Tähenduse_teejuhid
Eessõna: põrgusse laskumine
17-aastaselt astus Peterson naaberlinna kolledžisse. Ta valiti kolledži juhatusse. Seal olid poliitiliselt ja ideoloogiliselt konservatiivsed inimesed, keda ta imetles, sest nad olid saavutanud midagi väärtuslikku ja keerulist. Ta ei austanud aga paljusid sotsialistliku partei aktiviste, kellel ei olnud elukutset, sageli ka perekonda ega haridust, vaid ainult ideoloogia, ning olid pahurad ja väiklased. See lahknevus imetluse ja mõttekaasluse vahel suurendas Petersoni eksistentsiaalset segadust. Toakaaslase abiga jõudis ta järeldusele, et maailm ei mahu sotsialistliku filosoofia raamesse ära. Ta luges George Orwelli raamatut "The Road to Wigan Pier", mis kõigutas tema usku sotsialistlikku ideoloogiasse ja ideoloogiatesse üldse. Orwelli järgi sotsialistidele ei meeldi vaesed, nad lihtsalt vihkavad rikkaid. Peterson taipas, et sotsialistlik ideoloogia maskeerib ebaõnnestumisest tingitud vimma ja vihkamist nende vastu, kes on rikkad, haritud ja austatud. Abstraktse õigluse nõue langes kokku kättemaksuga. Sotsialistid (ja mitte ainult nemad) tahtsid küll maailma parandada, kuid alustasid teiste inimeste muutmisest. Sellise hoiaku vastu muutus Peterson umbusklikuks. Igasugune ideoloogia jagab inimesed nendeks, kes mõtlevad ja tegutsevad õigesti, ja nendeks, kes seda ei tee. Ideoloogia võimaldab peitu pugeda oma ebameeldivate ja lubamatute fantaasiate ja soovide eest. Jordan ei teadnud enam, kes on hea ja kes halb. Ta oli tahtnud saada ärijuristiks, et õppida tundma vaenlase kombeid ja hakata poliitikuks. See plaan kukkus kokku. Juriste on niigi küll ja Jordan ei uskunud enam, et tal jätkub teadmisi, et olla liider. Ta oli hakanud õppima politoloogiat, et uskumuste ehituste kohta rohkem teada ning et end karjääriks ette valmistada. Poliitikafilosoofia ajalugu oli väga huvitav, aga kui talle hakati õpetama, et inimesi motiveerivad ratsionaalsed jõud ning uskumusi ja tegusid määrab majanduslik surve, siis tema huvi kadus, sest see seletus ei tundunud piisav. Ta ei uskunud ega usu, et kaupadel on seesmine ja enesestmõistetav väärtus. Asjade väärtus peab olema määratud sotsiaalselt või kultuuriliselt või isegi individuaalselt. Tundus, et see tuleneb omaksvõetud moraalifilosoofiast. See, mida majanduslikult väärtustatakse, lihtsalt peegeldab seda, mida peetakse tähtsaks. Tegelik motivatsioon peab kätkema väärtuse, moraali vallas. Politoloogid seda ei märganud või ei pidanud oluliseks. Peterson oli kaotanud religioossed veendumused, usu sotsialismisse (maailmas on muudki peale majanduse) ja usu ideoloogiasse. Ta ei uskunud oma eriala teoreetilisi seletusi ja tal ei olnud ka enam praktilisi põhjusi seda edasi õppida. Ta lahkus ülikoolist bakalaureusekraadiga. Kõik tema uskumused olid osutunud illusoorseks ja ta ei näinud enam asjade mõtet. Ka teistel inimestel polnud aktsepteeritavat lahendust. Tundus, et nende uskumused ja olemisviisid varjavat sagedast kahtlust ja sügavat rahutust. Suurriigid lõid millegipärast kohutavaid relvi. Inimestele ei läinud see millegipärast korda. Petersoni mure maailma üldise sotsiaalse ja poliitilise hullumeelsuse ja kurjuse pärast tuli tagasi. Kuidas oli jõutud külma sõjani? Mis sai õigustada üleüldise hävingu riski?