cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aerosaan
Esimene maailmasõda
Esimese maailmasõja puhkedes leidsid aerosaanid kasutamist ka sõjarindel. 1914/1915. aasta talvel kasutati neid eelkõige luure ja sidepidamisvahenditena. Sarnaseid masinaid kasutas ka Saksa armee. Saksa vägede ülemjuhataja kindral Hindenburg oli mõistnud, et Venemaa vähearenenud teedevõrgu tingimustes on aerosaan hindamatu väärtusega. Seepärast oli ta juba sõjale eelnenud aastatel aerosaanide arendamisel silma peal hoidnud.
1915/1916. aasta talvel ehitasid venelased spetsiaalse sõjaotstarbelise aerosaanide partii. Toodetud 24 masinast oli osa varustatud kuulipildujatega ning osa oli mõeldud haavatute transportimiseks. Aerosaanide kasutamine sõjarindel näitas, et neid võib edukalt kasutada erinevate lahinguülesannete täitmisel, alates sidepidamisest kuni laskemoona ja haavatute veoni.
Venemaa kodusõda
Aerosaanide tootmine jätkus ka pärast Oktoobrirevolutsiooni. Venemaa kodusõjas kasutasid aerosaane lisaks Punaarmeele ka Kaug-Idas sõdivad Jaapani väed ning Põhja-Venemaal asuvad briti üksused. Samuti olid aerosaanid Siberis asuva Koltšaki armee käsutuses.
Kuna sõda muutis raudteetranspordi problemaatiliseks, siis kasvas Punaarmee nõudlus erinevate maastikusõidukite järele. 1920. aasta alguses alustati uue aerosaanimudeli Be-Ka tootmist. Osa nendest masinatest jõudis ka rindele ning võttis osa lahingutest. Kolme aerosaani kasutati ka Kroonlinna ülestõusu mahasurumisel. Kuulipildujatega varustatud aerosaanid võtsid osa kindluse ründamisest tehes Punaarmeele katet ning tõmbasid enda peale suurtükipatarei tule.
Talvesõda
Talvesõjas osalenud aerosaanid suutsid peale võtta kuni viis inimest ning vedada enda järel ka nelja suusatajat. Käänulistel metsateedel oli arosaanide manööverdamisvõime piiratud. Samuti oli nende mäkketõusu võimekus vilets. Seetõttu liikusid aerosaanid üldjuhul laugel maastikul, jäätunud järvedel ja jõgedel.
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja käigus kasutati aerosaane põhja piirkondades, kus lumeolud oli teiste masinate kasutamiseks liiga rasked. Aerosaanid suutsid sügavas lumes liikuda kiirusega 25–35 km/h. Aerosaanid kuulusid Nõukogude Liidu soomustatud üksuste (GABTU) vastutusalasse. Tellimusi esitati kergsoomusega aerosaanidele, mille esiosa kaitses 10 mm terasplaat.
Soomustatud aerosaanid olid jaotatud 45 masinast koosnevatesse transpordi- ja võitluspataljonidesse. Lahingusse saadeti need tihti koos suuskadel jalaväelastega, kes viidi sihtkohta transpordiaerosaanide peal või veeti neid aerosaanide järel. Samas pakkusid transpordiaerosaanidele kaitset kuulipildujatega varustatud raskemad soomustatud aerosaanid. Otsepealetungil aerosaane ei kasutatud, kuna need olid haavatavad eri tüüpi lõhkelaengutega, näiteks miinipildujatulega.
Hõbevalge (etnograafia)
Hõbevalge on hõberaha või hõbeehte kraapimisel saadud puru.
Eesti rahvausundis arvati hõbedal olevat imeväge ja hõbevalget kasutati mitmete haiguste ravimisel.
Tallinna Tehnikaülikooli muuseum
Tallinna Tehnikaülikooli muuseum (lühendatult: TTÜ muuseum) Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu koosseisu kuuluv struktuuriüksus (muuseum).
Muuseumi eesmärk on põhikirja järgi "ühiskonnale tehnikateaduse ja ülikoolihariduse tutvustamine TTÜ ajaloo ning muuseumikogu kaudu". Muuseumi ülesanneteks on põhikirja järgi "koguda, säilitada ja uurida TTÜ ajaloo ja tegevusega seotud kultuuripärandit ning korraldada selle üldsusele vahendamist teaduslikel, hariduslikel ja meelelahutuslikel eesmärkidel".
Suhkruvaher
Suhkruvaher (Acer saccharum) on seebipuuliste sugukonda vahtra perekonda kuuluv heitlehine puu.
Botaanilised tunnused
Suhkruvaher kasvab 18–24 (40) m kõrgeks, tüve läbimõõt võib olla kuni 60 (150) cm. Eraldi kasvades on puu madalalt algava munaja võraga, puistus aga sirge ja kõrge tüvega ning kitsassilinderja võraga. Noorte puude koor on hallikas ja sile, vanemas eas moodustub sügavate vertikaalsete vagudega korp, mis sarnaneb osaliselt pärna korbaga. Võrsete värvus varieerub punakaspruunist roheliseni, sileda koorega. Pungad on terava tipuga, kuni 1,2 cm pikkused, pruunid.
Suhkruvahtra lihtlehed paiknevad vastastikku, on kuni viiehõlmalised ja alt kahvatuma värvusega. Leheroots on kuni 8 cm pikkune. Sügisel muutuvad lehed kollaseks, seejärel heleoranžikaks ja punaseks. Leherootsus puudub piimjas mahl.
Õied ripuvad kobaratena ja on kahesugulised, mis tähendab, et neil on nii tolmukad kui ka emakad, kuid ainult üks sugu on toimiv. Viljakatel isasõitel on 4–12 tolmukat. Viljakatel emasõitel on emakas kahepesalise sigimikuga, seemnealgmed on pikad ja sihvakad. Suhkruvaher õitseb aprillis.
Suhkruvahtra vili on 2,5–4 cm pikk kaksiktiibvili, mille tiivad asetsevad veidi harali. Viljas on üks seeme. Suhkruvahtra viljad valmivad sügisel. 1000 vilja mass on 60–100 g.
Kliima
Suhkruvaher on levinud jaheda ja niiske kliimaga piirkondades. Levila põhjapoolsetel aladel on jaanuari õhutemperatuur keskmiselt −18 °C, juulis kuni 16 °C. Lõunapoolsetel aladel on jaanuari keskmine õhutemperatuur umbes 10 °C ja juulis 27 °C. Kogu suhkruvahtra levilas varieeruvad temperatuurid −40 °C põhjaosas kuni 38 °C edelaosas. Periooditi esinevad ka äärmuslikumad temperatuuritingimused, kus temperatuur on normist kuni 11 °C madalam või kõrgem. Aasta keskmine sademete hulk on vahemikus 510 mm läänes kuni 2030 mm Lõuna-Apalatšides.
Levila
Suhkruvahtra looduslik areaal hõlmab Põhja-Ameerika ida- ja kirdeosa. Põhjas ulatub levila peaaegu 35. laiuskraadini, Kanadas Manitoba provintsi äärmisest kagunurgast ja läbi Kesk-Ontario, Quebeci lõunakolmandiku, New Brunswicki ja Nova Scotia provintsi kuni Atlandi ookeanini. Ameerika Ühendriikides esineb suhkruvaher kogu Uus-Inglismaal, New Yorgi ja Pennsylvania osariigis, edela pool läbi New Jersey osariigi keskosa kuni Apalatšideni. Lõunas ulatub liigi levila Tennessee osariigi lõunapiirini. Lääne pool kasvab suhkruvaher looduslikult Missouri osariigist kuni Kansase osariigi idaosani.
Kasutamine
Suhkruvahtra mahla kasutatakse siirupi tootmiseks. Suhkruvahtra mahl on kaks korda magusam kui teistel sarnastel puuliikidel. Mahla kogutakse peamiselt kevadel, 35–40 liitrist mahlast saab ühe liitri siirupit. Mahla saamiseks peab olema vähemalt 5 °C sooja. Ühest puust saab aastas keskmiselt 5,6 liitrit mahla.
Suhkruvaher on tuntud vastupidavuse ja tugevuse poolest. Suhkruvahtra puitu hinnatakse väga kõrgelt ja kasutatakse mitmesuguseks otstarbeks, nagu põllumajandusmasinate puitosade, hinnalise mööbli, muusikariistade, parketi, relvade jms valmistamiseks. Tuhk on väga leeliserikas ja seda kasutatakse kaaliumkarbonaadi valmistamiseks.
Suhkruvahtrat kasutatakse laialdaselt dekoratiiv- või varjupuuna.
Valeri Paulman
Valeri Paulman (vene keeles Валерий Фёдорович Паульман; sündinud 11. augustil 1937 Moskva oblastis Jegorjevskis) on eesti majandusteadlane ning endine Eesti NSV riigiametnik ja Nõukogude Liidu riigitegelane, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees aastail 1987–1988.
1957. aastal asus ta tööle Eesti NSV Statistika Keskvalitsusse, kus töötas kõigil ametiastmetel ökonomistist kuni Statistika Keskvalitsuse juhataja esimese asetäitja ametikohani.
1974. aastal viidi üle tööle Plaanikomiteesse, kus töötas kuni 1983. aastani – plaaniosakonna (hiljem reorganiseeriti plaanivalitsuseks) juhatajana ning plaanikomitee esimehe asetäitjana.
1989. aasta jaanuarist oli ta NSV Liidu Plaanikomitee esindaja Kuubal ning NSV Liidu saatkonna nõunik planeerimisküsimustes.
1991. aasta märtsist novembrini oli ta NSV Liidu töö- ja sotsiaalminister.
Aastatel 1996 kuni 2004 tegutses Eesti-Ameerika Ärikolledži õppejõuna (professorina).
Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu
Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu (lühend ETKÜ) on aastal 1993 loodud ühendus, mis koondab eesti holsteini, eesti punase karja, eesti maakarja ja lihaveiste aretajaid.
ETKÜ tegevusvaldkonnad on näiteks tõuaretustemaatika, tõuraamatute pidamine ja tõutunnistuste väljaandmine, aretusmaterjali kogumine ja müük, seemendusteenused ja vastav nõustamine.
ETKÜ-l on oma kunstliku seemenduse jaam, kus on umbes 240 pulli.
Martin Sajdik
Martin Sajdik (sündinud 14. jaanuaril 1949) on Austria diplomaat, Austria alaline esindaja ÜRO juures 2012. aastast.
Töökäik
Aastatel 1980–1985 oli ta Austria Moskva saatkonna nõunik ja pressiatašee, 2007–2011 Austria saadik Hiinas, Mongoolias ja Põhja-Koreas.
Kultuuri Tegu
Kultuuri Tegu on auhind, mida annab välja Eesti Kultuuri Koda.
Martin Sajdik
Töökäik
4. jaanuarist 2012 on ta Austria alaline esindaja ÜRO juures. Ta on 14. jaanuarist 2014 ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu eesistuja.
Kultuuri Tegu
Auhinda antakse välja alates 2014. aastast.
Martin Sajdik
Töökäik
22. juunil 2015 nimetas OSCE tegevjuht Ivica Dačić ta Heidi Tagliavini asemel OSCE Ukraina eriesindajaks Donbassi konflikti reguleerimise kolmepoolses kontaktgrupis.
Isiklikku
Martin Sajdik on abielus, peres on neli last.
Fallout 2
„Fallout 2“ on 1998. aastal ilmunud mäng, mille looja on Black Isle Studios ja avaldaja Interplay. „Fallout 2“ on postapokalüptiline klassikaline rollimäng, mis leiab aset nüüdseks hävinud Ameerika Ühendriikides. Mängus leidub palju satiiri, peamiselt poliitika kohta, kuid samuti esineb ka palju popkultuuri viiteid. Mängu muudab unikaalseks selle 1950–1960ndatest inspireeritud välimus. Kujutatakse tulevikku, mis on inspireeritud minevikust. See on samuti osa satiirist, kuna külma sõja tuumahirm sobitub „Fallout 2-ga“.
Mänguviis
„Fallout 2“ mänguviis on pöördepõhiline ehk mängijal on näiteks tulevahetuses kindel arv punkte, mida ta saab kasutada oma käigu ajal. Kui mängija kasutab oma punktid ära, on vastaste käik, kuid kui mängija jääb ellu, saab ta oma punktid järgmiseks käiguks tagasi. Mängija liigub külast külasse või linnast linna ja lahendab probleeme, müüb või ostab asju ning mängu jooksul muutub järjest tugevamaks. Suure osa mängust moodustab ka dialoog ning enamus olukordi on võimalik suhtlusega lahendada õigeid valikuid tehes. Olemas on ka atribuudid, mis mõjutavad dialoogi valikuid, näiteks intelligentsus ja karisma. Mängus leitud esemed võivad samuti dialoogi muuta ja anda mängijale alternatiivse viisi probleeme lahendada, kui tal puuduvad vajalikud atribuudid. Kuna tegemist on rollimänguga, on võimalik mängida nii hea kui ka kurja tegelasena, mis muudab ka mängu lõpetamise kas kergemaks või raskemaks. Näiteks hea tegelasena mängides saab poodides paremaid hindasid, kuid kurja tegelasega tihtipeale ei ole võimalik isegi linnadesse siseneda. Selline olukord leiab aset peamiselt siis, kui mängija on otsustanud olla orjapidaja või -müüja või lapsetapja. Mängus tehtud valikud mõjutavad lõpuslaide, mis annavad mängijale teada kindlate inimeste ja külade saatusest. Need slaidid küll mängusisest maailma ei mõjuta, kuid annavad tagasisidet mängija tegude kohta. Rollimänguna annab see mängijale võimaluse tegelasi luua, eri atribuutide ja oskustega, tänu millele on põhjust uuesti mängu mängida, kuna on ka atribuute, mis muudavad mängu hoopis teistsuguseks. Väheintelligentne tegelane ei oska suhelda ja enamus mängusiseseid inimesi ei suhtu mängijasse hästi.
Sisu
„Fallout 2“ leiab aset aastal 2242, kus peategelase küla Arroyo on hävingu äärel, ning selle päästmiseks on vaja sõjaeelset tehnoloogiat, milleks on G.E.C.K. G.E.C.K on ese, mida on võimalik kasutada paradiisi loomiseks, kuid seetõttu see on üpriski haruldane. Peategelane peab läbima mitu katset, et omandada oma esivanema riided, kes umbes sajand tagasi peatas muteerunud olendite liidri/looja. Oma rännakutel leiab ta oma esivanema kodupaiga, kus asub ka G.E.C.K. Kuid selle omandamiseks, peab ta sealseid uusi elanikke aitama, et omandada ese, mida ta on kogu oma retke otsinud. G.E.C.K.-i otsingul kohtab peategelane organisatsiooni Enclave, mis on Ameerika Ühendriikidest järele jäänud endine valitsus, mis soovib Ameerika Ühendriike genotsiidiga taastada. Organisatsiooni plaan on kasutada inimeste loodud sõjaeelset viirust, mille koostist organisatsioon muutis, et see hävitaks kõik radioaktiivsed ning muteerunud elusolendid. Peategelane päästab oma küla elanikud ning hävitab Enclave’i baasi, mille tulemusena tema küla ning ka ülejäänud inimesed Ameerika aladel saavad enamasti rahus elada.
Maailm
Mängu maailm leiab aset alternatiivajaloos, mis lahkneb teise maailmasõja järgsest ajaloost. Suurimad rivaalid on ameeriklased ja hiinlased, kes pidevalt üritavad tehnoloogiat arendada, et saavutada omavahelises sõjas võit, kuid lõpuks hävib kõik tuumasõja tõttu 2077. aastal. Vaadates seda konflikti, on kerge märgata et see on inspiratsiooni saanud Ameerika ja Nõukogude Liidu võidurelvastumisest, kuid sellel on mängus katastroofiline lõpp. Mängus on tuumasõjast juba möödunud peaaegu kaks sajandit, ning inimesed on suutnud alustada uuelt lehelt.
Konflikt ja võimuvõitlus
Mängus on igal pool on võimalik leida mingi konflikt, olgu see suur või väike. Need konfliktid tekivad, kuna inimesed mõtlevad erinevalt. Mängus on inimesi kes soovivad rahu ja korda, kuid on ka neid, kes kasutavad reeglite puudust ära, et oma ihade järgi elada. Leidub neid, kes soovivad vanu reegleid või maailma tagasi tuua, nagu näiteks NCR (New California Republic), mis soovib demokraatiat levitada uues maailmas, kuid seda hakkab tulevikus seest sööma korruptsioon. Reegliteta New Renos toimub pidev võimuvõitlus nelja maffiapere vahel, kes müüvad narkootikume, et teisi külasid enda mõju alla saada. Enclave on fašistlik organisatsioon, mis on Ameerika Ühendriikide valitsuse jäänused, kes kasutavad demokraatiat fassaadina. Enclave on saladuslik organisatsioon, mis üritab uut lehte pöörata, et Ameerika oma vaadete järgi taastada.
Loomine
Peale „Fallouti“ ilmumist 1997. aastal ning selle edukust nähes, hakkas Black Isle Studios kohe järgneva mänguga tegelema, milleks oli „Fallout 2“, mis oli ka otsene järg esimesele mängule, kus tegevus toimub 80 aastat peale esimese mängu sündmusi. „Fallout 2“ loodi lühikese aja, umbes 9 kuu jooksul, ning mäng avaldati 1998. aastal. Interplay kannatas tol ajal rahaliste probleemide käes ning mängu loomiseks anti vähe aega, kuid firmat tabas pankrot, kui hakati tegelema kolmanda mängu loomisega. Sellest olenemata oli „Fallout 2“ esimesest mängust igas aspektis parem kriitikute ning mängijate arvamuse järgi, kuigi graafilisi muutusi ei toimunud.
Sõnum
Mängu peamine sõnum ei ole üldsegi peidetud, ning ilmub mängu algul. Mängu slaidide jutustaja, kellele annab hääle Ron Perlman alustab lausega: „Sõda, sõda ei muutu kunagi.“ Neid sõnu kuuldes, ning mängumaailma avastades on võimalik mängijal oma järeldusteni jõuda. Mängija peab tegema moraalseid otsuseid, mis võivad olla küll südamest head, kuid katastroofiliste tagajärgedega.
Huuksi vald
Huuksi vald (saksa keeles Hukas) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Koigi vallaga.
Tsiitsitajalased
Tsiitsitajalased (Emberizidae) on lindude sugukond värvuliste seltsis.
Sugukonda kuulub 27 perekonda kokku ligikaudu 200 liigiga.
Selfi
Selfi (inglise keeles selfie; ka selvefoto või enekas ) on endast tehtud foto, autoportree liik. Selfi tegemiseks (selfitamiseks ) kasutatakse sageli näiteks nutitelefoni.
Primož Kozmus
Primož Kozmus (sündinud 30. septembril 1979 Novo Mestos) on Sloveenia vasaraheitja, olümpiavõitja ja maailmameister.
Primož Kozmus on osalenud neljadel olümpiamängudel: Sydney olümpiamängudel 2000. aastal sai ta 38. koha, Ateena olümpiamängudel aastal 2004 sai ta 5. koha, Pekingi olümpiamängudel 2008 võitis ta kuldmedali ja 2012. aasta Londoni olümpiamängudel hõbemedali.
2007. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Ōsakas võitis ta hõbeda, 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Berliinis kulla ja 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus pronksi.
Aastatel 2007, 2008 ja 2009 valiti Kozmus Sloveenia aasta sportlaseks.
Tema isiklik rekord vasaraheites on 2. septembril 2009 Celjes heidetud 82.58, mis on ühtlasi Sloveenia rekord.
Põik tänav
See ühendab Raatuse tänavat Fortuuna tänavaga. Tänav on sirge, loode-kagusuunaline ja 195 m pikk.
Sellel tänaval asub Tartu vanausuliste palvemaja.
Härjakara
Härjakara (ka: härjasoor, soor) on kuivatatud suguliige, mida eesti rahvakultuuris on kasutatud löömariistana.
Härjakara jämedamasse otsa võidi panna löögi tugevdamiseks tinahaavleid.
Tartu vanausuliste palvemaja
Tartu vanausuliste palvemaja on vanausuliste palvemaja, mis asub Tartus Põiktänaval. Palvelat kasutab Tartu vanausuliste kogudus.
Palvemaja hakati ehitama aastal 1862, teenistusi peeti seal hiljemalt aastal 1865. Aastaks 1931 püstitati arhitekt Anatoli Podtšekajevi projekti järgi palvelale eeskoda ja kellatorn. Teise maailmasõja ajal aastal 1941 hävisid tules palvela puitosad, hävis ka enamik Mark Solntsevi loodud ikoone.
Praegune palvela on ehitatud säilinud kiviosi ära kasutades aastal 1948. Kuid siis hakkas seal tegutsema majavalitsuse kantselei. Kogudus sai hoone tagasi oma kätte aastal 1955. Vanausulised soovisid palvemaja täielikku taastamist, kuid selleks ei andnud võimud luba. Palvela on endises suuruses tänini taastamata.
Idavere vald
Idavere vald (saksa keeles Itfer) oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893.
Martin Rodbell
1943. aastal asus Rodbell õppima Johns Hopkinsi Ülikooli, kuid tal tuli õpingud katkestada kui ta võeti teenima mereväkke ning osales II maailmasõjas. Pärast sõda naasis ta ülikooli ja lõpetas 1949. aastal Johns Hopkinsi Ülikooli bioloogia erialal. 1950. aastal abiellus ta Barbara Ledermanniga, kes oli olnud Anne Franki sõbranna. 1954. aastal sai Rodbell Washingtoni Ülikoolist doktorikraadi biokeemias. 1956. aastal asus ta tööle Riiklikku Terviseinstituuti, kus töötas erinevatel ametikohtadel kuni pensionile jäämiseni 1994. aastal.
1994. aastal sai Rodbell koos Alfred Gilmaniga Nobeli meditsiiniauhinna G-valkude avastamise ja uurimise eest.
Ungurmuiža mõis
pisi|Ungurmuiža mõisa peahoone 2000. aastal Ungurmuiža mõis, ka Unguri mõis (saksa keeles Orellen, läti keeles Ungurmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas Unguris.
Varasem ajalugu
Varem oli Ungurmuiža Rosenitele kuulunud Rozbeķi vasallilinnuse maade koosseisus. Pärast Woldemar von Roseni surma − ta suri lastetuna − langes kindlus Riia peapiiskopi kätte. 1399. aastal läänistas peapiiskop Johannes V von Wallenrode selle koos ümbritsevate aladega Johannes Wildenbergile; läänivalduse hulgas mainitakse ka Ungurmuiža küla (pagasta Orellen cum villis Orelle). Järgmine omanik oli Claus Koskull, kes müüs Rozbeķi 1419. aastal Bertram Uexküllile (suri pärast 1465). 1421. aastal läänistati terve küla (gance dorpe to Orellen) Kersten von Rosenile. Edaspidi oli Ungurmuiža iseseisev valdus. 1430. aastal pantis Claus Bille valduse Barthold Rostijerwele. Selle tehinguga on esmamainitud mõisa (Hof und Gut to der Orellen). Aastal 1451 oli valdajaks Christian Rosen. 1463. aastal ostis mõisa Barthold Rostijerw, kellele see oli panditud juba 1430. aastal. 16. sajandil oli mõis Ungernide valduses, kui Saare-Lääne piiskopkonna stifti toompraosti Wolmar von Ungern (surn pärast 1570) naitus Magdalena Röstijerwega ja nende järgi sai mõis oma lätikeelse nime ning Ungurmuiža ja Ungru mõis Ridala kihelkonnas Läänemaal kuulus järgnevalt poeg Ottole (1570–1646). Aastal 1683 kuulus mõis Heinrich von Wolffenschildile (1625−1694), kes müüs selle Hans Georg Leyonile (suri 1708). 1724−1726 oli omanikuks Georg von Dunten (1671−1747) ja seejärel vabaproua Magdalena Elisabeth von Hallart (sündinud von Bülow) (suri 1750).
Campenhausenid 1728−1920
1728. aastal ostis mõisa vabahärra Johann Balthasar von Campenhausen (1689−1758), kes omandas ühtlasi ka Kūdumsi mõisa. Tema järeltulijate kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Mõisast sai suguvõsa keskne valdus, seal asus ka kalmistu, kuhu maeti suguvõsa liikmed.
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: Annul ja Vēvermuiža (Webershof).
Mõisaansambel
Mõisa hoonetekompleks (sealhulgas mõisniku elumaja, kabel, kõrtsihoone, ait, tall-tõllakuur, eluhoone, park ja teepaviljon, lisaks veel kabeli uks või värav ja kaks kabelis asuvat hauatähist, häärberi trepid, seina- ja laemaalingud, üks häärberi uks, ühed häärberi ukseraamid, ühe ruumi lagi ja kaks häärberi ahju) on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on mõisa õllekoda, veskimehe maja, kelder ja laut.
Peahoone
Barokne puidust peahoone ehitati aastatel 1730−1732 ehk kohe pärast seda, kui Campenhausenid selle ostsid. On teada, et selle ehitamisel osalesid venelasest puusepp Fjodor, sakslasest müürsepp Baumgard ning eestlastest müürsepad Juhan Tariper ja Jaan Koddara. Aastatel 1747−1753 toimunud ümberehitusel kaunistati hoone seinad maalingutega, mille autoriks oli Lemsalu maalermeister Georg Dietrich Hinsch. Need naiivseks peetud maalingud on kummatigi Vidzemes ainulaadsed. 1917. aastal rüüstasid häärberi vene kasakad. Pärast võõrandamist jäi hoone Campenhausenite valdusse, kuid nad seal ei elanud ja hoone lagunes. Aastatel 1951−1961, mil häärberis asus kool, lõhuti välja 11 maalingutega vaheseina ja baroksed uksed. Tänapäeval on Gauja rahvuspargi territooriumil asuv hoone restaureeritud, see kuulub vallale ja seda haldab sihtasutus Ungurmuiža.
Kõrvalhooned
pisi|right|Ungurmuiža mõisa teepaviljon (1753) Mõisakompleksi juurde kuuluvad vanemate hoonetena veel ait (1738) ja tall (1759). Barokse katusega lustipaviljon ehk teepaviljon valmis 1753. aastal (ehitusmeister Christoph Gerwerth); see restaureeriti aastatel 1977−1980. Häärberi kõrval asuva hoone lasi Campenhausen ehitada koolimajaks hernhuutlaste lastele; hiljem kasutati seda aga mõisa huvides. XVIII sajandil ehitatud hoonete seas on veel pruulikoda, vesiveski ja kõrts. XIX sajandi 2. poolel ehitati veskitiigi kaldale uus tall, laut ja teenijatemaja.
Kabel
Mõisasüdamest umbes 700 meetri kaugusel asub Campenhausenite suguvõsa kabel (1758–1760). Selle uhke sepisvärava autoriteks olid Johann Stube ja Engelbrecht Knast. Kabel restaureeriti 1996. aastal.
Park
Mõisa pargi rajamist alustati aastal 1738, algselt oli valitsevaks puuliigiks harilik pärn. XIX sajandi alguses lisati pargile tiikide süsteem. Pargis kasvavad mitmed põlispuud.
Looduskaitse all on Mazaiskrogsi allee, Mazaiskrogsi tamm (ümbermõõt 6,25 ja kõrgus 20 meetrit), tamm ümbermõõduga 6,09 ning kõrgusega 25 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,3 ja kõrgusega 20 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,8 ning kõrgusega 18 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,65 ja kõrgusega 27 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,75 ning kõrgusega 21 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,35 ja kõrgusega 17 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,25 ning kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,57 ja kõrgusega 22 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,44 ning kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 4 ja kõrgusega 25 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,13 ning kõrgusega 25 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,27 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,43 ning kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,54 ja kõrgusega 21 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,23 ning kõrgusega 26 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,28 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,38 ning kõrgusega 27 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,5 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,13 ning kõrgusega 29 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,04 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,24 ning kõrgusega 29 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,03 ja kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,53 ning kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,49 ja kõrgusega 25 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,27 ning kõrgusega 24 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,81 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,56 ning kõrgusega 27 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,25 ja kõrgusega 32 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,27 ning kõrgusega 27 meetrit, tamm ümbermõõduga 6,25 ja kõrgusega 22 meetrit, nulg ümbermõõduga 2,8 ning kõrgusega 28 meetrit, saar ümbermõõduga 5,02 ja kõrgusega 25 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,64 ning kõrgusega 26 meetrit ja pärn ümbermõõduga 5,74 ning kõrgusega 18 meetrit.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/4 adramaad, sellele allus koos Kūdumsi mõisaga 255 mees- ning 344 naishinge. Aastal 1641 oli mõisade suurus üks adramaa. Aastal 1688 oli mõisade suurus 6 ja 7/8 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 6 ja 1/8, aastal 1757 aga 7 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisade suurus 8 ja 3/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisadel adramaid 7 ja 3/80, aastal 1881 aga 5 ja 56/80, lisaks 8 ja 34/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Solidaarsus
Solidaarsus on ühtsus (näiteks grupi või klassi ühtsus), mis põhineb ühistel huvidel, eesmärkidel, normidel ja sümpaatiatel. See viitab ühiskonna sidemetele, mis inimesi omavahel kokku seovad.
Solidaarsus tekib subjektiivsete elementide (näiteks sõpruse, usalduse, hoolimise, moraalsete kohustuste tunnetamise, isiklikust kasust tingitud valikute) pinnalt, mitte seaduste või ettekirjutuste alusel. Solidaarsust ei saa kellelegi peale sundida ega jõustada, see tõuseb inimeste tunnetest ja valikutest. Solidaarsus tekib lihtsamini väikestes gruppides, ja inimeste seas, kes suudavad üksteisega samastuda, kuna nad jagavad samu väärtusi ja kogemusi või sõltuvad üksteisest oma huvide ja eesmärkide saavutamisel. Solidaarsust on nähtud Antiik-Kreeka kodanike vahelises sõpruses, kristlikus universaalse vennaliku armastuse ideaalis ja Prantsuse revolutsiooni (Liberté ja Egalité jaoks vajalikus) Fraternité püüdluses. Solidaarsusest on juhindunud ka ametiühingute liikumine ja feminism.
Émile Durkheimi nägemuses tekkis industriaalühiskondades solidaarsus vastastikuse sõltuvuse najal: tööjaotusest tulenevalt erinesid grupid üksteisest, kuid samas oldi teadlikud oma vastastikusest sõltuvusest, nii et üksteist toetati lähtuvalt vastastikusest omakasust. Karl Marxi jaoks peitus solidaarsus inimeste ühtsuses ühise vastase vastu. Ulrich Beck, Zygmunt Bauman ja Anthony Giddens on kirjeldanud, kuidas üleilmastunud äri, rahandus ja tehnoloogiad on murendanud industriaalajastul tekkinud solidaarsussidemeid. Samas võivad horisontaalselt organiseeritud uued sotsiaalsed liikumised, sotsiaalmeedia ja üleilmsed ohud (näiteks kliimamuutus) olla aluseks uutele solidaarsusvormidele.
Poliitilisema külje pealt tähendab solidaarsus, et kui mingisse kodanikurühma kuuluvad inimesed on meeleavaldusel, marsivad rongkäigus, kannavad loosungeid ja skandeerivad hüüdlauseid, siis tunnevad nad üksteise suhtes solidaarsust, neil on ühine eesmärk. Näiteks võib tunda solidaarsust streikivate töötajatega või inimestega, kes on mingitest õigustest ilma jäetud. Solidaarsust võib väljendada petitsioonile alla kirjutades, meeleavalduses osaledes või ka lihtsalt ülespoole pööratud pöidlaga oma poolehoiust märku andes.
Solidaarsus ei pruugi alati vooruslik olla, see võib siduda ka selliseid inimkooslusi nagu Taliban või maffia. Samuti võivad omavahelist solidaarsust tunda mehed, kes naisi mingitelt positsioonidelt eemale tõrjuvad, või teistele gruppidele vastanduva etnilise grupi liikmed.
Mõistet solidaarsus kasutatakse tavaliselt sotsioloogias ja teistes ühiskonnateadustes, aga ka filosoofias ja katoliiklikus õpetuses sotsiaalsest õiglusest.
Émile Durkheim
Mehaanilise solidaarsusega ühiskonna ühtekuuluvustunne ja lõimumine tuleneb üksikisikute homogeensusest – inimesed tunnevad, et neid ühendab sarnane töö, haridus, religioon, ja elustiil. Mehaaniline solidaarsus toimib tavaliselt 'traditsioonilistes' ja väikestes ühiskondades. Lihtsamates ühiskondades (nt hõimlusel põhinevates ühiskondades) põhineb solidaarsus harilikult sugulussidemetel ja perekondlikel võrgustikel.
Orgaaniline solidaarsus kaasneb töö spetsialiseerumisega tekkivate sõltuvussuhetega, kui inimeste tegevus muutub üksteist täiendavaks. See protsess toimub modernsetes ja industriaalühiskondades. Orgaanilist solidaarsust võib seega defineerida kui ühiskondlikku ühtekuuluvustunnet, mille aluseks on arenenumates ühiskondades elavate üksikinimeste sõltumine üksteisest. Kuigi üksikinimesed täidavad eri ülesandeid ja neil on tihti ka erinevad väärtused ja huvid, sõltub ühiskondlik kord ja ka solidaarsus teatud toimingute vastastikusest üksteise hoolde usaldamisest. Orgaanilisus viitab osiste omavahelisele seotusele. Keerukamates ühiskondades püsib ühiskondlik solidaarsus seega ühiskonnaliikmetevaheliste sõltuvussuhete kaudu – talunike toodetud söök toidab tehasetöölisi, kelle toodetud traktorite abil saab talunik maad harida ja toitu toota.
Pjotr Kropotkin
Anarhistist mõtleja vürst Pjotr Kropotkin (1842–1921) pidas solidaarsuse puhul oluliseks sidet bioloogilise ja ühiskondliku vahel. Oma kuulsaimas, osaliselt Thomas Henry Huxley sotsiaaldarvinismi mõistele vastusena kirjutatud raamatus "Взаимопомощь как фактор эволюции" (1902) uuris Kropotkin, kuidas inimühiskonnad (ja ka loomad) on erinevates arengustaadiumites ellujäämise nimel koostööd teinud. Kropotkini järgi on liigisisene vastastikune abi – koostöö – olnud sotsiaalsete institutsioonide evolutsioonis oluline faktor. Solidaarsus on vastastikuse abi jaoks esmatähtis. Teiste inimeste toetamine ei johtu tasu ootusest, vaid instinktiivsest solidaarsustundest. Kropotkin pooldas majanduslikku ja sotsiaalset süsteemi, mida koordineeritaks läbi vabatahtlike assotsiatsioonide horisontaalse võrgustiku, ja kus kaupade jaotamine põhineks inimese füüsilistel vajadustel, mitte tööpanusel.
New Economics Foundation
Suurbritannia mõttekoja New Economics Foundation järgi võiks ühiskonna eesmärgiks olla sotsiaalse õigluse, võimu võrdsema jaotumise ja keskkonna jätkusuutlikkuse suunas liikumine. Solidaarsusel nähakse antud sihtide saavutamisel oluline roll olevat. Solidaarsus tähendab seda, et inimesed tunnevad üksteise suhtes sümpaatiat ja vastutustunnet ning toetavad üksteist. Sihtide saavutamine eeldab ressursside jagamist ja riskide maandamise nimel koos tegutsemist. Kui üksikisikud ja grupid tegutsevad isepäi ja vaid endi huvidest lähtuvalt, ei ole eeltoodud sihtide saavutamine võimalik. Solidaarsus hõlmab kollektiivset tegutsemist mingi ühise eesmärgi suunas, et lahendada mingi ühine väljakutse või saada jagu ühisest vastasest. Seejuures ei ole ideaalis vastaseks mitte teised inimesed, vaid ebavõrdsust alal hoidvad, ahnust mahitavad, keskkonda rüüstavad ja tulevaste põlvkondade väljavaateid ohtu seadvad struktuurid ja süsteemid.
Valamine
Valamine ehk valu on üks vanimaid skulptuuri- ja metallehistöötehnikaid, mis võimaldab luua mitu identset koopiat. Valamist kasutatakse esemete valmistamiseks ka keraamikas.
Solidaarsus
New Economics Foundation
Heaoluriigi struktuuride muutmine, filantroopia suurem roll, globaliseerumine ja tehnoloogilised uuendused võivad solidaarsust uute eraldusjoonte tekitamise kaudu nõrgestada, kuid teiselt poolt võivad need muutused eri gruppe üksteisele ka lähendada ja avada uusi võimalusi vastastikuseks toetuseks.
Valamine
Tehnoloogia
Valamisprotsessis kasutatakse aja jooksul kõvastuvaid materjale (kips, vaha, pronks, betoon, mitmesugused plastid jne). Protsessi esimese etapina võetakse mudelilt õõnesmahuline negatiivvorm. Pärast isoleeriva ainega seestpoolt määrimist valatakse vorm kõvastuvat ainet täis. Valatud ese vabastatakse pärast kõvastumist vormidest.
Solidaarsus
New Economics Foundation
Solidaarsust aitaks suurendada ebavõrdsuse vähendamine, otsuste tegemise ja tegutsemise õiguse loovutamine võimalikult madalamale tasandile, ühiskondliku dialoogi ja osalemise julgustamine, kollektiivsete omandivormide kujundamine, vastastikust abistamist toetavate organisatsioonide vaheliste sidemete ehitamine, kaasav hoolekandesüsteem, riigipoolsed solidaarsust väärtustavad teod ja institutsioonid, teadlikkuse tõstmine ja poliitilise narratiivi muutmine.
Valamine
Ajaloost
Vaske hakati valama arvatavasti 4. aastatuhandel eKr Lähis-Idas. Pronksi, vase, värviliste metallide ja sulamite valamise tehnoloogia jõudis Euroopasse oletatavasti 3.–2. aastatuhandel eKr.
Solidaarsus
Solidaarsuse mõiste kasutamine filosoofias
Solidaarsuse mõiste üle arutletakse ka kaasaja filosoofias. Sellega tegelevad mitmed eetika ja poliitilise filosoofia alaharud. Üks bioeetika suundi näeb solidaarsuses kolmekihilist praktikat, mida viiakse ellu inimestevahelisel, kogukondlikul, ja lepingulisel-legaalsel tasandil. Selle lähenemise eesmärgiks on eristada solidaarsuse mõiste eri rakendusviise ja selgitada selle tähendust nii ajaloos kui ka potentsiaalselt viljaka mõistena kaasaja moraali, ühiskonna ja poliitika teemade juures.
Muu
Solidaarsusest räägib mängufilm "Kaks päeva, üks öö" ("Deux jours, une nuit")
Lõolased
Lõolased (Alaudidae) on värvuliste seltsi laululindude alamseltsi kuuluv lindude sugukond.
Sugukonda kuulub 18 perekonda kokku 92 liigiga.
Lause (programmeerimine)
Programmid koosnevad lausetest, mis on sarnased loomuliku keele käskiva kõneviisi lausetega. Lausetes annab programmeerija mingi korralduse. Lihtsamate lausete puhul on lauseks üks rida koodi ning kui programm käivitada täidab programm laused sellises järjekorras, nagu need on programmitekstis esitatud. Nagu ka loomulikus keeles moodustatakse laused omakorda sõnadest ja fraasidest. Ka programmides pannakse laused kokku väiksematest keele elementidest, millest kõige olulisemad on avaldised.
Näiteid lihtsatest lausetest Pythonis
Pythoni liitlausete näiteid
Omistuslause
Muutuja defineerimist (näiteks x = 2 + 3, üldisemalt  = ) nimetatakse omistuslauseks. Tegemist on siiski lausega, seega kirjutatakse ta omaette reale. Muutuja kasutamine see-eest (näiteks x lauses print(x)) on avaldis, mis esineb lause või suurema avaldise sees.
Pythoni omistuslausete näiteid
Import-lause
Moodulid on programmeerimiskeeltes olevad grupid, kuhu on jaotatud teemade kaupa erinevad käsud. Käskude mooduliteks jaotamine tagab parema organiseeritavuse. Funktsioone saab teha programmi jaoks kättesaadavaks kasutades import-lauset.
Mooduleid saab importida erinevatel viisidel- kas importida terve mooduli käsud (terve mooduli importimisel kasutatakse funktsiooninimede asemel tärni), ainult valitud käsud ühest moodulist või importida moodul ise. Mooduli enda importimisel peab kirjutama soovitud funktsiooni nime koos mooduli nimega.
Näide moodulist ainult valitud käskude importimisest
Näide importides kõik mooduli käsud
Näide importides ainult mooduli enda
Tingimuslause ehk if-lause
Enamikus mittetriviaalsetes programmides tuleb teatud hetkel teha valik, kuidas oma programmi jätkata. Enamik programme võimaldab programmeerijal taolised ettetulevad dilemmad panna kirja tingimuslause ehk valikulause ehk if-lause abil.
Tingimuslause komponentideks on päis (if-i ja tingimusega rida), then-haru (päisele (näiteks Pythonis paremale nihutatud) järgnevad read), võtmesõna else ning else-haru (mis on näiteks Pythonis samuti järgneval real ja paremale nihutatud).
Tingimuslause peaharus olevad laused täidetakse ainult siis, kui päises esitatud tingimus kehtib. Kui tingimuslauses on ka else-haru, siis seal olevad laused täidetakse juhul, kui tingimus ei kehti. Nii saab muuta programme paindlikumaks, pannes need käituma erinevalt olenevalt olukorrast.
Tingimusi saab (muuhulgas) moodustada järgmiste operaatoritega:
Pythoni tingimuslausete näiteid
Korduslaused
Korduslause ehk tsükli puhul täidetakse vastavalt päisele kehas olevad laused - neid laused täidetakse 0 või rohkem korda. Tingimuslausega sarnaselt kontrollitakse while-lause korral kõigepealt kehas olevate lausete täitmist, päises antud tingimusi. Erinevalt tingimuslausest, kontrollitakse tingimust uuesti (NB! peale keha täitmist) ning kehtivuse korral täidetakse lauses olevad kehad uuesti. Selline protsess jätkub seni, kuniks tingimus enam ei kehti. Protsesse, kus ühte ja sama toimingut mitu korda järjest teha tuleb, saab kirjeldada korduslausega. Korduste arvu programmi kirjutamisel ei pruugi ette teada.
For-tsükli kordused sõltuvad ettantud järjendist. Igal for-tsükli kordusel küsitakse järjendist üks element, seejärel salvestatakse selle väärtus tsüklimuutujasse ning seejärel läbitakse tsükli kehas olevad laused. Elemente loetakse järjendist ühekaupa ja selles järjekorras, milles nad järjendis on. Tsüklit läbitakse nii mitu korda, kui on järjendis elemente.
Pythoni korduslausete näiteid
Tasuku Honjo
Tasuku Honjo (jaapani keeles 本庶 佑 Honjo Tasuku; sündinud 27. jaanuaril 1942 Kyōtos) on Jaapani arst ja immunoloog.
Ta valiti Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia välistöötajaks (2001), Saksa Loodusteadlaste Akadeemia Leopoldina liikmeks (2003) ja ka Jaapani Akadeemia liikmeks (2005).
Tasuja (laev 1910)
Tasuja (esialgse nimega Gerkules) oli enne 1. maailmasõda ehitatud jäämurdja-pukser, mis oli kasutusel ka Vabadussõja ajal Eesti merejõududes ja seejärel Veeteede Valitsuses.
Samanimelisi laevu on olnud veel.
Vene ja saksa võimude käsutuses
1909. aastal tellis Vene mereministeerium kaks väikest (ehk sadama) jäälõhkujat. Laev ehitati 1910 Crichtoni tehases Peterburis. Üks laevadest nimeks Gerkules (Геркулэс). Enne Esimest maailmasõda kasutati seda peamiselt Peeter Suure merekindluses. Sõja ajal relvastati laev kahe 102 mm kahuriga ja see sai suurtükipaadiks. Väikeste jäälõhkujate ülesandeks sai miiniristlejaid ja traalereid saata, samuti Soome lahe suudmes vahti pidada.
1918. aasta veebruaris, kui suur hulk Balti laevastikust Jääretke käigus Helsingisse ja Kroonlinna viidi, jäi Gerkules Tallinna maha, sest ta masinad ei olnud korras. Nii langes laev sakslaste kätte, kes ta Herkuleseks ümber nimetasid. 1918. aasta novembris Tallinnast lahkudes viisid sakslased ta kaasa.
Eesti Vabariigis
1. aprillil 1919 said eestlased laev Liepājast inglaste abiga kätte. Herkules määrati Eesti merejõudude käsutusse, relvastati suurtükkidega (ahtrisse üks 130 mm ja vööri kaks 75 mm) ja hakati kasutama suurtükilaevana. 20. juunil 1919 pandi laevale uueks nimeks Tasuja ja saadeti seejärel tegevusse Landeswehri vastu.
Juba 1919. aasta novembris võeti Tasujalt relvad maha ja taas hakati kasutama jäälõhkujana Merejõudude Sadamate Valitsuses. 1920. aastal anti ta Mereasjanduse Peavalitsuse käsutusse ja teenis seal ning selle järglaste Veeteede Valitsuse (1929) ning Veeteede Talituse (1939) koosseisus kuni 1940. aastani.
Nõukogude Balti Laevastikus
1940. aastal pärast Eesti okupeerimist võeti üle Punalipulise Balti Mere Laevastiku koosseisu. Ta kuulus laevastiku avarii-päästeteenistuse nimekirja ja nimigi säilitati vana, kuigi kirjutati loomulikult kirillitsas.
28.-29. augustil 1941 Tallinna evakueerimisel viidi ka Tasuja Kroonlinna. 1. detsembril 1941, ülesõidu ajal Kroonlinnast Suursaarele, sai laev Saksa lennukite rünnaku ajal pommitabamuse korstnasse. Pomm aga ei lõhkenud ja sellega jõuti ka Kroonlinna. Pomm lõhkes alles siis, kui seda püüti kai ääres kõrvaldada. Surma sai hulk inimesi ja laev uppus samas kohas. 1942. aastal tõsteti laev üles ja taastati.
Pärast sõja lõppu jäi Tasuja Balti laevastiku abilaevastiku teenistusse. 1956. aastal sai laev nimeks MB-128 ja 1959. aastal OT-65, kui seda hakati kasutama ujuvkatlamajana.
Kirjeldus
Andmed:
Projekteerijate maja
thumb|Eesti Maaehitusprojekti maja Rävala puiesteel Projekteerijate maja on büroohoone Tallinna Kesklinna linnaosas aadressil Rävala puiestee 8. Maja on tuntud ka kui Eesti Maaehitusprojekti maja.
Modernistlikku arhitektuuristiili esindav hoone on valminud 1982. aastal. Hoone arhitektid on Peep Jänes, Arvo Niineväli ja Mart Port.
Hoone esimesel korrusel asuvad kaubanduspinnad ja konverentsisaal, teistel korrustel kontoripinnad ja nõupidamiste saalid.
Piet Boerefijn
Piet (õieti Pieter) Boerefijn (sündinud 11. aprillil 1963  ) on hollandi päritolu Eesti ühiskonnategelane ja humanitaarabi vahendaja. Eestis rajas ta Toidupanga, mis jagab vähekindlustatud inimestele toitu.
Temmoku
Tenmoku ehk temmoku (jaapani keeles 天目) keraamikaks nimetatakse rauarikka glasuuriga kaetud kivinõu- või portselanesemeid.
Piet Boerefijn
Boerefijn pärineb Woerdeni linnast Kesk-Hollandis ja on õppinud Utrechti Ülikoolis geograafiat. Ta alustas tegevust Eestis Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa fondide ühenduse (mittetulundusorganisatsioon Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa Fondid, 2005. aastast SA Eesti-Hollandi Heategevusfond Päikeselill) esindajana.
Temmoku
Nimetus pärineb 12. sajandi Jaapanist, kuhu pruuni või musta glasuuriga teenõud jõudsid munkadega Hiinast Hangzhou lähedalt Tianmu budistlikust kloostrist. Tianmu (天目; pinyinis tiānmù, jaapani keeles tenmoku) on mägi Hiina idaosas Zhejiangi provintsis.
Fosseux
pisi|Fosseux' kiriku torn
Temmoku
Ajalugu
Varaseimad musta või pruuni glasuuriga keraamika leiud pärinevad vahemikust 1200–800 aastat eKr Hiina lõunapoolsematest provintsidest, kuid need on väga üksikud. Veidi enam musta glasuuriga esemeid valmistati 4.–5. sajandil Zhejiangi provintsis, kuid ka siis polnud tumedad glasuurid eriti populaarsed. Tangi dünastia ajal (eriti 8.–9. sajandil) Põhja-Hiinas astuti musta glasuuriga keraamika tootmises samm edasi, kuid enim kauneid musta ja tumepruuni glasuuriga esemeid valmis alles Songi dünastia ajal.
Silvio Spann
Silvio Spann (sündinud 21. augustil 1981 Couvas) on Trinidadi ja Tobago jalgpallur, poolkaitsja. Viimati mängis ta Trinidadi ja Tobago klubis W Connection F.C..
Fosseux
Fosseux on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Temmoku
Jiani teenõu
Lõuna-Hiina tuntuimad ajaloolised tenmoku-esemed on tõenäoliselt Jiani teenõud, mida valmistati alates Viie dünastia ajastust kuni 14. sajandini.
Silvio Spann
Ta on kuulunud Trinidadi ja Tobago koondisse 2005. ja 2009. aasta CONCACAF Gold Cupil.
Fosseux
Väike põllumajandusküla asub 19 km Arrasist edelas, teede D59 ja D66 ristumiskoha ümbruses.
Temmoku
Jiani teenõu
Fujiani (varem Jianzhou) provintsist Jiani ahjudest pärinevad teatud glasuuridega teenõud kujunesid varase Põhja-Songi dünastia ajal (960–1127 pKr) Hiinas ja ka Jaapanis staatuse sümboliks. Keisri eelistusi järgiva kõrgklassi hulgas populaarseks osutunud teenõu muutus hiljem eriti nõutuks Jaapani teetseremooniatel.
Fosseux
pisi|tühi|
Temmoku
Jiani teenõu
Jiani tenmoku tüüpi glasuuridest tuntuim on jänesekarva glasuur. Haruldasemad on Jiani õlitäpi glasuur ja nurmkana tähni glasuur ning nn valge Jiani nõu.
Jizhou teenõu
Teine oluline tenmoku glasuuriga esemete valmistamise keskus Lõuna-Hiinas oli Jizhou Jiangxi provintsis.
Sealne savimass oli hallikaskreem ja suhteliselt jäme. Nii polnud võimalik valmistada väga peenelt viimistletud esemeid, vaid tuli rohkem rõhku panna dekoreerimisele. Sageli kasutati kahekihilist glasuurimist: tumedaid tenmoku glasuure all ja heledaid glasuure nende peal kas laikudena, vabakäelise või kavandatud dekoorina.
Must Dingi teenõu
Kui enamik rauarikka glasuuriga esemeid olid nn rahvakeraamika ja kivinõusavist, siis Songi dünastia ajal valminud ja tänapäeval haruldaseimad teenõud nimetusega must Ding on valmistatud portselanist. Dingi nõusid valmistati Hebei provintsis ja suurem osa toodangust oli poolläbipaistva glasuuriga valge või kreemikas portselan. Musta glasuuriga nõud olid mõeldud valitud õukonnas kasutamiseks ja mõnedel neist on jälgi kullaga kaunistamisest. Rohkem on leitud pruuni, nn teetolmuglasuuriga esemeid, kuid pole teada kas see glasuuriefekt oli taotluslik või loeti sellist tulemust praagiks.
Viimistletud Dingi nõude traditsioon katkes 13. sajandi alguses, kui Hiinat ründasid tatarlased ja seejärel mongolid. Tenmoku glasuuriga esemete valmistamise traditsioon ei katkenud siiski ja rahvakeraamikana on see säilinud tänapäevani Henani ja Shaanxi provintsis.
Jingdezheni tenmoku glasuurid
Yuani dünastia ajal valmistati Jingdezheni ahjudes roostekarva glasuuriga esemeid.
14. sajandil hakati seal valmistama pruuni (kou-tong) glasuuriga esemeid. Selle baasil valmistati 17.-18. sajandil pruuni läikiva glasuuriga esemeid, mida Läänes tuntakse nimetuse all Batavia keraamika.
Valmistamine ja koostis
Maalähedastes rauarikastes glasuurides ja tarbenõude massides näib olevat olnud peamiseks materjaliks kergestileitavad savid, savine jõemuda ja -setted, seda nii Põhja- kui ka Lõuna-Hiinas. Savimaterjali sulandajatena kasutati peamiselt puutuhka või lubjakivi.
Olenevalt soovitud tulemusest põletati nii hapnikurikkas, neutraalses kui hapnikuvaeses keskkonnas. Oluline oli ka esemete jahtumise kiirus.
Põletustemperatuurid olenesid nii kasutatud savikeha kui glasuuride koostisest ja ulatusid 1220–1330 °C.
Tänapäeval kasutatakse tenmoku glasuuride valmistamiseks nii traditsioonilisi materjale (punasavi ja tuhka) kui ka puhastatud tooraineid ja raudoksiidi. Põletuskeskkond, lõpptemperatuur ning põletuse ja jahtumise kiirus on teatud efektide saavutamiseks endiselt olulised.
Baieri verekoer
Baieri verekoer on Saksamaalt pärit koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: „Rahulik ja tasakaalukas, väga kiindunud oma peremehesse. Võõraste suhtes reserveeritud. Iseloomult soovitavalt tugev, enesekindel, kartmatu ning sõnakuulelik koer, kes ei ole arg ega agressiivne.“
Tsiistre Linamuuseum
Tsiistre Linamuuseum on muuseum Võrumaal Rõuge vallas Tsiistre külas.
Linamuuseum asub Prastuli talu rehehoones. Muuseumi rajas 2011. aastal Prastuli Selts.
Muuseumi eesmärk on jäädvustada Eesti lina kasvatamise ja töötlemise ajalugu. Korraldatakse kursusi ja õpitube.
Aastatel 2014–2017 toimus seal Soome-ugri filmifestival.
Kadrina Spordikeskus
Kadrina Spordikeskus on spordikeskus Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kadrina alevikus.
Makarius (Maletõtš)
Makarius (ukraina keeles Макарій; kodanikunimega Микола Іванович Малетич Mõkola Ivanovõtš Maletõtš; sündinud 1. oktoobril 1944 Krasne külas Lvivi oblastis) on Ukraina Õigeusu Kiriku Lvivi metropoliit ja Ukraina Õigeusu Kiriku Püha Sinodi alaline liige.
Michel Ney
pisi|Michel Ney Michel Ney (prantsuse hääldus: ​[miʃɛl ˈnɛ], tuntud kui marssal Ney; 10. jaanuar 1769 – 7. detsember 1815) oli Prantsusmaa sõjaväelane ja sõjaline juht Prantsusmaa revolutsiooni sõdade ja Napoleoni sõdade ajal, Elchingeni hertsog (1808) ja Moskva vürst (1813).
Kadrina Spordikeskus
Spordikeskuse üheks osaks on ka hostel. 2011. aastal läbis spordikeskus renoveerimise.
Michel Ney
Ta oli üks 18-st Napoleoni nimetatud Impeeriumi marssalist.
Kadrina Spordikeskus
Kadrina Spordikeskuses on võimalik tegeleda näiteks võrkpalli, korvpalli, maadluse, tennise ja saalijalgpalliga.
Glüptoteek
Glüptoteek (kreeka keeles γλυπτός glyptós 'välja lõigatud' ja θήκη thḗkē 'mahuti', 'kast') on kivilõikes kunstiteoste (gemmide) ja skulptuuride kogu. Alates 19. sajandist, kui Baieri hertsog Ludwig I laskis 1816.–1830. aastatel ehitada Müncheni antiikskulptuuride muuseumi nimega Glyptothek, käibib nimetus ka kivilõike- ja skulptuurikogu hoidmise ruumi kohta. Peale Müncheni muuseumi kannavad glüptoteegi nime ka Kopenhaagenis asuv kunstimuuseum Ny Carlsberg Glyptotek, Ateenas asuv Rahvuslik Glüptoteek (Εθνική Γλυπτοθήκη) ja Zagrebi Gliptoteka Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti (Horvaatia kunstiakadeemia glüptoteek)
Kadrina Spordikeskus
Objektid
Jõusaal