cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stud poker
Üldised variatsioonid
Variatsioone võib teha ka, jättes mõned panustamisringid ära, jagades rohkem kui ühe avatud kaardi igal panustamisringil. Näiteks: Mississippi stud (vaata allpool olevat kirjeldust) on põhimõtteliselt Seven Card Stud, milles teine panustamisring on ära jäetud ning viimane kaart jagatakse "avatuna", mitte "kinnisena" nagu Studi mängudes kombeks. Kui eespool kirjeldatud variatsioonile lisada veel üks "kinnine" kaart, nimetatakse seda mängu juba Murrumbidgee studiks.
Mängudest, mis segavad stud'iga sarnaseid panustamisringe ühiste kaartidega, on juttu Community card pokeri lehel. Üldiselt võib "avatud" kaartide panustamisringe "ühiste kaartide" panustamisringidega mitmel moel segada. Vaata täpsemalt Oxford stud'i ühiste kaartidega mängude lehel (community card game).
Six Card Stud
Six-card studi mängitakse tavaliselt Seven Card Studi reeglitega sarnaste reeglitega v.a. see, et viimane "avatud" kaardiga panustamisringi ei ole kasutusel (seepärast jagatakse kaks "kinnist", kolm "avatud" ning üks "kinnine" kaart). Seda võidakse mängida ka 1-4-1, kus esimene panustamisring toimub pärast kahe esimese kaardi jagamist (üks "kinnine" ja üks "avatud"). See viimane variatsioon meenutab rohkem Five Card Stud mängu ühe lisakaardiga.
Variatsiooni, mida kutsutakse Alligator stud, alustatakse ühe "kinnise" ning ühe "avatud" kaardiga, millele järgneb esimene panustamisring; seejärel jagatakse igale mängijale kaks "avatud" kaarti ning taas toimub panustamine; jagatakse neljas, "avatud" kaart ning taas toimub panustamine; viimane viies kaart jagatakse "avatuna" ning algab viies ehk viimane panustamisring. Seda mängu on kõige parem mängida no limiti või pot limitina. Sama mängu, kus aga igale mängijale jagatakse alustuseks kaks "kinnist" kaarti ja üks "avatud" kaart ning mängija võib oma lõpliku kombinatsiooni moodustamiseks kasutada "kinnistest" vaid ühte, kutsutakse "Zanetti stud".
Razz (ja London lowball')
& London Lowball
Eight-or-better high-low stud
Eight or better on kõige tavalisem high-low split stud pokkerimäng. Mängu tuntakse ka kui "seven eight" või "stud eight".
Mängitakse kui tavalist seven card stud mängu, kuid selle vahega, et pank jagatakse nende mängijate vahel, kellel on kõige tugevam ning kõige madalam kombinatsioon (kõige madalam "käsi" on 5-4-3-2-A). Low panga poole võitmiseks on vaja vähemalt "Kaheksa-kõrgega" või madalamat "kätt" (madalate "käe" jaoks saab kasutada selle variandi puhul viit erinevat, mitte paare moodustavat madalat kaarti. Madalate kaartidena saab kasutada sellise variandi korral 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja ässa). Panustamine toimub nii nagu tavalise seven card stud mängu puhul: madalaim avatud kaart peab esimese panustamisvooru alguses mängu panema vähemalt bring-in panuse ning järgnevatel panustamisringidel alustab panustamist suurim avatud kaart või kaartide kombinatsioon. Avamisel loeb vaid "käte" tugevus st. high ja low leitakse krupjee poolt. Iga mängija võib oma high ja low kombinatsiooni jaoks kasutada viit erinevat (või samat/kattuvaid) kaarti. Näiteks: mängija kellel on A-A-8-6-6-4-3 võib kasutada "kõrgeks käeks" A-A-6-6-8 ja "madalaks käeks" 8-6-4-3-A. Mängija kellel on käes K-9-8-7-6-5-4 võib kasutada "kõrgeks käeks" 9-kõrgega rida ning 8-7-6-5-4 oma "madalaks käeks" (mis on kõige kehvem võimalik "madal käsi", kuid mis sellegipoolest arvesse läheb). Mängija, kellel käes K-9-8-7-7-6-5 võib kasutada "kõrgeks käeks" 9-kõrgega rida, kuid ei saa üldse "madalat kätt" moodustada kuna tal ei ole viit erinevat alla "8" (k.a) kaarti, mis "madala" kombinatsiooni moodustamiseks vajalikud. Kui "madalat" kombinatsiooni ei saa mitte keegi moodustada võidab parima "kõrge käega" mängija kogu panga. Ühel mängijal on võimalik võita korraga nii "kõrge" kui ka "madala" kombinatsiooniga mõlemad panga pooled (scoop).
Mississippi stud
Mississippi stud loodi selleks, et seven card stud mängu saaks paremini no limit ja pot limit formaatides mängida ning on seepärast tasapisi populaarsemaks muutumas. Seda mängitakse tihti ka Texas Hold'emile omase panustamisstruktuuriga: fikseeritud limiidiga, kusjuures kahal viimasel panustamisringil on esimese kahe panustamisringiga võrreldes limiit kahekordne. Bring-in panus peaks olema väiksem kui esimese panustamisringi limiit.
Esialgne kaartide jagamine toimub samuti nagu tavalises seven-card stud mängus. Pärast esimest panustamisringi jagatakse igale mängijale kaks avatud kaarti ning seega on nüüd igal mängijal kaks kinnist ning kolm avatud kaarti (seega erinevalt tavalisest stud mängust ei toimu siin neljanda kaardiga panustamisringil mingit panustamist). Teine panustamisring ning seejärel järjekordne kaart avatuna mängijale ning siis kolmas panustamisring. Lõpuks jagatakse mängijaile viimane kaart (avatuna) nii, et igal mängijal on nüüdseks kaks kinnist ning viis avatud kaarti. Kuna igal mängijal on nüüd viimaseks pansutamisvooruks viis avatud kaarti kasutatakse panustamise järjekorra määramiseks avatud kaartidest moodustuvaid kombinatsioone nagu "rida", "mast" ja "maja". Pärast viimast panustamisringi toimub tavaline avamine (showdown).
Seda võib mängida ka "madalaid käsi" kasutades või siis high-low split`ina. Kui esialgse kahe kinnise kaardi asemel jagatakse kolm kinnist kaarti selle piiranguga, et neist ei tohi oma lõpliku "käe" moodustamiseks kasutada üle kahe kaardi, on tegemist Murrumbidgee studiga.
Mexican stud
Mehhiko stud pokkeriks (Mexican poker või Stud loco) nimetatakse neid five card stud pokkeri variante kus kasutatakse 36 kaardiga pakki, milles on tihti ka jokrid. Ühes sellistest variantidest, mida mängitakse Põhja-Californias Casino San Pablos, kasutatakse selliseid reegleid: 8-d, 9-d ja 10-d on pakist eemaldatud ning pakki on lisatud üks jokker (pakis on seega 41 kaarti). Seitsmed ja poisid muutuvad seega järjestikusteks kaartideks ning saavad seepärast moodustada sellise rea nagu näiteks 5-6-7-J-Q. "Mast" on "majast" tugevam (kuna pakis on igat masti kaarti vähem on seda raskem saada). Jokker mängib vaid osaliselt teiste kaartide asemel sel juhul kui ta on pildipool ülespidi ning kõigi kaartide asemel kui ta on kinnisena laual. Mängu mängitakse five-card studina (choose-before roll your own). Tavaliselt mängitakse seda väga kõrge ante panusega ning esimese panustamisringi bring-in panuse peab tegema kõrgeim avatud kaart.
Shifting sands nimeline mäng on Mehhiko stud pokkeri variant, kus iga mängija kinnine kaart mängib (ning kõik sellega sarnased kaardid) "jokrina" ehk asendab kõiki teisi kaarte vaid sellel mängijal.
Blind stud
Pime stud on stud pokkeri variant, milles kõik kaardid jagatakse pildipool allapoole (kinniselt). Ükskõik millist stud pokkeri mängu võib mängida "pimedalt", jagades kõik kaardid kinniselt.
"Pime stud" pokker oli tavaliseks pokkerimänguks California kaardimängu klubides kuni 1985. aastani. California hasartmänguseadus teeb kindlatest mängudest ebaseaduslikud kusjuures nende hulka kuuluvad kakskümmend-üks, faro, fantan ja "stud-horse poker". Kuni 1985. aastani tõlgendas California täidesaatev võim (attorney general's office) seda nii, et kõik draw pokkeri vormid olid legaalsed ning stud pokkeri omad mitte ja seepärast pakkusid California kaardimängu klubid ainult draw pokkerit (enamjaolt lowball'i). "Pime stud" loeti draw pokkeri vormiks, kuna draw pokkeris on kõik kaardid kinnised. Erinevalt draw pokkerist ei saa mängijad oma kaarte uute vastu vahetada. 1985. aastal suutsid kaardimängu klubide omanikud osariiki veenda selles, et "stud-horse poker" oli iganenud maja poolt tagatud mängukaasaga mäng ning kõik tänapäevased pokkeri variandid olid legaalsed. Tänapäeval on osariigi kõige populaarsemaks mänguks Texas hold 'em.
Kodumängudes kus sellist imelikku California seadusepiirangut ei ole, tavaliselt "pimedat studi" ei mängita kuigi mõned "pimeda studi" vormid on väga väljakutsuvad ning balansseeritud ning nende hulka kuuluvad ka varasemad kaardimängu klubide poolt pakutud variandid. Mõned kaardimängu klubid leiutasid "pimeda stud" mängu erinevaid variatsioone selleks, et oma klientidele vaheldust pakkuda. Näiteks pakkus Sacramento eeslinnas olev kaardimänguklubi seven-card high-low split "pimedat stud" mängu, mida mängiti 3-2-1-1 variatsiooniga (neli panustamisringi; kõigepealt jagati kolm kaarti, enne teist panustamisvooru kaks kaarti ning seejärel enne panustamisringi üks kaart korraga), kusjuures pakis oli veel ka kaks jokrit (osalise kasutusõigusega, vt eelmist mängu) ja kahe-ässa-masti reegliga.
Odüsseia
"Odüsseia" on Homerosele omistatav vanakreeka eepos, milles kirjeldatakse Odysseuse eksirännakuid pärast Trooja sõda. Eepos kuulub läänemaade kirjanduse alustekstide hulka ning on üks selle vanimatest säilinud teostest (kõige vanem on "Ilias", mille järg on ka "Odüsseia"). Teos on sündinud umbes 650 aastat eKr ning sisaldab meremehejutte, mille motiive esineb ka teistel rahvastel. "Odüsseia" jaguneb 24 lauluks ja sisaldab 12 110 värssi. Värsimõõduks on daktüliline heksameeter.
Oleviste kirik
Oleviste kirik on Baltimaade kõrgeim kirik – 123,7 meetrit maapinnast. Kiriku tornis 60 meetri kõrgusel on aprillist novembrini külastajatele avatud vaateplatvorm.
Kirikuhoone
Oleviste kiriku hoone on säilinud 15. ja 16. sajandi alguse ümberehituste ajast, kirikut ehitati ümber ka pärast 1625. ja 1820. aastal pikselöögist tekkinud tulekahju, mille tagajärjel kirik kaotas tornikiivri. 1820. aasta põlengus hävinud tornikiiver taastati 1840. aastal ning samal ajal valmis ka kiriku uusgooti stiilis sisustus.
Kabelid kirikus
Kirikus asuvad Püha Maarja (Breemeni) kabel, mis valmis 1521. aastal, autorid Bernt Wolf, Gert Koningk, kabel asub koori lõunaküljel Pika tänava pool ning kabeli välisseinas asub kaupmees Hans Pawelsi kenotaaf.
12.–13. sajand
Kirik sai nime Norra kuninga Püha Olavi järgi. Esimest korda on kirikut mainitud 1267. aastal, mil Taani kuninga Erik V Klippingi ema Margrete Sambor annetas naistsistertslaste Tallinna Püha Miikaeli kloostrile patronaadiõiguse Oleviste kiriku ja selle koguduse üle. Olgugi et arheoloogilisi tõendeid selle oletuse kinnituseks pole, on tõenäoline, et kiriku eelkäija võis samas paigas asuda juba 12. sajandil, mil sellesse paika oli tekkinud Skandinaavia kaupmeeste kaubahoov ja asula. Tolleaegse kiriku ehitusviisi, arhitektuuri ning täpse asukoha kohta andmed puuduvad.
14.–15. sajand
14. sajandi alguses alustati uue kiriku ehitamist, mis lõpetati 1330. aastal. 1364. aastal valmis kellatorn, mis oli nüüdsest madalam ja asus väljaspool kirikut. Üldjoontes tänaseni säilinud suuruse ning kuju omandas kirik 15. sajandil. Sajandi alguses ehitati uus kooriruum. Pärast 1433. aasta 11. mai suurt tulekahju, milles kirik kõvasti kannatada sai, otsustati ehitada ka uus pikihoone. Selle ehitus toimus aastatel 1436–1450 ning seda juhtis Andreas Kulpesu. Vana pikihoone ja kabelid lammutati, hoone ehitati pikemaks ja laiemaks ning ta saavutas oma praeguse suuruse. Kolmelöövilise basiilika kesklöövi kõrguseks sai 31 meetrit (Baltimaade kõrgeim) ning torni kiviosa kõrguseks 57 meetrit.
pisi|püsti|Kiriku interjöör
16. sajand
Koos 1500. aasta paiku valminud gooti stiilis tornikiivriga oli kirik 115–125 meetri kõrgune. Kõrge torni ehitusajendiks oli ilmselt selle kasutamine meresõidutähisena. Kirikut ümbritses kalmistu, mis asus hilisema Oleviste tänava kohal. Ürikutes nimetatakse ka Maarja, Olause ja Laurentiuse kabeleid. 15. sajandi ümberehituse käigus lammutatud Maarja kabeli järglane ehitati aastatel 1513–1523. Olgugi et lõpetamata, on see üks vormirikkamaid säilinud hilisgootika arhitektuuri näiteid Tallinnas.
Odüsseia
Tegevustik
pisi|"Odüsseia" avalõik [[vanakreeka keeles]]
1998. aasta Balti tsooniturniir males
1998. aasta Balti tsooniturniir males (inglise keeles Baltic Zonal Tournament 1998) oli 1998. aastal Tallinnas peetud Balti tsooniturniir, FIDE MM-võistluste kvalifikatsioonivõistlus males.
Tsooniturniiri lõpptulemused
1. Jaan Ehlvest 8,5 punkti, 2.–3. Eduardas Rozentalis ja Daniels Fridmans 8 p, 4. Tarvo Seeman 7 p, 5.–9. Mihhail Rõtšagov, Aleksander Veingold, Šarūnas Šulskis, Māris Krakops ja Valērijs Žuravļovs 6,5 p, 10.–11. Aloyzas Kveinys ja Darius Zagorskis 6 p.
Odüsseia
Esimene laul. Jumalate koosolek. Athena nõuanne
Eepos algab jumalate koosoleku kirjeldusega Olümposel. Kasutades ära olukorda, et Odysseuse vaenlane merejumal Poseidon on ära, räägib Odysseuse kaitsja jumalanna Athena tema saatusest peajumal Zeusiga. Kümme aastat kestnud Trooja sõja lõpust on möödunud veel kümme aastat, kuid Odysseus pole ikka veel koju jõudnud. Jumalad otsustavad, et Odysseus võib koju tagasi tulla. Nad saadavad Hermese käskjalana nümf Kalypso juurde käsuga vabastada tema juures viibiv Odysseus. Tema poeg Telemachos on 20-aastane ning elab isa majas Ithakal koos oma ema Penelopega, kes on hädas tema kätt paluvate kosilastega, kuna 20. aastat eemal viibivat Odysseust peetakse hukkunuks. Athena võtab Mentese kuju, läheb Telemachose juurde, ning julgustab teda isast teateid otsima. Telemachos kostitab Athenat, koos jälgivad nad, kuidas lärmakad kosilased einet võtavad. Laulik Phemios jutustab loo sellest, kuidas sõjamehed Troojast tagasi tulevad. Penelopet pahandab tema teemavalik, kuna see meenutab talle kadunud abikaasat, kuid Telemachos lükkab tema vastuväited ümber. Athena soovitab Telemachosel Odysseuse vara raiskavad kosilased majast välja ajada.
1998. aasta Balti tsooniturniir males
Balti tsooniturniirilt edasipääsejad
Augustis 1999 Las Vegases peetud 128 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustele kvalifitseerus Balti tsooniturniiri esikolmik – suurmeistrid Jaan Ehlvest (Eesti) ja Eduardas Rozentalis (Leedu) ning rahvusvaheline meister Daniels Fridmans (Läti).
Odüsseia
Teine laul. Rahvakoosolek Ithakal. Telemachose ärasõit
Järgmisel päeval kutsub Telemachos ithakalased rahvakoosolekule. Teda tänatakse selle eest, sest see on esimene koosolek pärast Odysseuse lahkumist. Telemachos peab kõnet ja heidab kosilastele ette, et need on tema isa majja elama asunud, kuid pole palunud Penelope kätt Ikarioselt, Penelope isalt. Kosilaste juht Antinoos süüdistab Penelopet selles, et viimane on kasutanud Odysseuse isa Laertese surilina kudumist ettekäändena vastusega viivitamiseks. Penelope oli lubanud, et kui surilina valmis saab, võtab ta ühe kosilastest vastu, kuid tegelikult harutas ta öösel üles kõik, mis ta päeval oli kudunud, et lina ei saaks kunagi valmis. Antinoos teeb ettepaneku saata Penelope Ikariose juurde, et ta valiks endale uue abikaasa, kuid Telemachos ütleb, et ei ajaks iialgi ema kodust välja ning ähvardab kosilasi jumala karistusega. Samal ajal nähakse taevas kaht kisklevat kotkast. Ennustaja Alitherses loeb selle endeks, et Odysseus naaseb peagi ning tapab kõik kosilased. Athena hangib Telemachosele laeva. Telemachos hakkab vana hoidja Eurykleia abiga reisiks valmistuma.
Kolmas laul. Telemachos Nestori juures
Athena soovitab Telemachosel isa otsimiseks purjetada Pylosele Nestori juurde. Koos asuvad nad teele, Athena on võtnud Mentori kuju. Pylosele jõudes kohtuvad nad Nestoriga, kel pole uudiseid Odysseusest, kuid ta jutustab Telemachosele sellest, mis sai Agamemnonist ja Menelaosest pärast Trooja langemist. Nestor oli sõjast lahkunud üheskoos Menelaose, Odysseus aga Agamemnoniga. Agamemnoni äraolekul oli tema naine Klytaimnestra abiellunud Aigisthosega, kes tappis sõjast naasnud Agamemnoni. Kättemaksuks surmas Agamemnoni ja Klytaimnestra poeg Orestes nii ema kui ka Aigisthose. Nestor leiab, et Telemachose olukord on Orestese omaga sarnane, ning saadab oma poja Peisistratose koos Telemachosega Spartasse Menelaose juurde Odysseuse kohta täpsemaid teateid saama. Telemachos ööbib Nestori juures ning sõidab järgmisel päeval koos tema pojaga Lakedaimoni suunas.
Neljas laul. Telemachos Lakedaimonis
pisi|[[Jean-Jacques Lagrenée. Helena tunneb Telemachose ära. 1795]] Telemachos ja Peisistratos saabuvad Spartasse, kus Menelaos ja tema naine Helena peavad korraga poja ja tütre pulmi. Helena tunneb Telemachose ära. Helena ja Menelaos jutustavad Telemachosele Odysseuse sõjaseiklustest. Helena räägib, kuidas Odysseus riietus kerjuseks ja pääses nii Troojasse sisse. Menelaos kirjeldab Trooja hobuse abil saadud võitu, mis saavutati tänu Odysseusele. Järgmisel päeval räägib Telemachos Menelaosele oma murest. Menelaos jutustab, kuidas ta Troojast tagasi tulles Egiptusesse sattus ning meretaat Proteuse juhiste abil tagasi Spartasse jõudis. Proteuselt kuulis ta ka Agamemnoni ja Aiase saatusest. Ka Aias oli sõjast naastes surma saanud. Proteus paljastab Menelaosele, et Odysseus on juba aastaid Kalypso juures vangis. Telemachos saab kingitusi ning hakkab koos Peisistratosega tagasi Ithakale sõitma. Ithakal kavandavad Penelope kosilased Telemachose tapmist. Penelope saab sellest teada ja langeb ahastusse. Unenäos ilmub talle Athena, kes lubab Telemachost kaitsta.
Seitsmes laul. Odysseus Alkinoose lossis
Teel Alkinoose lossi kohtub Odysseus nooreks neitsiks maskeerunud Athenaga, kes samuti soovitab tal linna jõudes kõigepealt Arete poole pöörduda. Athena saadab Odysseuse lossini, peites ta paksu udupilve. Seejärel pöördub Athena tagasi Ateenasse. Odysseus jõuab paleesse, kus peetakse parajasti Poseidonile pühendatud pidu. Ta kohtub Alkinoose ja Aretega ning langeb viimase jalgade ette, paludes abi kojusõiduks. Alkinoos küsib, kas Odysseus on jumal, kuid see ütleb, et on surelik ning soovib vaid koju tagasi pöörduda. Odysseus kirjeldab oma olukorda, kuid ei ütle, kes ta on. Alkinoos ja Arete lubavad, et aitavad tal järgmisel päeval teele asuda. Arete paneb tähele, et Odysseusel on seljas tema tütrelt saadud riided, ning uurib, kes võõras ikkagi on. Odysseus jutustab, kuidas ta Kalypso juurest Ogygia saarelt tulles Scheria saarele sattus ning Nausikaad kohtas. Ta jätab aga ütlemata, kes ta on, ja mida Nausikaa tegi. Alkinoos lubab Nausikaa Odysseusele naiseks, kuid Odysseus soovib siiski koju minna.
Kaheksas laul. Pidusööming faiaakide juures
pisi|[[Francesco Hayez. Odüsseus Alkinoose juures. 1814-1815]] Järgmisel päeval peavad faiaagid rahvakoosolekut. Alkinoos annab teada, et on pakkunud Odysseusele kojusõiduks oma laeva. Lossis korraldatakse Odysseuse auks pidusööming ja võistlusmängud. Pime aoid Demodokos laulab Trooja hobusest, Odysseusest ja Achilleusest. Odysseusele tulevad sõda meenutades pisarad silma. Odysseus osaleb kettaheitevõistlusel ja võidab kõiki. Pidu jätkub ning Demodokos esitab laulu Arese ja Aphrodite armuloost. Tantsitakse ja tehakse kingitusi Odysseusele. Hiljem palub Odysseus Demodokosel uuesti laulda Trooja hobusest ja linna vallutamisest. Alkinoos näeb Odysseuse pisaraid ja pärib, kes ta on.
Üheksas laul. Odysseuse jutustus. Lootosesööjad. Kükloop
Odysseus avaldab oma nime ja hakkab jutustama enda ja oma kaaslaste seiklustest pärast Trooja sõja lõppu. Ta on käinud kiikonite maal, lootosesööjate ehk lotofaagide juures ning kükloopide saarel. Kiikonite juures röövivad Odysseuse mehed Ismarose linna, kuid lõpuks tapavad kiikonid kuus meest igast Odysseuse laevast. Üheksa päeva kestnud tormi järel jõuavad mehed lootosesööjate juurde, kus neile pakutakse lootosevilju, mille söömise järel nad enam kojuminekust midagi kuulda ei taha. Odysseus viib nad väevõimuga laeva ja seob kinni, et teekonda jätkata. Seejärel jõutakse kükloopide maale. Seal leiavad mehed eest palju lambaid, piima ja juustu ning suure koopa. Mehed jäävad koopasse liiga kauaks ning kükloop Polyphemos saabub koju enne, kui nad jõuavad lahkuda. Kükloop sööb kaks Odysseuse meest õhtueineks ning vangistab ülejäänud koopasse, veeretades väljapääsu ette suure kivi. Odysseus sepitseb põgenemisplaani. Kui Polyphemos käib koopast väljas oma karja juures ja koju tagasi tuleb, joodavad mehed talle kaasa toodud veini. Joobnuna küsib Polyphemos Odysseuse nime ning see ütleb, et ta nimi on Eikeegi. Kui kükloop on juba nii purjus, et kukub pikali, torkab Odysseus tal tulise oraga silma välja. Kui Polyphemos tahab appi karjuda, on ta sunnitud hüüdma, et teda ründab eikeegi. Seepärast jätavad teised kükloobid tema appikarjed tähelepanuta. Järgmisel päeval peidavad mehed end oinaste villa sisse ning põgenevad sedaviisi koopast, mille ukseavas seisab pimedaks jäänud kükloop. Minema purjetades avaldab Odysseus kükloobile oma nime, kuid see on viga, sest Polyphemos palub oma isal Poseidonil Odysseuse kodutee ära needa.
Kümnes laul. Aiolos. Laistrügoonid. Kirke
pisi|[[John William Waterhouse. Kirke ulatab Odysseusele võlujoogi. 1891]] Kui Odysseuse laevastik on kükloopide maalt lahkunud, jõuavad nad tuulte valitseja Aiolose juurde. Aiolos annab Odysseusele kingituseks koti kõigi tuultega ning paneb puhuma läänetuule, mis mehed koju viiks. Kõigest kümne päevaga jõuavadki mehed Ithaka lähedale. Uudishimu saab aga neist võitu ja nad avavad Aiolose antud koti, lootes sealt aardeid leida. Vabadusse pääsenud tuultest tekib võimas torm, mis paiskab mehed tagasi Aiolose juurde, kes aga keeldub neid veel kord aitamast, sest arvab, et jumalad on nad ära neednud. Ilma pärituuleta satub laevastik inimsööjatest hiiglaste laistrügoonide maale. Laistrügoonid söövad osa Odysseuse meestest ning uputavad kõik laevad peale Odysseuse oma.
Alles jäänud meestega põgenedes jõuab Odysseus Aiaie saarele, kus elab nõiatar Kirke. Odysseus saadab oma saadikud Kirke juurde, kuid see muudab need sigadeks. Hermes annab Odysseusele nõu süüa moolüksi-nimelist taime, mis kaitseb teda nõiduse eest. Odysseus magab Kirkega ning veenab teda, et see muudaks mehed tagasi inimesteks. Odysseus jääb koos meestega Kirke juurde, kõik elavad külluslikult terve aasta. Mehed aga igatsevad koju ning Kirke soovitab Odysseusel kõigepealt minna allmaariiki Hadesesse, et küsida teed pimedalt prohvetilt Teiresiaselt. Enne lahkumist kukub üks meestest õnnetult katuselt alla ja sureb. Teadmine, et koju pöördumise asemel tuleb hoopis Hadesesse minna, muudab mehed rahulolematuks.
Üheteistkümnes laul. Odysseus Hadeses
Odysseus tahaks oma reisiseikluste jutustamise lõpetada, kuid faiaagid küsivad, kas ta nägi Hadeses ka Trooja sõja kangelasi. Odysseus jutustab kohtumisest Agamemnoniga, kes suri oma naise Klytaimnestra armukese Aigisthose käe läbi. Ta nägi ka Achilleust, kes küsis oma poja Neoptolemose järele. Odysseus proovis rääkida ka Aiasega, kes oli endalt elu võtnud pärast seda, kui kaotas Odysseusele võistluses Achilleuse sõjavarustuse pärast. Veel nägi ta Hadeses Minost, Orioni, Tantalost, Sisyphost, Heraklest ja teisi kangelasi. Lõpuks oli Odysseus sunnitud lahkuma, sest nii paljud surnud tahtsid temalt teateid elavate inimeste kohta.
Kaheteistkümnes laul. Sireenid. Skylla ja Charybdis. Päikesejumala karjad
Seejärel jõuavad mehed Thrinakiasse, kus leiavad eest päikesejumala Heliose karja. Odysseuse kaaslased nõuavad, et neil lastaks saarel puhata. Nad jäävad saarele kuuks ajaks ning hakkavad Odysseuse keelust hoolimata Heliose veiseid küttima. Päikesejumal vihastab ning palub Zeusilt abi Odysseuse ja tema meeskonna karistamiseks. Kui mehed taas laevale asuvad, saadab Zeus merele tormi ning laev upub ja kõik peale Odysseuse hukkuvad. Odysseus triivib merel üheksa päeva ning jõuab viimaks Ogygia saarele, kus elab nümf Kalypso. Ta jääb saarele seitsmeks aastaks. Sellega lõppeb Odysseuse lugu oma seiklustest enne faiaakide juurde sattumist.
Kolmeteistkümnes laul. Tagasi Ithakal
Odysseus ärkab kodusaarel, kuid et ta toodi sinna magavana, ei tea ta, kus ta on. Ilmub Athena, kes ütleb Odysseusele, et too on koju jõudnud. Ta jutustab talle kosilastest, kes külalislahkust kuritarvitades tema majas elavad. Athena muudab Odysseuse kerjuseks ning saadab ta seakarjus Eumaiose majja varjule. Seejäreb läheb ta Spartasse Telemachost tagasi kutsuma.
Neljateistkümnes laul. Odysseus Eumaiose juures
Kerjuseks riietatud Odysseus läheb Eumaiose majja. Vana karjus ei tunne oma isandat ära, vaid jutustab talle tema hiilgeaegadest. Ta ütleb end kartvat, et Odysseus on surnud, ning sarjab kosilasi, kes on rüvetanud tema uhke lossi. Odysseus ennustab enda tagasipöördumist, kuid Eumaios on ettevaatlik, sest paljud kerjused on samuti käinud toomas Penelopele uudised Odysseusest, lootes sellega toidukorda ära teenida. Odysseus ütleb, et on pärit Kreetalt ning et enne Troojast lahkumist oli ta koos Odysseusega. Hiljem aga olevat ebaõnnestunud retk Egiptusesse teinud temast kerjuse. Siiski olevat ta seal olles kuulnud, et Odysseus on veel elus.
Viieteistkümnes laul. Telemachos jõuab Ithakale
Athena läheb Spartasse Telemachost koju kutsuma. Ta leiab Telemachose ja Peisistratose magavana Menelaose majast. Athena innustab Telemachost kiiresti koju tagasi pöörduma ning hoiatab teda kosilaste mõrvaplaani eest. Ta soovitab Telemachosel Eumaiose juurde minna. Lahkudes märkab Telemachos taevas kotkast, kes hoiab küünte vahel hane. Helena tõlgendab seda märgina Odysseuse võidukast tagasitulekust. Telemachos läheb Pylosesse, et laevale asuda. Tema loal tuleb kaasa ka ennustaja järeltulija Theoklymenos, keda otsitakse taga Argoses toime pandud kuriteo pärast.
Järgmisel päeval jõuab Telemachos Ithakale. Theoklymenos näeb taevas haugast, tuvi küünte vahel. Ta ennustab head õnne Odysseusele ja tema perekonnale.
Kuueteistkümnes laul. Telemachos tunneb ära oma isa
Telemachos jõuab Eumaiose majja, kus Odysseus ja Eumaios vestlevad. Eumaios teeb Telemachosele ettepaneku võõras lossi viia, kuid Telemachos kardab kosilasi ning palub Eumaiosel ees Penelope juurde minna ja Telemachose tulekust teada anda. Athena muudab Odysseuse kerjusest tagasi kuningaks ning Telemachos tunneb oma isa ära. Odysseus jutustab talle, kuidas ta tagasi Ithakale jõudis.
Odysseus ja Telemachos ühendavad oma jõud ning hakkavad kavandama kättemaksu Penelope kosijatele. Odysseuse plaan on muuta ennast taas kerjuseks ning siis lossi minna. Telemachose ülesandeks oleks ära peita kosilaste relvad, et isa ja poeg saaksid need ise õigel hetkel kosilaste vastu suunata.
Samal ajal hauvad kosilased omakorda mõrvaplaani, jõudmata kokkuleppele, kuidas Telemachos tappa. Amfinomos teeb ettepaneku oodata märguannet jumalatelt.
Seitsmeteistkümnes laul. Telemachos ja Odysseus saabuvad Ithaka linna
Telemachos läheb Ithaka linna oma kodupaleesse, kus kohtab ema ja vana hoidjat Eurykleiat. Ta jutustab uudistest, mida kuulis Pylosel ja Spartas Odysseuse kohta, kuid ei ütle, et Odysseus on Eumaiose juures. Theoklymenos aga räägib, et Odysseus on juba Ithakal. Samal ajal suunduvad Odysseus ja Eumaios lossi poole. Teel ründab kerjuseks riietatud Odysseust üks kosilastest. Ka lossis võetakse teda halvasti vastu. Odysseuse truu koer Argos on ainus, kes ta ära tunneb, kuid koer on juba on nii vana, et ei suuda peremeest enam tervitama joosta, vaid sureb. Odysseus ei saa midagi teha, sest see reedaks ta. Penelope soovib kerjusega kohtuda, lootuses kuulda uudiseid Odysseusest. Odysseus aga peab paremaks veel veidi oodata.
Kaheksateistkümnes laul. Odysseuse võitlus Irosega. Kosilaste kaklus
Lossi saabub teinegi kerjus, kelle nimi on Iros. Ta kutsub Odysseuse kahevõitlusele. Athena abiga Odysseus võidab ning kosilased kiidavad tema vaprust. Amphinomos toob Odysseusele süüa ning viimane ennustab Odysseuse peatset tagasitulekut ning soovitab Amphinomosel linnast lahkuda. Amphinomos aga keeldub, sest Athena on juba määranud tema saatuseks surma Telemachose käe läbi.
Oleviste kirik
16. sajand
15. septembril 1524 toimunud luterliku reformatsiooni pildirüüste käigus hävitati rikkalikult kaunistatud kirikus kogu kunstiliselt väärtuslikum sisustus. Väliselt kirik kannatada ei saanud.
Väidetavasti oli Oleviste kirik aastail 1549–1625 maailma kõrgeim ehitis. See arvamus põhineb 1778. aastal kiriku tornist leitud kirjal, mille järgi olevat enne 1625. aasta tulekahju kiriku torni kõrgus olnud 84 sülda. Samas pole selge, milliseid süldu on mõeldud. Reini süldades vastab see 159, Hamburgi süldades 161, Vene süldades isegi 179, aga Tallinna süldades 134 meetrile. Seda arvu ei tõesta ükski teine allikas ja olemasolevate piltide järgi on Oleviste kiriku torn olnud kogu aeg umbes sama kõrge kui tänapäeval. Samuti oleks kõrge torni puhul kiviosa ebaproportsionaalselt madal.
Zmijiv
Zmijiv (ukraina Зміїв, vene Змиёв) on linn Ukrainas Harkivi oblastis Tšuhujivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli linn Zmijivi rajooni halduskeskus. Zmijiv asub Harkivi kesklinnast umbes 17 km lõunakagus.
Zmijiv on rajatud kasakate kindlusena 1656. aastal. Linnaõigused sai 1797. aastal. Aastatel 1976–1990 kandis linn Tšehhoslovakkia kommunistliku partei- ja riigitegelase Klement Gottwaldi auks nime Gotvald.
Oleviste kirik
17. sajand
1625. aasta ööl vastu 29. maid süütas pikne kiriku kellatorni. Hävis torn, kirikukellad ning kogu sisustus. Säilisid vaid müürid. Kirik taastati kiiresti, ning jumalateenistuseks avati uksed kolme aasta pärast. Uus kellatorn valmis 1651. aastal, see ehitati 135 meetri kõrgune. Ka aastatel 1693, 1698, 1700, 1707, 1719 ja 1736 märgitakse torni vigastusi ja väiksemaid tulekahjusid pikselöökide tagajärjel.
Zmijiv
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zmijivi elanikest ukrainlasi 84,20%, venelasi 14,63% ja valgevenelasi 0,44%.
Oleviste kirik
19. sajand
pisi|Oleviste kiriku varemed 1825. aastal. Autor:[[Carl Siegmund Walther (1783–1866)]]pisi|Oleviste kirik Tallinna linnahalli poolt vaadatuna 2022. aasta juunisJärgmine tõsisem tulekahju toimus kirikus 1820. aasta ööl vastu 16. juunit (vkj), mil pikne süütas ühe nurgatornidest. Ametivõimude otsuse tõttu kiriku päästmise asemel ümbruskonna maju evakueerida, ei tegutsetud tule kustutamisel operatiivselt ning tuli levis teistesse nurgatornidesse ja peatorni. Tulekahju kestis neli tundi ja hävitas kiriku sisustuse täielikult, kahjustades hauakive ning isegi kivist piilareid. Õnnekombel säilis kiriku raamatukogu, mis oli varjul käärkambri all võlvistikus.
Odüsseia
Kaheksateistkümnes laul. Odysseuse võitlus Irosega. Kosilaste kaklus
Saabub Penelope, kelle Athena on muutnud ebamaiselt kauniks. Ta ütleb, et Odysseus oli käskinud tal uuesti abielluda, kui Telemachose habe hakkab enne kasvama, kui ta abikaasa sõjast tagasi jõuab. Ta küsib kosilastelt kingitusi ning talle tuuakse neid ohtralt. Athena õhutab vihavaenu kosilaste vahel ning need hakkavad Odysseusele ja teineteisele solvanguid hüüdma. Puhkemas on riid, kui saabub Telemachos ja rahustab mehed maha.
Oleviste kirik
19. sajand
Seekordne taastamine võttis aega 20 aastat ning seda toetasid ka Venemaa keisrid Aleksander I ja Nikolai I. Kiriku taastamine läks maksma üle 500 000 rubla. Välisilmesse lisandusid uusgooti elemendid, kirikusse ehitati ahjud, torn taastati tänases kõrguses 123,7 m ning kiiver kaeti vasega. Kirik taasavati 16. juunil 1840.
Odüsseia
Üheksateistkümnes laul. Odysseus kohtub Penelopega. Jalgade pesemine
Öösel peidavad Telemachos ja Odysseus kosilaste relvad. Seejärel uurib Penelope kerjuserõivastes Odysseuselt, kas too teab midagi ta abikaasa kohta. Odysseus jutustab üksikasjaliku luiskeloo ning Penelope puhkeb nutma. Odysseus ütleb Penelopele, et ta mees on elus ning jõuab kuu aja jooksul koju.
Oleviste kirik
20. sajand
1925. aastal leiti kiriku torni juurest ümbermaetuna kiriku põranda ümberehitamisel eemaldatud maetute jäänuseid, mis maeti ümber Rahumäe kalmistule.
Odüsseia
Üheksateistkümnes laul. Odysseus kohtub Penelopega. Jalgade pesemine
Penelope käsib Odysseuse vanal hoidjal Erykleial kerjuse jalgu pesta ning Erykleia tunneb Odysseuse ära armi järgi, mille too oli noorena jahil käies saanud. Athena aga hoolitseb selle eest, et Penelope veel midagi teada ei saaks. Odysseus sunnib ka Eurykleia vaikima ning hoidja lubab saladust pidada. Penelope räägib, et nägi unes, kuidas kotkas tappis kakskümmend tema lemmikhane. Odysseus ütleb, et unenägu ennustab kosilastele surma. Ta annab Penelopele nõu korraldada võistlus, mille tulemusel läheks Penelope naiseks kosilasele, kes suudab lasta vibunoole läbi kaheteistkümne kirveaugu, nagu Odysseus seda varem teinud oli.
Kahekümnes laul. Öö ja hommik enne võitlust kosilastega
Odysseus ei suuda uinuda, kuna kardab, et tal ei õnnestu kosilasi võita. Penelope on endast väljas, sest Odysseus pole ikka veel tulnud ning ta on äsja lubanud uuesti mehele minna. Palvetades anub ta surma Artemise käe läbi, Odysseus aga ootab ennet Zeusilt. Zeus vastab pikselöögiga samal ajal, kui üks teenijatüdrukutest kosilasi kirub.
Oleviste kirik
20. sajand
27. juulil 1931 süttis torn taas pikselöögist. Tuli kustutati ning torn taastati endiste plaanide järgi. 1950. aasta septembris anti kirik baptistide Tallinna Oleviste Kogudusele (baptist Karl Kaups oli seal esimest korda jutlustanud 1930. aastal ). 17. septembril 1950 kogunesid Oleviste kirikusse kaheksa kogudust, kellelt Eesti NSV võim oli võõrandanud koguduse omandid, pakkudes neile vastu vaid üht ühist kokkutuleku paika Oleviste kirikus. Kaheksa kogudust olid: Immaanueli Evangeeliumi Kristlaste Vabakogudus (kogudusevanem Johannes Laks), Eelimi Nelipühikogudus (Voldemar Nurk), Allika Baptistikogudus (Osvald Tärk), Saaroni Baptistikogudus (Albert Sergo), Karmeli Evangeeliumi Kristlaste Vabakogudus (Oskar Olvik), Siioni Evangeeliumi Kristlaste Vabakogudus (Artur Tuisk), Priikogudus (Joosep Leisberg), Iru Betaania Baptisti Kogudus. 1954. aastal toimus hoones ulatuslik siseremont.
Odüsseia
Kahekümnes laul. Öö ja hommik enne võitlust kosilastega
Järgmisel hommikul kohtuvad Telemachos ja Odysseus kosilaste kambaga. Athena ässitab neid Odysseust solvama, et mehe viha ei raugeks. Üks kosilastest viskab Odysseust lehmakoodiga, kuid see lendab napilt Odysseuse peast mööda. Kosilased lõbutsevad lärmakalt edasi.
Oleviste kirik
21. sajand
Kiriku restaureerimist alustati Tallinna Kirikurenessansi programmi raames 2002.a. Alustati läänetorni konstruktsioonide tugevdamisega ning 2003.a restaureeriti torni kiviosa ja läänefassaad, 2004.-2009.a restaureeriti katused, 2006.a lõunafassaad. 2009.a peatus kiriku restaureerimine ligi kümneks aastaks seoses majanduskriisiga, kuid jätkus 2018.a. 2018.a-2020.a restaureeriti lõunakabelit ja taas läänetorni ja läänefassaade.
Odüsseia
Kahekümne esimene laul. Vibulaskmisvõistlus
Penelope teatab, et läheb naiseks mehele, kes suudab Odysseuse vibu vinna tõmmata ning noole läbi kaheteistkümne kõrvuti asetatud kirve lasta. Telemachos paneb kirved ritta, kuid ei suuda vibunööri piisavalt pingule tõmmata. Ka kosilased on sunnitud üksteise järel oma võimetust tunnistama. Odysseus tõmbub eemale ning paljastab Eumaiosele ja lehmakarjusele, kes ta on. Võistlevate kosilaste juurde tagasi minnes näevad nad, et kellelgi pole õnnestunud vibu vinna tõmmata. Antinoos teeb ettepaneku lükata võistluse jätkamine edasi järgmisesse päeva, et mehed saaksid Apollonile ohverdada. Eumaios viib aga vibu Odysseusele, kes vinnastab vibu ja laseb noole puhtalt läbi kirveaukude.
Kahekümne teine laul. Kosilaste tapmine
Järgmise noole saadab Odysseus veini joova Antinoose kurku ning ütleb kohalviibijatele, et on Ithaka kadunud kuningas. Kosilased on hirmust rabatud ning üritavad põgeneda. Palveist hoolimata lubab Odysseus nad kõik tappa. Amphinomos sureb Telemachose piigihoobist. Telemachos toob Eumaiosele ja Odysseuse liitlastele relvad, üks reeturitest aga hangib odad ja kilbid kosilastele. Algab võitlus, mis Athena abiga aga kiiresti lõpeb. Odysseus tapab kõik kosilaste poolel olnud mehed peale mõne süütuks osutunud majalise. Eurykleia hõiskab kosilaste laipu nähes, kuid Odysseus keelab tal surma üle rõõmustada. Äraandjaks osutunud teenijatüdrukutele tehakse ülesandeks laipade koristamine ning seejärel tapetakse ka nemad. Seejärel jagab Odysseus korraldusi maja puhastamiseks.
Veebruar 1934
Veebruar 1934, sündmuste kroonika
Londoni haldusjaotus
Londoni haldusjaotus on Londoni jagunemine 32 linnaosaks (London Boroughs) ja eristaatusega südalinnaosaks (City of London).
Beringi väin
pisi|Beringi väin satelliidifotol Beringi väin (vene keeles Берингов пролив, inglise keeles Bering Strait) ühendab Vaikset ookeani (Beringi merd) Põhja-Jäämerega (Tšuktši merega) ja eraldab Aasiat (Tšuktši poolsaart) Põhja-Ameerikast (Alaska poolsaarest).
Väina laius on 85 kilomeetrit. Väina keskel asuvad Diomidi saared – Little Diomede'i ja Ratmanovi saar. Väina sügavus on valdavalt 30–50 meetrit. Talvel on väin jääga kaetud; jää jääb tihti kinni, nii et väin on ületatav. Väidetavalt on väina siiski plaanipäraselt jalgsi ületatud vaid korra. .
Väina läbib kuupäevaraja.
Habomai saared
Habomai saared (vene Хабомай, jaapani 歯舞群島) on saarterühm Väike-Kuriilides Šikotani ja Hokkaidō vahel.
Habomai saartest suuremad on:
Nad kuuluvad 1945. aastast de facto Venemaale (algul Nõukogude Liidule), kuid on siiani Venemaa ja Jaapani piirivaidluste objektiks.
Pentheus
Pentheus oli vanakreeka mütoloogias Echioni ja Agaue poeg, Teeba riigitegelane, Kadmose ja Harmonia tütrepoeg, Menoikeus vanema isa.
Pentheuse ema õde oli Semele, Dionysose ema. Semele suri Zeusi nägemise tõttu enne Dionysose sündi, ent Zeus peitis sündimata poja oma reie sisse, kust see mõne kuu pärast uuesti sündis. Pojast sai veinijumal.
Kui Dionysos oli suureks kasvanud, tuli ta Teebasse oma vanavanemaid ja suguvõsa vaatama. Teda saatsid menaadid: rodu naisi, kes tantsisid ja laulsid, ülistasid Dionysost ja jõid veini. Nad käskisid kõigil Dionysost kummardada, sest tema olevat uus jumal.
Pentheus pidas seda avaliku korra rikkumiseks ja ilma loata meeleavalduse korraldamiseks ning käskis uue jumala vangi panna, nimetades teda petisest nõiaks Lüüdiamaalt.
Pime prohvet Teiresias keelas Pentheust ja ütles, et Dionysos on Semele poeg, kuid Pentheus nägi, et Teiresias on riides samamoodi kui menaadid, eefeuvöödid valgeis juustes, puhkes naerma ega uskunud.
Dionysos mõistis, et Pentheus ei usu tema jumalikkust. Ta ei puigelnud ja tuli vabatahtlikult Pentheuse ette; menaadid põgenesid mägedesse. Pentheus käskis Dionysose türmi heita, kuid kütked ja ahelad ei pidanud teda, lukud kukkusid eest ja uksed avanesid iseenesest.
Seepeale taipas suur osa linnaelanikest, et Dionysosel on üleloomulikud võimed. Paljud naised, sealhulgas Pentheuse ema Agaue ja tädi Autonoe ühinesid menaadidega. Kuid Pentheus jäi endale kindlaks ning sõimas ja ähvardas Dionysost. Dionysos jalutas vanglast minema. Ka Pentheus tormas mägedesse linna naisi otsima, ent siis nuhtles Dionysos neid hullusega, nii et nad purjuspäi pidasid Pentheust lõviks, tapsid ta ja kiskusid tükkideks.
Kas Pentheus oli Teeba kuningas
Enamik allikaid nimetab Pentheust Teeba kuningaks. Siiski on argumente selle väite vastu.
Mõne allika järgi loobus Kadmos Teeba troonist Pentheuse kasuks, mõne järgi oma poja Polydorose kasuks. On vähetõenäoline, et Kadmos oleks jätnud trooni tütrepojale, kui tal endal oli kaks poega. Osa allikaid väidab, et Pentheuse surm ajendaski Kadmost troonist loobuma.
Kui Pentheus oleks olnud Teeba kuningas, oleks tema surma järel pärinud trooni tema poeg Menoikeus, aga sellenimelist Teeba valitsejat mütoloogias ei ole; Teebat valitsesid Polydorose järeltulijad, mitte Pentheuse järeltulijad.
Pentheus kunstis
Pentheuse surma käsitleb Euripidese tragöödia "Bakhandid". Seda on ka korduvalt kujutatud antiiksetel vaasimaalidel. Pärast vanaaega on Pentheust kunstis vähe kujutatud.
Nikolai Agnivtsev
Nikolai Jakovlevitš Agnivtsev (vene keeles Николай Яковлевич Агнивцев; 20. aprill (vana kalendri järgi 8. aprill) 1888 Moskva – 29. oktoober 1932 Moskva) oli vene luuletaja.
Õppis Peterburi ülikoolis. Töötas Peterburis näitlejana. Suhtles boheemlastega. Peterburis hakkas ka luuletusi kirjutama.
Tema luuletused olid elegantsed, humoristlikud ja laululised.
Aastal 1921 oli Agnivtsev sunnitud emigreeruma. Välismaal olles andis välja ka raamatuid. Tolleaegsed luuletused on täis igatsust Peterburi järele. Lõpuks läks ta Nõukogude Liitu tagasi.
Agnivtsevi luuletusi on viisistanud teiste seas Sergei Prokofjev, Aleksandr Vertinski ja Sergei Nikitin.
Tema raamatuid pärast tema surma taastrükkidena välja ei antud. Üksikud luuletused ilmusid antoloogiates. Neid levitati samizdatis.
Eestimaa talurahvaseadused
Eestimaa talurahvaseadused olid 19. sajandil Venemaa keisririiki kuulunud Eestimaa kubermangu jaoks kehtestatud seadused, mis muutsid ja täpsustasid talurahva õigusi ja kohustusi.
1802. aasta regulatiiv "Iggaüks..."
1802. aasta 27. juunil võttis Eestimaa Maapäev vastu regulatiivi, mille kinnitas Venemaa keiser Aleksander I reskriptiga 25. septembrist 1802. Regulatiiviga "Iggaüks...", said talupojad omandiõiguse vallasvarale ja jätkusuutlikul talupidamisel, talukoha põlise kasutamise õiguse. Asutati seisuslik valla- ja kihelkonnakohtud. Aleksander I-e nõusolekul kuulutati regulatiiv välja mõisniku nimelt ja tema hea tahte avaldusena, nii et talupojad arvasid selle vabatahtlikult mõisniku poolt kingitud olevat.
Regulatiiv avaldati alles 1803. aasta algul talupoegadele selle järel, kui see Keila Miikaeli koguduse pastori Otto Reinhold von Holtzi poolt oli eesti keelde tõlgitud ja Tallinnas "J. H. Gresseli kirjadega" trükitud. 1803. aastal jagasid ülem-kirikueestseisjad äratrükitud regulatiivi, mida selle eestikeelse trüki algussõnade järgi "Igga üks" (õigem oleks: "Iggaüks") hakati nimetama, kohalikele mõisnikele välja. Viimased kuulutasid selle sisu oma talupoegadele ja andsid neile iga adramaa kohta uuest regulatiivist ühe eksemplari.
1804. aasta Eestimaa talurahvaseadus
1804. aasta Eestimaa talurahvaseadusega jäid talupojad endiselt pärisorjadeks, kuid neid ei tohtinud enam müüa ega pantida, neid ei tohtinud kinkida maast lahus. 1809. aasta seadusetäiendused andsid seaduse jõu talukoha põlisele (pärandatavale) kasutamisele ja vallasvara omamisele ning talupojad võisid seaduse järgi maad osta. Talurahva koormised pidid vastama maa pindalale ja kvaliteedile. 1804. aastal kehtestati ka vallakohtu kohtumenetlust Eestimaa kubermangus reguleerinud Eestimaa talurahva kohtuseadus (Eestima Tallorahwa Kohto-Seädus, ehk Walla-kohto Kässo-ramat ).
Kuni talurahvaseaduste vastuvõtmiseni koosnesid eramõisad reeglina kahest osast: mõisamaast, mis oli mõisa kasutuses ja mille eest ei pidanud maksma riigimakse ning talumaast, mida talupojad said kasutada mõisas teotöö tegemise, mitmesuguste andamite ja maksude eest. 1. korraline nädalategu (peremehe- ja perenaisepäevad), mis sisaldasid: 2. abitegu, mis omakorda jagunes kaheks:
1804. aastal pidi kuuepäevatalu (täistalu) maksma loonusandamina 2 Tallinna tündrit (kokku u 265,5 liitrit) rukist, otra ja kaera; 45 leisikat (1 leisikas u 8 kilo) heina; 1 tündri väärtuses muud – kedrust, mune, kanu, lambaid, võid jne. 1804. aasta talurahvaseaduse järgi oli lubatud täistalult nõuda 600 päeva tegu aastas.
Hilisema Tartu Ülikooli ajalooprofessori ja rektori Gustav von Ewersi võrdlevas kokkuvõttes Eestimaa ja Liivimaa talurahvaseadustest, näitas ta, et Eestimaa talupoja olukord jäi halvemaks Liivimaa omast; Eestimaa talupojal tuli niisama suure maa eest rohkem koormisi kanda. Rehepeksu alal märkis Liivimaa talurahvaseadus ära, mitu ööd peab korraline teoline mõisa rehte peksma, abiteolise töö kuulus tasu alla. Eestimaal polnud rehepeksu alal midagi kindlaks määratud, abitegu nõudis mõisnik tasuta. Töötükid olid Eestimaal suuremad kui Liivimaal. Tööjõuliste inimeste hulka arvati Liivimaal mehi 17—60 ja naisi 15—55 eluaastani, Eestimaal aga 15—60 eluaastani, kuid ka 14-aastasi poisse ja tüdrukuid võidi vajaduse korral täiskasvanutega võrdseiks lugeda.
1816. aasta Eestimaa talurahvaseadus
1811. aastal Eestimaa rüütelkonna poolt vastuvõetud, kuid alles 23. mail 1816 kehtestatud Eestimaa talurahvaseadusega kaotati talupoegade isiklik pärisorjus, kuid kogu maa tunnistati mõisniku omandiks. Talupoegade senine maakasutusõigus ja koormisenormid kaotati, mõisnik sundis talupoegadele peale nõndanimetatud vaba lepingu lühiajaliseks maakasutuseks.
Seadused kandsid nime "Eestima Tallorahwa Seadmissed " (saksa keeles "Die Ehstländischen Bauerverordnungen" ) ja Eestima Tallorahwa Kässo-Ramat » (saksa keeles "Das Ehstländische Bauergesetzbuch").
1816. aasta talurahvaseaduse rakendamiseks loodi Eestimaa uue talurahvaseaduse sisseseadmise komisjon.
Talupoega ei võidud müüa ega osta, kinkida ega pantida üksikult ega perekonniti, koos mõisaga ega lahus. Tal oli õigus omandada vallas- ja kinnisvara ning seda pärandada ettenähtud korra kohaselt. Abielluda võis ta mõisnikult luba küsimata. Abiellumisel naine päris mehe õigused ja sai tema seisuse, lapsed pärisid vanemate õigused. 20-aastaselt loeti talupoeg täisealiseks ning ta omandas täiskasvanu õigused. Kui isiklikult vabal isikul oli talupojal õigus lepinguid sõlmida. Seaduse ees olid mehed ja naised võrdsed, kui üksikjuhtumitel polnud teisiti ette nähtud. Talupoeg kuulus tsiviilasjades 1. ja 2. astmes selliste kohtute alla, kus õigusemõistjad olid osalt tema enda valitud ja osalt ka tema enda hulgast.
Talupojad said isiklik vabaduse ja hakkasid ise maksma pearahamaksu ja muid riigimakse ning hoolitsema magasiaitade funktsioneerimise eest. 1816. aasta talurahvaseadus tekitas nüüdsest isiklikult vabadeks saanud talupoegade kui riigikodanike jaoks ka talurahva omavalitsused ehk mõisavallad, mis võisid mõisavalitsuse järelevalve all otsustada lihtsamaid talupoegade ühiseluküsimusi. Need langesid kokku mõisate piiridega. Kogukonnavalitsus pidi kindlustama talurahvale pandud mõisa- ja riigikoormiste täitmise, hoolitsema vaeste ja haigete eest, pidama ülal koole ja valvama korra järele oma territooriumil. 1816. aasta talurahvaseadus lõi mõisates juriidilised eeldused palgatöö kasutamiseks lepingu alusel. Mõisamajanduse varustamiseks teotööjõuga piirati talurahva liikumisvabadust, lubades tal elukohta muuta ainult samas kubermangus (välja arvatud linnad, kuhu talupoeg ei võinud elama asuda). Kubermangu piiridest võis talurahvas lahkuda alles siis, kui mõisaga seotud meeshingede arv tõusis 140 000-ni, ja linnadesse asuda, kui see ulatus 120 000-ni. Sunnismaisus ühe mõisa piirides oli küll lõppenud, kuid selle asemele tuli sunnismaisus mõisate suhtes tervikuna.
Mõisavald võis asutada ja üleval pidada talurahvakoole. Valla taluperemeeste hulgast valiti täisealiste meeste hääletamise tulemusel vallatalitaja. Vallad hakkasid kogukonna elukorralduse reguleeriva organina üle võtma funktsioone, mis enne olid mõisnike käes. Mõisa kontroll aga säilis – vallatalitaja kinnitas ametisse mõisnik ning mõisnik kontrollis ka kogukonna tegevust. Uue seaduse alusel pidid talupojad kuuluma kogukondadesse, mis jagunesid küla-, mõisa- ja linnakogukondadeks. Külakogukond ühendas endasse ühe või enam külasid ja ka üksiktalusid. Külakogukonna liikmeiks olid peremehed ja sulased. Kogukonna eesotsas seisis asjaajajana kogukonnatalitaja peremeeste hulgast. Kui kogukonnas oli üle 100 liikme, siis sai ta iga saja pealt talitaja abi peremeeste hulgast. Talitaja kõrvale tuli kolm nõunikku ehk eestseisjat iga 200 liikme pealt, nendest kaks olid alati peremeeste ja üks sulaste hulgast. Kogukonna ametimeeste ametiaeg kestis kolm aastat, mille möödumisel nad võisid selle koha peale uuesti saada. Palk kogukonnatalitajale ja tema abile määrati kogukonna poolt.
Tegelikult koosnes toonane mõisavald kahest osast – talupojamaast ja mõisamaast. Vallavõim käis talupojamaa üle – mõisarahvas end vallakodanikeks ei pidanud. 1866. aasta Baltimaade vallaseadus vabastas talupojakogukonnad sellest mõisa "eestkostest" ja vald muutus riiklikuks haldusüksuseks, jäädes oma territooriumilt aga ikkagi enamasti veel ühe mõisa piiridesse.