cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eluiga
Eristatakse looduslikku ehk keskmist ja füsioloogilist ehk maksimaalset eluiga.
Ron Weasley
Filmides kehastab Roni Rupert Grint.
Karl Filip
thumb|Karl Filip Karl Filip (ka Carl Philip; 22. aprill 1601 Vana-Antsla – 25. jaanuar 1622 Narva) oli Vasa dünastiast Rootsi prints, Södermanlandi, Närke ja Värmlandi hertsog. Ta oli Karl IX ja Holstein-Gottorpi printsessi Kristina noorem poeg. Tema vend oli Gustav II Adolf.
Rootsi-Vene sõja ajal oli ta aastatel 1611–1617 Rootsi vägede poolt vallutatud Novgorodi valitseja.
Hiljem võttis Karl Filip osa sõjategevustest Liivimaal, osaledes muuhulgas 1621. aastal Riia piiramisel. Ta haigestus peatselt pärast Riia vallutamist ning viidi ravile Narva, kus ta 25. jaanuaril 1622 suri.
Tema auks on nimetatud Filipstad.
Perekond
Karl Filip abiellus 5. märtsil 1620 salaja Elisabet Ribbingiga (1596–1662), kes oli Seved Sevedsson Ribbingi ja Anna Gyllenstierna tütar. Abielust sündis tütar
Kosmos (tehiskaaslased)
Kosmos on Venemaa satelliitide suur ja mitmekesine seeria. Nii on nimetatud luure-, meteoroloogilisi, side- jms satelliite.
Eesti meistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises
thumb|5×5 kuubikute lahendamine 2009. aasta võistlusel pisi|Mitme kuubiku kinnisilmi lahendamise võitjad 2013. aasta võistlusel Eesti meistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises ehk Estonian Open on lahtised meistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises. Esimest korda toimus see võistlus 7. novembril 2009.
Kosmos (tehiskaaslased)
1962. aastal startinud Kosmos-4 oli luuresatelliit Zenit-2. Zenit-8 viidi orbiidile 1994. aastal, nimeks Kosmos-2281. 9. detsembril 2007 startis vene militaarsatelliit Kosmos-2434.
Eesti meistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises
Võistlusel on jõutud maailma esisaja hulka kuuluvate tulemusteni Rubiku kuubiku ühe käega lahendamises, vähimate käikudega lahendamises ja jalgadega lahendamises, 2×2 kuubiku ja 7×7 kuubiku lahendamises ning 4×4 kuubiku kinnisilmi lahendamises.
Kosmos (tehiskaaslased)
Septembris 1985 orbiidile viidud satelliidil Kosmos-1686 töötas Tõravere observatooriumi, Eesti TA Erikonstrueerimisbüroo ja Leningradi LOMO ühistööna valminud 8-kanaliline teleradiomeeter Faza, millega uuriti atmosfääri aerosoolisisaldust.
Eesti meistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises
2009
thumb|Anssi Vanhala 2009. aastal püstitamas uut maailmarekordit (36,72) Rubiku kuubiku jalgadega lahendamises Harju maakonnas Kose alevikus peeti novembris kaheksa alaga ühepäevane võistlus. Osales 15 võistlejat, kellest 12 olid Eestist ja 3 Soomest. Soomest oli ka ürituse peakohtunik Petri Vanhala, kes on ühtlasi ametlik WCA delegaat. Noorim võistleja oli 12-aastane ja vanim oli sündinud 1962. aastal.
Püstitati 2 maailmarekordit, 13 Eesti rekordit ja 1 Soome rekord. Edukaimad võistlejad olid Anssi Vanhala ja Teemu Tiinanen Soomest ning Uku Kruusamägi Eestist.
2010
18.–19. septembril toimus võistlus teist korda ja taas Kose Gümnaasiumi ruumides. Seekord võisteldi 14 võistlusalal aasta varasema 8 ala asemel.
Võistluse põhiala võit jäi uue Eesti rekordiga 13,54 sekundit Eestisse ning ühtlasi püstitas Anti Ingel ka üksiktulemuse rekordi ajaga 12,25 sekundit.
Kaks tähelepanuväärsemat tulemust sündis veel vähimate käikudega lahendamises ning 4 × 4 kuubiku silmad kinni lahendamises. Teemu Tiinanen võitis esimesel alal esikoha 25 käiguga, mis oli sel ajal maailma 4. tulemus. Reiko Teepere püstitas silmad kinni lahendamises uue Eesti rekordi 46 minuti 12 sekundiga ning kuulus siis 66 inimese sekka maailmas, kellel oli sellel alal kirjas ametlik tulemus.
Kokku püstitati 21 Eesti rekordit (Anti Ingel, Uku Kruusamägi, Andreas Pung ja Reiko Teepere), 6 Venemaa rekordit (Mihhail Mõškin), 2 Rootsi rekordit (Mats Kollbrink) ja 1 Soome rekord (Teemu Tiinanen). Medaliarvestuses olid edukaimad Teemu Tiinanen Soomest, Mihhail Mõškin Venemaalt ja Uku Kruusamägi Eestist.
2011
pisi|[[Megaminkside lahendamine 2011. aasta võistlusel]] 2011. aastal korraldati võistlus Tallinnas. 8.–9. oktoobril peetud 13 alaga Estonian Open 2011 toimus Portuse hotellis. Osavõtjaid oli kokku 24 (9 Eestist, 4 Soomest, Rootsist ja Lätist, 1 Leedust, Venemaalt ja Hispaaniast), mis on ka senine osavõturekord.
Püstitati 13 Läti, 10 Eesti ja 8 Leedu rekordit ning 1 Soome rekord. Esikolmikukohtadele jõudsid enim Anssi Vanhala (Soomest), Mihhail Mõškin (Venemaalt), Niko Ronkainen (Soomest) ja Uku Kruusamägi (Eestist).
2012
Võistlus toimus 27.–28. oktoobril Tallinnas Portuse hotellis. Kavas oli 14 ala, mille seas 13 ametlikku ja 1 mitteametlik (esimest korda Eestis võisteldi meeskondlikus kinnisilmi lahendamises). 22 võistleja seast olid 8 Eestist, 6 Lätist, 5 Soomest ning 1 Leedust, Venemaalt ja Suurbritanniast.
Uute tipptulemustena püstitas näiteks Anssi Vanhala uued Soome rekordid Rubiku kuubiku lahendamises (7,69 parim; 10,78 keskmine) ja Rubiku kuubiku ühe käega lahendamises (12,19 parim; 16,61 keskmine). Anti Ingel uuendas Eesti rekordit Rubiku kuubiku lahendamises 11,24 sekundile (keskmine aeg) ja vähimate käikudega lahendamises 33 käigu peale. Niko Paavilainen parandas suurelt Soome rekordeid suuremate kuubikute lahendamisel ning Andreas Pung võitis alad uute Eesti rekorditega püraminksis ja Master Magicus.
Kokku sündis 14 uut Eesti rekordit, 12 Läti rekordit, 9 Soome rekordit ja 3 Leedu rekordit. Tähelepanuväärne on Soome rekordite suur arv, kuna Soome rekordid on maailma arvestuses väga kõrgetel kohtadel.
Medaliarvestuses olid kõige edukamad Anssi Vanhala ja Niko Paavilainen Soomest ning Andreas Pung ja Uku Kruusamägi Eestist. Kokku jõudsid medalini aga tervelt 12 võistlejat. Kõrgest tasemest andis tunnistust see, et polnud üksikuid domineerijaid, kes oleksid paljudel aladel esikolmikusse jõudnud.
2013
pisi|left|Estonian Open 2013 võistlejad pisi|Mitmekordne Läti rekordiomanik Vladislavs Baranovs 2013. aasta võistlusel [[püraminksi lahendamas]] Võistlus toimus 12.–13. oktoobril ja seal osales 26 võistlejat. Kavas oli 12 võistlusala.
Kahe uue Eesti rekordi kõrval püstitati 10 Läti, 7 Leedu ja 7 Soome rekordit. Näiteks sai Niko Paavilainen 7x7 kuubiku lahendamisel keskmise ajana kirja 3:20,27, mis on nii uus Soome rekord kui ka paremuselt 7. tulemus maailmas, ning Andreas Pung püstitas Rubiku kuubiku lahendamises uue Eesti rekordi – 9,13 sekundit.
Aastate lõikes on järjepanu paranenud ka võistlusel püstitatud tulemused. Seda iseloomustavad hästi ajad, mis on vajalikud esikolmikusse jõudmiseks. Näiteks võistluse põhialaks oleva Rubiku kuubiku lahendamise juures on kolmanda koha andnud järgmised keskmised tulemused: 20,93 (2009), 19,26 (2010), 15,02 (2011), 14,85 (2012) ja 12,55 (2013). Seejuures ei taganud uueks Leedu rekordiks olnud Mantas Sidabrase poolfinaali tulemus 14,66 sekundit 2013. aasta võistlusel isegi edasipääsu 8 finalisti hulka, kuigi aasta varem oleks sellest piisanud 3. koha võitmiseks.
2014
Eesti meistrivõistlused toimusid SA Innove ruumides 13. detsembril. Kuna samal ajal toimusid võistlused Lätis ja Soomes, siis jäi rahvusvaheline osavõtt kesiseks. Kokku oli osavõtjaid 10. Edukaimad võistlejad olid Anti Ingel, Andreas Pung ja Uku Kruusamägi. Seejuures kaitses Anti Ingel edukalt oma meistritiitlit ja Andreas Pung püstitas ühe uue Eesti rekordi 2x2 kuubiku lahendamises.
2015
Võistlus toimus 5.–6. septembril Tallinna Tehnikakõrgkooli ruumides. Kohal oli 12 võistlejat Eestist, 3 Soomest ja 1 Lätist. Võistlusalasid oli kokku 12.
Vladislavs Baranovs püstitas viis uut Läti rekordit, Kim Jokinen kolm Soome rekordit ning Mihkel Ilves ja Uku Kruusamägi kumbki ühe Eesti rekordi.
2016
2016. aasta võistlus peeti taas Tallinna Tehnikakõrgkoolis ja see leidis aset 10. septembril. Võistlusalasid oli 9 ja võistlejaid 12. Püstitati kolm uut Eesti rekordit.
2017
9. septembril Tallinna Tehnikakõrgkoolis peetud võistlusel osales 33 võistlejat kuuest riigist. Võistlusalasid oli 8.
Võistluse põhiala, 3x3 kuubiku lahendamise, esikolmikusse tulid Michał Bogdan Poolast ning Alfred Saidlo ja Erik Kippus Eestist keskmiste aegadega vastavalt 12,57, 13,51 ja 13,84 sekundit.
Eesti rekordeid uuendasid Kert Jalukse (2x2 kuubik), Erik Kippus (4x4 kuubik) ja Uku Kruusamägi (mitme kuubiku kinnisilmi lahendamine).
2018
pisi|left|Võistlusel Estonian Open 2018 osalejad pisi|WCA üks asutaja [[Ron van Bruchem 2018. aasta Estonian Openil]] Tallinna Tehnikakõrgkoolis 8.–9. septembril toimunud võistlusel osales 55 võistlejat kuuest riigist. Ametlikke võistlusalasid oli 11.
Erik Kippus ja Remo Pihel tulid mõlemad kolmel alal Eesti meistriteks. Seejuures püstitas Erik Kippus nii 3x3, 4x4 kui ka 5x5 kuubiku lahendamise uued Eesti rekordid, mis olid vastavalt 8,28 sekundit (üksikaeg) ja 11,14 (keskmine aeg), 40,39 sekundit ja 45,23 sekundit ning 1:23,03 ja 1:42,63. Remo Pihel uuendas aga Eesti rekordeid Skewb ja Square-1 lahendamisel.
Võistluse põhiala, 3x3 kuubiku lahendamise, esikolmikusse tulid Linus Laurén, Mikus Lembergs ja Dmitry Kryuzban keskmiste aegadega vastavalt 7,89, 9,84 (uus Läti rekord) ja 10,88 sekundit.
Linus Lauréni 2x2 kuubiku keskmine aeg 1,66 sekundit oli uus Soome rekord ja kuulus ühtlasi maailmas seni WCA võistlustel saadud 100 kiirema lahenduse sekka.
2019
Tallinna Tehnikakõrgkoolis 21.–22. septembril toimunud võistlusel osales 53 võistlejat kaheksast riigist. Ametlikke võistlusalasid oli 11.
pisi|Estonian Open 2020
2020
Tallinna Tehnikakõrgkoolis 22.–23. augustil toimunud võistlusel osales 48 võistlejat neljast riigist. Ametlikke võistlusalasid oli 12. Tulenevalt koroonapandeemiast oli see sel aastal ainuke kiirkuubimise võistlus Baltikumis.
Võistluse põhiala esikolmikusse tulid Linus Laurén (FIN), Mikus Lembergs (LAT) ja Kaur Tuule (EST) keskmiste aegadega vastavalt 8,13, 9,48 ja 9,72 sekundit. Enim alavõite korjasid Linus Laurén Soomest (9) ja Andrei Solntsev Eestist (2). Lisaks jagasid Remo Pihel (EST), Kristiāns Pietkuns (LAT) ja Kaur Tuule (EST) esikohta Rubiku kuubiku vähimate käikudega lahendamises.
2021
8. augustile planeeritud Estonian Open 2021 sai tühistatud, kuna Eestis ei olnud koroonaviiruse vastu vaktsineerimine jõudnud WCA nõutud tasemeni. Nii toimus võistlus viimaks 30. oktoobril. Taas oli toimumiskohaks Tallinna Tehnikakõrgkool. Alasid oli seitse ja osavõtjaid 34.
Võistluse põhiala esikolmikusse tulid Kaur Tuule (EST), Adam Chodyniecki (POL) ja Remo Pihel (EST) keskmiste aegadega vastavalt 7,88, 8,43 ja 9,35 sekundit. Seejuures oli 7,88 sekundit ka uus keskmise aja Eesti rekord. Ühtlasi püsitas Kaur Tuule uue üksikaja rekordi, milleks oli 6,96 sekundit. Kokku võttis Kaur Tuule esikoha kolmel alal ja jäi ühel alal teiseks olles nõnda ka võistluse edukaim osaleja.
Muud võistlused Eestis
Eestis on võistlusi peetud ka Tartus, Narvas, Pärnus, Randveres, Valgas ja Võrus. Suurim konkureeriv võistlus on aga kevaditi toimuv Tallinn Open, mida peeti esimest korda 2011. aastal. Sarnaselt Estonian Openiga toimub Tallinn Open alates 2015. aastast Tallinna Tehnikakõrgkoolis.
Teiseks suuremaks kiirkuubimise võistluseks Eestis on Tartu Open, mis toimus esimest korda 10. detsembril 2011 Tartu Linnaraamatukogus. See keskendus algusaastatel rohkem kinnisilmi aladele.
6.–7. juulil 2013 korraldatud Valga-Valka Open on ainuke kahe riigi territooriumil peetud WCA võistlus.
Mitteametlikest võistlustest korraldatakse alates 2012. aastast koolidevahelisi meistrivõistlusi.
Stressipall
pisi Stressipall on mänguasi, mis on mõeldud stressi leevendamiseks.
Enamasti on stressipallid kuni 7 cm läbimõõduga. Kokku pigistades ja näppude vahel keerutades aitab maandada stressi ja lihasepingeid.
Stressipalle on peamiselt kolme tüüpi. Kõige levinum on ameerika päritolu bean bag ehk "oakott", mis on täidetud pisikeste oalaadsete graanulitega. Austraalias on väga populaarne Hacky sack ehk vahust tehtud stressipall. Hiinas on kasutusel kõvad stressipallid, mida ei pigistata, vaid keerutatakse peopesas paarikaupa.
Stressipalle kasutavad ettevõtted reklaami otstarbel, printides neile oma logo ja kinkides neid klientidele.
IDE
IDE on lühend, mis võib tähendada mitut asja:
Panaji
pisi|tühi|India ainuke kasiino [[Mandovi jõel, taustal Panaji]]
Kotkaristi teenetemärk
alt=|pisi|III klass Kotkaristi teenetemärk on 1928. aastal asutatud Eesti (alates 1936. aastast riiklik) teenetemärk, mida antakse sõjaliste ja riigikaitseliste teenete eest.
Kotkaristi teenetemärk on kaheksa-klassiline: viis põhiklassi ― I, II, III, IV ja V klass ― ja kolm klassi rinnal kantavat metallristi ― kuldrist, hõberist ja raudrist.
Sõjaline Kotkaristi teenetemärk
Kotkaristi teenetemärk on sõjaline, kui sellele on lisatud kaks ristuvat mõõka.
Kotkaristi teenetemärgi põhiklassidel ja kuldristil on kuldmõõgad, Kotkaristi hõbe- ja raudristil on ristiga samast metallist mõõgad.
Anneli Kuusk
Anneli Kuusk (sündinud Anneli Linno, sündinud 20. jaanuaril 1958 Türil) on eesti flötist ja muusikapedagoog.
Haridus
Anneli Kuusk on lõpetanud 1975. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli flöödi erialal (õpetaja Erika Tompson), 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske klassis ja on end hiljem täiendanud ka plokkföödi erialal.
Muusikaline tegevus
Aastail 1980–2004 töötas Anneli Kuusk Vanemuise teatri orkestris, alates 1981. aastast on ta Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli flöödiõpetaja, hiljem on õpetanud ka Tartu I Muusikakoolis, Tartu II Muusikakoolis ja Ardente muusikastuudios. Peale Vanemuise orkestri on ta mänginud flöödiansamblites ja projektiorkestrites, Eller Sümfonietis, Eesti Muusikaõpetajate sümfooniaorkestris.
Ta on plokkflöödiansambli Ellerino asutaja ja juht.
Anneli Kuuse õpilased on olnud Oksana Iljašenko, Kaur Kohv, Karina Vološina, Sander Tamm, Kersti Perandi ja Merilin Teppo.
2019. aastal pälvis Anneli Kuusk ühe tunnustuspreemiatest Eesti parimatele muusikaõpetajatele.
Ehitushinnaindeks
Ehitushinnaindeks on indeks, mis väljendab baas­aastale iseloomuliku ehitustegevuse maksumuse muutust ehitusplatsi otsekulude tasemel.
Ehitushinnaindeksi arvutamisel kaasatakse neli ehitisegruppi – eramud, korruselamud, tööstushooned ja ametihooned. Otsekuludes arvestatavad ressursid jaotatakse kolme põhigruppi: tööjõud, ehitusmasinad ja -materjal. Hinnainformatsioon kogutakse valikuuringuga, mis hõlmab ehitus- ja hulgimüügifirmasid ning kümne linna jaemüügiettevõtteid. Ehitushinnaindeks avaldatakse kord kvartalis, kvartalile järgneva kuu 20. kuupäeval või sellele järgneval tööpäeval.
Võrre
Võrre ehk proportsioon on tõene võrdus, mille mõlemad pooled on jagatised.
Muutujad a, b, c ja d on võrde liikmed. Muutujad a ja d on võrde välisliikmed ning b ja c siseliikmed. Võrde põhiomadus on, et võrde välisliikmete korrutis on võrdne siseliikmete korrutisega:
Marjo Matikainen-Kallström
Marjo Tuulevi Matikainen-Kallström (sündinud 3. veebruaril 1965 praeguse Lohja linna territooriumil) on endine Soome murdmaasuusataja, kolmekordne maailmameister. Ta on Soome parlamendi liige (Rahvuslik Koonderakond) ja oli 2006. aastani erakonna aseesimees.
1992. aastal lõpetas ta Helsingi Tehnikaülikooli ja on diplomeeritud insener.
Matikainen võitis 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys 5 km klassikas kuldmedali. Samadel mängudel sai ta pronksmedali nii 10 km klassikas kui ka 4x5 km teatesõidus. Ta sai ka neli aastat varem 1984. aasta olümpiamängudel Sarajevos teatesõidus pronksi. Ta on tulnud kolmekordseks maailmameistriks (1987 ja 1989), saanud MM-ilt veel kaks hõbe- ja kaks pronksmedalit.
Maailma karikasarja üldkarika võitis ta kolmel aastal: 1986, 1987 ja 1988. Aastatel 1986, 1987 ja 1989 valiti ta Soome aasta parimaks sportlaseks ja 1988 aasta parimaks naissportlaseks.
Arvo Ots
Arvo Ots (26. juunil 1931 Pärnu – 9. jaanuar 2022) oli eesti energeetikateadlane ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1983).
Haridus
Lõpetas 1950. aastal eksternina Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal TPI mehaanikateaduskonna soojuselektrijaamade eriala (cum laude). Õppetöö kõrvalt töötas ta soojustehnika kateedri vanemlaborandina ning pärast ülikooli lõpetamist mõnda aega teaduste akadeemia energeetika instituudi nooremteadurina. Aastatel 1955–1958 oli ta TPI aspirant (praeguses mõistes doktorant) ning 1958. aastal kaitses ta samas tehnikakandidaadi (praegu võrdsustatud PhD kraadiga) väitekirja „Tolmpõlevkivi põlemine“ ning 1962. aastal sai ta dotsendi kutse.
Tehnikadoktori väitekirja „Soojusfüüsikalised ja keemilised protsessid põlevkivi tolmküttekolletes“ kaitses Arvo Ots Eesti teaduste akadeemia juures 1968. aastal. Järgmisel aastal omistati talle professori kutse.
Ta on täiendanud end Moskva Üleliidulises Soojustehnika Instituudis 1971; Budapesti Tehnikaülikoolis 1974; Toronto Ülikoolis 1990, Åbo Akademis 1992.
Töökäik
Aastatel 1955–1960 oli A. Ots Eesti NSV TA Energeetika Instituut nooremteadur. Alates 1959. aastast oli Arvo Otsa tegevus teadlase ja õpetlasena seotud Tallinna tehnikaülikooliga. Ta oli algul soojusenergeetika kateedri tunnitasuline õppejõud, 1960–1966 dotsent, 1966–1968 vanemteadur, 1968–1991 professor ja soojusenergeetika kateedri juhataja. Pärast taasiseseisvumist: 1991–2002 oli ta soojustehnika instituudi direktor, 2001−2003 erakorraline professor ja 2003−2015 vanemteadur. Alates 2003 oli Arvo Ots Tallinna tehnikaülikooli emeriitprofessor. ,
Clausthali Tehnikaülikooli (Saksamaa) külalisprofessor 2000–2001. ,
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Arvo Ots 1983. aastal energeetika ala. Ta kuulus akadeemias informaatika ja tehnikateaduste osakonda. Oli pikaaegne Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu liige.
Teadustöö
Arvo Ots on üks põlekivi põletamise alase teoreetilise teaduse alusepanijaid. Tema uuringute fookuses oli soojuselektrijaamade aurukatelde kolletes toimuvad protsessid, algul võimalused vananenud restkatelde asendamiseks tolmpõletamisseademetega ja edasi keevkihtkatelde teooria ja praktika. Tunnetuslikult olulised olid mitmest fraktsioonist koosneva kütuse püsivmahulise põlemisteooria loomine, termilise piirikihi mõju selgitamine kiirgussoojusülekandele koldes, aurukatla küttepindade korrosioon-erosiivse kulumise ja metalli oleku kindlakstegemine äkkjahutuse tingimustes. Tema uurimistöö oli oluliseks aluseks suure võimsusega põlevkivienergeetika seadmete loomisel Eesti elektrijaamades.
Poole sajandi jooksul õpetas Arvo Ots Tallinna Tehnikaülikoolis peamiselt soojusjõuseadmete valdkonda kuuluvaid aineid, oli kolme NSVL doktoritöö ja paljude teaduste kandidaadi ja PhD väitekirjade juhendaja. Tema juhendamisel on kaitstud 3 doktori- ja 20 kandidaadiväitekirja. Arvo Ots on osalenud Eesti Vabariigi energiaseaduse väljatöötamisel ja juhtinud kollektiive Eesti energeetika arenguprogrammide koostamisel.
Töid
Ta on avaldanud üle 500 teaduspublikatsiooni, sh monograafiad, õpikuid ja õppematerjale ülikoolidele.
Tal on 18 autoritunnistust. ,
Teaduskorralduslik tegevus
Arvo Ots on osalenud Eesti energeetikaseaduse väljatöötamisel ja Soome–Eesti energeetika koostöögrupi töös; olnud TTÜ tööstusliku soojustehnika laboratooriumi teaduslik juhendaja; NSV Liidu Kõrgema Atestatsioonikomisjoni liige; Kõrgema Atestatsioonikomisjoni poolt moodustatud doktori- ja kandidaadiväitekirjade kaitsmiskomisjoni esimees TPIs, Eesti Teaduste Akadeemia Informaatika ja Tehnilise Füüsika osakonna akadeemik-sekretäri asetäitja ; Eesti Teaduste Akadeemia Termofüüsika Elektrofüüsika Instituudi teadusnõukogu liige; Eesti Vabariigi teaduspreemiate komitee liige; AS Eesti Põlevkivi, AS Narva elektrijaamade ja AS Tallinna Soojuse nõukogu liige; ajakirja Oil Shale peatoimetaja asetäitja, toimetuskolleegiumi liige; rahvusvaheliste teadusajakirjade Thermotechnica ja Thermal Science'i toimetuskolleegiumi liige; AS Eesti Energia teaduslik konsultant; Eesti Teaduste Akadeemia põlevkivinõukogu esimees; Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu ja Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi energeetikanõukogu liige; osalenud Eesti energeetika arendusprogrammide koostamisel; rahvusvaheliste teaduskonverentside International Conference on Plant Conditions & Life Managementi, Advances in Engineering Heat Transferi ja Circulating Fluidized Bed Combustion Conference'i korralduskomisjoni liige. Arvo Ots oli Tallinna Teadlaste Maja liige.
Sündinud 15. aprillil
''Siin loetletakse 15. aprillil sündinud tuntud inimesi.
Georgi Sedov (laev)
thumb|Jäälõhkuja Georgi Sedov NSV Liidu margil (1977) Georgi Sedov (vene "Георгий Седов") oli Venemaa jäälõhkuja, aurulaev.
See sai nime vene polaaruurija Georgi Sedovi (1877–1914) auks.
Laev valmis Šotimaal Glasgow's 25. detsembril 1908. Vette lasti järgmisel aastal. Algne nimi oli Beothic Newfoundlandi saare põliselanike, indiaani hõimu järgi. Laeva kodusadam oli Saint Denis.
Rohrau
Rohrau on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaa kaguosas.
Georgi Sedov (laev)
Laeval oli kolm trümmi, mis mahutasid kokku 1350 tonni kivisütt. Ilma varusid täiendamata jätkus kütust 3000 km läbimiseks.
Rohrau
Alevi elanike arv on 1455 (2001) ja pindala 20,47 km².
Georgi Sedov (laev)
Selleks, et laev paremini jääle vastu peaks, oli tema kere tugevdatud. Veeliini juures oli 22 mm paksune jäävöö. Pardad olid sirge seinaga.
Rohrau
Rohraus on sündinud Joseph Haydn.
Georgi Sedov (laev)
Venemaa kaubandus- ja tööstusministeerium ostis laeva aastal 1916 ettevõttelt Job Brothers & Co. Ltd. Sama aasta detsembris arvati laev Venemaa kaubalaevastikku, jaanuaris 1917 varustati 76 mm suurtükiga ja arvati Põhja-Jäämere laevastiku koosseisu. Kuni 1919. aastani kasutati seda Valges meres jäälõhkujana ja kaubalaevana väljaspool navigatsioonihooaega. Aastatel 1917–1919 kuulus laev valgekaartlastele.
Kõigis ametlikes dokumentides oli laeva nimi Georgi Sedov. Sellest hoolimata kirjutati ükskord, kui laev oli tarvis üle värvida, pardale suurte tähtedega laeva nimeks G. Sedov.
Ingemar Stenmark
pisi|Ingemar Stenmark (2011)
Jan Ingemar Stenmark (sündinud 18. märtsil 1956 Joesjös) on Rootsi endine mäesuusataja. Teda peetakse üheks kõigi aegade parimaks mäesuusatajaks ja ka üheks parimaks rootsi sportlaseks.
Stenmark oli slaalomis ja suurslaalomis aastatel 1974–1982 mäekõrguselt oma konkurentidest üle. Ta võitis 27 suurslaalomi võistlust 28-st aastatel 1977–1980 ja slaalomis 46 võistlust 52-st aastatel 1975–1981. Stenmark on võitnud enim etappe maailmakarikavõistlustel, kui keegi teine mäesuusataja, kuigi ta võistles siis, kui karikavõistluste etappe oli palju vähem hooaja jooksul, kui tänapäeval (võitis kokku 86 etappi 1974–1989). Ta võitis maailmakarika kolmel korral (1976, 1977 ja 1978).
Stenmark võistles väga harva kiirlaskumises.
Tippvõistlustelt on Stenmark võitnud kümme medalit, millest seitse on kuldmedalid. 1976. aasta olümpiamängudel Innsbruckis sai ta suurslaalomis pronksmedali ja 1980. aasta OM-il Lake Placidis tuli ta kahekordseks olümpiavõitjaks, olles esimene nii slaalomis, kui ka suurslaalomis.
Vahakulmu
Vahakulmu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Ajalugu
Vahakulmu (Wahakulmu, Wahakalmu) maad ostis Kadrina kihelkonnas, Saksi mõisalt eesti soost taluperemees Vahakulmu Andres (Wahhakurmo Andreas) 1641. aastal 130 taalri eest ning Saksi mõisa priitalu püsis nende omanduses järgnevad 300 aastat. Priitalu maad asuvad tänapäeval Priitalu küla maadel.
Vahakulmus Valgejõe ääres asus ka Saksi mõisa Vahakulmu vesiveski.
1977. aastal liideti Vahakulmu külaga Koluotsa.
Abüssaalisete
Abüssaalisete ehk süvameresete on meresete, mis lasub maailmamere üle 3000 m sügavuses põhjas.
Abüssaalisetted on suuresti autohtoonsest (kohapeal tekkinud) ainesest, allohtoonset (terrigeenset) komponenti on vähe.
Sündinud 16. aprillil
''Siin loetletakse 16. aprillil sündinud tuntud inimesi.
Abüssaalisete
Päritolult ja tekkelt eristatakse keemilisi ja biokeemilisi (raua-mangaani- ja fosforiidikonkretsioonid), biogeenseid karbonaatseid (foraminifeer- ja pteropoodmuda), biogeenseid ränisetteid (diatomee- ja radiolaarmuda) ning valdavalt alumiiniumsilikaatidest (punane või pruun savi) koosnevat abüssaalisetet.
Denver
Denver on linn ja maakond Ameerika Ühendriikides, Colorado osariigi pealinn ja suurim linn. Linn paikneb Kõrgtasandiku lääneservas Kaljumäestiku Front Range'i mäeahelikust idas.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 715 522. Aastal 2010 oli elanikke 600 158. Denver on üks kõige kiiremini kasvavaid suurlinnu USA-s. See on suurim linn 900 km raadiuses ning Phoenixi järel suuruselt teine linn mägiosariikides. USA-s on see rahvaarvult 19. kohal.
1858. aasta suvel rajasid kullakaevurid toonase Kansase territooriumil Pike's Peaki kullapalaviku ajal Lõuna-Platte'i jõe äärde Montana City, millest arenes välja Denveri linn. Algselt oli Denver osa Arapahoe maakonnast, kuid alates 1902. aastast on Denver konsolideeritud linn-maakond.
Leine
pisi|Leine Hannoveris thumb|Leine jõgi [[Sarstedt-Ruthe juures]]
Denver
Linn on saanud nime Kansase territooriumi kuberneri James W. Denveri järgi. Linna hüüdnimi on Mile High City, kuna selle ametlik kõrgus merepinnast on täpselt üks miil (1609 meetrit).
Leine
Leine (vanasaksi: Lagina) on jõgi Tüüringis ja Alam-Saksimaal Saksamaal. See on Alleri ja Weseri vasakpoolne lisajõgi ning see on 281 km pikk. Jõe valgla on 6517 km². Parempoolsed lisajõed: Garte, Rhume, Aue, Gande, Innerste, Auter. Vasakpoolsed lisajõed: Espolde, Ilme, Saale, Haller, Westaue.
thumb|200px|left|Leine [[Nordstemmeni lähedal]]
Denver
Denver on üks kümnest linnast USA-s, millel on meeskond Põhja-Ameerika viies suurimas profiliigas. Linnas tegutsevad ameerika jalgpalliklubi Denver Broncos, korvpallklubi Denver Nuggets, pesapalliklubi Colorado Rockies, jäähokiklubi Colorado Avalanche ja jalgpalliklubi Colorado Rapids.
Leine
Jõe lähe paikneb Leinefelde linna lähedal Tüüringis. Umbes 40 km allavoolu siseneb jõgi Alam-Saksimaale ja voolab põhja suunas.
Denver
pisi|center|700px|Denveri panoraam 1898. aastal vaadatuna [[Colorado State Capitol|Colorado osariigi kapitooliumilt. Kupliga hoone vasakul on endine Arapahoe maakonna kohtumaja, mis lammutati 1933. aastal. Paremal on nähtav Brown Palace Hotel. Foto: William Henry Jackson.]]
Vabaagent
Vabaagent on elukutseliste spordis mängija, kellel pole ühegi klubiga kehtivat lepingut.
Leine
Olulised linnad jõe ääres, lähtest suudme suunas, on Göttingen, Einbeck, Alfeld ja Gronau, enne kui jõgi jõuab Hannoverisse, suurimasse linna selle kallastel. Allavoolu, umbes 40 km Hannoverist põhjas, Schwarmstedti juures, ühineb jõgi Alleriga ning jõuab Weseri kaudu Põhjamerre. Põhjaosa (alamjooks) on tänapäeval laevatatav ainult väiksematele kaubavedajatele, kuigi varem oli see oluline raudtee-eelne praamitranspordisoon kuni Göttingenini.
Jõgi on tööstuse poolt mõnevõrra reostatud, nii et vett ei kasutata joomiseks, kuid reostus ei ole kunagi olnud nii tugev, et välistaks seal kalastiku elu. Sarnaselt paljude läänepoolsete jõgedega on alates 1960. aastatest peale keskkonnakontrollide rakendamisest olnud üha puhtamad veed. Sportkalastus toimub väikestest paatidest ja piki kaldaid, kuigi saagikus on tavaliselt madal.
Vähemalt üks lõik jõest (Göttingenis) on osaliselt ümber suunatud kanalisse, mis kulgeb enam-vähem paralleelselt jõega.
Vabaagent
Tema eest ei tule maksta üleminekutasu. Mängija võib klubidega liituda ka siis, kui üleminekuaken on suletud.
Opolje (Kingissepa rajoon)
pisi|Opolje endine postkontor (aprill, 2014) Opolje on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis, Opolje külaasunduse halduskeskus.
Külas elab 965 inimest (2010).
Küla on esimest korda mainitud 1500. aastal.
Külas asub Opolje kirik, mis ehitati 1874. aastal.
Ameerika Ühendriikide Informatsiooniagentuur
Ameerika Ühendriikide Informatsiooniagentuur (inglise keeles United States Information Agency, lühend USIA) oli 1953–1999 tegutsenud Ameerika Ühendriikide Riigidepartemangus moodustatud Psühholoogilise- ja infosõja keskasutus.
Informatsiooniagentuuri juhid ja organisatsioon
Ameerika Ühendriikide Informatsiooniagentuuri organisatsiooni kuulusid kogu televisiooni- ja raadiojaamad, mis levitasid Ameerika Ühendriikide valitsust ja valitsuse poliitikat toetavat informatsiooni.
Agentuuri juhtkonnaks olid Agentuuri direktor ja asedirektorid.
Agentuuri kuulusid informatsiooni kogumise ja levitamise osakonnad, mis kogusid konkreetsete piirkondade kohta käivat informatsiooni, mida seejärel levitati Ameerika valitsusele soodsas tõlgenduses.
Tartu lennujaam
Tartu lennujaam (Ülenurme lennuväli); IATA: TAY, ICAO: EETU) asub Tartu linnast 10 km lõuna pool Kambja vallas, omanik on AS Tallinna Lennujaam
Lennujaama lennuväljal on üks asfaltkattega rada pikkusega 1800 m ja laiusega 31 m (sobib kuni 75-tonniste lennukite vastuvõtuks) suunaga 08/26 (kursid 80° ja 260°).
Ajalugu
1946. aastal rajatud Ülenurme lennuväli avati 15. mail meditsiinilennuväljana. Asfaltkattega rada valmis 1975. aastal ja uus reisiterminal avati 14. augustil 1981. 7. juulil 2000 avas ELK lennuliini Tartust Helsingisse.
Sügisel 2008 pikendati maandumisrada 1799 meetrini. 10. detsembril 2009 avati renoveeritud reisiterminal. Ülenurme lennuväljal maandus esimest korda Estonian Airi Boeing 737–500 (ES-ABH).
Lennupeod "Tartu Taevas" 16.-17. juuni 2001, 15.-16. juuni 2002, 14.-15. juuni 2003 ja 19.-20. august 2006.
"Tartu Taevas 2003" lendas esimest korda Estonian Airi Fokker 50 (ES-AFM).
9. mail 2001 maandus Tartu lennuväljal Malta riigipea Guido de Marco eralennuk.
2. ja 6. juunil 2001 maandus esimest korda Tartu lennuväljal neljamootoriline transpordilennuk C-130.
20. juunil 2001 maandus Tartu lennuväljal budismi usujuhi dalai-laama Tenzin Gyatso eralennuk.
6. novembril 2001 maandus esimest korda Tartu lennuväljal BAe 146-100 Statesman (omanik Suurbritannia troonipärija prints Charlesi).
Lennuliinid Nõukogude Liidu ajal
Üle 90% lennujaama lennuväljal toimuvatest lendudest moodustavad Eesti Lennuakadeemia õppelennud.
Lennuliinid
Peale lisatud talvine 2022
Rannageoloogia
Rannageoloogia on randla ehk rannavööndi ehitust ja kujunemist uuriv teadusharu; meregeoloogia allharu.
Vennastuspidu
Vennastuspidu on 18. sajandist pärinev üliõpilaskorporatsioonides kasutusel olev tseremoonia, mille käigus teklid torgatakse rapiiri otsa ehk stehhitakse. Mõned naiskorporatsioonid on õestumispeol rapiirist loobunud ning laovad teklid lihtsalt üksteise otsa lauale.
Rannageoloogia
Rannageoloogia uurimismeetodid on enamikus võetud üldistest geoloogia meetodeist.
Vennastuspidu
Ilmar Tõnissoni arvates kujutatakse nii sümboolselt defloratsiooni.
Rannageoloogia
Rannageoloogia uurimistulemusi kasutatakse näiteks sadamate ja teiste rannikuäärsete rajatiste projekteerimisel.
Eesti tuntuim rannageoloog on Kaarel Orviku (sündinud 1935).
Narva Kunstigalerii
pisi|Narva magasiait, mis majutab Narva Kunstigaleriid Narva Muuseumi kunstigalerii (harvemini Narva Kunstimuuseum) on Narva Muuseumi kunstiekspositsioon, mis avati 21. aprillil 1991.
Kunstigalerii asub Narvas endises magasiaidas (Vestervalli 21), mis on üks vähestest Teises maailmasõjas säilinud Narva vanalinna hoonetest. See on 18. sajandi viimase veerandi alguses ehitatud aidahoone, mis ehitati ümber polgu kasarmuks. Teise maailmasõja ajal hoone hävis. Hiljem see taastati ning maja kasutati Baltijetsi tehase õppehoonena. Hoone jõuti põhjalikult renoveerida vahetult enne Nõukogude Liidu kokkuvarisemist.
Greifswaldi ülikool
pisi|Rubenow' mälestustahvel Greifswaldi Ülikool (saksa Universität Greifswald, ladina Alma Mater Gryphiswaldensis, Universitas Gryphiswaldensis või Academia Gryphica) on 1456. aastal asutatud ülikool Saksamaal Greifswaldis. Aastatel 1933–1945 ja 1954–2018 oli ülikooli nimi Greifswaldi Ernst Moritz Arndti Ülikool.
Asutamine
Ehkki Greifswaldi ülikool asutati 1456. aastal, toimus linnas ülikooliõpe juba ka 1436/1437–1443, mil Rostocki ülikool Rostockile pandud riigivande tõttu suleti ning osa õppejõududest jätkas õppetööd Greifswaldis. Greifswaldi eraldi ülikooli rajamiseks tegi enim pingutusi Rostockis õppinud Greifswaldi bürgermeister Heinrich Rubenow, kes kaasas ettevõtmisse Pommeri hertsogi Wartislaw IX ja Cammini piiskopi Henning Iveni. 1456. aastaks õnnestus ülikooli asutamise ideele toetus saada ka Saksa-Rooma keisrilt ja paavst Calixtus III-lt. Ülikool asutati ametlikult 17. oktoobril 1456 Greifswaldi püha Nikolause kirikus, millest sai 1457. aastal toomkirik. Ülikooli esimene rektor oli Heinrich Rubenow. Esialgu oli ülikoolis neli klassikalist teaduskonda: teoloogia-, filosoofia-, meditsiini- ja õigusteaduskond.
Tänapäeva Saksamaal on üksnes kolm ülikooli vanemad kui Greifswaldi ülikool. Need on 1386. aastal asutatud Heidelbergi ülikool, 1409. aastal asutatud Leipzigi ülikool ja 1419. aastal asutatud Rostocki ülikool. Greifswald on Rostocki järel vanuselt teine ülikool Läänemere ääres.
Ristsiire
Ristsiire ehk krossingover (homoloogiline rekombinatsioon) on protsess, mille käigus toimub homoloogiliste kromosoomide põimumine, mille jooksul nad vahetavad võrdsetes kogustes pärilikkusainet.
Greifswaldi ülikool
Reformatsioon ja 17. sajand
16. sajandi alguses tegi ülikool laialdast koostööd linna ja hertsogiga. Teoloogiaprofessorid töötasid linna kolmes katedraalis enamasti ka pastoritena, kõik hertsogi ihuarstid olid ka meditsiiniprofessorid, õigusteaduse professorid töötasid ka kohalikes kohtutes ning filosoofiaprofessorid töötasid hertsogipere ja teiste aadlike koduõpetajatena. Sel perioodil töötas ülikoolis ka Martin Lutheri lähedane kaastöötaja Johannes Bugenhagen.
Reformatsioon jõudis Greifswaldi 1526. aastal ning lõpetas ajutiselt ülikooli tegevuse, sest selle tõttu läks kaduma osa ülikooli sissetulekuallikatest. Ülikool avati uuesti 1539. aastal, kui Pommeri hertsog Philipp I taasavas selle luterliku ülikoolina, selle sissetulekute tagamiseks andis hertsog ülikoolile sekulariseeritud Eldena kloostri valdused ja tuluallikad. Philipp I järglane Ernst Ludwig hakkas rajama ülikooli kolleegiumihoonet, mis valmis alles pärast tema surma. Hertsog Philipp Julius kinkis ülikoolile talaari, mida rektor kandis pidulikel juhtudel ja millest loobuti alles hiljuti. 1634. aastal kinkis hertsog Bogislaw XIV ülikoolile ulatuslikud valdused Greifswaldi ümbruses, mis tegi ülikoolist ühe suurima maavaldaja Saksamaa ülikoolide seas.
Ladinakeelne sentents "Cuius regio, eius religio" ("Kelle võim, selle usk") omistatakse Greifswaldi ülikoolis töötanud juristile Joachim Stephanile.
1604. aastal sai ülikooli raamatukogu Saksamaa esimeseks keskraamatukoguks. Ülikool laenas Wittenbergist 2000 kuldna eest trükimasina, aga kolmekümneaastane sõda takistas selle tagasiviimist ja nõnda asus Wittenbergi trükipress Greifswaldis 17. sajandi lõpuni. Seetõttu on ülikooli raamatukogus tänapäeval palju haruldasi trükiseid.
Rootsi aeg (1648–1815)
1747–1750 ehitati matemaatik Andreas Mayeri kavandite järgi ülikooli hilisbarokne peahoone.
Ülikool 19.–20. sajandil
1815. aastal läks Greifswald Viini kongressi otsusega koos ülejäänud Lääne-Pommeriga Preisimaale, mis oli 1871. aastast Saksa riigi koosseisus.
1856. aastal, ülikooli asutamise 400. aastapäeval, avati Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm IV osavõtul ülikooli peahoone ees Heinrich Rubenow' ausammas, mis restaureeriti 2006. aastal, kui tähistati ülikooli 550. aastapäeva. 19. sajandil kujunes Greifswaldi ülikoolist oluline teaduskeskus, mille tegevusalasid laiendati veelgi Weimari vabariigi ajal. 1933. aastal anti ülikoolile Preisimaa peaministri Hermann Göringi korraldusel Ernst Moritz Arndti nimi. Nimest loobuti 1945. aastal, kuid seda hakati kasutama taas 1954. aastast ning hoolimata diskussioonidest jäi see nimi ülikoolile kuni 2018. aasta maini.
Pärast Saksamaa jagamist teise maailmasõja järel läks Greifswald Saksa Demokraatliku Vabariigi koosseisu. Pärast Saksamaa taasühendamist 1990. aastal on ülikoolihoonete ajaloolise ilme taastamisse ning uute hoonete ehitamisse investeeritud üle 400 miljoni euro.
Tänapäeval õpib Greifswaldi ülikoolis umbes 12 100 üliõpilast.
Eesti keel ja kultuur Greifswaldi ülikoolis
Alates 2019. aastast saab Greifswaldi ülikoolis õppida eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames eesti keelt ja kultuuri. Esimese eesti keele ja kultuuri lektorina töötab Greifswaldis Liina Lutsepp. Programmi koordineeris Eesti Instituut, alates 2021. aastast haldab programmi Haridus- ja Noorteamet.
Sündinud 17. aprillil
''Siin loetletakse 17. aprillil sündinud tuntud inimesi ja loomi.
Valdus
Valdus on seaduslik või ebaseaduslik sõltuvalt sellest, kas see põhineb õiguslikul alusel või mitte. Valdus loetakse seaduslikuks, kuni ei ole tõendatud vastupidist.
Valdus on heauskne, kui valdaja ei tea ega peagi teadma, et tema valdusel puudub õiguslik alus või et teisel isikul on suurem õigus asja vallata. Valdus on pahauskne, kui valdaja teab või peab teadma, et tema valdusel puudub õiguslik alus või et teisel isikul on suurem õigus asja vallata. Valdus loetakse heauskseks, kuni ei ole tõendatud vastupidist.
Valdus omandatakse tegeliku võimu saamisega asja üle või abinõude üle, mis võimaldavad tegelikku võimu asja üle. Valduse omandamiseks piisab senise valdaja ja omandaja kokkuleppest, kui omandaja suudab teostada tegelikku võimu asja üle.
Soesti kreis
Soesti kreis [ˈzoːst] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas.
Valdus
Kaudne valdus omandatakse asja väljanõudeõiguse loovutamisega omandajale, kui asja võõrandaja ise või kolmas isik jääb asja valdama.
Valdust on võimalik pärandada.
Soesti kreis
Geograafia
Geograafiliselt katab see Sauerlandi kõrgustiku põhjaosa ja Hellwegi madaliku sellest põhja pool. Üsna tasane maa ja väga viljakas lössipinnas on teinud sellest põllumajandusliku piirkonna iidsetest aegadest saati. Peamised kreisi läbivad jõed on Ruhr, Lippe ja Möhne, mis on tõkestatud Möhne veehoidla moodustamiseks. Kõrgeim punkt on Warsteini alal (580 m), madalaim Lippe orus (65 m).
Linnad ja vallad
300px|thumb|left|Linnad ja vallad Soesti kreisis
Valdus
Valdus lõpeb, kui valdaja loobub tegelikust võimust asja üle või kaotab selle muul viisil. Valdust ei lõpeta mööduv takistus või katkestus asja üle tegeliku võimu teostamisel.
Valdus on seadusega kaitstud omavoli vastu. Omavoli võib olla valdaja nõusolekuta seadusvastaselt asja valduse rikkumine või valduse äravõtmine. Valduse rikkumine on valdaja takistamine asja üle tegeliku võimu teostamisel, samuti asja äravõtmise katse või ähvardus, kui on alust karta selle täideviimist. Omavolilise valduse tagajärgede eest vastutab ka valduse pärija, samuti muu õigusjärglane, kui viimane teadis valduse omandamisel eelkäija valduse omavolilisusest.
Isik, kelle tegeliku võimu all asi on, on valdaja. Isik, kes valdab asja rendi-, üüri-, hoiu-, pandi- või muu selletaolise suhte alusel, mis annab talle õiguse teise isiku asja ajutiselt vallata, on otsene, teine isik aga kaudne valdaja. Valdajaks ei ole isik, kes teostab tegelikku võimu asja üle teise isiku korralduste kohaselt tema majapidamises või ettevõttes.
Valdaja võib oma valdust omavoli vastu jõuga kaitsta, ületamata seejuures hädakaitse piire. Kui vallasasi võetakse valdajalt ära omavoliliselt salaja või vägivallaga, on valdajal õigus teolt tabatud või jälitatud omavoli tarvitajalt vallasasi kohe ära võtta. Kui kinnisasja valdus võetakse valdajalt ära omavoliliselt salaja või vägivallaga, on valdajal õigus omavoli tarvitaja kinnisasjalt eemaldada ja kinnisasi oma võimu alla tagasi võtta.
Patsas
Patsas oli mullast või liivast tulease, mida varem kasutati paadis või lootsikus öise kalapüügi aegu. Paadi ninas või keskosas paigaldati kolmest või neljast lauast lava, mis kaeti tulekindla materjaliga nagu märg sammal, muld või liiv. Selle peal süüdati kasetohust ja tõrvatud paadilaudadest tuli. Patsaks nimetati ka pooleldi liivaga täidetud potti või pada, milles süüdati kalapüügi ajal tuli.
Valdus
Kui vallasasi on valdaja võimu alt sattunud teise isiku valduses olevale kinnisasjale, on selle valdaja kohustatud lubama asja otsida ja ära viia, kui asi ei ole vahepeal kellegi valdusse võetud. Kinnisasja valdajal on õigus nõuda asja otsimisest ja äraviimisest tekkinud kahju hüvitamist. Kui on alust eeldada kahju tekkimist, on kinnisasja valdajal õigus tagatise saamiseni keelduda loa andmisest asja otsida või ära viia. Keeldumine ei ole lubatud, kui viivitamine on ohtlik.
Patsas
Patsas oli tuleasemeks ka Peipsi kalastajate kalurionnis, mida nimetati kere, kus see oli liiva või mullaga täidetud laudkast.
Valdus
Valduse rikkumise korral on valdajal õigus nõuda rikkumise kõrvaldamist ja edasise rikkumise ärahoidmist. Nõuet ei rahuldata, kui nõudja valdus on rikkuja või tema eelkäija suhtes omavoliline ja omandatud ühe aasta jooksul enne rikkumist. Valduse äravõtmisel on valdajal õigus nõuda valduse taastamist isikult, kes on nõudja suhtes omavoliline valdaja. Nõuet ei rahuldata, kui nõudja valdus on äravõtja või tema eelkäija suhtes omavoliline ja on omandatud ühe aasta jooksul enne valduse äravõtmist.
Patsas
Lisaks on patsas murdekeeles ahjuga või truubiga külgnev madalam kivimüür.
Valdus
Isik, kes valdab asja reaalosa, võib selle osa valdust kaitsta.
Kui mitu isikut valdab asja ühiselt (kaasvaldus), võib iga kaasvaldaja või kaasvaldajad ühiselt valdust kaitsta. Kaasvaldajate vahelises vaidluses valduse kasutamisõiguse ulatuse üle ei kohaldata valduse kaitse sätteid.
Antiope
Antiope oli vanakreeka mütoloogias Teeba printsess, Nykteuse tütar, Amphioni ja Zethose ema.
Antiope oli nii kaunis, et Zeus armus temasse. Zeus lähenes talle saatüri kujul ja kui Antiope vahekorrast keeldus, siis vägistas ta. Antiope jäi rasedaks. Ta ei julgenud sellest isale rääkida, vaid põgenes oma kallima, Sikyoni kuninga Epopeuse juurde ja tunnistas talle kõik üles. Epopeus abiellus temaga.
Selle abieluga ei olnud nõus Nykteus, kes oma venna Lykose ja suure sõjaväega tungis Sikyoni. Lahingu võitis Teeba, kuid nii Epopeus kui ka Nykteus hukkusid (nad olevat tapnud teineteise). Lykos viis Antiope Teebasse tagasi ja sai ise kuningaks.
Antiope anti Lykose naisele Dirkele orjaks. Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ning kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles. Lapsed said nimeks Amphion ja Zethos.
Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu Teebast ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema.
Haltmaagijn Battulga
Haltmaagijn Battulga (mongoli keeles Халтмаагийн Баттулга; sündinud 3. märtsil 1963) on Mongoolia sambomaadleja ja poliitik, alates 10. juulist 2017 kuni 25. juunini 2021 Mongoolia president.
Zaltus Lumel
Zaltus Lumel oli eesti ansambel.
Selle laulja oli Henry Laks.
Ansambel esines näiteks 1984. aasta Tartu muusikapäevadel.
Amphion
pisi|Amphioni kuju [[Schönbrunni lossi aias Viinis]] Amphion oli vanakreeka mütoloogias Zethose kaksikvend, Zeusi ja Antiope poeg, Teeba kuningas ja Niobe abikaasa.
Antiope oli Teeba kuninga Nykteuse tütar, kes jäi Zeusist rasedaks. Pärast Nykteuse surma sai kuningaks tema vend Lykos. Lykose naine Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ja kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles.
Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu lossist ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema.
Neljataktiline sisepõlemismootor
[[File:4StrokeEngine Ortho 3D Small.gif|thumb|right|300px| Otto-mootor ehk 4-taktiline sisepõlemismootor
Amphion
Hermes õpetas Amphioni laulma ja lüürat mängima ning kinkis talle kuldse lüüra. Temast sai suurepärane muusik. Zethos oli pigem jahimees ja karjus. Kui nad hakkasid ehitama Teeba ümber müüri, oli Amphioni pillimänguoskusest rohkem kasu. Ta mängis lüürat nii kaunilt, et kivid tõusid ise maast ja asusid oma kohale müüris. Nii sai Teeba endale 7 väravaga linnamüüri.
Neljataktiline sisepõlemismootor
1. Sisselasketakt
Amphion
Amphion abiellus Tantalose tütre Niobega. Nad said 7 poega ja 7 tütart, keda niobiidideks nimetatakse. Niobe kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe ja Amphioni lapsed; Apollon tappis pojad, kes osalesid parasjagu spordivõistlustel, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti ka Chloris.
Neljataktiline sisepõlemismootor
2. Survetakt
Amphion
Amphion tappis end meeleheitest ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka tema. Ta maeti Zethosega ühte hauda.
Neljataktiline sisepõlemismootor
4. Väljalasketakt ]]
Tamara Tihhonova
Tamara Ivanovna Tihhonova-Volkova (vene keeles Тамара Ивановна Тихонова; sündis 13. juunil 1964 Kovaljovos, Udmurtia vabariigis) on endine Nõukogude Liidu ja Venemaa murdmaasuusataja