cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erki Meister
Erki Meister on õppinud Tallinna 49. Keskkoolis, lõpetanud 1991. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna koorijuht-kultuurikorraldajana ning 2003. aastal Eesti Kunstiakadeemia maalikunsti eriala (juhendajad Jaak Arro, Tiit Pääsuke, Lauri Sillak).
Aastatel 1991–1995 töötas Erki Meister Kuku raadio saatejuhina ning Eesti Rahvusmeeskoori lauljana, aastatel 1995–1997 Eesti Rahvusmeeskoori manager-direktorina ning aastatel 1994–1999 Rahvusooper Estonia poistekoori koormeistrina. Meister on olnud mitme koori, näiteks Vanalinna Segakoori, Baltika Naiskoori ja Rahandusministeeriumi Kammerkoori peadirigent. 2020. aasta seisuga on Flora Kammerkoori ja Kalevi Kammerkoori peadirigent; Kalevi Kammerkooriga võitnud nii vabariiklikel kui ka rahvusvahelistel konkurssidel auhinnalisi kohti. Lisaks lööb Erki Meister kaasa mitmes ansamblis ning on nende juhendaja (Halo, Päikesejänkud, Chacha Roots, Reede13, Primitivistid, vokaalansambel Miinus Seitse).
Laulutekstidena on Erki Meister enamasti kasutanud Artur Alliksaare, Ilmar Laabani, Ilmar Trulli, Uku Masingu, Viivi Luige ja teiste eesti luuletajate tekste. Olulisel kohal on ka autori enda loodud tekstid.
Erki Meisteri loomingut on kirjastanud SP Muusikaprojekt ja Augsburg Fortress.
Segakoorile ja instrumendile (instrumentidele)
Mitu koorilaulu on võitnud auhindu loominguvõistlustel – I koha sai laul „Libera me, Domine“ ja II koha laul „Everlasting Voices“ Eesti Segakooride Liidu loominguvõistlusel (1998) ning kaks teist kohta lauludele „Vabanemine“ ja „Endast ja Eestimaast“ võistlusel „Armastan Sind, Eestimaa!“. Muusika on jõudnud paljudele heliplaatidele.
Erki Meister on pälvinud Anne Vabarna nimelise omakultuuripreemia Seto sümfoonia "Peko" loomise eest (2010). (Info: EMIKi kodulehelt)
Kirjanikuna
Kirjutanud ka kolm lühijuttude kogumikku: "Pildijutud" (2003), "India jutud" (2004), "Odi et Amo" (2005).
Isiklikku
Elab Haapsalus, elukaaslane Gaili Eding, kaks tütart.
Kalle Jalkanen
Kalle Jalkanen (10. mai 1907 Suonenjoki – 5. september 1941 Kirjasalo) oli Soome murdmaasuusataja.
Jalkanen saavutas Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis toimunud 1936. aasta taliolümpiamängudel rahvuskangelase tuntuse, kui tõi 10. veebruaril toimunud 4×10 km teatevõistluses oma viimase vahetusega Soome olümpiavõitjaks. Viimasesse vahetusse minnes oli Jalkanen norrakast Bjarne Iversenist maas üks minut ja 23 sekundit. Kui 10 kilomeetrist oli sõidetud pool sai Jalkanen juba Iverseni kätte. Ühel laskumisel Jalkanen sülitas ja samal ajal kukkusid ka tema kunsthambad lumme. Ta suundus neid üles võtma ja norrakas pääses uuesti juhtima. Pool kilomeetrit enne finišit sai ta Iverseni uuesti kätte ja võitis lõpuks kuue sekundiga. Jalkaneni etapiaeg (39.14) oli võistluses kõige kiirem. 12. veebruaril toimunud 18 kilomeetri individuaaldistantsil Jalkanenil nii hästi ei läinud, kui lõpetas alles 18. kohaga ja kaotas võitjale ligi viie minutiga.
1937. aasta maailmameistrivõistlustel Prantsusmaal Chamonix's sõitis 4×10 km teatevõistluses Jalkanen taas viimast vahetust, kuid seekord kaotati Norra võistkonnale ligi minutiga ja tuli leppida hõbemedaliga. 18 km individuaaldistantsil võitis Jalkanen norralase Lars Bergendahli järel hõbemedali. 50 km distantsil oli Jalkanen neljas ja kaotas pronksmedali võitnud itaallasele Vincenzo Demetzile vaid kuue sekundiga.
Kodustel 1938. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis Jalkanen 18 km distantsil pronksmedali ja tuli 50 km distantsil maailmameistriks (võiduaeg 4:06.09), edestades hõbemedali võitnud kaasmaalast Alvar Rantalahtit enam kui nelja ja poole minutiga. Teatevõistluses Jalkanen ei osalenud, sest see toimus vaid päev pärast 50 km võistlust.
Kuigi Jalkanen tuli olümpiavõitjaks ja maailmameistriks ei tulnud ta karjääri jooksul kordagi Soome meistriks.
Jalkanen hukkus 1941. aasta septembris jätkusõjas Ingerimaal, kui astus miini otsa.
Jalkanen oli abielus ja tal on kaks tütart, kellest viimane sündis pärast tema surma.
Piz Morteratsch
Piz Morteratsch on mägi Bernina mäestikus Šveitsis. See külgneb idas Morteratschi liustikuga ja edelas Tschierva liustikuga.
See on üks ronimiseks kergemaid kõrgeid mägesid antud mäestikus. Tavaline marsruut järgib seda, mille võtsid esimesed mäkketõusjad C. Brügger ja P. Gensler koos teejuhtide Karl Emmermanni ja Angelo Klainguttiga 11. septembril 1858.
Mäge teenindatakse Bovali hütist (2495 m) ja Tschierva hütist (2573 m). Mõlemad on avatud 15. juunist kuni 15. oktoobrini. Lisaks on Bovali hütt avatud 15. märtsist kuni 15. maini ja Tschierva hütt märtsi lõpust kuni 15. maini.
Douglas Costa
Douglas Costa de Souza (sündinud 14. septembril 1990 Sapucaia do Sulis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Major League Socceri (MLS) klubis LA Galaxy poolkaitsjana.
Grêmio
Douglas sündis Sapucaia do Sulis ja alustas jalgpallurikarjääri Grêmios. Ta liitus klubiga 11-aastaselt. Debüüdi esindusmeeskonnas tegi ta 18-aastaselt 2:1 võidumängus Botafogo vastu 4. oktoobril 2008, samas mängus lõi ta ka oma esimese värava. Grêmios mängis ta 37 mängu ja lõi kaks väravat.
Donetski Šahtar
10. jaanuaril 2010 sõlmis Douglas viieks aastaks lepingu Donetski Šahtariga, ülemineku summa oli 8 miljonit eurot. Debüüdi tegi ta 18. veebruaril Euroopa Liiga kohtumises Inglismaa klubi Fulhami vastu. Šahtar kaotas 2:1. Esimese värava Šahtaris lõi ta 14. märtsil 2010 Metalist Harkivile.
Aastatel 2010–2014 võitis ta viiel korral Ukraina liiga (2010, 2011, 2012, 2013, 2014), kolmel korral Ukraina karika (2011, 2012, 2013) ja kolmel korral Ukraina superkarika (2011, 2013, 2014). Kokku mängis ta Ukraina klubis 141 mängu ja lõi 29 väravat.
Müncheni Bayern
1. juulil 2015 avalikustas Müncheni Bayern, et Douglas Costa on sõlminud viie aasta pikkuse lepingu. Üleminek Donetski Šahtarist oli väärt 30 miljonit eurot ja oli klubi ajaloo hinnalt neljas ost. Costa sai särginumbri 11, mis enne kuulus Xherdan Shaqirile.
Rapuntselkellukas
Rapuntselkellukas (Campanula rapunculus) on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv mitmeaastane taim.
Douglas Costa
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 12. novembril 2014 sõprusmängus Türgiga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 2015. aasta Copa América esimeses alagrupimängus Peruu vastu.
Rapuntselkellukas
Euroopas kasvatati rapuntselkellukat söödavate lehtede ja juure tõttu kunagi varem laialdaselt. Rapuntselkelluka juur on naeri kujuga.
Douglas Costa
Koondisekarjäär
Ta kuulus Brasiilia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Rapuntselkellukas
Rapuntselkellukas on lubjalembene taim, kasvab kuivadel niitudel, tamme- ja männimetsades ja teeservades kõrgusel 0–1500 meetrit üle merepinna.
Asteroididel kaevandamine
Asteroididel kaevandamine viitab võimalusele eri maakide kaevandamisele asteroididelt ja muudelt väikestelt planeetidelt, sealhulgas Maa-lähedastelt objektidelt. Mineraalseid ja gaasilisi maavarasid saaks kaevandada asteroididelt või komeetidelt, mis seejärel imporditaks Maale või tarbitaks kosmoses ehitusmaterjalidena. Kaevandavate maavarade hulka kuuluvad raud, nikkel ja titaan ehituseks, hapnik ja vesi kosmonautidele kosmoses viibimiseks, samuti ka vesinik ja hapnik kosmosesüstikute kütuseks. Kosmoseuuringute puhul oleks materiaalselt kasulikum kasutada selle reisi jooksul kogutud ressursse, mitte vedada kõiki vajalikke materjale kaasa.
Eesmärk
Põhinedes teadaolevatel Maa-pealsetel reservidel ja arengumaade kasvaval tarbimisel, on põhjust spekuleerida, et selliste peamiste moodsas tööstuses kasutatavate materjalide nagu tsink, tina, hõbe, plii, indium, kuld ja vask varud ammenduvad Maal järgmise 50–60 aasta jooksul. Sellest lähtuvalt on jõutud oletusteni, et plaatina, koobaltit ja muid väärismetalle saaks kaevandada asteroididelt ning seejärel saata materjal Maale. Samas oleks neid ressursse võimalik kasutada ka kosmoses, et ehitada päikeseenergial töötavaid satelliite ja linnakuid. Samuti saaks jää töötlemisel saadud vett kasutada raketikütusena.
2006. aastal teatas Kecki observatoorium, et Trooja asteroid 617 Patroclus on kustunud komeet ja koosneb peamiselt jääst. Seda võib järeldada ka paljude teiste Trooja asteroidide kohta. Sama kehtib ka Jupiteri ümbruses olevate komeetide ja Maa-lähedaste asteroidide kohta. Kosmoses tarbitavate materjalide leidumine ja võimalik töötlemine (näiteks raketikütuse, kiirgusarvestuse ja teiste suure massiga komponentide töötlemine) võib viia kosmosetehnika maksumuse langusse.
Jää täidaks ühe kahest nõudest, mis võimaldaks teha Päikesesüsteemis inimese juhitud uuringuid, pakkudes nii füüsilist kui ka majanduslikku jätkusuutlikkust.
Tegelikult pole inimeste reaalne Maalt eemal viibimine võimalik ja ka vajalik, kuna see ületaks meie tänapäevased kogemused selles vallas ning samuti ületaks inimese füsioloogiliste võimete piirid. Üks praktiline lahendus oleks lähetada mitmeid autonoomseid „otsijaid“ ehk mobiilsed robotid, kasutada neid analüüsiks ja uuringuteks, et tuvastada asteroidi koostis ning tiirlemise orbiit ja tsükkel. Suure hulga metallide toomine Maale poleks vajalik ega mõistlik, sest enamus neist kulub just kosmosesse minevate tehnoloogiate väljatöötamiseks. Näiteks on vaja ferroniklit ja surve-vormitud silikaate erinevate kiibistike ehituseks, plaatinat vee ja metaani lagundamiseks algosakesteks ja kulda mikroprotsessorite tootmiseks null-gravitatsioonilises keskkonnas. Suures koguses väärismetallide transportimine Maale vähendaks järsult nende väärtust. Samas neid metalle kosmoses töödeldes oleks võimalik välja töötada uusi tehnoloogiaid ilma majandust drastiliselt mõjutamata.
Astrobioloogilisest vaatenurgast pakuvad asteroidide geoloogilised uuringud teaduslikke andmeid uurimaks Maa-välist elu ja intelligentsi. Mõned astrofüüsikud oletavad, et kui Maa-väliselt arenenud tsivilisatsioonid on kunagi käinud asteroididel kaevandamas, siis oleks sellise tegevuse tunnused tuvastatavad.
Asteroidide valimine
Asteroidide valikul on oluliseks faktoriks asteroidi orbiidi ökonoomika. Eriti pööratakse tähelepanu orbiidi kiiruse muutumistele ja reisiajale, mis kulub asteroidini ja tagasi Maale jõudmiseks. Orbiidi kiiruse suurematel trajektooridel tuleb kaevandatavaid materjale kasutada rohkem mootorikütuseks ning seetõttu jääb materjale vähem üle.
Maa-lähedasi asteroide peetakse kõige tõenäolisemateks kandidaatideks kaevandamise katsetamiseks. Nende madal kiirus aitab kergendada Maalt saadetavate seadmete kiiret ja võimalikult ökonoomset kohale jõudmist ning samuti aitab tagada väiksemad kulutused kaevandatud maakide Maale transportimisel.
Kaevandamise võimalused
Kaevandamiseks on kolm võimalust:
Väärismineraalide kosmoses töötlemine vähendaks nõudlust energia järgi transpordi jaoks, kuigi töötlemiseks vajalikud tehased tuleb kõigepealt transportida kaevandamispaikadesse.
Kaevandamistegevuseks on vaja spetsiaalseid seadmeid maagi kaevandamiseks ja töötlemiseks kosmoses. Masinad peavad olema võimelised kinnituma asteroidi külge. Juba paigal olles on maagi liigutamine lihtsustatud tänu gravitatsiooni puudumisele. Dokkimine asteroidiga võib toimuda kasutades harpuunilaadset protsessi, kus kinnitushaak läbib asteroidi pinna ning kasutades vintse tõmmatakse seadmed asteroidi külge. Piisavalt suure tihedusega asteroidi korral võib haruuni kasutamine olla väga tõhus.
Asteroidivöö ja Maa vahele jääva distantsi tõttu võtab kommunikatsioon seadme ja Maa vahel mõned minutit või isegi rohkem. Selle tõttu peavad kaevandamisega tegelevad seadmed olema autonoomsed või nende läheduses peavad viibima seadmeid juhtivad inimesed. Samuti oleks inimeste kohalolek vajalik seadmete parandamiseks ja hooldamiseks. Samas ei ole mitmeminutilised signaalihäired olnud takistuseks näiteks Marsi missioonidel ning automatiseeritud süsteeme oleks palju odavam ehitada ja kasutada.
Kraapimine
Materjali kraabitakse järjest kihi kaupa pinna pealt, mis on võrreldav ribakaevandamisega. Teaduslikud uuringud on näidanud, et suure tõenäosusega koosnevad suur hulk asteroide kiviklibu hunnikutest, mis võimaldab sellist lähenemist.
Kaevandustes kaevandamine
Kaevanduse võib kaevata asteroidi sisemusse, kus on võimalik šahti kaudu materjal välja tuua. See nõuab täpseid teadmisi asteroidide koostise ja maakide paiknemise kohta ning samuti on vajalik transpordisüsteem maagi viimiseks töötlemisjaamadesse.
Kuumutamine
Surnud komeetide pealt saaks pinna kuumutamise abil sulatada ja aurustada materjale ning neid siis vastavas olekus kokku koguda.
Isepaljunevad masinad
1980. aasta NASA uuring „Advanced Automation for Space Missions“ näitab, et Kuule on võimalik ehitada automatiseeritud seadmeid, mis on aastate jooksul võimelised endast koopiat tegema. Alates 1980. aastatest on ka tehnoloogia kiiresti arenenud ja seega peetakse selliste masinate ehitust reaalseks.
Kavandatud kaevandusprojektid
24. aprillil 2012 teatasid miljonäridest ettevõtjad oma plaanist alustada asteroididelt kaevandamist. Seda firmat kutsutakse Planetary Resources ja selle ühtedeks asutajateks olid lennunduse valdkonna ettevõtjad Eric Anderson ja Peter Diamandis. Nõustajate hulka kuulub filmirežissöör ja uurija James Cameron ning ühed investeerijatest on Google’i tegevjuht Larry Page ja nõukogu esimees Eric Schmidt. Neil on plaanis aastaks 2020 luua kosmosesse kütuse hoidla kasutades asteroididelt saadavat vett. Vesi on võimalik jagada vedelaks hapnikuks ja vedelaks vesinikuks, mis on omakorda kosmosesüstikutele kütuseks. Sealt on see võimalik transportida Maa orbiidile kommertssatelliitide ja kommertssüstikute tankimiseks.
Teise sellise ettevõtmise Deep Space Industries looja oli David Gump, kes on osalenud ka teiste kosmoseprojektide loomises. See firma loodab alustada kaevandamiseks sobivate asteroidide otsinguid juba 2015. aastal, et 2016 (?). Aastaks 2023 loodab Deep Space Industries alustada asteroididel kaevandamist.
Selle plaani suhtes on mõned teadlased skeptilised, kuna nad ei näe selle tegevuse kuluefektiivsust. Gramm kulda maksab umbes 35 naela ehk 41 eurot. Samas tulevase NASA missiooniga OSIRIS-Rex kavatsetakse Maale tuua vaid 60 grammi asteroidi materjale, kuid see läheb maksma üle ühe miljardi USA dollari ehk ligi 740 miljonit eurot. Planetary Resources tunnistab, et selleks, et olla edukas, peab arendama kosmosetehnoloogiaid, mis võimaldavad kulusid kokku hoida.
2012. aasta septembris teatas NASA Institute for Advanced Concepts (NIAC) oma projektist Robotic Asteroid Prospector, mille käigus kavatsetakse uurida ja hinnata asteroidide kaevandamise teostatavust ja ratsionaalsust.
Majandus
Seni on maagi kvaliteet ja selle eraldamiseks vajalike seadmete mass ja maksumus teadmata ning nende väärtuste üle võib ainult spekuleerida. Mõned majandusanalüüsid näitavad, et asteroidsete materjalide transportimise kulu Maale ületab kaugelt nende materjalide turuväärtuse ning seetõttu ei meelita transpordikulud ja asteroidsete materjalide turuhinnad erainvestoreid asteroidide kaevandamisse investeerima. Muud uuringud on näidanud potentsiaalset kasumit päikeseenergia ulatuslikul kasutamisel. Kui suudetakse kulusid vähendada, on võimalik leida mitmeid potentsiaalseid turgusid asteroidsete materjalide turustamiseks ja nendelt kasumi teenimiseks. Näiteks vee transportimine Maa madalamale orbiidile rakettide kütuse ettevalmistamiseks kosmose turismi eesmärgil võib toota suurt kasumit.
1997. aastal arutleti, et suhteliselt väike metalliline asteroid läbimõõduga 1,6 km sisaldab rohkem kui 20 triljoni USA dollari ehk 15 triljoni euro väärtuses tööstus- ja väärismetalle. Suhteliselt väike M-tüüpi asteroid läbimõõduga 1 km võib sisaldada enam kui kaks miljardit tonni raua-nikli maaki või kaks kuni kolm korda rohkem kui oli 2004. aastal maagi kogutoodang. Usutakse, et asteroidi 16 Psyche sisaldab 1.7 kg kg nikkel-rauda, mis võimaldaks rahuldada maailma tootmisvajadusi mitmeks miljoniks aastaks. Väike osa kaevandatud materjalidest oleksid ka väärismetallid. Kuigi Planetary Resources väidavad, et plaatina 30-meetrise läbimõõduga asteroidilt on väärt 25–50 miljardit USA dollarit ehk 18–37 miljardit eurot, leiavad majandusteadlased, et väärismetallide suur kogus võib tunduvalt alandada nende hindu ning seetõttu mõjuda asteroidsete materjalide sissetoomisele hukatuslikult.
Asteroidi orbiidi manipuleerimise infrastruktuuri arendamine võib pakkuda vastupandamatuid investeeringute tasuvusi, kuid astrofüüsikud Carl Sagan ja Steven J. Ostro tõstatasid probleemi, et asteroidide trajektooride muutmine võib põhjustada katastroofilise kokkupõrke Maaga. Need teadlased pidasid oluliseks, et seataks range kontroll orbiitide manipuleerimise tehnoloogia kasutamise üle.
Taavi Oolberg
Taavi Oolberg (sündinud 16. septembril 1983) on Võrumaa kunstnik, illustraator ja karikaturist.
Ta lõpetas aastal 2014 Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia- ja reklaamikunsti osakonna.
On illustreerinud raamatuid ja lauamänge. Joonistanud illustratsioone ajakirjale Täheke. Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pikker.
Pavel Horváth
Pavel Horváth (sündinud 22. aprillil 1975 Prahas) on Tšehhi endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Tšehhi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2002 19 mängu.
Grinzens
Grinzens on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 945 m kõrgusel merepinnast.
1. jaanuaril 2016 elas seal 1416 inimest.
Vald asub Innsbruckist edelas. Valla lõunapiiri märgib Melachi jõgi. Sellest läände jääb Sellrain ja itta Axams.
Gries am Brenner
pisi|püsti|Maarja külastuse kirik Griesis
Gries am Brenner on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Wipptalis Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 1165 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 55,79 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 1329 inimest. Vallas on mitu asundust.
Asend
Gries am Brenner paikneb Obernbergtali suudme juures Wipptali lääneküljel. Seal laieneb org piisavalt, et mahutada küla, Silli jõgi ja B182-maantee; piki idakülge kulgev Brenneri raudtee ja piki läänekülge kulgev kiirtee A13 on kõrgemal. Vallas asub ka Brennersee järv.
Henry Molaison
Henry Gustav Molaison (tuntud kui H.M. või HM; 26. veebruar 1926 Hartford, Connecticut – 2. detsember 2008 Windsor Locks, Connecticut) oli mäluhäirega USA patsient, kellele tehti epilepsia ravimise eesmärgil kahepoolne mediaalne oimusagarate lobektoomia, et eemaldada kaks kolmandikku tema hipokampustest, parahipokampaalkäärud, piriform korteksid ja amügdalad. Operatsiooni tagajärjel tekkinud ootamatu anterograadse amneesia tõttu oli ta 1957. aastast kuni oma surmani põhjaliku uurimise all. Tema juhtum etendas olulist osa aju ehituse ja talitluse ning mälu vaheliste seoste teooriate arengus ning mõjutas tugevalt kognitiivse neuroteaduse arengut. Molaison elas hoolekandeasutuses Windsor Locksis Connecticutis.
Gries am Brenner
Ajalugu
Rooma riigi ajal oli Gries oluline läbisõidujaam lõunasse, kuid lõplik asula on hiliskeskajast; vanimad, mis pärinevad Rooma-eelsest ajast, on Nößlach ja Vinader. Teed pidi reisisid kaupmehed, reisijad ja palverändurid ning piki marsruuti ehitati mõned asundused. Sealt on eri aegadel läbi läinud Karl Suur, Albrecht Drauser, Goethe ja Mozart. Tee kaitseks Griesi territooriumil ehitati linnus, kuid 1241. aastal tõusis konflikt Albert III Tirooli krahvkonna ja Brixeni piiskopkonna vahel, kes nõudis lammutamist. Meinhard II ehitas aastal 1287 Leugi, just Griesist lõunas, kindluse tollimaksu kogumiseks.
Henry Molaison
Molaisoni aju hoitakse California Ülikoolis San Diegos. Seal lõiguti see 4. detsembril 2009 histoloogilisteks osadeks. Sellest ajast on Molaisoni ajuandmed kättesaadavad kõigile uurijatele.
Gries am Brenner
Ajalugu
Friedrich IV ehitas lähedusse väikese kiriku, kus oli aastatel 1461–1811 omaette vikariaat. Maximilian I külastas regulaarselt Griesi, kuna territoorium oli tema mängumaa; oma jahiretkedel peatus ta Weißes Rößle võõrastemajas. Gries sai kuni 1560. aastani kasu jõukusest, mille lõid kaevandused lähedases Obernbergtalis, kuna tema territooriumil olid laod ja töökojad hõbeda tootmiseks. Tirooli mässu ajal 1809. aastal hävitas kindral Lefebvre, kättemaksuks Saksi vägede kaotuse eest Mulesi juures, tollijaama Leugis, mis suleti lõplikult 1815. aastal. Pärast teist maailmasõda kasutati mõni aasta söekaevandust Nößlachjochis. Pärast Brenneri kiirtee lõpuleviimist ja sellest tulenevat liikluse ümbersuunamist on küla muutunud üpris vaikseks, turiste käib vähe. Sealsed teeäärsed hotellid on aga sajandite jooksul kasutust leidnud just Griesi kui piiriala loomuse tõttu.
Henry Molaison
Elulugu
pisi|Suur osa Molaisoni kahest [[hipokampusest eemaldati kahepoolselt]] Henry Molaison põdes kontrollimatut epilepsiat, mida vahel peeti seitsme aasta vanuses juhtunud jalgrattaõnnetuse tagajärjeks. Tal olid aastaid fokaalsete hoogude käes, pärast 16. sünnipäeva oli tal mitu toonilis-kloonilist hoogu. 1953. aastal suunati ta ravi saamiseks Hartfordi haigla neurokirurgi William Beecher Scoville'i juurde.
Gries am Brenner
Vaatamisväärsused
thumb|Maarja külastuse kihelkonnakiriku sisevaade
Henry Molaison
Elulugu
Scoville tegi kindlaks, et Molaisoni epilepsiakolle on vasakus ja paremas mediaalses oimusagaras ja tegi raviettepanekuks need piirkonnad kirurgiliselt eemaldada. 25. augustil 1953 Molaisonil läbi viidud bilateraalne mediaalsete oimusagarate eemaldamine hõlmas ka hipokampust ja ümbritsevaid struktuure, sealhulgas eemaldati suur osa amügdaloidest kompleksist ja entorinaalkoorest. Pärast operatsiooni ei funktsioneerinud kumbki hipokampus, sest alles jäetud 2 cm hipokampuskude osutus atrofeerunuks ja entorinaalkoor, mis moodustab suure osa hipokampuse sensoorsest sisendist, oli eemaldatud. Osa tema anterolateraalsest oimusagarast oli samuti hävinud.
Pärast operatsiooni, mis oli edukas peamiseks eesmärgiks olnud epilepsia kontrollimisel, kannatas Molaison tugeva anterograadse amneesia all. Vaatamata korras töömälule ja protseduurilisele mälule ei suutnud ta uusi sündmusi enda eksplitsiitsesse mällu salvestada. Mõnede teadlaste arvates oli Molaisonil häirunud võime luua uut semantilist teadmist, kuid on teadlasi, kes vaidlevad kahjustuse ulatuse üle. Molaisonil tekkis ka mõõdukas retrograadne amneesia, mistõttu ei suutnud ta meenutada suuremat osa kahest aastast enne operatsiooni ning mõningaid sündmusi, mis toimusid kuni 11 aastat tagasi. Seega oli tegu ajalise gradiendiga retrograadse amneesiaga, mis tähendab, et mälestused olid mõjutatud erinevalt sõltuvalt sellest, kui palju aega neist oli möödunud. Sellele vaatamata töötas korralikult tema pikaajaline protseduuriline mälu. See tähendab, et ta suutis näiteks õppida uusi motoorseid oskusi vaatamata sellele, et ta ei suutnud nende õppimist teadlikult meenutada.
Gries am Brenner
Maarja külastuse kirik
Kiriku olemasolu Griesis on dokumenteeritud aastast 1531, isegi kui seda on varem mainitud. Kirik ehitati 1634. aastal am Griesi kõrtsi kõrvale, seda laiendati 1676. aastal; alles 1793. aastal sai see oma kuraatori. 1823. aastal algas uue kiriku ehitamine ja see valmis 1828. aastal. Kirik on Tiroolile tüüpilises barokkstiilis, mida oli laialdaselt kasutanud Franz de Paula Penz.
Henry Molaison
Elulugu
Esmakordselt avaldasid Scoville ja Brenda Milner juhtumianalüüsi 1957. aastal. Enda elu lõpuaastail lahendas Molaison tihti ristsõnu. Ta suutis täita lüngad nendele küsimustele, mille vihjed viitasid tema 1953. aasta eelsetele teadmistele. 1953. aasta järgsetele küsimustele suutis ta vastata varasemaid teadmisi uutega kombineerides. Näiteks suutis ta lisada mälestuse Jonas Salki kohta muutes oma mälujälge lastehalvatusest.
Gries am Brenner
St. Leonardi kirik
Vinaderis asuv St. Leonardi kirik ehitati arvatavasti enne 1000. aastat, kuid seda on mainitud alles 1337. aastal. Kirik laiendati ja uuendati 1489. aastal gooti stiilis ehitiseks. 1550. aastal ülendati Vinader vikariaadiks, millele allutati Silli oru külad Stafflachist Brennerseeni, sealhulgas Obernbergtal. 1802. aastal ehitati kirik ümber barokkstiilis, portaal ja kellatorn jäid gooti stiili.
Henry Molaison
Elulugu
Henry Molaison suri 2. detsembril 2008.
Gries am Brenner
St. Jacobi kirik
Nößlachi külas asuvat St. Jacobi kirikut on kirjalikult esmamainitud 1426. aastal. 1494. aastal uuendati kirikut ja ehitati uus altar, mis on siiani kasutusel. 1661. aastal uuendati kirikut juba suuremas mahus.
Henry Molaison
Avastusi mälujälgede tekkimise kohta
Lisaks mälukahjustuste ja amneesia kohta õpitule võimaldas Molaisonile tehtud kindlapiiriline operatsioon uurida, kuidas konkreetne ajupiirkond võib olla seotud erinevate protsessidega, mis hüpoteetiliselt on mälujälgede tekkel olulised. Tema juhtumist õpiti palju aju patoloogiliste seisundite kohta ja see juhtum aitas luua mitmeid teooriaid normaalse mälutalituse kohta.
Gries am Brenner
Pühakute Christopheri ja Sigismundi kirik
Austria hertsog Friedrich IV ehitas Leugi, tollijaama lähedale, väikese gooti kiriku, laia ja jässaka kellatorniga, mis nägi välja nagu romaani stiilis. 1684. aastal kirikut restaureeriti, lisati eeskoda ja sisemus tehti barokkstiilis.
Turism
Gries am Brenner on nii tali- kui ka suveturismi baas. Võimalik on jõuda Sattelbergalmile, 2115 m kõrgusel asuvale piirisadulale, mis on tuntud ja hästi varustatud suusakuurort ja suviste ekskursioonide sihtpunkt.
Henry Molaison
Avastusi mälujälgede tekkimise kohta
Näiteks oli tal võime lahendada ülesandeid, mille jaoks oli vaja lühimälu ja protseduurilist mälu, aga mitte episoodilist mälu. See viitab, et meenutamine neist eri mälusüsteemidest võib olla vähemalt osaliselt vahendatud erinevate ajupiirkondade poolt. Kui enne operatsiooni töötas tema pikaajaline mälu hästi, siis pärast operatsiooni puudus tal võime uusi mälestusi salvestada. See viitab, et pikaajalisse mällu salvestamine (kodeerimine) ja pikaajalisest mälust ammutamine (meenutamine) võivad samuti olla vahendatud erinevate süsteemide poolt.
Kuigi 1990. aastatel tehtud Molaisoni aju piltdiagnostika näitas, et tema ajukahjustus oli ulatuslikum kui varem arvati. See tegi konkreetsete ajupiirkondade seostamise Molaisoni häiretega keeruliseks. .
Panus teadusse
Molaisoni juhtum oli oluline läbimurre mõistmaks, kuidas inimese mälu on organiseeritud. See pakkus rikkalikult tõendusmaterjali vanemate teooriate ümberlükkamiseks ja uute mäluteooriate loomiseks. Seda eriti mäluprotsesside ja mäluks vajalike neuraalsete struktuuride vallas (cf. Kolb & Whishaw, 1996).
Port Isaac
pisi|260px| Port Isaac (korni keeles Porthysek) on väike maaliline kaluriküla Suurbritannias Edela-Inglismaal Cornwalli rannikul.
Alates 1980ndatest on küla kasutatud taustana mitmesuguste telesaadete lavastamisel, kaasa arvatud telesari "Doc Martin".
Piz Cambrena
Piz Cambrena on mägi Alpide Bernina mäestikus, vaatega Lago Biancole Graubündeni kantonis. See paikneb Piz Palü ja Bernina kuru vahel.
Sõjaline Keskkomisjon
Sõjaline keskkomisjon (SKK, hiina keeles 中国共产党中央军事委员会) on riigikaitseorgan paralleelselt nii Hiina Kommunistlikus Parteis (HKP) kui Hiina Rahvavabariigis: Hiina Kommunistliku Partei sõjaline keskkomisjon (allub Hiina Kommunistliku Partei keskkomiteele) ja Hiina Rahvavabariigi sõjaline keskkomisjon (riikliku rahvakongressi alluvuses olev riigi valitsuse organ).
Riigi SKK-na teostatakse rahvavabastusarmee (RVA), relvastatud rahvapolitsei ja omakaitse juhtimist, millele peab järelevalvet riikliku rahvakongressi alaline komitee. Riigi SKK-d peetakse kõrgeimaks kaitsepoliitika tegemise kehaks ja selle esimees, kelle valib rahvakongress, on relvajõudude ülemjuhataja. Tegelikult toimub RVA juhtimine partei SKK-s.
Riigi ja partei komisjonid on liikmeskonnalt identsed, moodustades seega kahe erineva nime all ühe identse institutsiooni, et sobituda nii riigi- kui ka parteistruktuuri. Mõlemat komisjoni juhib praegu Xi Jinping, kes on nii Hiina Kommunistliku Partei peasekretär kui ka riigi kõrgeim juht. Praegu seitsmeliikmeline komisjon annab välja RVA-ga seotud direktiive, sealhulgas nimetab kõrgeid ohvitsere ning otsustab vägede paigutamise ja kulutuste üle. Kuigi peaaegu kõik liikmed on kindralid, on kõige olulisemad ametikohad alati olnud täidetud kõrgete parteitegelaste poolt, et tagada relvajõudude täielik lojaalsus parteile. SKK-le allub üle 6,8 miljoni võitleja.
SKK asub riigikaitseministeeriumi kompleksis (1. augusti hoones) Lääne-Pekingis.
Mina jään
"Mina jään" on ansambli Lenna 2012. aasta laul. Laulu autorid on Lenna Kuurmaa ja Mihkel Raud.
Eesti Laul 2012 võistlusel sai laul 2. koha.
Pidapa vana mänd
thumb|Pidapa vana mänd 2011. aastal. Pidapa vana mänd on looduskaitsealune mänd Järva maakonnas Türi vallas.
Keskkonnaregistri kirjelduse järgi asub puu Käru metskonna kvartali nr 254 eraldisel nr 3 (1994. a). Männi ümbermõõt on 2,8 m, puu on kaitse all alates 22. veebruarist 1941.
Ajalugu
1941. aastal võeti selles piirkonnas kaitse alla kokku neli vana mändi. Toonase Pidapa metskonna kvartalis nr 182 kolm puud. Kvartali põhjaosas 25 m kõrgune ja 2,45 m ümbermõõduga puu, läänepoolses osas 24 m kõrgune ja 2,27 m ümbermõõduga puu, idapoolses osas 29 m kõrgune ja 2,52 m ümbermõõduga puu. Kvartali nr 200 põhjapoolses osas üks 25 m kõrgune ja 2,12 m ümbermõõduga puu. Milline neist on praegu kaitse all olev puu, vajab veel selgitamist.
Zawoja
Zawoja on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Sucha maakonnas, Zawoja valla halduskeskus. Zawoja asub Beskiidides, Babia Góra mäe lähedal, Slovakkia piirist umbes 10 km kaugusel.
Zawoja on turimisihtpunkt ja vaba aja veetmise ning talispordi keskus. Külas asuvad Poola Teaduste Akadeemia Loometöö Maja, puhkemajad ja pansionaadid. Zawoja paikneb merepinnast 480–700 meetri kõrgusel.
AHCI
Advanced Host Controller Interface ehk AHCI on Inteli loodud standard SATA-liidesega mäluseadme ja arvuti omavaheliseks suhtlemiseks.
AHCI spetsifikatsioon kirjeldab riistvara- ja tarkvaratootjate jaoks protokolle SATA/AHCI seadmete tuvastamiseks, seadistamiseks ja käitamiseks. AHCI on eraldiseisev SATA standardist, mis kirjeldab andmevahetuse füüsilist kihti, kanalikihti ja transpordikihti. AHCI võimaldab kasutada sellised SATA funktsioone nagu käigultvahetus ja Native Command Queuing (NCQ), mis pole kättesaadavad vanemas IDE-režiimis. Uuemate mäluseadmete puhul on SATA/AHCI-d asendamas NVMe.
2020. aasta detsembri seisuga on AHCI spetsifikatsiooni uusim versioon 1.3.1.
Töörežiimid
Paljud SATA-kontrollerid pakuvad erinevaid võimalusi töötamiseks: legacy Parallel ATA emulation, standardne AHCI režiim ja tootja spetsiifiline RAID-režiim. Intel soovitab valida RAID-režiimi nende emaplaatidel (võimaldavad ka AHCI-d) ja soovitavalt mitte kasutada AHCI/SATA-režiimi maksimaalsel kohanduvusel. Legacy mode on tarkvara tagasiühilduvusmehhanism, mis lubab SATA-kontrolleril toimida operatsioonisüsteemides, mis ei ole SATA'ga ühilduvad või kus AHCI-draiver puudub. Legacy mode teeb operatsioonisüsteemi SATA-st teadlikuks.
Operatsioonisüsteemide tugi
AHCI tugi on olemas alates Windows Vistast ja loomulikult uuemates Windowsites. Linux-põhistes operatsioonisüsteemides (alates kernelist 2.6.19), OpenBSD-s (versioonist 4.1), NetBSD-s, FreeBSD-s, OS X-is ja Solaris 10-s (versioonist 8/07 ja uuemates). DragonFlyBSD tugines oma AHCI rakendamisel OpenBSD-le ning lisas mõned laiendatud funktsioonid (näiteks portide kordamise tugi). Operatsioonisüsteemide vanemad versioonid nõuavad riistvarale konkreetseid draivereid, et toetada AHCI-d. Näiteks Windows XP AHCI-d vaikimisi ei toeta.
Uuematel arvutitel (eriti sülearvutitel) on kõvaketta kontroller vaikimisi seadistatud SATA/AHCI töörežiimi. Näiteks Windows XP, mis tuli välja aastal 2001, ei osanud sel hetkel keegi ACHI võimalusi ette näha. Seetõttu ei sisalda Windows XP installiplaat vajalikke SATA/AHCI draivereid. Lisadraiveritega on võimalik vastav tugi muidugi paigaldada.
Operatsioonisüsteemides nagu Windows Vista ja Windows 7 ei võeta pärast alglaadimist automaatselt kasutusele AHCI draiverit. Selline probleem tekib enamasti siis, kui AHCI oli operatsioonisüsteemi paigaldamisel välja lülitatud, sest siis ei laeta AHCI tuge. Automaatselt Windowsid AHCI-d ei konfigureeri. Kui SATA-kontroller on läinud hiljem AHCI-režiimi, tekib alglaadimisel veateade ja süsteem ei käivitu. Sel põhjusel soovitabki tarkvarafirma Intel lülitada sisse AHCI ja RAID-i enne operatsioonisüsteemi paigaldamist arvutisse.
Windows Vistas ja Windows 7 peaks olema see fikseeritud. BIOS-is on enamasti AHCI vaikimisi välja lülitatud. Aga BIOS-i seadeid muutes võtab arvuti AHCI kasutusse pärast taaskäivitust.
Sarnane probleem võib tekkida ka Linuxil põhinevatel süsteemidel, sest AHCI draiver on ehitatud moodulina. Ning ei ole kaasatud kernelisse, seetõttu ei pruugi olla vastav moodul laetud initrd'sse (esialgsesse RAM-kettale). Lahenduseks tuleb ehitada uus initrd sisaldav AHCI moodul.
Patrick Sanders
Sir Patrick Nicholas Yardley Monrad Sanders (sündinud 6. aprillil 1966 Tidworthis) on Briti sõjaväelane, kindral, Suurbritannia maaväe peastaabi ülem alates 2022. aasta juunist.
2013. aasta korvpalli Euroopa meistrivõistluste valikturniir
2013. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis valikturniir.
15. augustist 11. septembrini 2012 toimunud valikturniiriga selgitati välja 16 meeskonda, kes pääsesid korvpalli 2013. aasta Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile Sloveenias.
Osalejad
Turniiril osales 31 meeskonda.
4. detsembril 2011 Saksamaal Freisingi linnas toimunud loosimisel paigutati osavõtvad meeskonnad järgmistesse alagruppidesse:
Valikturniiri mängud
Igast alagrupist pääses finaalturniirile 2 paremat.
Lisaks pääsesid finaalturniirile 4 paremat alagrupis 3. jäänute hulgast.
Raul Vibo
Raul Vibo (sündinud 27. märtsil 1970) on eesti teedeinsener, transpordi ja logistika spetsialist.
Ta on olnud Eesti maanteeameti planeerimisosakonna juht.
Ta on portaali "Liiklus.Ohutus.Audit" kaasasutaja.
Duntes skola
pisi|left Duntes skola on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Küla asub maantee A1 ääres, valla keskusest Mustkalnist 1, endisest piirkonnakeskusest Salatsist 36 ja Riiast 68 kilomeetri kaugusel.
Küla on kujunenud endise Dunte koolimaja juurde, mille hoone valmis aastal 1867. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda. Hoones asub tänapäeval võõrastemaja.
Külas asub Muzejsi bussipeatus.
Külas kasvavad Jaunklanģi tamm, Dunte kooli lehis ja Dunte kooli mänd on looduskaitse all.
La Parisienne (Renoir)
"La Parisienne" on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. pisi|left|150px|Henriette Henriot (u 1900)
Renoiri modelliks oli prantsuse näitleja Henriette Henriot (1857–1944), kes oli maali loomise ajal 16-aastane.
1874. aastal valminud teos oli üks seitsmest, mille Renoir samal aastal toimunud esimesele impressionistide näitusele välja pani.
Randolphi maakond (Illinois)
Randolphi maakond (Randolph County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Chester.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 33 476.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Histogramm
pisi|Histogramm
Histogramm ehk astmikdiagramm on statistiliste andmete graafiline kujutis (tulpdiagramm ), mis annab ülevaate nende jaotumisest sageduse järgi.
Andmete (tunnuse) väärtused on enamasti kujutatud rõhtteljel ja andmete sagedused püstteljel.
Ars Baltica
Ars Baltica (stiliseeritult ARS BALTICA) on Läänemere-äärsete riikide kultuurialase koostöö foorum. Foorum toimus esimest korda 1988. Foorumi eesmärkide seas on see, et lagunenud Nõukogude Liidu tagajärjel taasiseseisvunud riigid (eeskätt Balti riigid) kaasata kultuurialasesse koostöösse Põhjamaadega.
Foorumi tööd juhib organiseerimiskomitee, mis tuleb kokku kaks korda aastas.
Foorumi president on Gudrun Vahlquist.
Foorumi Eesti-poolne kontaktisik on Eike Eller.
Saint-Venant
pisi|Vaade Saint-Venantile
Saint-Venant (lääneflaami: Papingem) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Venant asub u. 14 km Béthune'ist loodes ja 42 km Lille'ist läänes, teede D186 ja D916 ristumiskoha ümbruses, Lysi jõe kallastel.
pisi|tühi|
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
pisi|Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi hoone aadressil Lossi 36, Tartu Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut, tuntud lühendatult ka kui ÜTI, on Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna üks instituute, kus saab õppida kokku üheksal õppekaval. Ühiskonnateaduste instituut moodustati Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi, sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika instituudi ning Viljandi Kultuuriakadeemia raamatukogunduse eriala liitmisel. ÜTI alustas tegevust 1. jaanuaril 2014. Instituudi hoone asub aadressil Lossi 36.
Õppekavad
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi õppekavad 2018. aasta seisuga:
Rakenduskõrgharidusõpe
Magistriõpe
Doktoriõpe
Juhatus
Ühiskonnateaduste instituudi juhatusse kuulus 2018. aasta seisuga neli liiget. Instituudi juhataja oli Margit Keller, asejuhataja õppekorralduse alal Ragne Kõuts-Klemm ning asejuhataja rahanduse ja planeerimise alal Avo Trumm. Administratiivjuht oli Karin Saarepuu.
Ajalugu
pisi|Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudi hoone 2017. aasta talvel vaadatuna [[Inglisild|Inglisillalt ]] Ühiskonnateaduste instituut on oma tänapäevasel kujul mitme liitmise tulemus ning selle nime all loodud alles 2014. aastal, kuid nende erialade õpetamise ja uurimise ajalugu ulatub aastatesse 1954 (ajakirjandusõpetuse algusaasta Juhan Peegli juhtimisel) ja 1966 (alustas sotsioloogialabor Ülo Vooglaiuga eesotsas). Ühiskonnateaduste instituut on kujunenud kompetentsikeskuseks, mille erialad ja teadustöö koonduvad kolme peamise teemaklastri ümber: ajakirjandus ja kommunikatsioon; sotsioloogia, sotsiaaltöö ning sotsiaalpoliitika ja infoteadused. Tänapäeval jaguneb see töö üheksa õppekava vahel. Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut on sotsiaalteaduste valdkonna üks suuremaid ning koostööd tehakse nii majandusteadlaste, haridusteadlaste, politoloogide, psühholoogidega kui ka teiste erialadega (näiteks humanitaar- või reaalteaduste valdkonnast).
Haabersti hõberemmelgas
Haabersti hõberemmelgas (ka Haabersti paju, Haabersti hõbepaju) oli hõberemmelgas (Salix alba) Tallinna Haabersti linnaosas Paldiski maantee ääres.
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
Juhan Peegel
Juhan Peegel (19. mai 1919 Saaremaa – 6. november 2007) oli üks olulisemaid inimesi ÜTI ajaloos. Ta oli Eesti ajakirjandus- ja keeleteadlane, akadeemik, kirjanik ning ühtlasi Tartu Ülikooli ajakirjandusosakonna looja. vasakul|pisi|Juhan Peegel
Juhan Peegli eestvedamisel hakati Tartu Riiklikus Ülikoolis ette valmistama kõrgharidusega ajakirjanikke. Ta asutas 1976. aastal ülikooli juurde ajakirjandusosakonna ja 1979. aastal sai temast ka vastloodud ajakirjanduskateedri juhataja. 1. septembril 1954 avati tema algatusel Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonnas žurnalistika eriharu, kus oli alates 3. kursusest võimalik spetsialiseeruda ka ajakirjandusele. Seda kuupäeva peetaksegi akadeemilise ajakirjandushariduse alguseks Eestis. 1976 aastal asutas Peegel ülikooli juurde ajakirjandusosakonna ja aastast 1987 kuni emeriteerumiseni 1994. aastal jätkas Juhan Peegel sama kateedri juures tööd professor-konsultandina.
Pratimokša
Pratimokša (sanskriti keeles prātimokṣa; paali keeles pāṭimokkha ‘täielik vabanemine’; tiibeti keeles so sor thar pa; hiina keeles 波羅提⽊叉 poluotimucha; jaapani keeles haradaimokusha) on budistliku koguduse (sangha) käitumisjuhiste kogu, mis sisaldub Prātimokṣa-sūtra’s. Selle paalikeelne versioon Pāṭimokkha-sutta kuulub Vinayapiṭaka esimese osa Suttavibhaṅga koosseisu.
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
Juhan Peegel
Ise alustas Juhan Peegel õpinguid 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, töötades paralleelselt ajalehe Postimees (1948. aastast Edasi) juures kirjandusliku kaastöötaja ja kultuuriosakonna juhatajana. Ta lõpetas ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal aastal 1951 ja jätkas Edasi toimetuses töötamist. 1952. aastal sai Juhan Peeglist Tartu Riikliku Ülikooli aspirant ja õppejõud. 1954. aastal kaitses ta Tartus kandidaadiväitekirja ja 1973. aastal Moskvas doktoriväitekirja Eesti ajakirjanduse algusperioodist. Sellega sai Juhan Peeglist ka Eesti esimene ajakirjandusdoktor. Professorikutse sai ta 1976. aastal ning aasta hiljem valiti ta ka Eesti Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. Aastatel 1964–1967 oli Juhan Peegel ajaloo-keeleteaduskonna dekaan.
Teadlasena on Juhan Peegel uurinud eesti rahvalaulude keelt ja eesti ajakirjanduse ajalugu ning avaldanud, koostanud või toimetanud nendes valdkondades põhjapanevaid monograafiaid, kogumikke ja õpikuid. Tema suurimad tööd selles vallas on viieosaline sõnaraamat "Nimisõna poeetilised sünonüümid eesti regivärssides" ja "Eesti vanade rahvalaulude keel". Ta osales ka eesti rahvuseepose “Kalevipoeg” teadusliku väljaande ning eesti rahvalaulude antoloogia väljaandmises. Kirjanikuna on Juhan Peegel andnud välja näiteks sõjaraamatu "Ma langesin esimesel sõjasuvel", Saaremaast inspireeritud lühiproosakogumikke ja valikkogu "Tuli koduaknas".
Pratimokša
Erinevates koolkondades on pratimokša reeglite arv erinev. Theravaada vinaja sisaldab näiteks 227 reeglit munkadele ja 348 nunnadele. Enamus pratimokša reegleid määratlebki munkade-nunnade igapäevaelu korraldust.
Haabersti hõberemmelgas
Puu langetati 27. juunil 2017.
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
Juhan Peegel
Juhan Peegel on Tartu linna aukodanik aastast 1999.
Pratimokša
Pratimokša reegleid retsiteeritakse sanghas kord kuus. Mõne reegli vastu eksinu tunnistab selle kõigi ees üles ja võtab vastu karistuse vastavalt eksimuse suurusele.
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
Juhan Peegel
23. septembril 2011 otsustas Tartu Ülikooli nõukogu anda peatselt valmiva sotsiaal- ja haridusteaduskonna õppehoone Lossi 36 auditooriumile 215 Juhan Peegli nime. Auditoorium asub endiselt samas majas, praeguses ühiskonnateaduste instituudis.
Lossi 36 maja ajalugu
Toomemäel asuval Lossi 36 hoonel on pikk ning sündmusterohke ajalugu. pisi|Varem aadressil Lossi 36 asunud naistekliinik, mis valmis [[Reinhold Gulekese projekti järgi 1886)]] 1809–1810 ehitas Johann Wilhelm Krause Toomele väikese kahekorruselise hoone vallivahi ja ülikooli sulaste jaoks. Aastatel 1840–1842 ehitati maja ümber Naistekliinikuks. Projekti autoriks oli Riia kooliarhitekt Heinrich Löwener. Ta lisas eelnevalt ehitatud hoonele vaid tiibehitised ning muutis pisut fassaadi. Peagi kasvas Tartu rahvaarv veelgi ning sünnitusmaja jäi väikeseks. Seetõttu ehitas aastal 1861 arhitekt Carl Rathhaus majale puust juurdeehitise. Uuesti laiendati sünnitusmaja umbes kahekümne aasta pärast, aastatel 1885–1886. Arhitektiks oli seekord Reinhold Guleke, kes naistekliiniku tolleaegse direktori Max Runge ja ehitusmeister Friedrich Hübbe plaane aluseks võttes tegi majale kahekorruselise tellistest juurdeehitise. Alumisel korrusel oli 150 kuulajale ettenähtud auditoorium, üleval olid operatsioonisaalid ja palatid. Aastatel 1911–1913 tehti sünnitusmaja veel kord ümber (Suur, 1968). Arhitekt Rudolf-Morits Engelhard lõi majale selle välimuse Müncheni modernismi vaimus (Salupere, 2004). Hoone välimus säilis aastani 2008, mil maja hakati renoveerima ning ümber ehitama Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna jaoks. 8. veebruaril 2012 avatud ligi 4800-ruutmeetrisesse õppehoonesse kolis osa sotsiaal- ja haridusteaduskonnast, ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituut, riigiteaduste instituut, sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika instituut ja Tartu Ülikooli Euroopa Kolledž. Majas on 12 auditooriumi, viis seminariruumi ning tipptasemel varustusega raadio- ja telestuudio.
Pratimokša
Neli kõige raskemat eksimust (pārājika) on järgmised : mille eest on karistuseks sanghast väljaheitmine ilma tagasipöördumise võimaluseta.
Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut
Raamatukogu
Sotsiaalteaduste raamatukogu loodi endise ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi, sotsiaal- ja haridusteaduskonna ja Euroopa Kolledži raamatukogude ühendamisel 2012. aasta jaanuaris ning asub hetkel Lossi 36 hoone kolmandal korrusel.
Raamatukogus leidub kirjandust näiteks ajakirjanduse, avalikkussuhete, kommunikatsiooni, sotsioloogia, sotsiaalpoliitika, sotsiaaltöö, riigiteaduste (sh Euroopa Liidu temaatika), avalik halduspsühholoogia, pedagoogika ja ajaloo valdkondadest. Kohapeal on kasutatavad üliõpilastööd, teatmekirjandus, statistilised materjalid ja meediauuringud. Raamatukogus on võimalus kasutada arvutit, teha koopiaid, printida ja skaneerida.
Koostöö
Ühiskonnateaduste instituut teeb koostööd paljude organisatsioonide, ettevõtete, liitude ja ühingutega, sealhulgas ministeeriumide ja muude riigiasutustega.
Instituudi teadlased on oluliselt panustanud seaduste ja riiklike arengudokumentide koostamisse ja riigi jaoks oluliste alus- ja rakendusuuringute kavandamisse, läbiviimisse ja tulemuste analüüsimisse. Ühist teadustööd tehakse ka Eesti Rahva Muuseumi, Inimõiguste Instituudi ja erasektorist näiteks AS Cyberneticaga. Strateegilise Jätkusuutlikkuse Kompetentsikeskuse raames on instituudil ka pikaajaline koostööleping Kaitseministeeriumi ja selle haldusalasse kuuluvate asutustega.
Tihe koostöö toimub ka meediaväljaannete ja -ettevõtetega, mis on ühtlasi üliõpilastele praktikabaasideks. Samuti kuuluvad instituudi koostööpartnerite sekka meediavaldkonnas tegutsevad liidud ja organisatsioonid, näiteks Eesti Meediakoolitajate Liit, Noorte Meediaklubi ning kommunikatsioonibürood.
Ühistööd tehakse ka mitmete liitude ja MTÜdega, näiteks vabaühenduste liiduga (EMSL), naistevarjupaikade organisatsioonide, SA Naisteühenduste Ümarlaua, Living for Tomorrow inimkaubanduse organisatsiooni ning Seksuaaltervise Liidu ja Tartu Laste Tugikeskusega.
Lisaks tehakse paljude organisatsioonidega koostööd kursuste raames. Strateegiapraktika aines teevad üliõpilased igal õppeaastal kommunikatsioonistrateegia konkreetsele organisatsioonile. Projektipraktika kursusel teeb aga iga üliõpilane individuaalselt ühele organisatsioonile konkreetse projekti (üritustesari, trükis, konverents jne).
Instituut teeb koostööd ka teiste kõrgkoolidega. Bakalaureuseastmes on lisaks Tartu Ülikooli pakutavatele ainetele võimalik täiendada teadmisi ka Balti Filmi- ja Meediakoolis ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis.