cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kergejõustik 1996. aasta suveolümpiamängudel
Seitsmevõistlus
Finaal: 27.-28. juuli Osavõtjaid: 29 Riike: 21 Maailmarekord: 7291 Jackie Joyner-Kersee USA, (24. september 1988, Seoul) Olümpiarekord: 7291 Jackie Joyner-Kersee USA, (24. september 1988, Seoul) Olümpiavõitja 1992: 7044 Jackie Joyner-Kersee USA Tulemused <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Anna Magdalena Bach
Anna Magdalena Bach (22. september 1701 – 22. veebruar 1760) oli Johann Sebastian Bachi teine abikaasa.
Tema lapsed olid:
Rummu järv
Rummu järv asub Harju maakonnas Kuusalu vallas Rummu külas.
Järv paikneb Põhja-Eesti lavamaal. Järve kaldad on valdavalt turbased ja madalad.
Taimestik on liigivaene: esineb 12 liiki makrofüüte.
Järv on kalavaene. Püütud on hauge, ahvenaid, vähem kokri.
Milvi Seping
Milvi Seping (18. september 1929 Paduvere, Vana-Põltsamaa vald – 19. august 2022) oli eesti luuletaja.
Milvi Seping õppis Paduvere, Vitsjärve ja Põltsamaa algkoolis ning Tartu tööstuskoolis nr. 12, lõpetas 1948 lukkseppana.
Töötas 1948–1971 Tartu Kontrollaparatuuri Tehases lukksepana, seejärel oli kutseline kirjanik Tartus. Kirjanike Liidu liige oli ta alates 1975. aastast.
Teosed
Lühiproosakogu
Oppach
Oppach (ülemsorbi keeles Wopaka) on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Oppachi vallas.
Alfonso Arau
pisi|Alfonso Arau (2016) Alfonso Arau Incháustegui (sündinud 11. jaanuaril 1932 Méxicos) on Mehhiko näitleja ja režissöör.
Pello vald
Vald on soomekeelne.
Oybin
Oybin (ülemsorbi keeles Ojbin) on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Oybini vallas.
Youssou N'Dour
thumb|Youssou N'Dour (september 2009) Youssou N'Dour (sündinud 1. oktoobril 1959 Dakaris) on Senegali laulja. 4. aprillist 2012 on ta Senegali turismi- ja kultuuriminister.
Koodimuundur
Koodimuundur on seade, mis muundab üht tüüpi koodi teist tüüpi koodiks. Näiteks kümnendkoodi kahendkoodiks.
Youssou N'Dour
Tema üks tuntumaid laule on koos Neneh Cherryga esitatud "7 seconds".
2020. aasta oktoobris liitus Youssou N'Dour maineka Rootsi Kuningliku Akadeemiaga, teatas asutus.
Variserid
Variserid (heebrea sõnast, mis tähendab 'eraldatud') oli juutide Teise Templi aegne religioosne rühmitus, mis pidas tähtsaks nii Pühakirja (Toora) kui ka suulise pärimuse täpset järgmist. Hiljem kujunes variserlusest rabiinlik juutlus, mis sai judaismis domineerivaks.
Olid "templinuhid" lihtrahva hulgas. Usukommetes täitsid täpselt rabide käske (käsuõpetus) ja saduseride korraldusi.
Uus Testament kujutab varisere teesklejatena. Sellepärast on hakatud sõna "variser" kasutama ka "silmakirjalik" sünonüümina.
Ülevaade
Antihellenistlikust juudi liikumisest chasidim ('vagad'), mis oli tekkinud Seleukiidide riigi valitseja Antiochios IV Epiphanese ajal 2. sajandi esimesel poolel eKr, lähtusid erinevad juudi grupeeringud. 1. sajandil pKr nimetab ajaloolane Flavius Josephus variseride kõrval veel sadusere, esseene ning vastupanurühmitusi (seloote, sealhulgas Siccarii). Hilisemad usuliikumised olid kristlus ning terapeudid Egiptuses. Ükski neist rühmitustest ei esindanud omal ajal juutide enamikku; enamik juute pidas end lihtsalt juutideks, kuulumata mingisse rühmitusse.
Variserid pidasid end algselt esmajoones saduseride oponentideks. Saduserid esindasid konservatiivset, preesterlik-aristokraatlikku ülemkihti, variserid leidsid pooldajaid laiades rahvahulkades. Erinevused puudutasid arusaama vaeste ja rikaste vahelistest suhetest ja suhtumist juudi ühiskonna helleniseerumisse, religiooni valdkonnas suhtumist Templisse, mis variseride arvates oli vähem tähtis kui Seadus ja Prohvetid.
Variseride seisukohad ja õpetus muutusid aja jooksul. Kirjalikke allikaid on ainult hilisemast ajast. Tuntud on eriti rabi Hilleli ja rabi Shammai (mõlemad 1. sajand eKr) kirjutised ja kommentaarid.
Ajalugu
Pärast Paabeli vangipõlve lõppu taastati Jeruusalemma Tempel (Teine Tempel, valmis umbes 515 eKr). Babüloonia vallutanud pärslased ei näinud ette juudi monarhia taastamist, nii et juhtiv osa jäi ainult preestritele. Religioossest ja poliitilisest eliidist tekkis saduseride partei. Tekkis ka rühmitusi, mis pidasid eliidi paikapanekut pärslaste poolt legitiimsusetuks.
Ühe nendest rühmitustest moodustasid variseride eelkäijad, kelle hulka esialgu kuulusid kirjatundjad ja targad. Tasapisi said neist üldtunnustatud eksperdid Toora tõlgendamise alal. Neil tarkadel, keda hiljem hakati tituleerima rabideks, kujunes välja "suuline pärimus", mis hiljem asetati kommentaarina Toora kõrvale.
Aleksander Suure sõjakäigud tegid 332 eKr Pärsia võimule lõpu ning panid alguse hellenismiajale Iisraelis. Pärast Aleksandri riigi lagunemist oli Juudamaa alates 2. sajandist Seleukiidide riigi mõju all. Antiochos IV Epiphanese ajal algas saduseride toetusel Juudamaa helleniseerimine. Templi rüüstamine koos korraldusega ohverdada seal kreeka jumalatele tõi kaasa Makabeide ülestõusu, 166–160 eKr Mattathiase (Mattatiase) ja tema poja Juudas Makkabi juhtimisel. Ülestõus oli edukas, ja Juudas Makkabi õepoeg Johannes Hyrkanos I rajas 152 eKr Hasmoneide preesterliku dünastia. Variserid organiseerusid nüüd Hasmoneide-vastaseks opositsiooniks.
Konflikt puhkes variseride nõudmise pärast, et Hasmoneide dünastia valitseja Aleksander Jannai (102–76 eKr) valiks ülempreestri ja kuninga ameti vahel. Järgnenud kodusõda suruti kiiresti ja veriselt maha. Surivoodil kutsus kuningas siiski pooli üles leppimisele. Aleksandrile järgnes valitsejana tema lesk Salome Aleksandra (75–67 eKr), kelle vend Shimon ben Shetach kuulus juhtivate variseride hulka. Pärast Salome Aleksandra surma otsis tema vanem poeg Johannes Hyrkanos II toetust variseridelt, noorem poeg Aristobulos saduseridelt.
See konflikt põhjustas jälle kodusõja, millele tegi lõpu alles Jeruusalemma vallutamine Rooma väejuhi Pompeiuse poolt. Sellega algas Iisraelis Rooma aeg. Pompeius kaotas monarhia, pani Hyrkanose ülempreestriks ning andis talle etnarhi tiitli. Aastal 57 eKr kaotas too siiski kogu poliitilise võimu Rooma prokonsulile Süürias. Too pani sõjalisteks halduriteks Juudamaa üle Phasaeli ja Galilea üle Herodese (Herodes Suur).
Aastal 40 eKr õnnestus Aristobulose pojal Antigonos Hasmoneil Hyrkanos ametist kõrvaldada ning kuulutada end ülempreestriks ja kuningaks. Herodes põgenes Rooma, kus ta saavutas enda tunnustamise kuningana. See tegi Hasmoneide dünastiale lõpu. Pärast Herodese surma valitsesid tema pojad tetrarhina (nelikvürstina) Galiead ning etnarhina Juudamaad (sealhulgas Samaariamaad ja Idumead). Pärast aastat 6 valitses kaudselt Rooma riigi prefekt ehk prokuraator; valitsemisasju ajas Rooma riigi poolt määratud ülempreester.
Sel ajal seati sisse ka sünedrion. Selle liikmetel oli kõrgeim kohtuvõim juutide üle, sealhulgas usuasjades. Sünedrioni koosseis ja volitused muutusid olenevalt Rooma riigi poliitikast. Sel ajal olid Juudamaa ja Galilea poolautonoomsed andamikohuslastest riigid. Ananaus on ainus teadaolev tolleaegne ülempreester, kes kuulus saduseride hulka. Arvatakse, et sünedrionis domineerisid saduserid; variserid olid küll populaarsemad, kuid neil polnud võimu.
Aastal 66 pKr eskaleerus juutide konflikt roomlastest okupantidega. Casareas hukkus Flavius Josephuse andmetel usuliste pingete tõttu 20 tuhat juuti. Järgnenud Jeruusalemma Templi rüvetamine roomlaste poolt ning kaitseraha nõudmine vihastasid kõiki juutide parteisid ning viis ülemaalise ülestõusuni. Roomlased surusid selle maha ning see lõppes pärast kuuekuist piiramist septembris 70 Jeruusalemma ja Templi hävitamisega. Võitjad tapsid kõik inimesed, kelle nad Jeruusalemmast leidsid. Josephuse hinnangul ületas ohvrite arv miljon inimest. Selootide viimne vastupanu murti 73 Masada kindluse all.
Jeruusalemma hävitamise järel võttis variseride juhtimise üle Johanan ben Zakkai.
Õpetus ja hoiakud
Variseride õpetus tekkis algselt vastukaaluna saduseride õpetusele ning arenes siis edasi variseride omavaheliste vaidluste kaudu. Tähtsad aruteluained olid juutide elu ilma templita, elu Paabeli vangipõlves ja kristlus. Variseride õpetusest kasvas välja rabiinlik judaism.
Erinevalt antiikaja juutluse teistest vooludest järgisid variserid peale Toorasse kirjapandud Seaduse ka suuliselt pärandunud "eellaste eeskirju", mis pärinesid varasematelt seaduseõpetajatelt. Põhjenduseks viitasid nad sellele, et ilma selgituseta jäävad Tooras antud eeskirjad segaseks. Nende mõistmiseks ja õigeks täitmiseks oli variseride arvates tarvis kommentaare, mida hakati koguma alates 2. sajandist eKr ning millest hiljem koostati Mišna.
Josephus Flaviuse esitus, mis oli mõeldud kreeklastele ja roomlastele, on tõenäoliselt ebatäielik, keskendudes probleemidele, mis pakkusid huvi ka hellenistlikule filosoofiale. Variseride kirjutisi Teise Templi ajast meieni jõudnud ei ole. Hiljem olid Josephuse mainitud probleemidest olulisemad juudi Seaduse küsimused (abiellumine, sabat, puhtuseseadused). Samade küsimuste üle vaidlevad juudid isekeskis tänapäevalgi. Talmudis ja mišnas peaaegu ei käsitleta üldteoloogilisi küsimusi, vaid tõlgendatakse seadusi.
Mišna järgi kaotab igavese elu ainult see, kes eitab surnute ülestõusmist, Toora jumalikku päritolu või inimese saatuse jumalikku juhtimist (nagu näiteks epikuurlased). Päästmaks kellegi elu, võib rikkuda mis tahes seadust (erandiks on ainult ebajumalateenistuse, mõrva ja abielurikkumise keeld (bSanhedrin 74a)). Seevastu Yehudah haNasi nõuab ühtviisi nii väikeste kui ka suurte religioossete kohustuste täitmist. Messia küsimus on vähem tähtis.
Variserid ületasid juutluse orienteerituse templile, pühitsedes Seaduse täitmise läbi argipäeva. See tähendas ka üksikisiku rõhutamist. Rabiinliku õpetuse fookuses olid veel sotsiaalne õiglus, kõikide inimeste ühtsus ja iisraeli rahva vabastamise ootus. Nendele eesmärkidele suunatud elu alus oli Pühakirjast tuletatud seadusekogu Halakha. Sellest tulenes pühendumine õpingutele ja vaidlustele ning õpetuse rakendamine elus.
Variseride orienteeritust igapäevaelule tõlgendatakse mõnikord äärmusliku legalismina, kuid ka saduserid ja esseenid nõudsid Seadusest ranget kinnipidamist ning reglementeerisid igapäevaelu. Variseride iseärasus oli näiteks see, et nad nägid ette rituaalset pesemist enne iga söömaaega. See nõue pärineb nõudest, et preester peab end enne templiteenistust puhastama. Selle eeskirja ülekandmine põhineb pühaduse laiendamisel söömisele. Seevastu teistes olukordades olid variserid vähem ranged: näiteks ei laienenud sabatiaegne vedamiskeeld nende meelest toidu kaasaskandmisele.
Teise Templi ajal ei pidanud variserid oma Seaduse-tõlgendust kohustuslikuks kõikidele juutidele. Siiski pretendeeris juutluse iga vool tõe monopolile ning vastustas "segaabielusid". Voolud vaidlesid omavahel Seaduse õige tõlgenduse üle. Pärast Templi hävitamist jaotus vooludeks kadus. Rabid vältisid sõna "variserid", mida variserid ise enda kohta võib-olla polnudki kasutanud. Nii vältisid nad muljet, et nad on nüüd juutluses domineerival positsioonil. Õpetatud vaidlustest tõlgendusküsimustes sai rabiinliku juutluse oluline osa. Rabiinliku juutluse õitseaeg oli 4. ja 5. sajand, mil tekkisid Palestiina ja Babüloonia Talmud.
Talmudist on hilisemate variseride omavahelised vaidlused hästi näha rabi Hilleli ja rabi Shammai koolkonna vaidluste näitel. Nende kahe rabi arvamused kujundasid järgnevate sajandite vaidluste suuna. Talmud esitab rabi Shammai vaatekohta, kuid lõpuks lõi läbi rabi Hilleli oma.
Variseride tarkuseõpetus leidub ka Mišnas (Pirke Avot). Tuntud näide on Hillel vanemalt pärinev lugu. Kui talle esitati väljakutse, et ta esitaks kogu Seaduse ühel jalal seistes: vastas ta: "Seda, mis sulle ei meeldi, ära oma ligimesele tee. See on kogu Seadus; ülejäänu on kommentaar. Mine ja õpi seda."
Monoteism ja oli arusaamine inglite maailmast. Variserid pidasid oluliseks palvetamist ja häid tegusid. Nad ootasid Messia tulekut, viimset kohtupäeva ja uskusid hinge surematust. Variser oli ka Saulus, kellest sai Paulus, seetõttu on variseride mõju ka algkristluses.
Variserid ja kristlus
Uues Testamendis esinevad variserid osalt Jeesuse vastastena, eelkõige aga tema tähtsamate oponentidena. Nende religioossuse välisust, mida evangeeliumid võib-olla osalt ületähtsustavad, peeti teeskluseks. Seetõttu on sõna "variser" hakanud tähendama 'silmakirjalik'.
Uues Testamendis rõhutavad variserid puhtusekäskudest kinnipidamist, kuna Jeesus peab tähtsamaks armastust Jumala ja ligimese vastu, mis on lähedane rabi Hilleli (variserlikule!) koolkonnale. Seaduse kirjatähe järgimisele vastandatakse Seaduse vaimu järgimist. Sest ma ütlen teile: Kui teie õigus ei ole märksa suurem kui kirjatundjate ja variseride oma, siis te ei saa taevariiki! (Mt 5:20) Tüli puhkeb viimaks Jeesuse isiku ümber seoses sellega, et ta pretendeerib meelevallale Toora tõlgendamisel.
Tuginedes asjaolule, et Uus Testament on tekkinud pärast kristluse lahkulöömist juutlusest, oletavad mittejudaistlikud kriitikud, et seal kujutatakse variserlust, mis Uue Testamendi raamatute tekkeajal oli saanud judaismis domineerivaks suunaks, moonutatult. Nad osutavad sellele, et Jeesus pooldas variseride seisukohti – näiteks rabi Hilleli koolkonna õpetust ligimesearmastusest ja rabi Shammai koolkonna õpetust abielulahutuse kohta. Variseridel leidub ka Jeesuse arusaam surmajärgsest elust. Ka kõnetlussõna rabbuni viitab variserlikule traditsioonile. Selles valguses võib Uues Testamendis kujutatud vaidlusi tõlgendada Talmudi-tüüpi vaidlustena, milles hilisemad kirjutajad nägid sügavamaid konflikte. Teised Uue Testamendi variseride-pildi kriitikud näevad selles karikatuuri. Jeesuse kuulutus, et tervendatud mehele on nüüd patud andeks antud, vastab variseride tolleaegsele arusaamale. Jeesuse hukkamõistmine Jumala-teotajana selle kuulutuse põhjal on vastuolus ajaloolise variseride-pildiga. Ka tervendamine sabatipäeval, mida variserid Uues testamendis hukka mõistavad, ei ole vastuolus ühegi teadaoleva rabiinliku eeskirjaga (vaata ka Moses Maimonidese "Mishneh Torah, (Shabath 2–3)). Samuti paistab variseride vastuseis Jeesuse sõnumile, mis on suunatud ühiskonnas põlatutele (kerjused, tölnerid) olevat vastuolus rabiinliku traditsiooniga, mis samuti nõuab kõikidele andeksandmist. Täpsem võrdlus näitab, et suur osa Jeesuse õpetusest on variseride õpetusega kooskõlas.
Kopeisk
Kopeisk on asutatud 1907. aastal. Linnaõigused sai 1933. aastal.
2004. aastal liideti linnaga Bažovo alev.
Eesti ajakirjandus
Eesti ajakirjandus on Eestis ilmunud või eestikeelne ajakirjandus.
Ajalugu
Eestikeelse ajakirjanduse alguseks loetakse aastat 1766, mil Põltsamaal hakkas Peter Ernst Wilde väljaandel ilmuma arstiteadusliku sisuga lehekene "Lühhike öppetus, mis sees monned head rohhud teäda antakse...". Et Wilde ise ei vallanud eesti keelt küllaldasel määral, hoolitses eestikeelse väljaande sisu eest Põltsamaa kirikuõpetaja August Wilhelm Hupel.
1806. aastal hakkasid Johann Philipp von Roth ja Gustav Adolph Oldekop Tartus välja andma tartukeelset ajalehte Tartoma Rahva Näddali-Leht.
Eesti ajakirjanduse ajalugu kogub Põltsamaal tegutsev Eesti pressimuuseum.
Hatanga jõgi
Hatanga jõgi (vene keeles Хатанга) ehk Kojku on jõgi Venemaa põhjaosas Krasnojarski krais. Tekib Heta ja Kotui jõe liitumisel, suubub Hatanga lahte. Pikkus 227 km, valgala pindala 364 000 km².
Hatanga jõgi voolab läbi Põhja-Siberi madaliku. Tal on lai org (alamjooksul kuni 5 km), jõesängis on palju saari ja seetõttu moodustab ta palju harusid.
Hatanga jõgikonnas on umbes 112 000 järve üldpindalaga 11 600 km².
Peamised lisajõed: parempoolsed – Nižnjaja, Bludnaja, Popigai jõgi (suubub jõkke suudmealas); vasakpoolsed – Novaja, Malaja Balahnja.
Jõgi toitub peamiselt lumesulamisveest. Suurvesi on mai lõpust kuni augustini. Jõgi on kaetud jääga septembri lõpust või oktoobri algusest kuni juuni alguseni.
Veetase kõigub aasta jooksul kuni 8,5 meetrit, madalvee ajal ilmuvad alamjooksul looded.
Keskmine äravool on 3320 m³/s, suurim 18 300 m³/s.
Jõest püütakse rääbist, omulit, muksunit, nelmat, taimeni, arktika paaliat. Jõgi on laevatatav (Hatanga asulas on Hatanga sadam).
Udeva mõis
pisi|Mõisahoone otsavaade pisi|Udeva mõis seest Udeva mõis (saksa keeles Uddewa) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas. pisi|Udeva mõisa peahoone varemed
Udeva mõisa omaniku ja ajalugu
Udeva mõis kuulus 1594. aastal Kostivere mõisniku Ewolt Freytagi lesele Karin Hansdotter Lejonile, kes oli Hans Björnsson Lejoni tütar.
Ewolt Freytagi lese Karin Hansdotter Lejoni kaasavarana läks mõis Heinrich Ruthe valdusse. Nende tütre Margaretha kaasavarana läks mõis 1627. aastal Jakob von Hastferile. Vahepeal riigistatud mõisa kinnistab Rootsi kuningas Gustav II Adolf igaveseks omandiks Jakob Hastferile ja tema järeltulijatele, kelle poja Ewaldi Hastferi surma järel 1678. aastal sai mõisa omanikuks Ervita ja Aruküla mõisa omanik Franz Strassburg.
Kuigi Udeva mõisa omanikena nimetatakse ka von Lievenite ja von Lodede perekondi, jäävad püsivamalt mõisa omanikeks von Knorringud, kellele kuulub mõis kuni 1908. aastani. 1753. aastal saab pärandi jagamise teel Aruküla, Ervita ja Udeva mõisa omanikuks meeskohtunik Adam Friedrich von Knorring, kes pärandab mõisa 1775. aastal poeg Gotthard Johann von Knorringule. Gotthard Johan ehitas uhke Norra mõisa ja tema juhtimisel toimuvad suuremad ehitustööd ka Udeval. Ka tänaseks säilinud peahoone vare on ehitatud arvatavasti 1790ndatel. Gotthard Johani surma järel 1824. aastal päris Udeva mõisa vanaisa testamendiga pojapoeg Johann von Knorring. Viimane von Knorring, kellele Udeva mõis kuulub on kaptenleitnant Nikolai von Knorring, kes saab 135 000 hõberublale hinnatud mõisa omanikuks 1873. aastal ja müüs selle tormiliste aegade tõttu Vene keisririigis 1908. aastal.
Kuulsusrikkaks kujunes Udeva mõisa ajalugu ka viimase baltisaksa päritolu omaniku parun Bernhard von Maydelli ajastul. Olles ostnud 1917. aasta juunis, I Maailmasõja lõpul, 450 000 rubla eest Norra ja Udeva mõisa, jääb ta neist ilma juba sama aasta oktoobris, kui mõisad noore Eesti Vabariigi poolt riigistati. Pärast võõrandamist oli Maydell sunnitud loobuma Norra mõisast, kuhu kolis Rõhu algkool. Udeva mõis koos ligi 220 hektari maa ja majandushoonetega antakse 1583 krooni eest aastas endisele omanikule rendile. Majandushoonete hulgas on ka Udeva piiritusetehas, mille toodangu pealt on kokku lepitud eraldi rendimaksed
Hiljem muutus ta Norra mõisa kõrvalmõisaks, ning seda kasutati majandusmõisana.
6. detsembril 1933 otsustas Vabariigi Valitsus anda Udeva mõisa keskkoha krundi nr 91 karjakasvatuse eriotstarbekohana rendile Bernhard Maydellile
Mõisakompleks
Mõisa ühekorruseline historitsistlik peahoone ehitati 19. sajandi teisel poolel. Nõukogude perioodil oli peahoone Udeva sovhoosi töötajate elamu. Mõisa peahoone hävis 11. novembril 1989 puhkenud tulekahjus, mille järel tehti katse hoone taastamiseks, kuid jäi lõpuks aastateks lagunema. Nüüdisajal veab mõisa ja pargi taastamist külakeskuseks MTÜ Uddewa.
Mõisa park on sarnaselt peahoonega tagasihoidlik. Väikese esiväljakuga peahoone eripäraks on, et see jääb pargiga külgneva maantee poole otsaga. Esiväljaku lõpetab peahoonet majandushoonetest eraldav tihedam puistuvöö, kus on aimatavad vanema regulaarse pargi katked.
Säilinud on mitu ümberehitatud kõrvalhoonet.
Averroes
pisi|Ibn Rushd. Fragment [[Andrea Bonaiuto maalist. 14. sajand.]] Ibn Rushd (ladina keeles Averroës või Averroes; täisnimi araabia keeles أبو الوليد محمد ابن احمد ابن رشد‎ ʾAbū l-Walīd Muḥammad ibn ʾAḥmad ibn Rušd; lühemalt ابن رشد Ibn Rušd; Córdoba – 10. detsember 1198 Marrakech) oli hispaania-araabia filosoof ja arst. Tema loodud filosoofiasuunda nimetatakse averroismiks.
Ta pidas sõnasõda ortodoksse islamiga. Keskajal tunti teda Aristotelese arvustajana. Ta pidas elu mõtteks armastust, kuna selle, ent ka mõistuse ja omavastutuse, vägi oli tema jaoks universumi peamine jõud. pisi|Colliget|vasakul
Padise linnus
pisi|Vaade linnusevallilt kunagisele õuele. pisi|Padise linnamägi "maa" poolt Padise linnamägi ehk Vanalinnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Padise külas.
Kirjeldus
Linnus asub Harjumaal Padise kloostri varemetest ligikaudu 1 km lõunas Kloostri jõe parempoolsel kõrgel kaldaneemikul. Trapetsikujulise siseõue pindala on 3300 m². Linnamägi on idapoolses nurgas piiratud liivast otsavalliga ja välisjalamil 2,5 m sügavuse kraaviga. Valli lõunapoolne serv on madal. Vallist on leitud kunagiste palkkonstruktsioonide söe- ja tukikihid. Linnuse õue lääneküljelt on leitud ka põlenud kive. Arvatavasti olid palkrajatised ka linnuse põhja- ja lõunaserval. Linnuse edelanurgas, neemiku kitseneva tipu pool, oli lisaks madalam vall.
Radiosüsinikumeetodil dateeringu põhjal kuuluvad söe- ja tukikihid 11.–14. sajandi algusse. Linnuse kasutamises võib eristada vähemalt kahte järku: 7.–10. ja 11.–13. sajandit.
Ajalugu
Padise linnusest on leitud kuni 4000 aasta vanuseid inimtegevuse jälgi. Sellest ajast on pärit Padise linnamägi, rahvapärimustes Vanalinnamägi (Vana-Linnamägi). Linnamäel ei ole pidevalt elatud, seda on kasutatud vaid kaitse otstarbel nagu teisigi rannalähedasi linnuseid.
Register (elektroonika)
Register on elektroonikas seade, mis võimaldab salvestada, säilitada ja taasesitada infot ühe infosõna kaupa.
Register koosneb paljudest ühtse juhtimisega trigeritest. Ehituselt jagunevad registrid jadaregistriteks ja rööpregistriteks.
Info säilib registris kuni registri elektritoide on sisselülitatud.
Register võib olla:
Mikroprotsessori sisemised registrid on arvuti kõige kiiremateks mälupiirkondadeks.
JK-triger
JK-triger on ühebitiline mäluelement ehk triger, millel puudub määramatu olek. JK-trigerite omapära seisneb selles, et nad töötavad kui RS-trigerid, kusjuures J-sisend vastab S-ile ja K- R-ile välja arvatud kombinatsioon Jn=Kn=1. Siis igas taktis väljundid lülituvad ümber ehk triger töötab T-trigerina.
Pringel
Pringel ehk harilik pringel (ka seakala; ladinakeelne teaduslik nimetus Phocoena phocoena) on pringellaste sugukonda kuuluv veeimetaja.
Iseloomustus
Emasloomad kasvavad tavaliselt isastest suuremaks, saavutades keskmise kehapikkuse 160 cm ja kaalu 60 kg (isastel 145 cm ja 45–50 kg) ning nende elueaks arvatakse olevat ligikaudu 20 aastat. Pringel elab kas üksi või väikestes, 2–10 isendist koosnevais rühmades. Loomult on pringel pelglik ning hoidub paatidest eemale. Seetõttu on teda raske vaadelda. Pringel ei ole eriti kiire ujuja, kuid võib saavutada kiiruse kuni 23 km/h.
Levila
Pringlid on laialt levinud põhjapoolkera jahedates rannikuvetes, eriti aladel, kus keskmine temperatuur on ligikaudu 15 °C. Nende leviala ulatub Aafrika läänerannikust Ameerika Ühendriikide idarannikuni, hõlmates näiteks Hispaania, Prantsusmaa ja Suurbritannia mereranniku alasid. Samuti on nad levinud Alaska lääneosast Jaapani mereni. Väiksemad ja haavatavamad asurkonnad asuvad ka Läänemeres ja Mustas meres. Pringlid elavad enamasti merede rannikulähedastes piirkondades, eriti merre suubuvate jõgede estuaarides, mõnikord siirduvad nad ka nende jõgede mandriossa; on täheldatud juhtumeid, kus nad on jõudnud 100 km kaugusele merest.
Pringlid Läänemeres
Tänapäeval on teada, et Läänemere piirkonnas on kolm pringlite populatsiooni, mis erinevad üksteisest nii geneetiliselt kui ka ninamiku kuju poolest (koon või nokk). Populatsioonid asuvad :
Populatsioonide geograafilised piirid on kõikuvad; näiteks Beldi väinade pringli populatsioon ja Läänemere populatsioon kasutavad samu alasid Saksamaa piirkonnas eri aegadel. Läänemere pringlid liiguvad talveajal edelast Saksa ja Taani vetesse ning suveks uuesti tagasi kirde poole, samal ajal kui pringlid lõuna Kattegatist ja Beldi väinadest sisenevad Saksamaa vetesse ja Läänemerre just suveajal.
Andmeid Läänemere pringlite arvukuse, paiknemise ja sesoonne levikumustri kohta täpsustas oluliselt SAMBAH projekt. Läänemere pringlite arvukuseks hinnatakse selle projekti põhjal umbes 450 isendit.
Pringlid Eesti rannikumeres
Praegusel ajal on võimalus Eesti vetes pringlit kohata äärmiselt väike. Samas on pringleid ajalooliselt Eesti vetes leidunud. Seejuures kohati pringleid üsna sageli veel kuni 1950. aastateni. Samas oli neid selleks ajaks juba vähe, kuna juba 1920.–1930. aastatel ületas pringli nägemine Eestis ajalehtede uudisekünnise. Viimane tõestatud pringlileid Eesti vetes on teada 1988. aastast. Seejuures on Läti vetes pringlid võrkudesse jäänud 2004. ja 2007. aastal, üks Riia juures ja teine Kolka neemel.
Pringlite küttimise jälgi on teada Eesti aladelt väga kaugest minevikust. Seda näitavad arheoloogide leiud 2009. aastal kaevetöödel Tallinnas Vabaduse platsil. Sealt leiti 5500–4500 aastat vana laagripaik pringli luudega.
Pringlite paljunemine
Pringlid sünnitavad peaaegu igal aastal ühe poja, see tähendab, et nad on tiined ja imetavad samaaegselt peaaegu kogu oma elu. Tiinus kestab umbes 10,5 kuud ja poegi imetatakse 6–9 kuud, kuigi nad hakkavad iseseisvalt sööma juba 2–5 kuu vanuselt.
Toitumine ja vaenlased
Pringlid toituvad peamiselt väikestest parves ujuvatest kaladest nagu tursk, heeringas ja kilu. Üsna väike kehamass tähendab, et pringlid vajavad pidevalt toitu. Uuringud väidavad, et nende päevane toiduvajadus on 4−9,5% oma kehamassist. Toitu hankides sukeldub ta tavaliselt 20–60 meetri sügavusele, kuid on võimeline sukelduma ka kuni 200 meetri sügavusele.
Pringlid ise on toiduks haidele ja vaaladele. On olnud juhtumeid, kus delfiinid tapavad pringleid, kuid ei söö neid.
Pringlite müratundlikkus
Pringlid nagu teised vaalalised kasutavad saakloomade leidmiseks ja püüdmiseks kajalokatsiooni ehk enda tekitatud akustiliste ultraheliliste signaalide peegeldusi. Samamoodi kasutavad nad helisignaale omavahelises suhtluses. Seetõttu arvatakse, et inimtekkeline allveemüra võib nende elutegevust oluliselt häirida. Üks näide pringlit eriti häirivast inimtegevusest on veetuuleparkide vaivundamentide ehitamine, mille käigus lüüakse merepõhja suurel võimsusel vaiu.
Daniil Savitski
Daniil Savitski (sündinud 4. mail 1989) on Eesti jalgpalliväravavaht, kes mängib Eesti Meistriliigas JK Tallinna Kalevis.
Tallinna Jalgpalliklubi
Täiskasvanute tasemel hakkas Savitski mängima hooajal 2005 madalates liigades Tallinna Jalgpalliklubi teises ja kolmandas võistkonnas. 2006. aastal tegi II liigas esindusvõistkonnas debüüdi hooaja avamängus Tartu Maagi duubelvõistkonna vastu, kaotades mängu 0–2, mis jäi mängija ainsaks esituseks. Noorte A2.I liigas oli väravasuul kõigis 19 mängus kui võistkond saavutas Lasnamäe Ajaxi järel teise koha.
FC TVMK
2007. aastal liitus noormängija FC TVMK-ga, kuid oli seal kogenud Vitali Teleši ja lätlase Antons Trifonovsi järel alles kolmas valik ning pääses kahe hooaja jooksul vaid kahel korral esindusmeeskonna väravat kaitsma. Oma Meistriliiga debüütmängus 26. juulil 2008 Sillamäe Kaleviga hoidis mängija värava puhta. Esiliigas käis platsil 56 mängus. 2008. hooaja lõppedes sai mängijast vabaagent kuna TVMK lõpetas rahaliste probleemide tõttu tegevuse.
Nõmme Kalju
Hooajal 2008 liitus mängija Nõmme Kaljuga, kus tuli võidelda põhiväravavahi koha pärast Rene Kaasiga. Tollal 19-aastane väravavaht tegi Nõmme klubis debüüdi 11. aprillil FC Levadia vastu, kui tuli võtta vastu 1–2 kaotus. Hoolimata kaotusest valiti Savitski Meistriliiga vooru sümboolsesse koosseisu. 2010. aastal alustas ta võistkonna kindla esiväravavahina, kuid sai aprilli keskel vigastada ning loovutas pärast seitsmendat vooru koha Kert Kütile ega naasnudki tol hooajal enam väljakule.
JK Tallinna Kalev
Daniil Savitski liitus JK Tallinna Kaleviga hooajaks 2012 laenulepingu alusel. Debüüt uues klubis toimus 7. aprillil 0:3 kaotusmängus Tallinna FC Flora vastu.
Mala Võska
Mala Võska (ukraina Мала Виска, vene Малая Виска) on linn Ukrainas Kirovohradi oblastis, Mala Võska rajooni halduskeskus. Mala Võska asub Kropõvnõtskõist umbes 48 km lääneloodes.
Asula rajasid 1752. aastal Bessaraabiast saabunud ümberasujad. Linnaõigused sai Mala Võska 1957. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mala Võska elanikest ukrainlasi 95,59%, venelasi 3,43%, valgevenelasi 0,35%, moldaavlasi 0,22% ja armeenlasi 0,12%.
Tugipinge
Tugipinge on elektripinge, millega võrreldakse mingit teist pinget. See on vajalik pingete otseseks võrdlemiseks, pinge muutumise mõõtmiseks ning pingestabilisaatorites ja -regulaatorites veasignaali saamiseks. Tugipinge allikatena kasutatakse stabilitrone ja stabiilseid elavhõbetsinkelemente.
Lauris Reiniks
Ta õppis Jelgava muusikakoolis ja Läti Ülikoolis. Näitlejaks õppis ta Los Angeleses California osariigis USA-s.
Ta on välja andnud seitse sooloalbumit. Helilooja ja artistina on ta saanud üle 20 auhinna ja on saavutanud rahvusvahelise tuntuse.
Muusikakarjäär
Lauris sündis Dobeles. Laurise esimene esinemine televisioonis oli viieaastaselt, kui ta laulis saates "Neighbors Meet". Lapse ja teismelisena oli Lauris solist pop-rokkansamblis AURI, mis oli tema isa moodustatud. Selle bändiga sai ta esimese lavakogemuse, osaledes lastefestivalidel ja -võistlustel.
Saade viis ta kokku Läti populaarse helilooja Raimonds Paulsiga, kes kutsus teda osalema oma muusikaprojektidesse ja esitama tema laule. See koostöö kestis ühe aasta, kuni Lauris mõistis, et ta saab kirjutada oma muusikat ja olla iseseisev artist.
Mark Harmon
Thomas Mark Harmon (sündinud 2. septembril 1951 USA California osariigis Burbankis) on ameerika filminäitleja.
Tema isa oli Ameerika jalgpallur, ema oli näitleja ja kunstnik. Ka Mark on mänginud ülikoolitasemel ameerika jalgpalli.
Markil on kaks vanemat õde, kes mõlemad on olnud abielus kuulsustega: näitleja ja kunstnik Kristin Nelson on laulja Ricky Nelsoni lesk, ja näitleja Kelly Harmon oli kunagi abielus autotööstur John DeLoreaniga.
Mark Harmon on eelkõige tuntud teleseriaalidest "Chicago Hope", "Presidendi meeskond" ja "NCIS: Kriminalistid". Ta on mänginud veel paljudes filmides ja teleseriaalides ning sageli korrakaitsjaid, kuid ka sarimõrvar Ted Bundyt.
1970-ndatel kohtus Harmon laulja Karen Carpenteriga, kes suri 1983. Alates 21. märtsist 1987 on Harmon abielus näitleja Pam Dawberiga. Neil on kaks poega: Sean Thomas (sündinud 1988) ja Tyrone Christian (sündinud 1992). Tema vanem poeg on mänginud sarjas "NCIS" oma isa kehastatavat tegelast Jethro Gibbsi lapsena.
1996. aasta jaanuari esimestel päevadel päästis Harmon kaks teismelist poissi, kes olid sattunud autoõnnetusse. Harmon tõi oma garaažist sepavasara, lõi põleval autol akna katki ja tõmbas poisid leekidest välja. Hiljem püüdis ta igati oma osa poiste päästmisel vähendada.
1986 valis ajakiri People Mark Harmoni kõige seksikamaks elusolevaks meheks.
Tal on kuulsuste alleel oma täht 2012. aasta 1. oktoobrist.
Ronny Hafsås
Ronny André Hafsås (sündinud 14. novembril 1985 Nordfjordeidis) on Norra laske- ja murdmaasuusataja.
Hafsås sai laskesuusatamise juunioride MM-võistlustel 2004. aastal Haute Mauriennes teatevõistluses kuldmedali. Laskesuusatamise maailmakarikavõistlustel on tema parem tulemus olnud 2008. aastal Östersundis saavutatud kuues koht 10 km sprindis.
Hafsås oli neljas murdmaasuusatamise juunioride MM-il 2005. aastal Rovaniemis 10 km vabatehnika sõidus.
Murdmaasuusatamise MK-sarja avaetapil Beitostølenis 2009. aasta novembris võitis ta 15 km vabatehnika distantsi. Norra meistrivõistlustel 2008. aastal sai ta samal alal hõbemedali.
Murdmaasuusatamise maailmakarikavõistlustel
Ronny Hafsås on seni osalenud ( seisuga 23. veebruar 2015 ) kolmel maailmakarikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile ühel kord ja kohe kõige kõrgemale astmele.
Ally McBeal
"Ally McBeal" on aastatel 1997–2002 toodetud USA komöödiasari, mille autor on David E. Kelley.
Seriaali nimikangelanna Ally on maineka Ameerika ülikooli lõpetanud jurist, kes läheb tööle oma koolivenna advokaadibüroosse. Seriaal keskendub Ally tööle, eraelule ja sisevõitlusele endaga.
Eestis näitas sarja TV3 aastatel 1999–2005
Osatäitjad
Samuti on sarjas kaasa löönud Matthew Perry, Jon Bon Jovi, Christina Ricci ja Anne Heche.
Auhinnad
Kuldgloobus
Emmy
PZL-Świdnik
PZL Świdnik SA (poola keeles Wytwórnia Sprzętu Komunikacyjnego PZL-Świdnik S.A.) on Poola kopterite ja väikelennukite tootja.
Tehas rajati Świdnikisse 1951. Esialgu kandis ta nime WSK-Świdnik. 1957 sai ta nimeks WSK PZL-Świdnik. Alates 1956 hakkas ta litsentsi alusel tootma nõukogude koptereid Mil Mi-1 ja sai selle peamiseks tootjaks kogu maailmas. Ta on ainus ettevõte, mis tootnud Mi-1 järeltulijat Mil Mi-2.
1954–1980 tootis ettevõte mootorrattaid WSK. Kokku valmis 2 miljonit mootorratast ning nende mootori töömaht oli 125 cm³ ja 175 cm³.
1980. aasta juulis toimus ettevõttes suur streik. Veel samal kuul see lõppes, kui valitsus oli enamiku tööliste nõudmisi rahuldanud.
Alates 1980. aastate lõpust toodab ettevõte Poolas projekteeritud keskmist kopterit PZL W-3 Sokól. Ta toodab ka kergekoptereid PZL SW-4 Puszczyk. 1991 reorganiseeriti ettevõte riiklikuks aktsiaseltsiks WSK PZL-Świdnik SA.
2010. aasta algul omandas Świdniki AgustaWestland.
Vombatlased
Vombatlased (Vombatidae) on imetajate sugukond. Kõik selle sugukonna liigid elavad Austraalias ja ümbruskonna saartel. Tänapäeval eksisteerib 3 liiki vombateid: Tasmaania vombat, lõuna-karvikvombat ja põhja-karvikvombat.
Kui vombatit rünnata, võtab ta oma suured jõuvarud kokku; näiteks kui dingo ründab vombatit maa all, surub viimane kiskja uru lakke kuni see lämbub. Vombati põhiline kaitse on siiski tema tugev tagaosa, mis on suuresti moodustunud kõhrest. Ka saba puudumine teeb vombatist raske saaklooma, kui kiskja teda maa-alusesse käiku jälitama tuleb.
Üks looduseuurija on öelnud, et kiskjal, kes ründab vombatit tagantpoolt, on sama tunne, nagu hammustaks ta wc-harja otsa.
Hermann von Benckendorff
Gustav Hermann Christoph von Benckendorff (vene keeles Ермолай Павлович Бенкендорф; 4. veebruar (vkj 23. jaanuar) 1815 Kiltsi mõis – 18. november (vkj 6. november) 1883 Liigvalla mõis) oli Eestimaa poliitik ja mõisnik.
Hermann von Benckendorff sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe ja Kiltsi mõisniku Paul von Benckendorffi ja Dorothea Elisabeth Margarethe Elisabeth von Rehbinderi pojana.
Benckendorff teenis Venemaa ratsakaardiväes, kus sai staabirittmeistri auastme.
1851–1854 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Liigvalla, Varangu ja Jäneda mõis.
Perekond
Hermann von Benckendorff abiellus 1842. aastal Marie von Löwensterniga. Abielust sündisid:
Tarmo Mänd
Tarmo Mänd (sündinud 19. augustil 1950 Hiiumaal) on Eesti riigiametnik ja poliitik.
Haridus
Tarmo Mänd on lõpetanud 1968. aastal Kärdla Keskkooli ja hiljem Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI).
Poliitiline tegevus
Aastatel 1973–1990 kuulus Tarmo Mänd NLKP-sse.
Alates 2001. aastast kuulus Rahvaliitu, kuni 12. märtsil 2010 astus Rahvaliidust välja ja teatas oma soovist astuda Reformierakonda. Hoolimata sellest, et ta ei osutunud Riigikokku valituks isikumandaadiga, ei loobunud Tarmo Mänd Rahvaliidu fraktsioonist lahkumise järel oma Riigikogu liikme kohast.
Ta kandideeris Reformierakonna nimekirjas 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 1332 häält, millega valituks ei osutunud.
5. detsembril 2013 sai ta XII Riigikogu liikmeks kultuuriministri kohale asunud Urve Tiiduse asendusliikmena.
Johan Christian Dahl
thumb|Vesuuvi purskamine, 1826. [[Maini-äärne Frankfurt|Maini-äärse Frankfurdi riiklik kunstiinstituut.]] Johan Christian Claussen Dahl, tuntud ka kui J. C. Dahl (24. veebruar 1788 Bergen – 14. oktoober 1857 Dresden) oli norra maastikumaalija, romantismi esindaja.
Johan Christian Dahli on nimetatud Norra maastikumaali isaks. Ta kujundas oma stiili välja iseõppimise teel ja teda on nimetatud isegi eelimpressionistiks.
1803–1809 õppis ta Bergenis sisekujundust. 1812 lahkus ta Kopenhaagenisse, kus õppis kunstiakadeemias. 1818 sai ta Taani printsilt eristipendiumi ja sõitis Dresdenisse, kus peatselt abiellus Emilia von Blockiga. Dresdenisse jäi ta üldiselt surmani, ehkki käis sageli reisidel. 1820–1823 rändas ta Tiroolis ja Itaalias (Napolis). Itaalias ei tundnud ta huvi mitte niivõrd antiiksete vaatamisväärsuste kui looduse vastu. Suvel sõitis ta sageli Norrasse. 1824 sai ta Dresdenis professoriks ja 1836 Dresdeni kunstiakadeemia õppejõuks. 1847 reisis ta Pariisi ja Brüsselisse.
Teda on tugevalt mõjutanud Caspar David Friedrich ja 17. sajandi hollandi maastikumaal. Üldiselt arvatakse ta saksa kunstnike koolkonda. Saksa maastikumaal ei olnud sel ajal kuigi heal tasemel ja Dahl aitas seda arendada. Davidi mõju on näha näiteks maalil Vesuuvist: ka David kujutas Vesuuvi purset nii, et esiplaanil olid inimesed. Hulgal töödel kujutas ta oma kodu aknast või terrassilt avanevat vaadet.
Dahli tööd on panoraamsed. Ta kujutas mägesid, jõgesid, orge, järvi ja jugasid, samuti merekallast, paate ja laevu merel. Tema tööde põhjal on näha tolle aja taluarhitektuuri. Ta oli vastu traditsioonilistele õppemeetoditele ja pidas väga tähtsaks maalimist natuurist.
14. mail 1934 maeti tema säilmed Bergenisse ümber.
Habarovski krai lipp
thumb|Habarovski krai lipp Habarovski krai lipp on Venemaa haldusüksuse Habarovski krai lipp.
Lipp võeti kasutusele 28. juulil 1994. Lipu autor on Habarovski kunstnik Sergei Loginov.
Lipu kirjeldus
Habarovski krai lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks väljaks. Vardapoolses osas on roheline kolmnurk, mille lehvpoolne nurk moodustab 90 kraadi ning teised nurgad ühtivad kanga vardapoolsete nurkadega. Ülejäänud kangas on jagatud kaheks võrdseks horisontaalseks laiuks, millest ülemine on hõbedane ja alumine sinine.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused
Sinine on ilu, leebuse ja võimsuse sümbol ning sümboliseerib ka krai ääretuid veevarusid. Roheline on aga lootuse, rõõmu ja külluse värv ning tähistab suure mereäärse taiga taimestikku. Valge (hõbedane) tähistab puhtust, headust, süütust ning pilvitut ja rahumeelset taevast ning Habarovski krai rahva selgeid ja puhtaid mõtteid.
Habarovski krai lipu deviisiks on: "Kus kord vene lipp on heisatud, seal seda enam ei langetata" (keiser Nikolai I, 1850).
Varbuss
pisi|Liikuv varbuss Varbuss (ka sireuss; Caenorhabditis elegans; lühend C. elegans) on mullas elav nematood ehk ümaruss, mille muudab tähelepanuväärseks tema laialdane kasutamine mudelorganismina. Kaasajal uuritakse varbusside abil näiteks vananemist, vähki ja neuroloogilisi haigusi.
Ussikeste pikkus on umbes 1 mm ja läbimõõt 65 µm. Nad on euteelilised organismid – täiskasvanud hermafrodiitne isend koosneb 959 keharakust ja isane isend 1031 rakust.
Esimesena kirjeldas varbussi Émile Maupas 1900. aastal. Laborisse jõudsid nad 1950. aastatel, kuid populaarseks molekulaar- ja arengubioloogia mudelorganismiks muutis varbussid alles Sydney Brenneri töö 1970. aastatel. 1980. aastatel pani John Sulston kokku tervikliku sügoodi arenguliinide kirjelduse ja 1986. aastal kirjeldati ära ussikese närvirakkude vahelised ühendused. See on seniajani jäänud ainsaks loomaks, mille neuronite täpne ühenduste võrk on teada. 1998. aastal esitleti varbussi sekveneeritud genoomi, mis tegi sellest esimese sekveneeritud genoomiga hulkrakse organismi.
Varbussi laialdane kasutamine katseloomana tuleneb tema paljudest soodsatest omadusest laboritöö jaoks. Neid on odav pidada ja nad võtavad vähe ruumi. Nad taluvad hästi säilitamist ja omavad arvukat järglaskonda. Kiire elutsükkel, läbipaistvus ja väike genoom lihtsustavad selle uurimist. Samuti pole varbussiga töötamiseks vaja eetikakomisjoni luba. Vabalt on saada suurel arvul mutante.
Bioloogia
Umbes 99,95% varbussi looduslikust (metsiktüüpi) populatsioonist on hermafrodiidid (XX kromosoomidega), isaseid leidub üliharva.
Täiskasvanud hermafrodiitsel varbussil on 959 somaatilist rakku, täiskasvanud isasel isendil aga 1031. Seejuures on esindatud enamik loomadel esinevatest peamistest koetüüpidest. 959 raku seas on 302 neuronit, 111 lihasrakku, 34 soolestiku rakku ja 213 epidermise rakku.
pisi|centre|660px|Varbussi anatoomia. Pikiläbilõige hermafrodiitsest varbussist
Genoom
Varbussi genoom jaotub kuue tuumakromosoomi (autosoomid I, II, III, IV, V ja sugukromosoom X) ja mitokondriaalse genoomi vahel. See koosneb 100,27 miljonist aluspaarist (väljendatakse ka kujul 100 Mbp; inimese genoomi suurus on ligikaudu 3000 Mbp). On tähelepanuväärne, et varbuss oli esimene hulkrakne organism, mille genoom sekveneeriti. Järjestust esitleti 1998. aastal, kuid allesjäänud lüngad said täidetud alles 2002. aastaks.
Varbussil on 2017. aasta alguse seisuga teada 20 240 valke kodeerivat geeni. Tuvastatud RNA geenide hulk on viimastel aastatel oluliselt kasvanud (eriti tänu 2006. aastal avastatud uuele 21U-RNA geenide klassile ) ja arvatakse, et see sisaldab tuhandeid RNA geene. Alles 2005. aastal peeti nende arvuks 1300. Mitokondriaalseid geene on 36 ja mitokondri genoom on 13 794 nukleotiidi pikk (13,8 kbp).
Varbussil on viis paari autosoome ja üks paar sugukromosoome. Erinevalt hermafrodiitidest (XX) on isastel ainult üks sugukromosoom (X0).
Rakkude jagunemine
pisi|Varbussi rakkude täielik arenguliin
Pärast viljastumist lõigustub sügoot asümmeetriliselt mitu korda, mille käigus tekivad kuus "rajajat" (founder) rakku. Üks neist (P4) säilitab totipotentsuse ja annab aluse sugurakkude liinile. Tähega "E" märgitud rakust saab jagunemise käigus soolestik ja "D"-nimelisest rakust kujunevad nematoodi keha seina lihased. Ülejäänud kolmest (AB, MS ja C) rakust arenevad valdavalt närvi- ja lihasrakud.
Joonisel on esitatud neli esimest jagunemist, totipotentsed rakud on märgitud punaselt.
pisi|vasakul|Varbussid
Arenguseisak
Munad muneb hermafrodiitne C. elegans. Pärast koorumist läbivad nad neli larvi ehk vastse staadiumit (L1–L4). Kui populatsioon on liiga tihe või pole piisavalt toitu, võib varbuss larvi kolmandas staadiumis (L3) moodustada dauer vastse, mis on resistentne stressifaktoritele ning ei toitu ega vanane. Tegemist on arenguseisakuga, mis tekib vastusena sobimatutes keskkonnaoludes eralduma hakkavale feromoonile.
Buor-Haja
thumb|Buor-Haja lahe asukoht
Varbuss
Arenguseisak
Dauer vastne võib elada mitu kuud (s.t ületada mitu korda varbussi tavalise eluea) ja tingimuste paranedes arenguseisakust väljuda, kestuda ning areneda neljanda arenguastme vastseks (L4), mille käigus algab seemnerakkude tootmine.
Säärane võime muuta ebasobivates keskkonnaoludes enda eluea pikkust, pakub laialdast huvi teadlastele ja tänu geneetilistele uuringutele on sellest ka üsna palju teada.
Buor-Haja
Buor-Haja (vene Буор-Хая) on laht Laptevite mere lõunaosas, Leena jõe deltast kagus. Lahe pikkus 120 km, laius suudmeosas 110 km, sügavus kuni 18 m.
Varbuss
Arenguseisak
Geenide age-1 ja daf-2 normaalseks funktsiooniks on nematoodi eluea kestuse vähendamine tingimustes, kus toitu on piisaval kogusel. Mutantidel, kellel ei toimi age-1 geen, on eluiga keskeltläbi 60 % pikem kui selle geenivariandi normaalse esinemisega isenditel. Varbussidel, kellel esinevad muudatused daf-2 geenis, suunduvad aga alati L3 staadiumis puhkeolekusse ja seda ka piisava toidukoguse juuresolekul. Kui aga sellised mutandid jõuavad L4 arengustaadiumisse, arenevad nad enamasti normaalse välimusega ja kaks korda pikema elueaga täiskasvanud isenditeks. Sellest võib eeldada, et daf-2 ei ole seotud mitte arenguseisakusse minekut põhjustavate morfoloogiliste muudatustega, vaid just eluea pikkusega.
Buor-Haja
Buor-Haja lääneosas asub Tiksi laht, selle rannikul Tiksi sadam. Lahe keskosas asub Muostahi saar.
Varbuss
Arenguseisak
Muudatusi elueas, mida need kaks geeni põhjustada võivad, saab ära hoida mutatsiooniga geenis daf-16, mille normaalne talitus peaks tagama eluea pikenemise olukorras, kus toitu ei ole piisavalt.
Seemne- ja munarakkude tootmine
pisi|Video varbussidest Hermafrodiitne varbuss toodab nii seemne- kui ka munarakke. Esimestest diferentseeruvatest idurakkudest, mis arenevad ussi vastseeas (L1–L4), moodustuvad spermid, mis säilivad emakas. Kui aga vastne muutub pärast neljandat kestumist täiskasvanuks, lõppeb seenerakkude teke ja hakkavad moodustuma munarakud ehk ootsüüdid, mille hiljem seemnerakud viljastavad.
Seemnerakke säilitatakse algselt samas kohas, kus hakkavad hiljem paiknema ootsüüdid. Ootsüütide tekkel suruvad nad aga spermid seemnehoidlatesse. Seal hakkab toimuma ka munarakkude viljastumine.
Buor-Haja
Lahte suubub Omoloi jõgi.
Varbuss
Seemne- ja munarakkude tootmine
On leitud kaks mehhanismi, mis kontrollivad vastse neljanda kestumise ajal toimuvat üleminekut spermatogeneesilt ovogeneesile. Neist esimesel juhul toimub üleminek erinevate mRNA-de valikulise represseerimise abil, mille puhul saavutatakse seemnerakkude tootmine tra-2 mRNA allasurumisega. Kui seda ei toimuks, siis seemnerakke ei saaks moodustuda ja varbuss oleks emane. Munarakkude tootmise alustamiseks on aga tarvis represseerida fem-3 mRNA translatsioon ja takistada seeläbi isase keharakkude ja seemerakkude tootmise eest vastutava valgu FEM-3 sünteesi.
Lisaks kirjeldatud moodusele toimub varbussides translatsiooni mahasurumine ka antisense RNA abil. Sellisel juhul on kasutusel üheahelalised RNA ahelad, mis võivad seonduda mRNA-ga viisil, mil moodustub täpselt paardunud kaksikheeliks ja seeläbi blokeeritakse ahelalt toimuv valgusüntees.
Buor-Haja
Lahe rannikul asub mahajäetud polaarjaam.
Varbuss
Seemne- ja munarakkude tootmine
C. elegans’i vastsele on tarvis valku LIN-14, mida ei ole vaja aga täiskasvanud isenditel. Selle valgu translatsiooni represseerimine toimub geeni lin-4 kaudu, mis aga ei kodeeri valku, vaid kahte erinevat lühikest RNA molekuli, mis võivad lin-14 mRNA-ga seondudes takistada tolle abil toimuvat valgusünteesi. See avastus leidis esmakordset mainimist 1993. aastal ning viis hiljem mikro RNA (miRNA) avastamisele.
Paljunemine
Hermafrodiit muneb oma 2–3 nädala pikkuse elu vältel iseviljastumisel peaaegu 300 muna. Kui toimub aga paaritumine isase ussiga, võib hermafrodiit toota üle tuhande järglase.
2020. aasta võidupüha paraad Minskis
pisi|[[Teine maailmasõda|Teise maailmasõja aegseid Punaarmee vormirõivaid matkivas mundris kadetid 2020. aasta võidupüha paraadil Minskis]] 2020. aasta võidupüha paraad Minskis oli 2020. aasta 9. mail Valgevene pealinnas Minskis peetud sõjaväeparaad tähistamaks kolmveerand sajandi möödumist teise maailmasõja lõpust Euroopas.