cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakob von Sievers
Mõisavaldused
Talle kuulusid Liivimaal Volmari kreisis Bauņi (Bauenhof), Mīlīte (Neuhall) ja Vīķi (Zarnau), Ingerimaal Gadebusch (Гадебуш), Lopatino (Лопатино), Seltso (Сельцо) ja Muratovo (Муратово), Minski kubermangus Starostei Kasian, Polotski kubermangus Rudnja mõis ning Soomes Sackala kihelkond.
Filmirežissööride loend
Š
Larissa Šepitko - Alvydas Šlepikas - Vassili Šukšin - Jan Švankmajer
Z
Frank Zappa - Krzysztof Zanussi - Aleksandr Zarhi - Petr Zelenka - Karel Zeman - Valerio Zurlini - Andrei Zvjagintsev - Harald Zwart
Jakob von Sievers
Perekond
Jacob Johann von Sieversi ja Elisabeth von Sieversi abielust sündisid:
Filmirežissööride loend
Ž
Kristīne Želve
T
Danis Tanović - Quentin Tarantino - Andrei Tarkovski - Béla Tarr - Ilmar Taska - Jacques Tati - Priit Tender - Margarita Terehhova - Michael Tobias - Tanel Toom - Marili Toome - Peeter Tooming - Jean-Philippe Toussaint - Pablo Trapero - Lars von Trier - Nadine Trintignant - Tõnu Trubetsky - François Truffaut - Stanley Tucci - Tom Tykwer
U
Kersti Uibo - Mihkel Ulk - Riho Unt - Peeter Urbla - Zaza Urušadze - Valter Uusberg
V
Roger Vadim - Manfred Vainokivi - Jaanis Valk - Priit Valkna - Gus Van Sant - Otakar Vávra - Paul Verhoeven (Hollandi režissöör) - Paul Verhoeven (Saksa režissöör) - Toomas Verrev - Lorenzo Vigas - Kullar Viimne - René Vilbre - Selma Vilhunen - František Vláčil - Hardi Volmer - Margarethe von Trotta - Václav Vorlíček - Riho Västrik
W
Andrzej Wajda - Olivier Weber - Orson Welles - Tom Welling - Wim Wenders - Forest Whitaker - Billy Wilder - Kathrine Windfeld - Gary Winick - Henry Winkler - Michael Winner - Ed Wood - Martin Wood - Joe Wright - Marcin Wrona - Juha Wuolijoki - William Wyler
Õ
Veiko Õunpuu
Y
Masashi Yamamoto - Peter Yates
Shenay Perry
Shenay Perry (sündinud 6. juulil 1984 Washingtonis) on Ameerika Ühendriikide elukutseline naistennisist. Ta resideerib Florida osariigis Coral Springsis.
Shenay suurimateks eelisteks tennises peetakse tema tugevat ja kiiret servi. Ta eelistab mängida kõva kattega väljakutel.
Shenay isa Ronald oli ametis tuletõrjujana, kuid kui tütrel avaldus 4-aastaselt huvi tennise vastu, pühendus ta täielikult oma tütre treenimisele. Isa oligi Shenay esimene treener. Kui Shenay oli 11-aastane, siirdus perekond Floridasse, et tütar saaks treenida tuntumates tenniseakadeemiates.
Shenayl on vend Ronald juunior. Tema nõbu on Timothy Perry, keda peetakse meeste profitennise tõusvaks täheks.
Shenay alustas WTA karjääri 2004. aastal Aucklandi turniiril, kus ta jõudis veerandfinaali võiduga hispaanlanna Virginia Ruano Pascuali üle. 2006. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel jõudis Perry kolmandasse ringi.
Shenay Perry oli ainus Ameerika naistennisist, kes jõudis 2006. aasta Wimbledoni turniiril 16 parema hulka.
Bezõmjannõi
Bezõmjannõi (vene Безымянный) on tegevvulkaan Kamtšatka poolsaarel Venemaal.
Vulkaani kõrgus on 2882 m (enne 1956. aasta purset 3075 m). Enne aktiviseerumist 1955 peeti vulkaani kustunuks. Pärast 1956. aastat on seni tugevamad pursked olnud 1984. ja 1985. aastal; väiksemaid purskeid peaaegu igal aastal.
Korski
Korski (ka Goruška, Kaldve, Kaldvere, Kooruski, Koruski) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Šimpans (perekond)
Šimpans (Pan) on inimlaste sugukonda kuuluv perekond ahve.
Süstemaatika
Šimpanside perekonda kuulub kaks liiki: šimpans ehk tavašimpans (Pan troglodytes) ja bonobo ehk kääbusšimpans (Pan paniscus). Esimene liik jaotub kolmeks alamliigiks:
Neid alamliike peetakse sageli omaette liikideks, kuid poole sajandi eest avastatud bonobot soovitavad mõned autorid eraldada koguni omaette perekonda. Bonobo ehk kääbusšimpans on pisut infantiilse välimusega. Ta on šimpansist palju väiksem, sihvakas, musta näonahaga; meeltekohtadel kasvavad pikemad karvad.
Leviala
Šimpansid on levinud Ekvatoriaal-Aafrikas, kus nad elavad troopilistes vihmametsades ja mägimetsades (kuni 3000 m üle merepinna).
Kirjeldus
Šimpansid on suured loomad üldpikkusega kuni 150 cm, millest tüvepikkusele langeb 75–95 cm; mass on 45–50 kg, mõnikord isegi 80 kg. Šimpansidel on erinevalt orangutanist sooline dimorfism vähe väljendunud – näiteks moodustab emase mass 90% isase omast. Käed on tunduvalt pikemad kui jalad. Sõrmed on võrdlemisi pikad, ainult pöial lühike. Suurvarvas on pikk, ülejäänud varbad aga väikesed ja nahkse kilega ühendatud. Kõrvalestad on suured nagu inimesel, ülahuul pikk, nina väike. Näonahk, käeseljad ja pöidade pealispind on kortsulised. Karv on must, mõlemal sugupoolel kasvavad lõual valged karvad. Keha kattev nahk on hele, kuid näonaha toon alamliigiti erinev. Keskmine kehatemperatuur on 37,2 °C.
Paaritumine
Šimpansid paljunevad läbi aasta. Tiinus kestab 225 päeva. Harilikult sünnib üks poeg, kuid tuleb ette ka kaksikuid. Nagu 1939. aastal Moskva loomaaias. Poeg on sündides paljas ja abitu. Õige mitu kuud on nad tihedalt emaga seotud. Emased saavad suguküpseks 5–10-aastaselt, isased 7–8-aastaselt. Potentsiaalne eluiga on 60 aastat.
Eluviis
Šimpansid elavad osalt maapinnal, osalt puudel, veetes maapinnal umbes 30% päevasest ajast. Maad mööda liiguvad nad tavaliselt käpuli, toetudes täiele tallale ja kõverdatud sõrmede keskmiste lülide pealispinnale. Sellises asendis võivad nad kiiresti joosta. Harva sammuvad nad kahel jalal. Puid mööda liiguvad šimpansid kiiresti brahhiatsiooni teel, rippudes oma tugevate käte otsas. Okstel liikumise ajal kasutavad nad sageli ka käsi ja jalgu samaaegselt. Šimpansid magavad pesas, lamades külili(kõverdatud põlvedega), mõnikord ka selili (väljasirutatud või vastu kõhtu tõmmatud jalgadega). Pesi ehitavad nagu orangutanidki, võra keskossa. Päevaseks puhkuseks rajatakse pesa maapinnale või puu otsa. Tehistingimustes teevad nad pesa kaltsudest ja paberist.
Toitumine
Šimpansid söövad peamiselt taimset toitu, mis koosneb mahlakatest puuviljadest, lehtedest, pähklitest, noortest võrsetest, seemnetest ja puukoorest, kuid ei põlga vahel ka sipelgaid ja termiite. On jälgitud, kuidas šimpans pistis kepikese sipelgapessa ning lakkus siis selle peale kogunenud sipelgaid. Jane Goodall kirjeldab, kuidas šimpansid Tanganjikas tapavad ja söövad väikesi ahve. Tema teadete kohaselt valmistavad šimpansid endale jooginõu lehe torbikuks keerates.
Karjaelu
Šimpansid tegutsevad rühmadena, milles loomade arv on ebastabiilne. Šimpansite karjaelu seisneb ühises toiduotsimises ja mitmesuguses omavahelises suhtlemises. Pojad ja 3–8-aastased noorloomad veedavad palju aega mängides. Kui nad vanemaks saavad, siis asenduvad mängud täiskasvanute rituaalse karvaotsimisega. Igasse rühma võib kuuluda 2–25 või rohkemgi isendit. Tuleb ette koguni 40–45-isendilisi segaseltsinguid. Ka karja koosseis pole stabiilne. Sinna võib kuuluda üks paar (isane ja emane); leidub ka ainult isastest koosnevaid seltsinguid; samuti neid, kus on ainult emased koos eri vanuses poegadega; peale selle veel segasalku. Kohatakse ka erakuina elavaid isasloomi. Šimpanside karjasisestes vastastikustes suhetes erilist hierarhiat ei täheldata. Jane Goodall täheldas nende elu looduslikes tingimustes uurides õige harva tülisid ja agressiivsust; ta rõhutab sallivat vahekorda täiskasvanud isaste ja noorloomade vahel. Täisealised hoolitsevad üksteise eest ja otsivad vastastikku karva.
.no
.no on Norra Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1987. aastast. Domeeni haldab UNINETT.
.no domeeninimedes võib kasutada Norra ametlikes keeltes leiduvaid tähemärke. Lisaks ladina tähestiku tähtedele on nendeks:
æ·ø·å·á·à·ä·č·ç·đ·é·è·ê·ŋ·ń·ñ·ó·ò·ô·ö·š·ŧ·ü·ž
Koeru valla vapp
thumb|150px|Koeru valla vapp Koeru valla vapp on endine vapp, mida kasutas Järva maakonda kuulunud Koeru vald.
Vapp kinnitati 1. juunil 1995 ja see oli kasutuses Eesti omavalitsuste haldusreformini 2017. aastal, kui Koeru vald liideti naabervaldadega ning moodustati Järva vald.
Vapi kirjeldus
Hõbedasel kilbil roheliselt, alt lainelõikeliselt vardalt lähtuv kuusk, mille saatena kaks seljaga kuuse poole pöördunud, istuvat, otsevaatavat koera 1+1 - kõik rohelised. Sinisel vapitüvel kolm hõbedast lainelõikelist varrast.
Põhjendus
Roheline kuusk sümboliseerib kohalikku looduskaitseala. Koerad on otseselt Koeru nimest kõnelevad vapielemendid. Lainelõikelised hõbedased vardad vapitüvel meenutavad valla maa-alal asuvat üht tähtsamat loodusobjekti – Väinjärve, mis on suurim järv kogu maakonnas.
.sm
.sm on San Marino Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Jevgeni Šepilevski
Jevgeni Aleksejevitš Šepilevski (29. jaanuar 1857 – 3. veebruar 1920 Voronež) oli vene arstiteadlane.
Vaimuliku poeg, õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias. Oli Tartu Ülikooli riikliku meditsiini professor 1904–1918 ja Eesti Looduseuurijate Seltsi president 1911–1918.
Ruutsi
Ruutsi (ka: Varikmäe, Mäe) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum on Eesti spordi teemaline muuseum Tartu vanalinnas aadressil Rüütli 15. Tegemist on Baltimaade suurima ja nüüdisaegseima spordimuuseumiga.
Muuseum kogub, säilitab, uurib, vahendab ja eksponeerib Eesti maa ja rahva ajalooga seotud kehakultuuri- ja spordialaste materjale hariduslikel, teaduslikel ja meelelahutuslikel eesmärkidel. Muuseum tegutseb avatud elamuskeskusena, kus korraldatakse näitusi, konverentse, seminare ja muid üritusi ning antakse välja trükiseid.
Ajalugu
Mõte rajada Eestis spordiasjade muuseum sündis 20. sajandi alguses. 1913. aastal arutlesid muuseumi avamise üle Tallinnas tegutsenud Kalevi seltsi liikmed. Tolle aja kohta oli tegemist uuendusliku ideega, sest iseseisvalt tegutsevaid spordimuuseume maailmas veel peaaegu ei tuntudki. 1920. aastatel võeti muuseumi loomise plaan ka Eesti Spordi Keskliidu põhikirjaliste tegevuste hulka. Spordiajalooliste materjalide kogumine keskliidu juurde sai endise elukutselise maadleja Tõnu Võimula südameasjaks. pisi|Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum välisvaates.
Muuseumi tegelik loomine
Pärast Teist maailmasõda pärandas Tõnu Võimula nii idee kui ka enda kogutud materjalid toona Tartu Riiklikus Ülikoolis spordiajalugu õpetanud Johannes Laidverele. Mitme entusiasti ühiste pingutuse tulemusena moodustati 1962. aastal spordimuuseumi asutamise toimkond, mida juhtis Eesti Põllumajanduse Akadeemia kehalise kasvatuse kateedri juhataja Aksel Tiik.
Toimkond tegutses mõjusalt ja juba 28. jaanuaril 1963 kinnitas Eesti NSV Spordiühingute ja -organisatsioonide Liidu Nõukogu presiidium muuseumi põhimääruse ja isikkoosseisu. Just seetõttu peetaksegi 28. jaanuari Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi sünnipäevaks. Ühiskondlikel alustel tegutsenud muuseumi direktoriks sai Aksel Tiik.
Eesti NSV Riiklik Spordimuuseum
Sammhaaval sai ühiskondliku muuseumi inimestele selgeks, et nende entusiasmist muuseumi arengu tagamiseks ei piisa, ja nii võeti suund riikliku muuseumi loomisele. 1. juulil 1967 asutatigi lõpuks Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega Eesti NSV Kultuuriministeeriumile allunud Eesti NSV Riiklik Spordimuuseum, mille esimeseks direktoriks sai spordimuuseumi sünnile kaasa aidanud spordiajaloolane Olaf Langsepp.
Pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist pisi|1990. aastate teises pooles täienesid spordimuuseumi kogud hoogsalt, mistõttu hakkas senine kodupaik Tartu Pauluse kiriku tiibhoones väikeseks jääma. Uue asukoha otsingul langes valik Rüütli tänaval asuvale kunagise Tartu postimaja hoonele, mis vajas aga kapitaalremonti. Poolteist aastat kulus arheoloogilistele väljakaevamistele ja vundamendi toestamisele, seejärel said uue sisu ka hoone vanad müürid. Maja sai raudbetoonvahelaed ja mansardkorruse, lisaks kaevati keldris välja ja konserveeriti keskaegsed müürijäänused. Hoone kogupind suurenes 2200 ruutmeetrini. Ehitustööd lõppesid 2001. aasta suveks. Sama aasta 1. augustiks oli kogu muuseum kolinud uude asupaika. 1. oktoobril 2001 avati maja ka külastajatele.
9. aprillil 2001 lahkus muuseumi direktori kohalt 30 aastat ametis olnud Enn Mainla. Uueks direktoriks sai varasem Tartu spordijuht Mati Tolmoff.
2015. aasta novembris tegi Kultuuriministeerium Eesti Olümpiakomiteele ettepaneku luua Eesti Spordimuuseumi asemele sihtasutus Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum. Sihtasutuse asutamislepingu allkirjastasid 14. aprillil 2016 toonane kultuuriminister Indrek Saar ja Eesti Olümpiakomitee president Neinar Seli. 2016. aastast on sihtasutuse direktor Siim Randoja.
Püsinäitus "Eesti spordi lugu"
alt=Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi uus visuaalne identiteet.|pisi|Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumis käsitleb eraldi teemanurk ka Eesti parasportlasi ja nende saavutusi2020. aasta suvel alustati Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumis ulatuslikku uuenduskuuri. Ehitus- ja arendustöödega said uue ilme püsinäitus ja ruumid. 23. oktoobril 2020 avatud püsiekspositsiooni läbiv teema on "Eesti spordi lugu", kus kajastatakse Eesti atleetide kõrghetki ja madalpunkte läbi aastakümnete. Külastajatele pakuvad mitmekülgseid tegevusi kaasakiskuvad atraktsioonid, nagu näiteks rallisimulaator või reaktsioonisein. Silmailu ja teadmisi leiab rikkalikelt infoseintelt ja vitriinidest, kus paiknevad eri ajastute medalid, sh olümpiaatleetide omad, ja karikad.
Ajutised näitused 2023. aasta seisuga
2023 Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum tähistas 28. jaanuaril 2023 oma 60. sünnipäeva, mille raames avanes ka juubelinäitus „Spordimuuseum asjade keeles”. Näitus toob huvilisteni spordimuuseumi loo läbi esemete. Uus lisavaatenurk lubab mitte üksnes tutvuda mitmete märgiliste asjadega, vaid avab nende tausta ning tõstatab aruteluks erinevaid teemasid.
Vanim ese, mida saab näha, pärineb 19. sajandist, noorimal on vanust ehk napilt aasta. Näitust külastades saab läbida spordimuuseumi senise eluraja ning uudistada vahvaid fotosid, mis pärit sellelt teekonnalt. Avastamisrõõmu jagub kindlasti nii suurele kui väikesele!
2022. aastal avati spordimuuseumis ekstreemspordi teemaline ajutine näitus "X-FAKTOR". Ekstreemspordiks võib nimetada kõiki alasid, mille harrastamiseks on vaja vaat et inimvõimete piire kompavaid olusid ning natuke suuremat julgust ja osavust. Alates tänavaspordialadest nagu rulasõit ja parkuur, kuni vigursuusatamise ja langevarjuhüpeteni – spordimuuseumi näitusel „X-FAKTOR“ saate ülevaate ekstreemspordist üldiselt ning ka sellest, kuidas erinevad alad Eestiga seotud on.
2019 Ajaloonäitus „Tartu põleb!" – Kas teadsid, et 1775. aasta suur Tartu linna põleng sai alguse tänase Spordimuuseumi asukoha kõrvalkrundilt? Õnnetuse põhjuseid pole siiani teada saadud, aga mitmete spekulatsioonide kohaselt süttisid leegid hooletust suitsetamisest või viina destilleerimisest. Enda loo räägivad ajaloolised müürid, mille sünniaeg ulatub tagasi lausa keskaega.
Varasemad ajutised näitused
2022 Eriline kirjavara näitus „Raamat loeb" – Näituselt võis leida nii 19. sajandist pärit spordiraamatuid kui ka trükiseid, mis on antud auhinnaks sportlastele või kuulunud Eesti spordiajaloos tähtsat rolli mänginud sporditegelastele. Tutvuda sai näiteks 1905. aastast pärinevat muuseumikogu vanimat spordientsüklopeediaga ja Stalini preemiaga hinnatud raamatuid, mis sportlastele auhindadena kingiti. Samuti oli näitusel suur kogus märgilisi autogramme. Näitus andis võimaluse tutvuda spordimuuseumi raamatukogu põnevaimate teostega.
2022 Eriväljapanek „Vaderi varandus" – Vader on profijalgrattur Rein Taaramäe hüüdnimi. Varandus polnud aga tavakohane küütlev väärismetallist auhinnakollektsioon, vaid ainulaadne kogum asjadest, mis ühel või teisel moel on seotud Vaderi spordikarjääri tipphetkedega.
2022 '''Gunnar Vaidla spordimaastikud. 1947–1953''' – Fotograaf Gunnar Vaidla tegi aastakümneid tänuväärset tööd spordielu dokumenteerimisel kõikjal üle Eesti, olles ikka sündmuste tulipunktis – nii vihmas kui ka päikeses, nii suvel kui ka talvel, nii soojas toas kui ka külmas metsas.
Käesoleval näitusel vaadeldi tema jäädvustusi keerukatest sõjajärgsetest aastatest 1947–1953, mis keskendusid eeskätt sporditegemise praktilisele küljele.
2021 "Eesti Euroopa parimate vastu" – 2021. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste avapäeval, 11. juunil avati uksed ka uhiuuele jalgpalliteemalisele näitusele, mis keskendus Eesti vastasseisudele tolle aasta EM-il osalejatega. Koostöös mitmete kollektsionääride ning Eesti Jalgpalli Liidu esindajatega hangiti näitusele 24 väärika minevikuga mängusärki, mis kuulusid EM-il osalevatele meeskondadele. pisi|Püsinäituse väärikaim tõmbenumber – Eesti spordi kuulsuste hall.
2021 Fotonäitus "Tokyo 2020 pildis" – Nii nagu iga spordisündmus, pakkusid ka XXXII 2020. aasta Tokyo suveolümpiamängud kõikidele spordisõpradele kuhjaga emotsioone – nii eredamaid kui veidi kahvatumaid. Maailmas valitseva pandeemia tõttu aasta võrra edasi lükatud suurvõistluse 17 päeva jooksul oli võistlustules 34 Eesti sportlast 14 erinevalt spordialalt, kes kõik on nüüd osake 2021. aasta suvel kirjutatud spordiloost ja kelle saavutusi saab edaspidi meenutada sportlaste endi sõnavõttude, videopildi ja fotomaterjali abil.
2020 Vahepala: Meeletu sport! – 2020. aastal avati spordimuuseumis võimalus mängida pimedas ruumis ping-pongi ultraviolettvalgusega.
Eesti Spordi Kuulsuste Hall
Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi juurde kuuluv Eesti Spordi Kuulsuste Hall austab ja tõstab esile Eesti spordi läbi aegade mõjukamaid sportlaseid/spordi mõjutajaid. Spordikogukonna poolt kauaoodatud kuulsuste hall avati koos muuseumi püsiekspositsiooniga „Eesti Spordi Lugu“ ja selle avaliikmeteks valiti 50 eelmise sajandi silmapaistvamat sportlast ja sporditegelast. 2022. aastaks on Eesti Spordi Kuulsuste Hallis 42 sportlast ja 12 spordimõjutajat. Alates 2021. aasta märtsist on koostöös Postimehe sporditoimetusega ilmunud sisukas kirjatöö igast kuulsuste halli liikmest. Spordimuuseumi teaduri, Kalle Voolaidi sulest ilmunud artiklid teevad asjaliku ülevaate sportlase või spordimõjutaja elust ning tema karjäärist Täpsemalt nende kohta saab lugeda spordimuuseumi kodulehelt.
Olulisi daatumeid muuseumi ajaloost
pisi|Püsinäituse "Eesti spordi lugu" hulka kuuluv interaktiivne korvpalliväljak, mis on ühtlasi üks paljudest atraktsioonidest. pisi|Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi püsinäituse medalite kollektsioon.
Kogud
Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumis kogutakse ja säilitatakse esmajoones Eesti maa ja rahva ajalooga seotud kehakultuuri- ja spordialast materjali. Juba ühiskondliku muuseumi päevil alanud tegevus on edenenud ja arenenud edukalt ning tänapäeval on suur osa kogudest kantud ka Eesti Muuseumide Infosüsteemi, mis muudab need huvilistele hästi leitavaks.
Muuseumis paikneb ka Eesti suurim spordiraamatukogu, mis sisaldab ligi 25 000 sporditeemalist trükist. Lisaks on raamatukogus võimalik tutvuda spordimuuseumi arhiivkogus leiduvate materjalide – käsikirjade, diplomite ja mitmesuguste dokumentidega.
Kõnesüntesaator
Kõnesüntesaator on inimkõnet jäljendav arvutiprogramm, mis suudab digitaalkujul (numbriliselt) salvestatud teksti lugeda.
Kõnesüntesaatorite väljatöötamisega tegeleb keeletehnoloogia alamharu kõnetehnoloogia; seejuures rakendatakse mitmeid muid keeleuurimise meetodeid: foneetikat, morfoloogilist analüüsi, süntaksianalüüsi ja semantikaanalüüsi.
Kõnesüntesaatorit kõneanalüsaatoriga kombineerides on võimalik luua keskkond, kus inimene saab arvuti või mõne arvutit sisaldava seadmega suhelda ainult kõne vahendusel. See on eriti vajalik puuetega inimestele.
Eesti keele kõnesüntesaatori arendamisega tegelevad Eesti Keele Instituut, TTÜ Küberneetika Instituut ja Tartu Ülikool.
Kinsey skaala
Kinsey skaala on skaala, millega mõõdetakse inimese seksuaalset sättumust nullist (täielikult heteroseksuaalne) kuueni (täielikult homoseksuaalne). Kinsey aruandes oli veel eraldi hinne aseksuaalsuste jaoks. Aruanne avaldati esmakordselt 1948. aastal Alfred Kinsey, Wardell Pomoroy ja teiste raamatus "Mehe seksuaalne käitumine" ("Sexual Behavior in the Human Male"). See oli ka läbiv teema 1953. aastal järjena ilmunud raamatus "Naise seksuaalne käitumine" ("Sexual Behavior in the Human Female").
Skaalat tutvustades kirjutas Kinsey, et:
Skaala on järgmine:
Philosophia
Eesti sõna "filosoofia" ja selle vasted paljudes teistes keeltes pärinevad vanakreeka sõnast "philosophia" (φιλοσοφία).
Kinsey skaala
Välislingid
Alfred Kinsey דוחות קינסי
Philosophia
Sõna philosophia tõlgendatakse sageli liitsõnana, mis on moodustatud verbist philein, phileō 'armastama' ja nimisõnast sophia 'tarkus'. Sõna tähenduseks arvatakse 'tarkuse armastus'. See tõlgendus on küll traditsiooniline, kuid ei ole korrektne. Esiteks on tegemist pigem tuletisega sõnast philosopheō või sõnast philosophos. Teiseks ei tähendanud see sõna oma esialgses kasutuses sõnasõnaliselt 'tarkuse armastust', vaid tema tähendusväli oli fokuseeritud kitsamale alale.
Mainitud sõnad ei olnud esimeste filosoofide kohta nende kaasajal käibes. Sõna philosophia sai terminoloogiliselt valdavaks alles Sokratese ajal.
Esimesed filosoofid
Esimeseks filosoofiks nimetab Aristoteles tagantjärele Thalest, keda tema ajal nimetati pigem targaks (sophos). Thalest loetakse üheks seitsmest targast, keda Vana-Kreekas austati. Thalese õpilast Anaximandrost nimetatakse aga füsioloogiks (physiologos), mis on seotud sellest ajast saadik laialt levinud filosoofilise kirjutise formaadiga "peri physeōs" ("Loodusest" või "Loomusest"). Füsioloogideks nimetab Aristoteles enamikku Sokratesele eelnevatest ehk eelsokraatilistest filosoofidest.
Filosoofia saab eksplitsiitselt määratletud tähenduse alles Platoni dialoogides, varasemates tekstides esineb see sõna pigem juhuslikes tavakeelest lähtuvates seostes.
Sõna päritolu
Varaseimad sõnale philosophia lähedase sõna kasutused esinevad Vana-Kreeka ajalookirjutuses.
Herodotose sõnastuses ei tähenda verbivorm philosopheō siin mitte niivõrd abstraktse tarkuse püüdlemist, vaid pigem rõhutab Soloni reisimise juures, et see toimus ainult nägemise või silmaringi avardamise nimel ning mitte mingitel praktilistel eesmärkidel, millest võiks lähtuda näiteks reisivad kaupmehed.
Thukydidese "Peloponnesose sõja ajaloos" esineb philosophia verbivorm Ateena riigimehe Periklese suus, kui ta ülistab Ateenat oma leinakõnes: "Kuid mitte ainult sellepärast pole meie polis imetlust vääriv, vaid ka muu pärast: me läheneme ilule (philokaleō) ju ometi lihtsuses/kasinuses ning läheneme tarkusele (philosopheō) ilma hellitamiseta/nunnutamiseta." (II 39-40)
Verbi philosopheō tähendust tõlgitsetakse sellistes kontekstides enamasti sarnaselt järgnevaga.
Sophia ei tähendanud vanakreeka keeles samuti mitte niivõrd tarkust teadmiste kogumi mõttes, vaid pigem midagi elutarkusesarnast. Sophos on see, kes mingis täpseid teadmisi ja oskusi eeldavas valdkonnas hästi orienteerub või asjatundlik on, seega võib sophos olla nii kingsepp, tüürimees, lüüriline luuletaja, ärimees kui poliitik vms. Näiteks Pindaros nimetab end poeedi asemel hoopis sophoseks ning väidab teises Olümpia epiniikionis, et sophos on see, kes mõistab asju nende puhkemisest või sisemisest kasvamisest (phuē < physis) lähtuvalt (II 86). Seega on sophia pigem loomulik tarkus või asjatundlik mõistmine, mis on seotud tegutsemise või orienteerumisega mingis kindlas valdkonnas.
Philosophia võiks sellele vastavalt olla siis taotlus vaadelda ja tutvuda otsest praktilist eesmärki omamatute asjadega lähemalt, et saavutada nende loomulik-asjatundlik mõistmine selle mõistmise enese pärast.
Esimene philosophia kasutus filosoofide hulka arvatute säilinud fragmentides kuulub ilmselt Herakleitosele: "Vaja ometi olla hästi paljude asjade uurija (historas) filosoofilistel meestel (philosophous andras)." (B 35)
Dielektrik
Dielektrik ehk isoleeraine on väga suure eritakistusega (>108 Ω∙m) aine. Dielektrikud võivad olla nii tahked, vedelad kui ka gaasilised.
Philosophia
Sõna päritolu
Nagu näha seob ka Herakleitos philosophia asjade vaatleva uurimisega või näinud-olemisega (historia), mida ta "filosoofiliste meeste" puhul iseäranis tähtsaks peab. Herakleitos on tuntud oma arrogantsi poolest paljuteadmise (polymathēsis) suhtes, mistõttu kõlab tema sõnakasutus eelnevatega päris hästi kokku, lubamata filosoofia tõlgendamist 'tarkuse armastamiseks' selle fraasi otseses tähenduses.
Tõlgendajad on ka arvanud, et philosophous andras on lisatud Herakleitose ütlusele Aleksandria Clemensi poolt, kelle kaudu vastav fragment meieni jõudnud on.
Dielektrik
Dielektrikut nimetatakse ka mittejuhiks ja seda peamiselt liigituses juht – pooljuht – mittejuht.
Myrtle Cook
Myrtle Alice Cook (5. jaanuar 1902 Toronto – 18. märts 1985 Elora) oli Kanada naiskergejõustiklane, olümpiavõitja.
Philosophia
Sõna päritolu
Cicero kirjeldab stseeni, kus Philiose valitseja küsib imetledes Pythagoraselt, milles tema oskused (artes 'kunst') täpsemalt seisnenvad, mille peale vastab Pythagoras, et temal mingeid oskusi ega kunsti, vaid ta on filosoof. Filosoofi laseb Cicero Pythagorasel määratleda sellena, kes vaatleb uurivalt loomulikke asju sidumata neid mingite muude eesmärkidega. Arvatakse, et see sõnastus on ajalooliselt ebatäpne ja päris niisugusel kujul vast Pythagoras filosoofiat veel ei mõistnud. Ometi võib arvata, et Pythagoras siiski sellist sõna kasutada võis.
Küll samuti Herakleidesele tuginedes jääb Diogenes Laertios aga mõnevõrra tagasihoidlikumaks, kuigi ka tema tunnistuses on kaheldud. Ta nimelt kinnitab Philiose valitseja ja Pythagorase vahel toimunud vestlust ning ütleb, et Pythagoras on see, kes leiutas sõnad philosophia ning philosophos ja kasutas sõnadest viimast enda kohta esmakordselt. Diogenes tunnistab, et varem nimetati tarkadeks (sophoi) peale riigimeeste, poeetide, väejuhtide jne ka neid, keda me nüüdseks filosoofideks kutsume. Pythagoras väitis aga, et tark pole keegi peale jumala (theos), mille tõttu tema võib olla ainult philosophos. Sellest ajast on saanud Diogenese arvates tavaks eristada tarku ja filosoofe.
Idapiirkond (Kamerun)
Idapiirkond on Kameruni 1. järgu haldusüksus (piirkond). Idapiirkond piirneb idas Kesk-Aafrika Vabariigi ja lõunas Kongo Vabariigiga.
Dielektrik
Dielektrikute iseloomustussuurusi:
Myrtle Cook
Myrtle Cook kasvas üles Torontos Beachesi linnaosas. Hiljem asus ta elama Montréali.
Dielektrik
Dielektrikuid kasutatakse laialdaselt elektriisoleermaterjalina.
Myrtle Cook
Myrtle Cook tegeles paljude spordialadega, sealhulgas tennise, jäähoki, korvpalli, aerutamise, bowling 'u ja jalgrattaspordiga. 15-aastaselt võeti ta Kanada kergejõustikukoondisse.
1923. aastal oli Cook üks Kanada esimese ainult naistele mõeldud spordiklubi Toronto Ladies Athletic Club algatajaid (hiljem oli ta seal spordidirektor).
Koos Fanny Rosenfeldi, Jean Thompsoni, Ethel Smithi, Florence Belli ja Ethel Catherwoodiga kuulus Cook Amsterdami olümpiamängude "võrratusse kuuikusse" ("The Matchless Six"), kelle üle ajakirjandus algul muigas. Aga just need kuus naist tõid Kanadale rohkem medaleid kui mehed. Neil mängudel võitis Kanada naiskond (Cook, Rosenfeld, Smith ja Bell) USA ja Saksamaa ees kuldmedali 4×100 m teatejooksus.
Idapiirkond (Kamerun)
🇨🇲
Myrtle Cook
Myrtle Cook võitis medaleid ka Kanada meistrivõistlustelt ja Briti impeeriumi mängudelt.
Aastal 1932 asutas Myrtle Cook koos 1932. aasta suveolümpiamängude hõbemedalivõitja Hilda Strike'iga spordiklubi Mercury Athletic Club. Sellest ajast saadik edendas ta naiste sporti treeneri, rahakoguja ja propageerijana. Varsti kutsuti ta elukutseliste pesapallimeeskonna Montreal Royals kaastreeneriks, kes pidi tegema meeskonnale jooksutreeninguid. Samuti sai temast nõutud spordiajakirjanik, kellel oli ajalehes Montreal Star oma veerg "In the Women's Sport Light". Aastatel 1932–1972 oli ta Rahvaste Ühenduse mängude komitee ja Kanada Olümpiakomitee alaline liige.
Myrtle Cook on Kanada sportlaste kuulsuse halli liige.
Isiklikku
Pärast abiellumist ajalehe Montreal Star ajakirjaniku Lloyd McGowaniga kandis ta nime Myrtle Cook McGowan. Tal on poeg Don McGowan.
Philosophia
Filosoofia määratlemine
Siiani säilinud filosoofide algupärastest tekstidest määratletakse philosophia filosoofia ajaloos esimest korda filosoofilise oskussõnana Platoni dialoogides.
Tuntuim tema määratlustest sisaldub dialoogis "Pidusöök", milles ta määratleb filosoofia kui sureliku ehk inimese erootilise püüdluse surematu ilu, hüve ja tarkuse poole. Filosoofile on selle määratluse järgi omane teadmine oma teadmatusest, filosoofid pole need, kes arvavad, et nad teavad, kuigi tegelikult ei tea ega ka mitte need, kes tõepoolest kõike teavad.
Filosoof "asub kusagil tarkuse (sophia) ja nõmeduse (amathia 'võhiklus, asjatundmatus, õpetamatus') vahepeal, ja seega siis ei tegele ükski jumal filosoofiaga ega ihalda tark olla, sest jumalad ju ongi targad; samuti ei püüakski mõni teine tark enam targaks saada. Kuid ka nõmedad ei tegele filosoofiaga ega ihalda tarkust. Just see ongi nõmeduse viletsus, et inimene, kuigi ta ei ole ilus, hea ega arukas, on endaga täiesti rahul. Kellel tema enese arvates midagi ei puudu, ei ihaldagi seda, millest ta puudust ei tunne." (203 e-204 a)
Tähelepanu väärib, et ka Platonil säilib philosophia loomulikkuse ja mõõdukuse varjund, nagu see esines Thukydidesel. Säilib ka vastandus lõplike, eesmärgi tarvis äraõpitavate teadmiste vahel ja filosoofilise tarkuse vahel, mis seisneb pigem eesmärgitus mõistmises.
Platon väidab dialoogis "Theaitetos" – nagu kinnitab hiljem ka Aristoteles oma "Metafüüsikas" –, et "just see ongi filosoofi sattumus (pathos), nimelt imestamine (thaumazein), pole ometi muud algust (arch&) filosoofial peale sellesama, ning sugugi mitte halva päritolu-seletusena ei näi ütlemine, et Iris Thaumase järeltulija on" (155 d).
Platoni jaoks saab hilistes dialoogides tähtsaks filosoofi ja sofisti eristamine, mille puhul viimane omab näivat tarkust ning püüab lasta end paista targana, esimene aga taotleb tarkust ennast selle enese nimel. Seega on sofistid käsitletavad kavatsuslike näiv-tarkadena, filosoofid aga võiks neile vastanduda oma suhtumise osas tarkusesse, kuna nad targana paistmisest lugu ei pea. Platon kempleb omakorda filosoofi nimetuse üle ka Isokratesega, kes juhtis Ateenas retoorika-kooli ning pretendeeris erinevalt muudest sofistidest sellele, et oma tegevust filosoofiaks kutsuda.
Juuni 1904
Juuni 1904, sündmuste kroonika
Jaanuar 1904 - Veebruar 1904 - Märts 1904 - Aprill 1904 - Mai 1904 - Juuni 1904 - Juuli 1904 - August 1904 - September 1904 - Oktoober 1904 - November 1904 - Detsember 1904
Tänassilma (Saku)
Tänassilma on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Külas asub Tänassilma tehnopark.
Narmik
Narmik võib olla:
Teabeväli
Teabeväli ehk infoväli on inimsuhtluses loodav keskkond, instrumentaalne ehk n-ö elutu semiosfäär.
Teabeväli on laiem küberruumi mõistest, kuna see sisaldab ka interneti teenustest, nt veebist, väljapoole jäävat teabevälja, st trükiste, eetri ja vahetu inimsuhtluse kaudu levivat teavet.
Kajamaa
Kajamaa on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Einar Maasik
Einar Maasik (30. detsember 1929 Narva – 11. september 2009 Tsirgumäe) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.
Ta lõpetas 1950. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Oli aastatel 1960–1990 NLKP liige, lõpetas 1970. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli.
Looming
Kirjutanud proosat, millele on omane värvikaid tüüpe ja karaktereid loov argielukujutus. Kasutas paljude arvates ka oma loomingus prototüüpidena Rannaküla elanikke.
Tema jutustuse "Tuisu Taavi seitse päeva" ainetel valmis 1970. aastal film "Tuulevaikus".
Vladimir Šilkarski
pisi|Vladimir Šilkarski Vladimir Semjonovitš Šilkarski (ka Vladimiras Šilkarskis; 15. jaanuar 1884 Biržai, Leedu – 20. august 1960 Bonn) oli filosoof.
Šilkarski õppis Moskva Ülikoolis 1910–1914. Ta töötas 1914–1918 Tartu Ülikoolis filosoofia eradotsendina, 1918 professorina. Hiljem oli ta professor Vilniuse, Kaunase (1924–1939) ja Bonni Ülikoolis.
Rokina
pisi|Rokina küla [[tsässon]] Rokina (ka: Rokino, Roikina, Rokinde, Roikino, Rookina, Kivisilla) on küla Võru maakonna Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Svirstroi
Svirstroi on alev Venemaa Leningradi oblasti Lodeinoje Pole rajoonis.
Raotu
Raotu (ka: Rautu) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Jevgeni Šmurlo
pisi| Jevgeni Frantsevitš Šmurlo (11. jaanuar 1854 (vkj. 29. detsember 1853) Tšeljabinsk – 7. aprill 1934 Praha) oli vene ajaloolane.
Emmanuel (Belgia prints)
Emmanuel (Emmanuel Leopold Guillaume François Marie, sündinud 4. oktoobril 2005) on Belgia kuningas Philippe I'i ja Belgia kuninganna Mathilde kolmas laps.
Prints Emmanuel ristiti 10. detsembril 2005 Ciergnoni lossi kabelis Belgia Ardennes'is Mechelen-Brüsseli peapiiskopi poolt. Printsi ristivanemad on tema tädi, krahvinna Elisabeth d'Udekem d'Acoz ja Luksemburgi Auväärne hertsog Guillaume.
Agrios
Aitoolia trooni päris Oineus, kes valitses tükk aega. Kui ta oli juba vanaks jäänud, kukutasid Agriose pojad Oineuse. Agrios sai kuningaks. Ent Oineuse abieluvälise poja Tydeuse poeg Diomedes tuli oma vanaisale appi ja tagastas Aitoolia trooni Oineusele. Linna vallutamise käigus said surma nii Agrios kui ka kõik tema pojad peale Thersitese, kes suutis põgeneda. Ehkki Oineusele järglase leidmisega Aitoolia troonil tekkisid raskused, ei mänginud Thersites Aitoolia ajaloos enam mingit rolli.
Bennetti saar
pisi|350px|Bennetti saar on De Longi saarte kõige läänepoolsem saar Bennetti saar (vene остров Беннетта, jakuudi Беннетт арыыта) on Uus-Siberi saarte hulka kuuluv saar Põhja-Jäämeres Ida-Siberi mere põhjaosas, De Longi saarestiku suurim ja läänepoolseim saar. Saar kuulub Venemaa Sahha Vabariigi koosseisu.
Saare pindala on umbes 150 km². Saarel asub De Longi saarte kõrgeim punkt (426 m). Saare keskmine kõrgus on 200 m.
Suurem osa saarest on kaetud jääga (aastal 1987 oli jääkatte pindala 65,87 km²). Jääkate koosneb neljast liustikust. Suurim nendest on Tolli liustik, mis on saare kõrgemat keskosa hõlmav jääkuppel pindalaga 55,5 km² ja paksusega 60–150 m, paksusega 160–170 m ja kõrgusega kuni 380–390 m merepinnast. Teda dreenivad kolm liustikku: De Longi lääneliustik (1,17 km², paksus 40–45 m, kõrgus kuni 330–340 m), De Longi idaliustik (5,16 km², paksus 40–45 m, kõrgus kuni 420 m) ja saare kirdeotsas asuv Malõi liustik (4,04 km², paksus 40–50 m, kõrgus kuni 140–160 m). Kaks nendest jõuavad merre ja moodustavad jäämägesid. Bennetti saarel on De Longi saarte suurim jääkilp. Liustikud on järskude, jäärakuliste servadega. 1987. aasta uurimus näitas, et kõik need liustikud kahanevad ja on kahanenud kogu aeg viimase 40 aasta jooksul.
De Longi saartel olevad liustikud on jäänukid väikestest passiivsetest jäämütsidest, mis moodustusid viimasel jääajal 17 000 – 24 000 aastat tagasi. Sel ajal oli meretase praegusest 100–120 m madalam ja praegused De Longi saared olid praeguse Ida-Siberi mere kohal asunud Suure Arktika tasandikul asuvad mäetipud.
Aastane sademete hulk saarel varieerub 100 mm-st rannikul 400 mm-ni Tolli liustiku tipul.
pisi|Benetti saar NASA Landsati satelliidipildil
Geoloogia
Bennetti saar koosneb varase Paleosoikumi, Hilis-Kriidi, Pliotseeni ja Kvaternaari sette- ja tardkivimitest.
Vanimad Bennetti saare kivimid on Kambriumi ja Ordoviitsiumi settekivimid. See umbes 500 meetri paksune kiht koosneb peamiselt argilliidist, mis sisaldab pisut aleuroliiti, ja lubjakivist, millest on leitud Kesk-Kambriumi trilobiitide kivistisi. Sellel asub kuni 1000–1200 meetrit paks kiht Ordoviitsiumi argilliidist, aleuroliidist ja kvartsliivakivist, millest on leitud graptoliitide kivistisi.
Nende paleosoiliste kivimite peal lasuvad Hilis-Kriidi kivisütt sisaldavad argilliidid, kvartsiidisarnased liivakivid, basaltlaava ja argilliidiläätsedega tuff.
Pinnase pealmise kihi moodustab basaltlaava, mille kihtide vanus ulatub Pliotseenist Kvaternaari. Kvaternaari vulkaanilised kivimid moodustavad mattunud vulkaanikraatreid.
Uurimise ajalugu
pisi|500px|Bennetti saar [[1881. aasta joonisel]] pisi|300px|De Longi saared ja igijää piir
Saare avastas juunis 1881 George de Longi ekspeditsioon, mille liikmed asusid teele kohast, kus nende jaht Jeannette uppus. Saar sai nime ekspeditsiooni rahastanud ajalehe New York Herald peatoimetaja James Gordon Bennetti auks. Saare edelaneeme nimetas George de Long oma abikaasa auks Emma neemeks.
Aastal 1902 jõudis saarele Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia Vene polaarekspeditsioon, mida juhtis Eduard von Toll. Toll ja temaga kaasas olnud astronoom F. Zeeberg, jakuudi kaupmees V. Gorohhov ja evenk N. Protodjakonov uurisid Bennetti saart üle kolme kuu. Kui sai selgeks, et raske jääolukorra tõttu kuunar Zarja neid ei päästa, pidi nad 8. septembril tagasi Uus-Siberi saare suunas liikuma. Pärast seda ekspeditsiooni liikmed kadusid.
Teaduste Akadeemia otsustas kadunud inimeste leidmiseks uue ekspeditsiooni korraldada. Algul plaaniti saata Bennetti saarele jäälõhkuja Jermak, aga olukorda hinnates otsustati saata kelkude ja sõudepaatidega päästeekspeditsioon. Selle juhiks sai idee algataja Aleksandr Koltšak.
Päästeekspeditsioon toimus 5. maist kuni 7. detsembrini 1903. Selle koosseisus oli 17 inimest ja 12 süstsaani, mida vedas 160 koera. Nende raske ja eluohtlik teekond kestis kolm kuud. 4. augustil jõuti Bennetti saarele ning leiti kadunud inimeste asjad ja Tolli jäetud sedel, kus oli kirjutatud, et ta läks oma kaaslastega lõuna suunas juba 26. oktoobril 1902 kahe-kolmenädalase toiduvaruga. Koltšak nimetas saare kirdeneeme Tolli abikaasa auks Emmelini neemeks – see oli viimane, mida ta sai oma sõbra heaks teha. Koltšaki tagasitee oli samuti raske, aga 7. detsembril jõudsid nad Kazatšjesse. Selle ekspeditsiooni eest sai Koltšak IV astme Püha Vladimiri ordeni ja hiljem, 1906 jaanuaris, andis Vene Geograafiaselts talle oma kõrgeima autasu Suure Kuldse Konstantini medali.
Ivan Širokogorov
Ivan Ivanovitš Širokogorov (15. juuli 1869 Rõkovska-Novosselka, Venemaa – 11. september 1946 Bakuu) oli vene arstiteadlane.
Vaimuliku poeg, õppis Tomski ja Tartu Ülikoolis, erialaks üldpatoloogia ja patoloogiline anatoomia. Töötas 1908–1924 Tartu Ülikoolis eradotsendi ja 1916–1918 professorina.
Urmas Reinsalu
pisi|Urmas Reinsalu 2021. aasta Arvamusfestivalil pisi|Urmas Reinsalu 1999. aastal Foto: Jaan Künnap Urmas Reinsalu (sündinud 22. juunil 1975 Tallinnas) on Eesti poliitik, XV Riigikogu liige, alates 10. juunist 2023 erakonna Isamaa esimees.
Alates 23. novembrist 2016 kuni 29. aprillini 2019 oli ta Jüri Ratase esimeses valitsuses Eesti justiitsminister ja seejärel Eesti välisminister 29. aprillist 2019 kuni 26. jaanuarini 2021 Jüri Ratase teises valitsuses ning 18. juulist 2022 kuni 17. aprillini 2023 uuesti välisminister Kaja Kallase teises valitsuses.
Varem on ta olnud justiitsminister 9. aprillist 2015 kuni 23. novembrini 2016 Taavi Rõivase teises valitsuses.
Alates 28. jaanuarist 2012 kuni 6. juunini 2015 oli Reinsalu Erakonna Isamaa ja Res Publica Liit esimees. 2. aprillist 9. aprillini 2015 oli ta Riigikogu Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esimees.
Reinsalu oli 1992. aastast Ühenduse Res Publica ja 2001. aastast Erakonna Res Publica liige ning pärast ühinemist Isamaaliiduga on IRLi liige.
Haridus
Urmas Reinsalu lõpetas 1993. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Oli Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna Edustuse esimees 1994–1995.
Poliitiline tegevus
Reinsalu oli Erakond Res Publica nimekirja esinumber 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimiste nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Res Publica sai vaid 6,7 protsenti häältest ning valimiskaotus viis erakonna kadumisele poliitikamaastikul. Reinsalu kuulus Res Publica poliitikute rühmitusse Äraostmatud. 2003. aastal oli ta ajakirjanduses Res Publicaga seostatud OÜ Patricia juhatuse liige koos Ken-Marti Vaheri, Taavi Veskimägi ja Indrek Raudsega.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 4509 häält ning osutus valituks.
Nikolai Štšukin
pisi|Tartu Keiserliku Ülikooli üliõpilasena Nikolai Ivanovitš Štšukin (sündinud 7. mai 1883, Krasnoje Koleno, Venemaa – surmaaeg teadmata) oli vene õigusteadlane.
Talupoja poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1904–1910, töötas sealsamas 1914–1918 riigiõiguse eradotsendina.
Ürjaste
Ürjaste on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nissi valda.
Matt Biondi
Matthew Nicholas Biondi (enam tuntud nimega Matt Biondi; sündinud 8. oktoobril 1965 Palo Altos Californias) on USA endine ujuja, kaheksakordne olümpiavõitja ja kuuekordne maailmameister. Tema hüüdnimed olid "Morago torpeedo" ja "California kondor".
Ta on üks kõige edukamaid ujujaid olümpiamängude ajaloos. Ta oli Mark Spitzi järel teine ujuja, kes võitis ühtedelt olümpiamängudelt seitse medalit, seda 1988. aastal Soulis (hiljem 2004. aastal võitis Michael Phelps kaheksa medalit).
Endisest veesporditreenerist isa suunamisel hakkas Biondi tegelema ujumise ja veepalliga viieaastaselt. Ülikooli astumisel keskendus ta veepallile. Ta sai stipendiumi õppima asumiseks California Ülikooli Berkeleys. Esimesel aastal oli Biondi Berkeley ülikooli veepallimeeskonna liige NCAA-s.
Biondi valiti kolmel korral (1985, 1986 ja 1987) NCAA aasta ujujaks ning ta püstitas mitu USA ja NCAA rekordit. Esimese maailmarekordi püstitas ta 1985. aastal, kui ujus esimese inimesena 100 meetrit vabalt alla 49 sekundi, saades ajaks 48,95 sekundit.
1988. aasta suveolümpiamängudel Soulis oli ta oma võimete tipul. 1988. aasta USA katsevõistlustel Austinis püstitas ta 100 meetri vabaujumises maailmarekordi 48,42 sekundit, mis püsis kuus aastat. Ta võitis neil olümpiamängudel seitse medalit: viis kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi. Ta püstitas maailmarekordi kokku neljal võistlusalal: kolmes teateujumises ja ühe individuaalalal, 50 meetri vabaujumises, mille võitis 22,14-ga. 50 meetri distantsil alistas oma lähima rivaali, toonase maailmarekordiomaniku Tom Jageri. 100 meetri vabalt ujumise finaalis ujus ta ainsana alla 49 sekundi, kui püstitas olümpiarekordi 48,63 sekundiga. 100 meetri liblikujumise finaalis kaotas ta vaid ühe sajandikuga Suriname ujujale Anthony Nestyle ja pidi leppima hõbemedaliga. Ta oli seitsme medaliga kõige edukam sportlane neil olümpiamängudel.
1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas võitis ta veel kolm medalit. 50 meetri vabaujumises võitis ta 22,09-ga hõbemedali ning kuldmedali 4×100 meetri teateujumises vabastiilis ja 4×100 meetri kombineeritud teateujumises, kuid viimasel juhul osales ta USA meeskonnas ainult eelujumisel. Oma põhialal, 100 meetri vabaujumises jäi ta 49,53-ga alles viiendaks.
Biondi osales kahtedel ujumise maailmameistrivõistlustel (aastatel 1986 ja 1991) ning võitis neil 11 medalit, sh kuus kulda. 1986. aasta maailmameistrivõistlustel Madridis võitis ta rekordiliselt seitse medalit: kolm kulda, ühe hõbeda ja kolm pronksi. 1991. aastal Perthis võitis ta kolm kulda ja ühe hõbeda.
Biondi lõpetas sportlaskarjääri pärast 1992. aasta suveolümpiamänge.
Biondi püstitas karjääri jooksul kokku 12 maailmarekorditl, neist kuus individuaalselt. Ta on 17-kordne USA meister. Ajakiri Swimming World valis ta kolmel korral (1985, 1986 ja 1988) USA aasta meesujujaks ja kahel korral (1986 ja 1988) maailma parimaks meesujujaks. 1997. aastal valiti ta Ujumise kuulsuste halli liikmeks.
1988. aastal lõpetas ta California Ülikooli Berkeleys poliitökonoomia alal. Ta jätkas hiljem õpinguid Lewis & Clark College'is Oregoni osariigis Portlandis.
Biondi on pärast sportlaskarjääri lõpetamist töötanud ujumistreenerina.
Carl Eduard Malm
Carl Eduard Malm (22. veebruar 1837 Tallinn – 1/14. jaanuar 1901 Rapla ) oli rootsi-saksa päritolu eesti kirjamees.
Puista
Puista (ka: Puistaja, Sujevo, Suevo, Põdraoja) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Carl Eduard Malm
Õppis Gahlnbäcki erakoolis ja Tallinna gümnaasiumis 1849–1854. Töötas 1849–1854 koduõpetajana Amblas. 1856–1860 Tartu Ülikoolis, esialgu filoloogiat, hiljem teoloogiat. Oli aastal 1861 koduõpetaja Kambja kirikumõisas ning 1862–1863 Tapa mõisas.
Juan III
Juan III nime all on tuntud kaks Hispaania troonipretendenti:
Carl Eduard Malm
Aastast 1864–1901 oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse pastor.
Puista
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Carl Eduard Malm
Looming
Avaldas laulu- ja jutukogu "Vana ja Uut, Eestirahva ajaviiteks" (1870) ja koolilugemiku "Laulud ja Loud" I–III (1874–1884). Tõstis Goethe, Schilleri ja Heine ballaadide ja Krõlovi valmide originaalilähedaste, sõnavararikaste ja värsitehniliselt sujuvate eestindustega eesti luuletõlke taset. Avaldas ka vaimulikku luulet.
Ünnaste
Ünnaste on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Douglas Preston
Douglas Preston (sündinud 1956 Cambridge'is Massachusettsis) on Ameerika Ühendriikide publitsist ja kirjanik.
Elulugu
Koostöös Lincoln Childiga on ta avaldanud mitu romaani, samuti põhiliselt USA edelaosa ajalooga seotud populaarteaduslikke artikleid. Ta on teinud kaastööd ajakirjadele Smithonian, The Atlantic Monthly ja The New Yorker.
Douglas Preston on avaldanud kolmteist romaani ja viis populaarteaduslikku teost. Neist enamus on menukid ja neid on tõlgitud paljudesse keeltesse. Oma sagedase kaasautori Lincoln Childiga tutvus ta töötades koos Ameerika loodusloo muuseumis. Koos on nad avaldanud palju menukeid: “The Cabinet of Curiosities”, "The Ice Limit", "Thunderhead”, “Riptide”, “Brimstone” ja “Relic”. 1986. aastal kolis Preston New Mexicosse ja hakkas uurima esimesi kontakte eurooplaste ja Ameerika indiaanlaste vahel. Ta pühendus Francisco Vasquez de Coronado vägivaldsele ja tulemusteta retkele seitsme kullalinna otsingutel. Preston läbis tuhandeid kilomeetreid USA edelaosas ja avaldas lõpuks raamatu “Cities of Gold: A Journey Across the American Southwest”. Ta on osalenud veel paljudes ekspeditsioonides maailma eri paigus. Praegu elab Preston koos abikaasa Christine'i ja kolme lapsega Maine'is.
Koostöös Mario Speziga
Aimeteos