cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti näitlejate loend
R
Enn Raa - Helle Raa - Tõnu Raadik - Andres Raag - Arvo Raag - Kaljo Raag - Doris Kristina Raave - Helvi Raamat - Rita Raave - Ande Rahe - Anneli Rahkema - Aino Raid - Kaarin Raid - Jane Raidma - Irene Raiend - Jüri Raiend - Magda Raik - Riide Raik - Arvo Raimo - Thea Raist - Ernst Raiste - Lembit Rajala - Mirko Rajas - Christopher Rajaveer - Eduard Ralja - Leida Rammo - Leida Rammul - Eve Randkivi - Iivi Randla - Adele Randoja - Evald Randoja - Juhan Randoja - Aleksander Randviir - Tiiu Randviir - Dagmar Rang - Johannes Ranna - Aili Rannaste - Ülo Rannaste - Irina Ranniku - Rein Ranniku - Karin Rask - Priit Ratas - Katariina Ratasepp - Ursula Ratasepp - Elsa Ratassepp - Jaan Ratassepp - Rudolf Ratassepp - Valdeko Ratassepp - Jaan Ratnik - Otto Raud - Heino Raudam - Ott Raudheiding - Priit Raudkivi - Bert Raudsep - Gert Raudsep - Geeni Raudsepp - Kristiina Raudsepp - Peeter Raudsepp - Heino Raudsik - Sirje Raudsik - Päären Raudvee - Evi Rauer - Piret Rauk - Illaria Raukas - Ott Raukas - Mauri Raus - Sander Raus - Alfred Rebane - Johannes Rebane - Mati Rebane - Milli Rebane - Sander Rebane - Tiina Rebane - Ly Rebbas - Salme Reek - Anne Reemann - Ranet Rees - Jarmo Reha - Leino Rei - Linda Reial - Magda Reiart - Susy Reiart - Anu Reidak - Helmi Reilas - Reet Reiljan - August Reiman - Liina Reiman - Hilda Reimann - Nelly Rein - Ester Reinart - Tiiu Reinau - Riina Reinik - Veljo Reinik - Ivo Reinok - Elina Reinold - Anti Reinthal - René Reinumägi - Linda Reinup - Helen Rekkor - Jaan Rekkor - Astrid Relve - Salme Remmelgas - Annely Renel - Kalju Renel - Aleksander Resta - Kaur Riismaa - August Riismann - Heino Rikas - Elga Rips - Aino Ripus - Valve Ristma - Elts Ristmägi - Liia Ritsing - Mait Robas - Aleksei Rodionov - Veera Rogožina - Jaanus Rohumaa - Adele Roman - Jussi Romot - Ago Roo - Johannes Rooberg - Robert Rood - Pille Roomere - Ilmar Roomets - Lydia Roos - Peeter Roos - Eliise Paula Roosa - Jüri Roosaar - Aime Roosileht - Andres Roosileht - Herbert Roosman - Reet Rootare - Heiki Roots - Martin Roots - Riho Rosberg - Helgur Rosental - Valentin Ross - Valentina Rossar - Julius Rossfeldt - Ludvig Rost - Siim Rulli - Ilse Rumbalu - Aimi Rumessen - Maaja Rumessen - Linda Rummo - Elly Rump - Felix Rump - Marta Rungi - Paul Ruubel - Tarmo Ruubel - Tene Ruubel - Aarne Ruus - Erik Ruus - Karin Ruus - Anu Ruusmaa - Jaan Rõõmussaar - Hele Rähn - Vambola Rähn - Ene Rämmeld - Kadri Rämmeld - Meelis Rämmeld - Riho Räni - Gita Ränk - Maila Rästas - Peeter Rästas - Illar Rätsep - Tõnis Rätsep - Rita Rätsepp - Toomas Rätsepp - Tiina Rääk - Lensi Römmer - Aigi Rüütel - Ken Rüütel - Raivo Rüütel
S
Aare Saal - Indrek Saar - Johannes Saar - Maire Saar - Tanel Saar - Tõnu Saar - Kalju Saareke - Üllar Saaremäe - Liisa Saaremäel - Ilo-Ann Saarepera - Toomas Saarepera - Liina Saari - Elfriede Saarik - Anni Saariste - Yrjö Saarnio - Sulev Saarup - Hilda Sabbe - Reinhold Sachker - Aivo Sadam - Maie Saealle - Tiia Saealle - Alexius Sagor - Reimo Sagor - Külliki Saldre - Viljo Saldre - Dimitri Saliste - Ago Saller - Helgi Sallo - Eduard Salmistu - Elmar Salulaht - Inga Salurand - Haili Sammelselg - Indrek Sammul - Jaan Sammul - Vaike Saral - Helmi Sarap - Salme Sarapuu - Arnold Sarv - Kristjan Sarv - Meelis Sarv - Aleks Sats - Katrin Saukas - Ellen Saul - Hans Saul - Jaan Saul - Tõnis Saul - Margit Saulep - Larissa Savankova - Konstantin Savi - Leonid Savitski - Irina Savuskan - Henessi Schmidt - Paul-Erich Schneider - Eevi Schütz - Oskar Seeman - Sepo Seeman - Aino Seep - Henno Sein - Kaisa Selde - Oskar Seliaru - Tambet Seling - Enno Selirand - Heino Seljamaa - Lydia Seller - Linda Sellistemägi - Ülo Selter - Angelina Semjonova - August Sepp - Endel Sepp - Hilja Sepp - Kustav Sepp - Ott Sepp - Paul Sepp - Selma Sepp - Peep Seppik - Karin Sepre - Olev Serg - Alice Serman - Hilda Sestov - Julius Sestov - Jaan-Willem Sibul - Richard-Voldemar Siig - Jenny Siimon - Johannes Siimsen - Samuel Siirak - Arnold Sikkel - Piret Sikkel - Anni Silbermann - Eili Sild - Tarmo Sild - Kaja Sildna - Ilmar Silla - Mall Sillandi - Nadežda Sillar - Errart Sillart - Ants Simm - Aivar Simmermann - Endel Simmermann - Maret Simmo - Rain Simmul - Piret Simson - Larissa Sintsova - Valve Sirel - Elise Sisask - Larissa Skljanskaja-Uher - Kaia Skoblov - Mihkel Smeljanski - Tamara Solodnikova - Linnar Solvi - Arthur Sommer - Maie Sommer - Mae Sonin - Maimu Sonn - Leida Soom - Mare Soomre - Eda Soomus - Lembit Soone - Tamara Soone - Hilda Sooper - Helje Soosalu - Valter Soosõrv - Ago Soots - Anna Soots - Sophie Sooäär - Aarne Soro - Arnold Spirka - Eero Spriit - Elonna Spriit - Margus Stalte - Alma Steinberg - Nils Mattias Steinberg - Peter Andreas Christoph Johann Steinsberg - Priit Strandberg - Albin Strutzkin - Anneli Suits - Maret Suits - Tiina Suits - Tiit Sukk - Simeoni Sundja - August Sunne - Väino Suri - Hugo Sutt - Toomas Suuman - Maie Suurallik - Arno Suurorg - Nikolai Suursööt - Enn Suve - Ida Suvero - Tarvo Sõmer - Inna Sõrmus - Selma Sõõro - Voldemar Sõõro - Alfred Sällik - Grete Sällik - Andres Särev - Anna Särev - Valter Särg - Veera Särgava - Leila Säälik - Kaarel Söödor - Magda Söödor - Heiko Sööt - Meeli Sööt - Galina Süvalep - Kulno Süvalep
Z
Daniil Zandberg - Sten Zupping
T
Indrek Taalmaa - Inna Taarna - Nadežda Taarna - Garmen Tabor - Margus Tabor - Andres Tabun - Kai Tabun - Anatoli Tafitšuk - Tarmo Tagamets - Marvi Taggo - Rein Taidla - Toomas Taimla - Viktor Taimre - Agu Tali - Alli Tali - Leo Talimaa - Lydia Tall - Asta Talpsepp - Jullo Talpsepp - Valentina Taluma - Aino Talvi - Aarne Talvik - Leelo Talvik - Merle Talvik - Kadri Tamberg - Jaak Tamleht - Aino Tamm - Aleksander Tamm - Anna Tamm - Arno Tamm - Elisabet Tamm - Herbert Tamm - Julius Tamm - Katariina Tamm - Kiiri Tamm - Raivo E. Tamm - Salme Tamm - Signe Tamm - Sulev Tamm - Tõnu Tamm - Meeta Tammai - Karin Tammaru - Peeter Tammearu - Leili Tammel - Alli Tammemets - Paul Tammeveski - Kalev Tammin - August Tammisaar - Diana Tammisto - Meeli Tammu - Aasa Tammur - Ilmar Tammur - Indrek Tamre - Elo Tamul - Kadi Taniloo - Linda Tanni - Jaan Tappel - Martin Taras - Kaarel Targo - Eero Tari - Villu Tari - Ludmilla Tarm - Lia Tarmo - Ruut Tarmo - Maria Tarre - Marta Tarto - Harry Tarvo - Merike Tatsi - Ellen Tauden - Tiina Tauraite - Urve Tauts - Anna Techner - Hugo Techner - Aleksander Teder - Alma Teder - Hella Teder - Margo Teder - Ross Teder - Lii Tedre - Peeter Tedre - Artur Tedremägi - Eido Tee - Kalju Tee - Kristi Teemusk - Külli Teetamm - Aleksander Teetsov - Olly Teetsov - Harry Teffel - Liina Tennosaar - Tõnu Tepandi - Taavi Teplenkov - Jaanus Tepomees - Virve Tepp - Sulev Teppart - Alfred Teras - Erika Tetzky - Ida Thomson - Aino Tigane - Eva Tihane - Klaudia Tiidus - Klaudia Tiitsmaa - Elsa Tiitsman - Piia Tiitus - Juta Tikandt - Mairi Tikerpalu - Mihkel Tikerpalu - Tiina Tikk - Friedrich Tilk - Silvia Tilk - Ella Timmer - Eduard Tinn - Olev Tinn - Ülle Tinn - Juta Tints - Doris Tislar - Oleg Titov - Asta Tofer - Valdur Tohera - Ants Toiger - Aare Toikka - Anni Toi-Puskar - Eduard Toman - Kersti Tombak - Felix Tomberg - Kärt Tomingas - Aivar Tommingas - Mare Tommingas - Harald Tomson - Jaan Tomson - Toomas Tondu - Ann-Ester Toom - Helgi Toom - Kaarel Toom - Taimo Toomast - Magda Toome - Mart Toome - Jaan Tooming - Ilmar Toomla - Sirje Toomla - Harriet Toompere - Hendrik Toompere - Hendrik Toompere juunior - Hendrik Toompere juunior juunior - Maie Toompere - Ülle Toompuu - Linda Toomsalu - Enn Toona - Liki Toona - Kristo Toots - Reeda Toots - Evald Tordik - Heino Torga - Erika Torger - August Torim - Olga Torokoff-Tiideberg - August Torop - Tiit Tralla - Raivo Trass - Jüri Trei - Lee Trei - Malle Treial - Agnes Treier - Karl Triipus - Aleksander-Harald Trilljärv - Elmar Trink - Mait Trink - Aida Truu - Hilda Truu - Mai Truupõld - Valdo Truve - Linda Tubin - Taago Tubin - Veiko Tubin - Kadri Tudre - Lo Tui - Tambet Tuisk - Voldemar Tuisk - Andres Tukk - Ülle Tundla - Eduard Turban - Fausti Turban - Anna Turp - Ruuben Tuudur - Vello Tuulik - Anne Tuuling - Margus Tuuling - Guido Tuvi - Tiina Tõnis - Taavi Tõnisson - Epp Tõniste - Juhan Tõnopa - Annika Tõnuri - Regina Tõško - Siiri Tähe - Jaan Tätte - Veikko Täär - Eduard Türk - Maria Türk - Anne Türnpu - Triin Tüvi
U
Paul Udal - Are Uder - Alla Udovenko - Airi Udras - Tõnis Uibo - Väino Uibo - Alfred Uibopuu - Ilmar Uibopuu - Juhan Ulfsak - Lembit Ulfsak - Ülle Ulla - Eha Undo - Olli Ungvere - Katariina Unt - Svetlana Unt - Silvia Urb - Toomas Urb - Leida-Marie Urbel - Voldemar-Siegfried Urbel - Hedvig Urbla - Ain Urbsoo - Mari Urbsoo - Nero Urke - Inge Urmi - Jaan Urvet - Ia Uudelepp - Ella Uuehendrik - Ivo Uukkivi - Eino Uuli - Eevi Uus - Sandra Uusberg - Jan Uuspõld - Heino Uustal - Ragnar Uustal - Elve Uustalu
V
Helmut Vaag - Andrus Vaarik - Marika Vaarik - Marta Vaarik - Els Vaarman - Anu Vabamäe - Arvo Vabamäe - Janek Vadi - Laine Vaga - Kalju Vaha - Rein Vaharo - Aita Vaher - Alfred Vaher - Ingrit Vaher - Johannes Vaher - Margus Vaher - Aigi Vahing - Heli Vahing - Mart Vahtel - Elar Vahter - Liina Vahter - Roland Vahtmaa - Liina Vahtrik - Britta Vahur - Eeva Vahur - Risto Vaidla - Carita Vaikjärv - Mati Vaikmaa - Nele-Liis Vaiksoo - Ants Vain - Arnold Vaino - Heino Vaks - Oskar Valdes - Tõnu Valdma - Viire Valdma - Villu Valdmaa - Enn Valdre - Silva Valdt - Maanus Valentin - Anne Valge - Edgar Valge - Imbi Valgemäe - Eduard Valgma - Katrin Valkna - Helja Valler - Alo Vallimäe - Eldor Valter - Evi Vanamölder - Helene Vannari - Paul Varandi - Made Varango - Olli Vare - Hilja Varem - Sergo Vares - Kaupo Varik - Uno Vark - Ardo Ran Varres - Elli Varts - Roman Varts - Harri Vasar - Viivika Vasar - Karl Vasko - Valentina Vassiljeva - Eduard Vedler - Thea Veelma - Ragne Veensalu - Kaido Veermäe - Anne Veesaar - Erivan Veesaar - Niina Veesaar - Dolores Vegman - Boleslaus Veidebaum - Herta Veidenbaum - Vootele Veikat - Ferdinand Veike - Martin Veinmann - Fritz Velberg - Kaspar Velberg - Ivo Velmet - Alma Veltmann - Mihkel Vendel - Melitta Vennikas - Elts Ventsel - Ermu Verme - Marika Vernik - Heikki-Rein Veromann - Õiela Verrev - Karl Verry - Iiris Vesik - Aime Veskimäe - Silvia Vestmann - Luule Veziko - Asta Vihandi - Oskar Vihandi - Ülo Vihma - Ingomar Vihmar - Erich Viidas - Kaili Viidas - Lydia Viidas - Juhan Viiding - Aleksander Viikholm - Olari Viikholm - Aleksander Viilma - Ants Viir - Helene Viir - Krista Viirand - Juta Viire - Tiiu Viires - Toomas Viires - Virve Viires - Johannes Viirg - Aarne Viisimaa - Heli Viisimaa - Teesi Viisimaa - Vello Viisimaa - Karl Viitol - Arnold Vikat - Edgar Vilba - Ain Vilbre - Kaire Vilgats - Ülo Vilimaa - Aleksandra Viljur - Kustas Viljur - Tuuli Vilks - Jaan Villard - Ellenide Viller - Epp Viller - Voldemar Viller - Asta Willmann - Erna Villmer - Anne Vilt - Aleksander Vimm - Hilja Viru - Hilda Visnap - Märt Visnapuu - Jevgeni Vlassov - Jüri Vlassov - Ilme Vohu - Margarita Voites - Peeter Volkonski - Peeter Volmer - Ants Vomm - Mare Voog - Tarvo Vridolin - Endel Vunk - Evelin Võigemast - Priit Võigemast - Alice Võrno - Hanna-Liina Võsa - Hermann Vähi - Minni Vähi - Ülo Vähi - Villu Vähk - Katrin Välbe - Helene Väli - Mare Väli - Velvo Väli - Udo Väljaots - Olga Vääter
Õ
Karl Õigus - Mihkel Õnnis - Imre Õunapuu - Inge Õunapuu - Rait Õunapuu - Lembit Õunroos
Ü
Albert Üksip - Aarne Üksküla - Kristjan Üksküla - Siina Üksküla - Ako Ülavere - Erich Ülevain - Maren Ülevain - Gertrud Üppis
Costa Rica vapp
thumb|Costa Rica vapp 5. maist 1998 Costa Rica vapp on Costa Rica Vabariigi vapp. Vapi praegune kuju on kasutusel 5. maist 1998.
Vapil on kolm vulkaani, mis tähistavad kolme riiki läbivat mäestikku või riigi kolme tähtsamat vulkaani, ning kahe ookeani (Vaikne ookean ja Atlandi ookeani Kariibi meri) vaheline lai org. Kummaski ookeanis on kaubalaev, mis sümboliseerib riigi ajaloole iseloomulikku meresõitu. Horisondil on tõusev päike. Vappi ääristab kuldne raam, mis sümboliseerib kohvi kui kullatera. Vapi ülaosas on kaks mirdioksa, mida palistab lint, millele on kuldsete tähtedega kirjutatud República de Costa Rica ('Costa Rica Vabariik'). Seitse tähte kaarena kujutavad Vabariigi provintse. Vapi tipus on sinine lint, mis moodustab krooni pealdisega América Central ('Kesk-Ameerika').
Ajalugu
Hispaania võimu ajal oli kasutusel valitseva monarhi vapp. Monarhi vapp (las armas) vahetus, kui uus monarh valitsema asus. Costa Ricat valitsesid Isabel I, Fernando V, Juana I, Carlos I, Felipe II, Felipe III, Felipe IV, Carlos II, Felipe V, Luis I, Fernando VI, Carlos III, Carlos IV ja Fernando VII.
Costa Rica asulatest oli oma vapp ainult Cartago linnal. Ta sai selle 1565 kuningas Felipe II-lt.
Pärast Hispaaniast lahkulöömist 1821 pidi Costa Rica 1822 liituma Agustín de Iturbide Mehhiko keisririigiga. Kasutusel oli Mehhiko vapp, mis kujutas kroonitud kotkast, kellel on madu noka vahel.
Aasta 1824 lõpus, kui tekkis Kesk-Ameerika Liitvabariik, võeti kasutusele uus vapp, mis pisut erines Ühendatud Provintside vapist. Föderatsiooni iga liikmesriik võttis kasutusele oma vapi. Costa Rica vapp võeti kasutusele 1825. See kujutas alasti mehe torsot mägedega ümbritsetud ringis.
Aastal 1840 kehtestas riigipea Braulio Carrillo Colina oma dekreediga uue vapi. See oli esimene Costa Rica kui suveräänse ja sõltumatu riigi vapp. Selle keskel oli särav täht. Aastal 1842 tühistas Francisco Morazán Quesada valitsus selle vapi ning taastas 1825. aastal kasutusele võetud vapi.
29. septembril 1848, José María Castro Madrizi valitsuse ajal, võeti kasutusele praegusega sarnanev vapp.
1906. aasta 27. novembril muudeti seadusega nr 18 vappi, kaotades sellelt sõjakad elemendid. Samuti muutus vapi kuju ning jäeti välja lipud ja küllusesarv.
Aastal 1964 muudeti seadusega vappi veel kord. Viiele tähele lisati veel kaks tähte, nii et tähtede arv viidi vastavusse provintside arvuga. 1848. aasta vapi kehtestamise ajal oli praegune Puntarenase provints maakonna (comarca) staatuses ning praeguse Limóni provintsi ala oli osa Cartago provintsist. Viis tähte vastas ka Kesk-Ameerika provintside arvule. Tõlgendades sõna armas sõjandusterminina ('relvad') kaotati vapi kohta ka väljend escudo de armas, jättes kasutusele ainult väljendi escudo nacional 'riigivapp'.
Viimane muudatus toimus 5. mail 1998. Vapi keskel asetsevad vulkaanid pandi suitsema.
Ankruketi lõpp on laulu algus
"Ankruketi lõpp on laulu algus" on Ilmar Laabani ainus luulekogu. Raamat ilmus Stockholmis 1946. aastal.
Ilmumine ja vastuvõtt
"Ankruketi lõpp on laulu algus" avaldati väljaspool kirjastusi pehmekaanelise väljaandena, mida illustreerivad kolm Olev Mikiveri tušijoonistust. Raamat sisaldab 64 luuletust, alapealkiri on "Luuletusi 1943–45". Hiljem on luulekogu terviktekst taasavaldatud raamatus "Oma luulet ja võõrast" (Teosed VII-VIII, Tallinn, 1990), Jaan Malini koostatud koondkogus "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" (Tartu, 2004) ja faksiimileväljaandena Tartus 2008. Seitsmekümnendatel aastatel ringles luulekogu Eestis ka samizdat-väljaandena.
Vastse Rootsi pagulaskonna suhtumine Laabani sürrealistlikku luulekogusse oli peamiselt tõrjuv. Raamatu esimene kriitik Karl Ristikivi nimetas autori kirjutamislaadi "iseäratsemiseks". Hiljem leiti, et Laabani luulekogu tegelik mõju tuli nähtavale alles mõne aja pärast "nooremate luuletajate muutuvas värsivormis". Kodu-Eesti ametlikus kirjanduskäsituses Laabanit ignoreeriti, sest sotsialistliku realismi ettekirjutuste järgi oli tegemist formalismiga.
Esimene tõsiselt tunnustav hinnang saabus alles 1959, kui Aleksander Aspel kirjutas ajakirjas Mana : "Meie oma luules on Ilmar Laaban otse üllatava südikusega sukeldunud sürrealistlike vee-, maa- ja taevaruumi tuukrite kannul kujutlusvabade nägemuste laotusse... "Ankruketi lõpp on laulu algus" tähistas juba oma pealkirjaga selle uusi algusi ja olemata lahendusi otsiva luule suunda... Oleks kui tahtnuks Laaban ihuüksi teostada meie kirjanduses seda pööret, mida mujal taotlesid terved rühmitused." Aspel ei tee Laabani luulekogu puhul ühtegi mööndust, vaid seob selle otseselt "rahvusvahelise sürrealismi maailmapildiga".
Hilisemad hoiakud
Aspeli essee taasavaldati 1989 ajakirja Vikerkaar sürrealismi-teemalises erinumbris koos kuue Ilmar Laabani luuletusega "Ankruketi lõpust". Nii sattusid Laabani luuletused koos neile viitava käsitlusega programmilisele kohale. Sellest on mõni aasta hiljem järeldatud, et "arusaamine sürrealismist oli Eestis 1989 jäänud põhimõtteliselt samaks, mis ta oli Välis-Eestis 1959 – see tähendab, et sürrealismi mõiste ei olnud arenenud ning ta oli omaks võetud ja assimileeritud umbes nõnda, nagu keha võtab omaks ja assimileerib temasse kinnijäänud metallitüki."
Andres Ehin rõhutab 1996 "Ankruketi lõpust" kirjutades, et Laabani luule polevat müstiline, vaid maagiline: "Oma teoreetilistes sõnavõttudes ja ettekannetes on Laaban tavatsenud rõhutada teesi, mille kohaselt sürrealism tahab tühja maailma täita ja on seega vastuolus müstikaga, mis tahab täit maailma tühjendada. Seega on sürrealism maagiline, aga mitte müstiline." Ehin seostab Laabani loomingut otseselt André Bretoni sürrealistlike ideedega, viidates ka Aleksander Aspelile.
Sisu
Kas tõesti?
Lauka ratsu
Selgena nagu talvise mere JAH
Albert Einstein
Väike Eesti antoloogia
Vandaalid
Vandaalid (ladina keeles Vandali (hiljem Wandali) või Vandili või Vanduli) olid ida germaanlaste hõim või hõimurühm, kes tungis hilisesse Rooma riiki ning moodustas Põhja-Aafrikas riigi pealinnaga Kartaagos. Vandaalide hõimult on tõenäoliselt nime saanud Hispaania ajalooline piirkond Andaluusia (algselt Vandaluusia), kus vandaalid peatusid enne Põhja-Aafrikasse asumist.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Kaks gaseeli
Sonett
Vandaalid
5. sajandi keskpaiku vallutasid Lääne-Rooma riigi provintse mitmed hõimud. Germaanlased, läänegoodid kes tungisid Hispaania aladele, surusid sealt välja vandaalide hõimu. Vandaalid siirdusid Põhja-Aafrikasse. Sealt tungisid nad 455 Itaaliasse ja panid Roomas toime kohutava hävitustöö. Termin "vandalism" kultuurimälestiste hävitamise tähenduses võeti kasutusele 18. sajandil.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Jääpank täis mürsukilde
Hinnakiri kahe vihmahoo vahel
Tänavastseen paranoialikust linnast
Ullerni linnaosa
pisi|Ullern Ullern on linnaosa Oslos.
Vandaalid
Vandaalide keel oli lähedane gooti keelele, kuid sellest on vähe teada.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Kiiresti silmitult
Vandaalid
Päritolu
19. sajandil samastati vandaale Przeworski kultuuriga. Vaieldava iseloomuga on vandaalide seos germaani hõimuga, kelle ladinakeelne nimi on Lugii (või Lygii või Ligii). Nime Lugii on peetud vandaalide varasemaks nimeks; on ka arvatud, et vandaalid kuulusid hõimuliitu nimega Lugii. On võimalik, et vandaalid on pärit tänapäeva Poola territooriumilt. Teiste oletuste järgi on nende koduks Hallingdal Norras, Vendel Rootsis või Vendsyssel Taanis (viimased teooriad põhinevad peamiselt nimede sarnasusel). Arvatakse, et vandaalid jõudsid Läänemere vastaskaldale Poolasse ligikaudu 2. sajandil eKr ning asusid umbes 120 eKr Sileesiasse. Nende asumist Odra ja Visla jõe vahelisel alal tõendavad Tacitus Germania 's (2, 4) ning hilisemad ajaloolased ja Plinius Vanem (Naturalis historia 4, 99).
Ullerni linnaosa
Linnaosa asumid on Thune, Skøyen, Hoff, Montebello, Ullern, Ullernåsen, Bestum, Lilleaker ja Øraker.
Vandaalid
Silingid ja hasdingid
Vandaalide kaks rühma olid silingid (Silingii) ja hasdingid (asdingid) (Hasdingii). Silingid elasid hilisemas Sileesias, mida sajandeid nimetati Suur-Germaaniaks (Magna Germania). 2. sajandil pKr liikusid hasdingid kuningate Rausi (Rhausi) ja Rapti (Raptuse) juhtimisel lõuna poole ja ründasid Marcus Aureliuse ajal markomannide sõdade ajal roomlasi esimest korda Doonau alamjooksu piirkonnas ning asusid elama Lääne-Daakiasse (praegu Rumeenia ja Ungari). Constantinus Suure ajast on teada hasdingide asustus Pannoonias.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Torm on puistanud sadandeid tigusid
Ullerni linnaosa
Osa Frognerparkenist jääb samuti Ullerni linnaossa.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Lips ümber suitsusamba
Ullerni linnaosa
Ullernis asub 1903 rajatud Ullerni kirik.
Vandaalid
Rännak lääne poole
Aastal 400 või 401 hakkasid hasdingid (võib-olla hunnide rünnakute tõttu) koos oma germaanlastest (sueebid) ja sarmaatidest (alaanid) liitlastega kuningas Godigiseli juhtimisel liikuma lääne poole. Hiljem ühines nendega osa silingidest. Umbes sel ajal olid hasdingid juba võtnud vastu kristluse. Nagu varem goodid, võtsid vandaalid vastu arianismi, mis õpetas, et Jeesus Kristus ei ole Jumal-Isaga võrdne, vaid on loodud olend, kes on hierarhias Jumalast kohe järgmine. See usk oli ketserlik: ta oli opositsioonis kristluse põhivooluga, millest hiljem kujunesid katoliiklus ja õigeusk.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Saunalaval
Vandaalid
Rännak lääne poole
Vandaalid liikusid eriliste raskusteta mööda Doonaud lääne poole, ent Reini jõeni jõudes kohtasid nad vastupanu frankidelt, kes asustasid ja kontrollisid Rooma valdusi Põhja-Gallias. Lahingus frankidega sai surma 20 tuhat vandaali, sealhulgas kuningas Godigisel, kuid siis õnnestus neil alaanide abiga franke lüüa ning 31. detsembril 406 tungisid vandaalid üle Reini Galliasse. Godigiseli poja Gunderici juhtimisel rüüstasid nad lääne ja lõuna poole liikudes Galliat. Oktoobris 409 ületasid nad Püreneed ning jõudsid Hispaania aladele.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Hermafrodiidi meeleolu
Vandaalid
Rännak lääne poole
Roomlased andsid vandaalidele Galicia ja Andaluusia (Vandaluusia); alaanid said Portugali ja Cartagena ümbruse. Sueebid, kelle kontrolli all oli osa Galiciast, ning läänegoodid, kes enne Lõuna-Prantsusmaal maade saamist tungisid Hispaaniasse, valmistasid vandaalidele ja alaanidele peavalu.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Kire piim valgub laiali
Metsik jõgi tormab hääletult
Vandaalid
Vandaalide ja alaanide kuningriik Kartaagos
Gunderico poolvend Geiseric (Gaiseric) hakkas ehitama vandaalide sõjalaevastikku. Pärast kuningaks saamist ületas ta 429 Gibraltari väina ning liikus mööda Vahemere lõunarannikut, Põhja-Aafrikas itta Kartaago poole. Aastal 435 andsid roomlased neile mõningaid alasid Põhja-Aafrikas, ent 439 langes Kartaago vandaalide kätte. Geiseric arendas vandaalide ja alaanide kuningriigi võimsaks riigiks. Vandaalid lõid suure merelaevastiku ning vallutasid Sitsiilia, Sardiinia, Korsika ja Baleaarid. Nad moodustasid mereriigi, mis oma ulatuselt sarnanes väga 7 sajandit varem õitsenud Kartaagoga. Oma võimu tipul olid nad aastal 477. Saavutanud ülemvõimu merel, hõivasid vandaalid, pärast keiser Valentinianus III-e võimulttõukamist 455 Rooma ning rüüstasid Roomat palju hullemini kui Alarich 410. aastal, kuid paavst Leo I veenis Geiserichi Rooma tungimisel mitte piinama ja tapma elanikke. 468. aastal purustasid vandaalid tohutu Ida-Rooma sõjalaevastiku, mis nende vastu oli saadetud.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Romantiline päikeseloojak
Ustavuse õhtu
Vandaalid
Vandaalide ja alaanide kuningriik Kartaagos
Pärast Geiserici surma 477 sai kuningaks tema poeg Huneric, kelle valitsusajast on mälestusväärsed eeskätt manilaste ja katoliiklaste tagakiusamised. Gunthamund (484–496) taotles katoliiklastega kodurahu. Sel ajal hakkas vandaalide vägevus alla käima. Gunthamund kaotas suure osa Sitsiiliast idagootidele ning pidi vastu seisma mauride kasvavale survele.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Vaikus ja vägivald Vesi ja tähed
Ei ole ulmi
Vandaalid
Vandaalide ja alaanide kuningriik Kartaagos
Hilderic (523–530) oli vandaalide kuningatest kõige katolikusõbralikum. Sõdimine teda aga ei huvitatud ning ta jättis selle oma lähedase sugulase Hoameri hooleks. Kui Hoamer mauridele kaotas, kukutati Hilderic kuninga suguvõsa ariaanimeelne tiiva juhtimisel ning kuningaks sai Gelimer (530–534). Hilderic, Hoamer ja nende sugulased vangistati.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Valge linane kangas
Katkevus
Katkevus võib olla:
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Maastik rabeleb hommiku võrgus
Vandaalid
Kaotus Bütsantsile
Bütsantsi keiser Justinianus I kuulutas vandaalidele sõja. Bütsantsi vägede sõjakäiku juhtis Belisarius. Kui ta kuulis, et suurem osa vandaalide laevastikust on võitlemas ülestõusuga Sardiinias, otsustas ta kiiresti tegutseda, maabus Põhja-Aafrikas Tuneesia territooriumil ning marssis Kartaago peale. Aasta 533 hilissügisel kohtusid kuningas Gelimer ja Belisarius 10 miili Kartaagost lõuna pool Ad Decimumi lahingus. Algul olid vandaalid lahingut võitmas, aga kui Gelimeri venna- või õepoeg Gibamund lahingus hukkus, lõid vandaalid araks ja põgenesid. Belisarius vallitas kiiresti Kartaago; järelejäänud vandaalid võitlesid edasi.
Katkevus
Katkevus võib tähendada ka:
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Lapsepõlv meheiga vanadus
Vandaalid
Kaotus Bütsantsile
15. detsembril 533 toimus Gelimeri ja Belisariuse uus lahing – Ticameroni lahing umbes 20 miili kaugusel Kartaagost. Vandaalid võitlesid vapralt, kuid jäid alla. Seekord langes lahingus Gelimeri vend Tzazo. Belisarius liikus kiiresti edasi vandaalide kuningriigi teise linna Hipposse. Aastal 534 Gelimer alistus ning vandaalide kuningriik lakkas olemast.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Enesemõrva linnud
Veksel
Vandaalid
Kohaliku donatismi ja arianismi suhted
Vandaalide Aafrika riigi sisevastuolusid suurendasid tülid ariaanidest vandaalide ja kohalike donatistide vahel. Vandaalide kuningad, peale Hilderici, kiusasid donatistide usulahku taga. Kuigi donatsistid ei olnud ametlikult keelatud (ainult Hunerici valitsemisaja viimastel kuudel), ei tohtinud nad vandaale oma usku pöörata ja donatistide vaimulike elu oli üldiselt raske.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Ma hajun laiali
Ma seisin oma meeleheite džunglis
Pilkamaks valgust
Paul Valéry mälestuseks
Vandaalid
Poolakate esivanemad?
Keskajal oli rahvauskumusi, mis pidasid vandaale poolakate esivanemateks (vaata poolakate ja vandaalide vaheline seos). Tegelikult tuli osa vandaale tagasi Ida-Saksamaale ja Sileesiasse. Sellest räägib kroonika Annales Alamanici (796). Samas on juttu ka sellest, et Pippin läks "vandaalide piirkonda" ja vandaalid tervitasid teda. Veel 2. aastatuhandel nimetati maad Saksamaal vandaalide maaks.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Arnold Schönberg
Puhkpillide kvintett
Peet Horma
Peet Horma (17. aprill 1930 – 14. juuli 2008) oli eesti elektroonik ja filmiamatöör.
Vandaalid
Sidemed gootidega
Idagootide kuningas ja läänegootide regent Theoderich Suur oli abielu kaudu seotud vandaalide ja burgundidega ning frankidega Chlodovech I all.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Järjest kahanevana õnnes
Peet Horma
Ta on teinud filmi oma isa Paul Horma kujuritööst.
Ankruketi lõpp on laulu algus
Sisu
Üle päeva peatunud jõe
Mööblite emanatsioonid
Tornid ja pallid
Esmaspäev
Tütarlapseakt
Portree
Une Baigneuse de Renoir
Virmaliste kõlblus
Mikrokosmos
Sissejuhatus
Viilipuru
Laps leiab maanteekraavist kummuli suitsusamba ja poob enda ämblikuvõrgus
Mänd
Koer
Juuli 1941 Tartus
Õhtune karjamaa
Röövliromaan
Aastaajad
Välkude varjud
Kaberneeme
21. 01. 1924 – 21. 01. 1944
Elada vabana või surra
Traunstein
Traunstein on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Traunsteini kreisi keskus.
Asub Chiemseest 10 kagus Trauni jõe ääres.
Traunsteini teoloogiaseminaris on õppinud Benedictus XVI.
Bobotov Kuk
pisi|Vaade ida poolt Bobotov Kuk on mäetipp Durmitoris Montenegros, mille kõrgus on 2522 m.
Seda peeti Montenegro kõrgeimaks mäeks, kuid uuemate andmete järgi on kolm tippu Albaania piiri lähedal veel kõrgemad.
Libeeria vapp
Vapikilbi keskmes on 19. sajandi laev, mis toob Aafrikasse tagasi Ameerika Ühendriikides vabastatud orje. Kilbi kohal on lint Libeeria rahvusliku deviisiga: "Meid tõi siia armastus vabaduse vastu", kilbi all on kirjas riigi ametlik nimi. Käru ja kühvel sümboliseerivad rasket tööd, tõusev päike rahva sündi ning maa kõige mitmekesisem toiduallikas palmipuu esindab küllust. Valge postituvi sümboliseerib rahu.
Laut
pisi|Lehmad Eesti Maaülikooli laudas. Laut on koduloomade ja kodulindude pidamiseks mõeldud hoone (või hoone osa).
Eristatakse puhaslautu, milles sõnnik eemaldatakse rennide ja sagedase puhastamisega, ja sõnnikulautu, milles loomad elavad sõnnikukihil.
Grorudi linnaosa
pisi|Grorud Grorud on linnaosa Oslos.
Linnaosa asumid on Ammerud, Grorud, Kalbakken, Rødtvet, Nordtvet ja Romsås.
Premier League'i staadionite loend
Siin on loetletud Inglismaa jalgpalli kõrgliiga Premier League'i praegused ja endised staadionid.
Leedu vapp
thumb Leedu vapp on Leedu Vabariigi vapp.
Punasel vapikilbil on kujutatud täisrelvastuses sõjameest hobuse seljas istumas. Sõduril on seljas raudrüü, käes mõõk ja kilp. Hobune on tõusnud tagajalgadele. Sõduri ja hobuse põhivärvus on valge, detailid (nt kilp ja rakmed) on sinised ja kuldsed.
Leedu vapp on üks vanimaid riigivappe Euroopas.
Vallo Ehasalu
pisi|Vallo Ehasalu esinemas EELK Usuteaduse Instituudis novembris 2010 Vallo Ehasalu (sündinud 10. jaanuaril 1973 Elvas ) on eesti vaimulik ja teoloog.
Ta lõpetas aastal 1991 Elva Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogia magistrina ning täiendas end Saksamaal Tübingeni Eberhard Karli Ülikooli evangeelses usuteaduskonnas, 1999/2000 EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminaris. Ordineeriti 19. mail 1999 diakoniks, 29. augustil 2000 õpetajaks. Tal on pooleli Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö, mille teema on Clemensi kiri korintlastele.
Ehasalu oli aastatel 2003–2008 EELK Valga praostkonna praosti kohusetäitja, 2008–2017 praost ja aastast 2017 abipraost, EELK Elva koguduse õpetaja ning Tartu Teoloogia Akadeemia õppejõud. Ta on ka Hargla, Karula, Puhja, Otepää ja Valga koguduse hooldajaõpetaja. Lisaks on ta hooldanud Rannu ja Rõngu kogudust.
Alates aprillist 2006 on ta Martin Lutheri Ühingu esimees.
Isiklikku
Vallo Ehasalu on abielus soomlanna Mirja Kaarina Ehasaluga. Neil on kolm poega.
Vallo Ehasalu vanaisa onupoeg oli vaimulik ja professor Arthur Võõbus.
Vanainglise keel
Vanainglise keel ehk anglosaksi keel (vanainglise Anglisc, Ænglisc spræc) on inglise keele varajane vorm, mida kõneldi praeguse Inglismaa ning Lõuna-Šotimaal alal 5.–12. sajandil.
See on läänegermaani keel ning sarnaneb vanafriisi ja vanasaksi keeltega.
Vanainglise keelt mõjutasid keldi keeled ja viikingite kõneldud vanapõhja keel.
Seda kasutati alates anglosaksi vallutusest kuni normannide sissetungini aastal 1066. Pärast seda hakkas keel suuresti muutuma: käände- ja pöördelõpud kadusid, kinnistus kindel sõnajärg.
Anglosaksi eepos "Beowulf" on kirjutatud vanainglise keeles.
Keelenäide
Meieisapalve
Apollo 12
Apollo 12 oli Apollo programmi kuues mehitatud missioon, mis sooritas teise maandumise Kuule. Missioon startis Kennedy Kosmosekeskusest 14. novembril 1969 kell 16:22 (UTC) ehk neli kuud pärast missiooni Apollo 11. Apollo 12 meeskonda kuulusid komandör Charles "Pete" Conrad, juhtimismooduli Yankee Clipper piloot Richard F. Gordon ja kuumooduli Intrepid piloot Alan L. Bean.
Pete Conrad ja Alan Bean käisid Kuu pinnal kahel korral, veetes seal kokku 7 tundi 45 minutit ja 18 sekundit. Nad kogusid üle 34 kg kivimiproove, külastasid Surveyor 3 maandumispaika ning seadsid üles aparatuuri Kuu seismilise aktiivsuse, päikesetuule ja magnetväljade registreerimiseks. Conrad ja Bean võtsid Kuu pinnale kaasa esimese värvilist pilti salvestanud videokaamera, kuid see purunes kui Bean suunas kaamera kogemata Päikesele.
Maale tagasi jõuti 24. novembril kell 20:58.
Oneiromantia
Paljudes muistsetes kultuurides arvati, et unenäod on jumalate antud ended. Juba muistsed hiinlased, egiptlased, indialased, juudid, kreeklased ja roomlased uskusid, et unenägude abil on võimalik tulevikku ennustada.
Lingid
Interpretación de los sueños
Puntland
pisi|Puntlandi asendikaart Puntland on end iseseisvaks kuulutanud ja faktilise autonoomiaga piirkond Somaalia kesk- ja idaosas. Ta piirneb lõunas Somaalia, edelas Edela-Somaalia ja Etioopia, läänes Somaalimaa ja idas India ookeaniga.
Puntlandi rahvastikust moodustavad põhiosa Darodi klanni kuuluvad dolbohanta, majertaini ja warsangeli rahvad.
Puntland moodustas põhiosa Itaalia Somaalimaast, mis 1960 iseseisvus ja sai nimeks Somaalia.
Autonoomia kuulutati välja 23. juulil 1998. Presidendiks sai Puntlandi Päästmise Demokraatliku Rinde juht Cabdulaahi Yuusuf Axmed, kes (ligi aastase vaheajaga) valitses Puntlandi oktoobrini 2004, mil valiti Somaalia presidendiks.
Puntlandi piirid on kindlaks määramata. Erinevalt teistest end Somaalias iseseisvaks kuulutanud piirkondadest ei taotle Puntland rahvusvahelist tunnustust. Ta soovib olla föderaalne vabariik Somaalia koosseisus. See võimaldab Puntlandi riigitegelastel saada tähtsaid ametikohti ka keskvalitsuses.
Detsembris 2004 sai Puntland kannatada tsunami tagajärjel. Rahvusvahelist abi Puntlandile eriti ei antud: puudus keskvõim, mille kaudu abi jagada, ja materiaalne kahju oli väiksem kui mitmes teises riigis. Somaalia pole ebastabiilsuse tõttu ka turismipiirkond.
Baieri Alpid
Baieri Alpid (saksa Bayerische Alpen) on mäestik Euroopas, osa Alpidest. Kulgeb ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 2962 meetrit (Zugspitze).
Rajatis
pisi|Näide rajatisest: [[Vahemadala tulepaak]] pisi|Puidust vaatetorn [[Lüübnitsa külas on samuti rajatis]] Rajatis on ehitis, mis ei ole hoone.
Funktsionaalselt koos toimivat ehituslikku kompleksi, mis võib koosneda nii hoonetest kui ka rajatistest, võib [---] käsitleda ühe ehitisena. Seega võib rajatis olla ka rajatistest koosnev funktsionaalselt koos toimiv ehituslik kompleks – näiteks üks settebassein veepuhastusjaamas on rajatis, aga settebasseinide kompleksi võib käsitleda ka ühe rajatisena.
Rajatis on muu hulgas ka mere või siseveekogu põhja süvendamise teel rajatud laevakanal, seikluspark, mänguväljak.
Durmitor
Durmitor on mäemassiiv Montenegro põhjaosas. 48 mäge nendest on üle 2 kilomeetri kõrged ja kõrgeim tipp on Bobotov Kuk (2522 m).
Suurema osa mäemassiivist hõlmab 390 km² suurune Durmitori rahvuspark, mis loodi 1952 ja alates 1980. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Vasjugan
Vasjugan (vene Васюган) on Obi vasak lisajõgi Aasias. Algab Lääne-Siberi lauskmaa Vasjugani soodest. Ülemjooksul voolab valdavalt loodesse, seejärel pöördub põhja ja itta. Pikkus 1082 km.
Halsua vald
Halsua on vald Soomes Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elab 1400 inimest ja rahvastiku tihedus on 3,3 in/km². Halsua naabervallad on Kaustinen, Kokkola, Lestijärvi ja Perho. Vallas räägitakse soome keelt.
Külad
Halsua, Hietalahti, Kalliokoski, Kanala, Karhukorpi, Lepistö, Liedes, Majasaari, Marjusaari, Meriläinen, Niemi, Tofferi, Ylikylä
Modaalne helirida
Modaalne helirida (varem modaalne laad) on helilaadi struktuurist lähtuv helirida.
Halsua
Halsua on küla Soomes Kesk-Pohjanmaa maakonnas, Halsua valla kirikuküla.
Halsua puukirik asub Halsua keskusest veidi lõunas. See on ehitatud aastatel 1825–1826. Kirikukella helistati alguses kirikutornist, eraldi kellatorn ehitati 1882. aastal.
Aastal 1906 osteti kirikusse Lahti orelitehase orel. Uus orel hangiti Saksamaalt 1959. aastal.
Ehitamine
Ehitamine on hoone, rajatise vms ehitise püstitamine. Ehitamine hõlmab ehitustööd ja seadmete montaaži. Ehitamist ettevalmistavad etapid on projekteerimine, rahastamine ja ehitamiseks vajalike lepingute sõlmimine.
Ehitamise aluseks on projekt, mis määrab ehitise mahu- ja konstruktsioonilahendused. Projekti aluseks hajaasustuses on kehtiva üldplaneeringu alusel väljastatud projekteerimistingimused ja tiheasustuses või detailplaneeringu kohustusega alal kehtiv detailplaneering. Projekteerimise staadiumid on eskiisprojekt (ideelahendus), eelprojekt, põhiprojekt ja tööprojekt.
Antenna
Antenna on tundla ladinakeelne nimetus.
Antenna tähendab inglise keeles antenni
Ehitise laiendamine
Ehitise laiendamine on ehitisele juurde-, peale- või allaehitamine.
Ehitise laiendamiseks üle 33% kubatuurist on detailplaneeringu kohustusega aladel (tiheasustuses) vajalik koostada detailplaneering.
Straight edge
Straight edge (ka sXe või xXx) on subkultuur, mis on tihedalt seotud hardcore punk ' i muusikaga.
Termin "straight edge" on pärit bändi Minor Threat samanimelisest laulust (sõnad on kirjutanud Ian MacKaye).
Straight edge ' i mõtteviisi põhiidee seisneb ei ütlemises narkootikumidele, sealhulgas tubakale ja alkoholile. Paljud straight edger ' id on vastu ka suhtevälisele seksile ning antidepressantide, valuvaigistite ja muude selliste ravimite tarbimisele. Straight edger ' lus on seotud ka taimetoitlusega.
X täht käeseljal on üks kõige levinumatest sXe sümbolitest, mis on pärit bändilt Teen Idles, kes esines 1980. aastal San Francisco Mabuhay Gardensi klubis. Kuna klubi juhtkond avastas tõsiasja, et kõik bändiliikmed olid alaealised alles ansambli saabumisel, otsustati kompromissina bändiliikmete kätele suured mustad X-id joonistada, et klubi töötajad neile alkoholi ei müüks.
Kolm X-i (xXx) sai straight edge ' i sümboliks pärast seda, kui Minor Threati trummar Jeff Nelson asendas kolm tähte Washingtoni linna lipul x-idega. Paljud peavad kolme x-i ka Ian MacKaye kõlblusõpetuseks "Ei suitsule, ei alkoholile, ei seksile".
Rahvusvaheline planeedi Maa aasta
ÜRO Peaassamblee kuulutas 2008. aasta rahvusvaheliseks planeedi Maa aastaks, et parandada avalikkuse teadmisi maateadustest ning aidata ühiskonnal seeläbi jätkusuutlikumalt areneda.
Kristo Kollo
Kristo Kollo (sündinud 17. jaanuaril 1990 Tartus) on eesti võrkpallur ja endine rannavõrkpallur.
Alates 2014. aastast mängib Eesti võrkpallikoondises.
Koos Oliver Vennoga on võitnud 2008 rannavõrkpalli U-19 MM-il ning 2007 rannavõrkpalli U-18 EM-il kulla.
Eesti parim rannavõrkpallur 2012–15 (koos Rivo Vesikuga) ja 2016 (koos Karl Jaaniga).
Ehitise rekonstrueerimine
Ehitise rekonstrueerimine on ehitise piirdekonstruktsioonide muutmine ning kande- ja jäigastavate konstruktsioonide muutmine ja asendamine.
Oluliseks rekonstrueerimiseks loetakse sellist rekonstrueerimist, mille maksumus on suurem kui üks kolmandik rekonstrueeritava ehitisega samaväärse uue ehitise keskmisest ehitusmaksumusest.
Chengdu J-9
Chengdu J-9 oli Hiina hävituslennuki prototüüp, mille projekt jäi arendamisfaasi ja mille tootmiseni ei jõutud. J-9 projekt valmis aastatel 1964–1980.
Hävituslennuki valmistamisest loobuti, sest Hiina lennundustööstuse võimalused olid piiratud ega suutnud välja töötada piisavalt arenenud tehnoloogiat uue põlvkonna hävituslennuki valmistamiseks. Selle asemel valmistati Shenyang J-8, mille projekti arendati paralleelselt Chengdu J-9ga. J-8 oli ehituselt lihtsam ja selle väljatöötamine vähem keerukam.
Lennuki arendamine
1960. aastate alguses ei olnud Hiina Rahvavabastusarmeel (PLA – People's Liberation Army) võimalusi hankida kolmanda põlvkonna hävituslennukeid. Seetõttu algatati kaks hävituslennuki projekti: Shenyang J-8 ja Chengdu J-9. J-9 programm käivitati 1964. aastal. Hiinas valitsenud kriitiline majanduslik seis oleks võimaldanud lennuki esimese prototüübi lendamist alles 1975. aastal. Chengdu Aircraft Corporationi ehitatud J-9 edasiarendused peatati 1980. aastal, sest ei suudetud välja töötada lennukile piisavalt suure võimsat mootorit. pisi|271x271px|Chengdu J-9 prototüüp
Lennuki kujundus
Lennuki juures kasutati canard delta tiivakujundust. Canard delta tiivakujundusel asetatakse peatiiva ette väiksem esitiib. Hävitaja väljatöötajad nõudsid lennukilt kiiruse 2,4 Machi (lennuki kiiruse ja õhus leviva helikiiruse suhe) ja kõrguse 20 km saavutamist. Need nõudmised olid kõrged ühe mootoriga hävitajale, kuna varem polnud ükski teine ühe mootoriga hävitaja suutnud selliseid näitajaid saavutada. Selle jaoks pidi J-9 olema ehitatud turboventilaatormootoriga, mis oli võrreldav Ameerika neljanda põlvkonna hävitajatega. Üksikmootoriga deltakujuline disain tühistati 1980. aastal. Programmi jooksul tehtud aerodünaamilisi uuringud kasutati hiljem J-10 ja J-20 edasiarendamisel.
Lennuki andmed
Tippkiirus: 3024 km/h
Pikkus: 18 m
Tühimass: 14 000 kg
Mootor: turboventilaatormootor
Tootja: Chengdu Aircraft Corporation
Töökindlus
Töökindluseks nimetatakse toote omadust täita määratud ülesannet nõnda, et kasutusomadused säilivad etteantud tööea jooksul.
Tõrgete intensiivsus
Töökindlus on niisiis tõrketa töö tõenäosus kindlates töötingimustes antud tööea jooksul.
Ekspluatatsiooniliselt on see hinnatav kui töövõime säilitanud elementide arvu suhe katsetatavate elementide koguarvusse (kui katsete arv on usaldusväärselt suur).
Kestvuse põhinäitajad
Kestvuse põhinäitajateks on keskmine ressurss ja protsendiline ressurss (tähisega γ). Näiteks γ=90 puhul on tegemist ressursiga, kus 90% antud elementidest säilitab võrdsetes töötingimustes töövõime.
Kogu süsteemi tõrketa tõenäosus võrdub üksikute elementide tõenäosuste korrutisega:
P(t)=P1(t)P2(t)...Pn(t)
See on ka põhjus, miks keerukate süsteemide (automaatliinid, kosmoselaevad) töökindlus on väike. Kui elemente on 100 ja neil on ühesugune tõrketa töö tõenäosus 0,99, siis üldine tõenäosus töötada antud aja kestel tõrketa on 0,99100=0,37. Selline liin on rohkem remondis, kui töötab.
Toote töömaht
Toote töömaht erineb kasutuseast, kuna sellesse pole sisse arvestatud seisakuid.
Toote töömaht mingi γ-protsendilise ressursi puhul on avaldatav seosega:
t=tkeskm.+uPS, kus
Oletame, et liugehõõrdumisega hõõrdepaari iga piirab kulumiskindlus. Ressursi jagunemine ajas on sel juhul lähedane normaaljagunemisele. Olgu teada, et tkeskm = 10 000 h, S=2000 h. Siis 90% ressurss
t90 = tkeskm + uPS = 10 000 + (–1,28)2000 = 7440 h.
Väsimusnähud alluvad rohkem logaritmilis-normaalsele ja Weibulli jagunemisseadusele, millega opereerimine on pisut keerukam.
Töökindlate süsteemide projekteerimine
Keerukate süsteemide projekteerimisel peab arvestama oluliste elementide reserveerimisega, nõnda, et ühe elemendi väljalangemisel jätkaks teine tööd. Samuti peab silmas pidama kontrollimise ja tõrgete avastamise süsteeme ning plaanilis-ennetavat hooldust ja remonti.
Keerukus peab olema põhjendatud. Automaatliinil peab olema nii suur tootlikkus, mis korvab liini loomise ja evitamise kõrval ka seisakute ja hooldamise kulud. Kõiki tavavõtteid kasutades on keerukat masinat konstrueerida lihtne. Tõelist inseneritarkust nõuab aga lihtsa ja töökindla lahenduse leidmine.
Projekteerimisel püüeldakse selle poole, et masina kõikide elementide kasutusiga oleks ühesugune. Auto puhul oleks ideaalne, kui kõikide detailide ressurss ammenduks üheaegselt, et korraga oleksid ammendunud detailide väsimus- ja kulumisvarud, roostetanud läbi plekk ja saanud tühjaks aku. Tegelikult on aga paljude komponentide kasutusiga terviku omast lühem ja detaile tuleb perioodiliselt välja vahetada.
Läti vapp
thumb|Läti Vabariigi väike vapp thumb|Läti Vabariigi suur vapp Läti vapi kilbi vasakul alumisel väljal on Kuramaa vapp, paremal alumisel Liivimaa (st. Vidzeme) vapp ning ülemine väli tõusva päikese kujutisega tähistab Latgalet, millel Läti vapi loomise ajal oma vappi polnud. Tõusvat päikest kasutasid Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes sõdinud Läti kütid. Päikesel on 17 kiirt, mis sümboliseerivad 17 tollast Läti maakonda.
Kuramaa vapil on punane lõvi hõbedasel väljal ja Liivimaa vapil hõbedane greif punasel väljal. Lõvi esines Kurzeme ja Zemgale sümbolina juba 1569. Greif esines Liivimaa sümbolina veelgi varem, 1566, kui tänapäeva Vidzeme ja Latgale läksid Leedu võimu alla.
Ajalugu
Läti vapp võeti ametlikult vastu 16. juunil 1921. Selle kujundas läti kunstnik Rihards Zariņš.
Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati Lätis Läti NSV vappi. 1990 võeti taas kasutusele 1918. aasta vapp.
Kasutamine
Läti vapi kasutamine on rangelt reglementeeritud. Lisaks suurele ja väikesele vapile on Lätil ka "lisanditega väike vapp" (papildinātais mazais valsts ģerbonis), millel väikest vappi ümbritsevad kaks tammeoksa. Niisiis on vapist kokku kolm versiooni.
Läti suurt vappi kasutavad Läti president, parlament, peaminister, valitsus, ministrid, ülemkohus ja peaprokurör, samuti Läti diplomaatilised ja konsulaaresindused.
Lisanditega väikest vappi kasutavad parlamendi fraktsioonid, valitsus ja need institutsioonid, mis on valitsuse ministrite otsese või kaudse juhtimise all.
Väikest vappi kasutavad ülejäänud valitsusasutused, kohalikud omavalitsused ja haridusasutused ametlikes dokumentides.
Süsinikdioksiidi osarõhk arteriaalses veres
Süsinikdioksiidi osarõhk arteriaalses veres (tähis PaCO2) on meditsiinis süsinikdioksiidi rõhk arteriaalses veres.
Pelagie saared
thumb|Pelagie saarte kaart Pelagie saared (sitsiilia Ìsuli Pilaggî; itaalia Isole Pelagie) on Itaaliale kuuluv saarestik Vahemeres, mis halduselt kuuluvad Agrigento provintsi.
Saarestiku suurimad saared on Lampedusa ja Linosa. Kolmas saar on Lampione. Nende kogupindala on 25,5 km².
2019. aasta alguse seisuga elas saartel 6556 inimest.
Mikroajalugu
Mikroajalugu on üks kaasaegse ajalooteaduse uurimissuundadest. Selle olulisim põhimõte on uurida seni tähelepanuta jäänud sündmusi, isikuid või protsesse, tehes seda äärmiselt detailselt ning interdistsiplinaarselt.
Mikroajalugu kujunes eraldi uurimissuunaks 1970. aastatel. Uurimusi, mis olid käsitlenud marginaale või üldiselt tähelepanuta jäänud asju, oli mõistagi ilmunud ka varem, kuid selle ajani ei olnud need pälvinud erilist tähelepanu. Nüüd aga hakkasid neid kirjutama ka suurt akadeemilist tunnustust leidnud ajaloolased, kellest esimesteks võiks pidada Carlo Ginzburgi ja Emmanuel Le Roy Ladurie'd. Nende eesmärgiks oli mingi väikse nähtuse läbiuurimise järel teha laiemaid üldistusi, mis muudaksid ka üldist arusaama ajaloost kui lineaarsest ja pika kestusega protsesside (longe duree) poolt juhitud sündmustekulust, kus üksikisikutel pole pea mingit rolli. Mikroajaloolastele muutus indiviid taas oluliseks, kuid erinevalt varasemast peamiselt tuntud tegelastele, poliitikutele ja väejuhtidele keskendunud ajaloost, pöörati tähelepanu tavainimestele ja ka mingil põhjusel ühiskonna äärealadel seisvatele gruppidele, erinevatele heidikutele ja teistele sarnastele.