cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koptid
Igapäevaelus kasutavad araabia keelt, jumalateenistustel kopti keelt. Enamik neist on kopti kirikusse kuuluvad kristlased.
Annie de Reuver
pisi|Annie de Reuver (1946) Annie de Reuver (õieti Anna Maria Clasina de Reuver; 19. veebruar 1919 Rotterdam – 1. jaanuar 2016 Rotterdam) oli hollandi laulja.
Ta oli 1940. ja 1950. aastatel üks populaarsemaid hollandi lauljatare. Ta debüteeris 1934. aastal orkestriga The Ramblers. Alates 1946. aastast esines ta orkestriga The Skymasters. Tema tuntumad laulud olid "Kijk eens in de poppetjes van mijn ogen", mida ta esmakordselt esitas 1952 koos Karel van der Veldeni ja The Skymastersiga, ja "Lied van het Pierement".
Ta murdis kodus kukkudes puusaluu ning suri haiglas pärast operatsiooni.
Isiklikku
Ta oli neli korda abielus ja lahutas neli korda. Ta adopteeris kaks last, kellest üks suri kaheaastaselt.
Valgehobusemägi
pisi|Droonivideo Valgehobusemäest, selle vaatetornist ja ümbruskonnast. 2021. aasta juuli thumb|320px| Vaade Valgehobuse mäe tornist, 2003 thumb|320px| Vaade Valgehobuse mäelt suusakeskuse suunas Valgehobusemägi on kõrgendik Järvamaal Järva vallas Mägede külas.
Kõrgus 106 m. Tipus asub vaatetorn, kust avaneb vaade üle Kõrvemaa ja kaugemalegi. Mäe jalamile on rajatud Valgehobusemäe suusakeskus.
Rehessaare rändrahn
thumb|Rehessaare rändrahn 2008. aastal thumb|Rehessaare rändrahn 2003. aastal
Rehessaare rändrahn ehk Saunasaare kivi (ka Rehessaare Suurkivi, Saunakivi) on graniidist hiidrahn, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Aegviidust mõned kilomeetrid lõuna pool Kõrvekülas,  Mägede küla piirist 400 m ida pool metsade keskel. Ümbermõõt 26,0 m, pikkus 10,0 m, laius 4,9 m ja kõrgus 5,2 m. Maht on umbes 170 m3.
Rahn on püstprisma kujuga, selle lagi on kallak. Küljed on püstloodsed, kohati väikese negatiivse kallakusega, väljaarvatud kirdepoolne, mis on üle 40° kallak. Loodepoolne ülaosa on sarnaneb viilkatusele. Rahnus esineb kallak- ja püstlõhesid, kaguküljel on näha peaaegu horisontaalselt kulgev lõhe. Lagi on sammaldunud üle poole pinnast. Seal esineb vagusid ja väikeseid lohke. Püstloodsed küljed on kattunud samblikega ja laiguti samblaga.
Rahvajutu järgi on Rehessaare ehk Reisaare Suurkivi visanud siia Kalevipoeg. A. Saare järgi narrinud kord siitkandi vembumees Saunassaare Siim (Saunassaare talu asus Mägede küla põhjaosas) Kalevipoega. Viimane vihastanud, võtnud Aegviidust paraja kivi, mille tahtnud Saunassaarde virutada. Viskajal aga jalg libastunud lehmasõnnikul ning kivi kukkunud hoopis nüüdsesse Suurekivi saarde.
Bernsbach
Bernsbach on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Alates 2013. aastast kuulub see Lauter-Bernsbachi linna koosseisu, enne seda oli Bernsbachi vallas.
Werner Hug
pisi|Werner Hug (2009) Werner Hug (sündinud 10. septembril 1952 Feldmeilenis Zürichi kantonis) on Šveitsi maletaja, rahvusvaheline meister (1971).
Hug tuli 1971. aastal Ateenas juunioride maailmameistriks (ungarlase Zoltán Ribli ees). FIDE andis Hugile rahvusvahelise meistri nimetuse (hiljem hakati juunioride maailmameistriks tuleku eest suurmeistri nimetust andma).
1973. aastal pääses Hug mängima MM-i tsoonidevahelisele turniirile Petrópolises, kus jäi eelviimaseks 18 osavõtja seas. 1975. aastal tuli ta Šveitsi malemeistriks.
Teist korda pääses Hug tsoonidevahelisele turniirile 1993. aastal. Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i 74 osavõtjaga tsoonidevaheliselt turniiril jäi Hug jagama 65.–69. kohta.
Võistkondlik esinemine
Hug on Šveitsi võistkonna koosseisus esinenud 14 maleolümpial (1972–1984, 1988, 1990, 1994, 2000, 2008, 2012, 2014), seejuures esimesel laual mängis 1972., 1974., 1976., 1980. ja 1984. aastal. Šveitsi parim võistkondlik koht saavutati 1976. aastal Tripolis (esimesel laual Hug) – 7. koht, kuid sel aastal idabloki maad ei osalenud. 2000. aastal İstanbulis tuli Šveits kümnendaks (esimesel laual Viktor Korchnoi, Hug tegi kaasa varumängijana).
Lembit Saarsalu
pisi|Lembit Saarsalu 12. veebruaril 2014 esinemas "[[Vadja keele sõnaraamatu" esitlusel Kloostri Aidas]] pisi|Lembit Saarsalu Vanalinna Päevadel 1986. aastal Foto: Jaan Künnap pisi|Lembit Saarsalu (paremal) Lembit Saarsalu (sündinud 8. juulil 1948 Roosna-Allikul) on eesti saksofonist, ansamblijuht ja helilooja. Teda on nimetatud saksofonikuningaks ja Eesti džässi visiitkaardiks.
Lembit Saarsalu hakkas džässiga tegelema varajases nooruses. 1965. aastal debüteeris ta vaid 16-aastaselt Tallinna rahvusvahelisel džässifestivalil. Saarsalu töötas aastaid Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, mille palgalise muusikuna andis arvukalt kontserte nii kodu- kui välismaal. 1980ndatel pühendus Saarsalu täielikult džässile.
Aastakümneid on ta juhatanud paljude kohalike ja rahvusvaheliste ansamblite muusikategevust. Tema rahvusvahelistest koostööprojektidest on kõige pikaajalisem ja viljakam olnud duo Kurskist pärit vene-leedu juurtega pianisti Leonid Vintskevitšiga. Aastal 2003 algatas Lembit Saarsalu koos muusikaprodutsent Merle Kollomiga Tartus uue rahvusvahelise džässmuusika festivali Rainbow Jazz (koostöös Eesti Kontserdiga) ja noorte muusikute konkursi.
Ta on pühendunud džässmuusika tutvustamisele koolides, olles esinenud koos Olav Ehala ja teiste tuntud eesti muusikutega rohkem kui 40 000 õpilasele. 2008. aasta sügisest töötab ta Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli rütmimuusika osakonnas saksofoni- ja ansambliõpetajana.
August Torma
August Johannes Torma VR I/3 (kuni 25. maini 1940 August Johannes Schmidt; 19. veebruar 1895 Voltveti vald – 12. märts 1971 London) oli Eesti diplomaat.
Elulugu
1914. aastal lõpetas Torma kuldmedaliga Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1924–1928 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Aastatel 1916–1917 oli ta Esimeses maailmasõjas, 1917–1918 sõjavangis Austrias, 1918–1919 teenis Arhangelskis Briti Põhjakorpuse staabis, kus oli üks Eesti leegioni asutajatest.
Lembit Saarsalu
Eesti Televisioon on teinud Lembit Saarsalust kaks filmi: “Vana meloodia” ja “Kuukiired”. Lisaks on ta esinenud ka Soome ja Hispaania televisioonis (“Jazz Entre Amigos”). Saarsalu on teinud hulgaliselt LP- ja CD-salvestisi, ligi 200 salvestist Eesti Raadiole.
August Torma
Elulugu
Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabariigi sõjaväeline esindaja, 1921–1923 chargé d'affaires Leedus. Aastatel 1923–1927 oli ta välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja, 1924–1925 chargé d'affaires Pariisis ja Brüsselis ning 1926. aastal Moskva saatkonna nõunik. Aastatel 1927–1931 välisministri abi. Aastatel 1931–1934 saadik Itaalias ja Šveitsis ning alaline esindaja Rahvasteliidu juures, 1934–1971 saadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Ta oli ainus 1940. aastal ametis olnud Eesti saadik, kes säilitas diplomaadi staatuse asukohamaa valitsuse silmis ja kontrolli saatkonnahoone üle, ehkki Johannes Vares, Eesti NSV Peaminister, Vabariigi Presidendi ülesannetes vabastas ta 25. juulil 1940 saadiku ametist Londonis.
Lembit Saarsalu
Lembit Saarsalu ei piira end džässi kitsama raamiga – tema väljenduslaad ulatub bluusist ja svingist džässi vabade vormideni, tema improvisatsioonianne avaldub sügavalt isikupärases meloodialiinis. Laias maailmas esinedes on Saarsalu džässiklassika kõrval tutvustanud alati eesti rahvuslikku džässi, ka tema enda loomingust leiame hulgaliselt eesti rahvamuusikast inspireeritud palu.
Kuninga (Põhja-Sakala)
Kuninga on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
Lembit Saarsalu
Saarsalu on osalenud sadadel festivalidel maailma eri paigus, sh Lionel Hampton Jazz Festival (USA), North Sea Jazz Festival (Holland), andnud kontserte Euroopas, USA-s, Aasias ja Aafrikas. Saarsalu on teinud koostööd džässi suurkujudega nagu Lionel Hampton ja tema New York Big Band, Elvin Jones, John Stowell, Eve Cornelious, Dr. Lonnie Smith, Volker Frey, Trio X of Sweden (Lennart Simonsson, Per Johansson, Joakim Ekberg) jpt. Koostöös sümfooniaorkestritega on ta saksofonisolistina ette kandnud mitmeid džäss-sümfoonilisi suurvorme Eestis, Soomes, Rootsis ja Ameerikas. Lembit Saarsalu meistrikursused on aset leidnud mitmetes muusikaülikoolides USAs, Saksamaal, Soomes, sh Lionel Hampton School of Music, University of Idaho University of Utah, Brigham Young University, Weber State University, Darmstadt Jazz Institut.
Endise Nõukogude Liidu ajal valiti ta korduvalt parimaks tenorsaksofonistiks. Aastal 2008 anti Lembit Saarsalule Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia eesti džässmuusika kõrgetasemelise tutvustamise eest rahvusvahelisel areenil. „Džässiklassika esitajana on Saarsalu lihtsalt võrratu, tema saksofonist võlutud tooni ilu ja tundenüansid äratavad ikka ja jälle sügavat imetlust, samuti ka tema võime vormida igast loost värvikas muusikaline jutustus." Jazzkaar
Kuninga (Põhja-Sakala)
Suuremal osa küla läänepiirist voolab läbi Kõpu jõgi.
Juhan Vilbaste
Juhan Vilbaste (3. aprill 1924 Tartu – 20. oktoober 1985 Tartu) oli eesti zooloog (entomoloog).
Aastatel 1932–1936 õppis Tartu Pedagoogiumi Harjutuskoolis, 1936–1941 Tallinna Gustav Adolfi Progümnaasiumis, 1941–1943 Gustav Adolfi Gümnaasiumis. 1943–1944 töötas kaardistusametnikuna Tööstuslike Uurimiste Instituudi geoloogia osakonnas.
1944 veebruaris läks vabatahtlikuna Soome armeesse, teenis 200. jalaväerügemendis ja osales tõrjelahinguis Karjala kannasel. 1944 juunis langes vangi ja viibis sõjavangis 1945 oktoobrini. 1946. aastal asus tööle Eesti NSV Riiklikus Loodusteaduste Muuseumis.
Aastatel 1946–1951 õppis Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonnas, lõpetas ülikooli bioloog-entomoloogi kutsega. 1958. aastal kaitses bioloogiakandidaadi väitekirja "Eesti madalsoode tsikaadiliste faunast".
1947–1985 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis, algul laborandina, 1966. aastast surmani vanemteadurina.
Ta uuris ka limuseid, hulkjalgseid ja liblikaid.
Aastatel 1971–1974 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige.
Ta on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.
Isiklikku
Tema isa oli Gustav Vilbaste ja ema Ellen Vilbaste, vend Henn Vilbaste. Tema abikaasa oli Asta Vilbaste ja poeg oli Kaarel Vilbaste.
1613
1613. aasta (MDCXIII) oli 17. sajandi 13. aasta.
PSR B1913+16
PSR B1913+16 (ka PSR 1913+16) on pulsar Kotka tähtkujus, mis on osa kaksiktähest. Selle avastasid 1974. aastal Russell Alan Hulse ja Joseph Hooton Taylor ning said selle eest 1993. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
PSR 1913+16 asub Maast umbes 16 000 valgusaasta kaugusel.
Donald Tusk
Donald Franciszek Tusk (sündinud 22. aprillil 1957 Gdańskis) on Poola poliitik, kes oli aastatel 2007–2014 Poola peaminister ja aastatel 2014–2019 Euroopa Ülemkogu eesistuja.
Poliitiline karjäär
Donald Tusk osales 2005. aasta Poola presidendivalimistel ja saavutas Lech Kaczyński järel teise koha. Teises voorus jäi ta Kaczyńskile alla, kogudes 45,96% häältest.
Donald Tusk on olnud liberaaldemokraatliku erakonna Kodanikuplatvorm esimees. Parlamendivalimistel 2007. aastal sai Kodanikuplatvorm parima tulemuse ning moodustas valitsuse. 9. novembril 2007 nimetati Tusk Poola peaministriks, olles selles ametis 16. novembrist 2007 kuni 22. septembrini 2014.
Isiklikku
Donald Tusk on kašuubi päritolu. pisi|150px|left|Donald Tusk [[Tallinnas, 2017 (Jaan Künnapi foto)]]
India
pisi|Rongi katusel ja külgedel sõitjad Gwaliori-Sheopuri liinil 2018. aastal. (© Yann Forget / Wikimedia Commons / CC-BY-SA) India (hindi keeles Bhārat, inglise keeles India), ametlikult India Vabariik (hindi keeles Bhārat Gaṇarājya, inglise keeles Republic of India), on riik Lõuna-Aasias. Riigis elab üle miljardi inimese, kes kõnelevad sadu keeli. Rahvaarvult on India maailmas teisel ja pindalalt seitsmendal kohal.
Indiat ümbritsevad lõunas India ookean, edelas Araabia meri ja kagus Bengali laht. Riigil on maismaapiir läänes Pakistaniga, põhjas Hiina, Nepali ja Bhutaniga ning idas Bangladeshi ja Myanmariga. India ranniku lähedal lõunas asub Sri Lanka ja edelas Maldiivid. Andamani ja Nicobari saarte kaudu on riigil merepiir Tai ja Indoneesiaga.
Indiast pärineb kaks maailmausundit: hinduism ja budism. Rahvastikust moodustavad hinduistid umbes 80%, suurim vähemususund on islam umbes 100 miljoni järgijaga.
Üle 3000 aasta tagasi tekkis praeguse Pakistani ja India territooriumil üks maailma esimesi kõrgtsivilisatsioone Induse kultuur. Eurooplastest kinnitasid Indias uusajal esimestena kanda portugallased. 18. sajandi keskpaigas läks India ajaloos juhtroll brittide kätte, Indiast kujunes Briti impeeriumi kroonijuveel. Aastal 1947 lõppes Briti koloniaalvõim ning valdavalt hinduistlik India ja muslimite riik Pakistan (millest 1971 eraldus Bangladesh) iseseisvusid dominioonidena ning aastal 1950 kuulutati välja India Vabariik.
Viimasel ajal on India majanduse enamikus sektorites aset leidnud suur majanduskasv. India on põllumajandussaaduste netoeksportija ja tööstuses kasvab eriti tarbekaupade tootmine. Kiirelt kasvava keskklassi (200 kuni 300 miljonit inimest) mõjul on siseturul suur nõudlus. Siiski on majanduslik ja sotsiaalne kihistumine jätkuvalt suur ning vaesemate inimesteni ei ole majanduskasvu mõjud jõudnud.
Johannes Esto
Johannes Esto (u. 1555 – 14. juuni 1603 Arboga, Rootsi) oli eestlasest jesuiit, ilmikvend.
India
India pealinn New Delhi (inglise keeles; hindi keeles नई दिल्ली, Naī Dillī) asub riigi põhjaosas Delhi linna territooriumi keskuses, Yamuna jõe läänekaldal. New Delhi pindala on 42,7 ruutkilomeetrit ja elanike arv on 21,75 miljonit (2011). Detsembris 1911 otsustas Suurbritannia kuningas George V, et India pealinn viiakse Calcuttast (praegune Kolkata) Delhisse. Linna ehitust alustati 1912. aastal vana Delhi kesklinnast umbes 5 kilomeetri kauguselt lõunas. Uus pealinn püstitati ametlikult 1931. aastal. Linna juhib ametisse määratud New Delhi munitsipaalnõukogu (NDMC).
Johannes Esto
Elulugu
Johannes – hüüdnimega Esto, 'eestlane' – võeti jesuiitide ordu liikmeks 1593. aastal. Ta tegutses kaheksa aastat Tartu kolleegiumis, peamiselt kokana, mõnda aega hoolitses ka toidukambri eest. Peale eesti keele rääkis ta ka poola keelt. Viimastel aastatel enne Tartu vallutamist rootslaste poolt oli ta abiks misjonitel. Pärast Tartu vallutamist 5. jaanuaril 1601 jesuiidid vangistati, teiste seas Johannes Esto. Kolm kuud hoiti vange kolleegiumis, seejärel kolm kuud Tartu lossis. Neid piinati. Siis viidi vangid, käed seljale seotud, härjavankritega Tallinna. Seal hoiti neid veel kolm nädalat lagunevas majas. Viimaks toimetati Johannes Esto koos teiste vangistatud jesuiitidega laevaga Rootsi. Johannes Esto suri märtrina Arbogas 1603. aastal umbes 50-aastaselt.
India
India rahvusloomad on tiiger ja India elevant, rahvusroomaja kuningkobra, rahvuslind paabulind, rahvuslill lootos, rahvuspuu Bengali viigipuu, rahvuspuuvili mango, rahvuslaul "Vande Mataram", rahvusjõgi Ganges.
India riigipühad on vabariigi aastapäev (26. jaanuar), iseseisvuspäev (15. august) ja Gandhi Jayanti (2. oktoober). Riiklikke pühi on kokku 14 (nende hulgas nt jõulud, Holi, Id-ul-Zuha ja Buddha Jayanti).
Nimi
Ingliskeelses India konstitutsioonis mainitakse India võrdväärse nimena ka Bharat. Nimi (hindi keeles भारत (Bhārat) pärineb sanskritikeelsest nimest भारतम् (Bhāratam), mis on tuletatud hinduismi pühakirjades mainitud legendaarse kuninga Bharata nimest.
Inglise keeles kasutatakse India kui terviku (ka praeguse Pakistani ja Bangladeshi ala) tähistamiseks nime "Hindustan". See pärsiakeelsest nimest هندوستان pärinev nimi tähendab hindude maad ning käis enne 1947. aastat Põhja-India ja Pakistani kohta. Seda ala on nimetatud ka Ida-Indiaks, et eristada seda Ameerikas paiknevast Lääne-Indiast. Tänapäeval nimetatakse Indiaks üksnes India Vabariiki.
Asend ja piirid
India asub Lõuna-Aasias Birma ja Pakistani vahel ning piirneb Araabia mere ja Bengali lahega. India riigi pindala on 3 287 263 km², millest maismaad on 2 973 193 km² ja veeala on 314 070 km². Maismaapiiri kogupikkus on 13 888 km: riigipiir Bangladeshiga 4142 km, Bhutaniga 659 km, Birmaga 1468 km, Hiinaga 2659 km, Nepaliga 1770 km ning Pakistaniga 3190 km.
India rannajoone pikkus on 7516 km. Sellest 5423 km asub Hindustani poolsaarel ning 2094 km saartel (Andamanid ja Nicobarid, Lakshadweep). Mandriosa rannajoon koosneb 43% liivarandadest, 11% kivistest, sealhulgas kaljud ja 46% mudastest või soistest kallastest.
India ja Hiina piiritüli
Hiina Rahvavabariigi ja India piir on 3500 km pikkune ala, mis jääb Himaalaja mäestiku alale. Tegemist on raskesti läbitava ja olulise sõjalis-strateegiline piirkonnaga. Vahetult pärast India iseseisvumist 1947. aastal ja Hiina Rahvavabariigi väljakuulutamist 1949. aastal annekteeris Peking Tiibeti ning tekkis olukord, kus kahe suurriigi huvid läksid vastuollu ja 1962. aastal arenes konflikt India-Hiina piirisõjaks. Praeguseks on kokku lepitud, et Sikkim kuulub osariigina India ja Tiibet Hiina koosseisu.
Sellest hoolimata tekib mõlema riigi vahel tihti konflikte. 2020. aastal tekkis Hiina ja India vahel aastakümnete suurim vaidlus piiri üle, kui 20 India sõjaväelast ja teadmata arv hiinlasi sai tulevahetuses surma. Selle tagajärjel viisid nii India kui ka Hiina Himaalaja mägedesse suurtükke, soomukeid ja kümneid tuhandeid sõdureid. Tuhanded Hiina sõdurid olid India territooriumil, kui Hiina väed ületasid maikuus Ladakhi provintsis piiri ja India pidi selle tulemusena loovutama 260 ruutkilomeetrit strateegilist territooriumi. Vaidluskohaks oli kahe riigi vahel olev Karakorami mäekuru, mis on strateegiliseks transpordisõlmeks.
Looduslikud piirkonnad ja saared
Indiat põhjaosas asub Himaalaja mäestik, mille jalamilt algab viljakas ja tihedalt asustatud Induse-Gangese madalik, ning läänes Thari kõrb. Induse-Gangese madalik külgneb lõunas, India keskosas, Dekkani kiltmaaga, mida külgedelt piirava Ida- ja Lääne-Ghattid. Viimast katab must vulkaaniline pinnas ja kristalliseerunud kivimid, mille hulgas leidub ka kulda ja teemante. Araabia mere ääres on Konkani ja Malabari rannik, Bengali lahe ääres Coromandeli rannik.
Registreeritud saari on kokku 1208. India saared jagunevad saarerühmadesse piirkondliku jagunemise või saarte tekkelisuse põhjal. Eristatakse 17 saarestikurühma, millest suurima moodustavad Andamani ja Nicobari saarestik 572 saarega Bengali lahes ja Andamani meres.
Andamanid ja Nicobarid
pisi|Andaman ja Nicobari saared Andamani ja Nicobari saared ning muud saarestikurühmad moodustavad India Andamanide ja Nicobaride liiduala. Saared asetsevad India ookeanis, umbes 1370 km Indiast ning moodustavad piiri Bengali kaguosa lahe (läänes) ja Andamani mere (idas) vahel. Andamani saarte pindala, hõlmates rohkem kui 300 saart, on kokku 6408 km². Nende hulgas kolm suuremat saart on Põhja-Andaman, Kesk-Andaman ja Lõuna-Andaman, kandes ühiselt nime Suur Andaman.
Nicobari saared asuvad Sri Lankast umbes 1300 km ida pool. Saarte pindala (kokku 19) on 1841 km².
Lakshadweep
pisi|Saar Lakshadweepi saarestikus India väikseim liiduterritoorium Lakshadweep on Araabia meres asuv saarestik, mis koosneb 36 saarest ja mille pindala on 32 km². Territooriumi suurim saar on Androtti saar, pindalaga 4,9 km².
Nimi Lakshadweep tähendab malajalami ja sanskriti keeles "sada tuhat saart". Saarestik koosneb 12 atollist, kolmest rifist, viiest uppunud ning kümnest asustamata saarest. Lakshadweepi saarestiku pealinn on Kavaratti, mis on saarestiku suurim linn. Kõik saared asuvad 220–440 km kaugusel lähimast maismaal asuvast linnast Kochist Keralas. Saarestikus elab 64 000 inimest, kellest enamus on sunniidid. Põhiliselt räägitakse saartel malajalami keelt, välja arvatud Minicoy saarel, kus räägitakse peamiselt divehi keeles. Lakshadweepil tegeletakse peamiselt kalapüügi, kookospähklite kasvatamise ja kookoskiududest nööri valmistamisega, turism on kiirelt arenev sektor. Lakshadweep on tuntud oma eksootiliste palmisalude, valgete liivarandade, korallrahude ja laguunide poolest.
Mäestikud
Himaalaja on maailma kõige kõrgem mäestik. See on ka üks nooremaid mäestikke ning on pidevas muutumises. Nimi Himaalaja tähendab sõna otseses mõttes sanskriti keeles "lumekodu". pisi|Himaalaja mäestik
Himaalaja mäestik moodustus umbes 30 miljonit aastat tagasi, kui India laam eraldus Gondwanast ja põrkas põhja poole triivides kokku Euraasia laamaga. Selle kokkupõrke tulemusel kerkis maakoor üles ja moodustus kolm paralleelset mäeahelikku, mis hõlmavad tänapäeval 30 maailma kõrgeimat mäetippu.
Himaalaja mäestik eraldab India ülejäänud Aasiast ja on võimsate jõgede, sealhulgas Gangese, Brahmaputra ja Induse allikas. Mäeahelik mängib olulist rolli ka Põhja-India kliima reguleerimisel, takistades talveperioodil külma õhu sisenemist. Indias on kõrgeimal asuvad mägiteed maailmas. pisi|püsti|Mount Everest Kalapatthari poolt
Himaalaja koosneb paralleelsetest mäeahelikest: Sivaliku mäed lõunas; Alumine Himaalaja vahemik; Suured Himaalajad, mis on kõrgeim ja keskne vahemik; ja Tiibeti Himaalaja põhjas. Karakorami käsitletakse tavaliselt Himaalajast eraldi. Nanga Parbat ja Namcha Barwat peetakse Himaalaja lääne- ja idapunktiks.
Kuulsaim ja kõrgeim mäeahelik on Himaalaja, mis on ühtlasi ka noorim ning pikim. Himaalajas on 14 üle 8000 m kõrgust mäge, nende seas maailma kõrgeim mäetipp Džomolungma (Mount Everest; 8848 m), mis asub Nepalis. Himaalaja mäeahelikus on peaaegu kõik maailma kõrgeimad tipud ja seal rohkem kui 100 tippu, mille kõrgus on üle 7200 meetri.
Karakorami ja Pir Panjali ahelikud asuvad Himaalaja ahelikust loodes ja lõunas. Suurem osa Karakorami ahelikust kuulub vaidlusaluse India ja Pakistani territooriumile ning mõlemad riigid on sellele oma nõude esitanud. 500 kilomeetri pikkuses Karakoramis on kõige rohkem liustikke kui polaaralad välja arvata. Seal asuvad Siacheni liustik ja Biafo liustik, mis on maailmas suuruselt teine ja kolmas liustik. Pir Panjali ahelik asub Himaalaja lõunasuunas alates Indias Himachal Pradeshist ja kulgeb loodest Jammu ja Kashmiri piirkonna suunas. Seda leviala nimetatakse ka Alam-Himaalajaks, kust voolavad sellised jõed nagu Ravi, Chenab ja Jhelum. Seal asub Gulmargi linn, mis on väga oluline mäejaam.
Purvanchali mäeahelikku võib pidada Himaalaja laienduseks India idaosas, kuna selle leviala moodustumisprotsess on üsna sarnane Himaalaja omaga, ehkki leviala pole nii kõrge kui Himaalajal. Purvanchal Range ehk Ida mäeahelik koosneb kolmest osast: Patkai-Bumi mäest, Garo-Khasi-Jaintia mäest ja Lushai mäest (Mizo mäest). Megwayajas asuv Mawsynram on nende mägede tõttu kõige niiskem koht Maal ja see asub Khasi mäel. Leviala hõlmab kõiki India idaosariike, mis on üldtuntud kui Seitse õde. Satpura ja Vindhaya ahelik asuvad India keskosas ning mõlemad kulgevad teineteisega paralleelselt. Neist kahest on Satpura leviala kõrgem ning sellest saavad alguse Narmada ja Tapti jõgi. Nii Satpura kui ka Vindhaya asuvad peamiselt Madhya Pradeshis ja Maharashtras, laiendades neid Gujarati, Chattisgarhi ja Uttar Pradeshi. Kalumari tipp (752 m) ja Duphgarhi tipp (1350 m) on Vindhaya ja Satpura vahemiku kõrgeimad punktid. Need on kuulsad paljude turistide seas, sest seal asuvad Panchmarhi Hilli jaam, Kanha rahvuspark, Amarkantak ja Omkareshwari tempel.
2017. aasta seisuga on India kõrgemad mäed järgmised: pisi|Kangchenjunga ja ümberkaudsed mäetipud
Veestik
India Vabariiki ümbritsevad erinevatest külgedest: Lakshadweepi meri edelas, Araabia meri läänes, Bengali laht idas, India ookean lõunas. Riigi rannajoon on üsna ulatuslik – üle 7000 km pikk.
Riigis on tihe sadamate ja laevatatavate sisevooluveekogude võrgustik, kuhu kuuluvad kanalid, jõed, ojad. India siseveekogude üldine laevatatav ulatus on 14 500 km. Riigi vooluveekogude kontrollimiseks on seaduslik asutus India siseveeteede amet ehk IWAI.
India riiklikud vooluveekogud võib jagada kolmeks ja need on järgmised:
Ganga Bhagirathi Hooghly jõgi – ulatub Allahabadist Uttar Pradeshis kuni Haldiani Lääne-Bengalis
Lääneranniku kanal Kottapuramist Kollamini koos Udyogmandali ja Champakara kanaliga.
Veekogud on ka turistide parimad atraktsioonid. Neid veeressursse tulevad vaatama külastajad maailma eri nurkadest. Selle tulemusel saab India reisi- ja turismisektor hoogu juurde.
Indias on 8 suurt jõestikku, kokku üle 400 jõega. India jõed võib jagada nelja rühma: Himaalaja jõed, Dekkani jõed, rannikujõed ja siseveekogude drenaažijõed. Märgalade (välja arvatud jõed) kogupindala Indias on 58 286 000 ha ehk 18,4% kogu riigist.
Jõed
pisi|Godvari on India kõige laiem jõgi India jõed saab liigitada nelja suurde gruppi: Himaalaja jõed, Dekkani jõed, rannikujõed ja siseveekogude kuivendusjõed.
Himaalaja jõed tekivad lume ja liustike sulamisel ning voolavad pidevalt aastaringselt. Mussoonikuude jooksul on Himaalajas hulgaliselt sademeid põhjustades sagedasi üleujutusi. Dekkani jõed on seevastu vihmaga toidetud ja seetõttu mahult kõikuvad. Rannikuäärsed jõed on lühikesed ja piiratud valglaga. Lääne-Rajasthani siseveekogu kuivendusvooge on vähe, enamik neist on lühikesed.
Riigis on 12 suurt jõge. Brahmaputra jõgi on piiriülene jõgi. See pärineb Tiibetist ja siseneb Indiasse Arunachal Pradeshist. See läbib Assami, enne kui jõuab lõpuks läbi Bangladeshi Bengali lahte. Ganga jõgi on India pikim jõgi ja seda peetakse riigi kõige rahulikumaks jõeks. Sellel on mitu lisajõge, sealhulgas Yamuna jõgi, mis on ainus veekogu riigi pealinna New Delhi lähedal. Yamuna lisajõgi Chambali jõgi läbib Madhya Pradeshi, Rajasthani ja Uttar Pradeshi. Teiste suuremate India jõgede hulka kuulub Narmada jõgi, mis pärineb Madhya Pradeshist Amarkantakist; Godavari jõgi, mis pärineb Trayambakeshwarist Maharashtras; Krabna jõgi, mis pärineb Mahabaleshwarist; Kaveri jõgi, mis läbib Karnatakat ja Tamil Nadut; Chhattisgarhi ja Odisha kaudu voolav Mahanadi jõgi. Selle riigi teiste jõgede hulka kuuluvad Mahi, Betwa, Penner, Kosi, Tungabhadra ja mitmed teised. pisi|Chunnu juga
India pikimad jõed:
Järved
India sisemaa on väga järvederikas. On nii looduslikke (riimvee- ja mageveejärved) kui ka inimtekkelisi järvi. Neid võib leida Kashmiri põhjaosast kuni Malabari rannikuni lõunas ja kõrbemaast Rajasthanist kuni Assamini idas. India järvi peetakse rahuliku vee, puutumatu loodusliku ümbruse ja kaunite vaadete tõttu India populaarseks turismiobjektiks.
Rajasthani Sambhari soolajärv on riigi suurim sisemaa soolajärv ning Indira Sagari järv on India suurim mageveehoidla. Pangongi järv Ladakhis ja Cholamu järv Sikkimi osariigis on loetletud maailma kaunimate järvede nimekirjas.
Manipuris asuvas Loktaki järv on kuulus mitmete ohustatud veeloomade poolest. Sikkimi Gurudongmari järv on üks maailma kõrgemaid järvi.
Indias on palju järvi, järgnevalt on mainitud vaid suuremad ja tähtsamad. pisi|Pulicat-Spotted Pelican Suuremad järved:
Tähtsamad järved:
Järvede moodustumise ja vee (magevee või soolase vee) kvaliteedi põhjal saab Indias asuvaid järvesid klassifitseerida järgmiselt:
Tektoonilised järved: maakoore või merepõhja kerkimisel moodustunud järved, näiteks Tso Moriri ja Pangong Tso (Ladakh)
Kraatrijärved: vulkaaniliste kraatrite veega täitumisel tekkinud järved, näiteks Lonari järv Maharashtras
Jääjärv: need on liustike erosiooni / sulamise tagajärjel tekkinud järved. Suurem osa jääjärvedest asub Indias Himaalaja piirkonnas
Laguunid: moodustub liivabaaride sadestumise tõttu koos mererannikuga. Chilika järv, Pulicati järv on mõned näited.
Loodusvarad
India on rikas loodusvarade poolest, millest peamisteks on vesi, viljakas pinnas, mets, maavarad ning mitmekesine taimestik ja loomastik. Need ressursid jaotuvad ebaühtlaselt. India mandril on palju biootilisi ja abiootilisi ressursse. Kuna India rahvaarv kasvab kiiresti, on ressursside ületarbimine, näiteks kontrollimatu metsaraie või ülepüük ning paljud väärtuslikud loodusvarad on kiiresti ammendumas. Indias on väga palju viljakaid maid. Sutlej-Ganga tasandike ja Brahmaputra oru Põhja-Põhja tasandiku settemuldades kasvatatakse ohtralt nisu, riisi, maisi, suhkruroo, džuuti, puuvilla, rapsi, sinepit, seesami, linaseemneid. India maapiirkonda kuuluvad kõrbealade kõrval rohkete sademetega piirkonnad alates rannikujoonest kuni Alpide piirkonnani.
Indias on ka mitmesuguseid loodusvööndeid, kuna riigis on erinev reljeef ja kliima. Metsad on kitsendatud platoodele ja künklikele mägipiirkondadele. Indias on mitmekesine elusloodus. Seal on palju rahvusparke ja sadu looduslikke pühamuid. Ligikaudu 21 protsenti kogu geograafilisest alast hõlmab metsi. Metsataimestiku mitmekesisus on suur. Metsad on küttepuude, paberi, vürtside, ravimite, ürtide jm peamine allikas. Metsadel on suur panus riigi SKPsse.
Vesi
pisi|Kivisöekaevandus Indias Suure rahvaarvu tõttu on India ülemaailmse vee- ja kanalisatsioonikriisi keskpunktiks. Hinnanguliselt on umbes 70% India pinnaveest tarbimiseks praktiliselt kõlbmatu. 88 miljonil inimesel puudub juurdepääs puhtale joogiveele. Kõigest 33% riigi elanikest on juurdepääs traditsioonilistele kanalisatsiooniteenustele ja ligikaudu 26% India elanikkonnast praktiseerib roojamist väliskeskkonda, mis on kriitiline tegur põhjavee puhtuse säilitamiseks ning aitab kaasa veega levivate haiguste edasikandumisele, kidurusele ja surmale. Iga päev satub jõgedesse ja muudesse veekogudesse ligi 40 miljonit liitrit reovett, kusjuures ainult väike osa on piisavalt puhastatud. Maailmapanga hiljutine aruanne viitab sellele, et selline reostuse eraldumine ülesvoolu alandab majanduskasvu allavoolu asuvates piirkondades, vähendades nende piirkondade SKP kasvu kuni kolmandiku võrra. Keskkonnaseisundi halvenemisest tingitud kulud Indias on hinnanguliselt 3,75 triljonit INR (80 miljardit dollarit) aastas ja ainuüksi veereostusega seotud tervisekulud on hinnanguliselt umbes 470–610 miljardit INR (6,7–8,7 miljardit dollari) aastas. Lisaks majanduslikele kulutustele põhjustab vee reostus, kanalisatsiooni ja hügieeni puudumine ligi 400 000 inimelu kaotuse aastas.
Alates 2005. aastast on Water.org mänginud olulist rolli valdkonnas edusammudel, luues 14,1 miljonile inimesele juurdepääsu puhtale veele ja kanalisatsioonile. Koostöös mikrokrediidiasutuste, eneseabigruppide föderatsioonide, eluasemefinantseerimisega tegelevate ettevõtete, kommertspankade, maksepankade, sotsiaalettevõtete ja India valitsusega mobiliseeritakse ressursse ning jagatakse teadmisi, et parandada juurdepääsu sanitaartehnikatele ja puhtale veele.
India veekriisi põhjuseks on valitsuse planeerimise puudumine, suurenenud ettevõtete erastamine, tööstuse ja valitsuse korruptsioon. pisi|India metsaalade kaart
Mets
pisi|Mets [[Himachal Pradeshis]] India kuulub kümne riigi hulka maailmas, kus on kõige ulatuslikum metsakatte ja metsatüüpide mitmekesisus. Mets moodustab kokku 21,67% riigi territooriumist ehk 712 249 km². Indias on ligi 188 metsatüüpi.
India metsade hulka kuuluvad igihaljad troopilised vihmametsad Andamani ja Nicobari saartel, Lääne-Ghatis ja kirdeosariikides; Himaalaja põhjaosas asuvad kuivad alpimetsad ja pooligihaljad vihmametsad, lehtpuu mussoonmetsad, okasmetsad, subtroopilised männimetsad madalamal vööndil ja parasvöötme mägimetsad. Andamani ja Nicobari saartel on lisaks igihaljatele ka pooligihaljad vihmametsad ning troopilised märjad mussoonmetsad. Maksimaalne puude mitmekesisus on leitud Lääne-Ghati troopilistest niisketest igihaljastest ja pooligihaljastest metsadest. Minimaalset puude mitmekesisust võib märgata subtroopilistes Jammu ja Kashmiri kuivades igihaljades metsades.
Global Forest Watchi (GFW) andmetel on Indias 39,1 miljonit hektarit looduslikke metsi ja 3,71 miljonit hektarit istandusi, peamiselt puitkiudude, puidu, puuviljade ja õlipalmi kohta. India metsauuring (FSI) hindas oma viimases kaheaastases India metsade osariigi aruandes Indias ligi 71,2 miljonit hektarit metsahulka – arv, mis hõlmab puude katmist istandustes ja muudel metsavälistel aladel. Andmed metsakatte muutuste kohta FSI-st aastatel 2009–2017 näitavad metsa kasvu 2 miljoni hektari võrra. Suurenemine toimus India tihedamates metsades (üle 70% võrade kattes) ja avatud metsades (10–40% võrade kattes). Vähest langust täheldati mõõdukalt tihedates metsades (40–70% võrade kattes). India metsad toetavad ligi 275 miljoni inimese toimetulekut, kes sõltuvad sealt saadavast toidust, küttepuudest, söödast ja muudest saadustest.
Maavarad
Tingitult geoloogilisest ehitusest on Indias rikkalik maavarade valik. Esindatud on kivisüsi (suuruselt neljas kivisöevaru maailmas), antimon, plii, mangaan, vilgukivi, haruldaste muldmetallide elemendid, titaanimaak, kromiit, maagaas, teemandid, nafta ja lubjakivi.
Maavarade hulgas on esindatud rauamaak (üldiselt kõrge kvaliteediga) ja rauasulamid – mangaani ja kromiit, ning neid esineb laialdaselt üle India poolsaare. Teiste kaevandatavate metallmineraalide hulgas on vask, boksiit (alumiiniumi põhimaak), tsink, plii, kuld ja hõbe. Oluliste mittemetalsete ja mittekütuseliste mineraalide hulka kuuluvad dolomiit, kivimifosfaat, ehituskivid, keraamilised savid, vilgukivi, kips, fluorospar, magnesiit ja grafiit. Maavarade tegevkaevandused asuvad 11 osariigis ja moodustavad 90% kaevanduste koguarvust (Andhra Pradesh, Orrisa, Chhattisgarh, Jharkhand, West Bengal, Maharashtra, Tamil Nadu, Gujarat, Madhya Pradesh, Rajasthan ja Karnataka). Kokku on tegevkaevandusi 2999, millest 574 kaevandab sütt, 700 kaevandust tegelevad metalliliste mineraalide ja 1725 mittemetalliliste mineraalide kaevandamisega. Kivisütt kaevandatakse 500 kaevanduses nii pinnasest kui ka sügavikust. Tähtsaim söetootmispiirkond on Damodari jõe ääres, sealhulgas Jharia ja Raniganj põldudel Biharis ja Lääne-Bengalis, kust saadakse umbes pool kivisöe toodangust ja peaaegu kogu koksikvaliteedi söest. Uraani toodetakse Biharis tagasihoidlikes kogustes.
Peaaegu kogu India nafta pärineb Bombay avamerelt ning Gujaratilt ja Assamilt. Maagaas on Indias vähetähtis.
Taimestik
India on üks 17 megadiversumi riigist, kus kasvab ja elab 8% maailma teadaolevast taimestikust ja loomastikust.pisi|India rahvuspuu Bengali viigipuu
India territooriumil kasvab 12% kõikidest teadaolevast taimeliikidest. Õistaimi on 15 000 liiki, millest 35% on endeemid. Viimaseid on peamiselt Kirde-Indias, Lääne-Ghattides, Loode-Himaalajal ning Andamanidel ja Nicobaridel.
Loodusliku taimkatte moodustab enamikus kohtades heitlehine või igihaljas troopiline mets. Kogu Indias on metsade raiumine ja maaviljelus algset taimkatet oluliselt mõjutatud. Suured piirkonnad, sealhulgas Gangese tasandik, on valdavalt metsatud. Malabari rannikul on säilinud suured mangroovialad ja troopilised vihmametsad, kus kasvavad muu hulgas palmid, bambused ja viigipuud.
Suurem osa Hindustani poolsaarest lõuna pool Gangese tasandikku oli algselt kaetud mussoonmetsadega, kus kasvasid tiikpuud, mahagonipuud, sandlipuud ja kaksiktiibviljakud. Loode-Indias on heitlehiseid metsi ja savanne. Rajasthanis on palju Araabia-Aafrika taimeliike. Assamis ja Ida-Himaalaja madalamatel nõlvadel leidub tihedat mägivihmametsa, kõrgematel nõlvadel okasmetsa ja rododendronipõõsastikke. Sikkimis Bhutani ja Nepali vahel on puude piir umbes 4200 m kõrgusel. Alpitaimestikus valdavad holarktilised perekonnad, näiteks nurmenukk, kivirik ja tulikas. Gangese madalike rikkalikku settepinnast on haritud juba tuhandeid aastaid ning seal kasvatatakse riisi, nisu, suhkruroogu ja kaunvilja. Lääne- ja Ida-Ghattide nõlvadel kasvavad lisaks mitmetele orhideeliikidele ka tiikpuu, roosipuu, salipuu ja sandlipuu.
Loomastik
Tuntumad imetajad on India elevandid, kes elavad Karnataka, Kerala ja Odisha mägistes piirkondades. Samuti leidub Indias Bengali tiigreid, kes elavad peamiselt Sundarbansis ja Brahmaputra orus. Nende kaitseks on India valitsus loonud tiigriprojekti, millega rahastatakse nende kaitset üheksas reservaadis. India on koduks ka haruldastele väljasuremisohus Aasia lõvidele, kes elavad Giri piirkonnas Gujaratis.
Muuhulgas leidub Indias ka metsikuid eesleid (Rajasthani piirkonnas), Nilgiri langureid, lõvisaba makaake, Nilgiri manguste, Malabari tsiibetkasse Lõuna-Indias ja täpilisi hirvi. Palju leidub leoparde ja hunte. India siseosas asuv Dekkani kiltmaa on koduks Aasia geparditele.
pisi|India elevant
Lisaks imetajatele leidub looduses hulganisti madusid, kahepaikseid (110 liiki) ja roomajaid. Tuntuimad neist on krokodillid ja kuningkobrad. Viiendik India ligi 400 maoliigist on mürgised. Gangeses, Brahmaputras ja mujal elab pika koonuga krokodilliliik gaviaal.
Paljud India loomad on lähedases suguluses Aafrika liikidega, näiteks india ninasarvik, india elevant ning paljud sarvlindlased ja linnud sugukonnast Leiothrichidae. Teised on ainult alamliigid, sealhulgas leopard ja aasia lõvi (Giri metsas).
Linnades ja linnade lähedal elab palju ahviliike, sealhulgas hulmanid, ja palju raipelinde. Tavalised on ka märgaladega seotud linnud, näiteks toonekurglased, haigurlased, iibislased ja kahlajad.
Indias leidub 172 loomaliiki, mida Rahvusvaheline Looduskaitseliit peab üle maailma ohustatuks, mis on 2,9% kogu maailmas ohustatud liikide arvust. Nende hulka kuulub 53 imetajat, 69 lindu, 23 roomajat ja 3 kahepaikset.
Väljasuremisohus olevate liikide kaitseks on Indias loodud 400 looduskaitseala ja 80 rahvusparki, mis annavad peavarju paljudele metsloomadele. Nende elupaikade kadumine ja väljasuremise oht on tingitud peamiselt keskkonnareostusest, metsade hävitamisest ning salaküttimisest.
Kliima
India kliima koosneb paljudest ilmastikutingimustest ulatuslikus geograafilises ulatuses ja mitmekesise topograafiaga, mis teeb üldistused keeruliseks. Lõuna-India kliima on üldiselt kuumem ja niiskem kui Põhja-Indias. Lõuna-India on lähedal asuvate rannikute tõttu niiskem. Lõuna pool ei lange talvel temperatuur alla 10 °C ja suvel kipub temperatuur tavaliselt ületama 40 °C. Lähtudes Köppeni süsteemist, on Indias kuus peamist kliimatüüpi alatüüpi, ulatudes kuivadest kõrbetest läänes, Alpide tundrast ja liustikest põhjas ning niisketest troopilistest piirkondadest, mis toetavad vihmametsi edelas ja saarte territooriumil.
Paljudes piirkondades on väga erinevad mikrokliima tingimused, mistõttu on see üks kliima poolest kõige mitmekesisemaid riike maailmas. India kliima koosneb erinevatest ilmastikutingimustest laialdases geograafilises ulatuses ja mitmekesise topograafiaga, mis teeb üldistused keeruliseks. Lõuna-India kliima on üldiselt kuumem ja niiskem kui Põhja-Indias. Lõuna-India on lähedal asuvate rannikute tõttu niiskem. Rahva lõunapoolsetes osades pole talvel temperatuur alla 10 °C ja suvel kipub temperatuur tavaliselt ületama 40 °C. Lähtudes Köppeni süsteemist, on Indias kuus peamist kliimatüüpi alatüüpi, ulatudes kuivadest kõrbetest läänes, Alpide tundrast ja liustikest põhjas ning niisketest troopilistest piirkondadest, mis toetavad vihmametsi edelas ja saarte territooriumil. Paljudes piirkondades on väga erinevad mikrokliima tingimused, mistõttu on see üks kliima poolest kõige mitmekesisemaid riike maailmas.
Suuremas osas Dekkani kiltmaast on troopiline kliima, põhjapiirkonnas on temperatuurid tunduvalt madalamad. Geograafiliste tegurite tõttu on suuremas osas Indias ja Lõuna-Aasia idaosa kliima teistsugune, kui laiuskraadidele tüüpiline. Puudub pöörijoonelähedane kõrbe- ja rohtlavöönd, sest maismaa ja meri soojenevad maismaamasside ebasümmeetrilise asendi tõttu ekvaatori suhtes erinevalt. Himaalaja mõjutab suurema osa India kliimat, sest mäed kaitsevad Tsentraal-Aasia külma eest ja takistavad Kesk-Aasia katabaatiliste tuulte ligipääsu, mistõttu on suurem osa Indiast soojem kui ülejäänud alad, mis asuvad sarnastel laiuskraadidel. Thari kõrb meelitab ligi niiskusesisaldusega suvised edelamussooni.
Kogu India Himaalajast lõuna pool asetseb troopikavöötmes ja seal domineerivad Aasia mussoonid. pisi|Mussoonipilved Nagercoil kohal Juunist septembrini puhub edelamussoon ja sajab vihma. Õhk on sooja ookeani kohal kogunud endasse palju niiskust, mis sajab vihmana alla, kui tuuled ületavad rannikulähedasi mägesid. Detsembrist veebruarini puhub kuivemat tuult ning märtsist maini on kliima kuiv ja kuum.
Enamikus kohtades moodustavad suvemussooni (juunist oktoobrini) aegsed sademed vähemalt 80% aastasest sademete hulgast. Loodepiirkondade kõrbetes, kuhu mussoonid enamasti ei ulatu, on sademeid vähe, rannikumadalikel ja mäenõlvadel on neid palju. Mäenõlval paiknev Cherrapunji küla Meghalaya osariigis on maailma sademeterikkaim koht: sealne aasta keskmine sademete hulk on 11 000 mm.
India rannikualad on rohkete sademetega, mistõttu jäävad rannad ja kaguosa vihmaperioodi kõige raskemate rünnakute alla ning neid räsivad igal aastal tsüklonid ja üleujutused. Eriti suurt kahju kannatab kagurannik. Himaalajas uhub vihm palju mulda ja kruusa jõgedesse. Iga-aastaste üleujutuste ajal toovad Ganges ja selle lisajõed tasandikele viljakandvaid setteid. Need setted on aastatuhandete jooksul soodustanud intensiivset põllumajandust, kuid need ka raskendavad kunstlikku niisutust ja hüdroenergeetikat.
Jaanuaris ja veebruaris puhuvad kirdest talvemussoonid. Sajab vähe ja ilm on jahe. Vihmaperioodide vahele jäävad kuiva ja sooja ilmaga kevad ja sügis. Kogu Indias Himaalajast lõuna pool on kevad, suvi ja sügis väga soojad: igal aastal tuleb ette temperatuuri üle 50 °C. Eriti Gangese tasandiku niiske õhk teeb kliima mõnikord raskesti talutavaks. Lõuna-Indias on ka talvel päris soe. Dekkani kiltmaal on jahedam, Põhja-Indias esineb ka pakast.
Talvel moodustub Aasia kohal suur kõrgrõhuala, mille mõju all on ka põhjapoolkera külmapoolus. Suuremas osas Indias ja lähedastel merealadel puhub sel ajal kirdemussoon. Põhja-Indias Himaalaja lähedal valitsevad loodetuuled. Kirdes asetsevad mäed takistavad Siberi külma õhu sissetungi. Dekkani kiltmaal on enamikus kohtades troopiline kliima, jaanuari keskmine temperatuur on 20–25 °C, Põhja-India tasandikel langeb see umbes 15 °C-ni. Talvel on üldiselt kuiv, kuid Dekkani kiltmaa idaranniku lõunaosas, kus mussoon on kogunud Bengali lahelt piisavalt niiskust, sajab palju vihma.
Kevadel Aasia kõrgrõhkkond nõrgeneb ja kirdemussoon vaibub. Tugeva päikesekiirguse ning kuiva pilvitu kontinentaalõhu tõttu võib minna väga soojaks. Paljudes kohtades on mai aasta kõige soojem kuu.
Vastu suve läheb ilm ebastabiilseks. Edelamussoon puhub ühtelugu, tuues niisket õhku ning pilvi ja vihma. See suvemussoon on lõunapoolkera kagupassaadi jätk. Pärast ekvaatori ületamist pöördub õhuvool paremale ja puhub Kagu-Aasia poole. Seda põhjustab madalrõhkkond, mille kese on Indiast loodes. Seal, kus edelamussoon puhub mägedesse, sajab palju, paiguti üle 2000 mm aastas, Cherrapunji külas Assamis üle 12 000 mm aastas. See piirkond on samal laiuskraadil nagu Aafrika keskne kõrbepiirkond. Loode-India kõrbeosas sajab alla 200 mm aastas. Kõrb on seal sellepärast, et mäed takistavad sajuõhu ligipääsu. pisi|Üleujutus Indias
Juuli keskmine temperatuur on kaugel põhjas üle 30 °C ning Dekkani kiltmaal vahemikus 25–30 °C. Meretuule, pilvede ja päikese vähesuse tõttu on juuli ja august sageli jahedamad kui mai. Mussoonisüsteem võib kirjeldatud mustrist oluliselt kõrvale kalduda: ühel aastal võib sadada keskmisest poole rohkem, teisel aastal poole vähem. Mõnikord algab suvemussoon hilja. Tuleb ette sajuta perioode ja tugevat sadu lühikese aja jooksul. Mussoonkliima võib kaasa tuua põuda, näljahäda ja üleujutusi.
Suvel on keskmine temperatuur 37,8–46,1°.
Loodusõnnetused
India ainulaadne geoklimaatiline seisukord ja suur sotsiaal-majanduslik haavatavus katastroofide eest põhjustab loodusõnnetuste sagenemist. India on üleujutuste, tsüklonite, laviinide, kuuma- ja külmalainete, maalihete, äikese, maavärinate ja põudade suhtes väga haavatav. pisi|Põud Indias: Niranjana jõgiRiikliku katastroofijuhtimisameti andmetel on Indias umbes 40 miljonit hektarit maad üleujutuste all (umbes 12% kogu maismaa pindalast), 68% maast on põua, maalihete ja laviinide suhtes haavatav, 58,6% maismaad on maavärinaohtlik ning tsunamid ja tsüklonid on regulaarne nähtus 5700 km pikkusel alal kogu rannajoone 7516 km-st.
Ülemaailmse kliimariski indeksi 2019. aasta aruande kohaselt on India äärmuslike ilmastikutingimuste tõttu maailmas 14. kõige haavatavam riik. Aruandes märgiti, et 2017. aastal kaotas India katastroofide tõttu umbes 2736 inimelu, jäädes alla Puerto Ricole, kus suri 2978 inimest. Lisaks moodustasid Indias selliste õnnetuste tõttu tekkinud majanduskahjud umbes 13 789 miljonit dollarit, mis on suuruselt 4. kohal maailmas.
Aastatel 1970–2009 koges India 371 looduskatastroofi, mille tagajärjel hukkus 1 51 000 ja kannatada sai 1,86 miljardit inimest. Indias on kõige sagedasem katastroof üleujutused, mis moodustavad 52% kõigist õnnetustest, järgnevad tsüklonid (30%), maalihked (10%), maavärinad (5%) ja põuad (2%).
katastroofi kahjudest infrastruktuurile, põllusaagile ja inimeste elatisele, üleujutused on kõige kulukamad, moodustades 63% kõigist kahjudest, järgnevad tsüklonid (19%), maavärinad(10%) ja põuad (5%). Inimohvrite poolest on kõige kahju tekitavamate õnnetuste seas Indias maavärinad, mille seas on 33% ohvritest. Looduskatastroofid mõjutavad mitte ainult inim- ja füüsilist kapitali, vaid kujutavad tõsist ohtu ka India majandusarengule. Samuti suurendavad sagedased katastroofid eelarvesurvet kesk ja osariigi valitsustele ning lisaks halvendavab see inimeste sotsiaalset ja majanduslikku olukorda.
Riik
India on parlamentaarne vabariik, mis toimib India põhiseaduse alusel. India põhiseadus pärineb 1950. aastast. See sätestab, et India on demokraatlik ja ilmalik vabariik.
India on liitriik, kuigi seda sõna põhiseaduses ei kasutata. Põhiseadus sätestab nii keskvõimu kui ka osariikide volitused ja piirangud. Keskvõimul on osariikide suhtes kõik volitused, mida pole eksplitsiitselt osariikidele üle antud. Jammu ja Kashmiri osariigil on suuremate volitustega eristaatus. Osariiki valitseb valitsus, mida juhib osariigi peaminister, kelle määrab kohalik seadusandlik kogu, mis valitakse üldvalimistel viieks aastaks. Keskvalitsust esindab kuberner, kes täidab sarnast rolli nagu föderaaltasandil president. Osariigi võimud kehtestavad seadusi ja haldavad põllumajanduse, politsei ning osalt hariduse ja tööturu, kohalike finantside ja maksude jm valdkondi. Liiduterritooriume haldab föderaalvalitsus.
Indias kehtib võimude lahusus. Seadusandlik võim on parlament (Sansad), mille alamkoda on Rahvakoda (Lok Sabha) ja ülemkoda on Osariikide Koda (Rajya Sabha). Täidesaatev võim kuulub presidendile (riigipea), peaministrile (valitsusjuht) ja valitsusele.
Parlament
Rahvakoja liikmed valitakse valimisõigusega täiskasvanute (üle 18-aastaste) üldistel valimistel. Valimisi korraldatakse iga viie aasta tagant. Rahvakoja 543 liiget valitakse 543 valimisringkonnast. pisi|India parlamendihooned New Dahlis Igaüks neist esindab oma valimisringkonda. Valimisringkondade arvu on mitu korda suurendatud, et hoida sammu rahvaarvu kasvuga. Kaks liiget määrab president angloindialaste esindajateks. 79 kohta on reserveeritud kastitutele ja 41 hõimurahvastele. Rahvakoja liikmed jäävad ametisse viieks aastaks või seni, kuni president saadab selle laiali. Kui president kuulutab välja erakorralise seisukorra, võib nende ametiaeg pikeneda. Rahvakoja hoone asub New Delhis Sansad Bhavani Lok Sabha kodades. Rahvakojal on rohkem volitusi kui Osariikide Kojal. Rahvakojal on eksklusiivne volitus võtta vastu kulusid nõudvaid seadusi. Ta võib valitsusele umbusaldust avaldada ja võib algatada põhiseaduse muutmise protseduuri.
Tallinna Juudi Kool
Tallinna Juudi Kool on vene ja eesti õppekeelega gümnaasium Tallinna Kesklinna linnaosas. Kooli aadress on Karu 16.