cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loogika
"Loogika" kõnekeeles ja kõige üldisem arusaam loogikast
Nimetatud arusaamu omakorda üldistades võiks öelda, et loogika all mõistetakse korda ehk kooskõlalisust kas asjades endis või siis mõtlemises. Kasu niisugusest korrast seisneb selles, et ta võimaldab meil tunnetamise vaeva vähendada: mõtlemine oskab asju endid imiteerida. Veel üldisemalt võiks loogikat mõista nii: loogika on see, mis meie eest mõtleb.
Võib rääkida kahte erinevat tüüpi loogilisusekriteeriumist. Esiteks võib loogilisus olla omane arutlemise viisile ning tähendada lõppkokkuvõttes arutlemise õigsust, mida saab kindlaks teha ainult kui kooskõlalisust mingite reeglitega. Teiseks võib loogilisus olla omane arutlemise tulemusele, ja loogilisus selles mõttes (tegemist ei ole sõna "loogilisus" standardse kasutusega, kuid see kasutus ei ole põhimõtteliselt vale) võib tähendada tõesust (mis ühe levinud arusaama järgi on vastavus faktidele ehk reaalsusele) või usutavust, tõepärasust või muud sarnast (tõde ei ole meile üldjuhul kindlalt teada ning tõesust saab kindlaks teha ainult kui vastavust mingile kirjeldusele). Võib juhtuda, et kuigi arutlemine on õige, on tulemus väär. Ja võib ka juhtuda, et kuigi arutlemine on vale, on tulemus tõene. Kui lähtuda sellest, et loogilisusel on kaks aspekti – nii-öelda reeglipärasus ja tõepärasus –, siis me peaksime valima reeglid nii, et nad ei rikuks tõepära, ja valima oma uskumused nii, et reeglipärased arutlused neid ei saaks kummutada. Kui arutlusreeglid on valitud suvaliselt, siis ei ole arutluste tulemustel tähendust: arutlused jäävad mänguks. Kui uskumused on meelevaldsed, siis ei ole arutlemisel mõtet, sest usutakse ikka seda, mida tahetakse.
Formaalse loogika määratlus
Loogika tegeleb propositsioonidevaheliste suhetega, uurides, mis teeb ühe propositsiooni või (lõpliku) propositsioonide kogumi heaks põhjendiks mingile propositsioonile.
Õigustus (ehk põhjendus) seisneb mingile propositsioonile (uskumusele) põhjendite esitamises. Iga põhjend on propositsioon. Lõplikku propositsioonide kogumit võib vaadelda propositsioonina, mille kohaselt kõik kogumisse kuuluvad propositsioonid on tõesed (propositsioonina, mis väidab kõiki kogumisse kuuluvaid propositsioone). Loogika jätab üldjuhul kõrvale küsimuse sellest, kas põhjendid ise on tõesed või põhjendatud (õigustatud). Epistemoloogia huvitub üldjuhul ka sellest küsimusest.
Põhjendi headus tuleneb üksnes tema suhtest õigustatava uskumusega ega ole seotud põhjendi enda usutavusega. Seega tähendab põhjendi headus õigupoolest õigustuse headust.
Loogika on normatiivne distsipliin, mis ütleb, millisel juhul on põhjendid head. Seejuures ta küll lähtub sellest, millisel juhul terve mõistus põhjendeid heaks peab, kuid võib ka ette kirjutada norme, mis on terve mõistusega vastuolus.
Loogika kui mõtlemise mudel
Loogikat võib pidada ka mõtlemise mudeliks, nimelt arutlemise mudeliks keeles.
Mängupult
pisi|[[Super Nintendo Entertainment System|SNES mängupult]]
Mängupult (inglise keeles gamepad) on mängukonsoolide sisendseade, mida hoitakse käes ja millega juhitakse nuppude abil mängu käiku. Kõige tähtsamaks sõrmeks osutub tavaliselt pöial. Mängupuldil on tavaliselt teatud hulk tegevusnuppe, mida vajutatakse parema käe pöidlaga ja suunanupp, mida vajutatakse vasaku käe sõrmedega. Suunanupp oli vanasti ristikujuline neljasuunaline nupp (nn joypad või D-pad), aga tänapäeva puldid kasutavad selle jaoks juhtkangi.
Mõnedel tuntud mängupultidel on lisaks standardnuppudele ka veel lisanupud, mis asuvad puldi külgedel ja puldi keskele asetatud Start, Select ja Mode nupud.
Mängupuldid on tänapäeva mängukonsoolide peamised sisendseadmed, välja arvatud Nintendo Wii mängukonsooli jaoks (kuigi Wii Remote suudab samuti töötada nagu traditsionaalne mängupult). Mängupulte on olemas ka personaalarvutitele.
On olemas ka programmeerivad mängupuldid, mis emuleerivad klaviatuuri. Neid tehti peamiselt selle jaoks, et lihtsustada nende kasutamist erinevate arvutimängudega. On ka mitu programmi, mis simuleerivad klaviatuuri või hiire sisendit mängupuldiga, nagu näiteks JoyTokey, Xpadder ja Pinnacle Game Profiler.
Nintendo Entertainment System/Family Computer
Famiconi süsteem kasutas esimest korda juhtimisnuppe puldi vasakul pool.
Master System
pisi|vasakul|180px|Diagram Master System kontrolleri paigutusest pisi|180px|Sega Master System I/II kontroller Master System sarnaneb oma telliskivikujulise välimuse poolest NES-i kontrolleriga, aga d-pad (juhtimisnupp, nimetusega "D nupp") on ruudukujuline ristikujulise asemel ning sellel pole eraldiseisvaid "Select" ja "Start" nuppe. 2 tegevusnuppu on märgitud "1" ja "2"-na. Nupp "1" oli "Start" nupu eest. Master System oli pauseeritav ainult vajutades konsooli enda peal asetsevat nuppu. Mõnedel varajastel mudelitel oli auk juhtnuppude keskel, kuhu oli võimalik kruvida väike lisand, mis meenutas joystick'i. Korralik joystick töötati hiljem konsoolile välja. Erinevalt tolleaegsetest Nintendo masinatest, Sega masinad kasutasid standardset D9-connectorit ja protokolli, mis võimaldas kasutada pulte ka teistel toetavatel süsteemidel.
Genesis/Mega Drive
pisi|Originaalis 3 nupuga ja hiljem 6 nupuga pult Mega Drive/Genesis puldil on 8-suunaline d-pad, start nupp ning 3 tegevusnuppu. 3 tegevusnuppu oli piisav varajastele arcade-mängudele, nagu "Golden Axe", aga kui võitlusmängud tekkisid (eriti "Street Fighter II" ja "Mortal Kombati" tulekuga, mille mängimiseks oli vaja rohkem kui kolme tegevusnuppu), lasti välja 6 tegevusnupuga versioon. See oli nähtavalt väiksem ning 3 lisanuppu paiknesid olemasolevate nuppude üleval. Mõned mängud algselt ei toetanud 6-nupu pulti ning selle jaoks lisati "mode" nupp, et neid mänge oleks võimalik mängida. Režiimi sai selle nupuga vahetada siis, kui konsool käima läks ning enne kui SEGA logo ekraanile ilmus. Mõlemad versioonid pultidest kasutasid DE9 konnektorit ning oli võimalik kasutada enamikus Master Systemi konsoolides ning ka muudes süsteemides, nagu Atari 2600.
TurboGrafx-16/PC-Engine
TurboGrafx-16 kontroller sarnanes Nintendo NES kontrolleritega ("d-pad", "Start" ja "Select" nupud, 2 tegevusnuppu, märgistatuna "I" ja "II"). Süsteem lasti välja Jaapani (kus on see tuntud kui PC-Engine), Ameerika ja Euroopa kasutajatele aastatel 1987–1993 ning mänge toodeti aastani 1999. Unikaalne omadus puldil oli sisseehitatud Turbo nupud, mis sisaldas kolme sätet "I" ja "II" nupule.
Super Nintendo Entertainment System/Super Famicom
pisi|vasakul|SNESi Põhja-Ameerika versioon Super Nintendo Entertainment Systemii (SNES) puldil oli rohkem "koerakondi" moodi disain ning lisandunud on kaks tegevusnuppu, "X" ka "Y", mis moodustavad eelneva kahega teemandi kuju. Veel lisati kaks nuppu puldi küljele, L- ja R-nupp, mis on siiani enamikul pultidel olemas. Kuue tegevusnupu kasutuselevõtt oli tugevalt mõjutatud mängu "Street Fighter" populaarsusest, mille mängimiseks oli vaja sellist arvu nuppe.
Saturn
Jaapani Sega Saturn mängupult baseerus Mega Drive'i (Genesis) kuuenupulisest puldist. Sellel on D-pad, 6 tegevusnuppu (A, B, C, X, Y, Z), "Start" nupp ning 2 puldi küljel asetsevat nuppu. Algne Euroopa ja Põhja-Ameerika variant oli suurem ning erineva kujuga, kuid 1996/1997 aastatel vahetati välja Jaapani omaga mudel 2 Saturn tulekuga.
pisi|vasakul|SEGA Saturni Jaapani versioon
"3D Control Pad" (tuntud kui Multi Controller või NiGHTS Controller), välja lastud 1996. aastal, tutvustas analoogkangi ja analoognupud. See sisaldus mänguga "NiGHTS into Dreams...", mis oli läbimurre tollel ajal ning ka teised mängud, nagu "Manx TT", "Daytona USA: Championship Circuit Edition", "Space Harrier", "After Burner" ja "Sky Target" toetasid analoogi.
SEGA on turule toonud ka USB-liidesega Saturn mängupuldi (Jaapani versioon), mida on võimalik kasutada Microsoft Windows'i, Mac OS X arvutites ning ka PlayStation 3 konsoolis.
Dreamcast
pisi|275x275px|Dreamcast oma puldiga Dreamcastil tuli välja uus pult, millel oli analoogkang, D-pad, 4 tegevusnuppu (A, B, X, Y), "Start" nupp ja kaks analoognuppu vasakul ja paremal pool puldi all. Puldil oli ka kaks sisendit, kuhu sai panna vibratsioonipaki või VMU (ekraaniga seade, mida sai kasutada mäluna). Dreamcastil oli ka teisi kontrollereid, nagu kalapüügiõng, hiir ja klaviatuur ning valguspüss.
PlayStation 2
PlayStation 2 tuli välja uue puldiga – DualShock 2. Uue versiooniga muutusid nupud rõhutundlikuks (tuvastasid, kui tugevalt nupp oli alla vajutatud), kaablid mustaks ja puldil oli siniselt kirjas "DUALSHOCK 2". Pea kõik uued mängud kasutasid lisandunud analoogkange, mistõttu vanem DualShock pult paljude mängudega ei sobinud. Puldi tavaliseks värviks oli must, kaaskõlastudes konsooli enda värvimuutusega.
GameCube
GameCube tuli välja puldiga, mis sarnanes PlayStation 2 DualShock 2-ga. Sel oli 2 analoogkangi, D-pad, 4 tegevusnuppu (A, B, X, Y), start/pause nupp, kaks rõhutundlikku nuppu (L ja R), tavaline nupp (Z) ja värinamootor. Nupud tegid täielikult alla vajutades klõpsu, andes igale nupule teoreetiliselt kahe nupu funktsiooni. Nintendo tuli hiljem välja ka juhtmevaba puldiga, mis kasutas Atari Wireless RF pultidelt võetud juhtmevaba tehnoloogiat, et ei peaks infrapunal töötama. Need puldid olid samasugused, aga ilma värinamootorita.
Xbox
Microsofti Xboxi pult sarnaneb disainilt Dreamcasti puldiga, aga paremale poole oli lisatud veel üks analoogkang. Ette lisati veel kaks nuppu (must ja valge) ning "back" (select) nupp. Algselt oli kriitikat, et pult oli liiga suur ja kohmakas, nii et väljastati teine, Type-S pult.
Xbox 360
pisi|196x196px|Xbox 360 juhtmevaba pult Xbox 360 väljatulekuga tuli ka uus pult, mis oli juhtmevaba ja eemaldas originaalselt puldilt musta ja valge nupud, asendades need puldi ülaosas paiknevate "bumper" nuppudega (LB ja RB). Tuli ka välja juhtmega pult, mis ühendus konsooliga USB-kaabli kaudu. Juhtmega pulti või juhtmevaba pulti koos adapteriga saab kasutada ka arvutiga ning töötavad standardina kõigi Games for Windows mängudega.
PlayStation 3
PlayStation 3 väljatulekuga kaasnes ka uus, DualShock 3 kontroller, algselt Sixaxis. Disainilt sarnane DualShockiga, sellele lisati sisseehitatud kallutussensor ja kiirendusandur ning 4 LEDi, et näidata nelja mängija puhul puldi numbrit. Pult muutus ka juhtmevabaks ja seda saab laadida mini-USB pordi kaudu, mis paikneb seal, kus varasematel pultidel on kaabel. See ühendus võimaldab ka juhtmega mängimist. Sixaxis puldil puudus värina tugi litsentsi puudumise tõttu. Kui litsents saadi, väljastati DualShock 3, mis oli pea kõigil muul viisidel sama mis Sixaxis.
Wii
Nintendo Wii väljatulekuga tuli välja hoopis teistsugune pult, Wii Remote. See pult sarnaneb kujult teleripuldiga ning võimaldab kolmedimensioonilist asukoha ja pöörde tuvastust. Puldil on ka nupud (A, B, 1, 2, start, select, D-pad ja Home). Puldile saab ka külge ühendada liideseid, näiteks Nunchuck pult, millel on analoogkang ja kaks nuppu teise käe jaoks. Pulti saab ka kasutada külili kui tavalist pulti. Välja tuli ka Classic pult, mis sarnaneb loomult Super NES puldiga, kuid sel on ka kaks analoogkangi PlayStationi puldi asetuses.
Wii U
pisi|225x225px|Wii U konsool ja pult Wii U tuli välja uue Wii U GamePad puldiga, mille suurim tunnus on ta 6,2-tolline puutetundlik ekraan, mis võib lisada teleri ekraanil toimuvale infot või töötada kui koopia sellest, mida seal kuvatakse, andes funktsionaalsuse kui käeshoitav konsool. Lisaks on ka puldil liikumisandurid, kaamera, kõlarid, mikrofon ja värinamootor. Puldil on kaks analoogkangi, D-pad, neli esinuppu (A, B, X, Y), neli ülalpaiknevat nuppu (L, R, Zl, Zr), select, start, home nupud ja voolu nupp.
Xbox One
Xbox One'i pult sarnaneb Xbox 360 puldiga. Akuhoidik on tehtud õhemaks ja D-padi nupud on üksteisest eraldatud, Start- ja Back-nupud on asendatud menu ja view nuppudega. Lisaks on rõhutundlikel nuppudel ka eraldi värinamootorid.
PlayStation 4
PlayStation 4 väljatulekuga kaasneb DualShock 4 pult, mis erineb oma eelkäijast väikese puutetundliku ala lisandumisega. Pult toetab ka liikumistuvastust ja paremat värinat. Puldil on ka väljundava peakomplekti jaoks ja micro-USB-port laadimiseks ja juhtmega mängimiseks. Puldil on ka lisandunud Share nupp, mis võimaldab mängust üles laadida videot, et teistega jagada. Puldil on ka väike valgusriba, mis võib näidata erinevaid värve.
Kose Lasteaed
pisi|280px|Kose Lasteaed Kose Lasteaed on lasteaed Kose alevikus Harju maakonnas.
Ajalugu
Lasteaed avati Kosel Ravila maantee 10 asuvas majas 1954. aastal. Lapsi oli lasteaias alguses 15. Peatselt koliti Kehra maantee 5 paiknevasse ühekorruselisse majja. Tollel ajal töötas lasteaias kaks rühma.
Varem oli Kosel mitmel aastal 1930ndatel ja 1940ndatel kahe-kolme kuu jooksul avatud suvelasteaed, mis töötas Kose Seltsimajas. Suvelasteaeda leiti kasvatajad kas spetsiaalsete koolituste läbinute hulgast või Tallinna Kodumajandusinstituudist.
1961. aastal remonditi pool praeguse muusikakooli majast (Pikk tänav 8) ja 22. septembril avati lasteaed endise kahe asemel 4 rühmaga, mis oli mõeldud sajale lapsele (sõimerühmad jäid endisesse majja). Lasteaiatöötajaid oli kahe maja peale kokku 27.
Tänapäeval kasutatavasse majja (Pikk tänav 30), mis on ehitatud spetsiaalselt lasteaiaks, kolis tollane Kose Lastepäevakodu 1978. aastal.
2008. aasta sügisel oli Kose Lasteaias 6 rühma, kus käis kokku 126 last vanuses 2–7. Töötajaid oli Kose Lasteaias 31 (15 õpetajat, 3 administratsioonitöötajat ja 13 täiendavat personaliliiget).
2013 avati Kose Kultuurikeskuse ruumides (Hariduse 2) kaks lisarühma.
Nurme
Nurme on mitme koha nimi Eestis:
Sahara
thumb|right|300px|Sahara satelliidilt nähtuna. thumb|right|300px|Sahara liivaluited.
Sahara on kõrb Aafrika põhjaosas. See on maailma suurim kuum kõrb ja kõrbetest teisel kohal, Antarktika järel.
Läänes ulatub kõrb Atlandi ookeani rannikuni, lõunas Sahelini. Idas ulatub Sahara Niiluse või Punase mereni. Loodes ulatub Sahara Atlaseni. Põhjas asuvat Kürenaikat ei peeta tavaliselt Sahara osaks; Tripolitaania kuulumine Saharasse on vaieldav.
Saharas valitseb kuiv troopiline kliima. Eriti põhjaosas sajab vähesel määral talvel vihma; kesk- ja lõunaosas esineb vähesel määral suvist vihma.
Sahara lääneosas on valdavaks tasane pinnamood. Taimestik on karjakasvatuseks piisav, mistõttu seal hulgub maure; kuid põhjavesi tuleb harva pinnale ja oaase on vähe. Sahara keskosas kõrguvad Ahaggari ja Tibesti mäed. Seal, eriti Ahaggaris, on sademeid ja taimi rohkem, mägedest algavates jõgedes esineb voolamist. Paljudes paikades Sahara keskosas on allikaid ja oaase – nende vahel rändlevad tuareegid.
On arvatud, et Sahara kõrbe teke sai alguse umbes seitse miljonit aastat tagasi. Kõrbe ulatuslikum laienemine algas aga hiljem ning paiguti on Sahara territooriumil asunud mitmeid suuri jõesüsteeme.
McGraw
McGraw on külaks nimetatav asula Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis Cortlandi maakonnas. Elanike arv oli 1000 (2001).
Eesti Näitemänguagentuur
Eesti Näitemänguagentuur (ENA) oli aastatel 1994–2007 tegutsenud osaühing, mille asutasid üheksa Eesti riigiteatrit ja mille osanikud olid Eesti riik ja Tallinna linnavalitsus. Eesti Näitemänguagentuur vahendas avalikule esitamisele tulevate näidendite autoriõigusi ja nõustas nii teatreid ja projektijuhte/lavastajaid kui ka autoreid ja tõlkijaid teatritekstide autoriõiguste küsimustes.
Algselt tegutses Eesti Näitemänguagentuur aktsiaseltsina, kuida 1996. aastal muudeti aktsiaselts osaühinguks.
Eesti Näitemänguagenturi autoriõiguste oste finantseeris riik, tegevuskulud kaeti vahendustasudest.
Aastast 1995 korraldas Eesti Näitemänguagentuur iga kahe aasta tagant näidendivõistlusi. Aastal 2007 jätkas näidendivõistluste korraldamist Eesti Teatri Agentuur, mis lood samal aastal Eesti Näitemänguagentuuri ja Eesti Teatriliidu Teabekeskuse ühinemisel ja mis võttis üle kahe asutuse töökohustused, sh Eesti Näitemänguagentuuri sõlmitud lepingud. Eesti Teatri Agentuur jätkab ka Eesti algupärandite tõlgete tellimist.
Väljaküla (Saaremaa)
Väljaküla ehk Välja küla asub Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Küla kuulus Valjala kihelkonda.
Orguse (Väike-Maarja)
Orguse on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
El Salvadori riigipeade loend
El Salvadori riigipeade loend loetleb El Salvadori presidendid ja muud valitsejad pärast riigi täielikku iseseisvumist Kesk-Ameerika Ühendriikidest.
Valitsejaid 1821–1841 vaata Kesk-Ameerika Ühendriikide riigipeade loendist.
Norderney
Norderney on saar Põhjameres, üks Ida-Friisi saartest.
Pindala 26 km². Saar on madal.
thumb|Norderney õhuvaade läänest
Saar kuulub Saksamaale. Halduslikult moodustab ta Aurichi kreisis Norderney valla. Vallas on kaks alljaotust, Fischerhafen ja Nordhelmsiedlung.
Pudivere (Väike-Maarja)
Pudivere on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Norderney
Naabersaar idas on Baltrum, mis asub umbes 800 m eemal Wichter Ee väina taga. Läänes on Juisti saar, umbes 3 km eemal teisel pool Norderneyer Seegatti.
Pudivere (Väike-Maarja)
Pudiveres on Pudivere mõis (Poidifer). Pudivere külast läänes asus varem Liinemõisa mõis (Helenenhof), mille peahoone kohale ehitati hiljem asundustalu elamu.
Norderney
Mandrile jõuab kergesti parvlaevaga Norddeichi sadamast Põhja-Saksamaa linna Nordeni lähedalt. Norderneyl on ka lennuväli 1000 m pikkuse lennurajaga.
Pudivere (Väike-Maarja)
1977. aastal liideti külaga Liineküla ja Sootiigi.
Norderney
Ajalugu
Usutavasti loodi esimene püsiasustus 13. ja 14. sajandil. Asula arenes saare lääneosas, kõrgete luidete varjus. Esimene dokument saarest on aastast 1398. 1650. aastal oli saar umbes 8,3 km pikk ja asulas oli umbes 18 maja ja 101 asukat. Tõsine torm ujutas saare üle 1717. aasta jõulude ajal. 1830. aastatel muutus saarlaste kõige tähtsamaks tegevuseks söödavate karpide korjamine.
Hannoveri kroonprints Georg külastas Norderneyd esmakordselt 1836. aastal ja 1851. aastast tõi õukonna igal suvel saarele. Sel ajal sai kuurordikülastamine rikaste ja kuulsate poolt tugevasti jäljendatud. 1858. aastal ehitati 950 m laudisega promenaad. Saare tuuleveski ehitati 1862. aastal. 1899. aastal oli saarel 4018 asukat ja 26 000 suvituskülalist. 1901. aastal rajati ingelhai kalandus. 1925. aastal oli seal 5564 asukat ja 38 140 külalist. Deutsche Luft Hansa alustas samal aastal saarele regulaarlende.
Kliima ja puhkeala
Norderneyl on mereline kliima, üldiselt vähemäärmuslike temperatuuridega kui lähedalasuval mandril. Sademed jaotuvad aasta vältel enam-vähem ühtlaselt, kuid sügis tundub olevat veidi vesisem, kus november on sajuseim kuu oma 87,6 mm-ga, samas veebruar on kuivim 40,7 mm-ga. Saarel on ka rohkem päikesepaistet kui mandril, rohkem kui 1600 tundi aastas. Merevee temperatuur kõigub talvel 3 ja 7 °C vahel ning on suvel üle 20 °C. 2014. aasta juulis saavutati uus kõigi aegade rekordtemperatuur 34,1 °C.
Norderney populaarsest Põhjarannast vahetult idas on nudistide rand.
Siili tänav (Tallinn)
thumb|Siili tänav
Tukumsi rajoon
Tukumsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis.
Siili tänav (Tallinn)
Siili tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Siili asumis.
Tukumsi rajoon
Rajoonis oli 2 linna (Tukums ja Kandava), 2 piirkonda ja 16 valda.
Siili tänav (Tallinn)
Siili tänav algab Sõpruse puiesteelt, suundub läbi asumi ja lõpeb Nõmme teega. Tänava pikkus on umbes 540 meetrit.
Aastatel 1935–1966 kandis Siili tänava nime tänav praeguses Sääse asumis. Paralleelselt asus samanimeline tänav ka tänase Haabersti linnaosa Mustjõe asumis. Alates 1958 kannab see Saarma tänava nime.
Riigivolikogu 23. valimisringkond
'''Riigivolikogu 23. valimisringkond''' asus Läänemaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kõrgesaare, Pühalepa, Käina ja Emmaste vald ning Kärdla linn (kogu Hiiumaa).
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9207 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Friedrich Espenbaum (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Karl Kaups, kes said vastavalt 3187 ja 3736 häält, seega valiti 23. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl Kaups.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Madi Kõmmus, vastaskandidaat Lembit Piiriselg.
Orguse
Orguse on mitme koha nimi:
Käru (Väike-Maarja)
Käru on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Ajalugu
Vanadel kaartidel on praeguse Käru (18. sajandil Kerro) küla põhjaosas Luusika bussipeatuse juurde märgitud küla nimega Tuulivere (Tulifer). Tuulivere ja Käru vahel Pedja jõel oli vesiveski. Vesiveski oli ka Pallasveres (Pallastfer) ja Kõrveonga (18. sajandil Onge) külas (tänapäeval Imukveres). Kõik loetletud veskid on Pedja jõel, Imukvere jõel veskeid märgitud ei ole. Imukvere saeveski asus Pedja jõel.
Tuulivere ja Käru vahelises veskikohas tegutseb Käruveski kalakasvandus. Pedja jõel on esinenud ka veevaeseid aastaid.
Endised mõisahooned
Küla territooriumile jäävad Käru mõis (Kerro) ja Härma mõis (Hermannshof). Mõisate peahooned on hävinud kuid säilinud on mitmeid kõrvalhooneid.
Aasristik
Aasristik ehk punane ristik (Trifolium pratense) on liblikõieliste sugukonda ristiku perekonda kuuluv taimeliik. Aasristik on 20–80 cm kõrgune mitmeaastane rohttaim.
Taim kasvab nii kuivadel kui ka niisketel niitudel, võsastikes ja karjamaadel.
Taimel on röga lahtistav, kuse- ja sapieritust ergutav, põletiku-, asteroskleroosi- ja kasvajavastane, verejooksu peatav, valu vaigistav ja haavu parandav toime.
Preiļi rajoon
Preiļi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis.
Aasristik
Kasv
Aasristik on mitmeaastane rohttaim, mille õied õitsevad maist kuni septembrini.
Preiļi rajoon
Rajoonis oli 2 linna (Preiļi ja Līvāni).
Aasristik
Botaaniline kirjeldus
Aasristiku kõrgus varieerub vahemikus 20–40 cm, punasel ristikul võib kõrgus ulatuda kuni 80 cm.
Elevandiluuranniku riigipeade loend
''Siin on loetletud Elevandiluuranniku presidendid alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal.
Aasristik
Juur
Aasristikul on tugevad maa-alused juured koos külgharudega.
Vars
Maa peal on aasristikul 2–5 tõusvat vart, mis on sõlmkohtadega omavahel ühendatud. Taime noores eas on varred sõlmkohtade alt karvased, hiljem hõredakarvalised.
Leht
Aasristiku lehed asetsevad kolme kaupa ehk lehed on kolmetised. Lehtede värvus on heleroheline ja lehe keskel esineb punakaspruun laik.Varre ülemised lehed on lühirootsulised ning alumised lehed on pikarootsulised ja moodustavad tavaliselt lehekodariku. Taimel esinevad ka abilehed, mis on ellipsoidse kujuga. Noorel taimel võib hoopis lehe keskel esineda hele laik.
Keemiline sisaldus
Taime ürt sisaldab süsivesikuid, steroide, saponiine, karoteeni, fenoolkarboksüülhappeid, rasvhappeid, parkaineid, flavonoide, kinoone, eeterlikku õli, C-, B-, E- ja K-vitamiini ning mikroelemente.
Ravimtaimena
Raviotstarbeks kasutatakse aasristiku õisi koos ülemiste lehtedega. Õite kogumine toimub taime õitsemise algul ning õied kuivatatakse 60–70 °C juures. Oluline on see, et välditakse üle kuivatamist, sest muidu droog kaotab oma ravitoime. Mõningatel juhtudel valmistatakse droog ka taime juurest. Droog säilib kuni aasta kinnises nõus.
Taimel on röga lahtistav, kuse- ja sapieritust ergutav, põletiku-, ateroskleroosi- ja kasvajavastane, verejooksu peatav, valu vaigistav ja haavu parandav toime. Taime eri osadest tehtud preparaate võib kasutada kehvveresuse, valuliku menstruatsiooni, kusepõie põletiku, emakaverejooksu, bronhiidi ja ateroskleroosi ärahoidmiseks. Lisaks tehakse taime preparaadist vanne rahhiiti põdevatele lastele. Aasristikust tehtud värske mahl on mõjus ravivahend sõrme mädapõletiku, nahatuberkuloosi, kõrva- ja silmapõletiku korral.
Taime juurtest tehtud tõmmist kasutatakse munasarjapõletiku ja kasvajate raviks. Värskeid puruks tehtud lehti saab kasutada haavade peal: välispidise verejooksu peatamiseks, mädakollete ja põletikukohtade peal. Lisaks aitavad lehed ka reumaatiliste valude korral.
Oluline on taime eri osadest tehtud preparaate kasutada mõistlikult, sest suurtes annustes tarvitamine võib põhjustada naistel menstruatsiooni ärajäämist ja meestel impotentsust.
Rahvapärased nimetused
Taime on rahvapäraselt nimetatud mesinupuks, punaseks härjapeaks ja ristikuks, ristikheinaks, härjapeaks, ristikhainelilleks, ärjapäänutiks.
Rahvatarkuse järgi on aasristik aidanud kasvajate vastu. Eesti rahvameditsiinis kasutati aasristiku lehti koos keedetud sibulaga nahapõletike ehk nn roosi raviks.
Kogula
Kogula on kahe küla nimi Eestis:
Aleksei Vandam
Aleksei Vandam (kuni 1907. aastani Jedrihhin vene keeles Алексей Ефимович Едрихин / Вандам) (17. märts 1867 Minski kubermang – 16. september 1933 Tallinn) oli Venemaa keisririigi ja Vene kodusõjas loodearmee sõjaväelane (kindralmajor).
Aleksei Jedrihhin oli pärit lihtsõjaväelase perekonnast ja astus vabatahtlikuna 24. detsembril 1884 Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse 120. Serpuhhovi polku.
Sõjaväelise üldhariduse sai ta Vilno junkrukoolis, mille ta 7. augustil 1888 lõpetas alamlipnikuna, ja suunati teenistusse 117. Jaroslavli polku, kus teenistuse ajal 1890. aastal ülendati ta alamporutšikuks (alamleitnandiks).
1897. aastal astus ta juba porutšikuna Nikolai Kindralstaabi Akadeemiasse, kus lõpetas 1899. aastaks kaks kursust.
1900. aastal loobus ta aga võimalusest akadeemias edasi õppida ja esitas palve saata ta edasist teenistust jätkama oma endisse polku. Pärast seda esitas ta uue palve arvata ta reservi ning lubada sõita Lõuna-Aafrikasse, kus toimus Teine Suurbritannia-Transvaali sõda, lugeda aeg pärast sõjast naasmist teenistusstaaži hulka ning võimaldada jätkata teenistust sõjaväes.
Missioon Teises Buuri sõjas
Mitteametlikult täitis Vandam Teises buuri sõjas, buuride pool Suurbritannia vägede vastases sõjategevuses Venemaa sõjaväelise vaatleja ning strateegilise luure ülesandeid, mille on seletatav tema jätkuv teenistusstaaž Venemaa sõjaväes, pärast naasmist ka järjekordse staabikapteni auastme andmine 6. mail 1900 ja kogu äraoldud aja eest teenistustasu väljamaksmine. Tema poolteist kuud kestnud teekulud Venemaalt Transvaali kandis suurvürst Aleksandr Mihhailovitš. Pärast naasmist Transvaalist viibis Vandam 7. mail 1900 Venemaa keisririigi sõjaministri Aleksei Kuropatkini juures isiklikul vastuvõtul, kus andis ülevaate toimunud sõjategevusest.
Transvaalis oli Vandam paar kuud ajalehe Novoje Vremja korrespondent ning seal kasutas esmakordselt pseudonüümi “Vandam”.
Forthi maanteesild
Forthi maanteesild on rippsild Šotimaal Queensferry lähedal, umbes kilomeetri kaugusel Forthi sillast. Sild ületab Forthi lahe ning ühendab Edinburghi Fife'iga.
Plougasteli sild
pisi| Plougasteli sild (praegune nimi Albert-Louppe'i sild (pont Albert-Louppe)) on graatsiline raudbetoonkaarsild Prantsusmaal üle Élorni jõe. Ta ühendab Plougastel-Daoulasi Le Relecq-Kerhuoniga. Oli kuni 1942. aastani maailma suurim raudbetoonkaarsild.
Forthi maanteesild
Sild ehitati 1958–1964.
Aleksei Vandam
Missioon Teises Buuri sõjas
Pärast saabumist ennistati Vandam 17. augustil 1900 tegevteenistusse ning suunati Intendandi Peavalitsusse Peterburis, kus ta teenis umbes pool aastat, misjärel esitas ta kevadel 1901 järjekordse errulaskmispalve, mis ka 13. aprillil 1901 rahuldati. Ta määrati Peterburi maakonna jalaväe reservi, kus ta oli kirjas kuni 1903. aastani. Tema tegevuse kohta antud ajavahemikul puuduvad andmed.
Missioon Hiinas
1906. aasta 7. novembril jätkas Jedrihhin teenistust kindralstaabis Peterburis. 29. mail 1907 vahetas keiser Nikolai II loal nime, uueks perekonnanimeks sai Vandam.
11. jaanuarist 1908 kuni veebruarini 1909 jätkas Vandam teenistust kohustusliku aastase riviteenistusega sõjaväes, olles aasta Grenaderide Ihukaitseväe polgu ülem.
22. veebruaril 1909 viidi kapten Vandam taas kindralstaapi ning määrati 7. märtsist 1909 Smolenskis asuva XIII armeekorpuse eriülesannetega staabiohvitseriks ja ülendati 29. märtsil 1909 alampolkovnikuks.
26. juulil 1910 esitas ta järjekordse taotluse teenistusest vabastamiseks ning arvati Peterburi kubermangu rahvaväe jalaväkke.
Kirjandustegevus
Tegevteenistusest puudumise ajal tegi Vandam kirjatööd, koostades aastail 1912–1913 Venemaa geopoliitikat kajastavad teosed "Meie olukord" (1912) ja "Suurim kunstidest" (1913). Oma teostes arendas ta nn Venemaa arengut ja poliitikat mõjutavaid Euraasia-suunitluse ja Atlandi-suunitluse teooriaid. Teooria alus oli konstateering, et kuna Venemaa oma põhiterritooriumilt asub maismaal ning efektiivseks tegevuseks maailmameredel Venemaal puuduvad võimalused, siis peab Venemaa keskenduma oma riiklike ja poliitiliste suundadega maismaale ehk Euraasia mandril toimuvale. Selle teooria kohaselt on Venemaa geopoliitilised liitlased Euraasia mandril asuvad riigid – Saksamaa ja Prantsusmaa ning vastased meredel ehk Atlandi ookeanil ülemvõimu omavad riigid Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid.
Esimene maailmasõda
9. detsembril 1913 asus ta uuesti tegevteenistusse ning määrati Kiievi sõjaväeringkonna X korpuse staapi eriülesannetega staabiohvitseriks. 13. novembril 1914 ülendati Vandam polkovnikuks.
3. novembril 1915 nimetati Vandam enne maailmasõda Eestimaa kubermangus asunud 23. jalaväediviisi Petseri polgu ülemaks ja 24. novembril 1916 sama jalaväediviisi staabiülemaks.
Pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni toimunud muudatusi, siis juba Venemaa Ajutise Valitsuse juhitava Venemaa sõjaväes ülendati Vandam 22. juunil 1917 kindralmajoriks.
Vene kodusõda
Pärast enamlaste võimuletulekut oktoobrirevolutsiooni tulemusena sõitis Vandam Eestisse, oma Mandžuuria sõjakaaslase Kolga pärushärra ja kindralmajori krahv Peter Stenbocki (1869–1931) juurde, kelle noorema õe Nataliega (sündinud 1874) ta oli 8. jaanuaril 1914 abiellunud. Sinna jäi ta kuni 1918. aasta sügiseni.
1918. aasta sügisel võttis ta osa Saksa armee poolt toetatud bolševikevastase Põhjakorpuse formeerimisest Pihkvas ja sõjategevusest enamlaste vastu.
Plougasteli sild
Sild ehitati 1926–1930. Arhitekt on Eugène Freyssinet, kes pidas seda ka oma õnnestunumaiks sillaks.
Silla kogupikkus on 700 m (mõningatel andmetel 888 m). Kaarte avad 186 m (mõningatel andmetel 180 m).
Augustis 1944 lasi Saksa armee ühe sillakaare õhku, kulutades selleks 20 tonni dünamiiti. Hiljem sild taastati. Tänapäeval on sild kohalikuks liikluseks (traktorid, jalgratturid jne). Autoliikluse jaoks rajati 1991–1994 tema kõrvale uus vantsild – Iroise'i sild.
Aleksei Vandam
Vene kodusõda
Vandam kuulutas end 12. oktoobril 1918 pärast Pihkvasse jõudmist Põhjakorpuse ajutiseks juhiks, kuni kindralmajor krahv Fjodor Kelleri saabumiseni Ukrainast (mida ei juhtunud, kuna Keller tapeti).
Pärast Punaarmee pealetungi Lätis ning Riia vallutamist emigreerus Vandam Berliini, kus viibis kuni Punaarmee väljaajamist Lätist (jaanuar-mai 1919).
Eesti Vabadussõda
Juunikuus 1919 saabus Vandam tagasi Eestisse, kus asus 21. juunist Narvas asuva Loodearmee staabiülema kohusetäitjaks ja ajavahemikul 28. august kuni 25. november 1919 oli Vandam Loodearmee staabiülem.
Eurofighter Typhoon
pisi|Eurofighter Typhoon altvaates pisi|Eurofighter Typhoon Helsingi õhuetendusel 2017. aastal Eurofighter Typhoon on deltatiivaga kahemootoriline part-tüüpi (kanard-) hävituslennuk, mille ehitasid ühisprojektina Saksamaa, Itaalia, Hispaania ja Suurbritannia. Nimeosa "Eurofighter" kasutatakse ainult Itaalias, Austrias ja Saksamaal. Mujal kasutatakse üldiselt nime Typhoon (NATO koodnimi).
Aleksei Vandam
Eesti Vabadussõda
Vandam oli Loodearmee staabiülem ka novembris 1919 Loodearmee ja Eesti 1. Diviisi poolse Petrogradi vallutamise katse ajal, pärast pealetungi ebaõnnestumist ja uue ülemjuhataja Glasenappi määramist astus staabiülema ametikohalt tagasi ning läks erru.
Eurofighter Typhoon
1983. aastal käivitasid Suurbritannia, Lääne-Saksamaa, Itaalia, Hispaania ja Prantsusmaa programmi "Future European Fighter Aircraft" (FEFA). Loodav lennuk pidi olema lühikese hoovõtu- ja maandumisteekonnaga. Pärast prantslaste 1984. aasta nõudmist, et välja töötataks ka lennukikandjatel kasutatav versioon, ning nende soovi saada projektis juhtroll tõmbusid Suurbritannia, Lääne-Saksamaa ja Itaalia projektist tagasi ning algatasid uue EFA programmi. 2. augustil 1985 alustasid nad Eurofighteri projekti ning teatasid, et Prantsusmaa ja Hispaania otsustasid projektis mitte osaleda. Vaatamata Prantsusmaa survele liitus Hispaania juba sama aasta septembris uuesti Eurofighteri projektiga. Prantsusmaa lahkus projektist aga lõplikult ning arendas oma algsest ACX-i prototüübist välja Dassault Rafale'i.
Aleksei Vandam
Eesti Vabadussõda
Vandam suri Tallinnas 16. septembril 1933 ja on maetud Tallinnas Siselinna kalmistu Aleksander Nevski kalmistule.
Toatemperatuur
Toatemperatuuriks (lühend RT) nimetatakse loodusteaduslike eksperimentide kirjeldamisel katse läbiviimise temperatuuri, kui see jääb ligikaudu vahemikku 21–23 °C ( = 294–296 K). Toatemperatuuri mõistet on mugav kasutada katsete juures, kus katse tulemus temperatuurist oletatavalt eriti ei sõltu, mistõttu täpne temperatuuri määramine pole otstarbekas. Samuti langeb see temperatuurivahemik kokku katsete läbiviimiseks tavaliselt kasutatavate ruumide temperatuuriga, ja on ühtlasi lähedane temperatuurile, mille järgi on sageli kirjanduses antud füüsikalisi suurusi iseloomustavad näitajad (25 °C).
Eurofighter Typhoon
Koos tegutsevad riigid asutasid 1986. aastal ettevõtte Eurofighter Jagdflugzeug GmbH, mis hakkas lennukit projekteerima. Projekti haldas NETMA (NATO Eurofighter and Tornado Management Agency), mis oli ka esimene klient. Lennuki prototüübi esmalend toimus 27. märtsil 1994, saritootmist alustati 2003. aastal. Lennuki konstruktsioonis on kasutatud 82% komposiitmaterjale, millest 70% on kasutatud süsinikkiudu ja 12% klaaskiudu.
Lennuk on kasutusel Suurbritannias (tellitud 160 lennukit), Saksamaal (143), Itaalias (96), Hispaanias (73), Saudi Araabias (72) ja Austrias (15). Lennukite ehitamiseks sõlmiti kolme projekti lepe, millest 2009. aasta novembri seisuga on esimene valmis täielikult, teine osaliselt ja kolmas on algusjärgus. Kokku on tellitud 559 lennukit. Esimesena võeti lennukid relvastusse Saksamaal 4. augustil 2003.
1999. aastal tellis ka Kreeka 60 Typhooni, kuid pingelise eelarve ja olümpiamängude korraldamise nimel ressursside koondamise tõttu tuli see tellimus tühistada. Siiski plaanib Kreeka valitsus edaspidi Typhoone tellida.
2007. aastal testis Jaapan eri riikide sõjalennukeid sooviga neid endale tellida. Konkursi võitjaks tunnistati Typhoon. Ameerika Ühendriikide F-22 Raptor paistis silma küll väga heade omaduste poolest, kuid Ameerika Ühendriigid on oma relvastuse müügile kehtestanud ranged piirangud. Seetõttu ei saa Jaapan neilt lennukeid osta, kuid Euroopa Liit ei pea Typhoone eriliseks sõjasaladuseks ja on neid juba Saudi Araabialegi müünud.
2009. aasta seisuga ei ole Typhoone sõjategevuses kasutatud. Näiteks Itaalia turvab nendega Albaania õhuruumi, Suurbritannia Falklandi saarte õhuruumi. Mitu riiki on Eurofighter Typhooniga olnud ka Balti õhuturbe missioonil.
Välislingid
pisi| Eurojet EJ200
Dispersioonanalüüs
Dispersioonanalüüs ehk ANOVA (ANalysis Of Variance) on kogum statistilisi meetodeid rühmade keskmiste võrdlemiseks. Need on andmeanalüütilised ja struktuuri kontrollivad statistilised meetodid, millel on palju erinevaid rakendusi. Neile on ühine, et nad arvutavad dispersioonid ja kontrollväärtused, et saada aimu nende taga peituvatest seaduspärasustest. Ühe või mitme muutuja dispersiooni seletatakse seejuures ühe või mitme mõjuma muutuja (faktori) mõjuga.
Dispersioonanalüüsi lihtsaim vorm testib üheainsa nominaalskaalaga muutuja mõju ühele intervallskaalaga muutujale, võrreldes sõltuva muutuja keskmisi rühmades, mis on määratud sõltumatu muutuja kategooriatega. Seega on dispersioonanalüüs oma lihtsaimal kujul t-testi alternatiiv, mis sobib rohkem kui kahe rühma vaheliseks võrdluseks.
On välja töötatud ka mitteparameetrilisi dispersioonanalüüsi meetodeid, millel on teistsugused eeldused.
ANOVA puhul võrreldakse rühmade seesmist hajuvust üldvalimi hajuvusega. Kui uuritavad tulemused ei erine rühmiti teineteisest, seletab kogu rühmasisese variatiivsuse ära kogu valimi üldine variatiivsus. Kui rühmasisene variatiivsus ei ole seletatav üldise variatiivsusega, on rühmad üksteisest erinevad.
Koguhajuvuse hindamiseks kasutatakse dispersioonanalüüsis F-testi. F-testi puhul jagatakse rühma keskmine variatiivsus rühmasiseste variatiivsuste keskmistega. Saadud F-statistiku väärtus sõltub vabadusastmete arvust ja on seega erineva valimi suuruse ja rühmade arvu korral erinev. Erinevuse statistilise olulisuse määramiseks kasutatakse vastavaid tabeleid.
Põhimõisted
Sõltuv muutuja ehk sihtmuutuja on meetriline juhuslik suurus, mille väärtust tuleb seletada kategoriaalsete muutujatega. Sõltuvate muutujate hulka kuuluvad näidud.
Sõltumatu muutuja ehk kategoriaalne muutuja ehk faktor annab ette rühmad. Selle mõju tuleb kontrollida, see on nominaalskaalal. Faktori kategooriaid nimetatakse faktori tasemeteks (faktoranalüüsis on sel terminil teine tähendus).
Sihtmuutujate arv
Vastavalt sellele, kui palju sihtmuutujaid on, eristatakse kaht dispersioonanalüüsi vormi:
Vastavalt sellele, kas faktoreid on üks või rohkem, eristatakse ühefaktorilist ja mitmefaktorilist dispersioonanalüüsi.
Fikseeritud ja juhuslikud mõjud
Dispersioonanalüüsi mudeleid eristatakse ka selle järgi, kas tegu on fikseeritud mõjuga või juhusliku mõjuga faktoritega. Fikseeritud mõjudega on tegu siis, kui mõjufaktoritel on lõplik arv tasemeid ja need kõik on haaratud või uuringus huvi pakkuv propositsioon käib ainult nende tasemete kohta. Juhuslike mõjudega mudelitega on tegu siis, kui haarata saab ainult valiku kõigist võimalikest tasemetest (vaata ka lineaarsed paneelandmemudelid).
Põhiidee
pisi|350px|Kogu dispersiooni saab hästi rühmadeks jagada, kui faktori tasemete vaheline varieeruvus on suur, varieeruvus nende sees aga väike. Meetodit uurivad, kas (ja mõnikord kuidas) meetriliste juhuslike suuruste keskväärtused eri rühmades (ehk klassides) erinevad. Meetodi teststatistikutega kontrollitakse, kas rühmadevaheline dispersioon on suurem kui rühmasisene dispersioon. Nii saab kindlaks teha, kas jaotus rühmadeks on mõttekas või kas rühmad on oluliselt erinevad.
Eeldused ja alternatiivid
Olulisustesti usaldatavus dispersioonianalüüsis sõltub sellest, kui hästi eeltingimused on täidetud. Need eeldused on eri rakendustes mõnevõrra erinevad, üldkehtivad on järgmised:
Kontrollimine toimub koos teiste testidega väljaspool dispersioonanalüüs, mis tänapäeval antakse statistikaprogrammide standardselt suvandina kaasa. Ennustusvigade normaaljaoust saab kontrollida muu hulgas Shapiro-Wilki testiga, püsihajuvust Levene testiga.
Dispersioonanalüüse ei peeta kuigi tundlikeks normaaljaotuse tungimuse täidetuse suhtes, eriti suurte valimite korral (vt tsentraalne piirteoreem). Püsihajuvuse puudumine on probleem, eriti kui rühmad ei ole ühesuurused. Ühefaktorilise dispersioonanalüüsi puhul saab sel juhul kasutada Browni-Forsythe'i testi. Peale selle on võimalik sõltuvate muutujate teisendamine rühmade dispersioonide võrdsustamiseks, näiteks logaritmimise teel. Kui eeltingimused ei ole piisavalt täidetud, saab kasutada ka mitteparameetrilisi meetodeid, mis ei ole nende suhtes tundlikud, kuid mille võimsus on väiksem ja mis testivad teisi parameetreid kui dispersioon, sest need põhinevad astakutel.
Näide
See dispersioonianalüüsi vorm on sobiv, kui tuleb näiteks uurida, kas suitsetamine mõjutab agressiivsust. Suitsetamine on siin sõltumatu muutuja, mille saab jagada k=3 tasemeks: mittesuitsetajad, mõõdukad suitsetajad ja ahelsuitsetajad. Ankeedi abil kindlaks tehtud agressiivsus on sõltuv muutuja. Uuringus jagatakse katsealused kolmeks rühmaks. Seejärel lastakse neil täita ankeet, mille abil tehakse kindlaks agressiivsus.
Hüpoteesid
Olgu \mu_i sõltuva muutuja keskväärtus i. rühmas. . Ühefaktorilise dispersioonanalüüsi nullhüpotees ütleb:
Alternatiivne hüpotees ütleb:
Nullhüpotees ütleb seega, et (faktori astmetele vastavate) rühmade keskväärtuste vahel pole erinevust. Alternatiivne hüpotees ütleb, et vähemalt kahe keskväärtuse vahel on erinevus. Kui faktori tasemeid on näiteks viis, siis on alternatiivhüpotees kinnitust leidnud, kui vähemalt kaks rühma keskmistet omavahel erinevad. Aga võib ka olla, et kolm, neli või kõik viis keskväärtust on omavahel selgelt erinevad.
Kui nukkhüpotees kummutatakse, ei anna dispersioonanalüüs seega aimu, mitme taseme või milliste tasemete vahel erinevus on. Me teame siis ainult teatud tõenäosusega (vt olulisusnivoo), et vähemalt kahel tasemel on oluline erinevus. Nüüd võib küsida, kas tohiks teha mitme t-testiga paarikaupa võrdlused tasemete keskmiste vahel. Kui dispersioonanalüüsiga võrreldakse ainult kahte rühma (kahte keskmist), siis annavad t-test ja dispersioonanalüüs sama tulemuse. Kui aga rühmi on üle kahe, siis ei ole dispersioonanalüüsi globaalse nullhüpoteesi kontrollimine paarikaupa t-testide kaudu usaldatav: tekib esimest liiki vigade kuhjumine. Post-hoc-testide (näiteks Bonferroni test ja Scheffé test) abil saab pärast dispersioonanalüüsi olulist tulemust kontrollida, millised keskmised on erinevad. Nende meetodite eelis on selles, et nad võtavad arvesse esimest liiki vigade kuhjumise ohtu.
Arvutamise põhiideed
Dispersioonanalüüsis arvutatakse kõigepealt vaadeldav kogudispersioon kõigi rühmades. Selleks võetakse kõik näidud kõigist rühmadest kokku, arvutatakse kogukeskmine ja kogudispersioon.
Seejärel tahetakse kindlaks teha seda osa dispersioonist, mis läheb ainult faktori arvele. Kui kogu vaadeldav dispersioon läheks faktori arvele, siis peaksid kõik näidud ühel faktori tasemel olema võrdsed, siis saaksid olla erinevused ainult rühmade vahel. Kõigil näitudel ühes rühmas peaks olema sama väärtus, sest faktor oleks dispersiooni ainus allikas. Praktikas aga näidud ühe taseme piires varieeruvad. Need erinevused peavad niisiis pärinema teistest mõjudest (kas juhusest või kolmandatest muutujatest). Et nüüd välja arvutada, milline dispersioon läheb ainult faktori arvele, tõstetakse andmed korraks "ideaalselt" ümber: kõikidele näitudele taseme piires omistatakse vastava taseme keskmine. Niiviisi tehakse kõik väärtused ühe taseme piires võrdseks, ning ainus erinevus on nüüd faktori tasemete vahel. Nüüd arvutatakse nende "idealiseeritud" andmetega dispersioon uuesti. Seda nimetatakse faktori tekitatud dispersiooniks (töötlusdispersioon).
Saksamaa 1945–1949
Saksamaa 1945–1949 on periood Saksamaa ajaloos alates kaotusest Teises maailmasõjas kuni Saksamaa jagamiseni Saksamaa Liitvabariigiks ja Saksa Demokraatlikuks Vabariigiks.
1945. aasta veebruaris toimus Jalta konverents, millest võtsid osa Jossif Stalin, Franklin Delano Roosevelt ja Winston Churchill. Seal kooskõlastati Saksamaa purustamine ja sõjajärgne maailmakorraldus.
1945. aasta juulis-augustis toimus Potsdami konverents, kus võitjariike esindanud USA president Harry Truman, NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees Jossif Stalin ja Suurbritannia peaminister Winston Churchill (hiljem Clement Attlee) arutasid Saksamaa sõjajärgse korraldamise küsimusi, määrasid kindlaks poliitilised ja majanduslikud põhimõtted Saksamaa sõjaaegsete liitlaste kontrollimiseks ja saavutasid kokkuleppe sõjaroimarite rahvusvahelise kohtu alla andmiseks.
20. novembrist 1945 kuni 1. oktoobrini 1946 toimus Nürnbergi protsess, kus mõisteti kohut Hitleri Saksamaa partei-, riigi- ja sõjaväejuhtide üle. Kaksteist kohtualust mõisteti surma, kolm said eluaegse vanglakaristuse ja neljale määrati vanglakaristus. Kolm kohtualust mõisteti õigeks.
Saksamaa jagamisega okupatsioonitsoonideks ei taotletud selle killustamist, vastupidisel arvamusel oli NSV Liit. Loodi Liitlaste Kontrollnõukogu, mille ülesandeks oli okupatsioonitsoonide probleemide ühine lahendamine ja nende taasühendamine tulevikus, NSV Liidu eriarvamuste tõttu see nõukogu siiski ei toiminud.
USA tsooni kuulus Saksamaa lõunaosa, kus moodustati Baieri, Hesseni ja Württemberg-Badeni liidumaad, lisaks põhjaosas ka Bremen.
Suurbritannia tsooni kuulus põhja- ja lääneosa, kus hiljem moodustati Schleswig-Holsteini, Hamburgi, Alam-Saksi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaad.
Nõukogude Liidu tsooni kuulusid tulevased Brandenburgi, Mecklenburg-Vorpommerni, Saksimaa, Saksi-Anhalti ja Tüüringi liidumaad.
Algselt Prantsusmaale okupatsioonitsoone ei kavandatud, kuid Charles de Gaulle'i ja Prantsusmaa ajutise valitsuse survel tehti Prantsusmaale siiski järeleandmine. Stalin oli nõus Prantsusmaale okupatsioonitsooni andmisega tingimusel, et see moodustatakse USA ja Suurbritannia tsoonidest. Seega andis Suurbritannia Prantsusmaale endised Mosellandi ja Westmarki Gau'd, ning USA andis Prantsusmaale endise Hessen-Nassau Gau Reinist läände jääva osa Mainzi ümber. Sellest moodustati hiljem Rheinland-Pfalzi liidumaa (välja arvatud Saarimaa, mis eraldati ja sai omaette protektoraadiks). Lisaks jagati USA ja Prantsusmaa vahel Baden ja Württemberg nii, et Karlsruhe-Müncheni kiirtee jääks täielikult USA tsooni - Prantsusmaa tsoonis moodustati Württemberg-Hohenzollerni ja Lõuna-Badeni liidumaad. Lisaks anti Prantsusmaale ka Lindau, et luua koridor Prantsusmaa okupatsioonitsoonide vahel Saksamaal ja Austrias, see lülitati Württemberg-Hohenzollerni tsooni.
USA, Prantsusmaa ja Suurbritannia tsoonides tehti 1948. aasta juunis rahareform, mis ei meeldinud NSV Liidule, ning Stalin otsustas liitlaste garnisoni Lääne-Berliinist välja tõrjuda. Selleks suleti Nõukogude sõjaväe juhtkonna poolt Saksamaal kõik Berliini lääneliitlaste okupatsioonitsoonidega ühendanud raud- ja maanteed. Berliini blokaad algas 24. juunil 1948 ja kestis 324 päeva, lõppedes mais 1949. Berliini varustamiseks organiseerisid lääneriigid õhusilla.
7. augustil 1949 kuulutati USA, Prantsusmaa ja Suurbritannia okupatsioonitsoonides välja Saksamaa Liitvabariik (SLV). Sama aasta 7. oktoobril kuulutas NSV Liit oma tsoonis välja Saksa Demokraatliku Vabariigi (SDV).
Kaspar Kokk
Kaspar Kokk (sündinud 3. augustil 1982 Tartus) on Eesti endine murdmaasuusataja.
Juunioride maailmameistrivõistlustel
2001 Karpaczis
2002 Schonachis
Maailmameistrivõistlustel
thumb|Kaspar Kokk Otepää MK-etapil (2006) 2005 Oberstdorfis
2007 Sapporos
Olümpiamängudel
2006. aasta taliolümpiamängud Torinos
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris Erakond Isamaa nimekirjas 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 263 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Kaspar Kokk on 176 cm pikk ja kaalub 70 kilogrammi. Kuulub Sparta spordiseltsi.
25. augustil 2007 abiellus Kokk Pärnus ärimehe Rein Kilgi tütre Annaliisiga. Nii abielu registreerimine kui ka pulmapidu sajale inimesele toimus Rein Kilgile kuuluvas Ammende villas.