cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lembit Int
1960. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna, 1966 kaitses kandidaaditöö, 1989 Moskvas doktoritöö ("Baltikumi mullakliima ressursside optimeerimine maaparanduse abil ENSV näitel").
Oli aastatel 1960–1962 Kuusiku agrometeoroloogiajaama juhataja, 1966–1979 Sakus Eesti agrometeoroloogia laboratooriumi juhataja, 1979–1983 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse TUI vanemteadur, 1985–1987 ENSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teadussekretär ning 1987–1992 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi vanem- ja juhtivteadur.
Alates 1992 elab pensionärina Helsingis.
Isiklikku
Tema tütar on Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese endine abikaasa Evelin Ilves.
Anu Kasmel
Anu Kasmel (sündinud 28. augustil 1951 Põlvas) on eesti psühhiaater ja terviseteadlane.
Haridus ja töökäik‎‎
Anu Kasmel lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1976. aastal arsti ja psühhiaatrina. Aastatel 1995–1996 õppis ta Norras Bergeni Ülikooli psühholoogiateaduskonna magistrantuuris terviseedendust. Omandas doktorikraadi Lõuna-Taani Ülikooli terviseteaduste teaduskonnas.
Töötas 1977–1980 psühhiaatrina Põlva haiglas, 1981–1993 oli Tallinna Psühhiaatriahaigla psühhiaatria dispanseri juhataja, 1993–2002 Eesti Tervisekasvatuse Keskuse direktor, 2003–2006 doktorantuuris Lõuna-Taani Ülikoolis 2007. aastast Tartu Ülikooli lektor ja 2009. aastast Tallinna Ülikooli lektor.
Adolfo Nicolás
pisi|Adolfo Nicolás (2008) Adolfo Nicolás (29. aprill 1936 – 20. mai 2020) oli hispaania katoliku preester, 2008–2016 jesuiitide ordukindral.
Nicolás sündis Villamuriel de Cerratos Palencia provintsis Hispaanias. Ta liitus Aranjuezis asuva jesuiitide kolleegiumiga ja võeti 15. septembril 1953 noviitsiks. Ta õppis Alcalá ülikoolis filosoofiat ja sai litsentsiaadikraadi filosoofias. 1960 siirdus ta Jaapanisse, kus ta huvitus jaapani kultuurist ja õppis 1964–1968 Tōkyō ülikoolis teoloogiat. 1968–1971 õppis ta Rooma Gregoriuse ülikoolis semiootikat ja sai teoloogias magistrikraadi.
Nicolás ordineeriti 17. märtsil 1967 preestriks. Ta osales jesuiitide üldkongregatsioonil 1995. Nicolás sattus 1998 vastuollu Vatikani poliitikaga, kuna nõudis Aasia kogudustele rohkem sõltumatust.
Nicolás valdas lisaks emakeelele inglise, prantsuse, jaapani ja itaalia keelt.
Emer Värk
Emer Värk (sündinud 18. juulil 1982 Võrus) on eesti videokunstnik, filmirežissöör, disainer ja VJ, kes on osalenud festivalide, teatrilavastuste, telesaadete videolahenduste projekteerimises ja lavastamises.
Elulugu
Emer Värk lõpetas 2000. aastal Kuremaa Põllumajandustehnikumi ja 2008. aastal Balti Filmi- ja Meediakooli filmirežii erialal.
Damasias
Damasias oli Ateena esimene arhont (eponüüm) 583–581 eKr.
Heinrich Marga ülendatud ohvitseride loend
Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Heinrich Mark oma käskkirjadega juulist 1990 nr. 9, oktoobrist 1990 nr. 10, 24. veebruarist 1991 nr. 1 ja 5. septembrist 1991 nr. 2 omistas sõjaväelised auastmed järgmistele Eesti Vabariigi kodanikele:
Emer Värk
Isiklikku
Emer Värk on Luisa Rõivase vend.
Damasias
Pärast esimest ametiaega ei tahtnud ta võimult lahkuda ning pikendas oma ametiaega veel üheks aastaks. Ta valitses kokku 26 kuud. Kui ta tahtis võimule jääda ka kolmandaks arhondiaastaks, sunniti ta jõuga võimust loobuma, arvatavasti vältimaks türanniat.
Heinrich Marga ülendatud ohvitseride loend
Kolonel: Kolonelleitnandid: Kaptenleitnandid: Majorid: Kaptenid: Ülemleitnandid (!): Leitnandid: Alamleitnandid (!): Lipnikud: Sõjaväe vanem ametnik (!): Sõjaväe ametnik:
Damasias
Pärast Damasiase kukutamist suurendati arhontide arvu üheksalt kümnele.
Samanimeline arhont valitses ka 639–638 eKr.
Endel Sõerde
Haridus
Ta lõpetas 1945. aastal Tallinna 22. Keskkooli. Aastatel 1945–1947 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas.
Töö
Ta alustas raadiodiktorina tööd 1951. aastal. 1959. aastast oli ta teadustaja Eesti Televisioonis. Ta oli pikka aega "Aktuaalse kaamera" diktor ja toimetaja ning muudegi saadete juht ja autor.
Ta tegi keskkonna-, laste- ja põllumajandussaadete sarju ning mitmel alal viktoriine. Luges paljudele Tallinnfilmi ja Eesti Telefilmi filmidele kaadritagust teksti.
Allveespordihuvi ja ühiskondlik tegevus
Sõerde tegeles kala-, jahi- ja allveespordiga (selle algatajaid Eestis) ning oli 1964–1974 Vabariikliku Allveespordi Föderatsiooni esimees; oli ka rahvusvahelistel võistlustel peakohtunik.
Oskar Jalajas
Ta sündis talunik Andres Jalajase peres. Osales I maailmasõjas (48. Siberi kütipolk). Aastatel 1917-1918 oli sõjavangis sakslaste käes. Osales Vabadussõjas (1. Jalaväerügement).
Czechów
Czechów on mitme koha nimi:
Oskar Jalajas
Lõpetas 1922. aastal Tallinna õhtugümnaasiumi ning õppis aastatel 1922-1924 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Kärinä
Kärinä (aastani 1997 Kärina) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Endel Sõerde
Allveespordihuvi ja ühiskondlik tegevus
Endel Sõerde oli Eesti NSV Allveespordiföderatsiooni esimees ja allveearheoloogia klubi Viikar juht. Ta juhtis Eesti Meremuuseumi juures 1980. aastal moodustatud allveearheoloogia klubi Viikar tööd üle kümne aasta.
Endel Sõerde on populaarsete saatesarjade ja kümneid kordi näidatud allveefilmi "Ettevaatust – Hiiu madal!" abil tutvustanud nii Eesti merearheoloogia kui ka kogu Eesti merenduse ajalugu.
Kärinä
Piirneb Tsiistre, Põnni, Missokülä, Pulli ja Savioja külaga.
Endel Sõerde
Isiklikku
Ta oli 1949. aastast abielus iluvõimlemistreeneri Virge Sõerdega; nende tütar Riina Voolpriit on iluvõimleja ja spordipedagoog.
Kärinä
Külas tegutseb Nopri Talumeierei.
Endel Sõerde
Isiklikku
Endel Sõerde suri 13. septembril 2000 ja maeti 22. septembril 2000 Metsakalmistule.
Oissaare
Oissaare on küla Pärnu maakonnas Saarde vallas.
1970. aastatel liideti küla Kanakülaga. Eraldi külaks sai Oissaare taas 2007. aastal. Vahetult enne Kanakülast eraldamist oli küla uusim ehitis 1964. aastal metskonna töötajate korterelamu, ülejäänud eluasemed pärinesid maailmasõjaeelsest ajast.
Tsiistre
Tsiistre on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Külas tegutseb Tsiistre Linamuuseum.
Külas asub kultuurimälestisteks nimetatud kääpaid ja Tsiistre kivikalme.
Küla piiresse jääb Märä järv.
Väätsa vald (1939)
Väätsa vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Väätsa külas. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad 1. aprillil 1939 oli vallas 1978 elanikku.
Kansai rahvusvaheline lennujaam
Kansai rahvusvaheline lennujaam (関西国際空港, Kansai Kokusai Kūkō) (IATA: KIX, ICAO: RJBB) on lennujaam, mis asub tehissaarel Osaka lahes, Osakast 40 km edelas. Seda ei tohi segi ajada Osaka rahvusvahelise lennujaamaga, mis asub linnale lähemal ja teenindab nüüd ainult riigisiseseid lende.
Aleko
"Aleko" on Sergei Rahmaninovi ooper.
Hino (Rõuge)
Hino on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Aleko
See on tema kolmest lõpetatud ooperist esimene. Rahmaninov lõi selle 1892. aastal Moskva Konservatooriumi lõputööna. Esmaesitus toimus Moskvas sama aasta 19. mail. Suures Teatris esitati ooperit esmakordselt järgmise aasta kevadel. 1893. aasta oktoobris Kiievis ja 1899. aasta mais Peterburis oli dirigendiks Rahmaninov ise.
Hino (Rõuge)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Aleko
Venekeelse libreto kirjutas Vladimir Nemirovitš-Dantšenko, kes kohandas selle Aleksander Puškini poeemist "Mustlased".
Kansai rahvusvaheline lennujaam
Lennujaam avati 4. septembril 1994, selle arhitekt on Renzo Piano.
Hindsa
Hindsa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Kansai rahvusvaheline lennujaam
Lennujaama tehissaar vajub igal aastal 4,8 cm võrra merre. Vajumine muutub aastate jooksul aeglasemaks ja lõpuks peaks üldse peatuma.
Väätsa vald (1939)
1939. aasta vallareform
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga Väätsa valla – maa-alast, mis moodustus: a) senise Väätsa valla maa-alast, välja arvatud Prääma asunduse ja Purdi metskonna Paide metsandiku kvartaalide nr. 66 ja 67 maa-alad; b) senise Vahastu valla kirdepoolse metsa maa-alast kuni Vahastu ja Väätsa mõisade piirini; c) senise Kirna valla Saare küla ja Siugumetsa, Laiaru ning Alliku talude maa-aladest.
Kansai rahvusvaheline lennujaam
thumb|500px|center|Satelliidifoto Kansai lennujaamast (all paremal pool), üleval on Osaka
23. mai
23. mai on Gregoriuse kalendri 143. (liigaastal 144.) päev. Juliuse kalendri järgi 10. mai (1901–2099).
Väätsa vald (1939)
1939. aasta vallareform
Detsembris 1939 valiti tagasi senine Väätsa vallavanem Eduard Mikser 11 poolt- ja 1 vastuhäälega, abivallavanemateks valiti August Silm ja Johannes Sutting.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 augustis moodustati Väätsa vallas Lõõla külanõukogu keskusega Lõõla külas, Piiometsa külanõukogu keskusega Piiometsa külas ja Väätsa külanõukogu keskusega Väätsa külas. 1950. aastal Väätsa vald likvideeriti. Väätsa ja Lõõla külanõukogu alad arvati Paide rajooni koosseisu, Piiometsa külanõukogu arvati Türi rajooni koosseisu.
Hindsa
Küla kuulub Luhamaa nulka.
Hino
Hino on mitme asula nimi:
Hindsa
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Songbird (Oasise laul)
"Songbird" on Briti rokkbändi Oasise laul nende viiendalt stuudioalbumilt "Heathen Chemistry". Laulu on kirjutanud Liam Gallagher. Videos, mis tehti Londonis Regent Parkis, mängib Liam puu all akustilist kitarri, samuti ajab teda koer taga.
Constantinus Suur
Constantinus I Suur (ladina keeles Constantinus I Maximus; Imperator Caesar Divi Constantii Flavius Valerius Constantinus Augustus); sünninimi Gaius Flavius Valerius Constantinus; 27. veebruar 272 Naissus – 22. mai 337 Ankyronis) oli Vana-Rooma keiser 25. juulist 306 kuni surmani. Tema valitsemisajal lõpetati Rooma keisririigis kristlaste tagakiusamine ning hakati kristlust soosima. Katoliku, õigeusu, luteri ja armeenia kirik tähistavad 22. maid tema mälestuspäevana. H. G. Wells võrdles teda tema maailmaajaloo rolli poolest Aleksander Suure ja Julius Caesariga.
Lapsepõlv ja noorus
Ta sündis Naissuses (tänapäeva Niš, Serbia). Tema sünniaeg ei ole kindel, kuid mitmed ajaloolased nõustuvad sellega, et tema sünnikuupäev on 27. veebruar 272. Sündis Constantius I Chloruse (Vana-Rooma keiser, 305–306) vanima pojana. Constantius oli pärit Illyricumist ning teenis keiser (270–275) Aurelianuse ihukaitsjana (protector). Teenis 288. aastast keiser (286–305) Maximianuse pretoriaani prefektina. Tema ema oli Bitüüniast pärit Helena, keda kristlik kroonik Hieronymus nimetas Constantiuse armukeseks. On arvatud, et ta ei saanud olla kõrgest soost.
293–305 osales Constantinus koos teiste õukonna liikmetega sõjakäikudel kuni impeeriumi idapiirideni. Saavutas tribuuni auastme ning võis 297/298 osaleda abikeiser Galeriusega sõjakäigul Pärsia pealinna Ktesiphoni. Õukonnas puutus ta kokku haritlastega, kes olid kristluse vastased. Constantinuse usuliste tõekspidamiste kohta on teada, et ta oli algul Heraklese kultuse pooldaja, kuid 306. aastal sai temast Sol Invictuse pooldaja. Samas tegutsesid tema lähikonnas kristlastest nõuandjad, kelle kaudu võis ta kristluse kohta rohkem teada saada. Jäi Nikomeediasse endisse Dicoletianuse õukonda ka pärast seda, kui Diocletianus 1. mail 305 troonist loobus ning tema järglaseks sai Galerius, kellele oli Constantinus ebamugav konkurent.
Pärast Galeriuse korraldatud tapmiskatset põgenes Constantinus veel samal aastal isa juurde Britannia saarele. Teistel andmetel kohtus ta oma isaga Bononias (tänapäeva Boulogne), kust reisiti edasi Britanniasse. Constantius I Chlorus suri Eburacumis (tänapäeva York) 25. juulil 306. Samal päeval kuulutasid Constantiuse vanemohvitserid Constantinuse kaasvalitsejaks (Augustus). Kõrgemate ohvitseride seast uue keisri valimine oli tavapärane praktika, kuid teised tetrarhia liikmed pidasid Constantinust usurpaatoriks. Galerius oli sunnitud võimuvahetust tunnistama, kuid tema arvates pidi ta kandma abikeisri (Caesar) tiitlit ning kaasvalitsejaks pidi saama Severus.
Varajane valitsemisaeg
pisi|Keiserlikud termid Trieris Pärast võimuletulekut lasi Constantinus tagastada kristlastele neilt tagakiusamiste ajal konfiskeeritud vara. 28. oktoobril 306 lasi Constantius I Chloruse endise kaaskeisri Maximianuse poeg Maxentius end Rooma lähedal seal paiknenud kaardiväelastel keisriks kuulutada ning veenis oma isa, kelle Diocletianus oli sundinud troonist loobuma, uuesti võimule tulema. Constantinus, kes kontrollis suuremat osa impeeriumi lääneosast (Britannia ja Gallia), võitles 307. aastal edukalt Reini ääres frankidega, vangistas nende juhid Asarici ja Merogaisuse, näitas neid oma triumfirongkäigul ning söötis nad pärast Belgica I Augusta provintsis Augusta Trevorumi (tänapäeva Trier) areenil tiigritele. 308. aastal sõdis frangi päritolu bructeri hõimuga.
Pealinnana kasutas ta Augusta Treverorumit, kuhu lasi rajada mitmeid ehitisi, mis pidid sarnanema võimalikult palju Rooma omadega. Pealinna valik oli teadlik, sest impeeriumi lääneosa valitsev keiser pidi suutma germaanlaste sissetungidele kiirelt reageerida. Lasi ehitada üle Reini jõe alalise silla, mis ühendas Colonia Agripinat (Köln) teisel pool jõge asuva Divitia (Deutz) kindlusega, mis oli sillapea, mille garnisoni suuruseks oli hinnanguliselt 900 meest. Lasi Trieri rajada praeguse toomkiriku, mis on Saksamaa vanim piiskopkonna asukoht.
Vinkt
thumb|Vinkti asend Deinze linnas Vinkt on küla ja osavald Belgias Deinze vallas. Ta paikneb umbes 20 km Gentist edelas.
Constantinus Suur
Varajane valitsemisaeg
Esimesed kümme valitsemisaastat veetis ta peamiselt Trieris, mida ta külastas viimast korda 328. aastal. 307. aastal külastas teda Maximianus, kellega ta moodustas liidu, mille tõttu lahutas oma abielu Minervinast ning abiellus samal aastal Maximianuse tütre Faustaga. Tänu sellele võis Constantinus oma äia loal kasutada Augustuse tiitlit. 11. novembril 308 toimus võimu pärimise küsimuste lahendamiseks Carnuntumis nõupidamine, millest võtsid osa Galerius, Maximinius ja Diocletianus, kus otsustati, et Galeriuse kaasvalitsejaks saab Licinius. Constantinuselt võeti ära Augustuse tiitel ning teda käsitleti abikeisrina. Constantinus ise jätkas Augustuse tiitli kasutamist. Tetrarhia riigikorraldussüsteemis kuulus võim neljale isikule. Kumbagi riigiosa (Ida ja Läänt) valitses ülemkeiser (augustus) ja temale alluv alamkeiser (caesar), keda on nimetatud ka abikeisriteks. Impeerium jäi ametlikult ühtseks ning õigusakte anti välja iga nelja keisri nimel.
Vinkt
Vinkti osavalla pindala on 9,96 km². Elanike arv oli 2008. aasta 1. jaanuari seisuga 1352.
Constantinus Suur
Varajane valitsemisaeg
310. aastal sõdis Constantinus frankidega ning samal aastal õhutas Maximianus Augustodunumis (Autun) paiknenud vägesid mässule Constantinuse vastu. Maximianus põgenes Massaliasse (tänapäeva Marseille), kuid Constantinus vallutas linna ning Maximianus vangistati. Lactantiuse andmetel üritas Maximianus vangistuses korraldada Constantinuse tapmist, kuid pärast selle ebaõnnestumist sunniti enesetappu sooritama. Constantinus pöördus tagasi Trieri, kuid peatus Grandi linnas asunud Apollo templis, kus talle ühe panegüürika kohaselt ilmutas end jumal Apollo. Väljaspool templit nägi ta valgusnähtust, mida ta pidas jumalikuks märgiks. Alates sellest arvas ta, et tal on eriline side Apollo ja Sol Invictusega.
Vinkt
Vinkti koordinaadid on.
Constantinus Suur
Kodusõjad
pisi|Mulviuse sild (Ponte Milvio)
Sõjad Liciniuse vastu
Pärast seda jäi alles kolm keisrit. Constantinus sõlmis liidu Liciniusega, kes abiellus tema poolõe Constantiaga. Sestpeale kuulus talle ülemvõim impeeriumi lääneosas. 314/316 vallutas ta Liciniuse käest suurema osa Balkani poolsaarest ning saavutas 324. aastal tema üle täieliku võidu. Pärast seda kuulus talle kogu impeeriumis ainuvõim. Vastupidi Diocletianuse tetrarhiale jagas ta võimu oma perekonnaliikmete vahel. 317–333 nimetati tema pojad Constantinus II, Constantius II ja Constansi kaasvalitsejateks.
Konstantinoopoli rajamine
Elas algul Trieris ning hiljem Sirmiumis ja Serdicas (Sofia, Bulgaaria). 326. aastal valis ta Rooma impeeriumi uueks pealinnaks Byzantioni, mis nimetati 330. aastal Konstantinoopoliks. Enne seda ei olnud riigil kindlat pealinna, sest valitsuse tegelikuks asukohaks peeti keisri asukohta. Valiku põhjusteks on peetud soovi erineda Diocletianusest ning linna rajamisele eelnenud Liciniuse alistamist linna läheduses. Uuele pealinnale paiknesid lähemal Doonau jõgi ja idapiir, mis olid võimalikud sõjapiirkonnad. Lisaks sellele oli pealinn mere kaudu varustatav ja kergesti kaitstav. Uus linn ei olnud ilme poolest täiesti kristlik, sest selles paiknes sammas, mille otsas oli skulptuur alasti Constantinusest päikesejumalana. Linnas oli ka mitu paganlikku templit.
Sõjavägi
Constantinus päris oma isa Constantiuse käsutuses olnud armee, mis sarnanes Diocletianuse ja teiste tetrarhide armeedega: osa vägedest paiknes piiridel ning üks väliarmee ehk comitatus oli otseselt iga tetrarhi käsutuses. 325. aastast pärinevas seaduses eristati kolme väeliiki: comitatenses, ripenses ning alares et cohortales. Kreeka ajaloolane Zosimos süüdistas Constantinust piiride nõrgestamises. Inglise ajaloolase Pat Southerni arvates soosis Zosimos veendunud pagana Diocletianust ning halvustas Constantinust, kes levitas kristlust. Constantinuse ajal võeti pretoriaani prefektidelt ära sõjaline võim ning prefektuurides paiknevaid üksusi hakkasid juhtima uued sõjalised juhid (magistri militum). Pärast Mulviuse silla lahingut saadeti laiali pretoriaani kaardivägi. Vajadus keisri ihukaitseväe järele säilis, mille tulemusena võis Constantinus moodustada scholae palatinae, mis tegutsesid keisri otsealluvuses, et välistada sellise üksuse juhi võimalik võimuhaaramise katse.
Usupoliitika
pisi|Sol Invictust kujutav Constantinuse valitsemisajast pärinev münt kirjaga SOLI INVICTO COMITI (u 315) Legendi järgi sai Constantinus 312. aastal enne Mulviuse silla lahingut nägemuse, kus taevas moodustus päikesevalgusest X (khi) P (rho) sümbol, mida hiljem nimetati Kristuse monogrammiks, sest X ja P on ka esimesed tähed nimes Khristos. Ta olevat kuulnud sõnu In hoc signo vinces ("selle (märgi) all võida!"). Constantinus käskis sõduritel kristliku sümboli oma kilpidele panna ning lahing võideti. Pärast seda hakkas Constantinus soosima kristlust.
Arheoloogilised leiud näitavad, et 312. aastal alustas Constantinus Roomas Lateraani basiilika ehitust. H. G. Wellsi arvates mõistis ta, et kristlus oli ühendav jõud, mis pakkus moraalset solidaarsust riigis, kus oli palju kitsarinnalisi vaateid ja omakasupüüdlikkust. 313. aastal sõlmis ta Liciniusega poliitilise lepingu, mille tulemusena kehtestati Milano edikt, millega kristlus kuulutati teiste Rooma riigi usunditega võrdväärseks ning kohustuti tagastama tagakiusamiste ajal konfiskeeritud omand. See kindlustas Constantinusele kristliku kiriku soosingu.
314. aastal toimunud Arles'i kirikukogul otsustasid piiskopid vastuteenena, et kristlased võivad osaleda õiglases sõjas (bellum iustum) ning väeteenistusest keeldujaid tuleb karistada ekskommunikatsiooniga. 321. aastal kehtestas Constantinus seadusega kohtutele ja äridele pühapäeva töövaba päevana, kuid maapiirkondades võis sel päeval töötada. 323. aastast pääsesid kristlased riigi kõrgematele tsiviilametikohtadele. Riigi sõjalise võimsuse ja terviklikkuse tugevdamiseks kutsuti 325. aastal Constantinuse algatusel kokku Nikaia kirikukogu, mis välistas arianismi. Keisrina ei loobunud ta paganliku riigiusundi pontifex maximus 'e ameti pidamisest ning lubas paganlike usutalituste korraldamise jätkamist.
Viimased eluaastad
326. aastal lasi ta hukata oma esimese poja Crispuse ja abikaasa Fausta, kes süüdistas Crispust enda võrgutamise katses, kuid selgus, et Fausta oli üritanud võrgutada Crispust. Viimastel eluaastatel valmistas ta ette sõda Pärsia vastu, sest võit tugevama vaenlase üle võis tuua suuremat kuulsust kui võidud nõrgemate vaenlaste vastu. Enne seda kirjutas ta Pärsia kuningas Šapur II-le kirja, milles palus kaitsta tema aladel elavaid kristlasi. Enne surma lasi end ristida Caesarea piiskopil Eusebiosel, kes oli arianist. Constantinus suri 22. mail 337. Ta maeti Konstantinoopolisse Apostlite kirikusse. Ta ise pidas end 13. apostliks. Pärast Konstantinoopoli vallutamist 1453. aastal kadusid tema reliikviad.
Pärand
Constantinust on peetud esimeseks Bütsantsi keisriks. Samas on selleks peetud ka Diocletianust, Theodosius I-t, Arkadiust ja Herakliost. Uue pealinna Konstantinoopoli rajamisega muutus Anatoolia piirkond hilisema Bütsantsi impeeriumi tuumikalaks ning Konstantinoopol selle metropoliks. Ajaloolased on kahelnud, kas Constantinus oli kristlane. Eesti usundiloolase Riho Saardi arvates töötas Constantinus teadlikult Imperium Romanum Christianumi ülesehitamise nimel, kuid Constantinust ennast pidas ta keisriks, kes oli tegelikult polüteist, kellel oli soov impeeriumi kõikide religioonidega võtta maailm enda kontrolli alla. Alates Constantinusest hakkasid Rooma keisrid osalema kristlike usutunnistuste väljatöötamisel ja kristlikus misjonis. Samuti on peetud võimalikuks, et Constantinus oli küll kristlane, kuid ühtlasi soovis riigis järgida ususallivuse poliitikat.
Evald Ein
Evald Ein (17. juuni 1894 Tartumaa – 20. veebruar 1986 Borås, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Ta lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja seejärel Vilno sõjakooli sõjaaegse kursuse.
Talle anti 1937. aastal Rootsi Mõõgaordeni aumärk.
Vozroždenije
Vozroždenije on mitme koha nimi:
Czechów (Lubuszi vojevoodkond)
Czechów on küla Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Gorzów Wielkopolski maakonnas Santoki vallas.
2011. aastal elas seal 550 inimest.
1453
1453. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad - 1450. aastad - 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad
Aastad: 1448 1449 1450 1451 1452 - 1453 - 1454 1455 1456 1457 1458
Chełmno nad Nerem
pisi|Kirik Chełmno nad Neremis. Chełmno nad Nerem on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Koło maakonnas.
Küla koordinaadid on.
Külas elab umbes 350 inimest.
Aastatel 1941–45 tegutses seal Chełmno koonduslaager. 1987. aastal avati selle mälestuseks holokausti muuseum.
Martin Susi
Martin Susi (2. september 1903 – 29. märts 1971 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1939).
Yamagata
Yamagata (jaapani 山形) on linn Jaapanis, Yamagata prefektuuri keskus.
2020. aasta alguses oli Yamagatas 248 935 elanikku.
Yamagata tekkis kindluslinnana 16. sajandil. 1889. aastal sai Yamagata tänapäeva linnaõigused. 2001. aastal sai Yamagata erilinna (jaapani 特例市, tokureishi) ning 1. aprillil 2019 sai tuumlinna (jaapani 中核市, chūkakushi) staatuse.
Piiskop Henrik
Henrik on olnud kahe piiskopi nimi:
Pereslavl-Zalesski
Pereslavl-Zalesski on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Pereslavli rajooni keskus. Asub Pleštšejevo järve lõunakaldal kohas, kus sinna suubub Trubež, 130 km Moskvast kirdes.
Linnas asuvad Venemaa TA Programmisüsteemide Instituut, "Kodaki" keemiakombinaat, tekstiilitööstus ja õmblusvabrik. Toiduainetest toodetakse leiba ja juustu. On ka masinaehitusettevõte ja tubakavabrik.
Linna lähedal asub auruvedurite muuseum. Linna piiril asub Kleštšenski kompleks, 11. sajandist pärit Kleštšini linna muldvallid. Linnas on Fjodorovi ja Nikolski nunnaklooster ning Troitski Danilovi ja Nikitski mungaklooster. Upenski-Goritski klooster ei tegutse. On ka palju kirikuhooneid.
Ajalugu
Pleštšejevo järve ümbrus oli asustatud juba meie ajaarvamise alguses, kui seal elasid soomeugrilased.
Wolfram von Krause
Tema isa oli mõisaomanik Hermann von Krause. Ta lõpetas aastal 1931 Tartus Walteri Eragümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1931–1937, seejärel täiendas end Königsbergi ja Tübingeni ülikoolis. Kaitses aastal 1937 teoloogiamagistri väitekirja teemal "Nehemia raamatu põhiprobleemid". Oli aastatel 1935–1936 ajateenistuses Eesti kaitseväes. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.
Pereslavl-Zalesski
Ajalugu
Linna, algselt Perejaslavl-Zalesski asutas 1152 Juri Dolgoruki Zalesje pealinnaks. Nime võttis ta Lõuna-Vene aladel asunud Perejaslavli järgi; alles hiljem lühenes nimi Pereslavliks. Pereslavl-Zalesski on võimalik tõlkida ka "metsatagune Pereslavl". Linnaks sai ta 1178.
Wolfram von Krause
Krause oli aastal 1939 Saksa praostkonna ja Ülikooli koguduse vikaarõpetaja. Samuti oli ta aastatel 1938–1939 Tartu Lutheri erainstituudi kirikuajaloo dotsent.
Pereslavl-Zalesski
Ajalugu
thumb|left|Nikolski katedraal Dmitri Aleksandrovitš, kes oli 1276–1294 (vaheajaga) Vladimiri suurvürst, elas ise Pereslavlis, mistõttu see oli sellal faktiliselt Vladimiri vürstiriigi pealinn. 1302 liideti Pereslavl-Zalesski Moskva vürstiriigiga.
Wolfram von Krause
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1941 Gneseni kreisis (nüüdisajal Gniezno maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas) Lettbergi koguduse õpetaja ja Poseni teoloogilise seminari dotsent. Aastatel 1941–1945 oli Saksa armees. Aastatel 1945–1946 oli ta pastor Regelsbachis (Rohri linnaosa Kesk-Frangimaal). Aastatel 1946–1957 oli misjoniinspektor Neuendettelsaus (Kesk-Frangimaal), olles samal ajal ka sealse Misjoni- ja Diasporaaseminari õppejõud; aastal 1957 oli misjoniinspektor Hermannsburgis (Alam-Saksi liidumaal). Aastatel 1958–1964 oli Hermannsburgi misjoni superintendent (Lõuna-Aafrikas). Aastast 1964 oli ta misjonidirektor Neuendettelsaus.
Pereslavl-Zalesski
Ajalugu
1382. aastal ja 1408. aastal vallutasid ja röövisid linna paljaks Kuldhordi väed, 1608. aastal Segaduste ajal Rzeczpospolita väed.
Wolfram von Krause
Isiklikku
Tema vend Harro von Krause oli vaimulik Põhja-Saksamaal, tema vanavanavanaisa oli arhitekt Johann Wilhelm von Krause.
Pereslavl-Zalesski
Ajalugu
1692 rajas Moskva tsaar Peeter I Pleštšejevo järvele väikese laevastiku, millest kasvas välja Venemaa sõjamerelaevastik.
Jean Echenoz
pisi|Jean Echenoz 2014. aastal Jean Echenoz (sündinud 26. detsembril 1947 Orange'is) on prantsuse kirjanik.
Ta sündis aastal 1947 Orange'is psühhiaatri perekonnas. Tema lapsepõlv möödus algul Aveyroni departemangus, seejärel Alpes-de-Haute-Provence'i departemangus.
Dialektoloogia
Dialektoloogia ehk murdeteadus on keeleteaduse haru, mis uurib murdeid.
Dialektoloogia tekkis teadusharuna 19. sajandi lõpul, kui eraldus võrdlev-ajaloolisest keeleteadusest. Dialektoloogia on peamiselt tegelenud kohamurretega. Informantidelt kogutud materjali põhjal koostatakse keelekaarte ja nendest murdeatlasi.
Eestis
Eesti murdeuurijad on olnud näiteks Andrus Saareste, Hella Keem, Salme Nigol, Piret Norvik, Eevi Ross, Karl Pajusalu, Aili Univere, Salme Tanning, Helmi Viires, Mari Must, Helmi Neetar, Mart Mäger.
1454
1454. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad - 1450. aastad - 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad
Aastad: 1449 1450 1451 1452 1453 - 1454 - 1455 1456 1457 1458 1459
Dadaism
pisi|Esimese dadaistliku kunsti näituse avamine 5. juunil 1920 Berliinis Dadaism on modernistlik kirjandus- ja kunstivool, mis tekkis Esimese maailmasõja ajal Šveitsis Zürichis ning oli valitsevaks aastatel 1916–1922. Dadaismi algatajateks loetakse nii kirjanikke kui ka maalikunstnikke, teiste seas Tristan Tzara, Hans Arp, Marcel Janco. Samalaadne liikumine sündis peaaegu samal ajal ka New Yorgis ja selle eesotsas olid Marcel Duchamp, Francis Picabia ja Man Ray.
Dadaiste mõjutas suuresti maailmasõda, mille julmus kriipsutas alla olemasolu mõttetust. Ratsionalism ja loogika kuulutati laastavate sõdade peamisteks süüdlasteks. Dadaiste ühendas viha sõja vastu. Nad leidsid, et kogu läänekultuur oli suremas. Progressimüüt oli täielikult hävinud. Elu tajuti kui midagi ajutist ja mõistetamatut, kadus ambitsioon luua midagi uut tulevaste põlvede jaoks.
Dadaistid leidsid, et ka kunsti enda tähendus ja eesmärk on muutunud küsitavaks. Lõhe tõe ja sõnade vahel muudab sõnad mõttetuks.
Dadaismi tunnused
Dadaistid laenasid ilma valehäbita teistelt suundadelt – kubistidelt kollaažitehnika, futuristidelt tüpograafilised trikid, ekspressionistidelt vaba värvikasutuse, püüde suurema spontaansuse ja keele foneetilisuse poole.
Tuntuim dadaistlik luuletaja oli Tristan Tzara, kes arendas välja väga kaootilise, segase, metsiku keele ja kelle eesmärk oli lõhkuda kunsti pühadust. Mõned tema tekstidest on saanud dadaistliku meelelaadi klassikalisteks väljendusteks. Tema tekstid on nii kaootilised ja segased, et neid võib nimetada verbaalseks deliiriumiks. Kuid Tzara leidis, et dadaism peabki jääma mõistetamatuks, dadaism sureb siis, kui hakkab end tõsiselt võtma.
Dadaism hääbus 1920. aastate alguses. Täpsemalt – dadaism suubus sürrealismi, mida ongi tihti nähtud prantslasliku dadaismina.
Ѫ
Ѫ (vene большой юс 'suur jus') on kirillitsa täht, mida kasutati kirikuslaavi keele ja bulgaaria keele kirjutamisel.
Kooraste vald
Kooraste vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kooraste valla maa-alast, välja arvatud osa Jõksi küla ja osa Jõksi asunduse piirkondadest ning Mügra ja Väike-Mügra asunduste piirkonnad; senise Urvaste valla Koigo ja Roonimõisa külade ning Truuta, Koigo, Anne ja Rebase asunduste piirkondadest kuni Silgu, Pikamäe, Hansu, Metsa, Kangro, Kunguse, Padose ja Keema taludeni, kõik loendatud talud välja arvatud; senise Kärgula valla Kärgula asunduse osa piirkonnast.
Ѫ
See tähistas algselt nasaliseerunud vokaali [ɔ̃], hiljem hääldus [u]-na, näiteks рѫка (vene keeles рука) 'käsi'.
Kooraste vald
Vald kuulus Riigivolikogu 77. valimisringkonda, kust valiti Alo Karineel.
Ѫ
Ѫ esineb ka ligatuuri Ѭ koosseisus ("joteeritud" kujul).
Kooraste vald
1. aprillil 1939 oli vallas 1885 elanikku.
Ѫ
Sümboli Ѫ Unicode'i kood on 0466.
Kooraste vald
Kooraste vallavanem, Hiire talu peremees Richard Kolk kutsuti valla metsavendade juhi Julius Ennoki poolt vallamajja 10. juulil 1941 ja vallavalitsus võttis täitevkomiteelt akti alusel ameti üle 11. juulil. Esimesed sakslased põikasid Kooraste valda 15. juulil 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kaagvere külanõukogu ja Kooraste külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Otepää rajooni koosseisu.
Strzelce Opolskie
Strzelce Opolskie (saksa Groß Strehlitz) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas, Strzelce Opolskie maakonna ja Strzelce Opolskie valla halduskeskus. Strzelce Opolskie asub Opolest umbes 32 km kagus.
Asulat on esmamainitud 13. sajandil, linnaõigused sai enne 1292. aastat. 19. sajandi teisel poolel arenes linnas tööstus, 1878. aastal sai raudteeühenduse. Rahvahääletuse tulemusel jäi 1921. aastal Saksamaa koosseisu. Alates 1945. aastast kuulub Poolale.
Seitse sammu
200px|right Seitse sammu on Junior Achievementi Arengufondi majandusõppe programm 1.-6. klassi õpilastele, mille eesmärk on tutvustada õpilasele ühiskonna toimimise aluspõhimõtteid. Programmi on võimalik kasutada koduloo tunnis või integreerida erinevate õppeainetega.
Programmi jooksul õpitakse läbi seitsme sammu tundma ühiskonda kui tervikut:
24. mai
24. mai on Gregoriuse kalendri 144. (liigaastal 145.) päev. Juliuse kalendri järgi 11. mai (1901–2099).
Bø
Bø on asula Norras Nordlandi maakonnas Bø vallas Langøya saare edelanurgas.
Asula lõunaosas on sellega kokku kasvanud kalurikülad Steine, Skagen ja Vinje.
Elanike arv oli 2008. aastal 687, 2011. aastal 726 ja 2013. aasta 1. jaanuaril 666.
Asulas on 1824. aastal ehitatud kirik.
Artur Viilip
Artur Viilip (3. veebruar 1894 Viljandimaa – 22. oktoober 1976 Vastemõisa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Eesti Piirivalve ülema abi.
Akustika ja helitehnika
"Akustika ja helitehnika" on Ilmar Eiskopi ja Aleksander Sillarti raamat, milles antakse ülevaade mitmesuguste heliallikate omadustest ja heli tajumisest inimkõrva poolt. Raamatus selgitatakse ruumi mõju helikvaliteedile ja ruumide akustilist kujundamist ning räägitakse mikrofonide, valjuhääldite ja reverberaatorite talitluspõhimõtetest. Raamatus on esitatud ka helivõimenduse arvutusmeetodid ruumide ja väljakute jaoks. Eraldi vaadeldakse kõnesüntesaatoreid ja digitaalseid kajaseadmeid.
Raamat on välja antud Tallinnas kirjastuses Valgus aastal 1988. Raamatus on 240 lehekülge. ISBN 5-440-00378-9
Juhan Madise
Juhan Madise (kuni 1936. aastani Joann Madisson; 9. juuli 1903 Pärnumaa – 15. jaanuar 1977 Lakewood, New Jersey, USA) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta võitles vabatahtliku kooliõpilasena Vabadussõjas.
Ta oli Sõjakooli 1. lennu lõpetaja ja jätkas kutselise ohvitserina. Madise oli pikemat aega sõjavägede ülemjuhataja kindral Johan Laidoneri adjutant.
Ta oli ajakirja Sõdur toimetaja. Madise oli ka Eesti sõjaväeline atašee Poolas. Teise maailmasõja ajal teenis ta kindralinspektuuris.
Pärast Teist maailmasõda oli Saksamaal põgenikelaagris, seejärel siirdus elama USA-sse.
Ta suri pika raske haiguse tagajärjel, tema põrm tuhastati Trentoni krematooriumis.
Volikogu
Volikogu on Eestis kui organisatsiooni põhikiri näeb ette sellise nimetuse.
Vajadus kasutada sellist volitusega esindamist tuleneb organisatsiooni, mida soovitakse mõistuspärase efektiivsusega juhtida, suurusest.
Kohaliku omavalitsuse üksuse volikogud
Kohaliku omavalitsusüksuse volikogu valivad omavalitsusüksuse valimisõiguslikud inimesed vabadel valimistel neljaks aastaks.
Organisatsioonide volikogud
Eesti erakondadest on volikogu näiteks Eesti Keskerakonnal, teistest organisatsioonidest Eesti Linnade Liidul.
Kirill Vladimirovitš
Kirill Vladimirovitš (30. september/12. oktoober 1876 Tsarskoje Selo – 12. oktoober 1938 Neuilly) oli Vene suurvürst, alates 1924. aastast Vene keiserliku perekonna pea (Kirill I).
Risttee küla
Risttee küla on mitme praeguse ja endise küla nimi.
Mimesk
Mimesk on pantomiimietendus; žanr pantomiimi valdkonnas.
Ametiguru
"Ametiguru" sisuks on kirjalikele ja visuaalsetele vihjetele põhinedes terminite äraarvamine. Sõnu on kokku üle 200.
Mängu "Ametiguru" mängitakse veebikeskkonnas, kus igal õpilasel on oma kasutajakonto.
10-6
10-6 (hääldus: kümme kuus) on neljaliikmeline Põhja-Tallinna hiphopansambel, mis tegutseb 2002. aastast.
10-6 asutajaliikmed olid varem mänginud muusikakollektiivis Grand City Pelgu Kings. Uue kollektiivi nimi pärineb Põhja-Tallinna sihtnumbrist.
2008. aastal avaldas vokaal-instrumentaalansambel esimese albumi "Tõe tund LP", kus tegid kaasa ka mõned tuntumad muusikud nagu Genka.
Mimesk
'Mimesk' on uudissõna, mille kirjanik Ain Kaalep lõi teatris Vanemuine 1981. aastal välja toodud algupärase pantomiimetenduse (stsenarist, lavastaja ja lavakujunduse autor Kalle Kurg, muusika autorid Sven Grünberg ja Lepo Sumera) tarbeks. Etendus koosnes kolmest osast ("Valgus", "Pärjaballaad", "Rändlinnu lend") ja sai uudissõnast lähtudes nimeks "Mimeskid".
FHS/Sjefskurs
FHS/Sjefskurs (2008. aastani Forsvarets høgskole) on Norra sõjaväeõppeasutus, mis korraldab seminaritaolisi 10-nädalasi kaitse- ja julgeolekupoliitikakursusi kõrgetele sõjaväelastele ja tsiviilametnikele. Lõpueksamit ei ole.
Õppeasutus asutati 1949.
Alates 2002. aastast on see osa ühtsest õppeasutusest Forsvarets høgskole, mis 31. jaanuarini 2009 kandis nime Forsvarets skolesenter.
Mimesk
"Mimeskide" kavalehel põhjendab Ain Kaalep sõna loomist: "Grotta tähendab itaalia keeles koobast. Sellest on tuletatud sõna grotesco, mis tänapäeval tähendab lihtsalt 'imelik' (rahvusvaheliselt ja meiegi keeles tuntud kujul on grotesk aga hoopis spetsiifilise tähendusega). Miks nii? – Sest sajandeid tagasi leidsid itaallased iidsetest koobastest roomlaste seinamaale, mida hakkasid jäljendama põhjusel, et nood tundusid huvitavalt imelikud.
FHS/Sjefskurs
Õppetöö toimub Akershusi kindluses. Kursused toimuvad kevadel ja sügisel. Peale selle on olemas intensiivkursus jaanuaris ja Norra suursaatkondade kaitseatašeede kursus.
Kursustel on õppinud umbes 4700 inimest, sealhulgas umbes 3000 tsiviilisikut. Viimaste seas on parlamendiliikmeid, ametnikke, ettevõtete ja asutuste juhtivtöötajaid, õpetajaid ja ajakirjanikke.
Välislingid
Kasutatud on norrakeelset Vikipeediat seisuga 1.5.2009.
Laiakereline lennuk
pisi|333x333px|Boeing 747 British Airways pisi|332x332px|Airbus A380 kere Laiakereline lennuk on lennuk, mille kere läbimõõt on 5–7 meetrit. Laiakerelises reisilennukis on tavaliselt kaks vahekäiku ninast kuni sabani. Suur kere läbimõõt annab võimaluse asetada kuni 10 istet ühte ritta. Tüüpilise kitsakerelise lennuki läbimõõt ei ületa 4 meetrit, mis võimaldab paigutada maksimaalselt 6 istet ühte ritta ja jagada neid ühe vahekäiguga. Laiakereline lennuk võib mahutada kuni 853 reisijat (Airbus А380). Kusjuures suurimatel mudelitel on kere pikkus üle 70 meetri (näiteks, Boeing 747).
Ajalugu
Laiakerelised lennukid ilmusid esmalt 1960ndate lõpus ning 1970ndate alguses. Põhjused olid õhutranspordi kiire areng, reisitranspordi kasvav nõudlus ja ülekoormatud õhuruum eriti lennujaamade läheduses ning intensiivse liiklusega õhukoridorides. Tänu kere laiendusele suurenes kandevõime ning vähenes kütusekulu tootlikkus ühiku kohta. Laiakerelised lennukid on mõeldud suurel hulgal inimeste või kaupade vedamiseks pikemal distantsil.
Säästlikkuse parendamiseks suurendati istmete tihedust eelnevate põlvkondade lennukites. Kuid sellega halvenes oluliselt reisijate mugavus. Laiakerelise lennuki säästlikkuse parendamine võimaldab seda vältida tänu selle ehituse iseärasusele. Selline omapära meelitas rohkem reisijaid. Tänapäeval on laiakereliste lennukite turul kaks liidrit: Ameerika Boeing ja Euroopa Airbus. Kummalgi nendest on turul osakaal ligikaudu 40–45% sõltuvalt aastast. Selline konkurents põhjustab pidevat võitlust mudelite arengus tootjate vahel.
On olemas kahe tekiga mudelid nagu Boeing 747 ja Airbus A380 ja ühe tekiga nagu A300, A310, A330, A340, A350, Boeing 767, 777 ja 787.
1455
Aastakümned: 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad - 1450. aastad - 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad
Aastad: 1450 1451 1452 1453 1454 - 1455 - 1456 1457 1458 1459 1460
Anton Pori
Anton Pori VR II/3 (10. juuni 1895 – 13. jaanuar 1973 Baltimore) oli Eesti sõjaväelane (major, 1936).
1919. aasta novembris teenis lipniku auastmes 2. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamleitnandiks, vanusega 11. veebruarist 1919.
Hiljem teenis Kaitseliidu Saaremaa malevas.
Sisalikujärv
pisi|Kurtna Sisalikujärv. Sisalikujärv on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kurtna järvestikus.
Anomaalia
Anomaaliaks nimetatakse olulist kõrvalekallet üldtunnustatud statistilistest normidest.
Tšehhiv
Tšehhiv on küla Ukrainas Ternopili oblastis Butšatši lähedal Monastõrõska rajoonis Tšehhivi külanõukogus.
2007. aastal elas seal 284 inimest.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud 1454. aastal. Külas on 1885. aastal ehitatud puukirik.
Dmitri Šostakovitš
Dmitri Dmitrijevitš Šostakovitš (Дмитрий Дмитриевич Шостакович; 25. september (vkj. 12. september) 1906 Peterburi – 9. august 1975 Moskva) oli Nõukogude Venemaa helilooja ja pianist. Ta on üks 20. sajandi tunnustatumaid heliloojaid.
Elulugu
Dmitri Šostakovitši isa oli keemik, ema pianist. Ta lõpetas Leningradi Konservatooriumi pianisti ja heliloojana (1925). Olnud lisaks viljakale heliloomele 1937. aastast peale tegev ka muusikaõppejõuna, aga sattus 1948 lõplikult Stalini põlu alla, misjärel sai elatist teenida vaid filmimuusikat kirjutades. Teda süüdistati eeskätt formalismis. Põlu alt vabanes alles 1960. aastaiks. Tema poeg Maksim Šostakovitš on tuntud dirigent ja pianist.
Looming
Dmitri Šostakovitš on kirjutanud 15 sümfooniat, millest kõige tuntum on arvatavasti 5. sümfoonia, 2 ooperit ning suurtsükkel "24 prelüüdi ja fuugat".
Tsitaat
Te ju mõistate, et mina olen vanglas, kardan oma pere ja iseenda pärast, kuid tema (Pablo Picasso) on vabaduses ega tarvitse valetada!... Kes teda keelest sikutas? Nad kõik – Hewlett Johnson, Frédéric Joliot-Curie ja Pablo Picasso on tõprad. Elavad maailmas, kus vahest polegi nii hõlbus põli, aga kus saab tõtt rääkida ja tööd teha, tegelda sellega, mida sa vajalikuks pead. Picassost, näe, sai rahutuvi!
Jiang Jieshi
Generalissimus Chiang Kai-shek (Jiǎng Jièshí 蔣介石); ameeriklaste hüüdnimi Gimo; 31. oktoober 1887 (või 1888) – 5. aprill 1975) oli Guomindangi (Hiina Rahvusliku Partei) juht. Ta oli Hiina Vabariigi president 1948. aastast kuni surmani.
Ta sündis nimega Chiang Chou-tai (Jiǎng Zhōutài 蔣周泰); tema teine nimi oli Chiang Chung-cheng (Jiǎng Zhōngzhèng 蔣中正). Ta sündis Zhejiangi provintsis Fenghua maakonnas (奉化縣) Ningbos. Tema vanemad olid Chiang Zhaocong (蔣肇聰) ja Wang Caiyu (王采玉). "Kai-shek" on tema viisakusnimi ühes kantoni omaladinas.
pisi|vasakul|Chiang Kai-shek pisi|vasakul|Chiang Kai-shek ja [[Soong Mei-ling koos Joseph Stilwelliga Birmas 1942]] Tema esimene abikaasa (korraldatud abielus) oli Mao Fumei (毛福梅). Chiang õppis pärast alghariduse saamist Hiinas kaks aastat (1908–1910) ühes Jaapani sõjaväeakadeemias. Seal astus ta Sun Yatseni Revolutsioonilisse Liigasse. 1910 naasis ta Hiinasse ja oli aastaid seotud Shanghai allilmaga. 1920. aastate alguses alustas ta uuesti sõjalist ja poliitilist karjääri Guangzhous. Temast sai väljapaistev tegelane Qingi dünastia kukutamist taotlevas liikumises.
Chiangi, kes oli Sun Yatseni õpilane ja tema lese Soong Qinglingi noorema õe mees, ja tema uut abikaasat Soong Mei-lingi, keda kutsutakse ka "madame Chiang Kai-shekiks", toetas Teise maailmasõja ajal ja pärast seda kindlalt USA Hiina lobi, mis nägi nendes lootust kristlikule ja demokraatlikule Hiinale. Chiang Kai-sheki poliitika oli kristlikkusest ja demokraatlikkusest kaugel, kuid see jäi USA avalikkusele teadmata, sest sõja-aastatel ja pärast seda oli Hiinas tugev riiklik tsensuur ja USA-s enesetsensuur. USA toetas Chiang Kai-sheki võitlust Jaapani vallutajate vastu Teise maailmasõja ajal ning hiljem võimu eest Hiinas peetud Hiina kodusõjas Hiina Kommunistliku Partei Rahvavabastusarmee vastu, mida juhtis Mao Zedong.
Võimuletulek
Kui võimule oli tulnud Yuan Shikai vabariiklik valitsus, sai Chiang Sun Yatseni soosik ning ta jagas oma aega eksiili vahel Jaapanis ja varjupaiga vahel Shanghai väliskontsessioonialadel. Shanghais olid Chiangil ka sidemed kuritegeliku allilmaga, mida valitses kurikuulus Roheline bande, ning teenis hiljem ohvitserina Guangzhou sõjapealiku Ch'en Chiung-mingi armees. 1923 asus ta tegutsema Guangzhousse ning tegi Kominterni abiga Guomindangis reformi ja rajas revolutsioonilise liikumise. 1923 saatis Sun Chiang Kai-sheki kolmeks kuuks Moskvasse Nõukogude poliitilist ja sõjaväelist süsteemi õppima. Chiang naasis Guangzhousse ja 1924 sai temast tähtsa Whampoa Sõjaväeakadeemia ülem. Seal sai ta esimestel aastatel kasvatada endale ustavate noorte ohvitseride kaadrit. Aastaks 1925 saavutas tema protoarmee võite kohalike rivaalide üle Guangdongi provintsis.
Pärast Sun Yatseni surma 1925 asus Chiang Guomindangis võimuvõitlusse pahempoolsete elementide vastu. 12. aprillil 1927 alustas ta Shanghais üleriigilise suuremahulise veresaunaga, mida nimetatakse "Valgeks terroriks". Aprilli jooksul tapeti Shanghais enam kui 12 000 inimest ning tapmised ajasid suurema osa kommunistidest linnadest välja maapiirkondadesse, kus Guomindangil oli vähem võimu. Aasta jooksul tapeti kommunistide mahasurumise kampaania käigus üle 300 000 inimese.
Nicolaus I
Nicolaus I oli paavst aastatel 858–867. Ta oli 105. paavst.
Nicolaus sündis Roomas ajavahemikul 800–820 ja oli linnaametniku (defensor või regionarius) Theodoruse (Teodoro) poeg. "Catholic Encyclopedia" järgi sai Nicolaus nooruses tolle aja kohta korraliku hariduse.
Paavst Sergius II ordineeris ta alamdiakoniks ja Leo IV määras ta umbes 853. aastal kardinaldiakoniks. Ta osales 853. aastal Rooma sinodil, kus ekskommunitseeriti hilisem vastupaavst Anastasius Bibliothecarius.
Nicolaus oli mõjukas vaimulik Benedictus III ajal, kelle nõunikuks ta sai.
Paavstiks saamine
Nicolaus I valiti paavstiks pühapäeval 24. aprillil 858 ja teda tunnustas Benedictus III surma järel Rooma saabunud Frangi keiser Ludwig II.
Inimene, ettevõte, maailm
200px|right "Inimene, ettevõte, maailm" on Junior Achievementi Arengufondi majandusõppe programm põhikooli õpilastele, mille eesmärk on näidata õpilastele seost hariduse ja elus tehtavate valikute vahel.
Nicolaus I
Paavstiks saamine
Rooma vaimulikud ja kodanikud valisid esmalt paavstiks San Marco kardinalpreestri Hadrianuse, kes loobus sellest ametist.
Suhted Frangi valitsejatega
Nicolaus I korraldas 26. aprillil või 27. aprillil 858 Roomas viibinud keiser Ludwig II auks uhke pidusöögi. Paavst külastas hiljem Rooma lähistel laagris asunud keisrit, kes tuli talle isiklikult vastu ja talutas tema hobust.
Kui Lotringi kuningas Lothar II otsustas end 862. aastal lahutada, kaebas kuninganna Teutberga paavstile. 28. aprillil või 29. aprillil 862 toimunud Aacheni sinodil kinnitasid kohalikud vaimulikud nende lahutuse ja tunnustasid juunis 863 toimunud Metzi sinodil Lothar II otsust abielluda oma armukese Waldradaga. Sinodil viibinud paavsti legaadid kiitsid altkäemaksu saamisel kuninga uue abielu heaks.
Inimene, ettevõte, maailm
Programm koosneb kolmest osast:
Nicolaus I
Suhted Frangi valitsejatega
Kölni peapiiskop Günther ja Trieri peapiiskop Thietgaud otsustasid Metzi sinodi otsused viia Rooma paavstile tutvumiseks, kuid Nicolaus I ekskommunitseeris oktoobris 863 toimunud Lateraani sinodil mõlemad vaimulikud ja tagandas nad ametist süüdistatuna bigaamia soosimises.
Keiser Ludwig II ähvardas vaimulike ekskommunitseerimise järel Roomat rünnata, sundides paavsti ilma toiduta kaheks päevaks Rooma Peetri kirikusse varjule põgenema, kuid keiser otsustas siiski paavsti nõudmistele järele anda ja Lothar II pidi Teutberga oma kotta tagasi võtma.
Nicolaus I käskis Charles II Paljaspea valduste piiskoppe ekskommunitseerida Arles’i krahvi Boso abikaasa Engiltrude, kes oli mehe juurest armukesega minema jooksnud. 860. aastal peetud Milano sinodil Engiltrude ekskommunitseeriti.
Nicolaus I toetas 863. aastal Charles II Paljaspea tütart Judithit, kes oli abiellunud Flandria krahvi Baldwin I-ga ilma isa nõusolekuta, mistõttu Frangi piiskopid olid ta ekskommunitseerinud. Nicolaus I selgitas aga abielu puutumatust ja kutsus Charles II-st Baldwiniga ära leppima.
Bretagne’i hertsog Salomon suhtles paavstiga vaimulike määramise asjus.
Suhted Bütsantsiga ja Konstantinoopoli patriarhiga
Bütsantsi keiser Michael III tagandas 858. aastal Konstantinoopoli patriarhi Ignatios I, kuid Nicolaus I taunis keisri otsust ega tunnustanud seda. Uus patriarh Photios I saatis koos keisriga paavstile kirja, et saada temalt tunnustust.
Paavst saatis seepeale Konstantinoopolisse oma legaadid, Porto piiskopi Rodoaldi ja Anagni piiskopi Zachariase. Mais 861 toimunud kirikukogul tunnustasid Bütsantsi vaimulikud Photiost legitiimse patriarhina, paavsti legaatidele anti nende poolehoiu saamiseks altkäemaksu.