cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geostatsionaarne orbiit
Geostatsionaarse kõrguse tuletus
Korrutis GM on tuntud palju täpsemalt kui kumbki tegur eraldi ning seetõttu antakse sellele eraldi väärtus ja tähis μ = 398 600,4418 ± 0,0008 km3 s−2. Sellega avaldatud valem näeb välja järgmiselt:
Nurkkiirus on leitav, kui jagada nurk, mis on läbitud ühes täis pöördes orbitaalse perioodiga (aeg, mil satelliit teeb ühe täis pöörde Maa ümber). Geostatsionaarse orbiidi korral on orbitaalseks perioodiks üks ööpäev ehk 86164,09054 sekundit. See annab:
Seejärel on võimalik eelmise valemiga välja arvutada orbiidi raadius, mis annab vastuseks 42 164 kilomeetrit. Lahutades Maa ekvatoriaalse raadiuse, 6378 kilomeetrit, on geostatsionaarse orbiidi kõrguseks 35 786 kilomeetrit.
Satelliidi kiirus ehk kiirus mida satelliit peab omama, et sellel orbiidil püsida on võimalik arvutada korrutades nurkkiirus orbiidi raadiusega:
Sama valemiga saame arvutada ka teiste planeetide geostatsionaarseid orbiite. Marsil on geotsentriline gravitatsiooni konstant GM 42828 km3s−2 ning Marsi pöörlemise periood (T) on 88642,66 sekundit. Kuna ω = 2π/T, siis saame ω väärtuseks 7,088218×10−5 s−1. Saame tulemuseks, et r3 = 8,5243×1012 km3, mille kuupjuur on 20 427 km; ning lahutades Marsi ekvatoriaalse raadiuse (3396,2 km) saame, et Marsi korral on orbiidi kõrguseks 17 031 km.
Valimisringkond nr 8
pisi|Valimisringkond nr 8 Valimisringkond nr 8 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Järva maakonna ja Viljandi maakonna.
2011. aasta Riigikogu valimised
Isikumandaadi sai Sven Mikser (SDE, 7431 häält). Ringkonnamandaadi said Jürgen Ligi ja Kalle Jents (RE), Helir-Valdor Seeder ja Kaia Iva (IRL), Helmen Kütt (SDE), Enn Eesmaa (KE).
2015. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 65 256, neist käis valimas 38 931 ehk 59,7%. E-hääli anti 11 231.
Isikumandaadi sai Jürgen Ligi (RE; 6758 häält). Ringkonnamandaadi said Helmen Kütt (SDE), Mailis Reps (KE), Helir-Valdor Seeder (IRL) ja Johannes Kert (RE). Selles ringkonnas kandideerinutest said kompensatsioonimandaadi Jaak Madison (EKRE), Priit Toobal (KE), Jaanus Marrandi (SDE) ja Kersti Sarapuu (KE).
2019. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Isikumandaadi said Jürgen Ligi (RE) 6069 häälega ja Jaak Madison (EKRE) 5612 häälega. Ringkonnamandaadi said Helir-Valdor Seeder (IE) 3138 häälega, Jaak Aab (KE) 2227 häälega, Helmen Kütt (SDE) 2194 häälega ja Yoko Alender (RE) 997 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Kersti Sarapuu (KE) 1394 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Celenski
Celenski on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas. Küla asub merepinnast 199 meetri kõrgusel ja jääb piirkonna keskusest Alūksnest 3 ning Riiast 199 km kaugusele.
Jamestown (Lääne-Kapimaa)
Jamestown (ka Webersvallei) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas.
Celenski
Külast läheb läbi maantee P39.
Jamestown (Lääne-Kapimaa)
Jamestown on asutatud 1902. aastal Blaauwklippeni farmi territooriumile. Linn on saanud nime kooliõpetaja James Rattray (u. 1795–1864) järgi.
Celenski
Celenski linnamägi on riikliku kaitse all olev arheoloogiamälestis.
Jamestown (Lääne-Kapimaa)
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jamestowni elanikest värvilisi 84,79%, valgeid 10,92%, mustanahalisi aafriklasi 3,27%, India või Aasia päritolu inimesi 0,46% ja teisi 0,53%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 89,75% inimesi ja teisi keeli 7,50% inimesi.
Celenski
Aastal 2007 oli külas 23 elanikku.
Esimene karlistide sõda
Esimene karlistide sõda oli aastatel 1833–1839 Hispaanias peetud kodusõda kuninganna Isabel II toetajate (liberaalide) ja prints Carlos María Isidro de Borbóni toetajate (karlistide) vahel.
Konflikti põhjuseks oli troonipärimiskorra muutmine kuningas Fernando VII poolt, mis võimaldas naistel Hispaania troonile tõusta ja seadis kuninga tütre Isabeli tema vennast Carlosest troonipärimisjärjekorras ettepoole. Laiemalt oli kodusõja keskmes küsimus, kas Hispaanias peaks kehtima konstitutsiooniline või absoluutne monarhia.
Kodusõda lõppes prints Carlose pooldajate kaotusega, kuid tema ja ta järeltulijate poolehoidjad algatasid 19. sajandil Hispaanias veel kaks kodusõda.
Teófilo Gutiérrez
Teófilo Antonio Gutiérrez Roncancio (sündinud 17. mail 1985 Barranquillas) on Colombia jalgpallur. Ta on Colombia jalgpallikoondise ründaja ja mängib Colombia kõrgliiga klubis Atlético Junior.
2014. aastal valiti ta Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.
Koondisedebüüdi tegi ta 12. augustil 2009 sõprusmängus El Salvadori vastu, samas mängus lõi ta ka esimese koondisevärava.
Karl Müller
Karl Müller (7. mai 1877 Kuressaare – 9. september 1935 Tartu) oli eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1900. aastal Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumi ja õppis aastail 1900–1904 (lõpetas cand. rer. merc. kraadiga) Riia polütehnikumis.
Seejärel oli ta kuni 1918. aastani Simbirski kommertskooli kaubandusteaduslike ainete ja saksa keele õppejõud, 1918. aastal asus Riia polütehnikumi raamatupidamise ja kirjavahetuse dotsendiks, 1919. aastal põgenes Saksamaale.
20. veebruaril 1922 valiti Karl Müller Tartu Ülikooli raamatupidamise ja kirjavahetuse dotsendiks, kellena töötas kuni surmani. Ta suri neeruvähki.
Rulers of the Deep
Rulers Of The Deep (ROTD) on house-muusika duo, kuhu kuuluvad kaks DJ-d ja produtsenti DJ Meri (Meelis Meri) ja P. Julm (Priit Juurmann).
Merile ja Juurmannile kuulub ka plaadifirma ROTD Recordings, mis on avaldanud ROTD teise kauamängiva "Ready to go Overground". Plaadi tuntuim lugu "Planet Drum" on jõudnud Baltimaades mitmesse edetabelisse (sealhulgas MTV Baltikumi Zen MTV Balti Top 20, Dancefloor Chart ja World Chart Express). 2010. aasta novembris andis ROTD oma kümnenda sünnipäeva puhul välja albumi "Untitled Secret" plaadifirmas Manchester Underground Music (MUM Recordings).
Greimase semiootikakeskus
Keskust on juhatanud Saulius Žukas (1992–2003), Dalia Satkauskytė (2003–2007), Kęstutis Nastopka (2007–2008), Arūnas Sverdiolas (2008–). Alates aastast 2020 on juhataja Irina Melnikova.
Nicola Salvi
Elukäik
Nicola Salvi sündis 6. augustil 1697 Roomas. Salvi õppis Roomas filosoofiat ja matemaatikat. Pärast nende õpingute lõppu võeti ta 1717. aastal vastu Rooma Arkaadia akadeemiasse.
Arkaadia akadeemia rajati 1690. aastal, pärast Gustav II Adolfi tütre, Rootsi kuninganna Kristiina, surma, kes peale katoliku usku pöördumist ja Rootsist põgenemist pühendas oma Roomas veedetud aja kunsti, teatri ja kirjandushuviliste kokkukutsumisele. Nicola Salvi õpetajaks sai akadeemias Portugali kuninga João V õukonna arhitekt, Antonio Canevari. Canevari suundus 1728. aastal tagasi Lissaboni, et jätkata tööd kuninga õukonnas, tänu millele oli Salvi sunnitud oma õpetaja pooleliolevad ja planeeritud tööd Roomas üle võtma.
Nicola Salvi suri 8. veebruaril 1751 oma kodus Roomas ning ta on maetud Rooma Neitsi Maarja in Aquiro kiriku kalmistule.
Efemeersed struktuurid
Efemeersed struktuurid, ehk raketilaadsed ehitised, olid 18. sajandi Roomas tähtis osa pidustuste juures. Need olid nimelt pühendatud mitmete liitude sõlmimisele, olgu nendeks abieluliidud, riikide vahelised liidud vms. Need struktuurid olid pidustuste ajal suunatud aristokraatidele ning madalamas seisuses linnaelanikele pakuti ka “veinipurskkaevu”, kust voolas veini jugadena.
1728. aastal tellis kardinal Cornelio Bentivoglio veel vähetuntud Nicola Salvilt Rooma Hispaania väljakule pidustusteks Kreeka mütoloogia abielupidustuste jumala Hymeni lossi kujutatava efemeerse struktuuri (ilutulestike laskmiseks), mille kõrgus oli üle 45 meetri, ehk ta oli kõrgem, kui Hispaania trepid ise.
Nienburgi kreis
Nienburg on kreis (Landkreis) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Nicola Salvi
Trevi purskkaev
pisi|Trevi purskkaev Roomas Palazzo Poli lossi ees.|307x307px pisi|306x306px|[[Menino De Deusi kirik|Menino De Deusi kiriku esifassaad Lissabonis.]] 1732. aastal kuulutas Rooma Paavst Clemens XII välja konkursi, mille eesmärk oli välja valida Rooma linnas Poli palee ette rajatava purskkaevu arhitektuuriline lahendus. Kuus arhitekti osalesid konkursil ja nende seast valiti Nicola Salvi töö parimaks. Trevi purskkaev on inspireeritud Pietro da Cortona Palazzo Colonnast, mille ette plaaniti samuti rajada triumfikaare motiiviga purskkaev.
Nienburgi kreis
Se külgneb (läänest ja päripäeva) Diepholzi, Verdeni, Heidekreisi, Hannoveri ja Schaumburgi kreisiga ning Nordrhein-Westfaleni liidumaaga (Minden-Lübbecke kreis).
Nicola Salvi
Trevi purskkaev
Purskkaevu ehitus toimus aastatel 1735–1762. Peale Salvi surma 1751. aastal võttis Trevi purskkaevu ehitustööd üle Giuseppe Panini. Kuna enamus purskkaevu skulptuuridest polnud Panini töö ülevõttes veel valmis, lasus ta õlule vastutus ja pinge selle eest, et skulptuurid valmiksid just Nicola Salvi kavandite ja jooniste järgi ning oleksid võimalikult sarnased esialgsele Salvi projektile.
Nienburgi kreis
Kreisi pindala on 1399 km². 31. detsembril 2017 elas seal 121 470 inimest.
Nicola Salvi
Trevi purskkaev
Purskkaevul kujutatud skulptuuride ja objektide temaatika on läbivalt vesi ja sellega seotud olendid ja motiivid. Trevi purskkaevu keskmesse valis Salvi mitte Neptunuse vaid Okeanose kuju, kes oli oma iseloomu poolest tunduvamalt tasakaalukam võrreldes Neptunusega, keda iseloomustas (mere) kaootilisus ja ettearvamatu olek. Purskkaevus seisab Okeanos merikarbikujulise kaariku sees, mida tõmbavad mõlemalt poolt merihobused ning merihobuseid taltsutavad omakorda triitonid. Okeanose kuju autor on Itaalia hilisbarokki skulptor Giovanni Battista Maini. Teised skulptuurid lõi purskkaevule Pietro Bracci. Okeanosest vasakul on kujutatud Külluse ning paremal Tervise skulptuurid, mille autoriks on Filippo della Valle. Trevi purskkaev oli osa Rooma linna läbivast akveduktist, seetõttu oli purskkaevul ka funktsionaalne tähtsus Rooma linna veevarustamisel. pisi|307x307px|Vaade Menino de Deusi kabelile.
Nienburgi kreis
Kreis paikneb laias laastus Bremeni ja Hannoveri linna vahel. Weseri jõgi siseneb kreisi lõunast ja väljub põhjast Bremeni suunas.
Nicola Salvi
Menino de Deusi kiriku kabel
Salvi ehitas Rooma Menino de Deusi pühendkiriku kabeli Luigi Vanvitelli 1742. aasta kavandi järgi. Kabeli teeb eriliseks tema toomine Roomast Lissaboni 1747. aastal. Kabeli liigutamine tõstis arvestataval määral ehituse hinda, mistõttu peetakse seda kabelit ka üheks kalleimaks kabeliks maailmas. Kabeli pühitses sisse paavst Benedictus XIV. Peale sissepühitsemist võeti kabel koost ja saadeti laevaga Roomast Lissaboni ning pandi taas kokku São Roque kirikusse.
Saajarahvas
Saajarahvas (ka sajarahvas või saunjarahvas ) olid peiupoolsed pulmalised. Saajarahvas eesotsas isamehe, peiupoiste ja peiuga sõitsid mõrsjakoju, kus tavaliselt värav oli suletud ja selle taga ootas vakarahvas. Järgnes sissesõiduloa kauplemine, luba saadi peale lunaraha maksmist. Toimus saajarahva vastuvõtt, laudakutsumine ja söömine. Kui vakarahvas oli mõrsja peitnud, järgnes otsimine. Sageli esines ka mõrsja mõistatamist, ebamõrsja esitlust jms. Õhtul järgnes saajasõidu teine pool, mõrsja lahkumine vanematekodust.
Nicola Salvi
Muud tööd
Nicola Salvi projekteeris ja ehitas Itaalias Viterbo linna Püha Maarja kiriku, mis valmis 1738. aastal, kuid paraku teise maailmasõja ajal hävines.
Saajarahvas
Mõnel pool kutsuti saajarahvaks neid, kellel olid pulmas mingid ülesanded (Anseküla, Jämaja), noorpaari sugulased (Jämaja) või ka kõiki pulmalisi (Rannu).
Nicola Salvi
Muud tööd
Arkaadia akadeemia liikmena avaldas Nicola Salvi ka luulet akadeemia publikatsioonides ning oli koos Antonio Canevariga Bosco Parrasio (tuntud ka kui Parassio Grove), arkaadialaste suvise kohtumispaiga, arhitekt ning disainer.
Nienburgi kreis
Ajalugu
Alates varakeskajast kuni 16. sajandi lõpuni oli see piirkond Hoya krahvkonna süda. Valitsev perekond hääbus 1582. aastal ning krahvkonna kesk- ja lõunaosad annekteeris Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna Lüneburgi haru. 1705. aastal läks Nienburgi ja Hoya ala Hannoveri alluvusse.
Nicola Salvi
Tähtsus
Nicola Salvi oli koos Luigi Vanvitelli, Ferdinando Fuga ja Alessandro Galileiga Rooma barokkiajastu üks silmapaistvamatest arhitektidest. Kuigi tema ehitatud töödest on paljud hävinenud, on maailma tuntum ja inimeste poolt populaarseim purskkaev, Trevi purskkaev, imeline näide arhitekti meisterlikkusest nii komplekssete struktuuride loomises kui ka mitmekesiste ja ajastukohaste skulptuuride kavandajana.
Nienburgi kreis
Ajalugu
1866. aastal annekteeris Hannoveri kuningriigi Preisi kuningriik. Preisi valitsus rajas Nienburgi ja Stolzenau kreisi, mis ühendati 1932. aastal.
Nienburg/Weseri varaseim ametlik mainimine pärineb aastast 1025, kui Mindeni kanoonik Milo ilmselt kinkis oma Nienburgi valduse Mindeni kirikule. Kuna see varane mainimine rääkis Nienburgist (= uus linnus), pidi mingit liiki kindlus juba mõnda aega olemas olema, võib-olla selleks, et kaitsta Weseri ületuskohta. Selle kindluse kaitse all sai algselt ebakindlast asulast alaline ja 1215. aastal on seda esmamainitud kui "civitas" (linn).
Nienburgi loss ja linn olid Hoya krahvide asukoht, kellelt kodanikud ja gildid suutsid palju eesõigusi saada. Kui Hoya krahviliin 1582. aastal hääbus, sai nende valdused Welfi hertsogite Braunschweig-Lüneburgi liin. Nienburg jäi Welfidele aastani 1866, lühikese katkestusega aastatel 1803 kuni 1813, kui see oli prantslaste poolt annekteeritud. Täna on vaid "Stockturm" nähtav meenutus linna keskaegse ajaloo paljudest sajanditest, kui Nienburgi kindluslinn seisis valvel Mindeni ja Bremeni vahelise peamise Weseri ületuskoha juures. Viimase Hoya krahvi Otto VII ja tema naise Agnes von Bentheimi ning linna ajaloo kõige olulisem krahvi Jobst II (suri 1545. aastal) ja tema naise Anna von Gleicheni sarkofaagid asuvad "Turmhalle-Martinskirches". Sõja sümbol – Hoya krahvide moodi – must karukäpp – ilutseb täna veel tunnistustel ja dokumentidel ning ka vapil ja linna pitseril. Sinine lõvi linna vapil viitab Welfi vürstidele, kes valitsesid piirkonda esialgu Braunschweig-Lüneburgi hertsogitena ja siis kuurvürstidena ning hiljem Hannoveri kuningatena, kuni Welfide kuningriigist sai 1866. aastal Preisi provints.
16. sajand oli reformatsiooni aeg, mis lahenes 1581. aastal Hoya kiriku dekreediga.
Kolmekümneaastase sõja ajal linna piirati ja rüüstati. 1625. aastal kaitsesid "reformeeritud" väed linna edukalt kindral Tilly vägede vastu. Tollest ajast pärineb "Wähligen Rott" legend kaitsjate bandest, kes tungis linnast välja ning võttis Tilly piiramisvägede telgid, lipu ja muu suure saagi. Lippu ja telke näidatakse tänini iga-aastasel "Scheibenschießenil" (laskmisturniir), kohalikul festivalil, millel traditsiooni üle 600 aasta. Kolmekümneaastase sõja lõppedes oli 2/3 linnast varemetes. Nüüd tulid kiire ülesehituse aastad; siiski kannatas linn Seitsmeaastase sõja ajal taas olulist kahju, kui Prantsuse armee selle 1757. aastal okupeeris.
19. sajandi alguses pidi Nienburgi linn hoolitsema Napoleoni vägede majutamise eest, mõnikord kuni 18 000 meest korraga. Sel ajal toimus oluline sündmus linna edasiseks arenguks: keskaegsete kindlustuste lammutamine. Rahuaastad pärast 1815. aastat koosnesid kasvuperioodist, mille jooksul linn kiiresti laienes.
Teise maailmasõja tagajärgede ületamine võimaldas Nienburgil nautida jõukuse järsku tõusu, muutes selle tänapäevaseks kohalikuks kogukonnaks, millel on kõik vajalikud vahendid. Rahvaarvuga umbes 33 000 inimest on Nienburg/Weseri linn täna piirkonna majanduslik ja kultuuriline keskus kahe suure linnastu Hannoveri ja Bremeni vahel.
Linnad ja vallad
thumb|Linnad ja vallad Nienburgi kreisis
Linnad: Vabad vallad:
Samtgemeinden:
1Samtgemeinde keskus; ²linn
William Bennett
pisi|William Bennett William John Bennett (sündinud 31. juulil 1943 Brooklynis New Yorgis) on USA poliitik ja arvamusliider.
Aastatel 1985–1988 oli ta haridusminister.
Lambad kui maastikuhooldajad
pisi|paremal|Lambad rannaniidul Lambad on tänapäeval head maastikuhooldajad. Kuna lambad söövad paljusid liike rohttaimi ja põõsaid, on karjatamise tulemusena saadud maastik on madalmurune ning põõsad oleksid nagu aedniku pügatud. Lammaste karjatamine võsastunud aladel väldib nende alade taasvõsastumist.
Karjatamise kasulikkus
Karjatamine hoiab ära randade kinnikasvamise esmalt kaislate ja roogaruheinaga, seejärel pillirooga. Karjatamise lakates võib rannaniidust pillirooväli saada juba kümne aastaga. 1970. ja 1980. aastatel soodustas rannaniitude kinnikasvamist liigväetamisest tingitud suur toitainetesisaldus. Samuti soodustab kinnikasvamist vallidena rannakamarale jäänud adrupeenrad. Karjatamise lõppedes kulustuvad ka kõrgemad rannaniidu osad, kus seejärel hakkavad kasvama lepad, kadakad või pajud. Ajapikku niiviisi need alad metsastuvad. Avatud mererandade kinnikasvamise tagajärjel kaovad mitmed avamaastike taime- ja loomaliigid. Randade kinnikasvamise tõttu kannatavad ka põllumehed, sest valgepõsk-lagled, kellel pole enam toituu nende tavalistes toitumispaikades, otsivad seda nüüd sisemaalt orasepõldudelt.
Karjatamine rannakarjamaadel
Rannakarjamaadel on peetud peamiselt veiseid ja lambaid, aga ka hobuseid. Kuna eri liiki loomad on mõnevõrra erineva söödaeelistusega, olekski ideaalne pidada koos erinevaid loomi. Mõõdukas rannaniitude karjatamine, eelkõige aga eri liiki kariloomade pidamine koos või vahelduvalt, hoiaks ära randade kinnikasvamise. Linnupesade tallamise vältimiseks on soovitatav alustada karjatamist vahemikus 10.–15. juuni, see on aeg, mil suurem osa linnupoegi on juba koorunud. Karjatamise tulemusena peab vähemalt pool karjatatavast alast olema madalmurune. Rannaniidu hooldamiseks on vajalik karjatada koormusega 0,4–1,3 lü/ha. Rannaniidu puhastamiseks on vaja ala puhastada võsast ja pilliroost ja alustada karjatamist. Rannaniitude hooldamine tähendab eelkõige karjatamist, vähemal määral ka niitmist. Lammaste karjatamine mereäärsetel aladel tagabki rannaniitude madalmurususe. Tänu sellele tulevad rändlinnud (nt lagled, haned) sügisese ja kevadise rände ajal taas sinna toituma ega kahjusta enam nii oluliselt põllumeeste saaki.
Lambad kui taimede mitmekesisuse säilitajad
Tartu Ülikooli botaanik ja vanemteadur Aveliina Helm on märkinud, et ajalooliselt on kõik poollooduslikud alad Eestimaal olnud ühed liigirikkamad. Rannaniite ja puisniite on Eestis säilinud rohkem kui üheski teises riigis. Näiteks Lääne-Eestis Laelatu puisniidu ühel ruutmeetril on loendatud 76 taimeliiki. Üheks sellise liigirikkuse edasikandjaks on lambad, kes ühelt aasalt teisele ringi liikudes ja kadakate-põõsaste vahelt rohututte otsides kannavad oma kasukates edasi eri taimede seemneid, mis siis teise kohta jälle maha puistatakse. Kuna lambakari on ökoloogiliselt puhas, levitavad nad ringi liikudes vaid neid taimi, mis on sellele piirkonnale omased. Näiteks teadlased korjasid ühe lamba seljast, keda karjatati loopealsetel aladel, 85 eri liiki kuulunud 8500 seemet, mida lammas liigirikkuse edendamiseks ühelt aasalt teisele tassib
Kuld-kübarnarmik
Kuld-kübarnarmik (Hydnellum aurantiacum) on lehternahkiselaadsete seltsi sugukonda mütsnarmikulised kuuluv seente liik.
Võnnu kultuurimaja
Võnnu kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu asulas.
Asutus asutati 1965.
Jamestown (Ida-Kapimaa)
Jamestown on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Walter Sisulu vallas.
Jamestown on asutatud 1874. aastal, linnaõigused sai 1943. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jamestowni elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,99%, värvilisi 1,91%, valgeid 1,14%, India või Aasia päritolu inimesi 0,32% ja teisi 0,64%. Koosa keelt pidas emakeeleks 92,71%, afrikaani keelt 2,24%, inglise keelt 1,59% ja sotho keelt 1,40%.
Bakeri maakond (Georgia)
Bakeri maakond (Baker County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Newton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1825. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3451.
Etioopia jalgpallikoondis
Etioopia jalgpallikoondis on Etioopia rahvuskoondis jalgpallis.
Etioopia meeskond on kvalifitseerunud kümme korda Aafrika rahvaste karikavõistlustele ning võitis turniiri 1962. aastal.
Lukas Klostermann
Lukas Manuel Klostermann (sündinud 3. juunil 1996 Herdeckes) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Saksamaa jalgpallikoondises.
2014. aasta augustis siirdus ta Leipzigi. Leipzigi meeskonnas debüteeris ta Saksamaa esiliigas 2014. aasta detsembris. Esimese liigavärava lõi ta 24. aprillil 2015 mängus Darmstadt 98 vastu. Alates hooajast 2016–17 on ta Leipzigiga mänginud Saksamaa kõrgliigas.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Klostermann Saksamaa võistkonnaga hõbemedali. 2019. aastal võitis ta hõbemedali ka Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 20. märtsil 2019 sõprusmängus Serbia vastu.
Kvartalisisene tänav
Kvartalisisene tänav on kõrvaline, magistraalidest eemale jääv elamuala sisene tänav.
Kvartalisisene tänav on üks juurdepääsude liik.
Afanassija
Afanassija (vene keeles Афанасия) on naisenimi. Nime meessoost vorm on Afanassi.
Eestis sellise nimega inimesi ei ela või on neid vähem kui 5.
En passant
pisi|en passant En passant on olukord males.
Kui algseisus asuv ettur käib edasi kahe välja võrra, läbides seejuures vastase etturi tulejoones asuva välja, võib vastane oma etturiga selle etturi oma järgmisel käigul lüüa, nagu oleks ettur käinud edasi vaid ühe välja võrra.
Ain Padrik
Ain Padrik (sündinud 27. aprillil 1947) on eesti arhitekt.
Padrik lõpetas 1971. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal.
Ta kuulus noorte arhitektide ja kunstnike eriala ümbermõtestamise rühmitusse Tallinna Kool, mille eesotsas olid Tiit Kaljundi, Vilen Künnapu, Leonhard Lapin, Avo-Himm Looveer ja Ülevi Eljand.
Nõukogude perioodil töötas ta kolhoosidevahelises projekteerimisinstituudis EKE Projekt.
1991. aastal asutas ta arhitektuuribüroo Künnapu & Padrik koos Vilen Künnapuga. Padrik on olnud õppejõud Tallinna Tehnikaülikoolis.
Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Looming
Padriku looming 1970. aastatel oli väga rikas. Üheks tema silmapaistvaks maa-arhitektuuri objektiks on Raikküla kolhoosi keskusehoone (1981). Postmodernistlik hoone on meisterlikult seotud lähedal asuva mõisaansambliga. Kogu hoone ulatuses leidub klassikalisele arhitektuurile viitavaid detaile – sambaid, pilastreid ja frontoone, samas jälgib hoone tüüpelamute arhitektuuri.
Samal aastal võttis Padrik koos Künnapuga osa Tallinna 2. keskkooli juurdeehituse võistlusest. Postmodernistlik hoone mehise atlandiga katusenurka hoidmas tõi autoritele esimese koha. 1990. aastatel aga leiti, et hoone kasutab liigselt ressursse; õuekülje klasslifti idee ei leidnud muinsuskaitselt toetust ning hoone jäi ehitamata.
Ka 1979. aasta Lembitu moemaja arhitektuurikonkursi võiduprojekt jäi ehitamata. Hoone lõigatud nurgal oleks asetsenud hiiglaslik reklaam, mis oli nõukogude inimese jaoks midagi väga ilusat ning sümboliseeris Lääne ühiskonna õnnelikku elu.
1982. aastal vaadati Eestist väljapoole ning esimene peaproov rahvusvahelistel konkurssidel tehti Parc de la Villette'i võistlusega Pariisis.
Esimese rahvusvahelise tunnustuse tõi Padrikule, Künnapule ja Lennart Merile 1984. aasta Arktika Keskuse arhitektuurivõistluse eriauhind Soomes. Ehitise põhimahtu läbistas sümboolne Põhjanaelale suunatud viltune klaastorn. Mütoloogiline kontseptsioon saami ornamentidega oli seotud kaasaegseks vormilahenduseks. See avaldati Soome arhitektuuriajakirjas Arhitehti ja Briti Architectural Review kaanel ning jõudis lõpuks ka New Yorki prestiižikale näitusele “Modern Redux”.
Koos Andres Siimuga said nad teise koha 1988. aastal Los Angeleses West Coast Gateway konkursil, kus võisteldi maailma arhitektuuri suurnimedega. Lähteülesandeks oli luua Los Angelese kiirtee kohale hiigelsuur kultuurikeskus. Eestlaste kavandatud hoone keskmeks oli kaks hiigeltala, mille vaheline kuristik oli täidetud mitmesuguste kommunikatsioonide ning geomeetriliste vormidega, millesse olid paigutatud hoone funktsioonid.
Pärast Künnapu & Padriku büroo loomist valmis 1994. aastal Metodisti kirik Tallinnas (ehitatud 2000. aastal). Multifunktsionaalse kirikuhoone ehitamine oli omas ajas märk ühiskonna suhtumise muutusest, kus liiguti äriehitistele orienteeritud kapitalismist edasi kodanikuühiskonna suhtumise poole. Skulpturaalse ja laeva meenutava hoone aktsent on koondatud sissepääsu juurde tõustes tahulise tornina kõrgusse.
1990. aastate vältel lõid nad koos Künnapuga pragmaatilise hoiakuga, kuid vaimselt mõtestatud arhitektuuri teoseid suurkontoritest eramajadeni.
Hilisemad silmapaistvad ehitised on hotell Radisson SAS (1999) ja Viru Keskus (2004) Tallinnas ning Tigutorn (2008) ja teaduskeskus Ahhaa (2013) Tartus.
2008. aastal valminud Tigutorn on selge näide arhitektide äratuntavast käekirjast, kasutades erikujuliste akende rütmi seestpoolt välja keerduval tornil. Hoone oli üks esimesi Tartu kõrgehitisi ning oma olekult eristub ehitis oma ümbrusest.
Muu
Koos Ignar Fjuk on nad välja andnud kolm numbrit Ehituskunsti (aastatel 1981–1984).
Lisaks on ta joogaõpetaja ning Elulille pargi eestvedaja.
Aarja vennaskond
pisi|Aarja vennaskonna sümbol Aarja vennaskond (inglise keeles Aryan Brotherhood, tuntud ka kui AB või Brand) on Ameerika Ühendriikides tegutsev valgete vanglajõuk ning kuritegelik ühing, millel on kokku 15 000 – 20 000 liiget. Föderaalse Juurdlusbüroo andmetel moodustavad Aarja vennaskonna liikmed kaduvväikse osa USA vanglate elanikest, kuid on vastutavad ebaproportsionaalselt suure osa vanglamõrvade eest.
Jõugu sissetulekuallikad on sarnaselt teiste taoliste organisatsioonide omadega peamiselt narkokaubandus, väljapressimised, vanglaprostitutsioon ja palgamõrvad. Aarja vennaskonna organiseeritus erineb vanglate lõikes, üldiselt juhib vangla sees jõugu tegevust 12-meheline nõukogu, mille kolm liiget on teistest kõrgemad. Vennaskonnal on teiste jõukudega nii sõbralikke kui ka vaenulikke suhteid, peamiseks liitlaseks on ühing Aryan Nations. Aarja vennaskonna sümboolika hulka kuuluvad näiteks ristikheinalehed ja haakristid. Jõuguga ühinemisel peavad liitujad tõotama, et on valmis mõrvama mustanahalise või latiinost vangi.
Tractatus Politicus
"Tractatus Politicus" ("Poliitiline traktaat") on Hollandi juudi päritolu filosoofi Baruch Spinoza 1675. aastal kirjutatud ja 1677. aastal postuumselt ilmunud traktaat poliitilise filosoofia teemal. Selle alapealkiri on "In quo demonstratur, quomodo Societas, ubi Imperium Monarchicum locum habet, sicut et ea, ubi Optimi imperant, debet institui, ne in Tyrannidem labatur, et ut Pax, Libertasque civium inviolata maneat" ("Milles demonstreeritakse, et ühiskond, olgu see monarhia või oligarhia, võib olla parim valitsusvorm ja mitte langeda türanniasse ning kodanike rahu ja vabadust ei tohi rikkuda").
"Poliitilises traktaadis" on üksteist peatükki: 1. "Sissejuhatus", 2. "Loomuseadusest" (see viitab Spinoza traktaadile "Tractatus Theologico-Politicus"), 3. "Kõrgeimate võimude õigusest", 4. "Kõrgeimate võimude ülesandest", 5. "Parimast ülevõimust", 6.-7. "Monarhiast", 8.-10. "Aristokraatiast", 11. "Demokraatiast". Nagu Aristoteles oma "Poliitikas", analüüsib ka Spinoza järjest iga valitsusvormi - monarhiat, aristokraatiat ja demokraatiat -, kinnitamata, milline neist on parim. Erinevalt Aristotelesest väitis Spinoza siiski viimases peatükis demokraatia kohta, et see on mitte "enamuse valitsus", vaid kõigi vabadus loomuseaduse kohaselt. Ehkki ta väidab, et naised ei ole võimetelt meestega võrdsed, ning hoiatab amatsoonide tekke eest, arvab Spinoza siiski, et ühiskonda võiksid valitseda mõlemad sood koos.
5. peatüki 4. lõigus iseloomustab Spinoza rahu mõistet nii: "Rahu pole mitte pelgalt sõja puudumine, vaid see on hüve, mis sünnib loomujõust." Sama peatüki 7. lõigus viitab ta Niccolò Machiavellile, väites, et vürst "peaks kehtestama ja hoidma võimu, kuid mil viisil, jääb lahtiseks".
171 eKr
171. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXXXIII (583).
Lohusuu vabaajakeskus
Lohusuu vabaajakeskus on noorteasutus Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Lohusuu asulas.
Amuuri leopard
Amuuri leopard (Panthera pardus orientalis) on pantri perekonda kuuluv leopardi alamliik.
Amuuri leopard on äärmiselt ohustatud liik ning looduses on ta väljasuremise äärel. IUCNi punase nimestiku järgi elas 2007. aastal vabas looduses Edela-Primorje regioonis 14–20 täiskasvanud isendit ja 5–6 noort isendit. Amuuri leopardi liigikaitse programmi ALTA andmete järgi elab looduses 30–35 isendit. Selle liigi puhul räägitakse palju nende loodusesse taasasustamisest, kasutades selleks loomaaia loomi.
Tallinna Loomaaia amuuri leopardid Darla (sündinud 2004 Berliinis) ja Freddi (1995–2016) on andnud aastatel 2008–2014 viis pesakonda järglasi (kokku 12 kutsikat). Tallinna loomaaia amuuri leopardide ekspositsioonis elavad veel kaks amuuri leopardi: emasloom Muusi, kes on Darla järeltulija (sündinud Tallinna loomaaias 2014), ja isasloom Alexei (sündinud 2014 Inglismaal Twycrossi loomaaias, saabus Tallinna 2016).
Levila
Veel 20. sajandi alguses asustas Amuuri leopard Venemaa Kaug-Ida Primorje piirkonda, Hiina kirde- ja Põhja-Korea põhjaosa. Sajandi jooksul vähenes selle liigi arvukus tohutult ning 21. sajandi alguseks on teada, et amuuri leopardi võib kohata vaid väikesel maa-alal Edela-Primorjes.
Välimus
Amuuri leopard on teistest leopardi alamliikidest kõige enam eristunud. Tema keha katab pehme ja suhteliselt pikk (seljal 30–50 mm, kõhu all 70 mm) kollakasoranž karvastik, millel on tumeneva keskosaga rosetid. Roseti suurus on 5×5 cm ja nende vahed on kuni 2,5 cm.
Isaste tüvepikkus on 107–136 cm, saba pikkus 82–90 cm ja kehamass 32–48 kg. Emasloomad on kergemad, 25–43 kg.
Elupaik
Amuuri leopard asustab mägitaiga piirkondi, kus seedermänni- ja laialehiste puude segametsad vahelduvad nulumetsadega.
Kõrvaltänav
Kõrvaltänav on mittekeskne, elamuala sisene tänav, mis võib olla ühenduses põhitänava või jaotustänavaga.
Kõrvaltänav on üks juurdepääsude liik.
Otto von Böhtlingk
pisi| Otto von Böhtlingk
Otto Nicolaus von Böhtlingk (vene keeles Оттон Николаевич Бётлингк; 11. juuni (vkj 30. mai) 1815 Peterburi – 1. aprill 1904 Leipzig, Saksimaa kuningriik) oli saksa ja Venemaa indoloog (sanskritoloog ) ja turkoloog, Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.
Tema elutööks oli niinimetatud Suure Peterburi sõnaraamatu ("Grosses Petersburger Woerterbuch") koostamine (koostöös Rudolph von Rothiga). See oli aastatel 1855–1875 Peterburi teaduste akadeemia finantseerimisel välja antud seitsmeköiteline sanskriti-saksa sõnaraamat. Selle suurteose valmimise järel alustas ta kohe Väikese Peterburi sõnaraamatu koostamist (samuti seitsmeköiteline, ilmus 1879–1889).
Aastatel 1848–1851 ilmus Peterburis Böhtlingki jakuudi keelt käsitlev monograafia "Über die Sprache der Jakuten. Grammatik", kus rakendati esimest korda turgi keelte uurimisel võrdlev-ajaloolist meetodit.
Haridus- ja töökäik
Böhtlingk lõpetas 1829. aastal Peterburis St. Petri-Schule. Aastatel 1833–1835 õppis ta Keiserlikus Peterburi Ülikoolis idamaa keeli, sealhulgas araabia, pärsia ja türgi keelt, 1835. aastal jätkas ta õpinguid Saksamaal: Berliini ülikoolis õppis sanskriti keelt Franz Boppi juures, seejärel õppis Bonni ülikoolis August Wilhelm Schlegeli juures.
1838. aastal kaitses ta Hesseni ülikoolis väitekirja vanaindia keeleteadlase Pāṇini grammatika kohta. 1842. aastal naasis ta Venemaale ja sai Peterburi teaduste akadeemia adjunktiks sanskriti keele alal, hiljem akadeemikuks. 1868. aastal asus ta elama Saksamaale, esialgu Jenasse, seejärel Leipzigisse.
"Jakuutide keelest"
1845. aastal uurimisretkelt Põhja-Siberisse ja Kaug-Itta naasnud Alexander Middendorff andis jakuudi keele ja folkloori kohta ekspeditsioonil kogutud materjalid edasiseks uurimiseks ja töötlemiseks üle Peterburi teaduste akadeemias Böhtlingkile. Turgi keeli uurinud Böhtlingkis äratas jakuudi keel suurt huvi. Ta uuris läbi kogu kirjanduse, mis tollal oli jakuudi keele kohta olemas, samuti Middendorffi märkmed ning tutvus errulastud jakuudi ametniku Afanassi Uvarovskiga. Viimase juhendamisel õppis ta seitsme kuu jooksul selgeks jakuudi keele. Böhtlingk palus Uvarovskit kirja panna oma meenutused Jakuutiast ja mõned folkloorinäited. Uvarovski täitis selle palve.
Aastatel 1848–1851 ilmus Peterburis Böhtlingki jakuudi keelt käsitlev monograafia "Über die Sprache der Jakuten. Grammatik", milles Böhtlingk andis jakuudi keele grammatika teadusliku kirjelduse ja töötas välja tähestiku.
Cerkazi
Cerkazi on küla Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 14 ja Riiast 206 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee V387.
Ognissanti kirik (Rooma)
Ognissanti kirik (itaalia keeles Kõikide Pühakute kirik) on katoliku kirik Itaalias Lazio maakonnas Roomas.
Sun Yee On
Sun Yee On (või Uue Õigluse ja Rahumeelse Kaubanduse ja Tööstuse Gild; hiina keeles 新義安) on Hiina ja Hongkongi juhtivaid triaade. Organisatsioonil on üle maailma üle 55 000 liikme. Tõenäoliselt tegutseb Sun Yee On ka Suurbritannias, USAs, Prantsusmaal, Belgias ja Hollandis.
Otto Reinhold von Aderkas
Otto Reinhold von Aderkas (maeti 1707) oli Rootsi sõjaväelane (rittmeister) ja Eestimaa mõisnik.
Aderkaside suguvõsast põlvnenud Otto Reinhold von Aderkas sündis kindralmajor Fabian von Aderkasi (surnud 1683) ja Anna von Tiesenhauseni pojana.
Ta oli osaline 19. detsembril 1676 Tallinnas aset leidnud intsidendis, mille tagajärjel teda süüdistati kapten Heinrich Herzogi kolme poja solvamises ja haavamises, tänavavägivallas ning rahurikkumises.
Teenis 1678. aastal leitnandina Eestimaa aadlilipkonnas, 1690. aasta munsterrolli järgi teenis leitnandina aadlilipkonna Järva kompaniis ning 1695. aastal Läänemaa kompaniis. 1698. aastal samas rittmeister. Ajalooarhiivis on säilinud kindral Otto Vellingki 8. augustil 1700 allkirjastatud tunnistus kaptenleitnant Otto Reinhold von Aderkasi rittmeistriks ülendamise kohta.
Talle kuulusid Tagavere (Tackfer), Salajõe (Sallajöggi) ja Penijõe (Pennijöggi) mõisad. Samuti maja Toompeal, mille isa kinkis talle 5. juulil 1679.
1694. aastal oli ta Lääne-Nigula kirikueestseisja.
Otto Reinhold von Aderkas maeti 29. detsembril 1707 Lääne-Nigula kirikusse.
Perekond
Otto Reinhold von Aderkas oli abielus vabapreili Anna Margaretha von Lieveniga (suri sünnitusel 8. aprillil 1703, maeti 3. jaanuaril 1704 Lääne-Nigula kirikusse), kes oli kindralmajor vabahärra Reinhold von Lieveni (1621–1665) ja Anna Margaretha Zöge (maetud 1693) tütar. Abielust sündisid:
Planeeringu rohefaktor
Planeeringu rohefaktor (inglise keeles green space factor) on Saksamaal välja töötatud mõõtevahend kõrge ökoloogilise väärtusega rohealade tagamiseks planeeringualal.
Vakarahvas
Vakarahvas olid mõrsjapoolsed pulmalised, eelkõige Lõuna-Eestis (Põlva, Otepää, Rõuge, Räpina jne.).
Kui saajarahvas jõudis mõrsjakodu lähedusse, sõitis peiupoiss tulekust teatama. Vakarahvas kostitas teda ja tulijaid õllega, kuid värav oli tavaliselt suletud ja vakarahvas jäi õuele ootama. Järgnes sissesõiduloa kauplemine, saajarahvas sai loa peale lunaraha maksmist. Toimus saajarahva vastuvõtt, laudakutsumine ja söömine. Kui vakarahvas oli mõrsja peitnud, järgnes otsimine. Sageli esines ka mõrsja mõistatamist, ebamõrsja esitlust jms. Õhtul järgnes saajasõidu teine pool, mõrsja lahkumine vanematekodust.
Vakarahvaks kutsuti ka neid, kes tulid teisel pulmapäeval veimevakaga peiukoju.
Isabel II
thumb|right|222px|Kuninganna Isabel II.
Isabel II (10. oktoober 1830 Madrid – 10. aprill 1904 Pariis) oli Hispaania kuninganna aastatel 1833–1868. Ta kuulus Borbónide dünastiasse.
Offer Nissim
pisi|Offer Nissim 2000. aastatel Offer Nissim (sündinud 16. aprillil 1964 Tel Avivis) on iisraeli päritolu DJ, remiksija ja plaadiprodutsent. Ta on avaldanud remikse tuntud poplauljate lugudest. Samuti valmis tema toel Dana Internationali esitatud laul "Diva".
Isabel II
Elulugu
Kui Fernando VII 29. septembril 1833 suri ja Isabel kolmeaastaselt kuningannaks sai, esitas don Carlos nõude Hispaania troonile, pannes aluse karlistide liikumisele ja algatades kuus aastat kestnud kodusõja.
Alaealise Isabeli asemel valitses aastatel 1833–1840 regendina tema ema María Cristina ja 1840–1843 kindral Baldomero Espartero. Kui Espartero 1843. aastal kukutati, lasi uus valitsus parlamendil Isabeli 13-aastaselt täisealiseks kuulutada.
Ka Isabeli iseseisev valitsusaeg oli täis paleeintriige, vandenõusid, sõjaväelisi riigipöördeid, ühiskondlikke pingeid ja kodusõdasid. 1846–1849 laastas riiki teine kodusõda, 1859–1860 peeti edutu Hispaania-Maroko sõda, 1864–1866 samuti edutu Chincha saarte sõda Tšiili ja Peruu vastu.
1846. aastal oli kuninganna moderaatide survel abiellunud oma sugulase Francisco de Asís de Borbóniga. Nende abielust sündis 12 last, kellest vaid 5 elasid täisealiseks. Tema pojast Alfonsost sai 1874. aastal Hispaania kuningas Alfonso XII nime all.
Entel
Entel (sõnadest "Eesti" ja "Intel" ning laste liisulugemisest "Entel-tentel trika trei") oli 1980. aastatel Eestis valmistatud personaalarvuti, mis leidis kasutust peamiselt sides ja kutsehariduses.
Arvuti konstrueeris Jüri Malsubi juhitud aadressil Kaera 22 Tallinnas tegutsenud Eesti NSV Sideministeeriumi arvutuskeskuse Tallinna Polütehnilise Instituudi ja Tallinna Polütehnikumi haridusega entusiastide grupp (Ülo Rätsep, Rain Torn, Ahti Viiding, Reet Malsub, Tiit Kirss, Rein Bötcher jt). Enteli üksikosi valmistati kolhooside (Lääne Kalur, Lauristini-nimeline, Estron, Kaljurand) abitootmiste abiga eri otstarveteks ligi 100 eksemplari. Pärast 1987. aastat valmistati Enteli arvuteid kooperatiiv VIKO (videokompuuter) nime all.
1986. aasta lõpuks oli Enteleid mitmes kutsekoolis, ka põhines Entelil Kiievi televisiooni esimene teleteksti saatja (sai 2022. aastal raketitabamuse), Tallinna Endla telefonijaama kõnede tarifitseerimise süsteem, kaugekõnede arvestus, ühendusliinide tehniline kontroll jne. Arvutiga ühendatud videoseadmete abil juhendati Tallinna Pedagoogilises Instituudis tippsuusatajaid ja -ujujaid.
Väljatöötamine
Töö arvuti kallal algas 1979. aastal, katseseeria Kiiev Kristall KR580IK80А Nõukogude Liidu piraatmikroprotsessori kasutamisega. Esimene Entel prototüüp valmis 1983. aastal. Prototüüp oli sel ajal samaväärne Soome Nokia valmistatud arvutiga MikroMikko1, kuid Nõukogude Liidu ja sotsialismileeri piraatkomponentide valmistamine jäi läänemaailmast maha kiirenevas tempos. 1979. aastal oli mahajäämus 5 aastat võrreldes originaal Intel 8080ga ja 1988. aastal juba 10 aastat (Intel 8086).
Kasutatud sensorklaviatuur (autor Rain Torn) väljatöötamise ajal tundmatu lahendus, originaalne oli ka teleteksti standardile vastava värvilise sümbolgraafika kuvari lahendus (Ülo Rätsep ja Ahti Viiding). Ühtlasi võimaldas see lahendus Enteleid toota (Nõukogude Liidus Enteli arenduse hetkel polnud piraatkopeeritud kuvarikontrollerit Intel 8275).
Entel oli algusest peale disainitud modulaarsena. Sarnaselt Juku ja Tartuga konstrueeris Ahti Viiding väga lihtsa üheplaadiarvuti, mis aga jäi üksikeksemplariks. Entelis kasutatud Eurocardi-suurusele vastavad trükiplaadid olid 100x160 mm, mis oli trükiplaatide tootmise tehnoloogia täpsuse piir kolhooside abitootmises. Plaadid puuriti Kaera22 programmpingil, sest käsitsi puuritud plaatidel esines palju praaki, mis tegi häälestamise töömahukaks.
Arvuti kasutamise eestvedaja kutsehariduse vallas oli Uno Pilvre, kelle tegevust koos Kaera22 meeskonnaga tunnustati Moskva Rahvamajanduse Saavutuse Näitusel Enteli väljatöötamise eest medalitega. Kutseharidusse sobis Entel arvuti modulaarsuse ja ühendatavate eriseadmete hulga tõttu.
Balti sõdurite väljaandmine Rootsis
pisi|Baltimaade ja Saksa sõdurite väljaandmine Eksjö vangilaagris jaanuaris 1946. Mustas Rootsi sõjaväestatud politseinikud / sandarmid, ees Rootsi armee sõdurid. Balti sõdurite väljasaatmine Rootsist (Rootsis kutsutakse seda Baltlaste väljasaatmiseks, rootsi keeles Baltutlämningen) toimus ajavahemikul 1945–1946. Rootsi andis välja 150 Waffen-SS-i välismaalastest vabatahtlikku ja kutsealust Lätist ja Eestist, kes sõdisid Teises maailmasõjas Saksamaa poolel Punaarmee vastu. Nõukogude Liit nõudis, et antaks välja kõik, kes olid olnud Saksamaa teenistuses. Vaatamata tugevale kriitikale ja sisemistele lahkarvamustele, nõustus Rootsi valitsus Nõukogude Liidu nõudmistega.
1994. aastal avaldas Rootsi sügavat kahetsust juhtunu pärast ja kutsus veel elusolevaid baltimaalasi külastama Rootsit. Rootsi saabus 35 lätlast, 4 eestlast ja 1 leedulane. 20. juunil 1994 korraldati neile Stockholmi kuningalossis kuningas Carl XVI Gustafi vastuvõtt. Välisminister Margaretha af Ugglas vabandas ametlikult Rootsi nimel.
Ajalugu
1945. aasta 2. juunil nõudis Nõukogude Liit, et Rootsi annaks välja kõik Berliini-Rooma telje sõdurid. 15. juunil loodud ja saladuses hoitud Rootsi valitsuse protokoll sai avalikuks 19. novembril. Parlamendi enamus toetas seda. Rootsi Kommunistlik Partei tahtis lisaks sõduritele välja saata ka kõik Baltimaade tsiviilelanikest sõjapõgenikud.
Enamik väljasaadetutest olid Kuramaa lahingutest põgenenud lätlased, lisaks oli eestlast.
Kujutamine kunstis
1970. aastal valmis Johan Bergenstråhle draamafilm "Baltutlämningen" (inglise keeles "A Baltic Tragedy" ), mis võttis osa 20. Berliini filmifestivalist. Filmi aluseks on Per Olov Enquisti romaan "Legionärerna: En roman om baltutlämningen" (1968; tõlge inglise keelde "The Legionnaires: A Documentary Novel", 1973), mis võitis Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.
Nordi Mukiele
pisi|Nordi Mukiele (2020) Nordi Mukiele Mulere (sündinud 1. novembril 1997 Montreuil's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Paris Saint-Germain.
Aastatel 2004–2013 kuulus ta Paris FC noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta klubiga Stade Lavallois ja tegi 2014. aasta novembris debüüdi Prantsusmaa esiliigas.
2017. aasta jaanuaris siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Montpellier HSC.
2018. aastal siirdus ta umbes 16 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliigaklugisse RB Leipzig, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 18. mail 2019 mängus Bremeni Werderi vastu. Leipzigis mängis ta kokku neli hooaega.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Paris Saint-Germainiga.
Mukiele mängis aastatel 2015–2019 Prantsusmaa noortekoondistes. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. septembril 2021 MM-i valikmängus Soome vastu.
Tema vanemad on Kongo DV päritolu.
Ants Õnnis
Ants Õnnis (17.01.1956, Tallinn) on eesti kontrabassimängija.
Õppis viiulimängu aastatel 1964-1968 Nõmme laste muusikakoolis Peep Tõldsepa ja Tallinna muusikakeskkoolis Paul Purga klassis. Lõpetas TMKK 1974. ja 1979. aastal TRK Kaupo Oldi kontrabassiklassi.
Töötab alates 1975. aastast Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. Vajadusel mänginud ka mandoliini ja esinenud orkestri kontrabassikvartetis. ERSO koosseisus on esinenud Nõukogude Liidus, Soomes, Rootsis, Norras, Lätis, Leedus, Saksamaal, Prantsusmaal, Austrias, Inglismaal, Hiinas ja USAs. Lisaks on teinud kaasa 21. sajandi orkestri, Põhjamaade sümfooniaorkestri ja Haapsalu promenaadiorkestri koosseisus.
1980. aastatel oli mitme kultuuriasutuse ringijuht. Sai 1986. aasta noorte lavajõudude ülevaatusel III preemia.
Colossus Bridge
pisi|[[1813. aastal valminud katustatud sild Colossus Bridge üle Schuylkilli jõe Philadelphia lähedal (John Rubens Smithi maal, 1835)]] pisi|Colossus Bridge ([[Jacob J. Plocheri gravüür Thomas Birchi maali alusel, 1813)]]
Colossus Bridge, ka Fairmounti sild, ka Fairmounti koloss, ka Upper Ferry Bridge, ka Lancaster Schuylkill Bridge, oli üheavaline katustatud sild üle  Schuylkilli jõe Philadelphia lähedal.
Ants Õnnis
Ants Õnnis mängib sooloinstrumendina ka mandoliini. Tõsisem huvi tekkis selle vastu 2013. aastal, kui ta kutsus ellu ansambli Beati Mandolini. Isa ja poja Anto Õnnise eestvedamisel tegutsevas ansamblis domineerib mandoliini kõla ja bel canto-laul ning selle repertuaari moodustab klassikalise muusika ja Itaalia rahvamuusika süntees. Tema juhtimisel on seitsmeliikmeline Beati Mandolini  välja andnud kolm plaati: Mandoliini ja lauluga läbi Sitsiilia (2015), Itaalia värvid (2019) ja Rõõmsad jõulud igal pool (2022).
Ants Õnnise tähtsaim tegevus on osalemine ERSO kontrabassirühmas. Ta on öelnud: „Oma parimad muusikalised õpetused ja kogemused olen saanud maailma silmapaistvaimate dirigentide taktikepi all mängides. See on erakordne kogemus – tänu ERSOle ja oma kolleegidele, olen saanud olla mitmekülgne muusik ja kasulik oma muusikutest sõpradele“.
Lüganuse kultuurikeskus
Lüganuse kultuurikeskus on kultuurikeskus Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Püssis. Asutuse juhataja on Ingrid Härm.
Colossus Bridge
Sild oli omal ajal pikima sildega puidust sild Ameerika Ühendriikides.
Colossus Bridge rajati Philadelphia esimese püsisilla Permanent Bridge lähedale, viimane jäi 1,3 km allavoolu. Colossus Bridge'ist 10 km ülesvoolu jäi rippsild Schuylkilli kettsild.
Silla tarindus
Silla projekteeris ja ehitas aastatel 1812–1813 Louis Wernwag. Sild oli tarinduselt kaarsõrestiksild sildega 340 jalga (103,6 m). Tegemist oli katustatud puitsillaga, kus kaks paari puidust kaari oli seotud puitsõrestikuga, milles diagonaalseteks elementideks olid rauast vardad. See oli Ameerika Ühendriikides esimene puidust sõrestiksild, milles kasutati metallist vardaid.
Sild hävis tulekahjus 1. septembril 1838.
Hilisemad sillad
1842. aastal ehitas Charles Ellet samas asukohas esimese trosskanduritega rippsilla Ameerika Ühendriikides (Fairmounti rippsild). Praegu asub seal 1965. aastal ehitatud Spring Garden Street Bridge.
Mähe aedlinn
Mähe aedlinn on allasum Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis.
Mähe aedlinn piirneb põhjas ja idas Viimsi vallaga, lõunas Lepiku ja Kloostrimetsa asumiga. Aedlinna läänepoolseks piiriks on Mähe oja. Mähe aedlinna ja Viimsi valla vaheliseks piiriks on Maardu–Miiduranna raudtee. Piir Lepiku asumiga kulgeb mööda Kupra teed ja Pärnamäe teed.
Mähe aedlinna hakati rajama 1955. aastal.
Ala planeeriti suhteliselt väikesteks aianduskruntideks. Krundid on valdavalt 15–20 meetrit laiad, keskmise suurusega 600 m². Nõukogude ajal kehtinud piirangute tõttu oli lubatud krundile ehitada vaid väike aiamaja. Elamualasisesed kõrvaltänavad on kitsad ja kõnniteedeta.
Mähe aedlinnas tegutsevad Mähe Vaba Aja Keskus ja eralasteaed Punamütsikese Mudilasmaja. Mähe Vaba Aja Keskuse juures asub Mähe park ja spordiväljakud.