cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rosa Glikman
Juulis 1941 põgenes ta (koos abikaasa ja pojaga) Saksa vägede eest Nõukogude Liidu tagalasse, Usbeki NSV-sse Andižani, kus ta töötas lastearstina. 13. juunil 1944 kutsuti ta Moskvasse, Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi käsutusse, nõukogude tervishoiusüsteemi taastamiseks. Eestisse tuli ta tagasi oktoobris 1944 ja ta asus tööle Eesti NSV Siseministeeriumi Polikliiniku arstina. Sellel kohal töötas ta aastani 1950, mil ta läks üle Tallinna I Lastehaigla vanemordinaatori ametikohale ja töötas sellel ametikohal kuni pensionile siirdumiseni aastal 1966.
Isiklikku
Tema abikaasa oli arst Abram Glikman, nende poeg on vandeadvokaat Aleksander Glikman; samuti on advokaat ka nende pojapoeg Leon Glikman.
Sirmokas (perekond)
Sirmokas (Sciadopitys) on igihaljaste okaspuude perekond, sirmokkaliste sugukonna ainuke perekond.
Perekonna ainuliik on Jaapani endeem sirmokas.
Dimitrovgrad (Bulgaaria)
Dimitrovgrad on linn Bulgaarias Haskovo piirkonnas. Asub 78 km Plovdivist idas.
Linn asutati tööstusasulana 10. mail 1947 ja nimetati peaminister Georgi Dimitrovi järgi.
Jevgeni Ševtšuk
pisi|Jevgeni Ševtšuk Jevgeni Ševtšuk (vene Евгений Васильевич Шевчук, ukraina Євген Васильович Шевчук; sündinud 19. juunil 1968 Rîbnițas) on tunnustamata Transnistria Moldaavia Vabariigi endine poliitik. Ta oli 2011–2016 Transnistria president. Enne seda oli ta parlamendi (Ülemnõukogu) liige 2000. aastast ja Ülemnõukogu esimees 2005–2009.
Ševtšuk võitis 2011. aasta presidendivalimistel nii endist presidenti Igor Smirnovi kui Venemaa soosikut Anatoli Kaminskit. 30. detsembril 2011 vannutati ta ametisse.
2016. aasta presidendivalimistel kaotas ta Vadim Krasnoselskile, kes astus ametisse 16. detsembril 2016.
27. juunil põgenes ta Moldovasse. 28. juunil võttis Transnistria parlament talt puutumatuse. Talle on esitatud Transnistrias 6 kriminaalsüüdistust, sealhulgas korruptsioonis, salakaubavedamises, võimu kuritarvitamises ja riigivara riisumises 8 miljoni USA dollari ulatuses.
21. detsembril 2018 mõistis Transnistria ülemkohus Ševtšuki tagaselja süüdi ja karistas teda 16 aasta vangistuse ja 600 miljoni rubla trahviga.
Jaan Hanson
Jaan Hanson VR II/3 (Vabadusristi annetamise otsuses 11. juunist 1920 Jaan Hansen, Vabariigi Valitsuse otsusega 8. juulist 1938 loetud annetatuks Jaan Hanssonile; 1./13. veebruar 1897 Enge vald, Pärnumaa – 5. aprill 1995 Pärnu-Jaagupi) oli eesti põllumees ja Vabadussõja veteran (kapral, 1978 lipnik?).
Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene Petrogradi tagavarapataljonis ja Kroonlinna suurtükiväepolgus, Vabadussõjas Pärnu kaitsepataljoni ja 9. jalaväepolgu koosseisus, 19. novembril 1919 sai Narva all Aleksandrovskaja Gorka küla juures haavata. Pidas Juhani talu, VRVÜ Pärnu osakonna liige. 1950 oli lühikest aega kolhoosi Edasi esimees, hiljem põllutööline. Osales 24. juulil 1989 Vabadusristi päeval Adaveres.
Maetud Pärnu-Jaagupi kalmistule.
Anto Pett
Anto Pett (sündinud 4. augustil 1960 Kiviõlis) on eesti pianist ja helilooja.
Pett on klassikalise muusika taustaga vaba improvisaator.
Ta on improvisatsiooniprofessor Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.
Kirimäe kurisud
Kirimäe kurisud on kurisud Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Roosna mõisa pargi lähedal.
Kurisud asuvad karstialal, mille pikkus on 200 m ja laius 100 m. Kurisute sügavus on 2 m ja läbimõõt 10–15 m.
Suurim kurisu on Viidase kurisu.
Kurisutesse jõudev vee hulk on 20. sajandi keskel tehtud maaparanduse tõttu oluliselt vähenenud.
50 sendi partei
50 sendi partei või 50 sendi armee (hiina keeles: 五毛党) on kõnekeelne väljend Hiina ametivõimude poolt palgatud internetis tegutsevate kommentaatorite kohta (网络评论员), kes üritavad oma kommentaaridega manipuleerida avalikku arvamust ülistades Hiina Kommunistlikku Parteid. Kommentaatorid alustasid oma tööd kohe, kui internet hakkas Hiinas massidesse jõudma.
Nimetus 50 sendi partei tuleneb väitest, et kommentaatoritele makstakse iga postituse eest viiskümmend senti (renminbides), ehkki mõned spekuleerivad, et neile ei maksta postituste eest mitte midagi, vaid see kuulub erakonna ametlike ülesannete hulka. Mõnikord kasutatakse seda nimetust ka halvustavas võtmes kommunistliku partei toetajate ja rahvusmeelsete isikute tähistamiseks.
Uuringute kohaselt on võltsitud sotsiaalmeedia kontodelt tehtud rohkem kui 488 miljonit postitust, mis moodustab umbes 0,6% Hiina sotsiaalmeedias loodud 80 miljardist postitusest. Mõju suurendamiseks tehakse selliseid valitsusmeelseid kommentaare enamasti intensiivse veebipõhise arutelu ajal või perioodil, kui veebipõhistel protestidel on võimalus muutuda päriselulisteks.
Tom Stoppard
pisi|Tom Stoppard (2007)
Tom Stoppard (sünninimi Tomáš Straussler; sündinud 3. juulil 1937 Tšehhoslovakkias Zlínis) on tšehhi päritolu Briti näitekirjanik ja filmistsenarist.
Tom Stoppard on üks kuulsamaid Briti nüüdisaegseid näitekirjanikke, kelle populaarsus sai alguse 1967. aastal ilmunud näidendiga "Rosencrantz ja Guildenstern on surnud", mida on lavastatud korduvalt Eestiski.
Lisaks rohkesti auhindu pälvinud menunäidenditele on ta kirjutanud stsenaariumid filmidele "Inimfaktor", "Päikeseimpeerium", "Billy Bathgate", "Vene maja", milles mängisid peaosi Sean Connery ja Michelle Pfeiffer. Filmi "Armunud Shakespeare" stsenaariumi eest pälvis ta 1998. aastal Oscari, peaosi mängisid filmis Joseph Fiennes ja Gwyneth Paltrow.
Merry Aart
Aastatel 1987–1994 töötas Merry Aart Tartu Rajooni Agrotööstuskoondises (hiljem Tartu Maakonnavalitsuse põllumajandusosakonnas) loomakasvatuseksperdina ning nõuandeühistu Tartumaa Kari ja EDVL konsulendina; aastatel 1994–1999 oli ta Eesti Konsulentide Ühingu juhataja, aastatel 1994–1999 ja alates aastast 2010 juhatuse esimees; aastatel 2003–2004 ja 2007–2009 vastavalt Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja projektijuht ja valdkonna koordinaator. Vahepeal, aastatel 2005–2007 oli ta põllumajandusministeeriumi teadus- ja arendusosakonna juhataja.
Aastatel 2010–2019 oli ta Toiduainetööstuse ja Põllumajanduse Kutsenõukogu ning konsulentide kutsekomisjoni liige. 2010. aastal ja alates 2015. aastast on ta olnud Maaelu Edendamise Sihtasutuse koostööpartner. Alates 2012. aastast on ta ka MTÜ Eesti Maaelu Nõuandeteenistus juhatuse liige.
Alates 2019. aastast on ta SA Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liige;
Enne 2019. aasta Riigikogu valimisi oli ta alates 2011. aastast Mermiko Consult OÜ juhatuse liige ja maaettevõtluse konsultant ja MTÜ Eesti Maaelu Nõuandeteenistus juhatuse liige ning aastatel 2015–2019 Tartumaa Põllumeeste Liidu projektijuht.
Poliitiline tegevus
Merry Aart oli aastatel 2003–2011 Eestimaa Rahvaliidu liige. Alates 2013. aastast kuulub ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda, olles alates 12. juunist 2016 ka EKRE juhatuse liige (12. juunist 2016 – 9. aprillini 2017 ka üks aseesimeestest). 2017. aastal EKRE aseesimeheks kandideerides jäi ta liisuheitmise teel alla Henn Põlluaasale.
Merry Aart kandideeris 2002. ja 2005. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel Nõo valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta EKRE nimekirjas 46 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 279 häält. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris ta Valga valla volikokku, kuid ei osutunud 26 häälega valituks. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 11. valimisringkonnas 1245 häält ning pääses ringkonnamandaadiga Riigikokku.
Johannes Gezelius noorem
Johannes Gezelius noorem (6. september 1647 Tartu – 10. aprill 1718 Uppland) oli rootsi teoloog.
Aastatel 1684–1688 oli ta Narva ja Ingerimaa superintendent, 1690–1718 aga Turu piiskop.
Isiklikku
Tema isa oli rootsi luterlik teoloog ja vaimulik Johannes Gezelius vanem. Gezelius noorema poeg oli piiskop Johannes Gezelius noorim.
Psycho (ansambel)
Psycho oli aastatel 1973–1978 tegutsenud Eesti fusion-ansambel.
Ansambli koosseisu kuulusid Andres Põldroo, Heigo Mirka, Paap Kõlar, Helmut Aniko.
Nadia Comăneci
pisi|Nadia Comăneci (2010) Nadia Elena Comăneci (sündinud 12. novembril 1961 Oneștis Rumeenias) on endine rumeenia riistvõimleja.
Individuaalaladel saavutas ta olümpiamängudel viis kuldmedalit.
Fotosüsteem II
pisi|Tsüanobakteri fotosüsteem II Fotosüsteem II (FSII) on esimene osa fotosünteesi mehhanismist. See on valgust neelav kompleks, mis asub tülakoidide membraanides. See on sarnane nii taimedes, vetikates kui ka bakterites. Fotosüsteem II kasutab valgusenergiat vee molekulide lagundamiseks ja plastokinooni redutseerimiseks. See on ainuke teadaolev valgukompleks, mis suudab lagundada veemolekuli, mille järel toimub hapniku eraldumine atmosfääri. Lisaks hapniku tootmisele varustab fotosüsteem II elektrontransportahelat elektronidega ja aitab luua prootongradienti membraanil. Fotosüsteem II nimetatakse tema ensüümide järgi veel plastokinooni oksidoreduktaasiks. Oksidoreduktaas on valgussõltuv ensüüm, mis kasutab valgusenergia footoneid elektronide ergastamiseks. Seejärel transporditakse need üle erinevate koensüümide ja kofaktorite, et redutseerida plastokinoon plastokinooliks. Vee lagundamisega teeb fotosüsteem II võimalikuks kogu fotosünteesi toimumise.
Veemolekuli lagundamisel saadud vesinikioonid ehk prootonid aitavad tekitada prootongradienti, mida kasutab teine tülakoidide membraanis paiknev valkkompleks ATP süntaas, mis genereerib ADP-st ja anorgaanilisest fosforist ATP-d. ATP süntaas pumpab prootoneid kloroplastide stroomasse. Numbrid II ja I fotosüsteemide järel tulevad nende süsteemide avastamise ajaloolisest järjekorrast. pisi|Kloroplastid [[Plagiomnium affine rakkudes ]]
Struktuur
Biokeemilised ja biofüüsikalised uurimused on näidanud, et fotosüsteem II asub tülakoidide membraanis nii, et vett oksüdeeriv sait ehk doonorsait on suunatud tülakoidide sisemuse ehk luumeni poole ja plastokinooni reduktaasi sait ehk aktseptorsait asub stroomapoolsel küljel. Fotosüsteemi keskosa koosneb kahest valgust: D1 ja D2 ning neid ümbritsevatest valkudest. Tsentrivalkude lähedal on mitu klorofülli valku CP43, CP47, CP26, CP29. Kõige kaugemal asuvad trimeersed valgustkoguvad kompleksid LHCII (inglise light-harvesting complex II). LHCII-ga on seotud nii klorofüll a, klorofüll b kui ka erinevad ksantofüllid. See kompleks sisaldab vähemalt kuut erinevat klorofüll a/b-d siduvat valkude kompleksi, mida nimetatakse Lhcb 1–6. LHCII moodustab rohelistes taimedes suure osa antennikompleksidest. See seob umbes 65% fotosüsteem II-s sisalduvast klorofüllist. LHCII koosneb kolmest monomeerist, millest igaüks sisaldab 12–13 klorofülli molekuli. Fotosüsteem II koosneb enam kui 15 polüpeptiidist ja vähemalt üheksast erinevast redokskomponendist (klorofüll, feofütiin, plastokinoon, türosiin, mangaaniklaster, raud, tsütokroomb559, karotinoidid ja histidiin), mis asuvad valguse indutseeritud elektronide ülekandeahelas. Kõikides reaktsioonitsentrites on kofaktorid sümmeetriliselt paigutunud. Valgud D1 ja D2 kannavad ligandi Mn4 klastrile.
Klorofüll
Rohelistes taimedes esineb klorofüll kahe vormina, need on klorofüll a ja klorofüll b, mis erinevad üksteisest vaid ühe kõrvalahela poolest. Klorofüll on tetrapürool, mida iseloomustab laiendatud, konjugeeritud π-elektronide süsteem, mis põhiliselt määrabki selle optilised omadused. Klorofülli monomeeride neeldumismaksimumid lahustes asuvad punase ja sinise valguse lainepikkusel. Vähem neeldub klorofüllis roheline valgus, sellest ka taimede roheline värvus. Klorofülli valgustneelavad omadused tulevad tema aromaatsusest.
Peale klorofülli on fotosünteesivates organismides veel teisigi pigmente, näiteks karotinoidid ja fükobiliinid (inglise phycobilins). Need pigmendid suurendavad pealelangenud valguse neeldumist ja neid kutsutakse accessor-pigmentideks. Karotinoidid ja fükobiliinid muudavadki sügisel puud värvikirevaks, kuna nad säilivad lehes kauem kui klorofüllid.
Vett lagundav kompleks
Vett lagundav kompleks on fotosüsteemiga ühendatud tülakoidi luumenipoolsel küljel. Selle koosseisus on tähtsad neli mangaani aatomit, kaltsiumi aatom ja 4 hapniku aatomit. ehk Mn4 klaster. Peale mangaani sisaldab klaster veel kaltsiumit (1 aatom) ja 4 hapniku aatomit. pisi|Fotosüsteem II
Reaktsioonid
Kui valguskvant ühes klorofülli molekulis neeldub, ergastab see ühe molekuli elektroni. Ergastus liigub edasi klorofüllilt klorofüllile, kuni jõuab tsentriklorofüllile P680. Tsentriklorofüll ei anna ergastust edasi, vaid ioniseerub, andes oma ergastunud elektroni aktseptormolekulile, milleks fotosüsteem II-s on plastokinoon. Nüüd on tsentriklorofüll positiivselt laetud ja vajab uut elektroni. Antud molekul on sedavõrd tugev oksüdeerija, et suudab vahendavate molekulide abiga põhjustada vee molekuli lagunemise.
Vee lõhustamine
Fotosünteetiline vee lõhustamine on üks olulisemaid reaktsioone meie planeedil, kuna see on peaaegu kogu atmosfääris leiduva molekulaarse hapniku allikas. Veelgi enam, kunstlik fotosünteetiline vee lõhustumine võib anda panuse efektiivsele valgusenergia kasutamisele alternatiivse energiaallikana.
Vee oksüdeerimise mehhanism ei ole siiani täielikult välja selgitatud, siiski on selle protsessi kohta teada mitmeid detaile ja üldine skeem on lihtne ja arusaadav. Kahe vee molekuli negatiivse osalaenguga hapnikud seonduvad vettlagundava ensüümiga, mida nimetatakse ka mangaani klastriks. Veemolekulid nakkuvad positiivse laenguga klastriaatomitega. Elektrone hakatakse veemolekulidelt eraldama ühe kaupa, et täita augud, mille tekitab iga neelduv sobiva lainepikkusega ja energiaga päikesevalguse footon keskse klorofülli molekuli P680 reaktsioonitsentrisse. Iga neelduv footon viib tsentrist ühe elektroni. Niipea kui neli elektroni on eemaldatud, vabastab ensüüm hapnikumolekuli ja 4 prootonit ja tõmbab järgmised 2 veemolekuli ligi. Seega katalüüsib fotosüsteem II järgnevat endotermilist reaktsiooni: 2H2O→4H++4e-+O2. Reaktsiooni toimumiseks vajalik energia saadakse footoni neeldumisega.
Seega vee oksüdeerimiseks, molekulaarse hapniku eraldamisega on vaja nelja elektroni eraldamist kahest vee molekulist. Kui elektronid on läinud, eralduvad ühtlasi ka neli prootonit. Esimesi tõendeid selle kohta, kuidas toimub vee oksüdatsiooni reaktsioon fotosüsteem II-s, said prantsuse bioloog Pierre Joliot 1968. ja Bessel Kok 1970. aastal. Nad kasutasid oma eksperimentides isoleeritud kloroplastide tülakoidide membraane, mis sisaldavad klorofülli ja teisi fotosünteetilise elektrontransportahela kompleksi komponente. Neid membraane hoiti väga tundlikel plaatinast elektroodidel, mis suudavad registreerida väga kiireid ja väikeseid hapniku kontsentratsiooni muutusi. Neid membraane hoiti pimedas (pimeadapteerimine), seejärel töödeldi neid ~10 mikrosekundiliste valgussähvatustega, mis vallandas üheelektronilisi ülekandeid. Eksperimendi käigus tuli ilmsiks, et iga nelja valgussähvatuse järel eraldus hapnik. See tõestas, et hapniku eraldumine on neljaastmeline redoksreaktsioon. Esimene hapnikumolekul eraldub kolmanda sähvatuse järel ja pärast seda iga neljanda sähvatuse järel. See näitab seda, et vee oksüdeerimisreaktsiooni katalüsaator on pimeadapteeritud membraanis juba ühe elektroni poolt oksüdeeritud.
Vesi on nõrk elektronide doonor. See annab elektroni üle P680+le. P680+ oksüdeerib türosiini jäägi valgus D1.
Mittefotokeemiline kustutamine
Ergastuse ülekande teel on kaod, mis avalduvad energia eraldumisel soojusena. Lisaks on veel ergastuse mittefotokeemiline kustutamine, mis on vajalik stressitingimustes, siis kui süsinikdioksiidi neeldumine on takistatud, kuna õhulõhed on vee kadude vältimiseks suletud ja seega ei saa ka CO2 taime siseneda. Kui süsihappegaasi ei ole piisavalt, ei saa ka ergastust üle anda. Ergastus püsib kuni 2 ns ja see on ohtlik, kuna suureneb tõenäosus hapniku aktiivvormide moodustumiseks, mis kahjustavad biomolekule. Mittefotokeemiline kustutamine aktiveerub vastavalt sellele, kuidas fotosünteesivõime kahaneb. Aktiveerivaks signaaliks on happeline pH tülakoidis. Mehhanism peab olema tasakaalustatud, et kustutamine toimuks enne, kui luumeni pH langeb nii palju, et hakkab reaktsioone inhibeerima. Selle mehhanismiga kaasnevad antennikompleksi konformatsioonilised muutused. Mittefotokeemilise kustutamise puhul satub ergastus pigmendile, selleks võib olla zeaksantiin. Selles pigmendis muutub ergastus kiiresti soojuseks, eraldudes fluorestsentsina. Fluorestsentsentsina väljendub eksitoni energia eraldumine soojusena, enne kui see energia jõuab fotosüsteem II reaktsioonitsentrisse. Zeaksantiin tekib violaksantiinist suure luumeni happesuse korral. Fluorestsents on pikema lainepikkusega kui kompleksis neeldunud valgus ja on seega väiksema energiasisaldusega.
Elektronide liikumine
Valgusreaktsioonide käigus neeldub valguskvant pigmendis, selle energia abil viiakse klorofülli elektron kõrgemale energiatasemele. Klorofüll ongi peamine pigmentmolekul fotosünteesi aparaadis. See esineb kahe erineva vormina, klorofüll a ja klorofüll b-na, mis erinevad ainult ühe kõrvalahela poolest. Kui ergastus jõuab tsentripigmendile, siis see vabastab ergastunud elektroni, mis liigub vastavate ülekandeahelate abil ühendile, millelt see on lõpuks valmis elektroni CO2-le üle minema. Elektroni kaotanud pigment võtab kohe türosiini molekuli ja mangaaniklastri abil vee molekulilt uue elektroni.
Elektroni tee läheb esmalt membraani siseküljelt väliskülje poole ja siis, sealt strooma poolt tagasi luumeni poole kaldu läbi membraani. Elektroni ülekandel veelt plastokinoonile osaleb mangaan (oksüdeerib vee molekuli), türosiin, klorofüll, P680 (reaktsioonitsenter), feofütiin, plastokinoonid QA ja QB (Hoogu annab neelduv footon oma energiaga). Need redokskomponendid on seotud kahe polüpeptiidiga (D1 ja D2), mis moodustavad FSII heterodimeerse reaktsioonitsentri tuuma. Elektron eraldub dimeerselt tsentripigmendilt P680 ja lõpuks stabiliseerub aktseptorpoolel kinooni molekulil QA ja QB. Redutseerunud plastokinoon QH2 eraldub ja difundeerub membraani sees, kuni jõuab Cytb 6f kompleksini. Seal QB oksüdeerub ja annab elektroni edasi kompleksis olevatele heemidele Cytf ja Cytb. Lõplik elektroni aktseptor on NADP+, mis võtab uue footoni poolt ergastatud elektroni vastu fotosüsteem I-st.
Fotosüsteem II reaktsioonitsenter sisaldab veel palju redokskomponente, mille funktsioon ei ole teada. Üheks näiteks on tsütokroom b559, mis on põhiline komponent kõigis fotosüsteem II reaktsioonitsentrites. Ilma selle heemita ei moodustu stabiilseid FSII reaktsioonitsentreid. Siiski on teada, et see ei võta osa fotosüsteem II primaarsest ensümaatilisest aktiivsusest, milleks on elektronide transport veelt plastokinoonile. Arvatakse, et selliste redokskomponentide, mis ei võta osa primaarsest ensümaatilisest aktiivsusest, olemasolu on seotud sellega, et fotosüsteem II reaktsioonitsentrid töötavad väga kõrgel energiatasemel. Fotosüsteem II on energiat muundav ensüüm, mis peab lülituma ühe energia olekult teisele. Sellega kaasneb võimsate oksüdantide loomine, mis on vajalik elektronide eraldamiseks vee molekulilt ja plastokinooni redutseerimiseks, mis on tugevalt prootonite poolt mõjutatud. Valgusega küllastudes suudab üks reaktsioonitsenter läbi lasta energiat, mille suurus ulatub 600 eV/s, mis on samaväärne 600 000 kW ühe mooli FSII kohta. Nii suurte energiahulkadega töötamine toob kaasa reaktsioonitsentrite kahjustusi. Seega võib arvata, et nii mõnedki "lisa" redokskomponendid võivad seal olla selleks, et ensüüme kaitsta.
Fotofosforüleerimine
Fotofosforüleerimine on ATP tootmine elektronide liikumisel NADP+le valgusenergia arvel.
Bartosz Arłukowicz
thumb|Bartosz Arłukowicz (aastal 2016) Bartosz Adam Arłukowicz (sündinud 30. detsembril 1971 Reskos) on poola arst, arstiteadlane ja poliitik.
Ta sündis aastal 1971 Reskos Łobezi maakonnas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas. Ta lõpetas Darłowos (asub Sławno maakonnas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas) lütseumi. Ta lõpetas Szczecinis Pomorze Meditsiiniakademia, kus ta spetsialiseerus pediaatriale.
Aristotélis Onásis
Aristotélis Onásis (Aristoteles "Ari" Sokrates Homer Onassis, kreeka keeles Αριστοτέλης Ωνάσης, 15. jaanuar 1906 Smürna, Osmanite riik – 15. märts 1975 Neuilly-sur-Seine, Pariisi lähedal) oli kreeka reeder. Tema laevafirmade laevastikku kuulus 1950. aastatel üle 900 laeva, millest enamiku moodustasid naftatankerid.
Rahvakunsti Klubi
Rahvakunsti klubi on aastal 1989 Tallinnas Mare Sihvre, Elts Tiina ja Siiri Ostrouhsi eestvedamisel asutatud ühendus (mittetulundusühing). Ühenduse eesmärk on tutvustada ja õpetada Eesti rahvuskunsti, sh käsitööd.
Loomise algul kandis see nime Rahvakunsti Huviklubi.
Ühendus kuulub Eesti Folkloorinõukogusse, Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskusesse, Eesti Vabaharidusliitu.
Ühendusel on aastast 2000 erakool Veerik.
Klaas Dijkhoff
thumb|Klaas Dijkhoff (2015)
Klaas Henricus Dominicus Maria Dijkhoff (sündinud 13. jaanuaril 1981 Soltaus Saksamaal) on Hollandi poliitik ja jurist, ta kuulub erakonda Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest. Ta on 3. oktoobrist 2017 Hollandi kaitseminister. Aastatel 2015–2017 oli ta Hollandi justiitsministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler).
Ta sündis aastal 1981 Soltaus Heidekreisi kreisis Alam-Saksi liidumaal Saksamaal ohvitseri ja meditsiiniõe pojana. Ta lõpetas Eindhovenis keskkooli ja õppis seejärel õigusteadust Tilburgi Ülikoolis.
3. oktoobrist 2017 on ta Hollandi kaitseminister.
1977. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
1977. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Rootsis Göteborgis.
Iiveldus
Iiveldus on rahutustunne ja ebamugavustunne, mida tihti tajutakse vajadusega oksendada. Kuigi see ei tekita valu, võib see pikka aega kestes siiski olla kurnav sümptom; seda kirjeldatakse tihti ebamugavustundena rinnus, ülakõhus või kurgu tagaosas.
Bigauņciems
Bigauņciems on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas. Bigauņciems asub Jūrmala idapiiril, merepinnast 5 meetri kõrgusel Liivi lahe ja Vecslocene jõe vahel. Küla jääb valla keskusest Lapmežciemsist 2, endisest piirkonnakeskusest Smārdest 21 ning Riiast 46 kilomeetri kaugusele.
Külas kasvavad looduskaitsealused Bigauņciemsi mänd ehk Mõõdumänd ja Lejasveteri mänd, looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4,2 m ning nimetud männid ümbermõõtudega 2,55 m ja 3,31 m. Küla jääb Ķemeri rahvusparki.
Küla tekkis XVIII sajandi lõpus. Sellele panid aluse kolm Eestist tulnud venda, kes aga abiellusid kohalike tüdrukutega. Teadmata ajal sai eestlaste küla ehk Igauņciems ette B-tähe. XIX sajandil kujunes see puhkealaks, kuhu rajati palju suvekodusid. 1824. aastal hakkasid küla ja Riia vahet sõitma postitõllad. Aastail 2006–2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.
Bigauņciemsi vallakoolis töötas aastail 1897–1898 õpetajana Läti luuletaja Vilis Plūdons.
2006. aastal oli külas 434 elanikku, 2020. aastal 458. pisi|tühi
Võlumõõk
"Võlumõõk" (inglise "Quest for Camelot") on 1998. aastal valminud muusikaline animafilm.
Pyrococcus furiosus
Pyrococcus furiosus on ekstremofiilne arheliik.
Pyrococcus furiosus elutseb meelsasti palju kõrgemal temperatuuril kui enamik teisi organisme. Tema optimaalse kasvukeskkonna temperatuur on umbes 100 °C, mis hävitab enamiku teisi termofiile. Seetõttu nimetatakse teda ka hüpertermofiiliks. Pyrococcus furiosus on erakordne ka selle poolest, et temas leidub volframit sisaldavaid ensüüme, mis on biomolekulide puhul harukordne.
Avastamine
Pyrococcus furiosus leiti esmakordselt Vahemerest Itaalia vulkaanilise saare Vulcano Porto di Levante rannikult meresetetest, kust võeti mitmest kohast anaeroobselt proov, mille temperatuur oli 90–100 °C. Liiki kirjeldasid esimesena saksa mikrobioloogid Karl Stetter ja Gerhard Fiala 1986. aastal. Liigi esindajaid on leitud merepõhja lõõridest ja vulkaanilisest meremudast.
Kasvukeskkond
Pyrococcus furiosus ' e kasvuks sobilik temperatuurivahemik on 70–103 °C, optimaalne temperatuur on umbes 100 °C. Temperatuuridel 65 °C ja 105 °C mingit kasvu ei täheldatud. Optimaalne pH on 7, talub pH-vahemikku 5–9. pH väärtuste 4,5 ja 9,5 juures kasvu ei täheldatud.
Kuju, suurus ja ehitus
Rakk on veidi ebakorrapärase ligikaudu sfäärilise kujuga, selle läbimõõt on 0,8–1,5 µm. Laboris kasvatatud kultuuri uurimisel valgusmikroskoobis leiti, et sageli hoidsid organismid paarikaupa lähestikku.
Viburite asendilt on ta monopolaarne polütrihh. Rakul on umbes 50 viburit. Viburi pikkus on umbes 7 μm ja läbimõõt 7 nm.
Organismi ümbritseb umbes 50 nm paksune glükoproteiinist rakukest.
Toitumine ja ainevahetus
Pyrococcus furiosus on heterotroofne anaeroob, kellel on fermentatiivne ainevahetus.
Kasv on väga aeglane või puudub üldse aminohapetel, orgaanilistel hapetel, alkoholidel ja enamikul sahhariididest (sealhulgas glükoosil, fruktoosil, laktoosil ja galaktoosil).
Ainevahetuse jääkproduktidena tekivad süsihappegaas ja vesinik. Kasvukeskkonnas esinev vesinik pärsib tugevalt kasvu ja ainevahetust, selle teket saab aga vältida, kui lisada keskkonda väävlit; sellisel juhul moodustub vesiniksulfiid. Erinevalt paljudest teistest hüpertermofiilidest ei vaja Pyrococcus furiosus kasvamiseks väävlit.
Paljunemine
Laboris kultuuri kasvatamisel leiti, et Pyrococcus furiosus paljuneb kiiresti, pooldudes optimaalsetes oludes 37 minutiga.
Genoom
P. furiosus ' e genoomi sekveneerimisega jõudsid Marylandi ülikooli biotehnoloogia instituudi teadlased lõpule 2001. aastal. Tulemused avaldati 2002. aastal. Genoom koosneb umbes 1,9 miljonist aluspaarist ja 2228 geenist.
Kasutamine
Et P. furiosus ' e ensüümid on erakordselt termostabiilsed, saab neist isoleeritud DNA polümeraasi kasutada polümeraasi ahelreaktsiooni läbiviimiseks.
Ney
160 px|pisi|Marssal Michel Ney vapp Ney oli Prantsusmaa aadlisuguvõsa.
Napoleon I nimetas marssal Michel Ney (1769–1815) pärast Elchingeni lahingut, 6. juunil 1808, Elchingeni hertsogiks (Duc d'Elchingen) ja pärast Borodino lahingut, 25. märtsil 1813, Moskva vürstiks (Prince de la Moskowa). Mõlemad tiitlid olid pärilikud, jagati Michel Ney poegade vahel (sünnieesõigus oli Moskva vürstil) ja neid võis taasühendada ainult võrdväärsete pärijate puudumisel, nagu 1928. aastal ka juhtus.
Zossima (Davõdov)
pisi|280px|[[Vladimir Putin ja piiskop Zossima (2006)]]
Ney
pisi|[[Marie-Éléonore Godefroid: Marssal Ney pojad (1810)]] Michel Ney abiellus 1802. aastal Aglaé Louise Auguié'ga (1782–1854), kellega tal oli neli poega:
Zossima (Davõdov)
Zossima (vene keeles Зосима; kodanikunimega Igor Vassiljevitš Davõdov, vene keeles Игорь Васильевич Давыдов; 12. september 1963 Krasnojarsk, Krasnojarski krai – 9. mai 2010 Jakutsk) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (piiskop).
Ney
Viimane Elchingeni hertsog ja Moskva vürst Michel Ney suri 19. detsembril 1969 ja tema ainus tütar Laetitia 10. veebruaril 2005.
Zossima (Davõdov)
Ta juhtis alates 2004. aastast Jakutski piiskopkonda (tema eelkäija oli peapiiskop German).
Päritolu ja haridustee
Igor Davõdov oli pärit põlisest raudteelaste perekonnast. Kui ta oli viieaastane, kolis perekond Moskvasse. Pärast keskkooli lõpetamist 1980. aastal õppis ta lühikest aega Moskva transpordiinseneride instituudis, kust lahkus, kui sai teada, et Moskva Vaimulik Seminar, kus ta plaanis samuti õppida, ei võta vastu kõrgharidusega õppureid. Davõdov astus keskeriharidust pakkuvasse Moskva riiklikku kunstikooli ja pärast selle lõpetamist Moskva Vaimulikku Seminari. Hiljem lõpetas ta Moskva Vaimuliku Akadeemia.
Vaimulik teenistus
Paralleelselt õpingutega Moskva riiklikus kunstikoolis astus Davõdov kiriku teenistusse. 1991. aasta detsembris pühitseti ta mungaks (munganimega Zossima). 1992. aasta aprillis pühitses patriarh Aleksius II ta munkdiakoniks ja sama aasta detsembris munkpreestriks. 2003. aastal ülendati ta iguumeniks.
41 eKr
Aasta 41 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Orlõ
Orlõ (vene орлы 'kotkad') võib tähendada järgmist:
Proculus
Proculus oli 1. sajandil elanud Rooma jurist, kelle järgi sai nime prokuliaanide õigusteaduslik koolkond. Ta oli prokuliaanide koolkonna rajaja Marcus Antistius Labeo õpilane. Proculuse järel sai koolkonna juhiks jurist Pegasus.
Proculus kirjutas vähemalt 11 raamatut epistola 'id (kirju), vastuseid, küsimusi (quaestiones) ja "Notae ad Posteriores Labeonis".
Proculuse kirjutisi on muuhulgas tsiteeritud keiser Justinianus I käsul valminud kogumikus "Digestid ehk Pandektid".
Joseph Gerhard Zuccarini
Joseph Gerhard Zuccarini (10. august 1797 – 18. veebruar 1848) oli saksa botaanik.
Eesti Rahvakultuuri Keskseltside Liit
Eesti Rahvakultuuri Keskseltside Liit oli aastatel 2001-2012 tegutsenud mittetulundusühing, mis koondas rahvakultuuri keskseltse. Ühingusse kuulusid :
Joseph Gerhard Zuccarini
Ta oli Müncheni ülikooli botaanikaprofessor. Ta töötas koos Philipp Franz von Sieboldiga, aidates kirjeldada viimase muu hulgas Jaapanist kogutud taimenäidiseid.
Joseph Gerhard Zuccarini järgi on nimetatud madaraliste sugukonda kuuluv taimeperekond Zuccarinia.
Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Zucc..
Loobu metsandik
Loobu metsandik on metsandik Lääne-Virumaa metskonnas. Loobu metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Haljala, Kadrina ja Rakvere riigimetsi.
Hüpotooniline lahus
Hüpotooniline lahus ehk hüpoosmootne lahus on lahus, mille osmootne rõhk on madalam võrreldava lahuse (nt vereplasma) osmootsest rõhust.
Hüpotoonilisele lahusele vastandub hüpertooniline lahus.
Vaata ka
Tonicity
Hüpertooniline lahus
Hüpertooniline lahus ehk hüperosmootne lahus on lahus, mille osmootne rõhk on kõrgem võrreldava lahuse (nt vereplasma) osmootsest rõhust.
Hüpertoonilisele lahusele vastandub hüpotooniline lahus.
Vaata ka
Tonicity
Kurisoo karstiala (Hiiumaa)
Kurisoo karstiala (ka: Kurisoo (neelu)auk) on karstiala Hiiu maakonnas Emmaste-Kurisu külas.
Ola Aina
Temitayo Olufisayo Olaoluwa Aina (sündinud 8. oktoobril 1996 Londonis) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Nottingham Forest ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Klubikarjäär
Ta alustas klubikarjääri Chelseas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta augustis Inglismaa liigakarikavõistlustel. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. oktoobril 2016 mängus Leicester City vastu.
Hooajal 2017–2018 mängis Aina Chelseast laenul Inglismaa esiliiga klubis Hull City. 2018. aasta augustis läks ta laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Torino, kellega sõlmis 2019. aasta juunis püsiva lepingu.
2020. aasta septembris läks ta Torinost laenule Inglismaa Premier League'i klubisse Fulham. 2. novembril 2020 lõi ta mängus West Bromwich Albioni vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas ning see värav valiti liigas kuu parimaks.
2023. aasta juulis naasis Aina Inglismaa kõrgliigasse, kui sõlmis üheaastase lepingu Nottingham Forestiga.
Koondisekarjäär
Aastatel 2011–2016 kuulus Aina Inglismaa noortekoondistesse, kuid debüteeris 2017. aastal Nigeeria jalgpallikoondises. Ta on kuulunud Nigeeria koondisse 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Slovakikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Slovakikeelne Vikipeedia (slovaki keeles Slovenská Wikipédia) on Vikipeedia slovakikeelne versioon.
Slovakikeelne Vikipeedia sai alguse 23. septembril 2003, kuid aktiivne tegevus algas 2004. aasta suvel.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
37% slovakikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
5. veebruaril 2015 ületas slovakikeelse Vikipeedia artiklite arv 200 000 piiri.
Kia (täpsustus)
Kia või Kia Corporation, ettevõte
KIA tähendab järgmist:
Piima tänav
Tänav algab Aianduse tänavalt ja lõpeb Kopli tänaval.
Piima tänava pikkus on umbes 320 m.
Keskmine värihein
Keskmine värihein (Briza media) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeliik.
Taim kasvab niitudel, puisniitudel, metsalagendikel. Taim on Eestis tavaline.
Põlula metsandik
Põlula metsandik on metsandik Lääne-Virumaa metskonnas. Põlula metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Rakvere, Tapa, Vinni ja Väike-Maarja valla riigimetsi.
Itaalia sõda (1551–1559)
Itaalia sõda (1551–1559, ka Habsburgide–Valois'de sõda) oli XVI sajandi Itaalia sõdadest viimane. Sõja alguses kuulutas François I surma järel kuningaks kroonitud Henry II sõja Karl V vastu, kavatsusega vallutada tagasi Itaalia ja kindlustada Prantsusmaa ülemvõim Euroopa asjus. Sõja tulemusel ent tuli Prantsusmaal loobuda taotlustest Põhja–Itaalia aladele.
Et võidelda Habsburgide vastu Vahemerel, uuendas Henry II liitu Ottomanide Suleiman Toredaga.
Peeter Puide
Peeter Puide (sündinud 11. oktoobril 1938 Pärnus) on eesti päritolu rootsi keelde tõlkija ja rootsikeelne kirjanik.
Suure põgenemise ajal 1944. aasta sügisel põgenes ta emaga üle Saksamaa Rootsi.
Oma kirjandusdebüüdi tegi ta 1981. aastal rootsikeelse luulekoguga Överlevande.
1980. aastate lõpul uuris ta Eesti arhiivimaterjale ja kirjutas paljastavaid artikleid eestlastest, kes Saksa okupatsiooni ajal langetasid juute surmamõistvaid otsuseid.
Kurisu-Pihla karstiala
Kurisu-Pihla karstiala on karstiala Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Kurisu külas.
Karstialal on 30 m läbimõõdu ja 6 m sügavusega koonusjas kurisu. Karstialal asub karstikoobas, mille pikkus on 6 m ja kõrgus 0,7 m. Koopas neeldub Kurisu oja.
Anne Bancroft
pisi|Anne Bancroft Foto: Alan Light, 1997 Anne Bancroft (sündinud Anna Maria Louisa Italiano; 17. september 1931 – 6. juuni 2005 New York) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, filmilavastaja, stsenarist ja laulja.
Bancroft sai Oscari, kolm BAFTA auhinda, kaks Kuldgloobust, kaks Tony auhinda ja kaks Primetime Emmyt.
Bronxis Itaalia immigrantide peres sündinud Anne läks 17-aastaselt New Yorgi näitekunstikooli ja võttis seal esinejanimeks Anne Marno. Pärast seda, kui ta meelitati Hollywoodi, võttis ta perekonnanimeks Bancroft.
Esimese Tony auhinna võitis ta 1958. aastal.
Isiklikku
1964. aastal abiellus ta Mel Brooksiga.
Min Yoongi
pisi|Min Yoongi (2022) Min Yoon-gi (korea keeles: 민윤기; sündinud 9. märtsil, 1993 Daegus Lõuna-Koreas), esinejanimedega Suga ja Agust D, on Lõuna-Koreast pärit laulukirjutaja, räppar ja plaadiprodutsent. Ta kuulub Korea Pop bändi BTS (tuntud ka nimedega 방탄소년단, Bangtan Boys, Bulletproof Boy Scouts ja Beyond The Scene), mida haldab Big Hit Entertainment.
August Hindrei
August Hindrei VR II/3 (kuni 1910 August Abel, vene keeles Гиндрей Август Гансович; 2/14. september 1894 Tallinn – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti kommunist.
Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas, Vabadussõjas Ratsapolgu ja 1. Ratsapolgu koosseisus (reamees). Vabadusristi II liigi 3. järk 11. juunil 1920. 1920. aastal astus põrandaaluse EKP liikmeks, Tallinna sadamas kirjutaja, Üle-Eestimaalise Noorproletaarlaste Ühingu liige, mais 1922 ajalehe Punane Täht toimetaja.
Põgenes augustis 1923 Nõukogude Liitu, töötas Leningradi sadamas, mõisteti kümneks aastaks vangi "välismaise kaubaga äritsemise pärast" ja heideti parteist välja.
Ta mõisteti hiljem poliitilise süüdistuse alusel surma.
Prokuliaanid
Prokuliaanid oli 1. sajandil tekkinud koolkond, mille rajas Rooma jurist Marcus Antistius Labeo ja mis sai nime jurist Proculuse järgi.
478
478. aasta
Prokuliaanid
Prokuliaanidele vastandus sabiniaanide koolkond. Mõlemad koolkonnad tekkisid printsipaadi (27 eKr – 284) ajal ning sellega suures osas kattuva kõrg- ja hilisklassikalise õigusteaduse ajajärgul.
Rooma juristi Pomponiuse väitel seisnes koolkondade erinevus selles, et prokuliaanid olid uuenduste pooldajad ja arendasid edasi vabariigiaegsete juristide traditsiooni. Sabiniaanid seevastu kaitsesid õiguse alal vanu instituute ning püüdsid õigustada valitsevat korda.
Koolkondadevahelise erimeelsuse täpsed asjaolud ei ole teada. Tegu võis olla õiguse progressiivse ja konservatiivse käsitluse erinevusega: progressiivsed prokuliaanid ja konservatiivsed sabiniaanid.
Prokuliaane peeti uuendusmeelsemateks ka seetõttu, et nad võtsid omaks ja tõid Rooma õigusteadusesse Serviuse süstemaatilise mõtlemise instituutides ning grammatilise tõlgendamisviisi, mis lähtus seaduse tekstist.
Prokuliaanide koolkonda kuulunud juristid
Marcus Antistius Labeo – teda peetakse prokuliaanide koolkonna rajajaks. Tegu oli kuulsa juristiga, kelle töid on ka palju tsiteeritud. Labeo olevat kirjutanud ligi 400 raamatut, millest suurem osa on hävinenud.
Marcus Cocceius Nerva – Labeo õpilane, keda tsiteeritakse Labeoga sageli koos.
Pegasus – koolkonna juht peale Proculust.
Celsus – kuulus jurist, kes kirjutas teose "Digesta" ja kes ütles kuulsa lause "Ius est ars boni et aequi" 'Õigus on headuse ja õigluse kunst'.
Aelius Marcanius – üks viimaseid klassikalise ajajärgu juriste, keda peetakse prokuliaaniks. Tegeles pigem õiguse õpetamisega.
Jean-Marc Ayrault
Jean-Marc Ayrault [] (sündinud 25. jaanuaril 1950 Maulévrier's) on Prantsusmaa poliitik.
Ta oli 16. maist 2012 kuni 31. märtsini 2014 Prantsusmaa peaminister.
Pärast François Hollande'i võitu Prantsusmaa 2012. aasta presidendivalimistel nimetati Ayrault riigi peaministriks. Pärast Sotsialistliku partei kaotust 2014. aasta märtsi kohalikel valimistel astus ta tagasi.
11. veebruarist 2016 on ta Prantsusmaa välisminister.
Antti Häkkänen
pisi|Antti Häkkänen (2017) Antti Edvard Häkkänen (sündinud 16. jaanuaril 1985 Mäntyharjus) on Soome poliitik. Ta on olnud Rahvusliku Koonderakonna parlamendisaadik alates 2015. aastast. 5. maist 2017 kuni 6. juunini 2019 oli ta justiitsminister Juha Sipilä valitsuses. 20. juunist 2023 on ta Soome kaitseminister.
2012–2013 oli ta Koonderakonna noorteorganisatsiooni juht ja vedas kampaaniat "Koli oma ettevõte Eestisse" ("Siirrä yrityksesi Viroon") ettevõtte tulumaksu muutmiseks Soomes sarnaseks Eestile.
Reino Ylönen
Reino Ylönen sündis Suonenjoel (praeguse haldusjaotuse järgi Põhja-Savo maakonnas). Ta lõpetas Kuopios lütseumi ja aastal 1935 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna. Ta ordineeriti 22. oktoobril 1935 õpetajaks.
Antti Häkkänen
2016. aastast on ta Rahvusliku Koonderakonna aseesimees.
Reino Ylönen
Ta oli aastatel 1935–1938 Soomes pastor. Aastatel 1938–1940 oli ta Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse ja Kallivere koguduse õpetaja. Ta arreteeriti 23. juulil 1940 ja viibis Peterburis Špalernaja vanglas. Pärast vanglast vabanemist oli ta aastatel 1944–1945 Soome armee vaimulik.
Sireenide kalju
Sireenide kalju (itaalia keeles Scoglio delle Sirene) on kaljusaar Itaalias Sitsiilias Türreeni mere Lipari saarestikus.
Antti Häkkänen
2019. aasta parlamendivalimistel sai ta 20 234 häält ehk üleriigiliselt 3. häältesaagi. 2023. aasta parlamendivalimistel sai ta 21 378 häält ehk üleriigiliselt 5. häältesaagi.
Sireenide kalju
Saar kuulub halduslikult Messina provintsi Lipari valda.
Ella Mätik
Ella Mätik (õieti Elviine Elisabeth Mätik, ka Mättik; 30. aprill 1904 Vruda, Peterburi kubermang – 6. august 1943 Tartu) oli eesti graafik.
Antti Häkkänen
Häkkänen on abielus ja tal on tütar.
Ella Mätik
Elukäik
Ella Mätik sündis 1904. aastal Vrudas, kuhu vanemad olid paar aastat varem Jõgeva vallast välja rännanud ning pidasid mõisa rendikohta. 1913. aastal asus Mätikute pere elama Narva lähedale, kust Ella saadeti 1916. aastal Haapsallu tädi juurde elama. Üldhariduse saigi ta 1919–1926 Haapsalus Läänemaa ühisgümnaasiumi humanitaarharus.
Gümnaasiumis õppimise aega langevad ka Mätiku esimesed sammud kunstiõpingute alal. Mõnda aega võttis Mätik eratunde Ella Kingo-Espenbergilt. 1926. aastal astus Mätik kunstikooli Pallas, ning 1927. aastal viidi ta edasi Ado Vabbe maaliateljeesse. 1930. aasta kevadel oli Mätik sunnitud õppimise Pallases ajutiselt katkestama. Olles samal ajal sooritanud Pallase joonistusõpetajate ettevalmistuskursuse eksamid, töötas Mätik aasta Haapsalu gümnaasiumis joonistusõpetajana. Õpinguid jätkas 1932. aastal ning pühendus siis juba graafika õppimisele.
Pallase lõpetas Mätik 1939. aastal graafika alal hindega "hea", olles komisjonile esitanud 35 mitmesuguses tehnikas tööd.
Pärast kunstikooli lõpetamist asus Mätik 1940. aastal Tartu Kommertsgümnaasiumi joonistusõpetaja kohale, 1941. aastast kuni südamehaiguse põhjustatud surmani 1943 töötas vabakunstnikuna.
Osales näitustel, muu hulgas ka 1939. aasta naiskunstnike näitusel. Ka eesti kunsti välisnäitustel Budapestis 1938 ja Roomas 1939 oli Mätik esindatud. Mätiku esimene mälestusnäitus toimus Tartu Riiklikus Kunstimuuseumis 1958. aastal.
Looming
Mätiku varasemates, aastatel 1929–1930 loodud teostes on juba märgata kunstniku tugevat vormitunnet, skulpturaalsust ning arenenud materiaalsusetaju. 1930. aastate keskel loodud portreed haaravad sügava tõetruuduse ning kujunevad välja kunstniku armastatumad tüübid inimesed töörahva hulgast, aga ka intelligentsi esindajad. Tihti on portreedele antud žanriline varjund.
Alates 1933. aastast huvitus Mätik graafikatehnikatest. Mätik on viljelenud heal tasemel litoportreed ja akvatintat, ent temagi puhul meenuvad kõigepealt puugravüüris Tartu vaated, mis annavad sugestiivselt edasi agulimiljöö melanhooliat. Mätiku loomingusse kuulub ka maastikuvaateid ja olustikke.
Viljeles ka akvarelli ja õlimaali, tegi raamatuillustratsioone (näiteks akvarellide seeria Agnes Kauts-Vesilo lasteraamatule "Juss ja Maarja"), auaadresse ja eksliibriseid.
Henno Arrak
pisi|Henno Arrak 2015. aastal Henno Arrak (18. aprill 1930 Tallinn – 25. veebruar 2017) oli eesti raamatugraafik ja karikaturist.
Elukäik
Henno Arrak sündis Tallinnas töölisperes. Lõpetas eksternina 1948 Tallinna 2. Keskkooli. 1948–1949 õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis. Oli nõukogudevastaste lendlehtede levitamise tõttu 1949–1955 poliitvangina Kasahstanis. Jätkas õpinguid 1957 ERKI-s, lõpetas selle 1963 raamatugraafika erialal.
Tema karikatuure avaldati ajakirjas Pikker.
Töötas kunstnikuna Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti osakonnas, kirjastuses Valgus, ENE peatoimetuses, 1969–1970 Eesti Raamat peakunstnikuna. Aastast 1966. oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Vabakutseline kunstnik alates 1970. aastast. alt=Henno Arraku poolt kujundatud postmark|pisi|139x139px|Henno Arraku kujundatud postmark
Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei asutajaliige.
Looming
Ta valmistas rohkesti puugravüüritehnikas eksliibriseid ja postmarke ning oli selle ala tippmeister eesti graafikas. Oma eksliibristega esines ta isikunäitustel 1994. aastal Moskva Eksliibrisemuuseumis (koos abikaasa kunstnik Iris Uugiga), 2005. aastal Mustamäe Kultuurikeskuse Kaja galeriis ja 2013. aastal Frederikshavni Eksliibrise- ja Kunstimuuseumis. 1995. aastal avaldas Eesti Eksiliibriseühing 16-leheküljelise Henno Arraku aastatel 1957–1994 loodud eksliibriste kataloogi.
1970. aastatel kujundas ta ka medaleid.
Raamatud
Henno Arrak illustreeris ja kujundas hulganiselt raamatuid, näiteks Sergei Mihhalkov "Onu Stjopa. Kolm lugu onu Stjopast" (1973), Enn Kippeli "Meelis" (1961, 1976), anglo-ameerika ulmekogu "Lilled Algernonile" (1976), Karl Ristikivi "Inimese teekond" (1990), Voldemar Vaga "Kunst Tartus XIX sajandil" (1971), "Kunst Tallinnas" XIX sajandil" (1976), Ethel Lilian Voynich "Kiin" (1977).
Henno Arrak on Aleksander Solženitsõni "Gulagi arhipelaag" I-III (1990) üks tõlkijaid.
Tema eksliibristest on kirjastanud Tartu Riiklik Kunstimuuseum raamatu "Henno Arraku joonistused ja eksliibrised" (1985).
Tarnhein
Tarnhein (Catabrosa) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: vesi-tarnhein (Catabrosa aquatica).
Paul Herem
Paul-Nikolai-Johann Herem VR II/3 (perekonnanimi kuni 1939 Hermann; 26. jaanuar/7. veebruar 1898 Kaarma mõis, Vao vald, Virumaa – 12. mai 1983 Tallinn) oli eesti insener.
Ta osales 1918. aastal Tallinnas Omakaitse ja Kaitseliidu tegevuses, Vabadussõjas soomusrongil Kapten Irv (kapral, 1919), sai põrutada. Vabadusristi II liigi 3. järk 18. veebruaril 1925. Sai Hõreda mõisast eraldatud Paemõisa talu Juuru vallas Harjumaal, müüs selle 1932 ära. Alates 1923. aastast oli SÜÕ konstruktor-joonestaja, ETK ekspediitor, tehnik-hindaja raudteevalitsuses, konstruktor ringhäälingus.
Novembris 1933 mõisteti majanduskuritegude pärast kaheksaks kuuks vangi, vabanes veebruaris 1934, veebruaris 1940 sai Vabadusristi ja õigused tagasi. Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna ja VRVÜ Tallinna osakonna liige. Nõukogude ajal töötas insenerina. Lipnik 1978?
Isiklikku
Sõjaväelane Martin Herem on tema lapselaps.
Rütmikud (ansambel 1948–1950)
Rütmikud oli aastatel 1948–1950 tegutsenud Eesti džässiansambel.
Ansambli eestvedaja oli Uno Naissoo.
Raviasutus
Raviasutus ehk ravila (vananenud kirjanduses: raviasutis) on asutus, kus tegeletakse haigete ambulatoorse ja/või statsionaarse ravimisega.
Možga rajoon
Možga rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Piirneb kagus Tatarstaniga.
Rajoon jagunes 2016. aastani 19 külaasunduseks (сельское поселение). 2016. aastal moodustati 13 munitsipaalmoodustist ja alates 25. juunist 2021 moodustab Možga rajoon ühe munitsipaalringkonna. Rajooni keskus on Možga linn, mis rajooni ei kuulu.
Triigi metsandik
Triigi metsandik on metsandik Lääne-Virumaa metskonnas. Triigi metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Vinni ja Väike-Maarja riigimetsi.
Nõmba karstiala
Karstialal esineb langatuslehtreid, mis on liitunud umborudeks. Umborude pikkus on kuni 40 m ja sügavus 2–3 m.
Hotõn
Hotõn (ukraina Хотин, rumeenia Hotin) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Hotõni rajooni halduskeskus. Linn asub Dnestri paremkaldal, Tšernivtsist 63 km kirdes.
Hotõn on kuulunud Moldaavia vürstiriigile (1359-1432, 1459-1538, 1541-1562, 1572-1615, 1621-1673, 1699-1712), Poola-Leedule (1432-1459, 1538-1541, 1562-1572, 1615-1620, 1673-1699) ja Osmanite riigile (1711-1812). Seejärel oli osa Venemaa Bessaraabia kubernerkonnast (1812–1917). 1917–1918 oli Moldaavia Vabariigi, 1918–1940 ja 1941–1944 Rumeenia ning 1940–1941 ja 1944–1991 NSVL osa. Alates 1991. aastast kuulub Ukrainale.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hotõni 11 124 elanikust ukrainlasi 91,2%, moldaavlasi 7,1%, venelasi 1,3% ja rumeenlasi 0,1%.
Sirmokas
Sirmokas (Sciadopitys verticillata) on igihaljas okaspuu, sirmokkaliste sugukonna ja sirmokka perekonna ainuke liik.
Levik ja kasvukohad
Sirmokas on Jaapani endeem. Ta kasvab Shikoku saarel, Honshū saare edelaosas ja Kyūshū saare idaosas.
Kirjeldus
Võra on püramiidja kujuga ja tihe. Tüve läbimõõt võib ulatuda meetrini.
Koor on paks, punakaspruun, kiuline.
TNM-klassifikatsioon
TNM-klassifikatsiooniks ehk TNM süsteemiks (inglise tumor-nodus-metastasis system) nimetatakse pahaloomuliste kasvajate kliinilise klassifikatsiooni süsteemi, milles märgitakse tuumori asukoht, lümfisõlmede haaratus ja metastaaside olemasolu.