cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Karol Chodkiewicz
Seejärel võttis Chodkiewicz osa Poola-Moskva sõjast, vallutades 1617. aastal Dorogbuži kindluse. Selle sõjakäigu ajal teenis tema alluvuses hulk hilisemaid Poola väejuhte, näiteks hilisem Krooni suurhetman Stanisław Koniecpolski (surnud 1646). Sõja Moskvaga lõpetas 1618. aastal Deulino rahu ning suurhetman saadeti lõunasse võitlema Türgi vägedega. Türklased olid võitnud Poola-Leedu vägesid Ţuţora lahingus ning 160 000-meheline Türgi vägi sultan Osman II juhatusel liikus Poola piiride suunas. Chodkiewicz ületas Dnepri ja seadis end sisse Hotini linnuses, mis jäi täpselt türklaste teele. Kuu aega kestnud piiramise ajal suutis suurhetman tagasi lüüa kõik türklaste rünnakud. Kuna algasid sügise esimesed lumesajud, lõpetas sultan linnuse piiramise. Eakas suurhetman suri linnuses vaid mõni päev enne piiramise lõppu.
Perekond
Jan Karol Chodkiewicz abiellus Zofia Mieleckaga. Abielust sündisid:
1620. aastal abiellus Chodkiewicz vürstitar Anna Alojza Ostrogskaga (surnud 1654), kes oli vürst Aleksander Ostrogski (1571–1603) ja Anna Kostka (1575–1635) tütar.
Akupunktuur
Nõelravi eesmärk on korrigeerida organismi füsioloogilist tasakaalu.
Nõelravil on üldiselt vähe kõrvalnähte. Seetõttu saab seda kasutada, ilma et patsient oma tervisega riskima peaks.
Tervisehäired, mille puhul akupunktuuriteraapiat kasutatakse:
Ühega miljoneist (album)
"Ühega miljoneist" on 2 Quick Starti 2001. aasta album.
Aleksander Kruus
Aleksander Kruus VR I/3 (2. august 1892 Käpa talu, Vana-Otepää vald – 25. juuli 1946 Nõo) oli Nõo kirikuõpetaja ja Vabadussõja veteran.
Aleksander Kruus sündis Vana-Otepää vallas Käpa talus. Keskhariduse omandas Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1912. aastal. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda. Järgmisel aastal läks üle usuteaduskonda, kus õppis 1914–1916. 1916 õppis ta mõnedel andmetel ka Odessa sõjakoolis.
Aleksander Kruus võttis osa Esimesest maailmasõjast. Ta astus Eesti kaitseväkke selle loomisel ja tegi kaasa kogu Vabadussõja, jõudes alamkapteni aukraadini ja saades haavata. Teenete eest sai ta 25. augustil 1920 Vabadusristi ja kingiks asundustalu.
Pärast sõda jätkas Kruus õpinguid, lõpetades 1920. aastal usuteaduskonna ja 1928. aastal õigusteaduskonna. 1922. aastal sooritas ta konsistooriumieksamid, misjärel õnnistati 21. veebruaril 1923 kirikuõpetaja ametisse Tallinna Jaani kirikus. 4. märtsil 1924 siirdus ta pastoriks Nõo kogudusse, jäädes sellesse ametisse 1944. aastani.
Aleksander Kruus suri 1946 vähki ja maeti Nõo kalmistule.
Nõos töötades lõi Aleksander Kruus kaasa kohalikus kultuuri- ja seltsielus. Tema asutatud on Nõo lauluselts ja Nõo noorteühing Valgus. Ta uuris Nõo koguduse ajalugu ja jäädvustas Vabadussõjas langenute mälestust. 24. veebruaril 1934 avati tema eestvedamisel Nõo kirikusse paigaldatud mälestustahvel, mis asub seal 1992. aastal uuesti sisseõnnistatuna tänapäevani.
Vermikuliit
Vermikuliit on monokliinne silikaatne hüdraatsete savimineraalide hulka kuuluv mineraal. Vermikuliidi idealiseeritud keemiline valem on (Mg, Fe2+,Fe3+)3+[(Al,Si)4O10](OH)·4H2O.
Tüüpiliselt leidub vermikuliiti moonde läbi teinud ultraaluselistes või aluselistes kivimites nagu duniit, mis on moonde ajal olnud kontaktis happeliste kivimitega, samuti ka karbonatiitides ja moondeportsessi alustanud magneesiumirikkas lubjakivis.
Vermikuliidikihid paiknevad tavaliselt vaheldumisi kloriidi, biotiidi ja flogopiidiga. Vermikuliidiga kaasnevad mineraalid on korund, apatiit, serpentiin ja talk.
Mineraali kirjeldas esimesena 1824. aastal USA Massachusettsi osariigis Worcesteri maakonnas Millburys Thomas H. Webb. Vermikuliit sai nimetuse kuumutamisel aset leidva lagunemisprotsessi järgi, mille puhul mineraali kihid hakkavad eralduma ussilaadsete moodustistena (ladina keeles tähendab vermiculare usse sünnitav).
left|thumb|Vermikuliidikaevandused [[2005. aastal]]
Vermikuliiti kaevandatakse USAs, Brasiilias, Hiinas, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Venemaal. Kaevandajaid ühendab organisatsioon The Vermiculite Association. Vermikuliidist valmistatakse tulekindlaid materjale, mis ei sisalda asbesti. Kuna aga vermikuliidikaevandustes võib koos vermikuliidiga asbesti siiski esineda (eriti ühes suuremas, ettevõtte WR Grace Montanas asuvas kaevanduses, mis on seetõttu tänapäevaks suletud), siis on varasemast perioodist pärit toodete puhul võimalik, et neis esineb asbesti.
Küüs
pisi|Pöidla küüs Küüs on keratiinist koosnev kõva poolläbipaistev plaadike, mis katab mitmetel loomaliikidel, sealhulgas inimesel, sõrmede ja varvaste otsmise lüli selgmist külge. Samasuguseid moodustisi mõningatel teistel loomaliikidel nimetatakse sõltuvalt kujust ja ehitusest ka küünisteks, kapjadeks ja sõrgadeks.
Küüne ehitus
Küüs koosneb küüneplaadist, mida kolmest küljest piirab nahast küünevall. Umbes 4 millimeetrit küünest on naha all peidus. Uute rakkude moodustumine ja küüne kasvamine toimub küünejuures. Küüne tagumist osa katab õhuke kaarekujuline nahand, mida nimetatakse ka kutiikuliks. Küüneplaadi väline osa koosneb apoptoosi läbi surnud rakkudest.
Inimese küüned
Inimese sõrmeküüned kasvavad kiirusega umbes 0,1 mm ööpäevas, varbaküüned 2–3 korda aeglasemalt. Läbipõetud haigused ja vitamiinipuudus võivad jätta küüneplaadile vagusid ja laike. Mõned haigused võivad põhjustada küüneplaadi paksenemist ja murenemist, traumad võivad põhjustada küüne irdumist.
Sõrmeküünte lõikust ja hooldamist nimetatakse maniküüriks, varbaküünte hooldus kuulub pediküüri hulka. Mõnedes kultuurides on kombeks kasvatada ühel või mitmel sõrmel pikki küüsi – kas siis praktilistel, esteetilistel või sümboolsetel kaalutlustel. 20. sajandi lõpust alates on esteetilistel põhjustel kasutatud mitmest materjalist kunstküüsi, mis kleebitakse ehtsate peale.
Küüned kultuuris ja mütoloogias
Paljudes kultuurides on küüntele omistatud maagilisi omadusi ning nendega on seotud mitmesugused uskumused, mille aluseks peetakse ettekujutust inimese elujõu (väe) asukohast küüntes, hammastes ja juustes. Lõigatud küünetükke on püütud kasutada maagilisteks toiminguteks (näiteks voodoo praktikas), seepärast on ka levinud komme lõigatud küüned põletada või ära peita.
Eesti rahvapäraste uskumuste kohaselt ei tohtinud lõigatud küüsi laokile jätta, et kurat ei saaks neist endale meisterdada nähtamatuks muutvat küüntest kübarat.
Germaani rahvastel on tänini tuntud uskumus, et alla aastasel lapsel ei tohi küüsi lõigata, vaid need tuleb ära närida, muidu saavat lapsest varas. Samuti arvati, et küünte lõikamise nädalapäev mõjutab inimese käekäiku.
Põhjala mütoloogias oli uskumus, et surnute küüntest ehitatakse laev Naglfar, millega maailmalõpus (Ragnarök) põrguväed Loki või Hymiri juhtimisel jumalate vastu lahingusse sõuavad, seepärast lõigati surnutel küüned ära.
Leedu rahvausundis arvati, et hauatagusesse rahuriiki pääsemiseks tuleb üles ronida jääst ja klaasist mäest, ja seal oli kombeks lõigatud küünetükid põletada, samuti püüdsid surma ootajad küüsi kasvatada. Üldlevinud on uskumus, et küüned kasvavad edasi pärast inimese surma, kuid see ei vasta tõele; surnu küüned võivad küll tunduda esiletungivamad ümbritsevade kudede kuhtumise tõttu.
Rainer Maria Rilke
pisi|Rainer Maria Rilke, [[Emil Orliku joonistus 1917]] Rainer Maria Rilke [r'ainer mar'iia r'ilke] (4. detsember 1875 – 29. detsember 1926) oli Austria kirjanik.
Noorus ja õpingud
René Karl Wilhelm Johann Josef Maria Rilke sündis Prahas Josef Rilke ja Sophie Entzi pojana. Rilke ema kutsus oma poega Sophiaks ja sundis teda kuni viienda eluaastani kandma tütarlaste riideid – arvatavasti kompenseerides nii oma imikuna surnud tütre kaotust. See fakt jättis sügava jälje Rilke hilisemale loomingule. Samas mõjutas ema oluliselt Rilke teed luule juurde.
Elu ja looming
1899 käis Rilke Moskvas, kus kohtus ka kirjanik Lev Tolstoiga. 1900. aastal reisis ta Peterburi ja Moskvasse, aga sõitis ka risti läbi Venemaa ja piki Volga jõge ülespoole.
Rilke abiellus 1901. aastal kujur Clara Westhoffiga (1878–1954). Kooselu kestis napilt aasta; sündis tütar Ruth. Pärast Clarast lahkuminekut kolis Rilke Pariisi, kus töötas raamatu kallal Auguste Rodinist. Pariisi-aastad (1903–1906) olid Rilke loomingu seisukohast ühed olulisemad, just sel ajal kujunes lõplikult välja Rilke lüürilise luule stiil. Sellest hoolimata oli luuletajal hirmutavas suurlinnas esialgu raske, saadud kogemusi kasutas ta hiljem oma ainsas romaanis "Malte Laurids Brigge ülestähendused".
Rilke suhteline noorus ning kuulsus tegid tast eeskuju paljudele tolle aja teistele noortele luuletajatele. Aastatel 1903–1908 oli Rilke kirjavahetuses noore ja algaja saksa luuletaja Franz Xaver Kappusega, kes pärast Rilke surma 1929 avaldas selle kirjavahetuse pealkirja all "Kirjad noorele luuletajale" ("Briefe an einen jungen Dichter").
1906–1910 reisis Rilke ringi, viibides vaheldumisi Pariisis, Firenzes ja Roomas, ning sõlmis kontakte toonase kultuurieliidiga.
1910, kui kirjanik oli Leipzigis lõpetanud "Malte Laurids Brigge ülestähendused", tekkis tal sügav, kaksteist aastat kestnud loominguline kriis. Sel ajal tegeles ta prantsuskeelse ilukirjanduse tõlkimisega. Otsides inspiratsiooni, asus ta uurima klassikuid, esimest korda põhjalikumalt ka Goethet ja Shakespeare’i. 1912 alustas ta luuletsüklit "Duineser Elegien", kuid suutis selle lõpetada alles kümme aastat hiljem.
Esimese maailmasõja puhkedes oli Rilke parajasti Saksamaal ja Pariisi tagasi minna ei saanud. Suurema osa sõjaajast veetis ta Münchenis. 1916 kutsuti Rilke sõjaväkke ning ta pidi läbi tegema sõjaväeõppused Viinis. Tänu mõjukatele sõpradele aga suunati ta veel samal aastal tööle sealsesse sõjaarhiivi ja pressiteenistusse. Traumaatiline kogemus sõjaväeõppusega, mis meenutas talle sõjaväekooli aegu, pani Rilke luuletajana pikaks ajaks peaaegu täiesti vaikima.
1919 sõitis luuletaja sõjajärgse segaduse eest pääsemiseks Šveitsi ja jätkas seal poolelijäänud luuletsükli kirjutamist. Pärast sekeldusi elukoha leidmisega lõpetas ta veebruaris 2022 mõne nädala jooksul tsükli "Duineser Elegien". Üsna pea valmisid mõlemad osad luuletsüklist "Sonette an Orpheus". Neid kaht teost peetakse Rilke loomingu kõrgpunktiks. 1923–1926 võitles Rilke juba terviseprobleemidega, käies korduvalt sanatooriumides ja kolides tervise turgutamiseks ajutiselt Pariisi. Sel perioodil suutis ta veel kirjutada mitmeid luuletusi.
Rilke suri 29. detsembril Prantsusmaal Motreaux’ lähedal sanatooriumis leukeemiasse. Ta on maetud Šveitsi Raroni mägikalmistule oma viimase elukoha läheduses.
Stiil ja mõjutajad
Schopenhauerist ja Nietzschest mõjutatud Rilke teoseid iseloomustab terav kriitika kristluse teispoolsuseülistuse ja ühekülgse teaduslik-ratsionaalse maailmatõlgenduse suhtes. 1911 Tuneesias, Egiptuses ja Hispaanias käies tutvus ta islamiga, mis muutus tema jaoks „moonutamata maailmaruumi religiooniks“. Samuti paelus teda väga araabia keel.
Kolmeosaline "Das Stunden-Buch", mis on kirjutatud 1899–1903 (ilmus esimest korda 1905) on luuletaja varase loomingu esimene kõrgpunkt ning väljendab panteistlikku jumalapilti. Kunstiliselt põimitud riimide ja voolava rütmiga on see luuletsükkel kirjandusliku juugendstiili peateos.
Hilistes teostes, 1912–1922, valab Rilke luulevormi oma elujaatuse ning tegeleb nii elu kui surma hõlmava olemisega. Ta viimaste eluaastate teosed jagunevad eri gruppideks: mõned luuletused on rõõmsameelsed ja muretud, sageli täpsed ja lakoonilised loodusluuletused, teised aga jahedad eksperimendid keelega.
Harry Reynolds
Harry Reynolds (ka Butch Reynolds; sündinud 8. juunil 1964 Akronis Ohio osariigis) on USA kergejõustiklane (põhidistants 400 m jooks). Ta on olümpiavõitja (1988) ja kolmekordne maailmameister (1987, 1993, 1995).
Olümpiamängudel
1988 – olümpiavõitja 4×400 m teatejooksus (2.56,16 MR) ja hõbemedal 400 m jooksus (43,93)
Maailmameistrivõistlustel
1987 – maailmameister 4 × 400 m teatejooksus (2.57,29) ja pronksmedal 400 m jooksus (44,80) 1993 – maailmameister 4 × 400 m teatejooksus (2.54,29 MR) ja hõbemedal 400 m jooksus (44,13) 1995 – maailmameister 4 × 400 m teatejooksus (2.57,32) ja hõbemedal 400 m jooksus (44,22)
Kamõšin
Kamõšin on linn Venemaal Volgogradi oblastis. Asub Volga jõel asuva Volgogradi veehoidla ääres, Kamõšinka jõe suudmes.
Linn on asutatud 1667. aastal. 1697–1780 kandis nime Dmitrijevsk. 1780. aastal sai linnaõigused.
Kamõšinis on jõesadam, seda läbib raudtee ja Saratovi-Volgogradi automagistraal.
Jaworzyna Śląska
Kuni 1945. aastani oli asula Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai Jaworzyna Śląska 1954. aastal. Jaworzyna Śląska on oluline raudteesõlm.
Põhjaeesti kirjakeel
Põhjaeesti kirjakeel ehk Tallinna keel on ajalooline eesti kirjakeele variant, mida kasutati 17.–19. sajandil Eesti põhjapoolsemas osas (keskusega Tallinnas). See kirjakeele variant põhines Põhja-Eesti murretel, eriti Tallinna kõnepruugil.
Selle aja teine kirjakeele variant oli lõunaeesti kirjakeel ehk Tartu keel. Mõlemas kirjakeeles anti välja raamatuid ja ajalehti.
Tallinnakeelseid raamatuid kasutati ka mulgi murde alal.
Teine pool, The Very Best of Vol. 1
"Teine pool, The Very Best of Vol. 1" on ansambli 2 Quick Start 1999. aasta album.
Gruusia keel
Gruusia keel ehk georgia keel on ligikaudu 4 miljoni kõnelejaga kartveli ehk Lõuna-Kaukaasia keel. Kasutatakse gruusia kirja. See on ametlik keel Gruusias.
Gruusia kiri
Gruusia kiri on teada 5. sajandist. See pärineb ajalooliselt idaaramea kirjast. Loetakse vasakult paremale.
Gruusia kirja kasutavad gruusia ja megreli keel ning seda on lühikest aega kasutatud ka osseedi keele kirjutamisel Lõuna-Osseetias.
Sepavasar
thumb|Pinniga sepavasar Sepavasar ehk sepahaamer, ka suurvasar, kuvalda, (inglise keeles sledgehammer, vene keeles кувалда) on algses tähenduses käsivasarate hulka kuuluv vabasepistamisel kasutatav tööriist.
Gruusia keel
Gruusia tähestik
Gruusia tähestikus puuduvad suurtähed. Tabeli esimeses reas toodud suurtähed on loodud hiljuti ja kirjas juurdumata. Teises reas on traditsioonilised gruusia tähed (arhailised tähed on selles reas halliga); kolmandas, valges reas tähtede latinisatsioon (Gruusia ametlik latinisatsioon aastast 2002) ja neljandas, hallis reas eesti transkriptsioon (Õigekeelsuskomisjon, 1976).
Sepavasar
Tänapäeval nimetatakse sepavasarateks ka auru-, suruõhu- ja muid mehaanilisi vasaraid.
Gruusia keel
Gruusia tähestik
Pilt:Gruusia tähestik.svg
Sepavasar
Ehitus
Käsitsi kasutatav sepavasar on kahest otsast tömbi või ühest otsast tömbi ja teisest otsast pinniga enamasti terasest pea ja puidust või metallist varrega tööriist metalli töötlemiseks, rammimis- ja muudeks suurt löögitugevust vajavateks töödeks. Sepavasara varre pikkus võib olla kuni 120 cm (tavaliselt 70–90 cm). Sepavasara mass võib olla vahemikus 2,0–16,0 kg ning sepavasaraid valmistatakse terasemarkidest 40, 45, 50, У7. Sepavasara tööpinnad karastatakse kõvaduseni 32,5 HRC.
Žanr
Žanr (prantsuse sõnast genre) on algselt tähendanud kunstiloomingu sisu iseloomust tingitud ja ajalooliselt traditsiooniliseks saanud kujutamisvormi. Tänapäeval nähakse aga žanri laiemalt kui kultuurilist või kommunikatiivset akti.
Volkswagen
vasakul|pisi|VW Beetle Volkswagen on Volkswagen AG kaubamärk, sageli kasutatakse ka lühendit VW.
Portugallaste suured maadeavastused
Ajalooline taust
Portugallased pärisid keskajal peamiselt araablaste poolt tehtud geograafilised avastused. Nad alustasid sealt, kus araablastel pooleli jäi, tungides Atlandi ookeanile. Portugali pikk rannajoon koos heade sadamakohtadega ning ookeani suubuvate jõgedega oli seiklushimulistele meremeestele heaks kasvulavaks.
Pealegi oli uutele turgudele võimatu jõuda teisiti kui meritsi: Kastiilia ja Aragóni sageli vaenulik sekkumine lõikasid ära maateed teiste Euroopa maadeni. Nii saatsid portugali kaupmehed oma kaupu meritsi Inglismaale, Flandriasse ja hansalinnadesse.
Žanr
Eepika žanrite hulka kuuluvad romaan, novell ja jutustus. Rahvaluule olulisemad proosažanrid on muinasjutt, müüt ja muistend.
Volkswagen
Volkswagen asutati 1937. aastal ning esimeseks ja üheks kõige tuntumaks mudeliks sai Beetle (Põrnikas).
Portugallaste suured maadeavastused
Ajalooline taust
Maa ajalugu oli äratanud valitsejates soovi vallutada uusi maid. Portugal oli iseseisvuse (1385) kätte võitnud ja hoidis seda mõõga jõul. Pikk võitlus mauride väljaajamiseks ning välismaalastest ristisõdijate ja rüütliordude mõju oli andnud sõjalise kuulsuse taotlemisele usulise sanktsiooni. Kuskil mujal ei olnud vana ristisõdade vaim nii aktiivne poliitiline jõud. Sõda islamiga näis portugallastele loomupärase saatusema ning nende kui kristlaste kohusena.
Žanr
Näitekirjanduse põhižanrid on tragöödia, komöödia ja draama, kuid teistest žanritest eristatakse ka tragikomöödiaid.
Volkswagen
Volkswagen tähendab saksa keelest otse tõlkides "rahvaauto".
Žanr
On ka veel kõnekäänd, lüürika, mõistatus, poeem, sonett, uudis, vanasõna.
Portugallaste suured maadeavastused
Ajalooline taust
Viimasel ajal on ajaloolased revideeerinud traditsioonilist arusaama Portugalist kui mahajäänud, isoleeritud kuningriigist Euroopa ääremail. Portugali majandus oli võitnud sidemetest arenenud islamimaadega. Rahamajandus oli võidule pääsenud, sest 15. sajandil maksti nii maatöölistele kui ka linnades rahas. Põllumajandus oli nii spetsialiseerunud, et teravilja toodi sisse Marokost (mis näitab, et viimase majandus oli sõltuv Portugali omast), ise aga oli hakatud teravilja asemel kasvatama spetsialiseeritud kultuure, nagu viinamarja ja oliive, Algarve piirkonnas olid suhkruvabrikud. Hiljem kandus sama muster Brasiiliasse.
Aastal 1385 võimule tulnud Avisi dünastia märgistas konservatiivse, maale orienteeritud aristokraatia pooleldist allakäiku (vaata artiklit Monarhia konsolideerumine Portugalis).
Volkswagen
Mudelid
pisi|[[Volkswagen Golf ]]
Portugallaste suured maadeavastused
Suured maadeavastused
Suurte maadeavastuste ajastu juhatasid sisse Portugali avastus- ja vallutusretked väljaspool Euroopat. Väga oluline roll oli seejuures kuningas João I pojal Henrique Meresõitjal (1394–1460), kes sai paljude nende retkede peamiseks toetajaks ja rahastajaks. Sel perioodil uurisid portugallased Atlandi ookeani, avastades seejuures Assooride, Madeira ja Roheneemesaarte saarestikud ning kaardistades ja koloniseerides osa Aafrika rannikust. Nad avastasid idapoolse meretee Indiasse ümber Hea Lootuse neeme, avastasid Brasiilia, uurisid India ookeani, rajasid kaubateed läbi suurema osa Lõuna-Aasia ning saatsid Euroopa riikidest esimesena kaubandus- ja diplomaatilised missioonid Hiinasse ja Jaapanisse. Kõige sellega panid nad aluse esimesele ülemaailmsele koloniaalimpeeriumile. pisi|[[Vasco da Gama (1460 või 1469 – 1524) oli Portugali meresõitja ja maadeavastaja, kes on tuntud kui esimene eurooplane, kes Euroopast 1498. aastal Indiasse purjetas]] 1415. aastal hõivati Põhja-Aafrikas muslimite õitsev kaubanduskeskus Ceuta, millest sai Portugali esimene ülemerekoloonia. Madeira saartele jõuti aastatel 1418–1419, koloniseerimine algas seal 1425. aastal ; Assooride saarestik avastati 1432. aastal ja koloniseerimine algas 1439. aastal. 1437. aastal püüti vallutati Tangieri linna, kuid see katse ebaõnnestus. Kuigi ebaõnnestunud sõjakäik kahandas portugallaste huvi Põhja-Aafrika vastu, ei peatanud see koloniaalekspansiooni laiemalt: 1456. aastal jõudsid portugali meresõitjad Roheneemesaartele, 1488. aastal avastas aga Bartolomeu Dias Indiasse teed otsides Hea Lootuse neeme. Aafrika rannikule rajati 15. sajandil mitmeid kaubanduspunkte, millest kujunesid hiljem kolooniad. Sealt hangiti paljusid sel ajal nõutud kaupu kullast orjadeni.
Adelaida Lemberg
Adelaida Lemberg (ka Adelaide Lemberg; 4. veebruar 1904 Kuressaare – 25. september 1986 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija.
Portugallaste suured maadeavastused
Suured maadeavastused
7. juunil 1494 allkirjastati Tordesillase leping, mis jagas väljaspool Euroopat avastatud maa-alad Portugali ja Hispaania (tollal veel Kastiilia) vahel mööda eraldusjoont 370 ljööd Roheneemesaartest lääne pool. Kahe riigi koloniaalvaidluse olid esile kutsunud Kastiilia lipu all seilanud Christoph Kolumbuse avastused.
1498. aastal jõudis Portugali maadeavastaja Vasco da Gama Indiasse ning pani aluse Portugali ja selle 1,7 miljoni elaniku senisest veelgi suuremale majanduslikule õitsengule. Kultuurielus soodustas see Portugali renessanssi.
Adelaida Lemberg
Aastatel 1923–1929 (lõpetas) õppis Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat.
Portugallaste suured maadeavastused
Suured maadeavastused
1500. aastal avastas Pedro Álvares Cabral teekonnal Indiasse Brasiilia, kuigi on oletatud, et portugallased võisid Brasiiliast olla teadlikud ka juba varem. Samal aastal jõudis Portugali maadeavastaja Gaspar Corte-Real tänase Kanada rannikule ja rajas asunduse, millest kasvas hiljem välja Portugal Cove-St. Philip'si linn. Süstemaatilist Põhja-Ameerika koloniseerimist portugallased siiski läbi ei viinud. Samuti on alust arvata, et 1500. aastal jõudsid Portugali maadeavastajad ka Gröönimaale.
1510. aastal vallutas Afonso de Albuquerque Portugalile Goa Indias, Ormuzi Pärsia lahe rannikul ja 1511. aastal Melaka, Malaka poolsaare rannikul. Nii saavutasid portugallased kontrolli kaubanduse üle India ookeanis ja Atlandi ookeani lõunaosas. Albuquerque asutas ka esindused Birmas, Tais ja Sumatral.
Adelaida Lemberg
1944. aastal põgenes Rootsi. Aastatel 1949–1953 ja 1960–1975 oli ajalehe Teataja tegevtoimetaja, 1953–1960 Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse liige Münchenis.
Portugallaste suured maadeavastused
Suured maadeavastused
Portugali meresõitjad jõudsid välja Ida-Aasiasse, külastades ja koloniseerides alasid Hiina ja Jaapani rannikul ning Timori saarel, luues 1516. aastal kontaktid Hiinat valitseva Mingi dünastiaga. Viimastel aastatel ilmnenud tõendid näivad osutavat, et ka Austraaliat ei avastanud esimesena hollandlased, vaid 1521. aastal portugallased. 1525. aastal jõudsin nad Uus-Guineasse ja 1543. aastal Jaapanisse. pisi|400px|[[Portugali koloniaalimpeeriumi (1415–1999) kaart. Punane – valdused. Roosa – mõjupiirkonnad. Sinine – merepealsed mõjualad ja kaubateed. Kuna Portugali poolt Austraalia avastamine on vaidlusalune, siis pole seda näidatud]] 22. aprillil 1529 allkirjastasid Portugal ja Hispaania Zaragoza lepingu, mis määras kindlaks nende koloniaalvalduste vahelise piiri (Tordesillase antimeridiaan) Maa idapoolkeral.
Sel ajastul sai Portugalist majanduslikult, sõjaliselt ja poliitiliselt maailma juhtiv riik. Portugali domineerimine maailma meredel kestis 15. sajandi lõpust 16. sajandi lõpuni.
Saaga
Saaga (sõna pärineb vanapõhja keelest) on muistend skandinaavlaste ja germaanlaste ajaloost, varastest viikingiretkedest, nende käigus toimunud lahinguist, väljarändest Islandile ning tülidest Islandi perekondade vahel. Need on kirjutatud vanapõhja keeles, peamiselt Islandil.
Saagatekstid on eepilised proosajutud, millesse on sageli põimitud salme või terveid luuletusi alliteratiivses värsis. Nende teemaks on ,muistsete päevade kangelasteod, "lood väärikaist meestest", kes olid sageli viikingid, vahel paganad ja vahel kristlased. Lood on tavaliselt realistlikud, välja arvatud legendaarsed saagad, saagad pühakutest ja piiskoppidest ning tõlgitud või ümber jutustatud rüütliromaanid. Mõnikord on jutustus romantiseeritud ja fantastiline, kuid alati tegeleb see inimestega, keda saab mõista.
Mõned saagatekstid mainivad ka Eestit. Rida saagasid on tõlgitud eesti keelde, näiteks "Njalli saaga", "Grettir Asmundripoja saaga" ja "Ynglingite saaga".
Tuntuim kuningasaaga on Snorri Sturlusoni kirjutatud "Heimskringla".
Ajaloosündmustel põhinevad saagad on nii kirjanduslikku kui ajaloolist väärtust kandev rahvalooming, mida on võrreldud kaasaegse ajalooromaaniga.
Põhjamaade saagad
Suuliselt põlvest-põlve edasi antud Põhjamaade saagasid hakati Islandi kloostrites üles kirjutama 13. sajandil. Islandi saagakirjandus on väga mitmekesine, hõlmates nii teistest keeltest tõlgitud historiograafilise, religioosse ja entsüklopeedilise sisuga tekste, kui ammustest kangelastest-kuningatest pajatavaid muinasaegseid lugusid.
Eestis enam uuritud Islandi saagade (Íslendingasögur) sündmustik on enamjaolt seotud Islandi, Taani ja Norraga. Lisaks sisaldavad muistendid teateid Läänemere ida poolsetel aladel aset leidnud röövretkedest ja sõdadest, mille üheks toimumiskohaks peetakse Eestit. Siiani on Muinas-Eesti kohta enam teavet leitud kuningasaagadest (konunga sögur), mis räägivad peamiselt Norra kuningasuguvõsadest ja islandlaste saagadest (islendinga sögur), mis jutustavad islandlastest talupoegade elust ja tegudest
Üheks pikemaks muistendiks, mille tegevuspaigaks peetakse Eestit (Eistland), on 13. sajandil kirja pandud saaga Norra kuningas Óláfr Tryggvasonist. Siinsetel aladel toimunud sündmusega seostatakse ka Ynglingite ja mitmeid teisi saagasid. Üldiselt kujutatakse Läänemere idarannikut ohtliku ja kummalise, mitmete mütoloogiliste tegelaste, nagu hiiglased ja draakonid, elutsemispaigana. Tõenäoliselt olid muinas-eestlased 13. sajandiks ristiusuga juba kokku puutunud, kuid saagakirjanike kujutlustes säilis siinne kant endiselt paganlike kommete kantsina, täis üleloomulikke olendeid ja juhtumisi.
Põhjamaa saagade vastu hakkasid Eestis juba 19. sajandil huvi tundma baltisaksa uurijad. Saagatekstid on tänini muid ajalooallikaid täiendavaks uurimisaineseks Eesti arheoloogidele ja ajaloolastele, kes käsitlevad muistendeid vanimate Balti alasid kirjeldavate ülestähendustena. Eestis on saagakirjandusega tegelenud Arvo Alas, Tõnno Jonuks, Enn Tarvel, Mart Kuldkepp, Kristel Zilmer, prof. Daniel Sävborg jt. 1980ndatest on Islandi saagasid eri tõlkijate eestindustes ilmunud seitsme raamatu jagu.
Rojalism
Rojalism ehk kuningriiklus (prantsuse keeles royalisme) on kuningriiklaste ja kuningriigi pooldamise ideoloogia, eriti Prantsusmaal.
Juulis 1648 algas Inglismaal rojalistide mäss. 17.–19. augustil võitis Oliver Cromwell Prestoni juures rojaliste ja šotlasi ning hõivas Londoni.
1795. aasta oktoobris surus Napoléon Bonaparte kindlakäeliselt maha Direktooriumi vastu suunatid rojalistide mässukatse. Direktooriumi võim nõrgenes, kuigi Prantsusmaa võitlus välisvaenlastega aastatel 1796–1797 oli edukas. Rojalistid, kes lootsid teiste Euroopa riikide abil Prantsusmaa monarhia taastada, muutusid järjest aktiivsemaks.
Bourbonide restauratsiooni ajal püüdsid ultrarojalistid taastada revolutsioonieelset korda, kuid Louis XVIII sõlmis poliitilise kompromissi aadli ja suurkodanluse vahel.
20. septembril 1992 sai Eesti Rojalistlik Partei Riigikogu valimistel 7,1% valijate häältest ja 8 kohta Riigikokku.
Weidu
Linnarajoon jaguneb 12 linnaosaks.
Gazprom-Media
Gazprom-Media Holding (vene ОАО Газпром-Медиа Холдинг) on Venemaa meediakontsern.
Gazprom-Media Holding asutati 2000. aastal Gazpromi tütarettevõttena. 2005. aastal müüs Gazprom meediakontserni oma tütarettevõttele Gazprombankile.
Sondrio
Sondrio on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Sondrio provintsi halduskeskus.
Ajalugu
Sondrio oli algselt liguuride asula, alates 5. sajandist elasid seal keldid. Sondrio linna asutasid langobardid (Sundrium).
pisi|tühi|Sondrio
Pietro Germi
pisi|Pietro Germi Pietro Germi (14. veebruar 1914 Genova – 5. detsember 1974 Rooma) oli itaalia filmilavastaja, -näitleja, -produtsent ja -stsenarist.
Tunnustus
Oscar Berliini filmifestivali auhind
Adelantado
pisi| Adelantado (hispaania keeles adelantado "esmaavastaja") oli koloniaalses Hispaanias konkistadoori tiitel. Teda suunas kuningas Hispaania valdustest välja maade uurimiseks ja vallutamiseks.
Esimesed adelantadod oli Christoph Kolumbuse sugulased – vend Bartolomeo ja poeg Diego. Bimini saare adelantadoks oli Juan Ponce de León, lõunamerede – Vasco Núñez de Balboa, Maluku saarte – Fernão de Magalhães, Peruu – Francisco Pizarro y González, Tšiili – Diego de Almagro, Põhja-Ameerika – Hernando de Soto, Florida poolsaare – Pedro Menéndez de Avilés, Filipiinide – Miguel López de Legazpi.
Roberto Micheletti
Roberto Micheletti oli Hondurase presidendi kohusetäitja alates president Manuel Zelaya võimult kõrvaldamist 28. juunil 2009 kuni 27. jaanuarini 2010, mil astus ametisse president Porfirio Lobo Sosa.
Korčula
Korčula on Horvaatia linn, mis paikneb Aadria mere ääres Dalmaatsia ranniku Korčula saarel.
Pseudoteadus
Pseudoteaduse ehk ebateaduse ehk libateaduse all peetakse silmas tegevusvaldkondi ning väiteid ja argumente, mida esitatakse teaduslikena, kuid mis tegelikult teaduse alla ei kuulu (teaduslikkuse kriteeriumid võivad seejuures olla erinevad). Pseudoteadusest räägitakse enamasti seoses loodusteaduse või muude empiiriliste teadustega.
Seda mõistet kasutatavad tänapäeval laialdaselt skeptiline liikumine ja teadlased, et üldsusele teadvustada ja põhjendada teatud valdkondade mittetõsiseltvõetavust teadlaste silmis. Vahel esineb see mõiste ka teadusliku poleemika kontekstis.
Teadusfilosoofias on pseudoteaduse mõiste olnud oluline sellepärast, et teaduse olemuse mõistmiseks on püütud lahendada teaduse ja pseudoteaduse vahelise demarkatsiooni probleemi. Kuigi pseudoteaduse ja teaduse eristamine on teaduslikult informeeritud inimeste jaoks enamasti küllaltki hõlbus, ei ole leitud tunnuseid, mis oleksid alati omased ainult teadusele või ainult pseudoteadusele. Palju pseudoteaduslikke kirjutisi on seotud energiavälja teemaga. Pseudoteaduslikud teooriad on laialt levinud New Age ' i liikumises.
Osa inimesi peab pseudoteaduse ilminguid süütuks meelelahutuseks, teised jälle arvavad (näiteks Richard Dawkins ja Carl Sagan ), et igasugune pseudoteadus on inimkonnale kahjulik, hoolimata sellest, kas selle järgijad ise oma õpetuse all kannatavad või mitte.
Pseudoteaduse mõiste
Mõnikord mõistetakse pseudoteadust laiemalt, jättes ära tingimuse, et seda esitatakse teaduse pähe. Pseudoteadus selles mõttes võib end teadusele vastandada, kuulutades, et ta esitab teaduslikele teooriatele alternatiivseid teooriaid või seletab seda, mida teadus ei suuda seletada. Hansson (1996) sõnastab selle laiema tingimuse nii: "see on osa õpetusest, mis on vastuolus (hea) teadusega".
Sageli kasutatakse sõna "pseudoteadus" ebajärjekindlalt, mõeldes seda kord kitsamas, kord laiemas tähenduses. Ka pseudoteaduse pooldajad ei pruugi olla järjekindlad selles, kas nad esitavad seda teaduse pähe või vastandavad teadusele.
Sven Ove Hansson (1983) toob välja pseudoteaduse seitse tunnust, mis on erinevad teaduslikkusest kõrvalekaldumise viisid:
Eukromatiin
Eukromatiin on kromatiini osa. See on lõdvalt pakitud kromosoomi ala, mille pealt toimub transkriptsioon.
José María Castro Madriz
thumb|right|José María Castro Madriz José María Castro Madriz [hos'ee mar'iia k'astro madr'iss] (1. september 1818 Costa Rica, San José provints – 4. aprill 1892 San José provints) oli Costa Rica president 1847–1849 ja 1866–1868.
Teda tuntakse Vabariigi rajajana (Fundador de la República).
Juhan Saar
Juhan Saar (22. detsember 1929 Laeva vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 28. august 2007) oli eesti kirjanik.
José María Castro Madriz
Ta oli liberaal, kes uskus haridusse ja trükivabadusse.
Juhan Saar
Õppis 1938–1945 Laeva algkoolis, lõpetas 1949 Tartu Elektromehaanika Tehnikumi elektrikuna.
José María Castro Madriz
Ta on öelnud: "Minu valitsus ei pärine võitlustest ega rajane (se inaugura) ühegi partei varemetel. Selle lipp on riik (la nación) ja selle eesmärk on kogu Costa Rica heaolu."
Nahk
pisi|Naha läbilõige Nahk (ladina keeles cutis) on selgroogsete loomade (keelikloomade) katteelundkonda kuuluv kõige suurem elund.
Juhan Saar
Töötas 1949–1950 Tartu Telefonivõrgus. Oli 1950–1953 ajateenistuses Nõukogude armees (Eesti Laskurkorpuses).
José María Castro Madriz
Elukäik
Tema vanemad olid Ramón Castro y Ramírez ja Lorenza Madriz y Cervantes.
Juhan Saar
Aastatel 1953–1956 töötas ajalehe Säde toimetuses, hiljem kultuuritoimetajana, raadios, televisioonis ning ajakirjas Pikker. 1981–1990 juhtis Kultuuriministeeriumi kirjanduse propaganda bürood. Oli ka Nukuteatri kirjandusala juhataja.
Nahk
Epidermis
Epidermis koosneb kihilisest lameepiteelist. Sügavamates epidermise kihtides (kasvukihis, basaalkihis) on mitoosi teel paljunemiseks võimelised rakud – keratiini sisaldavad rakud ehk keratinotsüüdid. Epidermises leiduvad ka Langerhansi rakud ja pigmenti sisaldavad rakud (melanotsüüdid), millest sõltub naha värvus.
Juhan Saar
1990. aastal oli ta kirjastuse Faatum asutajaid, kus oli peatoimetajana tegev oma elupäevade lõpuni. Tema algatusel toimus Faatumi eestvõttel esimene taasiseseisvusejärgne romaanivõistlus, mille järel, samuti tema ettepanekul, kutsuti ellu Eesti Romaanifond.
José María Castro Madriz
Elukäik
Ta sai Nicaragua Leóni ülikoolist filosoofiabakalaureuse ja õigusteaduste doktori kraadi.
Nahk
Epidermis
Epidermis on pidevalt uuenev kude. Naha elutsükli käigus tekib alumistes kihtides tüvirakkudest uusi rakke, pealmistes kihtides järk-järgult raku organellid apoptoosi mõjul degenereeruvad, rakud muutuvad lamedamaks. Kõige välimises kihis leiduvad tuumatud, lamedad ja surnud rakud, mis meenutavad soomuseid. Nende eemaldumist nimetatakse deskvameerumiseks. Seda protsessi nimetatakse keratinisatsiooniks ehk sarvestumiseks, mis võtab aega umbes üks kuu.
Juhan Saar
Looming
Juhan Saar on kirjutanud luulet, lasteraamatuid, laulutekste ja dokumentaalnäidendeid.
José María Castro Madriz
Poliitiline tegevus
Ta sai Francisco Morazán Quesada valitsuse ajal sõjaaudiitriks (Auditor de guerra; 1842) ning José María Alfaro Zamora esimese valitsuse ajal üldministriks (Ministro General, 1842–1844) ning sise- ja sise- ja välissuhete ministriks (Ministro de Gobernación y Relaciones Interiores y Exteriores; aprillist juulini 1844). Francisco María Oreamuno Bonilla valitsuse ajal sai ta Desamparadose saadikuks (Diputado por Desamparados, 1844–1846) ning José María Alfaro Zamora teise valitsuse ajal aseriigipeaks (1846–1847) ja asepresidendiks.
Nahk
Dermis
Dermis koosneb tihkest kiulisest sidekoest, milles leidub hulgaliselt erinevaid struktuure: vere- ja lümfisooned, närvilõpmed, puute- ja valutundlikud rakud, rasunäärmed ja higinäärme juhad, karvasibulad, silelihaskimbud jms. Ehituselt sisaldab dermis läbipõimunud kollageensete, elastsete (elastiin) ja retikulaarsete (retikuliin) kiudude kimpe. Nende võrgustik annab nahale vetruvuse ja elastsuse.
José María Castro Madriz
Esimene ametiaeg presidendina (1847–1849)
Aprillis 1847 valiti ta aastateks 1847–1853 Costa Rica Riigi Presidendiks (Presidente del Estado de Costa Rica). Mõni kuu hiljem andis Kongress talle kindrali auastme ning aunimetuse Benemérito de la Patria. Augustis 1848 muudeti tema ametinimetus kujule Presidente de la República (Vabariigi President).
31. augustil 1848 kuulutas ta Costa Rica suveräänseks riigiks, mis ei sõltu ühestki teisest riigist, ja andis talle lõplikult nime "Costa Rica Vabariik" (República de Costa Rica). Sellega olid katkestatud sidemed Kesk-Ameerika Liitvabariigiga.
28. septembril kehtestas ta vabariigi lipp ja vapp. Ta määras 15. septembri Costa Rica iseseisvuspäevaks.
Nahk
Naha ülesanded
Nahal tervikuna on hulgaliselt ülesandeid:
Varem arvati, et nahk on tähtis ka kui:
José María Castro Madriz
Esimene ametiaeg presidendina (1847–1849)
Selle valitsuse ajal sõlmiti diplomaatilised suhted teiste riikidega ning lepingud mitme Euroopa riigiga ja anti Suurbritannia valitsusele võimalus võtta Costa Rica oma protektoraadi alla. Edendati haridust. Muudeti 1847. aasta põhiseadust. 1948. aasta parandatud põhiseadus tugevdas presidendi võimu. See oli vajalik selleks, et toime tulla kohvi maailmaturuhinna langusest tingitud majandusraskustega ning jagu saada katsetest valitsust kukutada.
15. novembril 1849 andis José María Castro Madriz kindral José Manuel Quirós y Blanco ähvarduse tõttu panna toime sõjaväeline riigipööre võimu üle Miguel Mora Porrasele. 16. novembril astus ta tagasi. Kongress rahuldas tema tagasiastumisavalduse ning andis talle Vabariigi rajaja (Fundador de la República) tiitli.
Tegevus 1849–1860
Ekspresidendina elas ta San Josés, pühendudes oma vara haldamisele, kuid Juan Rafael Mora Porrase valitsus umbusaldas teda ning piiras tema vabadust.
Ta käis ka Prantsusmaal, kus teda autasustati Auleegioni ordeniga.
Kui Mora Porras kukutati, töötas ta lühikest aega José María Montealegre Fernándeze ajutise valitsuse välisministeeriumis.
Ta valiti 1859. aasta põhiseadust koostava Asutava Kogu esimeheks (Presidente de la Asamblea Constituyente).
Esimene ja teine ametiaeg ülemkohtunikuna
Vastavalt 1859. aasta põhiseadusele koosnes Costa Rica Ülemkohus ülemkohtunikust (regente), viiest kohtunikust (Magistrados) ja prokurörist (Fiscal). Need valis Kongress neljaks aastaks. Kõik riigi advokaadid olid ühtlasi Ülemkohtu kaasistujad (conjueces). Peale selle oli kuus kaasistujat, kes olid õigusteaduse asjatundjad.
24. aprillil 1860 määras Kongress Ülemkohtu koosseisu aastateks 1860–1864 ning nägi ette, et nad annavad vande 29. aprillil 1860. Valituks osutusid:
1. mail 1864 määras Kongress Ülemkohtu koosseisu aastateks 1864–1868 ning määras ametivande andmise 2. maile 1864. Valituks osutusid:
Aastal 1865 tegi ülemkohtunik Castro Costa Rica täievolilise saadikuna visiidi Bogotásse, kus ta allkirjastas Colombia valitsusega Castro-Valenzuela lepingu Costa Rica ja Colombia vaheliste piiride kohta.
José María Castro Madriz lahkus ülemkohtuniku ametist 8. mail 1866, sest ta valiti Vabariigi Presidendiks. Kongress määras tema asemel ülemkohtunikuks kohtunik Manuel Alvarado y Barroeta.
Teine ametaeg presidendina (1866–1868)
Aprillis 1866 valiti ta Vabariigi Presidendiks aastateks 1866–1869.
1. november 1868 kukutati ta sõjaväelise riigipöördega ning presidendiks sai Jesús Jiménez Zamora.
Oma ametiajal edendas president Castro haridust. Ta laskis oma dekreediga avada Limóni lahe väliskaubandusele. Ta laskis rajada esimese telegraafiliini Cartago ja Puntarenase vahele.
Kolmas ametiaeg ülemkohtunikuna
18. oktoobril 1870 määras president Tomás Guardia Gutiérrez oma dekreediga, et Costa Rica Ülemkohus koosneb ülemkohtunikust, seitsmest kohtunikust ja prokurörist, keda valitsus vabalt ametisse nimetab ja ametist vabastab. Kõik teised advokaadid, kes elavad pealinnas ja selle ümbruses, on Ülemkohtu kaasistujad. Peale selle on veel kuus kaasistujat, kes on õigusteaduse asjatundjad. Samal päeval määras president teise dekreediga Ülemkohtu koosseisu:
Ülemkohtu esimehena
1871. aasta põhiseadus nägi ette Costa Rica Ülemkohtu, mis koosneb esimehest (Presidente), seitsmest kohtunikust ja prokurörist. Need valib Kongress neljaks aastaks. Kõik teised advokaadid, kes elavad pealinnas ja selle ümbruses ning täidavad Ülemkohtu kohtunikule esitatavaid nõudeid, on Ülemkohtu kaasistujad. Peale selle on veel kuus kaasistujat, kes on õigusteaduse asjatundjad.
7. mail 1872 määras Kongress Ülemkohtu kohtunikud aastateks 1872–1876 ning valis Ülemkohtu esimeheks José María Castro Madriz. Uus Ülemkohus astus ametisse 8. mail 1872 ja selle liikmed olid:
José María Castro Madriz lahkus Ülemkohtu esimehe ametikohalt 25. novembrist 1873, sest ta nimetati välissuhete ja lisaülesannete sekretäriks (Secretario de Relaciones Exteriores y carteras anexas). Uues ametis oli ta ainult mõned päevad: 1. detsembril 1873 oli ta sunnitud tagasi astuma.
Hilisem tegevus
Aastatel 1877–1883 ja 1883–1885 oli ta jälle välissuhete ja lisaülesannete sekretär.
Lõpuks oli ta Costa Rica täievoliline saadik teistes Kesk-Ameerika maades.
Tunnustus
2. oktoobril 1847 sai ta aunimetuse Benemérito de la Patria.
16. novembril 1849 sai ta Vabariigi rajaja (Fundador de la República) tiitli.
Isiklikku
Ta abiellus Costa Rica riigipea Manuel Fernández Chacóni tütre Pacífica Fernández Oreamunoga.
Adolf Theodor Hahn
pisi|Adolf Theodor Hahn pisi|[[Hahni trepp Narvas]] Adolf Theodor Hahn (vene keeles Адольф Фёдорович Ган; 8. oktoober 1832 Uhhora, Jamburgi maakond – 1. august 1914 Narva) oli kaupmees, insener-tehnoloog, esimene Narva linnapea.
Tema vanemad olid Friedrich Bernhard Theodor Hahn ja Dorothea Hahn.
1851. aastal Hahn lõpetas kuldmedaliga Peterburi Tehnoloogia Instituudi insener-tehnoloogi erialal. Aastast 1855 elas Narvas. pisi|left|Villa Capriccio (1940) Aastatel 1873–1877 ja 1882–1884 oli Adolf Theodor Hahn Narva linnapea.
1873. aastal muudeti tema ettepanekul vana kaluriküla Hungerburg heakorrastatud kuurordiks, mis on praegu Narva-Jõesuu linn. Tema ja Aleksandr Novitski planeeringu järgi rajati kuurordi puitpitskaunistustega suvilad ja pansionid. Üks ilusamaid oli mere kaldale 1874. aastal valminud valgete sammaste ja portikustega Hahni maja ehk Capriccio villa.
1878. aastal sai ta Narva linna aukodanikuks.
1882. aastal ehitati Narva-Jõesuusse Adolf Theodor Hahni projekti järgi kuursaal.
Karsti platoo
pisi|Vaade [[Rilke rada|Rilke rajast Duino (Devini) kaljudele]] Karsti platoo (sloveeni keeles Kras, itaalia keeles Carso, saksa keeles Karst) on lubjakivist koosnev piiriäärne platoo Sloveenia edelaosas ja Itaalia kirdeosas. See paikneb Vipava oru, orgu ümbritsevate madalamate küngaste, Brkini küngaste läänepoolseima osa, Istria põhjaosa ja Trieste lahe vahel.
Foon
Foon on mitmetähenduslik sõna:
Karsti platoo
Platoo läänenõlv märgib ka traditsioonilist etnilist piiri itaallaste ja sloveenide vahel.
Karsti platoosse on uuristunud Škocjani koopad.
Kriketikurikas
pisi Kriketikurikas (inglise keeles cricket bat) on kriketis kasutatav nui kriketipalli löömiseks.
Jaroslav Stetsko
Jaroslav Stetsko (ukraina Ярослав Семенович Стецько, poola Jarosław Stećko; 19. jaanuar 1912 Ternopil – 5. juuli 1986 München) oli ukraina poliitik.
Elulugu
1930ndatel sai temast üks Ukraina Rahvuslaste Organisatsiooni (OUN) juhte.
30. juunil 1941 kuulutas OUN-B Ukraina iseseisvaks ja nimetas Stetsko peaministriks.
Kriketikurikas
Бита
Arnold Purre
Arnold Purre (kuni 1935 Arnold Puskov, 27. oktoober 1902 Tallinn – 16. september 1986 Stockholm) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (kapten).
Osales Vabadussõjas soomusrongi nr 2 dessantkompaniis.
Õppis 1925 ja 1930 Tartu Ülikooli õigus- ning 1939–1943 majandusteaduskonnas, oli korporatsioon Vironia vilistlane.
Oli aastail 1934–1940 Ratsarügemendi 1. eskadroni ülem.
Põgenes Rootsi. Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu ja Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis liige.
Looming
Ta on Rootsis kirjutanud artikleid koguteostesse "Eesti riik ja rahvas Teises maailmasõjas" ning "Eesti saatusaastad 1945-1960". Tema kogutud ainest Nõukogude okupatsiooni kohta Eestis on paljuski jäänud käsikirja (andmed vabanenud Saksa sõjavangidelt, andmed Läände põgenenud eestlastelt jms).
The Streets
Mike Skinner (sündinud 27. novembril 1978), esinejanimega The Streets, on Inglismaalt Birminghamist pärit räppar.
Teravnurk
pisi|Nurk a on teravnurk Teravnurk on nurk, mis on absoluutväärtuselt väiksem kui täisnurk.
Viited
Acute angle
Juhtpult
Juhtpuldiks nimetatakse masina töö juhtimiseks mõeldud seadet. Reeglina asuvad juhtpuldil masina seisundi jälgimiseks vajalikud andurid ja masina juhtimiseks mõeldud nupud, kangid jms.
Välismaa merede ja lahtede loend
Siin loetletakse välismaa meresid ja lahti
A
Aadria meri – Aasovi meri – Adeni laht – Admiralty laht – Advik – Ágio Órose laht – Ahvenameri – Ak-Metšeti laht – Al-‘Aqabah' laht – Alaska laht – Alboráni meri – Altafjorden – Ambanizana laht – Ameerika Vahemeri – Amundseni laht – Amundseni meri – Amuuri limaan – Amvrakía laht - Anadõri laht – Andamani meri – Antongila laht – Araabia meri – Arafura meri – Argolída laht – Asinara laht - Avatša abajas – Avatša laht
B
Baía de Todos os Santos – Baidarata laht – Baffini laht – Bakali laht – Baleaari meri – Bali meri – Balsfjorden – Banda meri – Barentsi meri – Beauforti meri – Bellingshauseni meri – Bengali laht – Beringi meri – Biafra laht – Biskaia laht – Bismarcki meri – Bo Hai – Boknafjorden – Boothia laht – Bristoli laht (Suurbritannia) – Bristoli laht (USA) – Brunnsviken – Bugazi laht – Bugi limaan – Buor-Haja – Burgasi laht
C
Cádizi laht – California laht – Carpentaria laht – Catania laht - Clyde'i laht – Colin Archeri laht – Coronationi laht – Cumberlandi laht
D
Disko laht – Dnepri limaan – Dnepri-Bugi limaan – Dnestri laht – Dollarti laht – Džarõlgatši laht – D'Urville'i meri – Dvina laht
E
East River - Egeuse meri – Elefsína laht – Ereğli laht
F
Faddei laht – Feodossija laht – Fidži meri – Filipiini meri – Florese meri – Florida laht – Forthi laht – Foxe'i laht – Frobisheri laht
H
Hạ Longi laht - Halmahera meri – Hatanga laht – Hedenströmi laht – Hersonessi laht – Hopsfjorden – Hudsoni laht
I
Ida-Hiina meri – Ida-Siberi meri – İğneada laht – Iiri meri – Ikaría meri – Ivarsfjorden
J
Jaapani meri – Jaapani Sisemeri – Jaava meri – Jagorlõtski laht – Jamaica laht - Jana laht – Jarõlgatši laht – Jenissei laht – Jevpatorija laht – Jiepmaluokta – Joonia meri
K
Kachchhi laht – Kalamõti laht – Kamtšatka laht – Kandalakša laht – Kane'i laht – Kangertittivaq – Kara meri – Kariibi meri – Karkiniti laht – Kasakate laht - Kaspia meri – Kassándra laht - Keldi meri – Kiziltaši laht – Kollane meri – Kolõma laht – Koola laht – Koostöömeri – Koporje laht – Korallimeri – Koro meri – Kotzebue laht – Kreeta meri – Kuninganna Maudi laht – Kura laht - Kyparissía laht
L
Labradori meri – Lakadiivi meri – La Plata laht – Laptevite meri – Lakoonia laht – Laksefjorden – Lauga laht – Levandi meri – Liguuria meri – Liivi laht – Lincolni meri – Lingayeni laht – Linnanaukko – Lioni laht – Liverpooli laht – Lõuna-Hiina meri – Läänemeri
M
Maine'i laht – Mali Stoni laht - Maluku meri – Maó laht – Mannari laht – Marguerite'i laht – Marija Prontšištševa laht – Marmara meri – Mecklenburgi laht – Mehhiko laht – Mercy laht – Mesolóngi laguun - Messeenia laht - Mezeni laht – Middendorffi laht – Mindanao meri – Mirampéllou laht - Mont-Saint-Micheli laht – Morbihani laht – Mottama laht – Must meri – Myrtooni meri
N
Nærøyfjorden – Narva laht – Neeva laht - Nerpitšja laht – New Yorgi laht - Nordfjord – Norra meri