cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rina Sawayama
"Rina"
2017. aastal avaldas Rina Sawayama EP albumi "Rina", mille peamised lood olid poplaul "Alterlife" ning koostöös Shamiriga valminud R&B lugu "Tunnel Vision". Albumi üks läbivaid teemasid on sotsiaalmeedia ning selle mõju inimesele. Loos "Cyber Stockholm Syndrome" arutleb Sawayama üksilduse ja ärevuse üle, mida internet ja sotsiaalmeedia inimestes tekitavad. Ta leiab, et sotsiaalmeedia ei ole reaalsusega võrreldav ja sotsiaalmeedias veedetud aeg ei loe päris sotsialiseerumisena, vaid nii-öelda pseudokontaktina. Peale "Rina" välja andmist ja enne oma debüütalbumi "Sawayama" ilmumist 2020. aastal avaldas Sawayama 1990. aastate poplauludest inspireeritud loo "Cherry". Eelnimetatud lugu ning albumit "Rina" esitas Sawayama "Ordinary Supestar" tuuril 2018. aastal.
"Sawayama"
"Sawayama" on Rina Sawayama 17. aprillil 2020. aastal avaldatud debüütalbum, milles ta eksperimenteerib mitme muusikažanritega, nagu bubblegum pop, nu metal, rokk ja R&B. Rina Sawayama esimene stuudioalbum käsitleb mitut päevakohast, aga ka isiklikku teemat. Loos "XS" kritiseerib Sawayama kapitalismi ja ületarbimist ning laul "Chosen Family" on pühendatud kväär kogukonnale. Album räägib samuti Rina Sawayama vaimsest tervisest ning keerulistest peresuhetest. Mitmes loos, nagu "STFU!", "Tokyo Love Hotel", "Akasaka Sad", laulab Sawayama ka rassilisest identiteedist. "Sawayama" laulud jõudsid muusikaedetabelitesse nii Ühendkuningriigis, Ameerika Ühendriikides kui ka Jaapanis.
Kazimierz Sabbat
Kazimierz Aleksander Sabbat (27. veebruar 1913 Bieliny Kapitulne – 19. juuli 1989 London) oli Poola peaminister eksiilis aastail 1976–1986 ja president eksiilis 8. aprillist 1986 kuni surmani.
Apteeker Melchior. Viirastus
"Apteeker Melchior. Viirastus" on 2022. aasta augustis esilinastunud Eesti film, mis põhineb Indrek Hargla teosel "Apteeker Melchior ja Rataskaevu viirastus". Film on teine osa samanimelisest mängufilmide sarjast.
Rina Sawayama
"Sawayama"
4. detsembril 2020. aastal avaldas Rina Sawayama albumi "Sawayama (Deluxe Edition)", millel oli lisaks "Sawayama" lugudele üksteist lisalugu. Albumil on mitu teiste artistidega koostöös valminud kaverit ja remiksi, näiteks duett Elton Johniga. "Sawayama" albumiga kaasnes ka "Dynasty Tour" tuur 2021. ja 2022. aastal. Esialgu pidi tuur aset leidma 2020. aastal, kuid see lükkus COVID-19 pandeemia tõttu edasi.
"Hold The Girl"
"Hold The Girl" on Rina Sawayama teine stuudioalbum. Sellel albumil on ka samanimeline laul. Sawayama kasutas "Hold The Girli" lugude kirjutamiseks eri žanreid, näiteks progresiivne rokk, 1990. aastate reivimuusika ja kantrimuusika. Album avaldati 16. septembril 2022. aastal, kuid albumi esimene lugu "This Hell" avaldati 19. mail 2022. aastal. Järgmine lugu "Catch Me In The Air" avaldati 27. juunil 2022. aastal. "Hold The Girli" albumis räägib Sawayama oma vaimse tervise teekonnast ning lapsepõlvetraumade ravimisest, eriti lauludes "Phantom" ja "To Feel Alive". Album valmis COVID-19 pandeemia ajal, mil Sawayama sai inspiratsiooni Charli XCXist ja Taylor Swiftist, kes karantiinist hoolimata ei lasknud oma loomingulisusel kaduda. Sawayama lemmiklood "Hold The Girli" albumil on "Imagining" ja "Frankenstein". Albumi jaapani versioonil on lisalugu "Flavour of the Month".
Apteeker Melchior. Viirastus
Filmi režissöör on Elmo Nüganen. Teos valmis Eesti-Saksa-Läti-Leedu koostöös. Tootjad on Taska Film, Nafta Films, Apollo Film Productions ja Hansafilm ning kaastootjad on Maze Productions Saksamaalt, Film Angels Productions Lätist ja InScript Leedust.
Kadakaotsa
Kadakaotsa oli küla Harjumaal, ajalooliselt Perila mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Perila küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Harju-Jaani kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Perila külaga. Kadakaotsas elasid saunikud (saunaküla).
Rina Sawayama
"Hold The Girl"
"Hold The Girli" tuur leidis aset 2022. ja 2023. aastal. Tuuril oli 41 kuupäeva ning 2023. aasta märtsis kuulutas Rina Sawayama välja "Hold The Girl: Reloadedi" tuuri.
Näitlemine
Rina Sawayama esimene filmiroll oli 2023. aasta filmis "John Wick: Chapter 4", kus ta mängis Akirat. Selle filmi jaoks salvestas ta ka laulu "Eye for an Eye". Sawayama on mänginud ka telesarjas "Turn Up Charlie".
Apteeker Melchior. Viirastus
Filmi tegevus toimub Tallinnas 1422. aastal. Sündmused käivitab öövahti ehmatav viirastus – rikka kaupmehe traagiliselt uppunud tütar. Hommikul leitakse vahimees olevat tornist surnuks kukkunud ja kahtlastes õnnetustes kaotavad elu veel mitu inimest. Neid sündmusi asub uurima apteeker Melchior, kellele valmistab muret ka tema endise õpilase Keterlyni mõistatuslik päritolu, mis näib toimuvaga kuidagi seotud olevat.
Filmi käis Eesti kinodes vaatamas üle 86 000 inimese. See oli kinokülastuste arvult 2022. aastal viiendal kohal ning Eesti filmide seas kolmandal kohal. Filmi kassatulu oli ligi 600 tuhat eurot.
Anna Wierzbicka
Anna Wierzbicka (sündinud 10. märtsil 1938 Varssavi) on poola keeleteadlane.
Ta on lõpetanud Varssavi ülikooli. Alates aastast 1972 elab ja töötab ta Austraalias Canberras.
Sten Andersson
pisi|[[Olof Palme, Tage Erlander, Sten Andersson ja Ingvar Carlsson (1968)]] Sten Sture Andersson (20. aprill 1923 Stockholm – 16. september 2006 Stockholm) oli Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige.
Ta tegi tihedalt koostööd Olof Palmega ja sai tuntuks kogu maailmas oma toetusega Palestiina iseseisvusele. 2010. aasta novembris sai ta surmajärgselt Maḩmūd ‘Abbāsilt Palestiina kõrgeima ordeni Star of Jerusalem.
Erich Petri Masalin
Erich Petri Masalin (ka Masalinus ja Mazalin; 1671 Tyrö, Ingerimaa – 15. november / 26. november 1723 Paide) oli Eesti vaimulik.
Masalin sündis Tyrös (praegu Martõškino, Lomonossovi linnaosa, Peterburi haldusalas) Ingerimaal. Ta õppis usuteadust Tartu ülikoolis (immatrikuleeriti 25. veebruaril 1692, oli aastatel 1694–1696 stipendiaat).
Isiklikku
Tema väimees Johann Heinrich Lange oli Tartu Jaani koguduse abiõpetaja ja Narva Johannese koguduse õpetaja. Tema isa Petrus Masalin oli pastor Tuutaris (aastast 1950 Možaisk Krasnoje Selo rajoonis Peterburi lähedal, Duderhofi järve idakaldal), Tyrös ja Turus.Tema vend Johannes Masalinus õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas.
Bernie Sanders
Bernie Sanders (ka Bernard Sanders; sündinud 8. septembril 1941) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Vermonti osariigi senaator. Varem on ta esindanud Vermonti osariiki Esindajatekojas ja olnud Burlingtoni linnapea.
Sanders ise nimetab end demokraatlikuks sotsialistiks, kuid kuna ta toetab kapitalismi jätkumist, siis on ka öeldud, et tegu on pigem sotsiaaldemokraadiga. Ta on kiitnud Skandinaavia stiilis ühiskonnakorraldust, eriti Taanit.
Sanders on valimistel kandideerinud üksikkandidaadina, kuid teeb koostööd Demokraatliku Parteiga. Senati komisjonides loetakse teda demokraatide hulka. Sanders on ajaloos kõige kauem parteivälisena Kongressi kuulunud kongresmen.
30. aprillil 2015 andis ta teada kavatsusest pürgida Demokraatliku Partei presidendikandidaadiks. Sandersi valimiskampaania osutus oodatust edukamaks, kuid 12. juulil 2016 tunnistas ta oma allajäämist Hillary Clintonile.
19. veebruaril 2019 teatas Sanders, et kavatseb presidendiks kandideerida ka 2020. aasta valimistel. Aprillis 2020 ta sellest siiski loobus.
Noorpõlv
Sanders sündis New Yorgis Brooklynis juudi perekonnas. Isa Eli tegeles värvide müümisega. Sanders on öelnud, et koges lapsepõlves, mida majanduslik ebakindlus ühe perekonna jaoks tähendab.
Ülikooli ajal lõi ta kaasa kodanikuõiguste liikumises. Üliõpilasliikumise Student Nonviolent Coordinating Committee liikmena sõitis ta 1963. aasta augustis koos veel mitme tuhande üliõpilasega Washingtoni, et osaleda 250 000 osavõtjaga meeleavaldusel "March on Washington for Jobs and Freedom". 1964. aastal sai ta Chicago Ülikoolist politoloogia bakalaureusekraadi.
Pärast ülikooli elas ta mõnda aega Iisraelis ühes kibutsis. Seejärel kolis Vermonti, kus pidas mitmesuguseid ameteid, sealhulgas oli puusepp, filmitegija ja kirjanik.
Liberty Union
1971. aastal astus Sanders Vermontis Vietnami sõja vastasesse erakonda Liberty Union Party. Seejärel kandideeris mitmetel valimistel (sh 1972. ja 1974. aasta senativalimistel ja 1972. ja 1976. aasta kubernerivalimistel), kuid ei osutunud valituks. 1979. aastal astus erakonnast välja ja asus tööle mittetulundusühingu American People's Historical Society heaks.
Burlingtoni linnapea
1981. aastal kandideeris Sanders sõbra soovitusel Burlingtoni linnapeaks ja võitis talle eelnenud linnapead kümne häälega.
Esimese ametiaja vältel moodustasid tema toetajad Progressiivse Koalitsiooni, millest hiljem kasvas välja Vermonti Progressiivne Partei. Progressiividel polnud 13-liikmelises linnavolikogus kunagi üle kuue koha, kuid neil oli piisavalt hääli selleks, et volikogu ei saanud Sandersi pandud vetosid ignoreerida. Sandersi juhtimisel sai Burlingtonist esimene USA linn, mis viis ellu kommunaalmajade projekti. Linnavalitsus kaebas kohtusse ka kohaliku kaabeltelevisiooni pakkuja, tänu millele vähendati linnakodanikele saadetavaid arveid ja saadi ettevõttelt tagasi kopsakas summa raha.
Burlingtoni aastatel toetas Sanders trotskistlikku Sotsialistlikku Töölisparteid, toetas selle kampaaniaid ja hoidis alal sidemeid selle oluliste liikmetega. Samuti toetas ta Sotsialistliku Töölispartei presidendikandidaate USA 1980. ja 1984. aasta presidendivalimistel.
Pärast nelja ametiaega otsustas Sanders, et ei kandideeri 1989. aasta linnapeavalimistel. Selle asemel suundus ta mõneks ajaks tööle Harvardi Ülikooli Kennedy School of Governmenti, kus õpetas politoloogiat. 1991. aastal luges loenguid New Yorgis asuvas Hamilton College'is.
Esindajatekoda
pisi|Sanders 1993. aastal Hillary Clintoniga tervishoiusüsteemi reformi arutamas 1988. aasta valimistel üksikkandidaadina Esindajatekotta kandideerinud Sandersi poolt hääletas 38% valijatest, kuid valituks saamiseks sellest ei piisanud. Vermontist pääses Esindajatekotta 41% häältest kogunud vabariiklasest kandidaat, demokraadist kandidaat sai 19% häältest.
1990. aastal kandideeris Sanders taas ja seekord osutus valituks. Sanders oli üle 40 aasta esimene üksikkandidaat, kelle valijad Esindajatekotta saatsid.
2001. aastal kiitis ta heaks terroristide vastu sõjalist jõudu kasutada lubanud seaduseelnõu. 2003. aastal hääletas vastu USA sissetungile Iraaki.
Kritiseeris järjepidevalt George W. Bushi administratsiooni sotsiaalprogrammide kärbete pärast ja arvustas korduvalt Föderaalreservi pikaajalist juhti Alan Greenspani, kes tema sõnul pidas silmas vaid jõukama rahva ja suurte korporatsioonide huve.
Senat
pisi|Asepresident [[Dick Cheney Sandersit senaatoriks vannutamas]] 21. aprillil 2005 teatas Sanders, et kandideerib senatisse. Talle avaldasid toetust mitmed demokraatide juhtpoliitikud (sh Chuck Schumer, Harry Reid, Howard Dean). Deani sõnul on Sanders demokraatide liitlane, kes "hääletab 98% juhtudest demokraatidega ühtemoodi." Ka tol ajal senaator olnud Barack Obama avaldas Sandersile poolehoidu.
2011. aastal läbi viidud arvamusküsitluse järgi oli Sanders riigi populaarsuselt kolmas senaator. Sandersit toetas 67% ja temaga ei olnud rahul 28% küsitletud Vermonti elanikest.
Sandersil on demokraatide juhtkonnaga kokkulepe, et hääletab protseduurilistes küsimustes samamoodi nagu demokraadid. Vastutasuks kehtivad talle komisjonikohtade suhtes sellised reeglid, nagu ta kuuluks Demokraatlikku Parteisse. Poliitika osas võib ta hääletada oma parema äranägemise järgi, kuid hääletab pea alati demokraatidega ühtemoodi.
2012. aastal tuli Sanders välja seaduseelnõuga, mis vähendaks HI-viiruse kandjatest patsientide ravimikulusid. Samuti esitles 2012. aastal koos Esindajatekotta kuuluva Elijah Cummingsiga koostatud seaduseelnõud, mis muudaks hambaravi inimestele taskukohasemaks.
Presidendikandidaat
pisi|Bernie Sanders, 2015 10. detsembril 2010 pidas Sanders Senatis kaheksa ja pool tundi kestnud kõne Bushi-aegseid maksusoodustusi pikendava seaduse vastuvõtmise vastu. Kõnes lahkas ta ameerika keskklassi toimetulekuraskusi ja ründas korporatsioonide ahnust ja viimastel aastakümnetel aset leidnud varandusliku ebavõrdsuse kasvu. Ühelt poolt juhtis ta tähelepanu miljonäride arvu suurenemisele ja teiselt poolt sellele, et USAs on teiste arenenud riikidega võrreldes kõige rohkem vaesuses elavaid lapsi. Sandersi sõnul peaks poliitika vastama töötegijate vajadustele, mitte joonduma vaid jõukate ja nende huve esindavate lobitegijate järgi. Ta ütles: "Aitab juba! [...] Mitu kodu saab ühel inimesel olla?" ja kutsus keskklassi kuuluvaid inimesi üles oma õiguste eest seisma. Sandersi esinemist jälgis interneti vahendusel nii palju inimesi, et Senati server ütles ajutiselt üles. Seadus võeti siiski vastu.
Hiljem anti kõne välja raamatuna "The Speech: A Historic Filibuster on Corporate Greed and the Decline of Our Middle Class." Autoritasu annetas Sanders Vermonti heategevusorganisatsioonidele.
Pärast kõnet hakkasid Sandersi toetajad tegema ettepanekuid, et ta 2012. aastal kas demokraatide ridades või üksikkandidaadina presidendiks kandideeriks. Tehti mitmeid veebipetitsioone, mis kutsusid Sandersit üles kandideerima. Ka mitmed tuntud progressiivsete vaadetega aktivistid (sh Michael Lerner ja David Korten) avaldasid arvamust, et Sanders võiks Obama vastu kandideerida. Sanders ütles 2011. aastal siiski, et ei ole presidendikampaaniast huvitatud.
2016. aasta valimiskampaania
pisi|Sanders kõnet pidamas (august 2015) pisi|Sanders kõnet pidamas (mai 2016) 2014. aastal andis ta teada, et on valmis kandideerima 2016. aasta presidendivalimistel, kuid ei kuulutanud kampaaniat esialgu ametlikult välja. 2015. aasta alguses tegeles ta aktiivselt raha kogumisega. Selle tarbeks reisis riigis ringi, kohtus inimestega ja pidas kõnesid. Kui märtsis 2015 küsiti ameeriklastelt arvamusküsitluse raames, keda nad näevad demokraatide presidendikandidaadina, siis Sandersi toetusprotsendid olid madalad. Hillary Clintonit toetas 62%, Joe Bidenit 15%, Elizabeth Warrenit 10% ja Sandersit 3% küsitletuist. Märtsi lõpus Chicagos olles ütles Sanders: "Kui ma kandideeriks, siis mu kampaania võtaks ette miljardäride klassi, võtaks ette Wall Streeti, võtaks ette kindlustusfirmad, võtaks ette ravimifirmad, võtaks ette sõjalis-tööstusliku kompleksi, võtaks ette kõik Ameerika valitseva klassi elemendid. Ja kui seda teha, siis on vaja kindel olla, et sul on olemas eduks vajalik toetus rohujuure tasandil. Ja selle olemasolu üritame me praegu välja selgitada." Märtsi lõpus San Franciscos esinedes ütles ta, et kandideerib ainult juhul kui teab, et tema taga seisavad miljonid inimesed, kes on valmis rahahuvidele vastu astumise nimel vaeva nägema.
Kampaaniat rahastati suuresti eraisikute annetustest. Kampaania esimese päeva jooksul laekus annetustena poolteist miljonit dollarit. 35 000 annetaja keskmiseks annetussummaks oli 43 dollarit ja 54 senti. 2015. aasta jooksul laekus annetusi kokku 75 miljonit dollarit.
Sandersi kampaania paistis silma sotsiaalvõrgustike oskusliku kasutamise poolest. Tehti postitusi Facebooki ja Twitterisse ning koguti palju jälgijaid. 29. juulil 2015 korraldati Sandersi pooldajatele suur ühisüritus – üle kogu riigi tuli samaaegselt kokku 100 000 Sandersi toetajat, kes 3500 asukohas jägisid interneti vahendusel videoülekannet kõnet pidavast Sandersist.
Sandersi kampaania osutus populaarseks noorte seas. Küsitlustulemused näitasid, et nooremad kui 50-aastased demokraadid kaldusid pooldama Sandersit ja üle 50-aastased Clintonit.
Sanders võitis 23 Demokraatliku Partei eelvalimist, Clinton saavutas 34 võitu. 12. juulil 2016 avaldas Sanders toetust Clintoni kampaaniale ja kutsus enda toetajaid üles hääletama valimistel Clintoni poolt. 26. juulil 2016 toimunud parteikongressil sai Clinton ametlikult demokraatide 2016. aasta presidendikandidaadiks. 2016. aasta novembris toimunud valimistel kaotas Clinton Donald Trumpile, kuigi tema poolt hääletas rohkem valijaid kui Trumpi poolt.
24. augustil 2016 alustas tegevust üleriigiline organisatsioon Our Revolution, mille ülesandeks on levitada progressiivseid väärtusi ja abistada valimistel progressiivseid poliitikuid. Organisatsioon kasvas välja Sandersi valimiskampaania raames tekkinud liikumisest.
Novembris 2016 ilmus Sandersi raamat "Our Revolution: A Future to Believe In".
2017. aastal läbi viidud küsitluste järgi oli Sanders tol aastal USA populaarseim tegevpoliitik.
Tänu edukale kampaaniale said Sandersi progressiivsed vaated demokraatide seas palju tähelepanu. Sanders tõstatas mitmeid teemasid, mis hiljem on leidnud heakskiitu peavoolu demokraatide hulgas.
2020. aasta valimiskampaania
19. veebruaril 2019 teatas Sanders, et kavatseb ka 2020. aasta valimistel Demokraatliku Partei presidendikandidaadiks pürgida. Võidu korral olnuks Sanders ametisse astudes 79-aastane, kuid aprillis 2020 teatas ta loobumisest.
Seisukohti
pisi|Sanders selgitamas, et miinimumtunnitasu tuleks tõsta 15 dollari peale Ta on vastu varandusliku ebavõrdsuse süvenemisele. Soovib julgustada madalama ja keskmise sissetulekuga inimesi ühinema ja oma õiguste eest seisma. Sandersi kohaselt ei tohiks ükski nädalas 40 tundi tööd tegev ameeriklane elada vaesuses. Ta on öelnud: "USA sissetulekute ebavõrdsuse ja varandusliku ebavõrdsuse tase on groteskne. 99 protsenti kogu sissetulekust läheb rikkaimale ühele protsendile. Rikkaima protsendi ülemisele kümnendikule kuulub sama palju varandust kui 90 protsendile vaesematele inimestele. Samal ajal jätkub keskklassi kadumine. Arvan, et inimesed tahavad kandidaati, kes on valmis miljardäride klassile vastu astuma ja ütlema, et teate, see riik kuulub meile kõigile, mitte ainult käputäiele miljardeid omavale perekonnale." ja "Tavalised töötavad inimesed ütlevad praegu, et aitab juba, meil on vaja uut poliitikat, meil on vaja poliitikat, mis esindab tavaliste ameeriklaste huve, mitte ainult jõukate inimeste huve."
Pooldab ametiühinguid.
Sanders soovib, et USAs võetaks vastu seadused, mis reguleeriksid töötajate õigust puhkusele. Seni ei ole USAs tasustatud puhkuseaeg seadustes sätestatud. Sanders tahaks, et töötajatele oleks tagatud vähemalt 10 tasustatud puhkepäeva aastas. Samuti soovib ta emadele 12-nädalast lapsehoolduspuhkust ja töötajatele võimalust enda või pereliikme haigestumise ajaks sissetulekut kaotamata töölt koju jääda. Ta on küsinud, et kuidas läheb perekonna väärtustamisega kokku see, kui naine peab nädal pärast sünnitamist tööpostile naasma, või see, et töötajal ei ole õigust haige lapsega koju jääda.
Taotleb ajakirjanduse reformi, seisab vastu meediakanalite kontsentreerumisele väikese omanikeringi kätte.
Soovib, et USAs viidaks sisse tasuta kõrgharidus. 19. mail 2015 esitles seaduseelnõud College for All Act, mille järgi kolledži- ja ülikoolihariduse kulud kaetaks finantstehingute maksustamise abil.
Hääletas Patriot Act nime kandva seaduse vastu, mis lubab valitsusasutustel laiapõhjaliselt inimeste tegevust jälgida. Seadus tungib Sandersi hinnangul seadusekuulekate inimeste eraellu. Sanders usub, et luureagentuuridel tuleb võimaldada terrorismis kahtlustatavate isikute tegude ja suhtluse kohta infot koguda, kuid samas peavad tavakodanike vabadused ja õigused kaitstud olema.
On vastu plaanitavale TPP (Trans-Pacific Partnership) nimelisele vabakaubanduslepingule USA ja üheteistkümne Vaikse ookeani ääres asuva riigi vahel. Kirjutas Guardianis avaldatud arvamusartiklis, et minevikukogemus on näidanud, et vabakaubanduslepingud (nt NAFTA ja CAFTA) toovad kasu rahvusvahelistele korporatsioonidele ja Wall Streeti maakleritele, samas kui paljude tavaliste ameeriklaste jaoks tähendavad need lepped töökaotust.
Pooldab universaalset tervisekindlustust.
Toetab LGBT kogukonna õigusi, samasooliste abielu, abordi lubamist. Esindajatekoja liikmena hääletas abielu kaitse seaduse vastu. On surmanuhtluse vastu.
Peab õigeks, et Iisraeli kõrvale rajataks iseseisev Palestiina riik.
On korduvalt avaldanud toetust sõjaveteranidele ja seisnud veteranidele mõeldud toetuste tõusu eest.
On kritiseerinud politseivägivalda ja teiste riikidega võrreldes kõrget vangide suhtarvu USAs.
On öelnud, et marihuaana tarvitamine tuleks föderaalsel tasandil dekriminaliseerida. Tulevikus peaksid osariigid saama ise otsustada, kas osariigisiseselt kanepitarvitamist lubada või mitte. Kanepit lubavad osariigid peaksid saama seda alkoholi ja tubaka tarvitamisega sarnastel alustel maksustada.
On häälekalt sõna võtnud kliimasoojenemise teemal ja koostas koos Barbara Boxeriga süsinikdioksiidi vähendamise eest seisnud seaduseelnõu Global Warming Pollution Reduction Act of 2007. Pooldab valitsussektori investeeringuid taastuvenergia sektorisse.
Pärast 2011. aastal Fukushima tuumaelektrijaamas toimunud õnnetust ütles Sanders, et üle tuleks kontrollida USA tuumaelektrijaamade ohutus ja tuleks läbi mõelda, kas on vaja uusi tuumajaamasid lubada ja olemasolevate jaamade tegevuslubasid pikendada. Samuti on ta öelnud, et tuumaõnnetuse tagajärgede likvideerimist ei tohiks jätta vaid maksumaksjate õlgadele, vaid et vabaturumajanduses tuleks tuumajaamad kohustada end õnnetuste vastu kindlustama.
On vastu NATO edasisele laienemisele – see raiskaks Sandersi hinnangul liigselt USA maksumaksja raha ja provotseeriks tarbetult Venemaad. 1997. aastal oli Sanders kongresmenina samadel põhjustel vastu Balti riikide NATO-sse võtmisele. 2015. aastal ütles Sanders, et soovib luua uut NATO-t (nn NATO 2.0), mis seaks esikohale koostöö vägivaldse ekstremismi tõusu peatamiseks ja kuhu kuuluks lisaks senistele NATO riikidele ka Venemaa ja Araabia Liiga riigid. Samas ütles 2016. aastal Demokraatliku Partei presidendikandidaatide debatil, et vastuseks Venemaa agressioonile Krimmis ja Ukrainas tuleb NATO-t tugevdada, et kaitsta Ida-Euroopat Venemaa agressiooni eest.
Isiklikku
pisi|Sanders abikaasaga Sanders on abielus Jane O'Meara Sandersiga. See on tema teine abielu. Tal on üks laps ja kolm kasulast.
Sanders on öelnud, et on uhke oma juudi päritolu üle, kuid et usk ei ole tema jaoks kuigi oluline. Ta on korduvalt kiitnud paavst Franciscust ja teatanud, et: "Katoliku kiriku juht tõstatab olulisi teemasid. On tähtis, et kuulaksime, mida ta öelnud on". Samuti on Sanders suhtlusvõrgustikes tihti Franciscuse majandusteemalisi vaateid tsiteerinud ja öelnud, et paavst on "uskumatult tark ja vapper".
Poliitikas osalemise kohta on Sanders märkinud: "1932. aastal võitis valimised mees nimega Adolf Hitler. Tema võitis valimised ja nende valimiste tulemusel suri teises maailmasõjas 50 miljonit inimest, sealhulgas 6 miljonit juuti. Nii õppisingi juba väikese lapsena, et poliitika on tegelikult väga tähtis".
Kertši Ristija Johannese kirik
Kertši Ristija Johannese kirik (ukraina keeles Церква Івана Предтечі 'Eelkäija Johannese kirik') on Krimmis Kertši kesklinna lähedal paiknev kirik, Bütsantsi arhitektuuri silmapaistev näide. Kirik on ehitatud 717. aastal, see on üks vanimaid kirikuid Ida-Euroopas ja vanim kristlik kirik endise Nõukogude Liidu territooriumil. Ehitise välimus on Bütsantsi selle perioodi ehitistele iseloomulikult tellispunase-valge vöödiline.
Creative Mobile
OÜ Creative Mobile on Tallinnas tegutsev mobiilimängude loomise ja väljaandmise ettevõte. Ettevõtte kaubamärk on Creative Mobile.
Kertši Ristija Johannese kirik
Arhitektuur
Kiriku vanim osa on tsentraalehitis, keskel neljale ristikujulisele piilarile toetuv ruudukujuline kolme idaapsiidiga ristkuppelkirik, kusjuures ristikujulised piilarid toetuvad ruumi allosas omakorda neljale korintose kapiteelidega ümarsambale – on eeldatud, et selline ehitusviis oli omane ka Bütsantsi 6. sajandil ehitatud basiilikatele. Tsentraalehitisest lääne poole jääb 11.–13. sajandil selle külge ehitatud basiilika. 19. sajandil ehitati kiriku ruumide suurendamiseks selle lääneotsa omakorda uus kabel koos kellatorniga, basiilika narteks lammutati.
Creative Mobile
Ettevõtte asutasid 2010 Vladimir Funtikov, Sergei Panfilov ja Serhiy Slyeptsov. Creative Mobile on mänge teinud nii Androidile kui ka iOS-ile. Ettevõtte tuntuim mängusari on Drag Racing.
Tartu Salemi kirik
pisi|Tartu Salemi kirik, vaade [[Õnne tänava poolt]] pisi|Tartu Salemi kirik, vaade [[Sõpruse sild (Tartu)|Sõpruse silla poolt]]
Kertši Ristija Johannese kirik
Arhitektuur
Kiriku vanimas osas on ehitusmaterjaliks hele Kertši lubjakivi. Kiriku seinas vaheldatakse lubjakivist laotud kihte tellisekihtidega, mõlemaid nelja rea kaupa. Kiriku interjööris leidub 13.–14. sajandi seinamaalinguid.
Tartu Salemi kirik
Salemi kirik on üks Tartu uuemaid sakraalhooneid, selle on projekteerinud arhitekt Maarja Nummert. Kirikut hakati ehitama 1992. aastal. Hoones tegutseb Tartu Salemi baptistikogudus (www.salem.ee). Hoone avati jumalateenistusteks 2000. aastal.
2004. aastal valmis avatud kirikutorn, mis on Eesti sakraalarhitektuuris sellisena ainulaadne. Hea akustikaga saal on kasutusel kontserdipaigana, kirikus asub Tartu ainus barokkorel.
Hoone pälvis 2007. aastal tunnustuse Eesti Kauni Koduna.
Kertši Ristija Johannese kirik
Arhitektuur
Nõukogude perioodil tegutses kirikus muuseum. Hoonet restaureeriti 1980. aastatel ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist hakkas see taas toimima pühakojana.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kuues parandus
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kuues parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus, mis keelab 18-aastaseks saanud kodanikelt ea alusel hääletamisõigust ära võtta.
Parandus võeti vastu Kongressis 23. märtsil 1971 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 1. juulil 1971.
Fokker C.V
Fokker C.V on Hollandis Anthony Fokkeri konstrueeritud kahepinnaline luure- ja kergepommituslennuk, mis oli üks populaarsemaid 1920. ja 1930. aastail ehitatud sõjalennukeid ning mida kasutati ka veel Teises maailmasõjas.
Arendus ja tootmine
Fokker C.V prototüübi esmalend toimus 1924. aasta mais ning samal aastal hakati seda lennukit sarjana ehitama. Lennukit valmistati mitmes erinevas versioonis. Esimeste lennukite versioonide C.VA, C.VB ja C.VC kogutiivapindalaga võrreldes, mis olid sirge ülatiivaga ning kogutiivapindalad vastavalt 37,5 m², 40,80 m² ja 46,10 m², oli versioonil C.VD väikese V-kujuga tiivad, mille kogupindalaks oli 28,8 ruutmeetrit, C.VE tiivapindala oli 39,30 ruutmeetrit. C.VD ja C.VE versioonide alatiib oli otste poole kahanev trapetsiline. D-mudelil olid tiibade vahelised toed V-asetusega, E-mudelil kasutati N- asetusega tugesid. 1926. aastal valmistatud C.VD ja E vahetasid sama aasta detsembrist seeriatootmises vanemad mudelid välja. Väiksema tiivaulatusega D-mudel oli lisaks luureülesannete täitmisele sobilik ka 2-kohaliseks hävituslennukiks.
Kõik Fokker C.V lennukid olid segakonstruktsiooniga: riidekattega õhukeseseinalistest terastorudest keevitatud sõrestikkere ja puidust kandepindadega. Jõuallikana kasutati erinevaid mootoreid, mille võimsus jäi vahemikku 350–730 hobujõudu. Tehase väitel võis lennukil vahetada tiiva või mootori vaid tunniga.
Ameerika Ühendriigid
Esimene valminud C.V lennuk saadeti Ameerika Ühendriikidesse seal toimunud luurelennuki konkursile. Fokker lootis selle võita ning saada Ühendriikidest suurtellimuse. Lennuk esines Atlantic A-1 nime all, kuid lennuki kerele oli millegipärast maalitud hoopis Atlantic AO-1. Veel enne ametlikku konkurssi toimusid McCook Fieldi lennuväljal katselennud, mille põhjal tunnistati lennuk konkursitingimustele mittevastavaks. Lennuk tagastati 1926. aasta septembris Atlantic Aircraft Corporationile, kes selle omakorda järgmise aasta novembris eraisikust ostjale müüs. Juba 1929. aastal tunnistati lennuk lennukõlbmatuks.
Kaks Itaalias tehtud IMAM Ro-1 lennukit kandsid aastail 1928–1934 Itaalias Ameerika Ühendriikide eraldusmärke.
Nõukogude Liit
Teine ja kolmas seerias ehitatud Fokker C.V lennuk müüdi Nõukogude Liitu, kus neid kasutati katselennukitena. Neist teisele lennukile osteti hiljem D-mudeli tiivad, kuid rohkem NSV Liit lennukeid ei ostnud. D-tiibadega lennuk oli kasutuses kuni 1933. aastani.
Boliivia
Boliivia tellis 12. detsembril 1925 viis 520 hj Hispano-Suiza 51-52 mootoritega Fokker C.VC lennukit, mis saadi kätte järgmise aasta sügisel. Neist vaid üks võeti kohe kasutusele, ülejäänud jäid transpordikastidesse. 1927. aastal saadeti Fokkeri katselendur Emil Meinecke Boliiviasse lennukite koostamist ja lendurite väljaõpet juhendama. Lennukite kasutuselevõttu raskendas kohalike lennuväljade kehv seisukord, mistõttu tuli Hollandist tellida uued tugevamad telikud. Lennukid võeti kasutusele alles 1928. aastal, sama aasta oktoobris võeti ette lennuretk Buenos Airesesse Argentinas. Järgmisel aastal külastati Rio de Janeirot Brasiilias, sel retkel kaotati lennuõnnetuses üks lennukeist.
Fokkerid olid sel ajal koos Breguet 19 luure- ja pommituslennukitega Boliivia õhujõudude üks peamiseid lahinglennukeid. Paraguay vastu 1932–1935 peetud Chaco sõjas kaotas lahingutes Boliivia esimeste sõjanädalate jooksul kaks C.V lennukit. Ülejäänud Fokkerite kasutamisest loobuti ajavahemikus 1932. aasta detsembrist kuni 1933. aasta augustini, kuna boliivlased said Ameerika Ühendriikidest üheksa Curtiss Hawk II hävitus- ja neli kerget Curtiss Falconi pommituslennukit.
Holland
Hollandi õhujõud tellisid 1926. aastal 33 C.VD lennukit, millest enamus sai 350 hj Hispano-Suiza, kaks aga 380 hj Armstrong Siddeley mootorid. Järgmisel aastal telliti veel 26 sama tüüpi lennukit, mis nüüd aga said 450 hj Hispano-Suiza mootorid, ning 1931. aastal veel viis lennukit 500 hj Hispano-Suiza mootoritega. 1936. aastal vahetati kõigil kahe esimese tellimuse lennukeil mootorid 630 hj Rolls-Royce Kestrel VIIb ja XI vastu välja. Lennukid olid relvastatud kahe sünkroonitud 7,9 mm FN kuulipildujaga ja ühe 7,9 mm liikuval alusel Lewise kuulipildujaga vaatleja istmes.
Hollandi merelennuvägi tellis kümme ujukitel C.VW lennukit, mis hiljem ehitati ümber C.VC lennukeiks. Need olid 450 hj Hispano-Suiza mootoritega, mõned lennukid ka 400 hj Lorraine-Dietrichi mootoriga.
10. mail 1940, kui Saksamaa Hollandit ründas, oli 28 C.V lennukit endiselt veel kasutuses. Neist mõned hävitati lennuväljadel, kuid enamus lennukeist oli kasutuses luure- ja pommituslennukitena kuni sõjategevuse lõpuni. Peamiselt kasutati neid madalrünnakute sooritamiseks.
Hiina
Hiina keisririigi protektoraadil Mandžuurial oli oma lennuvägi, mida uuendati regulaarselt seoses pidevate kohalike konfliktidega. 1930. aasta mais kutsus kohalik asevalitseja Zhang Zuolin erinevaid lennukiehitajaid esitama oma pakkumisi järjekordsele sõjalennukite konkursile. Konkursi tulemusena sai Fokker tellimuse 30 C.VE luure- ja 30 D.XVI hävituslennuki tarneks. Leping allkirjastati 4. aprillil 1931. Enne lepingu allkirjastamist toimusid mõlema lennuki katsed Mandžuurias. D.XVI saabus katsetele 25. juulil ja C.V 15. augustil 1930. Kuna aga Jaapani mahitusel toimus ööl vastu 18. septembrit 1931 Mandžuurias riigipööre, siis see tellimus tühistati.
Itaalia
Itaalia firma Meriditionali oli Fokker C.V suurim litsentsi alusel tootja. Nimetuste Ro.1 ja Ro.1bis all ehitatud lennukid olid varustatud vastavalt 420 hj Bristol Jupiter ja 550 hj Piaggio litsentsi alusel ehitatud Bristol Jupiter VII mootoritega. Kokku ehitati kuni 1934. aastani 456 Ro.1 ja Ro.1bis lennukit.
Norra
Norra lennuvägi ostis 1927. aastal viis Fokker C.VE lennukit ja 42 lennuki litsentsi. Kjelleri lennukitehases valmistati 1939. aastani 15 C.VE ja 27 C.VD lennukit. Alates 1934. aastast said lennukid Norras litsentsi alusel toodetud võimsamad Armstrong Siddeley Panther mootorid. Kui Saksamaa 1940. aasta aprillis Norrat ründas, siis oli veel 40 lennukit teenistuses. Lennukid leidsid kasutust peamiselt Põhja-Norras toimunud lahingute ajal luure- ja kergete transpordilennukitena. Osa lennukeist lendas Norra okupeerimisel Rootsi ja Soome.
Rootsi
Rootsi lennuvägi ostis 1927. aastal Hollandist kaks Fokker C.VD hävituslennukit ja kaks C.VE luurelennukit, mis said Rootsis tähised J 3 ja S 6. 1928. aasta alguses tehti Fokkeriga litsentsileping, milla alusel hakati rootsi firmas Centrala Flygverkstaden Malmslätt (CFM) tootma C.VD ja C.VE lennukeid. Fokkerilt telliti samuti kuus C.VD ja neli C.VE lennukit. CFM tootis aastail 1929–1935 kokku 35 lennukit. Algul hävituslennukiks mõeldud C.VD leiti sellesse rolli siiski mitte sobivat ning 1931. aastal liigitati need lennukid samuti luurelennukeiks. Ümberliigitamise järel oli Rootsil kuus Fokkerilt ostetud ja 24 CFM toodetud S 6 lennukit (C.VE, 450 hj Bristol Jupiter VI mootoriga), kaheksa Fokkerilt ostetud ja üks CFM toodetud S 6A lennukit (C.VD, Bristol Jupiter VI mootoriga) ning kümme CFM toodetud S 6B lennukit (C.VE, 600 hj Nohab/Mercury VI mootoriga).
Soome
Kui Soome hakkas 1927. aastal otsima oma lennuväele uut luurelennukit, siis telliti Fokkerilt üks C.VE lennuk võrdluskatsete jaoks. Lennuk saadi Amsterdamis kätte 1927. aasta septembris ning toodi oktoobri alguses lennu teel Uti lennuväljale Soomes. Võrdluskatsetes osalesid veel Potez 25, VL Kotka ja Letov Š-328F. Võitjaks osutus neist viimane, kuid 11 sarilennuki ja prototüübi ostulepingust taganeti juba 1933. aastal. Tšehhi lennuki asemel otsustati siiski hankida Fokkeri luurelennukid. 1934. aastal osteti veel 13 C.VE lennukit, mis läksid Lentolaivue 12 kasutusse. 1938. aasta suvel anti need üle Lentolaivue 14-le. Talvesõja ajal 1939. aasta detsembris kinkis Rootsi veel kolm C.VE lennukit.
Talvesõja ajal lendasid C.V lennukeil Lentolaivue 14 ja 16, sooritati peamiselt luure- ja öiseid pommituslende. Veel kaks C.VD lennukit saadi 1940. aasta suvel, kui Põhja-Soomes maandusid sakslaste eest Norrast põgenenud lennukid. Jätkusõja ajal olid lennukid Lentolaivue 10 ja 14 kasutuses, mis asusid Tiiksjärvi lennuväljal. Soomes tehti viimane lend seda tüüpi lennukil 14. veebruaril 1945, kui FO-80 lendas õhujõudude kesklattu. Kõige rohkem lennutunde jõudis koguda FO-69, mis lendas kokku 1291 tundi.
Šveits
Šveitsi lennuvägi ostis Fokkerilt kuus lennukit ja aastatel 1932 kuni 1936 tootis litsentsi alusel veel 49 lennukit. Neist viimase kasutamine lõpetati alles 1954. aastal. Viimastel aastatel oli seda kasutatud märklaua puksiirlennukina. Üks C.VE lennuk asub Dübendorfi lennundusmuuseumis Zürichi lähistel.
Ungari
Esimese maailmasõja järel oli Ungari kaotajate poolel ning rahulepinguga keelati neil esialgu lennuväe omamine. Alles 1920ndate keskpaiku moodustati Ungari lennundusministeerium ja hakati taaslooma lennuväge. 27. jaanuaril 1927 sõlmiti esimene leping nelja Fokker C.VD ostmiseks, mis saadi kätte juuni teises pooles. 28. mail 1928 telliti veel kolm C.VD ja üks C.VE lennuk. Lennukeid kasutati õppelennukitena lennukoolis, kuigi ametlikult olid nad kirjas kui postilennukid. 1928. aastal hankis Manfred Weiss ka õiguse 30 lennuki ehitamiseks Ungaris, samuti hangiti luba Bristol Jupiteri mootorite tootmiseks. Litsentsi alusel toodetud lennukeis tehti mitmeid väiksemaid muudatusi, näiteks said need tugevama teliku. Õnnetustes hävinenud või muudel põhjustel maha kantud lennukite asemele ehitati uued, nii valmis lisaks lubatud 30 lennukile veel 14 lennukit. 1931. aastast alates said lennukid ka relvad – kaks sünkroonitud 7,9 mm Gebauer kuulipildujat lennuki ninas ning kolmas liikuval alusel vaatleja kabiinis.
1932. aastal algas täiustatud C.VE versiooni WM-16A Budapest ehitamine. Selle jõuallikaks oli 550 hj Gnome-Rhône 9K Mistral ning tugevam kere. Sellest versioonist valmis 1935. aastal üheksa lennukit, seejärel hakati tootma Gnome-Rhône 14K Mistral Major mootoriga versiooni WM-16B Budapest II. Kumbki versioon ei osutunud eriti edukaks.
1936. aastal valmis täiustatud versioon Weiss WM-21 Sólyom, mille esmalend toimus 1937. aasta mais. Sellel versioonil oli uus kere, õhema profiiliga tiivad ning jõuallikaks taas WM.14K mootor, mis oli Gnome-Rhône 14K Mistral Major litsentsi alusel toodetud koopia. Seda versiooni telliti mitme partiina kokku 128 eksemplari ning oli kasutusel enamuses Ungari luurelennuväe üksustes. 1941. aasta suvel selle kasutusest luurelennukina loobuti, kuid lennukit kasutati kuni sõja lõpuni õppelennukina lennukoolides.
Saksamaa
Taani okupeerimisel võttis Saksamaa üle ka Taani lennuväe lennukid, teiste hulgas ka Fokker C.VE luure- ja pommituslennukid. 1943. aastal sai eestlastega mehitatud 127. luurelennugrupi 3. salk (3. Staffel der Aufklärungsgruppe 127, 3./AGr 127) omale need Fokkerid ja sama aasta oktoobris saadeti salk Venemaale, kus asus koos juba varem seal olnud 2. salgaga sooritama öiseid pommirünnakuid vastase lähitagalasse. 28. novembril 1943 moodustati Idritsa lennuväljal nende kahe salga baasil 11. öölahingulennugrupp (Nachtschlachtgruppe 11) ning senine 3./AGr 127 sai uue grupi 1. salgaks. Üksus lendas Fokker C.VE lennukeil kuni likvideerimiseni 1944. aasta oktoobris. Eesti mahajätmisel lendasid neli eesti lennuväelast kahel lennukil Rootsi. Üks Rootsi lennanud lennukeist anti 1947. aastal Taanile tagasi.
Kaelusmadu (perekond)
Kaelusmadu (Diadophis) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Kaelusmao perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Hesburger
240px|right thumb|Hesburgeri kiirtoidurestoran Laagris Pärnu mnt 453F Hesburger on Soome suurim kiirtoidukett.
Kaelusmadu (perekond)
Levila
Neid võib kohata Mehhikos, Ameerika Ühendriikides ja Kanada kaguosas.
Hesburger
Hesburger müüb peamiselt hamburgereid, juustuburgereid, salateid, friikartuleid, karastusjooke, piimakokteile ja magustoite. Hesburgerile kuulub ka makaronirestorane, mis pakuvad lisaks makaroniroogasid, kohvikuid, mis müüvad kohvi ja saiakesi, ja hot dog 'i-müügipunkte. Mõni söögikoht pakub autopesuteenust.
Kaelusmadu (perekond)
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Diadophis punctatus seisuga 10.04.2014.
Hesburger
Kett sai alguse 1966. aastal Naantalis loodud grillikioskist, mille asutas Heikki Salmela (sündinud 1946). Esimene Hesburgeri söögikoht Turus avati 1980. aastal. 1988 müüs Salmela Hesburgeri 200 miljoni Soome marga eest maha, kuid ostis 1991 selle 25 miljoni marga eest tagasi, kui selle hind oli majandussurutise tõttu langenud.
1992. aastal oli Hesburgeril 12 kiirtoidurestorani. Järgnes plahvatuslik kasv. Aastal 2002 oli Hesburgeril juba üle 200 restorani 60 linnas üle kogu Soome ja samal aastal neelas see alla teise kiirtoiduketi Carrols. 2006. aastal oli Hesburgeril 204 restorani Soomes, 21 Lätis, 18 Eestis, 11 Leedus ja 4 Saksamaal. Hiljem on Hesburger laienenud Venemaale ja jätkab katseid laieneda Lähis-Itta.
Soomes Turus asub Hesburgeri hotell. Selle alumisel korrusel on ööpäev läbi avatud kiirtoidurestoran, mis toimib ühtlasi hotelli vastuvõtukohana. Hotelli kõigis tubades on tasuta internet.
Hesburger on Soomes ja Baltimaades McDonald'si peamine konkurent. Hesburger avas Eestis esimese restorani 1996. aastal.
Põkiv
Põkiv (ukraina keeles Пиків) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 1954.
Rocket
"Rocket" on briti elektroonilise muusika duo Goldfrappi laul nende viiendalt stuudioalbumilt "Head First" (2010). Selle kirjutasid ja produtseerisid Alison Goldfrapp ja Will Gregory, lisaproduktsiooni tegi Pascal Gabriel. Lugu avaldati 8. märtsil 2010 albumi esiksinglina.
Joe Pavelski
Joseph James Pavelski (sündinud 11. juulil 1984 Ploveris Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Dallas Stars.
2003. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 205. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks ja Wisconsini Ülikooli meeskonnas.
NHL-is tegi ta Sharksi meeskonnas debüüdi 2006–07 ning lõi oma esimeses mängus ka kohe värava.
Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Pavelski KHL-i klubis Minski Dinamo.
Hooajal 2015–16 jõudis ta Sharksiga Stanley karika finaali, kus kaotati Pittsburgh Penguinsile. Väljalangemismängudes oli Pavelski 14 väravaga NHL-i edukaim mängija.
Ta mängis Sharksis aastatel 2006–2019 kokku 13 hooaega. Aastatel 2015–19 oli ta Sharksi kapten.
2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Starsiga. Hooajal 2019–20 jõudis ta Stanley karika finaali Starsiga. Finaalis kaotati Tampa Bay Lightningile. Hooaja 2019–20 väljalangemismängudes lõi Pavelski 13 väravat ja oli Brayden Pointi järel paremuselt teine väravalööja.
2. mail 2023 lõi Pavelski Stanley karika teise vooru esimeses mängus neli väravat Seattle Krakeni vastu. 38 aasta ja 295 päeva vanuselt sai Pavelski kõige vanemaks, kes on Stanley karika väljalangemismängude ühes mängus neli väravat löönud. Samas oli see Stanley karika väljalangemismängude ajaloos neljas kord, kui kaotava võistkonna üks mängija on löönud neli väravat (Stars kaotas lisaajal Krakenile 4:5).
Aastatel 2016, 2017, 2019 ja 2022 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.
2010. aasta taliolümpiamängudel võitis Pavelski USA jäähokikoondisega hõbemedali.
Bengo provints
Halduskeskus on Caxito. Pindala on 33 016 km².
Ulualune
Ulualune (ka hagerik, raagjas) on eesti etnograafias lai lahtine katusealune, harilikult rehielamu räästaalune, mida kasutati varjualusena sadude korral.
Laiemas tähenduses on ulualune öömaja, peavari, eluase, kaitsev panipaik.
Kirjeldus
Eestis oli levinud rehielamu, mille rehetuba oli rehealusest kõrgem. Eri kõrgusega ruumide paiknemisel ühe katuse all pidi rehetuba olema ehitatud rehealusest kitsamaks, mistõttu rehetoa väliskülgedele jäid laiad räästaalused lahtiseks ulualuseks. Mõnikord ehitati räästalune rehetoa ühelt küljelt kinni madalamaks kõrvalruumiks (kojaks, aganikuks, sahvriks). Ulualuseid ehitati ka lautade ning aitade külgedele.
Kõrgema rehetoa ulualuse katuseosa sarikate ja räästa kandmiseks paigaldati laiema hooneosa (rehealune) välisele pikiseinale ülemised palgid pikemalt ning vajadusel toestati veel puitpostidega. Madala rehealuse osa ulualuse katust kandsid välisseinast üle ulatuvad konsoolsed laetalad(palgid), millele paigaldati aluspuu (murispuu, nõumpuu). Ühelaiuste hoonete (laut, ait) ulualuseid toetati seinale kaldtugede või maapinnale postidega.
Kaersoo
1249 kuni Rootsi aja alguseni kuulus küla Tallinna piiskopile.
Felix Pirts
Felix (Feliks) Pirts (9. november 1930 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 20. jaanuar 2002 Tartu) oli Eesti ja NSV Liidu kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Elulugu
Oli 1955–1956 Kalevi instruktor, hiljem töötas Tartus kaubanduse alal ja Tartu Autode Remondi Katsetehases.
Sportlasena
Eesti NSV meistrivõistlustel sai ta aastatel 1954 ja 1957 kulla, 1956 hõbeda ning 1951, 1952 ja 1958 pronksi. Püstitas 1955. aastal Eesti NSV kuulitõukerekordi tulemusega 16,99 ja 17,01 meetrit.
Ta võitis kuulitõukes 1955. aastal NSV Liidu ja Suurbritannia maavõistluse ning sai II rahvusvahelistel noorsoomängudel 3. koha.
Jan Peder Syse
Jan Peder Syse (25. november 1930 – 17. september 1997) oli Norra advokaat ja poliitik, Høyre liige.
Felix Pirts
Sportlasena
Ta sai 1955. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel 2. koha. 1951. ja 1957. aastal tuli ta NSV Liidu üliõpilasmeistriks ning 1953. aastal võitis NSV Liidu ametiühingute meistrivõistluste hõbemedali.
Jan Peder Syse
Ta oli aastatel 1989–1990 Norra peaminister ja 1983–1985 tööstusminister. Jan Peder Syse töötas üle 25 aasta oma surmani Norra parlamendis.
1993. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Armeenia Rahvusraamatukogu
Teryani tänaval asuv Raamatukogu peahoone, mis on üks raamatukogu neljast hoonest, on valminud 1939. aastal. Hoone projekteeris arhitekt Alexander Tamanyan. Aastatel 1925–1990 oli raamatukogu riigimehe Aleksandr Myasnikyani nimeline, 1990. aastal nimetati Armeenia Rahvusraamatukoguks. pisi|paremal|Armeenia Rahvusraamatukogu peasissekäik
Rahvusraamatukogus asub suurim armeeniakeelsete trükiste kogu maailmas. Raamatukogus oli 2012. aastal üle 6,8 miljoni teose. Nende hulgas on ka esimene trükitud armeeniakeelne raamat "Urbatagirq", mis on trükitud Veneetsias aastatel 1512–1513. Esimene teadaolev armeeniakeelne ajaleht Azdarar ilmus 1794. aastal Madrases, Indias ja esimene maakaart Hamatarats Ashkharhatsuyts, trükitud Amsterdamis 1695 .aastal.
6,8 miljoni teaviku hulgas on rahvuskultuuriga seotud raamatuid, ajakirju, ajalehti, kaarte, plakateid, teese, märkmeid, postkaarte, marke, kalendreid, pangatähti ja audiovisuaalseid materjale. Teavikute leidmiseks on elektrooniline kataloog.
Armeenia vanaraamatu kollektsiooni kataloogi koostasid bibliograafid Ninel Voskanyan, Vrej Nersessian ja teise teadlased. Vana- ja keskaja käsikirjade kogu kannab nime Matenadaran.
Bernhard III (Saksi)
Noorus
Bernhard oli Brandenburgi markkrahvi ja Saksimaa hertsogi Albrecht Karu ja tema naise Sophie von Winzenburgi seitsmest pojast noorim. Aastal 1157 oli ta koos oma isa ja vendadega Wettinite soost Meißeni markkrahvi Konrad Suure matustel. Aastal 1159 saatis Bernhard koos oma venna Ottoga keiser Friedrich I Barbarossat Itaalia-retkel. Pärast oma isa surma aastal 1170 päris Bernhard Anhalti ja Ascaria (Aschersleben), samuti endise Gau Serimunti Saale, Mulde ja Elbe jõe vahel.
Pärast oma venna Albrechti surma aastal 1172 ilma meessoost järglasteta päris Bernhard ka tema Ballenstedti krahvkonna. Samal aastal nõudis ta keiser Friedrich Barbarossalt Riigipäeval Goslaris Plötzkau valdust, mis läks talle aastal 1173. Vaidlus kontrolli pärast Plötzkau krahvkonna üle viis sõjani Heinrich Lõviga, mis viis Ascherslebeni ja Gröningeni hävitamiseni ja peaaegu Halberstadti hävitamiseni. Sellele vaatamata oli Bernhard võimeline kindlustama oma valdust Plötzkaus.
Heinrich Lõvi langemine
Kui keiser oli Heinrich Lõvi aastal 1180 riigivande alla pannud, vabastas Riigipäev ta ka tema läänidest (Würzburg ning Baieri ja Saksimaa hertsogkonnad). 13. aprillil 1180 anti Gelnhausenis Bernhardile Welfide maade idaosa, sealhulgas Bremen-Hamburgi peapiiskopkond, mis läks tema vanemale vennale Siegfriedile, ja Saksimaa hertsogkond. Viimane annetus oli siiski ilma reaalse väärtuseta, kuna see hertsogkond oli tugevasti vähendatud territooriumiga, koosnedes kolmest eraldiseisvast maatükist piki Elbe jõge: (1) Land Hadeln Otterndorfi ümbruses, (2) tükike ümber Lauenburgi ja (3) tükike ümber Wittenbergi. Varem oli hertsogkonda jotatud nii, et Bernhard sai ametliku valdusena ainult piirkonna Meißeni ja Brandenburgi margi vahel. Nende kõrval sai ta ka mitmeid väiketerritooriume: Akeni ja Wittenbergi linnad ning Magdeburgi linnakrahvkond. Tiitel Saksimaa, Engerni ja Vestfaali hertsog oli vaid paljas tiitel. Rikkad maad Engern ja Vestfaal, lisaks hertsogitiitel, anti Kölni peapiiskopkond-kuurvürstkonnale. Holsteini krahvid vabastati Saksi hertsogite vasallisõltuvusest, Stade krahvkond läks Bremeni peapiiskopile, Lübeckist sai riigilinn, Saksi Pfalz kingiti Tüüringi krahvile Hermannile ja lisaks võtsid Saksi piiskopid tagasi oma läänid. Bernhardit sunniti toetama keisrit selle taasalustatud sõjas Heinrich Lõvi vastu aastal 1181. Vaatamata kaotusele oli Heinrich Lõvi võimeline säilitama oma pärusvaldused, millest moodustati hiljem Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond.