cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Secret Intelligence Service
I 3
1906. aastal tehtud ümberkorralduste käigus muudeti allüksuse allosakondade nummerdust:
Vahur Afanasjev
Elulugu
Vahur oli abielus ja tal on üks tütar.
Secret Intelligence Service
Secret Intelligence Service pärast esimest maailmasõda
Pärast esimest maailmasõda toimunud sõjaväe ja sõjaväekulutuste kokkuhoidu reorganiseeriti ja koondati Suurbritannia luureasutused ühisesse organisatsiooni: endine Admiraliteedi Luureosakonna dešifreerimisteenistus/Valitsuse koodide ja šifrite kool 1923. aastal, välisministeeriumi poliitilise luure osakond (1921).
Vahur Afanasjev
Kirjandus
Afanasjev alustas kirjutamist 1995 luuletuste ja laulusõnadega. 1997–98 avaldas ta kolm samizdat-kogu PipraFit Projektis koos Arstionuga (Priit Salumaa) pseudonüümi DJ Jumal all.
Secret Intelligence Service
Secret Intelligence Service pärast esimest maailmasõda
1921. aastal korrastati organisatsiooni struktuuri ning moodustati 4 piirkondlikku osakonda: G1, G2, G3, G4 ja 1929. aastal neli kommunikatsioonisektorit (Circulating Sections) välisministeeriumiga, sõjaväega Military MI-1C, (mis hiljem 1925. aastal eraldus MI-6-na), sõjalaevastikuga Naval NI-1C ja lennuväega Air AI-1C.
1930. aastate lõpus täiendati organisatsioon järgmiseks:
Vahur Afanasjev
Kirjandus
Esimesena avaldas tema teoseid ajakiri Vikerkaar (1998). Ta on avaldanud luulekogu "Kandiline maailm" (2000), jutukogu "Kanepi kirik" (2002), luulekogu "Kaantega viin" (2004), romaani "Kastraat Ontariost" (2005), luulekogu "Katedraal Emajões" (2006), jutustuse "Kaadrid otsustavad" (2007), romaani "Kosmos" (2008), aimeraamatu "Minu Brüssel" (2011), luulekogud "Eesti vaarao" (2013), "Kuidas peab elama" (2014), "Tünsamäe tigu" (2015) ja "Hõbehundi laulud" (2020) ning romaani "Õitsengu äärel" (2020). Tema kuulsaim teos, "Serafima ja Bogdan, ilmus 2017. Postuumselt ilmusid tema viimane originaalluulekogu "Tuulevaiksed aastad" (2021) ja viimane romaan "Rail Baltic ehk kelmitants vanaisa sarvedega" (2022).
Secret Intelligence Service
Välisfiliaalid ja residentuurid pärast esimest maailmasõda
Enne kahe maailmasõja vahel moodustasid Suurbritannia välisluure välisesindused: legaalsed residentuurid, mis tegutsesid Suurbritannia diplomaatiliste esinduste juures asuvate passikontrolliametnike juhtimisel (avalik saladus) ning Euroopas illegaalsed residentuurid (Section-Z (Z Organization)), mida juhendas kolonel Claude Dansey (Z-1). Välisfiliaalide juhtimiskeskus asus eraldi välisluure keskaparaadist Bush House, Aldwych, London WC2.
Vahur Afanasjev
Kirjandus
Luulekogu "Katedraal Emajões" nimetati 2006. aasta Kultuurkapitali aastapreemia kandidaadiks luule kategoorias. Kandidaate oli 6 ja ta ei võitnud seda auhinda. Raamatu "Minu Brüssel" tunnustas Go Reisiajakiri teda 2011. aasta parima reisikirjaniku nimetusega, preemia läks jagamisele Peeter Sauteriga. Luulekogu "Tünsamäe tigu" pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2015. aasta luuleauhinna.
Käsikirjaga "Serafima ja Bogdan" saavutas ta 2017. aasta Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel esikoha. Sama teos pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia, Virumaa kirjandusauhinna ja Balti Assamblee kirjandusauhinna. Romaan ilmus eesti keeles 2017. aastal ja vene keeles 2019. aastal. Oodata on tõlkeid poola, leedu ja inglise keelde. Tartu Uus Teater adapteeris teose lavastuseks "Serafima+Bogdan", mida mängiti 2021 ja 2022 suvel Kolkja külas Peipsiääre vallas. Afanasjev ei jõudnud kahjuks teatrietendust näha, kuid oli kursis selle arendamisega ja osales esimesel lugemisel. Oodata on ka teosel põhinevat filmi, mille algse stsenaariumi arendamisel osales romaani autor ka ise.
Secret Intelligence Service
Välisfiliaalid ja residentuurid teises maailmasõjas
Pärast teise maailmasõja algust Euroopa mandril ning Saksamaa ja NSV Liidu vallutusi kaotas SIS enamiku legaalseid residentuure Mandri-Euroopas: Pariisis, Brüsselis, Haagis, Prahas, Varssavis, Bukarestis ja Berliinis, Oslos. Suurima kaotuse osaliseks sai välisluure pärast Saksamaa sõjalise vastuluure Abwehri ja SD operatsiooni, mille tulemusena vahistati Venlos SIS Hollandi legaalse ja illegaalse residentuuri juhid: kapten Sigismund Payne-Best (Z) ja SIS esindusest major Richard Stevens, kes ülekuulamisel Saksamaal paljastasid Briti luurevõrgustiku Madalmaades.
Pärast Talvesõja algust Soome ja NSV Liidu vahel evakueeriti Helsingi residentuur (Helsinki Station) Rootsi Stockholmi ning Suurbritannia oli sunnitud likvideerima välisesindused Tallinnas ja Riias. Suurbritannia välisesindusete evakueerimine likvideeris ka seni tegutsenud välisluure kattevarjuks olnud passikontrolli bürood, mis tegutsesid välisesinduste juures.
SIS-ile jäid vaid välisesindused neutraalsetes riikides: Rootsis – Stockholmis; Portugalis – Lissabonis ja Šveitsis – Bernis.
Secret Intelligence Service pärast teist maailmasõda
Pärast teise maailmasõja lõppu, külma sõja algust ja likvideeritud SOE üksuste liitmist SIS-iga muudeti ka SIS keskaparaadi struktuuri, moodustati (Directorate of Production):
Vahur Afanasjev
Kirjandus
Postuumselt ilmunud luulekogu "Tuulevaiksed aastad" nomineeriti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali luule aastaauhinnale.
Secret Intelligence Service
Secret Intelligence Service pärast teist maailmasõda
Directorate of Requirements: (kommunikatsioon teiste riigiasutuste ja teabehankeorganisatsioonidega)
Vahur Afanasjev
Kirjandus
Vahur Afanasjev on ka teadaolevalt ainus eesti kirjanik, kes on ühe teose vormistanud Vikipeedia artikli vormis. See ilmus nii ajalehes Eesti Ekspress kui ka kodulehel Ekspress.ee.
Muusika
Afanasjev viljeles arvutimuusikat (projekt tra_art), eklektilist kitarrirokki, bluusi ja kantrit (projekt Kurluk Ulica) ning eksperimentaal-populaarset helikunsti (projekt Kannibal Elektor). Projektil tra_art ilmus CD koos raamatuga "Katedraal Emajões".
Secret Intelligence Service
Secret Intelligence Service pärast teist maailmasõda
1968. aastal toimunud organisatsiooni muudatused lihtsustasid ülesehitust veelgi:
1978.–1979. aastal toimud muudatuste käigus muudeti Requirement and Production Directorates ülesehitust, mis põhines kuuel põhiosakonnal:
Vahur Afanasjev
Muusika
Afanasjev kuulus Eesti Autorite Ühingusse. Ta on teinud laulusõnu Orelipoisile, Skriimsilmale ja Päris Annyle. Afanasjev on osalenud mitmete projektidega Tartu kirjandusfestivali Prima Vista korraldataval "Laulvate kirjanike" kontserdil. Seejuures on tema laulud ka CD plaatidel "Laulvad kirjanikud" ja "Lutsuvad kivid - kirjanikud muusikas". Samuti on ta lindistanud sooloprojektina enda laule ja avaldanud neid Youtube keskkonnas: "Hetk", "Sädemed".
Film
Aastast 2006 tegeles Afanasjev filmikunstiga. Ta on loonud lühikesi eksperimentaalfilme ning kasutanud filmi loomiseks fotosid ja Microsoft Powerpointi tarkvara. Valminud on eksperimentaalne ja autobiograafiline dokumentaalfilm "Teekond unelma lõppu" (2008), mis jäädvustab muuhulgas Tartu Noorte Autorite Koondise tegemisi, ning dokumentaalfilm "Rong Way" (2009), mis räägib rongiga Brüsselist Tallinna sõidust.
Harilik jõekäsn
Harilik jõekäsn (Ephydatia fluviatilis) on järvekäsnlaste sugukonda kuuluv mageveekäsn.
Harilik jõekäsn on üks levinumaid mageveekäsnasid, teda leidub ka Eestis.
Teda võib leida kividele, puunottidele jne kinnitunult, sageli kasvuvormilt koorikjas, mõnikord sõrmjas.
Aleksander Jaanus
Aleksander Jaanus (detsember 1904 Rakvere – november 1960 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane ja Eestimaa Kommunistliku Partei juhtivametnik, rahvuselt eestlane.
Kristallomantia
pisi|[[John William Waterhouse'i õlimaal The Crystal Ball ('Kristallkuul')]] Kristallomantia on ennustamine kristallide ja kristallkuuli pealt. Tuntuim selle ennustamise laad on vormivalatud ja poleeritud klaaskuuli abil. Materjale, mida selleks ennustamiseks veel kasutatakse, on väga erinevaid: alates naturaalsetest kristallidest, mis on leitud loodusest, kuni mustaks võõbatud paberi ja vett triiki täis kallatud pokaalini. Tavalisim asi, mida kristallomant oma ennustamisvahendilt näeb, on värvilised ja/või liikuvad pilved. Võimekamaks muutunud ennustaja võib näha ka erinevaid objekte ja tegevusi, mida siis sümboolika abil seletatakse lahti.
Sümboolikat seletatakse lahti kas
Kristallomantia sümbolite lahti seletamiseks võib kasutada väga edukalt oneiromantiat ja tasseograafiat käsitlevaid teoseid, kus on ära toodud valik erinevaid sümbolite tõlgendusi.
Aleksander Jaanus
Tegevus NSV Liidus
1918 – aprill 1919 elas tädi juures Petrogradis, aprill 1919 – aprill 1924 oli Punaarmees, 1919–1921 võttis osa Anton Denikini ja Mahno vastastest lahingutest Harkovi ja Luhanski all Ukrainas (Mahno vastu võitles Uljanovi-nimelise üksiku hävituspataljoni rühma koosseisus). Sai 1921 haavata. Aprill 1924 – november 1929 veevärgilukksepp masinaehitustehases Bolševik Kiievis. ÜK(b)P liige 1926. aastast. 1927–1929 õppis Kiievis õhtuses töölisfakulteedis. Novembrist 1929 kuni aastani 1931 oli ta Tarassovi rajooni tööliste-talupoegade inspektsiooni kontrollkomisjoni esimehe asetäitja Põhja-Kaukaasia krais. 1931–1935 õppis Stalini-nimelise Kommunistliku Ülikooli sõjalises teaduskonnas ajalugu ja sõjaasjandust, omandas ajaloolase-propagandisti ning Tööliste ja Talupoegade Punaarmee poliittöötaja eriala. 1935–1937 oli Staro-Ataginski masina-traktorijaama direktori asetäitja poliitalal Tšetšeeni-Inguši ANSV-s, 1937 – mai 1940 Groznõi linnas vabariikliku ajalehe "Groznenski rabotši" toimetuses partei- ja propagandaosakonna juhataja. Mai 1940 – august 1940 oli Tööliste ja Talupoegade Punaarmee poliittöötajate reservis Leningradi sõjaväeringkonna Poliitvalitsuse juures,
Tegevus Eesti NSV-s
Augustist 1940 – augustini 1941 180. territoriaalse laskurdiviisi poliitosakonna ülem Tallinnas.
Tegevus Teises maailmasõjas
Augustist 1941 juunini 1942 oli ta 202. motoriseeritud laskurdiviisi poliitosakonna ülema asetäitja Looderindel. Sai kergelt haavata. Juuni 1942 – märts 1943 oli 126. üksiku laskurbrigaadi poliitosakonna ülem Looderindel, märts–juuni 1943 Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Poliitpeavalitsuse juures reservis Moskvas. Auastmelt major. Juuli 1943 – veebruar 1944 oli 8. Eesti Laskurkorpuse poliitosakonna inspektor Kalinini ja Leningradi rindel. Sai raskelt haavata. Veebruarist 1944 jaanuarini 1945 oli 779. suurtükiväepolgu komandöri asetäitja poliitalal Leningradi rindel, jaanuar 1945 – jaanuar 1946 938. polgu komandöri asetäitja poliitalal Leningradi rindel ja Turkestani sõjaväeringkonnas. Sai 1945 kergelt haavata.
Tegevus Eesti NSV-s
Jaanuarist 1946 aprillini 1950 EK(b)P Viljandi maakonnakomitee I sekretär. EK(b)P KK määrusega 18.03.1948 avaldati Jaanusele noomitus ÜK(b)P KK ja EK(b)P KK määrustesse vastutustundetu suhtumise ja nende puuduliku täitmise eest.
Francisco de Vitoria
pisi|Vitoria kuju [[Salamancas]]
Aleksander Jaanus
Tegevus Eesti NSV-s
2. märtsil 1950 pöördus Jaanus EK(b)P KK Büroo poole palvega tühistada tema parteiline karistus. 10. märtsil 1950. aastal seda Nikolai Karotamm EK(b)P KK sekretärina ka tegi. Aprill 1950 – aprill 1951 oli Jaanus EK(b)P KK sekretär, aprill 1951 – juuni 1953 Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi poliitsektori ülem.
Francisco de Vitoria
Francisco de Vitoria (umbes 1492 – 12. august 1546) oli hispaania filosoof ja teoloog, üks silmapaistvamaid hilisskolastika esindajaid.
Vitoria oli aastakümneid Salamanca ülikooli õigusprofessor, kes kuulus dominiiklaste ordusse. Ta oli 16. sajandi tähtsamaid autoriteete õiguse alal. Oma õpetuses tugines ta keskaja autoriteetidele, eriti Aquino Thomasele. Samas kohandas ta oma õpetust ka muutuvate oludega, pidades näiteks kaitseotstarbel peetavat sõda peaaegu alati õigustatuks.
Aleksander Jaanus
Tegevus Eesti NSV-s
16. juuni 1953 – veebruar 1954 oli Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse Poliitosakonna ülem, veebruar 1954 – juuli 1956 Eesti NSV kaubandusministri asetäitja kaadrite alal.
Francisco de Vitoria
Muuhulgas töötas Vitoria välja ka Ameerika vallutamise õigustamise skeemi. Tema seisukoha järgi ei saanud koloniaalvallutusi põhjendada keisri või paavsti kui maailmavalitsejate autoriteediga, hispaanlaste esmaavastuse õigusega (sest indiaanlased olid seal ometi ju varem), usu levitamise ettekäände (sest juba Innocentius IV oli keelanud kristlust vägivaldselt levitada), barbarite pattudega (sest need ei kahjusta otseselt kristlasi), sellega, et Ameerika olla Jumala kingitus Hispaaniale (seda ei saa kuidagi tõestada) või ka indiaanlaste vabatahtliku alistumisega (sest tõenäolisemalt sundisid hispaania konkistadoorid selle ikkagi vägivaldselt peale).
Tema välja toodud õiglasteks vallutuse põhjendusteks olid aga: vaba reisimise ja kaubandusõiguse rikkumine, ristiusu rahumeelse levitamise tõkestamine, vastristitute kaitse, ristitud inimeste üle valitseva paganliku valitseja kukutamise legitiimsus (sest kristlikud inimesed vajavad mõistagi kristlikku valitsejat), rahva kaitsmisega türanni eest (isegi kui rahvas seda kaitset ja abi ei taha), liitlaste kaitsmise vajadus ja ka indiaanlaste suutmatus end korralikult valitseda. Viimast argumenti ei pidanud ta väga kindlaks, kuna ei teadnud täpselt, milline Ameerika riikide valitsussüsteem oli. Samuti soovitas ta indiaanlastesse suhtuda leebelt, neid kristlikus vaimus valitseda ja aidata paremale mõistmisele, mitte aga neid orjastada.
Vitoria välja töötatud skeem sai Hispaanias valitsevaks 1550. aasta järel, kui konkureerivad Bartolomeo Las Casase ja Juan de Sepulveda vaated Valladolidi vaidluse käigus olid liialt radikaalseteks osutunud (Las Casas kaitses ägedalt indiaanlaste iseolemise õigusi, Sepulveda pidas neid aga õigusteta orjadeks, kellele on parem, et nad täielikult alla heidetaks).
Aleksander Jaanus
Tegevus Eesti NSV-s
1956–1960 oli ta Tallinna sööklate, restoranide ja kohvikute trustis restorani Nord direktor. Taotles 10. mail 1960 personaalpensioni, milleks aga Johannes Käbini arvates polnud alust.
Valdas eesti, vene ja ukraina keelt.
Ta suri novembris 1960 ja ta maeti 20. novembril 1960 Metsakalmistule.
Isiklikku
Abikaasa: Anna Andrei t. Pastuhhova (s. 1916). Tütar: Ella (s. 1938). Pojad (kaksikvennad): Feliks (s. 1941), Valentin (s. 1941).
Renault Vormel 1-s
2007. aasta Vormel 1 hooajal sõitsid meeskonna eest Giancarlo Fisichella ja Heikki Kovalainen. Autodel kasutati Renault RS26 mootorit ja Bridgestone Potenza rehve.
Seni on võidetud kaks korda konstruktorite karikas, aastal 2005 ja 2006 ning kaks maailmameistritiitlit sõitjate arvestuses (2005, 2006).
2008. aastal sõitsid meeskonnas Fernando Alonso ja Nelson Angelo Piquet, kes jätkasid ka 2009. aastal.
4. augustil 2009 otsustas Renault' meeskond Nelson Piquet'ga lepingu lõpetada. Alates Euroopa GP-st Valencias asus tema asemele Romain Grosjean.
Pärast meeskonnast lahkumist tunnistas Piquet, et 2008. aasta Singapuri etapil andis meeskond talle korralduse teha avarii, et võistkonnakaaslane Fernando Alonso saaks etapi võita. Karistuseks määras FIA Renault' meeskonnale tingimisi kahe aasta pikkuse võistluskeelu. Meeskonna juht Flavio Briatore lahkus ametist ning sai määramata ajaks Vormel 1 sarjas tegutsemise ja sõitjate esindamise keelu.
2010. aastal sõitsid Renault' meeskonnas Robert Kubica (11) ja Vitali Petrov (12). Mõlema leping jätkus ka 2011. aasta hooajal. Robert Kubica sai aga enne hooaja algust Itaalias rallil osaledes raskelt vigastada ning 2011. aastal asendasid teda Nick Heidfeld ja Bruno Senna. Renault sai 2011. aastal konstruktorite arvestuses viienda koha. Renault lahkus Vormel 1 sarjast 2011. aasta hooaja lõpus.
2012. aastast kandis tiim nime Lotus F1 Team.
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 34. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 6. mail 1989. Selle võitis Jugoslaavia, keda esindas Riva lauluga "Rock Me".
Marta Schmiedehelm
Marta Elisabet Schmiedehelm (10. juuni 1896 Kose, Ravila vald, Harjumaa – 26. juuni 1981 Tallinn) oli eesti arheoloog.
Haridus
Õppis Kõrgematel Naiskursustel Petrogradis ja Petrogradi Ülikoolis 1914–1921, lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna 1923, filosoofiamagister aastast 1923. Ajaloodoktoriks promoveeriti 1956. aastal.
Töö
Teenis Petrogradis kooliõpetajana ning töötas Vene Ainelise Kultuuri Ajaloo Akadeemias. Aastatel 1924–1944 töötas Tartu Ülikooli arheoloogiakabineti konservaatorina ja konservaator-assistendina.
Ajaloolise Ajakirja toimetuse liige aastast 1930. Õpetatud Eesti Seltsi sekretär 1930–1935. Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia kateedri assistent 1944–1977, ENSV TA Ajaloo Instituudi arheoloogia sektori vanemteadur 1947–1977 ja konsultant 1977–1981.
Tema töid on ilmunud 1944. aasta väljaandes "Das Gräberfeld am Jaskowska-See in Masuren. Studien zur westmasurischen Kultur der römischen Eisenzeit".
Avanduse valla lipp
thumb|[[Avanduse vald|Avanduse valla lipp.]]
Avanduse valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Avanduse valla lipp.
Lipp oli kasutusel 9. maist 1994 kuni oktoobrini 2005, mil Avanduse vald ühines Väike-Maarja vallaga ühtseks Väike-Maarja vallaks. 29. detsembril 2005 toimus Lääne-Viru maavalitsuse lipuväljakul ühinenud kohalike omavalitsusüksuste lippude langetamise tseremoonia. Avanduse valla lipu langetas endise Avanduse vallavanem Piret Lükk.
Lipu kirjeldus
Valla lipuks oli vapilipp, mille kollase kanga keskel paiknes punane vastulaineliste külgedega püstlaid. Punase laiu keskel oli aga valge ladina rist. Lipu laiuse ja pikkuse suhe oli 7:9, normaalsuurus 105×135 cm.
Põhjendus
Punane, kuld (kollane) ja hõbe (valge) olid apostel Siimeoni (Simuna) vapivärvid. Laineline laid tähistas Pedja jõge, valge rist punasel märkis nii Avanduse paiknemist omaaegse Taani haldusala idapiiril kui ka kuulsat Taani-Saksa ristimistüli.
Virginia Woolf
Virginia Woolf [vö´džinjö vulf] (sünninimi Adeline Virginia Stephen; 25. jaanuar 1882 London – 28. märts 1941 Lewes, Ida-Sussex) oli Briti kirjanik ja feminist, üks tähtsamaid modernistliku romaani esindajaid. Ta kuulus Bloomsbury gruppi.
Tema tuntuimate teoste sekka kuuluvad "Proua Dalloway", "Tuletorni juurde" ja "Orlando: elulugu".
Elukäik
Virginia Woolf sündis Londonis Sir Leslie Stepheni ja tema naise Julia Duckworthi tütrena. Tal oli kuus (pool)õde-venda.
Virginia Woolfi ema suri 1895 ja 18-aastane poolõde Stella 1897 ning sellest ajast peale kannatas Virginia kogu elu tasakaalutuse ja depressioonihoogude all. Aastal 1891 pandi tema 21-aastane poolõde Laura hullumajja, kus ta oli surmani 1945. Tema isa suri 1904. aastal. Virginia vaimset tasakaalutust süvendas ka tema ja ta 3 aastat vanema õe Vanessa seksuaalne väärkohtlemine 12 ja 14 aastat vanemate poolvendade poolt.
Aastal 1912 abiellus kirjanduskriitiku Leonard Woolfiga. Koos abikaasaga soetati trükipress, millega pandi 1917. aastal alus kirjastusele Hogarth Press. Kirjastus avaldas kaasaegse Inglise ja Ameerika kirjanduse kõrval ka Sigmund Freudi teoseid inglise keeles ning tõlkeid vene keelest.
Virginia Woolf lõpetas elu enesetapuga 1941. aastal, uputades end Ouse'i jõkke kodu lähedal Sussexis.
Looming
Eesti keeles on veel ilmunud valimik "Esseed" (tõlkinud Malle Talvet ja Jaak Rähesoo, 1997) ning lühiproosat ja esseid ajakirjades: "Kew Gardens" (tõlkinud Inna Feldbach, Looming 1975/8), "Kaasaegne proosa" (tõlkinud Jaak Rähesoo, Looming 1982/1), "Kolm pilti" (tõlkinud Malle Talvet, Vikerkaar 1991/7), "Tellija ning krookus", "Viiv", "Suveõhtu" (tõlkinud Malle Talvet, Looming 1991/12), "Kuidas rabab kaasaegset" (tõlkinud Jaak Rähesoo, Looming 1992/8).
Oma romaanides rakendas ta teadvuse voolu tehnikat.
Lisaks romaanidele kirjutas Woolf ka novelle ja kirjanduslikke esseid. Virginia Woolfi tugev külg on sisemine dialoog, mille abil ta tungib inimese teadvuse äärmiste piirideni ja üritab talletada laiaulatusliku silmapilgu kestvaid tegelaste minevikku ja tulevikku. Teostel puudub kindel süžee, jutustust siduv intriig, pole sõlmitusi ega lahendusi, järjekindlat tegevustikku.
Romaan ja film "Proua Dalloway" ainetel
Virginia Woolfi 1925. aastal ilmunud romaanist "Proua Dalloway" on saanud ainest Ameerika kirjaniku Michael Cunninghami 1999. aastal Faulkneri ja Pulitzeri auhinna võitnud romaan "Tunnid" ("The Hours").
Romaani ainetel valmis film "Tunnid". Film tunnistati 2003. aastal Kuldgloobuse vääriliseks. Filmi lavastaja oli Stephen Daldry, osades Nicole Kidman, kes võitis selle rolli eest nii Oscari kui ka Kuldgloobuse, Meryl Streep ja Julianne Moore.
Shaquille O'Neal
Shaquille Rashaun O'Neal (sündinud 6. märtsil 1972) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 19 hooaega. Kuues eri klubis mänginud O'Neal tuli neljakordseks NBA meistriks ja kuulus 1996. aastal olümpiavõitjaks tulnud USA korvpallikoondisse.
Orlando Magic
O'Neal oli 1992. aasta draft'is Orlando Magicu esimene valik. Esimesel hooajal olid tema keskmised näitajad 23,4 punkti ja 13,9 lauapalli mängus ning ta nimetati 1993. aasta NBA parimaks uustulnukaks. Samuti võttis O'Neal osa NBA tähtede mängust, kus viskas 14 punkti.
Teisel hooajal kujunes O'Neali keskmiseks skooriks 29,3 punkti mängus, lisaks tabas ta viskeid väljakult NBA parima protsendiga. O'Neal tegi esimese kolmikduubli 1993. aastal, kui ta viskas mängus 24 punkti, kogus 28 lauapalli ja blokeeris 15 vastase viset.
Kolmandal hooajal oli O'Neal NBA parim skooritegija, tuues taas keskmiselt 29,3 punkti mängus. Orlando võitis 57 mängu ja jõudis välja NBA finaali, kuid kaotas seal Houston Rocketsile.
1995/96. hooajal oli O'Neal vigastatud ja jättis seetõttu vahele koguni 28 kohtumist. Sellest hoolimata võitis Orlando Magic 60 mängu ja tuli jälle Atlandi divisjoni võitjaks, kuid väljalangemismängudes saadi lüüa Chicago Bullsilt. See hooaeg jäi O'Nealile Orlandos viimaseks.
Los Angeles Lakers
Los Angeles Lakers pakkus O'Nealile seitsmeaastast 121 miljonit USA dollarit väärt lepingut.
1998/99. hooajal olid Lakersi tugevamad mängijad O'Neal ja tõusev noor superstaar Kobe Bryant. Meeskond vahetas aasta jooksul välja paljud mängijad, kuid kaotas läänekonverentsi poolfinaalseeria 0 : 4 San Antonio Spursile. Samal aastal tuli Spurs esimest korda NBA meistriks.
1999. aastal palkas Lakersi juhtkond meeskonna peatreeneriks legendaarse Phil Jacksoni, kes oli tulnud koos Chicago Bullsi ja Michael Jordaniga kuuekordseks NBA meistriks. Tema käe all tuli Lakers 2000., 2001. ja 2002. aastal O'Neali ja Bryanti juhtimisel NBA meistriks. O'Neal nimetati kõigil kolmel korral ka NBA finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Hooajal 2002/03 tõi O'Neal keskmiselt 27,5 punkti ja 11,1 lauapalli mängus, kuid väljalangemismängudel piirdus Lakers läänekonverentsi poolfinaaliga, mis kaotati 2 : 4 Spursile.
2004. aasta NBA finaalis kaotas Lakers 1 : 4 Detroit Pistonsile. Finaalseeria järel jahenesid O'Neali suhted Lakersi juhtkonnaga ja ta nõudis vahetust mõnda teise meeskonda. Teised klubid hakkasid tema vastu kohe huvi tundma, eriti Dallas Mavericks ja Miami Heat.
Miami Heat
pisi|O'Neal viskel 14. juulil 2004 vahetati O'Neal Caron Butleri, Lamar Odomi ja Brian Granti vastu Miami Heati, kus ta võttis särginumbriks tagasi 32, mida kandis ka Orlando Magicus. O'Neal lubas fännidele, et aitab Miamil tulla NBA meistriks. Samuti põhjendas ta oma valikut Miamiga liituda sellega, et tahab mängida koos noore staari Dwyane Wade'iga. O'Neal kaotas 2004/05 põhihooaja kõige väärtuslikuma mängija tiitli napilt Steve Nashile.
11. aprillil 2006 tegi O'Neal Toronto Raptorsi vastu oma karjääri teise kolmikduubli, kui kogus 15 punkti, 11 lauapalli ja 10 tulemuslikku söötu. O'Neal lõpetas hooaja NBA liiga liidrina väljakult võetud visete tabavusprotsendi arvestuses (60%).
2006. aastal tuli Miami Heat NBA meistriks, kui idakonverentsi finaalis alistati 4 : 2 Detroit Pistons ja finaalseerias sama seisuga ka Dallas Mavericks.
Samal hooajal jõudis O'Neali punktiarve 25 000ni. Ta oli neljateistkümnes NBA mängija, kes sellise saavutuseni on jõudnud.
2007/08. hooaja alguses maadles O'Neal vigastustega ja tema keskmised näitajad langesid 14,2 punkti ja 7,8 lauapallini mängus.
Phoenix Suns
pisi|left|Shaquille O'Neal Phoenix Sunsis 2008. aasta veebruaris vahetati O'Neal Shawn Marioni vastu Phoenix Sunsi. Sunsi president arvas, et O'Neal aitab oma kogemusega Phoenixi meeskonnal meistriks tulla.
Shaq tegi debüüdi Sunsi rivistuses 20. veebruaril 2008, mängides oma varasema koduklubi Los Angeles Lakersi vastu. O'Neal tõi 15 punkti ja 9 lauapalli, kuid Lakers võitis mängu 130 : 124.
2009. aastal mängis O'Neal taas NBA tähtede mängus, kus ta valiti koos endise meeskonnakaaslase Kobe Bryantiga mängu kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Cleveland Cavaliers
25. juunil 2009 vahetati O'Neal Ben Wallace'i, Sasha Pavlovici, 500 000 dollari ja 2010. aasta teise ringi valikuõiguse eest Cleveland Cavaliersi. Clevelandi saabudes ütles O'Neal: "Mu moto on väga lihtne: võita meistrisõrmus Kuningale." Kuninga all pidas ta silmas Cleveland Cavaliersi superstaari LeBron Jamesi.
25. veebruaril 2010 vigastas O'Neal mängus Boston Celticsi vastu paremat pöialt, mistõttu läks ta 1. märtsil pöidlaoperatsioonile. Platsile naasis ta 17. aprillil esimeses väljalangemismängus Chicago Bullsi vastu. Chicago Bulls alistati esimeses ringis 4 : 1, teises ringis Boston Celticsi vastu kaotati aga 2 : 4. O'Neal tõi põhihooajal keskmiselt 12 punkti ja 6,7 lauapalli mängus.
Boston Celtics
4. augustil 2010 teatas Boston Celtics, et nad on palganud O'Neali. Leping tehti kaheks aastaks veteranide miinimumtasu ehk 2,8 miljoni dollariga. O'Neal otsustas kanda numbrit 36. Ta ütles: "Ma ei võistelnud väikeste mängijatega nagu Dwyane Wade või Kobe Bryant, kes viskasid 30 viset igas mängus. Ainuke, kellega ma võistlesin, oli Tim Duncan, sest kui Duncan saab viienda meistrisõrmuse, siis ajakirjanikud saavad kirjutada, et Duncan on parim ja ma ei saa sellel juhtuda lasta."
1. juunil 2011 teatas O'Neal karjääri lõpetamisest, kirjutades sotsiaalmeedias fännidele: "Me saime hakkama. 19 aastat. Ma tahan sind siiralt tänada. Sellepärast ütlen ma sulle esimesena. Ma lõpetan."
Mängija profiil
O'Neal oli tippsportlasena 216 cm pikk ja kaalus 147 kg. Nii suure mehe kohta oli ta kiire. Tema suur eelis oli võimsus, millega suutis mitmest mängijast üle hüpata ja palli korvi panna. O'Neal oli üks maailma parimaid pealtpanijaid. Tema miinus oli aga vabavisketabavus, näiteks ühes mängus viskas ta mööda kõik 11 vabaviset.
Arkadi Rannes
Arkadi Rannes (aastani 1935 Arkadi Filaretov; 3. november 1909 Pärnu – 25. märts 1967 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu
1928. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 Viini Majandusülikooli ja 1934 Fribourgi Ülikooli Šveitsis rahvamajanduse alal majandusteaduse doktorina väitekirjaga, mis käsitles Eesti vääringu arengut. 1956. aastal sai Tallinna Polütehnilises Instituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Tootmise spetsialiseerimine ja koopereerimine Eesti NSV kohalikku tüüpi tööstuses" ning 1965. aastal Eesti Teaduste Akadeemias majandusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Uurimus väiketootmise ümberkasvamise seaduspärasusest sotsialistlikuks suurtööstuseks (Eesti NSV materjalide baasil)".
1934–1940 töötas Rannes Konjunktuurinstituudis referendina tööstuse alal, 1938–1940 oli ta Tartu Ülikoolis õppeülesannete täitja rahvamajanduspoliitika alal, 1939–1941 õppeülesannete täitja majandusõpetuse alal Tallinna Tehnikaülikoolis. 1940–1941 oli ta Eesti NSV Riikliku Plaanikomisjoni tööstusosakonna juhataja, 1941–1944 Eesti Statistikaametis, 1944–1946 Eesti NSV Riiklikus Plaanikomisjonis, 1946–1967 Tallinna PolütehniIise Instituudi tööstusökonoomika kateedri dotsent, 1965–1967 professori kohusetäitja.
Teadustöö
Arkadi Rannes tegeles peamiselt 1930. aastate Eesti majanduse statistilis-majandusliku uurimise ja tööstusökonoomikaga. Ta avaldas üle 70 teadustrükise.
Alfonso XIII
Alfonso XIII (Alfonso León Fernando María Jaime Isidro Pascual Antonio de Borbón y Habsburgo-Lorena; 17. mai 1886, Madrid – 28. veebruar 1941, Rooma, Itaalia) oli Hispaania kuningas sünnist kuni 1931. aastani.
Ta kuulus Bourboni dünastia Hispaania liini ja oli eelmise kuninga Alfonso XII postuumne poeg. Alfonso XII surma järel oli Hispaania regendiks kuni poja 16-aastaseks saamiseni 1902. aastal Alfonso XIII ema María Cristina.
Alfonso XIII-l oli valitsema hakates esialgu küllaltki suurt võimu. Kuid pärast Esimest maailmasõda sattus riik majanduskriisi ning seetõttu haaras ohjad enda kätte diktaator Primo de Rivera, kes oli võimul aastatel 1923–1930. Tema karmi diktatuuri kuritegudes süüdistati ka kuningat, mistõttu hakati pärast diktaatori tagasiastumist nõudma ka kuninga troonist loobumist. Teise Hispaania Vabariigi väljakuulutamisel 14. aprillil 1931 läks kuningas pagulusse ja elas Roomas kuni surmani 28. veebruaril 1941. Poolteist kuud varem, 15. jaanuaril 1941 loobus Alfonso XIII oma õigustest Hispaania troonile oma poja, troonipärija Juani kasuks.
Alfonso XIII pojapoeg Juan Carlos I sai 1975. aastal, pärast Francisco Franco surma, Hispaania kuningaks ning taastas nii Hispaanias Bourbonide võimu.
Alfonso XIII oli abielus Battenbergi printsess Victoria Eugeniega ja neil oli seitse last:
Sydney Eesti Maja
pisi|Sydney Eesti Maja embleem hoone välisseinal Sydney Eesti Maja on Sydneys asuv Eesti Maja.
See avati 17. augustil 1940, ning laiendatud kujul 6. aprillil 1958.
Maja aadress on 141 Campbell St, Surry Hills, NSW 2010.
Sydney Eesti Majas asub Eesti Arhiiv Austraalias. Majas on ka 225-kohane teatrisaal.
Kuressaare–Võhma–Panga maantee
Kuressaare–Võhma–Panga maantee (registrinumbriga 85) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Kuressaare ringtee 9. kilomeetril Laheküla külas. Tee pikkus on 36,8 km. Tee lõpeb Panga külas Pahapilli–Panga tee 6. kilomeetril. Aste alevikus kannab nime Võhma maantee.
Asulad Kuressaare–Võhma–Panga maanteel
Laheküla küla, Unimäe küla, Pähkla küla, Saia küla, Aste alevik, Laoküla küla, Vantri küla, Aste küla, Hakjala küla, Tõru küla, Metsaküla küla, Järise küla, Võhma küla, Panga küla.
Kurdid
thumb|Kurdi mehed (1873) thumb|Kurdide asuala Kurdid on kurdi keelt rääkiv omariikluseta rahvas Ees-Aasias, põhiliselt Kurdistanis, mis on jagatud Iraagi, Iraani, Süüria ja Türgi vahel. Vähesel määral elab kurde Taga-Kaukaasias ja Liibanonis. Tänapäeval on laialdane kurdi diasporaa Lääne-Euroopas (eriti Saksamaal ja Prantsusmaal) ning USA-s.
Kurde elab Lähis-Idas 30 miljonit, millele lisandub üle 1 miljoni kurdi mujal maailmas. Kurdid on Lähis-Ida suuruselt neljas rahvusrühm araablaste, pärslaste ja türklaste järel. Sealjuures Türgis (20%), Iraagis (15–20%), Süürias (8%) ja Armeenias (1,3%) moodustavad nad suurima vähemusrahvuse. 1991. aasta seisuga elas 48% kurdidest Türgis, 24% Iraanis, 18% Iraagis ja 4% Süürias.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 23 kurdi.
Kurdistani kurdidel on märgatavalt säilinud feodaalsed suhted ja hõimujaotus; ülemkihi moodustavad võrdlemisi väikesearvulised sõjakad rändlevad mägikarjakasvatajad, orgudes elavad paiksed maaharijad. Enamik on sunniidid, osa šiiidid. 19. ja 20. sajandil on kurdid oma peamistel asualadel visalt võidelnud rahvusliku diskrimineerimise vastu.
Anneli Saaristo
Terttu Anneli Orvokki Saaristo (sündinud 15. veebruar 1949 Joikionineni vallas) on soome laulja ja näitleja.
Kurdid
Kurdid räägivad kurdi keelt, mis kuulub uusiraani keelte looderühma. Tähtsaimad murded on Kurmandži, Sorani (Suleimani), Mukri ja Gurani murre. Murded erinevad üksteisest nii palju, et vahel peetakse neid eri keelteks. Philip Kreyenbroek selgitab raamatus "Kurdi keelest", et Kurmandži ja Sorani murre erinevad teineteisest sama palju kui saksa ja inglise keel: esimeses on grammatiline sugu ja käändelõpud, teises ei ole. Neid nimetatakse samaks keeleks ainult nende ühise päritolu tõttu ja etnilise ühtsuse rõhutamiseks.
Anneli Saaristo
Ta esindas lauluga "La dolce vita" Soomet 1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Šveitsis, kus saavutas 76 punktiga 7. koha.
Kurdid
Ühist kurdi kirjakeelt ei ole. Kõige rohkem kasutatakse Kurmandži murdest lähtuvat kirjakeelt, mille vanimad mälestised pärinevad 11. sajandist. Üldse vanimad säilinud kurdikeelsed tekstid pärinevad 9. sajandi keskelt. Kurdi keelt kirjutatakse araabia, ladina ja vene kirjas.
Enamik kurde räägib teise keelena araabia, türgi või pärsia keelt. Juudiusulised kurdid ja mõned kristlastest kurdid räägivad nagu assüürlasedki aramea keelt, mis kuulub semiidi keelte hulka.
Kurdide täpne päritolu on teadmata. Enamik kurde ise peab kurde pärinevateks meedlastest. Võimalike eellastena on mainitud ka hõimu, kelle ladinakeelne nimetus on Cyrtii ja kreekakeelne Kurtioi ning keda on maininud Polybios, Livius ja Strabon.
Järva-Jaani
Järva-Jaani on alev Järva maakonnas Järva vallas
Järva-Jaani oli aastatel 1991–2017 Järva-Jaani valla halduskeskus.
Asulat läbib Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (varasema nimega Piibe maantee). Järva-Jaani ja Kuusna küla vahel on 1798. aasta atlases Piibe maantee ääres Tamme kõrts. Järva-Jaanist hargneb tee Karinu küla suunas.
pisi|Droonivideo Järva-Jaanist (juuli 2021) pisi|Järva-Jaani keskus 120 meetri kõrgusel loodest vaadatuna (juuli 2021)
Asulas on ajaloomälestisena arvele võetud Järva-Jaani Vabadussõjas langenute matmispaik.
Alevi alal on Järva-Jaani järv.
Alevi järgi on nime saanud siluri Järva-Jaani kihid, sealne paemurd on ka nende kihtide stratotüüp.
Ajalugu
Alev tekkis 19. sajandi lõpul Piibe maantee äärde Järva-Jaani kirikumõisa (1798. aasta atlases St. Johannis), Keika küla (Ludwig August Mellini koostatud 1798. aasta atlases Keika, varem Keitise) ja Orina mõisa (1798. aasta atlases Orgena) maadele.
Aastal 1920 avati asulas Türi-Paide-Tamsalu raudtee Järva-Jaani raudteejaam, mis suleti aastal 1972.
Järva-Jaani Orina mõisas tegutses aastatel 1924–1947 Järva-Jaani Tütarlaste Kodumajanduskool, 1947. aastast asutati kodumajanduskooli asemel Järva-Jaani Mehhaniseerimiskool, 1954. aastast Järva-Jaani põllumajanduse mehhaniseerimiskool nr 6, ehhaniseerimiskool koolitas peamiselt noormehi traktoristideks, autojuhtideks, kombaineriteks ja mehhaanikuteks. Kooli baasettevõte oli Järva-Jaani kolhoos. 1963. aastast Järva-Jaani Maakutsekool nr 31, 1972. aastast Järva-Jaani Kutsekeskkool nr 31 ja aastatel 1990–1993 Järva-Jaani põllutöökool, mis tegutses kuni 1997. aastani Paide kutsekooli filiaalina, misjärel suundusid õpilased õppima Paidesse.
Järva-Jaani oli alev 1945–1987. Alevi õigused taastati 2. juunil 2005. Vahepeal oli tegemist alevikuga.
Claude Lelouch
pisi|Claude Lelouch (1966) Claude Lelouch (sündinud 30. oktoobril 1937 Pariisis) on prantsuse režissöör, filmistsenarist ja -operaator.
Tema isa Simon Lelouch oli Alžeeria juut ja ema Charlotte (sündinud Abeilard) oli judaismi pöördunu.
Tema tuntuimad filmid on "Mees ja naine" (1966), "Mees ja naine kakskümmend aastat hiljem" (1986) ning "Hüljatud" (1995).
Claude Lelouchil on seitse last: Simon (sündinud 1969), Sarah (1976), Salom (1983), tütar Sabaya (1987), poeg Sachka (1989), tütar Shaya (1992) ja Stella. Hiljaaegu kolis ta noorima lapse emast Alessandra Martinesest lahku elama.
Lindmetsa hoiuala
Lindmetsa hoiuala (keskkonnaregistri kood KLO2000321) on loodushoiu ala Saare maakonna Saaremaa vallas. Hoiuala geograafilised koordinaadid on. Hoiuala hõlmab 33,6 ha.
Lindmetsa hoiuala kaitse-eesmärk on elupaigatüüpide -
kaitse.
Fritz Tobias
Fritz Tobias (3. oktoober 1912 Charlottenburg – 1. jaanuar 2011 Hannover) oli Saksamaa riigiametnik, kes sai tuntuks Riigipäevahoone süütamise uurijana.
Ta jõudis 1950ndatel vastu omaenda ootusi järeldusele, et Riigipäevahoone süütas Marinus van der Lubbe, kes tegutses üksinda.
USB-C
pisi|USB-C pistik USB-C (algselt USB Type-C) on kompaktne pistikühendus (pistmik), mille kontaktide pöördsümmeetriline paigutus võimaldab ühendada pistikut pessa mõlemat pidi. Selle võimaluse poolest erineb see pistmikusüsteem kõigist varasematest USB versioonidest. Seejuures on suurenenud kontaktide arv (24) ning vähenenud pistmiku mõõtmed (8,4×2,6 mm). USB-C töötati välja vajaduse tõttu luua universaalne ühendus, mis suudaks pakkuda kiiret andmeedastust (kuni 20 Gbit/s), toidet võimsusega kuni 100 W ning võimalust kasutada alternatiivseid töörežiime spetsiifiliste ülesannete efektiivseks täitmiseks. USB-C eesmärk on vahetada välja varasemad USB tüübid, samaaegselt arendades USB võimekust. "USB Power Delivery" ja "Alternate Mode" tugi näitavad selle standardi universaalsust ning potentsiaali.
USB-C ühenduse kasutamisel tuleb siiski arvestada, et see ei pruugi alati realiseerida kiiret standardit USB-3.2 (20 Gbit/s) või reeglistikku USB Power Delivery.
Euroopa Komisjon tegi 23. septembril 2021 ettepaneku muuta USB-C ühtseks laadimise pistikühenduseks kõigis Euroopas müüdavates mobiiltelefonides, tahvelarvutites, kõrvaklappides, kaasaskantavates kõlarites ja muudes mobiilsetes elektroonikaseadmetes.
Spetsifikatsioon
USB-C spetsifikatsiooni (USB Type-C Specification 1.0) avaldas USB Implementers Forum 2014. aasta augustis.
USB-C ühildub praeguse generatsiooni standardite USB 2.0 (480 Mbit/s), USB 3.0 (5 Gbit/s), USB 3.1 (10 Gbit/s) ja tulevaste USB standarditega, mille andmevahetus ulatub kiiruseni 20 Gbit/s.
Viigud
USB-C kaablis on kuus diferentsiaalpaari andmete edastamiseks, neist neli High-Speed (kuni 480 Mbit/s) ja kaks SuperSpeed-paari (kuni 20 Gbit/s), kaks toitepaari, kaks maanduspaari ning neli viiku, mille funktsioonid on USB standardile uued: CC1, CC2 ja VCONN, SBU1 ja SBU2.
Toide
USB algusaastatel oli peamiseks eesmärgiks andmeedastus ning seetõttu pakkus pistmik vaid 0.75 W võimsusega toidet (150 mA voolu pingel 5 V). Praktilises kasutuses tekkis vajadus suurema toitevõimsuse järele, et muuta seadmete kasutamine USB toel efektiivsemaks ning võimaldada laadida akusid jadasiini kaudu. Standardid USB 2.0 (2.5 W) ja USB 3.0 (4.5 W) arendati välja kasvavat toitevõimsuse nõudlust arvestades.
Juulis 2012 teatas USB-IF uue spetsifikatsiooni Power Delivery (PD) valmimisest. PD võimaldab USB kaudu edastada oluliselt võimsamat toidet (kuni 100 W). USB-C toetab PD võimekust, mille standard 2.0 võimaldab pakkuda viie erineva profiiliga skaleeruvat toidet.
Pistikupesa ja pistiku ühendusrežiimid
Enne USB-C ja PD turule tulekut olid andmeedastuse ja toite rollid kindlalt paigas – pistmiku kuju dikteeris mõlemaid rolle. USB-C ühendused on paindlikumad ning pistmikud võivad nüüd esineda erinevates rollides: a) host (peremees), b) klient, c) mõlemad rollid korraga. Viimasel juhul on PD protokolli abil võimalik rolle dünaamiliselt vahetada. Seetõttu on tüüp-C kirjeldamiseks kasutusel ka uus terminoloogia:
Alternatiivsed töörežiimid
USB-C lubab ühildumiseks kasutada kolmandate osapoolte protokolle, juhul kui kaabel on selleks suuteline.
Alternatiivsete režiimide DisplayPort ja HDMI realiseerimiseks tuleb kasutada spetsiaalset üleminekuga kaablit. Ülikiire režiim Thunderbolt 3 (40 Gbps) ja ka USB Power Delivery 2.0 nõuavad erikaablit,
Alternatiivsete töörežiimide korral on portidevahelised signaalid muudetud. Programmeerides on võimalik muuta järgmiste kontaktide otstarvet:
Euroopa Liit
2021. aastal jõudsid Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu kokkuleppele, et tulevikus peavad ühenduma USB-C-ga kõik väiksemad elektroonikaseadmed.
Seksuaalse ärakasutamise juhtumid katoliku kirikus
pisi| [[ Theodore Edgar McCarrick |Theodore Edgar McCarrick (sündinud 1930), paavst Franciscuse poolt 2018. aastal terveks eluks palvetama ja pattu kahetsema sunnitud kuni kohtuprotsessini. Pärast kiriku juurdlust ja kohtuprotsessi tunnistati ta süüdi täiskasvanute ja alaealiste vastu suunatud seksuaalkuritegudes ja võimu kuritarvitamises ning ta vabastati vaimulike hulgast 2019. aasta veebruaris.  McCarrick on tänapäeval vanim vaimulik, kellelt on võetud ära vaimuliku tiitel ja arvatavasti esimene ning kõrgeim vaimulik -  kardinal, keda kunagi seksuaalse väärkäitumise tõttu on kohtu ette toodud ning karistatakse. ]] pisi| [[Franciscus|Paavst Franciscus esinemas kõnega Tšiili paavstlikus katoliku ülikoolis (2018). Tšiili katoliku kirik kannatas 2018. aastal ühe maailma suurima seksuaalse väärkohtlemise juhtumi all katoliku kirikus. Üks rängemaid, sealhulgas Fernando Karadima juhtum, mille tulemuseks oli mitu süüdimõistvat kohtuotsust ja lahkumisavaldust. ]] Seksuaalse ärakasutamise juhtumid katoliku kirikus on katoliiklike preestrite, nunnade ja usuorganisatsioonide liikmete laste seksuaalse väärkohtlemise juhtumid. 20. ja 21. sajandil on juhtumid hõlmanud palju süüdistusi, uurimisi, kohtuprotsesse, süüdimõistvaid kohtuotsuseid ja paljastusi vaimulike aastakümnetepikkuste katsete kohta varjata teatatud juhtumeid. Väärkohtlemise alla kuuluvad enamasti poisid, aga ka tüdrukud, mõned nooremad kui kolm aastat vanad, kuid enamus vanuses 11–14 aastat. Kriminaalasjad ei hõlma enamasti täiskasvanute seksuaalset ahistamist. Väärkohtlemise ja varjamise süüdistused hakkasid avalikkuse tähelepanu äratama 1980. aastate lõpus. Paljud neist juhtumitest räägivad aastakümnete pikkusest väärkohtlemisest.
Juhtumeid on algatatud ka katoliikliku hierarhia liikmete vastu, kes varjasid seksuaalse väärkohtlemise süüdistusi ja viisid eksinud preestrid avaliku tähelepanu alt teistesse piirkondadesse, kus väärkohtlemine jätkus.
1990. aastateks hakkasid juhtumid pälvima märkimisväärset meedia ja avalikkuse tähelepanu paljudes riikides, sealhulgas Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Tšiilis, Austraalias ja Iirimaal ning muudes Euroopa osades. 2002. aastal viis Boston Globe'i uurimine selle teema meedias laialdase kajastamiseni Ameerika Ühendriikides. Euroopas, Austraalias, Tšiilis ja Ameerika Ühendriikides on paljastanud laialdast väärkohtlemist, kajastades nii pikaajalise väärkohtlemise ülemaailmseid mustreid kui ka kiriku hierarhia struktuuri regulaarseid püüdeid varjata vägivallategusid.
Ajavahemikul 2001–2010 uuris Püha Tool seksuaalse väärkohtlemise juhtumeid, milles olid kahtluse all umbes 3000 preestrit, kellest mõned olid seksuaalselt kuritarvitanud oma ohvreid viiskümmend aastat tagasi. Roomakatoliku kiriku piiskopkonna ametnikud ja teadlased väidavad, et vaimulike seksuaalset väärkohtlemist üldiselt ei arutata ja seetõttu on seda raske mõõta.
Kiriku hierarhia liikmed on väitnud, et meedias kajastamine oli ülemäärane ja ebaproportsionaalne ning et selline kuritarvitamine toimub ka teistes religioonides ja institutsioonides. See hoiak ehmatas kriitikuid, kes nägid seda kui ettekäänet kirikusisese väärkohtlemise lahendamise vältimiseks.
2001. aastal Johannes Paulus II tegi avaliku vabanduse ja nimetas seksuaalset väärkohtlemist kirikus "olevat Jeesuse Kristuse õpetusega sügavas vastuolus". Benedictus XVI vabandas, kohtus ohvritega ja rääkis oma "häbist" väärkohtlemise osas. Ta ärgitas toimepanijad kohtu alla andma ja mõistis hukka kirikuvõimude väärkäitumise. 2018. aastal süüdistas paavst Franciscus, Tšiili konkreetsele juhtumile viidates, ohvreid valetamises, kuid aprillis vabandas ta oma "traagilise vea" pärast ja augustis avaldas "traagilise ajaloo" tõttu "häbi ja kurbust".
Ta kutsus 21.–24. veebruaril 2019 Vatikani linnas kokku neli päeva kestnud tippkohtumise, kus osalesid maailma kõigi piiskopikonverentside presidendid, et arutada katoliku kiriku vaimulike seksuaalse väärkohtlemise ärahoidmist. Paavst Franciscus tegi 2019. aasta detsembris põhjalikke muudatusi (mis on kõik kahtluse alla seatud), mis võimaldavad suuremat läbipaistvust.
Christian Panucci
Christian Panucci (sündinud 12. aprillil 1973 Savonas) on Itaalia endine jalgpallur, kes mängis kaitses põhiliselt paremal äärel.
Genoas karjääri alustanud Panucci on siiski enamuse ajast mänginud välismaa suurklubides, nagu Madridi Realis ja Chelseas ning kodumaa klubides AS Roma ja Parma F.C..
Itaalia rahvuskoondises mängis Panucci aastatel 1994–2004. Selle ajani kuulus ta koondisse 48 korda ja lõi 2 väravat. Ta oli Itaalia koondise koosseisus nii 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel kui ka 2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kui Itaalia koondise peatreeneriks sai Roberto Donadoni, pääses ta uuesti rahvuskoondisse. 2008. aasta Euroopa meistrivõistluste alagrupi teises kohtumises Rumeenia vastu lõi ta 1:1 viigivärava ja sellise tulemusega mäng ka lõppes. Ta lõpetas koondisekarjääri pärast 2008. aasta Euroopa meistrivõistlusi.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on Panucci tegutsenud treenerina. Aastatel 2017–2019 oli ta Albaania jalgpallikoondise peatreener.
Isiklikku
Christian Panucci on 181 cm pikk.
Harilik õlipuu
Harilik õlipuu ehk euroopa õlipuu (Olea europaea) on õlipuuliste sugukonda õlipuu perekonda kuuluv igihaljas viljapuu.
Välimus
pisi|left|Õlipuu õied Harilik õlipuu on igihaljas, madal ja jässakas. Puu on reeglina 8–15 meetri kõrgune. Hõbedase läikega rohelised lehed on piklikud, kuni 4–10 cm pikad ja 1–3 cm laiad.
Väikesed ja valged õied puhkevad eelmiseaastasel puidul. Õied moodustavad varte tipus või külgmiselt pöörisõisiku. Õlipuu on tuultolmleja.
Viljadeks on väikesed, 1–2,5 cm pikkused luuviljad ehk oliivid. Oliivid koristatakse rohelise või lillana. Viljade täielikuks valmimiseks (viljad saavutavad iseloomuliku musta värvuse) vajab õlipuu pikaajalist sooja perioodi.
Levila
Harilik õlipuu pärineb Vahemere piirkonnast ning on kultuuristatult levinud Lõuna-Euroopas, Lähis-Idas, Lõuna-Aafrikas, Kagu-Aasias, Lõuna-Hiinas, Uus-Kaledoonias, Ida-Austraalias jm.
Kasutamine
pisi|Küpsevad oliivid Õlipuu vilju süüakse konservitult ja neist pressitakse oliiviõli.
Ajalugu
Vana-Kreekas (eelkõige Atikas) osati kasutada õlipuu omadust õitseda üle aasta. Oskusliku pookimisega saavutati, et osad puud õitsesid ühel ja ülejäänud teisel aastal. Saagikaod olid niisuguse viljelemise korral väiksemad.
Oliive valmis pidevalt, seepärast ei olnud nende korjamine nii pidulik sündmus kui viinamarja koristamine.
Õlipuu tähtsuse tõttu on teda seotud paljude kultuste ja müütidega. Õlipuu oli püha, teda ei tohtinud riigi loata langetada. Ta kuulus Athena ja Zeusi (Minerva ja Jupiteri) erilise kaitse alla ning oli pühendatud Apollonile ja Heraklesele. Õlipuuoksad sümboliseerisid rahu, spordivõitu (olümpiamängudel), rõõmu ja elu.
Itaalia parimaid õlipuusorte viljeldi Venafrumi piirkonnas, palju õlipuid kasvatati ka Istrias ja Hispaanias.