cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nurm (perekonnanimi)
12. novembril 1935 lisati Nurm laialt tarvitusel olevate perekonnanimede hulka, mida nimede eestistamisel võtta ei tohtinud.
Karl Koljo
Ta oli ka Tallinna Meestelaulu Seltsi juhatuse liige ja Kaarli koguduse juhatuse liige.
Oidrema peakraav
Peakraavi pikkus on 11,7 km ning see suubub Parivere ja Kunila küla piiril paremalt Tuudi jõkke (15,1 km suudmest). Peakraavi valgla on 58,8 km². See saab alguse Paimvere külas. 7,3 km suudmest suubub sellesse Tuti kraav. Peakraavist kirdesse jääb Lihula maastikukaitseala (Lihula raba). Peakraavist edelasse jääb Tuhu maastikukaitseala (Tuudi raba, Tuhu soo). Peakraavi suudmes asub Oidrema hüdromeetriajaam.
Karl Koljo
1944. aastal emigreerus Saksamaale. Aastatel 1944–1950 oli Augsburgis Eesti gümnaasiumi õpetaja ja direktor. 1950. aastal siirdus edasi USA-sse. Aastatel 1954–1971 töötas Cornell Medical College'is.
Oidrema peakraav
Oidrema peakraav on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Oidrema peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1118100.
Tuti kraav
Tuti kraav on kraav Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tuhu, Kiska ja Oidrema külas.
Kraavi pikkus on 3,3 km ning see suubub vasakult Oidrema peakraavi (7,3 km suudmest). Kraavi valgla on 4,9 km². Kraavist edelasse jääb Tuhu maastikukaitseala.
Tuti kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Tuti kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1118200.
Moldova Vabariigi Kommunistide Partei
Moldova Vabariigi Kommunistide Partei (rumeenia keeles Partidul Comuniștilor din Republica Moldova, lühend PCRM) on Moldova Vabariigis tegutsev erakond. Partei loodi 1993. aastal pärast seda, kui Moldova Parlament lubas taasluua kommunistliku partei, ja tegutseb tänini. Erakonda on juhtinud algusest peale Vladimir Voronin. Pärast partei loomist oli PCRM väga populaarne, kontrollides vähemalt 40% parlamendi kohtadest perioodil 1998–2014 ning perioodil 2001–2009 moodustas partei parlamendis enamuse.
PCRM on Kommunistlike Parteide Liit – Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei liige ja aprillist 1995 annab erakond välja oma häälekandjat Kommunist.
Ajalugu
Moldova Vabariigi Kommunistide Partei peab end 1940. aastal loodud Moldaavia Kommunistliku Partei otseseks järelkäijaks. Erakond valitses peaaegu terve Nõukogude aja ainukese lubatud parteina Moldaavia Nõukogude Sotsialistlikus Vabariigis. Perestroika aja lõpus sai Moldaavia NSV Ülemnõukogus võimule demokraatlik opositsioon ja 23. augustil 1991. aastal keelustas ümberkorraldatud Moldova Vabariigi Parlament MKP tegevuse Moldova pinnal, kuna erakond oli toetanud augustiputši. Pärast MKP keelamist asusid mõned endised kommunistid eesotsas Vladimir Voroniniga otsima võimalust taastada kommunistlik partei. Nad osutusid edukaks 1993. aastal, kui mitmed Moldova parlamendi liikmed esitasid arupärimise, soovides kommunistliku partei keelu ülevaatamist. 7. septembril 1993 lubas Lucinschi toetusel Moldova parlamendi presiidium taas kommunistliku partei. Endise parlamendi liikme väitel lubati kommunistliku partei asutamine, sest MKP keelamine oli korraldatud seaduslikult kahtlastel alustel. vasakul|pisi|Partei esimene sekretär ja endine Moldova president [[Vladimir Voronin]] Pärast loa saamist asutati 22. oktoobril 1993 Moldova Vabariigi Kommunistide Partei. Juriidiliselt oli tegemist uue parteiga, kuid erakond on rõhutanud oma järjepidevust ajaloolise MKP-ga. Ametlikult registreeriti PCRM justiitsministeeriumis 27. aprillil 1994. Sama aasta lõpul toimus kommunistide uue partei esimene kongress.
1996. aasta presidendivalimistel toetasid PCRM kõigepealt oma kandidaati Voroninit, kuid kui ta esimeses voorus välja langes, asusid ka kommunistid avalikult toetama Sneguri vastu kandideerivat Lucinschit, kes osutus valimiste üllatusvõitjaks. 1998. aastal osales Moldova Vabariigi Kommunistide Partei esimest korda pärast 1991. aastat parlamendivalimistel ning sai 40 kohta 101-kohalises parlamendis. Ülejäänud parteid moodustasid aga omavahel koalitsiooni ja PCRM jäi opositsiooni.
Kui Moldova parlament ei saanud 2000. aastal presidenti valitud, käskis Moldova Konstitutsioonikohus Lucinschil parlament laiali saata ja korraldada uued valimised. 2001. aasta erakorralistel valimistel said kommunistid 50,7% häältest ja parlamendis 71 kohta ja seega absoluutse enamuse, mis andis võimaluse 2001. aastal valida uueks presidendiks partei esimene sekretär Vladimir Voronin, muuta Moldova põhiseadust ja moodustada üksi valitsus.
2005. aasta valimistel sai PCRM parlamendis 56 kohta 101-st (vaja oli selleks 61 häält), millest ei piisanud üksi presidendi valimiseks. Hoolimata opositsiooni lootustest 2000. aasta olukorda korrata ja erakorralised valimised esile kutsuda, suutsid kommunistid veenda piisavalt Valimisbloki Demokraatlik Moldova liikmeid Voronini poolt hääletama, et ta valiti 2005. aastal teiseks valitsusajaks presidendiks tagasi. Pärast 2005. aasta valimisi läksid suhted Moldova Vabariigi Kommunistide Partei ja opositsiooni vahel teravaks: PCRM eemaldas kolme opositsionääri puutumatuse, et neid saaks positsiooni kuritarvitamises süüdistada ning opositsioon tegi katseid Voroninit tagandada.
Pinged esinesid ka valimistel. Ühelt poolt oli kommunistide populaarsus langemas, kuid samal ajal täheldati 2007. aasta kohalikel valimistel valitsuse selget ja avalikku toetust enda kandidaatidele ja ebavõrdset kohtlemist PCRM ja opositsiooniliikmete vahel. 5. aprillil 2009 toimunud valimistel sai Moldova Vabariigi Kommunistide Partei 60 kohta parlamendis. Nende võit põhjustas aga meeleavaldused, kus protesteerijad väitsid valimistulemused võltsitud olevat ja opositsioon keeldus kommunistidega koostööst, mistõttu seekord ei saanud PCRM presidendivalimisteks kokku vajalikku 61 häält. Protestijaid suruti vägivaldselt maha, mis vähendas kommunistide toetust ja kui 29. juulil 2009 parlamenti uuesti valiti, siis kommunistliku partei kohtade arv vähenes 48 peale. 53 kohta saanud opositsiooniparteid tõrjusid kommunistid kõrvale ja moodustasid koos koalitsiooni. Ebapopulaarsete otsuste tõttu otsustasid mitmed tuntud kommunistid ka erakonnast välja astuda.
PCRM boikoteeris 2009. aasta juulivalimiste järel presidendivalimisi, et ära hoida Marian Lupu presidendiks valimine. Aastani 2010 oli Moldova ametliku presidendita, siis prooviti hoolimata PCRM vastutööst muuta presidendi valimisseadust, et saaks valida uut presidenti. Selleks korraldati referendum, mida Moldova Vabariigi Kommunistide Partei kutsus valijaid boikoteerima. Boikoteerimine oli edukas, sest valimas käis alla lävendi (1/3 valijate arvust), mistõttu saadeti parlament taas laiali. 2010. aasta parlamendivalimistel sai Moldova Vabariigi Kommunistide Partei 42 kohta parlamendis, mis ei muutnud parlamendis tekkinud ummikseisu, sest kumbki pool ei saanud vajalikku 61 häält kokku. President valiti Moldovale alles 2012. aastal, kui PCRM-ist mitmed ülehüppajad olid valmis toetama neutraalset kandidaati. pisi|PCRM-i liikmete koostatud [[Moldova lipp|Moldova lipu kavand]] 2014. aasta parlamendivalimistel sai PCRM parlamendis 17,5% häältest ja 21 kohta, suur kohtade kaotus oli põhjustatud venemeelse Moldova Vabariigi Sotsialistide Partei tõusust, mis võitis 25 parlamendis kohta. 2019. aasta valimistel sai erakond kõigest 3,75% häältest, jäädes esmakordselt pärast erakonna moodustamist 6% valimislävendi alla ja seega parlamendist välja. 2021. aasta valimistel moodustas Moldova Vabariigi Kommunistide Partei valimisliidu Sotsialistide Parteiga, et taas parlamenti pääseda. Valimistel sai nende parteide valimisliit Sotsialistide ja Kommunistide Blokk 27% toetuse ja 32 kohta, millest PCRM liikmetele parlamendis kuulus 10 kohta.
Arianespace
Arianespace SA on rahvusvaheline korporatsioon, mis asutati 1980. aastal ning oli esimene kanderaketi starditeenuse pakkuja.
Arianespace vastutab Ariane programmi toimimise ja turustamise eest. Firma pakub erinevate koormate orbiidile viimiseks kanderakette Ariane 5, Sojuz-2 ja Vega. Esimene Arianespace-i korraldatud raketistart toimus 1984. aastal.
Taaler
pisi|Saksa ja Austria taalrid. All keskel on võrdluseks Ameerika Ühendriikide 25-sendine Taaler oli suur hõbemünt, mida kasutati Euroopas peaaegu 400 aastat.
Nimetus
Taaler (saksa keeles algselt Thaler, nüüdisaja ortograafia järgi Taler) on lühendvorm nimetusest Joachimsthaler, mis tähendas Böömimaa linnas Joachimsthalis (nüüd Jáchymov) vermitud münti (thal saksakeelses linnanimes tähendab orgu, thaler orust pärinevat asja või inimest). Esimesed taolised mündid vermiti seal 1518. aastal. Tšehhikeelne nimetus on tolar.
Taalri järgi on nimetuse saanud paljude maade rahaühik dollar.
Liepna vald
pisi|Liepna luteri kirik Liepna vald (läti Liepnas pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Vald asub Venemaa piiri ääres. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Mālupe, Pededze ja Jaunalūksne vallaga, Balvi piirkonna Vīksna valla ning Viļaka piirkonna Žīguri valla, samuti ka Pihkva oblasti Palkino ja Petseri rajooniga.
Valla pindala on 281 km². 2016. aasta seisuga elas seal 851 inimest. Valla keskus on Liepna küla, vallavanem on Iveta Priede.
Valla tähtsamad jõed on Liepna jõgi, Bolupe ja Voroža.
Ajalugu
Liepna vald moodustati aastal 1919 Viļaka valla Liepna, Franciskopole, Katleši ja Kūdupe mõisade territooriumile. Aastal 1920 läbi viidud agraarreformi ajal kuulus Liepna mõisale 1674, Franciskopole mõisale 1695, Katleši mõisale 1529, Kūdupe-Liepāja mõisale 239, Kūdupe-Ozoli mõisale 774, aga Kūdupe mõisale 426 hektarit maad. Vald kuulus Liepna õigeusu, Liepna luteri ja Liepna, Kūdupe ning Kuprava katoliku kihelkondadesse.
Liepna vallas on suur osa elanikest traditsiooniliselt olnud mittelätlased. Aastal 1925 olid valla 4168 elanikust 250 venelased ja 167 eestlased, poolakaid oli toona 58. Aastal 1930 oli elanikke 4405, neist venelasi 343, eestlasi 122 ja poolakaid 55. Aastal 1935 oli Liepna valla pindala 324,45 km² ja seal oli 4768 elanikku.
1945. aastal moodustati valda Bērziņi, Dokti, Kuprava, Surikova ja Liepna külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Liepna külanõukoguga likvideeritavad Bērziņi ja Surikova külanõukogud, aga aastal 1954 likvideeritav Dokti külanõukogu. Aastal 1959 liideti külanõukoguga likvideeritava Kuprava külanõukogu kolhoosi «Pobeda» maad, ent aastal 1960 liideti need hoopis Nikolajeva külanõukoguga.
Aastal 1989 oli Liepna külanõukogus 1427 elanikku, ainsaks suuremaks vähemusrahvuseks olid jäänud venelased, keda elas seal 160. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2000 oli valla 1246 elanikust venelasi 110. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda. Aastal 2011 oli valla 914 elanikust venelasi 69.
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on Plešulauži haab, Kudinava kadakas, Egļeva künnapuu, Truļļeva tamm, Purnava muinaskalme mänd, Sprinduļi elupuu, Liepna mõisa pärn, Rezgaļi saar, Rezgaļi tamm, pahaga kask Skambukalnsi metsas, Kuppelmänd, tuulepesaga mänd Kuppelmänni kõrval, Daktiņi tamm, Prēduļeva künnapuu, Sprinduļkalnsi kalmistu mänd, Mežarija Kļaviņi tamm, Kalnājise tamm, Laipiņi tamm ja Doktase tamm. Valda jäävad ka 33 ha suurune Kuprava pärnametsa hoiuala, 151 hektari suurune Katleši metsade hoiuala ja 159 ha suurune Liepna soometsa hoiuala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 828 lätlast, 69 venelast, 1 valgevenelane, 4 ukrainlast, 2 poolakat ja 4 leedulast.
Valla külad on:
Küla staatuse on kaotanud Ezermala, Goruški ja Rākava. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tõrva Lasteraamatukogu
Tõrva lasteraamatukogu on Tõrvas tegutsev lasteraamatukogu.
Raamatukogu aadress on Valga 58a, 68606 Tõrva (lasteaed "Mõmmik" maja teisel korrusel).
Ajalugu
Varem lapsi teenindanud Tõrva Rajooni Raamatukogu juures asunud lasteosakonnast sai 8. oktoobril 1953 iseseisev raamatukogu – Tõrva Linna Lasteraamatukogu. Lasteraamatukogu teeninduspiirkonnaks loeti Tõrva linn ja linna lähedal asuvad kolhoosid. Lasteraamatukogu sai 14,5 m2 suuruse toa aadressil Araku 4 asunud hoones.
Lasteraamatukogu inventariks olid 2 kappi ja 2 riiulit. Raamatufondi suuruseks oli 1665 eksemplari. Lugejaid oli 356, laenutusi 3057.
1959. aastal kolis lasteraamatukogu uutesse ahiküttega ruumidesse kesklinnas, aadressil Veski 2, kuhu jäädi 1992. aastani. Raamatukogu sai enda käsutusse algul 3 tuba, 1964. aastal lisandus veel üks tuba (kokku üldpinda 75 m2). Avaramad ruumid võimaldasid algul üle minna osalisele avariiulite süsteemile (5 riiulit), aasta hiljem aga täielikule avariiulite süsteemile. 1960. aastal kasvas lugejate arv 751-ni. 1967. aastal mindi üle 5-päevasele töönädalale.
1992. aastal sai lasteraamatukogu uued keskküttega avarad ruumid (120 m2) lasteaia Mõmmik majas. Samas majas asusid kuni 1994. aastani Patküla Põhikooli ja Tõrva Keskkooli esimesed klassid. Koht on väga soodne: hoone asub Tõrva paljukorteriliste elamute linnaosas, kus elab valdav osa Tõrva noori peresid. Patküla kooli õpilased ja õpetajad võtsid raamatukogu asukoha meelsasti omaks, kuid keskkooliga kontaktid halvenesid.
2000. aastal registreeriti lasteraamatukogu riiklikus registris, täisnimi Tõrva Lasteraamatukogu. 2003. aastal saadi juurde kõrvalasuvad vabad ruumid lugemissaali ja internetitoa jaoks. Üldpinda on nüüd kokku 250 m2. 1. septembrist 2004 hakkas lasteraamatukogu taas teenindama lugejaid kuuel päeval nädalas. 2007. aasta mais osteti tööarvuti ja raamatukoguprogramm RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal.
2009. aastaks toimus lasteaiamaja kapitaalremont. Pärast remonti sai lasteraamatukogu uued, sama suured ruumid maja teisele korrusele.
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Kollane tarn
Kollane tarn (Carex flava) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Stone Street (Manhattan)
pisi|Madalmaade stiilis historitsistlik hoone Stone Street tänaval Stone Street on New Yorgi linna tee Manhattani saarel. Tee paikneb Lower Manhattani (Manhattani linnaosa alamjaotuse) ajaloolises ja ülejäänud saarega võrreldes suhteliselt kaootilises tänavavõrgus.
Matus Ornansis
"Matus Ornansis" (prantsuse keeles „Un enterrement à Ornans“) on prantsuse kunstniku Gustave Courbet’ õlimaal lõuendil.
1849. aastal alustatud teos valmis aasta hiljem ning on alates 1986. aastast külastajatele vaatamiseks väljas Pariisis Orsay muuseumis (Pavillon amont).
Pikakannu Põhikool
Pikakannu kool oli Võru maakonnas Võru vallas Pikakannu külas asunud kool. See oli teadaolevalt vanim kool endise Lasva valla territooriumil.
Kool asutati 18. sajandi esimesel poolel Pindi mõisniku Lipsdorffi eestvedamisel. Kirjalikult on kooli esimest korda mainitud 1736.
2007. aastal pidas kool oma 135. aastapäeva.
Kool suleti 2019. aastal.
Turismipiirkond
pisi|300px|[[Toscana maastik Itaalias]] Turismipiirkond on riiklikult määratletud geograafiline regioon, kus leidub nii looduslikke kui ka kultuurilisi väärtusi. Sageli on sellised piirkonnad saanud nime kehtiva haldusjaotuse või ajalooliste ja geograafiliste regioonide alusel. Mõningatel juhtudel on piirkonnale antud eriline nimi üksnes turismi eesmärkidest lähtuvalt. Tihti viitab nimi aga piirkonna omapäradele ning kutsub lugejas esile positiivseid emotsioone. Paljudel juhtudel on riigid ja sealsed madalama taseme haldusüksused jagatud eraldi turismipiirkondadeks. Ühe turismipiirkonna sees tagatakse turistidele piisava hulga atraktsioonide ja teenuste olemasolu.
Tuntumateks ajalool või haldusjaotusel põhinevateks turismipiirkondadeks maailmas on Toscana Kesk-Itaalias ja Yucatán Mehhiko idaosas Atlandi ookeani rannikul. Tuntumateks valitsuse kaasabil kujunenud turismipiirkondadeks on Lake District Suurbritannias ja California veinipiirkond. Eesti jaguneb geograafilise asukoha ja turismieelduste järgi neljaks turismipiirkonnaks: Tallinn, Põhja-, Kesk- ja Kirde-Eesti, Lõuna-Eesti ning Lääne-Eesti ja saared.
18. ja 19. sajand
Läbi aastasadade on turismipiirkonnad kujunenud ajaloolise, kultuurilise ja loodusliku tähtsusega piirkondadesse nagu Niagara joa regioon Põhja-Ameerikas, Lake District Inglismaal, Prantsuse Riviera ja Itaalia Riviera. Osa turismipiirkondi on aga tekkinud hoopis atraktsioonide, (nt suurlinnad Pariis, London, Rooma) või ajalooliste ehitiste (nt Giza püramiidid) juurde. Turismipiirkonnad on ajaloos eksisteerinud peamiselt puhke-, vaba aja veetmise ja religioossetel eesmärkidel. Juba vanad roomlased külastasid toonase Rooma Impeeriumi linna Bathi kuumaveeallikaid ning kristlaste palverännakud Hispaaniasse Santiago de Compostelasse eeldasid, et keskaegne turismitööstus tagaks ränduritele teel vajalikud ööbimiskohad ja teenused.
Tänapäevane turismipiirkonna käsitlus kasvas välja tööstusrevolutsioonist, mille käigus toimus laialdane linnastumine, reostuse kasv ning üha suureneval keskklassil tekkis aina enam vaba raha. Alates valgustusajast kuni 19. sajandi lõpuni aitas puhkusereiside populariseerimisele kaasa jõukamate noorte meeste seas levinud Suur Ringreis Mandri-Euroopas. Suure Ringreisi populaarsus koosmõjus tööstuslikust revolutsioonist tulenevate kasudega julgustas Euroopa ja Ameerika jõukamaid keskklassi peresid enese jaoks puhkusereisi võlusid avastama. Nii hakkasid paljud perekonnad sagedasti külastama mereäärseid tervisekuurorte, eelkõige just soojemal aastaajal.
Kiiremate transpordivahendite areng 19. sajandil võimaldas turistidel läbida pikemaid vahemaid lühema aja jooksul. Samal perioodil algas ka rannikualade kui turismipiirkondade laialdane arendamine massiturismi jaoks. Samuti muutusid 19. sajandil ühiskonna kõrgemate kihtide seas populaarseks talvised reisid mägedesse. Üheks tuntuimaks talviseks sihtkohaks oli Tirooli piirkond Austrias. Jõukuse kasvades muutusid turismipiirkonnad üha populaarsemaks ka madalamat klassi inimeste seas. Viimane ei meeldinud aga kõrgemast klassist inimestele ja põhjustas rikaste inimeste lahkumise senistest populaarsetest turismipiirkondadest. Taoline kõrgklassi inimeste vähenemine turismipiirkondades toimus ka näiteks Bathi linnas Suurbritannias ja Catskilli mägedes Põhja-Ameerikas.
19. sajandil levinud romantistlik liikumine julgustas inimesi hindama puhast, rikkumata ja maalilist loodust. Seetõttu kogusid erilist populaarsust sellised piirkonnad nagu Lake District Suurbritannias ja Niagara joa regioon. Peter Murphy arvamuse kohaselt edendas tihenenud konkurents nii eraalgatuslike hotellide, puhkealade ja meelelahutusteenuste arengut kui ka suurendas omavalitsuste investeeringuid avalikesse parkidesse, väljakutesse ja puhkealadesse.
20. sajand
Samal perioodil muutus regiooni mõiste oluliseks rahvusluse arengus. Samuti tuli sellel perioodil kasutusse ka ingliskeelne väljend "tourism region", mis tõlkes tähendabki turismipiirkonda. Hollandi teadlane Eric Storm on väitnud, et 19. sajandi algupoolel pöörati suurt rõhku just regioonile kui rahvusluse ja ühtsustunde loome kohale. Stormi arutluste kohaselt uskusid paljud inimesed, et olles truud oma piirkonnale ja selle eripäradele, aitab see kaasa ka üldise piirkonna paremale arengule. Idee regioonist kui terviku osast leidis eriti laia kõlapinda pärast Esimest maailmasõda, kui kogus populaarsust väide, et igal regioonil on oma "hing", mis on osa rahvusest." Samal perioodil hakkasid ka erinevad ametnikud ja firmad edendama regiooni kui turismisihtkohta.
Senini olid turismipiirkondade edendamisel suurimat rolli mänginud kohalikud ja regionaalsed omavalitsused, kuid 1930. aastatel aset leidnud suure depressiooni ajal hakkasid Ameerika Ühendriikide ja Euroopa valitsused jõuliselt tugevdama riigisisest reisimist. Reisimisest kujunes patriootlik tegevus ning kodanikke õhutati, et nad läheksid avastama oma kodumaa turismipiirkondi.
Lähiaja arengusuunad
Et riigid oma turismipotentsiaali maksimaalselt ära kasutaksid, on hakatud turismipiirkondi n-ö pöördprojekteerima. See tegevus hõlmab kogu riigi territooriumi jagamist erinevateks turismipiirkondadeks, mille käigus antakse igale piirkonnale atraktiivne nimi ja tagatakse piisav reklaam, turundus ja tunnussümbolid. Traditsioonilistest turismimaadest on seda strateegiat kasutanud Prantsusmaa. Selleks, et turistid ei veedaks tervet külastusaega ainult tuntud paikades, nagu Pariis ja Prantsuse Riviera, on vaja julgustada neid külastama ka teisi turismipiirkondadena määratletud alasid, nagu Western Loire Valley ja Franche-Comté. Esimene nendest on alles hiljuti loodud turismipiirkond. Franche-Comté on seevastu juba keskajast tuntud kui oluline kultuuri- ja poliitikaregioon.
USA-s Nebraska osariigis on turismipiirkondade ideed rakendatud selleks, et luua muidu üpriski turismivaesesse piirkonda toimiv turismitööstus. Nebraska kirdeosas oleva "Lewis and Clarki" regiooni ja lõunaosas asuva Frontier Trailsi regiooni eesmärgiks on vähendada osariigi senist "läbikäiguhoovi" mainet ning rõhutada pigem seda, millist rolli on omanud Nebraska USA läände laienemise projektis.
Veiniregioonid
pisi|100px|Saksamaa veinitee märk Veiniregioone külastavate turistide arv on 21. sajandi esimestel aastakümnetel kasvanud. Kuigi esimesed veiniregioonid Prantsusmaal on eksisteerinud juba alates 1850. aastatest, muutus veiniturism populaarseks 1970ndatel. 21. sajandi esimestel kümnenditel on veiniregioone mõnekümnes riigis. Tuntumateks on kindlasti Bordeaux' ja Burgundia piirkonnad Prantsusmaal, samuti leidub neid veel Itaalias, Hispaanias ning USA California osariigis ja New Yorgi lähistel. Paljudel juhtudel ei ühti veiniregiooni piirid määratletud turismipiirkonna omadega. Näiteks kuulub Bordeaux' regioon Prantsusmaal haldusjaotuse ja turismiregioonide alusel Aquitaine'i piirkonda ja Moseli veinipiirkond Saksamaal ulatub sealse turismiregiooni piiridest väljapoole.
C. Michael Halli kohaselt ei sõltu veiniregiooni edu mitte ainult viinamarjadest ja veinikvaliteedi hindamise kogemusest, vaid ka looduslikest tingimustest, maastikust, infrastruktuurist, kohalikust köögist ning teistest sotsiaalsetest ja kultuurilistest teguritest. Veinipiirkondade üheks omanäolisemaks tunnuseks on nn veiniteed, mis juhatavad turiste ühest viinamarjaistandusest teise. Sageli on teed tähistatud spetsiaalsete märkidega, mis informeerivad ka mitteveinituriste olemasolevast veinipiirkonnast.
Tallinn
Tallinn on peamiseks väravaks Eestisse saabuvate turistide jaoks. Ta meelitab külalisi oma kauni vanalinna, laulu- ja tantsupidude, muusika- ja filmifestivalide, muuseumide ning lõbustus- ja meelelahutuskohtadega. Sagedased on Soome kaubaturistid, kes saabuvad Eestisse vaid lühikeseks ajaks. Tallinna atraktiivsust turistide jaoks on suurendanud ka Tallinna kui Euroopa kultuuripealinna tiitel 2011. aastal.
Põhja-, Kesk- ja Kirde-Eesti
Piirkond hõlmab Harjumaa, Ida-Virumaa, Lääne-Virumaa, Järvamaa, ja Raplamaa. Enne teist maailmasõda oli piirkonna üheks atraktiivseks keskuseks Narva-Jõesuu, kuid sõja ajal sai see kõvasti kannatada. Turiste meelitab Kesk-Eesti puutumata loodus, Põhja-Eesti paekallas, Lahemaa rahvuspark ja kultuuriloolised objektid (Vargamäe, Kurgja, Palamuse jt).
Lõuna-Eesti
Lõuna-Eesti turismipiirkond koosneb kuuest maakonnast: Põlvamaa, Tartumaa, Jõgevamaa, Viljandimaa, Valgamaa ja Võrumaa. Teistest regioonidest eristab Lõuna-Eestit turismiteenuste pakkumine lisaks suvisele perioodile ka talvisel ajal. Nimelt asuvad seal tuntuimad talispordikeskused Eestis (Otepää). Lumevabal ajal on populaarsed turismitalud, kus pakutakse külastajatele puhkust ehtsas maaelu miljöös. Regiooni keskuses Tartus asub Euroopa üks vanimaid ülikoole, Baltimaade suurim teaduskeskus Ahhaa, üle 20 muuseumi ja käsitöömeistrite kojad.
Lääne-Eesti ja saared
Lääne-Eesti turismipiirkonna moodustavad Läänemaa, Pärnumaa, Hiiumaa ja Saaremaa. Regioon omab väga suurt potentsiaali just oma geograafilise asukoha ja rikkumata looduse tõttu, mida esindavad hästi Matsalu rahvuspark, Vilsandi Rahvuspark, Hiiumaa laiud ja Viidumäe looduskaitseala. Lisaks loodusele on huvipakkuv piirkonna aja-ja kultuurilugu. Saaremaa suurimateks tõmbekeskusteks on kindlasti Kuressaare piiskopilinnus, Kaali meteoriidikraater, Panga pank ja Angla tuulikud.
Tulevikusuunad
Riikideülesed organisatsioonid nagu Euroopa Liit julgustavad riikide piirialasid oma huve uuesti määratlema ja ümber hindama, et globaliseeruvas maailmas konkurentsivõimelised püsida. Seeläbi võivad ka senised suhteliselt riikidekesksed turismipiirkonnad saada rahvusvahelise mõõtme. Näiteks Euroopa Liidu Euroregioon (rahvusvaheline koostöövorm kahe või enama üksteisega piirneva Euroopa Liidu liikmesmaa vahel) lubab senini piiridega eraldatud riikidele mõningase iseseisvuse kultuurilisel ja poliitilisel tasemel selleks, et määratleda piirkonna ühised eesmärgid ja huvid. Näiteks Lõuna-Tirooli Tirooli-Trentino euroregioon loodi selleks, et soodustada piiriülest suhtlust ja koostööd Austria Tirooli regiooni ning Itaalia Lõuna-Tirooli ja Trentino provintside vahel. Varem moodustasid need kolm ala kokku Tirooli maakonna Austrias, mis hõlmas suurema osa Ida-Alpidest. Selle koostöö peamiseks eesmärgiks on sidusa turismipiirkonna loomine, milleks on juba valminud põhjalik reisijuht, mis on kättesaadav Internetis. Lisaks eelmistele on end turismipiirkonnana määratlenud ka Aadria euroregioon, millel on oma turismi- ja kultuurikomisjon, ja Sileesia euroregioon, mis hõlmab alasid Poolast, Slovakkiast ja Tšehhist.
Myriopholis
Myriopholis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Myriopholis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Aafrikas ja Aasias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Myriopholis seisuga 12.08.2014.
Leppedemokraatia
Leppedemokraatia viitab soovile leida huvirühmadevaheline kompromiss, mis rahuldaks suuremat osa otsustajatest. Leppedemokraatia mudeli eesmärgiks suurema kooskõla saavutamine ja võimu hajutamine. Sõltuvalt olukorrast ja otsustatava küsimuse mõjust ühiskonnale tervikuna võib juba eelnevalt, lähtudes juurdunud tavast või kehtestatud seadustest sätestada, et otsuse langetamine eeldab määratud enamust, mille suurus ja arvestamise kord on fikseeritud põhiseaduse vms õiguskorda sätestava dokumendiga. Arvestamine tähendab antud kontekstis valikut, kas määratud enamus peab olema kohalolevatest / hääletusel osalenutest või siis selleks õigust omavatest / üldse registreeritud valijatest.
Kompromiss ehk kompromissi saavutamine (prantsuse keeles: spetsiaalne kokkulepe) on mõiste, mida eriti laialdaselt kasutatakse diplomaatias. Kuid kompromissi mõiste on tuntud ka poliitikas, sest igasuguse poliitilise kokkuleppe saavutamine ning konsensusotsuse tegemine eeldab kompromissile jõudmist. Kui protsessis osalejad tunnetavad, et lahend on õiglane, siis välistab see hilisemate pingete ja konfliktide tekkimise. Kasutades mehaanikast laenatud terminit, võib seda nimetada tasakaaluseisundi saavutamiseks. Läbirääkimine ja kompromissi otsimine erinevate osapoolte huvide vahel ongi poliitika ja diplomaatia üdiks, mida küll tihti ja halvustavalt nimetatakse „lehmakauplemiseks“. Mida paremini protsessis osalejad suudavad mõista vastaspoole eesmärke ning tunnetada nende meeleolu, seda kergemini on soovitav tasakaal saavutatav.
Kuna leppedemokraatia rakendamisel võetakse arvesse suurema osa inimeste huvisid ning vähendab lihtrahvamassidega manipuleerimise võimalust, siis võimaldab see vältida pingete kasvu ja suurenda kogukonna/ühiskonna jätkusuutlikkust. Mitmekojalistes parlamentides rakendatakse vastavat nõuet reeglina mõlema koja kohta eraldi, Kanadas aga nõutakse konstitutsiooni muutmiseks parlamendi kahe koja 51% ning provintside seadusandlikes assambleedes vähemalt 2/3 enamust.
3/5 ehk 60% nõue. Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigis on selline enamus nõutav maksukohustuste suurendamist sätestavate seaduseelnõude vastuvõtmiseks ja Rhode Islandi seadusandliku kogu poolt veto tühistamiseks. Eestis rakendatakse seda nõuet, kui Riigikogu tahab panna põhiseaduse muutmise seaduseelnõu rahvahääletusele või siis Riigikogu eelmise koosseisu poolt tehtud põhiseadusliku muudatuse kinnitamiseks. Sellist nõuet rakendataks ka Lõuna-Koreas.
2/3 ehk 66% nõue. tähendab põhimõtteliselt nõuet, et otsuse poolt peab olema 2 korda rohkem inimesi kui selle vastu. Absoluutse enamuse olemasolu nõude puhul ei arvestata erapooletuks jäänud hääli, kuid varieerub alus, millest absoluutne enamus arvestatakse. Absoluutne enamus peab olema saavutatud hääletajate nimekirja kantud isikute arvestuses, milleks võivad olla seadusandliku organi liikmed või hääletajatena registreeritud isikud.
Näiteks on Ameerika Ühendriikide parlamendi mõlemas kojas nõutav vähemalt 2/3 enamus, kui tahetakse tühistada presidendi poolt pandud veto või teha lõpp pikaks veninud debatile (menetlust nimetatakse: cloture, closure, guillotine) või parlamendiliikme nõudele katkestada või lõpetada seaduseelnõu menetlus (flibuster). Kahe kolmandiku nõue kehtib ka India ja Jaapani parlamendis.
Eesti Vabariigi Põhiseaduse järgi rakendatakse 2/3 nõuet, kui tahetakse istung muuta salajaseks, kui valitakse Vabariigi Presidenti, tahetakse muuta riigipiiri, muuta põhiseaduse teksti.
4/5 ehk 80% nõuet rakendatakse Eesti põhiseaduses, kui tahetakse põhiseaduse muutmise seadus eelnõu võtta kiirmenetlusse.
5/6 ehk 83% nõue on kehtestatud Taani konstitutsioonis, kui parlament tahab oma otsusega anda teatud osa riigi suveräänsusest üle rahvusvahelisele institutsioonile.
Kommunikatsioon allveelaevadega
Suhtlemine allveelaevadega erineb tunduvalt teiste sõjaväeüksuste vahelisest kommunikatsioonist. Kuna allveelaevad on eraldiseisvad mobiilsed üksused ja võimelised liikuma lähimatest üksustest tuhandete kilomeetrite kaugusele, siis on vaja kasutada sidepidamisviise, mis tagaks side ka sellistel kaugustel. Raadiolained, mida tavaliselt kasutatakse sidepidamiseks nii pikkade kauguste puhul, levivad aga vees halvasti, mistõttu nende kasutamine on enamasti piiratud ajaga, mil allveelaev on pinnal. Tänapäeva sõjaallveelaevad on aga võimelised olema vee all kuude viisi. Seetõttu tuleb kasutusele võtta sellised alternatiivsed vahendid nagu helilained, laserikiired ja ülimadala sagedusega raadiolained, mis levivad vees paremini.
Tavaside
Kui allveelaev on veepinnal nagu tavalised laevad, ei ole sel sidepidamisel piiranguid. Sel ajal on võimalik kasutada kõikvõimalikke raadioside vorme. Kiireks sideks kasutatakse ka satelliitsidet, näiteks Ameerika Ühendriikide SSIXS (Submarine Satellite Information Exchange Subsystem System) võimaldab suhelda satelliitide vahendusel.
Akustiline side
Levinuim viis allveelaevadega sidet pidada on kasutada helilaineid. Heli levib vee all väga kaugele ja võimaldab suhelda väga pikkade distantside vahel. Helikommunikatsiooniks on vaja veealust kõlarit ja tundlikke allvee mikrofone ehk hüdrofone. Heli vastuvõtmist segab allveelaeva enda tekitatud müra, mistõttu allveelaevad ja teised akustilist sidet kasutavad laevad (peamiselt allveelaevadega suhtelemiseks), kasutavad mitme kilomeetri pikkust paljusi hüdrofone ridamisi sisaldavat kaablit. Ameerikas on suurematele liikumisaladele paigutatud allveekõlareid ja vastuvõtjaid, mis registreerivad signaali ja saadavad selle tavalistel meetoditel edasi. Side on võimalik kuni 1000 km kaugusele, kuid suurema kaugusega väheneb võimaliku andmeside kiirus. Segavaks teguriks on ka tuul, pinnapeegeldumised põhjustavad helilainete hajumist.
Akustilise side ohud mereloomastikule
Liiga tugevad helilained võivad kahjustada mereelustikku. Erilist tähelepanu on seejuures pühendatud mereimetajatele, eriti vaalaliste seltsi kuuluvad loomad, kellel on hea kuulmine. Uuringud on tõestanud, et tugevad helilained mõjutavad vaalaliste liikumist ja nende häälitsusi. USA-s on toimunud kohtuprotsessid, mille eesmärk on olnud piirata sonari ja akustilise side pidamist. USA merevägi on määranud piirangud saatevõimsusele, kuid mõningatel hinnangutel on need liiga kõrged. Võimaliku kahju ära hoidmiseks peavad allveelaevad jälgima ennast ümbritsevat vett, et mitte kasutada liiga tugevat saatevõimsust, kui läheduses paiknevad mereimetajad.
Kahepoolne laserside
Arendusel on kahepoolne laserside allveelaevadega, mis eeldab võimalust laserit täpselt vastuvõtjale suunama. Selleks kasutatakse kitsaribalist laserit ja filtreid, et teised valgussignaalid ei segaks. Eriti keeruline on side päikesepaistel. Kuna sinised laserikiired sumbuvad vees halvemini kui punased, on arendatavas süsteemis kasutusele 455 ja 459 nanomeetrise lainepikkusega valgus. Mainitud süsteemid on arenduses olnud ainult käesoleval sajandil. Üheks osapooleks on allveelaev ja teiseks osapooleks on lennuk, kuid on planeeritud ka võimalust kasutada satelliiti. Viimasel juhul hajub laserikiir palju suurema pinna peale, mis muudab selle detekteerimise raskemaks.
Madalsageduslikud raadiolained
Aeglase edastuskiirusega, kuid see-eest kõikjal kasutatav sidevõimalus on kasutada raadiolaineid, mille sagedus on tunduvalt madalam kui tavapärastel raadiotel. Madalsageduslikud lained on võimelised tungima vees sügavamale. Sagedusaladest kasutatakse väga madalat sagedust VLF-i (3–30 kHz) ja ekstreemselt madalat sagedust ELF-i (3–300 Hz). Esimene neist võimaldab suhelda mõnekümne meetri sügavuselt ja teisel sügavuspiirangud puuduvad. Mõlemal puhul on allveelaev ainult vastuvõttev osapool, kuna saateantenni suurus ei võimalda selle paiknemist allveelaevas.
VLF-side
Väga madala sagedusega raadiolaineid on võimalik vastu võtta umbes mõnekümne meetri sügavuselt, sõltuvalt sagedusest ja vee soolsusest. Sügavamal paiknevatel allveelaevadel on võimalus kasutada vastuvõtupoid, mis liiguks veepinnast madalamal. Kuna sagedused on niivõrd madalad, siis ei saa ka ribalaius olla suur. Kuna andmeside kiirus sõltub aga ribalaiusest on side kiirus piiratud mõne lauseni minutis. Kuna efektiivse antenni pikkus on pöördvõrdeline sagedusega, on saateantennid väga pikad, dipoolantennide puhul 5–50 kilomeetrit. Kasutades radarit on võimalik satelliidilt tuvastada allveelaev VLF-signaali vastuvõtuks vajalikult sügavuselt.
ELF-side
ELF-raadiolained on võimelised tungima väga sügavale ja on seepärast vastuvõetavad kõikjal, kus allveelaevad võivad liikuda. ELF-raadiosaatjate levi on üle maakera, ehkki kiiratav võimsus on ainult mõned vatid. ELF-raadiolained nõuaksid väga pikki tavalisi antenne. Dipoolantenni pikkus oleks 500 – 50 000 kilomeetrit, mis ei ole enam hästi rakendatav, seetõttu ehitatakse saatejaamad halvasti elektrit juhtivale pinnasele. Juhtides elektrit erinevates kohtades maasse, on võimalik kasutada maad kui antenni. Sellised saatejaamad nõuavad väga palju energiat. Saatejaamad nõuavad ka väga suurt madala elektrijuhtivusega ala, mis tuleb rahvale sulgeda. Nende piirangute tõttu on saatejaamad olemas ainult USA ja Venemaa mereväel, ehkki saatejaama on planeeritud ka Šotimaale. ELF-side andmeedastuskiirus on veel madalam, üksikud sümbolid minutis, mistõttu on eeldatav, et pikemate käskude korral tuleb vastuvõtuks kasutada mõnda kiiremat sidevahendit.
USA ELF-saatja
1968. aastal plaaniti USA-s Wisconsini osariiki Sanguine'i-nimelist süsteemi, mis oleks võimeline saatma ELF-laineid ka siis, kui mingi osa süsteemist saaks tuumaplahvatusel hävitatud. 6000 miili pikk kaablivõrgustik oleks enda alla võtnud 6500 ruutmiili (ligi 17 000 ruutkilomeetrit, üle kolmandiku Eesti pinnast), nii suure ala hõivamine ja võimalikud ohud loodusele põhjustasid avalikkuse vastuseisu, mistõttu projekt tühistati. Seejärel vähendati plaane ning algatati projekt SEAFARER, mis oma korda vähendati Austere ELF projektile. Kõik projektid eeldasid, et kaablid on maa all. Eespool nimetatud projektid olid kas liiga mahukad või oli avalikkuse vastuseis liiga suur. Lõpuks teostati projekt ELF, mis koosneb kahest saatejaamast, üks Wisconsinis ja teine Michiganis, ja 84 miilist vaiadele paigutatud kaablitest. Süsteem töötab 76-hertsisel sagedusel. 2000. aastal kulutati Wisconsini jaama ülalpidamiseks 6 miljonit dollarit, sellest 400 tuhat oli elektriarve. USA-s töötati välja ka plaanid kiireks ELF-võrgu paigaldamiseks. Kaaluti ka võimalust paigaldada palju vertikaalseid dipoolantenne, mida hoiaksid püsti õhupallid. USA-s kaaluti SEAFARER süsteemi asemele tavapärase antenni paigaldamist, mis oleks pidanud olema üle tuhande kilomeetri pikk. See plaan kanti maha, kuna raadiolained poleks levinud antenni sihis ja ülipikka antenni oleks seganud Ameerika 60-hertsine vooluvõrk, mille sagedus on lähedane ELF-raadiosagedusega.
ZEVS
ZEVS on Venemaa ELF-saatja, mis paikneb Murmanski lähedal. Raadiosignaali sagedus on 82 hertsi ja levi on ülemaailmne, ZEVS on hinnanguliselt 10 dB tugevama signaaliga kui kaks USA saatejaama. Kahe 60 kilomeetri pikkuse juhtmega suunatakse mõlemast 200 amprit voolu maasse. Raadiojaam nõuab nii palju energiat, et selle jaoks on ehitatud eraldi elektrijaam. Erinevalt USA jaamadest on ZEVS-i kasutatud ka geoloogilisteks uuringuteks, eelkõige maakoore sügavuste omaduste detekteerimisel.
Briti ELF-saatja
ELF-saatjaid saab ehitada eelkõige madala juhtivusega maapinnale, sellistele tingimustele vastas ka Šotimaa, kuid suurte kulude tõttu jäeti ehitusplaanid pooleli.
Protestid ELF-i vastu
Kuna signaali genereerimisel kasutatakse palju energiat, on mõned aktivistid protestinud terviseohu tõttu. Meie keha läbib aga igasuguseid raadiolaineid ja ELF-raadiolained on neist vaid üksikud. Madala signaali tõttu võib arvata, et oht oleks suurem, kuid tunduvalt tugevam ELF-signaal, mis meid läbib, on põhjustatud tavalisest 50-hertsisest vahelduvvoolust, mida majapidamised kasutavad. Ameerikas kasutatakse 60-hertsist vahelduvvoolu. Paljude lühikeste elektriliinide kiirguse koosmõjul tekib palju tugevam signaal,
Maailmarevolutsioon
Maailmarevolutsioon on marksistlikus teoorias kogu maailma riikides ahelreaktsioonina toimuv kapitalismi kukutamine töölisklassi organiseeritud riigikukutamise teel, mille käigus asendatakse kodanlaste omandus ja võim tööliste riigiga, mille aluseks on tootmisvahendite ühiskondlik omandus.
Sepo
Sepo on mehenimi.
Maailmarevolutsioon
Mitmes marksistlikus koolkonnas, näiteks trotskismis, on klassivõitluse olemuslikult rahvusvaheline iseloom ja vajadus ülemaailmse aktsiooni järele kriitilised ning peamine seletus, mis sotsialismiehitamine ühesainsas riigis läbi kukkus.
Sepo
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Sepo Eestis 22 mehel.
Abraj Al-Bait
228px|pisi|Kompleksi ehitus 2010. aastal Abraj Al-Bait (araabia keeles ابراج البيت‎ 'jumalakoja tornid') on pilvelõhkujate kompleks. Seitsmest hotellist koosnev ehitis asub Mekas ning kuulub Saudi Araabia valitsuse omandisse. See kõrgub 601 meetrit üle islami usundi sõlmpunkti Al-Masjid Al-Ḥarāmi ja selle keskse Kaaba, paiknedes täpselt mošee peavärava ees. Kõrghoonete ehitustööd kestsid aastatel 2004–2012.
EPT
EPT võib tähendada järgmist:
Abraj Al-Bait
Kompleksi keskne torn Meka Suurejooneline Kellatorn on maailma kõrgeim hotell, mille tippu ehivad igas küljes neli maailma suurimat välikella. 120-korruseline hoone on maailma kõrguselt kolmas pilvelõhkuja. Selle tipus on islamile omane poolkuukujuline kaunistus.
Maailmarevolutsioon
Maailmarevolutsioonilise utoopia üks lõppeesmärke oli ülemaailmne sotsialism ning seejärel riikideta kommunism.
Hendrik Allsaar
Hendrik Allsaar (sündinud 16. märtsil 1943 Taadikvere, Imavere vald, Viljandimaa) on eesti põllumees ja ettevõtja.
Ta lõpetas 1964. aastal Olustvere sovhoostehnikumi ja 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.
Ta oli aastatel 1964–1969 kolhoosi Avangard põllundusbrigadir, 1969–1977 Imavere kolhoosi (Paide rajoonis) peaagronoom, 1977–1982 Emajõe kolhoosi (Tartu rajooni) peaagronoom ja 1982–1993 Lustivere kolhoosi (Jõgeva rajoonis) esimees. Aastast 1993 on ta Taadikveres asuva Essa-Reinu talu peremees.
1993. aastal juhtis ta lühikest aega Põltsamaa Piimaühistut. Talupidamise kõrvalt juhtis ka mõnda aega Puhu-Risti puidufirmat, oli aktsiaseltsi Graniit juht. Praegu juhib ta lisaks oma talule Kõo vallas tegutsevaid põllumajandusühistuid.
David Warsofsky
David Matthew Warsofsky (sündinud 30. mail 1990 Marshfieldis, Massachusettsi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis ERC Ingolstadt.
2008. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft'is 95. valikuna. 2010. aasta juunis kaubeldi Warsofsky mängijaõigused Boston Bruinsile. Hooajal 2010–11 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Boston Bruinsi noorteklubis Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta 19. detsembril 2013 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 28. detsembril mängus Ottawa Senatorsi vastu.
NHL-is on Warsofsky mänginud veel Pittsburgh Penguinsi, New Jersey Devilsi ja Colorado Avalanche'i meeskonnas, kuid kõikides klubides pääses ta väljakule keskmiselt 4–20 mängus hooaja jooksul. Enam sai ta mänguaega AHL-i klubides. 2017. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. Aastatel 2018–2021 mängis Warsofsky ainult AHL-i klubides, mängides kolme hooaja jooksul vastavalt Colorado Eaglesi, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsi ja Chicago Wolvesi ridades.
2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Ingolstadtiga.
Château de Val-Duchesse
pisi|Vaade lossile esiküljelt pisi|1956. aastal toimunud valitsustevahelise konverentsi mälestustahvel Château de Val-Duchesse (hollandi keeles Kasteel van Hertoginnedal) on Belgias Pealinna Brüsseli piirkonna Auderghemi vallas asuv endine kloostri prioressi residents. Lossi omanik on Belgia riik.
David Warsofsky
2010. aastal tuli Warsofsky USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta on kuulunud USA jäähokikoondisse 2016. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Château de Val-Duchesse
Pärast Teist maailmasõda oli loss mitmete Belgia ja Euroopa poliitikas oluliste läbirääkimiste toimumispaik. Aastal 1956 juhatas Paul Henri Spaak lossis toimunud ühisturu ja Euratomi teemalist valitsustevahelist konverentsi, mis valmistas aastal 1957 ette Rooma lepinguid ja aastal 1958 pandi seal paika Euroopa Majandusühenduse ja Euratomi põhialused.
Mulgid
pisi|Mulgi mees [[Mulgimaa lipp|Mulgimaa lipuga]] Mulgid on Lõuna-Eestis asuva Mulgimaa (praegune Viljandi ja Valga maakond) põlised elanikud, keda võib pidada eestlaste allrahvuseks (subnatsioon). Mulkide identiteedi põhialuseks on mulgi murre.
Château de Val-Duchesse
Aastatel 2002 ja 2006 võõrustas loss Belgia-Suurbritannia konverentse.
Mulgid
Etümoloogia
Mulkide nimetus tuli kasutusele talude päriseksostmise perioodist 19. sajandi II poolel. Abja Mulgi-nimelistelt taludest maade mõisastamise käigus väljatõstetud asukad olid esimeste seas, kes praeguselt Mulgimaalt Tartumaale talusid päriseks ostma saabusid. Hiljem laienes see nimetus kõigile Lõuna-Viljandimaalt ja Kagu-Pärnumaalt (Halliste ja Karksi kihelkond) Tartumaale rännanud taluostjate ühisnimetuseks ning omandas halva ja pilkava tooni. Nimetuse levikut toetas ka toonane ülipopulaarne Lydia Koidula näidend "Säärane mulk ehk sada vakka tangusoola" (tuli lavale 1871, trükist 1872) ning Postimehe veergudel toimunud sõnasõda (kümmekond kirjutist Eesti Postimehes aastail 1870–1873), mis puudutas mulkide "õigust" omandada talusid Tartumaal. Teadaolevalt esimest korda kasutas eesti ajakirjanduses sõna mulk Mihkel Jürgens, kes kirjutas 1868. aastal Eesti Postimehes pikema artikli keelemurrete ühendamisest ning viitas sõimunimetuse mulk kasutusele.
Château de Val-Duchesse
Ajalugu
pisi|Val-Duchesse'i prioraat Naistele mõeldud prioraadi asutas aastal 1262 Brabandi hertsogi Henri III lesk, Brabandi hertsoginna Burgundia Adelaide (tuntud ka nimedega Aleyde, Aleydis), kes andis kohale ka oma nime: Val Duchesse või Hertoginnedal, mis mõlemad tähendavad 'hertsoginna orgu'.
Mulgid
Etümoloogia
Mulgi rahvanime lätikeelse päritolu (sõnast muļķis, muļķe "narr", "loll") kohta nii rahvapärimuslikud, keeleajaloolised kui ka arhiiviteated puuduvad. Versioon, et lätlased sõimanud piirinaabreid lollideks ja sellest tekkis rahvanimi mulgid, sündis harrastusuurijate seas 19. ja 20. sajandi vahetusel. Teaduskirjandusse tõi väite, et mulgi nimetus on laen läti keelest, Venemaalt pärit saksa juurtega slavist Max Vasmer 1920. aastate algul. .
Château de Val-Duchesse
Ajalugu
Legendi järgi oli hertsoginna oma otsuses mõjutatud pühast Aquino Thomasest, kes olevat olnud külaline Val-Duchesse'is. Tegemist oli esimese naistele mõeldud prioraadiga Madalmaades, mis järgis püha Dominicuse rajatud dominiiklaste ordu korda. Klooster sai heldelt annetusi hertsoginna Adelaidelt ja teistelt aadliprouadelt. Vastavalt tema soovile maeti ta süda kloostri praeguseks kadunud mausoleumi.
Tänu hulga kuninglike isikute ja aadliperekondade suuremeelsetele annetustele edenes prioraat hästi ning kogus märgatava varanduse. Aastal 1650 ehitati kloostri mitmesuguste ehitiste kaitseks müür. Tänaseni säilinud loss ehitati prioressi elukohaks aastal 1780.
Oliver Norwood
Oliver James Norwood (sündinud 12. aprillil 1991 Burnleys) on Inglismaal sündinud Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United.
Aastatel 2012–2014 mängis ta kaks hooaega Inglismaa esiliigaklubis Huddersfield Town ja seejärel 2014–2016 kaks hooaega samasse liigasse kuuluvas Readingus.
2016. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brighton & Hove Albion. Hooajal 2017/18 oli ta laenul Fulhamis. 2018. aasta augustis läks ta laenule Sheffield Unitedi, kellega sõlmis 2019. aasta jaanuaris püsiva lepingu. Hooajal 2018/19 valiti Norwood Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2020. aasta juunis sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu. Aastatel 2019–2021 mängis ta Sheffield Unitediga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas.
Kevin Jörg
pisi|Kevin Jörg (2015) Kevin Jörg (sündinud 11. septembril 1995 Zürichis) on Šveitsi autovõidusõitja ja endine Renault' Spordiakadeemia liige.
Kardisõit
Jörg alustas esmakordselt kardispordiga 2007. aastal, osaledes arvukatel meistrivõistlustel üle Šveitsi.
Madalamad valemid
2011. aastal lõpetas Jörg üheistmeliste autodega, võisteldes neljal Formula Abarthi võistlusel koos Jenzer Motorspordiga koos Patric Niederhauseri, Robert Vișoiu ja Samin Gómeziga, kus ta saavutas Euroopa meistrivõistlustel üheksateistkümnenda ja itaallase kahekümne teise koha. Samal aastal võistles Jörg Formula BMW Talent Cupil, kus saavutas neljanda koha. Järgmisel aastal jäi ta koos Samin Gómezi ja Gregor Ramsayga koos Jenzeriga Formula Abarthis täiskohaga, saavutades mõlemal meistrivõistlustel kuuenda koha.
Vormel Renault
2012. aastal osales Jörg koos Alexander Alboni, Christof von Grünigeni ja Dennis Wüsthoffiga nii Vormel Renault Eurocup 2.0 meistrivõistluste kui ka Põhja-Euroopa karikavõistluste ühes etapis vastavalt EPIC Racingu ja Dalteciga. Järgmisel aastal siirdus Jörg koos Jenzeriga koos Denis Kornejevi, Max Schaumburg-Lippe, Andrew Tangi, Marcos Sieberti ja Levin Amvegiga täiskohaga Eurocupi, kus saavutas üldarvestuses neljateistkümnenda koha. Ta võistles ka Alpide sarjas, kus saavutas kolm poodiumit ja saavutas neljanda koha.