cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
LoRa
Selle töötas välja Cycleo Prantsusmaal ja 2012 omandas selle Semtech. LoRa tehnoloogia koosneb kahest osast – LoRa, mis OSI (avatud süsteemide sidumise arhitektuur) mudelil oleks füüsiline kiht ja LoRaWAN, mis oleks MAC-layer ehk kanalikiht.
LoRa saab kasutada ka seadme asukoha määramiseks.
LoRaWAN
LoRaWAN on MAC-protokoll, mis on suure mahtuvuse, pika vahemaa ja vähese energiatarbimisega ning on mõeldud spetsiaalselt Internet of Things võrgustiku ühenduse jaoks neile, kes kasutavad LoRa tehnoloogiat. Tegemist on avaliku LPWANi standardiga, mida haldab LoRa Allience. LoRaWAN on Wi-Fi, mis ühendab IoT seadmed võrguga ja võimaldab neil omavahel suhelda.
LoRaWAN määrab võrgu sideprotokolli ja süsteemi arhitektuuri, LoRa füüsiline kiht võimaldab pikamaasuhtlusühenduse. LoRaWAN vastutab ka kõigi seadmete kommunikatsioonisageduste, andmeedastuskiiruse ja võimsuse haldamise eest. Võrgu seadmed toimivad asünkroonis ehk edastatakse andmeid ainult siis, kui seadmel on midagi edastada. Seadme poolt edastatud andmed edastatakse mitmesse erinevasse lüüsi (ingl gateways), mis edastab andmepaketid tsentraliseeritud võrku. Seal omakorda filtreeritakse välja duplikaadid, krüptitakse info ja edastatakse see vastavasse rakendusse, kus soovitakse näha tulemusi.
LoRa liit
LoRa liit on aastal 2015 loodud ühendus, mis toetab LoRaWAN protokolli ning tagab kõigi LoRaWAN-i toodete ja tehnoloogiate koostalitlusvõime. Sellel ühingul on praegu üle 500 liikme. Liitu juhib VTM Group, mis asub Oregonis, Beavertonis.
LoRaPHY
LoRaPHY on LoRa füüsilise kihi protokoll, aga kuna see on suletud ja patenteeritud, siis ei ole tegemist vabalt kättesaadava dokumentatsiooniga.
LoRaWan turvalisus
Kuna LoRa abil saadetakse palju infot, mis peaks olema nähtav ainult neile, kellele on ligipääs antud sensorile siis on turvalisus tähtsal kohal. LoRa turvalisuse tagamiseks kasutatakse erinevaid võtteid :
Hyrrokkin (kuu)
Selle kuu avastasid 26. mail 2006 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes tegid avastuse 12. detsembrist 2004 kuni 30. aprillini 2006 tehtud vaatluste põhjal.
Nime sai kuu 2007. aasta aprillis skandinaavia mütoloogia naishiiu Hyrrokkini järgi, kes saatis teele Hringhorni – Baldri matuselaeva. Algul kirjutati taevakeha nimi ühe r-iga (Hyrokkin), hiljem kahe r-iga (Hyrrokkin).
Hyrrokkin on umbes 8-kilomeetrise läbimõõduga ning tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas (retrograadsel orbiidil). Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 931,8 ööpäeva (või 914,29 ). Nelja vaatluskorra ajal 2013. aasta märtsis määras kosmoseaparaat Cassini selle sünoodiliseks pöörlemisperioodiks ligikaudu 12 tundi ja 45 minutit. Orbiidi pikem pooltelg on 18 437 000 km, orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes 153,27° ja ekstsentrilisus 0,333 (või 0,360 ). Näiv tähesuurus on 23,5.
Bosna jõgi
Bosna on jõgi Euroopas Bosnia ja Hertsegoviinas.
Jõgi algab Dinaari mäestikust, voolab valdavalt põhja ja suubub paremalt Savasse.
MP 28
pisi Bergmann MP 28 on Saksamaal arendatud püstolkuulipilduja, Relv põhineb varasemal MP 18-l.
Bosna jõgi
Bosna pikkus on 271 km.
Jõe järgi on nime saanud Bosnia.
Jõe ääres asuvad Visoko, Kakanj, Zenica, Maglaj, Zavidovići, Doboj, Modriča, Šamac.
Vanadus (perekonnanimi)
Vanadus on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Vanadus (Wanadus) on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
2024. aasta suveolümpiamängud
Kandidaatlinnad
Korraldajalinnadeks kandideerisid märtsi 2017 seisuga kaks linna: Los Angeles (USA) ja Pariis (Prantsusmaa). Juulis leppis ROK kokku, et 2024. aasta suveolümpiamängud toimuvad Pariisis ja järgmised Los Angeleses.
Oma kandidatuuri võtsid tagasi Boston, Hamburg, Rooma ja Budapest.
Mereinspektsioon
Mereinspektsioon oli Keskkonnaministeeriumi alluvuses tegutsenud asutus (inspektsioon).
1999. aastal liideti Keskkonnainspektsioon ja Mereinspektsioon ning ühendatud asutuse nimeks sai Keskkonnainspektsioon.
Smarhońi rajoon
Smarhońi rajoon (transkribeerituna Smargoni rajoon) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Karani, Kreva, Łyłojci, Sińki, Soły, Zalesse, Višnieŭ ja Vojstami külanõukogu.
Halduskeskus on Smarhońi linn. Teised tähtsamad asulad on Kreva ja Zalesse.
Rajooni suurim jõgi on Vilija, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Ašmianka. Suurim järv on Sviri järv. Madalaim koht asub rajooni põhjaosas (121 meetrit). Rajooni lõunaosas asub Ašmiany kõrgustik, kõrgeim koht on Milidaŭskaja mägi (320 meetrit).
Narva Püha Antoniuse kabel
Kabeli ehitusaeg pole täpselt teada. Kabel taaspühitseti 1998. aastal. Enne seda kasutas katoliiklik kogudus 1906. aastal ehitatud Narva Püha Antoniuse kirikut, mis sai sõjas tugevasti kannatada. Kirik lammutati 1970. aastal.
Koguduse vaimulikud
Narva Püha Antoniuse koguduse vaimulikud:
Püha kivi (täpsustus)
Püha kivi nimelisi ohvrikive on Eestis mitu:
Lank
Lank ehk raielank (i.k. coupe) on raiumiseks või vaigutamiseks määratud, looduses piiritletud metsaosa. Langiks nimetatakse ka juba raiutavat metsaosa.
Langi laius on langi pikima mõõtmega risti olev mõõde. Langi eraldab looduses selleks volitatud isik. Eraldamine hõlmab langi nurkade (piiride) märgistamist, langi ja selle sidekäigu mõõdistamist, takseerabrissi koostamist. Varem oli tavaks langi nurgad tähistada postidega, kuhu kirjutati raieliik, raieaasta ja -pindala.
Pedäjämäe lump
Pedäjämäe lump (ka Pedjamäe tiik, Kaagu tiigid) on järv Võru maakonnas Võru vallas Kaagu külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 619 m.
BioBlock
BioBlock on SARS-CoV-2 vastaseid antikehi sisaldav ninasprei. BioBlock ninasprei sisaldab SARS-CoV-2 vastaseid antikehi, mis on tõhusad ka deltatüve vastu. Eesti teadlaste väljatöötatud ninasprei on täiendav kaitsemeede, mille abil saab takistada koroonaviiruse levikut.
Baltic Basketball League President Cup
Baltic Basketball League President Cup (ka BBL Cup) on Baltic Basketball League (BBL) hooajast 2008/2009 põhihooaja eel toimuv turniir. Turniiril osaleb neli võistkonda.
Kirjeldustõlgete loetelu
Selles loetelus on loetletud Eestis valmistatud kirjeldustõlkeid, mille hulka kuulub nii üldkättesaadavaid kirjeldustõlkeid (poes müüdavad DVD, muuseumis olevad audiogiidid vm) kui ka otse-eetriesitusena või lühikest aega säilitatud kirjeldustõlkeid. Enamik neist kirjeldustõlgetest on eestikeelsed, kuid on ka venekeelseid.
Keskrajoon (Riia)
pisi|Keskrajooni asend Riias
Steinberg-Dörfl
Steinberg-Dörfl on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.
Keskrajoon (Riia)
Keskrajoon (läti Centra rajons) on Riia linnaosa. Keskrajoon asub Riia keskosas Daugava paremal kaldal ja hõlmab muu hulgas ka Riia Vanalinna. Keskrajooni pindala on 3 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 23 515 elanikku. Keskrajoon on nii pindala kui ka rahvaarvu poolest Riia väikseim linnaosa. Keskrajoon on ainuke Riia linnarajoon, kus lätlased moodustavad üle poole elanikkonnast.
Praegune Keskrajoon moodustati jaanuaris 1941 ja kandis (välja arvatud Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944) 28. detsembrini 1990 nime Kirovi rajoon (Kirova rajons).
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Keskrajooni elanikest lätlasi 60,20%, venelasi 23,09%, juute 2,50%, ukrainlasi 1,90%, valgevenelasi 1,54%, poolakaid 1,37%, bulgaarlasi 1,01% ja teistest rahvustest inimesi 6,53%. 1,88% elanike rahvus oli teadmata.
Tunne
Tunne on mitmetähenduslik sõna, mida kasutatakse järgmistes tähendustes:
Tallitorn
Tallitorn on torn Tallinna linnamüüri edelalõigul Neitsitorni ja Lühikese jala värava vahel.Tornist vanalinna poole itta jääb Taani kuninga aed, väljapoole läände Komandandi aed.Tegemist on ühega vähestest ešogett (prantsuse keeles échauguette) ehk ripptornidest mis toetuvad müürist eenduvale konsoolile. Ešogette kasutati vahitornidena, neile on iseloomulikud vaate-ja laskeavad. Tornis asuvad ka piginukid vaenlase tõrjumiseks. Teised tuntumad konsooltornid on Pilsticker (alamsaksa keeles "nooleteritaja") Toompea Väikese Linnuse loodenurgal ja Padise kloostri kiriku nurgatorn. Pärast keskaega kujunes ešogetist arhitektuurne kaunistuselement losside ja kirikute juures.
Nime sai 14. sajandil rajatud Tallitorn selle kõrval asunud Marstalli hoovi ehk tööhoovi järgi, kus valati muuhulgas suurtükke ja kirikukelli, ning samas asusid ka hobusetallid. Torni ülaosa sai 1577. aasta pommitamisel kannatada ja lagunes hiljem. 17. sajandil kasutati torni ka vanglana kergemate süütegude puhul. 20. sajandil tehti linnamüüri läbipääs, et luua Toompealt otsetee Taani kuninga aeda. Käesoleval ajal on tornis võimalik ringi vaadata, kui külastada Kiek in de Köki kindlustustemuuseumi.
Sillamäe Püha Adalberti ja Püha Georgiuse kirik
pisi|Sillamäe Püha Adalberdi ja Püha Jüri kirik (2017) RKK Sillamäe Püha Adalberdi ja Püha Jüri kirik on katoliku kirik Ida-Viru maakonnas Sillamäel aadressil Ranna 20.
Kirik ehitati 2001 Vladimir Šurmini projekti järgi. Kirikut kasutab Püha Jüri ja Püha Adalberdi kogudus. Kiriku patroonid on püha Jüri ja püha Adalbert. Kirikus peetakse teenistusi poola ja vene keeles.
Peter Müllenberg
Peter Müllenberg (sündinud 30. detsembril 1987 Overijsseli provintsis Almelo vallas) on Hollandi poksija.
Müllenberg oli Hollandi meister keskkaalus (kuni 75 kg) vähemalt 2011. aastal.
Müllenberg osales keskkaalus (kuni 75 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Müllenberg sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 40. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 2013) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Nikita Ivanovile (Venemaa). Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 39. Euroopa meistrivõistlustel (Ankara, 2011), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Maksim Koptjakovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei
Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei (saksa keeles Liberal-Demokratische Partei Deutschlands (lühend LDP või LDPD)) oli Saksa DV poliitiline partei.
Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei moodustati Ida-Berliinis Nõukogude okupatsioonitsoonis 5. juulil 1945.
Esialgu astus Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei välja eraomanduse säilimise, turumajanduse ja sõltumatu õigussüsteemi poolt, nagu ka sellele vastavad liberaalsed erakonnad läänetsoonides ja erinevalt CDUst, mille liidrite seas pooldasid sel ajal mitmed veel kristlikku sotsialismi. Nõukogude sõjaline administratsioon püüdis Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei tegevust segada ja takistada. Pärast Saksa DV moodustamist 7. oktoobril 1949 muutus Nõukogude sõjalise administratsiooni ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitika SLP suhtes veelgi karmimaks. Palju Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei liikmeid vahistati ja mitmed koguni hukati. 15. oktoobril 1950 oli Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei sunnitud nn. blokiparteide hulka astuma. Nüüd kuulusid kõik kandidaadid hoolimata nende parteilisest kuuluvusest Saksa DV Rahvusrinde ühisesse nimekirja.
18. märtsil 1990 toimunud esimestel ja ainsatel Saksa DV Rahvakoja demokraatlikel valimistel osales Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei valmisliidus Vabade Demokraatide Liit (Bund Freier Demokraten). Vabade Demokraatide Liit kogus 5,3% häältest ja sai Rahvakojas 25 mandaati.
11. augustil 1990 ühines Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei Vaba Demokraatliku Parteiga ja lakkas iseseisva parteina olemast.
Gradonatšalstvo
Gradonatšalstvo (vene keeles градоначальство, 'linna ülemuskond') oli administratiiv-territoriaalne üksus Venemaa Keisririigis.
Gradonatšalstvoid hakati moodustama 19. sajandi alguses Venemaa üksikutes kohtades, mis omandasid keisririigi jaoks erilise tähtsuse kas geograafilise asendi tõttu või mõnel muul põhjusel. Nad koosnesid linnast ja selle lähiümbrusest. Gradonatšalstvod allusid vahetult siseministrile. Esimesed gradonatšalstvod olid 1802. aastal moodustatud Musta mere äärsed Odessa, Feodossija ja Taganrog.
Gradonatšalstvod kaotati 1917. aastal pärast Veebruarirevolutsiooni.
2019. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
pisi|Vaade [[Årele]] 2019. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 45. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid Rootsis Åres 4.–17. veebruaril 2019. Samas paigas olid varem toimunud ka 1954. aasta ja 2007. aasta maailmameistrivõistlused.
Võistluste korraldaja valiti välja 5. juunil 2014 Rahvusvaheline Suusaföderatsiooni kongressil Hispaanias Barcelonas. Ainus teine kandidaatlinn oli Cortina d'Ampezzo (Itaalia), mis valiti hiljem 2021. aasta maailmameistrivõistluste korraldajaks.
Võistlustel osales 476 sportlast 76 riigist.
Kiirlaskumine
9. veebruar Osavõtjaid: 58 Maailmameister 2017: Beat Feuz, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
17. veebruar Osavõtjaid: 99 Maailmameister 2017: Marcel Hirscher, Austria Tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
15. veebruar Osavõtjaid: 98 Maailmameister 2017: Marcel Hirscher, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
6. veebruar Osavõtjaid: 70 Maailmameister 2017: Erik Guay, Kanada Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
11. veebruar Osavõtjaid: 56 Maailmameister 2017: Luca Aerni, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kiirlaskumine
10. veebruar Osavõtjaid: 37 Maailmameister 2017: Ilka Štuhec, Sloveenia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
16. veebruar Osavõtjaid: 97 Maailmameister 2017: Mikaela Shiffrin, USA Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
14. veebruar Osavõtjaid: 98 Maailmameister 2017: Tessa Worley, Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
5. veebruar Osavõtjaid: 43 Maailmameister 2017: Nicole Schmidhofer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
8. veebruar Osavõtjaid: 35 Maailmameister 2017: Wendy Holdener, Šveits Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ambrose Dudley Mann
Ambrose Dudley Mann (26. aprill 1801 Hanover Courthouse, Virginia osariik – 15. november 1889 Pariis) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni diplomaat.
Ta oli USA konsul Bremenis, hiljem esindaja Ungaris ja saadik Šveitsis.
Kodusõja ajal oli ta Ameerika Riikide Konföderatsiooni esindaja Belgias ja Vatikanis.
Mándok
Mándok on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis Záhonyi kreisis. Mándok asub Ukraina piirist 7 km ja Slovakkia piirist 7,5 km kaugusel, komitaadikeskusest Nyíregyházast 55 km kirdes.
Küla on esmamainitud 1382. aastal. Alevi staatus anti Mándokile 1720. aastal. Linnaõigused sai Mándok 1. juulil 2007.
Robby Fabbri
Aastatel 2012–2015 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm. 2014. aastal tuli ta klubiga OHL-i meistriks, lisaks pälvis Fabbri samal hooajal väljalangemismängude kõige väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Award'i.
2014. aastal valis St. Louis Blues ta NHL Draft'is 21. valikuna. NHL-is debüteeris ta Bluesi meeskonnas 8. oktoobril 2015 mängus Edmonton Oilersi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Tema debüüthooaeg 2015–16 on jäänud seni ka tema kõige resultatiivsemaks (18+19). Hooaja 2015–16 väljalangemismängudes, kus Blues jõudis Läänekonverentsi finaali, sai Fabbri kirja 4+11. Vigastuse tõttu jäi ta tervenisti eemale hooajast 2017–18. 2019. aastal tuli ta Bluesiga Stanley karika võitjaks.
2019. aasta novembris kaubeldi ta Jacob de la Rose'i vastu Detroit Red Wingsi. Hooajal 2019–20 lõi Fabbri Red Wingsi meeskonnas mängides liigas 52 mänguga 14 väravat ja andis 17 väravasöötu.
2015. aastal tuli Fabbri Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Małastów
Małastów on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Sękowa vallas. Małastów asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel ja Gorlicest ligikaudu 11,5 km kagus.
Pfalz-Sulzbach
Pfalz-Sulzbach oli Saksa-Rooma riigi kahe eraldi osariigi nimi, paiknedes tänapäeva Saksamaal Baieri liidumaal Amberg-Sulzbachis, mida valitses Wittelsbachide haru.
Pfalz-Sulzbach (1614–1742)
Aastal 1614, pärast pfaltskrahv Philipp Ludwigi surma eraldati Pfalz-Neuburgist Pfalz-Sulzbach tema pojale Augustile. See koosnes kahest eraldiseisvast alast, mida eraldas Baieri kuurvürstkond. See piirnes läänes riigilinn Nürnbergi territooriumiga ja idas Tšehhi kuningriigiga.
Augusti järglane Christian August oli salliv valitseja, kes lubas oma alluvatel valida omale usulise eelistuse, viis sisse simultankiriku, võimaldas juutidel elada Sulzbachis aastal 1666 ja rajas tähtsa trükitööstuse. Tema järglaste valitsemisajal sai selgeks, et Pfalz-Sulzbach võib pärida pärast Karl III Philippi surma Pfalzi kuurvürstkonna, kuid see toimus alles aastal 1742 Karl Theodori jaoks.
Humaansus
Humaansus on altruistlikust eetikast ehk heast tahtest ja kaastundest kantud voorus, mis väärtustab abivalmit inimsust: inimsõbralikkust, inimväärikust kui ka kogu inimkonna austamist. See tähendab tsiviliseeritud koostoimet ja kaastööd inimeste seas, pooldades ühiseid inimõigusi, eesmärke ja arengut.
Humaansus+
Kaasaegsete humaansete ühiskondadega arvestav transhumanism püüdleb filosoofilise, kultuurilise ja tehnoloogilise liikumisena kõrgemalt arenenud inimese poole. Selle eesmärk on inimvõimete ja inimkonna kui sellise täiendamine tehniliste vahendite abil.
Antihumaansus
Antihumaansust ja ka rassismi väljendab tundeküllane ja äärmuslik vihkamine inimliikide ning inimrasside suhtes. Antihumaansust võib samuti tõlgendada Friedrich Nietzsche poolt kirja pandud mitmeti mõistetavast üliinimese teooriast, mida võtsid eeskujuks natsid.
Relvakonflikti ajal tsiviilelanikkonna tagakiusamist, väärkohtlemist või hävitamist nimetatakse inimsusvastaseks kuriteoks.
Zoran Milanović
Ta on lõpetanud Zagrebi ülikooli õigusteaduse alal ja kaitsnud Brüsseli ülikoolis magistrikraadi Euroopa õiguse alal.
Zoran Milanović on alates 2007. aastast Horvaatia Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Aastatel 2007–2011 oli ta opositsiooniliider.
Pärnu adventkirik
AKEL Pärnu adventkirik (ka Pärnu adventkoguduse hoone) on kirik Pärnus aadressil Karja 3.
Kirik ehitati 1912.
Anna Sophia
pisi|Anna Sophia Mecklenburgi hertsoginnana
Anna Sophia (ka Anna Sophie; 11. juuni 1527 Königsberg – 6. veebruar 1591 Lübz) oli sünnipärane Preisimaa printsess ja abielu kaudu Mecklenburgi hertsoginna.
Elukäik
Anna Sophia oli Preisimaa hertsogi Albrechti ja tema abikaasa Taani kuninga tütre Dorothea tütar. Ta oli nende esimene laps ning ainus hertsog Albrechti esimesest abielust sündinud lastest, kes elas täisealiseks. Oma emalt sai Anna Sophia rikkalikke teadmisi ravitsemisest.
1546. aastal hakkasid Preisimaa seisused Anna Sophia ülalpidamiseks maksma nn printsessimaksu, 30 000 kuldnat aastas, mida tasuti kuni tema abiellumiseni.
24. veebruaril 1555 abiellus Anna Sophia Wismaris Mecklenburgi hertsogi Johann Albrecht I-ga. Anna Sophia isa Albrecht saavutas pulmade ajal ka lepituse oma väimehe ja tolle venna, hertsog Ulrichi vahel. Johann Albrecht lasi pulmadeks oma Wismari vürstikoja renessanss-stiilis ümber ehitada; hiljem elasid nad samas hoones.
Anna Sophia suri 15 aastat pärast oma meest Lübzis ning ta maeti Schwerini toomkirikusse.
Hellenurme hüdroelektrijaam
Hellenurme hüdroelektrijaam asub Tartu maakonnas, Elva vallas, Hellenurme külas Elva jõel.
Võimsus 36 kW.
Ajalugu
Elva jõe paisjärve kaldal asuv Hellenurme vesiveski on 1880. aastail mõisnike Middendorffide poolt ehitatud mastaapne punastest tellistest ja maakividest vesiveski. Sisustus – jahu- ja tangutootmismasinad – pärinevad enamasti 1930. aastatest. Nelja ja poole korruseline veski on töökorras ning seal on võimalik näha ja kuulda, mis saab veskisse toodud viljateradest, samuti maitsta neist tehtud küpsetisi. Töötab ka väike hüdroelektrijaam.
Jung Hong-won
pisi| pisi| Jung Hong-won (sündinud 9. oktoobril 1944) on Lõuna-Korea poliitik, kes oli 26. veebruarist 2013 kuni 16. veebruarini 2015 Lõuna-Korea peaminister.
Ta õppis Sungkyunkwani ülikoolis õigusteadust ja töötas seejärel prokurörina.
Jum‘ah ‘Atīqah
pisi|Jum‘ah Aḩmad ‘Atīqah Jum‘ah Aḩmad ‘Atīqah (araabia keeles جمعة عتيقة; sündinud 1950) on Liibüa poliitik.
Ta oli 28. maist kuni 25. juunini 2013 Liibüa rahvuskongressi esimehe kohusetäitja.
Tuhksäälik
Tuhksäälik (Leucopeza semperi) on üliharuldane või välja surnud Saint Lucia endeemne sääliklane.
Kirjeldus
Linnu pikkus on umbes 14,5 cm. Tuhksääliku vanalinnu ülapoole sulestik on tumehall ja alapoole sulestik hallikasvalge. Immatuurne lind on pruunikashalli ülapoole ja tuhmkollaka alapoolega. Jalad on helekollased ja pikad. Tuhksäälik elab mägi- ja haldjametsade alarindes.
Tema eluviiside kohta pole midagi kindlalt teada. Arvatakse, et ta pesitseb maapinnal.
Arvukus
Tuhksäälik oli 19. sajandil üsna arvukas, kuid 20. sajandil on tema kohta vaid üksikuid teateid. Viimane usaldusväärne vaatlus oli 1961. aastal. Liigi taasleidmiseks on lootust, sest sobivat elupaika veel leidub. Tema arvukuse vähenemise üks tõenäoline põhjus oli sissetoodud mangustid, kelle jaoks ta oli kerge saak. Teine põhjus võib olla elupaiga hävitamine.
Biotransistor
Biotransistor (ka bioloogiline väljatransistor, BioFET, Bio-FET) on seade, mis sisaldab väljatransistori (field-effect transistor, FET) ja sellega seotud bioloogilist signaali ära tundvat sensorit (biosensor). See on kombinatsioon bio- ja elektrokeemiast, tahkiste füüsikast ning pinnakeemiast.
Veriora järv
Veriora järv (ka Veriora paisjärv) on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Veriora alevikus. Veekogu pindala on 4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1077 m.
Biotransistor
Iseloomustus
Enamasti interakteerub biotransistorides bioloogiline materjal ISFET-tüüpi transistoriga (ioonselektiivne väljatransistor, reageerib ioonide kontsentratsioonile). ISFET töötab kui isoleeritud paisuga väljatransistor (IGFET), kus metallpaisu asemel on ioonidele tundlik membraan koos elektrolüüdi lahuse ja referentselektroodiga. Keskendume ISFET-tüüpi biotransistoridele, kuigi tänapäeval on juba välja arendatud ka uusi tehnoloogiaid, näiteks nanomõõtmetes grafeemil põhinev FET-süsteem (GFET), mida on kasutatud elusas rakupopulatsioonis pH mõõtmiseks.
ISFET-i tööpõhimõte
pisi|Joonis 1. Biotransistori funktsioneerimiseks on vajalik [[analüüte sisaldav lahus, retseptorid ja detektor. Biotransistori puhul on ISFET-i paisumaterjal või sellele kantud materjal (polümeer) võimeline siduma bioloogilisest süsteemist pärinevaid elemente. Joonisel on näidatud transistori pais (gate), läte (source) ja neel (drain)]]
pisi|Joonis 2. ISFET-i struktuur. Välja on toodud referentselektrood, Vg – paisupinge, Vds – lätte ja neelu vaheline pinge
ISFET-tüüpi transistor on kasutusel enamikus biotransistorides, isegi kui selle tundlikkus ioonidele pole peamiseks eesmärgiks (näiteks afiinsusel põhinevates või rakupotentsiaali mõõtvates biotransistorides. ISFET-i saab muuta BioFET-iks, muutes paisumaterjali või sidudes paisuga bioloogilist materjali detekteerivaid elemente. Laengu või potentsiaali muutuse kaudu tuvastatakse paisuga seonduv element (Joonis 1).
ISFET-i töörežiimis rakendatakse paisule referentselektroodi (näiteks Ag/AgCl) pealt pinge UG (joonistel Vg), sama elektroodi kaudu fikseeritakse potentsiaal uuritavas lahuses. Kui paisule rakendatakse piisav positiivne eelpinge (lävipinge), siis vähemuslaengukandjate (elektronide) kontsentratsioon kanali dielektrikupoolses kihis kasvab ja indutseeritakse n-tüüpi inversioonkiht, kus vähemuslaengukandjate tihedus on suurem enamuslaengukandjate kontsentratsioonist, võimendades neeluvoolu. Neeluvoolu tugevus ID määratakse inversioonkihi efektiivse elektrilise takistuse ja lätte ja neelu vahelise pingega UDS (joonistel Vds).
ISFET-i neeluvoolu (ID) saab tuletada IGFET-i järgi, lisades potentsiaali langused lisandunud eralduspindadel:
kus µ on elektroni mobiilsus kanalis; W ja L on kanali laius (width) ja pikkus (length); Eref on referentselektroodi potentsiaal; ϕSi on funktsioon räni elektronide tehtavast tööst; q on elementaarlaeng; Ci on paisuisolaatori mahtuvus; Qi, Qss ja QB on vastavalt laengud isolaatoril, pinnal/eralduspinnal ning vaeguspiirkonnas; χsol on lahuse pinna dipooli potentsiaal; ϕf on Fermi energianivoode potentsiaalide vahe dopeeritud räni ja loomuliku räni vahel; φ on elektrolüüt-membraani kontaktpinna potentsiaal, mis sõltub lahuses olevate ioonide aktiivsusest.
Potentsiaali φ saab arvutada Nernst-Nikolsky võrrandist. pH-tundliku ISFET-i puhul tunnetab paisuisolaator (tüüpiliselt Si3N4, Al2O3 või Ta2O5) vesinikioonide kontsentratsiooni, genereerides paisu eralduspinnal potentsiaali. Selline mudel eeldab, et vesilahuses paisuisolaatori pinnal tekivad ioniseeruvad piirkonnad (nt OH grupid). Sellised piirkonnad saavad kas siduda või vabastada vesinikioone ja nende protoneerumisaste muutub sõltuvalt lahuse pH-st.
kus pHpzc (nulllaengu punkt, point of zero charge) on pH väärtus, mille korral φ = 0; k on Boltzmanni konstant; T on absoluutne temperatuur; β on parameeter, mis iseloomustab paisuisolaatori keemilist tundlikkust ja sõltub pinnal leiduvate hüdroksüülrühmade tihendusest ja pinna reaktiivsusest.
pH-st sõltuv paisuisolaatori pinnalaeng viib ISFET-i kanali juhtivuse muutuseni ja seeläbi neelupinge muutuseni. Seega mõõtes neelupinge muutusi saab määrata uuritava lahuse pH väärtust. Praktikas kasutatakse ISFET-tüüpi biotransistore sageli konstantse neeluvoolu juures, kus vool fikseeritakse tagasisideahelaga. Sealjuures registreeritakse biokeemilisest reaktsioonist lähtuv pingemuutus.
Biotransistoride rakendusalad
Kuna ISFET, millel põhineb enamik biotransistore, on väga tundlik igasugustele elektrilistele interaktsioonidele, mis toimuvad paisuisolaatoril või selle läheduses, saab mõõta erinevaid biokeemilisi reaktsioone, ühendades ISFET-i mõnd bioloogilist signaali ära tundva retseptoriga.
Seetõttu kasutatakse selliseid biotransistore näiteks:
Vastavate rakenduste alusel erineb ka biotransistoride ehitus, mille järgi saab neid klassifitseerida.
EnFET (ehk ensüümiga seotud FET)
ISFET-i paisuisolaatoriga ühenduses olevate bioretseptoritena on enim levinud ensüümide kasutamine, eelkõige tänu nende võimele siduda molekule spetsiifiliselt. Sellise transistori valmistamise puhul on oluliseks ensüümi(de) kinnitamine anorgaanilise alusmaterjali külge. Tuntakse füüsikalist ja keemilist adsorptsiooni, polümeerse maatriksiga ühendamist, kovalentset sidumist, ristseostamist glutaarraldehüüdiga ja eelkirjeldatud meetodite kombinatsioone.
Kõige lihtsam ensüümide paigaldamine toimub kas ensüümi tilgutamisega transistorile või siis transistori ensüümilahusessse sissekastmisega, kusjuures ensüümi kogus transistoril võib olla väga väike. Et parandada paisuisolaatori pinna adhesiooni, teostatakse sellele enne ensüümiga katmist tihti silaanimine.
EnFET-i üldpõhimõte
Ensümaatilise reaktsiooni tulemusena tekivad lahusesse kas produktid või tarbitakse regente lahusest ära ja nende kontsentratsiooni muutust ISFET-i abil registreeritaksegi. EnFET-e kasutatakse näiteks glükoosi, uurea, penitsilliini, etanooli, laktoosi, sukroosi, maltoosi, askorbiinhappe, laktaasi, atsetüülkoliini, orgaaniliste pestitsiidide, formaldehüüdi jt tuvastamiseks. Enamik EnFET-e põhinevad pH-tundlikel ISFET-idel.
Näiteks ureaasi kasutav EnFET:
On võimalik teha ka mitmel erineval ensüümil põhinevaid multi-sensoreid, et näiteks jälgida samaaegselt suhkrute, etanooli ja uurea taset tööstuslikus mikrobioloogias rakukultuuride kultiveerimisel, kuid nende puhul peab arvestama, et erinevad reaktsioonid võivad üksteist segada, lisaks võivad eri ensüümidel olla erinevad pH optimumid, seetõttu on väga oluline sensorite paigutus ja reaktsioonide järjekord.
Ala-Rõuge külalistemaja hüdroelektrijaam
Ala-Rõuge külalistemaja hüdroelektrijaam asub Võru maakonnas, Rõuge vallas.<mapframe latitude="57.730011" longitude="26.915286" zoom="18" width="284" height="250" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 26.915297,         57.730013        ]      }    }  ] } Võimsus umbes 10 kW.
Biotransistor
EnFET (ehk ensüümiga seotud FET)
Oluline kliiniline rakendus, kus EnFET-i saab kasutada, on glükoosi määramine verest. FET-iga seotud ensüümina töötab siinkohal glükoosi oksüdaas:
Glükolaktoon hüdrolüüsub glükoonhappeks. Glükoonhape dissotsieerub lahuses glükonaatiooniks ja H+ iooniks.
Kui klassikalistes glükomeetrites kasutatakse seda reaktsiooni määramaks glükoosi hulka lahustunud hapniku kontsentratsiooni vähenemise kaudu, siis EnFET puhul toimub glükoosi kontsentratsiooni määramine lahuse pH muutuse mõõtmise kaudu.
Praktikas kasutatakse selliseks mõõtmiseks kahte pH-tundlikku ISFET-i, kus ühe FET-i membraanile on kinnitatud ensüüm, kuid teisele mitte. Nii üles ehitatud süsteem võimaldab automaatset kompensatsiooni muutuva lahuse pH, temperatuuri ja sensori tundlikkuse ajas vähenemise suhtes. Samuti puudub vajadus stabiilse referentselektroodi järele ning saab kasutada kullast või plaatinast "pseudoreferentselektroodi", mida saab integreerida FET sisemusega.
Et suurendada sellisel viisil glükoosi hulga määramise tundlikkust, arendati välja EnFET, kus glükoosi oksüdaasi kandva paisuisolaatori lähedale on integreeritud plaatinaelektrood, mille abil elektrolüüsitakse tekkivat vesinikperoksiidi, saades lisaks veel kaks vesinikiooni. Järgmises edasiarenduses lisati ISFET-i paisuisolaatorile MnO2 pulbrit, mis toimib katalüsaatorina, et saada lisaks hapnikku, mida taaskasutada glükoosi oksüdatsioonil. Nii suurendati tundlikkust kuni 20 mM kontsentratsiooni määramiseks, mis on sobilik glükoositaseme määramiseks lahjendamata vereproovist, sest kui normaalne vere glükoositase on 5 mM mõõtepiirkonnas, siis diabeetikutel tõuseb see 20 mM-ni ja enam.
ImmunoFET (antikeha-antigeeninteraktsioonil põhinev BioFET)
ImmunoFET-i puhul on transistori paisuga seostatud huvipakkuvad antikehad või antigeenid. ImmunoFET-i teoreetiline mudel põhineb elektriliselt laetud molekulide seondumisega tekkiva laengumuutuse mõõtmisel, kui ISFET-i pinnal tekib antikeha-antigeenkompleks. Paraku nõuab selliste interaktsioonide jälgimine ideaaltingimusi ja on seega osutunud praktikas teostamatuks, sest suurte molekulide elektrilaengud jäävad paisust liiga kaugele ja registreerimist vajavaid laenguid varjestavad lahuseioonid.
Edasiarendus oleks mitte kasutada immunoFET-i puhul pinge ega voolutugevuse muutust, vaid hoopis impedantsspektroskoopiat, sest valkude seondumine mõjutab vahelduvvoolu karakteristikuid. Antikeha-antigeeninteraktsioonil põhinevaid ImmunoFET-e alles arendatakse.
DNA-FET (GenFET)
Tänapäeval on DNA molekulide detekteerimiseks olemas palju võimekaid süsteeme, mis põhinevad kas hübridisatsioonil (DNA-mikrokiiptehnoloogia) või erinevatel sekveneerimismeetoditel (meetodeid eristatakse tööprintsiibi järgi: DNA ahela terminatsioonil põhinevad, üht molekuli matriitsina kasutavad või otse DNA molekulilt infot lugevad meetodid). Lisaks kirjeldatutele on võimalik FET-i baasil ehitada nn genosensoreid, mida saab kasutada DNA või RNA järjestuste ülikiireks tuvastamiseks.
DNA hübridisatsioon põhineb protsessil, kus uuritav järjestus (nt lahuses olev üheahelaline DNA (ssDNA, single-strand DNA) seostub kandjale fikseeritud komplementaarse üheahelalise järjestusega, moodustades kaheahelalise DNA (dsDNA, double-strand DNA) ainult seal, kus leiduvad sobivad paarilised. DNA-l põhinevad ISFET-id registreerivad paisupinge muutuse, mis tuleneb pinnalaengu muutumisest hübridisatsioonil, sest DNA on laetud makromolekul.
Kuigi DNA-FET-i juures võivad esineda samad probleemid mis immunoFET-i puhul, kus laengud varjestatakse lahuses olevate ioonide tõttu, sobib DNA sellisteks mõõtmisteks paremini, sest DNA on korrapärane molekul, mis on negatiivselt laetud, ja DNA-FET, mis on positiivse pinnalaenguga, soodustab molekulide omavahelist seondumist.
Raku potentsiaalil põhinev CPFET (cell-potential BioFET), Cell-FET ja raku BioFET
CPFET-e saab kasutada nii raku enda metabolismi signaalide mõõtmiseks kui ka rakuvälise potentsiaali tuvastamiseks.
Rakkudel põhinevate biotransistoride arendamine on suure potentsiaaliga, sest nii saab uurida rakkude elutegevust in situ, mis on vajalik, kuna elusorganismi mikrostruktuurides toimuvad kemikaalide kontsentratsiooni muutused kontrollitud protsessidena, on üksteisega tihedalt seotud ning informatsioon otse sündmuspaigalt annab väärtuslikku kvalitatiivset ja kvantitatiivset infot näiteks kliinilises diagnostikas, toksikoloogias, farmakoloogias ja elukeskkonnauuringutes.
CPFET-e ehk raku potentsiaali mõõtvaid FET-e on kasutatud registreerimaks lihaste ja närvisüsteemi toimimisel tekkivat elektrilist informatsiooni.
Rakkudega seondumisel põhinevat FET-i meetodit on kasutatud ka hiireembrüote hindamisel, mis võib tulevikus tagada efektiivsema preimplantatsioonilise embrüoselektsiooni ka inimeste viljatusravis.
Organil/organismil põhinev FET ("Beetle/chip" FET)
Kui transistoriga seostatakse terve organism või mõni tema organ, näiteks putuka tundel, saadakse väga võimekas ja suure rakendusliku potentsiaaliga biotransistor.
Näiteks on loodud BioFET, kasutades putukate ülisuurt lõhnatundlikkust ja ühendades putuka tundel FET-iga. Kui tundel reageerib kindlale lõhnale, genereeritakse pinge, mille FET registreerib. Putuka tundlates reageerivad lõhnadele retseptoorsed neuronid ja lõhna ära tundmine initsieeritakse närvirakkude membraanides, misjärel lõhna kontsentratsioonist sõltuv pingeimpulss kantakse üle terve tundla, mis põhjustab dipooli tekke ja vastavalt registreeritakse FET neeluvoolu karakteristikuna.
Et sellist biotransistori ehitada, tuleb luua kontaktpind putuka tundla ja FET-i vahel.
Ala-Rõuge külalistemaja hüdroelektrijaam
Ajalugu
Ajo ojale (Rõuge jõgi) rajati vesiveski juba 1798. Kahe sajandi jooksul on see arenenud väikeelektrijaamaks. Veel 1992. aastal töötas siin Arengu tekstiilivabrik, kus töödeldi villa, kooti kangast ja värviti villa. Põhitoodanguks olid mööbliriie ja naiste villased õlasallid. Asutuse pankrotistumisel müüdi varad Põlva KEKile ja aastal 1997 praegustele omanikele. Hoonete uuendamisel ja kordategemisel leiti kaks turbiini võimsusega kokku 40 kW. Turbiini käivitamiseks puhastati šaht mudast ning hangiti elektriseadmestik. Generaatoriks paigaldati asünkroonmootor.
Hoonekompleksi tarbeks kasutatakse ära keskmiselt 3-5 kW, seejuures on jõujaama koguvõimsus ligikaudu 10 kW. Voolu tarbivad külalistemaja põrandaküte, külmikud ja valgustus. Omanikud püüavad hoida tarbimist tasakaalus tootmisega. Kuigi veskitammi ja Rõuge Suurjärve veetaseme erinevus ulatub ainult poole meetrini, on looduses leitud koht, kus kõrguste vahe küünib 4 meetrini. Paisu enda sügavus on vaid 2 m.
Õhulõhe
pisi|Õhulõhe [[tomat|tomati lehel, skaneeriva elektronmikroskoobi foto]] pisi|Õhulõhe ristlõige Õhulõhe on taime lehe (ka puitumata varre, leherootsu, õie kroonlehe) epidermis asuv poor, mis kontrollib taime gaasivahetust. Õhulõhe moodustavad õhupilu ja seda ümbritsevad kaks parenhüümset sulgrakku. Enamasti asuvad õhulõhe ümber ka kaasrakud.
Õhulõhede kaudu sisenevad taime hapnik ja süsihappegaas, mida kasutatakse mesofülli rakkudes fotosünteesil. Õhulõhede kaudu väljub taimest vesi (toimub transpiratsioon), samuti väljub hapnik, mis tekib fotosünteesil kõrvalsaadusena.
Õhulõhesid leidub kõigil mittesugulises faasis olevatel taimedel (sporofüütidel), välja arvatud helviksammaltaimedel (Marchantiophyta).
Struktuur
pisi|Siniselt [[Fluorestseeruvad valgud|fluorestseeruv valk on ekspresseeritud hariliku müürlooga lehe õhulõhedes. Pilt on tehtud laserskaneeriva konfokaalmikroskoobiga.]] Õhulõhe koosneb õhupilust ja kahest seda ümbritsevast sulgrakust. Enamasti asetseb õhulõhe epidermiga ühes tasapinnas, kuid võib ka eenduda (näiteks hüdrofüütidel) või paikneda süvendis (kserofüütidel). Ühte süvendisse võib avaneda ka mitu õhulõhet, seda nimetatakse koopaks ehk krüptiks. Õhupilu laieneb õhulõhe all asetsevaks õhukambriks. Sulgrakud võivad olla 40 µm pikkused ja erinevalt epidermi rakkudest sisaldada kloroplaste. Enamasti on sulgrakud oakujulised, kõrrelistel meenutavad nad hantleid. Sulgrakkude sisemised seinad on välimistest oluliselt paksemad, mistõttu venivad välimised seinad vee imamisel rohkem – rakud kõverduvad ja õhulõhe avaneb. Õhulõhe kaasrakke võib olla kuni seitse.
Biotransistor
Organil/organismil põhinev FET ("Beetle/chip" FET)
Esimeses lahenduses võetakse terve putukas ja kinnitatakse see nii, et tema tundel on elektrolüüdi lahuses, mis on otsekontaktis FET-i paisuisolaatoriga. Referentselektrood, näiteks plaatinajuhe, paigutatakse putuka pea ja kaela vahele.
Õhulõhe
Tihedus ja paiknemine
Õhulõhede paiknemise tihedus, suurus ja kuju sõltuvad taime liigist ja keskkonnatingimustest taime kasvuperioodil. Seetõttu on nende tunnuste põhjal võimalik hinnata keskkonda, milles taim arenes. pisi|Õhulõhed [[harilik kuusk|hariliku kuuse okastel]]
Biotransistor
Organil/organismil põhinev FET ("Beetle/chip" FET)
Teine võimalus on lõigata tundel putuka küljest ja paigutada mõlema otsaga elektrolüüdi lahusesse. Kui õhuvooluga kandub uuritav marker (lõhn, aine) antennile, indutseeritakse depolarisatsioonikoste, mis mõjutab FET-i kanali juhtivust lätte ja neelu vahel ja mis registreeritakse neeluvoolu muutusena.
Õhulõhe
Tihedus ja paiknemine
Õhulõhede tihedust väljendatakse üldiselt nende arvuga mm² kohta. Enamasti on see lehtede alumisel pinnal vahemikus 40–300. Väiksema CO₂ sisalduse korral atmosfääris ning valgemas ja niiskemas keskkonnas moodustub taime pinnal rohkem õhulõhesid. Näiteks on õhulõhede tihedus rohttaimedel tavaliselt väiksem kui heitlehistel puudel. Enamikul kaheidulehelistel taimedel paiknevad õhulõhed põhiliselt lehe alumisel küljel (hüpostomaatiline leht), mõnedel liikidel võivad lehe pealmisel pinnal lõhed isegi puududa. Paljudel üheidulehelistel ja teistel vertikaalselt kasvavate lehtedega taimedel on õhulõhesid mõlemal pool lehepinda enam-vähem võrdselt (amfistomaatiline leht). Veetaimede ujulehtedel paiknevad õhulõhed pealmisel pinnal (epistomaatiline leht). Õhupilud moodustavad lehe pindalast üldiselt 0,2–2%. Seega on lehtede transpireeriv pindala kogupindalaga võrreldes väga väike.
Biotransistor
Organil/organismil põhinev FET ("Beetle/chip" FET)
Siinkirjeldatud lahenduste edasiarenduste abil saab ehitada näiteks varajasi põlengutuvastamise andureid või siis kunstlikke ninasid narkootikumide, lõhkeainete, keskkonnasaaste või riknenud toiduainete tuvastamiseks (nn bioelektrooniline nina).
Õhulõhe
Veekadu ja CO₂ omastamine
Taimede veekadu toimub peamiselt õhulõhede kaudu. Kuigi epidermi rakud moodustavad lehe pindalast palju suurema osa kui õhulõhed, on transpiratsioon epidermist minimaalne. Selle tagab epidermi välist pinda kattev kutiikula, mis piirab vee aurumist väga suurel määral.
Biotransistor
Biotransistoride tootmine
ISFET-ide tuntumad tootjad on Orion, Beckman, Sentron, Honeywell, Chem-FET Corporation.
Õhulõhe
Veekadu ja CO₂ omastamine
CO₂ on fotosünteesi peamiseks lähteaineks ja siseneb taime lehtedesse õhulõhede kaudu. Kuna lehtedes on rakuvaheruumid küllastatud veeauruga, toimub läbi õhulõhede ka transpiratsioon – CO₂ sisenemisel lehte läbi õhulõhede toimub paralleelselt läbi õhulõhede veemolekulide vastassuunaline liikumine lehtedest väliskeskkonda. Kuna vesi on peamine lahusti, milles toimuvad biokeemilised reaktsioonid ja taime kasvuga seotud protsessid, ei saa taimed endale suurt veekadu lubada. Taimedel on evolutsiooni käigus kujunenud välja kohastumused, et võimalikult väikeste veekadudega fotosünteesi läbi viia.
Biotransistor
Biotransistoride tootmine
Biotransistoride katseeksemplaride ja esimeste funktsionaalsete BioFET-ide tootmine oli varem käsitöö, kuid nüüdseks on arendatud välja tootmistehnoloogiad kiipidele näiteks ensüümide pealekandmiseks, kus kasutatakse valgusega mõjutatavaid polümeere, nagu polüakrüülamiid või polüuretaanakrülaat, Langmuiri-Blodgetti polümeerkilede valmistamise tehnikat ja erinevaid tindiprits- ja mikrokontakt-printimise tehnikaid. Nii saab biotransistore toota automatiseeritult koos ISFET-i tootmisega.
Õhulõhe
Õhulõhede avanemise ööpäevane tsükkel
Selge, kuid mitte väga kuuma ja kuiva ilma puhul on õhulõhede liikumine üsna korrapärane. Enamik taimi avab õhulõhed koidu ajal. Lõhed on maksimaalselt avatud hommikutundidel, keskpäeval hakkavad järk-järgult ahenema ja sulguvad päikeseloojangul. Väga kuival päeval sulgevad taimed veekao tõttu õhulõhed juba enne keskpäeva. Suure kuumuse ja kuiva puhul avatakse õhulõhed vaid hommikul lühikeseks ajaks.
Beatrice di Tenda
Beatrice di Tenda on Vincenzo Bellini ooper (tragedia lirica) kahes vaatuses Felice Romani libretole Carlo Tedaldi-Foresi näidendi Beatrice di Tenda (1832) järgi. Esmaettekanne toimus 16. märtsil 1833 Veneetsia Teatro La Fenices.
Õhulõhe
Õhulõhede avanemise ööpäevane tsükkel
Õhulõhede avanemise ööpäevane tsükkel võib taimeliigiti olla väga erinev. Näiteks on kapsal (Brassica oleracea), harilikul kartulil (Solanum tuberosum) ja söödapeedil (Beta vulgaris subsp. vulgaris var. rapacea) vee külluse korral õhulõhed ööpäevaringselt avatud. Amfistomaatiliste lehtede pealmised õhulõhed sulguvad alati alumistest hiljem ja lühemaks ajaks.
Paldiski luteri kalmistu
pisi|Hauatähised Paldiski kalmistul. pisi| Paldiski luteri kalmistu on kalmistu Harju-Madise kihelkonnas, praeguse haldusjaotuse järgi Paldiski linnas. See on kahest Paldiski linna kalmistust idapoolsem (läänepoolne on algne Paldiski õigeusu kalmistu).
Õhulõhe
Avatuse regulatsioon
Õhulõhe avatust muudavad õhupilu ümbritsevad sulgrakud. Avatuse regulatsioon toimib paljude tegurite keerulisel koostoimel. Kui sulgrakud on suhteliselt lõdvas olekus (st neis on suhteliselt vähe vett ning rakkudes olev hüdrostaatiline rõhk on madal), on õhulõhe peaaegu suletud. Valguse toimel suureneb sulgrakkudes K⁺ kontsentratsioon ja tõuseb osmootne rõhk, mis põhjustab sulgrakkudes veepotentsiaali langemise. Sellises olukorras on veepotentsiaalid sulgrakkude ja epidermi rakkude vahel erinevad ning vesi liigub osmoosi teel spontaanselt epidermist sulgrakkudesse. Vee sisenemisel sulgrakkudesse tõuseb neis hüdrostaatiline rõhk, rakud paisuvad ja muutuvad nõgusaks – õhupilu suureneb. Õhulõhede avanemisel on oluline roll ka kaasrakkudel, mis reguleerivad mõnel määral sulgrakkudes vee ja lahustunud ainete, näiteks K⁺, sisaldust, muutes sellega sulgrakkudes hüdrostaatilist rõhku.
Beatrice di Tenda
Rollide esmaesitajad
- Giuditta Pasta (Beatrice)
Õhulõhe
Avatuse regulatsioon
Õhulõhede avatuse aste sõltub tihti CO₂ sisaldusest sulgrakkudes. Valges on CO₂ sisaldus fotosünteesi tõttu lehe rakuvaheruumides väiksem, mis põhjustab CO₂ sisalduse vähenemise ka sulgrakkudes ning õhulõhed avanevad. CO₂ siseneb lehte ja fotosüntees saab jätkuda. Pimedas aga suureneb rakuhingamise tagajärjel CO₂ sisaldus oluliselt, mistõttu õhulõhed sulguvad. Õhulõhed võivad otseselt reageerida ka valgusele ja temperatuurile. Samuti sulguvad õhulõhed tihti osaliselt, kui atmosfääri suhteline õhuniiskus väheneb liigselt. Lisaks võivad õhulõhede reaktsiooni mõjutada teatud hormoonid, näiteks abstsiishape (ABA – abscisic acid), mille suurenenud kontsentratsioon valgustatud ja veepuuduses lehtedes viib õhulõhede sulgumiseni.
Beatrice di Tenda
Rollide esmaesitajad
- Alberico Curioni (Orombello)
Paldiski luteri kalmistu
Kalmistu on rajatud 19. sajandi II veerandil, seal on toimunud korduvalt ülematmisi ning praegu on kalmistu äärealadel ka õigeusu matuseid.
Beatrice di Tenda
Rollide esmaesitajad
- Giovanni Orazio Cartagenova (Filippo)
James Gleick
pisi|240px|James Gleick (2016)
Õhulõhe
Avatuse regulatsioon
Õhulõhede sulgumist põhjustavate tegurite kohta on vähem teada. On võimalik, et seda põhjustab sulgrakkude rakumembraanides paiknevate Ca²⁺-kanalite avanemine, mistõttu liigub Ca²⁺ tsütosooli ja membraan depolariseerub. Depolarisatsioon ja Ca²⁺ kontsentratsiooni tõus sulgrakkudes põhjustab ilmselt anioonkanalite avanemise, mis laseb Cl⁻ ja võib-olla ka malaadil liikuda plasmamembraani välisküljele. See süvendab omakorda membraani depolariseerumist, mille tagajärjel avanevad K⁺-kanalid ning toimub K⁺ passiivne transport sulgrakkudest välja. Osmootse rõhu langemise tõttu voolab vesi sulgrakkudest välja, hüdrostaatiline rõhk langeb ja õhulõhe sulgub.
Õhulõhede juhtivus
pisi|[[Skaneeriv elektronmikroskoop|Skaneeriva elektronmikroskoobi pilt arukase (Betula pendula) lehe alumisest ehk abaksiaalsest poolest, kus on näha kutiikulaga kaetud alumine epidermis koos õhulõhedega]] Õhulõhede juhtivus kirjeldab kas CO₂ sisenemise hulka lehte (juhtivus CO₂-le) või veeauru väljumise hulka lehest (juhtivus veeaurule). Enamasti on see väljendatud mmol m⁻² s⁻¹. Õhulõhede juhtivust CO₂-le ja veeaurule mõõdetakse üldiselt infrapunagaasianalüsaatoriga (IRGA – infrared gas analyzer). Aparaadi õhukamber kinnitatakse taime lehe külge ning andurid mõõdavad CO₂ ja veeauru sisenemist ja väljumist kambris. Lehega on kambris kokkupuutes ka termopaar, mis mõõdab lehe ja kambrist väljuva õhu temperatuuri. Õhulõhede juhtivust veeaurule saab mõõta ka poromeetriga.
Biotransistor
Biotransistoride tootmine
Tootmisprotsessi teeb keerulisemaks see, et kui üldiselt tuleb transistore katta, et nad ei puutuks väliskeskkonnaga kokku, siis biotransistoride tootmisel on oluline jätta analüütidega kokkupuutuvad kontaktpinnad vabaks. Näiteks on võimalik toota EnFET-e, kus katmist vajavate külg- ja tagapindade katmiseks on kasutatud SiO2, Si3N4 ja Ta2O5 kilesid.
James Gleick
James Gleick (sündinud 1. augustil 1954 New Yorgis) on ameerika teaduskirjanik ja teadusajaloolane.