditas 10 Liubavase elanikku. Teise maailmasõja ajal hävis küla kirik, sõja järel tegutsesid asula ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli Liubavas kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1956 ehitati kirikul asunud kabel ümber kirikuks.
NV Arena
NV Arena on jalgpallistaadion Austrias Sankt Pöltenis.
Catullus
pisi|Tänapäevane Catulluse kuju [[Sirmiones]] Gaius Valerius Catullus (arvatavasti 86 või 84 eKr Verona – arvatavasti 54 eKr) oli Rooma luuletaja.
Elukäik
Catullus sündis Põhja-Itaalias Veronas jõukas ratsanikuperes. Ta läks varakult Rooma õppima ning elas kogu edasise elu seal. Poliitiliselt oli ta Caesari vastane ning ründas oma epigrammides nii teda kui tema pooldajaid (nt Mamurrat). Kui Caesari võim suurenes, otsis Catullus temaga siiski lepitust, ning Catulluse vabanduste peale olevat Caesar ta samal päeval enda juurde õhtusöögile kutsunud.
Looming
Catullus kuulus nn neoteerikute (kr νεώτεροι 'uuemad', lad poetae novi 'uued luuletajad') luuletajateringi, kelle eeskujuks oli Aleksandria hellenistlike poeetide õpetatud luule.
Catulluse loomingust on meieni säilinud 116 luuletust. Nende hulgas on erinevais meetrumeis lühemaid lüürilisi luuletusi (1–60), pikemaid poeeme (61–68) ning eleegilistes distihhonides lühemaid luuletusi, peamiselt epigramme (69–116).
Esimesest osast on eriti tuntud luuletused, mille teema on armastus kauni Lesbia-nimelise naise vastu, armukadedus, lahkhelid, leppimine ja suhte lõppemine. Lesbiat samastatakse harilikult kõnemehe ja rahvatribuuni Publius Clodius Pulcheri õe ning 60. a. konsuli Quintus Caecilius Metellus Celeri naise Clodiaga (alates a-st 59 lesk), kes oli tuntud nii andekuse kui vabade elukommete poolest (temasse olevat olnud armunud ka Cicero).
Kolmas osa sisaldab muu hulgas invektiive ja ründavad pilkeluuletusi, milles Catullus õiendab arveid talle ebasümpaatsete isikutega.
Varia
Carl Orff on kirjutanud Catulluse tekstidele heliteose "Catulli Carmina" ("Catulluse laulud").
Mati Vetevool
Elulugu
Mati Vetevool sündis 1945. aastal Tallinnas. Tema ema Aurelia-Rosilda Vetevool (Uusküla) oli pärit Kõmmaste külast Lääne-Harju vallast ja isa Valdur Vetevool oli pärit Salla-Tammikult Lääne-Virumaalt. Mati lapsepõlv möödus peamiselt Lääne-Harjumaal Vasalemmas, Kaseperes ja Padisel. Mati Vetevoolul on 2 venda ja õde.
Töö
Vetevoolu esimeseks töökohaks oli Harju KEK, kus ta alustas elektrikuna, kuid peagi edutati ta töödejuhatajaks. 1988. aasta aprillis asutas ta kalandusühistu Vihterpalu, mis 1992.aastal restruktureeriti ASiks M.V.Wool. AS M.V.Wool on perefirma, esimene erakapitalile rajatud järjepidevalt tegutsev kalatoodete tootmis- ja müügiettevõte Eestis. Tänaseks on AS M.V.Wool läbi oma pühendumuse, ausa tegevuse ja pideva arengu saavutanud Eesti turul liidrirolli. Firma põhitegevusala on värske ja külmutatud kala ning kalatoodete tootmine ja müük. ASi M.V.Wool koduturg on peamiselt Eesti, kuid firma tooteid turustatakse ka välisturgudel (Läti, Leedu jt). Toorainena kasutatakse nii punast kui ka valget kala, mida tarnitakse Eestist, Norrast jm. Kalatooted valmistatakse firma Vihterpalu ja Harku kalatehastes. Tehaste kogupindalad on kokku ca 5500 m2 ning tehastele on väljastatud euro-normidele vastavuse sertifikaadid. Harku tehases on lisaks ca 1000 m2 suurune külmutuskompleks-jaotuskeskus, mille kaudu on organiseeritud kaupade vedu klientidele.
Ühiskondlik tegevus
Koostöös Lääne-Harju vallavalitsusega toetas ta läbi aastate piirkonna laste ja noorte koolivälist tegevust, kohalikke koole ja lasteaedu. Vetevool osales pikki aastaid Risti Põhikooli hoolekogu liikmena kooli arendamisel, andis alates 2013.aastast isiklikult kooliaasta alguses igale esimesse klassi astujale Risti Kooli mütsi ning istutas kooli 330.juubeliks koolimaja ette püramiidtamme. Alates 2018. aastast osales aktiivselt Lääne-Harju vallavalitsuse töös, juhtides rahanduskomisjoni.
Tunnustus
1968               Harju KEKi parim sportlane
1969               Eesti Maanoorte meister lauatennises Harju võistkonna koosseisus
1970               NSVL Liidu meistersportlase kandidaat
2008               Padise valla tänukiri
2011               Saue valla tänukiri
2012               Eesti vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärk
2014               Harjumaa Aasta Ettevõte (AS M.V.Wool)
2018               Eesti Aasta Ettevõtja elutööpreemia
2019               Kaubandus-Tööstuskoja I klassi aumärk
2021               Lääne-Harju valla aukodanik, postuumselt
Isiklikku
Mati Vetevool oli abielus Sirje Vetevooluga. Eeskujuliku isana on Mati Vetevool oma kahe lapse (tütar Moonika, poeg Meelis) kõrval üles kasvatanud Muraste lastekodust perre võetud kasulapse Jüri. Mati Vetevool suri 2021. aasta 11. juulil pärast kiire kuluga rasket haigust.
Ravenna lennujaam
Ravenna lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Ravenna provintsis, umbes 5 km kaugusel Ravenna keskusest lõunas, La Spreta asulas. Lennujaamale on antud Gastone Novelli nimi.
Rama mõis
Rama mõis (saksa keeles Rammenhof, läti keeles Ramas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Sigulda kihelkonnas.
Geoloogia sügiskool
Geoloogia sügiskool on Eesti Looduseuurijate Seltsi geoloogiasektsiooni korraldatav geoloogiahuviliste kokkusaamine.
Esimene sügiskool toimus 28.-30. oktoobrini 2005 Võrumaal Ala-Kiidi turismitalus.
Sügiskool annab välja kogumikku "Schola Geologica", mida kirjastab Eesti Looduseuurijate Selts.
Aasia (Rooma provints)
pisi|Aasia provints Rooma keisririigis pisi|400px|Rooma Anatoolia provintsid Trajanuse ajal, sealhulgas Aasia pisi|400px|Rooma keisririik [[Hadrianuse ajal (valitses aastatel 117-138 pKr), Lääne-Anatoolias senatiprovints Asia (Edela-Türgis)]] pisi|350px|Rooma [[Väike-Aasia-vallutus]]
Rooma Aasia provints või Asiana (kreeka: Ἀσία või Ἀσιανή), Bütsantsi ajal Früügia, oli hilise vabariigiga liidetud haldusüksus. See oli senatiprovints, mida valitses prokonsul. Korraldust ei muudetud Rooma keisririigi ümberkorraldamisega aastal 211.
Kunda alevivolinike loend 1934
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kunda alevivolinikeks (RTL 1934, 47):
Aasia (Rooma provints)
Geograafia
Aasia provintsi kuulusid algselt Müüsia, Troás, Aiolís, Lüüdia, Iōnía, Kaaria ja maakitsus Pisiidiast Pamfüüliasse. Egeuse saared peale Kreeta olid osa Asiana Insulae provintsist. Osa Früügiast anti Mithridates V Heategijale, kuid aastal 116 eKr sai see taas provintsi osaks. Lykaonia liideti enne aastat 100 eKr, samas kui Kibyra ümbrus liideti aastal 82 eKr. Aasia provintsi kagupiirkond liideti hiljem Kiliikia provintsiga. Keisririigi ajal külgnes Aasia provints Bitüüniaga põhjas, Lüükiaga lõunas ja Galaatiaga idas.
Annekteerimine
Ilmsete pärijateta Pergamoni Attalos III otsustas Rooma lähedase liitlasena pärandada oma kuningriigi Roomale. Pärast Attalose lahkumist aastal 133 eKr tõstis trooninõudleja Eumenes III mässu. Ta võitis aastal 131 eKr konsul Publius Licinius Crassus Dives Mucianust. Kuid järgmine konsul Marcus Perperna tegi sõjale peagi lõpu. Ta võitis Eumenest esimeses lahingus ja asus piirama Stratonikeiat, kuhu Eumenes oli põgenenud. Linn sunniti nälja abil alistuma ja kuningas langes seega konsuli kätte. Manius Aquillius asutas piirkonnas ametlikult Aasia provintsi. Pergamoni kuningriigi pärandamine Roomale avaldas naaberpiirkondadele tõsiseid tagajärgi. Just sellel ajal tõusis Mithridates VI valitsemise all Pontuse staatus. Ta oleks osutunud heidutavaks vaenlaseks Rooma edule Aasia provintsis ja kaugemal.
Maksustamine
Roomale oli alati olnud väga vastumeelne sekkuda idapoolsetesse asjadesse. Tavaliselt tugines see konflikti korral liitlaste vahendusele. Väga harva saatis Rooma delegatsioone itta, palju vähem omas tugevat valitsuslikku kohalolekut. See apaatia ei muutunud palju isegi pärast Attalose kingitust aastal 133 eKr. Tegelikult loovutati Pergamoni kuningriigi osi vabatahtlikult mitmele riigile, näiteks Suur-Früügia anti Pontuse Mithridates V-le.
Kuigi senat oli Aasia asjadesse sekkumisel kõhklev, ei olnud teistel sellist vastumeelsust. Gaius Sempronius Gracchuse poolt aastal 123 eKr antud seadus andis Aasias maksude kogumise õiguse ratsanikuseisuse liikmetele. Maksude kogumise eesõigust kasutasid peaaegu kindlasti vabariigi üksikisikud.
Mithridates ja Sulla
Aastaks 88 eKr oli Pontuse Mithridates VI vallutanud niisama hästi kui kogu Aasia. Rõhudes vihatud ebaausatele Rooma tavadele, õhutas Mithridates Rooma-vastast mässu, nõudes kõigi roomlaste ja itaallaste tapmist provintsis. Kaasaegsed hindasid ohvrite arvuks 80 000 kuni 150 000.
Sõjaline kohalolek
Peale juhuslike mässude mahasurumise oli Aasia provintsis vähe sõjalist kohalolekut, kuni Sulla juhitud väed saabusid oma kampaanias Mithridates VI vastu. Tegelikult oli Aasia provints ainulaadne selle poolest, et see oli üks väheseid garnisonita provintse keisririigis. Kuigi provintsis ei olnud kunagi ühtegi täielikku leegionit, ei tähenda see, et sõjalist kohalolekut üldse ei olnud.
Leegioni väesalgad olid Früügia linnades Apameias ja Amorionis. Abikohordid paigutati Früügia Eumeneiasse, samas kui väiksemad sõduriterühmad kontrollisid regulaarselt mägiseid piirkondi. Suur sõjaline kohalolek maapiirkondades 3. sajandi alguses põhjustas provintsis suuri rahvarahutusi.
Augustus
Pärast Augustuse võimuletulekut rajas ta prokonsuliameti Aasia provintsile, mis hõlmas Müüsia, Lüüdia, Kaaria ja Früügia piirkondi. Sellest idas loodi Galaatia provints. Prokonsul veetis enamuse oma aastapikkusest ametiajast provintsis ringi reisides, kuulates ära kohtuasju ja korraldades muid kohtuasju igas kohtukeskuses. Rooma üleminekul vabariigist varajaseks keisririigiks toimusid olulised muutused olemasolevate provintsilinnade rollis, mis kujunesid autonoomsetest linnriikidest keiserlikeks halduskeskusteks.
Augustuse printsipaadi algus andis märku ka uute linnade tõusust Müüsias, Lüüdias ja Früügias. Provints arenes omavalitsuslike linnade keerukaks süsteemiks, kus iga linn vastutas majanduse, maksude ja seaduslikkuse eest oma territooriumil. Augustuse valitsemisaeg andis veel märku Aasia provintsi linnastumise algusest, kui avalik hoone sai linna kindlaks tunnuseks.
Valitsejakultus
Rooma keisririigi ajal oli valitsejakultus provintsi kogukondades valdav. Varsti pärast Augustuse võimulesaamist püstitati tema auks templeid kogu Aasia provintsis. Valitsejakultuse provintsikeskuste loomine sigitas veelgi kohalikke kultusi. Need paigad toimisid mudelitena, mida teised provintsid kogu keisririigis järgisid.
Valitsejakultus toimis Aasia provintsi alamatele keisrivõimuga leppimise viisina oma kogukondade raamistikus. Religioossed tavad olid väga avalikud asjad ja kaasasid kodanikke kõigis aspektides, sealhulgas palves, ohverdamises ja rongkäikudes. Konkreetse keisri auks peetud rituaalid ületasid sageli teiste jumalate omi. Ükski teine kultus ei vastanud keiserlikule kultusele hajutatuse ja ühtsuse mõttes.
Langus
3. sajand pKr tähendas Aasia provintsis tõsist langust, mis tulenes osaliselt epideemiast, mis algas Antonini katku, kohalike sõdurite distsiplineerimatuse ja ka vabatahtliku kodanikusuuremeelsuse juhtumite vähenemisega. Gootide sissetungid 250. ja 260. aastatel Kolmanda sajandi kriisi osana aitasid kaasa turvatunde puudumisele. Pealegi, kuna poliitiline ja strateegiline rõhk nihkus Aasia provintsist eemale, kaotas ta oma varasema tähtsuse.
4. sajandil jagas Diocletianus Aasia provintsi seitsmeks väiksemaks provintsiks. 5. sajandi jooksul ja kuni 6. sajandi keskpaigani kogesid Lääne-Anatoolia linnad ja provintsid majanduslikku taassündi. Kuid pärast 543. aasta suurt katku langesid paljud linnad provintsi sisemuse pool tasemele, kus nad olid eristamatud 7. sajandi Pärsia ja Araabia sissetungide aegsetest tavalistest küladest. Teisest küljest, varajase keisririigi juhtivad linnad, sealhulgas Ephesos, Sardeis ja Afrodisiás, säilitasid enamuse oma endisest hiilgusest ja muutusid uuteks provintsikeskusteks. Aasia jäi sajanditeks Rooma ja hellenistliku kultuuri keskuseks idas. Territoorium jäi Bütsantsi osaks kuni 13. sajandi lõpuni, kui selle vallutas Osmanite riik.
Viktor Kargaja
Viktor Kargaja (6. oktoober 1886 Karula vald – 7. november 1968 New York) oli eesti jurist.
Ta õppis aastatel 1906–1909 Tartu Ülikoolis, aastatel 1909–1912 Moskva Ülikoolis õigusteadust. Aastatel 1912–1913 oli ta Tallinnas vandeadvokaat Jaan Poska abi. 1914–1918 Tallinna Vastastikuse Krediitühisuse prokurist, 1919–1932 Krediit Panga juhatuse liige, 1933–1940 Pikalaenu Panga direktor. 1944 põgenes Saksamaale, siirdus sealt 1949 USAsse.
Ta oli 1948–1949 Eesti Üliõpilaste Seltsi Augsburgi koonduse esimees, 1950–1959 EÜSi Ameerika Ühendriikide koonduse esimees, 1961–1965 EÜSi vanematekogu eestseisuse liige. 1955 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Vaabina raudteepeatus
Vaabina raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Antsla vallas Vaabina külas.
Ajalugu
Vaabina raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Vaabina raudteepeatusele eelneb Valga poolt tulles Antsla raudteejaam ja järgneb Kurenurme raudteepeatus.
Nehatu-Pivarootsi vald
Nehatu-Pivarootsi vald (saksa keeles Nehhat-Pivarotz) oli vald Läänemaal Karuse kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Nehatu-Pivarootsi vald Illuste vallaga.
Valla alal asus Nehatu ja Pivarootsi mõis.
Maailma suurim kirves
Kirve kõrgus 15 meetrit ja kaal üle 55 tonni. Kirvepea laius on 7 meetrit, betoonist "kännu" läbimõõt on 10 meetrit. Kirves valmis 1991. aastal. Kirve peasse on lisatud ajakapsel.
Martin Blumenthal
Martin Blumenthal (27. veebruar (vkj)/ 11. märts 1857 Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. juuni 1940 Tallinn) oli Eesti tuletõrjuja ja kingsepp.
Ta astus tuletõrjesse 1878. aastal ja teenis seal 62 aastat kuni surmani, olles üks vanimaid Eesti tuletõrjujaid ("Pritsimees nr 1").
1937. aastal tähistas ta oma 80. sünnipäeva, 60-aastast tuletõrje- ja kingsepaameti juubelit, 50-aastast kuldpulma juubelit ja 40-aastast Toomgildi liikmeks oleku juubelit.
Martin Blumenthal maeti 15. juunil 1940 Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistule.
Äkkeküla tee
Äkkeküla tee on tänav Narvas.
Tänav saab alguse Tallinna maanteelt ja kulgeb põhjakirdesse. Pärast umbes 950 meetrit pöörab tänav lääneloodesse ja lõppeb 300 meetri pärast umbtänavana. Sellelt viimaselt lõigult algavad põhjakirdesse suunduvad Hoovi tänav ja Põllu tänav.
Tänav sai nime 19. mail 2005.
Vałožyni rajoon
Vałožyni rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1917 km². 2009. aasta seisuga elas seal 37 543 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bahdanaŭ, Dory, Harodźki, Ivianieci, Jarševičy, Piaršai, Pralniki, Rakaŭ, Sakaŭščyna, Zaleśsie, Višnieva ja Ŭzbałaći külanõukogu.
Halduskeskus on Vałožyni linn. Teine tähtsam asula on Ivianieci alev. Muud huvipakkuvamad paigad on Višnieva ja Łoski küla ning Rakaŭ agrolinnake.
Rajooni tähtsam jõgi on Zachodniaja Biarezina. Teine suurem jõgi on Islač. Rajoon asub osalt Ašmiany kõrgustikul, osalt aga Minski kõrgustikul, lõunaosa ulatub ka Neemeni madalikule. Kõrgused ulatuvad valdavalt 150–250 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (335 meetrit, Valgevene kõrguselt kolmas tipp) asub Šapavały küla lähistel.
2009. aasta seisuga olid elanikest 88,14% valgevenelased, 3,19% venelased, 7,41% poolakad ja 1,26% oli teistest rahvustest. 90,66% elanike emakeel oli valgevene keel, 8,1% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 80,51%, vene keelt aga 16,39% elanikke.
Puuvillapõõsas
Puuvillapõõsas (Gossypium) on taimede perekond kassinaeriliste sugukonnas.
Johann Thal
Johann Thal (14. juuni 1756 Kambja – 27. juuni 1841 Kambja) oli Kambja köster ja esimene eestlasest orelimeister.
16-aastaselt (1772) ehitas Johann Thal Kambja kirikule positiivoreli, mis oli esimene orel Tartumaa maakirikutes. Hiljem ehitas ta veel positiive ja oreleid, sh Alūksne kiriku suure oreli.
Tartu Jaani koguduse õpetaja Friedrich David Lenz tunnustas noore meistri pillide head kõla ja lisas, et ''„kuigi need ei saa veel vastu suurte Peterburi meistrite pillidele, tõendavad need siiski ilmekalt selle mehe mehaanilist ja muusikalist andekust, kes pole oreliehituses ega pillide valmistamises saanud ega võinudki saada vähimatki juhatust, sest meil pole olnud seni väljaspool suuri linnu, maakirikuis üldse oreleid. Ta on end niisiis vaid ise harinud üht linnaorelit uurides ja senikaua väikest viisi katsetanud, kuni söandas ise ehitada naabruses asuvale kirikule väikese oreli, mis tema rõõmuks õige hästi õnnestus.”''
Veel kõrges vanaduses jätkas Johann Thal Kambjas laste õpetamist ja oreli mängimist, kirikuõpetaja äraolekul pidas ka jumalateenistusi. Oreli saatel õppis kogudus järjest paremini laulma. Kui praost Heller 1836. aastal Kambja kogudust visiteeris, tunnistas ta, et on alati igatsenud Kambja koguduse laulu kuulda saada.
Isiklikku
Johann Thali isa oli köster Jakob Thal.
Johann Thali onu oli köster ja kirjamees Mango Hans.
Johann Thali onupoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal.
Lennart Meri konverents
Lennart Meri konverents (inglise keeles Lennart Meri Conference) on alates 2007. aastast igal aastal Tallinnas korraldatav rahvusvaheline konverents, kus arutatakse Põhjamaade ja Euroopa idaosa välispoliitilisi ja julgeolekuküsimusi. Konverentsil osalevad Euroopa, Ameerika Ühendriikide, Venemaa ja teiste riikide riigipead, ministrid, parlamendiliikmed, rahvusvaheliste organisatsioonide juhid ja teised. Konverents on nimetatud Eesti presidendi Lennart Meri järgi.
Konverentsi juhatajad:
Grammatilised vahendid
Grammatilised vahendid on keelelised vahendid, mis seovad leksikaalsed vahendid üheks funktsionaalseks tervikuks - lauseks või lause moodustajaks. Lause moodustajad on lauses üksteisega grammatiliselt seotud. Neid seoseid nimetatakse grammatilisteks seepärast, et neid vormistavad grammatilised vahendid.
Eesti keel
Grammatilisi vahendeid on viit liiki:
Grammatilised vahendid väljendavad situatsiooni komponentide semantilisi tüüpe ehk üldisi tähendusi ('kes', 'kellele', 'kuhu', 'kuidas' jms). Seaduspärasusi, kuidas grammatilised vahendid ühendavad leksikaalsed vahendid lauseks ja lause moodustajaks, kirjeldab süntaks ehk lauseõpetus.
Anne raudteepeatus
Anne raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Antsla vallas Anne külas. Avamise ajal jäi peatus Vana-Antsla valda.
Läbi Anne kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Reisirongid sõitsid läbi Anne liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.
Anne raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Mustamäe IV mikrorajoon
Mustamäe IV mikrorajooniga külgnevad Mustamäe asumi II, III ja VI mikrorajoon ning Kadaka asumi Laki I ja II kvartaliga. Allasumi keskus Mustamäe Linnaosa Valitsuse haldushoone paikneb A. H. Tammsaare tee ääres.
Asumisiseseid kergliiklusteid (peateed) on 2 kilomeetrit. Ainsad nimega tänavad on Lepatriinu ja Herilase tänav.
Mikrorajooni loode- ja lääneosas (mööda Ehitajate tee äärset ala) on säilinud Kadaka parkmetsa okaspuud (mänd).
Ühistranspordiühendus
Mustamäe IV mikrorajooni sõidavad liinibussid: 9, 10, 20, 20A, 24, 24A, 26, 26A, 28 (Eduard Vilde tee); 12, 13, 61 (Tammsaare tee); 10, 26, 26A, 27, 28 (Ehitajate tee) ja 9, 13, 26, 26A, 61 (Mustamäe tee).
Trollibussid: 1, 5 (Mustamäe tee).
Allasumisse jäävad mööda Eduard Vilde teed liikudes peatus Szolnok, Tammsaare tee äärde Lakiotsa ja Autobussikoondis, Ehitajate tee äärde E. Vilde tee ja Mustamäe teele A. H. Tammsaare tee.
Ettevõtlus ja endised asutused
1970. aastal avati mikrorajoonis Mustamäe esimene kaubandus- ja ühiskondlik keskus. Hooned üldpindalaga 1259 m2projekteerisid arhitektid Paula Koidu ja Enno Talger. Algul valmis viiekorpuseline planeering, kuhu oli ette nähtud ka restoran ja kohvik. Ehituse käigus aga kerkisid kolm üksteisega seljakuti kokku projekteeritud hoonet, mille keskel moodustus avar sisehoov. A. H. Tammsaare tee 133 äärde valmis 444 m2 müügisaaliga selvekauplus ABC-4. Teenustemaja hoone, kus asusid TK Kiir selvepesumaja, naiste juuksur, postkontor (sidejaoskond nr 26) ning majapidamis- ja kultuuritarvete laenutus kerkis aadressile Tammsaare 137. Elamuekspluatatsiooni valitsuse administratiivruumid ja tehniline plokk garaažidega asub aadressil Tammsaare 135 (tänapäeval Mustamäe Linnaosa Valitsus).
Endises ühiselamus aadressil Eduard Vilde tee 90 asus kuni 1971. aastani Mustamäe Polikliinik ja aastatel 1972–1999 Mustamäe Lastepolikliinik.
Aadressil Ehitajate tee 70 asus Alaealiste Asjade Inspektsioon.
Lasteaiad ja koolid
Piirkonda on rajatud kolm lasteaeda ja kaks kool. Mikrorajoonis tegutsevad Lasteaed Sinilind (endine Tallinna 129. Lastepäevakodu, avatud 1969. aastal ) asukohaga A. H. Tammsaare tee 115 ja Rõõmupesa (endine Tallinna 134. Lastepäevakodu, avatud 1969. aastal ) Tammsaare tee 141. Endise ''Tallinna 130. Lastepäevakodu'' hoonetes Ehitajate tee 82 asub Mustamäe Sotsiaalkeskus.
1969. aastal avati Tammsaare tee 145 vene ja eesti õppekeelega ''Tallinna 52. Keskkool'', praegune Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasium. Põhikooli naabrusse Tammsaare tee 147 rajati Tallinna Majandustehnikumi (Tallinna Majanduskool) uus õppehoone, kus õppetöö algas 1986. aastal.
Falco
Falco (kodanikunimega Johann Hölzel, 19. veebruar 1957 Viin – 6. veebruar 1998 Puerto Plata lähistel, Dominikaani Vabariik) oli austria muusik. Tema esitatud lugu "Rock Me Amadeus" on siiani ainus saksakeelne laul edetabeli Billboard 100 tipus.
Lapsepõlv ja noorus
Johann Hölzel sündis 1957. aastal kolmikutest ainsana ellujäänuna. Tema muusikaanne ilmnes varakult. Ta õppis kiiresti pähe raadios esitatud šlaagrid. Neljandaks sünnipäevaks sai ta kingituseks tiibklaveri, aasta hiljem plaadimängija. Meelsasti kuulas ta Elvis Presley, Cliff Richardi ja Beatlesi loomingut. Üsna pea selgus ka, et Hölzelil on absoluutne kuulmine.
Hölzeli isa Alois Hölzel jättis perekonna maha ning poiss kasvas üles koos ema ja vanaemaga. Aja jooksul kujunes välja tema lähedane suhe emaga, mis püsis kuni Hölzeli surmani. 1973 lahkus Hölzel koolist, olles kogunud märkimisväärse hulga põhjuseta puudutud tunde. Ema sunnil alustas ta bürooteenindaja väljaõpet, mille jättis lühikese aja järel pooleli. Samal ajal rajas ta sõpradega ansambli Umspannwerk. 17-aastaselt astus ta vabatahtlikult kaheksakuulisse ajateenistusse Austria Bundesheeris.
Sel ajal mängis ta kõigepealt E-kitarri, vahetas selle aga peagi oma lemmikinstrumendi E-bassi vastu. Samuti astus ta Viini konservatooriumi, jättis aga õpingud pärast esimest semestrit pooleli, et saada "tõeliseks muusikuks".
Algus (1977–1980)
Hölzel kolis 1977. aastal mõneks kuuks Lääne-Berliini, kus ta mängis džässbassistina mitmes klubis ning puutus tihedamalt kokku muusikute ringkondadega. 1978. aasta alguses võttis ta kasutusele pseudonüümi Falco.
Viini naasnuna liitus Falco "Esimese Viini muusikateatriga" (Erster Wiener Musiktheater, hilisem "Hallucination Company"), mis kujutas endast avangardistlikku rokiteatrit. Selle liikmena saavutas Falco oma esmase edu, mis esialgu piirdus vaid Viini muusikaringkondadega. Aastavahetuse paiku vahetas ta nimetatud grupeeringu poliitilise anarhistliku ansambli Drahdiwaberl vastu (selle kõrval mängis ta 1978. aastast alates ka päris oma ansamblis Spinning Wheel). Ta kirjutas loo "Ganz Wien", mida esitas esimest korda 1980. aastal. Lugu, mis rääkis Viini muusikaringkondade narkootikumide tarbimisest, sai Austria pealinnas underground-hitiks, samal ajal kui raadiojaamad seda boikoteerisid.
1979. aasta mais andis Falco välja oma esimesed soolosinglid "Chance to Dance" ja "Summer", mis 28 aastat hiljem CD-na välja anti (Viini kaubatänavate reklaamikampaania raames). CD sisaldab nii mõlemat originaalversiooni kui ka kummagi loo kitarriremiksi, aga ka intervjuud plaadi produtsendi René Reitziga.
Esimesed albumid (1981–1984)
Ühel Drahdiwaberli kontserdil avastas Falco talendi Viini muusikaärimees Markus Spiegel, kes temaga kolme soolo-LP väljaandmiseks plaadilepingu sõlmis. Leping laienes ka Falco ansamblile.
Esimene plaat "Psychoterror" ilmus 1981. aasta keskel ning sellelt leiab ka loo "Ganz Wien". Sügisel ilmus ingliskeelne "That Scene", mis oli ühtlasi Falco debüütsingel. Lugu mängiti ka raadios ning see saavutas Ö3-Hitparade edetabelis 11. koha. Lugu ilmus hiljem veel tema debüütalbumil ja kolmanda singli "Maschine brennt" teisel poolel, mõlemal juhul saksakeelsena.
Markus Spiegel viis Falco kokku muusikaprodutsendi Robert Pongeriga, kes oli 1981. aasta suvel kirjutanud laulu Reinhold Bilgerile, kellele see aga ei meeldinud. Vastupidi Bilgerile tundis Falco loo vastu huvi ja kirjutas sellele sõnad. Tulemuseks oli lugu "Der Kommissar", mis sai kiiresti klubihitiks. "Der Kommissar" avalikustati sügisel 1981 ning saavutas üle-euroopalise kuulsuse. Ka teisel pool ookeani ei läinud lool halvasti: Kanadas sai see kuldplaadiks. Falco oli Kraftwerki järel (lugu "Autobahn") alles teine artist, kes saksakeelse looga USA edetabelitesse jõudis. Lugu kujunes hitiks koguni Guatemalas. Kokku müüdi singlit maailmas seitsmel miljonil korral, ainuüksi Prantsusmaal 750 000 korda. Ühtlasi oli "Der Kommissar" esimene üle maailma edu saavutanud räpilugu, mis esitatud valge muusiku poolt. Singli muusikavideo valmis koostöös režissööride Hannes Rossacheri ja Rudi Dolezaliga (DoRo Produktion), kellega Falco tegi koostööd kuni surmani.
1981. aastal valmis ka album "Einzelhaft", mis jõudis Austria edetabeli tippu ning mida müüdi üle maailma ligikaudu 750 000 korda.
Teine album "Junge Roemer", mis oli samuti Robert Pongeri produtseeritud, ilmus 1984. Ehkki plaati hinnati hiljem üheks õnnestunuimaks Falco plaadiks, jäid selle müüginumbrid selgelt alla ootuste, mis olid kõrgele kerkinud seoses esikplaadi "Einzelhaft" eduga. Saksamaal müüdi plaati 120 000 korda, Austrias jõudis see siiski kuldplaadini. Müüginumbrite tõstmiseks salvestas Falco loo "Kann es Liebe sein" duetina koos Désirée Nosbuschiga uuesti, mis ei osutunud siiski edukaks. "Junge Roemer" oli esimene album, mida filmiti tervikuna, võtted toimusid USA eri piirkondades. Filmi näidati avalikkusele esmakordselt 1984. aastal ORFi saates "Helden von Heute" pealkirja all "Falco – Helden von Heute".
Rahvusvaheline edu (1985–1987)
pisi|Falco ja Ursela Monn [[Essenis 1986. aastal filmi "Geld oder Leber!" esilinastusel]] Teise plaadiga kaasnenud ebaedu tõttu vahetas Falco 1985. aastal produtsenti, asudes koostööd tegema Hollandi produtsentideduo Rob ja Ferdi Bollandiga. Nende produtseerituna ilmus Falco kolmas album "Falco 3". Mõjutatuna Milos Formani filmist "Amadeus" ning arvukatest Mozarti biograafiatest valmis lugu "Rock Me Amadeus", mis sai Falco suurimaks hitiks. Lugu jõudis kõigepealt paljude Euroopa edetabelite tippu ning tõusis seejärel 1986. aasta alguses nädal nädala haaval USA Billboardi edetabelis, jõudes 20. märtsil esikohale, kus püsis kolm nädalat. Varem ei olnud see õnnestunud ühelgi saksakeelsel lool. Samal ajal jõudis album "Falco 3" Billboard 200 edetabelis kolmandale kohale. Natuke aega hiljem jõudis "Rock Me Amadeus" ka Suurbritannias singlimüügiedetabelis esimesele kohale. Sellega oli Falco jõudnud maailmastaari staatusse. Ootamatul edul olid ka varjuküljed, kuna Falco oli enda jaoks lati nii kõrgele seadnud, et tal tekkis kahtlus, kas tal on üldse võimalik sellist edu korrata või on kuulsuse tipp juba saavutatud.
Pärast suvel 1986 toimunud turneed lõpetas Falco töö neljanda albumi "Emotional" kallal, mis ilmus sama aasta sügisel. Singlitena anti sellelt plaadilt välja "The Sound of Music" (lugu räägib poleemikat tekitanud Kurt Waldheimi Austria liidupresidendiks valimisest), "Coming Home (Jeanny Part 2, Ein Jahr Danach)" ja "Emotional". Albumi ilmumise järel suundus Falco maailmaturneele, mis ulatus kuni Jaapanini.
Kuus kontserti Jaapanis olid "eelprooviks" esinemistele USAs, mis olid plaanitud ajavahemikku jaanuarist kuni märtsini 1987. Pärast "Rock Me Amadeusi" ootamatut edu ja sellele järgnenud kõrgeid edetabelikohti oli Falcol võimalus püsivalt maailmastaaride hulka jõuda. Reis Jaapanisse ja Falco isiklik hoiak nurjasid selle võimaluse. Kannatades koduigatsuse käes, otsustas Falco maailmastaari-ambitsioonidest loobuda, kuna need eeldanuks pikemaid välismaal viibimisi. Ühes hilisemas intervjuus ütles ta: "Mul oli korduvalt võimalus Ameerikas käia. Ma ei teinud seda, kuna kauneimad on Ameerika lipul punavalged triibud."
Tagasilöögid (1988–1991)
1987 hoidis Falco end avalikkuse eest eemal, kuna oli pärast väsitavat Jaapani turneed kehaliselt ja vaimselt kurnatud. Pärast seda, kui sama aasta kevadel oli välja tulnud tema viimase albumi nimilugu "Emotional" (mis edetabelites vaid mõõdukat edu saavutas), alustas Falco aasta teisel poolel tööd uue albumi materjaliga. Oma viienda albumi soovis ta lasta produtseerida Gunther Mendel ja Candy De Rouge'il, ent ettevalmistused kulgesid raskustega ja lõppesid ühel hetkel sootuks, pärast plaadifirma kriitikat seni salvestatud lugude kvaliteedi kohta. Ainsa uue loona ilmus koos Brigitte Nielseniga salvestatud ja Giorgio Moroderi produtseeritud singel "Body Next To Body", mis ei saavutanud aga eelnevate aastatega võrreldavat edu.
1988 jätkas Falco pärast vahepealset katkestust koostööd Bollandide produtsentideduoga. Nende abiga lõpetas ta uue albumi salvestamise, mis ilmus sama aasta sügisel. "Wiener Blut" jõudis Saksamaa edetabelis esikümnesse ja Austrias teisele kohale, ent selle müüginumbrid jäid siiski tuntavalt alla eelmisele albumile. Plaanitud Euroopa turneest toimus vaid avakontsert Oldenburgis, ülejäänud etteasted tühistati vähese huvi tõttu.
Albumi ebaedu tõttu katkestas Falco koostöö Bollandidega ja tema järgmine album "Data de Groove" ilmus 1990. aastal Robert Pongeri produtseerituna, kes oli välja andnud ka Falco kaks esimest albumit. Album ja samanimeline singel jõudsid küll Austria edetabelitesse (album 11., singel 12. kohale), ent jäid edutuks väljaspool tema kodumaad. Nii tähistas "Data de Groove" Falco karjääri põhja.
Nederzwalm-Hermelgem
Nederzwalm-Hermelgem on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Zwalmi vallas.
Vallimäe tee
Vallimäe tee on tänav Rakveres. Tänav sai nime 1927. aastal. Aadressil Vallimäe tee 5 asub Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument.
Nederzwalm-Hermelgem
pisi|tühi|Nederzwalm-Hermelgem
Falco
Comeback (1992–1994)
Motiveerituna "Nachtflugi" edust, läks Falco 1993 mais uuesti Euroopa turneele. Selle käigus kuu hiljem Viini Donauinselfestil toimunud kontserdil oli ligikaudu 150 000 külastajat. Ehkki tugevas äikesevihmas said kuulajad läbimärjaks ja osa lavatehnikast langes rivist välja, üritati kontserdiga esialgu jätkata, lõpetati aga siiski enne plaanitud lõppu. Sama aasta septembris oli Falco külaline ansambli Opus juubelikontserdil Grazer Orpheumis tähistamaks tolle 20. aastapäeva. Ta esitas seal koos Opuse laulja Herwig Rüdisseriga Opuse hitti "Flyin’ High".
Stiili muutus (1995–1997)
pisi|Falco villa [[Gars am Kampis Hornerstraße 214]] 1995 andis Falco välja singli "Mutter, der Mann mit dem Koks ist da", mis oli teknoversioon vanast, 1920. aastate Berliini šlaagrist. Ta tegi seda pseudonüümi T>>MA all, et pääseda survest, mis kaasnes ootustega Falco uue singli ilmumisele. Pool aastat hiljem jõudis lugu edetabelite tippu ja kujunes seega ootamatult uueks hitiks.
1996 suvel ilmus elektroonilise tantsumuusika stiili esindanud lugu "Naked", mille Falco andis välja nime all Falco feat. T>>MB. Lugu pidi pinda sondeerima plaanitava uue albumi "Egoisten" (mis oli albumi "Out of the Dark" tööpealkiri) eduvõimaluste kohta. Samal ajal kui Austrias jõudis album edetabelis neljandale kohale, ei müüdud seda Saksamaal isegi 50 000 eksemplari. Ebaedu viis selleni, et Falco loobus oma senistest albumiga seotud ideedest ja lükkas selle ilmumise määramata ajaks edasi. "Naked" jäi Falco viimaseks eluajal ilmunud albumiks.
19. veebruaril 1997 pidas Falco suurejooneliselt oma 40. sünnipäeva, mängides külalistele oma suuremaid hitte ja tutvustades tulevast uut albumit. Külaliste hulgas oli ka Niki Lauda, kes hiljem ristis ühe Boeing 737 tema auks Falcoks.
Järgneval aastavahetusel toimus Falco viimane ametlik esinemine Exalibur Citys. 1998. aasta alguses lendas Falco pärast ühist jõulupidu emaga tagasi Dominikaani Vabariiki, kus ta viimasel ajal oli elanud.
Surm (1998)
pisi|Falco haud Viini kesksurnuaias 2006. aastal 6. veebruaril 1998 hukkus Falco autoõnnetuses Villa Montellano ja Puerto Plata vahelisel teel Dominikaani Vabariigis. Parkimisplatsilt väljasõidul sõitis buss tema maasturile sisse. Falco hukkus silmapilkselt. Lahkamisel tehti kindlaks, et tema vere alkoholisisaldus oli 1,5‰, samuti tuvastati suure koguse kokaiini ja tetrahüdrokannabinooli jäljed.
Järgnevalt tekkisid kuuldused, et Falco olevat endalt ise elu võtnud. Sellise järelduseni jõuti peamiselt tõlgendades loo "Out of the Dark" fraasi "Muss ich denn sterben, um zu leben?" (kas pean ma siis surema, et elada?). Teisalt valmis lugu juba mõni aasta enne Falco surma ning selle teksti oli kirjutanud hoopis Torsten Börger.
Falco maeti 4000 fänni osavõtul Viini keskkalmistule. Tema sarka kandsid Viini motorokiansambli Outsider Austria liikmed, kes olid 1985 osalenud video "Rock Me Amadeus" võtetel.
Aastaid pärast Falco surma on tema haud püsinud fännide kultuskohana.
Postuumne mõju
pisi|Falco mälestusmärk Gars am Kampis Mõned nädalad pärast Falco surma anti välja album "Out of the Dark (Into the Light)", mis kujunes väga edukaks. Austrias tõusis see edetabelis esikohale ning püsis edetabelis kokku kolm kuud, Saksamaal püsis see peaaegu aasta esisajas. Austrias ja Saksamaal müüdi albumit 2 miljonit eksemplari, sama pealkirja kandnud singlit 3,5 miljonit. Järgnes veel postuumseid väljalaskeid, teiste hulgas album "Verdammt, wir leben noch", mis sisaldas seni avaldamata lugusid.
2000. aastal esietendus Viini Ronacheris multimeedialavastus "F@lco – A Cyber Show", mille autor oli Paulus Manker, selles osalesid Joshua Sobol ning André Eisermann, Hansi Lang, Roman Gregory, Georgij Makazaria ansamblist Stahlhammer. Lavastuse muusikaline juht oli Thomas Rabitsch. Lavastuses esitleti Falco elu kui võitlust võimsa ülimina (Über-Ich) vastu. Lava oli ehitatud @-märgi kujuliselt pealtvaatajate sekka ning sellel näidati Falco kujutist laseri, 3D-animatsiooni ja vee-ekraani abil interaktiivse kontserdina.
24. septembril 2000 esietendus muusikal "Falco meets Amadeus" Berliini Theater des Westensis. 6. aprillil 2006 esitati seda esimest korda ka Düsseldorfi Capitol-Theateris.
2007 anti Falco 50. sünniaastapäeva puhul välja topelt-CD ja samanimeline DVD "Hoch wie nie", mis jõudis lühikese ajaga topeltplaatinaplaadi staatusse ning saavutas Austria aastaedetabelis esimese koha.
Seoses Falco 10. surma-aastapäevaga ilmusid 1. veebruaril 2008 CD ja DVD pealkirjaga "Symphonic", mis sisaldasid salvestist Falco kontserdist orkestriga 1994 oktoobris Wiener Neustadtis. Samuti anti piiratud koguses uuesti välja CD "Hoch wie nie". Lisaks jõudis 7. veebruaril 2008 Austria kinodesse filmbiograafia "Falco – Verdammt, wir leben noch!". Peaosas oli 28-aastane Austria muusik Manuel Rubey, popansambli Mondscheiner liider.
4. detsembril 2009 ilmus album "The Spirit Never Dies", mis sisaldas osaliselt seni avaldamata lugusid. Austrias jõudis see plaatinaplaadi staatusse, Saksamaal kuldplaadini üle 100 000 müüdud eksemplariga.
15. augustil 2014 avaldas Viini räppar Nazar singli "Zwischen Zeit und Raum". Ta kasutas selles Falco lugu "Die Königin von Eschnapur" aastast 1999, kombineerides seda oma räpiosaga.
Isiklikku
Falco eraelu oli tihti meedia huviorbiidis. Alguse sai see tema sõbranna Isabella Vitkovici rasedusega, 13. märtsil 1986 sündis neil tütar Katharina Bianca. Kaks aastat hiljem abiellus Falco Vitkoviciga Las Vegases. 1989 abielu lahutati ja sügisel 1993 selgus koguni, et Falco ei ole Katharina Bianca bioloogiline isa.
1990. aastatel pälvisid meedia tähelepanu Falco probleemid narkootikumidega. Sel ajal kolis Falco koos emaga Dominikaani Vabariiki, kus soovis uue albumiga töötada. Mõni aeg enne oli Falco tutvunud Kanada fotomodelli Caroline Perroniga, kellega plaanis abielluda. Nende suhe katkes veide enne Falco 40. sünnipäeva.
Falco ema Maria Hölzel elas võrdlemisi pikaealiseks, ta suri 2014. aastal 87-aastaselt ja maeti Falco kõrvale Viini kesksurnuaial.