cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ehhinokokk
Põistang-paeluss (Echinococcus granulosus)
Nakkuse levikuks peab vaheperemees ehhinokoki muna alla neelama. Nakatuda võivad ka kiskjalised ise ning mitmed esikloomaliste (Primates) liigid. Vaheperemehe peensooles vabaneb onkosfäär kestast ja vastne tungib läbi sooleseina. Vereringe või lümfiga kantakse vastsed eri elunditesse, kus hakkavad arenema vedelikuga täidetud ehhinokokipõied. Tsüst võib kasvada läbimõõdult mitmekümne sentimeetri suuruseks. Moodustunud tsüstid on põistang-paelussi puhul unilokulaarsed (ühekambrilised), paiknedes enamasti maksas või kopsus, kuid võivad asuda ka näiteks kesknärvisüsteemis, skeletilihastes ja luudes. Üks tsüst võib sisaldada mitut tuhandet nakkusvõimelist protoskooleksit, millest lõpp-peremehesse sattudes arenevad täiskasvanud paelussid.
Alveokokk-paeluss (Echinococcus multilocularis)
Vaheperemees: põhiliselt väikesed närilised, Euroopa parasvöötme osas peamiselt mügri ehk vesirott ja põld-uruhiir (Microtus arvalis).
Lõpp-peremees: punarebane, polaarrebane, samuti koer, koiott, hunt, kährikkoer, kass ja ilves.
Täiskasvanud paeluss on 1,2–4,5 mm pikk, koosneb 4–5 lülist ning elab samuti kinnitunult lõpp-peremehe peensoole limaskestal. Rebase peensooles eelistab täiskasvanud parasiit kinnitumiseks peensoole keskmist osa (55–77%) ja järgmisena posterioorset osa (23–44%). Küpse lüli suguava paikneb lüli ühes servas keskkohast anterioorselt. Emakas on kujult ovaalne. Munad võivad niiskes ja jahedas väliskeskkonnas eluvõimelistena säilida kuni aasta. Tsüstid tekivad enamasti vaheperemehe maksas, kust võivad teistesse elunditesse ja kudedesse metastaasidena edasi levida (multilokulaarne tsüst). Närilistel võivad tsüstid kasvada diameetrilt enamjaolt kuni 10 mm suuruseks ning nende teke on kiirem kui põistang-paelussi puhul. Põhjuseks võib arvatavasti olla vaheperemehe lühiealisus. Kui rebane sööb nakatunud näriliste siseelundeid, algab paelussi elutsükkel uuesti.
Ajalugu
Ehhinokokoos on haigus, mis on inimestele tuntud juba sajandeid. Seda on mainitud nii judaismi pärimuskogudes "Talmud" kui ka Hippokratese, Arateuse, Galeni ja Rhazese kirjutistes. Sellele vaatamata, et ehhinokokoos kui haigus avastati enam kui tuhat aastat tagasi, on tõelisi edusamme selle haigustekitaja kindlaks määramisel ja kirjeldamisel tehtud alles viimase 200 aasta jooksul. Esimene progress ehhinokokoosi põhjuste uurimises leidis aset 17. sajandil, mil Francisco Redi tegi kindlaks, et tsüstid on loomse päritoluga. 1766. aastal leidis Pierre Simon Pallas, et inimestest leitud tsüstid on paelussi larvotsüstid (teise kasvujärgu vastsed). Mõned aastakümned hiljem (1782. aastal) kirjeldas Goeze edukalt nii tsüste kui ka paelusside päiseid. 1786. aastal kirjeldati esmakordselt liiki E. granulosus'. Pool sajandit hiljem (1850) tõestas Carl von Siebold mitmete katsete käigus, et ehhinokoki tsüstid põhjustavad täiskasvanud paelussidega nakatumist koertel. 1863. aastal eristas Rudolf Leuckart ehhinokoki liigi E. multilocularis. 20. sajandi esimesel poolel õpiti üha enam tundma erinevusi liikide E. granulosus ja E. multilocularis elutsüklite ja nende poolt põhjustatud haiguste vahel. Vahetult enne 20. sajandit jõuti arusaamisele, et ehhinokokoosi põhjustajaks inimestel on nii E. granulosus kui E. multilocularis. 20. sajandi keskpaigaks tõendati, et ehhinokokoosi tekitajaiks on ka E. oligarthrus ja E. vogeli.
Ohtlikkus looduslikule peremehele
Ehhinokokkide nakkust lõpp-peremeestel peetakse asümptomaatiliseks, kuid larvaalne ehhinokokoos (nimetatakse ka hüdatidoosiks), mis moodustab ehhinokokipõisi, võib vaheperemeestel esile kutsuda kliinilisi sümptomeid. Põistang-paeluss põhjustab vaheperemeestel tsüstilist ehhinokokoosi (CE) ja alveokokk-paelussid põhjustavad alveolaarset ehhinokokoosi (AE). Eristatakse ka polütsüstilist ehhinokokoosi, mida põhjustavad liigid E. vogeli ja E. oligarthrus.
Põistang-paelussi puhul on vaheperemeeste (lambad, veised, põdrad jt) nakkus tüüpiliselt asümptomaatiline ning nakkus diagnoositakse alles lahangul. Tsüstid kasvavad aeglaselt ning võib minna aastaid, enne kui ilmuvad sümptomid. Koduloomad sageli hukatakse enne sümptomite avaldumist. CE korral moodustuvad tsüstid kõige sagedamini maksas ja kopsudes. Nakatunud vaheperemehed võivad looduses tihedamini kiskluse ohvriks sattuda, seda eriti juhul kui tsüstid asuvad kopsus.
Alveokokk-paelussi nakkus vaheperemeestel, kelleks on põhiliselt närilised, võib põhjustada tõsiseid haigusnähte ja lõppeda surmaga. Eksperimentaalselt nakatatud närilistel on sümptomitena täheldatud kehakaalu suurenemist, kuid üldise kehamassi vähenemist, nõrkust, apaatiat, anoreksiat, astsiiti ehk vedelikku kõhuõõnes, intensiivset maksa ja muude elundite infiltreerumist ning lõpuks surma.
Ohtlikkus inimesele
Kuigi inimene on parasiidi tupikperemeheks ning ei oma reeglina rolli selle parasiidi epidemioloogias, võivad inimesed ehhinokoki munadega siiski nakatuda. Nakkuse kulg võib olla aastaid asümptomaatiline, sageli on ehhinokokipõisi leitud teiste terviseuuringute kõrvalleiuna. Sümptomid ilmuvad, kui tsüst hakkab lähedalasuvatele elunditele suruma. Tsüsti purunemine on patsiendile äärmiselt eluohtlik, kuna purunemisel kaasneb suure hulga antigeenide vabanemine, mis võib põhjustada anafülaktilise šoki. Lisaks sellele võivad tsüsti purunemisel kõhu- või rinnaõõnes hakata moodustuma uued ehhinokokipõied.
Peaaegu 60–70% patsientidest asetseb E. granulosus tsüst maksas, 20–25% patsientidest kopsus. Alveolaarne ehhinokokoos esineb inimestel harvem, kuid nakkuse korral areneb esmane tsüst peaaegu alati maksas (99%), eriti maksa paremas sagaras, kust nakkus metastaasidena teistesse elunditesse edasi kandub. Inkubatsiooniaeg alveolaarse ehhinokokoosi puhul võib olla 5–15 aastat. Ravimata jätmisel on AE patsientide suremus väga kõrge, ulatudes kuni 90%-ni.
Ravitakse enamjaolt operatsiooni ja pikaajalise kemoteraapiaga, raskematel juhtudel võib osutuda vajalikuks ka maksasiirdamine.
Nakatumisviisid
Inimesed võivad ehhinokokoosi nakatuda peamiselt kolmel viisil:
Samuti on suur oht nakatuda alveokokk-paelussiga lemmiklooma silitades, sest ehhinokoki munad võivad kinnituda karvadele, kui kass või koer püherdab teiste loomade (näiteks linnarebase) väljaheidetes.
Arvatakse, et kassid ei oma suurt rolli nakkuse edasikandumisel inimesele, kuna nendes ei suuda parasiit alati täiskasvanuks areneda ja piisavalt nakkusvõimelisi mune produtseerida. Vastupidist on näidanud aga Djatšenko, kes leidis alveokokk-paelussi nakkust nii kassidelt kui ka koertelt.
Ettevaatusabinõud
Ettevaatusabinõuna soovitatakse ehhinokokkide uurijatel munadega nakatunud pindu kuumutada või sügavkülmutada. Kuna alveokokk-paelussi munad on resistentsed madalatele temperatuuridele kuni −50 °C, soovitatakse munade inaktiveerimiseks neid kuumutada 5 minutit 85 °C juures või üle selle. Samuti tapab selle liigi munad külmutamine 48 tundi −80 °C juures, põistang-paelussi munad surevad külmutamisel juba −70 °C juures 24 tunni jooksul. Samuti mõjub munade eluvõimele halvasti keskkonna madal õhuniiskus.
Inreko
Inreko (ka Inreko Laeva AS) oli Eesti laevaettevõte. Ettevõte asutati 1990. aastate algul. Ettevõte järeltulija on Lindaliini AS (asutatud 1997).
Ettevõttele kuulus reeder/kaubamärk Estonian New Line.
1994 asutasid Inreko ja Eesti Merelaevandus ühisettevõtte Eminre.
Terje Pennie
Terje Pennie-Kolberg (sündinud 9. jaanuaril 1960 Kehras) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1978 Kehra Keskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 11. lennu.
Ta töötas aastatel 1978–1980 Ugala teatris, 1984–1990 Rakvere Teatris, 1990–2000 Eesti Draamateatris. Alates 2016. aastast töötab Ugala teatris.
Ta on olnud lühikest aega NUKU teatri ja Vanalinnastuudio trupi liige. Suurema hulga rolle on mänginud vabakutselise näitlejana paljudel lavadel. Suuremad rollid on olnud Rakvere Teatris ja Vanemuises. Ta on osalenud ka muusikalides (sh RO Estonia laval) ja telesarjades.
Isiklikku
Ta on aastast 1991 abielus filmilavastaja Jaan Kolbergiga. Tema täditütar on näitleja Laine Mägi.
Andres Ülviste
pisi|Andres Ülviste esitlemas oma raamatut "Poogen, kopp ja siiber" 30. novembril 2012 Andres Ülviste (sündinud 1963) on eesti jurist.
Makuuchi
pisi|Makuuchi võitlus, kus 69. [[yokozuna Hakuhō võidab oma vastase. 68. yokozuna Asashōryu vaatab taustal]] Makuuchi (jaapani 幕内) või makunouchi (幕の内) on profisumo kõrgeim liiga. Selle suurus on täpselt 42 võitlejat (rikishi), kes on järjestatud viiele astmele sõltuvalt nende eelnevate turniiride tulemustest.
Andres Ülviste
Ta on lõpetanud Tallinna 32. Keskkooli. Andres Ülviste on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1993. aastal.
Makuuchi
Makuuchi tähendab 'kardinate sees'. Sõna pärineb profisumo algaegadest, mil tippvõistlejatel oli omaette piiratud istumisala, kus nad ootasid oma etteastet.
Andres Ülviste
Ta töötab riigiprokuratuuris.
Prokuratuuri 86. aastapäeval novembris 2004 kuulutati ta aasta prokuröriks.
Makuuchi
Tippastmeks on yokozuna ja sel astmel võin olla 1–2 rikishi'd. Järgnevad sanyaku-astmed on ōzeki, sekiwake ja komusubi. Kõige madalamal paiknevad maegashira rikishi 'd, keda on üle 30 ja kelle täpne arv sõltub hetke yokozuna 'de ja ōzeki 'de arvust.
Võistlejaid ülendatakse või alandatakse auastmelt enne turniiri sõltuvalt eelmise turniiri tulemustest. Üldjuhul, kui võitude arv ületab kaotusi (kachikoshi), minnakse üks või mitu astet kõrgemale, vastupidine (makekoshi) viib astme alandamiseni. Kahe tippastme (yokozuna ja ōzeki) saamise reeglid on karmimad. Yokozuna 'ks saamiseks kindlaid reegleid ei ole, selle otsustab iga kord vastav komisjon. Enamasti on selleks tarvis kaht turniirivõitu yūshō 'd ja püsivalt kõrge kvaliteediga maadlust.
Jölöga
Jölöga (komi keeles Йöлöга, 'Kaja') on Komi Vabariigis Sõktõvkaris ilmuv komikeelne noorteleht.
Ajaleht ilmub alates 1991. aasta oktoobrist ja sagedusega üks kord nädalas.
Ajalehe trükiarv on 1500 eksemplari.
Džarõlhatš
Džarõlhatš (ukraina keeles Джарилгач) on Ukrainas Krimmi poolsaare lähistel asuv saar, mis kuulub halduslikult Hersoni oblasti Skadovski rajooni. Saar kitseneb läänepoolses tipus sääreks ja mõnikord vee alt välja ulatuvaks leetseljakuks, mis ühendab sellistel puhkudel saare Lazurne alevi lähistel Hersoni oblasti maismaaosaga. Saare vastas üle Džarõlhatši lahe asub Skadovski linn.
Loodus
56 km² suurune ja 42 km pikkune Džarõlhatš on Musta mere suurim saar. Karkiniti lahes asuval saarel leidub puhtaid liivarandu ja mineraalveeallikaid. Saare keskosas asub mageda veega allikas ja üle saare leidub kokku enam kui nelisada väikest soolast järve. Džarõlhatši saar ja laht moodustavad osa Džarõlhatši Rahvuslikust Looduspargist.
Džarõlhatši ainulaadne loomastik ja taimestik on hästi säilinud. Loomadest elavad saarel näiteks metssead, hirved ja muflonid. Saare arvukad kajakad ja kormoranid jahivad krabisid, meritigusid ning krevette.
Saar Vana-Kreeka mütoloogias
Džarõlhatš moodustas koos lääne poole jääva Tendra säärega varem maasääre, mida kreeklased kutsusid nimega "Achilleuse jooksurada". Legendi järgi tekkis Tendra säär siis, kui Vana-Kreeka jumalanna Artemise preestrinna Iphigeneia Trooja sõja kangelase Achilleuse eest põgenes. Seal, kus tema jalad merepinda puutusid, moodustusid liivased maasääred. Achilleuse, kes Iphigeneiat kätte ei saanud, legendiga on rohkem seotud Tendra säär.
Rahvasteliidu mandaat
Rahvasteliidu mandaat oli õiguslik staatus teatud territooriumidele, mis viidi pärast I maailmasõda ühe riigi kontrolli alt üle teisele, või seadused, mis sisaldasid rahvusvaheliselt kokku lepitud tingimusi territooriumi haldamiseks Rahvasteliidu nimel.
Esimese maailmasõja lõpul seisid liitlasriigid silmitsi küsimusega, mida teha Saksamaa endiste kolooniatega Aafrikas ja Vaikse ookeani piirkonnas ning Osmanite riigi nende provintsidega, mida ei asustanud türklased. Pariisi rahukonverentsil langetati otsus, et mainitud alad tuleb allutada Rahvasteliidule, mille nimel hakkavad neid haldama teised riigid – sellega loodi rahvusvahelise järelevalvega ja riikliku vastutusega mandaatsüsteem. Plaani kiitis 30. jaanuaril 1919 heaks ja edastas Rahvasteliidule niinimetatud "kümne nõukogu" (sinna kuulusid tähtsaimate liitlasriikide – Suurbritannia, Prantsusmaa, USA, Itaalia ja Jaapani – valitsusjuhid ja välisministrid).
Rahvasteliidu mandaadid loodi vastavalt Rahvasteliidu põhikirja 22. artiklile. Rahvasteliidu mandaatide järelevalvega tegeles alaline mandaatkomisjon, mis ühtlasi korraldas vaidlusalustel territooriumitel rahvahääletusi, et kohalik elanikkond saaks otsustada, millise riigi haldusalasse nad soovivad kuuluda. Mandaate oli kolme tüüpi: A, B ja C.
A-mandaate rakendati Osmanite riigi endistele osadele. Neid defineeriti kui "kogukondi ... mis on jõudnud arengutasemele, kus on võimalik provisoorselt tunnustada nende eksistentsi sõltumatute riikidena, kuid ainult tingimusel, et mandaatvõim abistab ja nõustab neid halduslikes küsimustes kuni ajani, mil nad on võimelised iseseisvalt toime tulema. Mandaatvõimu valikul tuleb esmajärjekorras arvesse võtta nende kogukondade soove."
B-mandaate rakendati endistele Saksamaa kolooniatele, mille Rahvasteliit Esimese maailmasõja järel oma halduse alla võttis. Rahvasteliidu põhikirjas kirjeldati neid kui "rahvaid ... kes on sellisel arengutasemel, et mandaatvõim peab valitsema territooriumi tingimustel, mis tagavad südametunnistuse- ja usuvabaduse, piirates neid ainult vajadusel kaitsta avalikku korda ja moraali; keelama taolised kuritarvitused nagu orja-, relva- ja alkoholikaubanduse; hoiduma kaitserajatiste, sõja- ja mereväe baaside rajamisest ning põliselanike sõjalisest väljaõpetamisest, välja arvatud korrakaitse tagamiseks ja territooriumi sõjaliseks kaitsmiseks; kindlustama neil aladel teistele Rahvasteliidu liikmetele võrdsed võimalused kauplemiseks ja ettevõtluseks."
Edela-Aafrika ja teatud osa Okeaania saartest kuulusid C-mandaatide alla. Neid käsitleti "territooriumitena ... mis hõreda asustuse, väikese pindala, kauguse tõttu tsivilisatsiooni keskustest, geograafilise läheduse tõttu mandaatvõimule juba kuuluvate aladega või muudel põhjustel on parem allutada mandaatvõimu seadustele tervikliku osana viimase territooriumist, tagades seejuures põliselanikkonna huvide kaitse."
Kokku loodi 14 mandaatala, mille haldamine jagati 7 riigi vahel: Suurbritannia, Lõuna-Aafrika Liit, Prantsusmaa, Belgia, Uus-Meremaa, Austraalia ja Jaapan. Kui välja arvata Iraak, mis saavutas iseseisvuse ja liitus Rahvasteliiduga 1932. aastal, ei saanud ükski Rahvasteliidu mandaatidest enne Teist maailmasõda iseseisvaks. Nende iseseisvumise protsess jätkus 1990. aastateni ja pärast Rahvasteliidu laialisaatmist muudeti suurem osa neist mandaatidest Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni hooldusterritooriumiteks.
Lisaks mandaatidele olid Rahvasteliidu otsealluvuses Saarimaa, mis tagastati 1935. aastal rahvahääletuse tulemusel Saksamaale, ja Danzigi vabalinn, nüüdne Gdańsk, mida Rahvasteliit haldas 15. novembrist 1920 2. septembrini 1939.
Terje Sørgjerd
pisi|300px|Terje Sørgjerd 2010. aastal [[Suur kanjon|Suures kanjonis USA-s]] pisi|Terje foto [[Eyjafjallajökulli purskest]] Terje Sørgjerd (sündinud 8. märtsil 1979) on norra loodusfotograaf ja filmitegija, kes on kogunud tuntust oma time-lapse-seeriatega.
Sørgjerd on pildistanud näiteks Eyjafjallajökulli purset Islandil (aprill 2010).
Eriti laia tuntust on kogunud tema vimeo keskkonda postitatud lühifilmid. Tenerifel Teide vulkaani otsas jäädvustas ta meie kodugalaktikat Linnuteed (aprill 2011) ja Põhja-Norras virmalisi (märts 2011 ) ning öö üleminekut päevaks (juuni 2011 ). Viimane klipp on päris Lääne-Norrast ja see kujutab vett (august 2011 ).
Augustis 2011 suundus Sørgjerd aastaks fotoretkele, mille jooksul püüdis pildile saada mõningaid maailma kauneimaks peetavaid paiku. Selle käigus valmib tema debüütfilm, mis peaks välja tulema 2013. aastal.
Terje Sørgjerd on väga populaarne sotsiaalses meedias. Näiteks Facebookis jälgib tema lehte TSOPhotography enam kui 250 000 inimest, Google+'is enam kui 390 000 inimest ja Tenerifel tehtud lühifilmi on 2012. aasta jaanuari seisuga vaadatud 18 miljonit korda.
9 (Tallinna bussiliin)
On teada, et juba 1976. aastal teenindas liin 9 marsruuti Kadaka tee – Kaubamaja. 1. juunil 2020 liideti bussiliiniga 9 bussiliin 53, pikendades ekspressliini Kaubamajast Lasnamäel asuva Priisle asumini välja.
2022. aasta Suurbritannia kuumalaine
pisi|500px|Kuumalaine hoiatused 2022. a juulis 2022. aasta Suurbritannia kuumalaine on 8. juulil alanud ebatavaliselt kuuma ilma periood suures osas Suurbritannias, mille senine haripunkt oli 2022. aasta juuli keskel, kui õhutemperatuuri näit ületas mitme kraadi võrra 1976. aasta kuumalaine ajal registreeritud näidu.
18. juulil olid mitmed Inglismaa lennuväljad lennuradade kuumakahjustuste tõttu suletud.
19. juulil registreeriti Coningsby õhuväebaasis (RAF Coningsby) rekordiline 40,3 °C, Londonis St. James's Parkis ja Heatrhrow's 40,2 °C.
Paterfamilias
Paterfamilias oli Vana-Rooma perekonnapea. Ta oli vanim meessoost isik majapidamises, kellel oli täielik võim kõigi perekonnaliikmete üle. Paterfamilias 'el pidi olema Rooma kodakondsus. Tema kodu kujundas tema mainet – tal lasus kohustus kasvatada lastest tervise juures olevad Rooma riigi kodanikud.
Perekond Vana-Roomas
Perekond kujutas endast patriarhaalset perekonda, kus perekonnapea, otsetõlkes pereisa (paterfamilias) võimu all olid naine, lapsed, teised sugulased, muud alluvad ja orjad. Ka täiskasvanud ja abielus pojad allusid isa eluajal temale ning kogu nende varandus kuulus mos maiorum 'i alusel isale. Põhimõtteliselt oli pereisal ka õigus oma pereliikmeid surma mõista, kuid sel juhul võis talle osaks saada avalikkuse hukkamõist. Lapsi kasvatati ja õpetati pereisa käe all ning kasvatus seisnes peamiselt praktiliste ning poiste puhul ka sõjaliste oskuste edasiandmises.
Abikaasade suhted jaotati manus-abielu liikide järgi. Eristati cum manu ja sine manu abielu. Cum manu abielu puhul sattus naine nii isiklikes kui ka varalistes suhetes mehe võimu alla. Abiellumisega kaotas naine kõik oma sidemed endise perekonnaga, muutus juriidiliselt neile täiesti võõraks ja kaotas ühtlasi pärimisõiguse endise perekonna liikmetelt. Sine manu puhul oli naine vaba ja iseseisev isik mehe kõrval nii isiklikult kui ka varanduslikult.
Mehe võimu kehtestamine naise üle
Mees sai cum manu abiellumisel naise üle perekondliku võimu. Selleks oli kolm viisi: usus, confarreatio või coemptio. Abiellumisel naise staatus muutus ja ta tegi läbi capitis deminutio minima.
Usus tähendas abiellumist 1-aastase faktilise kooselu järel, oli ka variant, et naine ei läinud mehe võimu alla. Kui naine 3 päeva aastas ei ööbinud kodus, siis abielu küll sõlmiti, aga see ei olnud võimualune ehk cum manu abielu.
Coemptio oli naise näiline ostmistehing mancipatio teel, mis tähendas naise isa ja tulevase mehe vahelist kokkulepet, et tütar abiellub mehega. Algul ei olnud tõenäoliselt naise nõusolek vajalik, hilisemal ajal said mees ja naine sel viisil abielluda siiski ainult naise nõusolekul.
Patria potestas
Patria potestas tähendab otseselt 'isa võimu'. Isal oli võim kõigi oma lihaste laste ja adopteeritud laste üle. Patria potestas lõppes tavaliselt isa surmaga. Isa aga võis emantsipatsiooni teel lapse ka oma võimu alt vabastada. Tütred vabanesid isa võimu alt abiellumisel.
IRF7
Interferooni regulaatorfaktor 7 (inglise keeles interferon regolatory factor 7, lühend IFR7) on IRF regulatsiooni faktorite perekonna liige.
IRF7 kodeerib inimesel irf7 geen.
Kerry Blue terjer
Kerry Blue terjer (ka kerribloterjer, iiri keeles An Brocaire Gorm) on Iirimaalt pärinev koeratõug.
IRF7
IRF7 ekspresseeritakse pidevalt B-rakkude, pDC-de ja monotsüütide tsütoplasmas. Infektsiooni ajal IRF7 ekspressioon neis rakkudes suureneb.
Kerry Blue terjer
Esmakordselt täheldati koera Kerry krahvkonna mägedes Iirimaal, millest ka tõu nimetus.
pisi|tühi|Vasakul 14-aastane, paremal 1-aastane kerry blue terjer
IRF7
IRF7 signalisatsiooni rada
IRF7 on tsütoplasmas inaktiivsena ning infektsioonid käivitavad IRF7 fosforüülumise ja liikumist tuuma. Tuumas moodustab IRF7 teiste koaktiveerijatega transkriptsiooni kompleksi, mis seondub sihtmärkgeenide promootoritele ning aktiveerib transkriptsiooni.
IRF7 aktiveerimine PRR-dega
PRR (inglise keeles pattern recognition receptor), mille hulka kuuluvad transmembraansed Tolli-sarnased retseptorid (TLR), tunnevad ära patogeene ning aktiveerivad kaasasündinud immuunsüssteemi radu, kus osalevad IRF-id.
Nt patogeenne nukleiinhape aktiveerib IRF7 TLR3, -7 ja -9, RIG-I signalsisatsiooni raja vahendusel.
Positiivne tagasiside
IRF7 ja tüüp I interferoonide vahel on positiivne tagasiside, st patogeenide tõttu aktiveeritkase IRF7 ning nad omakorda indutseerivad tüüp I interferoonide tootmist, kes omakorda indutseerivad IRF7 sünteesi.
Harmik
Harmik (Clitopilus) on perekond sugukonnast punalehikulised.
IRF7
IRF7 poolestusaeg
IRF7 poolestusaeg on nakatunud rakkudes 0,5–1 tundi ja nakatamata rakkudes 5 tundi.
IRF7 poolestusaeg on erinevates koetüüpides erinev.
Fosforüülimine
Inimestel toimub fosforüülumine Ser471, 472, 477, 479, 483, 484 ja 487 juures. IRF7 fosforüülivad kinaasid IKKε, TBK1 ja IKKα.
Ubikvitiinimine
Ubikvitiinimine on üks olulisemaid immuunsüsteemi regulatsiooni mehhanisme. Ubikvitiinimise mehhanismiga lagundatakse IRF proteosoomide poolt. On leitud ka mehhanisme, kus ubikvitiinide märgistatud IRF ei lagundata.
Atsetüülimine
Näiteks Newcastle viiruse puhul toimub IRF7 lüsiini atsetüülimine.
Sumoüülimine
SUMO-valgud (inglise keeles small ubiquitin-related modifiers) on ubikvitiini sarnased valgud, mis lisatakse IRF7-tele. Sumoüülimine inhibeerib IRF7 (ja ka IRF3) aktiivsust.
Eesti Rahvuslaste Keskliit
Eesti Rahvuslaste Keskliit (lühend ERKL) oli 1994–1999 Eestis tegutsenud erakond.
Tolleaegses ajakirjanduses seostati erakonda kõige sagedamini neofašismiga, kuigi partei programm seda üheselt väita ei võimaldanud. Esimees Tiit Madisson. Tegi koostööd Venemaa neofašistliku parteiga Vene Rahvuslik Ühtsus. Erakonna tegevus lõpetati aastal 1999 seoses liikmete vähesusega.
Merekultuur
pisi|350px|Laevad Kieli merendusfestivalil
Merekultuur on merenduse valdkonda hõlmav kultuur ehk kogu inimtegevus ja selle mõju (tulemus) merenduses.
Merekultuur on mereriigi üldise kultuuri märkimisväärne osa. Merekultuuril on oluline roll merelises kogemuses (sealhulgas meremehekogemuses) ja merehariduses.
Merekultuuri all võidakse laiemalt mõista mitte vaid otseselt merega, vaid ka teiste (pigem laevatatavate) veekogudega seotud kultuuri.
Merekultuuri jagunemine
pisi|Sõlmede tahvel pisi|Mereteemalisi joonistusi pisi|Paraad Emajõe festivalil Merekultuuri juurde kuuluvad peamiselt:
Merekultuuri hoidmine ja arendamine
pisi|Eesti Meremuuseumi Lennusadam merepäevade ajal Merekultuuri süsteemse hoiu ja arendusega tegelevad peamiselt riiklikud merendusasutused, merekoolid, mereorganisatsioonid, meremuuseumid, huvikoolid.
Merekultuuri teadvustamiseks ja populariseerimiseks ühiskonnas korraldatakse peamiselt selliseid üritusi nagu merepäevad, konverentsid, festivalid, meremessid, paraadid, võistlused.
Viiu Gutmann
Viiu Gutmann (sünninimi Viiu Kõva; 29. november 1934 Jõgeva – 27. juuli 1996 Võru) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.
Langres
Langres [langr] on linn Prantsusmaal Haute-Marne'i departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk halduskeskus. Linn on ühe kantoni keskuseks.
Viiu Gutmann
Ta lõpetas 1953. aastal Jõgeva Keskkooli ning 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehakultuuri osakonna. Võistles TRÜ, Tartu ja Pärnu naiskondades Eesti meistrivõistlustel teatejooksus ja võitis hõbemedali Eesti meistrivõistlustel viievõistluses. Töötas Pärnu 1. Keskkoolis ja Võru rajooni laste ja noorte spordikoolis.
Langres
Linna territoorium asub 247–416 meetri kõrgusel üle merepinna.
Viiu Gutmann
Isiklikku
Viiu Gutmanni abikaasa oli võrkpallitreener Jaan Gutmann.
Langres
pisi|tühi|Langresi plaan ja teda ümbritsevad vallad
Signs and Society
Signs and Society on Ameerika Ühendriikides välja antav semiootikaajakiri. Väljaanne on multidistsliplinaarne, avaldades sotsiaal- ja humanitaarvaldkonna artikleid, mille ühendavaks fookuseks on märgiprotsessi ehk semioosi mõiste. Ajakiri hakkas ilmuma 2013 ja ilmub kaks korda aastas. Peatoimetaja on Richard J. Parmentier.
Kääbusmarmosett
Kääbusmarmosett (Cebuella pygmaea) on maailma väikseim ahv. Kääbusmarmosett kaalub umbes 100 g.
Pere grupis sigib vaid üks paar. Vastsündinud, tavaliselt kaksikud, ronivad kohe isaslooma kukile. Emasloom käib neid vaid imetamas.
Kääbusmarmosette on ka Tallinna Loomaaias.
Eesti Kartulitöötlejate Ühistu
Eesti Kartulitöötlejate Ühistu (lühend: EKTÜ) on aastal 1989 asutatud liit, mis koondab enda alla kartulit ja põllumajanduslikku tooret töötlevaid ettevõtteid. Liidu tegevus on praeguseks soikunud.
EKTÜ-l on ka allüksus EKTÜ Insenerikeskus, kus on uuritud muu hulgas kartulitoodete tehnoloogiat ja põllumajandussaaduste jäägivabamat töötlemist.
Grigiškėse vald
Grigiškėse vald (leedu keeles Grigiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilniuse linna omavalitsuslikul territooriumil.
Valla pindala on 7,1 km². 2011. aasta seisuga elas seal 11 225 inimest. Valla keskus on Grigiškėse linn, kus aastal 2011 oli 10867 elanikku. Vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 6, vallavanem on Vladimiras Bieliauskas.
Vald kuulus algselt Trakai rajooni. Ametlikult liideti vald Vilniuse linna omavalitsuse haldusalaga aastal 1999, kuid sisuliselt teostus see alles aastal 2000.
pisi|Neravai
World Wide Web Consortium
World Wide Web Consortium ehk W3C on rahvusvaheline organisatsioon, mille missiooniks on viia veeb tema täieliku potentsiaalini, arendades protokolle ja juhtnööre, mis kindlustavad veebi pikaajalise kasvu. W3C asutas 1994 oktoobris Tim Berners-Lee.
W3C juhid on veebi looja Tim Berners-Lee ja Jeffrey Jaffe W3C CEO. W3C liikmed ja avalikkuse esindajatena kutsutud eksperdid osalevad töörühmades, mis koostavad W3C veebistandardeid.
Välireklaam
pisi|LED ekraan ja võrkbanner hoonel Välireklaam on graafiline, tekstiline või muu reklaaminformatsioon, mis on paigutatud statsionaarsele või mobiilsele erikonstruktsioonile ja kuvatakse avatud maastikul, samas ka hoonete väliskülgedel, tänavatarvikutel, teede ja maanteede kohal või kõrval.
Välireklaamide hulka kuuluvad ka hoonete sees asetsevad teabekandjad – müügikoha- ehk POS- (point of sale) konstruktsioonid, TPD, ekraanid jmt, kuid sagedamini nimetatakse selliseid reklaame siiski sisereklaamideks (indoor-reklaam).
Välireklaam (tihti märgistatakse outdoor-reklaam terminiga või OOH (out of home) kuulub ATL (above the line) reklaamiliiki.
Välireklaamobjektide klassifikatsioon
Välireklaamobjektid ehk teabekandjad kuuluvad kahte liiki:
Reklaampildi mõõtu (kõrgus ja pikkus) nimetatakse reklaampinna formaadiks. Valgustatud reklaamkandjad valmistatakse reeglina standardmõõdus, mis lubab toota standardsuurustes reklaampostreid. Kõige levinumateks reklaamkandjateks on (kõrgus × laius):
Välireklaami plussid ja miinused
Plussid:
Miinused:
Saar Poll
OÜ Saar Poll on Eesti osaühing, mis teeb sotsiaal- ja turu-uuringuid.
Ettevõte teeb koostööd selliste Baltimaade ettevõtetega nagu Spinter Research, Baltic Surveys, Latvian Facts ja Data Serviss.
Avesnes-sur-Helpe'i kanton
See koosneb järgmistest valdadest:
Fernandão (sündinud 1987)
pisi|Fernandão 2014. aastal [[Bursaspori särgis]] José Fernando Viana de Santana (enam tuntud kui Fernandão; sündinud 27. märtsil 1987 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Bahia.
Ta alustas klubikarjääri 2007. aastal kodulinna klubis America. Enne 2019. aastal Bahiaga liitumist on ta mänginud veel sellites Brasiilia klubides nagu Flamengo, Palmeiras, Paysandu, Guarani ja Atlético Paranaense, Türgi kõrgliiga klubides Bursaspor ja Fenerbahçe ning Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Wehda. Hooajal 2014–15 lõi ta Bursaspori meeskonnas Türgi kõrgliigas 22 väravat, millega oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. Seejärel mängis ta kolm hooaega Fenerbahçes, kellega jäi hooaegadel 2015/2016 ja 2017/2018 Türgi liigas teisele kohale.
10 (Tallinna bussiliin)
Aastal 2020 oli liinil katseperioodil Solarise elektribuss
Põhja prefektuur
Põhja prefektuur on Politsei- ja Piirivalveameti piirkondlik struktuuriüksus.
Prefektuur moodustati 2010. aastal Politseiameti senise Põhja politseiprefektuuri asemele.
Tegevusvaldkonnad
Prefektuuri tegevusvaldkond on:
Kriminaalbüroo (KRB)
Büroo juhid:
Põhja kriminaalbüroo jaguneb talitusteks ja gruppideks.
Korrakaitsebüroo
Büroo juht: Valdo Põder
Ajalooline haldusterritooriumi jaotus
Tallinnas reorganiseeriti miilitsaosakond 1946. aastal pärast linnarajoonide moodustamist Tallinna miilitsavalitsuseks ja loodi linnarajoonide miilitsaosakonnad. 26. sept. 1950. seadluse alusel jätkas Harju rajooni miilitsaosakond senise Harju maakonna miilitsaosakonna tööd, 1951. aasta algul Harju rajooni miilitsaosakonna tegevuspiirkond kitsenes seoses Keila, Rapla, Kose ja Loksa rajooni miilitsaosakonna tegevuse alustamisega. 1968. aastal nimetati miilitsaosakonnad Tallinna linna ja Harju rajooni RSN TK siseasjade osakondadeks. ja Harju Rajooni RSN Täitevkomitee siseasjade osakond
Leopold Mozart
Johann Georg Leopold Mozart (14. november 1719 – 28. mai 1787) oli saksa helilooja, dirigent, õpetaja ja viiulimängija, helilooja Wolfgang Amadeus Mozarti isa ja õpetaja. Ta on kirjutanud viiuliõpiku "Põhjalik viiulikool" ("Versuch einer gründlichen Violinschule").
Leopold Mozart õppis õigusteadust ja filosoofiat Salzburgi ülikoolis, kuid sagedase puudumise tõttu visati ta sealt välja. Ta oli abielus erateenri tütre Anna Maria Pertliga, neil oli seitse last, kellest vaid kaks, Maria Anna ja Wolfgang Amadeus, elasid imikueast kauem.
Ilga Šuplinska
pisi|Ilga Šuplinska (2018) Ilga Šuplinska (vahepeal ka Ilga Muižniece; sündinud 16. aprillil 1970 Dagdas) on Läti kirjandusteadlane, õppejõud, õpetaja ja poliitik, ta kuulub Uue Konservatiivse Partei ridadesse. Ta oli 23. jaanuarist 2019 kuni 3. juunini 2021 haridus- ja teadusminister Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses.
Ta on lõpetanud Läti Ülikooli filoloogina.
Betsi rakud
pisi|[[Inimene|Inimese püramiidrakk vaadatuna Golgi meetodil värvitult]] Betsi rakud ehk Betsi neuronid on osade selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi motoneuronite tüüp – need mitte eriti arvukad rakud paiknevad peamiselt suuraju koore otsmikusagara hallaine premotoorse korteksi V kihis.
Betsi rakud osalevad motoorsete impulsside vahendamisel ja ülekandel.
Ilga Šuplinska
23. jaanuarist 2019 kuni 3. juunini 2021 oli ta Läti haridus- ja teadusminister (Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses).
Betsi rakud
Betsi rakud saavad aksoneid ka talamusest.
Betsi rakud saadavad aksoneid mööda seljaaju kortikospinaaltrakti alla, sünapsi kohaks on eesmised sarved ja need omakorda annavad sünapseid märklaud lihastele. Betsi rakud kasutavad neurotransmitterina glutamaati.
Betsi rakkude kehast võivad, sõltumata asukohast, välja ulatuda dendriidid, mis suunavad, teistest närvirakkudest ümbritsetuna, jätkeid kõigisse suurajukoore kihtidesse ja mõned ka valgeainesse, kuid peamiselt siiski V ja ka VI kihti, mis koosnevad mitut tüüpi püramiidrakkudest.
Betsi rakkude (dendriitide hävimine) patofüsioloogiaga seostatakse inimestel amüotroofset lateraalskleroosi. Need püramiidrakud on nimetatud esmakirjeldaja, Ukraina anatoomi ja histoloogi Vladimir Betsi auks.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Betz cell seisuga 28.08.2014.
Inčukalns
Inčukalns (eesti Kintsumäe, vene keeles Гинценберг) on küla (lielciems) Lätis Vidzemes Sigulda piirkonnas, Inčukalnsi valla halduskeskus. Inčukalns asub merepinnast 52 meetri kõrgusel.
Seal asub Valga–Riia raudteeliini Inčukalnsi raudteejaam. Külla jäävad Atmodas iela, Inčukalna stacija ja Mežmala bussipeatus. Lisaks haldushoonetele asuvad seal raamatukogu, põhikool ja muusikakool.
2015. aastal oli külas 2069 elanikku, 2020. aastal 1985. pisi|tühi|Inčukalns
Bengali kass
Bengali kass (Prionailurus bengalensis) on kaslaste sugukonda kuuluv loom.
Otello (Rossini)
"Otello ehk Veneetsia maur" (originaalis Otello, ossia Il moro di Venezia) on Gioachino Rossini ooper (dramma) kolmes vaatuses Francesco Berio di Salsa libretole Shakespeare’i näidendi Othello, or The Moor of Venice (1622) järgi. Esmaettekanne toimus 4. detsembril 1816 Napoli Teatro del Fondos.
Bengali kass
Klassifikatsioon
Bengali kassi varasem teaduslik ladinakeelne liiginimetus on Felis bengalensis, käesoleval ajal on see sünonüüm.
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Isabella Colbran (Desdemona)
Bengali kass
Klassifikatsioon
Taksonoomilises andmebaasis ITIS on bengali kassi alamliigid:
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Giuseppe Ciccimarra (Iago)
Bengali kass
Välimus
Bengali kass on väike, kodukassist pisut kogukam, kaslane. Tema karvkate on üsna kirju ja see on alamliigiti erinev. Tema tüvepikkus (alamliigiti erinev) on 75–90 cm ja sabapikkus 35–37 cm. Jalad on võrdlemisi pikad ja pea väike.
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Giovanni David (Rodrigo)
Bengali kass
Elupaik
Nende elupaikadeks on kõrvalised mägimetsad, männimetsad, harvemini põõsatihnikud, asulate lähialad ja loomaaiad.
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Michele Benedetti (Elmiro)
Bengali kass
Elupaik
pisi|Prionailurus bengalensis Singapuri loomaaias
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Maria Manzi (Emilia)
Bengali kass
Toitumine
Nad püüavad toiduks peamiselt väikseid loomi, hiirlasi, uruhiiri, oravaid, ja linde vahe murrab jäneseid. Söögiks kõlbavad ka maod ja nahkhiired; ka hõlmikpuu (Ginkgo biloba L.) viljad aidates sel viisil kaasa hõlmikpuuseemnete levikule.(Jiang jt 1990; Del Tredici jt 1992; viidanud Zhao jt, 495:2010 )
Sigimine
Bengali kasside paaritumisajad on levila piires varieeruvad. Bengali emakassi tiinus kestab 65–70 päeva. Pesakond koosneb kuni 4 kassipojast. Osadel andmetel osaleb poegade hooldamisel ka isakass.
Levila
Bengali kass on levinud Afganistani idaoas, Pakistani põhjaosas, India rannikul ja põhjaosas, Myanmaris, Laoses, Tais, Indoneesias, Malaisias, Vietnamis, Sumatra, Jaava, Bali, Borneo ja Taiwani saarel, Nepalis, Koreas, Kambodžas, Filipiinidel, Hiinas ja Jaapanis.
Otello (Rossini)
Rollide esmaesitajad
-         Nicola Mollo (Lucio ja gondoljeer)
Bengali kass
Hübriidid lemmikloomadena
Bengali kassitõug on metsiku bengali kassiliigi ja kodukassi ristand. Teda tutvustati kassinäitustel 1970. aastatel. Tavaliselt lubatakse seda hübriidi lemmikloomana pidada ilma loata. Kuna eesti keeles nimetatakse nii iseseisvat liiki kui ka uut kodukassi tõugu "bengaliks", võib tekkida segadus.
Otello (Rossini)
Ajalugu
Ooperit saatis kohe suur edu, ehkki ooperi lõppu peeti liiga traagiliseks. Hiljem muudeti seda lõppu siin-seal hoopis õnnelikuks. Itaalia teatrid kohe ja mujal mõne aja pärast, asusid Rossini järjekordset teost aktiivselt esitama. Itaalias esitati Veneetsias (1818, 1826), Roomas (1820), Milanos (1823, 1856), Torinos (1825), Bolognas (1827), Parmas (1838) ja Bergamos (1859). Ka väljaspool Itaaliat pälvis Otello tähelepanu. Esietendused toimusid Pariisis (1821, 1844), Londonis (1822), Hamburgis (1823), Lyonis (1823), New Yorgis (1826) ja Barcelonas (1848). Kuid pärast Verdi samanimelise ooperi väljatulekut kadus Rossini ooper 19. sajandi lõpukümnendil kiiresti teatrite mängukavast.
1950. aastatel, kui käivitus Rossini renessanss maailma ooperiteatrites, tuli unustusest ooperiteatrite lavadele tagasi ka Otello. Teost esitati Rossini ooperifestivalil  aga  alles 1988. aastal ning seejärel veel 1991., 1998. ja 2007. aastal. On esitatud ka Londonis (2000), New Mexicos (2012), Zürichis (2012), Gentis (2014),  Antwerpenis (2014), kontsertettekandena Buxtonis (2014), Viinis (2019) ja Frankfurtis (2019).
Ooperit on erinevate solistide koosseisuga helisalvestatud 1978., 1988., 1999., 2008., 2012. ja 2015. aastal.
Süžee
Tegevus toimub 15. sajandi Veneetsias. Otello on Veneetsia laevastiku kapten. Rahvas võtab ta pärast türklaste üle saadud võitu suure lugupidamisega vastu. Doodž annab talle Veneetsia kodakondsuse. Otello ei pööra nendele austusavaldustele eriti tähelepanu, sest tema mõtteid on haaranud Desdemona. Ta on naisega salaja abiellunud, sest Desdemona võimukas senaatorist isa Elmiro on selle abielu vastu. Elmiro oli lubanud Desdemona Rodrigole. Ka Iago on Otello ja Desdemona abielu vastu. Rodrigo saab Elmirolt teada, et Desdemona on masendunud. Rodrigo teeb järelduse, et selle põhjuseks on naise abiellumine Veneetsia mauri Otelloga. Iago pakub enda abi, et ajada Otello ja Desdemona suhted nurja. Ta kirjutab kirja Rodrigole, milles matkib Desdemona käekirja. Elmiro on veendunud, et Rodrigo ja Desdemona abielu suudab peatada Otello pidevalt suurenevat võimu. Rodrigo saab teada, et Otello on Desdemonaga abiellunud, mis ajab ta raevu. Ka Otello on armukade, sest Iago on talle näidanud Desdemona kirja Rodrigole. Elmiro paneb tütre luku taha. Otello kutsub Rodrigo duellile. Otello saadetakse maalt välja, kuid ta pöördub salaja tagasi. Ta läheb Desdemona magamistuppa, kus naine seletab Otellole, et ta on olnud süütu ja talle truu. Otello ei usu seda ja hullub armukadedusest. Ta räägib Desdemonale, et on andnud Iagole käsu tappa Rodrigo. Seejärel tapab ta Desdemona. Tuleb teade, et hoopis Rodrigo on Iagot surmavalt haavanud. Iago on aga enne surma oma salasepitsused üles tunnistanud. Elmiro ja Rodrigo otsustavad Otellole andestada ja soostuvad tema ja Desdemona abieluga. Kuid on juba liiga hilja. Süümepiinades Otello näitab neile Desdemona surnukeha ja torkab end samuti surnuks.
Muusikalood
-         koor „Viva Otello”
-         Otello ja Iago kavatiin kooriga „Ah! sì, per voi già sento”
-         Iago ja Rodrigo duett „No, non temer”
-         Desdemona ja Emilia duett „Vorrei, che il tuo pensiero”
-         koor  „Santo Imen!”
-         Desdemona, Elmiro, Rodrigo, Emilia ja Otello  ansambel kooriga „Incerta l'anima”
-         Otello ja Iago duett „Non m'inganno”
-         Rodrigo, Otello ja Desdemona tertsett „Ah vieni, nel tuo sangue”
-         Desdemona ja Elmira duett kooriga „Che smania, ohimè, che affanno!”
-         Gondoljeeri laul „Gondoliere Dagli affanni oppressa”
-         Desdemona, Emilia ja gondoljeeri tertsett „Nessun maggior dolore”
-         Desdemona pajupuu laul „Assisa a pie' d'un Alice”
-         Desdemona palvus „Deh calma, o ciel, nel sonno”
-         Otello ja Desdemona duett „Non arrestare il colpo”
-         Desdemona aaria kooriga „L’error d’un’infelice”
-         Otello, Lucio, Doodži, Elmiro, Rodrigo ja koori finaali ansambel „Che sento? Chi batte?”
Fastsiatsioon
pisi|[[Võilille varre (õisiku) erineva raskusastmega väärarendeid]]
Fastsiatsioon on taimevarre väärarend, kasvukuhiku ebatavaline laienemine ja varre laiuti vohamine.
Fastsiatsiooni võivad põhjustada kasvukuhiku vigastused, taimekahjurid ning viirus- ja bakterhaigused. Fastsiatsiooni saab esile kutsuda ka kunstlikult, nt kiiritamisega, keemiliste mutageenidega, rohke väetamisega.
Kultuurtaimede puhul on fastsiatsiooni tahtlikult esile kutsutud aretuslikel eesmärkidel, nt selleks, et saagikust suurendada.
Metsapõleng
pisi|Metsapõleng Metsapõleng ehk metsatulekahju ehk metsapõlemine on metsaalal toimuv põlemine, mis ei ole inimeste kontrolli all.
Metsamajanduse osana kasutatakse ka kontrollitud põletamist. Samuti põletatakse suuremate tulekahjude ärahoidmiseks ka metsa all olevat põlevat materjali ehk kütust. Metsa on põletatud alepõllunduses. Kulupõletamine on Eestis keelatud.
Põhjused
Metsatulekahjude tekke põhjused jaotuvad kaheks: inimtegevusest põhjustatud ja inimtegevusest sõltumatud ehk looduslikud. Enamiku metsatulekahjude põhjustajaks on tänapäeval inimene. Põhjusteks on nii hooletu suitsetamine kui ka tuletegemine, metsa jäetud klaasikillud, mootoritest lennanud sädemed, laskeharjutustel maha kukkunud tulised padrunikestad, isesüttimine ülekuumenenud turbaaunades, kaarleegid kõrgepingeliinides ja kuritahtlik süütamine.
Uue metsatulekahju võivad süüdata ka teisest põlengust lennanud sädemed. Harva võib tulekahju põhjustada välgulöök (1% Eesti tulekahjudest, kuid 45% Kanadas).
Kõige rohkem tulekahjusid on Harjumaal ja Ida-Virumaal suurte linnade läheduses, sest neid metsi külastatakse kõige enam.
Suure tuleohu korral võidakse metsaminek keelata.
Inimtekkelised
Metsatulekahjude üks peamine tekkepõhjuseid on inimtegevus metsaalade läheduses. Põleva sigareti maha viskamine on üks kõige levinumaid põhjuseid, miks võib tulekahju tekkida. Samuti võivad põhjustajaks olla metsaraies ja jahinduses kasutatavad masinad ja ka püssikuulid, mis tabavad puud. Metsamasinates kasutatakse naftatooteid, mille lekkimise korral ja tuleallikaga kokkupuutel võib tekkida metsapõleng, ka kõiksugused lõkked, mida tehakse matkamise või muul ajal. Sääsetõrje lambid või muud elektriseadmed, elektrijaamad ja muud rajatised, mis on seotud elektriga taimede ja puude läheduses võivad väga kergelt põhjustada tulekahju. On ka inimesi, kes panevad põhjuseta metsa põlema, ka jahinduses kasutatakse metsa põlengut selleks, et loomi nende elukohtadest välja saada ja nurka suruda.
Ennetus
Ennetustööd saab teha vaid inimtegevusest põhjustatud metsatulekahjude ära hoidmiseks. Ennetuse hulka käib näiteks tuleohtliku aja väljakuulutamine. Neil puhkudel pöörab Päästeamet erilist tähelepanu inimtegevusele metsades, et ennetada tekkida võivaid põlenguid. Sõltuvalt tulekahjude sagedusest ja meteoroloogilistest tingimustest on loodud tuleohuklasside süsteem, mille põhjal võidakse tuleohtlikul ajal piirkonniti keelustada metsade külastamine või seada muid piiranguid. Nende alusel on kõik Eesti metsad jaotatud vastavalt tuleohutuse järgi klassidesse: I – kõrge tuleohuga metsad, II – keskmise tuleohuga metsad, III – madala tuleohuga metsad.
Eriti tuleohtlikud on okaspuumetsad. Tuleoht on väiksem segametsades.
Metsatulekahjude liigid
Eestis eristatakse enamasti kolme tüüpi tuld: maatuld, pinnatuld ja ladvatuld. Maatuld nimetatakse ka pinnasetuleks. Samamoodi jaotatakse kütused nende asukoha järgi pinnasekütusteks, pinnakütusteks ja ladvakütusteks. Maa-, pinna- ja ladvatulekahjud jagunevad nende levimiskiiruse, leegi kõrguse ja mõju järgi taimestikule nõrgaks, keskmiseks ja tugevaks. Nõrk tuli võib mõjutada vaid alustaimestikku, tugev tuli võib ära põletada ka puud.
Pinnasekütused on huumus, turvas, kõdu ja juured. Nad põlevad tavaliselt ilma leegita, hõõgudes ja miilates. Lihtsustatult võib öelda, et maatule korral põlevad mulla pealmised kihid ja neis leiduv materjal.
Maatuli levib kõige aeglasemalt edasi, aga võib kõige kauemaks põlema jääda.
Pinnakütused on maas ja maapinna lähedal leiduv materjal, nagu maha langenud lehed, okkad ja oksad, rohi, puhmad ja madalad põõsad.
Pinnatuli võib taimestikust kiiresti üle põleda või kauemaks põlema jääda, kahjustades taimi.
Enamik metsatulekahjudest on pinnatulekahjud (90–95%).
Ladvatuli levib puuvõralt teisele juhul, kui puud kasvavad piisavalt tihedalt. Põlevad jämedad oksad, puutüved, kõrged põõsad ja võrades leiduv materjal. Esineb ainult koos pinnatulega.
Ladvatuli tekib harva (alla 5% juhtudest), aga kui tekib, siis levib kiiresti edasi ja põleb suure kuumusega.
Eestimaalaste Radikaalne Erakond
Eestimaalaste Radikaalne Erakond (ERE) on Eesti registreerimata partei.
Metsapõleng
Metsatulekahjude liigid
Lisaks eelloetletud tulekahju liikidele räägitakse ka redeltulest, mis on ühenduseks pinnatule ja ladvatule vahel. Redeltule korral ronib tuli nagu mööda astmeid üles ja süütab võrad. Headeks astmeteks on madalal asuvad kuivanud oksad ning roni- ja vääntaimed.
Eestimaalaste Radikaalne Erakond
Üleskutse ERE moodustamiseks tehti 15. september 2003 Nõmme Raadios. ERE esimees on alates 15. septembrist 2003 Margus Lepa.
Metsapõleng
Metsatulekahjude liigid
Lendtuleks võib nimetada tuulega põlengualalt edasi lendavaid sädemeid, mis võivad süüdata uusi tulekahjusid.
Kütusest
Tulekahju kütuseks on metsas leiduv materjal, nt sammal, rohi, puhmad, puud ja põõsad. Tulekahju levimiskiirus sõltub põleva materjali iseloomust: põlengu kulgu mõjutavad kütuse niiskus, temperatuur, suurus, kogus ja pidevus. Tuli levib kiirelt edasi, kui tema teel on tihe ja pidev, ilma lünkadeta taimkate.
Araabia poolsaare Eesti Selts
Araabia poolsaare Eesti Selts (inglise keeles Estonian Association of the Arabian peninsula) on Araabia poolsaarel elavaid eestlasi ühendav selts. Selts asub Abu Dhabis.
Metsapõleng
Kütusest
Tuleohtlik aeg algab pärast lume sulamist, kui kulu ja varis on kuivanud, ja kestab kuni sügiseste vihmaste ilmadeni. Põua ajal taimestiku niiskusesisaldus alaneb ja tuleoht kasvab.
Punaheinik
Punaheinik (Rhodocybe) on perekond sugukonnast punalehikulised.
Araabia poolsaare Eesti Selts
Selts asutati 2014.
Metsapõleng
Kütusest
Tulekahju levikuks on kõige soodsam kuiv tuuline ilm. Tuul kuivatab kütuseid ja annab tulekahjule hoogu, suunab tule levikut tuule suunas ning võib sädemeid edasi kanda. Tuul võib viia hõõguvaid sädemeid üle teede, jõgede ja teiste levikutõkete ja sel moel uue tulekahju süüdata.
Isegi asjaolu, kas kütus on päikese käes või varjus, omab tähtsust süttimise seisukohalt. Päikese käes on kütuse temperatuur kõrgem ja niiskusesisaldus madalam. Pilvistel päevadel ei soojene kütus nii palju kui päikesepaistelistel päevadel ja tuleoht on väiksem.
Ka ilma ööpäevane vaheldumine mõjutab tulekahju kulgu. Tuleoht on kõige väiksem enne päikesetõusu ja kõige suurem pärastlõunasel ajal, mil on kõige soojem ja kuivem. Päeval on põlemine intensiivsem, sest õhuniiskus on väiksem, temperatuur on kõrgem ja tuul on tugevam.
Lõunanõlvadel on päikselisem, kuivem ja soojem kui põhjanõlvadel ja seal levib tuli kiiremini. Mida järsem nõlv, seda kiiremini tuli seda mööda üles ronib.
Kõige tuleohtlikumad on hõredad, kuivad ja valgusküllased männimetsad, kus on tihe puhmastest alustaimestik. Kuusikutes on tuleoht veidi väiksem.
Kõige väiksem tuleoht on lehtmetsades, sest lehtmetsas on puud kõige suurema niiskusesisaldusega, mistõttu põleb seal enamasti vaid maapinnal asuv taimestik.
Segametsad on üldiselt vähem tuleohtlikud kui okasmetsad, sest lehtpuud teevad metsa varjulisemaks ja niiskemaks.