cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kündmine
pisi|Tänapäevased hõlmadrad Tänapäeval kasutatakse kündmiseks peamiselt hõlmatra. Varem on kasutatud ka hark-, konks-, kulp- ja vannasatra. Künnisügavus sõltub mulla huumushorisondi tüsedusest.
Heino Jaakula
Heino Jaakula (7. oktoober 1931 – 1. veebruar 2019) oli Eesti merendustegelane. Ta on muu hulgas olnud Estonia katastroofi uurinud Laevahuku Uurimise Ühiskomisjoni liige.
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga.
1998 pälvis ta Valgetähe medaliklassi teenetemärgi.
Jari Kurri
Jari Pekka Kurri (sündinud 18. mail 1960 Helsingis) on Soome jäähokikoondise endine mängija, parem ääreründaja.
NHL-is mängis Kurri Edmonton Oilersis (1980–1990), Los Angeles Kingsis (1991–1996), New York Rangersis (1996), Anaheim Mighty Ducksis (1996–97) ja Colorado Avalanche'is (1997–98). Edmonton Oilersiga võitis ta viis Stanley karikat (1984, 1985, 1987, 1988 ja 1990). Oma 17 aastat kestnud NHL-i karjääri jooksul osales ta 1251 mängus, kus lõi 601 väravat ja andis 797 resultatiivset söötu.
Soome jäähokimuuseum valis Jari Kurri jäähokilõviks number 113. Ta valiti üheksa korda (aastatel 1982–90) Soome aasta parimaks jäähokimängijaks. Aastal 1989 valiti ta Edmontoni aasta sportlaseks. Kurri mängis nii Soome koondises kui ka Oilersis numbri 17 all ja seda numbrit ei anna kumbki neist enam kellelegi teisele.
Ta on ainuke soomlane, kes kuulub Jäähoki kuulsuste halli (aastast 2001).
Koondisekarjäär
Soome jäähokikoondises debüteeris Kurri 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis. Kurri tõi Soomele 2 väravat ja 1 resultatiivse söödu, kõik viimases alagrupimängus Hollandi jäähokikoondise vastu. Avamängus sai Soome 12. veebruaril üllatuskaotuse 4:5 Poola jäähokikoondiselt, kuid seejärel kosus, alistades Jaapani jäähokikoondise 14. veebruaril 6:3 ja Kanada jäähokikoondise 16. veebruaril 4:3. 18. veebruaril tuli NSV Liidu jäähokikoondiselt vastu võtta 2:4 kaotus, aga viimases voorus saadud võit Hollandi üle tõstis Soome jagama teist kohta Kanadaga. Soome väravate vahe oli palju halvem, aga omavahelise mängu võidu tõttu pääses Soome nelja parema hulka. Seal viigistas Soome 22. veebruaril Rootsi jäähokikoondisega ja kaotas 24. veebruaril olümpiavõitjaks tulnud USA jäähokikoondisele, Soome jäi neljandaks.
Suurvõistlustel ei saanud Kurri tavaliselt osaleda, sest need kattusid ajaliselt NHL-i otsustavate mängudega. Kurri sai osaleda üksnes siis, kui tema meeskond ei pääsenud play-off'i või selles varakult välja langes.
1982. aasta maailmameistrivõistlused jäähokis toimusid Soomes Helsingis ja Tamperes. Kurri mängis sel turniiril hästi, kuid Soome jäi 3 võidu, 1 viigi ja 3 kaotusega 5. kohale.
1991. aasta maailmameistrivõistlused jäähokis toimusid Soomes Turus, Helsingis ja Tamperes. Soome sai 5. koha.
1994. aasta maailmameistrivõistlused jäähokis toimusid Itaalias Bolzanos, Canazeis ja Milanos. See järgnes 1994. aasta taliolümpiamängudele Lillehammeris, kus Kurri polnud osalenud, aga Soome oli saanud pronksmedali. Itaalias loositi Soome tugevamasse alagruppi. Soome viigistas 25. aprillil avamängu Tšehhi jäähokikoondisega ja suutis kõik ülejäänud alagrupimängud võita: 27. aprillil Rootsi 5:3, 29. aprillil Norra jäähokikoondis 5:1, 30. aprillil Prantsusmaa jäähokikoondis 8:1 ja 2. mail USA 7:2. Veerandfinaalis käidi 5. mail üle Austria jäähokikoondisest 10:0 ja 7. mail USA-st 8:0. Finaalis tehti Kanadaga 1:1 viik ja Kanada võitis karistusvisetega. See oli alles Soome läbi aegade teine medal jäähoki maailmameistrivõistlustelt.
1998. aasta taliolümpiamängud jäid Kurri viimasteks võistlusteks Soome koondises. Soome asetati mänguta 8 parema hulka. Alagrupis sai Soome võidu ja 2 kaotust ning tuli kolmandaks. Veerandfinaalis võitis Soome 18. veebruaril 2:1 Rootsi (kõik väravad löödi viimasel kolmandikul). 20. veebruaril kaotas Soome poolfinaalis Venemaa jäähokikoondisele 4:7 (Pavel Bure lõi 5 väravat). Pronksikohtumises 21. veebruaril võideti Kanada 3:2. Selles mängus, kus Kanada oli suurfavoriit, lõi Kurri 4. minutil avavärava ja Soome polnud kordagi taga.
Pärast sportlaskarjääri
Pärast sportlaskarjääri lõppu on Kurri tegelenud muu hulgas kirjastamisega. Ta on Soome jäähokikoondise tegevjuht.
Kanefoor
Kanefoor (vanakreeka keeles κανηφόρος kanephoros 'korvikandja') on karüatiidi erikuju, korvi või korviga sarnanevat kapiteeli pea peal kandev tütarlapsekuju. Arhitektuurielemendina on tuntud alates renessansskunstist, olnud kasutusel nii arhitektuurse kaunistuselemendina kui ka iseseisva aiaskulptuurina.
Mõiste ja motiiv pärineb Vana-Kreekast, kus suursugused neitsid kandsid jumalate auks korraldatud pidustustel korvides pühi esemeid.
STS-106
STS-106 oli NASA Space Shuttle'i programmi 99. missioon.
Missiooni teenindas kosmosesüstik Atlantis ja see viis Rahvusvahelisse Kosmosejaama Zvezda mooduli kolm akut ja varustust 1. ekspeditsiooni jaoks. Ekspeditsioon saabus jaama mõni kuu pärast STS-106 lõppu. STS-106 startis 8. septembril 2000 ja naasis Maale 20. septembril.
Grand-Fayt
Grand-Fayt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|Grand-Fayti raekoda
Kirsti Jõesalu
Kirsti Jõesalu (sündinud 10. juuni 1976) on eesti etnoloog.
Töö ja erialaga seotud tegevus
Ta on Tartu Ülikooli etnoloogiaosakonna teadur. Tema peamised uurimisteemad on nõukogudejärgne mälukultuur, avaliku ja privaatse suhe mäletamises, nõukogude argielu, suuline ajalugu ja muuseumid kui mälupaigad. Ta on Kultuuriministeeriumi muuseumide tegevtoetuse komisjoni liige ning on osalenud mitme Eesti Ajaloomuuseumi näituse koostamisel (püsinäitus „Minu vaba riik“, ajutised näitused "Lapsed ja sõda", "Riik malelaual. Saksa okupatsioon Eestis 1941–1944").
Tartu Ülikoolis peab loenguid argielu uurimisest, Euroopa etnoloogiast, sotsiaalsest mälust ja biograafilisest meetodist.
Tortequesne
pisi|Kiriku kellatorn
Tortequesne on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Tortequesne on ümbritsetud järvedest ja paduratest, asub 21 km Arrasist idas, teede D43 ja D956 ristumiskoha ümbruses, Nordi departemangu piiri ääres.
pisi|tühi|
Huviväärsused
thumb|none|300px|Jeanne-Juliette, kirikukell, paigaldatud 1923. aastal
Sihitav kääne
Sihitav kääne ehk akusatiiv on üks tavalisemaid käändeid.
Eesti keeles sihitavat käänet ei kasutata, selle funktsiooni täidavad omastav ja osastav kääne.
Sankt Veit an der Glani ringkond
thumb|600px St. Veit an der Glani ringkond on haldusringkond Austrias Kärnteni liidumaal.
Tantsuakadeemia
Tantsuakadeemia (prantsuse keeles academie de danse) on tantsu kõrgharidusega seotud kool.
Mõiste “akadeemiline” on eesti keeles, nagu teisteski keeltes laialt kasutusel. Akadeemiline on teaduslik, kõrgtasemeline ja teatavaid traditsiooni järgiv (nt rõivastuses ja rituaalides), sageli lisatakse akadeemia mõne asutuse või vabakonna nimele, et rõhutada selle seotust akadeemilise institutsiooniga, näiteks ülikooliga (Akadeemiline habitus, akadeemiline identiteet, ).
Ajalugu
Tantsuakadeemia termin pärineb Prantsusmaalt, kui kuningas Louis XIV allkirjastas dokumendi Letters Patenti ja lõi 1661. aasta märtsis esimese tantsuakadeemia nimega Académie Royale de Danse. Teadlased on tegelenud dokumendi uurimise ja õppimisega, kuid originaalne dokument, mille oli allkirjastanud kuningas ise, suleti Prantsusmaa rahvusarhiivi. Dokument on siiani pääsenud tantsuajaloolaste kriitiliste analüüside käest. Académie Royale de Danse eesmärk oli anda tantsu ja muusikameistritele võrdsed õigused ning kajastada tantsu küsimusi, neid analüüsida ja normaliseerida (Needham 1997). Esimene tantsuakadeemiaks määratlev institutsioon Académie koosnes kolmeteistkümnest tantsumeistrist, kelle kuningas Louis XIV valis kunsti kõige kogenumaks. Académie toimis kuni 1789.aastani.
Tantsu kõrgharidus Eestis
Tantsuharidust Eestis on võimalik omandada peamiselt kahes ülikoolis. Tallinna Ülikool´i koreograafia erialal ning TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia tantsukunst´i erialal. Esimene õppekava tantsu kõrghariduse omandamiseks avati 1990/91. aasta sügisel, kui alustas tööd kultuurialast kõrgharidust andev õppeasutus Viljandi Kultuurikolledž (Kultuuriakadeemia nägu, ajalugu, ). Tallinna Ülikoolis alustati 1992. aastal Tallinna Pedagoogikaülikool´i nime all kasvatusteadlaste ettevalmistamisega (Kronoloogia, ).
Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia tantsukunsti õppekava valmistab ette tantsuõpetajaid ja tantsukunstnikke. Koolis omandakase baas tantsukunstiga tegelmiseks, õpitakse erinevaid tantsutehnikaid ning arendatakse loovust: improvisatsioon, tantsukompositsioon ja tantsuetenduste loomine. Loovpraktilise tegevuse ja kehalise kogemuse arendamist toetavad teoreetilised ained: tantsuajalugu, tantsuanalüüs, anatoomia, kunsti ja kultuuriajalugu jne (Tantsukunst, ).
Tallinna Ülikooli koreograafia õppekava käsitleb erinevaid esteetikaid tantsus, etenduskunstide ajalugu, tantsukompositsiooni, improvisatsiooni ning etenduskunste siduvaid aineid, kus tehakse koostööd nii filmi-, muusika- kui ka kunstitudengitega (Koreograafia, ).
Eestis tantsu kõrgharidusega seotud koolide ja haridusprogrammide loend
Tallinnas tegutseb ka Tantsuakadeemia nimeline huvihariduslik tantsukool, mida juhib Märt Agu. Nimele vaatamata ei ole tegu kõrgharidusasutusega.
Kirjandus
Needham, M. 1997. Louis xiv and the Académie Royale de Danse, 1661—A commentary and translation. (25.11.2019) Marquie, H. 2014. Retrospective look at dance studies in France. (26.11.2019)
Académie Royale de Danse  Akadeemilisus  Tantsukunst
Koreograafia  Tantsuharidus Eestis- mured-rõõmud-ootused
Department for Transport
Department for Transport (DfT) on Suurbritannia valitsusasutus, mis vastutab Inglismaa transpordivõrgustiku ja loetud arv transpordiga seotud küsimuste eest Šotimaal, Walesis ja Põhja-Iirimaal, mida pole antud üle kohalikule transpordiga tegelevale asutusele. Valitsusasutust juhib Suurbritannia transpordiminister, praegu (alates 25. oktoober 2022) Mark Harper.
Vainupea tulepaak
pisi|Vainupea tulepaak
Vainupea tulepaak on tulepaak Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vainupea neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Irõna Bilõk
Irõna Bilõk (sündinud 6. aprillil 1970 Kiievis) on ukraina laulja. Ukraina rahvakunstnik (2008).
Vainupea tulepaak
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 20 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit.
Tulepaak ehitati 1958. aastal.
Vaiko Vooremaa
Vaiko Vooremaa (sündinud 27. novembril 1962 Haapsalus) on purjetaja ja jääpurjetaja.
XXII olümpiamängude purjeregati avatseremoonial Pirita Purjespordikeskuses süütas ta olümpiatule.
1981. aastal lõpetas Vooremaa Haapsalu 1. Keskkooli ja 1987. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.
Tema isa on Endel Vooremaa ja poeg Argo Vooremaa.
Viited
Sünnikuu on september, mitte november. http://www.esbl.ee/biograafia/Vaiko_Vooremaa
Palumännik
pisi|Palumännik [[Marjumägi|Marjumäe nõlval]]
Palumännik on kuival ja toitainevaesel pinnasel kasvav valgusküllane männik. Põõsarinne on harv või puudub. Alustaimestikus esineb pohl (rahvapärane nimetus palukas, millest tuleb ka selle metsatüübi nimetus), mustikas, kanarbik, põdrasamblik.
Palumännik kuulub vanade loodusmetsade hulka. Palumännik kasvab sageli kamardunud vanadel luidetel.
Cambridge'i muutus
Cambridge'i muutus on filosoofiline mõiste, mille kohaselt entiteet x on muutunud ainult siis kui on olemas predikaat F, mis pole tõene (on tõene) x-i suhtes ajal t1, aga pole tõene (on tõene) x-i suhtes mõnel hilisemal ajal.
Ajalugu
Termini "Cambridge'i muutus" mõtles 1960. aastate lõpus välja Peter Geach, viidates Bertrand Russellile ja John McTaggartile – filosoofidele, kes olid aktiivsed Cambridge'i ülikoolis.
Näide
Oletagem, et ajal t1 on isik A 180 cm pikk ja isik B 175 cm pikk. Ajal t2 on isik A ikka 180 cm, aga isik B on kasvanud 185 cm pikkuseks. Kuna predikaat "on pikem kui B" on tõsi A suhtes ajal t1, aga mitte ajal t2, on A muutunud Cambridge'i muutuse definitsiooni "muutus" kohaselt. Ta on liikunud seisundist "on pikem kui B", seisundisse, kus ta pole enam pikem kui B.
Intuitiivselt siiski on muutunud isik B, mitte isik A. Isik B kasvas 10 cm, isiku A pikkus jäi samaks. Seda probleemi seoses Cambridge'i muutusega võib lahendada eristades loomuomaseid ja mitteomaseid või loomulikke ja mitteloomulikke omadusi. Nii eristades, on võimalik defineerida "päris" muutus, eeldades, et predikaadil on avaldunud loomuomased tunnused, näiteks pikkus 175 cm, mitte mitteomased tunnused nagu "on pikem kui B".
Venemaa 2014. aasta taliolümpiamängudel
Venemaa osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 232 sportlasega, kes võistlesid kõigil 15 spordialal.
Radasłaŭ Astroŭski
pisi Radasłaŭ Kazimiravič Astroŭski (valgevene keeles Радаслаў Казіміравіч Астроўскі, poola keeles Radosław Ostrowski, vene keeles Радослав Казимирович Островский; 25. oktoober 1887 Zapolle, Minski kubermang, Vene impeerium – 17. oktoober 1976 Benton Harbor, Michigan, USA) oli valgevene poliitik, Saksa okupatsiooni ajal loodud Valgevene nukuvalitsuse ja tegevust eksiilis jätkanud Valgevene Keskraada president (1943–1945 ja 1948–1976).
Venemaa 2014. aasta taliolümpiamängudel
Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Venemaa lippu bobisõitja Aleksandr Zubkov.
Venemaa sai enne tulemuste tühistamisi dopinguskandaaliga seoses riikide arvestuses enim medaleid (33) ja ka enim kuldmedaleid (13).
Olümpiavõitjaks tulid Venemaa iluuisutamisvõistkond, naiste üksiksõidus Adelina Sotnikova, paarissõidus iluuisutajad Tatjana Volossožar ja Maksim Trankov, kiiruisutaja Viktor An, lumelauasõitja Vic Wild, skeletonisõitja Aleksandr Tretjakov, murdmaasuusataja Aleksandr Legkov, kahebobisõitjad Aleksandr Zubkov ja Aleksei Vojevoda, lühiraja uisumeeskond, laskesuusatamismeeskond ning neljabobimeeskond.
Paljude Venemaa sportlaste suhtes on käimas distsiplinaarmenetlused arvatavate dopingurikkumiste asjus.
Radasłaŭ Astroŭski
Elukäik ja tegevus
Võitles Denikini armees Punaarmee vastu. Osales Slutski ülestõusus novembris-detsembris 1920, kui valgevene omakaitsejõud üritasid takistada Punaarmeed Slutskisse sisenemast, mis oli Poola-Nõukogude Venemaa vaherahulepinguga antud Nõukogude Venemaale.
Venemaa 2014. aasta taliolümpiamängudel
Esimesed diskvalifitseerimised toimusid 1. novembril 2017, kui tühistati murdmaasuusatajate Jevgeni Belovi ja Aleksandr Legkovi tulemused. 9. novembril 2017 tühistati Maksim Võlegžanini, Jevgenija Šapovalova, Aleksei Petuhhovi ja Julija Ivanova tulemused. 22. novembril 2017 tühistati skeletonisõitjate Aleksandr Tretjakovi, Jelena Nikitina, Marija Orlova ja Olga Potõlitsina tulemused.
Radasłaŭ Astroŭski
Elukäik ja tegevus
1921. aastal asus elama Vilniusse, 1924–1938 Vilniuse Valgevene Gümnaasiumi direktor. 1920ndatel muutis ta korduvalt poliitilisi vaateid. 1926. aastal astus Lääne-Valgevene Kommunistliku Partei liikmeks, kureeris oma kooli põrandaalust kommunistlikku noorsooühingut (komsomoli). 14. jaanuari 1927 ta arreteeriti koos 3000 valgevene aktivistiga. Poola politsei poolt, kohtus tunnistati ta siiski süütuks. 1928. aastal muutis ta jällegi suunda ja kutsus valgevenelasi koostööle Poola riigiga, mis leidis Lääne-Valgevene rahvusluse juhtide poolt hukkamõistmist, kes 1934–35 korraldasid tema suhtes ühiskondliku hukkamõistva kohtuprotsessi. 1934. aastal valiti Poola seimi liikmeks. 1936. aastal oli sunnitud kolima Vilniusest Lodzi, kus töötas matemaatikaõpetajana.
1940. aasta kevadel alustas koostööd Saksa okupatsioonivõimudega, kui Einsatzgruppe B eelkomando ülem dr. Franz Six määras ta tulevaseks Minski piirkonna valgevene haldusjuhiks. 1941. aasta sügisel tuli Minskisse, kus formeeris sakslastele kuuleka linnavalitsuse; hiljem oli Smolenski, Brjanski, Mahiloŭ (Mogiljovi) linnapea. Alates 1943. aasta detsembrist oli piiratud volitustega Valgevene marionettvalitsuse Valgevene Keskraada (Беларуская Цэнтральная Рада) president, mille loomise lubasid sakslased, kes hakkasid idarindel kaotusi kandma ja lootsid võita valgevenelaste poolehoidu, et nad seejärel Punaarmee vastu mobiliseerida.
Suuresti tema initsiatiivil korraldati Minski linnateatris 27. juunil 1944 2. Ülevalgevene kongress (1. oli toimunud 1917.a. detsembris). Kongressil oli 1039 delegaati kõigist sakslaste poolt okupeeritud Valgevene aladelt. Minski linnateater oli kaunistatud valgevene valge-puna-valgete lippudega ja seal olid valvel Valgevene Kodukaitse (BKA, Беларуская краёвая абарона) liikmed. Kongressile saabusid osalema ka Nõukogude vägede poolt juba vabastatud Mahiloŭ, Gomeli, Vitebski, aga ka Smolenski ja Brjanski esindajad; delegaadid Vilniusest, Riiast, Königsbergist, Varssavist ja Berliinist. Kõnega astus üles Astroŭski, kes lõpetuseks teatas oma tagasiastumisest Valgevene Keskraada presidendi kohalt. Kohalolnud delegaadid aga olid selle vastu ja hääletasid ta ametisse tagasi. Kohtumise lõpus võtsid delegaadid ühehäälselt vastu II Ülevalgevene Kongressi resolutsiooni, mis kinnitas Valgevene Rahvavabariigi iseseisvuse, mis kuulutati välja 25. märtsil 1918 ja kuulutas Valgevene Keskraada selle õigusjärglaseks.
Mõni päev lahkus Astroŭski läheneva Punaarmee eest Minskist esmalt Königsbergi ja siis Berliini.
Suri 17. oktoobril 1976 Benton Harboris Michigani osariigis. Maeti South Riveri valgevene õigeusu Polotski Jefrosinija kalmistule.
Oore männikud
Oore männikud on kaitsealused männikud Valga maakonnas Valga vallas Laanemetsa külas.
Männik võeti kaitse alla 1976. aastal (Oore männiku kaitseala). Kaitseala pindala on 3 ha.
Le Transloy
pisi|Le Transloy' kirik
Le Transloy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Le Transloy asub 29 km Arrasist lõunas, teede N17 ja D19 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Lyduvėnai
Lyduvėnai on alev Leedus Raseiniai rajoonis Šiluva vallas. Alevist voolab läbi Dubysa jõgi, ka läbib seda Šiauliai ja Sovetski vaheline raudtee. Alevi vana saksakeelne nimi on Lydowen, venekeelne aga Лидовяны.
Alevis on raamatukogu ja kool, kus asub ka Dubysa regionaalpargi infokeskus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1761 valminud katoliku kirik ja sealne raudteesild, mis on Leedu sildadest pikim ja kõrgeim.
Ajalugu
Aastal 1558 andis Zygmunt II August Lyduvėnaile alevi staatuse. Sealset kirikut on esimest korda mainitud aastal 1593. Algselt katoliku kirikut hakkasid reformatsiooni järel kasutama protestandid, praegune katoliku kirik pärineb aastast 1761. Aastal 1831 asusid alevisse elama juudid. Aastal 1853 asutati sealne kihelkonnakool.
Aastal 1916 valmis alevit läbiv raudtee. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed ligi 300 alevi elanikku. Teise maailmasõja ajal tegutsesid alevi ümbruskonnas P. Markevičiause juhitud partisanid.
Tūjas (Lēdmane vald)
Tūjas on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla keskosas Ogre jõe kaldal, Riiast 64 kilomeetri kaugusel. Külla jääb Madlienas pagrieziensi bussipeatus.
Looduskaitse all on kaks jalakat (ümbermõõdud 5,3 ja 4,8 meetrit). Küla jääb Ogre oru loodusparki.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 16 elanikku.
Hermann Guido Samson von Himmelstiern
Hermann Guido Samson von Himmelstiern (18. jaanuar 1809, Kooraste mõis, Võrumaa – 18. jaanuar 1868, Tartu) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu
Hermann Guido Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.
Elmar Oja
Elmar Oja (16. juuni 1906 Valga – 4. oktoober 1979 Viljandi) oli eesti koolijuht ja teatritegelane.
Hermann Guido Samson von Himmelstiern
Elulugu
Lõpetas 1825 Tartu Kubermangugümnaasiumi, õppis 1826–1829 TÜ õigus- ja 1829–1833 arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (1834, TÜ), väitekiri "De extracto aethereo oleoso – recinoco seminum Cinae". Täiendas end seejärel Berliinis, Viinis ja Würzburgis. Naasis 1836 Eestisse (Rõugesse). Oli 1837–1845 mereväearst (töötas hospitalis ja laevadel, sealhulgas 1842–1845 Brest-Litovski kadettide korpuse ülemarst), 1845–1868 TÜ kohtumeditsiini ja riikliku arstiteaduse professor, riikliku meditsiini kateedri juhataja, ühtlasi 1855–1859 arstiteaduskonna dekaan, 1865–1868 ka TÜ rektor. Viis aastast 1846 esmakordselt kohtumeditsiinis sisse praktikumid, nõudes kohtumeditsiiniliste ekspertiiside tegemisel ka ümbritseva keskkonna uurimist.
Elmar Oja
Elmar Oja sündis Valgas käsitöölise perekonnas. Tema lapsepõlv möödus Tartus ja Võrumaal.
1926. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Elmar Oja oli Johannes Käisi õpilane.
Hermann Guido Samson von Himmelstiern
Teadustöö
Esimesi Eestis sotsiaalse tervishoiu (sotsiaalhügieeni) alal tegutsejaid, püüdes panna alust vaimuhaigete ja pimedate hoolekandele. 1856–1859 organiseeris Liivimaa maaelanike silmade läbivaatuse, mis oli esimeseks katseks Vene impeeriumis koguda statistilisi andmeid silmahaiguste põdejate ja pimedate kohta. TÜ-s psühhiaatria kateedri rajamise idee algatajaid, samuti püüdis korraldada arstiabi vaestele. Avaldas toimetuse tänu pälvinud artikleid ajakirjas Arhiv Sudebnoi Meditsinõ i Obštšestvennoi Gigienõ (vene keeles Архив судебной медицины и общественной гигиены), andis välja (1847, 1852 ja 1862) kolm kogumikku Mitteilungen aus dem praktischen Wirkungskreise des Professors der Staatsarzneikunde an der Kaiserlichen Universität Dorpat, milles peale kohtumeditsiini käsitleti ka haiglahügieeni ja epidemioloogia küsimusi. Looduseuurijate Seltsi president (1862–1868).
Elmar Oja
Ligi 45 aastat töötas ta õpetaja ja koolijuhatajana mitmes koolis Petseri-, Võru-, Harju- ja Viljandimaal. 1927. aastal oli ta Järvesuu ja Mäe valdade õpetajate ühingu esimees.
1930. aastatel esimesel poolel oli ta Kõnnu valla Viinistu algkooli õpetaja.
Aastatel 1934–1937 oli ta Maardu algkooli juhataja, 1937–1938 Nehatu algkooli juhataja.
Aastatel 1939–1940 oli ta Tallinnas Eesti Haridusliidu teatri- ja raamatukogunduskonsultant (konsulent). Ta oli ka Eesti Haridusliidu välja antud vabaharidustöö ja maateatri ajakirja Areng toimetuse liige.
Ta oli Maateatri Näitejuhtide Ühingu esimees. Avaldas ajakirjanduses kirjutisi koolist ja teatriharrastusest, kirjutas ülevaateid teatritegelastest.
1935. aastast oli ta Kaitseliidu Harju maleva Nehatu kompanii liige, 1939. aastast Kaitseliidu Tallinna maleva Kergedivisjoni autoeskadroni liige.
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.
Isiklikku
1940 juunis abiellus ta Linda Karuga.
Holm-Žirkovski rajoon
Holm-Žirkovski rajoon (vene keeles Холм-Жирковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Holm-Žirkovski alev.
Rajoon piirneb põhjas Tveri oblastiga, idas Novodugino rajooniga, kagus Vjazma rajooniga, lõunas Safonovo rajooniga, edelas Jartsevo rajooniga ja läänes Duhhovštšina rajooniga.
Rajooni pindala on 2033 km². Elanike arv oli 2013. aastal 10 119.
Holm-Žirkovski rajoonis on 180 asulat (neist 16 ilma alalise elanikkonnata), mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Holm-Žirkovski alevi) ja neljateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Vjazma, Solja ja Nemoštšenko.
Tīrumnieki
Tīrumnieki on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla põhjaosas Aviekste kaldal, Riiast 59 kilomeetri kaugusel. Küla ulatub Aviekste veskijärveni. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda.
LZ 127 Graf Zeppelin
pisi|LZ 127 Graf Zeppelin [[Berliini kohal (1928)]]
LZ 127 Graf Zeppelin oli tsepeliin-tüüpi Saksa Riigi õhulaev, mis sai nime krahv Ferdinand von Zeppelini järgi. LZ 127 Graf Zeppelin lendas üle Eesti kahel korral: 1930. ja 1931. aastal.
Graf Zeppelini õhulaevad
Esimene Ferdinand von Zeppelini õhulaev LZ1 õnnestunud lend toimus Saksamaal 1900. aastal. Esimese maailmasõja ajal muudeti Zeppelinid sõjaotstarbelisteks ning need pommitasid Londonit ja teisi sihtmärke. 1917. aastal sooritas Saksamaa Zeppelin LZ 104-ga esimese mandritevahelise õhulaeva lennu: Bulgaarias asuvast Jambolist Sudaani pealinna, Hartumi ja tagasi, ühtekokku 6800 kilomeetrit ilma vahemaandumisteta.
Ka Suurbritannia ja USA hakkasid I maailmasõja ajal ehitama sarnaseid õhulaevu. Pärast sõda katsetasid Prantsusmaa ja Itaalia sakslastelt konfiskeeritud õhusõidukitest oma prototüübi loomist. 1919. aasta juulis lendas Suurbritannia õhulaev R34 Šotimaalt Ida-Fortune'ist New Yorki ja tagasi, sooritades nii esimese üle Atlandi lennu. Luftschiffbau Zeppelin ehitas USA mereväele sõjahüvitisena üleantava õhusõiduki LZ 126 baasil lennulaeva – USS Los Angeles (ZR-3). Selle üleandmisel tegi lennu üle Atlandi kaasa ka ettevõtte esimees dr. Hugo Eckener. Versailles' rahuleping oli seadnud Saksamaa lennundusele piirid. 1925. aastal, kui liitlased leevendasid piiranguid, nägi Eckener võimalust alustada mandritevahelist lennureisijateveoteenust ja hakkas valitsuselt lobi korras rahastust ja lubasid otsima projektile uue tsiviillennulaeva ehitamiseks. Avalik tellimus kogus 2,5 miljonit Reichsmarka, mis võrdus 600 000 USA dollariga (9 miljonit dollarit tänases vääringus). Saksamaa valitsus eraldas üle 1 miljoni marga.
LZ 127 Graf Zeppelin
LZ 127 kujundas insener Ludwig Dürr. See oli LZ 126 baasil loodud USS Los Angelese "väljavenitatud" versioon. Ehitust alustati 1926. aasta septembris ja see valmis 1928 Zeppelini tehases, Bodeni järve ääres Friedrichshafenis, kust see ka õhku tõusis ja millest sai peaaegu kõikide järgnevate lendude alguspunkt ehk kodusadam.
Õhulaeva ristis 8. juulil 1928 F. von Zeppelini tütar Hella Gräfin von Brandenstein-Zeppelin. Õhulaev lõpetas lendamise 19. juulil 1937. Teise maailmasõja alguses õhulaev lammutati.
Graf Zeppelin LZ 127 pikkus oli 236,6 m ja lennuks vajaliku gaasi kogumaht oli 105 000 m3, millest 75 000 m3 oli vesinik. See ehitati maailma suurimaks võimalikuks õhulaevaks, mis mahtus ettevõtte angaari nii, et vaid 46 cm õhuvahe jäi laeva ülaosa ja angaari katuse vahele. Selle duralumiiniumist kandetalade raamistiku kogupikkuseks oli ühtekokku 16 km, mis olid omavahel kokku pingutatud terastrossidega. Ümbris oli paksust puuvillast, mis värvitud päikesekiirguse kahju vähendamiseks alumiiniumit sisaldava kattevärviga, mis oli seejärel liivapaberiga siledaks lihvitud.
Graf Zeppelin LZ 127 mootoriteks olid viis Maybach VL II 12-silindrilist 410 kW (550 hj) mootorit. Iga mootori mahtuvus oli 33,251 liitrit. Mootorid olid juhtimismeeskonna poolt pööratavad, neile pääses lennu ajal juurde redelitega. Mootorite töö ajal kaotas õhulaev kütuse kulu tõttu kaalu ja seega kandis LZ 127 tavaliselt 3500 kg ballastvett. Graf Zeppelini tippkiirus oli 128 km/h. Kogu õhulaeva kandevõime oli 87 000 kg. Lennumasina gondel oli 30 meetrit pikk ja 6 meetri laiune, selle voolujooneline kuju järgis uusimat disaini ja vähendas õhutakistust. Kambüüsi kokad võisid serveerida kolm sooja söögikorda õhusõiduki peakajutis, mis oli 5-meetrine ruudukujuline saal. Selles oli neli suurt kaarjat akent ja art déco stiilis pehme mööbel. Koridor ühendas kümmet reisikabiinini, kuhu mahtus kokku 24 magamiskohta ja paar pesemisruumi. Reisijate kajutid olid sageli külmad, nii et reisijad kandsid karusnahku ja kippusid sooja hoidmiseks tekke kasutama. Õhulaeva ruumid lõhnasid gaasi järele, eriti kui laev seisis. Juhtimissillast ja kaardiruumist viis redel üles kere sees asuvasse kiilukujulisse koridori, kuis olid 36 meeskonnaliikmete koikut. Ohvitseride eluruumid olid laeva ninas. Nende taga asetses meeskonna messiruum ja pagasiruumid, mille koridori ääres olid ladustatud bensiini-, õli- ja veepaagid ning sõiduki varuosad. Sealt sai ka mootorite ja gaasiseadmete juurde.
1929. aasta ümbermaailmalend
Maailmareisi pilet maksis pea 3000 dollarit (45 000 USA dollarit tänapäeval), kuid enamiku kuludest kandis USA suurima ajaleheketi ja meediaettevõtte Hearst Communications omanik William Randolph Hearst. Lennukulu kompenseeris ka suveniiriposti vedu sihtpunktide Lakehursti, Friedrichshafeni, Tokyo ja Los Angelese vahel.
Ainelo
Ainelo on eesti perekonnanimi.
LZ 127 Graf Zeppelin
1929. aasta ümbermaailmalend
Graf Zeppelin LZ 127 asus USA-st Lakehurstist teele 8. augustil 1929, suundudes itta, üle Ida-Euroopa ja Nõukogude Liidu Tokyosse. Pärast väikest pausi jätkus reis üle Vaikse ookeani USA California osariiki. Jõudes Los Angelesse, oli laev sooritanud kõigi aegade esimese maandumisteta lennu üle Vaikse ookeani. Graf Zeppelin saabus Lakehursti tagasi 29. augusti hommikul, kolm nädalat pärast seda, kui ta oli õhku tõusnud. Lennuaeg oli 12 päeva, 12 tundi ja 13 minutit. Kogu ümbermaailmareis (kaasa arvatud peatused) kestis 21 päeva, 5 tundi ja 31 minutit. Kokku läbiti 33 234 km.
Ainelo
Nimede eestistamisel anti Ainelo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli varem Bundberg. Jaan Ainelo palvel kanti Ainelo perekonnanimede kaitsregistrisse nr. 33 all.
Jaan Ainelo (1882–1941) oli eesti õpetaja.
LZ 127 Graf Zeppelin
II lend üle Eesti – polaarlend
25. juulil 1931 kerkis LZ 127 Graf Zeppelin korraks taas Tallinna kohale. Teisel ja ühtlasi viimasel ülelennul Eestist oli õhulaev teel Leningradi ning sealt edasi Põhja-Jäämerele. Seda retke tuntakse tsepeliini esimese polaarlennu (Polarfahrt) nimetuse all.
Polaarlend toimus 24.–31. juulini 1931. Eesmärgiks kokkulepitud ajal ja kohas kohtuda Nõukogude Venemaa jäämurdjaga Malõgin (Малыгин) Põhja-Jäämerel, mille pardal oli Itaalia polaaruurija Umberto Nobile. Zeppeliniga viidi laevale 120 kg suveniirposti ja 300 kg kirju. Ekspeditsiooni kulud kaeti suuresti lennule saadetud kirjade spetsiaalpostmarkide müügist, mille olid välja andnud Saksamaa ja Nõukogude Liit. Teadlased mõõtsid lennul Maa magnetvälja. Ekspeditsiooni meeskond pildistas ja kaardistas esimest korda Franz Josephi maad ning jõudis põhjapoolusest 910 kilomeetri kaugusele. Arktika kohal väljutati kolm algelist raadiosondi, et koguda atmosfääri ülemistest kihtidest meteoroloogilisi andmeid.
Lodi lahing
Lodi lahing oli 10. mail 1796 Itaalia sõjakäigu raames toimunud kokkupõrge Johann Peter Beaulieu Saksa-Rooma/Austria armee Karl Philipp Sebottendorfi juhatuse all oleva arjergardi ja Napoleon Bonaparte Prantsuse armee vahel. Lahing lõppes auserlaste lüüasaamisega.
Austria armee
pisi|343x343px|Napoleon Bonaparte
Lahing
pisi|271x271px|Joseph Philip Vukassovich vasakul|pisi|215x215px|Lodi lahingutegevuse kaart 10. mail kella 09:00 paiku jõudis Prantsuse armee Vukassovichi arjergardile järgi ning surus nad kuni Lodi linnani. Kuigi Vukassovich vahetati Rossolini üksustega välja, oli linna garnison liiga väike, et vastupanu osutada ning prantslased vallutasid linna suuremate raskusteta. Edasi tuli Prantsuse vägedel vallutada linnast üle Adda jõe viiv sild. Silda kaitses vastaskaldalt aga Karl Philipp Sebottendorfi juhtimisel olev vägi, mis koosnes üheksast pataljonist, 14 kahurist ja kaheksast eskadronist ratsaväest. Kuna osa oma üksusi oli ta saatnud lähedalasuvaid külasid kaitsma, oli tal prantslaste vastu välja panna vaid 6577 meest, kes olid veel lisaks raskest marssimisest väsinud. Sebottendorf pidas paremaks sillapead kuni ööpimeduseni kaitsta, kuna päevavalguses taganemine oleks ohtlik olnud. Sebottendorf oli sillale paigutanud kuus kahurit ning ülejäänud jätnud mõlemale poole silda.
Austerlased proovisid silda hävitada, kuid Prantsuse kahurituli takistas seda. Sild ise oli aga kitsas ning lihtsa puidust ehitusega.
Prantsuse väed, mis sillani olid jõudnud, ei olnud piisavalt tugevad ning tõrjuti kartetšitulega tagasi. Seepärast järgnes mitu tundi kestnud ootamine, kuni lõpuks saabusid kohale Prantsuse kahurid. Järgnes Austria positsioonide tugev pommitamine. Väidetavalt aitas ka Napoleon kahureid sihtida, mille tõttu tema sõdurid teda hiljem le petit caporal-ks (väike kapral) kutsuma hakkasid. Samal ajal saatis ta ka Beaumonti ratsaüksuse teist ületuskohta otsima. vasakul|pisi|Prantslaste jõeületus pisi|Prantslaste kahuripositsioonid Napoleon teadis, et kui teist ületuskohta ei leita, tuleb sillale tormi joosta. Selleks kogus ta kokku ligi 3500-mehelise grenaderiüksuse ning käskis neil rünnakuga alustada. Peale kõne pidamist palus Pierre-Louis Dupas, et tema karabinjeerikompanii rünnakut juhiks. Prantslaste rünnak algas kell 18:00, austerlased vastasid sellele tugeva kahuritulega. Mõned üksused hüppasid sillalt vette ning võtsid madalikel positsioonid sisse. Prantsuse esimene rünnak kannatas suuri kaotusi ning suruti tagasi. Teise rünnaku jaoks asusid mitmed kõrged Prantsuse ohvitserid nagu näiteks Massena, Berthier, Dallemagne, Lannes, Cervoni ja isegi Napoleon sõdureid innustama.
Teine Prantsuse rünnak osutus edukaks, tungides kuni vastaskaldani välja ning surudes austerlased tagasi. Sebottendorf suutis veel enda üksused kokku koguda ning vasturünnakule asuda, mis peaaegu sillani välja jõudis. Prantslased said aga abivägesid. Beaumonti ratsavägi oli ka lõpuks ületuskoha leidnud ning ründas austerlasi tiivalt, see surus nad tagasi. Sebottendorf taganes ning marssis Beaulieu peaväele, mis taganes Mantova linnani, järgi. Osa Austria sõdureid taganesid Cremani ning mõned üksused hoidisid õhtupimeduses veel prantslasi eemal. "Terzi" jalaväerügemendis N. 16 teeniv ooberst Ernst von Attems juhatas seda arjergardi ning sai ka lahingus surma.
Lahingus hukkus Austria poolel 153 meest, haavata sai 182 ning vangi langes 1701 meest. Kaotati ka kõik kahurid (kahurite arv erineb allikates ). Prantsuse poolel oli hukkunuid kuskil 350.
Tietosanakirja
pisi|Tietosanakirja 11 köidet "Tietosanakirja" (soomekeelne sõna tähenduses 'entsüklopeedia') oli 1909-1922 ilmunud soomekeelne entsüklopeedia. See oli ühtlasi esimene soomekeelne entsüklopeedia. Teost andis välja kirjastus Tietosanakirja-Osakeyhtiö, mille spetsiaalselt selle teose väljaandmiseks olid asutanud kirjastused WSOY ja Otava.
Jess Phillips
pisi|Jess Phillips (2017) Jessica Rose Phillips (neiupõlvenimega Trainor; sündinud 9. oktoobril 1981 Birminghamis) on Briti poliitik, Tööparteisse kuuluv ja Birmingham Yardley valimisringkonda esindav Ühendkuningriigi parlamendi liige alates 2015. aasta üldvalimistest.
Tal on bakalaureusekraad sotsiaalajaloo ja sotsiaalpoliitika alal Leedsi Ülikoolist ning magistrikraad avaliku halduse alal Birminghami Ülikoolist.
Enne parlamenti valituks osutumist töötas ta mittetulundusühingus Women's Aid, vastutades peamiselt koduvägivalla ohvrite abistamise korraldamise eest, ning oli alates 2012 Birminghami linnavolikogu liige.
Aleksander Toots
Aleksander Toots (sündinud 7. detsembril 1969 Kohtla-Järvel ) on Eesti politseiametnik, Kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja.
Elva Eesti Kodanike Komitee
Elva Eesti Kodanike Komitee asutati 12. juulil 1989. Komitee registreeris 5383 Eesti Vabariigi kodanikku ja 303 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Aleksander Toots
Toots alustas oma karjääri Ida-Viru politseiprefektuuris kriminaalpolitseinikuna. Alates 1993. aastast on ta töötanud kaitsepolitseis erinevatel ametikohtadel. Virumaa osakonna politseidirektoriks nimetati ta 2002. aastal. Aleksander Toots asus kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja kohuseid täitma alates 2008. aasta 1. märtsist. Toots on lõpetanud Paikuse politseikooli, Eesti Sisekaitse Akadeemia Nõmme filiaali ja Sisekaitseakadeemia politseikolledži.
Aleksander Tootsi peetakse Eesti parimaks vastuluurespetsialistiks. Toots on riigireetur Herman Simmi tabamise üks peamisi korraldajaid. Samuti on Toots endise Kaitsepolitseiameti juhtivspetsialisti Aleksei Dresseni ja juhtivspetsialisti Indrek Põderi paljastamise taga.
Varem Narvas töötanud Tootsi kutsus Tallinna tööle Kaitsepolitsei uueks peadirektoriks saanud Raivo Aeg.
Aleksander Toots on saanud kaks Kotkaristi teenetemärki – 1998. aastal Kotkaristi raudristi ja 2008. aastal Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.
Yoshihide Suga
Yoshihide Suga (jaapani keeles 菅 義偉 Suga Yoshihide; sündinud 6. detsembril 1948) on Jaapani poliitik, alates 14. septembrist 2020 kuni 29. septembrini 2021 Liberaaldemokraatliku Partei esimees ning alates 16. septembrist 2020 kuni 4. oktoobrini 2021 Jaapani 99. peaminister.
Messier 107
Messier 107 (ka M107 ja NGC 6171) on kerasparv, mis asub Maokandja tähtkujus.
Slušovice
Slušovice (saksa keeles Sluschowitz) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Slušovice asub Zlínist umbes 10 km idas.
Messier 107
Parve avastas aprillis 1782 Pierre Méchain ja temast sõltumatult 1793. aastal William Herschel. See on viimane Messier' kataloogi lisatud kerasparv ja tõenäoliselt viimane leitud Messier' objekt. Parve lisas 1947. aastal kataloogi Helen Sawyer Hogg, kes avastas selle ja veel kolm objekti Méchaini kirjutatud kirjast.
Slušovice
Asulat on esmamainitud 1261. aastal, linnaõigused sai Slušovice 1446. Vaheapeal kaotatud linnaõigused sai Slušovice tagasi 1996. aastal.
Aastatel 1952–2012 tegutses Slušovices põllumajanduskooperatiiv (Jednotné zemědělské družstvo) JZD Slušovice, mis oli sotsialismi ajal üks Tšehhoslovakkia kuulsamaid ja edukamaid ühismajandeid.
Messier 107
Messier 107 asub Maast 20 900 ja Linnutee keskosast 9800 valgusaasta kaugusel. Parv sisaldab umbes 100 000 tähte.
Remte kihistu
Remte kihistu (inglise Remte Formation) on siluri ajastu Raikküla lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Lilita-Ilga Gailite aastal 1967.
Kihistu stratotüüp on Remte 3 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 945.00..954.00 meetril. Remte küla järgi on kihistu ka nime saanud. Kihistu moodustavad suure savisisaldusega rohekashallid kildad.
Pigilaigulised
Pigilaigulised (Rhytismataceae) on hüüvikseente klassi pigilaigulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond.
Klassifikatsioon
Sugukonda kuulub 55 perekonda 728 liigiga.
Art Garfunkel
1973. aastal ilmus Garfunkeli debüütsooloalbum "Angel Clare". Kokku on ta avaldanud kümme stuudioalbumit, neist viimane ilmus 2007. aastal.
Muusikukarjääri kõrval on ta tegelenud ka näitlemisega. Näitlejadebüüdi tegi ta 1970. aastal filmis "Catch-22". 1971. aastal mängis ta filmis "Lihahimu" ("Carnal Knowledge") ning pälvis rolli eest parima meeskõrvalosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni. Hiljem on ta mänginud muuhulgas filmides "Halb ajastus" ("Bad Timing"; 1980) ja "Helenat pakendades" ("Boxing Helena"; 1993).
1979. aastal sooritas tema kauaaegne tüdruksõber Laurie Bird oma Manhattani korteris enesetapu. See sündmus mõjutas Garfunkelit tugevalt, tal tekkis depressioon, mille tõttu hoidis ta 1980. aastatel avalikkuse eest suuresti eemal.
1990. aastal võeti ta Simon & Garfunkeli liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. 2008. aastal valis ajakiri Rolling Stone Garfunkeli kõigi aegade parimate lauljate seas 86. kohale.
Vaimastvere vald
Vaimastvere vald (saksa keeles Gemeinde Waimastfer) oli vald Laiuse kihelkonnas Tartumaal 1866–1939. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala suures osas Jõgeva maakonna Jõgeva valda, vaid Villakvere küla jääb nüüd Lääne-Viru maakonna Väike-Maarja valda. Vallamaja asus Kõola külas.
Vaimastvere vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Vaimastvere ja Ripuka mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Mihkel Matson (1867–1872 ja 1879–1884).
1892. aastal liideti Vaimastvere vallaga Kärde vald.
Vaimastvere valda kuulusid järgmised külad: Endla, Kemba, Kõola, Kärde, Oonurme, Paduvere, Pedja, Ripuka, Rohe, Tirma, Vaimastvere, Villakvere.
1922. aastal liideti varem Vaimastvere valda jäänud Oonurme küla Jõgeva vallaga.
Ainvere
Ainvere on eesti perekonnanimi.
Eestistamisel anti Ainvere uueks perekonnanimeks isikutele, kelle nimi oli varem Assafrei, Kashurin, Kitzing ja Simson. Jaan Ainvere palvel kanti Ainvere perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 327 all.
Jaan Ainvere (1903–1942) oli Särevere vallavanem.
Woldemar Samson von Himmelstiern
Woldemar Samson von Himmelstiern (ka Himmelstjern, Himmelstjerna; 23. juuni 1812 Liivimaa – 1893 Tallinn) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu
Woldemar Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane.
Ta õppis aastatel 1829–1832 Tartu Ülikoolis meditsiiniõigust, 1832–1836 Saksamaal arstiteadust, meditsiinidoktor (1838, TÜ), väitekiri "Melemata quaedam de forcipe obotetrica" (Dorpat, 1838). Oli aastatel 1839–1842 Moskva linnahaigla arst, 1843–1856 Meditsiinikirurgia Akadeemia adjunktprofessor, ühtlasi Moskva leidlastekodu arst, 1856–1881 Tallinnas arst.
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern (27. juuni 1778 Urvaste mõis – 26. november 1858 Urvaste) oli Eesti jurist ja Liivimaa aadli liberaalse rühmituse juhte.
Elulugu
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.
Õppis 1796–1798 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat. Oli 1798 Liivimaa rüütelkonna kantseleis konsultant, 1802–1807 Liivimaa rüütelkonna notar ja ülemkonsistooriumi assessor, 1808–18 Tartu-Võru maakohtunik ja majanduskomissar, 1818–1827 Tartu, hiljem Pärnu kreisi saadik, ühtlasi 1824–34 Liivimaa õuekohtu asepresident, 1827–1851 Liivimaa maapäeva liige, 1843–51 Liivimaa luteri kiriku konsistooriumi ilmalik president, 1849–1855 Liivimaa õuekohtu liige, seejärel president. Töötas 1819 kohalike seaduste kodifitseerimis komisjonis ja 1829–8840 Keiserliku Kantselei II Balti õiguse kodifitseerimise alal. Osales 1804. aasta Liivimaa talurahvaseaduse koostamisel, tõstatas 1818 Liivimaa talurahva isiklikust orjusest vabastamise küsimuse, võttis osa 1819. ja 1849. aasta talurahvaseaduste ettevalmistamisest ning etendas määravat osa Balti provintsiaalseadustiku kodifitseerimisel. Tartu Ülikooli auliige (1852).
Kärde vald
Kärde vald (saksa keeles Kardis) oli aastatel 1866–1892 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.
Kärde valda kuulusid Kemba ja Kärde külad.
1892. aastal liideti Kärde vald Vaimastvere vallaga.
Avinurme Eesti Kodanike Komitee
Avinurme Eesti Kodanike Komitee asutati 27. juulil 1989. Komitee registreeris 1960 Eesti Vabariigi kodanikku ja koos Torma Eesti Kodanike Komiteega 40 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Plaušiniai
Plaušiniai (žemaidi Plaušėnē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas Bārta jõe ääres.
Külla ulatub osaliselt Natura 2000 ala Mosėdise ümbruskond. Seal kasvav kolmeteistkümne tüvega paju on looduskaitse all.
Georg Niedermeier
pisi|Georg Niedermeier (2012) Georg Niedermeier (sündinud 26. veebruaril 1986 Münchenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne Victory.
Enne 2018. aastal Melbourne Victoryga liitumist mängis ta Saksamaa klubides. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Müncheni Bayern, mille akadeemiaga liitus ta 1995. aastal. Ta mängis mitu hooaega Müncheni Bayerni duubelmeeskonnas, kuid esindusmeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. 2009. aasta jaanuaris liitus ta VfB Stuttgardiga ning ta mängis Stuttgardiga Saksamaa kõrgliigas kokku kaheksa hooaega. 2016. aasta augustis liitus ta SC Freiburgiga, mille rivistusse kuulus kaks hooaega.
Zimbabwe ülikool
Zimbabwe ülikool (inglise keeles University of Zimbabwe) on ülikool Zimbabwes Harare lähedal; ühtlasi vanim ja suurim Zimbabwe ülikool.
Ülikoolis on kümme teaduskonda.
Keltoloogia
Keltoloogia ehk hibernistika on teadusharu, mis tegeleb keldi keelte ja keltide kultuuri uurimisega.
Tartumaa Turism
Tartumaa Turism on Eesti sihtasutus, mis tegeleb eelkõige Tartu turismiga seonduvaga. Sihtasutus haldab Tartu peamist turismiportaali visittartu.com. Sihtasutuse peakontor asub Tartus Jaani tänav 7.
Sihtasutus kanti Äriregistrisse 1999.
Bersant Celina
pisi|Bersant Celina (2016) Bersant Edvar Celina (sündinud 9. septembril 1996 Prizrenis) on Kosovo jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Swansea City ja Kosovo jalgpallikoondises.
Ta sündis Kosovos, kuid kasvas üles Norras. Noorena mängis ta klubis Strømsgodset. 2007. aastal liitus ta Manchester City akadeemiaga. 2014. aasta juulis sõlmis ta Manchester Cityga oma esimese profilepingu. Ametliku debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 2016. aasta jaanuaris. Sama aasta 6. veebruaril tegi ta oma ainsa mängu Manchester City särgis Inglismaa kõrgliigas.
Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente. Ta lõi sel hooajal liigas viis väravat. Järgmisel hooajal mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Ipswich Town. 2018. aasta juulis sõlmis ta kolme miljoni naelsterlingi eest püsilepingu Swansea Cityga.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 63. Eurovisiooni lauluvõistlus. Portugali rahvusringhääling RTP sai lauluvõistluse korraldamisõiguse tänu Salvador Sobrali võidule Kiievis 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel looga "Amar Pelos Dois". See oli esimene kord, mil Portugal võitis ja sai õiguse korraldada järgmise aasta lauluvõistlus.
Lauluvõistluse poolfinaalid toimusid 8. ja 10. mail ning finaal 12. mail 2018.
2018. aasta lauluvõistlusel osales 43 riiki. See oli suurim osalejate arv Eurovisiooni lauluvõistlusel pärast 2011. aastat; 43 osalejat olnud ka 2008. aastal. Venemaa naasis pärast aastast pausi. See oli esimene kord pärast 2011. aastat, mil ükski eelmisel aastal osalenud riik ei ole lauluvõistluselt eemaldunud.
Võitis Iisrael.
Toimumiskoht
pisi|2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse toimumiskoht [[Altice Arena Lissabonis]] 2018. aasta Eurovisiooni korraldajalinnaks kandideerisid Braga, Gondomar, Guimarães, Lissabon ja Santa Maria da Feira. 25. juulil teatati, et lauluvõistlus toimub Portugali pealinnas Lissabonis.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Lissabonis mitmeotstarbelises sisehallis Altice Arena, mis valmis 1998. aasta Lissaboni maailmanäituste tarbeks. Altice Arena on Euroopa üks suuremaid sisehalle, see mahutab 20 000 pealtvaatajat.
Visuaalne kujundus
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse alapealkiri oli "All Aboard!" (inglise: "Kõik pardale!"). Visuaalses kujunduses esines ookeani motiive, mis vihjasid Lissaboni ja Portugali asukohale Atlandi ookeani rannikul ning riigi meresõiduajaloole. Lisaks loodi 2018. aasta lauluvõistluse tarbeks 12 logo. Põhiline logo kujutas merekarpi.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lavakujundus oli inspireeritud laevakerest ning see peegeldas Portugali ajalugu ja kultuuri. Lavakujunduse autor oli sakslane Florian Wieder, kes oli loonud ka mitme eelmise aasta võistluse lavakujunduse.
Õhtujuhid
63. Eurovisiooni lauluvõistluse õhtujuhid olid Sílvia Alberto, Daniela Ruah ja Catarina Furtado. Green room'i õhtujuht oli Filomena Cautela. See oli esimene kord Eurovisiooni lauluvõistluse ajaloos, mil õhtut juhtis neli naist, ja esimene kord pärast 2015. aastat, mil ei olnud meesõhtujuhti.