cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard Dawkins
Elulugu
Dawkinsi sõnul kasvatati teda "tavaliste anglikaani väärtuste järgi". Siiski hakkas ta juba umbes üheksa-aastaselt Jumala olemasolus kahtlema. Hiljem tema usk taastus. Teda veenis teleoloogiline jumalatõestus. Ometi kahtles ta anglikaani kiriku tavades, arvates, et need on pigem absurdsed ja rohkem seotud moraalinormide dikteerimise kui Jumalaga. Tema religioossed eelistused muutusid taas, kui ta oli 16-aastane: ta tundis, et evolutsioon suudab seletada elu keerulisust puhtalt materiaalses mõistes, seega ei olnud disainer (Jumal) tema jaoks enam vajalik.
1967. aastal abiellus ta Marian Stampiga, kuid lahutas temast 1984. aastal. Samal aastal abiellus ta Eve Barhamiga, kellega nad olid samal aastal saanud tütre, Juliet Emma Dawkinsi. Abielu Barhamiga ei kestnud kaua ja 1992. aastal abiellus Dawkins oma töökaaslase tuttava Lalla Wardiga.
Vaated
Vaadetelt on Dawkins neodarvinist. Ta leiab, et eluslooduse adaptiivne evolutsioon on üksnes replitseeruvate geenide loodusliku valiku tulemus.
Nii tema evolutsioonialaseid kui ka religiooni puudutavaid seisukohti on teravalt kritiseeritud. Üks tema tuntumaid oponente on olnud Stephen Jay Gould.
Krüpt
pisi|150px|Krüpt [[Bayeux' katedraalis Prantsusmaal]]
Toolse foogt
Toolse foogt oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Toolse foogtkonda.
Krüpt
Krüpt (kreeka keeles kryptos 'varjatud, salajane') oli algselt märtri koobas katakombides.
Toolse foogt
Toolse foogt oli küllaltki tähtsusetu orduametnik, sest tema valitseda oli üldjoontes vaid kohalikku sadamakohta valvava Toolse linnuse lähem ümbrus. Esimene teadaolev Toolse foogt esineb alles 1492. aastal, viimane 1558, kui venelased linnuse vallutasid.
Krüpt
Keskaegsetes kirikutes oli krüpt kooriruumi (idakoori) all paiknev maa-alune reliikviahoidla või haud. Romaani ehituskunstis arenes krüptist tihti suur mitmelööviline ruum. Tavaliselt on krüptid tugevalt võlvitud. Alates romaanikast, kui koori tasand tõsteti lööviga võrdseks, esineb ka akendega krüpte.
Gootikas on krüpt haruldane.
Eestis on krüptitaoline ruum vaid mõnel 13. sajandi lõpus ja 14. sajandil ehitatud kirikul (dominiiklaste Püha Katariina kloostris Tallinnas ja Padise kloostris).
Urengoi
Urengoi on alev Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Purovski rajoonis Puri jõe ääres.
Elanike arv oli 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 11 868, 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 9329. Et hiljem on rajatud tunduvalt suuremaks kasvanud Novõi Urengoi ('uus Urengoi') linn, on alevi mitteametliku nimena kasutusel ka Starõi Urengoi ('vana Urengoi').
Urengoi OKATO number on 71160659.
Urengoi rajasid 1966 geoloogid, kes võtsid kasutusele Urengoi gaasimaardla, mis on üks suuremaid gaasimaardlaid maailmas. Nimi tuleb kas neenetsikeelsest nimest Võrangoi, mis tähendab 'kõlav kõrgendik' või 'kõrvaline, uinuv'.
5. mail 1969 elas asulas 1092 inimest. Asulanõukogu, haigla ja klubi (kohvik) tõid kaasa asula kasvu. Aastal 1979 sai ta aleviks. Kasv jätkus 1985. aastani, hiljem seiskus.
Sansibari saar
pisi| thumb|left|Kalandus Sansibari saar ehk  Unguja asub India ookeanis Aafrika idarannikul. See on Sansibari saarestiku suurim saar.
Saar asub 35 km kaugusel Aafrika mandrist. Pindala 1651 km². Saarel on madalaid künkaid kõrgusega kuni 119 meetrit.
Elanikke on saarel 896 721 (2012. aasta seisuga).
Biosemiotics
Ajakirja toimetajad olid aastatel 2008–2013 Marcello Barbieri (peatoimetaja), Claus Emmeche, Donald Favareau, Jesper Hoffmeyer, Kalevi Kull ja Anton Markoš. Alates juulist 2013 on ajakirja peatoimetaja Aleksei Šarov ning asepeatoimetajad Timo Maran ja Morten Tönnessen. Alates aastast 2021 on peatoimetajad Yogi Hendlin ja Alexei Sharov.
Ajakiri asutati rahvusvahelise ajakirja Journal of Biosemiotics asemele, mida andis välja USA kirjastus Nova Science Publishers ja mida ilmus kaks numbrit aastal 2005.
Pärl
Nagu neid moodustavate limuste koda, on ka pärl moodustunud kaltsiumkarbonaadist.
Pärle on aegade algusest kasutatud ehtimisvahendina ja enamasti on nad kallid.
Eestis on võimeline pärleid moodustama vaid ebapärlikarp. Looduslikult juhtub seda siiski haruharva.
DefRage
pisi| DefRage oli Eesti new age post-grunge muusikaline kollektiiv, mis loodi 2007. aastal Pärnus. 2014. aastal lõpetas ansambel tegutsemise DefRage nime all. Samas koosseisus loodi uus bänd ILLUMENIUM. Sotsiaalmeedias publikuga suhtlemisel kasutatakse Facebooki lehte Litsmees.
Bänd loodi 2007. aasta jaanuaris kitarristi ja produtsendi Kari Kärneri poolt, kes kutsus bändi metal.ee kuulutuse kaudu teise kitarristi Mikk Künnapase. Kaks nädalat pärast ühiste plaanide paikapanemist tuli bändi bassist Daniel Leppsoo. Esialgu tegutses bänd ilma lauljata ja nimeta. Sel ajal harjutati kokkumängu erinevates laohoonetes. Aprillis 2007 lindistati esimest korda stuudios, Tallinnas, kus mängiti sisse mõningad instrumentaalid nagu nt "Broken Anus" ja "Do Us, Parts". Mais 2007 kohtus Kari Kärner Sindist pärit laulja Argo Ollepiga, kes automaatselt bändi kutsuti. Defrage ametlikuks sünnikuupäevaks võibki pidada 30. mai 2007, kuna sellest aastast tegutsetakse täiskoosseisus.
2007. aasta augustis ja septembris lindistasid Kari Kärner ja Argo Ollep lugude demosid eelseisva albumi jaoks, lisaks sellele käidi ühiselt harjutamas Pärnus Che noortekeskuses.
8. septembril 2007. aastal astuti üles esimest korda lives CHE Rock 2007 nimelisel üritusel, mille eripreemiana sai DefRage presidendi vastuvõtu osaliseks. 15. oktoobril astuti üles Sindi Rock 2007 nimelisel üritusel.
17. oktoobril sõitis bänd Tallinnasse post-grunge produtsent Kari Kärneri eestvedamisel esimest albumit koostama. Vokaali lindistamiseks pidid bändi lauljad hääleulatust arendama, mille järgselt suutis Kari Kärner laulda kolmanda oktavi do-dieesi.
Alates 2011. aastast on müügil album "Jackal".
Ansambel on meediatähelepanu pälvinud hotellides märatsemisega.
Venevere
Venevere on kahe Eesti küla nimi:
Rataki saared
thumb|300px|Rataki saarte kaart Rataki ahelik ('Päikesetõusu saared') on saarestik Marshalli saarte idaosas,
Seal elab umbes 31 000 inimest.
Siia kuuluvad:
Juuru kihelkond
Juuru kihelkond (lühend Juu, saksa keeles Kirchspiel Jörden) oli kihelkond ajaloolisel Harjumaal ja Eestimaa kubermangu Harju kreisis. 300px|pisi|right|[[Harju kreis, Ludwig August Mellini kaardil, "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel". 1798]]
Juuru kihelkonna mõisad
Kihelkonnas asus 21 mõisat: üks kirikumõis, kümme rüütlimõisast peamõisat koos viie kõrvalmõisaga, üks poolmõis kõrvalmõisa staatuses, kaks rüütelkonnamõisat koos kahe kõrvalmõisaga ja kaks karjamõisat.
Juuru kihelkonnapäevad
Alates 1999. aastast tähistatakse üle aasta (sh. erandid) Juuru Mihkli koguduse ja selle õpetaja eestvedamisel Juuru kihelkonnapäevi.
Seni toimunud kihelkonnapäevad:
Hele Rähn
Hele Rähn (ka Helene Helemäe; 31. oktoober 1931 Tartu – 18. veebruar 1991 Tallinn) oli eesti laulja ja näitleja.
Dementsus
Dementsus on sümptomite kompleks ehk sündroom, mida iseloomustab peamiselt intellektuaalsete võimete taandareng. Lisaks intellektihäiretele on iseloomulik ka mäluhäirete esinemine. Lisaks võivad esineda häired kõigis teistes psüühilistes funktsioonides – tundeelus, tahteelus, tajumises, mõtlemises, instinktides.
Arstiteaduses on mõistel dementsus kahene tähendus:
Kulgemise tähendus sisaldab muutumist. Algtase <-> lõpptase. See tähendab järgmist: kui toimub inimese intellektuaalsete võimete kahjustus, siis akadeemilises mõttes tähendab see dementsust. Hoolimata sellest, et lõpptase võib olla populatsiooni keskmisest tasemest kõrgem. Näiteks: inimese IQ väärtus 30-aastaselt oli 160, aga 60-aastaselt 120. On toimunud IQ väärtuse nihe ja seetõttu on olnud tegemist dementsusega kulgemise tähenduses.
Dementsuse põhjused
Dementsus võib tekkida mitmesuguste elupuhuste väliskeskkonna mõjurite ja haiguste tõttu, mille tulemusena kaasub ajukahjustus:
Esinemine
Dementsuse esinemissagedus on umbes 1% 60 aasta vanustel ja see kahekordistub iga 5 aasta tagant, ulatudes 30–50%-ni 85 aasta vanustel. Dementsuse esimesed tunnused võivad avalduda juba 50. eluaastatel. Kuna dementsuse kujunemise algetappidel inimene tunnetab oma intellektuaalsete võimete alanemist, siis kaitsereaktsioonina hakkab inimene vältima uudseid ja keerulisemaid olukordi. Inimene püüab olla olukorras, mis on tal tuttav ja milles ta saab hakkama elu jooksul omandatud käitumismustreid rakendades. Sellest johtub inimese käitumises konservatism – soov toimetada asju nii, nagu varem neid saanud teha.
Lapseeas esinevat intellektuaalsete võimete püsivat väljaarenematust nimetatakse vaimseks alaarenguks ehk vananenud nimetusega oligofreeniaks. Intellektuaalsete võimete arengu ajutist hilinemist nimetatakse vaimse arengu mahajäämuseks.
Diferentsiaaldiagnostika
Dementsuse diagnostikal tuleb eelkõige välistada seisundid, mille puhul on esiplaanil mäluhäired ja intellektuaalsete võimete alanemine on tagasihoidlik või puudub üldse: Samuti tuleb dementsuse diagnoosimisel silmas pidada vaimse alaarengu võimalust.
Koljaku
Koljaku on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võsu jõe ääres.
Kurtna (Alutaguse)
Kurtna küla asub Ida-Viru maakonnas, Alutaguse vallas Jõhvi–Vasknarva maantee ääres. Kaugus Jõhvist 12 km.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Illuka valda.
Kurtna külas elas 2000. aasta seisuga 206 elanikku.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kurtna külas 163 elanikku, neist eestlasi 84 (51,5%).
Kurtna küla asub ajaloolise Alutaguse kihelkonna alal. Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus nimega Kurtiaos. Küla suuruseks on märgitud seitse adramaad.
Aku Sorainen
pisi|Aku Sorainen, 2022 Aku Sorainen (sündinud 25. juunil 1965) on Eestis tegutsev soome advokaat, Advokaadibüroo SORAINEN asutaja ja vanempartner.
Sorainen on töötanud Balti riikides advokaadina alates 1993. aastast. Ta lõi omanimelise advokaadibüroo 1995. aastal Eestis. 1997. aastal laienes see Lätti, 1999. aastal Leetu ja 2008. aastal Valgevenesse.
Kurtna (Alutaguse)
1480. aastast on andmed Vasknarva ordulinnusega seotud Kurtna ordumõisa Kurtnis kohta. Kurtna ordumõis ja Kurtna küla kuulusid Jõhvi kihelkonda. Pärast ordumõisate kaotamist muutus Kurtna mõis rüütlimõisaks. Kurtna mõisast on säilinud historitsistlik härrastemaja aastast 1880 ja punasest kivist valitsejamaja aastast 1911.
Kurtna mõisa järgi on nime saanud Kurtna järvestik ja Kurtna nõmm. Küla järgi on nime saanud Keila lademe Kurtna kihistik.
Aku Sorainen
Aku on tegelenud peamiselt ühinemiste ja ülevõtmiste ning kinnisvaraõigusega, nõustades kohalikke ja välismaiseid äriühinguid ja investoreid Baltimaades ning Valgevenes.
1990. aastate algul kirjutas Sorainen oma magistritööna ühe esimese Baltikumi majandusalaste seaduste analüüsidest inglise keeles. Soome Juristide Liit avaldas selle 1993. aastal pealkirjaga "A Foreign Investor in the Baltics: a legal study about the possibilities of a foreign investor to begin business activity and obtain real estate in the Baltics". .
Aku Sorainen oli üks Teenusmajanduse Koja ja MTÜ FinanceEstonia asutajaliikmetest. Rahvusvahelisest haardest räägib kuulumine International Bar Association'i Law Firm Management Committee juhtkonna sekka. Ta on toetanud mitmeid heategevuslikke projekte, sh Heateo Sihtasutust. Ta on Malta aukonsul Eestis.
Rootsi feldmarssalite loend
Rootsi sõjaväes said 77 sõjaväelast feldmarssali auastme. Tänapäeval ei ole auaste enam kasutuses.
Eduard von Taaffe
Tema suguvõsa oli iiri päritolu. Eduard oli minister Ludwig Patrick von Taaffe teine poeg.
Ta oli keiser Franz Joseph I noorpõlvesõber ning tegi kiiret poliitilist karjääri, astudes 1852 avalikku teenistusse.
Ametikohad
Pärast Austria kaotust Preisi-Austria sõjas 1866 sai ta 1867 haridus- ja kultuuri- ning siseministriks Ferdinand von Beusti valitsuses ning seejärel kaitseministriks ja 1868 peaministri kohusetäitjaks pärast Carlos von Auerspergi erruminekut.
Poliitiline tegevus
Oma esimesel perioodil valitsuses oli Taaffe üks peamisi keisri soovide esindajaid.
Ta sai keisri kutsel aseministriks algul Saksa Liberaalse Partei esindajana, kuid võttis varsti vahepealse positsiooni keisri tugeval toetusel põhiseadusse föderalistlikke parandusi sooviva partei ning siseminister  Bergeri vahel. Aastal 1870 astus ta valitsuse eestotsast tagasi, sest tema soov teha Böömimaale föderalistlikke järeleandmisi viis ta valitsusega konflikti. Taaffe koos Alfred Józef Potocki ja Berger tahtsid föderalistidele järeleandmisi teha, kuid liberaalne enamus tahtis Riiginõukogu võimu täielikult säilitada. Kumbki pool esitas keisrile oma seisukohti kaitsva memorandumi ning tagasiastumispalve. Pärast mõningat kõhklust kiitis keiser heaks enamuse poliitika ning Taaffe ja tema mõttekaaslased astusid tagasi.
Ent liberaalidel ei õnnestunud valitsemist jätkata, sest enamiku maade esindajad keeldusid Riiginõukokku ilmumast. Valitsus astus tagasi ning aprillis 1870 naasid Potocki ja Taaffe ametisse. Viimasel eu õnnestunud aga saavutada kokkulepet tšehhidega ning ta pidi tagasi astuma, loovutades koha Karl Siegmund von Hohenwarti klerikaalsele ja föderalistlikule valitsusele.
Kui 1879 liberaalne valitsus kukkus, kutsuti jälle ametisse Taaffe. Algul püüdis ta oma liini jätkata, kuid oli varsti sunnitud sõlmima kokkuleppe feodalistide ja föderalistidega. Valimised tõid enamuse rahvuslastele ja klerikaalidele. juulis 1879 sai Taaffe Austria peaministriks. Algul valitses ta koos liberaalidega, kuid varsti osutus see võimatuks ning ta oli sunnitud otsima tuge konservatiividelt.
Sotsiaalreformid
Taaffe rajas 1882 aluse tõhusale sotsiaalseadusandluse (tööaja piiramine, puhkepäev pühapäeval, õnnetus- ja haiguskindlustus).
Valimisreform
Enne seda reformi oli tsensusepiir määratud igal maal eraldi, kuid enamasti oli ta palju kõrgem, nii et valimistel sai osaleda ainult 6% Tsisleitaania meestest. Ent ka pärast seda reformi jäi veel neli valijate rühma, kelle hääli arvestati erinevalt olenevalt sellest, kui palju inimene maksu maksis.
Radikaalne Rahvuspartei ja teised rahvuslikud jõud ei lasknud Taaffel kehtestada (peaaegu) üldist valimisõigust.
Järgmise, radikaalsema valimisreformi teostas 1896 krahv Kasimir Felix Badeni.
Rahvuspoliitika
Taaffel õnnestus veenda tšehhe valimiste boikoteerimisest loobuma. Tema enamus parlamendis sõltus tšehhi ja poola konservatiivide (mõisnike) ja klerikaalide toetusest.
Taaffe püüdis Austria rahvused võrdõiguslikena ühtses parlamendis ühendada. Hoolimata kasvavast opositsioonist saksa liberaalide poolt, kes ei tunnistanud rahvuste võrdsust, püsis Taaffe sellel positsioonil 13 aastat.
1880. keele-eeskirjaga, mis nägi ette tšehhi keele saksa keelega võrdõigusliku ametliku (kohtu- ja haldus-) keelena ka Böömimaa puhtsaksa rahvastiku aladel, kergendas Taaffe tšehhidel ametnikeks saamist. Samuti jaotas ta Praha ülikooli keele järgi. Neid samme vastustasid ägedalt Georg von Schönereri ja Karl Luegeri ümber kogunenud parempoolsed ning liberaalid.
Tema lepitusläbirääkimised tšehhidega jaanuaris 1890 Viinis nurjusid rahvuslikult meelestatud noortšehhide vastuseisu tõttu. Tal ei õnnestunud ära hoida Austria lõhenemist keele pinnal.
Majandus
Taaffe saneeris riigieelarvet.
Tagasiastumine
Kui tšehhid eesotsas František Ladislav Rieger veelgi radikaliseerusid, kaotas ta kontrolli oma valitsuse üle. Lõpuks astus ta 1893 tagasi, kui kõik parteid lükkasid tagasi tema valimisreformiettepaneku.
Hinnang
Taaffel ei olnud originaalseid ideid, kuid ta oli väga hea organisaator.
Ta oli väga halb kõnemees, kuid eravestlustes näitas ta üles iirlaslikku huumorimeelt. Ta oli väliselt küüniline ja frivoolne, kuid peitis endas patriootlikke tundeid ja lojaalsust keisrile.
Tal õnnestus säilitada kooskõla riigi kahe osa vahel ning põhiseaduslik valitsemiskord Austrias.
Ta oli jõudude vahekorra tõttu parlamendis tulema konservatiivideleja tšehhidele rohkem vastu, kui ta võib-olla oleks tahtnud.
Surm
Taaffe suri 1895 oma Ellischau lossis.
Kersti Markus
Kersti Markus (sündinud 27. aprillil 1962) on eesti kunstiajaloolane, Villem Raami preemia laureaat.
Ta on uurinud põhiliselt Eesti keskaegsete kirikute arhitektuuri ja sisustust.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1985. aastal.
Toomas Hellat
Toomas Hellat (27. november 1920 Tallinn – 13. november 1987 Tallinn) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu luuraja.
Noorus
Algkooli lõpetas Tallinnas Westholmi gümnaasiumi juures, 1933-1938 õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 1938 astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, liitus EÜS Põhjalaga ning osales agaralt selle üritustel. 1939. aasta sügisel põgenes isa soovitusel Soome, Talvesõja ajal oli Soome Ringhäälingu eestikeelsete saadete diktor.
Teine maailmasõda
1940. a. hilissügisest 1941. a. veebruarini viibis ta Soome luure ülesandel (agent "Lassila") Eestis. Toomas Hellat kuulus langevarjurina luuresalka Erna. Teda autasustati II klassi Raudristiga.
1941. a. novembris lülitus Hellat Saksa luure teenistusse töötamaks inglaste vastu (agent "Keller"). Sõja ajal viibis ta Eestis, Riias, Hamburgis, Novorossiiskis, Sofias, Kreekas, Leningradi lähistel; 1943. a. septembris naasis Tallinna. Hiljem õppis Hellat Saksamaal luurekoolis ja ta saadeti Eestisse. 13. detsembril 1944 ta vahistati Nõukogude võimude poolt. Pärast piinamist andis Hellat üles suurema osa oma kaaslastest, kokku 221 nime.
Hellatilt pärinevatele andmetele tuginedes purustasid julgeolekuorganid detsembris 1944 Haukka-Tümmleri grupi. Tapeti Leo Talgre. Arreteeriti kakssada inimest, konfiskeeriti 23 raadiosaatjat ning avastati paarkümmend konspiratiivkorterit ja peidupaika.
1. veebruaril 1947 mõisteti Hellatile erinõupidamise otsusega 20 aastat vangilaagrit, kuid juba sama aasta augustis taheti teda kasutada operatiivtöö huvides Eestis. ENSV KGB 2. osakonna 1954-1955 aruannete järgi hoiti teda Eestis sisevanglas, 11. juulil 1955 väljastati protokoll tema vabastamise kohta.
Pärast vangistusest vabanemist (1955) jätkas Hellat agendinime Haakla all koostööd nõukogude julgeolekuorganitega. Elu lõpu poole töötas ta hotelli Tallinn administraatorina.
Isiklikku
Ta oli poliitiku, diplomaadi ja riigikohtuniku Aleksander Hellati ja Ida Toferi (1880–1939) poeg, tema vend Aleksander Hellat oli arst.
Marge Kõrkjas
Marge Kõrkjas (sündinud 8. mail 1974) on eesti ujuja.
Ta on edukaim eestlasest paraolümpiamängudel osaleja ning kergejõustiklaste Annely Ojastu ja Sirly Tiigi kõrval kolmas paraolümpial kuldmedali võitnud eestlane. Ta võitis 1992 Barcelonas hõbeda ja pronksi, 1996 Atlantas kaks kulda ja hõbeda, 2000 Sydneys hõbeda ning 2004 Ateenas hõbeda.
Ta töötab ujumistreenerina Tartus Aura veekeskuses.
Korjuse
Korjuse on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Leo Talgre
Leo Talgre (3. veebruar 1919 Vastseliina, Võrumaa – 17. detsember 1944 Tallinn) oli eesti luuraja.
Põgenes 1941. aasta märtsis Nõukogude okupatsiooni eest suuskadel Soome. Liitus sama aasta juunis Erna salgaga, heideti 27. juulil langevarjuga alla Viitna lähedal. Osales radisti-luurajana Erna lahingutes.
Detsembris 1944 hukkus kinnipidamiskatsel. Tema hukkumise asjaolude kohta on levinud mitmeid versioone.
Isiklikku
Maarja Talgre on Leo Talgre tütar.
Koolimäe
Koolimäe on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel Koolimäe lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Seda läbib Koolimäe oja.
Karjala-Soome NSV lipp
Karjala-Soome Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi lipp oli Nõukogude Liidu liiduvabariigi Karjala-Soome Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi ametlik lipp.
Esimene lipp (1940–1953)
Pärast Talvesõda rajas Nõukogude Liit 31. märtsil Karjala-Soome Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi, liites kokku 1940. aastal Soomelt vallutatud alad Ida-Karjalas asuva Karjala Autonoomse Nõukogude Sotsialistliku Vabariigiga. Uuele Nõukogude liiduvabariigile loodi ka tollasele Nõukogude standardile vastav lipp.
Esimene lipp oli kasutuses aastatel 1940 – 1953 ja selle välimus sai paika pandud Karjala-Soome põhiseaduses. Lipp oli peaaegu täielikult punane – vaid selle vardapoolses ülanurgas oli kuldsed ristatud sirp ja vasar viieharulise tähega, mille all oli ametlikes liiduvabariigi keeltes kirjas kuldete tähtedega kirjutatud KSNSV nimi: ülemisel real oli soomekeelne kiri "Karjalais-Suomalainen SNT", selle all aga venekeelne kiri "Карело-Финская ССР". Lipu pikkuse ja laiuse suhe oli proportsioonides 1:2. vasakul|pisi|1947. aastal välja pakutud Karjala-Soome lipp, mida kasutusse ei võetud
1947. aasta projekt
1947. aastal koostas Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu Presiidium Karjala-Soome jaoks uue riikliku lipu. KSNSV riigilipp pidi selle järgi olema punalipp, mille ülanurgas on kuldne sirp ja vasar punase viieharulise tähega varrepoolses otsas. Sirbi ja vasara all on kirjas "K-SNSV" soome ja vene keeles. Lisaks sellele oli lipul altotsast 11cm kaugusel 5cm laiune roheline triip, mis sümboliseerib Karjala-Soome metsarikkust ja vabariigi majanduse alust. Rohelisesest triibu sentimeeter eemal on 17cm laiune sinine riba, mis tähistab Karjala-Soome rohkeid jõgesid ja järvi. Sinine riba on kaunistatud kuuse kuju moodustava rahvusliku kaunistusega. Lipu laiuse ja pikkuse suhe oli 1:2. Lipu projekt saadeti Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi, kuid kuna sealt (heakskiitvat) vastust ei tulnud, siis lippu kasutusse ei võetud.
Teine lipp (1953–1956)
Alles pärast Stalini surma otsustas KSNSV Ülemnõukogu Presiidium uuesti välja kuulutada 13. märtsil 1953 plaani muuta riigilippu. KSNSV III Ülemnõukogu istungil 1. septembril 1953 võeti kasutusele uus Karjala-Soome lipp. Riigilipp oli punane, kuid selle alaservas oli kaks horisontaalset laiu - üleval sinine ja all roheline. Vardapoolses ülanurgas olid ristatud kuldsed sirbi ja vasara kujutised, nende kohal punane kuldse äärisega viisnurk. Punane värv tähendas kuulumist Nõukogude Liitu, tumesinine värv sümboliseeris Karjala järvi ja jõgesid ning roheline värv tähendas Karjala tohutut metsamaad. pisi|[[Karjala Vabariigi lipp]] Lipp oli kasutusel 1956. aastani, mil Karjala-Soome NSV muudeti tagasi Karjala Autonoomseks Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks. Edaspidi kasutati territooriumi tähistamiseks kasutati Karjala ANSV lippu. Nõukogude Liidu lagunemise järel võttis 16. veebruaril 1993 Karjala ANSV järglane Karjala Vabariik kasutusele ametliku riigilipu, mis oli inspireeritud Karjala-Soome NSV viimasest lipust ning kasutab sarnaseid lipuvärve.
Tallinna Prantsuse Lütseum
Tallinna Prantsuse Lütseum (lühend TPL; kuni 1923. aastani Tallinna Prantsuse Gümnaasium) on üldhariduskool Tallinnas.
Lütseum asub Tallinna kesklinnas Hariduse tänaval ning tegutseb kahes majas, Hariduse 3 ja Hariduse 8.
Kool avati 1. augustil 1921 ja suleti 1940. aastal. Prantsuse Lütseumi ja Jakob Westholmi Gümnaasiumi gümnaasiumiosa ja vanemad progümnaasiumi klassid liideti Tallinna 7. Keskkooliks, mis hakkas tegutsema endise Prantsuse Lütseumi hoones. Nooremad klassid saadeti vastvalminud Westholmi Gümnaasiumi hoonesse asutatud uude algkooli. Tallinna Prantsuse Lütseum taasavati aastal 1992.
Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor on Peter Pedak. Kooli taastamisest kuni 2018. aastani oli kooli direktoriks Lauri Leesi. Inglise keele õpetajana töötas Prantsuse Lütseumis ka laulja Silvi Vrait.
Õpilased õpivad kolme keelt: inglise, vene ja prantsuse keelt. Prantsuse keele õpe algab esimeses, vene keele õpe kolmandas ja inglise keele oma neljandas klassis.
Koolis korraldatakse ülekoolilisi kunstiteste ja iga-aastast kevadballi.
Kool kuulub G5 õpilasesinduste liitu.
Sümboolika
Kooli lipul on kaks külge: ühel küljel on Prantsuse lipp kooli prantsuskeelse nimega, kooli vapi ja kooli motoga (Probi estote per totam vitam – Olgem väärikad kogu elu). Teisel küljel on Eesti lipp ja kooli eestikeelne nimi, muus osas on kõik sama.
Kooli õpilased kannavad esimesed viis aastat koolivormi. Koolivormiks on traditsiooniline madruse vorm, mis on Eestis ebatavaline. Tähtsatel päevadel kantakse vormi valge kraega ja tavapäevadel kantakse sinist kraed.
Õpilased peavad kooli eeskirjade järgi kandma koolimütsi. Mütsi eesosas on metallnupuke kooli nime initsiaalidega. Müts on musta äärega, valge küljega ja peal on Prantsuse trikoloor.
Asutamine
Idee asutada Eestisse prantsuse keelt õpetav kool tuli Prantsusmaalt. 1921. aastal asutati Prantsuse Instituut ja varsti pöördus Instituut Haridusministeeriumi poole ideega asutada kool, kus õpetataks prantsuse keelt – Tallinna Prantsuse Gümnaasium (kool sai praeguse nime 1923. aastal). Kuigi kool avas uksed 1. augustil 1921, tähistatakse kooli aastapäeva 1. oktoobril, mil anti esimesed tunnid.
Esimesed 15 aastat
Tallinna Prantsuse Lütseum alustas tegevust 81 õpilasega, aga õpilaste arv kasvas aastatega, jõudes 1937. aastaks 500 õpilaseni. Tänapäeval õpib koolis umbes 700 õpilast, keda õpetab 54 õpetajat.
Tänapäeval asub kooli peahoone aadressil Hariduse 3 ja algklasside hoone aadressil Hariduse 8. Pärast asutamist polnud koolil oma hoonet ja kool liikus ühest kohast teise, tegutsedes ka hoones Tehnika tänav 16. 1. oktoobril 1934 teatas Prantsuse suursaadik, et Prantsusmaa toetab uue koolimaja ehitust 420 000 frangiga (100 000 Eesti krooniga). Varsti osteti uue koolimaja jaoks Roosikrantsi ja Vaestepatuste tänava vaheline maa.
Hariduse tänava maja
1930. aastatel oli Eesti valitsuse prioriteediks prantsuse ja inglise kultuuri mõju suurendamine (vene ja saksa mõju vähendamiseks). 4. aprillil 1935 teatas president Konstantin Päts, et valitsus toetab kooli 100 000 krooniga.
Uue koolimaja nurgakivi pandi 1936 ja koolimaja valmis 20 septembril 1937.
Tallinna 7. Keskkool
1940. aastal lütseum suleti ja koos Jakob Westholmi Eragümnaasiumiga asutati Tallinna 7. Keskkool (tänapäeva Tallinna Inglise Kolledž). pisi|Tallinna Prantsuse Lütseumi esindus [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeo rongkäigus]]
Taassünd
Pärast Eesti taasiseseisvumist 1991. aastal algatasid kooli vilistlased liikumise kooli taasavamiseks. Liikumine oli edukas ja kool taasavas uksed 1992. aastal. Pärast taasasutamist läks kooli valdusse Luise 38 hoone, kus oli olnud Tallinna 45. Keskkool.
1994. aastal taotles kool tagasi oma ajaloolist koolihoonet Hariduse tänavas. 31. augustil 1996 kolis kool tagasi Hariduse 3 hoonesse. Algklassid jäid Luise tänava hoonesse. 2004. aastal kolisid algklassid Hariduse 8 hoonesse.
Direktorid
...
Kuulsaid vilistlasi
Koolis õppis aastatel 1939-1940 kunstnik Ülo Sooster. Samuti on Prantsuse Lütseumis õppinud Eino Baskin.
Buliimia
Buliimia (bulimia nervosa) on söömishäire, mille iseloomulikuks tunnuseks on õgimissööstud ja ülemäärane kehakaalu kontroll, mille tulemusena üritatakse toidu paksukstegevat mõju kaotada - oksendamise, lahtistite söömise või muul moel.
Buliimiaga patsientide mõtted keerlevad pidevalt söömise ümber ning viivad impulsiivsete söömishoogudeni. Hiljem neid kahetsetakse ning püütakse kuidagi toidu paksukstegevast mõjust vabaneda. Levinuim võte selleks on oksendamine, aga tarvitatakse ka lahtisteid, erinevaid ravimeid, mis ei lase toidul imenduda, nälgitakse jne.
Erinevalt anorektikutest on buliimikud reeglina normaalse kehakaaluga, mis ei vasta aga patsiendi enda seatud (sageli ülikriitilistele ja ebatervetele) normidele.
Korduv oksendamine või ravimite tarvitamine, millega kaasneb toitainete puudus organismis, võib põhjustada organismis füsioloogilisi muutusi (elektrolüütide tasakaalu häired, krambid, lihastõmblused, südamerütmihäired jms).
Ravi
Buliimiat ravitakse antidepressantide ja/või neuroleptikumidega ja psühhoteraapiaga.
Lars Ulrich
pisi|Lars Ulrich, 2004 Lars Ulrich (sündinud 26. detsembril 1963 Gentoftes Taanis) on heavy metal 'i bändi Metallica trummar ja asutajaliige.
Ulrich sündis Taanis, kuid kolis 1970ndate lõpus perega USAsse. Seal hakkas ta viljelema heavy metal 'it.
Ulrich ja James Hetfield asutasid 28. oktoobril 1981 ansambli Metallica. Teda on tihti peetud bändi tegelikuks liidriks, seetõttu on tema kaela aetud mitmeid süüdistusi, millega on ka kaasnenud negatiivne reputatsioon, näiteks Napsteri kohtuasjas.
Mga
Mga on alev Venemaal Leningradi oblastis Kirovski rajoonis. Asub Mga jõe ääres, 50 km Peterburist kagus.
Mgad läbib Peterburi–Vologda raudtee.
Mgas on sündinud eesti kirjanik ja etnoloog Ilmar Talve.
Pirunkirkko
pisi|Paistjärve pirunkirkko Heinolas Pirunkirkko 'ks (eesti keeles 'kuradikirik') on Soomes nimetatud eri päritolu kivi- ja aluspõhjamoodustisi.
Pirunkirkko võib olla näiteks Z-kujuline kaljulõhe. Need on tuntud kohalikus pärimuses muuhulgas Isoviha aegsete pelgupaikadena. Üks tuntumaid - Koli pirunkirkko on sündinud maavärinate ja jääaja koostoimel.
Sueebid
thumb|350px|Oranž ala näitab sueebi hõimude asuala 1. sajandil eKr. Sueebid ehk sueevid (ladina suebi või suevi) oli germaani hõimude rühm.
Sueebide kohta käivad andmed on üsna puudulikud ja vasturääkivad.
Tacituse arvamuse kohaselt ei olnud sueebid üksik rahvas, vaid pigem koondnimi erinevatest hõimudest, kelle asuala hõlmas üle poole Germaaniast. Sellisel arvamusel sueebide kohta ollakse ka tänapäeval.
Sueebide tuumiku moodustas semnoonide hõim, kuid teised hõimud nagu kvaadid, markomannid ja tõenäoliselt ka hermunduurid, pärinesid samuti sueebidest. Sueebide hulka kuulusid arvatavasti ka alemannid ja langobardid, kuid selle kohta ei ole päris kindlaid andmeid. 1. sajandil elasid sueebid valdavalt Elbe jõe ääres, kuid hunnide pealetungi tõttu olid osa neist sunnitud ületama Reini jõe ja jõudsid lõpuks Pürenee poolsaarele.
Varajane ajalugu
Sueebide päritolu on seni selgusetu. Kreeka ajaloolase Herodotose järgi elasid sueebid 500. aasta paiku eKr Musta mere lõunakallastel. Sealt rändasid sueebid lõunasse ja läände tänapäeva Saksamaa Reinimaa aladele, mida ajalooliselt tuntakse Švaabimaa nime all.
Ariovistuse juhtimise ajal kutsusid sekvaanid sueebi hõimud endale appi lahendamaks sõjalist konflikti sekvaanide ja häädulaste vahel. Pärast võitu häädulaste üle aastal 72 eKr jäid sueebid Reini vasakule kaldale, kus nad alistusid Julius Caesarile aastal 58 eKr.
Kaasiksaare
Kaasiksaare on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Sueebid
Švaabimaa
Osa sueebe (põhjasueebid) on mainitud 569. aastal, kui nad elasid frankide kuninga Sigebert I valitsemise all tänapäeva Saksi-Anhaldi aladel. Sueebidega seoses mainitakse 573. aastal saksisid ja lombarde, kes saabusid tagasi Apenniini poolsaarelt.
Kaasiksaare
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas.
Sueebid
Sueebi kuningriik Gallaecias
Kui vandaalid ja alaanid põrkusid kokku ülemvõimupärast Gallias Rooma liitlase frankidega, suundusid sueebid oma kuninga Hermericu juhtimisel lõunasse, ületades lõpuks Püreneed ja jõudsid Ibeeria poolsaarele, kus pärast Gerontiuse ja Maximuse ülestõusu 409. aastal ei kehtinud enam Impeeriumi seadused.
Läbides Baskimaa, asustasid nad Rooma provintsi Gallaecia, Loode-Hispaanias (nüüdne Galicia) ja põhja Portugalis (Região Norte). Vandudes truudust imperaator Honoriusele tunnustati neid kui foederati ning lubati neil seal elada oma autonoomse valitsuse kontrolli all. Samaaegselt omavalitsusliku provintsi Britanniaga, sueebide kuningriik Gallaecias sai esimeseks Alam-Rooma kuningriigiks, mis moodustati Lääne-Rooma Impeeriumi laostunud aladel. Sueebide Gallaecia oli esimene Rooma Impeeriumist eraldunud kuningriik, mis hakkas münte vermima. Müntide vermisel võtsid nad eeskuju eelnevatest Rooma Impeeriumi kogemustest. thumb|right|300px|Ibeeria poolsaar (530–570)
Suuebide kuningriik Gallaecias ja põhja Lusitaanias (tänapäeva Centro Region Portugalis) rajati 409. aastal ja kestis 586. aastani pärast sajandit vältavat aeglast langust. Oma väiksuse tõttu (kuningriigi rajamise aegu oli sueebide arv umbel 30 000) ei saavutanud ta kunagi olulist poliitilist tähtsust. Kuna suuebid hakkasid kiirelt kasutama kohalikku keelt, jäi vähe järgi nende alggermaani keelest.
Sueebide kuningriigi pealinnaks sai praeguse Braga eelkäija Bracara Augusta, mis oli Rooma aegse Gallaecia provintsi pealinn.
Aastal 438 Hermeric ratifitseeris rahulepingu kohaliku elanikkonnaga ning võitlustest kurnatuna, loovutas ta trooni oma pojale Rechilale.
Kosta
Kosta on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Sueebid
Sueebi kuningriik Gallaecias
448. aastal Rechila suri ja pärandas oma krooni oma pojale, Rechiariusele, kes võttis vastu 447. aastal ristiusu. Ristiusk muutus ametlikuks usuks paganlikele sueebidele ja peamiselt pritsillianistlikule elanikkonnale.
Kosta
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Sueebid
Sueebi kuningriik Gallaecias
Pärast Rechiariuse surma 456. aastal algas sueebide kuningriigi hääbumine. Sueebide kuningriigi ajalugu lõppes 586. aastal, mil tõugati troonilt nende viimane kuningas Amalaric.
Eluolu
Enne ristiusu vastuvõtmist olid sueebid paganad. Oma jumalatele nad pühakodasid ei ehitanud, kuna arvasid, et loodus ise on püha. Pühadeks paikadeks olid neil koopad, järved, ojad, kivikuhilad. Kuid on üleskirjutisi, mille põhjal otsustatakse, et osa sueebe pidas tähtsaks Isist, kuna nad ohverdasid talle.
Tanganjika järv
Tanganjika järv on Aafrikas asuv järv. Ta on mageveeline. Järv on jaotatud Kongo DV (40%), Tansaania (46%), Sambia ja Burundi vahel.
Tema geograafilised koordinaadid on 3°20'–8°48' S, 29°5'–31°15' E.
Valgla pindala on 263 000 km².
Järve pikkus põhjast lõunasse on 673 km; ta on maailma pikim järv. Pikkuselt teine on Baikali järv (636 km). Kaldajoone pikkus on 1900 km. Järve maht on 17 600 km³.
Järve pinna kõrgus merepinnast on 773 m.
Järve suurim sügavus on 1471 m, keskmine sügavus 556 m. Tanganjika on Baikali järel sügavuselt teisel kohal maailmas. Järve krüptodepressioon on maailmas sügavuselt neljandal kohal: järve põhi asetseb 688 m allpool merepinda. Ta on merepinnast kõige kõrgemal asuv järv, mille põhi ulatub merepinnast allapoole.
Esimesed Läänemaailmast pärit inimesed jõudsid Tanganjikani 1858. Need olid Richard Francis Burton ja John Speke, kes otsisid Niiluse lätteid – hiljem Speke näitaski, et Niilus voolab välja Victoria järvest. Tanganjikast möödus David Livingstone, kes nimetas järve lõunaosa Liembeks, aga see nimi ei jäänud külge.
1876 andis Henry Stanley järvele tänapäevase nime. Õigupoolest nimetasid järve nii bembed, kes saabusid Tanganjika põhjaossa 7. sajandil – nende keeles tähendab êtanga ‘ya’ni’â suurt jõge.
Geoloogia
Tanganjika järv kuulub Ida-Aafrika riftivööndi järvede hulka. Ta on tekkinud murrangualale. Sellest tuleneb ka järve suur sügavus.
Tanganjika on ürgjärv. Ürgjärveks nimetatakse järve, mis on vett sisaldanud kogu kvaternaari jooksul. Kogu maailmas on ainult 20 ürgjärve ja nii kuulub Tanganjika maailma vanimate järvede sekka. Järve keskosa moodustus 9–12 miljonit aastat tagasi, põhjaosa 7–8 miljonit aastat tagasi ja lõunaosa 2–4 miljonit aastat tagasi.
Tanganjika veetase on minevikus kõikunud ja olnud üksvahe isegi 300 m praegusest madalam. Niimoodi pole tal sugugi alati väljavoolu olnud. Geoloogide hinnangul on väljavool Tanganjikast suhteliselt harv ja toimub nii väikeses ulatuses, et Tanganjikat võib praktiliselt väljavooluta järveks pidada. 90% veest lisandub järve mitte sissevooluna, vaid otsese vihmana, ja 90% veest lahkub järvest mitte väljavoolu, vaid otsese aurumise kaudu.
Läbi aja on muutunud mitte ainult veepinna kõrgus, vaid ka sisse- ja väljavool. Geoloogid on pakkunud, et minevikus võis Tanganjikal olla sissevool Rukwa järvest, mis asub merepinnast kõrgemal ja on tänapäeval väljavooluta, ühendus Njassa järvega ja isegi väljavool Niiluse kaudu Vahemerre.
Oletatavasti on praegune väljavool järvest kõigest 12 tuhat aastat vana. See tekkis siis, kui laavavoolud blokeerisid varasema väljavoolu Edwardi järve kaudu Niiluse jõgikonda.
Tulevikus (geoloogilises ajaskaalas) saab Tanganjika järvest uue tekkiva ookeani osa.
Jõed
Järvest voolab välja Lukuga jõgi, mis on Kongo jõe lisajõgi. Nii kuulub Tanganjika järv Atlandi ookeani vesikonda.
pisi|Kalamehed Tanganjika järvel
Elustik
Et järv on väga vana, elab seal palju endeemseid liike. Järve 214 kalaliigist on 176 endeemsed.
Asulad
Suurimad asulad Tanganjika järve kaldal on Bujumbura (Burundi) ja Kalemie (Kongo DV).
Star Trek 4: Kodutee
"Star Trek 4: Kodutee" on 1986. aastal valminud Ameerika Ühendriikide ulmefilm.
Tegevustik
Naastes klingonite ristlejaga Bird of Prey (ee röövlind) koju Spocki koduplaneedilt Vulcan, avastavad Kirk ja tema sõbrad, et meie Päikesesüsteemile läheneb tohutu kosmosesond, mis on suuteline välja lülitama kõik tehnilised vahendid. Samal ajal saadab sond kutsungit nagu otsiks kedagi. Kirk ja Spock on suutelised kutsungist välja lugema selleks ajaks juba Maal väljasurnud kühmselg-vaalade laulu. Kasutades Päikest ja tulevikutehnoloogiat ning klingonite laeva teevad nad ajahüppe aastasse 1986.
Peale romantikat ja kergeid seiklusi õnnestub neil päästa vaalaküttide käest kaks vaala, kes viiakse laevaga tulevikku ning kellega kontakteerudes lülitab sond ennast välja ja lahkub Päikesesüsteemist.
Tony Levin (trummar)
pisi|Tony Levin (2007) Tony Levin (30. jaanuar 1940 Much Wenlock – 3. veebruar 2011) oli inglise džässmuusik, trummar.
Tony Levin on mänginud selliste muusikutega nagu Al Cohn, Zoot Zims, Steve Lacey, Hank Mobley, Toots Thiedemanns, Dave Holland, Harry Edison, Eddie Lockjaw Davis, Kenny Wheeler, Lee Konitz, Art Farmer, Red Rodney, Johnny Griffin, Annie Ross, John Hendricks, Gary Burton, Joe Henderson, Andy Sheppard, Evan Parker ja Paul Dunmall.
Billy Ray Cyrus
pisi|Billy Ray Cyrus (2005) Billy Ray Cyrus (täisnimi William Ray Cyrus; sündinud 25. augustil 1961) on USA kantrilaulja, laulukirjutaja ja näitleja Flatwoodsist USA Kentucky osariigist. Kõige kuulsam on tema hittlugu "Achy Breaky Heart".
Tema senini kõige edukam album on "Some Gave All", mis on saavutanud 9 × Multi-Platinumi USA-s. Albumit on müüdud üle 20 miljoni eksemplari üle maailma. Karjääri jooksul on Billy Rayl olnud 29 edetabelisinglit, millest 15 on olnud esimese 40 seas.
Aastatel 2001–2004 oli Cyrus peaosatäitja telesarjas "Doc", kus ta mängis Montana osariigist New Yorki kolinud arsti. Aastatel 2006–2011 osales ta koos oma tütre Miley Cyrusega seriaalis "Hannah Montana". Seriaal jooksis Disney kanalil neli hooaega ning selle põhjal valmis ka samanimeline film.
Lapsepõlv
Cyrus sündis poliitik Ron Cyruse ja tema naise Ruth Ann Adkinsi perre. Lapsepõlves oli ta ümbritsetud bluegrass- ja gospelmuusikaga. Tema isa, kes oli paremakäeline, mängis kitarri. Billy Ray on aga vasakukäeline ja püüdis isa kitarri mängida, kuid ei suutnud seda selgeks õppida. Enne muusika esikohale seadmist läks Cyrus korvpallistipendiumiga Georgetowni kolledžisse. Ta tuli kolledžist kolmandal aastal ära ning otsustas muusikuks hakata. 1980ndatel esines ta oma bändi Sly Dogiga baarides, kuni sai salvestamislepingu Mercury Nashville Recordsiga.
Näitlejakarjäär
1999. aastal mängis Cyrus filmis "Radical Jack". Tal oli ka väike osa David Lynchi 2001. aasta filmis "Mullholland Drive" tegelasena Gene, basseinipuhastajana, kellel oli armuafäär Adam Kesheri (Justin Theroux) naisega. 2001. aastal mängis Billy Ray peaosa komöödia-draamasarjas "Doc", millest sai telemaailma kõrgeimalt hinnatud telesari. 2005. aastal laiendas Cyrus oma näitlejakarjääri lavastuses "Annie Get Your Gun", kehastades Frank Butlerit.
Cyrus on osalenud seriaalides, nagu "Nanny", "Diagnoos: mõrv", "Lembelaev", "Love Boat: The Next Wave" ja TNN-i "18 Wheels of Justice". 2004. aastal oli ta külalisstaarina limusiinijuht Kanada teismelistedraama "Degrassi kool ja tema noored" osas "The Power of Love". 2005. aasta teisel poolel said Billy Cyrusest ja tema tütrest Miley Cyrusest Disney kanali staarid seriaalis "Hannah Montana", mis esilinastus 24. märtsil 2006.
2007. aasta märtsis liitus Billy Ray teiste staaridega, et võtta osa neljandast hooajast saates "Tantsud tähtedega" USA formaadis. Tema ja ta partner Karina Smirnoff kukkusid välja kaheksandal nädalal ning eelneval nädalal olid olnud üks kahest viimasest paarist. Cyrus teeb kaasa ka Jackie Chani filmis "The Spy Next Door".
Abielu ja lapsed
Aastatel 1986–1991 oli Billy Ray abielus Cindy Smithiga, kellega koos ta kirjutas laulud "Wher'm I Gonna Live" ja "Some Gave All", viimane oli hittlugu tema 1992. aasta samanimelisel albumil "Some Gave All". Billy Ray abiellus 28. detsembril 1992 Leticia "Tish" Finleyga. Neil on kolm last: tütred Miley (sündinud Destiny Hope) ja Noah Lindsey ning poeg Braison Chance. Tal on ka kaks adopteeritud last: Trace (sündinud 1989; laulja/kitarrist bändis Metro Station) ja Brandi (sündinud 1987). Eelmisest suhtest on tal poeg Christopher Cody (sündinud 1992).
2004. aasta intervjuus ABC uudistele avalikustas Cyrus, et nii tütar Miley (Finleyga) kui poeg Cody (tundmatu naisega) on mõlemad sündinud 1992. aastal, mil Cyrus oli avalikkuse ees vallaline ja abiellus Finleyga salaja. Perekond elas enne Los Angelesse kolimist 500-aakrises farmis Tennessee osariigis Nashville'i lähistel. Los Angelesse koliti "Hannah Montana" filmimiseks. Cyruse teisel tütrel Brandil oli ka roll "Hannah Montana" osas "Yet Another Side of Me" kliendina nr 1.
Aprillis 2022 Tish ja Billy Cyrus lahutasid abielu.
Albumid
Stuudioalbumid
Kogumikalbumid
Anija
Anija on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Anijat on esmamainitud 1241. aastal (Hanaegus).
Ajavahemikul 1355–1482 asutati endise küla asemele Anija mõis.
1849. aastal asutati külas Anija külakool.
1858. aastal nõudsid Anija mõisa talupojad mõisalt teokoormiste vähendamist ning läksid seda mõisniku keeldumise tõttu Tallinna nõudma. Eduard Vilde on kirjutanud nende sündmuste põhjal romaani "Kui Anija mehed Tallinnas käisid".
Praegune Anija küla sai alguse 1919. aasta maareformi järel, mil mõisa maad jagati väikesteks asundustaludeks (varasem Anija asundus). Anija asundus eksisteeris 1977. aastani, mil see nimetati ümber Anija külaks.
Vaatamisväärsed on 20. sajandi algul laiendatud paljude võõrpuuliikidega kaitsealune Anija mõisa park ning mõisast kilomeetri jagu edelas asuv Anija looduskaitseala koos soise järvega, mis on tänapäevaks kinni kasvanud. Looduskaitseala lääneosa jääb otsapidi Kihmla külla. Külas asub mitu kultuurimälestiseks tunnistatud kultuskivi.
Külast voolab läbi Anija oja.
Akne
thumb|Akne Akne (ladina keeles acne vulgaris) ehk vinnpõletik ehk vinnlööve ehk vinnid ehk vistrikud on nahahaigus, mida põhjustab rasunäärmete ummistumine ja põletik.
Puberteedieas rasu tootmine suureneb. Suurenenud rasutootmine toob kaasa rasunäärmete ummistumise. Tulemuseks on avatud komedoonid, milles võib tekkida põletik ning mis võivad seejärel muutuda vistrikeks ja suletud komedoonideks.
Esimesed akne märgid ilmuvad enamasti puberteedieas ja kaovad tavaliselt umbes 25. eluaastaks.
Sergei Soldatov
frame|right|Vabadusvõitleja Sergei Soldatov
Venevere (Vinni)
Venevere on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Sergei Soldatov
Sergei Soldatov (24. juuni 1933 Narva – 24. jaanuar 2003 Tallinn) oli üks nõukogudevastase vabadusliikumise algatajaid okupeeritud Eestis. 1970. aastail kandis ta selle eest karistust Nõukogude Liidu sunnitöölaagrites.
Venevere (Vinni)
Venevere küla läbib Rakvere–Luige maantee ja Avijõgi.
Sergei Soldatov
Virumaalt pärit eesti-vene segaperekonnas kasvanud Soldatov suutis mõjutada Brežnevi-aja vabameelseid ringkondi ka Nõukogude Liidus. Ta organiseeris ja toimetas omakirjastuse (samizdat) teoste väljaandmist ja oli 1969. aastal avaldatud Nõukogude Liidu Demokraatliku Liikumise (NLDL) venekeelse programmi üks autoreid. Ta jätkas vabadusvõitlust publitsisti ja raadioajakirjanikuna ka välismaal pagenduses olles.
Venevere (Vinni)
Veneveres on elanud Osvald Tooming ja sündinud Erich Raiet.
Nimi
17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Venevere tähistatud nimega Wennefer.
Sergei Soldatov
Soldatovi õpingud ja töökäik
Sergei Soldatov lõpetas Jõhvi keskkooli ja Leningradi Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal. Töötas Tallinna tehastes ja oli mitu aastat Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud.
Soldatovi panus Eesti vabadusvõitlusse
Sergei Soldatov oli Moraalpoliitilise Taassünni liikumise juht ja 1960. aastate teisel poolel ja 1970. aastate algul Eesti Demokraatliku Liikumise juhtivaid tegelasi, toimetades selliseid põrandaaluseid ajakirju nagu Eesti Rahvuslik Hääl ja Eesti Demokraat, ning osaledes läkituste saatmises maailma avalikkusele.
Ta tegi 1970. aastail koostööd Tunne Kelami ja Jüri Linaga. Pidas Jüri Lina põrandaalusele noorteliikumisele Tartus filosoofilistel teemadel loenguid, kasutades varjunime "Onu Jaan".
Sergei Soldatovi tegevus Eesti iseseisvuse eest ja inimõiguste kaitseks jätkus ka välismaal, muuseas kampaaniareisidega Lääne-Euroopas ja Ameerika Ühendriikides, viimases esines ta tunnistustega ka Ameerika Ühendriikide Kongressi Helsingi-komisjoni ees.
Salutaguse
Salutaguse on mitme koha nimi:
Sergei Soldatov
Vahistamine ja karistus
Kui 13. detsembril 1974 vahistati Eesti Demokraatliku Liikumise ja Eesti Rahvusrinde tegelastest Kalju Mätik, Mati Kiirend, Artjom Juskevitš ja Arvo Varato, õnnestus Soldatovil põranda alla minna ja varjuda kuni vahistamiseni 4. jaanuaril 1975. Koos võitluskaaslastega mõisteti ta oktoobris 1975 süüdi nõukogudevastase tegevuse eest.
Ta kandis kuueaastase karistuse ära Mordva range režiimiga vangilaagrites. Pärast vabanemist viibis ta lühikest aega nn administratiivjärelevalve all ning saadeti 1981. aastal Nõukogude Liidust välja.
Venevere (Vinni)
Nimi
18. sajandi lõpu Ludwig August Mellini koostatud atlases on nime Venevere (Wennefer) juures tähistatud nii mõis kui ka küla.
Ajalugu
Aastail 1866–1892 ja 1919–1939 eksisteeris ka Venevere vald.
Sergei Soldatov
Tagasitulek Eestisse
Soldatov naasis Eestisse aastal 2000. Ta pidas koos publitsist Jüri Linaga Euroopa Liidu kriitilisi loenguid.