cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Egon Sild
Egon Sild (19. mai 1903 Tartu – 5. märts 1962 Norristown) oli eesti notar.
Ta lõpetas 1927 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, korporatsioon Sakala vilistlane. Alates 1928. aastast oli ta notar Mustvees, alates 1941 Tartus.
Bedollo
thumb|Bedollo valla paiknemine Trento provintsis thumb|left|Kihelkonnakirik
Bedollo (saksa: Bedull) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 20 km Trentost kirdes. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1406 inimest ja valla pindala on 27,4 km².
Bedollo vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Centrale, Piazze, Brusago ja Regnana.
Tõrva linnamägi
Tõrva linnamägi ehk Tõrva Tantsumägi (rahvasuus ka Lipumägi või Lipukas) on muistne linnusepaik, mis asub Lõuna-Eestis Valga maakonnas Tõrva linna lõunaservas. Linnamäge koos lähema ümbrusega tuntakse ka Tantsumäena.
Tõrva linnamägi arvatakse olevat 12.–13. sajandi Lõuna-Sakalamaa Alistekunde kihelkonna üks tähtsamaid sõjalisi keskusi. Eesti linnuste hulgas paistab Tõrva linnamägi silma nii suuruse kui ka ehituse keerukusega ning teda on võrreldud Äntu linnuse, Neeruti Sadulamäe ja Iru linnamäega.
Nüüdseks on linnamägi enamjaolt kaetud metsaga. Linnamäe kirdepoolses osas asub Tantsumäe laululava. Ala on kaetud tihedalt paiknevate jalgradadega.
Kirjeldus
Tõrva linnamäe puhul on tegemist Kalevipoja sängi tüüpi linnusega, mille kaitsesüsteem on lõplikult välja kujunenud mitme sajandi jooksul. Linnus paikneb umbes 16 m kõrgusel loode-kagusuunalisel mäel ning on juba looduslikult hästi kindlustatud. Muinaslinnus moodustub linnusest ja sellega loode- ja kagupoolses eeslinnusest, eriti kagupoolne, kus Eerik Laid tuvastas 1930. aastatel läbi viidud inspektsiooni ajal kagupoolsel küljel inimtekkelist vallikraavi ning kahte rööbiti kulgevat kõrget valli. Linnuseala on loode-kagu suunas ovaalse kujuga, õuepindalaga 1100 m², mille pikkus on u 50 m ning laius keskel 21 m. Eeslinnus on nelinurkse kujuga, õuepindalaga ligi 1000 m².
Vallid
Eeslinnus on loodes mäejalamist eraldatud madala valliga. Kuid selline eraldus on arvatavasti tehtud hilisrauaajal ning vaatluse järgi otsustades ei omanud see väga suurt praktilist kaitseotstarvet. Tugevamad kaitseehitised paistavad silma eelkõige pealinnuse osas. Linnuse ja eeslinnuse vahele jäävad sügav kraav ning kõrge, umbes 6 m kõrgune vall. Linnuse loodenõlv on kahjustada saanud ja varisenud.
Linnuse kirde- ja edelakülgedel asuvad madalad vallid, mis sujuvalt järskudeks nõlvadeks liituvad. Linnuse kagupoolses otsas laiub võimas otsavall, millele järgneb järsk nõlv ning kaks kaarvallikraavi, mis ulatuvad linnuse kirdepoolse jalamini. Kaitsesüsteem on arvatavasti välja kujunenud hilisrauaajal.
Tõrva linnusel asuvad värava kohad mõlema otsa valli juures.
Ajalugu
19. sajandi keskel asus praeguse linnamäe paigas Patküla mõisa park sildade, treppide, teede ja tantsuplatsidega, kuid seoses Patküla mõisa omaniku vahetusega (uus omanik Alexander Oskar von Stryk), kes ise oma uude mõisa elama ei jäänud, jäi park hooletusse ja kasvas metsa.
Loode-kagusuunalise Tõrva linnamäe avastas 1930. aastal kohalik koduloouurija ja Tõrva Gümnaasiumi õpetaja Ernst Karolin.
1965.–1967. aastal tehtud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus, mida juhatas akadeemik Harri Moora, selgus, et eeslinnuses oli esialgu (6.–7. sajandil) olnud avaasula. Pealinnuses on elatud I aastatuhande teisel poolel ja II aastatuhande alguses. Kuna leide on vähe, arvatakse, et linnus oli kasutusel pigem sõjaolukordades kui pideva asulakohana.
1970. aastatel ehitati Tõrva linnamäele vabaõhulava, kus nüüd korraldatakse laulu- ja tantsupidusid ning iga-aastast jaanituld.
Reastvere vald
pisi|150px|Reastvere vallavalitsuse pitsat Reastvere vald (saksa keeles Gemeinde Restfer) oli aastatel 1866–1891 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.
Reastvere vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Reastvere mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimeseks vallavanemaks oli Hans Mihkelson (1867–1875 ja 1882–1887).
Reastvere valda kuulusid järgmised külad: Kirivere, Mäeküla, Reastvere.
Koiva-Mustjõe maastikukaitseala
pisi|Vaade [[Mustjõgi (Koiva)|Mustjõele Tellingumäe vaatetornist]] Koiva-Mustjõe maastikukaitseala on maastikukaitseala, mis jääb Valga maakonna Valga valla ja Võru maakonna Rõuge valla alale. Kaitseala pindala on u 3179 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1957. Praegused piirid ja staatus 2005. aastast. Kaitseala hõlmab ka 1975. aastal eraldi moodustatud Koiva männikute kaitseala, mille pindala oli 179 ha. Samuti 1976. aastal eraldi moodustatud Parmu männikute kaitseala, mille pindala oli 5 ha. Aastal 2005 ühendati kaitseala koosseisu ka Valgemäe kaitseala (pindala 7 ha), mis oli moodustatud 1964.
Reastvere vald
1891. aastal liideti Reastvere vald Laius-Tähkvere vallaga.
Akciabrski rajoon
Akciabrski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1381 km². 2016. aasta seisuga elas seal 13 927 inimest.
Rajoon moodustati 1939. aastal. Aastal 1962 liideti see Svietłahorski rajooniga, ent aastal 1966 moodustati Akciabrski rajoon uuesti. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabrski, Krasnaja Słabada, Łamavičy, Laskavičy, Lubańi, Parečča, Pratasy ja Vałosavičy külanõukogu. Halduskeskus on Akciabrski alev.
Tähtsaimaks jõeks on Pcič oma lisajõe Aressaga, teine suurem jõgi on Tremla. Rajoon asub Polesje madalikul, selle keskmine kõrgus on 130–140 m. Kõrgeim punkt ulatub 176,4, madalaim aga 125 meetrit üle merepinna.
Rajoonis leiduvad suured turbavarud. Lisaks kaevandatakse seal haliiti ja kaalisoola, kohati esineb ka naftat.
2009. aasta seisuga oli elanikest 95,11% valgevenelasi, 2,75% venelasi, 1,04% ukrainlasi ja 1,1% muust rahvusest inimesi. 90,82% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 7,61% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 48% elanikke, vene keelt aga 45,76%.
Langus (täpsustus)
Langus on mitmetähenduslik sõna
Lang
Lang on kahe maa- või veepinnapunkti kõrgusvahe ja nende punktide vahelise kauguse suhe. Tavaliselt avaldatakse see promillides või kümnendmurruna.
Stoletovi seadus
Stoletovi seadus ütleb, et valguskiirguse toimel metalli pinnalt emiteerivate (väljuvate) elektronide arv on võrdeline kiirguse intensiivsusega. Aleksandr Stoletov oli üks esimesi fotoelektrilise emissiooni uurijad (aastail 1888–1890).
Lang
Nt hüdroloogias räägitakse sageli mõistest jõe lang.
Stoletovi seadus
Hilisemad uurimised näitasid, et fotoemissioon ei sõltu mitte ainult metalli (või pooljuhi) pinnale langeva elektromagnetkiirguse intensiivsusest, vaid ka selle sagedusest. Et elektronid hakkaksid pinnalt väljuma, peab kiirguse sagedus ületama iga metalli jaoks teatava sageduse – lävisageduse. Sellest madalama sageduse korral ei piisa kiirguse footonite energiast, et elektrone metalli pinnast välja lüüa.
Vaadeldud fotoemissiooni nähtust tuntakse välisfotoefektina.
Holešov
Holešov (saksa keeles Holleschau) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Kroměříži ringkonnas. Holešov asub Kroměřížist umbes 14 km idas ja Zlínist ligikaudu 13 km põhjaloodes.
Holešovi on esmamainitud 1141. aastal.
Philothamnus angolensis
Philothamnus angolensis on Colubridae sugukonna maoliik.
Holešov
Alates 16. sajandist elas Holešovis suur juudi kogukond. 19. sajandi keskpaiku elas Holešovis 1700 juuti, kes moodustasid kolmandiku linna elanikkonnast.
Philothamnus angolensis
Levik
Neid võib kohata roomamas Angolas, Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Mosambiigis, Tansaanias, Sambias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Kamerunis.
Holešov
Holešovi vanalinn ja lossikompleks on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Philothamnus angolensis
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philothamnus angolensis seisuga 10.05.2015.
Räägitakse, et tomatid armastavad rokkmuusikat
"Räägitakse, et tomatid armastavad rokkmuusikat" on Janno Jürgensi 2016. aastal valminud lühifilm. Filmitud on see Haapsalus, Linnamäel ja Parila koolimajas.
Sünopsis
Poeg ei ole oma isaga kaheksa aastat suhelnud, tütar ootab kannatamatult isa surma ja lapselaps tahab vihmaussi purki panna. Vana mees aga paneb visalt vastu ja istutab uusi lilli, teadmata, kas tema silmad nende õitsemist näevad.
Messier 10
Messier 10 (ka M10 ja NGC 6254) on kerasparv, mis asub Maokandja tähtkujus.
Žaiginys
Žaiginys on alev Leedus Raseiniai rajoonis Šiluva vallas. Alevist voolab läbi Sandrava jõgi.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1917 ehitatud kirik ja Žaiginyse mõisakompleksi säilinud osad (park, ait).
Ajalugu
Žaiginyse mõisa on esimest korda mainitud aastal 1575, toona olid selle hooneteks pruulikoda ja kõrts. Esimene kirik püstitati asulasse kas aastal 1664 või 1684, praegune aga aastal 1917.
Aastal 1762 andis toonane mõisa omanik Jokūbas Nagurskis osa Žaiginyse maadest frantsisklastele, kes rajasid sinna aastal 1764 kloostri. Klooster tegutses kuni aastani 1832
Nõukogude ajal oli Žaiginyses kohaliku sovhoosi keskus. Asulast sai alev aastal 1972.
Betsiboka
pisi| Kärestikud Betsiboka jõel Betsiboka on 525 km pikkune jõgi Põhja-Madagaskari keskosas. See voolab loodesse ning suubub Bombetoka lahte, moodustades ulatusliku delta. Betsiboka saab alguse riigi pealinnast Antananarivost idas. Jõge ümbritsevad mangroovimetsad.
Jõebasseinis on mitmeid endeemseid kalaliike. Nende seas on kolm tsikliidi: Paretroplus petiti, P. tsimoly ja P. maculatus.
Betsiboka suurim lisajõgi Ikopa voolab läbi pealinna Antananarivo.
Sofia jõgi
Sofia jõgi asub Loode-Madagaskaril, see voolab läbi Sofia piirkonna. Jõgi saab alguse Tsaratanana mäestikust 1784 m kõrguselt üle merepinna, selle pikkus on 350 km.
Laiksaare männik
Männik võeti kaitse alla 1991. aastal (Laiksaare männiku kaitseala). Kaitseala pindala on 1,5 ha.
Utrechti Ülikool
Utrechti Ülikool (hollandi keeles Universiteit Utrecht) on ülikool Hollandis Utrechtis.
Ülikool asutati 1636. aastal.
Ülikoolis õpib 2016. aasta seisuga umbes 30 000 üliõpilast ja töötab umbes 6700 inimest, sealhulgas 550 professorit.
Ihosy jõgi
Ihosy jõgi asub Kesk-Madagaskaril endises Fianarantsoa provintsis. See saab alguse Bekisopa mägedes ja kulgeb läbi Ihosy linna (koordinaadid 22.4°S 46.1166667°E), millele jõgi ka nime andis.
Kirju-aasasilmik
Kirju-aasasilmik (Coenonympha arcania) on silmiklaste sugukonda kuuluv liblikas.
Eestis on ta oma levila põhjapiiril, esineb Eesti kaguosas juba aastakümneid, viimastel aastatel on leitud ka Põhja-Eestist. Teda võib kohata juuni algusest juuli lõpuni metsalagendikel, teeservades ja raiesmikel.
Röövik toitub erinevatel kõrrelistel, sageli longus helmikal. Röövik on roheline, valgete pikitriipudega ja kuni 20 mm pikk.
Jaak Vackermann
Jaak Vackermann (sündinud 23. novembril 1963) on eesti põllumees.
Ta oli IRLi liige 15. maist 2006 kuni 24. augustini 2007. Eestimaa Roheliste hulka kuulus ta 18. oktoobrist 2006 kuni 1. jaanuarini 2009.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Harju- ja Raplamaal üksikkandidaadina. Ta sai 79 häält ja valituks ei osutunud.
Hans Georg Dehmelt
Hans Georg Dehmelt (9. september 1922 Görlitz – 7. märts 2017 Seattle) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik.
Faktikontroll
Faktikontroll on ajakirjanduslik toiming, mille eesmärk enne või pärast artikli või loo ilmumist veenduda selles sisalduvate faktiväidete korrektsuses.
Hans Georg Dehmelt
1989. aastal jagas ta poolt Nobeli füüsikaauhinda Wolfgang Pauliga. Teise poole sai Norman Ramsey.
Faktikontroll
Juba avaldatud artiklites sisalduvate faktiväidete kontrollimisele keskenduvad tüüpiliselt väljaannetest sõltumatud kodanikuühendused või ettevõtted. Digitaalmeedia levikuga paralleelselt on üha enamate väljaannete toimetused kas ise loonud või käivitanud koostöös mõne kodanikuühendusega faktikontrolli üksusi, mis tegelevad poliitikute ja arvamusliidrite avalike väljaütlemiste, sotsiaalmeedias levivate postituste või konkureerivates väljaannetes avaldatud artiklite faktiväidete järelkontrolliga.
Faktikontrolli kui ajakirjandusliku žanri esiletõusu on kritiseeritud, kuna see tõstab valgusvihku kontrollitavad valeväited, tagab neile sellega täiendava avaliku tähelepanu ning juhib tähelepanu kõrvale ajakirjanike ja toimetuste põhitegevuselt kvaliteetsete uudiste või artiklite kirjutamisel.
Ajalugu
Tüüpiliselt on faktikontroll olnud ajakirjaniku erialase tegevuse osa, mida tehakse artikli jaoks materjali kogumise ajal või selle järel. Väljaannetes on olnud tavapärane tööjaotus, kus mainekate ajakirjanike käsutuses on assistendid, kellele delegeeritakse materjalide kogumine, sh faktikontroll. Suuremate väljaannete toimetustes on juba 1920. aastatest olnud palgal ka eraldi toimetajaid, kelle ülesandeks on veenduda artiklite faktilises korrektsuses.
Faktikontroll ajakirjanduse sõltumatu valvekoerana tekkis 1990. aastatel ülikoolide juures või kodanikualgatustena, ühiskondliku kandepinna saavutas see 2000. aastatel Ameerika Ühendriikides. Erilist tähelepanu said sõltumatud faktikontrolli algatused 2016. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste kampaania raames ja 2010. aastate lõpuks olid levinud faktikontrolli algatused paljudesse maailma riikidesse.
Faktikontroll Eestis
Eestis on algatati faktikontroll eraldi tegevusvaldkonnana Eesti Väitlusseltsi ja Delfi portaali koostöös 2017. aasta septembris. Eesti Teadusagentuur lõi 2018. aasta suvel algatuse "Kust sa tead?", mille eesmärk on edendada teadus- ja tõenduspõhist avalikku debatti, algatus tegeleb iseseisvate kampaaniatega ja on partneriks faktikontrollijatele. Postimees algatas oma faktikontrolli 2019. aasta novembris. Delfi hakkas 2020. aastal Facebooki sotsiaalmeediaportaali faktikontrolli partneriks, 2021. aasta märtsis liituti Rahvusvahelise Faktikontrolli Võrgustikuga (IFCN).
Esindus
Esindus võib tähendada järgmist:
Ene Kõresaar
Ene Kõresaar (sündinud 5. jaanuar 1971) on eesti etnoloog, Tartu Ülikooli etnoloogia osakonna dotsent.
Doktorikraadi kaitses 2004 väitekirjaga "Memory and History in Estonian Post-Soviet Life Stories. Private and Public, Individual and Collective from the Perspective of Biographical Syncretism" ("Mälu ja ajalugu eestlaste järelnõukogude elulugudes: privaatne ja avalik, individuaalne ja kollektiivne eluloosünkretismi vaatenurgast"). Tema uurimisvaldkonnad on mälu- ja eluloouurimine, kitsamalt Teise maailmasõja ja Nõukogude perioodi mäletamine omaelukirjutuses, muuseumides, tähtpäevaajakirjanduses ning rohujuuretasandi organisatsioonides, biograafiline meetod materiaalse kultuuri uurimises ja Eesti etnoloogia ajalugu. Ta on nendel teemadel avaldanud kaks monograafiat, arvukalt artikleid ning toimetanud ajakirjanumbreid ja kogumikke. Ta peab loenguid etnoloogia ajaloost, etnograafilisest allikaõpetusest, eluloo- ja suulise ajaloo uurimise metodoloogiast, sotsiaalse mälu ja argikultuuri uuringutest. On juhendanud Marleen Metslaiu (2016) ja Kirsti Jõesalu (2017) doktoritöid.
Masaharu Suzuki
Masaharu Suzuki (jaapani keeles 鈴木 正治 Suzuki Masaharu; sündinud 3. augustil 1970 Yaizus) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Ta sündis aastal 1970 Yaizus (asub Shizuoka prefektuuris).
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1995–1996 2 mängu.
Rabkor
Rabkor on alevik Valgevenes Homieli oblastis Akciabrski rajoonis Akciabrski külanõukogus.
Alevik asub oblasti keskusest Homielist 208 ja rajooni keskusest Akciabrskist 5 kilomeetri kaugusel. Alevikus asub Rabkori raudteejaam, mis on Babrujski ja Rabkori vahelise raudtee lõppjaamaks.
Rabkoris tegutsevad tööstusettevõtetest naftabaas ja asfaldivabrik, seal on ka põllumajanduslike keemiatoodete laod.
Ajalugu
Alevik asutati aastal 1931 seoses raudtee ehitamisega. Algselt kandis see nime Udarnaja, ent pärast raudteejaama valmimist nimetati asula Rabkoriks, mis on akronüüm venekeelsest kommunistlike noorte tööbrigaadist (рабочая особая бригада комсомольсомольских организаций района). Teise maailmasõja ajal põletasid Saksa karistussalklased aleviku korduvalt maha, tappes ühtlasi 63 sealset elanikku.
Alevik pole kunagi olnud eriti rahvarohke – enamasti on seal elanud veidi üle 100 elaniku. Elanike madalseis oli alevikus aastal 2004, mile seal oli vaid 36 elanikku.
Leedi vald
Leedi vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Leedi mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Mart Läänbaum (1867–1869).
Leedi valda kuulusid järgmised külad: Leedi, Mõisamaa ja Vaheküla.
1891. aastal liideti Leedi vald Laius-Tähkvere vallaga.
Ivanovice na Hané
Asulat on esmamainitud 1183. aastal. Linnaõigused sai Ivanovice na Hané 1909. aastal.
Malluste männikud
Malluste männikud on kaitsealused männikud Valga maakonnas Valga vallas Koiva külas.
Männik võeti kaitse alla 1974. aastal (Malluste männiku kaitseala; pindala 82,4 ha).
Gustav Friedrich Wilhelm Eduard Pundt
Gustav Friedrich Wilhelm Eduard Pundt (15. märts/27. märts 1872 Suure-Kõpu Kõpu kihelkond – 5. jaanuar 1947 Schleswig) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1879–1890 Viljandi maagümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1891–1895. Töötas aastatel 1895–1896 Viljandi maagümnaasiumis. Prooviaastal oli ta Audru Püha Risti koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse Tallinna toomkirikus 1. novembril/13. novembril 1898.
Oli aastatel 1898–1901 Järva-Madise koguduses Franz Johann Nerlingi adjunktiks. Teenis aastatel 1901–1935 Valjala Martini koguduse õpetajana. Aastal 1915 saadeti ta Vene sõjaväe ülemuse käsul Saaremaalt välja, kuid sai ta mandril ise elukohta valida. Ta asus elama Viljandisse, oli aastal 1915 vikaariks Viljandi Pauluse koguduses, ca 2 aastat (1915 kuni kevadeni 1917) vikaariks Paistu Maarja koguduses ja seejärel (kuni 1918 aasta alguseni) vikaariks Kolga-Jaani Johannese koguduses. Aastal 1918 avanes tal võimalus Saaremaale tagasi pääsemiseks. Lisaks hooldas ta aastatel 1911–1915 ja 1921–1926 Püha Jakobi kogudust. Jäi 21. märtsil 1935 emerituuri, elas seejärel Kuressaares.
Oktoobris 1939 lahkus umbes 200 inimese seas aurikul "Adler" Roomassaare sadamast Saksamaale. Elas aastatel 1939–1945 Schwetzis (praegu Świecie, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas), alates 1945 Schleswigis (Schleswig-Flensburgi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal. Schleswigis ta ka suri.
Viimsi ülemine tuletorn
Viimsi sihi ülemine tuletorn (ka Viimsi ülemine tulepaak) on tuletorn Harjumaal Viimsi vallas Lubja külas Lubja mäel.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 59 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Viimsi alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile.
Mahajamba jõgi
Mahajamba jõgi asub Põhja-Madagaskaril ning voolab läbi Ankarafantsika rahvuspargi. Jõge ümbritseb mangroovimets.
Dagmar Stock
Dagmar Stock (neiuna Dagmar Hacker, kasutas ka nime Dagy Hacker-Under; 1. september 1902 Moskva – 24. mai 1994 Chieming, Baieri, Saksamaa) oli eesti tõlkija.
Dagmar Stock sündis aastal 1902 Moskva Singeri vabriku ärijuhi Carl Hackeri ja luuletaja Marie Underi tütrena.
10. septembril 1943 abiellus ta saksa armee luulelembelise pastori, luuletaja ja hilisema Underi tõlkija Hermann Stockiga. Pärast Teist maailmasõda elasid Stockid mitmel pool Baieri liidumaal, sõltuvalt sellest, kus pastorit vajati. Dagmari ja Hermanni abielu jäi lastetuks ega kujunenud õnnelikuks ning vaatamata ühiselt valitud kodusele eesti keelele olid suhted jahedad. Elu lõpupoole elas Hermann rohkem Viinis kui abielupaari ühises kodus maalilises Chiemingi väikelinnas. Formaalselt säilitati abielu siiski elu lõpuni. Nii Dagmar kui ka Hermann Stock on maetud Lõuna-Baierimaale Chiemingisse.
Isiklikku
Tema ema oli poetess Marie Under, isa Carl Hacker, kasuisa kirjanik Artur Adson, õde kunstnik Hedda Hacker, abikaasa vaimulik, luuletaja ja tõlkija Hermann Stock.
Antti Kukkonen
Antti Kukkonen (3. oktoober 1889 Kontiolahti vald – 14. veebruar 1978 Joensuu) oli Soome luterlik vaimulik ja poliitik, ta oli Maaliidu liige. Ta oli mitmekordne Soome haridusminister.
Ta lõpetas 1911. aastal Joensuu lütseumi. Aastal 1914 ordineeriti ta pastoriks. Aastatel 1914–1916 oli ta luterlikuks vaimulikuks Puumalas, aastatel 1916–1919 Parikkalas ja aastast 1931 Joensuus. Aastal 1955 sai ta praostiks.
Tema ministrikarjäär algas 1924. aastal peaminister Lauri Ingmani teise valitsuse aseharidusministrina. Seejärel töötas ta haridusministrina Juho Sunila esimeses valitsuses (17. detsembrist 1927 kuni 22. detsembrini 1928), Kallio kolmandas valitsuses (16. augustist 1929 kuni 4. juulini 1930), Juho Sunila teises valitsuses (21. märtsist 1931 kuni 14. detsembrini 1932), Kyösti Kallio neljandas valitsuses (7. oktoobrist 1936 kuni 12. märtsini 1937), Risto Ryti teises valitsuses (27. märtsist 1940 kuni 4. jaanuarini 1941) ja Jukka Rangelli valitsuses (4. jaanuarist 1941 kuni 5. märtsini 1943).
Sõjakuritegude kohtuprotsess
Kukkonen mõisteti koos teiste sõjaaja poliitiliste liidritega sõjakuritegude kohtuprotsessil kaheks aastaks vangi. Ta vabastati 1947. aastal pärast peaaegu täielikult vanglakaristuse kandmist. Tema enda jaoks tuli tema süüdistus täieliku üllatusena. Valpo ametnikud jõudsid tema koju Pielisensuus (praegu Joensuu osa) alles päev hiljem kui teised Helsingis elavad kohtualused ning kellelgi polnud aega teda tuleviku eest hoiatada.
Lisaks Kukkonenile endale ajas kohut ja protsessi ette valmistanud ametnikke segadusse ka haridusministrina töötanud Kukkoneni arvamine sõjasüüdlaste nimekirja. Kukkoneni sõjasüü tulenes kaudselt Nõukogude Liidu eesmärgist Väinö Tanner kohtus süüdi mõista. Tanneri süüle oli raske selgeid aluseid leida, mille puhul võeti formaalse põhjusena Tanneri kuulumist väliskomisjoni nii Rangelli kui Linkomieste juhatusse. Väliskomisjoni kuulusid ka Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka, kes tuli seetõttu samadel alustel kohtu alla anda. Kuna Kukkonen oli süüdistuse esitamise ajal pastor, oli süüdimõistmise peatüki esindaja igal sõjakuritegude kohtuprotsessil, nagu seadus nõuab.
1945. aasta detsembris avaldas Nõukogude valitsuse toetaja Izvestija artikli Soome sõjakuritegude protsessist, kus peasüüdlastena nimetati Väinö Tannerit ja tema "tähtsaimaid kaasosalisi" Risto Ryti, Jukka Rangelli ja Tyko Reinikkat. Ajakirja andmetel olid Edwin Linkomies, Toivo Kivimäki ja Henrik Ramsay olnud esimese "vahendajad", Kukkonen aga tundus olevat nii tühine, et tema nime ei mainitud kirjutises üldse.
Tavapraktika kohaselt oleks sõjakuritegude protsessis kõige lühema vanglakaristuse saanud Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka pidanud tingimisi vabadusse pääsema 1947. aasta veebruaris, kui nad olid kandnud poole karistusest. President Juho Kusti Paasikivi oli selles juba kokku leppinud endise justiitsministri Urho Kekkoneniga, kuid 1947. aastal justiitsministrina töötanud rahvademokraat Eino Pekkala pani selle projekti kinni. Pärast järelevalvekomisjoni lahkumist Soomest vabanesid Kukkonen ja Reinikka lõpuks vanglast 1947. aasta oktoobris, kui nende karistusest jäi alles kuuendik.
Radeon R100
Radeon R100 on esimene põlvkond Radeon graafikakiipe, mis on loodud ATI Technologies poolt. See oli võimeline kasutama OpenGL 1.3 ja Directi3D 7.0 põhist 3D kiirendust, 2D kasutajaliidese kiirendust ja videokiirendust ning lubas mitut väljundit/monitori.
Selle põhjal valmisid Radeon 7000 seeria videokaardid, mis olid mõeldud konkureerimaks nVidia GeForce 256 seeriaga. Sellele eelnenud Rage 128 Pro jäi GeForce 256-le jõudluse poolest alla. Algselt oligi selle koodnimeks Rage 6, kuid see muudeti hiljem ümber R100-ks.
Arhitektuur
Nagu ka GeForce 256, kasutas R100 T&L (Transform and lighting) mootorit geomeetria arvutuste jaoks, mis tähendas arvuti protsessorile väiksemat koormust. 3D renderdamisel suudab protesessor kirjutada 2 pikslit kaadripuhvrisse ja kuvada 3 tekstuuri piksli kohta ühe takti jooksul. Seda kutsutakse ka 2x3 konfiguratsiooniks, mis tähendab, et tegu on kahetorulise disainiga, kus igal torul on 3 TMU-d (Texture Mapping Unit). GeForce 256 oli näiteks 4x1 konfiguratsiooniga. Omaaegsete mängude puhul ei hakatud aga kolmandat tekstuuri kasutama, kuna kaardi tarkvara jõudlus ei erinenud kahetekstuurilisest märgatavalt.
Renderdamise poolest kasutati EMBM (Environment Mapped Bump Mapping) ja Dot3 (dot product) Bump Mapping meetodeid, mis tagasid oma aja kõige kasutajasõbralikuma Bump Mapping toe. Radeon optimeeris ka täitekiirust kasutades HyperZ tehnoloogiat, mis tõstis 3D renderdamise tõhusust võrreldes teiste tootjatega.
Võrreldes GeForce2-ga oli Radeon aeglasem, isegi HyperZ-i kasutades. Vahet oli eriti märgata 16-bit värvide juures, kuid 32-bit värvidega oli Radeoni tulemus kohati isegi parem.
Kuigi videokaartidel oli tehniliselt selle võimekus, ei saanud R100 kiibid kasutada Direct3D Pixel Shader 1.1, nagu on selgitanud ATI insener foorumi postituses.
Kaardid
Tabelis on märgitud graafikakaardid, mis kasutasid R100, "odavamat" RV100 ja uuendatud RV200 kiipi.
Jaak Sammet
Jaak Sammet (8. juuli 1940 Tallinn – 19. aprill 2014 Lihula) oli Eesti ajaloolane.
Elulugu
Jaak Sammet on teenistujate poeg.
Lõpetas 1959 Tallinna Kalandustehnikumi, 1970 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna kaugõppes. 1959–1962 ajateenija Nõukogude armees, 1963–1976 töötas kalamajanduses, 1976–1979 oli Kirovi-nimelise Näidiskalurikolhoosi muuseumi (Viimsi Koduloomuuseum) juhataja, aastast 1979 Eesti Meremuuseumi asedirektor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti merenduse ajalugu. Töid kalamajanduse, laevanduse, merejõudude ajaloost, ka Eesti-Soome suhete merenduslikest aspektidest ning museoloogiast. 3 Eesti ja 1 Soome merendusajaloolise dokumentaalfilmi teksti autor, ajalookonsultant. Eesti Meremuuseumi Toimetiste (1–4) toimetaja. Eesti mereterminoloogia komisjoni liige, Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi asutajaliige. Üle 30 teadustrükise, arvukalt aimeartikleid.
Salaspilsi vald
pisi|Valda läbivad suured maanteed Salaspilsi vald (läti keeles Salaspils pagasts) on vald Lätis Salaspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Salaspilsi linnaga, lisaks veel Riia linnaga, Ogre piirkonna Tīnūži vallaga, Ropaži piirkonna Stopiņi ja Ropaži vallaga ning Ķekava piirkonna Ķekava ja Daugmale vallaga.
Valla pindala on 107,7 km². Aastal 2021 oli vallas 5292 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 4963 inimest. Valla keskuseks on Saulkalne küla, vallamaja asub aadressil Daugavmalas iela 28-3.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati vallas Salaspilsi ja Saulkalne külanõukogud, sellal kui vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Salaspilsi külanõukoguga likvideeritav Saulkalne külanõukogu, aastal 1954 aga likvideeritav Rubeņkalnsi külanõukogu. Aastal 1964 arvati Ikšķile külanõukogu Budeskalni sovhoosi Ikšķile ja Tīnūži osakond Salaspilsi külanõukogu koosseisu. Aastal 1974 liideti külanõukoguga osa likvideeritavast Katlakalnsi külanõukogust ja osa Stopiņi külanõukogu alasid Selsamal aastal liideti osa külanõukogust Stopiņi külanõukoguga ja osa Riia linnaga. Aastal 1977 liideti osa külanõukogugst Ikšķile külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. Aastal 1993 sai Salaspils linnaõigused ja vald liideti linnaga kui Salaspilsi maapiirkond. Aastal 2004 moodustati Salaspilsi linna maapiirkonnast ja Salaspilsi linnast Salaspilsi piirkond. 2010. aastal nimetati Salaspilsi linna maapiirkond ümber Salaspilsi vallaks.
Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Jaanimäe hiiepaik. Salaspilsi memoriaalkompleks, sealne skulptuuride rühm ja kontsentratsioonilaagri asupaik on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Regionaalse kaitse all on Salaspilsi kiriku ase, Dole mõisaansambel, sealhulgas häärber, park ja mõisavalitseja maja ning mõisavalitseja majas asuv ahi, Dole piiskopilinnuse Uus-Dole linnus ja Vana-Dole linnus, keskaegne kindlustis Suolaži kants ja Mungamäe ehk Värtnamäe linnamägi.
Loodus
Vallas voolavatest jõgedest tähtsaimad on Daugava ja Mazā Jugla. Valda jääb Dole saar.
Looduskaitse all on Leikase saar, Leikase tamm, Saulīši mänd, Stepiņi tamm, Skaudīgase vaher, Saulkalni paju, Dole mõisa hiidpuud, Dolesmuiža paljandid, Tilleri hiidpuud, Avoti 132 pähklipuu ja Jaksti hiidmänd. Lisaks jääb valda seitse nimetut põlispuud. Valda jääb Dole saare looduspark.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 2773 lätlast, 1827 venelast, 216 valgevenelast, 151 ukrainlast, 110 poolakat ja 74 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Gonubie
Gonubie on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Buffalo City linnaringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul, Gonubie jõe suudmes East Londonist ligikaudu 21 km kirde pool.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gonubie elanikest valgeid 68,56%, mustanahalisi aafriklasi 26,68%, värvilisi 2,65%, India või Aasia päritolu inimesi 1,35% ja teisi 0,78%. Inglise keelt pidas emakeeleks 56,57%, afrikaani keelt 20,50% ja koosa keelt 19,72%.
Roudnice nad Labem
Roudnice nad Labem (saksa keeles Raudnitz an der Elbe) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Roudnice nad Labem asub Elbe (Labe) jõe vasakul kaldal, Litoměřicest umbes 15 km ja Ústí nad Labemist ligikaudu 30 km lõunaedelas.
Roudnice nad Labem asub merepinnast 195 meetri kõrgusel.
Roudnice nad Labemit on esmamainitud aastatel 1167 ja 1176. Linnaõigused sai Roudnice nad Labem 13. sajandil.
Roudnice nad Labemi vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Linna olulisim vaatamisväärsus on aastatel 1652–1684 ehitatud barokkstiilis Roudnice loss.
Ficki difusiooniseadused
pisi|right|275px| Molekulaarne [[difusioon: Ülal: üksik molekul on juhuslikus liikumises Keskel: algselt paiknevad kõik molekulid tõkkest (lilla joon) vasakul. Tõkke eemaldamisel hakkavad molekulid soojusliikumise tõttu laiali valguma, et täita kogu ruun võimalikult ühtlaselt (mikroskoopiline difusioon) All: aineosakesed liiguvad süstemaatiliselt kõrgema kontsentratsiooniga ruumiosast madalama poole (makroskoopiline difusioon). Seda sujuvat aineosakeste liikumist kirjeldavadki Ficki seadused]]
Ficki difusiooniseadused kirjeldavad difusiooni ja need avaldas Adolf Fick 1855. aastal.
Ficki esimese seaduse kohaselt on difusioonvoog (ajaühikus läbi pinnaühiku difundeeruv ainehulk) võrdeline aine kontsentratsioonigradiendiga, kusjuures võrdetegurit nimetatakse difusiooniteguriks (ka difusioonikoefitsiendiks), tähis D.
Ficki teine seadus kirjeldab osatuletistega paraboolset tüüpi diferentsiaalvõrrandi – difusioonivõrrandi – kujul kontsentratsiooni C seost mikroosakeste juhusliku liikumisega ajaskaalal makroskoopilises ruumis.
Birminghami Kuninglik Ballett
Birminghami Kuninglik Ballett (inglise keeles Birmingham Royal Ballet; lühend BRB) on Inglismaal Birminghamis tegutsev balletikompanii. BRB viljeleb klassikalist ja nüüdisballetti.
Birminghami Kuninglik Ballett on Royal Ballet', Inglise Rahvusballeti, Northern Ballet' ja Scottish Ballet' kõrval üks viiest suuremast Suurbritannia balletikompaniist.
Ajalugu
Birminghami Kuningliku Balleti asutajaks peetakse Ninette de Valois'd. Kompanii asutati Londonis 1946. aastal kui Sadler's Wellsi Theatre Ballet. 1956. aastal sai kompanii kuningliku hartaga (Royal Charter) kuninglikuks balletiks. 1990. aastal koliti Birminghami, kus jätkati tegevust Birminghami Kuningliku Balleti nime alla.
Georg Samolevski
Georg Samolevski (25. oktoober 1922 Krivoje Ozero rajoon, Podolski kubermang, Ukraina – 11. märts 1982 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Georg Samolevski ema (hiidlanna, Eesti-Rootsi perekonnast) töötas Tallinna kalevivabrikus Rauaniit riide prakeerijana, isa (ukrainlane) töötas Tallinna sadamas diiselmootorite motoristina.
Lõpetas 1939 Tallinna Linna Vene Gümnaasiumi, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektriinsenerina, 1956 Leningradi Elektrotehnika Instituudis aspirantuuri, tehnikakandidaat (1957, samas), väitekiri käsitles laeva elektriseadmeid. Oli 1957–1958 TPI elektrimasinate kateedri ja elektrotehnika aluste kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1958–1982 dotsent, ühtlasi 1958–1965 energeetikateaduskonna dekaan, 1965–1968 elektrotehnikateaduskonna dekaan ja 1972–1977 elektrimasinate kateedri ning elektrotehnika aluste kateedri juhataja. Õpetas elektrimasinate ja eritüüpi elektrimasinate kursusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: permanentmagnetitega elektrimasinad. Korraldas elektrimasinate uurimist. 31 teadustrükist, 1 autoritunnistus.
Philip Warren Anderson
Philip Warren Anderson (13. detsember 1923 Indianapolis – 29. märts 2020) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1977. aastal anti talle, Nevill Francis Mottile ja John Hasbrouck Van Vleckile Nobeli füüsikaauhind.
Masaki Tsuchihashi
Masaki Tsuchihashi (jaapani keeles 土橋 正樹 Tsuchihashi Masaki; sündinud 23. juulil 1972 Yokohamas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1996 1 mängu.
Mananara
Mananara jõgi on üks Ida-Madagaskari suurematest jõgedest. 150 km pikkune jõgi suubub India ookeani Vangaindrano linna lähistel Atsimo-Atsinanana piirkonnas.
Mananara saab alguse kolme jõe, Menarahaka, Itomampy ja Ionaivo ühinemisel. Ionavio läte asub Tsimahamory mäe nõlvadel, ligikaudu 1500 m kõrgusel. Itomampy algus on Ionaivo lähedal, umbes 40 km kaugusel India ookeanist ja 1600 m kõrgusel, jõgi voolab põhja kuni ühinemiseni Ionaivoga. Menarahaka allikad asuvad Andringitra mäestikus umbkaudu 2000 m kõrgusel, enne Ionaivoga ühinemist voolab sellesse ka Sahambano jõgi.
Ago Anderson
Ago Anderson (sündinud 8. aprillil 1972) on eesti näitleja.
1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend). Samast aastast töötab näitlejana Pärnu Endla teatris.
Esmasus, teisasus, kolmasus
Esmasus, teisasus ja kolmasus on Charles Sanders Peirce’i fenomenoloogilised kategooriad, mida ta kasutab kõikide asjade, nähtuste ja tunnetuslike kogemuste kirjeldamiseks. Kategooriate eesmärgiks on ühendada erinevad tunnetuslikkuse vormid sarnasuse alusel ühtseteks kategooriateks, et paremini mõista erinevate tunnetuslike kogemuste loomust ning määratleda nende piire.
Esmasus
Esemed või nähtused, mis kategoriseeritakse esmasuse alla, on eristatavad vaid oma kvaliteedi – selgelt eristatava omaduse – poolest. Kogemuslikult on esmasus vahetu tunne ilma sügavama analüüsita, aisting. See ei ilmne kui tegelik fakt, kindel reaalsus, vaid kui millegi olemasolemise võimalikkus. Esmasusena võib kirjeldada punast värvi, soola maitset, kiirendava auto kummide vilinat, kärsahaisu, rahutunnet.
Teisasus
Teisasuseni jõutakse alles siis, kui esmasus on juba kogetud ja kui esimesele aistingule lisandub teine, väline aisting. Teise esmasuse vormi ilmnemine tekitab subjektis reaktsiooni, mis paneb teda maailma tegelikuna tajuma. Näitena teisasusest kirjeldab Peirce õhupallilendu: inimene lendab kuumaõhupalliga ja tunneb maastikku vaadeldes rahu (esmasus). Järsku täheldab ta eemal auruvile kajamas (teine esmasus) ning see viib inimese esmasusest teisasusse, teadvustab teda käesolevast hetkest ja ümbritsevast maailmast.
Kolmasus
Kui esmasus ja teisasus on kogemused ilma teadliku mõttetööta, siis kolmasuse puhul siseneb kogemusse mentaalne element – kolmasus on teadliku mõttetöö, analüüsi tulemus. Eelneva kahe kategooria kogemisele järgnevalt saab subjekt oletama tuleviku faktide üle valitsevat reeglit. Mõistes üldiseid reegleid, saab ta ette aimata seda, mis tulevikus juhtub. Kolmasuse näiteks oleksid loodusseadused.
Viimsi alumine tulepaak
pisi|Viimsi alumine tulepaak (2004)
Esmasus, teisasus, kolmasus
Kategooriad Peirce’i märgimudelis
Peirce’i lõi oma kategooriate mudeli 27-aastaselt. Sellest ja teistest trihhotoomilistest suhetest said edaspidi tema loogika alused. Esmasuse, teisasuse ja kolmasuse kontseptsioone rakendas ta ka oma märgisüsteemi loomisel. Peirce’i märgimudel oli samuti trihhotoomiline, koosnedes kolmest elemendist – esitisest, objektist ja tõlgendist. Esitis on see märgi osa, mis viitab millelegi. Objekt on see, millele esitis viitab, mille eest ta seisab. Tõlgend on mõte, mille esitise ja objekti suhe esile kutsub. See on element, mille puhul ilmneb märgi tähendus. Märgi kolm elementi võivad teineteisega suhestuda eri viisidel. Võimalikke suheteid on kolme tüüpi: märk ise oma olemuselt, märk suhtes objektiga ning märk ja objekt suhtes tõlgendiga. Iga märgielemendi suhe läbis kolme Peirce’i kategooriat, luues iga suhte puhul kolm märgitüüpi.
Märk ise oma olemuselt
Omadusmärk ehk toon (qualisign, quale, vaimufilosoofias "kvaal") on esitis esmasuse tasandil. See ilmneb puhta kvaliteedi ehk omadusena, näiteks värvuse või analüüsimata nähtusena.
Esitis teisasuse tasandil on üksikmärk (sinsign) ehk tooken. See on "… tegelik eksisteeriv asi või juhtum, mis on märk. See saab seda olla vaid oma kvaliteetide kaudu." Üksikmärk tekib omadusmärgilise kvaliteedi lülitumisel üldisesse märgivõrgustikku "kehastumise" teel.
Viimsi alumine tulepaak
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Esmasus, teisasus, kolmasus
Märk ise oma olemuselt
Kolmasuse tasandil saab esitisest oma olemuselt reegelmärk (legisign) ehk tüüp. Reegelmärgid on kõik konventsionaalsed ja kokkuleppelised märgid.
Viimsi alumine tulepaak
Tulepaak moodustab sihi Viimsi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile.
Algne puitkonstruktsiooniga märk valmis 1914. aastal, metallsõrestiktorn 1927. aastal ja praegune torn pärast Teist maailmasõda.
Esmasus, teisasus, kolmasus
Märk suhtes objektiga
Antud suhe iseloomustab seda, kuidas mark viitab oma objektile. Vastavalt Peirce’i kategooriatele, tulenevad sellest suhtest ikooni, indeksi ja sümboli märgitüübid.
Ikoon on märgitüüp, mis sarnaneb objektiga, mida kujutab. See sarnasus põhineb välisel, füüsilisel kattuvusel kujutatava objekti omadustega, kvaliteediga.
Suhestudes objektiga teisasuse tasandil saab märgist indeks. Märgitüübina viitab indeks seosele esitise ja objekti vahel, ilma et esitis otseselt objektiga sarnaneks. Esitis annab aimu objekti loomusest mõne seose – tihtipeale järgnevuse – kaudu, mis nende kahe vahel esineb. Tüüpilisemaks näiteks indeksist on suits, mis annab mõista, et lõke või tuli on lähedal.
Sümbolid on märgid, mille puhul suhe esitise ja objekti vahel on kokkuleppeline. Olles kokkuleppeline, ei sarnane sümbol otseselt ei oma esitise ega objektiga. Sümbolid omavad igal kasutuskorral sama tähendust.
Eristus ikoonide, indeksite ja sümbolite vahel ei ole rangelt määratletud, vaid saab otsustatud tõlgendaja poolt. Ükski märk ei ole põhiolemuselt ikooniline, indeksiline või sümboliline. Tõlgendaja otsustab semioosi käigus, milline element märgis kõige ehedamalt esile tungib ning klassifitseerib märgi selle alusel.
Märk ja objekt suhtes tõlgendiga
Tõlgend suhtes märgi ja objektiga võib olla kas adum, nending või argument.
Adum (rheme) on oletatav kvaliteedil põhinev suhe märgi ja tõlgendi vahel. Adum võib olla ükskõik milline sõna, mis ei oma tõest "ei" või "ja" väärtust.
Nending (dicent, dicisign) on "märk, mis selle tõlgendi jaoks on reaalsuse märgiks". Nending on kas tõene või väär – kindel fakt –, kuid ei sisalda seletust antud tõesuse loomusest. Nagu ülejäänud teisasuse vormid, peab nending sisaldama esmasuse vormi, antud juhul adumit.
Argument on märgitüüp, mis seletab, kuidas märki kui tervikut tõlgendada. See põhineb eelteadmistel ning harjumustel.
Kombineerides märgielementide suhete eri vorme määras Peirce kümme erinevat märgitüüpi.
Valse triste
"Valse triste" ('Kurb valss'; Op. 44) on 1903-1904 valminud Soome helilooja Jean Sibeliuse  orkestripala; helilooja üks tuntumaid teoseid. Selle loo kirjutas Sibelius algselt oma sugulase Arvid Järnefelti näidendi "Kuolema" (1903) jaoks. Lugu sai tuntuks aga hiljem eraldi loona ja selle esmaettekanne oli 25. aprillil 1904 Helsingis.
Dzintars (Salaspilsi vald)
Dzintars (ka Dzintari) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Küla asub valla lääneosas Getliņi soo idaserval. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 8,3 ja Riiast 18,2 kilomeetri kaugusele. Külas asub Pagrieziens uz Aconi bussipeatus.
Messier 12
Messier 12 (ka M12 ja NGC 6128) on kerasparv, mis asub Maokandja tähtkujus.
Parve avastas 30. mail 1764 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes kirjeldas seda kui tähtedeta udukogu. See on 75 valgusaastat lai ning asub Maast 15 700 valgusaasta kaugusel. Parves on umbes 200 000 tähte. Messier 12 on võrdlemisi hõre täheparv ja arvatakse, et see oli kunagi tihe hajusparv. Parvest on leitud 13 muutlikku tähte ning see liigub Päikesesüsteemi suunas kiirusega 16 km/s.
Markkus Keel
Markkus Keel (sündinud 18. augustil 1995 Rovaniemis) on eesti võrkpallur.
Ta kuulub alates 2017. aastast Eesti võrkpallikoondisse ning hooajast 2023/24 mängib ta Bulgaaria meistriliiga klubis Cherno More Baske.
Noortekoondised
Aastatel 2010–2013 kuulus Markkus Eesti noormeestekoondisse (sündinud 1995 ja hiljem), kelle treeneriteks olid Toomas Jasmin ja Marko Mett. Koondisega osaleti omavanuste EM-valikturniiridel, kuid finaalturniirile pääsu ei tagatud. Koondisega võideti 2013. aastal rahvusvaheline turniir Soomes.
Eesti võrkpallikoondis
Markkus Keel mängis esimest korda Eesti võrkpallikoondises 2017. aasta mais kontrollkohtumisel Hispaania võrkpallikoondise vastu, mis kaotati 2:3. Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril on ta esindanud Eestit aastal 2019. Euroopa liigas on ta kuulunud koondisse nejal korral (2018, 2019, 2022 ja 2023). Samuti on ta kuulunud koondisse 2018. aastal Challenger Cupil.
Meeta
Meeta on eesti naisenimi.
Markkus Keel
2013–2018 Eesti meistriliigas
Oma esimese hooaja (2013/14) Eesti meistriliiga tasemel tegi Markkus Danpower Võru/Noortekoondise ridades. Võistkond osales Schenker Liigas, Eesti meistri- ja karikavõistlustel, kus parimaks tulemuseks jäi karikavõistlustel poolfinaali jõudmine.
Meeta
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Meeta 164 naisel. Meeta on Eestis populaarsuselt 583. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Meeta vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 22,63. Meeta oli keskmiselt 80 aasta vanune (mediaanvanus oli 85).
Markkus Keel
2013–2018 Eesti meistriliigas
Järgneval hooajal (2014/15) liitus Markkus Pärnu võrkpalliklubiga, kuhu peatreeneriks tuli isa Avo Keel ja põhisidemängijaks vanem vend Martti Keel. Klubi võitis Eesti meistri- ja karikavõistlused. Teisel hooajal Pärnus (2015/16) osaleti CEV Cupil, kus eeringist edasi ei pääsetud ja CEV Challenge Cupil, kus jõuti 1/8 finaali. Taas võideti Eesti karikavõistlused, samuti võideti Saja Liiga; Eesti meistrivõistlustel jäädi teiseks. Markkus täitis taas meeskonnas teise sidemängija rolli. Kolmandal hooajal (2016/17) lahkus klubist Martti Keel ja Markkus sai hakata kandma meeskonnas põhisidemängija rolli. Kolmandat aastat järjest võideti Eesti karikavõistlused. Credit24 Meistriliigas saadi teine ja Eesti meistrivõistlustel kolmas koht. Neljandal hooajal (2017/18) jätkas Markkus Pärnus põhisidemängijana. Klubi osales CEV Challenge Cupil, kus jõuti 1/8 finaali. Credit24 Meistriliigas saadi teine koht ning Eesti meistrivõistlustel kolmas. Markkus valiti Credit24 Meistriliiga jaanuari parimaks mängijaks.
Meeta
1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Meeta 115 naisel. Meeta oli populaarsuselt 719. naisenimi. Meeta oli keskmiselt 78 aasta vanune (mediaanvanus oli 86).
Markkus Keel
2018–2022 Välismaal
Hooajaks 2018/19 sõlmis Markkus esimese välislepingu ning suundus Austria meistriliiga klubisse SK Posojilnica Aich/Dob. Klubi osales CEV Meistrite Liigas, kus langeti välja teises eelringis ning põhiturniirile ei pääsetud. Eurohooaega jätkati CEV Cupil, kus jõuti 1/16 finaali. Kesk-Euroopa (MEVZA) liigas saavutati teine koht ning võideti Austria meistrivõistlused. Markkus kuulus üldjuhul meeskonna põhikuuikusse.
Hooajal 2019/20 mängis Markkus Belgia meistriliiga klubis Lindemans Aalst. Belgia karikavõistlustel võideti teine koht ning CEV Cupil jõuti veerandfinaali. Belgia meistriliiga põhiturniir võideti, kuid liiga finaalturniir jäi välja mängimata koroonapandeemia tõttu. Markkus mängis ennast selgelt meeskonna põhisidemängijaks ning tunnustati ka ühes liiga mängus parima mängija tiitliga.
Hooajaks 2020/21 siirdus Markkus Soome meistriliiga klubisse Akaa Volley, mille peatreener oli Eesti treener Oliver Lüütsepp. Meeskonnaga jõuti Soome karikavõistlustel final-fouri ning Markkus oli kindel põhimees väljakul. Hooaja keskel ta vahetas klubi ning sai võimaluse liituda meditsiinilise jokkerina Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Nice Volley-Ball sealse põhisidemängija vigastuse tõttu. Kui algselt pidi Markkus mängima põhikoosseisus hooaja lõpuni, siis juba mõne mängu järel naasis vigastuspausilt meeskonna endine sidemängija ning Markkusele jäi vahetusmängija roll. Klubi lõpetas Prantsuse meistriliiga kolmeteistkümnendana.
2022– Eesti meistriliigas
Hooajaks 2022/23 naasis Markkus Eestisse ning liitus kohaliku meistriliiga klubiga Bigbank Tartu. Klubi osales CEV Challenge Cupil, kus jõuti 1/8 finaali. Võideti Eesti karikavõistlused ja Balti liiga ning saadi Eesti meistrivõistlustel teine koht. Markkus kuulus üldiselt meeskonna algkoosseisu, kuid mängude kulgedes tuli tal tihti jagada mänguaega Ronald Järvega.
Rannavõrkpall
2014. aastal osales Markkus Keel koos paarilise Taavi Arulaga U-20 rannavõrkpalli EM-il Itaalias, kus jõuti play-off ringi. 2015. aastal osales Markkus Johan Vahtriga Eesti meistrivõistlustel, kus tuli veerandfinaalis tunnistada Rivo Vesiku ja Sten Esna paremust. Aastatel 2016 ja 2017 võitis Markkus koos Harri Palmariga Pärnumaa rannavõrkpalli meistrivõistlused. 2017. aastal osaleti koos ka Eesti meistrivõistlustel, kus jäädi neljandaks. 2019. aastal osales Markkus Pärnus Ida-Euroopa Võrkpalliassotsiatsiooni (EEVZA) etapil Timo Tammemaaga, kuid kvalifikatsioonist edasi ei pääsetud.
Klubivõrkpall
Kesk-Euroopa (MEVZA) liiga
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Isiklikku
Markkuse isa on endine eesti sidemängija ja praegune võrkpallitreener Avo Keel. Ta vanem vend on eesti võrkpallur Martti Keel.
Väino Sammelselg
pisi|Väino Sammelselg, 2009 Väino Sammelselg (sündinud 13. novembril 1949 Tallinnas) on eesti füüsik, keemik ja materjaliteadlane. Ta on Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia professor ja anorgaanilise keemia õppetooli juhataja.