cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavel Krjukov
Noorus
Sündis töölisperekonnas: isa töötas tehastes lukksepana, ema oli koduperenaine. 1917–1923 töötas juhutöödel, hiljem elektromontöörina Sõja-elektrotehnilises Akadeemias Zagorskis. 1921 astus VKNÜ liikmeks, 1923 – september 1925 oli komsomolifunktsionäär: Moskva oblasti Sofronski vallakomitee sekretär. 1925–1928 õppis Artjomi-nimelises Töölisfakulteedis, 1928–1931 Leningradi Elektromehaanika Instituudis. Õppimise ajal oli töölisfakulteedi komsomolirakukese sekretär, instituudis komsomolikomitee instruktor ja õppegrupi partorg. 1931–1932 oli Leningradis tehase nr 212 insener, septembrist 1932 – 1934 tehase Elektroprompribor insener ja Sõja-elektrotehnilise Akadeemia õppejõuassistent Leningradis. 1935 määrati Tööpingitööstuse Rahvakomissariaadi Teadusliku Uurimisinstituudi nr 10 suurtükiväesektori ülemaks. Veebruaris 1936 saadeti ÜK(b)P KK otsusega ÜK(b)P KK j.a. Parteikolleegiumi vastutavaks kontrolöriks Valgevene NSV-s. Augustist 1937 – 1939 oli Leningradis Teadusliku Uurimisinstituudi nr 8 direktor, 1939–1940 Leningradis tehase nr 209 kesklaboratooriumi juhataja, septembrist 1940 – 1941 Moskvas tehase nr 251 tsehhi direktor, detsembrist 1941 – 1942 Moskvas Budjonnõi-nimelise tehase filiaali ülem, veebruarist 1942 – 1944 ÜK(b)P Moskva linna Leningradi rajooni rajoonikomitee sekretär kaadri alal, juunist 1942 – 1944 Moskva linna Sovetski rajooni rajoonikomitee I sekretär, aprillist 1944–1945 oli Moskvas ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteiorganisaatorite Koolis kuulaja (ei lõpetanud).
Tegevus Eesti NSV-s
Veebruaris 1945 komandeeriti EK(b)P KK käsutusse, 28. veebruari 1945 EK(b)P KK büroo otsusega kinnitati KK sekretäri asetäitjaks tööstuse alal. 30. märtsil 1946 vabastati EK(b)P KK büroo otsusega sellelt kohalt ärakutsumise tõttu ÜK(b)P KK kaadrivalitsuse poolt.
Langus
Tegelikult oli asi Krjukovi ametialastes kuritarvitustes. P. Krjukov omandas mitmelt poolt näidiste võtmise ettekäändel asju, mida ta hiljem ei tagastanud. Moskvasse viis gaasipliidi, mis oli saadud KK hoonest. Karotamm kirjutas märkmena Kuzminile, et see isiklikult küsimusega tegeleks. 16. juuni 1949 kirjutas Krjukov Moskvast Nikolai Karotammele avalduse, kus palus EK(b)P KK j.a. Parteikolleegiumi vaadata läbi ja võtta vastu vastavad otsused seoses Kuzmini kirjaga. ÜK(b)P KK juures asuv Parteikolleegiumi istungil 27. mail 1949 arutati Krjukovi apellatsiooni ÜK(b)P Moskva linna Kuibõševi rajoonikomitee otsuse 26. veebruarist 1948 muutmise kohta: heita Krjukov välja ÜK(b)P ridadest ametiseisundi kuritarvitamise eest, kuna töötades 1945–1946 EK(b)P KK sekretäri asetäitjana tööstuse alal võttis tööstusettevõtete külastamisel näidistena kaasa mitmeid esemeid, mille hiljem omastas.
Põhja-Liibanoni kubernerkond
Põhja-Liibanoni kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Liibanonis.
Kurese
Kurese (varem Kureselja, Kurgenselc) on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Külas püsielanikke ei ole. Kureselt on leitud Pärnumaa teadaolevalt vanim kalme, mille vanust arvestades asustati küla üle 1000 aasta tagasi. See tähendab, et küla võib olla vanem kui umbes 2,5 km kirdes asuv Soontagana maalinn, mille vanimad kaitserajatised on dateeritud 7.-8. sajandisse. Külateed koonduvad allika ümber.
Mihkli kihelkonnas asunud Kureset on kirjalikes allikates mainitud 1534. aastal kujul Kurryselck, 1601. aastal Kurrusall Hanne, 1797 Kurresel ja 1839 Kurreselg.
pisi|Kurese allikas enne rikkumist pisi|Kurese allikas pärast rikkumist
Maastikult meenutab küla Saaremaa loopealseid. Küla põhjaservas on näha muistse Litoriinamere rannikut, mis moodustus 7000–8000 aasta eest. Küla idakülg on soine ja metsane ning enne maaparandust ulatus selleni Maalja soo (Avaste soo edelaosa rahvapärane nimi). Küla ja Maalinna soosaare vahel oli veel kuni 20. sajandi algusaastateni säilinud talitee, mis kulges külatänavalt Soontagana soosaare edelanõlvale. Tänapäeval on see vähemalt 2000 aasta vanune tee läbitav aasta läbi ning kulgeb soises metsas ja laudteel. Kuna Kurese jäi kõrvale teedeehitustest ja maaparandusest, on säilinud muistse sumbküla paigutus ning küla muinaspõllud, mida tähistavad kadakatesse peidetud kivikuhjad.
pisi|Kurese küla kultuurikiht külatänavaga võrreldes Kurese teedevõrgu vanusest annavad tunnistust külateedeäärsed kiviaiad, mille talupoolne kultuurikiht on kohati pea meetri võrra paksem, kui varem paepealsel kulgenud külatee.
Kurese küla moodustasid enne teist maailmasõda 23 talu, mille hulka arvestatakse ka maalinna kaks talukohta. Pärast sõda oli ümbruskonnas palju metsavendi, mistõttu küüditati suur osa Kurese elanikest Siberisse ja seejärel hakkas küla kiiresti tühjenema. Viimane elanik suri 1973. aastal.
Bābili kubernerkond
Bābil on kubernerkond, 1. järgu haldusüksus Iraagis.
Viited
🇮🇶
Jennifer Suhr
Jennifer Suhr (neiupõlvenimega Stuczynski; sündinud 5. veebruaril 1982 Fredonias New Yorgi osariigis) on USA kergejõustiklane (teivashüppaja).
Kiriku tee
Kiriku tee on mitme aadressikoha nimi Eestis:
Jennifer Suhr
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis ta kuldmedali võistluste rekordiga 4.90.
2013. aasta märtsis püstitas ta teivashüppes sisemaailmarekordi, kui hüppas USA kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel Albuquerques 5.02 m, ületades sellega Jelena Issinbajevale kuulunud maailmarekordi ühe sentimeetriga. Ta parandas sisemaailmarekordit 30. jaanuaril 2016, kui ületas 5.03 m.
Tema isiklik rekord teivashüppes välitingimustes on 4.92, mille ta püstitas 6. juulil 2008 Eugene'is.
Mägi-Liibanoni kubernerkond
Mägi-Liibanoni kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Liibanonis.
Lõpe (Lääneranna)
Lõpe on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Vändra
Vändra on alev Pärnu maakonna kirdeosas Põhja-Pärnumaa vallas.
Vändra oli alevvald kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini 2017. aastal, mil vald liitus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.
Vändra alevis oli 2011. aasta 1. jaanuaril 2312 elanikku. 2006. aasta 1. jaanuaril oli Vändras 2528 elanikku, 2000. aasta rahvaloenduse aegu aga 2662.
Vändrast voolab läbi Vändra jõgi.
Vändra Gümnaasium on Pärnumaa suurim maagümnaasium.
Vändra viimane alevivanem oli Toomas Sonts.
Lõpe (Lääneranna)
Külas tegutseb Lõpe kool.
Vändra
Vaatamisväärsused
Vanakirikumäel on maa-alune kalmistu Kabeliase, mida kasutati 15.–18. sajandil ning mis on tänapäeval muinsuskaitse all.
Alevis Kirikumäel asub pühale Martinile pühitsetud Vändra kirik, mis kuulub EELK Vändra Martini kogudusele. 1787. aastal ehitatud kirik on ühelööviline, torn lisati sellele 1841. aastal.
Kunagise puukiriku ja mõisa kohale on püstitatud mälestuskivi. Vana-Vändra mõis ahoone on varemeis, pargis seisab alevi laululava.
Paide maantee veeres Käru jõe kaldal asus Uue-Vändra mõis ahoone, mis põletati 1905. aasta revolutsiooni ajal ning pärast ülesehitust hävis Teises maailmasõjas. Mõisa endist asupaika ümbritseb eakas ja liigirohke Rõusa park, kus on ka Vändra metskonna keskusehoone.
Koolimaja ees seisab Vändra karu kuju, mille annetas koolile Vändra gümnaasiumi vilistlaskogu.
Tähelepanuväärne on ka 1924. aastal rajatud kooliaed. Selles on peenarde ja viljapuude kõrval ka kiviktaimla, suve- ja püsilillede näidispeenrad ning köetav kasvuhoone. 2004. aastal ehitati kooliaeda selle 80. aastapäeva puhul purskkaev.
Oma viimased eluaastad Vändras veetnud ja Vändra kalmistule maetud helilooja Mihkel Lüdigit mälestab kunagise kurttummade kooli hoonete vastas majaseinal seisev memoriaaltahvel.
Arhitektuur
Alevivalitsus, kultuurimaja ja politseijaoskond paiknevad Malle Penjami tüüpprojekti järgi rajatud kunagises kolhoosikeskuses; sama projekti alusel on ehitatud näiteks Aruküla vallamaja. Eesti 1970. aastate arhitektuuri hästi säilinud esindajana on soovitatud hoone riikliku kaitse alla võtta (seni alevi ainsa majana).
Ajast, mil Vändra asus Pärnu–Sindi–Vändra–Türi–Paide–Tamsalu raudteeliinil, on alevisse jäänud 1928. aastal ehitatud raudteejaamahoone, mille projekteeris Leon Johanson. Raudteejaam on Vändra üks esinduslikumaid puithooneid. Selle kõrval seisab samast ajast pärit raudteetööliste maja.
Vändra gümnaasiumi vana õppehoone rajas 1913. aastal Vändra Rahva Hariduse Selts, mis kogus selleks korjandusega 53 000 kuldrubla. Kool ehitati Kirikaru talu maadele; taluperemees Mats Tõnisson oli tuntud kirjamees, kes koostas ka tähtraamatuid. Toona kooli asutamine siiski ei õnnestunud ja maja jäi kohalike seltside käsutusse. Kool rajati alles 1922 erareaalgümnaasiumina ning riigistati 1924.
19. sajandist pärinevast kirikumõisa magasiaidast on ajapikku saanud kõrtsihoone. Pika maakividest hoone fassaadil on viis kaart, mida kannavad massiivsed piilarid.
Pärnu–Paide maantee ääres on Toomas Reinu projekteeritud galeriielamu.
Ajalugu
Vändrast kagu pool Suurejõel paiknes Pärnu jõe ääres väike tööstuskeskus, kus asus vesiveski ja varem ka vasekoda. 19. sajandi algul rajati praegusse Võidula mõisa Vändra klaasivabrik, mis lõpetas töö alles Eesti Vabariigi päevil. Raudtee jõudis Vändrasse 1928. aastal. Eesti Vabariigi ajal kujunes Vändrast Kirde-Pärnumaa majandus- ja kultuurikeskus. Ligi 1000 elanikuga oli see üks suuremaid kirikualevikke Eestis.
13. septembril 1945. aastal sai Vändra alevi staatuse. 1950–1962 oli Vändra rajoonikeskus, mistõttu elanikkond kasvas kiiresti.
Josy Barthel
Joseph Barthel (ka Josy Barthel; 24. aprill 1927 – 7. juuli 1992) oli Luksemburgi kergejõustiklane (keskmaajooksja), sporditegelane ja poliitik.
Ta võistles Londoni (9. koht), Helsingi (1. koht) ja Melbourne'i (ei pääsenud finaali) olümpiamängudel 1500 m jooksus. Ta on ainuke Luksemburgi sportlane, kes on tulnud olümpiavõitjaks.
Barthel oli aastatel 1962–1972 Luksemburgi kergejõustikuliidu ja 1972–1977 olümpiakomitee esimees ning 1977–1984 kahel korral valitsuse liige (muu hulgas energia-, turismi-, transpordi- ja keskkonnaküsimustega tegelev minister).
Oma Keel
Oma Keel on keeleajakiri Eestis, mida annab välja Emakeele Selts ning mis ilmub alates 2000. aasta sügisest.
Kui kõik teised enne 2000. aastat Eestis ilmunud keeleajakirjad olid filoloogide teadusajakirjad (Keel ja Kirjandus, Linguistica Uralica) või keskendunud murretele (Kodumurre), siis Oma Keel oli esimene kõigile keelehuvilistele mõeldud ajakiri.
Kesksel kohal ajakirjas on kirjakeele hoole, sest kirjakeel on tänapäeva ühiskonnas kõige olulisem keelekuju. Tutvustatakse asutusi, kus tegeldakse eesti keelega, räägitakse tuntumatest keeleteadlastest ja sellest, millega nad tegelevad. Igas numbris tutvustatakse uusi keeleraamatuid ning esitatakse keelesündmuste kroonika.
Kirjutiste valikul ja ainestiku esitusviisil peetakse eriti oluliseks, et kõik see oleks huvitav, vajalik ja jõukohane ka gümnaasiumiõpilastele.
Oma Keel ilmub kaks korda aastas.
Maikse
Maikse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
J Dilla
James Dewitt Yancey (7. veebruar 1974 – 10. veebruar 2006), rohkem tuntud kui J Dilla (ka Jay Dee), oli Ameerika hiphopmuusika produtsent ja räppar. Karjääri alustas ta nime Jay Dee all, kuid 2001. aastast kasutas ta nime J Dilla.
Dilla tööd produtsendina on hinnatud kõrgelt, tunnustust on jaganud isegi Kanye West, Just Blaze ja Pharrell Williams. Dilla valduses olnud salvestiste seas on palju selliseid teoseid, põhiliselt kasutamata räpitaustu, mida ta ei jõudnud albumitele panna, ning need on internetis laialdaselt levinud, mis on talle fänne juurde toonud.
Elu lõpuaastad ja surm
2002. aastal asutasid J Dilla ja Los Angelese produtsent Madlib ansambli Jaylib. 2003. aastal andsid nad välja albumi "Champion Sound".
2004. aastal kolis Dilla Detroitist Los Angelesse ja läks Jaylibiga turneele.
Ajakirjade Urb (2004 märts) ja XXL (2005 juuni) artiklites väideti, et J Dilla on haige ja lebab haiglavoodis. Dilla väitis, et temaga on kõik korras, kuid novembris 2005 oli selge, et see nii ei olnud. Dilla käis küll ringreisil Euroopas, kuid ta esines ratastoolis. Hiljem avaldati, et ta põdes rasket verehaigust (nn TTP) ja luupust.
J Dilla suri 10. veebruaril 2006 oma kodus Los Angeleses. Tema viimane album "Donuts" ilmus vaid kolm päeva varem.
An-Nabaţīyah' kubernerkond
An-Nabaţīyah' kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Liibanonis.
1990
1990. aasta (MCMXC) oli 20. sajandi 90. aasta.
Jaanuar
''Detailsem kronoloogia leheküljel Jaanuar 1990
Veebruar
Detailsem kronoloogia leheküljel Veebruar 1990
Sündmused Eestis
pisi|15. mail 1990 toimus Toompeal Interliikumise organiseeritud meeleavaldus
Surnud
''Pikem nimekiri leheküljel Surnud 1990
Robert Wilcox
Robert William Kalani-hiapo Wilcox (15. veebruar 1855 Kahului – 23. oktoober 1903 Honolulu) oli Hawaii poliitik.
Tema isa oli ameeriklane Rhode Islandilt ja ema Hawaii kohalikku päritolu.
Rubén Serrano
thumb|Rubén Serrano
Rubén Serrano Calvo (sündinud 5. veebruaril 1970 Madridis) on Hispaania kirjanik ja ajakirjanik. Ta on mitme laste- ja noorteraamatu autor.
Dhī Qāri kubernerkond
Dhī Qāri kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis.
Viited
🇮🇶
Catamarca provints
Catamarca provints on Argentina 1. järgu haldusüksus. Asub riigi loodeosas. Piirneb läänes Tšiiliga.
Provints jaguneb 16 departemanguks, mis jagunevad 36 kohalikuks omavalitsuseks.
Catamarca provintsis kaevandatakse kulda ja vasemaaki.
Välislingid
🇦🇷
Tuuli Koch
Tuuli Koch (sündinud 5. novembril 1978) on eesti ajakirjanik ja riigiametnik.
Ta lõpetas 1996. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli (76. lend). 2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Aastatel 2005-2017 töötas ajalehes Postimees.
Ta juhtis koos Mihkel Rauaga 2004. aastal lühikest aega TV3 saadet "Koosolek". 2007. aasta sügisel sai ta Eesti Televisiooni "Terevisiooni" saatejuhiks Toomas Luhatsi kõrval.
2018. aasta veebruarist töötas ta Tallinna linnapea Taavi Aasa nõunikuna. Kui Taavi Aas sai 2019. aastal majandus- ja taristuministriks, sai Tuuli Kochist tema kui ministri nõunik.
Edward David Kalakaua Kawananakoa
Edward David Kalakaua Kawananakoa (10. märts 1904 Honolulu – 20. mai 1953 Honolulu) oli Hawaii kuningliku perekonna pea alates 11. novembrist 1917.
Tõmmupunnpea
Tõmmupunnpea (Erynnis tages) on liblikaliik punnpealaste sugukonnast.
Valmiku tiibade siruulatus on 23–26 mm. Punakaspruunide tiibade serval on valgete täppide rida.
Tõmmupunnpea on levinud peaaegu kogu Euroopas ja Aasias.
Lääne-Eesti lubjarikastel niitudel ja Kagu-Eesti liivastel aladel on ta kohati sage.
Andres Ild
Andres Ild (sündinud 28. augustil 1943 Pärnus) on eesti näitleja.
Andres Ild lõpetas 1962. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Töötas 1963–1964 Pärnus sidemontöörina. Ta oli aastatel 1964–1998 Endla teatri näitleja. Hiljem on ta mänginud Endla teatri lavastustes rollilepinguga.
Isiklikku
1981. aastal abiellus Andres Ild näitleja Juta Tintsiga.
Verev kontpuu
Verev kontpuu (Cornus sanguinea) on kontpuuliste sugukonna kontpuu perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas.
Rahvapärased nimetused: kukerkuusk, kukepuu, luupuu.
Musta värvi viljad on kergelt mürgised.
Levila ja kasvukoht
Levinud Kesk- ja Lõuna-Euroopas ning Ees-Aasias. Eestis sagedamini Põhja- ja Lääne-Eestis, osaliselt ka Lääne- ja Edela-Eestis. Sageli ilutaimena aedades, ka metsistunult. Kasvab leht- ja segametsades, salumetsas, looniitudel, puisniitudel, põõsarindes. Eelistab lubjarikast pinnast.
Secret and Whisper
Secret and Whisper oli Kanada rokkansambel.
Bänd loodi 2007. aastal. 2011. aasta suvel teatati, et ansambel läheb ajutiselt laiali.
Abigail Kapiolani Kawananakoa
pisi|Abigail Kapiolani Kawananakoa (1922) Abigail Helen Kapiolani Kawananakoa (14. märts 1903 Honolulu – 8. aprill 1961 Honolulu) oli Hawaii kuningliku perekonna pea alates 20. maist 1953.
Mihkli
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Mihkli oli Mihkli kihelkonna keskus. Külas asub 13. sajandil rajatud Mihkli kirik.
Batrachochytrium dendrobatidis
thumb|Batrachochytrium dendrobatidis'e [[zoospoorid mageveelülijalgsel (a) ja vetikal (b).]] Batrachochytrium dendrobatidis on viburseen, mis põhjustab kahepaiksete haigust kütridiomükoosi. See on teadaolevalt ainuke viburseen, mis parasiteerib selgroogsetel.
Seen avastati 1998. aastal ja see on põhjustanud mitmete liikide arvukuse järsu languse või väljasuremise.
Kasvab temperatuuril 4–25 °C. Temperatuuril üle 28 °C kasv peatub.
Basra kubernerkond
Basra kubernerkond on 1. järgu haldusüksus Iraagis.
Viited
🇮🇶
Evolutsioonibioloogia
Evolutsioonibioloogia (ka evolutsiooniline bioloogia) on bioloogia haru, mis tegeleb eluslooduse evolutsiooni uurimisega.
David Frost
thumb David Paradine Frost (7. aprill 1939 – 31. august 2013) oli inglise ajakirjanik, humorist ja meediategelane.
Ta oli poliitilise satiiri eestvedaja, kes intervjueeris paljusid tuntud inimesi, näiteks Richard Nixonit. Alates 2006. aastast juhtis ta kanali Al-Jazīrah saadet "Frost Over The World".
Elektrofiilne liitumine
Elektrofiilne liitumine ehk elektrofiilne liitumisreaktsioon (nimetatud ka katioonne liitumine ehk AdE reaktsioon) on orgaanilises keemias polaarse või polariseeritava molekuli Eδ+–Zδ–  (reagent)  liitumine küllastumata ühendi kaksik- või kolmiksidemele (EZ reaktsioonil aromaatsete ühenditega saadakse liitumise asemel  elektrofiilse asenduse (SE) produktid).
C=C +   E–Z  →  EC–CZ
Siin elektronodefitsiitne osake E+ atakeerib kordse sideme π-elektronpaari, mis on kergesti kättesaadav uue σ-sideme loomiseks ja moodustunud karbokatioon ühineb nukleofiiliga andes liitumisprodukti. See on astmeline reaktsioon. Elektrofiili E+ genereerimist reagendist E–Z soodustab reeglina kas teise molekuli E–Z või lisatud Lewisi happe (katalüsaator) osavõtt.
E+ +  C=C    →     E–C–C+
Tugevate prootonhapete osaluse korral liitub substraadi π-sidemele prooton H+:
H+ +  C=C     →    H–C–C+
Liitumisproduktid moodustuvad järgnevalt karbokatiooni ühinemisel nukleofiiliga (aniooniga või reaktsiooni keskkonnas esineva molekuli vaba elektronpaari omava aatomi või kordse sidemega, näiteks H–OH, H–OR, HOC(=O)R, C=C jt). Näiteks:
E–C–C+ + Z–    →    E–C–C–Z
E–C–C+ + H–OH  →    E–C–C–OH  +  H+
E–C–C+ + C=C     →    E–C–C–C–C+
Reagentide EZ liitumine toimub regioselektiivselt, nii et intermediaadina moodustuks enam stabiliseeritud karbokatioon. Realiseerub see vastavalt Markovnikovi reeglile: elektrofiil (E+ või H+ või  R+ jt)   liitub selle süsiniku aatomi juurde, millega on seotud rohkem vesiniku aatomeid ja nukleofiilne rühm liitub selle süsiniku aatomiga, millega on seotud kõige vähem vesiniku aatomeid.
Elektrofiilsed liitumisreaktsioonid
Tüüpilised alkeenide ja alküünide elektrofiilse liitumise reaktsioonid on:
Aru mõis (Karja)
Aru mõis (saksa keeles Arromois) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1519.
Assaku–Jüri tee
Assaku–Jüri tee (riiklik registreerimisnumber 11113) on kõrvalmaantee Rae vallas. Tee pikkus on 5,1 km.
Koikla mõis
Mõisast on teateid alates 1399.
Assaku–Jüri tee
Tee saab alguse Järveküla–Jüri tee seitsmendal kilomeetril Assaku alevikus. Tee läbib Rae, Karla ja Vaskjala küla ning Assaku ja Jüri aleviku. Tee lõpeb Jüri–Aruküla tee kolmandal kilomeetril Jüri alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 9 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Teelõik Assaku alevikust kuni Tallinna ringteeni on pinnatud kruusatee, ülejäänu kohta andmed puuduvad. Tee klass kuni 3,4 km-ni on V, ülejäänu kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus Assaku alevikust kuni Tallinna ringteeni on 200–500 autot ööpäevas, ülejäänu kohta andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub teisel kilomeetril Raeküla tee, neljandal kilomeetril Tallinna ringtee ja Lagedi–Jüri tee.
Naissoo
Naissoo on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Andres Kasesalu
Andres Kasesalu (4. märts 1962 Viljandi – 7. jaanuar 2009) oli eesti ajalooõpetaja ja mälumängur.
Haridus ja töö
Keskkooli lõpetas 1980. aastal Raplas. Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist ajaloolasena 1985. aastal töötas ta tollases Tallinna 9. Keskkoolis, hilisemas Õismäe Humanitaargümnaasiumis.
Mälumäng
Mälumänguvõistlustel hakkas kaasa lööma üliõpilasena Tartu Riikliku Ülikooli võistkonnas, kellega osales 1982. aastal ka Eesti Televisiooni mälumängusarjas "Kes keda?".
1992. aastal tuli ta mälumängu paarismängus Eesti meistriks (koos Indrek Salisega). Võistkondlikus arvestuses jõudis ta mitu korda Eesti meistrivõistlustel esikolmikusse.
Gavriil Latõšev
Gavriil Latõšev Ivani p. (sündinud 7. aprill 1907 Orjoli kubermang Dolgjanskaja Slobodka küla-) oli NLKP parteitegelane, EKP KK I sekretäri asetäitja, rahvuselt venelane, valdas vene ja nõrgalt saksa keelt. ÜK(b)P liige märtsist 1932.
Noorus
Sündis keskmiktalupoja peres, 1919 läks rätsepa juurde õpilaseks, seal töötas kolm aastat. 1922 – 1926 oli Dubrovski nöörivabrikus tisler. 1924 – 1932 ÜLKNÜ liige. 1926 sõitis Brjanskisse õppima õhtusesse töölisfakulteeti. Samal ajal töötas 1926 – 1928 Uritski-nim. vaguniremonditehase tislerina. 1928 pidi õpingud isa haiguse tõttu katkestama. Oli 1928 – 1930 Dubrovkas puidutöötlemisvabrikus tisler, 1930 – 1932 Moskvas Teise Riikliku Kellatehase tisler. 1930 asus õppima Andrejevinim. töölisfakulteedi õhtusesse osakonda, 1932 – 1938 oli Moskva Stalini nim. raudteetranspordi inseneride instituudi üliõpilane (õppis tunneli- ja metrooehituse inseneriks). 1938 – 1942 töötas Moskvas Metrostroi trusti objektidel vahetusinsenerina, kaevanduse peainsenerina, 1942-1943 oli trusti “Mosoblugol” peainsener, 1943 – 1945 ÜK(b)P Moskva oblastikomitee kohaliku kütusetööstuse osakonna instruktor.
Tegevus Eesti NSV-s
1945 saadeti ÜK(b)P KK poolt tööle Eestisse. 1945-1946 oli EK(b)P KK kütuseenergeetika osakonna juhataja asetäitja (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 23.05.1945), 1946 KK ehituse ja kommunaalmajanduse osakonna juhataja asetäitja, 1946-1948 KK sekretäri asetäitja ehituse ja kommunaalmajanduse alal. 1944–1949 õppis kaugõppes ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis. Kohalt vabastati seoses ametikoha reorganiseerimisega, 1948 – 1950 oli EK(b)P KK rasketööstuse osakonna juhataja. EK(b)P Keskkomitee liige 1948 – 1951. ÜK(b)P KK otsusega 7. aprillil 1950 vabastati Latõšev rasketööstuse osakonna juhataja kohalt 22. aprillil 1950 ja saadeti ÜK(b)P KK käsutusse.
Tegevus Vene NFSV-s
1950 – 1954 oli NSVL MN Moskva Linnaehituse Riikliku Komitee kaadriosakonna ülema asetäitja, 1954 – 1962 NLKP KK põllumajandusosakonna inspektor liiduvabariikide alal ja 1962 – 1964 inspektor, 1964–1966 NLKP ehitusosakonna maaehitussektori juhataja, 1966 – 1974 Vene NFSV maaehitusministri asetäitja. Aastast 1974 pensionil. Abielus, 1 tütar
Diyālá kubernerkond
Viited
🇮🇶
Madis Schmidt
Madis Schmidt (sündinud 6. septembril 1942 Kalmaru küla, Vändra vald, Pärnumaa) on eesti puhkpilliorkestri dirigent, fagotist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna Muusikakooli fagoti erialal Elmar Milkopi klassis ning 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi fagoti erialal Rein Olsperti klassis.
Schmidt on mänginud aastatel 1962–1976 Estonia ja 1962–66 Balti laevastiku mereväeorkestris. Ta on töötanud aastatel 1972–1976 Saku Muusikakoolis puhkpilliõpetaja ja dirigendina, juhatades ühtlasi Saku Õlletehase ning 1973–1975 tehase Silikaat puhkpilliorkestrit. Õpetajatööd jätkas Madis Schmidt 1976–1981 Vändra Lastemuusikakoolis ning juhtis samas dirigendina kultuurimaja orkestrit. Ta on asutanud 1981. aastal Pärnu-Jaagupi Lastemuusikakooli (1981–2000 direktor ja õpetaja) ning 1983. aastal selle filiaali, Kilingi-Nõmme Lastemuusikakooli (1983–85 direktor ja õpetaja). Perioodil 1977–2004 oli ta tegev ka Vabariiklikus Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestris ja juhatas dirigendina aastatel 1978–1982  Pärnu Sümfooniaorkestrit ning 1982–2008 Pärnu-Jaagupi puhkpilliorkestrit Halinga. Alates aastast 2000 on ta töötanud Pärnu Muusikakoolis õpetajana.
Madis Schmidti õpilased on teiste seas olnud Artur Raidmets, Madis Mäekalle, Hando Põlluste, Priit Volmer, Taavi Reimets, Mari Kalmet, Liis Mäevälja ja Julia Žigun.
Nedrema
Nedrema (varem ka Nedremaa) on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Kildinstroi
Kildinstroi on alev Venemaa Murmanski oblasti Kola rajoonis.
Asula on rajatud 1936. aastal, alevi staatuse sai 1937. aastal.
Nedrema
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Nedrema küla juures asub Nedrema puisniit.
Pikkjärv
Pikkjärv on mitme Eesti järve nimi:
Ornitoloogiajaam
Ornitoloogiajaam on bioloogiajaam, kus tegeldakse põhiliselt lindude uurimisega. Rossitteni (hiljem Rõbatši) ornitolooogiajaam Kura säärel on olnud üks tähtsaid lindude rõngastamise ja rände uurimise keskusi. Eestis on tegutsenud ornitoloogiajaam Puhtus.
440
440. aasta
Keemia
Keemia on teadusharu, mis uurib ainete koostist, ehitust ja omadusi ning nende muundumise seaduspärasusi.
Keemia ajalugu
Keemia on alguse saanud avastusest, et tule mõjul võib üks aine muunduda teiseks.
Egiptuses, Hiinas ja Indias osati juba mitu tuhat aastat eKr sulatada maakidest metalle ning valmistada nende sulameid, klaasi ja emaili.
Murrang keemia arengus toimus 16. sajandil, kui haigeravis hakati kasutama keemilisi aineid. Tekkis iatrokeemia, mis põhjendas haigusi mõne elemendi vähesuse või liigsusega organismis. Laienes keemia rakendamine tööstuses.
Lõplikult vääras alkeemia seisukohad 1710 tekkinud flogistoniteooria: arvati, et ainest eraldub oksüdeerumisel (põlemisel) ja ainega liitub redutseerumisel flogiston (tuleaine).
Flogistoniteooria hääbus alles 18. sajandi teisel poolel, kui hakati rakendama kvantitatiivseid uurimismeetodeid. Võeti kasutusele aatommassi (aatomkaalu) mõiste, keemiliste elementide tähistamise süsteem ning uus keemiaterminoloogia, esitati orgaaniliste ühendite struktuuri teooria põhiseisukohad, avastati perioodilisusseadus ja koostati keemiliste elementide perioodilisussüsteem.
19. sajandi teisel poolel hakkas arenema füüsikaline keemia.
Aatomiteooria alusel tekkis 20. sajandi alguses nüüdisaegne teoreetiline keemia. Eriti hoogsasti on viimasel ajal edenenud füüsika ja bioloogiaga piirnevad teadusalad biokeemia ja keemiline füüsika.
Keemia ajalugu Eestis
Eesti aladel juurdus algeline keemiatehnoloogia taludes ja mõisates enamasti tänu mujalt Euroopast tulnud teadmistele juba sajandeid tagasi. Igapäevavajadusteks levis tõrvaajamine, lubjapõletamine, rauasulatus soomaagist, viinaajamine jm väikesemahuline tootmistegevus. 18. sajandi keskpaiku hakati mõisates asutama juba tulutoovaid vabrikuid. Haritud keemiainsenerid tulid Eestisse põhiliselt Riiast või Peterburist. Arenev tootmine nõudis üha enam teadmisi, matemaatikat, keemiat ja füüsikat õppinud "tehnikuid". See tõi 19. sajandil kaasa ka tehnilise keemia õpetamise Tartu Ülikoolis. Uurimistööde osas oli tähtis koht kohalike maa- ja loodusvarade olemuse ning võimaliku kasutuse kindlakstegemisel. Oluliseks kujunes alates 19. sajandi keskpaigast, eriti aga pärast Eesti Vabariigi loomist (1918), põlevkivi kasutusvõimaluste uurimine ja arendamine. Põlevkivikeemia ja -tehnoloogia suuremateks uurimisasutusteks kujunesid Tallinna Tehnikaülikool (TTÜ), TA Keemia Instituut ja Põlevkivi Instituut Kohtla-Järvel. Ülikoolides juurutati kõigi põhiliste keemiavaldkondadega seotud õppe- ja teadustöö: anorgaaniline keemia, analüütiline keemia, füüsikaline keemia, orgaaniline keemia, biokeemia. Keemiainseneridele õpetati selliseid olulisi aineid nagu keemiatehnoloogia, keemiatööstuse protsessid ja aparaadid.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist (1991) viidi läbi rida reforme, mille eesmärgiks oli nõukogudeaegse struktuuri ümberkorraldamine. Spetsialistide ettevalmistus ja teaduskorraldus viidi vastavusse rahvusvaheliselt tunnustatud süsteemiga, teadlaskonna arvukust vähendati ja koondati ülikoolide süsteemi. Tekkis mitmeid edukaid keemiaga seotud väikefirmasid, valdkondlikke uurimis- ja analüüsilaboreid. Riigikogus jõustati rida kemikaalide ja ohtlike ainetega seotud õigusakte.
Keemiatööstuse osas tuleks nimetada klaasi, lubja, paberi, piirituse, tsemendi, haruldaste (muld)metallide, väetiste, pindaktiivsete ainete, liimvaikude ning mitmesuguste põlevkivisaaduste (olulisim on põlevkiviõli), ehituskeemia ja peenkeemia produktide tootmist.
Uneliblikas
Valmiku tiibade siruulatus on 28–31 mm, esitiibade pikkus 15–18 mm. Tumepruunide esitiibade serval on mõni ebakorrapärase kujuga kollakas tähn. Tagumiste tiibade alaküljel on kollasel taustal tumeda servaga valged ovaalid.
Röövikud toituvad kõrrelistel, näiteks helmikatel ja kastikutel.
Tallinnas Pirital on Uneliblika tänav.
Laugu mõis
Laugu mõis (saksa keeles Laugo) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandi II poolel.
Lovozero
Lovozero on küla Venemaa Murmanski oblastis, Lovozero rajooni keskus.
Komöödia
thumb|Marchel Mithosi komöödiat "Voodi" esitab Rannu külateater Emu Komöödia ehk pilke- või naljamäng (kr kōmōdia < komos 'lõbus, lärmitsev salk' + ōdē 'laul') on lõbusa lõpplahendusega näidend, üks dramaatika žanre (võrdle tragöödia ja draamaga).
Komöödia naeruvääristab satiiri ja huumori abil inimlikke nõrkusi ja pahesid, paljastab elukorralduse pahupooli ja sotsiaalseid müüte ning pakub vabastava naeru läbi meelelahutust.
Konfliktid on komöödias tavaliselt kergekaalulisemad kui tragöödias või draamas ja lahenevad mitmesuguste sekelduste, arusaamatuste, ootamatute sündmuspöörakute ja valeperipeetiate järel õnnelikult. Inimesekujutus võib olla ühekülgsem kui draamas, tüüpilist rõhutav, koomilisi liialdusi pakkuv (hüperbool, karikatuur, šarž).
Domineerivate tunnuste alusel jagatakse komöödiaid žanritüüpideks, nagu satiiriline ja humoorikas komöödia; farss e jant, vodevill, kõrgkomöödia, situatsioonikomöödia, karakterkomöödia, konversatsiooni- ehk salongikomöödia, kommetekomöödia, intriigikomöödia, mütoloogiline komöödia, poleemiline komöödia, pastoraalne komöödia.
Koomilisi filme ehk komöödiafilme nimetatakse tavaliselt samuti komöödiateks.
Kuulsamaid autoreid: Shakespeare, Ben Jonson, Sheridan, Oscar Wilde, George Bernard Shaw, Lope de Vega, Molière, Beaumarchais, Carlo Goldoni, Nikolai Gogol, Aleksis Kivi.
Vene formalism
Vene formalism ehk vene vormikoolkond oli suund vene kirjandusteaduses, mis kujunes 1910. ja 1920. aastail.
Vene formalism vaatleb kirjandusteost kui vormivõtete süsteemi sõltumatult teose tekstivälistest seostest. Teoreetiliselt toetus suund strukturalistliku keeleteaduse (Jan Niecisław Baudouin de Courtenay, Ferdinand de Saussure) ja avangardistide ideestikule.
Suuna liikmete hulka kuulusid Viktor Šklovski, Juri Tõnjanov, Boriss Eichenbaum, Roman Jakobson jt.
Vene formalismil oli tugev mõju Mihhail Bahtini ja Juri Lotmani vaadetele ning kirjandussemiootika ja Tartu-Moskva semiootikakoolkonna arengule.
Dolorese jõgi
Dolores on jõgi Põhja-Ameerika lääneosas. Algab Kaljumäestikust. Voolab valdavalt loodesse ja põhja. Suubub vasakult Coloradosse. Jõgi on umbes 400 km pikk.
Metsküla mõis
Metsküla mõis (saksa keeles Metzküll) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Serafino dell'Aquila
Serafino dell'Aquila (sündinud 1466, surnud 1500), tuntud ka Serafino Aquilano, Serafino dei Ciminelli, oli Itaalia luuletaja ja muusik Serafino Cimini di Bazzano, stiililt üks Petrarca järgijatest. Serafino luulest olid hiljem mõjutatud nii Prantsusmaa kui ka Inglismaa renessanssluuletajad.
Eluloolist
Serafino sündis väikeses L'Aquila linnas 1466 kõrgest soost linnakodanike Francesco ja Lippa de 'Legistise pojana. Esimese hariduse sai ta oma kodulinnas. 1478. aastal läks Serafino koos emapoolse onu Paolo de 'Legistisega, kes oli Potenza krahvi Antonio de Guevara sekretär, Napolisse ja hakkas teenima paažina krahvi õukonnas. Rafineeritud kultuuriga õukonna keskel pühendus noormees luulekunsti ja muusika õppimisele. Ta oli tuntud franko-flaami koolkonna helilooja Guillaume Garnier' andekas õpilane ning kohtus hiljem ka Josquin des Prez'ga, kellele ta võib-olla on pühendanud soneti "Jusquin, non dir ch'el ciel sia crudo ed empio".
Serafino pöördus 1481. aastal pärast isa surma L'Aquilasse tagasi ja jäi sinna 1484. aastani. Ta pälvis oma linnas linnakodanike imetluse noore muusikuna, kes laulis Petrarca tekste lauto saatel võrreldamatu elegantsiga. Kuid Serafinot peibutas suurem kuulsus, mille ta võis saavutada õukonnas suuremates linnades ja nii siirdus ta L'Aquilast Rooma, kus astus Ludovico il Moro venna kardinal Ascanio Sforza teenistusse. Kardinal harrastas luksuslikku elu pidude, bankettide ja jahiretkede lõputu jadana. Serafino pidi neis osalema, kuid ta ei varjanud oma kannatamatust isanda meelelahutuste suhtes, mis, samuti nagu õukonnaelu intriigid ja nurjatus, ei sobinud nooruki uhke ja impulsiivse iseloomuga. Oma tunded pani ta kardinali vastu sihitud salvavatesse luuletustesse, mis peale õukonna levisid ka Roomas ja äratasid linnas luuletaja vastu heatahtlikku solidaarsust.
1490. aastal saatis luuletaja kardinali käigul Milanosse Ludovico il Moro juurde. Moro õukonnas äratas ta tähelepanu oma improviseerimisoskusega, luuletades vastkuuldud Chariteo strambotto ' dele vastuseks luulet samas žanris ja esitades seda lauto saatel. Varsti saavutas Serafino Ciminelli sellise kuulsuse, et kõik sellel perioodil komponeeritud strambotto ' d on omistatud talle. Pärast Rooma tagasipöördumist pälvis luuletaja imetluse uudse luuležanriga ning sõlmis sidemed kirjandusest huvitatud inimestega nagu Pietro Gravina, Accoltid, Calmeta ehk Vincenzo Colli, kes hiljem pani kirja luuletaja eluloo (ilmus 1505).
Luule
Et Serafinol oli kombeks esitada oma tekste ise lauto saatel ja vahetevahel improviseerides esituse käigus neid muuta ja täiendada, on käsikirjadesse ja trükki jõudnud tekstid teiste üleskirjutused. Tekstide temale omistamine hiljem on vahel osutunud keerukaks. Esimene Serafino dall'Aquila tekstide kogumik "Opere del facundissimo Seraphino Aquilano" ilmus Roomas 1502. aastal ja ainult järgneva kümnendi jooksul järgnesid veel paarkümmend. 391 talle omistatud luuletusest 261 on strambotto ' d ja 97 sonetid.
Neodarvinism
Neodarvinism on evolutsiooniõpetus, mis põhineb ühel osal Charles Darwini evolutsioonikäsitlusest. See rõhutab juhuslike mutatsioonide ja loodusliku valiku määravat või koguni ainurolli adaptiivses evolutsioonis.
Neodarvinismi termini võttis kasutusele George Romanes aastal 1895, tähistades sellega vaadet, mille kohaselt evolutsioon toimub üksnes loodusliku valiku teel – nagu seda kirjeldasid näiteks Alfred Wallace ja August Weismann. Neodarvinismi kohaselt on Darwini poolt võimalikuks peetud pangeneetiline pärandumine (s.t, et ka elu jooksul omandatud tunnused võiksid päranduda järglastele) võimatu. Kuni 1930. aastateni nimetati neodarvinismiks panselektsionistlikku vaadet evolutsioonile. Neodarvinismi 1930. aastate lõpul kujunenud variant kannab (eriti vene ja saksa kirjanduses) nime sünteetiline evolutsiooniteooria.
Kriitika
Neodarvinismi suhtes (ja darvinismi suhtes üldse) kriitilisi evolutsiooniõpetusi on 20. sajandil olnud terve rida, nt nomogeneesi teooria ning Baldwini efekti tõlgendustele toetuvad teooriad. Eriti tugev kriitika on tulenenud epigeneetika arengust ning epigeneetiliste pärandumismehhanismide selgitamisest alates 20. sajandi lõpust.
Oluliste neodarvinismi kriitikute hulka kuuluvad nt Denis Noble, Gerd B. Müller, Aleksandr Ljubištšev ja Sergei Meien.
Karbalā’ kubernerkond
Karbalā’ kubernerkond on 1. järgu haldusüksus Iraagis.
🇮🇶
BU
BU tähendab järgmist:
Nätsi
Nätsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
31. märtsil 1975 Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega nr 177 toimus külade liitmine. Vähem asustatud külad liideti rohkem asustatud küladega. Seega liideti Nätsi küla Kalli külaga. Lähtudes sellest taastati endised külanimed Koonga Küla Rahvasaadikute Nõukogu (19. koosseisu 9. istungjärk) otsusega 18. aprillist 1989. a (kinnitatud Pärnu Rajooni RSN Täitevkomitee otsusega 20. oktoobrist 1989. a nr 504). Pärast külade nimede ja piiride ennistamist taastus taas pärast 14 aastat Nätsi küla.
Saare-Lääne piiskoppide valitsemise ajal (1518–1544) kuulus Nätsi küla Rabavere vaku hulka.
Manasi rahvusvaheline lennujaam
thumb|Manasi lennujaam Manasi rahvusvaheline lennujaam on Kõrgõzstani tähtsaim rahvusvaheline lennujaam. See asub Biškekist põhjas, 25 kilomeetri kaugusel.
Lennujaamas paikneb Manasi transiidikeskus, mida USA õhujõud kasutavad Afganistanis läbi viidavate sõjaliste operatsioonide toetamiseks.
Lennuväli ehitati vana Biškeki lennuvälja asendamiseks ja võttis esimese lennuki vastu 1974. aastal. Nime sai lennuväli kirgiisi eepose kangelase Manasi järgi.
Maysāni kubernerkond
Maysān ehk Mīsān on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis.
Viited
🇮🇶
Cambridge
Cambridge'is asub üks kahest tuntumast Inglismaa ülikoolist, 1209. aastal asutatud Cambridge'i ülikool. Linnas asub teinegi ülikool: Anglia Ruskini ülikool. Kokku on Cambridge'is üle 30 000 õpilase.
Cambridge sai linnaõigused alles 1951. aastal, sest linnas ei ole katedraali.
Carl Gustav Jochmann
Carl Gustav Jochmann (21. veebruar 1789 Pärnu – 1830 Naumburg) oli baltisaksa päritolu publitsist ja keelefilosoof.
Jochmann sündis Pärnus raesekretäri pojana. 14-aastaselt jätkas ta haridusteed Riia Toomkoolis ja Heitmanni erakoolis (1803–1805). Õppis juurat Leipzigi, Göttingeni ja Heidelbergi ülikoolides. Astus Poola vabastamise eesmärgil Napoleoni armeesse. Loobus siiski sõjaväelisest karjäärist leitnandi auastmes ja sõitis Šveitsi kaudu tagasi Riiga. Seal alustas ta 1810. aastal tööd advokaadina ja põgenes vaid sõja ajaks Suurbritanniasse.
Riias teenis Jochmann varanduse, mis võimaldas tal ülejäänud elu edukalt toime tulla. Ta reisis Euroopas ning kirjutas anonüümselt esseid poliitikast ja kultuurifilosoofiast. Julius Eckhardt on teda nimetanud üheks väljapaistvamaks publitsistiks, kes on iial Balti provintsidest võrsunud.
Jochmanni kool
Pärnu raeni jõudis teade Jochmanni testamendist alles üheksa aastat pärast tema surma pastor J. H. Rosenplänterilt. 1863. aastal avaldati testament Riia ajakirjas Baltische Monatschrift. Kool suudeti avada alles 8. jaanuaril 1873, koolimaja ehitati Supeluse ja Pühavaimu tänava nurgale (Pühavaimu 26).
Jochmanni kooli esimene õpetaja oli Robert Lenz. Kool kasvas üheks Pärnu suurematest: 1886. aastal ulatus õpilaste arv 205-ni, tavaliselt kõikus see 120 ja 150 vahel. Koolis õppisid nii linnakodanike, talupoegade kui ka välismaalaste lapsed. Õpetajate seas olid Johannes Kuus, rahvaliku laulu "Õrn ööbik" viisi autor Karl Ramm, Jüri Kornfeldt (Kalmaru) jt. Koolis õppis Pärnu esimene eestlasest linnapea, advokaat Jaan Leesment, samuti Tartu Peetri koguduse õpetaja Arnold Laur.
Eesti iseseisvuse saabudes võeti kool linna koolivõrku ning nimetati Pärnu 4. algkooliks. 1930. aastal koliti kool Kuninga tänavale nn Rosenplänteri majja.
Vana Jochmanni koolimaja seinal avati 21. augustil 2002 mälestustahvel kirjaga: "Siin asus aastatel 1873 kuni 1917 Jochmanni erakool, mis sai nime selle asutaja, poliitilise ja kultuurilise kirjamehe Carl Gustav Jochmanni järgi." Alates 2007. aastast tegutseb selles majas Laine Mägi Tantsukool.
Kalapüük (sümbol)
Kalapüük on sümbol, mis Hiinas tähendab valitsemise kunsti ("oskamatu kalamees ei saa kala, taktitu valitseja ei suuda inimesi enda poole võita") ja kristluses paganate kiriku rüppe toomist, apostlit kui "inimeste kalastajat".
Hamtramck
Hamtramck on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. Asub Detroiti linna keskel, loodes on lühike lõik ühist piiri Highland Parki linnaga. 53,6% linnaelanikest olid 2010. aastal Euroopa päritolu, 19,3% afroameeriklased.
Linn sai nime Prantsuse sõduri Jean François Hamtramcki järgi.
Parasmetsa mõis
Parasmetsa mõis (saksa keeles Parrasmetz) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1563.
Pamma mõis
Pamma mõis (saksa keeles Herrenhof) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Palatu
Palatu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Villem Indrikson
Villem Indrikson (21. august 1944 Tallinn – 2. märts 1996 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 4. Keskkooli, õppis 1964–1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas ning lõpetas 1976. aastal näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Orcadas
thumb|Orcadase polaarjaama kliimadiagramm
Orcadas on Argentina polaarjaam Antarktises. See asub Lõuna-Orkney saarte koosseisu kuuluval Laurie saarel. Jaam asub 4 m merepinnast kõrgemal ja rannajoonest 170 m kaugusel. Lähim sadam on Ushuaia, mis asub 1502 km kaugusel. Polaarjaamas on 11 hoonet ning seal tegeldakse glatsioloogiliste, seismoloogiliste ja meteoroloogiliste uuringutega. Orcadase polaarjaama geograafilised koordinaadid on 60°44′S 44°44′W.
Villem Indrikson
Ta oli 1972–1973 Rakvere Teatri, 1973–1986 Endla teatri ja 1988–1992 Vanalinnastuudio näitleja. 1986–1988 oli ta Tallinnfilmi ja 1989–1996 ETV režissöör.
Villem Indrikson on maetud Liiva kalmistule.
Manitoba vapp
thumb Manitoba vapp on Kanada Manitoba provintsi vapp.
Vapi ülaosas on punane rist valgel taustal (Püha Jüri rist), mis on Inglismaa sümbol. Vapi alumisel osal kujutatakse ameerika piisonit.
Alexander Haig
pisi|Alexander Haig Alexander Meigs Haig, Jr. (2. detsember 1924 Philadelphia – 20. veebruar 2010 Baltimore) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja sõjaväelane (kindral). Ta oli Vabariikliku Partei liige.
Haig osales Korea ja Vietnami sõjas.
Ta oli 1972–1974 Valge Maja personaliülem. 1974–1979 oli ta NATO Euroopa vägede ülemjuhataja. 25. juunil 1979 tegi Punaarmee Fraktsioon talle Belgias ebaõnnestunud atentaadi. Samal aastal läks Haig erru.
Haig oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Ronald Reagani valitsuses 1981–1982. Ta lahkus sellelt ametikohalt erimeelsuste tõttu presidendiga.
Aastal 1988 kandideeris ta Vabariikliku Partei kandidaadiks Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel.
Manitoba lipp
pisi|Manitoba lipp Manitoba lipp on Kanada Manitoba provintsi lipp.
Lipp kinnitati õiguaktiga 11. mail 1965 ja kuulutati avalikult välja 12. mail 1966.
John Hancock
pisi|John Hancock John Hancock (23. jaanuar 1737 – 8. oktoober 1793) oli ameerika kaupmees ja poliitik. Ta oli Massachusettsi esimene kuberner ja teise Kontinentaalkongressi president. Hancock kirjutas esimesena alla Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioonile.
John Hancocki järgi on nimetatud hulgaliselt tänavaid ja hooneid, muu hulgas John Hancock Center Chicagos ja John Hancock Tower Bostonis.
Sauga vald
Sauga vald oli vald Pärnu maakonna keskosas.
Sauga valla naabriteks olid lõunas Pärnu linn, läänes Audru vald, põhjas Halinga ja Are vald ning idas Tori ja Paikuse vald ning Sindi linn.
Sauga viimane vallavanem oli Andres Hirvela.
Alevik
Sauga
Külad
Sauga vallas on 10 küla: Eametsa, Kiisa, Kilksama, Nurme, Pulli, Räägu, Rütavere, Tammiste, Urge ja Vainu küla.
Ajalugu
24. oktoobril 1991 muudeti Sauga külanõukogu Sauga vallaks. 2017. aastal ühines Sauga vald Tori vallaga.
Vaatamisväärsused
Pärnu jõe paremal kaldal, Sindi sillast 2 km ülesvoolu asub Pulli, mis on Eesti vanim muinasasula (8500–9000 eKr).
Post hardcore
Post hardcore (ka post-hardcore, harvemini lühendina phxc või phXc) on muusikastiil, mis põhiliselt mõjutatud hardcore pungist, emocore ' ist ja screamo'' ' st.
Post-hardcore on enamasti äratuntav mitmekesise vokaali poolest. Näiteks võib laulja ühel hetkel sosistada ja järgmisel hetkel karjuda. Taustaks on enamasti pidev ja ilma suurema vahelduseta tempokas trummitagumine. Stiili võib iseloomustada ka sellega, et enamasti tundub nende muusikal olevat omapärane püüe korraga saavutada nii kaootilist, dissonantset efekti kui ka meloodiat ja korrapära. Pinge tõusud ja langused võivad vahelduda väga kiiresti ning vahel toimuvad peaaegu et korraga.
Ajalugu
Post-hardcore ' i algusaja paikapanemisel on esinenud käsitluslikke vastuolusid. Üks seisukoht on, et muusikastiil sai alguse 1970ndate lõpul ja 1980ndate alguses. Võib arvata, et siis umbes sel ajajärgul võeti kasutusele termin post-hardcore, mis kirjeldas kõiki hardcore-pungi edasiarendusi. Tänapäevaks on aga välja kujunenud eraldiseisev post-hardcore ' 'i muusikastiil.
Teine arvamus on see, et post-hardcore kujunes välja kõrvuti emoga Dischord Recordsi suure kaasabiga 1980ndate lõpul ja 1990ndate alguses. Kuna emo ja post-hardcore alged asuvad samas kohas, vaid arengusuunad on erinevad (ehkki mitte oluliselt), siis tihtipeale ei tehta žanritel vahet. See ei tule alati vaid ebaprofessionaalsusest žanri määramisel, vaid asjaolust, et ajas tagasi minnes saabki post-hardcore ja emo eraldada vaid mingi maani. Selleks punktiks, kus žanrite erinevusest on liiga raske aru saada, et neil vahet teha. võib pidada 1990ndate algusaastaid. Ei tasu aga arvata, nagu oleks žanrid siis sündinud, sest mõlemad terminid eksisteerisid juba siis. Näiteks 1990. aastate alguses palju populaarsust kogunud bänd Fugazi, mis avaldas väga laia mõju mõlemale žanrile, on siiamaani diskussiooni allikaks, kuigi teda peetakse siiski rohkem post-hardcore ' i žanrisse kuuluvaks, on siiski väga toekaid argumente, mis räägivad emocore ' i kasuks.
Anders Larsson
Anders Larsi poeg (rootsi keeles Anders Larsson målare; u. 1510 Nyköping – 1586 Kronobergi loss, Växjö) oli Eestimaal tegutsenud Rootsi kunstnik, arhitekt, fortifikatsiooni-insener.
Ta tegutses muuhulgas Gripsholmi, Svartsjö ja Stockholmi lossi ehitusel.
Pärast Harju-, Viru- ja Järvamaa rüütelkonna ja Tallinna linna ustavusvande andmist Rootsi kuningas Erik XIV-le ning Rootsi riigivõimu kehtestamist Eestimaal juhtis Anders 1561. aastast kindlustustöid Tallinnas ja hiljem ka Paides, Uus-Pärnus ja Viiburis.
Ta valmistas ka joonistuse esimese rootslaste Eestimaa asehalduri Lars Ivarsson Flemingi hauakivile, kes suri 1562. aastal Tallinnas ja on maetud Oleviste kirikusse.
Perekond
Tema vanemad olid Nyköpingi kodanik Lars Andersson ja Brita Eriksdotter Soop, kes oli Erik Soopi ja Märta Pedersdotter Skytte tütar.
Ta oli Tartu Ülikooli esimese kantsleri Johan Skytte vanaonu, tema õde Elin oli Skytte emapoolne vanaema.
Patareisadam
pisi|Paremal Patareisadama kai pisi|Karolin sõitmas Patareisadamasse 12 augustil 2017 Patareisadam (sadama kood: EE PAR) on Tallinnas Linnahalli kõrval asuv reisisadam, mis kuulub Tallinna linnale.