cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vollastoniit
Vollastoniit on tavaline mineraal moondunud karbonaatkivimeis. Enamasti tekib vollastoniit siis, kui karbonaatsete kivimite kihtidesse tungib magmaintrusioon. Intrusiooni ümbritsevatesse kivimitesse tekib moondeoreool, milles settekivimid moonduvad intrusioonist eraldunud soojuse mõjul (kontaktmoone). Tavaliselt näeb vollastoniidi tekkereaktsioon välja järgnev:
Ränidioksiid on enamasti pärit külgnevast intrusioonist.
Vollastoniiti esineb mõnikord ka regionaalmoonde kivimeis. Peale moondekivimite võib vollastoniiti esineda ka leeliselistes tardkivimeis (ijoliidis, fonoliidis).
Vollastoniit on nimetatud Briti keemiku ja mineraloogi William Hyde Wollastoni (1766–1828) järgi. thumb|120px|left|William Hyde Wollaston
Kasutamine keraamikas
Ränioksiidi sisaldus muudab vollastoniidi keraamilistes massides oluliseks lahjendajaks. See tähendab, et vollastoniidi sisaldus keraamilises massis aitab tõsta keraamiliste esemete tulekindlust, vähendada kahanemisprotsenti, tõsta kõvadust ning vastupidavust ja vähendada võimalikku deformeerumist esemete põletamisel.
Kaluga oblast
Kaluga oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas.
Rahvastik
Rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 041 641, kellest 93,5% olid venelased ja 2,2% ukrainlased. Linnades elas 75% rahvastikust. Oblastis on 22 linna, neist suuremad on Kaluga, Obninsk ja Ljudinovo. 2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 002 900.
Gesta Danorum
pisi|300px|"Gesta Danorum", esimene lehekülg "Gesta Danorum" ("Taanlaste vägiteod") on Taani ajaloo alane töö, mille koostas 12. sajandil Saxo Grammaticus. Seda peetakse üheks parimaks allikaks Taani, Eestimaa ja Liivimaa viikingiaja kohta.
Johnny Depp
Johnny Depp [dž'onni depp] (pärisnimi John Christopher Depp II [džonn kr'istofer depp t'eine]; sündinud 9. juunil 1963 Kentucky osariigis) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Nikopol
Nikopol (ukraina Нікополь) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Asub Dnepri jõe (Kahhovka veehoidla) ääres.
Johnny Depp
Lapsepõlv ja noorus
Johnny Depp sündis John Christopher Depp seeniori ja Betty Sue Palmeri peres. Tal on vend Danny ja kaks õde: Christie, kellest sai Johnny karjääri alguses mänedžer, ja Theresa. Deppi perekonna juured on põhiliselt iiri, saksa ja irokeesi päritolu.
Nikopol
Nikopoli kohal asus Dnepri jõe ületuskoht ja kasakate tugipunkt Nikitin, mis 1782. aastal sai linnaõigused ja praeguse nime.
Johnny Depp
Lapsepõlv ja noorus
Raamatus "Johnny Depp: A Kind of Illusion" (ISBN 1-905287-04-6) väidetakse, et Deppid pärinevad prantsuse hugenotist Pierre Deppest või Dieppest, kes jäi Virginiasse paigale umbes 1700. aastal. Johnny Depp on öelnud, et ta ei tea, kust tema perekonnanimi tuleneb, kuid ta on korduvalt naljatanud, et see nimi tähendab saksa keeles idiooti, mis on saksa slängis ka tõsi. Deppi emapoolne vanavanaema Minnie oli täisvereline irokees ja ka tema isal on kaugeleulatuv irokeesi päritolu.
Nikopol
Linna lähedal on suured mangaanimaagivarud. Nikopol on metallurgiatööstuse keskus.
Johnny Depp
Lapsepõlv ja noorus
Deppi perekond kolis ta lapsepõlves sageli ning elas enam kui paarikümnes kohas. 1970. aastal, kui Johnny oli 7-aastane, jäi ta perekond viimaks Florida osariiki Miramari paigale. 15-aastaselt langes ta koolist välja, lootes saada rokkmuusikuks. Ta osales mitmes garaažibändis, muuhulgas ansamblis The Kids.
Tal on seitse või kaheksa armi lapsepõlves enesevigastamisest. 1993. aastal antud intervjuus selgitas ta enesevigastamist, öeldes, et tema keha on omamoodi päevik – nagu meremeestel, kelle iga tätoveering tähendab kindlat eluhetke, vahet pole, kas märk on ise noaga või õppinud tätoveerimiskunstniku tehtud.
Johnny Depp leidis tee näitlemise juurde pärast külaskäiku Los Angelesse, kus tema tollane naine Lori Anne Allison tutvustas teda näitleja Nicolas Cage'ile.
Karjäär
Oma filmidebüüdi tegi Depp 1984. aasta linateoses "Elm Streeti luupainaja". 1987 sattus ta rambivalgusse, kui asendas Jeff Yagherit salapolitseinik Tommy Hansoni rollis populaarses teleseriaalis "21 Jump Street".
Koostöös Tim Burtoniga valmis 2005. aastal lastefilm Roald Dahli raamatu "Charlie ja šokolaadivabrik" põhjal. Samal aastal valmis ka "Laibast pruut", kus Depp tegi viiendat korda koostööd Tim Burtoniga. 2006. aastal mängis Depp taas Jack Sparrow'd, kui valmis järg "Kariibi mere piraadid: Surnud mehe aardekirst". 2007. aastal linastus ka piraadifilmide kolmas osa "Kariibi mere piraadid: Maailma lõpus". Sama aasta lõpus esilinastus Broadway muusikalil põhinev õudusmuusikal "Sweeney Todd: Fleet Streeti deemonlik habemeajaja", kus ta tegi taas koostööd lavastaja Tim Burtoniga. See oli Deppi jaoks esimene muusikal ja lummas paljusid kriitikuid. Ta võitis selle eest Kuldgloobuse ning pälvis veel ühe Oscari nominatsiooni.
2009. aastal valmis Michael Manni film "Populaarsed vaenlased", kus Depp mängis gängster John Dillingeri. Samuti oli Depp Terry Gilliami filmis "Doktor Parnassuse Imaginaarium", kus ta jätkas varalahkunud Heath Ledgeri osa täitmist. Temaga koos täitsid Ledgeri osa veel Jude Law ja Colin Farrell.
Eraelu
Johnny Depp on olnud kihlatud näitlejate Jennifer Grey ja Winona Ryderiga ning supermodell Kate Mossiga. Aastatel 1983–1985 oli ta abielus Lori Anne Allisoniga.
Johnny Depp elas 2012. aastani prantsuse laulja ja näitleja Vanessa Paradis'ga Prantsusmaal. Neil on kaks last: Lily-Rose Melody (sündinud 1999) ja Jack (sündinud 2002).
2015. aastal abiellus ta näitleja Amber Heardiga, kuid paar läks lahku juba 2016. aastal ning lahutus jõustus 2017. aastal. Sellele järgnes laia kõlapinda leidnud kohtuvaidlus Depp v. Heard. Kohtuprotsess jõudis lõpule 2022. aastal, kui Virginia vandekohtus leidis, et Heard kahjustas Deppi karjääri ja mainet ning käskis naisel maksta talle 15 miljonit dollarit valuraha. 2 miljonit dollarit valuraha määrati ka Johnny Deppilt Amber Heardile.
Senestopaatia
Senestopaatia on ebamäärane tajuelamus organismi sisemusest. Haige ei suuda reeglina "näpuga näidata", kus täpselt midagi viltu on. Kirjeldatakse senestopaatiat kui survet, pigistust vms mingis kehapiirkonnas. Sellised nn reaalsena näivaid sümptomeid kaebavad patsiendid sagedamini kergemate psüühikahäirete ehk neurootiliste häirete – ülepinge ja kurvameelsuse – korral. Skisofreenia korral esinevate senestopaatiate kirjeldused kalduvad olema ebatõepärased – näiteks haige räägib, et ta tunneb, nagu oleks tema aju koljus kokku kuivanud.
Balkhi provints
Balkh on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Georgijevskoje
Georgijevskoje on:
706
706. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 701 702 703 704 705 - 706 - 707 708 709 710 711
Harilik võsalill
Harilik võsalill (Moehringia trinervia) on taimeliik nelgiliste sugukonnast võsalille  perekonnast.
Adamstown
thumb Adamstown on asula Pitcairni saarel, Pitcairni halduskeskus. Seda peetakse maailma väikseimaks pealinnaks.
Asulas elab umbes 45 inimest (u 90% Pitcairni elanikest, teistel andmetel kõik saareelanikud).
Adamstownis on kool, kirik, muuseum ja postkontor.
Bāmyāni provints
Bāmyāni provints (ka Bāmīāni provints) on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
703
703. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 698 699 700 701 702 - 703 - 704 705 706 707 708
Generaator
Generaator (ladina k generator tekitaja) on tehnikas seade energia, aine või informatsiooni tootmiseks. Generaatorite tähtsamad liigid on
Emotsionaalne inadekvaatsus
Emotsionaalne inadekvaatsus on emotsionaalse reaktiivsuse häire, mille puhul inimesel esinevad ebakohased emotsionaalsed reaktsioonid.
Evolutsiooni kestel on välja kujunenud kindlad emotsionaalsed reaktsioonid keskkonna mõjuritele. Organismi eksistentsi toetavatele mõjuritele reageeritakse positiivsete tundmustega (rõõm) ja organismi eksistentsi kahjustavatele mõjuritele reageeritakse negatiivsete tundmustega (kurbus, hirm). Seega siis saab kirjeldatud emotsionaalseid reaktsioone nimetada kohasteks ehk adekvaatseteks (hea→rõõm, halb→kurbus).
Emotsionaalse reaktiivsuse väärastumise korral tekivad inadekvaatsed tundmused (hea→kurbus, halb→rõõm). Näiteks võib haige oma ema matustel rõõmustada.
Küllalt sageli esineb haigetel põhjusetuid tundmusi ja peamiselt ärevuse, kärsituse, pingetunde, pahuruse näol – midagi ei ole juhtunud, kuid haige on pahur, tige, agressiivne.
Emotsionaalset inadekvaatsust esineb väga sageli skisofreenia korral.
Vladimir Alumäe
Vladimir Alumäe (aastani 1935 Janson) (6. aprill 1917 Tallinn – 25. märts 1979 Tallinn) oli eesti viiuldaja, Tallinna Konservatooriumi professor ja rektor.
Ta lõpetas aastal 1935 Tallinna Linna I Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Alumäe õpetajaks Tallinna Konservatooriumis oli Johannes Karl Paulsen. Aastatel 1938-1939 täiendas ta end Carl Fleschi juures Londonis.
Vladimir Alumäe osales 1941. aasta juuniküüditamises.
Ametid ja tegevus
Kontserdireisid, nii soolokavadega kui orkestrisolistina, viisid teda mitmesse välisriiki (Belgia, Rootsi, Soome, Kanada, Tšehhi, Slovakkia, Saksamaa) ning kõikidesse Nõukogude Liidu rahvusvabariikidesse ja nende suurlinnadesse (sh Moskva ja Leningrad). Mängis erinevate ansamblite koosseisus (1945. aastast Eesti NSV Riikliku Filharmoonia keelpillikvartetis, viimastel eluaastatel Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartetis).
Alumäe juures on õppinud suur osa väljapaistvatest eesti viiuldajatest ning viiulipedagoogidest: Endel Lippus, Moissei Alperten, Harald Aasa, Tiiu Heinsalu-Peäske, Ülo Kaadu, Niina Murdvee, Olavi Sild, Hillar Taamal, Mare Teearu, Urmas Vulp, Mirjam Kerem ja paljud teised.
Tellis ja kandis ette palju eesti muusikat, tihe koostöö sidus Heino Elleriga, muuhulgas esitas esmaettekandena Elleri Viiulikontserdi. Alumäe tegi palju lindistusi ja plaadistusi nii eesti kui maailmamuusikast. Oli paljude heliloojate teoste esmaettekandja.
Alumäe oli hinnatud pedagoogina ja interpreedina paljude konkursside (sh Pjotr Tšaikovski nimeline konkurss) žürii liige.
Isiklikku
Tütar Niina Murdvee on samuti viiuldaja ning pedagoog. Vend Nikolai Alumäe oli tehnikateaduste doktor ning TA akadeemik.
Harilik kuslapuu
Harilik kuslapuu (Lonicera xylosteum) on kuslapuuliste sugukonda kuslapuu perekonda kuuluv heitlehine mitmeaastane põõsas.
Rahvapärased nimetused: kuusmapuu, kuusmann, kukepuu, takispuu, kohlap.
Kirjeldus
Kuslapuu lehed on hallikasrohelised ja need on nii alt- kui pealtpoolt lühikeste karvakestega kaetud. Puu õite värvus varieerub valgest kollakasvalgeni.
Harilik söötreiarohi
Kasvukohad
Harilik söötreiarohi kasvab liivikutel, kuivadel muruplatsidel, teeservadel, jalgradadel ja liivastel söötidel.
Harilik kuslapuu
Kirjeldus
Kuslapuu sügavpunased, punaseid sõstraid meenutavad marjad on eluohtlikult mürgised. Sõstardest erinevalt ei kasva marjad suurtes kobarates, vaid kahekaupa kokkukasvanult. Maitselt on marjad maitsetud või pigem ebameeldiva maitsega.
Kasvukoht
Kuslapuu eelistab kasvada kuuse enamusega metsades ja puisniitudel. Eestis pärismaine ja sageliesinev.
Harilik söötreiarohi
Rahvamedistsiinis
Droog saadakse õitsemise ajal taime maapealsest osast, millest eemaldatakse puitunud osa. Droog sisaldab saponiine, flavonoide ning jääkidena eeterlikke õlisid ja alkaloide. Droogist valmistatud tee soodustab uriini eritumist ning seda kasutatakse mitmesuguste kusepõie- ja neeruhaiguste puhul.
Harilik kuslapuu
Rakenduskohad
Ehkki marjad on eluohtlikult mürgised, on neid kasutatud ka lahtistina. Kuslapuu puit on väga kõva, seetõttu on sellest valmistatud kangakudumissüstikuid, rehapulki, heegelnõelu ja jalutuskeppe. Linnahaljastusse sobib saastunud õhu ja kärpimise taluvuse tõttu.
Mürgistus
Mürgistuse tunnused on oksendamine, verine väljaheide, näo punetus, rõhutunne peas, korrapäratu pulss, külm higi kehal.
Poilased
pisi|Poilaste sugukonna liige [[Aulacophora indica]] Poilased (Chrysomelidae) on sugukond väikesi värvilisi mardikaid, kes sarnanevad pisut lepatriinulastega. Ka poilaste valmikud ja vastsed, nagu ka lepatriinud, ronivad taimede lehtedel, kartmata enda ärasöömist.
Paljud liigid eritavad kaitseks kehaliigestest mürgist vedelikku. Peaaegu eranditult kaitsevad poilased ennast aga mahakukkumise abil. Ohu korral tõmbavad nad tundlad ja jalad keha alla (sellest ka poilaste nimetus) ja pillavad ennast maha.
Enamik poilasi on silmapaistvalt punased, sinised, kollased, mõned on lausa vikerkaarevärvides helkivad. On ka tagasihoidliku tumeda või heleda värvusega poilasi. Näiteks vesiroosimardikad (alamsugukond: roomardiklased), kelle keha on rohekas, punkteeritud ülakülg helgib metalselt, keha alakülg on kaetud tihedalt paiknevate karvakestega ning paistab seetõttu valkjas pikk ja üsna sihvakas. Nii meenutavad nad välimuselt siklasi. Mõned poilased on üleni või osaliselt täpilised. Enamik poilasi on pikliku kehaga. Nad pole poolkerajad nagu lepatriinulased. Poilaste kõht on kumer, nende jalad ja tundlad on pikemad.
2005. aasta maailma karikaturniir males
pisi|250px|[[Levon Aronjan, 2005. aasta maailma karika võitja]]
Poilased
Kui lepatriinulased on röövtoidulised, siis poilased on taimetoidulised. Kui poilasi on palju, võivad nad taimede lehed rootsudeni paljaks närida (kartulimardikas).
Aaspere kolhoos
Aaspere kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis, nüüdses Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas.
Kolhoos kuulus Viitna külanõukogusse, 1972. aastast Haljala külanõukogusse. Kolhoosi maad (45,9 km²) hõlmasid selle ülemineku ajal Aaspere asunduse, Kavastu, Kavastu asunduse, Koigi, Kõldu, Kärmu, Liiguste, Raisma ja Sauste. 1974. aasta seisuga hõlmasid kolhoosi maad 46,3 km².
1973. aastal oli kolhoosis töötajaid keskmiselt 321.
Põllumajanduslikku maad oli 1974. aastal (ilma õueaiamaadeta 2740 ha, sealhulgas haritavat maad 2250 ha.
Estonia poistekoor
pisi|Estonia poistekoor Kiievis, 2008. (Foto: Eesti välisministeerium) Rahvusooper Estonia Poistekoor on poistekoor Eestis.
Poilased
Poilaste vastsed on jässaka ja kohmaka kehaga tõugud. Nad on väiksemate jalgade ja palju lühemate lõugadega kui lepatriinulaste tõugud. Nagu valmikud nii eritavad ka vastsed mürgist kehavedelikku. See on tõhus kaitse, mis võimaldab nendel aeglasevõitu õgarditel segamatult taimedel ronida.
Estonia poistekoor
Koor alustas tegevust 1971. aastal RAMi poistekoorina. 1990. aastal nimetati koor ümber Eesti Poistekooriks. Alates 1997. aastast kuulub koor Rahvusooper Estonia koosseisu ja kannab alates 2001. aastast ka nime Rahvusooper Estonia Poistekoor. Koori asutaja, professor Venno Laul juhtis laulukollektiivi tegevust 30 aastat.
2001. aastal asus koori kunstilise juhi ja peadirigendina tööle Hirvo Surva. Estonia poistekoor töötab kooristuudiona, millel on kolm koosseisu: põhikoor ja kaks õppekoori, kus vokaalkunsti omandavad kokku 140 noort lauljat.
Ajalugu
Koori asutas 1971. aastal Venno Laul, kes oli koori peadirigent kuni 1990. aastani (kogu koori tegevusaja vältel), kui koor nimetati ümber Eesti Poistekooriks.
1976. aastal esines RAMi poistekoor koos RAMiga NLKP 25. kongressi kontserdil Moskvas Kremli Kongresside Palees. 1978. aastal esines koor Moskvas Suures Teatris kirjanik A. H. Tammsaare 100. sünniaastapäeva kontserdil. Traditsiooniks kujunesid RAMi kolme põlvkonna kontserdid koos meeskoori ja noortekooriga ning suurvormide esitused aastalõpukontsertidel Estonia kontserdisaalis.
1988. aasta juunis käis koor esimesel kontserdireisil USAs. 11. septembril 1988 laulis RAMi poistekoor laulva revolutsiooni ühel tippüritusel "Eestimaa Laul ’88". 1988. aasta detsembris esineti Austraalias ESTO päevadel. 1989. aasta novembris-detsembris andis RAMi poistekoor koos ERSOga Kanadas ja USAs 16 kontserti.
RAMi poistekoori koormeistri ja dirigendina on töötanud Ene Lillepärk ja Lydia Rahula. Koori kontsertmeistriks oli Reet Laul, koori õpetaja-administraatorina töötas Tiina Tšatšua.
RAMi poistekooris on laulnud hilisem ooperilaulja ja Estonia teatri ooperijuht Mart Mikk, koorijuht ja Nõmme Muusikakooli direktor Indrek Vijard, Estonia solist ja lastelaulude autor Villu Valdmaa, RAMi solist ja Savonlinna ooperikoori laulja Aivar Kaldre, ERSO viiuldaja Tarmo Truuväärt jt.
2005. aasta maailma karikaturniir males
2005. aasta maailma karikaturniir males (inglise keeles  Chess World Cup 2005) oli 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis (Venemaal) peetud nokautsüsteemis maleturniir, MM-võistluste pretendentide turniiri kvalifikatsioonivõistlus.
Võistluskorralduselt oli 2005. aasta maailmakarikavõistlused sarnased aastatel 1998–2004 korraldatud FIDE MM-turniiridega nokautsüsteemis (sama osavõtjate arv, sama reglement). Ainult selle vahega, et enne selgus sellisel turniiril uus maailmameister, 2005. aastast peetavatel maailma karikaturniiridel võis aga võidelda vaid edasipääsukoha pärast MM-i pretendentide turniirile.
2005. aasta maailma karikaturniir toimus 27. novembrist kuni 17. detsembrini 2005 Handi-Mansimaa keskuses Hantõ-Mansiiskis. Osavõtjaid oli 128. 10 paremat kvalifitseerusid 2007. aastal Elistas toimunud pretendentide turniirile.
Reglement
Igas minimatšis mängiti kaks tavapartiid ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Kui nende põhjal kumbki osaleja paremust ei saavutanud, mängiti lisapartiid (kiir- ja välkpartiid).
Osavõtjate kvalifitseerumine
Maailma karikaturniirile kvalifitseerusid:
Turniiri lõpptulemus
Nokautsüsteemis karikaturniiril mängisid esimeses ringis 128 osavõtjat, teises 64, kolmandas 32 ja neljandas ringis (kaheksandikfinaalis) 16 osavõtjat. Allpool on esitatud viimased kolm ringi (5., 6. ja 7. ring).
Paremusjärjestus (1.–16. kohad)
Märkus: Rasvaselt on esitatud maletajad, kes kvalifitseerusid 2007. aasta pretendentide turniirile
Ivanovo oblast
Ivanovo oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas.
Oblasti põhja- ja idaosa läbib 173 km pikkuses Volga. Suuremad jõed on veel Kljazma ning selle lisajõed Nerl, Uvod, Teza ja Luhh. Üle 10 km pikkusi jõgesid on 174.
Rahvastik
2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 073 100. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 1 062 629. Oblastis on 17 linna: Ivanovo, Kinešma, Šuja, Vitšuga, Furmanov, Teikovo, Kohma, Rodniki, Zavolžsk, Komsomolsk, Privolžsk, Putšež, Juža, Jurjevets, Navoloki, Gavrilov Possad ja Pljoss.
Ajalugu
Oblast moodustati 1929. aastal 1918 moodustatud Ivanovo-Voznessenski kubermangu põhiosast ning Kostroma, Jaroslavli ja Vladimiri kubermangu äärealadest.
Haldusjaotus
Oblast jaguneb 6 oblastilise alluvusega linnaks ja 21 rajooniks:
Linnad
Furmanov, Ivanovo, Kinešma, Šuja, Teikovo, Vitšuga
Tarja Halonen
pisi|Tarja Halonen (2003) pisi|Tarja Halonen 2021. aasta Arvamusfestivalil Tarja Kaarina Halonen (sündinud 24. detsembril 1943 Helsingis) on Soome poliitik, Soome president 1. märtsist 2000 1. märtsini 2012. Ta oli Soome esimene naispresident.
Tarja Halonen on hariduselt jurist. Ta astus 1971. aastal Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 1977–1996 oli ta Helsingi linnanõukogu saadik, 1979–2000 Soome parlamendi liige. Aastatel 1987–1990 oli ta teine minister sotsiaal- ja tervishoiuministeeriumis, 1989–1991 Põhjamaade koostöö minister, 1990–1991 justiitsminister ning 1995–2000 välisminister.
Tema välisministriks oleku ajal astus Soome Euroopa Liitu ja 1999. aasta teisel poolel oli Soome esimest korda Euroopa Liidu eesistujariik.
26. augustil 2000 sõlmis Halonen pärast 15 aastat kestnud suhet abielu Pentti Arajärviga. Tseremoonia oli ilmalik ning selle juures viibisid tunnistajatena Haloneni täiskasvanud tütar Anna ja Arajärvi täiskasvanud poeg Esko.
1. detsembril 2004 promoveeriti Halonen Eesti emakeelse ülikooli 85. aastapäeva aktusel Tartu Ülikooli audoktoriks.
2005. aastal külastas Tarja Halonen Saaremaad ja istutas koos Lennart Merega Kaali kraatri juurde.
Ta kandideeris 2006. aasta Soome presidendivalimistel teiseks ametiajaks ja võitis valimised, kogudes esimeses voorus 46,3% ja teises voorus Sauli Niinistö vastu 51,8% häältest.
Halonen oskab eesti, inglise ja rootsi keelt.
1960. aastatel lahkus Halonen Soome Evangeelsest Luterlikust Kirikust, kuhu kuulub enamik soomlasi, protestiks kirikuliikmete maksustamise põhimõtete vastu ja kiriku naisvaimulike vastase seisukoha tõttu. Tänapäeval tunnustab Soome Evangeelne Luterlik Kirik naisigi vaimulikena ja Halonen on teatanud, et tal pole isiklikku põhjust, miks ta ei võiks kirikusse naasta, kuid ta eelistab seda mitte teha, sest seda võidaks valesti mõista.
Jane Eyre
"Jane Eyre" on Charlotte Brontë tuntuim romaan. Romaan avaldati aastal 1847 Londonis pseudonüümi Currer Bell all.
Eesti keeles on romaan ilmunud aastail 1959 (Eesti Riikliku Kirjastuse väljaanne, inglise keelest tõlkinud Elvi Kippasto-Raidaru, värsid tõlkinud Edla Valdna), 1981 (Eesti Raamat, inglise keelest tõlkinud Elvi Kippasto, värsid tõlkinud Edla Valdna), 2000 (kirjastus Birgitta, inglise keelest tõlkinud Ira Inga Vilberg) ja 2007 (Mediasat Groupi ja Eesti Päevalehe kirjastusel, tõlkinud Elvi Kippasto).
Ida-võsalill
Ida-võsalill (Moehringia lateriflora) on taimeliik nelgiliste sugukonnast võsalille  perekonnast.
Nõmme Eesti Kodanike Komitee
Nõmme Eesti Kodanike Komitee asutati 28. aprillil 1989. Komitee registreeris 71951 Eesti Vabariigi kodanikku ja 4013 kodakondsuse taotlejat.
Kasemetsa–Kiisa tee
Tee saab alguse Saku–Tõdva tee neljandal kilomeetril Kasemetsa ja Kajamaa küla piiril ning lõpeb Tõdva–Hageri tee neljandal kilomeetril Metsanurme ja Tõdva küla piiril. Tee kulgebki eelnimetatud külade piiril.
Tee on asfaltkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus teel on 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on tee esimesel kilomeetril (70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Farāhi provints
Farāhi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Kristineberg
Kristineberg on linnaosa Stockholmi südalinnas Kungsholmeni linnaosapiirkonnas. See paikneb Kungsholmeni saare loodeosas ning piirneb idas Stadshageni, läänes Tranebergi, lõunas Fredhälli ning kagus Mariebergiga ja Solna valda kuuluva Huvudstaga.
Linnaosa asutati ametlikult 1938. aastal.
Linnaosa pindala on 63 hektarit. Elanike arv on 2004. aasta andmetel 5365.
See kuulub Sankt Görani kihelkonda.
Linnaosa hüüdnimi on Krillan.
Piirkond kuulus varem Kristinebergi lossile, kuid 1920 ostis selle Stockholmi linn. Idaosa Thorildsplani ümbruses ehitati 1920. aastatel. Lossist lääne poole jääv piirkond ehitati 1930. aastatel funktsionalistlikus stiilis.
Linnaosas on Kristinebergi spordiväljak. Varem oli seal ka velodroom. Kristineborgi lossi tiibhoonetes on kristlik vabakool Stefansskolan. Kristinebergi metroojaama lähedal künkal on Kullskolan.
Kristinebergis on kaks Stockholmi metroo jaama: Kristineberg (maapealne jaam, rajati 1952) ja Thorildsplan. Nad kuuluvad rohelisele liinile ning jäävad Fridhemsplani ja Alviki metroojaama vahele.
Kristinebergi tänavad on nimetatud rootsi kirjanike (näiteks Olof von Dalini, Ola Hanssoni, Hedvig Charlotta Nordenflychti, Oscar Levertini, Bengt Lidneri, August Bondesoni, Thomas Thorildi) järgi.
709
709. aasta
708
708. aasta
709
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
708
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
709
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 704 705 706 707 708 - 709 - 710 711 712 713 714
Montaillou
Montaillou on küla ja vald Lõuna-Prantsusmaal Ariège'i departemangus Foix' ringkonnas Haute-Ariège'i kantonis. 2008. aastal elas seal 25 inimest.
Aastatel 2001–2008 oli külavanemaks Jean Clergue.
Montaillou on tuntud peamiselt Emmanuel Le Roy Ladurie raamatust "Montaillou, prantsuse küla 1294–1324". Sellest ilmneb, et 14. sajandi alguses elas seal üle 200 inimese ning see oli viimane olulisem katarluse levikupaik Prantsusmaal. Enamik külaelanikest olid kas põllumehed või lambakasvatajad. Juba toona oli külas juhtival kohal Clergue'ide perekond.
pisi|tühi|püsti|Küla kirik
Vaevakask
Vaevakask (Betula nana) on kaseliste sugukonda kase perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas.
Rahvapärased nimetused: rabakask, kaskjalg, maarjakask, pürskask, raud-kask.
Kirjeldus
Vaevakase lehed on väikesed ja ümarjad, ümbermõõt kuni 1 cm.
Vaevakase kõrgus on 20–120 cm. Õitseaeg on mais.
Levila ja kasvukoht
Levinud Kesk-Euroopa mägedes Põhja-Euroopa ning Põhja-Aasia madalikel. Eestis paiguti, peamiselt mandri lääne- ja põhjaosas, saartel puudub.
Kasvukohana eelistab ta happelisi muldasid (oksülofüüt). Esineb siirdesoodes, rabades, raba- ja soometsades, lodumetsades, sooniitudel, põõsa- või puhmarindes; turvas- ja turvastunud muldadel. Valgusenõudlik. Mullastiku suhtes leplik.
Compromise Blue
Compromise Blue on 1988. aastast tegutsev bluusi, funky ' t, souli ja rhytm and blues ' i viljelev eesti ansambel. Ta on esinenud kontsertidega ka Soomes, Rootsis, Lätis, Leedus, Valgevenes, Venemaal, Saksamaal, Šveitsis, Prantsusmaal ja USAs.
== Koosseis ==
Rändkivi
thumb|[[Ehalkivi, suurim maa peal asuv rändkivi Baltikumis]] Rändkivi (inglise erratic) on liustiku poolt transporditud ning liustiku sulades maha jäänud kivi.
Rändkivid esinevad tihti sellises piirkonnas, mille geoloogiline ehitus ei saa nende lähteallikaks olla. Näiteks Eestis on kristalsed rändkivid laialt levinud, kuid aluspõhja ülemine osa, mis avaneb maapinnal, sisaldab vaid settekivimeid. Kristalsed kivimid avanevad maapinnal meist põhja pool ehk Fennoskandia kilbil. Et rändkivide seas võib leiduda ka väga suuri rändrahne, pidi neid transportima nähtus, millel on väga suur jõud. Ainsaks reaalseks lahenduseks ongi aeglaselt edasiliikuvad liustikud. Sellele ideele jõuti juba 19. sajandi keskpaigaks ning tänapäeval on see geoloogide seas üldtunnustatud idee.
Kristalseid rändkive nimetatakse ka raudkivideks või maakivideks. Nad on enamasti punakat või tumedat värvi.
Jerzy Buzeki valitsus
Jerzy Buzeki valitsus tuli Poolas võimule 1997. aasta valimiste järel 31. oktoobril ning läks laiali järgmiste valimiste kaotamise järel 19. oktoobril 2001.
Valitsuse koosseis
1kohusetäitja 2 originaalis Minister Rolnictwa i Gospodarki Żywnościowej
Ohessaare rand
Ohessaare rand on madal mereosa Läänemeres Sõrve poolsaare läänerannikul Alliotsast nimetu maaninani Jämajast 2 km põhja poole. Ala geograafilised koordinaadid on.
Mere sügavus ei küüni seal enamasti üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 8,9 km². Ranna lõunaosas on Pitsernina ja Türju lõpp. Ranna keskosas on Ohessaare pank. Jämaja juures on meres nimetu laid ning merre suubub Jämaja oja.
Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3270000.
Kingsepp
pisi|Puidust kingaliistud on kingsepa tähtsamaid töövahendeid Kingsepp on ametimees, kes valmistab ja parandab jalanõusid.
Insuberid
Insuberid olid Põhja-Itaalias (Gallia transpadana) elanud keldi hõim. Insuberite keskuseks oli Mediolanum (nüüdne Milano).
Kaarel Liimand
Kaarel Liimand (aastani 1937 Karl Liiman või Karl Liimann; 12. mai 1906 Rapla lähedal – august 1941 Pihkva lähistel ) oli eesti maalikunstnik.
Vao vasallilinnus
pisi|Tornlinnus pisi|Tornlinnuse tuulelipp
Kaarel Liimand
Nimi
Tundub, et paljudes Liimandi kohta käivates kirjandustes ei suudeta otsustada tema nime õigekirjutus. Asjatundmatut võib selline kirjutusviis segadusse ajada ning panna mõtlema, et neid inimesi oli rohkem kui üks. Võib leida Limann, Liimann, Liiman ja Liimand. Eesnimedena on kasutatud kahte varianti: Karl või Kaarel. Kuid tegelikult sündis siia ilma Karl Liiman ja 1937. aastal eestistatud nimi kõlas Kaarel Liimand. Kirikuraamatutes on Liimanide suguvõsa kirjutatud saksapäraselt Liman. See avastati alles siis, kui perekonnaliikmed tahtsid oma surnud esivanematele hauakivid tellida. Kirikust vastati aga, et ei saa kirjutada Liiman, kuna kirikuraamatutes seisab Liman. Nii ongi hauakividel kirjas Liman. 1937 eestistasid Karl ja tema vennad ning õed omad nimed. Pärast Prantsusmaa reisi sai Karlist Kaarel Liimand. Nime nd-lõpp olevat prantsuspärane ja inspireeritud Prantsusmaa külastamisest. Vend Jüri oli teistest eraldi oma nime eestistanud ja selle Liimetsaks muutnud.
Les Cayes' piiskopkond
Les Cayes' piiskopkond (ladina keeles Dioecesis Caiesensis või Dioecesis Cajesensis) on katoliku kiriku piiskopkond Haitis, mille keskus on Les Cayes. Allub Port-au-Prince'i peapiiskopkonnale. Piiskop on Jean Alix Verrier.
Vao vasallilinnus
Kirjeldus
Ruudukujulise põhiplaaniga neljakorruselise tornehitise igal korrusel on üks ruum.
Kingsepp
Traditsiooniliselt oli kingsepp käsitööline, kes valdas jalatsite valmistamise ja parandamise kunsti, kasutades nahka, puitu, kummi ja muid materjale. Et tänapäeval valmistatakse enamik jalanõusid tööstuslikul teel, on kingsepaameti pidajaid järjest vähem. Siiski ei tööta kingsepad praegu ainult kingaparanduses, vaid veel näiteks teatrites, kus lavateostes on vaja eri ajastute moodi jäljendada.
Les Cayes' piiskopkond
Piiskopkonna pindala on 4649 km².
Vao vasallilinnus
Kirjeldus
Esimene ehk keldrikorrus on maa all ning seal hoiti toitu ja muud moona. Sissepääs keldrisse peaukse kõrvalt on ilmselt hilisema päritoluga.
Kingsepp
Kingsepa amet esineb mitmes kõnekäänus: "Iga kingsepp jäägu oma liistude juurde" (ladina keeles ne sutor supra crepidam) ning "kingsepa tütrel pole saapaid".
Obuvnictví Shoemaking Batsiuvystė Szewstwo Обувная промышленность Obućarstvo
Insuberid
Insuberid saabusid Po madalikule 388 eKr. Roomlased alistasid insuberid 222 eKr. Kuna insuberid toetasid Hannibali, siis alistasid roomlased nad 194 eKr uuesti. 89 eKr said nad latiini ja 49 eKr Rooma kodanikuõigused.
Vao vasallilinnus
Kirjeldus
Kaks alumist korrust on võlvlagedega. Ruudu küljepikkused on enam-vähem võrdsed 9,6–10,1 m, kõrgus keldripõrandast karniisini 13,1 m. Seinte paksus on allkorrusel on 1,3–2,4 m, ülakorrusel umbes 1 m. Linnus oli rajatud kaitseehitisena, seda on näha kõrgest sissepääsust ja idaküljel paiknevast ja riivpalgiga suletavast ukseavast.
Algse päritoluga ukseava küljepõskedes on näha hästisäilinud riivpalgi avad. Ristlõige 20X20 cm ja sügavus 150 cm. Auku kattev 3 cm paksune laud on säilinud siiani. Sissepääs linnuse teisele korrusele võis olla kerge ülestõstetava sillaga, mis ohu korral üles tõsteti. Samuti on riivpalgi ja luukidega olnud suletavad ka trellitatud aknaavad teisel korrusel.
Linnuse teine korrus oli ettenähtud tööde tegemiseks ja eelkorruseks kolmandale korrusele.
Kaarel Liimand
Lapsepõlv
Karl Liiman sündis 12. mail 1906 viielapselises peres. Tegelikult oleks pidanud pere kaheksalapseline olema, kuid esimene poeg Hans suri kolmeaastasena 1887, vend Otto üheksakuusena 1887. Ema Mari Liiman (Pikkaru) oli isa teine naine. Esimene naine, Mari (1867–1928) õde Leena (1860–1888), suri tütre sünnitamisel. Isa Jüri Liiman (1853–1910) sai Käära talu peremeheks 1897.
Vao vasallilinnus
Kirjeldus
Neljas korrus oli põhiliselt kaitsekorrus. Igas küljes on kolm klaasimata ja trellideta ava. Laskeavade taga oli kaitsekäik, mille laius idas oli 122 cm ja lõunaküljel 85 cm. Teistel külgedel oli käigurada vaid 25 cm. Arvatavasti võis seal olla puidust laiendus.
Kõikide korruste vahel on vaatepiludega trepikäik.
Hävinud on Vao linnuse maapealse ringmüürid ja vallikraavid.
Ajalugu
Tornlinnus on rajatud 14. sajandi lõpus või 15. sajandi alguses Wackede aadlisuguvõsa poolt.
Kaarel Liimand
Lapsepõlv
Karlil oli poolõde Leena Liimand (1888–1980) ning kaks venda ja kaks õde: Julie (Juuli) Loit (1897–1982), Jüri Liimets (1891–1950), Marie Tuisk (1893–1942) ja Anton Liimand (1902–1941).
Vao vasallilinnus
Ajalugu
Linnus oli mõisa peahoonena kasutusel kuni 1770. aastateni.
Kaarel Liimand
Lapsepõlv
Karli vend Anton Liimandil oli kaks last, kui nad naisega lahutasid. 1941. aastal sündis teise naisega ka kolmas laps. Kuid samal aastal lasid venelased Anton Liimandi maha, kuna ta ei nõustunud kommunistiks hakkama. Tema laste eest hoolitses vanem õde Leena, kes oli vallaline. Anton Liimand oli Käära talu pärija, kuid majanduslike raskuste tõttu müüs talu maha ja ostis koha Harmis. Hiljem käis K. Liimand seal suviti abiks vennalapsi ja õe Juuli lapsi hoidmas ning maalitööd tegemas.
Vao vasallilinnus
Ajalugu
Tornlinnus on väga hästi säilinud, see restaureeriti 1986.
Kaarel Liimand
Lapsepõlv
Liimand pidi paljude raskustega võitlema. Väga noorelt kaotas ta isa. Hiljem haigestus ja suri ema.
Hariduskäik
Aastatel 1913–1920 õppis Liimand Alu vallakoolis Rapla algkoolis.
K. Liiman oli märgatud juba oma kooliajal. Ta oli aktiivne, elav ja sõbralik poiss, kes seltsis kergesti. Tema vallatused olid üle kooli tuntud. Tema hüüdnimeks oli antud "Toots" ning see nimi meeldis tulevasele kunstnikule. Kuna Karl oli pere noorim laps, oskas ta nautida tähelepanu ja sellega kaasnevat. H. Läti andmete põhjal kutsuti K. Liimani koolis "Manniks". Küllap tuli see siis perekonna nimest.
Kuuendas klassis lasi loodusõpetaja õpilastel õuest tuua hariliku hobukastani võrseid. Antud ülesande järgi pandi need toas veenõusse kasvama ning jälgiti tema kasvu kuu aja jooksul. Lisaks sellele, et märgiti üles taime kasvuandmed, pidi ka tema arengust pilte joonistama. Teiste tööde seas paistis silma aga just Karli töö. Ta sai õpetajalt kiita, et ta oli joonistanud kõige natuurilähedasemalt ja realistlikumalt. See oli esimene avalik kunstitöö, millest saadud kiitus, tundus, et ahvatles noort inimest just kunstitee oma ellu valima. Õpetaja avaldas arvamuse, et Liiman võiks maalikunsti õppida. Antud hinnang muutis poisi märgatavalt tõsisemaks ja taltsamaks. Noormees hakkas oma aega rohkem kunstitöödele pühendama. Ta oli leidnud enda jaoks ala, mis talle meeldis, mis pakkus ajaviidet ja rahuldust ning väljendusvahendit. Liimand hakkas joonistustundides rohkem silma paistma ning kodust kaasa toodud joonistused ja akvarellitööd said nii mõnikordki joonistusõpetaja H. Veidenbaumi tunnustuse osaliseks. Samal kevadel saavutas K. Liiman joonistamises klassi parima õpilase maine.
Rapla algkooli viiendas klassis Karl haigestus ja pidi puudumise tõttu uuesti klassi kordama, kuid järgneval aastal lubati tal ikkagi 6. klassi eksamid koos endiste klassikaaslastega sooritada. Ainult saksa keeles jäi järeleksam. . Tal oli soovitatud õpinguid jätkata kunstikoolis, kuid pärast algkooli lõpetamist eelistas Liiman õpinguid jätkata polütehnikumis. Kuid kuna pea terve klassikursus oli poolikuks jäänud, jäid tema teadmised polütehnikumi jaoks nõrgaks ning ta ei saanud sisse.
Õde oli viinud tema õppimise sooviavalduse ka Tallinna Riigi Kunstitööstuskooli ning sinna sai noormees vabakuulajana sisse. Aastatel 1920–1925 õpptis ta Tallinnas Riigi Kunsttööstuskoolis. Kunstitööstuskooli kõrvalt täiendas end Ants Laikmaa ateljeekoolis.
1924. aasta kevadel lõpetas ta Kunstitööstuskooli alamastme ja läks üle ülemastmele, spetsialiseerudes dekoratiivmaali alale. J. Raidjõe oma artiklis "Maalikunstnik Kaarel Liimand" arvab, et Liimand lahkus Kunstitööstuskoolist 1925. aastal ja siirdus kunstikooli Pallas.
Tallinna Riigiarhiivi andmetel kirjutas Liimand 1926. aasta talvel sooviavalduse Pallasele, et sinna õppima asuda. Ka ärakiri tunnistusest Riigi Kunstitööstuskoolist tunnistab Liimandi edasijõudmist 1925/26. õppeaastal.
Les Cayes' piiskopkond
Katoliiklus jõudis Les Cayes' piirkonda 15. sajandi lõpus.
Kaarel Liimand
Hariduskäik
28. jaanuaril toimub kunstiajaloo eksam. Liimandi ülesandeks oli vastata: Egiptuse kunst, Kreeka õitseaja kunst, Prantsuse gootika, Madalmaa 15. sajandi kunst, Prantsuse 18. sajandi kunst, Veneetsia 18. sajandi kunst. Hindeks sai ta hea. 1929. 27. sept. vaatas Pallase õpetajate nõukogu läbi õpilaste palved õppemaksust vabastamise kohta ning K. Liiman saab soodustust.
1933. aastal lõpetab Liimand Pallase ja saab kätte lõputunnistuse (vt lisa 1). Liiman esitas lõpetajate tööde näitusele 14 tööd. Sai praktilise osa hindeks hea ja teoreetiline osa on läbitud. Pärast kooli lõpetamist jäi ta elama Tartusse ja hakkas tegutsema vabakutselise kunstnikuna.
Les Cayes' piiskopkond
Les Cayes' piiskopkond rajati 3. oktoobril 1861 Santo Domingo peapiiskopkonnast eraldamise teel pärast seda, kui paavst Pius IX sõlmis 1860 Haiti Vabariigiga konkordaadi, mille alusel loodi Port-au-Prince'i kirikuprovints.
Kaarel Liimand
Hariduskäik
Alates 1935. aastast töötas ta Pallases joonistusõpetajana ja 1939 maaliateljee juhatajana, 1940. aastast oli ta Konrad Mäe nimelise Riigi Kõrgema Kunstikooli direktori asetäitja.
Les Cayes' piiskopkond
20. aprillil 1972 eraldus Jérémie piiskopkond.
Kaarel Liimand
Hariduskäik
Aastal 1934 käis õpireisil Nõukogude Liidus ja aastal 1937 õpireisil Pariisis.
Les Cayes' piiskopkond
2001. aasta seisuga elas piiskopkonna territooriumil 1 400 000 inimest, kellest katoliiklasi oli 933 000. Preestreid oli 83, neist munkpreestreid 28.
Les Cayes' piiskopid on olnud
Kaarel Liimand
Hariduskäik
Kuulus aastast 1933 kunstiühingusse Pallas.
Poliitika, ühiskondlik tegevus
Liimand pooldas kommunistlikku ideoloogiat.
Kunstniku naise Aino Bachi õemees oli seotud Venemaa kommunistliku liikumisega. Seega võisid Liimandi kommunistlikud mõjutused tulla naise perekonnast, kus nad aeg-ajalt ka külalisteks olid. Kindlasti jäi ta silma õemehe parteikaaslastele ja oli ka seetõttu hiljem üks väljavalituid, kes laskemoonarongi saatjaks sai. A. Liimand ütles, et kui antakse sõjamehele kätte püss, siis ta laseb. Sõjamees ei ole õpetatud mõtlema, vaid käsku täitma.
1929–1930 oli Liimand kaitseväeteenistuses ratsaväes. Sel ajal oli ta masendunud meeleoluga ja elutüdimuse tundega, mis tema optimistliku karakteri juures harva ette tuli.
Isiklik elu
Liimand oli abielus kunstnik Aino Bachiga.
Ghaznī provints
Ghaznī provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
Kaarel Liimand
Isiklik elu
Reis Euroopasse oli mõeldud tutvumiseks maailmakunsti ühe osaga, kuid Bachi ja Liimandi jaoks oli see ka kui pulmareis, mis tollaste rahaliste olude tõttu teisiti teoks ei saanud. Reis toimus tänu Liimandi välisstipendiumile ja Bachi honorarile. Enne reisi olid noored õppinud prantsuse keelt ning reis meeldis mõlemale väga. See jäi nende viimaseks ühiseks välisreisiks. Kaarel Liimandil ei olnud lapsi.
Ghaznī provints
🇦🇫
Kaarel Liimand
Hukkumine
6. juulil 1941 kohtas Aino Bach oma meest juhuslikult Pihkva rongijaamas. Laskemoonarong, mille vagunisaatja Liimand oli, oli jäänud Tartust evakueeritute rongi kõrvalteele seisma. Viimases rongis oli ka Aino Bach. Kunstnikepaar sai kokku ja varsti hakkas evakueeritavate rong edasi sõitma – Bach jõudis sellele vaevu peale joosta. Ei tea, kas Aino Bach jõudis öelda oma mehele lapseootusest, kuid varsti pärast seda ta kaotas lapse. Kaotus olevat tekkinud pingest, mis tekkis rongile tormates, et mitte maha jääda. Varsti pärast seda kohtumist hukkus Liimand hävituspataljonis. Täpset surmakuupäeva pole kindlaks tehtud, kuid tõenäoliselt toimus see vahemikus 6. juuli kuni 12. august 1941. Ago Liimand usub, et see oli olnud venelaste poolt organiseeritud sõit, kus vagunisaatjateks oli pandud eesti rahvusest parteikaaslased, kuna oli teada sakslaste võimalikust ründeplaanist.
1941. aasta 6. juulil sai Pihkva jaama lähikonnas sakslaste õhurünnaku ajal tabamuse laskemoonarong, mida Kaarel Liimand saatis. Sellisel juhul oleks kunstniku surmapäev 6. juuli 1941. Kuid on tähelepandav fakt, et Liimandiga koos moonarongi saatjaks läinud Tartu hävituspataljoni mees Himmelhoch, saatis onule telegrammi Novgorodist kuskil enne 10. augustit. Ometi ei teata kindlalt, kas nad sattusid koos ühele moonarongile. Samuti ei pruukinud sakslaste tabamuse korral hukkuda kogu moonarongi meeskond. 9. juulil langes aga kogu Pihkva sakslaste kätte. Seega pole siiani korda läinud kindlaks teha Liimandi surma üksikasju ega daatumit. Enamasti on aga kirjanduses Liimandi kohta märgitud: "Augustis hukkus K. Liimand hävituspataljoni liikmena" (Nurk 1977, 190), (EKA 2002, 239), (EKA 1970, 19). Eesti entsüklopeedia 5. köites on aga kirjas, et K. Liimand jäi 1941. aastal hävituspataljoni võitlejana Pihkva lähistel teadmata kadunuks.
Käära talust on järel ainult väravad ja koduhoovi püstitatud mälestuskivi.
Looming
pisi|"Köögis" (1934). Õlimaal lõuendil. Kuulub [[Tartu Kunstimuuseumi kollektsiooni]] Liimand tegi kunstitöid nii kompositsiooni, portree, natüürmordi, maastiku kui aktimaali alal.
Monotüüpia
pisi|"Emajõgi" (u 1935–1940)
Õlimaalid
pisi|"Lehmad" (1930) pisi|"Tartu motiiv" (1935) pisi|"Lodjad Emajõel" (1938)
Moskva
Moskva on Venemaa pealinn.
Moskva on Venemaa Föderatsiooni 1. järgu haldusüksus (keskalluvusega linn). Moskva kuulub Keskföderaalringkonda. İstanbuli arvestamata on Moskva Euroopa suurim linn nii halduspiirides kui ka linnastus elavate inimeste arvult. Halduslikult kuulub Moskva linna alla ka Zelenogradi linn Moskvast 50 km loodes. Ümber Moskva linna asub Moskva oblast, mille mõned haldusasutused asuvad pealinnas. Moskva asub Moskva jõe ääres. Jõe järgi on linn saanud ka nime.
Kliima
pisi|Moskva kliimadiagramm Moskvas valitseb parasvöötme mõõdukalt mandriline kliima. Tugevat pakast ja lõõmavat kuumust esineb harva, kuid kõrvalekaldeid normist tihti.
Aasta keskmine temperatuur on +5,7 °C. Kõige kuumemad kuud on juuli (+19,2 °C) ja juuni (+17,1 °C), kõige jahedamad kuud veebruar (−6,8 °C) ja jaanuar (−6,5 °C). Kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud juulis (+38,2 °C) ja augustis (+37,3 °C), aga isegi veebruaris ja jaanuaris on täheldatud vastavalt +8,6 °C ja +8,3 °C. Kõige madalamad absoluutsed temperatuurid on mõõdetud jaanuaris (−42,1 °C) ja veebruaris (−38,2 °C). Kõige kõrgemad absoluutsed miinimumid on mõõdetud juulis (+1,3 °C) ja augustis (−1,2 °C).
Aastas sajab keskmiselt 707 mm sademeid. Kõige rohkem tuleb sademeid juulis (85 mm) ja augustis (82 mm), kõige vähem märtsis (35 mm) ja aprillis (37 mm).
Aastas paistab päike keskmiselt 1731 tundi, kõige rohkem juunis (279 tundi) ja juulis (271 tundi), kõige vähem detsembris (18 tundi) ja novembris (32 tundi).
Krimmi poolsaar
thumb|300px|Krimmi poolsaar thumb|Krimmi poolsaare satelliidipilt pisi|[[Mangup Kale küngas, Bahtšisarai rajoonis, Zalisne küla lähistel 2017. aastal]] Krimmi poolsaar (kreeka keeles Ταυρική Taurikē; ukraina keeles Кримський півострів; krimmitatari keeles Qırım yarımadası; vene keeles Крымский полуостров) on poolsaar Euroopa kaguosas Musta mere põhjarannikul.
Moskva
Kliima
Aasta keskmine tuulekiirus on 1,4 m/s ja aasta keskmine õhuniiskus on 78%.
Krimmi poolsaar
Venemaa Keisririigi perioodil kuulus Tauria kubermangu. Poolsaarel asub de iure Ukraina koosseisu kuuluva Krimmi Autonoomse Vabariigi põhiosa ja eraldiseisev Sevastopoli linn. Alates 18. märtsist 2014 peab Venemaa neid oma territooriumi osadeks ja nad on de facto Venemaa Föderatsiooni subjektid (vt 2014. aasta Krimmi kriis). Arabati sääre põhjaosa jääb Ukraina Hersoni oblastisse.
Moskva
Haldusjaotus
Moskva on jagatud 12 haldusringkonnaks (административный округ), mis jagunevad munitsipaalringkondadeks (муниципальный округ).
Krimmi poolsaar
Pindala 26 200 km², elanikke 2,4 miljonit (2001).
Moskva
Transport
pisi|Film liiklusest ja tegevusest Tverskaja tänaval 1896. aasta mais Moskva on Venemaa peamine transpordisõlm. thumb
Krimmi poolsaar
Ajalugu
Krimmis oli asustus juba paleoliitikumis. Varaseimad asukad olid mägedes elanud taurid, kelle järgi on poolsaart nimetatud ka Tauriaks. Madalamate stepialade esimesed asukad olid kimmerlased ja sküüdid. Kreeka kolonistid asutasid praeguse Kertši kohale 7. sajandil eKr Pantikapaioni linna. 6.-5. sajandil eKr lisandus kreeka kolooniaid veelgi, need ühinesid peagi Bosporose riigiks. 1. sajandist eKr kuni 3. sajandini kuulus Krimmi idaosa ja lõunarannik Roomale, seejärel tungisid sinna goodid ja hunnid. 6. sajandil haaras ülemvõimu Bütsants, kelle peamine tugiala oli Hersonesos, aga ka Kertš ja Sudak.
Moskva
Raudteetransport
Moskvas on 10 raudteejaama:
Krimmi poolsaar
Ajalugu
1239. aastal tungisid Stepi-Krimmi mongolid ning maa ühendati Kuldhordiga, kuni 1443. aastal tekkis iseseisev Krimmi khaaniriik. 1475. aastal vallutas Krimmi poolsaare kolmesajaks aastaks Osmanite riik. Aastast 1475 oli Krimmi khaaniriik vasallisõltuvuses Osmanite riigist. Aja jooksul (1502) allutas Krimmi khaan ka Kuldhordi viimased jäänused, Suurhordi alad keskusega Sarais.
Moskva
Lennujaamad
Moskva territooriumil asub rahvusvaheline Vnukovo lennujaam. Moskva lähistel asuvad järgmised lennujaamad::
Krimmi poolsaar
Ajalugu
18. oktoobril 1921 loodi Autonoomne Krimmi Sotsialistlik Nõukogude Vabariik Venemaa SFNV koosseisus (1929. aastast Krimmi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik Vene NFSV koosseisus). Krimmitatarlased said autonoomia ning krimmitatari keel sai Krimmis vene keele kõrval ametliku staatuse.
Moskva
Linnatransport
Moskvas on umbes 700 bussiliini, 104 trollibussiliini, 46 trammiliini. Sõidavad ka liinitaksod.
Krimmi poolsaar
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1944 oli Krimm okupeeritud Kolmanda Riigi ja Rumeenia vägede poolt. Pärast okupatsiooni lõppemist küüditati krimmitatarlased 18. mail (peamiselt Stalini algatusel) Usbeki NSV kõrbealadele ja mujale, 26. juunil küüditati Krimmist ka armeenlased, bulgaarlased ja kreeklased. 1945. aastal tühistati krimmitatarlaste autonoomia, Krimmi ANSV-st sai Krimmi oblast. 1948. aastal eraldati Sevastopol Krimmi oblastist, Sevastopolist sai Vene NFSV keskalluvusega linn.
Vana-Rooma konsulite loend
Siin loetletakse Vana-Rooma konsuleid.
Krimmi poolsaar
Ajalugu
1974. aastal anti krimmitatarlastele õigus naasta Krimmi. 1978. aastal võeti vastu Ukraina NSV uus põhiseadus, mille kohaselt Sevastopolist sai Ukraina NSV keskalluvusega linn. 1989. aastal algas krimmitatarlaste massiline naasmine Krimmi.
Fāryābi provints
Fāryāb on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
Krimmi poolsaar
Ajalugu
12. veebruaril 1991 taastati Krimmi ANSV. 4. septembril 1991 võttis Krimmi ANSV Ülemnõukogu vastu Vabariigi suveräänsusdeklaratsiooni. 5. mail 1992 võeti vastu dokument Krimmi Vabariigi riiklikust iseseisvusest. Järgmisel päeval võttis Krimmi Vabariigi Ülemnõukogu vastu iseseisva Krimmi Vabariigi põhiseaduse. 30. juunil 1992 kirjutati alla seadusele, mis reguleerib Ukraina riigivõimu ja Krimmi Vabariigi võimuorganite volitusi. 4. veebruaril 1994 valiti vabariigi presidendiks Juri Meškov. 20. mail 1994 võeti vastu seadus Krimmi Vabariigi riikluse põhiseaduslike aluste taastamisest.
Fāryābi provints
Provintsi elanikest enamik on usbekid. Loodesse, Türkmenistani piiri lähedale jäävad türkmeenide asualad.
Krimmi poolsaar
Ajalugu
17. märtsil 1995 tühistati Krimmi Vabariigi põhiseadus ja mõned seadused. 4. aprillil 1996 töötati välja uus põhiseadus, mis võeti vastu 21. oktoobril 1998. Põhiseaduse kinnitas Ukraina Ülemraada 23. detsembril 1998 ning see jõustus 11. jaanuaril 1999.
Fāryābi provints
Haldusjaotus
🇦🇫
Vana-Rooma konsulite loend
4. sajand eKr
...