cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrus Raadik
Klubivõrkpall
Hooajaks 2019/20 sõlmis ta lepingu Türgi meistriliigaklubiga Arhavi Spor Kulübü. Klubi paiknes detsembri keskel Türgi meistriliigas eelviimasel kohal ning sel ajal lahkus Raadik klubist koos Rootsi võrkpallikoondise diagonaalründaja Fredrick Gustavssoniga (taas tekkinud klubisiseste probleemide tõttu). Raadik jätkas hooaega Tuneesia meistriliigaklubis CS Sfaxien, kes oli tol hetkel liigatabelis teisel kohal. Koroonapandeemia tõttu klubihooaeg peatati ja kohti kohalikus meistriliigas ja karikavõistlustel välja ei mängitud.
Hooajaks 2020/21 naasis Raadik kodumaale ning mängis Selver Tallinnas, kus oli ka võistkonna kapten. Võideti Eesti karikavõistlused ja Credit24 Meistriliiga; Eesti meistrivõistlustel saadi kolmas koht. Meeskonnas oli kolm tugevat nurgaründajat (lisaks Raadikule ka Kristo Kollo ja Oliver Orav), kes võitlesid põhikoosseisu koha eest.
Hooajal 2021/22 naasis Raadik Soome meistriliigaklubisse Savo Volley. Esimesel hooajal võideti Soome karikavõistlused ning saadi Soome meistrivõistlustel teine koht. Teiseks hooajaks (2022/23) valiti Raadik meeskonna kapteniks. Osaleti tugevuselt teises Eurosarjas, CEV Cupil, kus jõuti 1/8 finaali. Soome karika- ja meistrivõistlustel võeti poolfinaalis vastu kaotus Karli Alliku koduklubilt Sastamala VaLePa. Soome meistrivõistlustel suudeti võita pronksiseeria ning teeniti kolmas koht. Raadik oli meeskonna üks põhimängijatest.
Hooajast 2023/24 naasis ta oma kasvatajaklubi, Pärnu võrkpalliklubi, ridadesse.
Saavutused
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Isiklikku
Andrus Raadiku abikaasa on endine Soome naiste võrkpallikoondise kapten Elina Raadik, neil on 2019. aastal sündinud tütar Sade. Andrus Raadiku vend on eesti korvpallur Rain Raadik.
Bajāri
Bajāri on küla (mazciems) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas.
Küla on tekkinud endise Bajāri raudteepeatuse ümbruskonda. Külas asub bussipeatus Bajāru stacija.
Pärase Moaljakivi
Pärase Moaljakivi on ohvrikivi Muhu kihelkonna Pärase külas.
Pärase Moaljakivi on esialgsest asukohast mujale viidud ja purustatud. Säilinud on üks suurem tükk laiusega 38 cm, pikkusega 135 cm ja paksusega umbes 20 cm. Tüki suurus on ligikaudu kolmandik varasemast kivi suurusest.
Katalüsaatorimürk
Katalüsaatorimürk on aine, mis lisamisel katalüsaatorile vähendab selle aktiivsust.
Aktiivsust vähendavad katalüsaatormürgid katalüsaatori pinnale adsorbeerumise tõttu. Katalüsaatori mõjutamiseks piisab tavaliselt üliväikesest kogusest.
Levinumateks "katalüsaatorite inhibiitoriteks" on väävli-, arseeni- ja seleeniühendid (nt (olenevalt katalüsaatorist) As2O3, H2S, kuid ka HCN, CO, Sb-ühendid jne). Et katalüsaatorimürkide negatiivset toimet vältida, peavad lähteained olema võimalikult puhtad (ilma ohtlike lisanditeta).
Katalüsaatorimürkide vastandiks võib lugeda promootoreid.
Humal (täpsustus)
Humal võib tähendada järgmist:
Ketasfriis
pisi|Ketastega ehisliist, pealtvaade ja läbilõige pisi|Charité-sur-Loire Notre-Dame kellatorni kaldsimss ketasfriisiga. Joonised raamatust Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle Ketasfriis või ketasliist (saksa keeles Scheibenfries, prantsuse keeles besants , inglise keeles bezantée moulding ) on ehisliist, mille ornamendi moodustavad korrapärases reas asuvad lamedad kettad (bizantius aureus – bütsantsi kuldmünt). Ketasliist on iseloomulik kaunistuselement Prantsusmaa romaani arhitektuuris 12. sajandil, kaunistades friise, arhivolte, sambatalumeid ja pilastrite kannelüüre.
No More Stories ...
"No More Stories ..." (täisnimega "No More Stories Are Told Today, I'm Sorry They Washed Away // No More Stories, The World Is Grey, I'm Tired, Let's Wash Away") on Taani ansambli Mew album. Album ilmus Skandinaavias 17. augustil 2009. Plaadi tootis Evil Office, Columbia Records.
Happy Xmas (War Is Over)
"Happy Xmas (War Is Over)" on jõululaul, mille avaldasid singlina John Lennoni ja Yoko Ono Plastic Ono Band koos Harlemi kogukonnakooriga. See oli Lennoni seitsmes singel, mille ta avaldas väljaspool The Beatlesit.
"Happy Xmas (War Is Over)" oli Lennoni ja Ono läbiviidud ligi kaks aastat kestnud rahuaktsiooni kulminatsiooniks. 1969. aasta detsembris olid nad vastukultuuri liikumise ja Vietnami sõja vastaste meeleavalduste kõrgpunktis korraldanud kampaania, mille tulemusena püstitati 12 suurlinna üle maailma mustvalged reklaamtahvlid, millel seisis kiri: "WAR IS OVER! If You Want It – Happy Christmas from John & Yoko" ("Sõda on läbi! Kui vaid tahate – Häid jõule, soovivad John ja Yoko"). Kuigi lauset "War is over" oli kasutatud juba Phil Ochsi sõjavastases laulus "The War Is Over" (1968) ja The Doorsi laulus "The Unknown Soldier" (1968), võtsid hiljem Lennon ja Ono selle tõenäoliselt kasutusele juhuslikult; pole tõendeid selle kohta, kas nad olid neist varasematest lauludest teadlikud või mitte.
pisi|left|170px|1969. aasta rahukampaania plakat Hüüdlause "War is over" jõudis lõpuks Lennoni ja Ono jõululaulu pealkirja. Laul püüab luua sotsiaalset ühtsustunnet ja see kutsub üles rahumeelsusele. Lennon püüdis lauluga edasi anda optimismi, vältides samas sentimentaalsust, mis tema arvates jõululaule sageli iseloomustab.
Pärast seda, kui The Beatles 1970. aastal laiali läks, oli Lennon The Beatlesi liikmetest esimene, kes oma soolokarjääri jooksul jõululaul välja andis; hiljem andis George Harrison välja laulu "Ding Dong, Ding Dong" (1974), Paul McCartney laulu "Wonderful Christmastime" (1979) ja Ringo Starr albumi "I Wanna Be Santa Claus (1999).
Laul salvestati 1971. aasta oktoobri lõpus New Yorgis Record Planti stuudios. Laulus tegi kaasa Harlemi kogukonnakoor, kuhu kuulus umbes kolmkümmend last vanuses 4–12-aastat. Laulu produtseerimise juures osales Phil Spector, kes oli olnud Lennoni kahe esimese sooloalbumi "John Lennon/Plastic Ono Band" (1970) ja "Imagine" (1971) produtsendiks.
USA-s andis laulu "Happy Xmas (War Is Over)" singlina välja plaadifirma Apple Records 1. detsembril 1971. 1971. aastal laul USA-s suurt edu ei saavutanud. Selle põhjuseks oli singli hiline väljalase, mille tõttu seda raadiotes palju ei mängitud. "Happy Xmas (War Is Over)" jõudis ajakirja Cashbox singlite edetabelis 36. kohale, Record Worldi edetabelis 28. kohale ja Billboardi jõulusinglite edetabelis kolmandale kohale. Suurbritannias anti "Happy Xmas (War Is Over)" singlina välja 1972. aasta novembris ja seal saavutas see palju suuremat edu, jõudes Briti singlite edetabelis neljandale kohale. Hiljem on see jõudnud Briti singlite edetabelisse korduvalt uuesti. Pärast Lennoni surma 1980. aasta detsembris jõudis singel teisele kohale, jäädes alla vaid Lennoni teisele singlile, "Imagine'ile".
Hiljem on laulu salvestanud ja esitanud paljud teised artistid, teiste seas Céline Dion (1998), Miley Cyrus ja Mark Ronsoni koos Sean Ono Lennoniga (2018) ning John Legend (2019). Eestikeelsed sõnad on laulule loonud Leelo Tungal ja eestikeelset versiooni "Käes ongi jõulud" on esitanud Jüri Homenja. 2012. aastal saavutas "Happy Xmas (War Is Over)" Briti telekanali ITV korraldatud parima jõululaulu valimisel kümnenda koha.
Laiuse Püha Jüri kogudus
pisi|Laiuse koguduse pitser 1833. aastast EELK Laiuse Püha Jüri kogudus on luterlik kogudus Jõgeva maakonnas Laiusel.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda. Kogudus tegutseb Laiuse kirikus ja pastoraadis.
Koguduse hooldajaõpetaja on Urmas Oras, organist Kristi Kubjas. Juhatuse esimees on Epp Järv.
pisi|[[Laiuse Püha Jüri kirik]] pisi|[[Pastoraat|Pastoraadi peahoone.]]
Ajalugu
Laiuse kirikut on esmamainitud 1319. aastal. Kirik purustati Liivi, Poola-Rootsi ja Põhjasõja ajal ning ehitati taas üles. Viimane suurem hävitustöö leidis aset Teise maailmasõja ajal, kui hävis kiriku torn. Torn taastati 1970. aastatel.
1766. aastal valmis kiriku juures von Schwartzi matusekabel, mis tänapäeval on muudetud käärkambriks.
Omaaegsetest kirikuõpetajatest tuntuim on hilisem Tartu Ülikooli rektor, Eesti Vabariigi viimane piiskop enne Teist maailmasõda ja eksiilkiriku peapiiskop Johan Kõpp.
Laiuse koguduse õpetajate loend
Loend pole täielik.
Igaküla Mualjakivi
Igaküla Mualjakivi on ohvrikivi Muhu kihelkonna Igakülas.
Ramsi ülemine päevamärk
pisi|Ramsi ülemine päevamärk (2007)
Ramsi sihi ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ramsi neemel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Ramsi alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 111 meetrit ja sihi asimuut on 168,3°.
Tornist 170 m loodesse jääb Mandri-Eesti kõige läänepoolseim punkt.
Päevamärk ehitati 1999. aastal.
Denizli provints
pisi|Hierapolise varemed pisi|Pamukkale valged terrassid Denizli provintsis 2020. aastal pisi|Laodicea arheoloogiline ala Pamukkale ja Denizli vahel 2020. aastal Denizli provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Denizli.
Välislingid
🇹🇷
Saadve
Nimede eestistamisel määrati Saadve uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sackfeldt (1937. aastal Tallinnas). Aleksander Saadve palvel kanti Saadve perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 323 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1937).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Tallinna 17. Keskkool
'''Tallinna 17. Keskkooli''' nime on kandnud kaks Tallinnas asunud üldhariduskooli:
Torma Maarja kogudus
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Koguduse õpetaja on Mehis Pupart, organist Paul Kukk. Juhatuse esimees on Peeter Keiv.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Torma kirikus.
Kivilo
Kivilo on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivilo 287 inimesel: 132 mehel ja 155 naisel. Perekonnanimede esinemissageduselt oli Kivilo meeste puhul 552. kohal ja naiste puhul 500. kohal. Nimi on levinuim Rapla maakonnas, kus sellenimelisi on 10 000 elaniku kohta 6,56.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Kivilo 133 mehel ja 148 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivilo meeste puhul 545. ja naiste puhul 536. kohal.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Nissi kihelkonna Laitse ja Väike-Maarja kihelkonna Koonu mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kiwwilo ja Kiwilo.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivilo uueks nimeks kokku 75 korral, kui loobuti nimedest Kirkmann üheksal ja Kirrilov viiel juhul, Kiviperk, Kruberg ja Königsmann kolmel juhul, Sibak, Teinberg, Stein, Kirilov ja Graup kahel juhul, samuti nimedest Anbus, Groosvald, Karnau, Kihlevelt, Posso, Pusman jne.
Kullaga ohvrikivi
Kullaga ohvrikivi on ohvrikivi Tartumaal Kambja kihelkonna Kullaga külas.
Tropmači
Tropmači on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla keskosas Lobe jõe kaldal, Riiast 68 kilomeetri kaugusel. Külla jääb Jumpravas pagrieziensi bussipeatus.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 59 elanikku.
Segali seadus
Segali seadus on ütlus:
Ütluse meeleolu on irooniline. Kui pinnapealsel tasandil näib see propageerivat lihtsust ja järjepidevust, mis on saavutatud ainult ühest allikast pärinevale teabele tuginedes, on selle alltekst sellise näilise kindluse kahtluse alla seadmine ja selle üle nalja viskamine – ühe käekellaga mees ei saa olla lõpuni kindel, et ta teab õiget aega, tal pole lihtsalt võimalust enda viga tuvastada.
Sellest hoolimata kasutatakse seda ütlust ka puhtalt pinnapealses mõttes, et hoiatada selle eest, kui otsuse tegemisel on liiga palju potentsiaalselt vastuolulist teavet.
Riguldi päevamärk
pisi|Riguldi päevamärk (2008)
Riguldi päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Riguldi külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 29 meetrit.
Kääbusgalaktika
pisi|Kääbusgalaktika [[IC 1613]] Kääbusgalaktika on väike galaktika, mis koosneb mitmest miljonist kuni mitmest miljardist tähest, olles väiksem näiteks Linnuteest mis koosneb 200–400 miljardist tähest.
Mālpilsi lennuväli
Mālpilsi lennuväli on sertifitseerimata lennuväli Lätis Sigulda piirkonnas Mālpilsist neli ja pool kilomeetrit põhja pool Bukase külas.
Tatra Hiiejumala kivikalme
Tatra Hiiejumala kivikalme on kivikalme Tartumaal Kambja kihelkonna Tatra külas.
Nikolai Kokla
thumb|Koklate perekonna matmispaik [[Siselinna kalmistul. Nikolai Kokla haud on vasakult teine. Foto: Ave Maria Mõistlik, 6. mai 2012 ]] Nikolai Kokla (18. detsember 1912 Tallinn – 2. juuni 1983) oli eesti õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1933 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1933–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Tartuensise vilistlane. Ta pühitseti 12. jaanuaril 1936 diakoniks ja 26. jaanuaril 1936 preestriks.
Ta oli aastatel 1929–1936 Tartu Püha Georgi (Jüri) koguduse koorijuht. Aastatel 1936–1940 oli ta Laatre Püha Vaimu koguduse preester, aastal 1942 Tallinna Aleksander Nevski koguduse preester, aastatel 1946–1983 oli ta Tallinna Issanda Muutmise koguduse preester, 1952. aastal pühitseti ülempreestriks Tallinna Issanda Muutmise katedraalkirikus Tallinna ja Eesti piiskop Romani (Tang) poolt ning teenis Tallinna Issanda Muutmise koguduse ülempreestrina 2. juunini 1983 ja ülempreestrina Lelle Püha Kolmainu koguduses 1969 - 6. aprillini 1970.
Isiklikku
Tema isa Konstantin Kokla oli samuti õigeusu vaimulik. Nikolai Kokla tütar Kiira oli laulja Estonia teatris; tema esimene abikaasa oli helilooja Kustas Kikerpuu, aastal 1984 abiellus ta estofiil Veli Klamiga. Teine tütar Maria on laulja Estonia teatris; tema abikaasa Rostislav Gurjev on samuti laulja Estonia teatris. Tütrepoeg Paul Kikerpuu on basskitarrist. Tema tädipoeg Juhan Kokla oli ajakirjanik.
Janka Filistovič
pisi|Janka Filistovič
Janka Andrejevič Filistovič (valgevene keeles Янка Андрэевіч Філістовіч; vene keeles Иван Андреевич Филистович Ivan Andrejevitš Filistovitš; 14. jaanuar 1914 Ponjatitši küla, Vilejka maakond, Vilniuse vojevoodkond, Poola – 22. november 1953 Minsk, Valgevene NSV) oli valgevene rahvuslik vastupanuvõitleja aastatel 1951–1952, ajakirjanik.
Elukäik
Sündis Poola võimu all olnud Lääne-Valgevenes. Isa oli aastatel 1939–1941 kulakuna Nõukogude võimu poolt vangistatud, kuid sakslaste tulekul õnnestus tal evakueeritavate vangide kolonnist põgeneda ning töötas Saksa okupatsiooni ajal külavanemana.
1943. aastal astus vabatahtlikult valgevenelastest koosneva 13. abipolitsei kaitsepataljoni (Schutzmannschafts Bataillon der SD 13), millega koos taganes 1944. aastal Saksamaale. 1945. aasta veebruaris saadeti katse eest ühineda tšehhi partisanidega Poddubice vanglasse, kust vabanes 8. mail 1945.
Pärast sõda õppis ta ajalugu Pariisi Sorbonne'i ja Leuveni ülikoolis, vaimustus valgevene rahvusluse ideedest. Lõi aktiivselt kaasa pagulusvalgevene elus, asutades 1949. aasta märtsis Valgevene Sõltumatu Noorteorganisatsiooni (liikmeid umbes 300) ja asutas łacinka's trükitava valgevenekeelse ajalehe Moladz ('noored').
Pariisis kontakteerus Valgevene Rahvavabariigi Nõukogu presidendi Mikoła Abramčykiga, kellelt sai märtsist 1951 ülesande minna langevarjurina Valgevenesse, et luua kontakt kohaliku vastupanuliikumisega. Ta astus ka antud nõukogu liikmeks. Peale kolmekuulist väljaõpet USA luurekoolis Müncheni lähedal visati ta 9. septembril 1951 langevarjuga oma sünnikoha Panjatitši küla lähedal alla. Tema sugulased varjasid teda ja aitasid luua kontakte metsas redutajatega. 1952. aasta aprillis õnnestus tal luua kontakt kuueliikmelise endise politseiniku Sergei Mikulitši juhitud rühmaga, mis oli alates 1949. aastast viibinud Vileika rajooni metsades. Filistovitš võttis rühma enda juhtimise alla ja üritas muuta seda sõjalis-poliitiliseks organisatsiooniks. Ta tutvustas distsipliini, viis läbi ideoloogilisi ja põrandaaluseid koolitusi ning keelas rüüstamise ja rünnakud kohalike aktivistide vastu. Ta nimetas rühmituse "Valgevene Riiklikeks Vabastamise Relvajõududeks" ja alustas ettevalmistusi poliitiliseks propagandaks. 5. septembril 1952 ründas Nõukogude julgeolekuvägede operatiivgrupp nende salka. Esialgu õnnestus Filistovitšil põgeneda, kuid 9. septembril 1952 ta vahistati Maładziečna oblasti Jarmolitši külas ja viidi Minski julgeolekuvanglasse.
Kohtuprotsess algas 17. oktoobril 1953 Minskis. 5. novembril 1953 mõistis Valgevene sõjaväeringkonna sõjatribunal ta surma. 21. novembril 1953 keeldus Valgevene NSV Ülemkohus tema armuandmispalvet rahuldamast. Tõenäoliselt ta hukati järgmisel päeval (s.o. 22. novembril 1953) Minski keskvanglas (Pišalovski kindlus ehk eeluurimisisolaator nr. 1).
Peale Nõukogude Liidu lagunemist üritati teda rehabiliteerida, millest Valgevene ametivõimud keeldusid.
Mälestuse jäädvustamine
Juba 1958. aastal ilmus nõukogude valgevene kirjaniku Makar Posledovitši jutustus "Hundiradadel", kus tollases nõukogulikus võtmes kirjeldatakse tšekistide tegevust Filistovitši salga tabamisel. Teoses paljastati "valgevene kodanlike natsionalistide vastik roll, kes emigrantlikus pimeduses kobades unistavad tule ja verega kapitalistliku süsteemi taastamisest Valgevenes." Raamatut soovitati keskmisele ja vanemale koolieale.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ilmus 1997. aastal Minskis raadiojaama Vabadus valgevene toimetuse juhataja Aleksandr Lukašuki brošüür "Filistovitš. Rahvuslase tagasitulek", kus Filistovitšit kujutatakse positiivselt Valgevene vabadusvõitlejana.
Septembris 2010 korraldasid valgevene aktivistid Varssavi lähedal Poolas airsoft-mängu "Janka Filistovitš. Rahvuslase tagasitulek", mis oli pühendatud tema langevarjuga Valgevenesse naasmise 59. aastapäevale.
Friedrich Akel juunior
Friedrich Akel (12. juuni 1910 Tallinn – 5. märts 1942 Ussollag, Permi oblast) oli Riigikantselei Sekretariaadi direktor.
Riigivanem Friedrich Akeli (1871–1941) poeg.
Ta lõpetas 1928 Jakob Westholmi gümnaasiumi, 1928–1934 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Korporatsioon Fraternitas Estica liige.
Täiendas end Berliini ja Uppsala ülikoolides, 1934 Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1937 riigisekretäri abi, 1939 Riigikantselei sekretariaadi direktor. Arreteeriti Nõukogude Liidu okupatsioonivõimu poolt Tallinnas.
David ja Frederick Barclay
Sir David Rowat Barclay (27. oktoobril 1934 Hammersmithis – 10. jaanuar 2021) ja Sir Frederick Hugh Barclay (27. oktoobril 1934 Hammersmithis), tuntud ka kui  Barclay Brothers  ehk vennad Barclayd, on inglise ärimehed. 10-minutilise vahega sündinud identsed kaksikud on tegutsenud peamiselt meedia, jaekaubanduse ja kinnisvara alal. 2013. aastal hinnati nende vara väärtuseks 2,35 miljardit naelsterlingit, 2017. aastal 7,2 miljardit naelsterlingit. Nad on saanud tuntuks avalikkuse tähelepanu vältimisega ning sageli kirjeldatakse neid kui eraklikke. pisi|Vendadele kuuluv loss Brecqhou saarel ([[Sarki saar|Sarki läänerannikul)]] Vendade Ühendkuningriigis asuvaid ettevõtteid juhib Sir Davidi poeg Aidan.
Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus
Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus oli Tartu ülikooli juures tegutsev sihtasutus, mis oli loodud puudustkannatavate naisüliõpilaste toetamiseks.
Sihtasutus loodi 1923 Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Ilmatar eestvõttel.
Sihtasutus lõpetas tegevuse 1940.
Tartu Ülikooli-Jaani kogudus
EELK Tartu Ülikooli-Jaani kogudus on luterlik kogudus Tartus.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Suella Braverman
Ta sündis 1980. aastal Londonis Harrow's ja kasvas üles Wembleys. Ta õppis Cambridge'i Ülikooli Queen's College'is õigusteadust ja oli ülikooli konservatiivide assotsiatsiooni president. Samuti õppis ta Prantsusmaal Panthéon-Sorbonne'i ülikoolis Euroopa õigust ja Prantsuse õigust ning lõpetas magistrikraadiga.
Aastal 2005 sai tast advokaat Inglismaal ja Walesis. Vandeadvokaadina oli ta spetsialiseerunud äriõigusele, haldusõigusele, immigratsioonile ja planeerimisele. Lisaks Inglismaale ja Walesile on ta litsentseeritud advokaat Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis.
Tartu Ülikooli-Jaani kogudus
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Tartu Jaani kirikus.
Suella Braverman
Ta kandideeris esmakordselt 2005. aasta üldvalimistel Leicesteri idapoolses valimisringkonnas, kuid kaotas leiborist Keith Vazile. Ta kandideeris ka 2012. aasta Londoni linnavolikogu valimistel Konservatiivse Partei nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Ta valiti 2015. aasta üldvalimistel Farehami valimisringkonnast alamkojasse 56,1 protsendiga häältest.
Raja raamatukogu
pisi|Raja raamatukogu Raja raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Tiheda külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Suella Braverman
Veebruaris 2020 määrati ta Inglismaa ja Walesi ning Põhja-Iirimaa peaprokuröriks.
Raja raamatukogu
Raamatukogu juhataja on Liidia Krehova.
Suella Braverman
6. septembrist 2022 kuni 19. oktoobrini 2022 oli ta Suurbritannia siseminister.
Isiklikku
Ta on abielus ja kahe lapse ema. Usutunnistuselt on ta budist; parlamendis andis ta ametivande hoides kätt Dhammapadal.
Kusunda keel
Kusunda keel on isolaatkeel, mida räägitakse Nepalis Gańḍakī ringkonnas.
Kusunda keelt räägib veel umbes sitse inimest. Kaua aega oli keele kohta vähe andmeid ning arvati, et see on väljasuremise äärel ja pole lootust seda paremini tundma õppida. 2004. aastal avastati mitu inimest, kes rääkisid kusunda keelt vabalt. Noorim neist oli 30. eluaastates. 2005. aastal avaldas David E. Watters keele grammatika koos sõnastikuga.
Arvatakse, et kusunda keel on jäänuk keeltest, mida räägiti Nepalis enne tiibeti-birma ja indoeuroopa keelte kõnelejate tulekut.
Eduard Vilde nimeline Tartu Rahvateater
Eduard Vilde nimeline (Tartu) Rahvateater oli Tartus aastatel 1959–1991 tegutsenud harrastusteater. Teater sai nime kirjanik Eduard Vilde järgi.
Teatri eelkäijaks oli 1949. aastal ametiühingute nõukogu kultuurihoones loodud näitering, mis nimetati 1959. aasta sügisel ümber Eduard Vilde nimeliseks rahvateatriks. Rahvateatri järjepidevuse jätkajaks peab end MTÜ Vilde Teater.
Rahvateatri kunstilised juhid olid aastatel 1959–1968 Aksel Kallas ja 1969–1987 Venda Päi.
Asher Angel
Asher Dov Angel (sündinud 6. septembril 2002 Phoenixis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Forged from the Love of Liberty
"Forged from the Love of Liberty" on Trinidadi ja Tobago riigihümn.
Laulu meloodia ja sõnade autor on Patrick Castagne, kes kirjutas selle 1962. aastal lühikest aega eksisteerinud Lääne-India Föderatsiooni hümniks. Algul kandis laul pealkirja "A Song for Federation". Kui föderatsioon mais 1962 laiali saadeti, sai laulust Trinidadi ja Tobago iseseisvumisel augustis 1962 selle riigi hümn.
Miklusėnai
Kirjalikes allikates on küla esmamainitud 1744. aastal.
Nõukogude perioodil asus seal Luksnėnai aiandussovhoosi osakonnakeskus.
Küla hakkas kasvama pärast Leedu taasiseseisvumist (1989. aastal oli seal 477 elanikku, 2008. aastal 1021 elanikku) ja kujunes 2009. aastal Alytuse valla halduskeskuseks. 2010. aastal rajati sinna veevärk ja kanalisatsioon.
Saulius Mikoliūnas
Saulius Mikoliūnas (sündinud 2. mail 1984 Vilniuses) on Leedu jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Leedu kõrgliiga klubis Vilniuse FK Žalgiris ja Leedu jalgpallikoondises. Ta on koondise kapten.
Aastatel 2002–2003 mängis ta Leedu klubis Vilniuse Šviesa. 2003. aasta hooajal mängis ta Leedu kõrgliiga klubis FK Ekranas. Seejärel liitus ta FBK Kaunasega, kellega tuli 2004. aastal Leedu meistriks ning võitis samal aastal Leedu karika ja Leedu superkarika.
Aastatel 2005–2009 mängis ta Šotimaa klubis Hearts. 2006. aastal võitis ta klubiga Šotimaa karika.
Aastatel 2009–2012 mängis ta Ukraina kõrgliigas Kiievi Arsenali ridades. Aastatel 2012–2013 mängis ta Ukraina klubis FK Sevastopol.
Alates 2016. aastast on ta mänginud Žalgirises. Aastatel 2016 ja 2020 on ta klubiga tulnud Leedu meistriks. 2020. aastal valiti Mikoliūnas Leedu kõrgliiga ja Žalgirise hooaja parimaks mängijaks.
Leedu jalgpallikoondises debüteeris Mikoliūnas 2004. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2. juunil 2007 EM-i valikmängus Gruusia vastu.
Sipe Kõivusaare kased
Sipe Kõivusaare kased on pühapuud Tartumaal Kambja vallas Sipe külas.
Ants Tael
pisi|Ants Tael [[Kristi Tammikuga Solarise keskuse Apollo raamatupoes viimase raamatuesitlusel Foto: Ave Maria Mõistlik, 20. märts 2012 ]] Ants Tael (sündinud 19. juulil 1936 Tallinnas) on eesti tantsija ja tantsuõpetaja.
Haridus
Ants Tael on Tallinna 17. Keskkooli vilistlane. Pärast seda õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis.
Tegevus tantsuõpetajana
1963–1992 oli ta treener ja juhendaja tantsuklubis Hõbe-Must (J. Kreuksi nim. Noorsoo Kultuuripalee tantsuklubi Hõbe-Must).
28. novembril 1991 alustas tööd Taela tantsukool.
Panus võistlustantsu arengusse
Tael on olnud Tallinna, koolinoorte ja Eesti meistrivõistluste, Sakala, Rapla ja Tallinna tantsuturniiride initsiaator, teda hinnatakse rahvusvahelise kategooria kohtunikuna.
Tael on teinud tantsusaateid ja -saatelõike Eesti Televisioonis ja Eesti Raadios. Ta oli mitu hooaega telesaate "Tantsud tähtedega" žüriis.
Palamuse Püha Bartholomeuse kogudus
EELK Palamuse Püha Bartholomeuse kogudus on luterlik kogudus Palamusel.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Urmas Oras, organist Aigi Avi. Juhatuse esimees on Arne Tegelmann.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Palamuse kirikus.
Aleksandr Mihhailov
Aleksandr Mihhailov (1909 Peterburi – 1977 Tšeljabinsk) oli Nõukogude julgeolekutöötaja, Eesti NSV julgeolekuministri asetäitja 1944–1950, polkovnik.
Elulugu
Sündis sõjaväelase perekonnas, venelane. 1926–1931 tööline Leningradis. 1929–1931 õppis Leningradi Elektrotehnilises Instituudis. ÜK(b)P liige 1931. aastast. 1931–1932 Komsomoli Leningradi linna Oktoobri rajoonikomitee sõjalise osakonna juhataja, 1932–1933 Tehase nr. 126 komsomolikomitee sekretär Komsomolskis Amuuri-ääres, 1933–1934 Tehase nr. 126 komsomolikomitee sekretär, 1935 K. Vorošilovi nimelise tehase komsomolikomitee sekretär Leningradis, 1935–1936 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse Kraidevahelise kooli kuulaja, 1936–1939 Leningradi oblasti UNKVD kaastöötaja, 1939–1940 samas Kingissepa ringkonna osakonnaülem, 1940–1942 Leningradi linna UNKVD Moskva rajooni osakonnaülema asetäitja, 1942–1943 Leningradi linna UNKVD Sverdlovski rajooni osakonna ülem.
Detsembrist 1943 kuni oktoobrini 1950 Eesti NSV riikliku julgeoleku rahvakomissari/ministri asetäitja, 1950–1953 Tšeljabinski oblasti julgeoleku osakonnaülem, 1953–1958 komandeeringus Rumeenias. 1958 saadeti julgeolekust pensionile. 1959–1960 Rahvamajandusnõukogu välisriikidega teaduslik-tehniliste sidemete pidamise büroo ülem Tšeljabinskis, 1960–1963 Rahvamajandusnõukogu välissidemete osakonna juhataja kt Tšeljabinskis, 1963–1966 Lõuna-Uurali rahvamajandusnõukogu välissidemete osakonna juhataja Tšeljabinskis, 1966–1970 Lõuna-Uurali materiaal-tehnilise varustusvalitsuse tootmistellimuste osakonna juhataja Tšeljabinskis. Alates 1970 pensionär Tšeljabinskis.
Töö Eesti NSV julgeolekuministri asetäitjana 1943–50
Eesti NSV julgeolekuministri asetäitjana tegeles ta otseselt julgeoleku operatiivtööga. 1945. aastal juhtis Mihhailov julgeoleku operatiivgruppe, mis tegelesid vastupanuliikumise lämmatamisega. Operatiivgruppidesse kuulusid NKVD, NKGB, SMERŠ ja piirivalvevägede operatiivtöötajad ning NKVD vägede ja mõnel juhul ka Punaarmee üksused. Põhiline tegevusmeetod oli mastaapne "tšekistlik-sõjaline operatsioon", kus operatiivtöötajad juhtisid agentuurilt ja tunnistajatelt saadud informatsiooni alusel metsavennagruppide ja üksikisikute varjumispaikadesse NKVD üksused, kes pidid punkrid hävitama ja isikud arreteerima.
Mihhailov juhtis märtsis-aprillis 1945 sellist operatiivgruppi Valga- ja Võrumaal ja augustis novembrini 1945 Tartumaal. Mihhailov oli EK(b)P KK büroo ees otseselt vastutav vastupanuliikumise likvideerimise eest. Ministri asetäitjana operatiivalal valmistas ta ette 1949. aasta märtsiküüditamist. Tema allkirjaga kiri läks jaanuaris 1949 Moskvasse NSV Liidu julgeolekuministri asetäitjale, kus olid kirjas küüditamisele tulevad inimrühmad ja nende arvandmed. 1949. aasta märtsiküüditamisel oli Mihhailov julgeolekuvolinik Tartu maakonnas. 1949. aasta juulis-augustis osales ta küüditamise läbiviimisel Moldaavias ning teda autasustati selle eest Isamaasõja ordeniga. Seoses EK(b)P KK VIII pleenumi järgse puhastusega võeti peale julgeolekuminister Boris Kummi tagandamist ametist maha ka Mihhailov.
Valgjärve ohvrikivi
Valgjärve ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Kanepi kihelkonna Valgjärve külas.
Kukkiwon
Kukkiwon on Maailma Taekwondo Föderatsiooni peakorter ja ülemaailmne Taekwondo akadeemia.
Seefeldi platoo
thumb|Vaade Seefeldi platoole, otse [[Härmelekopfist läänes. Ülemise Inni oru ja Hohe Munde taga; paremal: Wettersteini mäed]]
Kukkiwon
Kukkiwon asub Seoulis Gangnami linnarajoonis. Peahoone ehitus algas 19. novembril 1971 ja lõppes 30. november 1972. Hoone mahutab kuni 3000 inimest ja hoone katus on tehtud Kiwast (sinistest Korea plaatidest) nagu Blue House (Lõuna-Korea presidendi residents).
Seefeldi platoo
Seefeldi platoo (saksa: Seefelder platoo) on mägiorumaastik Põhja-Tirooli Lubjakivi Alpides umbes 500 m Inntali kohal Austria Tirooli liidumaal. Platoo katab orulammi ümber Seefeld in Tiroli ja Scharnitzi külade, samuti Leutaschtali oru.
Kukkiwon
1973. aasta maikuus toimusid Kukkiwonis esimesed maailmameistrivõistlused Taekwondo WTF-is. Osa võttis üle 200 sportlase 17 riigist.
Seefeldi platoo
Paiknemine
Seefeldi platoo ulatub Inni alangu servast Zirli mäel põhja poole. See asub Põhja-Tirooli Lubjakivi Alpides kõrgusel umbes 1200 m Wettersteini mägede (loodes), Miemingi mägede (läänes) ja Karwendeli (idas) vahel. Seefeldi sadul (1185 m), mäekuru ja sadul Seefeldist lõunas, moodustab veelahkme, millest põhja pool valgub platoo Isari suunas ja lõuna pool Inni suunas.
Kukkiwon
1974. aasta septembrist on püsinud tänaseni Kukkiwoni demonstratsiooni tiim (n-ö K-Tigers).
Kukkiwoni esimene president oli Un Yong Kim. Praegune president on Won Sik Kang.
Kukkiwoni põhimõtted:
Seefeldi platoo
Paiknemine
800px|Seefeldi platoo nähtuna ida-kagust, esiplaanil [[Seefeldi vald (Tirool)|Seefeld in Tirol.]]
Geoloogia ja taimestik
thumb|Vaade Leithenist [[Zirli mägi|Zirli mäel (keskel: metsamaa)]]
Seefeldi platoo domineerivad kivimid on Wettersteini lubjakivi ja peadolomiit koos bituumenkilda hajusa esinemisega. Jääaegse Inni liustiku haru pesi välja mitu ladet ja jättis selja taha järvi, nagu Wildsee, Möserer See ja Wildmoossee, samuti arvukalt rabasid, nagu Reither Moor, mis moodustus järvede mudastumisega.
Platoo asub mäestikuvööndis. Selle nõlvadel on nulu ja pöögi segametsad vaheldumisi kuusikutega. Külasid ümbritsevad niidud on peamiselt raiheina karjamaad, mida kasutatakse heinamaana või karjatamiseks.
Majandus ja transport
thumb|Vaade [[Gschwandtkopfilt kirdesse Seefeldi suunas]]
Umbes 1,74 miljoni ööbimisega aastas, talve ja suve vahel võrdsena jaotatuna (nagu 2013. aastal), on turism ülekaalukalt kõige tähtsam majanduslik tegur Seefeldi platool. Ala on arenenud Põhja suusaalade keskuseks ning oli 1964. ja 1976. aasta taliolümpiamängude, 1985. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistluste ning paljude muude suurte sündmuste toimumiskohaks. Suviti on Karwendeli Alpid peamine tõmbenumber matkajatele ja mägijalgratturitele.
Philadelphia rahvusvaheline lennujaam
pisi|Philadelphia rahvusvahelise lennujaama [[aerofoto.]] Philadelphia rahvusvaheline lennujaam (IATA: PHL, ICAO: KPHL, FAA LID: PHL), mida tihti nimetatakse ainult selle IATA koodi PHL kaudu, on peamine lennujaam Philadelphias Pennsylvanias Ameerika Ühendriikides. Lennujaam on peamine American Airlinesi rahvusvaheline kodulennujaam ja UPS Airlinesi regionaalne kaubajaam.
Seefeldi platoo
Majandus ja transport
Platoole pääseb Seefelder Straße (B 177) kaudu, mis kulgeb Inntalist üle Seefeldi sadula, samuti muude riigiteede. Ka Mittenwaldi raudtee kulgeb põhjast lõunasse üle platoo, peatused mitmes jaamas, sealhulgas Scharnitz, Seefeld ja Reith.
Philadelphia rahvusvaheline lennujaam
Lennujaam teenindab sihtkohti Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Kariibi mere piirkonnas, Ladina-Ameerikas, Euroopas ja Lähis-Idas. 2018. aasta suvel saab lennujaamast 132 sihtkohta, sealhulgas 97 riigisisest ja 35 rahvusvahelist sihtkohta.
Bobby Helms
Robert Lee Helms (15. august 1933 Helmsburg, Indiana osariik – 19. juuni 1997 Martinsville, Indiana osariik) oli USA kantrilaulja, kelle tuntuim laul on jõuluhitt "Jingle Bell Rock" (1957).
Helms oli pärit muusikute perekonnast Indiana osariigist. Enne soolokarjääri alustamist esines Helms koos oma venna Freddiega. 1956. aastal suundus ta Tennessee osariiki Nashville'i, kus ta oli Ernest Tubbi ühe salvestussessiooni ajal taustalaulja. Tubb soovitas tal sõlmida plaadileping Decca Recordsiga.
1957. aastal andis Helms välja oma esimese hiti, "Fraulein", mis jõudis kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboard Hot 100 singlite edetabelis 36. kohale. Hiljem samal aastal tuli välja singel "My Special Angel", mis jõudis samuti kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboardi singlite edetabelis seitsmendaks.
1957. aasta sügisel ilmunud singel "Jingle Bell Rock" sai kohe tohutuks hitiks ning see on hiljem kujunenud jõuluklassikaks, mis on jõulude ajal üks mängitumaid laule.
Helms on võetud Rockabilly Hall of Fame'i liikmeks.
Anna Porutško
Ta on õppinud Tallinnas Pae Gümnaasiumis ja Tartu Ülikoolis slaavi filoloogiat.
Kalina ohvritamm
Kalina ohvritamm on pühapuu Virumaal Jõhvi kihelkonna Kalina külas.
Aripo mägi
Aripo (hispaaniapäraselt ka El Cerro del Aripo, inglise keeles Mount Aripo) on mägi Trinidadi Põhjaahelikus, Arima linnast kirdes. Mäe kõrgus on 940 m. See on Trinidadi ja Tobago kõrgeim punkt.
Mäetippu viib rada lähedalasuvast Aripo külast. Mäe vihmametsades elab saare endeem pugal-parukhoko (pawi), mäe lubjakivisse tekkinud urgetes ja süvendites aga öise eluviisiga õlilinnud ehk guahaarod.
Ryan Poehling
Ryan Poehling (sündinud 3. jaanuaril 1999 Lakeville'is Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Aastatel 2016–2019 mängis ta St. Cloud State University jäähokimeeskonnas.
2017. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft'is 25. valikuna. Canadiensiga sõlmis ta 2019. aasta märtsis kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta sama aasta 6. aprillil hooaja viimases mängus Toronto Maple Leafsi vastu ja tegi selles mängus kübaratriki. Poehling sai sellega alates 1943. aastast esimeseks Canadiensi mängijaks pärast Alex Smarti, kes on oma debüütmängus kübaratriki teinud.
Hooajal 2019–20 osales ta NHL-is 27 mängus, kuid sai kirja vaid ühe värava ja ühe väravasöödu. Lisaks mängis ta samal hooajal American Hockey League'is (AHL) Canadiensi tütarklubis Laval Rocket, kus ta tegi 36 mänguga 5+8. Hooajal 2020–21 mängis Poehling vaid AHL-is, tehes 28 mänguga 11+14. 2021. aasta augustis pikendas ta Canadiensiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021–22 sai Poehling NHL-is 57 mänguga kirja üheksa väravat ja kaheksa väravasöötu.
2022. aasta juulis kaubeldi Poehling Canadiensist Pittsburgh Penguinsi.
2017. aastal tuli Poehling USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA kuni 20-aastaste koondisega võitis ta 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2019. aastal hõbemedali. 2019. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi viis väravat ja andis kolm väravasöötu, valiti Poehling turniiri väärtuslikumaks mängijaks.
Saare raamatukogu
Saare raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Kääpa külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Ene Uuna.
Vergi alumine päevamärk
pisi|Vergi alumine päevamärk Vergi sihi alumine päevamärk on päevamärk Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Vergi ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 170 meetrit ja sihi asimuut on 261,8°.
Päevamärk ehitati 1973. aastal.
Pythonodipsas carinata
Pythonodipsas carinata on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levik
Neid võib roomamas kohata Sambias, Namiibias ja Angolas.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pythonodipsas carinata seisuga 11.05.2015.
Pae Gümnaasium
Pae Gümnaasium on gümnaasium Tallinnas Lasnamäel.
Kool avati kui '''Tallinna 25. Keskkool''' 1956. aastal esimese koolina Lasnamäel. Alates 1998. aastast on see Pae Gümnaasium. Kool on vene õppekeelega.
Rõngu Hiietamm
Rõngu Hiietamm oli pühapuu Tartumaal Rõngu kihelkonna Kõdukülas.
Oleg Kim
Oleg Kim (sündinud 7. detsembril 1970 Žambõlis Kasahhi NSV) on taekwondo-treener ja sporditegelane.
Elulugu
Oleg Kim lõpetas 1988 Kõzõlorda 4. keskkooli ja 2004 Jaroslavli Pedagoogikaülikooli. 1993. aastast oli ta spordiklubi Hodori treener ja juhataja. 2017. aastal töötas Katleri Taekwondo Klubis meistertreenerina. Tal on nii Ülemaailmse Taekwondo Föderatsiooni kui ka Ülemaailmse Hapkido Föderatsiooni (World Hapkido Federation) 5. dan. Taekwondo-treenerina on tal (World Taekwondo Federation) V tase (2009).
Osmanite-Veneetsia sõda (1714–1718)
Seda sõda kutsuti ka Teine Morea sõda, Väike sõda või (Horvaatias) Sinji sõda.
Taust
Pärast Osmanite riigi kaotust Teisel Viini piiramisel 1683. aastal kogus Linzi Püha Liiga suurema osa Euroopa riike (peale Prantsusmaa, Inglismaa ja Madalmaade) ühisrindesse Osmanite vastu. Sellest tulenenud Suures Türgi sõjas (1684–1699) sai Osmanite riik mitmeid lüüasaamisi, nagu Mohácsi ja Zenta lahingud, ning Karlowitzi rahuga (1699) oli ta sunnitud loovutama suurema osa Ungarist Habsburgide monarhiale, Podoolia Poola-Leedule, samas kui Azovi võttis Venemaa Keisririik.
Kaugemal lõunas oli Veneetsia vabariik käivitanud oma rünnaku Osmanite riigi vastu, püüdes kätte maksta oma ülemerevalduste järjestikuste vallutuste eest türklaste poolt, viimati (1669) Kreeta kaotus. Veneetsia väed suutsid võimeka kindrali Francesco Morosini (kellest sai 1688. aastal Veneetsia doodž) juhtimisel konflikti alguses (1684. aastal) vallutada Lefkáda saare (Santa Maura), Peloponnesose poolsaare (Morea) (1685–1687) ja Kesk-Kreeka osi, kuigi katsed vallutada Chalkída (Negroponte), võtta tagasi Kreeta ja hoida endale Chíose saar nurjusid. Karlowitzi rahuga sai Veneetsia oma kontrolli alla Kefalloniá ja Morea ning Egeuse meres taastati selle sõjaeelse status quo olukord, jättes Veneetsia kätte vaid Tínose saare.
Osmanid olid algusest peale otsustanud need kaotused ümber pöörata, eriti Morea, mille kaotus oli Osmanite õukonnas teravalt tunda andnud: suur osa valide sultani sissetulekust oli tulnud siit. Juba 1702. aastal valitsesid kahe riigi vahel pinged ja kuulujutud sõjast, kuna Veneetsia konfiskeeris Osmanite kaubalaeva; väed ja varustus liikusid Veneetsia "Morea kuningriigiga" külgnevatesse Osmanite provintsidesse. Veneetsia positsioon seal oli nõrk, vaid mõnituhat meest kogu poolsaarel, keda vaevasid varustus-, distsiplinaar- ja moraaliprobleemid. Sellegipoolest säilis rahu kahe riigi vahel veel kaksteist aastat. Vahepeal hakkasid Osmanid oma mereväge reformima, samas kui Veneetsia leidis end diplomaatiliselt teistest Euroopa suurriikidest üha enam isoleerituna: Püha Liiga oli pärast oma võitu lagunenud ning Hispaania pärilussõda (1701–1714) ja Põhjasõda (1700–1721) pälvisid enamiku Euroopa riikide tähelepanu. Osmanid kasutasid ära soodsat rahvusvahelist olukorda, et Venemaaga arved klaarida, põhjustades neile 1710.–1713. aasta Vene-Türgi sõjas raske kaotuse. See võit julgustas Osmanite juhtkonda ja pärast Vene-Türgi Adrianoopoli rahu 1713. aasta juunis oli tee Veneetsia ründamiseks lahti.
Ettekäänet oli lihtne leida: endise suurvesiiri Damat Hasan Paşa aardeid vedava Osmanite laeva arestimine, samuti veneetslaste antud pühamu Montenegro vürst-piiskop Danilo I-le pärast seda, kui too oli algatanud äpardunud mässu türklaste vastu. Selle tulemusena kuulutas Osmanite riik 9. detsembril 1714 Veneetsiale sõja.
Osmanite Morea-tagasivallutus
1715. aasta alguses panid nad suurvesiir Silahdar Damat Ali Paşa juhtimisel Makedoonias kokku u. 70 000 mehest armee. 22. mail marssis suurvesiir Thessaloníkist lõunasse, saabudes 9. juunil Teebasse, kus korraldas vägede ülevaatuse. Kuigi tema arvude õigsus on kaheldav, teatab Prantsuse tõlgi Benjamin Brue päevik, et 9. juunil viibis Teebas 14 994 ratsaväelast ja 59 200 jalaväelast, Morea-vastases kampaanias osalenud meeste koguarv oli 110 364 (22 844 ratsa- ja 87 520 jalaväelast).
Pärast 13. juuni sõjanõukogu saadeti 15 000 janitšari Kara Mustafa Paşa juhtimisel Lepantot vallutama, samas kui Yusuf Paşa ja janitšaride agha armee põhikoosseis liikus Kórinthose maakitsusele ning Akrokorintti ja Náfplio kindlustele, Veneetsia peamised tugipunktid Moreas. Vahepeal oli Osmanite laevastik, kuhu kuulus 80 sõjalaeva Canım Hoca Mehmed Paşa juhtimisel, vallutanud viimased Veneetsia valdused Egeuse meres, Tínose ja Aígina saared.
Veneetslased, kellel ei olnud alalist sõjaväge ja kes toetusid peamiselt palgasõduritele, suutsid kapten-kindral Daniele Dolfini juhtimisel koondada vaid 8000 meest ja 42 enamasti väikest laeva. See vägi ei olnud mitte ainult ebapiisav, et kohtuda Osmanite armeega lahinguväljal, vaid ka ebapiisav paljudele kindlustustele, mida veneetslased olid viimastel aastakümnetel ehitanud või täiustanud. Lisaks ei meeldinud kohalikule kreeka elanikkonnale Veneetsia valitsemine, mida Damat Ali ära kasutas, tagades, et tema väed austaksid nende turvalisust ja vara. Nii võis ta loota kreeklaste heale tahtele, kes pakkusid tema vägedele küllaldaselt varustust, samas kui veneetslased, kes lootsid värvata põliselanike seast miilitsa, jäeti oma kindlustesse isolatsiooni.
25. juunil ületas Osmanite armee Kórinthose maakitsuse ja sisenes Moreasse. Akrokorintti tsitadell, mis kontrollis läbipääsu poolsaarele, alistus pärast lühikest piiramist garnisoni ja tsiviilisikute ohutu läbipääsu tingimusel. Mõned rüüstamishimulised janitšarid aga eirasid Damat Ali korraldusi ja sisenesid tsitadelli. Suur osa garnisonist, sealhulgas provveditore Giacomo Minoto, ja enamik tsiviilisikuid tapeti või müüdi orjusesse. Vaid 180 veneetslast pääsesid ja viidi Korfule. Need traagilised sündmused inspireerisid hiljem George Gordon Byroni luuletust Kórinthose piiramine.
Kórinthose järel edenesid Osmanid Náfplio (Napoli di Romagna) suunas, mis oli Veneetsia peamine võimubaas Moreas. Náfplio oli hästi kaitstud mitme tugeva kindlusega ja tal oli 2000-meheline garnison. Kuid 20. juulil, pärast vaid üheksat piiramispäeva lõhkasid Osmanid Palamídi bastionite all miini ja tungisid edukalt kindlusesse. Veneetsia kaitsjad sattusid paanikasse ja taganesid, mis viis kaitse üldisele kokkuvarisemisele.
Osmanid liikusid seejärel edelasse, kus veneetslased jätsid maha Navarino ja Koróni kindlused, kogudes oma ülejäänud väed Methónisse (Modon). Kuna aga ei saadud tõhusat toetust merelt Dolfini vastumeelsusest ohustada oma laevastikku kokkupõrkes Osmanite mereväega, siis kindlus kapituleerus. Ülejäänud Veneetsia kantsid, sealhulgas Kreeta viimased eelpostid (Spinalógka ja Soúda), kapituleerusid samuti turvalise lahkumise eest. Saja päevaga olid Osmanid kogu Peloponnesose tagasi vallutanud.
Ajaloolase Virginia Aksani sõnul oli kampaania "olnud Osmanite jaoks põhimõtteliselt läbisõit". Vaatamata piisavale materjalile olid Veneetsia garnisonid nõrgad ja Veneetsia valitsus ei suutnud sõda rahastada, samas kui Osmanid ei nautinud mitte ainult märkimisväärset arvulist üleolekut, vaid olid ka valmis "taluma suuri kaotusi ja märkimisväärset deserteerumist": Brue andmetel sai Náfplio piiramise vaid üheksa päeva jooksul surma vähemalt 8000 Osmanite sõdurit ja veel 6000 haavata. Lisaks, erinevalt veneetslastest, nautisid Osmanid seekord oma laevastiku tõhusat toetust, mis muuhulgas saatis Náfplio piiramise toetamiseks palju suuri piiramiskahureid.
13. septembril alustas suurvesiir tagasiteed ja 22. septembril võttis Náfplio lähistel vastu sultani õnnitlused. Järgnes nädal paraade ja pidustusi. 10. oktoobril asetati Prohveti sõjalipp pidulikult oma laekasse, mis andis märku kampaania lõppemisest. Väed said 17. oktoobril Lárisa lähedal kuue kuu töötasu ja suurvesiir naasis pealinna, triumfaalseks sisenemiseks 2. detsembril.
Korfu piiramine
thumb|left|Korfu ime; bütsantsi ikoon Itaalias Villa Badessa Santa Maria Assunta kirikus thumb|right|200px|1688. aasta Korfu linnaplaan, millel on kujutatud selle kindlustusi
Pärast oma edu Moreas liikusid Osmanid Veneetsia valduses olevatele Joonia saartele. Nad hõivasid Lefkáda saare (Santa Maura), mille veneetslased 1684. aastal vallutasid, ja Butrinti kindluse Kérkyra vastas. 8. juulil 1716 randus Osmanite 33 000-meheline armee Korful, kõige olulisemal Joonia saarel. Vaatamata otsustamatule merelahingule samal päeval jätkas Osmanite maavägi maabumist ja liikus edasi Kérkyra suunas. 19. juulil, pärast äärepoolsemate Mantouki, Garitsa, Avrami ja Saviour kindluste vallutamist algas piiramine. Kaitset juhtis krahv Matthias Johann von der Schulenburg, kelle käsutuses oli umbes 8000 meest. Ulatuslikud kindlustused ja kaitsjate sihikindlus pidasid vastu mitmele pealetungile. Pärast suurt tormi 9. augustil — mida kaitsjad pidasid Korfu kaitsepühaku Püha Spiridoni sekkumiseks — mis põhjustas piirajate seas suuri kaotusi, lõpetati piiramine 11. augustil ja viimased Osmanite väed lahkusid 20. augustil.
Austria sekkumine ja sõja lõpetamine
1715. aasta suvel marssis Bosnia Paşa Veneetsia valdustesse Dalmaatsias armeega, kuhu kuulus väidetavalt 40 000 meest. Osmanid said Sinji piiramisel lüüa, kuid Osmanite oht Dalmaatsiale mängis rolli Austria otsuses sekkuda.