cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christian Wolff
Elulugu
Aastal 1721 oli Wolff Halle ülikooli rektor. Ta pidas sel puhul kõne "Hiinlaste praktilisest filosoofiast", milles ta hiina ja lääne eetika sarnasusega tõendas, et eetika ei sõltu ilmutusest ning kõrge kultuur ja inimlik õnn on võimalikud ka ilma religioonita. Järgmine rektor Joachim Lange tahtis, et usuteaduskond Wolffi ketseriks kuulutaks. Wolff eitas usuteaduskonna voli seda teha, ja õigusteaduskond toetas teda selles. Kord vihastas Wolff teda isiklikult rünnanud endise õpilase peale ning pöördus õiguse saamiseks Berliini kohtusse, mis keelas selle rünnaku kordamise. Intriigi tagajärjel esitati Frierich Wilhelm I "tubakakabinetis" Wolffi kuningale sellise deterministliku õpetuse esindajana, et sõjaväest deserteerijaid ei tuleks karistada, sest nad ei saanud sinna midagi parata. Kuningas vihastas ning 8. novembril 1723 vallandas ta Wolffi ning käskis tal ülespoomise ähvardusel 48 tunni jooksul riigist lahkuda. Thümmig asendati Halles Lange pojaga, teised Wolffi järgijad Preisimaa ülikoolides vallandati ja 1729. aastal keelati Wolffi õpikute kasutamine Preisimaa ülikoolides.
Wolff oli suvel 1723 kutsutud Marburgi ülikooli õppejõudude arvamust küsimata, kuigi ülikooli põhikiri nägi ette, et kõik professorid peavad olema kalvinistid. Pärast Hallest vallandamist võttis Wolff Marburgi professuuri vastu. Marburgi õppejõud pidid leppima kolleegiga, kelle vaateid nad ei jaganud. Wolffi suhted kolleegidega olid jälle viletsad, aga Marburgis oli üliõpilasi välismaalt, sealhulgas katoliiklasi, mistõttu ta orienteerus kogu Euroopale ja hakkas kirjutama ladina keeles. Põhitöö oli juba tehtud, aga ladinakeelsed tööd olid skolastilisemad ja täpsemad kui saksakeelsed ning on filosoofiliselt huvitavamad, sest nad näitavad suurt eruditsiooni ja teadlikkust kuulumisest Francisco Suárezest lähtuvasse traditsiooni. Definitsioonideküllus oli säilinud ning süsteem oli muutunud staatilisemaks, dogmaatilisemaks ja entsüklopeedilisemaks.
Kui Friedrich Suur 1740. aastal troonile tõusis, oli üks tema esimesi samme Wolffi tagasikutsumine, pakkudes talle Kuningliku Preisi Teaduste Seltsi alalise liikme staatust. Lisaks sellele, et kuningas tahtis isa tehtud ülekohut heastada, pooldas ta ise determinismi või isegi fatalismi, mis tema isa olid vihastanud. Hiljem nägi Friedrich siiski Wolffi Paul Henri Thiry d'Holbachi fatalistlike vigade allikana. Wolff eelistas aga oma vana ametikohta Halles. Aastal 1740 läkski ta suurte kiidu- ja austusavalduste saatel Hallesse tagasi. Ta isegi leppis mõne oma vana vastasega ära. Aga tema loengud ei olnud enam menukad, sest tema järgijad, eriti Sigmund Jakob Baumgarten, olid ilmutuse kriitikaga temast kaugemale läinud ja pietistid ei olnud enam nii tugevad vastased, et vaidlus nendega oleks üliõpilasi ligi tõmmanud. Wolff loobus peagi loengutest, kaevates üliõpilaste madala kvaliteedi üle ja öeldes, et oma kirjutistega saab ta kogu inimsoo professorina rohkem kasu tuua. Ta kirjutas loomuõigusest, moraalifilosoofiast ja eraeetikast, pühendades kuningas Friedrichile 16 köidet. 9. aprillil 1754 suri ta podagrasse.
Filosoofia
Wolff rajas oma filosoofia Gottfried Wilhelm Leibnizi ideedele ja Aquino Thomase skolastikale. Ta võttis eeskujuks matemaatika, püüdes filosoofiat üles ehitada paratamatutest eeldustest dedutseeritava süsteemina. Leibnizi eeskujul võttis ta aluseks vastuolu printsiibi ja küllaldase aluse printsiibi. Viimast pidas ta esimesest tuletatavaks, sest puhtvõimaliku asja mitteküllaldaselt määratud olemine oleks vastuolu. Kuigi inimesed on sunnitud asjade aluseid otsima empiiriliselt, on põhimõtteliselt võimalik ehitada teadused üles deduktiivselt. Jumala olemasolu tõestada on võimalik ontoloogiliselt, kosmoloogiliselt ja teleoloogiliselt, ja kuna me teame, et Jumal on olemas, siis me teame, et see maailm on parim võimalik maailm. Hing on lihtne ja surematu, ja kuna loogiliselt võimalikud on ka tema tegelikest tegudest erinevad teod, siis ta on vaba. Kuna mingi täiuse tajumine ja selle mittesoovimine on Wolffi järgi vastuoluline, siis moraaliprintsiibid on Immanuel Kanti mõttes analüütilised. Täiuse taotlemine teeb inimese õnnelikuks ja iga inimese õnnelikkus on harmoonias iga teise inimese õnnelikkusega. Amoraalne käitumine tuleb segadusest selles, mis on hea. Moraalselt heaks saadakse oma ideede selgitamise ja parandamise teel.
Christian Thomasiuse eeskujul avaldas ta osa oma töödest saksa keeles ning lõi sellega seoses hulga termineid (sealhulgas die Geschichte – ajalugu), milleta tänapäeva saksa teaduskeelt oleks raske ette kujutada.
Wolff arvas, et loodus on inimesele kaasa andnud ühelt poolt kalduvused ja teisalt ülesanded, kusjuures kalduvuste poolest on inimene enesearmastaja, aga tema ülesanne on armastada teisi nagu iseennast. Wolff oli küll ratsionalist, kuid astus ägedalt välja ateismi vastu ja arvas, et ühiskond ei tohiks ateiste taluda.
Ühiskonna ümberkorraldamisel lootis Wolff valgustatud absolutismile. Teoreetiliselt põhjendas ta seda väitega, et kui riik on isiksuste ühtsus, võib seda vaadelda kui ühtset inimest. Valgustaja rõhutas, et riigi kõrgeim kohustus on rahva heaolu, otsene vajadus – vaesuse kaotamine. Ühiskonna arenguvõimalused peitusid tema arvates kodanlikus ettevõtlikkuses. Paheline oli kõik, mis on sellega vastuolus, sealhulgas luksus ja liigkasuvõtmine. Wolff rõhutas eriti töö vajalikkust.
Filosoofia loomus ja jaotus
Filosoofiat nimetas Wolff saksa keeles 17. sajandil loodud sõnaga Welt-Weisheit 'maailmatarkus'; see vastandus teoloogiale (Gottes-Gelahrtheit 'jumalaõpetatus'). Filooofia eesmärk on tunnetada, miks asjad peavad olema, nagu nad on, st miks nad on võimalikud, kui nad on võimalikud, ja miks nad on tegelikud, kui nad on tegelikud. Seda, millised asjad on tegelikud, saadakse teada ajalooliselt, st empiiriliselt. Filosoofiaa meetod on laenatud matemaatikalt, mis on paratamatuste tunnetamise eeskuju. Filosoofia saab jäljendada matemaatika seostatust. Wolff pidas matemaatikale olemuslikuks defineerimist ja süllogistlikku tõestamist. Näiteks tõestab Wolff õhu elastsust kahel leheküljel süllogismidega ning vastavat katset lühidalt. Wolffi inspireeris Leibnizi töö "Meditatsioonid teadmisest, tõest ja ideedest" (1684). Ta tahab alustada empiirilisest teadmisest, asendada analüüsi teel ebaselged ideed selgete ja aredatega, panna need kokku definitsioonideks ning liikuda siis süllogistlikult tagasi empiirilisse alguspunkti, nüüd koos põhjuste ja alustega. Sellist analüütilis-sünteetilist meetodit peab ta kõikpädevaks ning tõestab selle abil näiteks, et Saksamaa kohvikud tuleks teha Inglismaa kohvikute sarnaseks, et need oleksid õpetlastele mugavad.
Wolff jaotas filosoofia teoreetiliseks filosoofiaks (metafüüsika) ja praktiliseks filosoofiaks. Metafüüsika jaotas ta ontoloogiaks ja reaalseks metafüüsikaks (ratsionaalne teoloogia, ratsionaalne kosmoloogia ja ratsionaalne psühholoogia). Empiiriline teadus jaguneb analoogselt teoloogiaks (mis põhineb empiirilistel tõenditel Jumala kohta, seega füsikoteoloogia ja teleoloogia), kosmoloogiaks ehk füüsikaks ja psühholoogiaks. Matemaatika on kosmoloogia kõrgeim osa, mis tegeleb asjade mõõtudega. Praktiline filosoofia põhineb teoreetilisel filosoofial, eriti ontoloogial, mis samastab tõest heaga, ja psühholoogial, mis uurib hinge tunnetuslikke ja tahtelisi võimeid. Praktilise filosoofia jaotas Wolff moraalifilosoofiaks, poliitikaks ehk loomuõiguseks ja ökonoomikaks, mis sisaldab ka eraeetikat. Wolff mainib ka vabade kunstide filosoofiat, mis sisaldab näiteks retoorilist filosoofiat ja poeetilist filosoofiat, kuid sellega ta ei tegele. Õppimise järjekorras eelneb kõigile neile harudele loogika, aga olemise järjekorras on loogika kõigest organon, mis laenab oma põhiprintsiibid ontoloogiast ja psühholoogiast (kuivõrd ta nõuab hinge võimete rakendamist).
Mõju ja retseptsioon
Et Wolff õpetas ülikoolis, luges loenguid saksa keeles ning avaldas raamatuid nii ladina kui ka saksa keeles, oli tema mõju suurem kui Leibnizil. Wolff lõi esimesena kogu filosoofia süsteemi saksa keeles ning leiutas saksakeelsed terminid, mis said üldkasutatavateks. Ta kirjutas ka üldarusaadavaid raamatuid, mida arutati Tõesõprade Seltsis (asutati 1736) jt seltsides, mis levitasid Wolffi filosoofiat väljaspool ülikooli. Ühes niisuguses seltsis tõotati mitte kunagi aktsepteerida ühtki uskumust ilma küllaldase aluseta. Tõesõprade seltsi deviisiks sai "Sapere aude!", mille Kant tegi hiljem kogu valgustuse lipukirjaks. Saksakeelsed filosoofiaraamatud tegid Wolffi kuulsaks. Teda valiti akadeemiatesse, ta sai pensione (sealhulgas Katariina Suurelt) ning teda kutsuti teistesse ülikoolidesse (Jena ülikool, Marburgi ülikool). Tema filosoofiat hakati õpetama teistes ülikoolides Jena ülikool, Tübingeni ülikool (kus töötas tema õpilane Georg Bernhard Bilfinger) ja Königsbergi ülikool.
Marburgi ajal, mil Wolffi teosed levisid kogu Euroopas, sai tagakiusatud filosoofist intellektuaalne kangelane ning ta sai üle Euroopa kuulsaks, ta sai jesuiitide heakskiidu osaliseks ja pälvis aadlitiitli. Kui Wolffi kuulsus jõudis Prantsusmaale, kutsus kuningas Friedrich Wilhelm I teda Preisimaale tagasi; Wolff keeldus. Aastal 1736 leidis spetsiaalne kuninglik komisjon, et tema teostes ei ole ohtlikke vigu; 1739. aastal anti välja korraldus, et pastorikandidaadid peavad õppima Wolffi teoseid, eriti loogikat. Leipzigis andis Johann Christoph Gottsched välja raamatu "Erste Gründe der gesamten Weltweisheit" (1733–1734), millest sai kõige populaarsem õpik Saksamaal. Wolffi õpilased olid enamikus Saksamaa ülikoolides. Johann Jakob Bodmer ja Johann Jakob Breitinger pühendasid oma teose "Die Discourse der Mahlern" Wolffile, kuigi nad vastustasid tema järgija Johann Christoph Gottschedi kirjandusteooriat. Moraalinädalakirjad olid täis Wolffi ja John Locke'i õpetusi. Kirjutati Wolffi filosoofia tutvustusi daamidele, millest kõige kuulsam oli Samuel Formey "La Belle Wolffienne".
Immanuel Kant sai filosoofilise hariduse Wolffi süsteemis ning nimetas "Puhta mõistuse kriitikas" teda suurimaks dogmaatiliseks filosoofiks. Wolffi õpilased õpetasid Saksamaa ülikoolides ja kirjutasid palju ülikooliõpikuid. Üks neist oli Alexander Baumgarten, kelle õpikute järgi Kant õpetas metafüüsikat ja eetikat. Kant ise oli Königsbergis õppinud Wolffi õpilase Martin Knutzeni juures.
Wolffi hakati nimetama praeceptor Germaniae ('Saksamaa õpetaja'), nagu varem Rabanus Maurust ja Philipp Melanchthoni. Ta muutis barokiajastu katoliikliku ja protestantliku skolastika ning Gottfried Wilhelm Leibnizi ja Ehrenfried Walther von Tschirnhausi uued matemaatilised meetodid ja loodusteaduse filosoofia käsitamiseks avalikkuse valgustamise kõikvõimsa vahendina. Tema eesmärk oli teha inimesed kultuurseks ja praktiliselt tõhusaks. "Kuigi vähesed filosoofid on olnud täielikumalt akadeemilisemad kui Wolff, kelle pedantsus, sõnaohtrus ja huumorimeele puudumine said kurikuulsaks, on vähesed filosoofid olnud eksplitsiitsemalt ja eneseteadlikult kui tema olnud inspireeritud rakendama filosoofiat mittefilosoofide teenistusse, tegema filosoofiat rahvahariduse aluseks, et teha lõpp usutülidele ja anda otsene panus inimkonna heaolusse ja õnnesse." Wolffi filosoofia oli esimene saksakeelne kõikehõlmav filosoofiline süsteem ning oli kuni 1750. aastani vaimuelu allikas ning pietismi pooldajate ning uue filosoofia loojate rünnakute objekt. Friedrich Suur kuulutas, et on Wolffilt õppinud. Immanuel Kant kiitis teda kui täpsuse ja põhjendatuse vaimu toojat saksa filosoofiasse. Wolff oli saksakeelse filosoofilise sõnavara looja: tema kätes sai saksa keel filosoofilise mõtlemise adekvaatseks vahendiks.
Kuusjoonte loend
Kuusjoonte nimekiri on nimekiri kuusjoontest, mis sisalduvad "Muutuste raamatus" ehk "Yi Jingis".
Allolevas väikeses tabelis on kolmjoonte arvulised väärtused, mille läbi tuuakse suure tabeli kolmandas veerus ära kuusjoontes sisalduvate kolmjoonte numbrikombinatsioonid.
Tabelis on toodud mõned "Muutuste raamatus" olevate kuusjoonte nimede tõlked. Nende seas ka kahe esimese enamtunnustatud tõlkija R. Wilhelm ja K. Štšutski omad. Praeguseks ajaks on tehtud põhjalikku tööd juba ka nimede piktograafika ja ajalooliste sisumuutuste vallas. Tabelis on toodud ka Mawangduist leitud käsikirjas sisaldunud erinevad nimed. Samuti on toodud viimases veerus ära ka valdavalt ühesõnalised raamatu lisas "Zaguazhuan" olevad üksikkuusjooni iseloomustavad sõnad.
1. kuusjoon 64-st
乾 (qián) hieroglüüfi tõlkimine Taeva asemel Ilmaks, kuid mitte otseselt ilmastikuks, tugineb: QIAN hieroglüüfi piktograafika on seotud päikese, selle tõusu ja valguskiirguse kasvuga. Piktograafikast on välja loetud ka (keskmes ülalhoitavat) sõjaväelist lippu (vimpelt). Samas on joontel juttu draakonist (hiinlastele vihma sümbol). (Vaid viimasel joonel on juttu kõrgenevast (kõrgistuvast) draakonist, mis seostub läänelku lohe ja põuaga.) Päike ja vihm olid põllumajandusele tuginevale Zhou kultuurile otsesteks eluloojateks.
Mawangdui käsikirjas kasutatud nimetus võti (􁒟) on ka mehe suguelundi sümboliks.
2. kuusjoon 64-st
2. kuusjoone nimeks on 坤 (kūn).
3. kuusjoon 64-st
3. kuusjoone nimeks on 屯 (zhūn).
4. kuusjoon 64-st
4. kuusjoone nimeks on 蒙 (méng).
5. kuusjoon 64-st
5. kuusjoone nimeks on 需 (xū).
6. kuusjoon 64-st
6. kuusjoone nimeks on 訟 (sòng).
7. kuusjoon 64-st
7. kuusjoone nimeks on 師 (shī).
9. kuusjoon 64-st
9. kuusjoone nimeks on 小畜 (xiǎo chù).
10. kuusjoon 64-st
10. kuusjoone nimeks on 履 (lǚ).
11. kuusjoon 64-st
11. kuusjoone nimeks on 泰 (tài).
12. kuusjoon 64-st
12. kuusjoone nimeks on 否 (pǐ).
14. kuusjoon 64-st
14. kuusjoone nimeks on 大有 (dà yǒu).'
15. kuusjoon 64-st
15. kuusjoone nimeks on 謙 (qiān).
17. kuusjoon 64-st
17. kuusjoone nimeks on 隨 (suí).
18. kuusjoon 64-st
18. kuusjoone nimeks on '蠱' (gŭ).
20. kuusjoon 64-st
20. kuusjoone nimeks on 觀 (guān).
21. kuusjoon 64-st
21. kuusjoone nimeks on 噬嗑 (shì kè)
22. kuusjoon 64-st
22. kuusjoone nimeks on 賁 (bì).
23. kuusjoon 64-st
23. kuusjoone nimeks on 剝 (bō).
24. kuusjoon 64-st
24. kuusjoone nimeks on 復 (fù).
25. kuusjoon 64-st
25. kuusjoone nimeks on 無妄 (wú wàng).
26. kuusjoon 64-st
26. kuusjoone nimeks on 大畜 (dà chù).
27. kuusjoon 64-st
27. kuusjoone nimeks on 頤 (yí), "Swallowing".
28. kuusjoon 64-st
27. kuusjoone nimeks on 大過 (dà guò).
30. kuusjoon 64-st
30. kuusjoone nimeks on 離 (lí).
31. kuusjoon 64-st
31. kuusjoone nimeks on 咸 (xián).
32. kuusjoon 64-st
32. kuusjoone nimeks on 恆 (héng).
33. kuusjoon 64-st
33. kuusjoone nimeks on 遯 (dùn)-
34. kuusjoon 64-st
34. kuusjoone nimeks on 大壯 (dà zhuàng).
35. kuusjoon 64-st
35. kuusjoone nimeks on 晉 (jìn).
36. kuusjoon 64-st
36. kuusjoone nimeks on 明夷 (míng yí).
37. kuusjoon 64-st
37. kuusjoone nimeks on 家人 (jiā rén).
38. kuusjoon 64-st
38. kuusjoone nimeks on 睽 (kuí).
39. kuusjoon 64-st
39. kuusjoone nimeks on 蹇 (jiǎn),
40. kuusjoon 64-st
40. kuusjoone nimeks on 解 (xiè).
41. kuusjoon 64-st
41. kuusjoone nimeks on 損 (sǔn).
43. kuusjoon 64-st
43. kuusjoone nimeks on 夬 (guài).
44. kuusjoon 64-st
44. kuusjoone nimeks on 姤 (gòu).
45. kuusjoon 64-st
Hexagram 45 is named 萃 (cuì).
46. kuusjoon 64-st
46. kuusjoone nimeks on 升 (shēng).
47. kuusjoon 64-st
47. kuusjoone nimeks on 困 (kùn).
48. kuusjoon 64-st
48. kuusjoone nimeks on 井 (jǐng).
49. kuusjoon 64-st
49. kuusjoone nimeks on 革 (gé).
50. kuusjoon 64-st
50. kuusjoone nimeks on 鼎 (dǐng)-
51. kuusjoon 64-st
51. kuusjoone nimeks on 震 (zhèn).
52. kuusjoon 64-st
52. kuusjoone nimeks on 艮 (gèn).
艮 (gèn) praeguses tähenduses: kõva, kuiv, jäik; otsesus; peatus, tõke, takistus. 艮 hieroglüüf endeluu kirjas koosneb ülal olevast (suurest) silmast ja all olevast tagasi pöörduva inimese piktograafist. Seda on seostatud järsku ümber pöördumisega ja teisele suurisilmi otsa vaatamisega. Kuid algselt ka enesesse vaatamisega. (Hieroglüüf on koostisosaks ka 20., 27. ja 8. nimehieroglüüfides. 20. on seejuures kuusjoon, mis taandub otseselt Mäe kolmjooneks ja mille nimeks on: kaemus, vaatlus.)
Songi aegne taoistlik meister Bai Yuchan (􀍣􀍗􁖿; 1134-1229) juhib tähelepanu sellele, et hieroglüüf 􀌈 (chu “väljuma”) koosneb kahest kohakuti olevast mäe piktograafist. Seetõttu pole kuusjoone tähenduseks mitte vaid "jääda varjatuks," vaid ka "ilmuda välja valgusse".
Kuusjoone nimi on ka selle koostisosadeks olevate kolmjoonte nimeks. Kolmjoonele on omakorda antud rohkelt tähendusi. Lugu seostub peatumise, keskendumise, rahunemise selginemise ja eneskesksuse minetamisega. Olles seega vastupidine 51. kuusjoone enesekesksele erutuvusele, ärrituvusele ja liikuvusele.
53. kuusjoon 64-st
53. kuusjoone nimeks on 漸 (jiàn).
54. kuusjoon 64-st
54. kuusjoone nimeks on 歸妹 (guī mèi).
55. kuusjoon 64-st
55. kuusjoone nimeks on 豐 (fēng).
56. kuusjoon 64-st
56. kuusjoone nimeks on 旅 (lǚ).
57. kuusjoon 64-st
57. kuusjoone nimeks on 巽 (xùn),
58. kuusjoon 64-st
58. kuusjoone nimeks on 兌 (duì).
59. kuusjoon 64-st
59. kuusjoone nimeks on 渙 (huàn).
60. kuusjoon 64-st
60. kuusjoone nimeks on 節 (jié).
61. kuusjoon 64-st
61. kuusjoone nimeks on 中孚 (zhōng fú).
62. kuusjoon 64-st
62. kuusjoone nimeks on 小過 (xiǎo guò).
63. kuusjoon 64-st
63. kuusjoone nimeks on 既濟 (jì jì).
64. kuusjoon 64-st
64. kuusjoone nimeks on 未濟 (wèi jì).
Virve Orav
Virve Orav (kuni 1953 Virve Brockberg; 11. detsember 1930 – 7. juuni 2013 ) oli eesti koduloolane ja sugupuude koostaja.
Ta on uurinud peamiselt Vaivara kihelkonda ja eriti Narva-Jõesuud.
Ta oli Põlevkivimuuseumi kodu-uurimisringi, Eesti Kodu-uurimise Seltsi ja Eesti Genealoogia Seltsi liige.
Mälestuse jäädvustamine
Temast on tehtud lühifilm "Naine eesti kultuuriloos".
Harilik muguljuur
Harilik muguljuur (Herminium monorchis) on käpaliste sugukonna muguljuure perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Mikk Sillaste
Mikk Sillaste (sündinud 1. märtsil 1987 Raplas) on eesti jalgpallur, kes mängib kes mängib Meistriliiga klubis JK Tallinna Kalev.
Harilik muguljuur
2017. aastal oli harilik muguljuur Eesti aasta orhidee.
Kasvukohad
pisi|vasakul|Hariliku muguljuure õisiku lähivaade Harilik muguljuur kasvab lubjarikka mulla ja madala taimestikuga niisketes või paraniisketes rannaniitudel, hõredates loopealsetes kadastikes ning allika- ja madalsoodes.
Mikk Sillaste
Isiklikku
Tema vend Ats Sillaste on samuti jalgpallur.
Harilik muguljuur
Levik Eestis
Ta on ainus muguljuure perekonda kuuluv Eestis kasvav liik. Keskkonnaregistri andmetel on praegu hariliku muguljuure kasvukohti teada Harju-, Hiiu-, Lääne-, Saare-, Pärnu- ja Tartumaalt. Varasematest andmetest on teada, et teda on leitud kasvamas ka Viru-, Jõgeva-, Valga- ja Võrumaalt. Harilik muguljuur on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik.
Botaanilised tunnused
Harilik muguljuur kasvab tavaliselt 10–20 cm kõrguseks. Taime rohekaskollased meelõhnalised õied on koondunud saledasse õisikusse. Taimel on kaks (harvem kolm) varre alusele kinnituvat umbes 5 cm pikkust süstjast lehte.
Paljunemine
Harilik muguljuur õitseb juuni keskpaigast juuli keskpaigani. Tolmeldajateks on väiksed (kuni 2 mm pikkused) putukad – kärbsed, herilased, sääsed ja mardikad.
Kallavere ülemine tulepaak
pisi|püsti|Kallavere ülemine tulepaak
Kallavere sihi ülemine tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Jõelähtme vallas Kallavere külas Maardu korruselamute lähedal. Moodustab sihi Kallavere alumise tulepaagiga.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on. Asub merepinnast umbes 20 meetri kõrgusel, ehitis ise on 40 meetri kõrgune.
Tulepaak rajati 1986.
1911. aasta ülevenemaaline algkoolide loendus
Ülevenemaaline algkoolide loendus toimus 1911. aasta 31. jaanuaril (18. jaanuaril) Venemaa keisririigis. Loendus hõlmas nii linnade kui maapiirkondade kõiki algkoolitüüpe, v.a. kõrgema astme algkoolid (linnakoolid ja II järgu linna-tütarlastekoolid).
Kallavere ülemine tulepaak
Tule omadused
Tulepaak töötab pimedal ajal aastaringselt.
1911. aasta ülevenemaaline algkoolide loendus
Loenduse andmed annavad ülevaate tsaariaja lõpu Eesti algharidussüsteemist, koolivõrgust ja koolide arvust. Eestimaa kubermangus ja Liivimaa kubermangu eestlastega asustatud viies maakonnas oli 1911. aasta 18. jaanuari seisuga 1600 alghariduskooli. Kui sellele arvule lisada loenduse alla mitte kuulunud koolid, tegutses Eestis 1911. aasta alguses 1639 alghariduskooli. Tegelikult tegutses Eesti alghariduskoole mõnevõrra rohkem.
Kallavere ülemine tulepaak
Tule omadused
Tulepaagi tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 2 sekundit valge ja 3 sekundit pime. Paistab asimuudist 187,5° asimuudini 190,5° 12 meremiili kaugusele. Tuli on sihi alumise tulepaagiga sünkroonimata.
Panga tulepaak
pisi|püsti|Panga tulepaak (2009)
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 30 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 48 meetrit.
Tule sektor on valge 0°...360° ja nähtavus on 7 meremiili.
Tulepaak ehitati 1962. aastal.
Tulepaagile on paigaldatud ka raadiomajakad:
Madis Erit
thumb|Madis Erit (paremal) Unibet Open Praha kõrvalturniiril kahe parema seas thumb|Madis Erit thumb|Madis Erit, Eesti online-meistrivõistluste karika üleandmisel Madis Erit (sündinud 25. septembril 1990) on eesti pokkerimängija.
Pokkeriga hakkas tegelema varajases lapsepõlves. Ta on esimene Eesti meister online-pokkeris (2008) ja samuti noorim, olles võitmise ajal 18 aastat ja 32 päeva vana. Temaga avaldati intervjuu CardPlayer Eestis 1/2009 numbris.
2012. aastal on Madis Erit kahtlustatav 5000 euro väljapetmises.
Pärlijõgi
Pärlijõgi (läti keeles Pērļupīte) on jõgi Eesti kaguosas Võrumaal, Mustjõe keskjooksu suurim lisajõgi. Pärlijõgi voolab välja Trumulītise järvest Lätis ja suubub vasakult Mustjõkke 55,4 km kaugusel viimase suudmest.
Selle pikkus on 41 km ja valgla on 194 km². Jõe langus on 95,7 m ja lang on 2,37 m/km.
Esimesed 4 km voolab Pärlijõgi Alūksne kõrgustikul. Eestis voolab ta Haanja kõrgustikul 5–6 km ulatuses läbi Vanamõisa ehk Luhasoo soo (Luhasoo maastikukaitseala). Edasi voolab ta sügavas järsuveerulises ürgorus. Mõõdukalt looklevad jõesängi osad vahelduvad tugevasti käänuliste lõikudega. Keskjooksul paljanduvad jõesängi põhjal kohati Ülem-Devoni paasaluspõhja lubjakivid ja dolomiidid. Orus esineb Sänna paljand koos kahe Sänna koopaga.
Lammile on iseloomulikud kuivad aruniidud ja kohati niisked luhaniidud. Kesk- ja alamjooksul jõe ümber vahelduvad põllud ja metsad. Jõe kaldail asub mitu väiksemat küla: Vanamõisa, Mikita, Kõrgeperve, Saarlasõ, Ruuksu, Hurda, Rõuge-Matsi, Kaugu, Heedu, Karaski, Sikalaanõ ja Sänna. Pärlijõel on viis paisu.
Soohiilakas
Soohiilakas (Liparis loeselii) on käpaliste sugukonna hiilaka perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Pärlijõgi
Kesk- ja alamjooksul Mikita külast alates on jõe ja selle elustiku kaitseks on moodustatud Pärlijõe hoiuala.
Soohiilakas
Kirjeldus
Soohiilakas on väike, rohekaskollane 10–15 cm pikkuse varrega orhidee.
Kasvukoht
Soohiilakas kasvab enamasti üksikute isenditena ja eelistab madala taimestikuga mättaid lubjarikastel ja märgadel kasvukohtadel madalsoodes, allikate ümbruses, järvekallastel ning rannaniitudel. Eestis on soohiilakat leitud kasvamas ka inimtekkelistel kasvukohtadel nagu karjääriveekogude kallastel. Selliste kasvukohtade kadumise tõttu on soohiilakas üsna ohustatud kogu Euroopas.
Levik
Eesti on soohiilaka leviku põhjapiiriks. Eestis harvaesinev.
Kaitsestaatus
Soohiilakas on Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik.
Gerhard Schröder
Gerhard Fritz Kurt Schröder (sündinud 7. aprillil 1944) on Saksamaa poliitik, kes oli 27. oktoobrist 1998 kuni 22. novembrini 2005 Saksamaa valitsusjuht (liidukantsler).
Ta alustas poliitikukarjääri 1980. aastal, kui ta valiti Liidupäeva liikmeks. Liidupäevas oli ta kuni 1986. aastani. 1990. aastal valiti ta Alam-Saksi liidumaa ministerpresidendiks. Ministerpresident oli ta uuesti ka 1. novembrist 1997 kuni kantsleriks saamiseni 27. oktoobril 1998 Saksamaa parlamendi ülemkoja – Liidunõukogu esimees.
Ta kuulub vasaktsentristliku Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse (SPD) ja oli 1998–2004 selle esimees. Enne poliitikuks hakkamist oli ta edukas advokaat. thumb|püsti|vasakul|Gerhard Schröder (2003)
Ta moodustas kaks punarohelist koalitsioonivalitsust Saksamaa Rohelise Parteiga. Tema esimene valitsus kestis 22. oktoobrini 2002. Valitsus jätkas tööd pärast 2002. aasta parlamendivalimistel saadud teistkordset parlamendienamust.
2005. aasta Bundestagi valimistel oli Schröder Saksa sotsiaaldemokraatide kandidaat liidukantsleri kohale. SPD langes valimistel napilt teisele kohale ja pärast koalitsiooniläbirääkimisi CDU/CSU-ga taandus Schröder Saksamaa poliitikast.
Schröder on Põhja-Euroopa gaasijuhet rajava konsortsiumi North European Gas Pipeline Company nõukogu esimees.
Tema lähedane seotus Venemaa valitsusega on tekitanud hulga küsimusi tema tegevuse osas.
Isiklikku
Gerhard Schröder on olnud viis korda abielus. Tema abikaasad on olnud
Pärast neljandat abiellumist sai Schröder hüüdnime Audi-mees (Audi sümboliks on 4 ühesuurust rõngast) ja Sõrmuste Isand.
Köpfil on tütar eelmisest abielust teleajakirjanikuga. 2004. aasta juulis adopteerisid Schröder ja Köpf Peterburist pärit tüdruku Viktoria. 2006. aastal adopteerisid nad Peterburist pärit poisi Gregori.
Schröder peab end Saksamaa Evangeelse Luterliku kiriku liikmeks, kuid ta ei ole religioosne. Näiteks kui ta 1998. aastal esimest korda kantsleriametisse vannutati, ei lisanud ta vande lõppu fraasi "So wahr mir Gott hilfe" ("Aidaku mind jumal"). Ta on sügavalt religioosset endist USA presidenti George Bush nooremat süüdistanud "häälte kuulmises".
Armand Naris
Armand Naris (sündinud 6. oktoobril 1988) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis JK Viljandi Tulevik.
Stockholmi lään
Stockholmi lään on 1. järgu haldusüksus Rootsis.
Ta paikneb osalt Upplandi, osalt Södermanlandi maakonna alal (Södertörn). Piirneb Uppsala ja Södermanlandi lääniga.
Lään, välja arvatud Stockholmi vald, moodustab ühe valimisringkonna Rootsi parlamendivalimistel.
Lääni maavanem (landshövding) on Chris Heister.
2005. aastast hõlmab kogu lääni Suur-Stockholm.
Läänitäht on AB.
Rocca al Mare Kool
Rocca al Mare Kool on era-üldhariduskool Tallinnas Rocca al Mares, mis alustas tegevust 2000./2001. õppeaastal.
Rocca al Mare Kooli missioon on toetada maailma paremaks muutvaid unistusi ja nende teostamist. Kooli eesmärk on kujundada oma õpilastest terved, haritud, kultuursed, eetiliste väärtushinnangutega läbilöögivõimelised ja õnnelikud noored inimesed.
Rocca al Mare Kooli üks asutajatest ning nõukogu esimees on ettevõtja Hannes Tamjärv.
Rocca al Mare Kooli AS-i juhataja on Rein Rebane. 10. augustist 2010 oli kooli direktor Kaido Kreintaal. 2015. aasta augustist oli kooli direktor Heiti Pakk ning 2020. aasta 31. juulist on kooli direktoriks Sirje Toomla.
Kool on pälvinud aasta betoonehitise auhinna (2001) ning aasta kiusuennetaja kooli auhinna (2020).
2005. aasta 1. septembril avas Rocca al Mare kool individuaalõppekeskuse Järvamaal Vodja piirkonnas ning 2015. aastal 1. septembril õppekeskuse Hispaanias Marbella piirkonnas.
1570. aastad
1570. aastad on ajavahemik 1570. aasta algusest kuni 1579. aasta lõpuni.
Rocca al Mare Kool
Kool korraldab ja võõrustab oma kogukonnas mitmeid kultuuriüritusi, näiteks disainikonkurssi Roosad Käärid, klassidevahelist tantsuvõistlust RaM Tants ning heategevuslikku EAK autoriõhtut.
Richard Tomberg
Elulugu
Richard Tomberg sündis 1897. aastal Mõisamaa külas, Salla vallas, Simuna kihelkonnas Virumaal. Richard Tomberg õppis Simuna Noorsoo Kasvatuse Seltsi koolis. Ta kandideeris Salla valda Mõisamaa külla külakooliõpetajaks, kuid kuna tema vend oli juba kooliõpetaja, siis teda valla volikogu poolt ei valitud.
Eesti Vabariigi aastail
R. Tomberg osales 1918. aastal alanud Vabadussõjas 8. jalaväepolgu rooduülemana Lõuna- ja Viru rindeil. . Pärast Vabadussõda õppis Tomberg Kindralstaabi Kursustel (tulevane Kõrgem Sõjakool) ja Prantsuse kõrgemas sõjakoolis ning sai 1928. aastal formeeritava Õhukaitse Staabi ülemaks; 1. juulist 1930 aga määrati ta Õhukaitse ülemaks. Aastail 1930–1940 oli ta Õhukaitse ülem.
Saatus peale juunipööret
1940. aastal pärast juunipööret, Eesti okupeerimist ja annekteerimist arvati ta Punaarmee koosseisu. 1940. aasta 3. septembrist sai Tombergist 180. Eesti Laskurdiviisi ülem. Formeeritav diviis paiknes Põhja-Eestis ja diviisi juhatus Tallinnas.
1941. aasta juuni alguses vabastati ta ametikohalt ja komandeeriti Moskvasse "kursustele". Tomberg hakkas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias tööle üldtaktika lektorina.
Ta arreteeriti 1944. aasta veebruari viimasel päeval, süüdistatuna Eesti ettevalmistamises inglastele kallaletungiks Venemaale. Peale 8 aastat kestnud eeluurimisvangistust üksikkongis mõisteti talle karistuseks 25+5 (25 aastat vabadusekaotust ja 5 aastat asumist), ta vabanes laagrist amnestia alusel peale 12 aastast kinnipidamist 1956. aastal kui “alusetult süüdimõistetu”.
Isiklikku
Richard Tombergi isa oli käsitööline Juhan Tomberg ja ema Mari.
Richard Tomberg abiellus 1918. aastal Olga Seletnikovaga. Abielust sündisid lapsed Claudia ja Ilo.
Hanno Tomberg on tema lapselaps ehk pojapoeg
Johan Olsson
Olsson on osalenud kuutel maailmameistrivõistlustel. 2005. aasta MM-il oli tema parimaks kohaks 30 km suusavahetusega sõidus saadud 21. koht. 2007. aasta MM-il Sapporos oli ta 15 km klassikasõidus seitsmes. 2009. aasta MM-il Liberecis oli ta 15 km klassikas üheksas. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos võitis ta võitis ta teatesõidus hõbemedali. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta kuldmedali 50 km klassikas ning hõbemedali 15 km vabatehnika sõidus ja 4×10 km teatesõidus.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis tuli ta maailmameistriks 15 km vabatehnikasõidus ning võitis teatesõidus hõbemedali ja 50 km klassikas pronksmedali. Teatesõidus sõitis ta teist vahetust kiireima ajaga.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta teatesõidus pronksmedali. Individuaalalal jäi parimaks kohaks üheksas 15 km klassikas.
Esimest korda osales Olsson maailma karikavõistlustel 8. detsembril 2001 Cognes 10 km klassikasõidus ja sai 100 startinu seas 54. koha. Esimese võidu sai ta MK-etapil Davos 13. detsembril 2008 15 km klassikasõidus. Olsson osales MK-sarjas võrdlemisi harva, startides individuaalselt 15 hooaja jooksul 101 etapil. Poodiumile jõudis ta seitsmel korral, millest koguni viiel korral poodiumi kõrgemale astmele. Teatesõidus osales ta 22 korral ning tuli Rootsi võistkonnaga esikohale vaid ühel korral: 21. novembril 2010 etapil Gällivares. Ühelgi sprindidistantsil ta poodiumile ei jõudnud. Ainsal korral sõitis ta Tour de Ski lõpuni 2012–2013, mil sai kokkuvõttes üheksanda koha.
2017. aasta aprillis teatas, et lõpetab tippsportlaskarjääri.
Maailma karikasari
John Olsson osales karjääri jooksul individuaalselt kokku 101 MK-etapil ja jõudis poodiumile 7 korral, millest viiel korral kõige kõrgemale astmele.
Isiklikku
2008. aastal abiellus ta endise suusataja Anna Olssoniga (neiupõlvenimega Dahlberg). Neil on tütar Molly.
Sodiaagivalgus
pisi|püsti|Sodiaagivalgus Sodiaagivalgus on tuhm ja hajus valge kuma, mida võib näha öötaevas. See näib algavat horisondi all paikneva Päikese lähedalt ning kulgeb mööda ekliptikatasandit või sodiaagivööd. Kõige paremini on sodiaagivalgus vaadeldav kevadel pärast päikeseloojangut ning sügisel enne päikesetõusu, siis kui sodiaagivöö on horisondi suhtes järsu nurga all. Sodiaagivalgust põhjustab kosmilises tolmus hajunud päikesevalgus ning see on nii tuhm, et nii kuuvalgus kui ka valgusreostus muudavad sodiaagivalguse nähtamatuks.
Sodiaagivalguse intensiivsus väheneb Päikesest kaugenedes, aga väga pimedatel öödel on nähtust vaadeldud üle terve ekliptikatasandi laiuva ribana. Tegelikult katab sodiaagivalgus terve taeva ning öödel, mil Kuu ei paista, valgustab taevast põhiliselt just sodiaagivalgus.
1570
1570. aasta (MDLXX) oli 16. sajandi 70. aasta.
Nyungwe rahvuspark
pisi|Satelliidipilt Nyungwe rahvuspargist pisi|Vaade rahvuspargile lennukilt Nyungwe rahvuspark on rahvuspark Rwandas.
Park asub riigi edelaosas Burundi piiri ääres Kivu järvest lõunas. Teisel pool piiri Burundis jätkub ta Kibira rahvuspargina.
Nyungwe rahvuspark loodi 2004. aastal. Kaitse alla olid piirkonna metsad võetud juba 1933. aastal.
Pargi pindala on umbes 970 km².
Paljud rahvuspargi taime- ja loomaliigid on Ida-Aafrika riftivööndi endeemid.
Pargi alale jääb nii vihmametsi, bambusesalusid, rohumaid kui ka soid. Leitud on vähemalt 1068 taimeliiki, neist 137 endeemi. Leidub umbes 200 puuliigi esindajaid. Nende seas on Entandrophragma excelsum ja Manni tüvijalg. Rahvuspargi alal kasvab ka mitmesuguseid sõnajalgtaimi, üle saja liigi käpalisi ja begooniaid.
Sünökoloogia
Sünökoloogia on ökoloogia haru, mis tegeleb liikidevaheliste suhetega ökosüsteemides, organismide mitmeliigiliste koosluste (ehk biotsönooside) ja nende dünaamikaga, liikide kooseksisteerimise mehhanismidega, koosluste keskkonnasuhetega.
Nyungwe rahvuspark
Nyungwe rahvuspargi alal elab vähemalt 85 imetaja- (sealhulgas 13 primaadi-), 275 linnu-, 32 kahepaiksete ja 38 roomajaliiki.
Andres Allsalu
thumb|Andres Allsalu thumb|Andres Allsalu kõige paremal Andres Allsalu (sündinud 9. detsembril 1988) on Eesti elukutseline pokkerimängija ja endine tõstja.
Pokker
Tema põhimänguks on internetipokkeri üks-ühele (heads-up) turniirid, mida mängitakse väga kiires (hyper turbo) formaadis. Ta on Eesti üks parimaid internetipokkeri mängijaid ja Pokerstarsis võib leida teda mängimas kasutajanimega ChuckNorrisQ.
2013. aasta esimese kahe kuuga teenis ta rohkem kui 150 000 dollarit.
Tõstmine
Sellel võistlusel tegi ta kolm isiklikku rekordit — rebimises 125 kg, tõukamises 151 kg ning kogusummas 276 kg.
Ruhnu küla
Ruhnu on Ruhnu valla ja Ruhnu saare ainuke küla, asukohaga Saare maakonnas.
Valge tolmpea
Valge tolmpea (Cephalanthera longifolia) on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Eino Tamm
pisi|Senised Riigikogu väliskomisjoni esimehed ja aseesimehed 2007. aastal Toompeal. I reas [[Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Enn Eesmaa, Vello Saatpalu, Eino Tamm ja Anti Liiv ning II reas Tiit Made, Marko Mihkelson ja Andres Tarand]] Eino Tamm (sündinud 20. novembril 1951 Häädemeeste vallas) on Eesti jurist ja endine poliitik, Eesti Koonderakonna asutajaliige, VII Riigikogu ja VIII Riigikogu liige.
Haridus
Eino Tamm on lõpetanud 1970. aastal Nõo Keskkooli, 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (cum laude) õigusteaduse erialal ja 1989. aastal Estonian Business Schooli.
Tegutsemine NATOga liitumise nimel
Riigikogu väliskomisjoni liikmena ja aastatel 1995–1999 selle esimehena, samuti NATO Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni liikmena tegutses Tamm aktiivselt Eesti NATOga liitumise nimel ning oli selle veendunud eestkõneleja. Tema mõtteavaldusi sel teemal:
Eestist sai NATO liige 2004. aastal.
Maksuskandaal
1999. aastal jättis Riigikohus jõusse Maksuameti otsuse, millega Eino Tammele omistati ülisuur tulumaksukohustus. Maksuameti hinnangul omandas Tamm kinnisvarafirma aktsiad töötasuna, mitte kinkelepinguga, nagu ta ise väitis. Maksustatavaks tuluks loeti omandatud aktsiate nominaalhind, mitte turuväärtus. Kuna aktsiate turuhind osutus kümme korda väiksemaks kui nominaalhind, ei olnud Tamm suuteline maksukohustust täitma. 2000. aastal kuulutati Tammele välja eraisiku pankrot.
Kuigi Eino Tamm algatas mitmeid tsiviilvaidlusi, tõendamaks, et ta ei omandanud aktsiaid palgana, vaid sai need kinkena, millega tsiviilkohus ka nõustus, jättis kohus tema tulumaksukohustuse jõusse.
Isiklikku
Eino Tamme vanemad olid talupidajad (nõukogude ajal kolhoosnikud) Jaan Tamm (1918–1977) ja Linda Tamm (s. Linda Mitt) (1924–2011).
Tema emapoolne vanaisa Jüri Mitt osales Vabadussõjas ja töötas II maailmasõja ajal Omakaitses. Aastatel 1944–1953 viibis ta vangistuses Siberis.
Eino Tammel on vennad Agu (1942–1993), Jüri (1945–1953) ja Ain (1949–2023).
Aastatel 1971–1995 oli ta abielus Helle Tammega (s. Helle Põld), kes oli tema kursusekaaslane Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas. Neil on kaks poega ja kaks tütart.
Aastatel 1997–2023 oli ta abielus klaveriõpetaja ja Eesti Suzuki Ühingu asutajaliikme Sirje Subbe-Tammega (1962–2023), kellega tal on poeg ja tütar.
Eino Tammel on kuus lapselast ja kaks lapselapselast.
Janez Drnovšeki teine valitsus
Janez Drnovšeki teine valitsus oli Sloveenia valitsus 25. jaanuarist 1993 kuni 27. veebruarini 1997.
Kallavere alumine tulepaak
pisi|püsti|Kallavere alumine tulepaak
Kallavere sihi alumine tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saviranna külas. Moodustab Kallavere ülemise tulepaagiga sihi.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on. Asub merepinnast umbes 15 meetri kõrgusel, ehitis ise on 25 meetri kõrgune. Ehitis on rannajoonest 200 meetrit lõunas ja liitsihi ülemisest tulepaagist 1,3 kilomeetrit põhjas.
Tulepaak rajati 1986. aastal. Torn on valmistatud metallist ja värvitud valgeks. Külgedel on mustad ristkülikud.
Tule omadused
Tulepaak töötab pimedal ajal aastaringselt.
Tulepaagi tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 1 sekund valge ja 1 sekund pime. Paistab asimuudist 187,5° asimuudini 190,5° 12 meremiili kaugusele. Tuli on sihi ülemise tulepaagiga sünkroonimata. Sihi asimuut on 189°.
Punane tolmpea
Punane tolmpea (Cephalanthera rubra) on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik.
Taim on oma eredate lillakasroosade õitega üks Eesti eksootilisema välimusega orhideesid.
Eesti Orhideekaitse Klubi valis punase tolmpea 2010. aasta orhideeks.
Välimus
Tumedate, sinakasroheliste lehtedega ja pisut võnkliku varrega punane tolmpea kasvab kuni 50 cm kõrguseks (Eestist on leitud ka 1 m kõrgune taim). Suuri õisi on taimel kuni kümmekond ja need puhkevad jaanipäeva paiku. Mullas on taimel pikkade juurtega peenike risoom, mis mõnikord moodustab kõrvalharudel tütartaimi. Uued taimed võivad areneda ka juurepungadest.
Paljunemine
Putuktolmlejana meelitab punane tolmpea oma ereda õievärviga ligi mesilasi, kuigi tema õites ei olegi nektarit. Taim kasutab ära asjaolu, et putukad tajuvad punaseid ja siniseid värvusi sarnastena. Olles saanud magusa suutäie sinistest kellukaõitest, loodavad putukad sama ka sarnastena tunduvatelt tolmpeaõitelt. Tolmpea viljad on püstised kuprad arvukate väikeste seemnetega.
Kasvukohad
Lubjalembese taimeliigina kasvab punane tolmpea Eestis peamiselt loometsades, aga ka põõsastikes, kuivades männikutes, mõnikord ka paeklibustel teeservadel. Taimed eelistavad poolvarju, lausa lagedal kohtab neid harva. Eestis võib punast tolmpead näha läänesaartel, Mandri-Eesti lääneosas ja Pandiveres. Selle liigi leviku põhjapiir pole meist kaugel — Lõuna-Soomes kuulub ta juba väga haruldaste taimede hulka.
Punase tolmpea taimed elavad aastakümnete vanuseks, kuid igal aastal ei pruugi otsija neid leida. Üsna reeglipäraselt jätavad taimed aeg-ajalt kasvuaastaid vahele ja võivad niimoodi puhata korraga kuni kaks aastat. Pärast puhkust on taimed sageli isegi suuremad ja tugevamad, sest vahepeal on neid toitnud juurtel elav seeneniidistik. Punane tolmpea on väga tundlik niitmise või noppimise suhtes ja see võib taime isegi tappa.
Välislingid
pisi|Punase tolmpea õied
Ääremeri
Ääremeri on ookeanilisel maakoorel asuv maailmamere osa, mis on avaookeanist eraldatud saarkaarega; teise tähenduse kohaselt on tegemist maailmamere osaga, mis külgneb mandriga.
Esimeses tähenduses kasutatakse terminit "ääremeri" geoloogias, teises tähenduses aga geograafias.
Ääremered geoloogias
Ääremerest erineb šelfimeri, mis tähendab merd, mis asub šelfil ehk mandrilaval, mis omakorda on osa mandrilisest maakoorest ja on seetõttu ääremerest palju madalam.
Ääremered geograafias
Geograafias on ääremere mõiste vabamalt defineeritud. Šelfimerd ei eristata ääremerest, näiteks Kollane meri on nii šelfimeri kui ka ääremeri. Enamasti eristatakse ääremerest sisemeresid (näiteks Läänemeri). Samuti ei peeta ääremeredeks merena tuntud järvi (Kaspia meri, Surnumeri).
Rokokoo
Rokokoo (prantsuse keeles rococo, tulnud sõnadest rocaille ja coquilles) kasvas välja hilisbaroki kunstist. Sõna tähendab tollal moes olnud kivikestest ja merekarpidest tehtud kaunistust aias, ning see püüdis sarnaneda itaaliakeelse sõnaga barocco.
Lühike, ent hiilgav stiili õitseaeg valitses Euroopas aastatel 1730–1780.
See mõjutas sealhulgas paljusid kunstiliike: maali, skulptuuri, arhitektuuri, sisekujundust, sisustust, kirjandust, muusikat ja teatrit. See oli 18. sajandi alguse Pariisi vastureaktsioon baroki suursugususele, sümmeetriale ja rangetele eeskirjadele, seda eriti Versailles' lossis. Rokokoo kunstnikud ja arhitektid kasutasid mängulisemat, vaimukamat, naljakamat, priskemat ja graatsilisemat lähenemist kui barokk. Nende stiil oli ehitud, seal kasutati palju heledaid värve, asümmeetriliselt kõverat ja kuldset kujundust.
Rokokoostiilis toa sisekujundus oli kavandatud kui kunstiteos. Seal leidus valdavalt elegantset ja kaunistustega mööblit, väikseid skulptuure, dekoratiivseid peegleid ja vaipu. Need täiendasid arhitektuuri, reljeefe ja seinamaalinguid.
Rokokoolikud jooned tõusid uuesti luksuslikult esile 19. sajandil uusrokokoo nime all.
Arhitektuur
thumb|Romantiline Inglise park thumb|"Hiina" teemajake [[Sanssouci lossipargis]]
Koeru kihelkond
pisi|püsti|[[Koeru kirik]]
Piirkonna ajalugu
Koeru kihelkonda on esimest korda kirjalikult mainitud 1282. aastal. Varem kuulus ala Lõpekunna (Loppegunde) muinaskihelkonda. Koeru kirik ja kihelkond pühitseti 1288. aastal Maarja-Magdaleenale. Juba 1727. aastast tegutses Koeru kihelkonnas kool.
Koeru kihelkonna mõisad
Ajaloolisele Järvamaale kuulunud kihelkonnas paiknes 23 mõisat: 1 kirikumõis, 13 rüütlimõisast peamõisat koos 6 kõrvalmõisaga, 2 poolmõisat ja 6 karjamõisat.
Külad
Koeru kihelkonna külad (1935. aasta seisuga): Aavere, Abaja, Ao, Aruküla, Ellavere, Ervita, Jõeküla, Kaarli, Kalitsa, Kapu, Koidu-Ellavere, Koidu, Kuusna, Kõpsta, Laaneotsa, Lahu, Liigvalla, Liusvere, Merja, Metsanurga, Metsla, Nahkanuia, Norra, Nõmmküla, Paemurru, Piibe, Pikevere, Preedi, Puhmu, Puivere, Pädaniku, Raigu, Rakke, Ramma, Rodeviku, Rõhu, Salutaguse, Sandhofi, Tammiku, Tudre, Udeva, Udeva-Aru, Vaali, Vahu, Valila, Vao, Varangu, Visusti, Vuti, Väinjärve, Ällivere ja Koeru alevik.
Kihelkonna alad tänapäeval
Tiheda asustusega kihelkonna põhiosa asub kaasaegsel Järvamaal Järva vallas.
Ajaloolisele Järvamaale kuulunud kihelkonna põhja- ja idaalad kuuluvad Lääne-Virumaa Tapa ja Väike-Maarja valla koosseisu, kagunurk Vägeval on Jõgevamaa Jõgeva valla koosseisus.
Kihelkonna rikkuseks on puhas vesi, mille kaitseks on loodud Endla looduskaitseala. Seal asub ka Baltikumi sügavaim, Sopa allikas (4,8 m). Koeru alevikust 5 km kaugusele jääb Järvamaa suurim veekogu Väinjärv.
Pustomõtõ
Pustomõtõ (ukraina Пустомити, poola Pustomyty) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli linn Pustomõtõ rajooni halduskeskus. Pustomõtõ asub Lvivi kesklinnast umbes 16 km edelas.
Friedrich Konrad Gadebusch
Friedrich Konrad Gadebusch (9. veebruar (vana kalendri järgi 29. jaanuar) 1719 Rügen – 20. juuli (9. juuli) 1788) oli baltisaksa ajaloolane, Tartu justiitsbürgermeister.
Pustomõtõ
Pustomõtõt on esmamainitud 1441. aastal, linnaõigused sai 1988. aastal.
Friedrich Konrad Gadebusch
Gadebusch õppis enne Königsbergi ülikoolis õigusteadust, 1750. aasta paiku tuli ta Liivimaale. Esialgu oli ta koduõpetaja, seejärel tõusis Tartu linnaametnikuks ning pärast 1765. aastat, kui tal õnnestus lahendada Tartu rae ja linnarahva vaheline tüli, algas Gadebuschi kiire karjäär. 1767 oli ta Tartu esindajana Katariina II poolt kokku kutsutud Põhiseadusliku Komisjoni koosseisus, kaitstes muuhulgas ka Baltikumi eristaatust (Balti erikorda). Hiljem pühendas ta töö kõrvalt tuntavalt aega ka ajalookirjutusele, ajaloohuvi oli tal tekkinud juba Saksamaal.
Minna Kauppi
pisi| Minna-Mari Kauppi (sündinud 25. novembril 1982 Asikkalas) on soome orienteeruja, kes on võitnud medaleid paljudel suurvõistlustel.
Friedrich Konrad Gadebusch
Tema tuntuimad teosed:
Minna Kauppi
Aastatel 2006–2010 tuli ta kolm korda individuaalseks ja neli korda võistkondlikuks maailmameistriks ning kaks korda Euroopa meistriks.
Pustomõtõ
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pustomõtõ elanikest ukrainlasi 97,52%, venelasi 1,38%, poolakaid 0,72% ja valgevenelasi 0,16%.
Minna Kauppi
Aastal 2010 valiti ta Soome aasta sportlaseks.
Valgusmõõk
pisi|Sinine valgusmõõk
Valgusmõõk on "Star Warsi" sarjas kasutatav ulmeline külmrelv. Valgusmõõga sees on kristall, mis teadmata energia abil tekitab laserikiire, mis lõikab läbi kõigest (peale teise laserikiire). Laserikiiri on väga erinevat värvi. Kiir on enamasti 1,22 meetrit (4 jalga) pikk, kuigi mõned valgusmõõgad on teistsuguse pikkusega. Jedid ja sithid kasutavad valgusmõõku.
Igas "Star Warsi" filmis on vähemalt üks valgusmõõgaduell. 2008. aastal toimunud uuringus selgus, et umbes 2000 filmisõpra pidas seda kõige populaarsemaks relvaks filmiajaloos.
Kiiruisutamine 1984. aasta taliolümpiamängudel
Kiiruisutamisvõistlused 1984. aasta taliolümpiamängudel peeti 9.–18. veebruaril Sarajevos Zetra jäähallis.
500 m
10. veebruar, 42 võistlejat
1000 m
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 43 võistlejat Riike: 20 Maailmarekord: 1.12,58 Pavel Pegov, 25. märts 1983, Alma-Ata Olümpiarekord: 1.15,18 Eric Heiden, 19. veebruar 1980, Lake Placid Olümpiavõitja 1980: 1.15,18 Eric Heiden <br style="clear:both;" />
1500 m
16. veebruar, 40 võistlejat
5000 m
12. veebruar, 42 võistlejat
10 000 m
18. veebruar, 32 võistlejat
500 m
10. veebruar, 33 võistlejat
1500 m
9. veebruar, 32 võistlejat
3000 m
15. veebruar, 26 võistlejat