cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moskva suurvürstiriik
Välispoliitika ja sõjad
1521. aastal tegid Krimmi ja Kaasani khaaniriigi ühendatud väed sõjakäigu Venemaale ja piirasid Moskvat. 1521. aastal tungisid Kaasani väed Moskva vürstiriiki idasuunalt Nižni Novgorodi ja Kolomna suunal ning Krimmi khaaniriigi väed lõunasuunalt Krimmi ja Oka sihil. Kaasani väed vallutasid Nižni Novgorodi ja Krimmi vöed purustasid nende vastu saadetud tsaari venna Staritsa vürsti Andrei väed ning väed ühinesid Kolomna juures. Vassili III põgenes Moskvast ja Krimmi-Kaasani väed piirasid Moskvat. Sõlmitud 1521. aasta rahulepinguga Moskva suurvürsti ja Krimmi khaani vahel tunnistas Moskva suurvürst Krimmi khaani võimu ja kohustus maksma andamit nagu varem Kuldhordile ning lõpetama protektoraadi Kaasani khaaniriigi üle.
16. sajandi keskel lõppesid Moskva suurvürstiriigile edukalt 15. sajandil alanud sõjad Kuldhordi järglasriikide Kaasani (1552) ja Astrahani khaaniriigiga (1556), kuid säilis vastasseis Osmanite riigi vasallriigi Krimmi khaaniriigiga.
Suurvürstiriigist tsaaririigiks
1547. aastal kuulutas Moskva suurvürst Ivan IV end tsaariks ja riigi Moskva tsaaririigiks.
George Strong Nares
thumb|Sir George Strong Nares thumb|Laev Challenger thumb|Briti polaarekspeditsiooni laev Alert [[Robesoni väinas Beechey neeme lähedal]] Sir George Strong Nares (24. aprill 1831 Abergavenny – 15. jaanuar 1915 Surbiton) oli Briti mereväeohvitser (admiral) ja polaaruurija.
Briti kapteni William Henry Narese poeg George Nares sündis Llansenseldis Abergavenny linna lähedal Monmouthshire'is.
Esimese polaaruurimise kogemuse sai ta Sir Edward Belcheri ekspeditsioonil laeval Resolute aastatel 1852–1854 Sir John Franklinit otsides.
Hiljem osales ta ekspeditsioonil põhjapoolusele laevadel Discovery ja Alert aastal 1875. Selle ekspeditsiooni käigus oli ta esimene, kes läbis väina Ellesmere saare ja Gröönimaa vahel põhja suunas Lincolni mereni. See väin sai nime tema auks. Sel ajal oli populaarne teooria, et selline marsruut viib avatud Polaarmerre, mis on jääst vaba piirkond pooluse ümber, aga Nares leidis ainult jääga kaetud kõnnumaad. George Strong Narese auks said nime Narese väin, Narese mägi ja Narese järv Kanadas Yukonis.
Kevadine seahernes
pisi|Põldkimalane kevadist seahernest tolmeldamas Kevadine seahernes (Lathyrus vernus (L.) Bernh.) ehk kevadine kurelääts (Orobus vernus L.) on seaherne perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis pärismaine, laialt levinud kevadel õitsev taim.
Jeronim de Rada
Jeronim de Rada sündis õigeusu preestri pojana Albaania Makjas (albaania keeles Maqi, itaalia keeles Macchia Albanese ehk Macchia di Cosenza) Cosenza provintsis Cosenza mägedes. Õppis Püha Hadrianuse kolleegiumis San Demetrio Corones. Oli varakult innustunud oma albaania juurtest ning hakkas koguma rahvaluulet. Oktoobris 1834 astus isa soovil Napoli ülikooli õigusteaduskonda, kuigi huvitus peamiselt rahvaluulest ja kirjandusest.
Napolis avaldas ta 1836 ka oma tuntuima albaaniakeelse poeemi "Milosao laulud" itaaliakeelse pealkirja "Poesie albanesi del secolo XV. Canti di Milosao, figlio del despota di Scutari" ("Albaania luule 15. sajandist. Milosao, Shkodëri despoodi poja laulud"; albaania keeles Këngët e Milosaos) all. Kordustrükid ilmusid 1847, 1872 ja 1873.
See pikk romantiline ballaad, mis räägib Milosao armastusest, on tema popilaarseim teos. Milosao näol on tegemist väljamõeldud noore aadlimehega 15. sajandi Shkodëris, kes on Thessaloníkist koju tagasi tulnud. Siin kohtab ta küla allika juures lambur Kollogre tütart Rinat ja armub temasse. Armastajate seisuvahe jääb kauaks nende vaheke, kuni maavärin purustab nii linna kui ka igasugused klassivahed. Nad abielluvad välismaal ja neil sünnib laps. Ent abieluõnn jääb üürikeseks. Milosao poeg ja naine surevad varsti ning tema ise saab lahingus haavata ja sureb jõekaldal, millelt avaneb vaade Shkodërile.
Varsti pidi ta kooleraepideemia tõttu õpingud katkestama ning minema tagasi koju Calabriasse.
Tema teine teos "Canti storici albanesi di Serafina Thopia, moglie del principe Nicola Ducagino" (Napoli 1839; "Serafina Thopia, vürst Nikolaus Dukagjini abikaasa albaania ajaloolised laulud") konfiskeeriti Bourboni võimude poolt, sest de Radat kahtlustati osaluses Itaalia Risorgimento põrandaalustes rühmitustes. Teos avaldati 1843 Napolis uuesti pealkirja "Canti di Serafina Thopia, principessa di Zadrina nel secolo XV" (Serafina Thopia, 15. sajandi Zadrina printsessi laulud) all ja hiljem kolmandas variandis Napolis 1897 pealkirja "Specchio di umano transito, vita di Serafina Thopia, Principessa di Ducagino" ("Inimese mööduvuse peegel, Dukagjini printsessi Serafina Thopia elu") all. Tema itaaliakeelne ajalooline tragöödia "I Numidi" ("Numiidialased"; Napoli 1846), mis hiljem ilmus ümbertöötatuna pealkirjaga "Sofonisba, dramma storico" ("Sofonisba, historical drama"; Napoli, 1892 või 1891), ei äratanud erilist tähelepanu. 1848 (või 1944) asutas De Rada ajalehe (või ajakirja) L'Albanese d'Italia (Itaalia albaanlane; nimi võis olla ka L'Albanese in Italia), mis sisaldas albaaniakeelseid artikleid. See kakskeelne "poliitiline, moraalne ja kirjanduslik ajaleht, mis saavutas lõpuks tiraaži 3200 eksemplari, oli esimene albaaniakeelne perioodikaväljaanne üldse.
1852 kõrvaldati de Rada San Demetrio kolleegiumi albaania keele õpetaja kohalt, sest teda kahtlustati Bourbonide võimu vastases tegevuses. 1889 sai ta selle koha tagasi.
De Rama hilisemad teosed on "Rapsodie di un poema albanese" ("Albaania poeemi rapsoodiad"; 1866), "Poesie albanesi" ("Albaania luuletused"; 1873–1884) ja "Skanderbeccu i pafaan" ("Õnnetu Skanderbeg"; 1873–1884).
1883–1887 andis ta välja albaaniakeelset ajakirja Fiamuri i Arbërit.
19. sajandi teise poole jooksul muutus de Rada unistus iseseisvast Albaaniast reaalseks poliitiliseks eesmärgiks, mida ta kirglikult taotles.
De Rada oli üks albaania rahvusliku kirjanduse rajajaid ning romantismi rajaja albaania kirjanduses. Tema ajakirjanduslik, kirjanduslik ja poliitiline tegevus aitasid kaasa rahvuslikule ärkamisele nii Itaalia albaanlaste seas kui ka kodumaal.
1850 abiellus de Rada Maddalena Melichiga, kellega tal oli neli poega. Nii naine kui ka pojad surid enne teda.
Jeronim de Rama suri 1903 äärmises vaesuses.
Tallinna tänav (Rakvere)
Tallinna tänav ristub Pika tänavaga, Carl Robert Jakobsoni tänavaga, Laia tänavaga, Tööstuse tänavaga, Laada tänavaga, Võidu tänavaga, Vene tänavaga, Malmi tänavaga, Küti tänavaga, Tuule tänavaga ning lõppeb Kauba tänava, Narva tänava ja Heina tänava ristmikul.
Ajalugu
19. sajandi teises pooles, kui tänav hakkas kujunema linna peatänavaks, kandis tänava läänepoolne osa Rüütli tänava ja idapoolne osa Peterburi tänava nime. 20. sajandi alguses oli see juba tervikuna Peterburi tänav. Tänav on kandnud Saksa okupatsiooni ajal ka Prints Heinrichi (1918) ja Adolf Hitleri nime (1944).
Tänava praegust eestikeelset nime on mainitud aastast 1924. Enne seda on 1915 mainitud eestikeelset nime Peterburi tänav (saksa keeles Peterburgerstraße, vene keeles Петербургская ул.).
Tallinna tänav 44 hoones, mis ehitati 1860. aastate esimesel poolel ning oli algselt mõeldud kõrtsiks ja kaupluseks asus esimene haigla Rakveres.
Eesti Popmuusika Aastaauhinnad
Eesti Popmuusika Aastaauhind ehk Kuldne Plaat on 1998. aastast väljaantav Eesti muusikaauhind, millega Eesti Autorite Ühingu ja Eesti Esitajate Liidu kogutavate andmete alusel tunnustatakse silmapaistvamaid eesti muusikuid.
Auhinnagala idee autorid ja asutajad on Raadio 2 muusikajuht Ivar Männik ja plaadifirma Aidem Pot juhataja Auris Rätsep.
Auhinna laureaadid selguvad vastavalt sellele, kui palju on artisti plaate müüdud, tema laule raadios mängitud või internetist legaalselt alla laaditud.
2009
Auhinnagala toimus 15. aprillil Tallinnas Meriton Grand Hotelis C. R. Jakobsoni saalis.
2010
Auhinnatseremoonia toimus 6. aprillil Eesti Vabaõhumuuseumis Kolu kõrtsis.
Hagana
pisi|Hagana Hagana (ka Haganah; heebrea keeles ההגנה HaHagana – 'kaitse') oli juudi paramilitaarne organisatsioon Briti mandaadi alustel Palestiina aladel aastatel 1920–1948. Hagana oli ametlik Suurbritannia loal moodustatud relvastatud rühmitus, mis sai 1948. aastal moodustatud Iisraeli Kaitsejõudude (IDF; צה"ל Tsahal) tuumikuks.
Nikolaus Roddendorp
Nikolaus Roddendorp (surnud 1509) oli Tallinna piiskop aastatel 1492–1509.
Roddendorp võis pärineda alates 1440. aastatest Pärnus mainitud Roddendorpide kaupmeestesuguvõsa seast. 1490. aastal on teda esmamainitud Tallinna toomhärrana, samal ajal oli ta ka Niguliste kirikhärra.
1492. aasta 9. novembril valiti Roddendorp Tallinna piiskopiks, paavst kinnitas ta järgmise aasta 6. märtsil. Roddendorp suri tõenäoliselt enne 1509. aasta 10. veebruari.
Rebecca Romijn
thumb
Rebecca Alie Romijn (hääldus ro-MEIN; sündinud 6. november 1972) on Ameerika Ühendriikide näitleja (alates 2000. aastast) ja endine modell (1991–2001). Abielu ajal näitleja John Stamosega kasutas ta nime Rebecca Romijn-Stamos.
Teda tuntakse Mystique'i rolli poolest "X-Meni" filmides ning Alexis Meade'i rolli poolest seriaalis "Inetu Betty".
Nuutre
Nuutre on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas voolab Ängi oja, millele on paisutatud Nuutre-Kõpu paisjärv.
Balkani vilajett
Balkani vilajett on 1. järgu haldusüksus (vilajett) Türkmenistanis.
Nõukogude ajal kandis ta Krasnovodski oblasti nime.
Vilajetis on kuus rajooni ja neli rajooni õigustega linna:
🇹🇲
Erna Siikavirta
Elulugu
Klaverit hakkas ta mängima juba kolmeaastaselt ja on suuresti mõjutatud klassikalisest muusikast ja klassikalisest rokist. Tema peamised muusikalised eeskujud on olnud pianist Jens Johansson ning lauljad Paul Stanley (Kiss) ja Eric Adams (Manowar).
1998. aastal käis Erna koos bändiga Children of Bodom Euroopa turneel, asendades ajutiselt nende klahvpillimängijat Janne Wirmanit. Samal aastal laulis ta sopranit saksa bändi Ancient Ceremony albumil "Fallen Angel's Symphony". Aastal 1999 mängis ta klahvpille Sinergy kontserditurneel "Beware the Heavens". Pärast seda liitus ta klahvpillimängijana bändiga Grain, mis läks 2001. aastal laiali. Aastatel 2001 ja 2002 mängis Erna süntesaatorit soome muusiku Markku Klami lugudele "Hymn For Christmas" ja "Meditation I (op. 10/1)". 2001. aastal liitus Erna ka bändiga Arthemesia, kus ta kasutas nime Magistra Nocte.
2006. aasta suvel liitus ta hauakaevajateemalise metal-ansambliga Deathlike Silence. Erna oli bändis kuni 2008. aastani, mil ta lahkus seoses kolimise ja lapseootele jäämisega. Siiski oli ta pärast seda veel endiselt seotud bändiga Arthemesia, mis lõpetas tegevuse 2010. aastal.
Malabo
Malabo on Ekvatoriaal-Guinea pealinn ja Põhja-Bioko provintsi halduskeskus. Asub Bioko saare põhjakaldal.
Ajalugu
Linna asutasid 1827. aastal britid ja selle nimi oli alguses Port Clarence. See oli orjakaubanduse mahasurumiseks mõeldud laevastiku tugipunkt. Linna asus elama palju vabastatud orje. 1843 läks linn Hispaania kontrolli alla ja nimetati Santa Isabeliks. 1969 viidi riigi pealinn üle Batast Santa Isabeli. Praeguse nime sai 1973. aastal osana president Francisco Macías Nguema kampaaniast euroopalike nimede asendamiseks aafrikapärastega. Nguema diktatuuri ajal hävitati ja sunniti kodudest põgenema Bioko põliselanikke bubisid ja linna asustati mandrilt fangi hõimu liikmeid.
Kliima
Linnas valitseb ekvatoriaalne kliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on 25 °C.
Transport
Linnast 9 km lääne pool asub lennujaam, kuhu lendavad Iberia, Swiss, Spanair, Air France, KLM, Astraeus ja Lufthansa lennukid.
Malabo on hea looduslik sadam, sest linn asub kustunud vulkaani kraatri serval.
Majandus
Linna lähedal asuvad naftaleiukohad. Linnas on mitmed nafta- ja maagaasitootmisettevõtted, mis asuvad peamiselt Punta Europa tööstuslinnaosas.
Arhitektuur
Malabos on 1916. aastal ehitatud gooti stiilis toomkirik, presidendipalee ja mitmeid hispaania koloniaalehitisi.
5. SS-Soomusdiviis "Wiking"
5. SS-Soomusdiviis „Wiking“ (5. SS-Panzer-Division „Wiking“) oli Saksa Relva-SS diviis Teise maailmasõja ajal, kuhu kuulus palju välismaiseid vabatahtlikke.
Diviis arenes välja SS-Diviisi "Germania" (5. Infanterie Division (mot.) "Germania" (6.1940–21.12.1940), SS-Division Germania) rügemendist "Wiking", kuhu see rügement kuulus novembrist 1940 kuni jaanuarini 1941. Sõja käigus arenes väeosa jalaväediviisist motoriseeritud diviisiks ning lõpuks soomusdiviisiks.
Rujavisioon
"Rujavisioon" on ansambli Ruja 1999. aastal välja antud videokassett (VHS).
Katowice
pisi|left|200px|Katowice Katowice on maakonnaõigustega linn Lõuna-Poolas. Katowice on Sileesia vojevoodkonna halduskeskus ning üks Poola suuremaid majandus-, teadus- ja tööstuskeskusi.
Katowice on Poola suurima linnastu, Ülem-Sileesia linnastu peamine linn. Lisaks Katowicele kuuluvad linnastusse Sosnowiec, Gliwice, Bytom, Zabrze, Ruda Śląska, Tychy jt linnad.
Katowices tegutseb Sileesia Ülikool (Uniwersytet Śląski w Katowicach).
Majandus
Katowice on tuntud eeskätt kaevandusrajooni keskse tööstuslinnana. Viimastel aastakümnetel on tööstuse osakaal oluliselt vähenenud ning kasvanud teeninduse tähtsus; tööstushooneid on ehitatud ümber kaubanduskeskusteks, meelelahutuskeskusteks, galeriideks jne.
Tööpuudus Katowices on umbes 8%.
Transport
Katowices on bussi- ja trammiliinid, raudteejaam ja 8 rongipeatust. Samuti paikneb linnas Katowice-Pyrzowice rahvusvaheline lennujaam, kus lennuoperaatoriteks on LOT, Euro LOT, Lufthansa, Centralwings, Wizz Air jt.
Manufaktuur
Manufaktuur (manufacturus ladina k - käsitsi tehtav oli hiliskeskajal arenenud tööjaotusega käsitööettevõte, kus töötasid palgatöölised. Inglise keeles kasutatakse väljendit putting-out system. Manufaktuurid võib sisuliselt jagada kolme tähenduse vahel:
Tekkimine ja areng
Manufaktuuride eellased tekkisid Lääne-Euroopas juba 12. sajandil ja islamimaades 9. sajandil. Kuna erinevalt Euroopast ei jõudnud Suur rahvasteränne Lähis-Idasse, said islamimaad rohkem tegeleda kauplemisega ning seekaudu tekkisid käsitööettevõtete alged ka varem. Laialdasem manufaktuuride rajamine algas siiski alles 15. sajandil.
Enne manufaktuuride rajamist olid Lääne-Euroopas tugevad tsunftid, kes omasid linnades peamist käsitöömonopoli ning kontrollisid, et poleks selliseid käsitöölisi, kes ei turustaks oma tööd vastavasse tsunfti kuulutama. Nõnda tagati ootamatu konkurentsi puudumine linna sees. Keskaja lõpupoole hakkas osa kaupmeestest hankima tulu käsitööst. Üheks enamlevinud valdkonnaks oli tekstiilitööndus. Kaupmees ostis kokku hulgaliselt toormaterjali, viis selle talupoegadele, kes valmistasid villast lõnga. Talupoeg sai töö eest väikest tasu, kuid põhiline kasum jäi kaupmehele, kuna talle kuulusid nii toor-kui valmismaterjal. Pikapeale muutus osa talupoegi järk-järgult palgatöölisteks. Selleks, et tootmine oleks efektiivsem, koondas omanik töölised ühte kohta. Nõnda tekkisidki palgatööl põhinevad käsitööettevõtted ehk manufaktuurid. Manufaktuure asutasid ka tsunftid ise, et laiendada oma tootmist.
Tootmine võis olla ka detsentraliseeritud, mille korral talupojad töötasid kodudes. Arvatavasti soodustas selline töökorraldus tuumperede teket, kuna lihtrahval tekkis enam tulu, mis muutis nad laiendatud perest vähem sõltuvaks. Mõistagi polnud kõik käsitöölistest nii jõukad - tihti polnud saadud kasu kuigi suur ning inimesed kannatasid puudust kõiges - isegi toidu osas.
Manufaktuuritööstus oli 16. sajandi keskpaigast 18. sajandi viimase kolmandikuni Lääne-Euroopas valdav tööstusliku tootmise vorm. Manufaktuurid põhjustasid käsitöölistes senisest suurema spetsialiseerumise ning tööviljakuse kasvu, aga ühtlasi soodustas tootmisvahendite kontsentreerumist. Lisaks tekstiilitööndusele leidus manufaktuure, kus tegeleti ade meisterdamisega. Manufaktuuritööstus lõppes industrialiseerumisprotsessiga Inglismaal 18. sajandi lõpus, mujal Euroopas 19. sajandi lõpus.
Klaasimanufaktuurid
Eestis on teada mitmeid manufaktuure, siin alal oli levinud klaasimanufaktuurid. Esimeseks selliseks ettevõtteks oli Hiiumaal Hüti klaasikoda, mis tegutses aastatel 1628-1664 Järgmiste klaasimanufaktuuride tekkeks läks aega peaaegu sajand ning alles pärast Põhjasõda asutati järgmised ettevõtted. 18. sajandist on kokku teada 21 klaasi tootmisega seotud manufaktuuri, näiteks Vana-Põltsamaa mõisas, Puurmani mõisas, Kärevere mõisas ning Laeva mõisas. Erinevalt Lääne-Euroopast, kus talupojad olid juba vabad, töötasid Eestis nagu ka mujal Tsaari-Venemaal pärisorjad. Sellegipoolest jäi manufaktuuritööstus Eestis üsna tagasihoidlikuks, mille põhjuseks pärisorjus oligi, sest ei lasknud talupoegadel oma ettevõtlikkust rakendada.
Talupojad väiketootjatena
Eestist leidub ka klassikalisi manufaktuurinäiteid. Talupoegade koduse käsitöö ja külakäsitöö baasil tekkis 18. sajandil mitmeid kodutöönduse keskusi, kus talupojast meister oli muutunud sisuliselt juba väiketootjaks. Selline kodutööndus on esindatud peamiselt puutööga. Nendest tuntud keskused on Avinurme, Hiiumaa, Mustjala, Nõva, Vändra, Saarde, Tarvastu, Haanja, Kolga-Jaani ja Kodavere.
Uurimine
Eestis on manufaktuuride kohta uurinud mitmed teadlased, näiteks arheoloog Andres Tvauri, klaasikunstnik Maks Roosma, Anne Ruussaar ja geograaf Endel Varep.
Vaata ka
Tööstusrevolutsioon
Kaali Kool
thumb|Kaali Põhikool, 2011. Pildistatud kraatri vallilt
Kaali Kool asub umbes 100 meetri kaugusel Kaali kraatrist ja tegutseb praeguses asukohas alates 8. detsembrist 1920, kui kolme külakooli - Pihtla, Sagariste ja Kõljala kooli - õpilased hakkasid õppima koos Kaali mõisahoones. 1936. aastal ehitati mõisahoone vundamendile uus koolimaja.
2011. aastal kolis samasse majja ka lasteaed. Kuni 2014/2015. õppeaasta lõpuni oli kool põhikool, alates 2015. aasta sügisest on Kaali kool 6-klassiline.
Huumorit
"Kuidas küll see kivi nii täpselt keset järve oskas kukkuda!"
"Ja oli ikka vedamine, et koolimaja pihta ei kukkunud..."
Välislingid
Kaali Kooli veebisait
Stepan Bandera monument
Stepan Bandera monument on Ukraina rahvuslaste juhi Stepan Bandera mälestuseks püstitatud sammas Lvivi kesklinnas.
Mälestussammas püstitati 2007. aasta oktoobris pärast aastatepikkust planeerimist.
Brazzaville
Jõe vastaskaldal asub Kinshasa. Arvatavasti on see ainus juhtum maailmas, kus kaks pealinna asuvad jõe vastaskallastel nägemisulatuses.
Linn on nime saanud itaalia päritolu prantsuse maadeuurija Pierre Brazza järgi, kes 1880 tänapäeva linna kohale Nkuna külla uurimisjaama rajas. 1898. aastast oli Brazzaville Prantsuse Kongo pealinn. Linn kasvas väga kiiresti: 1900. aastal oli linnas 5 tuhat, 1950. aastal juba 100 tuhat elanikku.
Brazzaville'il on raudteeühendus Atlandi ookeani rannikul asuva Pointe-Noire'i linnaga. Linnas on Maya-Maya lennujaam ja tähtis jõesadam.
Linnast on sageli alguse saanud piirkondlikud konfliktid, sealhulgas valitsuse ja mässuliste ning Kongo, Kongo DV ja Angola vahel.
Paelama
Paelama on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Küla lähistel voolab Paelama oja, millesse voolab Savioja ja millesse omakorda Kõrgesilla oja.
Paelama küla asub Soomaa Rahvuspargi lähedal. Paelama küla ümbritsevad segametsad ja männikud. Soodes küla lähedal kasvab palju pääsusilmi, leidub käpalisi.
Carl Schmidt
Carl Schmidt on mitme inimese nimi.
Püha Miikaeli Kool
Püha Miikaeli Kool (varasema nimega Püha Miikaeli Kolleegiumi Põhikool ) on Tallinna vanalinnas Vene tänav 31 asuv, 2013. aastal asutatud kristlik erakool.
Kool toetub õppes ja kasvatuses pedagoogilisele kontseptsioonile, mis lähtub katoliku kiriku õpetusest.
Ajalugu
Püha Miikaeli kooli ajalugu algab 2004. aastast, kui Vanalinna Hariduskolleegiumi raames alustasid tööd väikesed õpperühmad lastele ja noortele, kes erinevatel põhjustel ei suuda tavaklassis õppida. Nende laste aitamiseks ja koolist väljalangevuse vähendamiseks loodi veebruaris 2005 sihtasutus Püha Miikaeli Kolleegium, et koostöös Vanalinna Hariduskolleegiumiga välja arendada tugisüsteemid (õpilaskodu, nõustamiskeskus) ja paindlikud õppevormid (rühma-, individuaal- ja eelkutseõpe).
Alan Chalmers
Chalmers on õpetanud mitmetes Suurbritannia ja Austraalia ülikoolides, ta on keskendunud teaduse sisemisele olemusele. Ta on avaldanud populaarses vormis teaduse üle arutleva teose "What is this thing called science?" (1978; ümbertöötatud trükk 1982), mis on tõlgitud ka eesti keelde.
1937
1937. aasta (MCMXXXVII) oli 20. sajandi 37. aasta.
Daşoguzi vilajett
Daşoguzi vilajett on 1. järgu haldusüksus (vilajett) Türkmenistanis.
Nõukogude ajal kandis ta Tašauzi oblasti nime.
Vilajetis on üheksa rajooni ja kaks rajooni õigustega linna:
Põhjaka
Põhjaka on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla lähistel paikneb Põhjaka soo. Küla põhjaosas voolab Lõhavere oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Patrick Kluivert
Patrick Stephan Kluivert (sündinud 1. juulil 1976 Amsterdamis) on Hollandi endine jalgpallur, ründaja.
Ajax
Kluivert alustas karjääri 1994. aastal Amsterdami Ajaxis. Ta tuli klubiga hooaegadel 1994–95 ja 1995–96 Hollandi meistriks.
1995. aasta Meistrite Liiga finaalis lõi Kluivert 18-aastaselt AC Milani vastu võiduvärava.
Ta mängis Ajaxis kokku 97 mängu ja lõi 50 väravat.
AC Milan
1997. aastal siirdus ta üheks hooajaks AC Milani, kus lõi 33 mänguga 9 värava. vasakul|pisi|Patrick Kluivert
Barcelona
Kluivert liitus 1998. aasta suvel 8,75 miljoni Inglise naela eest Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona.
Barcelonas moodustas ta ründeduo Brasiilia jalgpalluriga Rivaldo.
Esimesel hooajal katalaanidega tuli ta La Liga meistriks.
Kluivert mängis Barcelona meeskonnas kuus hooaega, mille jooksul tegi kaasa 255 kohtumises ja lõi 120 väravat.
Hilisemad aastad
Karjääri lõpus mängis ta veel Newcastle Unitedi, Valencia, PSV Eindhoveni ja Lille'i klubis.
PSV-ga tuli Kluivert 2007. aastal Hollandi meistriks.
Koondisekarjäär
Kluivert kuulus aastail 1994–2004 Hollandi jalgpallikoondisse, kus ta lõi 79 mängus 40 väravat.
Kluivert debüteeris koondises 16. novembril 1994, kui mängiti 0:0 viiki Tšehhiga. Esimese värava lõi ta koondise koosseisus 29. märtsil 1995, kui võideti Maltat 4:0.
Ta oli viie väravaga 2000. aasta Euroopa meistrivõistluste parim väravakütt.
Isiklikku
Patrick Kluivert on 189 cm pikk.
Brobergen
Brobergen (alamsaksa keeles Brobargen) on küla Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis Kranenburgi vallas Oste jõe ääres.
Brobergenit on esmamainitud 1286. aastal (Brocberge). 1972. aastani oli Brobergen omaette vald.
Ekvatoriaalne kliima
Ekvatoriaalne kliima on iseloomulik ekvatoriaalsele kliimavöötmele|thumb Ekvatoriaalne vihmamets [[Venezuelas|thumb]] Ekvatoriaalse kliima kliimadiagramm (Labuan, [[Malaisia)|thumb]] Ekvatoriaalne kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik ekvatoriaalsele kliimavöötmele. Sellele on iseloomulik palav ja niiske ilm kogu aasta jooksul.
Ekvatoriaalse kliima levikuala on Lõuna-Ameerika põhjaosa Amazonase madaliku piirkonnas, Aafrika keskosa Kongo jõgikonnas ja Kagu-Aasia (Malaka poolsaar ja Malai saarestik) koos Austraalia kirderannikuga.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab ta kliimatüüpidele Af, Am ja kohati ka Aw kliimatüübile.
Eesti Looduseuurijate Seltsi teoreetilise bioloogia sektsioon
Teoreetilise bioloogia sektsioon on Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus.
Sektsioon loodi aastal 1977, ELUSi üldbioloogia ja geneetika sektsiooni asemele selle tollase juhataja Kalju Põldvere ettepanekul Kalevi Kullile.
Sektsioon on korraldanud ettekandekoosolekuid ning regulaarselt aastakonverentsina Eesti teoreetilise bioloogia kevadkoole. Kevadkoolidega seoses antakse välja raamatusarja Schola biotheoretica. Publitseeritud on ka eraldi kogumikke (Looduseuurijate Seltsi aastaraamat kd. 69, 1984; raamat Teooria ja mudelid eluteaduses, 1984, jt.).
Sektsiooni juhataja on olnud pikka aega (1997–2012) Ivar Puura.
Teoreetilise bioloogia sektsioonist on välja kasvanud Jakob von Uexkülli Keskus.
Lähisekvatoriaalne kliima
pisi|300px|Lähisekvatoriaalse kliimaga piirkonnad pisi|Lähisekvatoriaalse kliima kliimadiagramm ([[Hanoi)]] Lähisekvatoriaalne kliima on kliimatüüp Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi, millele on iseloomulik kahe aastaaja vaheldumine: palav ja niiske suvi vaheldub palava ja kuiva talvega. Kõige tähtsamad ilma kujundajad on troopilised mussoonid.
Selle põhjuseks on ekvatoriaalsed õhumassid suvel ja troopilised õhumassid talvel. Seetõttu on seal suvel ekvatoriaalsed ja talvel troopilised tingimused.
Lähisekvatoriaalse kliima valitseb Kesk-Aafrikas, Lõuna-Ameerika põhjaosas, Põhja-Austraalias ning Lõuna- ja Kagu-Aasias. Lähisekvatoriaalse kliimaga piirkonda nimetatakse lähisekvatoriaalseks kliimavöötmeks.
Temperatuur
Õhutemperatuur on troopilistes mussoonides ookeani kohal sama kõrge ja sama väikese aastase amplituudiga kui ekvatoriaalses kliimas. Maismaal on aastane temperatuurikõikumine suurem ja suureneb üha koos geograafilise laiusega. Eriti on see märgatav Lõuna-Aasias, kus troopilised mussoonid tungivad üsna kaugele mandrile ja jõuavad sealjuures kõrgetele laiuskraadidele.
Brasiilias Mato Grosso osariigi pealinnas Cuiabás on keskmine temperatuur oktoobris +28 °C. Kui algavad suvemussoonid, mis toovad sinnakanti mereõhku, alaneb see kuni +27°-ni jaanuaris. Talvel langeb see +24°-ni juunis. Seega on aastane õhutemperatuuri kõikumine 4°.
Peaaegu samal laiusel Indias mere kaldal olevas Chennais on temperatuur juunis +32° ja jaanuaris +25°, mis teeb aastaseks kõikumiseks 7°. Seevastu sisemaal Varanasis on keskmine temperatuur mais +33°, juulis pärast suviste mussoonide algust +29°, aga jaanuaris langeb +16°-ni. Seega on temperatuuri aastane kõikumine 17°, mis on nende laiuste kohta väga suur.
Ida-Hiinas jõuavad troopilised mussoonid veel kaugemale põhja. See on jälgitav näiteks Shanghais. Augustis on seal keskmine temperatuur +27° nagu ekvaatori kandiski. Seevastu talvemussoonid, mis saabuvad kõrgetelt laiuskraadidelt, alandavad jaanuari keskmise temperatuuri +3°-ni ja aastane temperatuurikõikumine on 24°.
Lähisekvatoriaalses kliimavöötmes on täheldatud ka maailma kõige kõrgema aastase keskmise temperatuuriga ala. See asub Punase mere edelakaldal Eritreas, kuhu vahel jõuab suvine mussoon lõunapoolkeralt, ületades Etioopia mägismaa. Sellelt langedes tõuseb tema temperatuur veelgi föönprotsessi käigus, mistõttu Eritreas täheldataksegi eriti kõrgeid temperatuure. Eritrea sadamalinna Massawa keskmine temperatuur on jaanuaris ja veebruaris +26°, aga juulis +35° ja aastas +30°.
Sademed
pisi|Lähisekvatoriaalne mets (Vietnam) Lähisekvatoriaalses kliimas on kohati sademeid sama palju kui ekvatoriaalses kliimas, aga mida lähemale poolustele, seda enam sademete hulk langeb, eriti tasandikul.
Kõrgetel kallastel ja mäekülgedel, mis on avatud suvemussoonide poole, on sademed eriti suured. Guinea lahe rannikul tõusevad nad näiteks Guinea pealinnas Conakrys peaaegu 5000 mm-ni, Indias Cherrapundjis on täheldatud suurim aastane sademete hulk Maal: 11 020 mm. See viimane kehtib siiski kitsal maa-alal, üldiselt on Cherrapundji kandis aastane sademete hulk 5000 mm ja mujalgi Indias pole see suurem.
Lähisekvatoriaalsele kliimale on omane sademete hulga eriti suur aastaajaline kõikumine. Näiteks Kalkutas, kus aastane keskmine sademete hulk on 2730 mm, sajab detsembris kõigest 5 mm. Üldiselt sajab Indias 4 suvekuu jooksul, mil valitsevad suvemussoonid, 90% aastasest sademete hulgast. See kehtib ka teistel mandritel. Conakrys sajab juunist septembrini 3920 mm, aga detsembrist märtsini 15 mm. Sudaanis Hartumis, kus aastane keskmine sademete hulk on 135 mm (see on lähisekvatoriaalse kliima peaaegu kuivusrekord), sajab siiski juulist oktoobrini 130 mm sademeid, aga novembrist aprillini ei saja üldse midagi.
See mis sademete kohta kehtib ka pilvisuse ja õhuniiskuse kohta. Nende maksimum on suvel ja miinimum talvel. Näiteks Kalkutas on pilvisus juulis 84% ja jaanuaris 8%. India ida- ja keskpiirkondades heidavad puud kuiva talve ajaks koguni lehed maha.
Niisugusele kliimale on kõige sobivam taimestikuvöönd troopiline metsastepp ehk savann.
Bashshār al-Asad
Bashshār al-Asad (araabia keeles بشار الأسد; sündinud 11. septembril 1965) on Süüria poliitik, alates 2000. aastast Süüria president. Ta on eelmise presidendi Ḩāfiz̧ al-Asadi ja Anīsah Makhlūfi poeg.
Elulugu
Asad õppis Damaskuse Ülikoolis silmaarstiks ja suundus 1992. aastal Londonisse õpinguid jätkama.
1994. aastal hukkus autoõnnetuses tema vanem vend Bāsil, kellest pidanuks saama isa võimu pärija. Sellest ajast kuni oma isa surmani 2000. aastal valmistati Bashshār al-Asadit ette Süüria presidendiks saama. Ettevalmistus koosnes kolmest osast. Esiteks organiseeriti talle toetus sõjaväes ja riigi julgeolekustruktuurides. Bashshār al-Asad naasis juba 1994. aastal Süüriasse ja asus õppima sõjaväeakadeemias. 1999. aastal teenis ta välja koloneli auastme. Vanad sõjaväejuhid saadeti erru ja asendati alaviitidest sõjaväelastega, kes olid Bashshār al-Asadile lojaalsed. Teiseks tutvustati teda rahvale. Selleks anti talle suured volitused ja määrati ta oma isa poliitiliseks nõunikuks. Ta juhtis kodanike kaebuste ja apellatsioonide bürood ning organiseeris üleriigilist kampaaniat korruptsiooni vastu. Selle kampaania käigus kõrvaldati ühtlasi tema võimalikud oponendid. Kolmandaks tutvus ta riigi juhtimise mehhanismidega.
2000. aastal suri tema isa ning Bashshārist sai president ja Ba'athi partei juht. 2007. aastal valiti ta presidendiks tagasi. Kummalgi korral vastaskandidaate ei olnud. Ametlikel andmetel sai ta nendel presidendivalimistel vastavalt 97,2% ja 97,6% valijate toetuse. Kuna Süüria põhiseadus nägi ette, et president peab olema vähemalt 40-aastane, aga al-Asad oli kõigest 34-aastane, muutis Süüria parlament kiiresti põhiseadust ja kehtestas presidendi vähimaks lubatud vanuseks 34 aastat.
Isiklikku
Bashshār al-Asad on 190 cm pikk. Ta valdab inglise keelt ja vestlustasemel prantsuse keelt.
2000. aasta detsembris abiellus ta süüria päritolu Suurbritannia kodaniku Asma Akhras'iga (nüüd Asma al-Assad). Seni on abielust sündinud kolm last.
Juri Štšekotšihhin
Elulugu
Juri Štšekotšihhin sündis sõjaväelase perekonnas.
Ta lõpetas 1975 Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna. Ajakirjanduslikku tegevust alustas 17-aastaselt ajalehes Moskovski Komsomolets, töötades 1967–1971 stažöörina ja 1971 korrespondendina.
1971–1980 töötas ajalehe Komsomolskaja Pravda erikorrespondendina, juhatades ajalehe juures "kaptenina" vanemate klasside õpilaste klubi Alõi Parus ning andes välja ajalehe vastavat lisa.
Alates 1980 töötas ta ajalehes Literaturnaja Gazeta erikorrespondendina ning seejärel uurimisosakonna juhatajana. Ta algatas uuriva ajakirjanduse Nõukogude Liidus, hakates esimesena uurima kuritegusid enne kohtuotsust, mis oli ennekuulmatu. 1988 levitati Literaturnaja Gazetas avaldatud korruptsiooniteemalist artiklit "Лев прыгнул" ("Lõvi hüppas") käest kätte nagu samizdati väljaannet, sest see oli esimene publikatsioon, mis rääkis korruptsioonist Nõukogude Liidus. Artiklile järgnes palju ümberlükkamisi, kuid see artikkel vallandas korruptsiooniteemaliste artiklite laviini.
Juri Štšekotšihhin uuris noorsoo kuritegevust. Ühena esimestest Nõukogude Liidus juhtis ta tähelepanu organiseeritud kuritegevuse olemasolule selles riigis. Ta kirjutas Kaasani noorukibandedest ja jalgpallifanaatikutest. Ta oli ÜRO ekspert organiseeritud kuritegevuse ja korruptsiooni osas.
Juulist 1988 kuni 1989. aastani oli ajaloolis-valgustusliku ühingu Memoriaal organiseerimiskomitee täitevkomitee liige. Aastast 1988 oli ta ka ühiskondlik-poliitilise ühenduse Moskovskaja tribuna liige.
1989 valiti ta Nõukogude Liidu rahvasaadikuks territoriaalses valimisringkonnas nr 413 (Luhanski oblast Ukrainas). Oli Regioonidevahelise saadikuterühma liige.
1990. aastate alguses uuris Štšekotšihhin korruptsiooni Moskva võimuorganites.
Alates 1993 oli ta rahvusvahelise Fondi Loomingulise Noorsoo Toetuseks president.
Alates 1995 oli ta uuriv-ajakirjandusliku telesaate "Spetsialnaja brigada" ('eribrigaad') autor ja saatejuht kanalil ATV-ОРТВ.
Pärast ajakirjaniku Vladislav Listjevi mõrvamist hakkas Štšekotšihhin 1995. aasta märtsis sõltumatu ajakirjanike uurimisrühma eesotsas tegelema selle kuriteo uurimisega, kuid mõrv jäigi lahendamata. «Ma ei tea, kuidas end tunnevad need, kes juurdlust läbi viisid, aga mina tunnen ennast sellepärast süüdlasena, et me ei suutnud midagi ära teha,» ütles ta.
Märtsis-aprillis 1997 korraldas Štšekotšihhin riigiduuma julgeolekukomitee esimehe asetäitjana kampaania Tšetšeenias asuvate vangide vabastamiseks. Mõnikord vedas ta ise autoga sõjavange ning nad elasid tema suvilas. Ta tegi kõik, et neid aidata.
19. detsembril 1999 valiti ta Riigiduuma kolmanda koosseisu liikmeks föderaal-valimisringkonnast Jabloko nimekirjast. Ta oli riigiduuma Julgeolekukomitee esimehe asetäitja. Selles ametis kogus ta materjali suurte riisumiste kohta tollis. Viimati uuris Štšekotšihhin nii ajakirjaniku kui ka saadikuna korruptsiooni Venemaa eriteenistustes.
Juri Štšekotšihhinit peeti väga usaldusväärseks ajakirjanikuks. Teda ähvardati, jälitati ning varastati tema artikleid. Mõni ähvarduskiri jõudis kohale veel pärast tema surma.
Surm
Enne seda oli ta täiesti tervena käinud Rjazanis materjali kogumas. Kolleegid pidasid vajalikuks surma põhjuste väga põhjalikku uurimist.
Kolleegid ajalehest Novaja Gazeta iseloomustasid teda naiivse, kuid just naiivsuse tõttu tõhusa õigluse eest võitlejana. Matusekõnedes nimetati teda laitmatu reputatsiooniga inimeseks.
Teosed
Juri Štšekotšihhin kirjutas kokku 4 raamatut ja 5 stsenaariumi. Töö autobiograafilise romaani "Однажды я был" (Ükskord ma olin) kallal jäi pooleli.
Kunstikogu
Štšekotšihhini kunstikogus on üle 20 naivistliku kunstniku (Vassili Grigorjev, Aleksandr Suvorov, Juri Horovski) teose. Maalide kataloogiväärtus on umbes 20 000 dollarit.
Muurola
Muurola on küla Soomes Rovaniemi linna territooriumil.
Muurolas elab umbes 1000 inimest.
1. jaanuarini 2006, mil Rovaniemi vald liideti Rovaniemi linnaga, kuulus Muurola Rovaniemi valda.
Muurola paikneb Rovaniemi kesklinnast 25 km edelas Kemijoki kaldal.
Ahlen
Ajalugu
Linnamüüri hakati lammutama 1765. aastal ja 1929. aastaks olid viimased müüririismed hävinud.
Pointe-Noire
Pointe-Noire on suuruselt teine linn Kongo Vabariigis, Kouilou departemangu keskus. Asub Atlandi ookeani rannikul.
Pointe-Noire on asutatud 1922. aastal. Linnal on 1934. aastal valminud raudteeühendus pealinna Brazzaville'iga. Pointe-Noire'is on ka rahvusvaheline lennujaam.
pisi|tühi|Linna raudteejaam
Tammiku tänav (Rakvere)
Tammiku tänav on tänav Rakveres. See on saanud nime Rakvere tammiku järgi.
Tänava pikkus on 1632 meetrit. Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi kaguküljel, piirkonnas, kus lääne pool paikneb Rakvere tammik ja ida pool Palermo mets. Tänav saab alguse Rakvere Vanalinna linnaosast Juhan Kunderi tänavalt ja kulgeb lõuna suunas läbi Tammiku linnaosa. Tänava lõunaosa on Taaravainu ja Palermo linnaosa piiriks. Tänav lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee Tõrma ringteel, ristudes enne Õie ja Taara tänavaga.
Tammiku tänava alguses asub Juhan Kunderi mälestussammas.
Tammiku 6, saksa sõjaväekalmistu kõrval asub 19. sajandi ilus urbaltisch end. mõisakõrts, mis oli populaarne suvepidude paik.
Kinnistule Tammiku 13 ehitati 1893. aastal Rakvere vallamaja puithoone, mis 1996. aastal ehitati ümber hotelliks Villa Theresa.
Tänava teenumber on 6630135.
Rafael van der Vaart
Rafael van der Vaart (sündinud 11. veebruaril 1983 Heemskerkis) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Van der Vaart kutsuti Hollandi koondisse 2001. aasta noorte MM-iks, mis toimusid Argentinas. Ta alustas iga Hollandi kohtumist algrivistuses ja peatreener Louis van Gaal ei vahetanud teda kordagi välja. Avakohtumises kaotas Holland Costa Rica jalgpallikoondisele 1:3, siis viigistas Ecuadori jalgpallikoondisega 1:1 ja otsustavas mängus võitis Etioopia jalgpallikoondist 3:2 (van der Vaart sai 32. minutil kollase kaardi). Costa Rica võitis kõik mängud, Holland jagas Ecuadoriga teist kohta. Etioopia värav, mis löödi normaalaja eelviimasel minutil, tõstis Ecuadori teiseks, aga 4 paremat kolmandaks tulnud meeskonda ja Holland sealhulgas said samuti edasi. Seejärel alistas Holland oma alagrupi võitnud Angola jalgpallikoondise 2:0 ja pääses veerandfinaali Egiptuse jalgpallikoondise vastu. Van der Vaart osutus selles mängus niihästi hea- kui pahategijaks: ta viis 33. minutil Hollandi juhtima, kuid sai kohe kohatu rõõmustamise eest kollase kaardi, 55. minutil teisegi ja eemaldati mängust punase kaardi tõttu. Egiptus viigistas 47. minutil ja lõi 65. minutil võiduvärava.
Rafael van der Vaart osales Hollandi koondises 2004. aasta EM-il Portugalis. Avakohtumises Saksamaa jalgpallikoondisega mängis ta terve mängu ja see lõppes 1:1 viigiga. Teises kohtumises Tšehhi jalgpallikoondise vastu vahetati ta platsile alles 86. minutil seisul 2:2 ja 88. minutil lõi Vladimir Šmicer tšehhide võiduvärava. Kolmandas kohtumises Läti jalgpallikoondise vastu, mille Holland võitis 3:0, ta ei mänginud. Tšehhid võitsid kõik mängud, Holland läks alagrupist teisena edasi. Ka veerandfinaalis Rootsi jalgpallikoondise vastu ta ei mänginud. See lõppes 0:0 ja Holland võitis penaltiseerias. Küll toodi ta platsile poolfinaalis Portugali jalgpallikoondise vastu 56. minutil seisul 0:1. Portugal lõi 3 väravat, neist viimase oma väravasse, ja võitis 2:1.
2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal võitis Holland esimeses mängus Serbia ja Montenegro jalgpallikoondise ning van der Vaart ei mänginud. Teises kohtumises alistas Holland Elevandiluuranniku jalgpallikoondise 2:1 ning van der Vaart vahetati platsile 50. minutil, kui väravad olid juba löödud. Kolmanda kohtumise (0:0 Argentina jalgpallikoondise vastu) tegi ta kaasa algusest lõpuni. Alagrupi võitis Argentina Hollandi ees. Järgnes Nürnbergi lahinguks nimetatav kohtumine Portugaliga, kus jagati 16 kollast kaarti, neist 7 Hollandile, ja kummaltki poolt eemaldati 2 pallurit. Van der Vaart vahetati platsile 56. minutil seisul 0:1 Portugali kasuks. 74. minutil sai ka tema kollase kaardi, sest kakles koos Wesley Sneijderiga portugallase Petitiga. Viigiväravat lüüa ei õnnestunud ja Portugal pääses veerandfinaali.
2008. aasta EM-il loositi Holland kõige tugevamasse alagruppi koos valitseva maailmameistri Prantsusmaa ja MM-hõbeda Itaaliaga. Sellegipoolest läbis Holland alagrupi võimsalt. Kõigepealt alistati Itaalia jalgpallikoondis 3:0 (van der Vaart mängis kogu mängu), siis Prantsusmaa jalgpallikoondis 4:1 (van der Vaart mängis esimesed 78 minutit ja võeti välja seisul 3:1) ning lõpuks Rumeenia jalgpallikoondise 2:0 (van der Vaart ei mänginud). Holland võitis alagrupi Itaalia ees. Veerandfinaalis Venemaa jalgpallikoondise vastu osales van der Vaart algusest lõpuni ja sai 60. minutil kollase kaardi. Venemaa võitis lisaajal 3:1 ja Holland langes välja.
2010. aasta MM-il Lõuna-Koreas alustas van der Vaart iga mängu algrivistuses ja vahetati teisel poolajal välja. Esimeses kohtumises võitis Holland Taani jalgpallikoondise 2:0 ja van der Vaart võeti välja 67. minutil seisul 1:0. Teises kohtumises võideti Jaapani jalgpallikoondis 1:0 ja van der Vaart lahkus platsilt 72. minutil, kui värav oli löödud. Viimane alagrupimäng toimus Kameruni jalgpallikoondisega, kes oli edasipääsulootuse kaotanud. Holland läks juhtima, aga van der Vaart sai 65. minutil käega mängimise eest kollase kaardi ja andis aafriklastele penalti, mille Samuel Eto'o realiseeris. 73. minutil vahetati van der Vaart välja ja 83. minutil lõi Holland võiduvärava. Seejärel võitis Holland 2:1 Slovakkia jalgpallikoondise ja veerandfinaalis sama tulemusega Brasiilia jalgpallikoondise, kummaski van der Vaart ei mänginud. Poolfinaalis Uruguay jalgpallikoondise vastu mängis ta teise poolaja, esimene lõppes 1:1 ja kogu mäng 3:2. Finaalis Hispaania jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse alles lisaajal, 99. minutil seisul 0:0. 105. minutil, kui kapten Giovanni van Bronckhorst välja vahetati, sai van der Vaart kapteniks. 116. minutil lõi Andres Iniesta Hispaania võiduvärava, jättes Hollandi hõbedale.
Isiklikku
Rafael van der Vaart on 175 cm pikk.
10. juuni 2005 abiellus ta telesaatejuhi ja modelli Sylvie van der Vaartiga (sündinud Sylvie Meis). 28. mail 2006 sündis nende poeg Damian Rafael.
Põhjala agraartsentrism
Põhjala agraartsentrism on ideoloogiate segavorm, mis kombineerib sotsiaalliberalismi, rohelist ideoloogiat ja konservatismi. Põhjala agraartsentristlikud parteid paigutuvad poliitilises skeptris paremale poole tsentrit, tüüpilised programmilised seisukohad nendel parteidel on:
Põhjala agraartsentristlike parteide kujunemine
Põhjala riikides (Soome, Rootsi, Norra, Taani) oli agraarliikumistel võrreldes Mandri-Euroopaga suurem poliitiline mõju, olles mitte ainult sõltumatud, vaid koguni esindatud rahvuslikes parlamentides neljanda seisusena. Parteid tekkisid tavaliselt 20. sajandi esimese kahe kümnendi jooksul ja selle eelnes töölisliikumine 19. sajandi lõpul.
Rääka
Rääka on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel voolab Rääka kraav.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Rääka karjamõis.
Agroklimatoloogia
Agroklimatoloogia (kreeka sõnadest agros 'põld', klíma 'kliima' ja lógos 'teadus') on klimatoloogia haru, mis uurib kliimat (agrokliimat) põllumajandustootmise paiknemise tegurina.
Agroklimatoloogia eesmärkideks on kliima hindamine põllumajandustootmise seisukohast, agrokliimarajoneerimine jne.
Liège
pisi|[[Liège'i raekoda]]
Liège (varem Liége, hollandi keeles Luik (varem Luick), vallooni keeles Lîdje, saksa keeles Lüttich, ladina keeles Leodium) on linn Belgias, Liège'i provintsi keskus.
Floyd Merrell
Floyd Merrell (sündinud 1937) on Ameerika Ühendriikide semiootik.
Liège
Liège asub Maasi jõe ääres Hollandi ja Saksamaa piiri lähedal.
Floyd Merrell
Ta töötab Purdue Ülikoolis (West Lafayette, Indiana, USA).
Saelint
thumb Saelint on õhuke hammastatud servaga teraslint, mida kasutatakse lõikeriistana lintsaepingis.
Korgi ja pehmemate materjalide saagimiseks võidakse kasutada ka hammasteta saelinti ning vormimisel abrasiivlinti.
Liège
Liège'is tegutseb Euroopa Teaduste Akadeemia.
Saelint
Saelindid valmistatakse suhteliselt suure niklisisaldusega spetsiaalterasest. Lint peab olema ühtlase paksuse ja väga sileda pinnaga ning selle tagumine serv peab olema rangelt sirgjooneline.
Liège
Ajalugu
Liège'is elati juba Vana-Rooma ajal, aga esimest korda mainiti seda asulat alles 558 nime all Vicus Leudicus.
Pöide maalinn
pisi|Vaade linnusele idast pisi|Friedrich Kruse joonis Pöide maalinn ehk Kahutsi maalinn ehk Kahutsi linnus ehk Iruste maalinn on Saaremaa üks suuremaid muinasaegseid ringvall-linnuse tüüpi linnuseid. Maalinn asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Pöide külast umbes 2 km kaugusel läänes, Kahutsi küla territooriumil.
Liège
Ajalugu
Pühale Maastrichti Lambertile omistatakse selle piirkonna ristiusustamine 8. sajandi esimestel aastatel, mis näitab, et antiikaja usutavad säilisid selles kandis nii kaua ja veel kauemgi, kui arvestada, et Lambert tapeti ja teda austatakse sellepärast märtrina.
Pöide maalinn
Linnuse kirjeldus
Maalinn asetseb kuni 5 m kõrgusel loodusliku seljaku kirde poolsel osal. Suhteliselt tasase, 0,3 cm kuni 1,3 m paksusega kultuurikihiga ovaalse kujuga linnuseõu on 3700–3800 ruutmeetrit. Ringvalli kõrgus siseküljelt on 5,70 m, välisküljelt kuni 11 m. Ringvalli ehituseks on kasutatud maakive ja mulda. Maalinnal on kaks kinnivarisenud väravakäiku. Linnuseõue keskel asetseb kividega täidetud lohk, mis võib olla muistne kinniaetud kaev.
Liège
Ajalugu
Tema järglane püha Hubert ehitas Lamberti residentsi juurde basiilika, kus hoiti Lamberti säilmeid, ja selle basiilika ümber hakkas kujunema tänapäeval Liège'ina tuntav linn. Linna lääneosas olevale järsule mäele rajati varsti kindlus.
Pöide maalinn
Linnuse kirjalik mainimine
Esimest korda on linnust mainitud Henriku Liivimaa kroonikas (XXX: 5), järgmisena on seda maininud Mellin 1794. aastal (kartograaf krahv Ludwig August Mellin), Luce 1811. aastal (Kuressaare õpperingkonna inspektori Johann Wilhelm Ludwig von Luce) ja Hueck 1840. aastal (vist Alexander Friedrich Hueck, kes oli hariduselt arst). Aastatel 1990–1992 toimusid Pöide maalinnas Vello Lõugase ja Marika Mägi juhtimisel arheoloogilised väljakaevamised.
Liège
Ajalugu
985 loodi Liège'i piiskopkond, mis eksisteeris seni, kuni Prantsusmaa selle 1794 likvideeris. Piiskopkond kuulus vormiliselt Saksa-Rooma riiki, aga sisuliselt oli ta peaaegu sõltumatu. Esimene Liège'i piiskop Liège'i Notger muutis linna intellektuaalseks ja usukeskuseks ning kultuurilises mõttes tähtsaks jäi linn kogu keskaja jooksul. Nii näiteks värbas paavst Clemens VI oma õukonda Avignoni Liège'ist muusikuid ja see aitas polüfoonial levida.
Pöide maalinn
Linnuse kirjalik mainimine
Maalinna ei ole muistset vabadusvõitlust käsitlevates kroonikates mainitud. On spekuleeritud, et selleks ajaks võis maalinn olla maha jäetud ja asendatud Muhu maalinnaga.
Liège
Ajalugu
Liège oli tuntud oma kirikute poolest. Neist vanim, Püha Martini kirik, pärines aastast 682.
Pöide maalinn
Linnuse kirjalik mainimine
Tänapäeval tähistab ümbruskonna rahvas linnuses jaanipäeva ja põletab jaanituld.
Saelint
Lindi otsad ühendatakse jootmise või keevitamise teel. Saelindid eelpingestatakse, et nad taluksid pidevat kõver- ja sirgjoonelise trajektoori vaheldumist. Sae hambatipud karastatakse või kaetakse stelliidiga.
Tislerilintsaagide lindi laius on tavaliselt 3–25 mm, palgi- ja prussisaagide laius aga kuni 400 mm. Lindi paksus jääb vahemikku 0,45–2,1 mm.