cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektriväli
Punktlaengu elektriväli
Kahe vastasmärgilise punktlaengu süsteemi – dipooli – poolt tekitatava elektrivälja tugevus piki dipooli telge leitakse positiivse ja negatiivse laengu elektriväljade avaldiste kaudu. Pärast matemaatilisi tehteid saadakse välja tugevuseks
kus z on kaugus dipooli tsentrist ja on dipoolmoment (d  on punktlaengute omavaheline kaugus).
Joonlaengu elektriväli
Joonlaeng koosneb punktlaengutest, mis on asetunud piki joont, näiteks piki juhet. Lineaarse laengutiheduse korral väljatugevus
kus vektor on suunatud joonlaengult radiaalselt mõõtepunkti.
Elektrivälja superpositsioon
Elektriväli rahuldab superpositsiooni printsiipi. See tähendab seda, et jõud, millega laengute süsteem mõjub antud süsteemi mittekuuluvale laengule, on võrdne nende jõudude vektorsummaga, millega iga süsteemi kuuluv laeng antud laengule üksikult mõjub. Laengute süsteemi väljatugevus on võrdne nende väljatugevuste vektorsummaga, mida tekitavad kõik süsteemi kuuluvad laengud üksikult:
kus r_i laengu kaugus hetkel huvi pakkuvast punktist ja vastava laengu ühikvektor.
Superpositsiooniprintsiibi abil on võimalik leida mistahes laengusüsteemi väljatugevust.
Elektrostaatiline väli
Elektrostaatiline väli on selline elektriväli, kus välja tugevus ei muutu ajas. Seega on laengud paigal. Elektrivälja tugevus punktis E(r) on võrdne elektrilise potentsiaali negatiivse gradiendiga:
kus \nabla on gradient ja \Phi on elektriline potentsiaal.
Selleks et liigutada laengut ühelt potentsiaalilt teisele, on vaja teha tööd
Homogeenses väljas on kahe potentsiaali vaheline elektriväli
kus d on potentsiaalidevaheline kaugus. pisi|Elektrivälja jõujoonte demonstratsioon: [[elektrostaatiline generaator|Elektrostaatilise generaatori elektrood on asetatud õlisse. Elektroodi ümbritsevas elektriväljas joonduvad osakesed õlis kui dielektrikus väljajoonte kujuliselt]] pisi|Elektrivälja jõujooned positiivse ja negatiive laengu ümber
Jõujooned
Elektriväljas avalduvat jõudu on hea visualiseerida (näitlikustada) jõujoonte abil. Jõujoone igas punktis mõjub positiivsele proovilaengule jõud, mille suund ühtib jõujoone puutuja sihiga selles punktis. Mida tihedamalt jõujooned paiknevad, seda tugevam on väli. Jõujoonte hajumine kauguse suurenemisel laetud punktist näitab seda, et elektriväli nõrgeneb.
Elektrilaengute elektrivälja jõujooned algavad kokkuleppeliselt positiivselt laengult ning lõpevad negatiivsel laengul.
Ekvipotentsiaalpinnad
Elektrivälja naaberpunktid, milles elektrivälja potentsiaal on võrdne, moodustavad ekvipotentsiaalpinna, mis võib olla kujuteldav või reaalselt eksisteeriv pind. Laengu nihutamiseks elektriväljas samal ekvipotentsiaalpinnal asuvate punktide vahel pole tööd vaja teha. Punktlaengu või kerasümmeetrilise laengujaotuse tekitatud ekvipotentsiaalpinnad on kontsentrilised sfäärid. Ekvipotentsiaalpinnad on alati risti elektrivälja jõujoontega ja ühtlasi väljavektoriga.
Elektriväli dielektrikus
Dielektrikus avaldub staatiline elektriväli kujul
kus vektor D on elektrivoo tihedus, E on elektrivälja tugevus ja P on polarisatsioon, mis kirjeldab aine sees olevat elektrilist dipoolmomenti.
Elektrivälja energia
Elektrostaatiline väli salvestab energiat. Välja energiatihedus ruumalaühiku kohta
kus \varepsilon on keskkonna dielektriline läbitavus ja \mathbf{E} on elektrivälja tugevuse vektor.
Välja salvestunud koguenergia U on integraal üle ruumala V:
Elektrodünaamiline väli
Elektrivälja pole võimalik tekitada mitte ainult staatiliste elektrilaengute abil, vaid ka muutuva magnetväljaga. Elektrodünaamiline väli on ajas muutuv elektriväli, kui seda muutumist põhjustab laengute liikumine. Sel juhul tuleb elektrivälja käsitleda koos magnetväljaga, mis koos moodustavad elektromagnetvälja.
Tüvipüramiid
Tüvipüramiid on hulktahukas, mis tekib püramiidi lõikamisel põhjaga paralleelse tasandiga.
Tüvipüramiidil on kaks põhja. Põhjadevahelist kaugust nimetatakse tüvipüramiidi kõrguseks. Tüvipüramiidi külgtahkudeks on trapetsid. Tüvipüramiidi, mis on saadud korrapärase püramiidi lõikamisel, nimetatakse korrapäraseks tüvipüramiidiks.
Elektriväli
Elektrodünaamiline väli
Faraday induktsiooniseaduse kohaselt indutseerib muutuv magnetväli pööriselise elektrivälja. Maxwelli kolmanda võrrandi kohaselt on niisuguse välja rootor võrdne magnetinduktsiooni \mathbf{B} muutumiskiiruse miinusmärgilise väärtusega:
Tüvipüramiid
Ruumala
Tüvipüramiidi ruumala on
kus h on kõrgus ja S1 ning S2 on põhjade pindalad.
Elektriväli
Elektrodünaamiline väli
Kui niisugusesse muutuvasse magnetvälja asetada näiteks juhtmesilmus, siis indutseerib pöörisväli selles elektromotoorjõu ja tekib elektrivool. Elektrit juhtivas materjalis kutsub muutuv magnetväi esile pöörisvoolu.
Võrdlus gravitatsiooniväljaga
Elektrostaatilist välja ja gravitatsioonivälja omavahel võrreldes võib näha, et neil on ühiseid jooni:
Chester A. Arthur
Chester Alan Arthur (5. oktoober 1829 – 18. november 1886) oli Ameerika Ühendriikide 21. president. Ta oli ametis aastail 1881–1885.
Transilvaania kindluskirikuga asulad
Transilvaania kindluskirikuga asulad (prantsuse Sites villageois avec églises fortifiées de Transylvanie, inglise Villages with Fortified Churches in Transylvania, rumeenia Sate cu biserici fortificate din Transilvania) on UNESCO maailmapärandi objekt nr 596 Rumeenias (Transilvaanias).
Transilvaanias on üldse umbes 150 kindluskirikut. Maailmapärandi objekt koosneb seitsmest asulast ja sealolevast kindluskirikust:
Objekt kanti UNESCO maailmapärandi nimistusse 1993. aastal kui "Biertan ja selle kindluskirik" (prantsuse Biertan et son église fortifiée, inglise Biertan and its fortified Church). 1999. aastal laiendati objekti: Biertani objekti pindala suurendati ning lisati kuus kindluskirikuga asulat.
Välislingid
Biserici fortificate din Transilvania
Va'aletoa Sualauvi II
Va'aletoa Eti Sualauvi II (sündinud 29. aprillil 1947) on Samoa poliitik, alates 21. juulist 2017 Samoa riigipea.
Chester A. Arthur
4. märtsist kuni 20. septembrini 1881 oli ta Ameerika Ühendriikide asepresident.
pisi|left|Chester A. Arthuri vapp
Va'aletoa Sualauvi II
Elulugu
Tema vanaisa oli üks Mau liikumise juhte, tuimaleali'ifano Fa'aoloi'i Si'ua'ana. Tema vanaonu Tuiaana Tuimaleali'ifano Suatipatipa II oli aastatel 1962–1974 Asetäitjate nõukogu ainuliige. Ta on töötanud politseinikuna, advokaadina, õpetajana ning on olnud Samoa politseiülem. Ta on politseinikuna töötanud kolm aastat ka Uus-Meremaal. Ta on erinevatel ametikohtadel töötanud ka Samoa ülemkohtus.
Ta on olnud Matautu Falelatai külas vaimulik. Ta on Samoa kiriku esindajana käinud jutlustamas Uus-Meremaal ja Austraalias. Ta oli aastatel 1993–2001 ja alates 2004. aastast asetäitjate nõukogu liige. 21. juulil 2017 vannutati ta Samoa riigipeaks. 2019. aastal võõrustas ta Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kiriku juhti Russell M. Nelsonit.
230. aastad
230. aastad
230. aastad on aastad 230–239 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad
Aastad: 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239
Vorm
Vorm (ladina keeles forma) on mitmetähenduslik sõna.
240. aastad
240. aastad
240. aastad on aastad 240–249 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
250. aastad
250. aastad
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad
Aastad: 250 251 252 253 254 255 256 257 258 259
Tõus (matemaatika)
Tõus on arvsuurus, millega iseloomustatakse sirge kallet. Mida suurem on tõusu absoluutväärtus, seda järsem on sirge. Puutuja abil saab defineerida joone tõusu mõiste.
Tõusu mõiste on oluline paljudele teadusharudele. Selle abil on võimalik iseloomustada näiteks maapinna kallakut geograafias ja kiirust füüsikas.
Arvjada
Arvjada ehk arvujada ehk progressioon on jada, mille liikmed on arvud.
Tõus (matemaatika)
Sirge tõus
Sirge tõus on sirge sihti iseloomustav arvsuurus, täpsemalt tasandil paikneva sirge ja abstsisstelje positiivse suuna vahelise nurga ehk tõusunurga tangens :
kus sümbol \Delta tähistab vastavate punktide koordinaatide vahet.
Seega näitab sirge tõus ühtlasi seda, kui palju muutub sirgel liikuva punkti ordinaat, kui abstsiss kasvab ühe ühiku võrra.
Joone tõus
Joone tõus punktis P on defineeritud kui selle joone puutuja tõus punktis P.
Kui joon on kirjeldatav funktsiooniga y = f(x) ning see funktsioon on kohal x diferentseeruv, siis on tõus punktis P = (xP,yP) antud funktsiooni f(x) tuletisega selles punktis:
Kui funktsiooni tuletis on argumendi eri väärtuste korral erinev, siis ka joone tõus on eri punktides erinev. Joone tõus on kõikides punktides võrdne parajasti siis, kui see joon on sirge.
Umihana Čuvidina
Elulugu
Umihana sündis aastal 1794 tänapäeva Bosnia ja Hertsegoviina aladel Sarajevos. Tema vanemad olid bosnialastest restoraniomanikud.
Aastal 1813 kihlus ta Mujo Čamdži-bajraktari nime kandva mehega; see langes aga Esimese Serbia ülestõusu mahasurumisel. Umihana otsustas seepeale mitte kunagi abielluda; ühtlasi asus ta oma kihlatust ja tema kaassõduritest luuletusi kirjutama. Umihana lõi oma teosed lauldes esitamiseks – need on osa sevdalinkast, mis on üks Bosnia rahvamuusika vorme. Ainus teos, mis täiel määral on säilinud ja mille autorsuses ei kahelda, on "Sarajlije iđu na vojsku protiv Srbije".
Umihana suri aastal 1870 Sarajevos, tema haua asukoht on teadmata.
Mälestamine
Aastal 1970 avati Sarajevos Umihana nime kandev algkool (Umihana Čuvidina Osnovna Škola).
Aastal 2011 eraldasid Sarajevo linnavõimud 80 000 konverteeritavat marka luuletaja kodumaja ja selle ees oleva tänava rekonstrueerimiseks.
Teoseid
Ainus täielikult säilinud teos, mille autorsus on kindel, on 79 värsiga teos "Sarajlije iđu na vojsku protiv Srbije" (Sarajevo mehed lähevad sõtta Serbia vastu). Teisi tuntumaid poeeme:
Acciaroli
pisi|Acciaroli asend Salerno provintsis Acciaroli on küla ja osavald Itaalias Salerno provintsis Pollica vallas.
Acciaroli saja-aastastel inimestel on teadaolevalt väga madal südamehaiguste ning Alzheimeri tõve määr.
260. aastad
260. aastad
260. aastad on aastad 260–269 pKr.
Aastad: 260 261 262 263 264 265 266 267 268 269
Armuadramaa
Armuadramaa oli kirikuõpetajate leskede või vaeslaste heaks annetatud või määratud maa.
Faktuur (muusika)
Faktuur (inglise keeles texture, 'tekstuur'; saksa keeles Satz või Tonsatz, 'kogum' või 'helikogum') on muusikalise struktuuri osade samal ajahetkel ühendamise põhimõte.
Eristatakse ühehäälset (monofoonia) ja mitmehäälset faktuuri, mida on kolme põhilist liiki: homofoonia, polüfoonia ja heterofoonia.
Faktuur annab muusikas tähenduse vertikaalsele mõõtmele.
Faktuuriga tegelesid juba keskaja heliloojad ja muusikateoreetikud, kuid eriliselt hakati faktuurile tähelepanu pöörama 20. sajandi muusikas: tekkisid näiteks paljukihilised faktuurid (Charles Ivesi, György Ligeti, Bernd Alois Zimmermanni muusikas).
Faktuuri kui kompleksset muusikalist parameetrit iseloomustavaks suuruseks on näiteks ’tihedus-hõredus’.
Termin
Sõnal "faktuur" on eri keeltes veidi erinev tähendus. Näiteks inglise keeles kasutatav sõna "tekstuur", mis on mõiste sisult identne eesti sõnale "faktuur", on etümoloogiliselt pärit itaalia sõnadest testura ja tessitura, mis tähendavad eelkõige vokaalmuusikas üksiku hääle registriulatust. Saksa keeles kasutatakse sõna "faktuur" tähenduses pigem mõistet Satz (Tonsatz), mis teatud kontekstis viitab teose kontrapunktilisele ülesehitusele (näiteks Dezimensatz kui intervallide kontrapunktiring 10. sajandil) või mitmehäälses vokaalfaktuuris häälte kirjutamise stiilile (näiteks 14.–15. sajandi vokaalstiil Kantilenensatz, milles ülemine hääl on meloodia ning alumised hääled saate funktsioonis) ning mida tänapäeval mõistetakse kui kompositsioonitehnilist printsiipi, kuidas kirjutada näiteks kaanonit, fuugat, koraalivariatsiooni, klassikalist sonaat-allegrot, Lied'i jne.
Faktuuritüübid
Eristatakse ühehäälset (monofoonia) ja mitmehäälset faktuuri, mida on kolme põhilist liiki: homofoonia, polüfoonia ja heterofoonia. Faktuuritüüpideks on ka näiteks monofoonia ehk ühehäälsus, heterofoonia (kas ”laiendatud ühehäälsusena”, mille puhul sama meloodiat esitatakse mitme esitaja poolt nii põhikujul kui ka mõningate kõrvalekaldumistega või nii-öelda lintliikumisena, mille puhul esitatakse sama meloodiat paralleelsetes intervallides) ja mikropolüfoonia.
Homofoonilises faktuuris on võimalik eraldada juhtivat häält (sageli on selleks meloodia) saatehäältest ehk saatest. Juhtiva hääle kõrval moodustavad homofoonilise faktuuri funktsionaalne bass ja vähem iseseisvad saatehääled. Homofoonilise faktuuri erikujuks on harmooniline faktuur, milles kõik hääled liiguvad ühesuguses rütmis akordidena.
Üheks tavalisemaks faktuuri mitmekesistamise võtteks on figuratsioon: rütmiline figuratsioon, harmooniline figuratsioon ja meloodiline figuratsioon.
Klassikalis-romantilises muusikatraditsioonis võrreldakse eelkõige polüfoonilist ehk kontrapunktilist (häältel on iseseisev liikumissuund, rütmika, karakter) ning homofoonilist (hääled on allutatud ühtsele rütmile ja rõhutavad esmajoones harmoonia kulgu) faktuuritüüpi ja nende kahe sümbioosi – nii-öelda vaba mitmehäälsust (sks.k Freistimmigkeit).
Faktuuri all võib pidada silmas ka näiteks partiide ehk häälte, tämbrite, rütmide, artikulatsioonide, dünaamika või muusika karakterite samal ajahetkel ühendamist.
Avatud aktsiaselts
Avatud aktsiaseltsiks (vene keeles открытое акционерное общество, lühend OAO) nimetatakse Venemaal aktsiaseltsi, mille aktsionärid võivad oma aktsiatega vabalt kaubelda teiste aktsionäride nõusolekust sõltumata.
Minimaalne põhikapital on 100 000 rubla.
Avatud aktsiaseltsile vastandub suletud aktsiaselts (vene keeles закрытое акционерное общество, lühend ЗАО).
James Garfield
James Abram Garfield (19. november 1831 – 19. september 1881) oli Ameerika Ühendriikide 20. president. Ta oli ametis 4. märtsist 1881 kuni surmani.
Garfieldi tulistas 2. juulil 1881 Washingtoni raudteejaamas vaimuhaige Charles J. Guiteau (1841–1882). President suri veremürgistuse tagajärjel paar kuud hiljem.
pisi|left|James Garfieldi vapp
Suurbritannia kuningriik
Suurbritannia kuningriik (inglise Kingdom of Great Britain) oli kuningriik Euroopas 1707–1801.
Suurbritannia kuningriik loodi 1707. aasta Act of Unioniga, mis liitis kokku Inglismaa ja Šotimaa kuningriigi. Alates 1603. aastast olid Inglismaa ja Šotimaa olnud personaalunioonis.
Kuni 1714. aastani valitses riiki viimane Stuartite dünastiast valitseja Anne. 1714. aastal tuli võimule Hannoveri dünastia.
Suurbritannia kuningriigile järgnes 1801. aastal Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik, mis loodi 1800. aasta Act of Unioniga. See otsus liitis omavahel Suurbritannia ja Iirimaa kuningriigi.
Ulme
Ulme (inglise keeles speculative fiction, saksa keeles die Fantastik) on kunstižanr, milles kujutatakse maailma teadlikult ja rõhutatult sellisena, nagu see tegelikkuses ei ole. Peamiselt esineb ulme kirjanduses ja filmikunstis. Ulme jaguneb kolmeks alamžanriks: teadusulme (science fiction), imeulme (fantasy) ja õudusulme (horror). Eestikeelses pruugis on levinud ka tava nimetada ulmeks üldises mõttes just teadusulmet, imeulme kohta kasutatakse laialdaselt ingliskeelset toorlaenu fantasy.
Teadusulme tegeleb tavaliselt tulevikuga, õudusulme tihtipeale minevikust pärit jõududega tänapäevas ning imeulme asetub meile tuntud ajast ja ruumist väljapoole. Teadusulme psühholoogiliseks juhtmotiiviks on tavaliselt kohtumine tundmatuga kõige laiemas mõttes ning paljudel juhtudel ka sel pinnal tekkiv eetiline konflikt; õudusulme puhul seevastu lugejas jubedustunde tekitamine ning imeulme puhul tavapärasest maailmast hoopis eripärase kujutamine.
Alamžanre eristatakse selle järgi, kuidas autor fantastilisi sündmusi põhjendab (teadusulme vs. imeulme), kas autor püüab neile anda ratsionaalset seletust või seletub tegevus maagia ja müstikaga. Õudusžanri definitiivne tunnus on autori soov tekitada lugejas jubedust. Eksisteerivad üleminekuvormid kõigi žanride vahel, milles segatakse teadlikult erinevate alamžanride tunnuseid.
Suurbritannia kuningriik
Hispaania pärilussõda
1701–1714 toimus Euroopas Hispaania pärilussõda, milles osalesid peaaegu kõik toonased Euroopa suurriigid. Hispaania pärilussõja põhjustas Saksa-Rooma keisri Leopold I ja Prantsusmaa kuninga Louis XIV vaheline vastuolu küsimuses, kes peaks pääsema Hispaania troonile pärast viimase Habsburgide soost Hispaania kuninga järglasteta Carlos II surma. Saksa-Rooma keiser Leopold I aga soovis Hispaania troonil näha endiselt Habsburgide soost kuningat ning alustas sõda Louis XIV Prantsusmaa vastu. Saksa-Rooma vägede poolel astusid sõtta ka teised Prantsusmaa ülemvõimupüüdlusi piirata soovivad Euroopa suurriigid: Suurbritannia kuningriik, Hollandi vabariik, Portugali kuningriik, Preisi kuningriik ja Savoia hertsogkond.
Seitsmeaastane sõda
Seitsmeaastane sõda oli aastail 1756–1763 Euroopas, Põhja-Ameerikas, Indias ja Lääne-Aafrikas peetud sõda, milles osalesid praktiliselt kõik Euroopa olulisemad riigid. Põhja-Ameerika kolooniates toimunud Inglise-Prantsuse ja indiaanisõja (1754–1763) tõttu kartis Suurbritannia Prantsuse sissetungi Hannoveri, mille valitseja oli personaaluniooni alusel Suurbritannia ja Iirimaa kuningas George II. Georg II August moodustas liidu oma nõo, Brandenburgi-Preisi valitseja Preisimaa kuninga Friedrich Suurega, kombineerides Põhja-Ameerika konflikti Brandenburgi-Preisi–Austria kolmanda Sileesia või seitsmeaastase sõjaga (1756–1763).
Austraalia koloniseerimine
1770. aasta 21. augustil kuulutas James Cook Austraalia idaosa Suurbritannia kuningriigilele kuuluvaks, nimetades selle Uus-Lõuna-Walesiks. Uus-Lõuna-Wales asutati 1788. aastal ning hõlmas algselt suure osa Austraalia mandrist. 1788. aastal, saabusid Botany Baysse 700 sunnitööle mõistetud vangi ja 200 meremeest ning tasandikele tänapäeva Sydney kohal rajati esimesed asulad.
Ulme
Žanri piiritlemine
1) Sündmustiku fantastilisus. Meile tuntud reaalsuses, olevikus või minevikus toimuv sündmustik on meie praeguste teadmiste valguses välistatud või kirjeldatakse meile tundmatut reaalsust. Vaidlusi on põhjustanud teosed, mille tegevus pole küll otseselt fantastiline, kuid on siiski äärmiselt kummaline ("Kärbeste jumal").
Suurbritannia kuningriik
Ameerika Iseseisvussõda
(1775–1783) Ameerika iseseisvussõda oli sõda, mis algas 1775. aastal Suurbritannia kuningriigi ning tema kolmeteistkümne Põhja-Ameerika koloonia vahel ja mille lõpetas 1783. aastal sõlmitud Pariisi rahuleping. Lepingu tulemusena Suurbritannia tunnistas Ameerika kolooniate iseseisvumist ja sõltumatust Suurbritanniast.
Ulme
Žanri piiritlemine
Kirjandust, mis on loodud eesmärgiga lugejas jubedust tekitada, kuid milles ei toimu midagi fantastilist, nimetatakse hirmukirjanduseks (Johannes Aaviku termin) ja ei loeta ulme osaks (vastupidi õuduskirjandusele).
Suurbritannia kuningriik
Tööstusrevolutsioon Ühendkuningriigis
18. sajandi lõpus ja 19. sajandil toimus tööstusrevolutsioon, mil toimusid suured muudatused põllumajanduses, tootmises, kaevandamises ja transpordis, mis kõik mõjutasid ühiskonna sotsiaal-majanduslikku ja kultuurilist olukorda. Pööre sai alguse Suurbritanniast, levis Euroopasse, Põhja-Ameerikasse ning lõpuks üle terve maailma. 18. sajandil hakkas seni valitsenud manufaktuurne tootmine asenduma vabrikutootmisega. Järjest rohkem kasutati inimese tööjõu asemel masinaid. Tööstusliku pöörde peamiseks tunnuseks olid uute masinate leiutamine ning nende kasutuselevõtmine.
Ulme
Žanri piiritlemine
Fantastilisus võib seisneda muuhulgas ükskõik millises allpool loetletud elemendis.
Suurbritannia kuningriik
Tööstusrevolutsioon Ühendkuningriigis
1788. aasta 9. mail võttis Suurbritannia kuningriigi parlament vastu ettepaneku orjakaubanduse kaotamiseks.
Ulme
Žanri piiritlemine
Fantastilised subjektid:
Fantastiline tehnoloogia:
Fantastilised humanitaar- või sotsiaalteaduste arendused
Väga tihti esineb ühes teoses mitu fantastilist elementi.
3) Fantastikal on teoses oluline osa ja see on taotluslik. Näiteks H. G. Wellsi "Tono Bungay" ei ole ulme hoolimata episoodist quap-iga. Loomulikke vaidlusi põhjustab see, kui suur osa on oluline. Mõne teose puhul on vaieldav ka see, kas fantastiline element oli taotluslik. Fantastilisena näivad sündmused võivad olla tingitud autori vähestest teadmistest või elukogemusest.
4) Teose aluseks olev narratiiv on ilukirjanduslik, st. ei ole religioosne, spekulatiivselt esseistlik ega suulise traditsiooni üleskirjutus.
Rida autoreid on avaldanud oma teoseid vältides viiteid ulmekirjandusele hoolimata teoste ilmsest fantastilisusest. Samuti on rida kirjastusi avaldanud ulme sildi all teoseid, milles tegelikult midagi fantastilist ei toimu. Teose sisust lähtumisele alternatiivne viis ulme defineerimiseks on lähtuda sellest, millises väljaandes teos ilmunud on.
Žanriulme on ulme mõne alaliigi tavasid täpselt järgiv ulmekirjandus. Sinna kuuluvad teosed on tavaliselt loodud vastava alamliigi traditsioone silmas pidades ning teadlikult ulmena. On kirjutatud ka fantastilise elemendita teoseid, milles esineb žanriulme tüüpvõtteid (näiteks hull teadlane).
Uitulme (inglise slipstream) ehk nö piiripealne ulme on fantastika, mis ei järgi žanriulme traditsioone. Piiripealse ulme näiteid:
Piiripealsete teoste žanrikuuluvus on vaieldav. Tüüpiliselt käsitlevad piiripealset ulmet ulmekirjandusena ulmekirjanduse spetsialistid, lähtudes sündmustiku ilmselgest fantastilisusest. Vastupidisel seisukohal on ulmevälised spetsialistid, kelle jaoks antud teostes fantastiline element ei ole piisavalt oluline või kes mõistavad ulmena ainult žanriulmet.
Kuuluvus ulmesse ei välista kuulumist mõnda teise kunsti alaliiki (klassikalise, filosoofilise, teadusliku vms kunsti alla).
Ajalugu
Ulmežanri alamžanride ajalooline tagapõhi on erinev. Kui teadusulme tekke tingimuseks võib pidada uusaegset mõtlemist, siis imeulme juured on keskaegses kirjanduses, sh haldjalugude ning faustlikus traditsioonis ning õuduse omad keskaegses folklooris. Ulmežanri arenemist uusajal võib lihtsustatult kujutada järgmise skeemi abil. Pilt:Ulme.JPG
Eesti teadusulme teadaolevalt esimene teos on Matthias Johann Eiseni tulevikupildike "Tallinn aastal 2000" (1903). Õuduskirjandust kirjutati juba 19. sajandil (näiteks August Kitzbergi jutt "Libahunt" 1891–1992). 20. sajandi alguses oli tõlkemaastikul üheks olulisemaks rahvalikuks väljaandeks Johannes Aaviku tõlkeantoloogiate sari "Hirmu ja õuduse jutud". Esimene anne (1914) sisaldas Hanns Heins Ewersi ja A. J. Mordtmanni jutte.
Sõna "ulme" tõi eesti keelde väljendi "teaduslik fantastika" asemele ja teadusulme tähenduses Henn-Kaarel Hellat kirjutises "Ilukirjanduse põnevad provintsid" (Sirp ja Vasar, 18. september 1970, nr 38). Ajalehes Sirp ja Vasar pakuti teadusliku fantastika tähenduses ka teisi uudissõnu, millest tuntuim on "ruja". Termin "imeulme" juurdus alates 1990. aastate lõpust.
Sündinud 13. juunil
''Siin loetletakse 13. juunil sündinud tuntud inimesi.
Gilučiai vald
Gilučiai vald (leedu keeles Gilučių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 25 km². 2011. aasta seisuga elas seal 483 inimest. Valla keskus on Gilučiai küla, vallamaja asub aadressil Liepų g. 15. Vallavanem on Kristina Vitartė.
Vald moodustati aastal 2000 Žasliai valla idaosast.
pisi|Vallamaja ja raamatukogu
Caspar Schuwenflug
Caspar Schuwenflug (ka Kaspar Schuwenpflug, end nimetas Schuwempflug; surnud 10. augustil 1423) oli Saare-Lääne piiskop 1420–1423.
Schuwenflug oli pärit Warmiast Pasymist (Passenheim). Ta oli 1398–1416 notar. Augustis 1404 ja jaanuaris 1405 mainiti teda Padovas. 1405 sai temast arstiteaduste doktor. 1411–1416 oli ta Warmia kanoonik. Ta osales Konstanzi kirikukogul. 1418–1419 oli ta Warmia praost, seejärel Saksa ordu kõrgmeistri kaplan ja Fromborki (Frauenburg) toomhärra.
Schuwenflug oli seotud Riia peapiiskopi Johannes VI Ambundi ametissemääramisega, mistõttu augustis 1418 soovitas Saksa ordu kõrgmeister Michael Küchmeister von Sternberg paavsti määrata Schuwenflugi mõnele vakantseks jäävale ametikohale Preisimaal või Liivimaal.
Saksa ordu kõrgmeister soovitas teda paavstil ametisse määrata. 8. jaanuaril 1420 määras Martinus V Schuwenflugi piiskopiks.
Viibimine Eestis
Schuwenflug teatas 19. juulil 1420 Haapsalust Saksa ordu kõrgmeistrile, kuidas teda Lihulas vastu võeti, ta saatis oma teenri Hans Borchtorpi kõrgmeistri juurde ja saatis meistri teenri Hans Wargeli tagasi. 7. augustil 1420 oli ta Kuressaares ja 4. novembril 1420 Lihulas. 1422 on teda mainitud Võnnu maapäeva retsessis. 1423 oli ta Itaalias Montefiascones.
Palve paavstile
Schuwenflug saatis 7. augustil 1420 Saksa ordu orduprokuraatori kaudu kirja Martinus V-le, milles kirjeldas oma valduste olukorda.
Taani kaitse all
Taani kuningas Erik teatas 25. septembril 1420, et võttis Schuwenflugi ja Saare-Lääne piiskopkonna oma kaitse alla.
Tegevus rahuvahendajana
Schuwenflug saatis 4. novembril 1420 kirjad paavstile, Poola kuningale ja Leedu suurvürstile vaherahu sõlmimise asjus.
Surm
Caspar Schuwenflug suri 10. augustil 1423 Montefiascones.
Saami keeled
Saami keeled (ka lapi keeled) on rühm Uurali keeli, mida kõnelevad Fennoskandia põhjaosas Rootsis, Norras, Soomes ja Venemaa Koola poolsaarel elavad saamid.
Ajalugu
pisi|Saami algkeele päritolu, laialilevimine ja naaberkeeled Ante Aikio ja Asko Parpola järgi
Laensõnad näitavad, et saami algkeelt kõneldi kusagil läänemeresoome, germaani ja balti algkeelte läheduses. Täpsemalt on selle kohana välja pakutud Järve-Soomet või ala Laadoga ja Äänisjärvest lõunas. Hiljem (Ante Aikio järgi millalgi vahemikus 300 eKr – 500 pKr) levis saami algkeel ka Lapimaale, kus seni kõneldi tundmatuid paleoeuroopa keeli, ja jagunes murreteks, millest edaspidi tekkisid erinevad saami keeled. Varakeskajast alates liikus senise saami asustusega aladele soomlasi ja karjalasi, mis tingis lõunapoolsete saami keelte kadumise.
Kirjakeeled
Saami kirjakeelele pani 17. sajandil aluse luterlik kirikukirjandus. Oma kirjakeel on lõunasaami, Lule saami, põhjasaami, Inari saami, koltasaami ja Kildini saami keelel. Üksnes Kildini kirjakeel põhineb kirillitsal, ülejäänud tarvitavad lisamärkidega ladina tähestikku. Kõige rohkem tarvitatakse põhjasaami kirjakeelt.
280. aastad
280. aastad
280. aastad on aastad 280–289 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad
Aastad: 280 281 282 283 284 285 286 287 288 289
Valgus
pisi|350px|Nähtava valguse riba elektromagnetlainete spektris: [[gammakiirgus – röntgenikiirgus – ultraviolettkiirgus – nähtav valgus – infrapunakiirgus ja mikrolained – raadiolained]]
Valgus on elektromagnetkiirgus, mille lainepikkus on vahemikus 380–700 nanomeetrit. Lainepikkusega 380 nm liikuvat kiirgust tajub inimsilm lilla värvina ja 700 nm lainepikkusega lõpeb punase värvusena tajutava valguse ala.
Eri allikates esinevad sageli lahknevused valguse defineerimisel. Näiteks võidakse nähtava valgusena vaadelda lainepikkuste vahemikku nii kitsalt kui 420–680 nm või nii laialt kui 380–800 nm. Mõnikord mõistetakse valgusena ka ultraviolettkiirgust ja infrapunakiirgust.
Valguskiirgus tekitab inimese silmas valgusaistingu. Erineva lainepikkusega valguskiirgust tajub inimene erineva värvusena. Inimene on võimeline eristama 2 nm suurust muutust valguskiirguse lainepikkuses. Seega on inimene teoreetiliselt võimeline eristama umbes 150 värvust. Samas on leitud, et ideaaltingimustes ja äärmuslikel juhtudel võib inimsilm eristada valgust lainepikkuste vahemikus isegi 310–1050 nm.
Valguskiirgust mõõdetakse näiteks valgusmõõdiku ehk fotomeetriga. Päikese (fotosfääri) temperatuur on selline, et tema kiirgus on kõige suurem just nähtava valguse lainepikkuste osas.
Ülekantud tähenduses mõistetakse valguse all ka teadmisi või tarkust.
Valguse hajutamine
Seeria autorid Heli Lukner, Sandhra-Mirella Valdma, Andreas Valdmann uurisid, kuidas luua sobivat hajunud valgusvälja spetsiaalse hajutaja ja läätse abil. Valgusallikaks oli kogu nähtava valguse ja lähi-infrapuna piirkonda kattev superkontiinum laseri kiir. Läätse ja hajutaja vahelist kaugust kohendades märgati erinevaid, rohkem või vähem teravaid kujutisi labori seinal ja tagasipeegeldust läätselt.
Lyndon B. Johnson
Poliitikukarjääri alustas Johnson aastal 1937, kui 10. aprillil 1937 valiti ta Esindajatekotta Texase 10. ringkonna esindajaks, mis paiknes Austinis ja lähiümbruses. 1941. aastal, pärast Texase senaator John Morris Sheppardi surma kandideeris ta senati erivalimistel, kuid kaotas Demokraatliku partei eelvalimistel Texase kuberner W. Lee O'Danielile. 1948. aastal valiti Johnson senatisse, 1950. aastal valiti ta senati enamuspartei aseesimeheks. Pärast 1952. aasta valimisi kaotasid demokraadid kontrolli senati üle, ka enamuspartei liider, Arizona senaator Ernest McFarland, kaotas valimistel, ning Johnsonist sai nüüd vähemuspartei liider. 1954. aasta valimistel taastasid Demokraadid kontrolli senati üle, ka Johnson valiti tagasi, nüüd sai temast enamuspartei liider.
1960. aastal kandideeris Johnson korraga nii tagasi senatisse kui ka presidendiks. Senatisse valiti ta tagasi, kuid presidendivalimistel jäi ta partei eelvalimistel alla Massachusettsi kolleegile John F. Kennedyle. Kuna aga katoliiklik Kennedy vajas võiduks Texase ja lõunaosariikide demokraatide toetust, kes olid Johnsoni pooldajad, valis ta Johnsoni oma asepresidendiks.
Johnsoni läbisaamine Kennedy kabineti liikmetega, eriti Kennedy venna, kohtuminister Robert F. Kennedyga, ei olnud hea.
thumb|Lyndon Johnsoni vapp
Tegevus presidendina (1963–1969)
Lyndon B. Johnson sai Ameerika Ühendriikide presidendiks pärast eelmise presidendi John F. Kennedy mõrva 1963. aastal. Pärast üheaastast valitsemist Kennedy asendajana kandideeris ta teiseks ametiajaks aastal 1964. Demokraatliku partei eelvalimistel edestas ta Alabama kuberner George Wallace'it, kes toetas segregatsiooni ja oli 1963. aastal seisnud Alabama Ülikooli uksel, et takistada kahe mustanahalise üliõpilase kooli sisenemist, ja Robert F. Kennedyt. Asepresidendiks valis ta senati enamuspartei aseesimehe, Minnesota senaator Hubert Humphrey. Vabariikliku partei eelvalimised võitis ülikonservatiivne Arizona senaator Barry Goldwater, kes oli vastu 1964. aasta kodanikuõiguste seadusele, väites, et see rikub osariikide õigusi. Demokraadid kujutasid Goldwaterit ohtliku ekstremistina, ning Johnson, juhtinud kõikides küsitlustes suure eduga, võitis valimised ülekaalukalt, võites 44 osariigis ja Columbia ringkonnas 486 valimiskogu häält Goldwateri 52 vastu.
Johnson lähtus oma valitsemises nn suure ühiskonna teooriast. Ta uskus, et USA-st peab saama heaoluriik, kus on tagatud tsiviilõigused, arstiabi, hariduse rahastamine, sotsiaalsed abirahad ja kõik muu, mis on heaoluühiskondadele omane. Ta kuulutas "sõja vaesusele" ning astus vastu rassilisele diskrimineerimisele. Just Johnsoni valitsusajal jõudis haripunkti mustanahaliste vabadusvõitlus, mida juhtis jutlustaja Martin Luther King. Just Johnson oli see, kelle ajal lõpetati USA-s rassiline segregatsioon.
Välispoliitiliselt jätkas Johnson Kennedy alustatud agressiivset liini. Jätkus Vietnami sõda ning Johnson suurendas USA vägede hulka Vietnamis. Kui Johnsoni võimule tulles oli USA sõdureid Vietnamis 16 000, siis aastaks 1968 oli USA sõdurite hulk Vietnamis tõusnud 550 000 meheni.
Johnsoni valitsemisaeg oli ka hipiliikumise kõrgaeg. Hipid protesteerisid Johnsoni Vietnami sõja poliitika vastu ning nõudsid USA vägede väljatoomist Vietnamist, samas aga meeldisid hipidele Johnsoni liberaalsed reformid, muu hulgas võrdsete õiguste andmine mustanahalistele. Just hipide Vietnami sõja vastased protestid ja Johnsoni negatiivne suhtumine nendesse tõid kaasa Johnsoni populaarsuse languse tema ametiaja lõpul.
1968. aastal oleks Johnson saanud uuesti kandideerida presidendiks, kuna enne 1964. aasta valimisi oli ta ametis olnud vaid 14 kuud. Seega arvati, et ta võidab vabalt Demokraatliku partei eelvalimised. Kuigi Johnsoni välispoliitika Vietnamis oli muutunud suuresti ebapopulaarseks, ei kandideerinud tema vastu ükski prominentne demokraat. Sõjavastased aktivistid tahtsid, et Johnsoni vana vastane, nüüd New Yorgi senaator Robert F. Kennedy, kes oli mitme Johnsoni poliitika kriitik, kandideeriks, kuid ta keeldus. Küll aga kandideeris Minnesota senaator Eugene McCarthy. 12. märtsil 1968 toimunud New Hampshire'i eelvalimistel jäi McCarthy aga Johnsonile alla. 16. märtsil aga otsustas Kennedy lõpuks kandideerida. Kuna presidendi tervis halvenes, ning nüüd oli tal kaks tugevat vastast eelvalimistel, sai Johnsonile selgeks, et ta ei suuda võita eelvalimisi raske võitluseta, mispeale 31. märtsil ta šokeeris rahvast, teatades, et ei kandideeri tagasi. Tema tagasiastumine jagas Demokraatliku partei nelja fraktsiooni:
Kui 5. juunil Kennedy mõrvati, jäi peale Humphrey, kuna paljud Kennedy toetajad keeldusid toetamast McCarthyt. Asepresidendikandidaadiks valiti Maine'i senaator Edmund Muskie. Kuigi Johnson toetas Humphreyt, siis augustis Chicagos parteikonverentsi ajal toimunud sõjavastased rahutused said Humphreyle saatuslikuks ja tema asemel valiti USA presidendiks Richard Nixon.
pisi|Lyndon B. Johnson oma rantšos 1972. aastal
270. aastad
270. aastad
270. aastad on aastad 270–279 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 270 271 272 273 274 275 276 277 278 279
Vaxholmi vald
Vaxholmi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis Stockholmist kirdes. Vald hõlmab Bogesundslandeti poolsaare ja 64 väikesaart.
Suuremad asulad on Vaxholm, Resarö ja Rindö.
Vallas asub endine Ytterby kaevandus, mille järgi on nimetuse saanud mitu keemilist elementi.
Eliot Engel
Eliot Lance Engel (sündinud 18. veebruaril 1947 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige ja 1989. aastast Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige.
Engel on elukutselt õpetaja. Ta on lõpetanud Lehman College'i ja töötanud 1969. aastast mitmes New Yorgi koolis. 1987. aastal kaitses ta doktoriväitekirja (JD) ülikoolis New York Law School ja sai doktorikraadi.
Aastatel 1977–1988 oli ta New Yorgi osariigi esindajatekoja liige. 1988. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta. 3. jaanuarist 1989 oli ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige New Yorgi osariigist. 2013. aastast on ta Esindajatekotta valitud New Yorgi osariigi 16. valimisringkonnast. 2019. aastast on ta Esindajatekoja välisasjade komitee juht.
290. aastad
290. aastad
290. aastad on aastad 290–299 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 290 291 292 293 294 295 296 297 298 299
Elmar Kits
Elmar Kits ( Tartu – 24. märts 1972 Tartu) oli eesti maalikunstnik.
Ameerika Ühendriikide riigisekretär
Ameerika Ühendriikide riigisekretär on Ameerika Ühendriikide välisminister. Ta on valitsuskabineti liige ja juhib Riigidepartemangu.
Elmar Kits
Elukäik
1930. aastate lõpp tähendas impressionismi taassündi. Kitsel õnnestus 1938. aastal käia ekskursioonil Helsingis prantsuse uuema kunsti näitusel, järgmisel aastal oli Tallinnas sama näitus, mis mõjutas oluliselt noori eesti kunstnikke.
Ameerika Ühendriikide riigisekretär
2021. aasta jaanuarist on riigisekretär Antony Blinken.
Elmar Kits
Elukäik
Kunstnik suri 1972. aastal 58-aastaselt. Aasta varem oli talle antud Eesti NSV rahvakunstniku aunimetus.
Isiklikku
Elmar Kitse abikaasa oli maalikunstnik Linda Kits-Mägi, kunstnik Saskia Kasemaa ja flöödimängija Margus Kits on Elmar Kitse lapsed.
Looming
Elmar Kits viljeles kõiki tahvelmaaližanre, dekoratiivpannood, monumentaalmaali ning raamatuillustratsiooni.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal kohanes ta kiiresti uue võimu nõudmistega kunstile. Seda lubas ka tema oskus maalida suhteliselt realistlikult. Saksa okupatsiooni ajal Kitse ei mobiliseeritud ning ta oli igaks juhuks redus Viljandimaal Uus-Suislepa vallas, kus valmisid jällegi valgusküllased maastikumaalid. Kunstnik hakkas looduses maalima vastu päikest, mis tegi värvid eredamaks ja varjud väiksemaks. Ometi ilmusid Kitse maalidesse ka süngemad ja hallimad teemad. Palju maalis ta pommitatud Tartut.
1940. aastail maalis ta maastikke ja portreid, dünaamilisi lüürilise alatooniga figuurikompositsioone ning suure vormiüldistusega linnapilte. Ta suutis säilitada isikupära ka ajal, kui Nõukogude kunstipoliitika surus kunstnikele peale realistlikku käsitlusviisi ja kindla temaatika (vt sotsialistlik realism).
Koos Richard Sagritsa ja Evald Okasega maalis Elmar Kits Estonia teatri kuppelvõlvile Eesti suurima monumentaalmaali. Kunstnikud tegid selle töö kolme kuuga, sest lähenes tähtaeg – Oktoobrirevolutsiooni 30. aastapäev. Maaliti tellingutel selili, sealsamas söödi, joodi ja magati.
Uusi värvi- ja valguselamusi pakkusid loomereisid Armeeniasse ja Kesk-Aasiasse. Elmar Kits sai 1956. aastal Eesti NSV teeneliseks kultuuritegelaseks. Küllaldaselt jagus riiklikke tellimusi – küll tehastele, täitevkomiteedele, restoranidele ja hotellidele. Peale selle jõudis ta raamatuid illustreerida.
1950. aastatel valmisid Kitse parimad impressionistlikult sillerdavad looduspildid.
Aastast 1958 ilmnes Elmar Kitse loomingus vormiuuendust, sealhulgas sürrealistlikku ja kubistlikku vormimängu. 1960. aastail hakkas Kits monumentaalmaalis rakendama Eesti kunstis uudset stilisatsiooni ja abstraheeritud kujundeid, selles laadis on õnnestunuim kolmikmaal "Muusika. Ballett. Kujutav kunst". 1965. aastal tegi ta Tartu restoranile „Tarvas” sgrafiitotehnikas pannoo.
1960. aastate keskel alanud viimase loomejärgu teostele on omased eriline improvisatsioonilisus ning groteskist traagikani ulatuv tundelaad; ta lõi poolabstraktseid kompositsioone ja fantaasiarikka ainestikuga väikseid temperamaale, nende kõrval maalis ta vanameisterlikult looduslähedasi südamlikke argielupilte.
Elmar Kitse teoste kirglikumaid kogujaid on Andres Eilart.
Rutherford Hayes
Rutherford Birchard Hayes (4. oktoober 1822 – 17. jaanuar 1893) oli Ameerika Ühendriikide 19. president. Ta oli ametis aastail 1877–1881.
pisi|left|Rutherford Hayesi kiivriehis
Isikutunnistus
Eestis
Isikutunnistus väljastatakse Eesti kodanikule, Eestis püsivalt viibivale (elavale) välismaalasele, kellel on kehtiv elamisluba või elamisõigus. Isikutunnistusele kantakse digitaalset tuvastamist võimaldav sertifikaat ning digitaalset allkirjastamist võimaldav sertifikaat. 21. sajandi alguses on Eestis isikutunnistusena kasutusel ID-kaart.
Eestis välja antavad isikut tõendavad dokumendid :
Shibuya
pisi|Video Shibuya ristmikust 2019. aastal Shibuya [š'ibuja] on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Piirneb Setagaya, Shinjuku, Meguro, Nakano, Minato, Shinagawa ja Suginami ringkondadega.
Shibuya on tuntud paljude ööklubide poolest. Sealne Harajuku asum on noorte kogunemispaik ja pannud aluse samanimelisele elustiilile.
Populaarsed ostutänavad on Sentā-gai ja Takeshita-dōri. Omotesandō on tuntud paljude moeäride poolest.
Shibuyas asuvad Tōkyō olümpiastaadion ja NHK saatekeskus. Tuntud hooned on ka Meiji tempel, Shibuya 109 ostukeskus ja Shibuya kõrgeim hoone Cerulean Tower.
Shibuya liideti Tōkyōga 1932. aastal.
Shibuyas asub Eesti saatkond.
Kogudus (ansambel)
Kogudus oli aastatel 1971–1974 Tartu Riikliku Ülikooli klubi juures tegutsenud ja valdavalt eestikeelset omaloomingut esitanud ansambel.
Viis Koguduse liiget olid varem osalenud Pärnu ansamblites Nemo (Jüri Elken, Valdur Tamm, Toomas Taul, Rao Laidsaar), Syrius (Jüri Elken) ja Viking (Peeter Väljak, Rao Laidsaar). Valdur Tamm oli enne Kogudusega ühinemist olnud trummar ka ansamblis Fix.
Koguduse esimene esinemine toimus 6. novembril 1971, viimane 1974. aasta märtsis. Üliõpilaste seas populaarne, omandas Kogudus laiema tuntuse 11. juunil 1972 toimunud teisel Elva festivalil.
Algkoosseis
1972. aasta novembris toimunud vahetus 1973. aastal liitus ansambliga
Tegutsemisaeg
1971. aasta sügisel sai Kogudus pärast prooviesinemist võimaluse hakata tegutsema Tartu Riikliku Ülikooli klubis, mida juhtis Mati Laane ja kus helitehnikuks oli Vaidu Vidil. Ansambli põhifunktsiooniks oli mängida TRÜ klubis toimunud tantsuõhtutel, mis toimusid 2-3 korda nädalas. Selle kõrval andis Kogudus ka kontserte. Esineti Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis, TRÜ sõpruspäevadel, Vanemuise kontserdisaalis, Tartu Kunstikoolis, Jerevani ülikooli sõpruspäevadel ja mujal. 1972. aasta suvel astus Kogudus mitut puhku üles Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva üritustel, mispuhul tuurikorraldajatena tegutsesid Paul Järve ja Tiit Tambi.
Esinemised pärast tegevuse lõppu
pisi|Jüri Elken, Valdur Tamm (varjatud), Toomas Taul, Peeter Väljak. Kaadrist on jäänud välja Rao Laidsaar
"1972"
1972. aasta kevadel korraldas toonase Tallinna Polütehnilise Instituudi klubi juhataja Olavi Pihlamägi Koguduse salvestuse Eesti Televisioonis. 9.–11. maini mängiti ja lauldi linti viis pala: "Ära süüdista saatust", "Puhates pead", "Lihtne" (sõnad ja viis Jüri Elken), "Leida iseend" (sõnad ja viis Peeter Väljak) ning "Ühiselamu. Helipuldis oli Koit Pärna.
14. veebruaril 2013 üllitas ansambel nende salvestistega plaadi "1972" (CD, EP). CD masteri valmistas ette Priit Kuulberg. Selgitavad tekstid tõlkis inglise keelde Steve Morrison. Kujunduses on kasutatud Meelis Mälksoo ja Urmas Tauli fotosid ning kaadreid Heino Maripuu 8 mm filmist. Kujundas Epp Kubu.
Gabriel Kristiernsson Oxenstierna
Vabahärra Gabriel Kristiernsson Oxenstierna (umbes 1506 – 3. aprill 1585 Steninge) oli Rootsi riiginõunik ja admiral.
Sündis Mörby ja Steninge mõisniku, rüütli ja riiginõuniku Kristiern Bengtsson noorema (Oxenstierna) (u.1477–1520) ja tema teise naise Anna Poulsdotter Sehestedti (Sested) pojana. 29. juunil 1561 sai ta Rootsi vabahärratiitli ja tema järglased immatrikuleeriti 1625. aastal vabahärrasuguvõsana nr. 1 Oxenstierna af Eka och Lindö nime all Rootsi rüütelkonda.
1. juulist 1568. aastast kogu Rootsi sõjalaevastiku admiral ja sama aasta 12.oktoobrist määrati Tallinna ja Eestimaa asehalduriks. Sellel ametikohal oli ta kuni 1570. aastani, mil toimus mõisameeste pealik Klaus Kurselli juhitud Tallinna lossi afäär nn. Klaus Kurselli mäss, mille käigus vallutati rootslastelt Toompea Väike linnus ja asehaldur vangistati mässajate poolt.
Ta suri Steninge lossis ja maeti Uppsala toomkirikusse (rootsi Uppsala Domkyrka).
Talle kuulusid Mörby, Steninge, Årsta, Gäddeholmi ja Fånöö mõisad.
Perekond
Abiellus 1538. aastal Beata Eriksdotter Trollega (u.1520–1591), kes oli 1512. aastal Rootsi riigihoidjaks olnud Erik Arvidsson Trolle (u. 1460–1530) ja tema teise naise Karin Eriksdotteri (Gyllenstierna af Lundholm) (surn. u. 1562) tütar, ning Uppsala peapiiskop Gustaf Eriksson Trolle poolõde. Abielust sündisid:
Tormide rand
"Tormide rand" on Gustav Ernesaksa ooper proloogi ja kahe vaatusega Juhan Smuuli libretole.
Hinnatud helilooja parimaks ooperiks ning ühtlasi ka eesti ooperiliteratuuri väljapaistvamaks teoseks. Paistis silma oma heade kooristseenide poolest. Esietendus 29. septembril 1949 Tallinnas teatris Estonia ja sai publiku vaimustatud vastuvõtu osaliseks.
Rollid
Peamised osad: tüürimees Leemet (tenor), kalurineiu Mall (sopran), krahv Ludvig Ungern-Sternberg ehk Ungru krahv (bass-bariton), Vene laevakapten Petrov (bariton), Pihla kõrtsmik (bass), Magdalena (metsosopran), Saare Juhan (tenor), kapten Bergmann (bass), mõisakirjutaja Haan (tenor).
Esmaettekande ja uue versiooni peamiste rollide esitajateks olid Tiit Kuusik ja Vootele Veikat (Ungru krahv), Martin Taras ja Viktor Gurjev (Leemet), Olga Lund ja Meta Kodanipork (Mall), Georg Ots, Georg Taleš ja Ants Aasma (Petrov), Ott Raukas ja Aaro Pärn (Kõrtsmik). Dirigent Kirill Raudsepp.
Tegevus
Tegevus (Juhan Smuuli algse teksti järgi) toimub 19. sajandi alguses Hiiumaal. Rand­lased valmistuvad tormisel ööl süütama tuletorni. Vihma ja tuule tõttu tuli tornis kustub ning selle abile lootev laev jookseb karile. Ungru krahvil tekib idee hukku­nud laevade last röövida. Randlased koos merelt päästetutega kogunevad Pihla kõrtsi. Nende hulgas on endine Ungru krahvi ori Leemet, kes oli kunagi varem merele põgenenud. Leemet saab teada krahvi röövimisplaanidest ja nurjab need. Hiiumaale on asumisele saadetud vene ohvitser Petrov. Leemet kutsub rahvast võitlema orjuse vastu ja saab toetust Petrovilt. Krahv tunnetab Petrovis ohtlikku vastast ja laseb ta selja tagant maha. Petrovi mõrvamise järel tunneb Ungru krahv end Hiiumaal ainuvalitsejana. Ta ähvardab rahva orjust süvendada ja kõik vastuhakud maha suruda. Mall ootab igatsedes armastatud Lee­metit merelt tagasi. Järjekordsel tormisel ööl püüab krahv süüdata taas tulesid vales kohas, et laevad karile sõidaksid. Leemet tuleb koos rahvaga sündmuskohale ja takistab selle plaani elluviimist. Krahv paisatakse rannakaridele surnuks.
Peamised muusikalood
Kalurite koor „Kesselaid”, Petrovi aaria „Mu kodumaa”; Krahvi aaria „Laev karil”; Leemeti aaria „Viis aastat kõigi taeva tuulte all”; kõrtsistseen „Vaat kus vanast’ olid laevad”.
Salvestised
Gustav Ernesaksa 110. sünniaastapäeva tähistamiseks ilmus detsembri 2018 ooperi «Tormide rand» CD. Selle andsid välja helirežissöör-restauraator Jüri Kruus ja Estonian Record Production. Kasutatud on 1951. aasta salvestist, kus peaosi esitavad Olga Lund, Martin Taras, Georg Taleš, Vootele Veikat, Enno Eesmaa, Aaro Pärn ja Karl Ots.