cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konstantinos IV
Sõda araablastega
Konstantinos IV valitsusaja tõsisemaks välispoliitiliseks probleemiks said pingestunud suhted araablastega. Selleks ajaks olid araablased kujunenud niivõrd tõsiseks jõuks, et ähvardasid juba otseselt riigi pealinna. Nii üritas nende laevastik alates 674. aastast mitme suve jooksul järjest äkkrünnakuga merelt vallutada Konstantinoopolit. Kuid kõik need katsed lõppesid araablastele täieliku katastroofiga. Selle hävingu otseseks põhjustajaks sai bütsantslaste salarelv ehk "kreeka tuli", mida mingis mõttes võib pidada püssirohu eelkäijaks. "Kreeka tule" täpne koostis pole tänase päevani teada, kuid see oli veest kergem ja veega seda kustutada polnud võimalik. Väidetavalt leiutas selle imerelva üks Süüriast pärit kristlasest ehitusmeister, kes põgenes moslemite eest Konstantinoopolisse. "Kreeka tuld" kasutati reeglina kahel viisil: kas "süütepommidena" või lasti välja tuleheitjatest. Esimesel juhul heideti "kreeka tuld" vaenlase pihta spetsiaalsetes keraamilistes pottides, teise variandi puhul, mida kasutati peamiselt laevadelt viskamiseks, asus segu hermeetiliselt suletud tünnides. Tünne kuumutati ning õhku juurde pumbates tekitati neis tugev surve. Tünni külge aga oli kinnitatud lohepead meenutav tila, kuhu sai kraani avades suunata segu, mis süüdati. Nii valmisid "tuldsülgavad koletised" – bütsantslaste tõhusad abilised merelahinguis. Saanud sellise salarelva omanikuks, andis Konstantinos käsu ehitada suur heite- ja tulesülgamismasinatega relvastatud kahetekiline laev, mis astus esmakordselt vaenlasele vastu 678. aasta suvel. "Kreeka tule" abil saavutatud efekt oli täiuslik. Suurem osa araablaste laevastikust põletati, üksikud tulest pääsenud laevad uppusid. Samal ajal asusid rünnakule Bütsantsi maaväed, purustades täielikult araablaste ratsa- ja jalaväe. Araablaste kaotuste suuruseks nimetavad bütsantsi autorid 30 tuhat meest.
Konstantinose 678. aasta võit on paljuski võrreldav võiduga, mille Frangi riigi kuningas Karl Martell saavutas 732. aastal Poitiers' lahingus Abd ar-Rahmani juhitud araablaste üle. Araablaste purustamine Poitiers' all peatas nende edasitungi läände ja mõnegi ajaloolase arvates on see pöördelise tähtsusega sündmuseks Euroopa ajaloos. Kui võiduõnn oleks naeratanud Abd ar-Rahmanile, siis oleks islamile avanenud tee Euroopa südamesse. Samas on selle araablaste rünnakusuuna puhul avaldatud arvamust, et tegemist oli pigem katsetuse kui tõsiselt ette valmistatud sõjalise operatsiooniga. Sama ei saa aga kuidagi väita, analüüsides araablaste survet Konstantinoopolile. Sellel suunal oli tegemist pikaajalise plaani ja väga tõsiste kavatsustega, mis edu korral oleksid toonud islami Kesk-Euroopasse. Nii et kristlikule maailmale oli Konstantinos IV võit vähemalt võrdne (kui mitte tähtsam) hilisema Karl Martelli võiduga.
Araablaste rünnakute peatumise taga oli veel üks tegur. Kalifaadi südames Liibanoni mägedes elasid endised Rooma leegionäride järeltulijad – kristlased, kelle aktiivne sõjaline tegevus sidus suured araablaste jõud. Seega sundisid kaks asjaolu, bütsantslaste imerelv ja kristlastest mägilaste rünnakud, Kalifaati Konstantinosega 30 aastaks rahu sõlmima. Ja et kujunenud olukorras vajas Kalifaat rahu rohkem, siis kujunes keisrist, vähemalt väliselt, rahutingimuste dikteerija. Nii kohustusid araablased aastas maksma 3000 kuldmünti, 50 orja ja 50 hobust. Tõsi küll, neid numbreid vaadates on arusaadav, et see oli pigem sümboolseks sammuks, kuid Konstantinose enesetundele mõjusid araablaste järelandmised vägagi kosutavalt.
Sõda bulgaarlastega
Saavutanud edu võitluses araablastega, otsustas Konstantinos klaarida arveid ka bulgaarlastega. Lisaks olid temani jõudnud teated nende kavatsetavast rünnakust, milleks oli juba koondatud sajatuhandeline vägi. Konstantinos ei tahtnud jääda rünnakut ootama, vaid otsustas anda omapoolse ennetava löögi. Ent keisri plaan kukkus küllaltki ootamatutel põhjustel täielikult läbi.
Bulgaarlaste vastu suunatud sõjakäigu täpne aeg pole teada. See toimus kas 679. või 680. aastal. Üsna pea pärast teele asumist Konstantinos haigestus. Teda hakkasid vaevama väga valulikud podagrahood. Seda haigust võibki pidada keisrite nuhtluseks, sest sellesse tõppe haigestumist mainitakse paljude Rooma ja Bütsantsi keisrite puhul. Tulenes see ilmselt võimukandjate ohjeldamatutest toitumistavadest. Igatahes, kui Konstantinosel ilmnesid esimesed tõsisemad luuvalutõve sümptomid, siis lahkus ta kiiruga sõjateelt ja ruttas tervisevetele end ravitsema. Tema väed, kes jäid keisri ootamatu lahkumise põhjustest teavitamata, andsid hea näite sellest, milleni võib viia halb informeeritus. Vägedes levis kulutulena jutt, et keiser põgenes vaid talle teada oleva ohu eest, ning bütsantslasi haaras paanika. Paljud leidsid, et ainsaks väljapääsuks on järgnemine keisrile, ning üritasid põgeneda. Mõistagi haihtus ses kaoses bütsantslaste võitlusvõime ning bulgaarlased lõid nad erilise vaevata puruks. Nende sündmuste tagajärjel tekkis Esimene Bulgaaria tsaaririik, mille sõltumatust Bütsants oli sunnitud tunnistama. pisi|Konstantinos IV mosaiik
Club Atlético River Plate
Club Atlético River Plate on Argentina spordiklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Buenos Aireses Belgrano linnaosas. Klubi on saanud nime La Plata lahe Briti ingliskeelse nimetuse järgi. Klubi on eelkõige tuntud oma jalgpallimeeskonna järgi.
Konstantinos IV
Surm
Konstantinos IV suri 685. aastal, olles veidi üle kolmekümne viie aastasena. Keisri surma põhjus on teadmata, kuid on öeldud, et ta suri rahulikult. Kuidas aga Konstantinos IV välja nägi, seda teame me tänu säilinud kujutisele Ravenna mosaiigil, mille tellis keisri poolt kirikule antud privileegide eest tänulik piiskop.
Club Atlético River Plate
River Plate on tulnud Argentina klubidest enim kordi riigi meistriks jalgpallis – kokku 36 korral, viimati 2014. aastal. Lisaks on võidetud mitmel korral Argentina karikavõistlused ja sealhulgas Supercopa Argentina 2017. aastal. Riigi meistriks on River Plate Argentina edukaima klubina tulnud kokku 47 korda.
2000. aastal valiti River Plate 20. sajandi jalgpalliklubide seas 11. kohale (FIFA Club of the Century), olles selles nimekirjas kõige kõrgemal kohal paiknev Argentina klubi.
River Plate'i suurimaks rivaaliks on Boca Juniors ning nende kahe klubi vahelised mängud on tuntud nimega Superclásico, mis on üks kõige tulisem kahe jalgpalliklubi vaheline derbi maailmas.
Saavutused
pisi|800px|center|[[Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti]]
Atlassovi saar
thumb|Atlassovi saare asukoht thumb|Atlassovi saare satelliidipilt. September 1992 Atlassovi saar (vene keeles остров Атласова ehk Алаид, jaapani keeles 阿頼度島 Araido-tō või Oyakoba) on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide põhjapoolseim saar
Saare pindala on 150 km². Saar on ümmargune, selle läbimõõt on umbes 14 km. Praegu on saar asustamata, varem oli saarel Atlassovo asula ja piirivalvuripunkt Devjatka. 20 km kaugusel kagu suunas on Paramuširi saar.
Saar koosneb vulkaanilistest kivimitest. Ta moodustab Alaidi vulkaani koonuse veepealse osa. Alaid (2339 m) on Kuriilide kõrgeim punkt ja saarestiku aktiivseim vulkaan. Viimati purskas vulkaan 1986. aastal.
Saar sai nime vene maadeavastaja Vladimir Atlassovi järgi.
Violettvöödik
Violettvöödik (Cortinarius cumatilis) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik.
Violettvöödiku kübar on limane, vanal seenel sinakashall, keskelt ookerkollane. Eoslehekesed on hallikasvalged (vanemana hallid=, tihedad ja jalale otse või hambaga külge kasvanud. Maitse ja lõhn on mahedad.
Seen esineb kuusemetsades, eriti niisketes salukuusikutes, sageli seeneringidena.
Violettvöödik ei ole söögiseen.
Sangla tänav
Sangla tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
See algab kvartalist Veeriku, Hommiku ja Tulbi tänava vahel, kulgeb edelasse, ristudes Tulbi ja Kannikese tänavaga, ning lõpeb kvartalis Karikakra, Kannikese ja Rukki tänava vahel.
Rukki tänav (Tartu)
Rukki tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Tulbi tänavalt, kulgeb edelasse üle Ravila ja Kannikese tänava ning lõpeb väikese kaarega Maisi tänaval.
Christian Folin
Carl Christian Folin (sündinud 9. veebruaril 1991 Kungsbackas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda.
Ta alustas jäähoki mängimist Rootsis Frölunda noortevõistkondades. 2010. aastal siirdus Põhja-Ameerikasse, mängides esmalt United States Hockey League'is ja seejärel North American Hockey League'is. Aastatel 2012–2014 mängis ta kaks hooaega Lowelli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2020. aasta detsembris naasis ta Rootsi, sõlmides lepingu Växjö Lakersiga. 2021. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2021. aasta mais liitus ta Frölundaga.
Andres Stolovitš
Andres Stolovitš (11. august 1958 Tartu – 14. juuli 2006 Tartu) oli Eesti füüsik.
Stolovitš lõpetas 1975. aastal Tartu 6. Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli tahke keha füüsika erialal. Ta kaitses 1987. aastal füüsika-matemaatika kandidaadikraadi Eesti NSV TA Füüsika Instituudis. Väitekirja "VK tsentrite spinn-võre-relaksatsioon väga madalatel temperatuuridel" juhendaja oli Georg Liidja.
Stolovitš töötas alates 1980. aastast TA Füüsika Instituudis (1997. aastast Tartu Ülikooli Füüsika Instituut) nooremteaduri, teaduri ja aastast 1996 vanemteadurina. Ühtlasi on ta töötanud külalisfüüsikuna Max Plancki Füüsikainstituudis Münchenis (1994–1996) ja Max Plancki Tahkiseuuringute Instituudis Stuttgardis (1997–2005, kolm kuud aastas).
Teadustöö
Andres Stolovitši põhiline uurimisvaldkond oli tänapäeva tehnikas aktuaalsed kilesüsteemid, nende elektri- ja magnetomadused. Katseobjektid jahutati veeldatud heeliumi abil väga madalate temperatuurideni, mõni kümnendikkraad üle absoluutse nulli (kuni 0,35 K). Selleks vajalike unikaalsete seadmete loomisel ja rakendamisel oli Stolovitš eriti osav.
Samuti on ta uurinud luminestsentsnähtusi leelishalogeniidkristallides ja kõrgtemperatuurset ülijuhtivust. Saksamaal töötades täiustas ta ülimadalatemperatuurseid elementaarosakeste tajureid astrofüüsikaliste uuringute, eeskätt tumeaine otsingute tarvis.
Marcin Jakub Pałys
Ta on lõpetanud Varssavi ülikooli keemiateaduskonna 1987. aastal.
Andres Stolovitš
Teadustöö
Viimase oma tööna uuris Andres Stolovitš kvaasiühemõõtmeliste kristallide Ti5Te4 ja teiste analoogilise kristallilise struktuuriga ühendite elektritakistust. Need kristallid muutuvad ülijuhtideks allpool teatud madalat temperatuuri. Tema eksperimendis õnnestus näidata, et nende kristallide takistuse sõltuvus temperatuurist sisaldab anomaaliat: tavalise monotoonse takistuse vähenemise või kasvu asemel enne selle hüppelist kadumist ülijuhtivuse seisundis täheldati küllalt järsku takistuse langust, millele järgnes üleminek ülijuhtivusele. Stolovitš koos füüsika-matemaatikadoktorist kolleegi Aleksei Šermaniga, kellega koos ta oma teadustöid kirjutas, oletasid, et nimetatud anomaalia on seotud kristalli efektiivse mõõtme muutumisega – üleminekuga kvaasiühemõõtmelisest kolmemõõtmelisele juhtivusele, mil ülijuhtivate ﬂuktuatsioonide korrelatsioonipikkus muutub võrreldavaks kvaasiühemõõtmelist kristalli moodustavate kiudude pikkusega. Sealjuures muutuvad ülijuhtivate ﬂuktuatsioonide parandused takistusele, mis põhjustabki selle vähenemise.
Marcin Jakub Pałys
Aastatel 2012-2020 oli ta Varssavi ülikooli rektor.
Andres Stolovitš
Isiklikku
Andres Stolovitši isa oli Leonid Stolovitš.
Andrese ema Imma-Mare oli eestlanna, kelle esivanemate seas oli hispaanlasi. Emapoolse vanaema perekond pärines Hiiumaalt. Emapoolne vanaisa oli Mulgimaalt pärit Hermann Johannson.
Andres oli kakskeelne – emaga rääkis eesti keeles, isaga vene keeles. Läks eesti kooli, õppis seal poolteist aastat ja läks üle vene kooli. Tartu ülikoolis õppis ta vene grupis; abiellus eesti filoloogi Anuga. Õe Innaga rääkis Andres ainult eesti keeles. Inglise keelt valdas ta hästi; Saksamaal tööl olles õppis ka saksa keele selgeks. Leonid Stolovitši sõnul "pidas Andres ennast eestlaseks, kuigi ei häbenenud oma isapoolset sugupuud".
Andrese lapsed on tütar Käbi ja poeg Oskar.
Kristjan-Robert Rebane
Kristjan-Robert Rebane (sündinud 1. augustil 1995) on Eesti multiinstrumentalist ja helilooja.
Vladimir Atlassov
Vladimir Atlassov (Vladimir Vassiljevitš Atlassov, vene keeles Владимир Васильевич Атласов, mõne dokumendi järgi Отласов) (umbes 1661/1664 Veliki Ustjug – 1711 Nižnekamtšatsk) oli vene maadeavastaja, Siberi kasakas.
Ta uuris Kamtšatka poolsaare läänerannikut ja keskosa.
Tema järgi on nime saanud Atlassovi saar.
Laviintransistor
Laviintransistor on bipolaartransistor, mis on ette nähtud töötama laviinläbilöögi režiimis. Niisuguse transistori pinge-voolu tunnusjoonel on langev, negatiivse diferentsiaaltakistusega osa. Kui transistori tööpunkt valida sellesse ossa, siis rakendatava pinge suurenemisel transistori läbiv vool väheneb (ja vastupidi). Selles tööpunktis on transistor suuteline ümber lülitama võrdlemisi tugevat voolu (kuni 10 A) väga kiiresti (umbes 1 nanosekundi kestel). Seda liiki transistori eritüüp on CATT-transistor (lühend inglise keele sõnadest Controlled Avalanche Transit Time Triode), mida kasutatakse mikrolainete sagedustel.
Laviintransistoridega impulsigeneraatorid on võimelised tekitama kõrge pinge ja tugeva vooluga ristkülikimpulsse, mille tõusu- ja langukestus on väiksem kui 1 ns. Laviintransistoride baasil saab luua ka lihtsa skeemiga multivibraatoreid.
Pin-diood
Pin-diood on pooljuhtdiood, mille elektronjuhtivusega (n) ja aukjuhtivusega (p) piirkonna vahel on i-juhtivusega ehk omajuhtivusega piirkond (i tuleb inglise keele sõnast intrinsic, 'sisemine'). Tugevalt legeeritud (dopeeritud) n- ja p-kihiga võrreldes on i-kiht peaaegu lisandivaba (legeerimata). Niisuguses puhtas pooljuhis on väga vähe laengukandjaid ja seetõttu on elektritakistus väga suur.
Pin-dioodi iseloomulikud omadused tulevad esile seadise päripingestamisel (pinge pluss p-kihil, s.o dioodi anoodil). Siis injekteeruvad (sisenevad) laengukandjad (elektronid n-kihist ja augud p-kihist) i-kihti. Laengukandjate eluiga on i-kihis pikk, sest vabade laengukandjate vähesuse tõttu on rekombinatsiooni võimalus väike. Seetõttu jääb pin-diood teatavaks ajaks juhtivaks ka lühiajalise vooluimpulsi järel.
Alalisvoolurežiimis käitub pin-diood naga tavaline alaldusdiood. Vahelduvvoolu korral aeglustavad i-kihi laengukandjad dioodi ümberlülitumist seda enam, mida laiem on i-kiht. Alates sagedusest umbes 10 MHz ei jõua voolu suund enam muutuda ja diood hakkab toimima kui reaktiivtakistus, mille väärtus muutub pöördvõrdeliselt teda läbiva vooluga.
Vastupingestatud pin-dioodi võib käsitada kui mahtuvusdioodi, mille mahtuvus sõltub ruumlaengutsooni laiusest (vastavalt elektroodidevahelisest kaugusest), see aga omakorda vastupingest.
Pin-dioode kasutatakse peamiselt kõrgsagedustehnikas sumbelülina ehk atenuaatorina kõrgsagedusliku signaalipinge amplituudi reguleerimiseks, samuti kõrgsagedussignaali lülitamiseks.
Suureõiene kellukas
Suureõiene kellukas (Campanula persicifolia) ehk kurekatel on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Suureõiene kellukas kasvab Eestis sageli.
Kristlik-Demokraatlik Rahvapartei
Kristlik-Demokraatlik Rahvapartei on mitme välismaa partei nimi:
Hanna Maljar
pisi|Hanna Maljar (2020) Hanna Maljar (ukraina keeles Ганна Василівна Маляр; sündinud 28. juulil 1978 Kiievis) on Ukraina jurist ja koolitaja. Ta on alates 4. augustist 2021 üks mitmest Ukraina asekaitseministrist.
Ta sündis aastal 1978 Kiievis. Ta lõpetas aastal 2000 Kiievi rahvusvahelise keeleteaduse ja õiguse instituudi (Міжнародний інститут лінгвістики й права). Aastast 2007 sai ta õiguse tegutseda advokaadina. Aastal 2010 sai tast õigusteaduse kandidaat.
Aastal 2010 töötas ta Riigi Tolliuuringute Instituudis õigusosakonna juhataja asetäitjana.
Aastatel 2013–2020 õpetas ta Ukraina riiklikus kohtunike koolis kriminaalõiguse kvalifikatsiooni agressioonisõja ja muude sõjapiirkondades toime pandud kuritegude kohta.
Aasast 2020 on ta Ülemraada riikliku julgeoleku-, kaitse- ja luurekomitee vabakutseline konsultant.
Ta määrati 4. augustil 2021 Ukraina asekaitseministriks.
Neljandal kuul pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse teatas ta, et Vene väed ja tulejõud ületasid Ukraina vägesid umbes kümnekordselt. Umbes 7. juulil 2022 teatas ta, et kohustuslikku ajateenistust naistele sel ajal ei ole vaja kehtestada ning seni on vabatahtlikult teenistusse astunud ligikaudu 1000 naist.
Isiklikku
Ta on abielus ja poja ema.
Ta on rohkem kui 40 teadustöö autor. Ta on töötanud välja Krimmi okupeerimise ja Donbassi sõja sündmuste õigusliku hindamise kontseptsiooni, mida kasutatakse uurimis- ja kohtupraktikas.
Riisa (ikooni kate)
Riisa (vene keeles риза 'rüü'; ka оклад 'kate') on ikooni kaitsev ja kattev metallkate. Tavaliselt on see kullatud või hõbetatud metallist (nt messingist või vasest) selle all asuva ikooni jooni ja kujundeid järgiva kohrutatud pinnaga ja sellesse on jäetud avad ikooni mõnede elementide jaoks (tavaliselt isikute näod, käe- ja jalalabad). Riisa võib olla kaunistatud emailiga või filigraaniga. Riisa pinnale võivad olla kinnitatud metallraamides klaaskivid, poolvääriskivid või isegi vääriskivid ja pärlid.
Riisa oli ikoonidel olemas juba bütsantsi kunstis; kreeka keeles kasutati nimetust επένδυση epéndisi ('katma'). Ikoonide kohta käiv επάργυρες epárgires või επίχρυσες epíkhrises tähendas vastavalt hõbedaga või kullaga kaetud pühapilti. Riisa ülesandeks oli esiteks ikoonil kujutatud püha isiku austamine ja ülendamine, teiseks ikooni kaitsmine küünalde ja õlilampide ning viirukisuitsu tahma eest.
Iga riisa tehti spetsiaalselt selle ikooni jaoks. Riisade aupaisted on keerukama kujundusega kui ikooni enda omad, vahel eraldi elementidena eendudes riisa pinnast; Jumalaema ikooni riisal on sageli aupaiste sees kroon. Isikute rüüd võivad olla kaunistatud pärlitega ja vääriskividega. Vanematel ikoonidel võib riisa katta mitte tervet ikooni pinda, vaid ainult aupaistet, vahel koos kaela ümbritseva kraega.
Ian Fleming
Ian Lancaster Fleming (28. mai 1908 – 12. august 1964) oli Briti kirjanik ja ajakirjanik. Suurima kuulsuse on ta saavutanud James Bondi tegelaskuju loomise ja 14 Bondi-jutustuse loomise eest.
Elukäik
Ian Lancaster Fleming sündis Londonis Mayfairis, tema isa Valentine Fleming oli Suurbritannia parlamendi liige ja ema oli Evelyn St. Croix Rose. Ian Fleming´il oli vanem vend Peter Fleming, kaks nooremat venda Michael ja Richard Fleming (1910–1977) ja poolõde (ema poolt), tšellomängija Amaryllis Fleming. Ian Fleming´i vanaisa oli šoti majandustegelane Robert Fleming, kes asutas Šoti-Ameerika Investeerimisfondi ja Robert Fleming and Co panga (mis 2000. aastal liideti JP Morgan Chase'i pangaga).
Fleming õppis erakoolides, Eton College'is ja Sandhursti sõjaväeakadeemias, mida ta aga ei lõpetanud. Pärast sõjaväeakadeemias õpingute katkestamist jätkas ta võõrkeelte õpinguid Kitzbühelis Austrias Alfred Adleri individuaalpsühholoogial põhineva õppesüsteemiga erakoolis, täiendades end eeskätt saksa keeles ning valmistudes vastuvõtueksamiteks Suurbritannia välisministeeriumi (Foreign Office). Hiljem õppis ta veel Müncheni ülikoolis ja Genfi ülikoolis, kus täiendas oma prantsuse keele oskust, kuid välisministeeriumi ja riigiteenistusse astumise teste ikkagi läbida ei suutnud. Seejärel uudisteagentuuris Reuters töötades tegutses 1933. aastal ka Moskvas.
Maisi tänav (Tartu)
Maisi tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Ian Fleming
Elukäik
Mais 1939 külastas Fleming Suurbritannia kaubandusdelegatsiooni koosseisus Londoni päevalehe The Times korrespondendina Moskvat. Visiidi käigus intervjueeris Fleming delegatsiooni võõrustanud NSV Liidu välisasjade rahvakomissari Maksim Litvinovit, NSV Liidu väliskaubanduse rahvakomissari Anastass Mikojani ja NSV Liidu kaitse rahvakomissari Kliment Vorošilovit.
Teine maailmasõda
1939. aastal pärast Teise maailmasõja algust kutsuti Ian Fleming Kuningliku Laevastiku Vabatahtliku Reservi reservohvitserina tööle Suurbritannia Kuningliku Laevastiku Luurevalitsusse selle juhi viitseadmiral John Henry Godfrey isiklikuks abiks. Tänu oma isikuomadustele pääses ta ka luureoperatsioone välja töötama ning seejärel juhendas luureosakonnale alluva erigrupi tegevusplaanide väljatöötamist. Fleming töötas välja järgmised luureoperatsioonid:
Maisi tänav (Tartu)
Tänav algab Tulbi tänavalt, kulgeb edelasse üle Ravila ja Kannikese tänava, teeb siis kaare, kus temasse suubuvad vasemalt Rukki ja Karikakra tänav, ja lõppeb Viljandi maanteel.
Herman Rajamaa
Herman Rajamaa (aastani 1927 Herman Klein, 4. august 1902 Jõhvi vald, Virumaa – 29. august 1987 Stockholm) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Elulugu
Herman Rajamaa oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1922 Jõhvi Ühisgümnaasiumi ja 1927 Tartu Ülikooli eesti keele alal ''mag. phil.'' kraadiga, väitekiri "Eesti kirdemurrete häälikutelugu peajoontes".
Oli 1927–1932 Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminari, 1932–1937 Tartu Pedagoogiumi ja 1937–1938 Tartu 1. Gümnaasiumi eesti keele õpetaja, 1938–1940 Lihula Erareaalkooli direktor, 1940–1942 Järvamaa ja 1942–1944 Virumaa koolide inspektor.
Põgenes 1944 Rootsi. Oli 1945 Sigtuna laagrikooli juhataja. 15. märtsist kuni 15. septembrini 1945 Stockholmi Eesti Algkooli juhataja, 1945–73 eesti koolide inspektor, 1967–80 Pedagoogikakeskuse teadur Stockholmis.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: eesti keel ja eesti keele õpetamise metoodika.
Naabrusõigused
Naabrusõigused on eraõiguses kehtivad kinnisomandi kitsendused, mis mõjutavad naabruses asuva kinnisomandi kasutamist. Eestis on naabrusõigused määratletud 1993. aastal vastuvõetud asjaõigusseaduse jaotises 2 "Naabrusõigused" (§§ 143–154).
Eesti asjaõigusseaduse kohaselt naabrusõigused:
Herman Rajamaa
Teoseid
Koostanud õpikuid, töövihikuid ja metoodilise teose.
Sileesia sõjad
Sileesia sõjad (saksa Schlesische Kriege) viitavad kolmele konfliktile Preisi kuningriigi ja Austria Habsburgide monarhia vahel Sileesia ja Kladsko krahvkonna kontrolli pärast aastatel 1740–1763. Esimene (1740–1742) ja Teine Sileesia sõda (1744–1745) tähistavad Preisimaa kampaaniaid suuremas Austria pärilussõjas, samas Kolmas Sileesia sõda on tuntud ka osana Seitsmeaastasest sõjast (1756–1763).
Karakk
Karakk on 15. sajandil kasutusele võetud kõrge vööri- ja ahtrikastelliga ning pukspriidiga purjelaeva tüüp, mida kasutati peamiselt kauba-, aga ka sõjalaevadena.
Sileesia sõjad
Sõjad lõppesid lõpuks Sileesia liidendamisega Preisimaaga, ja Austria tunnustas seda. See kuulutas ette suuremat võitlust kontrolli eest saksakeelse rahvastiku üle, mis kulmineerus Austria-Preisi sõjaga aastal 1866.
Taust
Esimene Sileesia sõda algas ja seda vaadatakse üldiselt suurema Austria pärilussõja kontekstis. See võlgneb oma juured 1713. aasta 19. aprilli pragmaatilisele sanktsioonile, millega Habsburgist keiser Karl VI otsustas keiserliku pärimise korra, nagu oli sätestatud tema testamendis, vastavalt tema tütarde eesõigusele tema (selleks ajaks surnud) vanema venna Joseph I tütarde ees. See osutus ettenägelikuks: mais 1717 sündis keisri vanem tütar ja pärast keisri surma aastal 1740 päris ta nõutekohaselt kui Austria ertshertsoginna, samuti Böömimaa ja Ungari troonid Habsburgide monarhia koosseisus kui kuninganna Maria Theresia.
Keisri eluajal Pragmaatilist sanktsiooni keisririigi osariikide poolt üldiselt tunnistati; kuid pärast tema surma vaidlustati see kohe nii Hohenzollernite võsu Friedrich II, kes oli just tõusnud Preisimaa kuninga troonile, kui ka Wittelsbachist Baieri kuurvürsti Karl Albrechti poolt. Kui Karl alustas keisritrooni ja Habsburgide territooriumide nõudmisega, taotles kuningas Friedrich II Sileesia annekteerimist, mis oli Böömimaa kroonimaa aastast 1526.
Varipangandus
Varipangandus ehk pangandusväline laenuvahendus (inglise keeles shadow banking) on krediidivahendussüsteem, mis hõlmab tavapärase pangandussüsteemi väliseid üksusi ja tegevusalasid. Termin võeti kasutusele USA-s ülemaailmse finantskriisi ajal, tähistamaks pangandusväliseid finantsasutusi, kes tegelesid pangalaenude väärtpaberistamisega. Need finantsasutused ei kuulunud finantsjärelevalve alla ning seetõttu puudus ülevaade väärtpaberistamise käigus jagatud riskide kaetusest ja hindamisest. Tekkisid kahtlused loodud finantsvarade tegeliku väärtuse suhtes ning see mängis olulist rolli finantskriisi vallandumises. Rahvusvahelised organisatsioonid eesotsas G20 riike esindava finantsstabiilsuse nõukoguga on seetõttu pärast kriisi aktiivselt varipangandusel silma peal hoidnud, hinnanud selle mahte ning uurinud finantsstabiilsust ohustavaid riske ja võimalusi nende vähendamiseks.
Sileesia sõjad
Taust
Friedrich põhjendas oma nõudmisi 1537. aasta pärimislepinguga Sileesia Legnica hertsogi Fryderyk II ja Hohenzollernist Brandenburgi kuurvürsti Joachim II vahel, millega Sileesia hertsogkonnad Legnica, Wołów ja Brzeg pidid Sileesia Piastide hääbudes minema Brandenburgi margile. Böömimaa kuningas Ferdinand, teadlik Hohenzollernite ambitsioonidest, lükkas lepingu kohe tagasi; sellest hoolimata tõstatas Brandenburgi "Suur kuurvürst" Friedrich Wilhelm aastal 1675, kui Legnica hertsogi Jerzy Wilhelmi surmaga Piastid lõplikult välja surid, nõude vürstkondadele. Sel korral ei tehtud katset neid vanu lepingusätteid ellu viia, ja kui 1685. aasta Potsdami ediktiga asus kuurvürst liitu Habsburgist keisri Leopold I-ga, oli ta sunnitud tühistama nõuded Sileesia Świebodzini (Schwiebus) eksklaavi ja maksude säilitamise eest. Siiski, pärast Friedrich Wilhelmi poja ja pärija, Brandenburgi kuurvürsti Friedrich III esiletõusu, jõustas keiser aastal 1695 Świebodzini tagastamise, mis oli antud isiklikult Friedrich Wilhelmile väidetavalt vaid eluajaks. Raevunud Friedrich III rõhutas omakorda taas sajanditevanuseid Brandenburgi nõudeid Sileesia Piastide pärandile.
Varipangandus
Finantsstabiilsuse nõukogu hinnangul oli ülemaailmse varipangandussüsteemi maht 2010. aastal ligikaudu 46 triljonit eurot, mis on oluliselt rohkem kui 2002. aastal (21 triljonit eurot). See moodustab 25–30% kogu finantssüsteemist ja pool pankade varade mahust. USA-s on kõnealune osakaal veelgi suurem, hinnanguliselt 35–40%. 2015. aasta neljandas kvartalis oli laialt defineeritud varipanganduse maht Euroopa Liidus 37 triljonit eurot, mis moodustas 36% kogu liidu finantssektori varadest ning ligikaudu 250% Euroopa Liidu 2015. aasta SKP-st. Võrreldes 2012. aastaga toimus 22-protsendiline kasv.
Mõistet "shadow banking" on tõlgitud eesti keelde erinevalt. Näiteks Euroopa Komisjoni 2012. aasta rohelises raamatus ja muudes komisjoni avaldatud materjalides kasutatakse mõistet "varipangandus". Eesti Pank on oma 2015. aasta esimeses finantsstabiilsuse ülevaates aga märkinud, et termin "varipangandus" on suhteliselt ebaõnnestunud, sest sarnaneb ebaseaduslikku majandustegevust tähistava "varimajandusega", ning on eelistanud seetõttu kasutada terminit "pangandusväline laenuvahendus".
Sileesia sõjad
Kampaania
8. novembril 1740 korraldas kuningas Friedrich II Preisi armee mobilisatsiooni. Vastavalt tema rünnakuplaanile pidid kaks korpust alistama väikese Austria jalaväerügemendi ja hõivama kõik Sileesia maad. 11. detsembril edastas ta Austriale ultimaatumi, nõudes Sileesia üleandmist. Omalt poolt lubas ta Pragmaatilise sanktsiooni tunnistamist ja Brandenburgi kuurvürstina keisri valimisel hääle andmist Maria Theresia abikaasale, Lotringi hertsogile Franzile. Ootamata ära Austria vastust, marssis ta umbes 27 000-mehelise armeega viis päeva hiljem Sileesiasse, saades protestantliku rahvastiku tervituse osaliseks.
Varipangandus
Varipanganduse määratlus ja osad
Pangandusvälist laenuvahendust on keeruline määratleda, kuivõrd selle olemus ja struktuur võib olla riigiti väga erinev. Pangandusväline laenuvahendus on kiiresti kasvav ja arenev valdkond, mis toimib väljaspool reguleeritud keskkonda. Selle tegevuse kohta pole seetõttu piisavalt andmeid.
Naabrusõigused
Analoogseid kohustusi käsitlevad ka keskkonnaseadustiku üldosa seadus ja valdkondlikud keskkonnaseadused (nt vee säästliku ja otstarbeka kasutamise kohustus veeõiguses), samuti puudutavad naabrusõigused planeerimis- ja ehitusõigust.
Géza (eesnimi)
Géza on ungari mehenimi. See tuleneb ungari aadlitiitlist: gyeü, deminutiivse järelliitega
Varipangandus
Varipanganduse määratlus ja osad
Finantsstabiilsuse nõukogu on määratlenud pangandusvälise laenuvahenduse kui laenuvahenduse, mis hõlmab väljaspool tavapärast pangandussüsteemi tegutsevaid majandusüksusi või aset leidvaid tegevusi. Kõnealuse määratluse kohaselt tugineb varipangandussüsteem kahele omavahel seotud sambale.
Esiteks tavapärase pangandussüsteemi välised üksused, mis tegutsevad ühel järgmistest tegevusaladest: Teiseks on tegevusalad, mida võib käsitada pangandussektoriväliste üksuste olulise rahastamisallikana: Seda ei tuleks käsitada aga ammendava loeteluna, kuna varipanganduse üksused ja tegevusalad võivad areneda väga kiiresti.
Finantsstabiilsuse nõukogu on pannud paika kaheastmelise lähenemise varipanganduse defineerimiseks:
Krediidivahenduse protsess varipanganduse süsteemis
Varipanganduse süsteem on üles ehitatud väärtpaberistamise ja hulgifinantseerimise ("wholesale funding") peale. Laenud, liisingud ja hüpoteeklaenud muudetakse väärtpaberiteks ja seeläbi kaubeldavateks instrumentideks. Kapitaliturgudel rahastatakse instrumentide kaudu, nagu kommertsväärtpaberid ja repod.
Nagu traditsioonilised pangadki, viivad varipangad läbi finantsvahendust. Aga erinevalt pangasüsteemist, kus krediidivahendus leiab aset "ühe katuse all", siis varipanganduse süsteemis toimub see mitmete pangandusvaheliste finantsvahendajate kaudu ja mitmeastmelise protsessina. Iga krediidivahenduse samm koosneb varipanganduse tegevusest, millest osa viivad läbi spetsiaalsed varipanganduse institutsioonid, teisi aga traditsioonilised finantsvahendajad, nagu näiteks kommertspangad ja kindlustusfirmad. Need sammud on:
Varipanganduse positiivsed küljed
Varipanganduse tegevusalad võivad olla finantssüsteemi kasulik osa, kuna nad täidavad ühte järgmistest ülesannetest: Arenevates majandustes võimaldavad finantseerimisasutused ja väikelaenuandjad tihti ligipääsu krediidile ja investeeringutele ka kõrge riskitasemega klientidele, madala krediidireitinguga firmadele ja kogukondadele, millel puudub ligipääs pangandusteenustele. Arenenud majanduste puhul on eri tüüpi fondid (tihtipeale vahendajatena kindlustusfirmadele või pensionifondidele) asunud võimaldama pikaajalisi laene erasektorile olukorras, kus pangad on oma bilansse korrigeerinud ja teatud tegevustest tagasi tõmbunud. Lisaks tõstavad varipangad tihti ka finantssektori efektiivsust, võimaldades paremat riskide jagamist ja tähtaegade ümberkujundamist ning süvendades turulikviidsust. Näiteks väärtpaberistamine kaasab raskesti realiseeritavaid varasid ning finantstehnikate abil on võimalik riski ja tulu jagunemist paremini investorite nõudmistele kohandada.
Varipangandusega kaasnevad ohud
Varipanganduse üksuste ja tegevusaladega võivad kaasneda ka mitmed riskid. Varipangandusega seotud süsteemsed riskid hõlmavad finantsvõimendust, mis on eriti oluline riskifondide puhul, kuid ka kinnisvarafondide puhul, samuti süsteemne seotus, mis on eriti oluline rahaturufondide ja pangandussektori vahel. Tähtaja ja likviidsuse ümberkujundamine valmistab samuti probleeme, eriti mõne võlakirjafondi puhul.
Probleemid võivad tekkida ka kaudselt, varipanganduse sektori ja tavapärase pangandussektori süsteemse seotuse tõttu. Krediidiasutused on tihedalt seotud asutustega, mis moodustavad varipanganduse laia määratluse. Umbes 9% euroala krediidiasutuste varadest on laenud euroala investeerimisfondidele ja muudele finantsinstitutsioonidele või nende asutuste välja antud võlaväärtpaberid, osakud ja investeerimisfondi osakud. Euroala investeerimisfondide ja muude finantsinstitutsioonide deposiidid moodustavad 7% krediidiasutuste kohustustest.
Riske võib rühmitada järgmiselt:
1. Hoiuselaadse rahastamisstruktuuri puhul võib kaasneda paljude investeeringute tagasivõtmise oht
Varipanganduse tegevusalad on avatud samadele finantsriskidele nagu pangad, samas ei kohalda pangandussektorit reguleerivad asutused ja järelevalveasutused nende suhtes samaväärseid piiranguid. Näiteks kasutatakse teatavate varipanganduse tegevusalade puhul lühiajalist rahastamist, millega võivad kaasneda probleemid juhul, kui kliendid hakkavad järsku ulatuslikult vahendeid välja võtma.
2. Suure varjatud finantsvõimenduse teke
Naabrusõigused
Islami õiguses tuginevad naabrusõigused koraani 4. suura 36. värsile, mis käseb olla hea nii sugulastest kui ka mittesugulastest naabrite vastu, ehkki laiemas traditsioonis (hadith ' ides) leidub ka teisi naabrusõigust puudutavaid allikaid.
Eesti keeles on vahel eksitavalt nimetatud naabrusõigusteks ka autoriõigusega kaasnevaid õigusi ehk naaberõigusi.
Laagna raamatukogu
Laagna raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Võru 11.
Sileesia sõjad
Kampaania
Pärast kahekuulist kampaaniat okupeerisid Preisimaa väed kogu Sileesia, ainult väikesed Austria garnisonid säilisid Głogówi, Brzegi ja Nysa kindlustes. Olles aastal 1741 talvekorterid maha jätnud, alustasid Preisi väed oma kevadkampaaniat: 9. märtsil võttis Anhalt-Dessau vürst Leopold II Głogówi tormijooksuga. Ülejäänud Austria väed kogunesid Brzegi lähistele Wilhelm Reinhard von Neippergi juhtimise alla, kus preislased neid Friedrichi Generalfeldmarschall Kurt Christoph von Schwerini juhtimisel Mollwitzi lahingus 10. aprillil võitsid. Sileesia pealinn Wrocław (Breslau) hõivati 10. augustil, esimene vaherahu sõlmiti 9. oktoobril.
Aeglane valss
pisi| Aeglane valss võistlustantsuna 2012 Aeglane valss ehk inglise valss on võistlustantsude hulgas olev valss, mille tempo on 28–30 takti minutis.
Sileesia sõjad
Teine Sileesia sõda
right|thumb|Preisimaa rünnak Hohenfriedebergi lahingu ajal.
Laagna raamatukogu
Raamatukogu avati 8. aprillil 1926 kui Tallinna 1. haruraamatukogu. See asus algul Lutheri rahvamaja ruumides, siis Torupilli asumis Tartu maanteel ning alates 1998. aastast on raamatukogu Lasnamäel.
Aeglane valss
Aeglaseks valsiks kutsutakse seda võrdlusena viini valsiga, mis on poole kiirem.
Sileesia sõjad
Teine Sileesia sõda
Teine Sileesia sõda leidis aset aastatel 1744–1745. Austerlased olid Mollwitzi lahingus kaotanud Sileesia Preisimaale. Nüüd tegid austerlased välimarssal Otto Ferdinand von Abensperg und Trauni juhtimisel katse taastada kontroll Sileesia üle. Preislasi juhtis taas kuningas Friedrich Suur, kes jätkas oma isa vallutuspoliitikat.
Laagna raamatukogu
Laagna raamatukogu on oma ajaloo vältel asunud järgmistes kohtades:
Sileesia sõjad
Teine Sileesia sõda
Hohenfriedebergi lahing 4. juunil 1745 võideldi reas eraldi lahingutes, kus iga Preisimaa armee osa võitles oma koordineerimata lahingus. Kuna saksid ja austerlased ei suutnud lahingu ajal teineteist toetada, andsid nad preislastele aega parandada oma taktikalisi vigu ja võtta võit, mis oli küllalt tähtis, et anda lahingule ühe Saksamaa suurima marsi nimi. Pärast Preisimaa võitu ei jälitanud Friedrich vastaste armeesid.
Varipangandus
Varipangandusega kaasnevad ohud
3. Eeskirjadest kõrvalehoidumine ja õiguslik arbitraaž
Sileesia sõjad
Teine Sileesia sõda
Soori lahingus 29. septembril 1745 seisid Friedrichi preislased silmitsi Karl Alexander von Lothringeni juhitava 39 000-mehelise Austria armeega. Friedrich püüdis Karlilt võtta Graner-Koppet, kus preislased kohtasid suurtükituld. Preislased võitsid pärast ägedat võitlust lahingu, mis sisaldas rida rünnakuid ja lähivõitlust.
Sel ajal, kui Friedrich oli kindel, et sõda oli läbi, ei loobunud keisrinna Maria Theresia nõudmistest Sileesiale. Ta muutus üha kindlameelsemaks näidata Preisimaale relva jõul tema õige koht kätte. Taotledes rahu Prantsusmaa ja Venemaaga, lootis ta lüüa Preisimaad ja taastada kontrolli Sileesia üle. Friedrich sai teada käikudest taastada kontroll ja vastas ennetava rünnakuga. See sai tuntuks kui Kesselsdorfi lahing, mille tegelikult võitis Preisimaa kindral, Anhalt-Dessau vürst Leopold; austerlasi juhtis Friedrich August Rutowski.
Dresdeni rahu sõlmimine 25. detsembril 1745 lõpetas Teise Sileesia sõja Austria, Saksimaa ja Preisimaa vahel. Maria Theresia tunnistas Friedrich Suure ülemvõimu Sileesias, Preisimaa omakorda tunnistas Franzi Saksa-Rooma keisriks.
Kolmas Sileesia sõda
See oli üleeuroopalise Seitsmeaastase sõja osa; Austria püüdis taas kord Sileesiat tagasi võtta (teist korda). Inglise-Austria liidu lagunemine aastal 1756 tähendas, et Britannia oli pooli vahetanud ja toetas selles sõjas Preisimaad oma endiste liitlaste austerlaste vastu.
Laagna raamatukogu
Raamatukogu allus Nõukogude ajal Mererajooni täitevkomiteele ja kandis 1952–1974 nimetust Mererajooni 1. raamatukogu. Siis läks raamatukogu uuesti Tallinna Keskraamatukogu alluvusse ja kandis edaspidi nimetust Tartu mnt haruraamatukogu. 1990. aastatel muudeti nimetus Keldrimäe raamatukoguks ning alles 1998. aastal Lasnamäele kolides saadi Laagna raamatukogu nimi.
Sileesia sõjad
Kolmas Sileesia sõda
Pärast 1761.–1762. aasta lahinguid läks Vene ja Austria vägedel hästi. Jaanuaris 1763 jäeti Austria äkitselt oma liitlase poolt maha, kui troonile sai Peeter III, kes kutsus oma armee Berliinist ja Pommerist pärast keisrinna Jelizaveta Petrovna surma tagasi (suri 5. jaanuaril 1762).
Laagna raamatukogu
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Carl Rudolf Lehbert
pisi|Carl Rudolf Georg Lehbert Carl Rudolf Georg Lehbert (hüüdnimi Gori; 12/24. jaanuar 1858 Tallinn – 16. märts 1928 Tallinn) oli apteeker ja bioloog, Raeapteegi rentnik ja hilisem omanik.
Tema isa oli Piers Rudolph Lehbert (1820 Valmiera – 1888 Tallinn), Raeapteegi rentnik.
Ta õppis aastail 1879–1883 (proviisor) Tartu Ülikoolis farmaatsiat, Korporatsioon Neobaltia liige.
Varipangandus
Varipangandusega kaasnevad ohud
4. Korrapäratud pankrotid mõjutavad pangandussüsteemi
Varipanganduse tegevusalad on sageli tihedalt seotud tavapärase pangandussektoriga. Mis tahes suurematel probleemidel võib olla oluline ülekanduv mõju. Kriisiolukorras või väga ebakindlates tingimustes võivad varipanganduse võetud riskid kergesti üle kanduda pangandussektorisse järgmiste kanalite kaudu: "a) otsene laenuvõtmine pangandussüsteemist ja pankade tingimuslikud kohustused (krediidikvaliteeti parandavad kokkulepped ja likviidsusliinid);""b) varade ulatuslik müük, mis oluliselt mõjutab finants- ja reaalvarade hindasid."
Aeglane valss
Tants arendati välja 1920. aastate Inglismaal seltskonnatantsuna.
Aeglast valssi õpetatakse Eestis tavaliselt juba esimeste tantsude seas, sest kuna tempo on aeglane, on neid samme lihtne õppida. Mõned tantsuõpetajad peavad seda tantsu ka standardtantsude aluseks. Tantsuvõistlustel on aeglane valss tavaliselt kavas esimesena.
Varipangandus
Varipangandus Eestis
Laiema käsitluse järgi on varipanganduse üksusteks kõik finantsvahendajad peale kindlustusseltside ja pensionifondide. Selliselt arvestatuna oli varipanganduse maht 2014. aasta kolmanda kvartali seisuga 6,8 miljardit eurot. See moodustas 36% SKP mahust ning 32% pankade finantsvarade mahust.
Kõige rohkem kuulub varipanganduse üksuste hulka muid finantsvahendajaid. Nendeks on mitmesugused laenuandjad, finantsvaldusfirmad ning ka ettevõtted, mis on loodud maksude optimeerimise eesmärgil eraisikute varade haldamiseks. Pangandusväliste laenuvahendajate hulka tuleks lugeda ka laenuvahendusega tegelevad asutused, nagu näiteks kiirlaenufirmad, kuna need võivad tekitada süsteemseid riske. Süsteemsete riskide põhjuseks on finantsvõimenduse kasutamine ning tähtaegade ja likviidsuse ümberkujundamine. Juhul, kui ei väljastata laene ega tekitata süsteemseid riske, ei peaks varipanganduse asutuste hulka lugema finantsvaldusfirmasid ja nn ühemehe investeerimisfirmasid.
Viimastel aastatel on ka Eestis hakatud palju käsitlema ühisrahastamisega seotud küsimusi. Ühisrahastamise puhul kaasatakse üldjuhul väikeseid investeeringuid paljudelt investoritelt ning tehingu osapoolte kokku viimine toimub internetis selle tarbeks loodud platvormide kaudu. Platvorme haldavad ettevõtted leiavad sobilikud projektid, investorid nendele projektidele ning pakuvad ühisrahastamiseks vajalikku tehnilist lahendust. Kuigi võib esmapilgul tunduda, et ühisrahastamise puhul on tegemist varipanganduse ühe vormiga, siis sellisel kujul, nagu seda Eestis tehtud on, ei liigitu ühisrahastamine varipanganduse alla. Praegusel kujul ei tekita ühisrahastamine süsteemseid riske, kuna tähtaegu ja likviidsust ei kujundata ümber, krediidiriski üle ei kanta ning ei kasutata ka finantsvõimendust. Ühisrahastuse platvormi pakkuv ettevõte ise positsioone ei võta ning laenuandjal tekib nõue otse laenuvõtja suhtes.
Statistikaameti kohaselt liigitati muudeks finantsvahendajateks 2014. aasta 1. detsembri seisuga üle 5000 majandusüksuse, sh mitteaktiivsed üksused. 1. juuliks 2014 pidid kõik finantseerimisasutusena tegutsevad ettevõtted registreerima end politsei- ja piirivalveametis ning 2015. aasta märtsi lõpu seisuga oli selliseid asutusi registris üle tuhande. Vastavalt krediidiandjate ja -vahendajate seadusele on tarbijakrediidiandjatel kohustus taotleda finantsinspektsioonist tegevusluba. See võimaldab paremini hinnata laenuvahendusega tegelevate asutuste varade tegelikku mahtu ja kaasneda võivaid riske. Tegevusloa taotlejaid võiks finantsinspektsiooni hinnangul olla sadakond.
Varipanganduse kitsama määratluse kohaselt oli varipanganduse hinnanguline maht Eestis 2014. aasta kolmanda kvartali lõpu seisuga umbes 3,9 miljardit eurot. See moodustab 21% SKP ja 19% pankade finantsvarade mahust. Siiski võib see näitaja olla oluliselt ülehinnatud, kuna muude finantsvahendajate hulka kuulub ka palju selliseid ettevõtteid, mida varipanganduse üksuste hulka lugeda ei saa. Seega on varipanganduse tegelik maht tõenäoliselt oluliselt väiksem.
Suuremates majanduspiirkondades hõlmab varipangandus ka väärtpaberistamist ning väärtpaberite tagatisel laenamist, kuid Eesti finantsturud on väikesed ja vähelikviidsed. Seetõttu neid operatsioone Eestis eriti ei tehta ning varipanganduse moodustab eeskätt laenude vahendamine laenuandjatelt laenuvõtjatele.
Marek Volt
pisi|Marek Volt 2022. aasta Arvamusfestivalil Marek Volt (sündinud 13. märtsil 1973) on eesti filosoof. Tema peamised uurimisvaldkonnad on esteetika ja prostitutsiooni eetika.
1999. aastal kaitses Volt Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas magistriväitekirja "Controversy about the Cognitive Status of Art in Aesthetics" (juhendajad Eero Loone ja Jaak Kangilaski). 2007. aastal kaitses ta samas doktoriväitekirja "The epistemic and logical role of definition in evaluation of art" (juhendajad Eero Loone ja Margit Sutrop).
Greiveri
Greiveri on küla (aprūpes ciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas.
Külas asub Riia psühhiaatria- ja narkoloogiakeskuse sotsiaalhooldekeskus "Vecpiebalga".
Üks külas kasvavatest pajudest on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli külas 91 elanikku.
pisi|tühi|Greiveri
Marek Gębczyński
Marek Gębczyński (sündinud 9. jaanuaril 1938 Ślemieńis) on poola bioloog.
Ta oli aastatel 2002–2005 Białystoki Ülikooli rektor.
19. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Białystoki Ülikooli rektorina.
Réti
Réti on ungari perekonnanimi.
Figaro pulm
"Figaro pulm" (originaalis Le nozze di Figaro) on Wolfgang Amadeus Mozarti koomiline ooper (opera buffa, k492) neljas vaatuses Lorenzo da Ponte libretole Pierre-Augustin Beaumarchais’ näidendi "La folle journée, ou Le mariage de Figaro" ("Hull päev ehk Figaro pulm", 1784) järgi.
Esmaettekanne toimus 1. mail 1786 Viini Burgtheateris. Rollide esmaesitajad olid Francesco Benucci (Figaro), Nancy Storace (Susanna), Luisa Laschi (Krahvinna), Stefano Mandini (Almaviva), Dorotea Bussani (Cherubino), Maria Mandini (Marcellina), Anna Gottlieb (Barbarina) ja, Francesco Bussani (Bartolo ja Antonio). Dirigeeris W. A. Mozart.
Ooperi sünnilugu
Seda ooperit peetakse üheks suurimaks ooperitoodangu teoseks. On olnud 20. sajandil maailma ooperiteatrite repertuaari nurgakivi ning kuulunud pidevalt kümne enamesitatud ooperi nimekirja. Teost on kiidetud, kui ooperiliteratuuri ülimat saavutust ning ühte väljapaistvaimat humaanset meistriteost. Teos paistab silma karakterite sügava iseloomustuse ja ansamblite plastilisuse ja haaravuse poolest. Suurepärane avamäng on sagedane kontsertnumber.
Mozart valis libretoks Beaumarchais' näidendi ja andis selle Da Pontele libreto kirjutamiseks. Keiser Joseph II ei olnud varem Beaumarchais' näidendiga rahul, kui see talle Viinis sõnalavastusena ettekandmise loa saamiseks esitati. Keiser oli veendunud, et näidend sisaldab palju taunitavat. Austria tsensor keelaski ära vastavalt keisri soovile näidendi saksakeelse versiooni esitamise. Da Ponte muutis selle kuue nädalaga libretoks, kirjutades saksakeelse teksti ümber poeetilises itaalia keeles ja eemaldas kõik originaali poliitilised viited. Eelkõige asendas ta Figaro kulminatsioonilise kõne aadlike vastu sama vihase aariaga truudusetute naiste kohta. Keiser kiitis Da Ponte libreto heaks enne, kui Mozart asus muusikat kirjutama. Figaro abiellumise eelsed sekeldused oli esimene kolmest Mozarti ja Da Ponte koostööst, millele järgnesid "Don Giovanni" ja "Così fan tutte". Itaalia ooperitrupp, kes teose esitas, maksis Mozartile tema töö eest 450 floriini, mis oli kolm korda rohkem Mozarti aastapalk Salzburgi õukonnamuusikuna töötamise eest. Da Pontele maksti 200 floriini.
Mozart sai innustuse Beaumarchais’ näidendi alusel oma ooper komponeerida, kui nägi Giovanni Paisiello poolt 1783. aastal sama näidendit kasutades komponeeritud koomilisest ooperi "Sevilla habemeajaja" suurt edu Viinis. Mozart alustas komponeerimist 1785. aasta lõpul. Ligi 80 muusikanumbrist ja retsitatiivist koosneva oopuse kirjutamine võttis aega vaid napilt kuus nädalat. Esimesed kaks etendust juhatas Mozart ise orkestrit istudes klavessiini taga istudes ja seda mängides. See oli tollane komme. Hilisemaid etendusi juhatas Joseph Weigl. Keiser soovis personaalset etendust oma Laxenburgi paleeteatris, mis toimus juunis 1786.
Alates 1934. aastast, mil teos esitati Glyndebourne’i festivalil, kujunes 20. sajajandi populaarsemaks Mozarti ooperiks tõrjudes sellelt positsioonil 19. sajandil valitsenud "Don Giovanni" ja olnud katkematult ooperiteatrite püsirepertuaaris.
Parima meespeaosatäitja Oscar
Parima meespeaosatäitja Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Actor) on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia meesnäitlejat, kes mängis peaosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal (arvestatakse Los Angelese maakonna esilinastuse järgi). Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima naispeaosatäitja Oscari võitja.
Figaro pulm
Ooperi sünnilugu
"Figaro pulm" on olnud Eestis ettekandmisel Estonias 1958, 1976, 1989 (koos Tallinna konservatooriumi üliõpilastega), 1996 ja 2017. Vanemuine on lavastanud teose 1950, 1983 ja 2010. aastal ning Pärnu Ooper 1994. aastal.