cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Połack
Ajalugu
Enne Läänemere ristisõdu kogusid Połacki vürstid andamit neid ümbritsenud balti hõimudelt (žemaitid, latgalid jt) ning vürstiriiki kuulusid ka osastisvürstiriigid: Jersika vürstiriik ja Koknese vürstiriik. Liivimaa ristisõja algetapil, asudes levitama ristiusku Daugava jõe suudmes liivlaste seas, nõutas Üksküla piiskop Meinhard nõusolekut Połacki vürstilt Vladimirilt. Liivimaa vallutamise käigus Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu poolt püüdis Połacki vürst taastada oma mõjuvõimu liivlaste aladel (Daugava alamjooksul), tehes 1203. aastal sõjakäigu Riiale, kuid oli sunnitud 1212. aastal sõlmima Riia piiskopiga leedulaste vastase liidulepingu ning loobuma liivlaste alade taotlemisest. 1216. aastal kavandas vürst Vladimir saarlastega ühist sõjakäiku Riiale, kuid suri enne sõjakäiku.
13. sajandi lõpus seadis end Polotski troonile Tautvilase poeg Konstantinas Tautvilaitis. Kuna tal polnud pärijaid, jättis ta pärast surma Polotski Riia peapiiskopile. Kohalik elanikkond tundis aga uue reegliga palju rahulolematust ja seetõttu pöörduti hertsog Vytenise poole, et saada abi Saksa orduga võitlemiseks. Aastal 1307 ühines Polotski vürstiriik lõpuks Leedu Suurvürstiriigiga.
17. sajandi Vene-Poola sõdade 1654–1667 aastate Vene-Poola sõja ajal kuulus linn ja kindlus aastatel 1654–1665 Moskva tsaaririigi võimu alla.
1772. aastal liideti Esimeses Poola jagamises Połacki piirkond Venemaa keisririigiga.
1777. aastal nimetati Połack kubermangulinnaks, aastatel 1778–1796 oli linn Polotski asehalduskonna keskus. 1796. aastast Valgevene, Vitebski kubermangu maakonnalinn.
Lihavõttejänes
pisi|Lihavõttejänes 1907. aasta postkaardil Lihavõttejänes on lääne popkultuuris mütoloogiline olevus, kes ülestõusmispühade ajal peidab laste jaoks majja või aeda lihavõttemune ja maiustusi.
Mütoloogias seostuvad jänesed kevade ja viljakusega, munad aga ülestõusmis- ehk munapühadega, mil kristlikus traditsioonis lõpeb paast ning lubatakse taas süüa mune ja liha.
Sevani rahvuspark
Sevani rahvuspark on rahvuspark Armeenias Gegharkhunikhi maakonnas. See asutati 1978. aastal Sevani järve ja selle ümbruse kaitseks.
Tänapäeval on Armeenias vaid kaks rahvusparki, lisaks Sevanile on seal Dilidžani rahvuspark.
Sevani rahvuspargi loomastikust ei ole veel teaduslikku ülevaadet. Levinumate imetajate seas on hunt, šaakal, rebane, nugis, metskass, jänes ja pisinärilised. Pargis leidub mitmesuguseid roomajaid: sisalikulisi (Darevskia unisexualis, Lacerta nairensis, Darevskia rostombekovi, Darevskia armeniaca) ja madusid (harilik nastik, harilik silenastik, Vipera eriwanensis) ning mageveekalu, sh Armeenia punasesse raamatusse kantud Sevani lõhet (Salmo ischchan).
Stolin
Stolinis on toiduainetetööstus (piimatööstus ja leivatehas). Haridusasutustest on linnas kaks keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal laste kunstikool ja spordikool. Stolinis asub põllumajanduskolledž.
Stolinis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Linnas asub koduloomuuseum.
Stolinis kasvab endise Radziwillide lossi pargis Kaukaasia nulu tukk, mis on koos ülejäänud pargiga looduskaitse all. Vaatamisväärsusteks on veel vanalinn koos juudi linnaosaga, viinaköök, aastal 1792 ehitatud sünagoog ja õigeusu kirik (1938).
Linn on Euroopa toonekurelinnade liidu liige (teised liikmed on Busk Ukrainast, Storkow Saksamaalt, Staicele Lätist, Demene vald Lätist, Komarovce Slovakkiast, Luka nad Jihlavou Tšehhist ja Ramygala Leedust).
Ajalugu
Stolinit mainitakse esimest korda aastal 1555. XVI sajandil sai Stolinist alev, see kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Asula omanike seas oli Salamjaretskid, Wiśniowieckid, Pacid, Sołtanid ja Skirmuntid. Alevi juures asus ka puidust kants.
Aastal 1655 rüüstasid Stolinit kasakad, pärast põletasid nad asula maha. Sellest ajast peale seisis sealne kants tühjalt. Aastal 1791 sai Stolinist Bresti vojevoodkonna Pinskitaguse maakonna keskus.
Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastal 1816 avati alevis kool, kus esimene Valgevene aladel hakati õpetama agronoomiat. Stolin hakkas kuuluma Minski kubermangu.
Aastast 1921 oli Stolin Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga.
IV liiga 2006
IV liiga 2006 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2006. aasta hooaeg.
Peter Sloterdijk
pisi|Peter Sloterdijk (2009) Peter Sloterdijk (sündinud 26. juunil 1947 Karlsruhes) on saksa filosoof ja kultuuriteoreetik.
Tema tekstide stiilis saavad kokku akadeemiline sügavus ja lugeja tähelepanu siduv intrigeeriv ilmekus.
"Peter Sloterdijk on tänapäeva saksa filosoofia paha poiss," kirjutab Hasso Krull "Jumalahulluse" tõlke järelsõnas "Peter Sloterdijki rada".
Doktorikraadi kaitses ta 1975. aastal Hamburgi ülikoolis.
Oma töödes arendab Sloterdijk järgmiste autorite seisukohti: Friedrich Nietzsche, Sigmund Freud, Theodor Adorno, Martin Heidegger, Gotthard Günther, Michel Foucault, Gilles Deleuze, Jacques Derrida, Jacques Lacan, Osho.
Populaarsuse tõi Sloterdijkile 1983. aastal ilmunud kaheköiteline "Küünilise mõistuse kriitika". Tema meistriteoseks on kujunenud triloogia "Sfäärid" (1998, 1999, 2004).
Eesti keeles on ilmunud Hasso Krulli tõlkes 2019. aastal Peter Sloterdijki "Jumalahullus".
Varem on Sloterdijkist ilmunud veel Triin Kallase tõlgitud kõne "Reeglid inimesteaia tarbeks. Vastus Heideggeri "Kirjale humanismist"" koos tõlkija seletava artikliga "Petlikult kahjutu humanist". See kõne peeti Heideggerile pühendatud konverentsil 1999. aastal ja leidis elavat vastukaja.
Ta oli alates oli 2001. aastast kuni pensioniikka jõudmiseni 2015. aastal Karlsruhe Kunsti ja Disaini Ülikooli rektor ning 2017. aastast samas filosoofia ja meediateooria professor.
Hollandipärase nime Sloterdijk tagapõhi on selles, et ema teenis Teise maailmasõja ajal Vermahti radari vaatlejana Hollandis. Pärast sõda tutvus seal hollandlasega, neil sündisid Peter ja üks tütar, kuid varsti lahutasid vanemad abielu. Koolihariduse sai Peter Münchenis Wittelsbacheri Gümnaasiumis. Lühikest aega õppis ta 1957. aastal Ammersee internaadis, kust koos sõpradega põgenes.
Preedi vald
Preedi vald (saksa keeles Sitz und Rehho) oli vald Järvamaal Koeru kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Väinjärve vallaga.
Kia Sportage
Kia Sportage on Lõuna-Korea autotootja Kia toodetav väiksem maastur. Seda on toodetud neli põlvkonda alates 1993. aastast.
Esimene põlvkond (NB; 1993)
Esimese põlvkonna loomisel kasutati Mazda Bongo platvormi ning varastel mudelitel kasutati isegi Mazda komponente (mootorid ja käigukastid). Sel ajal oli Kial allianss Fordi ja Mazdaga ning eesmärk oli kasutada Fordi ja Mazda tehnoloogiat ja hakkama saada Kia soodsate tootmiskuludega.
Esimese põlvkonna Sportage'i müüginumbrid olid aga madalad isegi koduturul, lisaks oli autol palju tehnilisi probleeme ning 2003. aastaks lõpetati kõikidel turgudel Sportage'i müük.
Teine põlvkond (JE/KM; 2004)
Teine põlvkond saabus müügile 2004. aastal 2005. mudeliaasta autona. See oli ehitatud Hyundai Elantra platvormile, sama platvormi kasutas ka 2005. aasta Hyundai Tucson.
Kolmas põlvkond (SL; 2010)
Kolmandat põlvkonda esitleti 2010. aasta aprillis.
Mudeliuuenduse said 2014. mudeliaasta autod, mille käigus muutusid õhuvõtuava, tagatuled, puuteekraan, audiosüsteem ja roolivõimendi.
2014. aasta märtsis müüdi seda Eestis 43 tükki.
Neljas põlvkond (QL; 2015)
Neljanda põlvkonna Sportage'it esitleti 2015. aastal Frankfurdi autonäitusel ning müügile jõudis see 2016. aastal.
Viies põlvkond (NQ5; 2021)
Viienda põlvkonna Sportage'it esitleti 8. juunil 2021 ja auto tehnilised andmed avalikustati sama aasta juulis. Kasutusel on uusim Hyundai-Kia N3 platvorm ja selle põhjal töötas Kia välja kaks Sportage'i versiooni, millel on sõltuvalt turust erinev kere pikkus ja teljevahe.
Euroopasse müügile tulev (lühema kerega) Sportage avalikustati 2021. aasta septembris. Euroopa turu jaoks pakub Kia mitmeid jõuallikaid: pistikhübriid, hübriid, kerghübriid ja diiselmootoreid.
Säärane mulk
"Säärane mulk ehk Sada vakka tangusoola" (originaalpealkirjaga "Särane Mul'k, ehk Sada wakka tangusoola") on 1872 Tartus ilmunud Lydia Koidula näidend. Näidend trükiti W. Gläseri juures.
Digby (Nova Scotia)
Digby on väikelinn Kanadas Nova Scotia provintsis.
Barranquilla
Barranquilla on sadamalinn ja vald Colombia põhjarannikul, Atlántico departemangu halduskeskus.
2015. aastal oli seal 1 218 475 elanikku.
Linnas on väga kuum ja niiske kliima.
Linnas on sündinud poplaulja Shakira.
Belforti departemang
Belforti departemang (Territoire de Belfort) on departemang Prantsusmaa Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas. Piirneb lõunas Šveitsiga.
Pärast Prantsuse-Preisi sõda 1871. aastal annekteeris Saksamaa Frankfurti rahulepinguga peaaegu kogu Alsace'i. Belforti ümbrus aga eraldati Haut-Rhini departemangust ning jäi Prantsusmaale kolmel põhjusel:
Ligi 50 aastat oli Belforti ümbrus territoorium, kuni 1922. aastal sai sellest departemang. Kuigi pärast esimest maailmasõda sai Prantsusmaa Alsace'i tagasi, otsustati Belforti ala mitte Haut-Rhiniga taasliidendada. Territooriumile plaaniti küll uus nimi panna (näiteks Savoureuse, mis on departemangu peamine jõgi), kuid kindlale konsensusele ei jõutud ja departemang kannab endiselt Territoire de Belforti nime.
S-300
S-300 Favorit (GRAU koodnimetus S-300PMU-1 (eksport variant) ..., NATO koodnimetus SA-10 Grumble) on Venemaa maa-õhk-tüüpi õhutõrjeraketisüsteemid, mida toodab praegu Venemaa sõjatööstusettevõte VKO Almaz-Antei  koodnimetus.
Üldandmed
Modifikatsioonid:
Kasutajaid
Raketikompleksi kasutatakse peamiselt Aasias ja Ida-Euroopas, sealhulgas NATO liikmesriikides Bulgaarias ja Kreekas.
Ojaäärse paisjärv
pisi|Ojaäärse paisjärv Võsuperes Ojaäärse paisjärv on järv Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võsupere külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 983 m.
Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemia
pisi|Melchiorre Gherardini. Piazza San Babila Milanos 1630. aasta katku ajal: katkuvankrid kannavad surnuid matmisele '''Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemia''' oli rida Itaalia põhja- ja keskosa laastanud muhkkatku puhanguid. See epideemia, mille kohta sageli kasutatakse nimetust Milano suur katk, võis nõuda miljon inimelu ehk tappa ligikaudu 25% sealsest rahvastikust. Seda episoodi peetakse üheks musta surmaga alanud sajanditepikkuse teise muhkkatku pandeemia hilisemaks puhanguks.
Puhangud
Kolmekümneaastase sõja (1618–1648) käigus toimunud vägede liikumise tulemusena kandsid Saksamaa ja Prantsusmaa väed katku aastal 1629 Mantova linna. Haigusega nakatunud Veneetsia väed taganesid Itaalia põhja- ja keskossa, levitades nakkust ka seal.
1629. aasta oktoobriks jõudis katk Lombardia suurde kaubanduslikku keskusse Milanosse. Kuigi linn käivitas tõhusad rahva tervisega seotud meetmed, kehtestades sealhulgas karantiini ja piiras elanike kokkupuuteid saksa sõdurite ja kaupadega, hõõgus katkunakkus edasi. 1630. aasta märtsis aset leidnud suur puhang oli seotud karnevalihooaja alguses vähendatud hügieenimeetmetega. Sellele järgnes teine laine 1631. aasta kevadel ja suvel ning Milano 130 000 elanikust suri ligikaudu 60 000.
Lombardiast ida pool jõudis nakkus Veneetsiasse aastatel 1630–1631. Katk tabas Veneetsia linna rängalt ja sealsest 140 000 elanikust suri 46 000. Mõned ajaloolased arvavad, et see drastiline elanike arvu vähenemine ja selle mõju kaubandusele tõi lõpuks kaasa Veneetsia kui olulise majandusliku ja poliitilise jõu tähtsuse languse. Kirikuriigi valduses olnud Bologna linn kaotas hinnanguliselt 15 000 elanikku katkule ning katk mõjutas rängalt ka selle naabruses asunud Modenat ja Parmat. See katkupuhang levis aga ka põhja poole Tirooli maakonda ja Austria lääneosa ning Itaalia põhjaosa Alpidesse.
Hilisemad muhkkatkupuhangud Itaalias olid näiteks Firenzes aastatel 1630–1633 ning Napolit, Roomat ja Genovat ümbritsevatel aladel aastatel 1656–1657.
Katkuohvrite arv
Mõne linna elanike arv enne ja pärast katku:
Kirjanduses
Milanos 1630. aastal möllanud katk saadab Alessandro Manzoni romaani "Kihlatu" (itaalia keeles I promessi sposi) mitut peatükki. Kuigi tegemist on ilukirjandusliku teosega, on seal leiduvad katkust laastatud Milanos toimunu ja sealsete olude kirjeldused täiesti ajaloolised ja ulatuslikult dokumenteeritud autori poolt läbi töötatud tähtsaimate allikate põhjal.
Raamatust algselt välja võetud osa, mis kirjeldas kolme väidetava "katkulevitaja" ajaloolist kohtumõistmist ja hukkamist, avaldati hiljem pamfletis "Autuse samba ajalugu" ("Storia della colonna infame").
Illimar Pärn
Illimar Pärn (sündinud 27. oktoobril 1988) on eesti suusahüppaja.
Aastal 2005 oli ta Lahti suusahüpete maailmakarikavõistlustel Eesti koondise liige.
Individuaalselt tegi ta maailmakarika debüüdi 2010. aastal Kuopios.
Lõuta
Lõuta oli küla Virumaal, ajalooliselt Sõmeru mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Koovälja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Rakvere kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Koovälja külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Леута).
David Navara
pisi|David Navara (2021) pisi|David Navara (pildil vasakul) kohtumine [[Fabiano Caruanaga maleolümpial Bakuus (2016)]]
David Navara (sündinud 27. märtsil 1985 Prahas) on tšehhi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2002).
Navara sai suurmeistriks 17-aastaselt 2002. aastal. Kolm aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 9-kordne Tšehhi malemeister (2004, 2005, 2010, 2012–2015, 2017, 2019).
Ta on mänginud korduvalt Euroopa meistrivõistlustel – parimad tulemused: 2004. aastal Antalyas kuues koht, 2014. aastal Jerevanis seitsmes koht ja 2015. aastal Jeruusalemmas võitis ta hõbemedali.
Middleton (Nova Scotia)
Middleton on linn Kanadas Nova Scotia provintsis.
Keemiline käimla
Keemiline käimla on portatiivne ehitis, mida saab hõlpsasti teisaldada. Kasutatakse ajutiste käimlana, kus ei saa käimlat ühendada kanalisatsiooniga. Näiteks ehitustel, rahvarohketes kohtades ja väliüritustel. Ekstramentide ja uriini lõhnasid ning lagunemisprotsesse pidurdatakse keemia lisamisega kogumiskasti. Kuna käimla ei ole ühendatud kanalisatsiooniga, on seda vaja regulaarselt tühjendada pumbaga või vahetatakse spetsiaalset kogumiskasti. Samasuguse põhimõttega on keemilised tualetid kasutuses ka transpordis - lennukites, rongides, laevades, pikamaabussides, karavanides ja autosuvilates.
Juttselg-hiir
Juttselg-hiir (Apodemus agrarius) on hiirlaste sugukonda kuuluv näriline.
Teda leidub ka Eestis. Juttselg-hiir sööb seemneid, kuid suurema osa tema toidulauast moodustavad putukad.
Mariann Sulg
Mariann Sulg (sündinud 18. detsembril 1987 Raplas) on eesti orienteeruja, rogainija ja seiklussportlane.
Haridus
Lõpetas 2007. aastal Rapla Ühisgümnaasiumi hõbemedaliga.
Töö
Töötab Transpordiameti teemaa osakonna maade projektijuhina.
Sporditulemused
pisi|2013.a rogaini MMi medalikolmik naiste arvestuses. Paremalt: Eleri Hirv, Mariann Sulg (pronks, Eesti), Anna Shavlakova, Nastia Rostovtseva (kuld, Venemaa), Marina Galkina, Nina Mikheeva (hõbe, Venemaa)
Harrastanud orienteerumist, rogaini, seiklussporti, kergejõustikku ja korvpalli.
2006. aastal võitis Eesti juunioride kergejõustiku meistrivõistlustel poolmaratonis (21 km) kulla.
2015. ja 2016. aastal Eesti meistrivõistlustel aerutamises meremaratoni distantsil võitis kahesüstal koos Piibe Tammemäega naiskondade arvestuses hõbeda.
2016. aastal Eesti meistrivõistlustel seiklusspordis võitis ACE Adventure Team võistkonna koosseisus (Silver Eensaar, Rain Eensaar, Mariann Sulg) kulla.
Eesti meistrivõistlustel rattaorienteerumise tavarajal võitis ta 2016. aastal pronksi.
Eesti meistrivõistlustel talvetriatlonis saavutas ta 2021. aastal naiste arvestuses esimese koha.
Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2009. aastal Soomes Ylläsel segavõistkondade arvestuses koos Neeme Looritsaga hõbeda, naiskondade arvestuses 2016. aastal Hispaanias Aralari mäestikus koos Eleri Hirvega kulla ja 2021. aastal Eestis Otepääl koos Maris Ternoga hõbeda.
Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud kulla, hõbeda ja 2 pronksi. 2013. aasta rogaini MMil Venemaal Pihkva oblastis võitis ta naisvõistkondade arvestuses koos Eleri Hirvega pronksi. 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hills mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Karli Lambotiga hõbeda. 2015. aasta rogaini MMil Soomes Kiilopääl võitis ta naisvõistkondade arvestuses koos Eleri Hirvega pronksi. 2022. aasta rogaini MMil Tšehhis Paprsekis võitis ta koos Maris Ternoga naisvõistkondade arvestuses kulla.
Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal Tšehhis kuulus ta 9. koha saanud võistkonda. Seiklusspordi maailmakarikasarja osavõistlusel 2015. aastal Svaasimaal võitis ta teise koha ACE Adventure Team võistkonna koosseisus (Silver Eensaar, Rain Eensaar, Mariann Sulg, Timmo Tammemäe). Sama võistkonnaga saavutas 2017. aastal Hispaanias, A Coruñas ja Hiinas, Altai mäestikus toimunud maailmasarja osavõistlustel III koha. 2015. aasta seiklusspordi maailmameistrivõistlustel Brasiilias, Pantanali märgalal võitis sama võistkond 5. koha, 2016. aastal saavutati Austraalias, Shoalhavenis 9. koht ning 2017. aastal USAs, Wyomingi osariigis 6.koht.
Ühiskondlik tegevus
Orienteerumisklubi Orvand juhatuse liige alates 2009. aastast.
Margo Miljand
Margo Miljand (sündinud 8. juulil 1970) on Eesti endine poliitik.
Ta lõpetas aastal 1989 Olustvere sovhoostehnikumi agronoomia erialal.
Ta oli Rahvaliidu liige 1996. aastast. Miljand oli Rahvaliidu esimees 28. mai 2011 – 24. märts 2012 ning jätkas selle õigusjärglase Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna esimehena kuni 2013. aastani. Ta lahkus EKRE-st 2015. aastal.
Diana Abgar
pisi|Diana Abgar Diana Abgar (armeenia Անահիտ Աբգարյան, Anahit Abgarjan; neiupõlves Anahit Agabekjan 12. oktoober 1859 Yangon – 8. juuli 1937 Yokohama) oli armeenia kirjanik ja diplomaat, Armeenia Vabariigi saadik Jaapanis 1918–1920. Ta oli esimene naine, kes oli määratud saadikuametisse.
1889 abiellus ta Yangonis Pärsiast pärit India armeenlasest kaupmehe Mikael Abgariga. Noorpaar asus elama Jaapanisse Kōbesse. 1892 avaldas ta oma esimese romaani "Susan". Pärast abikaasa surma 1906. aastal jätkas ta kirjanduslikku tegevust kirjutades peamiselt armeenlaste genotsiidist ning võttis üle ettevõtte juhtimise. 1918 määrati ta Armeenia diplomaatiliseks esindajaks ja peakonsuliks Jaapanis. Tänu tema tegevusele sai Jaapanist üks esimesi riike, mis 1920. aastal tunnustas Armeenia Vabariiki.
Sagadi tiik
Sagadi tiik on järv Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Sagadi külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 504 m. Järves on neli saart.
Hallikas sõnnikuseen
Hallikas sõnnikuseen (Panaeolus fimicola) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Kübara suurus on 1-4 sentimeetrit hallikas kollaka tooniga. Tavaliselt võib teda leida peale külma vihma kevade lõpupoole. Sisaldab väheses koguses psilotsübiini.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mürgine.
David Amess
pisi|David Amess (2020) Sir David Anthony Andrew Amess (26. märts 1952 Plaistow – 15. oktoober 2021 Leigh-on-Sea) oli Suurbritannia poliitik, parlamendi liige 1983–2021 Konservatiivse Partei esindajana.
69-aastane Amess pussitati surnuks 15. oktoobril 2021. Essexi politsei vangistas kuriteos kahtlustatavana ühe 25-aastase mehe kohe sama päeval Belfairsi metodisti kirikus.
Somaali juurtega ja Suurbritannia kodakondsusega kahtlusaluse teo uurimise võttis üle terrorismivastase võitluse üksus.
Amessi jäid leinama abikaasa ja viis last.
Glen Atle Larsen
Glen Atle Larsen (sündinud 24. augustil 1982 Stordis) on Norra jalgpallur (poolkaitsja/ründaja).
Aastal 2002 mängis ta Eesti Meistriliigas FC Floras ja 2002–2003 FC Valgas.
Gomorra (film)
"Gomorra" on 2008. aasta Itaalia film, mille lavastaja on Matteo Garrone. Film põhineb Roberto Saviano raamatul "Gomorra".
Film pälvis viis Euroopa filmiauhinda.
Shelburne (Nova Scotia)
Shelburne on väikelinn Kanadas Nova Scotia provintsis.
Jegor Letov
Jegor Letov (vene keeles Егор Летов, õieti Igor Fjodorovitš Letov; 10. september 1964 Omsk – 19. veebruar 2008) oli vene muusik, luuletaja ja maalikunstnik.
Ta oli poliitilise punk rock 'i bändi Graždanskaja Oborona laulusõnade autor ja kitarrist.
Elulugu
Jegor Letov sündis 1964. aastal Siberis Omskis II maailmasõja veterani peres. Pärast Omskis kooli lõpetamist suundus ta elama saksofonimängijast venna juurde Moskvasse, kus ta õppis mängima pille ja tutvus avant-garde artistidega.
1984. aastal naasis Letov Omski. Selleks ajaks oli ta hakanud kirjutama juba luuletusi ja lühijutte, ning otsustas muusikat looma hakata. Tema esimesed lindistused oli amatöörlikud garage rock 'i katsetused: näiteks kasutas ta trummide asemel kohvreid. Olenemata Letovi tolle ajastu kohta ebapopulaarsest muusikamaitsest (Rock In Opposition, free jazz), leidis ta Omskist mõttekaaslased, kellega ta asutas bändi Posev (Посев). 1984. aastal sai Posevist Graždanskaja Oborona.
Dissidentlike laulusõnade tõttu pidi Letov 1985. aastal viibima KGB algatusel kolm kuud psühhiaatriahaiglas, kus teda sunniti võtma antipsühhootikume. Vabanedes kirjutas ta protestiks laulu sellest, kuidas Lenin mausoleumis mädaneb.
Letov esines koos Graždanskaja Oboronaga 1990. aastal Tallinnas kontserdil "Rock demokraatia eest".
Pärast NSV Liidu kokkuvarisemist oli ta Jeltsini valitsuse vastu. Ta oli üks esimesi Natsionaalbolševistliku Partei (1993–2007) liikmeid, kuid hiljem distantseeris ennast poliitikast.
1997. aastal abiellus ta Graždanskaja Oborona bassisti Natalia Tšumakovaga.
19. veebruaril 2008 suri Letov 43-aastaselt südamerikke tõttu.
Maheda
Maheda oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Haljala aleviku alale. Kihelkondlikult kuulus küla Haljala kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Haljala alevikuga.
Küla on mainitud juba Taani hindamisraamatus (1241 Maidalæ), seejärel 1488 Maydel, 1765 Maheda, 1871 Mahheda.
Škoda Superb
Škoda Superb on suur pereauto, mida toodab Škoda Auto 2001. aastast. Tegu on Škoda kõige suurema mudeliga. Seda on toodetud kolm põlvkonda
2014. aasta märtsis müüdi Eestis 39 Superbi.
Lossijärv
Lossijärv on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Arbavere külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 371 m.
Krivasoo Aleksander Nevski kogudus
EAÕK Krivasoo Aleksander Nevski kogudus (vene keeles Криушский православный приход) oli õigeusu kogudus Virumaal Krivasoo külas.
Kogudus kasutas alates 1888. aastast Krivasoo Aleksander Nevski kirikut.
Enne oma koguduse moodustamist kuulusid Krivasoo vene õigeusklikud Olga-Risti Nikolai koguduse alla. Kauguse tõttu moodustati 16. märtsil (vkj) 1888 Krivasoo Aleksander Nevski kogudus. Kogudus lõpetas tegevuse 1944.
SMD 2835
SMD 2835 on suure efektiivsusega pindmontaaži valgusdiood, mis on kavandatud erinevates valgustusseadmetes kasutamiseks. SMD 2835 tunnuseks on paranenud omadused teiste valgusdioodidega – suurem kontaktipindala ja parem kuumuseeemaldamine. Nad on vastupidavamad vibratsioonile, temperatuurierinevusele ning suure niiskusega keskkonnale. Sobib ka automaatse SMD montaažiks ja lainejootmiseks.
Omadused
SMD 2835 on tehtud indium-galliumnitriidi baasil; luminofooriks kasutatakse kollase värvi tseerium; korpuse materjal on termoplast ja veeselge läbipaistev lääts on tehtud silikoonist. Komponendi suurused on 3,5 x 2,8 x 0,8 mm. SMD 2835 soovitatakse hoida temperatuuril vahemikus +5...+30 °C ning õhuniiskus ei või ületada 70%. Pärast pakendi avamist neid tuleb kasutada 24 tunni jooksul ainult üks kord. Joote parandamine või vahetamine ei ole võimalik. Pärast jootmist ei tohi neile enne täielikku mahajahtumist rakendada mehaanilist survet.
Rangelt on keelatud:
Alan Proosa
Alan Proosa (sündinud 24. augustil 1978 Rakveres) on Tais elanud eesti esinemis- ja fotokunstnik ning muusik. Ta lõpetas 2006. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli fotograafia eriala. Hiljem on ta Tartu Ülikoolis uurinud semiootikat ja kultuuriteooriat. Teda huvitab transsoolisus. Ta on olnud Eesti Kunstiakadeemia õppejõud.
Popkultuur
Popkultuur ehk massikultuur on isikupäratu maitsega tarbijale mugandatud vaimne ja aineline kultuur.
Owusu Benson
Owusu Benson (sündinud 22. märtsil 1977 Accras) on Ghana endine jalgpallur, poolkaitsja.
Popkultuur
Popkultuur muutus sotsiaalseks nähtuseks pärast II maailmasõda, kui tarbekaubatoodang oluliselt suurenes ja massikommunikatsioonivahenditega (algul eriti televisiooni kaudu) sai kiiresti levitada tekkivat ajaviitelist kunsti.
Alan Proosa
Ta on kuulunud bändidesse: Ruff Enuff, Triinu Gonzales, Nyrok City, Soda Effect ja Maikameikers.
Märjamaa kalmistu
Märjamaa kalmistu on kalmistu Rapla maakonnas Märjamaa vallas Märjamaa alevis.
Stewiacke
Stewiacke on linn Kanadas Nova Scotia provintsis.
Kelluk-sõnnikuseen
Kelluk-sõnnikuseen (ka kahkjas sõnnikuseen; Panaeolus sphinctrinus, sünonüüm Panaeolus papilionaceus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Alexander Hamilton
Alexander Hamilton (11. jaanuar 1755 või 1757 – 12. juuli 1804) oli Ameerika riigimees ja üks Ameerika Ühendriikide asutajatest.
Kelluk-sõnnikuseen
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mürgine.
Alexander Hamilton
Ta oli Ameerika Ühendriikide põhiseaduse mõjukas interpreteerija ja promootor ning riikliku finantssüsteemi, Föderalistide Partei, Ameerika Ühendriikide Rannavalve ja ajalehe The New York Post asutaja. Riigikassa esimese sekretärina oli Hamilton George Washingtoni valitsuse majanduspoliitika peamine autor. Ta võttis juhtrolli riikide võlgade rahastamisel föderaalvalitsuse poolt, samuti riikliku panga, tariifide süsteemi ja sõbralike kaubandussuhete loomisel Suurbritanniaga. Tema nägemus hõlmas tugevat keskvalitsust, mida juhtis jõuline täitevvõim, tugev kaubanduslik majandus, riiklik pank ja tootmistoetus ning tugev sõjaline jõud. Selle vastu olid Virginia agraarid Thomas Jefferson ja James Madison, kes moodustasid rivaalitseva partei – Demokraatlik-Vabariikliku Partei. Nad toetasid tugevaid osariike, mis asusid Ameerika maapiirkondades ja mida kaitsesid osariiklikud relva rühmitused, erinevalt tugevast riigi armeest ja mereväest. Nad mõistsid Hamiltonit liiga sõbralikeks Suurbritannia ja kogu monarhia vastu ning olid liiga orienteeritud linnade, äri- ja pangandusse.
Hamilton sündis Charlestownis Nevisel. Tema šoti päritolu isa James A. Hamilton oli Alexander Hamiltoni neljas poeg, Ayrshire'is asuvas Grange'is maaomanik. Tema ema, sündinud Rachel Faucette, oli briti-prantsuse hugenott. Jäänud ema surma järel orvuks (isa oli pere maha jätnud), võttis Hamiltoni kasvatada vanim nõbu ja hiljem jõukas kaupmees. Teda tunnustati tema intelligentsi ja talendi tõttu ning teda toetas rahaliselt grupp rikkaid kohalikke mehi, kes toetasid tal New Yorgis hariduse omandamist. Hamilton käis King's College'is (nüüdne Columbia Ülikool), otsustades jääda 13 kolooniasse.
Hamilton lõpetas oma õpingud enne lõpetamist, kui kolledž sulges oma uksed Briti okupatsiooni ajal linnas, Hamilton mängis Ameerika iseseisvussõjas olulist rolli. 1775. aasta sõja alguses liitus ta miilitsaettevõttega. 1776. aasta alguses hoolitses ta provintsi suurtükiväge, kuhu ta nimetati kapteniks. Peagi sai ta Washingtoni abiliseks, Ameerika vägede ülemjuhatajaks. Washingtoni saatis Hamiltoni paljutele missioonidele, et oma plaanid üle anda oma kindralitele. Pärast sõda valiti Hamilton esindajaks Konverentsi Kongressi New Yorki. Ta astus seaduse järgi praktiseerima ja asutas New Yorgi panga.
Hamilton oli nende seas, kes ei olnud nõrga riigivalitsusega rahul. Ta juhtis Annapolise konventsiooni, mis edukalt mõjutas Kongressi, et avaldada üleskutse Philadelphia konventsioonile uue põhiseaduse loomiseks. Ta oli Philadelphias aktiivne osaline ja ta aitas kinnitada, kirjutades 51st föderaalteadlastest 85 osamaksele, mis tänapäeval on põhiseadusliku tõlgendamise üks kõige olulisemaid viiteid.
Hamilton sai uue valitsuse presidendi Washingtoni juhtiva kabineti liikmeks. Ta oli natsionalist, kes rõhutas tugevat keskvalitsust ja edukalt väitsid, et põhiseaduse kaudsed volitused andsid seaduslikke volitusi riigivõla rahastamiseks, riigivõla võlgadeks ja USA valitsuse toetatud pankade loomiseks. Neid programme rahastati peamiselt impordi tariifide abil, hiljem ka väga vaieldava maksuga viski puhul. Hamiltoni ületamiseks mobiliseeriti üleriigiline valitsuse sõprade võrgustik, eriti pankurid ja ärimehed, mis sai föderalistide partei. Ameerika kahepoolse süsteemi tekkimise peamine küsimus oli Jay leping, mille 1791. aastal Hamilton kavandas suures osas. See loob sõbralikke kaubandussuhteid Suurbritanniaga, Prantsuse vahistamise ja Prantsuse revolutsiooni toetajad. Hamiltonil oli keskne roll föderalistide parteis, mis domineeris rahvuslikul ja riiklikul poliitikas, kuni ta kaotas 1800. aasta valimistel Jeffersoni Demokraatlik-Vabariikliku Parteile.
Märjamaa kalmistu
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Alexander Hamilton
Aastal 1795 pöördus ta New Yorgis seaduste praktikasse. Ta püüdis juhtida president Adamsi (1797–1801) poliitikat. Aastatel 1798–99 kutsuti Hamilton pärast XYZ-afääri Prantsusmaad mobiliseerima ja sai uue sõjaväe juhatajaks, keda ta sõjas ette valmistas, kuid Kvaasisõda ei olnud kunagi ametlikult välja kuulutatud ja see ei hõlmanud armee tegevust. Seda võeti merel karmilt vastu. Lõpuks leidis president Adams diplomaatilise lahenduse, mis vältis sõda Prantsusmaaga. Hamiltoni vastuseis Adamsiga ümbervalimisel, aitas kaasa tema kaotusele 1800. aasta valimistel. Jefferson ja Aaron Burr seotud 1801. aastal valimiskolledži eesistumisega ja Hamilton aitas võita Burri, keda ta leidis võõrandamatuna, ja valis Jeffersoni vaatamata filosoofilistele erinevustele.
Hamilton jätkas oma juriidilist ja äritegevust New Yorgis ja tegeles aktiivse rahvusvahelise orjakaubanduse seaduslikkuse lõpetamisega. Asepresident Burr kandideeris New Yorgi osariigi kuberneriks 1804. aastal ja Hamilton sõdis tema vastu. Burr võttis seda solvanguna ja kutsus ta duellile. Hamilton, kes sai haavata, suri järgmisel päeval.
Lapsepõlv Kariibi mere piirkonnas
pisi|Arms: Gules, a lion rampant, argent, betwixt three cinquefoils, ermine Alexander Hamilton sündis ja veetis osa oma lapsepõlvest Charlestowni, Nevise saare pealinnas Leewardi saartel (siis Briti Lääne-India saarestik). Hamilton ja tema vanem vend James Jr. (1753–1786) sündisid väljaspool abielu. Tema vanemad olid Rachel Faucette, briti-prantsuse huguenoti päritolu abielus naine ja James A. Hamilton, tema šoti päritolu isa, kes oli maaomaniku neljas poeg Grange'i Ayrshire'i Alexander Hamilton. Spekulatsioon, et Hamiltoni ema oli segatüüpi rass, kuigi see ei ole tõendatud.
Hamilton nooruses
Ei ole kindel, kas Hamilton sündis 1755. või 1757. aastal. Enamik ajaloolisi tõendeid pärast Hamiltoni saabumist Põhja-Ameerikasse toetab seda, et ta sündis 1757. aastal, kaasa arvatud ka Hamiltoni enda kirjutised. Hamilton loendas oma sünniaastat 1757-na, kui ta esimest korda saabus kolmeteistkümnesse kolooniatesse, ja tähistas oma sünnipäeva 11. jaanuaril. Hilisemas elus ta soovis anda oma vanusele ainult ümmargused numbreid. Ajaloolased aktsepteerisid 1757. aastat tema sünnipäevana kuni umbes 1930. aastani, kui avaldati dokumente tema varasemast elust Kariibi mere piirkonnas, esialgu taani keeles. Hamiltoni ema surma järel koostatud Saint Croix' katsepaber on välja kirjutatud 1768. aastal, kus Hamilton olevat olnud 13-aastane, mis on pannud ajaloolased 1930. aastast soosima Hamiltoni sünniaastat 1755.
vasakul|pisi|The Hamilton House, Charlestown, Nevis
Tweng
Tweng on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas.
Alexander Hamilton
Hamilton nooruses
Ajaloolased on spekuleerinud võimalikke põhjuseid, miks kaks erinevat sünni aastat on ilmnenud ajaloolistel dokumentidel. Kui 1755 on õige, oleks Hamilton proovinud paista noorem kui tema kolledži kaaslased või ehk soovinud vältida välja paista teistest, kuna tema on vanem. Kui 1757 on õige, võib 1755. aasta sünnipäevaks märgitud üksikkinnitusteatis lihtsalt sisaldada viga või Hamilton võib kunagi pärast ema surma, kui ta oli 13, paista vanem ja saada endale töökoht lihtsamini. Ajaloolased on märkinud, et testamentide dokument sisaldas muid tõestatud ebatäpsusi, mis näitasid, et see ei olnud täiesti usaldusväärne. Richard Brookhiser märkis, et "mees tõenäosemalt tunneb oma sünnipäeva rohkem kui kohtuprotsessikohus".
Françoise Sagan
Françoise Sagan [franssu'aaz sag'a(n)] (kodanikunimi Françoise Quoirez; 21. juuni 1935 Cajarc Loti departemang – 24. september 2004 Honfleur) oli prantsuse kirjanik.
Tweng
Tweng asub Lungaus Radstadti Tauerni lõunaküljel.
Françoise Sagan
Tihti seostatakse teda "Uue laine" tegevusega, mille jaoks ta kirjutas stsenaariumeid ja filmidialooge. Tema romaanide stiil on melanhoolne ja romantiline, neis ärkavad ellu rikkad ja elus pettunud kodanlased. Tuntuks sai Sagan oma esimese romaaniga "Kurbus kummaline tunne" (1954), mis on siiani tema tuntuim teos.
Alexander Hamilton
Hamilton nooruses
James Hamilton loobus Rachel Faucette'ist ja nende kahest pojast James Jr. ja Alexanderist väidetavalt, et ta "lööb [tema] süüdlaste vastu ... pärast seda, kui oli tuvastanud, et tema esimene abikaasa kavatseb temast lahutada Taani seaduste alusel abielurikkumise ja alandamise põhjustel. " Seejärel käis Rachel koos noorema Hamiltoniga Saint Croix's, kus ta toetas oma lapsi, pidades Christianstedis väikest poodi.
Ta põdes tõsist kollapalavikku ja suri 19. veebruaril 1768, 01:02, jättes Hamiltoni orvuks. Isegi 18. sajandil võis see olla lapsepõlve standarditele tema jaoks olla tõsine emotsionaalne tagajärg. Kinnipidamiskohtus võttis Faucette "esimene abikaasa ära oma pärandi" ja mõned väärisesemed mis talle kuulusid, sealhulgas mõned hõbe esemed. Palju esemeid müüdi oksjonil maha, kuid üks sõber ostis pere raamatud ja tagastas need Hamiltonile.
Françoise Sagan
Françoise Sagan suri kopsuembooliasse.
Alexander Hamilton
Hamilton nooruses
Hamiltonist sai kohaliku impordi-ekspordiettevõtte Beekman ja Crugeri ametnik, kes kaubitses New Yorgi ja Uus Inglismaaga; ta jäi ettevõtte juhtimisele viis kuud 1771. aastal, kui omanik oli merel. Tema nõbu võttis tema ja James Jr oma hoole alla; Kuid Lytton tegi enesetapu. Vennad eraldati seejärel. James harjutas kohaliku puuseppaga, samal ajal kui Aleksanderile andis kodu Nevisi kaupmees Thomas Stevens. Mõned viited on viinud spekulatsioonini, et Stevens võis olla Alexander Hamiltoni bioloogiline isa: tema poeg Edward Stevens sai Hamiltoni lähedaseks sõbraks, kirjeldati et nad paistsid väga sarnased olevat, mõlemad rääkisid puhast prantsuse keelt ja jagasid sarnaseid huve. Kuid see väide, mis põhineb peamiselt Timothy Pickerdi kommentaaridest kahe mehe sarnasuse kohta, on alati olnud ebamäärane ja toetuseta. Rachel Faucette elas Saint Kittsis ja Nevises samal ajal kui Alexandrit eostati kui Thomas Stevens elas Antiguas ja Saint Croix's; James Hamilton ei ole kunagi loobunud isadusest ja isegi hilisematel aastatel allkirjastas oma kirjad Hamiltonile "Sinu väga armuline Isa".
Pruuna-Põriki vald
Pruuna-Põriki vald (saksa keeles Tois und Porrik) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Lehtse vallaga.
EELK Toetusfond
EELK Toetusfond on EELKi sihtasutus, mille eesmärk on abistada materiaalselt ja mittemateriaalselt EELKi ja selle tegemisi. Fondi nõukogu esimees on Indrek Laul ja aseesimees Janek Mäggi.
Škoda Rapid
Škoda Rapid on Škoda sedaan ja luukpära (Spaceback). Seda on toodetud 3 põlvkonda (kaasa arvatud eelmised mudelid).
Seda müüdi Eestis 2014. aasta märtsis 38 tükki.
Alexander Hamilton
Hamilton nooruses
Samal ajal, kui Hamilton jätkas äriteenija tööd, jäi ta innukaks lugejaks ja arendas huvi kirjutamisele. Ta tahtis elada väljaspool saart kus ta hetkel elas. Ta kirjutas oma isale kirja, milles oli üksikasjalik ülevaade orkaanist, mis oli 30. augustil 1772 laastas Christiansted. Hugh Knox, minister ja ajakirjanik, avaldas kirja Taani kuninglikus ajakirjanduses. Chernow leidis kirja üllatavana kahel põhjusel; esiteks, et "kõigile oma pommitavatele ülemõtetele tundub imeline [et] ise õppinud äriteenija võiks kirjutada sellisest sügavusest ja vaimust" ja teiseks, et teismeline poiss valmistas apokalüptilist "tule ja värava jutlust" orkaan kui "jumalik pettumine inimese ihule ja pompositsioonile". See essee avaldas muljet kogukonna juhtidele, kes kogusid fondi Hamiltoni saatmiseks Põhja-Ameerika kolooniatele oma hariduse omandamiseks.
Käina kogudusemaja
Käina kogudusemaja on hoone Hiiu maakonnas Käina asulas aadressil Lootuse tänav 4. Maja kasutab Käina Martini kogudus. Käinas on küll ka Käina kirik, ent see on varemetes.
Alexander Hamilton
Haridus
pisi|Alexander Hamiltoni kuju, Columbia Ülikool New Yorgis Anglikaani kirik keeldus Aleksanderile ja James Hamiltonile liikmelisust andmast ja nad ei saanud ka haridust kirikukoolist – kuna nende vanemad ei olnud seaduslikult abielus. Nad said "individuaalse juhendamise" ja tunnid erakoolis, mida juhtis juudist direktor. Alexander täiendas oma haridust koos pere raamatukoguga kus oli 34 raamatut.
1772. aasta oktoobris saabus ta laevaga Bostonisse ja sundus sealt New Yorki, kus ta majutus koos Hercules Mulliganiga. Too oli ettevõtja vend, kes abistas Hamiltonil lasti müüa, mis pidi tasuma tema hariduse ja ülalpidamise eest. 1773. aastal alustas Hamilton kolledži tööks ettevalmistamisel oma hariduse lünkade likvideerimist Elizabethtowni akadeemias – ettevalmistavas koolis, mida juhatas Francis Barber Elizabethtownis, New Jersey. Ta tuli William Livingstoni, juhtiva intellektuaalse ja revolutsioonilise mõjuri all, kellega ta elas mõnda aega Liberty Hallis.
Hamilton astus 1773. aasta sügisel King'i College'isse (nüüd Columbia) "eraõppurina" ja ametlikult sisens 1774. aasta mais. Tema kolledži toakaaslane ja eluaegne sõber Robert Troup rääkis intensiivselt Hamiltoni suurepärasusest, lühidalt selgitades patriotide kohtuasja Suurbritannia vastu, mida peetakse Hamiltoni esimeseks avalikuks esinemiseks, 6. juulil 1774 King'i kolledžis Liberty Pole. Hamilton, grupp ja neli teist üliõpilast moodustasid nimega kirjandusühiskond, mida peetakse Philoleksi ühiskonna eelkäijaks
Inglismaa kiriku vaimulik Samuel Seabury avaldas 1774. aastal lojalistliku teo propageerivaid brošüüre, millele Hamilton vastas anonüümselt oma esimese poliitilise kirjutisega: "Kongresside meetmete ja tõrjutud põllumajandustootja täielik kontroll". Seabury püüds sisuliselt provotseerida hirmu koloonias ja tema peamine eesmärk oli peatada potentsiaalne liit kolooniate seas. Hamilton avaldas kaks täiendavat tükki, mis ründab Quebeci seadust ja võib olla ka Holti New Yorgi ajakirja Monitors 15 anonüümse osamakse autor. Hamilton oli sellel sõjajärgsel etapil revolutsioonilise põhjuse toetaja, kuigi ta ei kiitnud heaks lootslaste vastu suunatud rahvamasside reprisatsioone. 10. mail 1775 omandas Hamilton oma kolleegiumi president Myles Cooperi, kes oli lojalist, pankrotti päästa, rääkides rahvahulkadega nii kaua, et Cooper põgeneda saaks.
Revolutsiooniline sõda
pisi|Alexander Hamilton New Yorgi suurtükiväe vormirõivas, [[Alonzo Chappel (1828–1887)]]
Varajane sõjaväe karjäär
Ta treenis kompaniiga enne tunde surnuaias mis asus St. Pauluse kabeli läheduses. Hamilton õppis sõjaajalugu ja taktikat ise, ning peagi soovitati teda aukõrgendamiseks. HMS Aasia tule all juhtis ta edukat haarangut Britti kahuritele, mille hõivamise tulemusena sai Hearts of Oak pärast suurtükiväeks.
Läbi oma suhete mõjukate |New Yorgi patriootidega nagu Alexander McDougall ja John Jay, Hamilton koondas 1776. aastal kuuekümne mehe suuruse New Yorgi suurtükivägi ja valiti selle kapteniks. See võttis osa lahingutegevuses 1776. aastal New Yorgi linna ümbruses, eriti White Plainsi lahingus; Trentoni lahingus, see oli paigutatud linna kõrgemaisse ossa, praeguse Warreni ja Broad tänavate ristumiskohas, et hoida Hessiaanid kinni Trentoni Barracsis
Hamilton osales Princetoni lahingus 3. jaanuaril 1777. Pärast esialgset tagasilööki, Washington juhtis ameerika jalaväge ja juhtis neid edukalt Briti vägede vastu. Pärast lühikest vastupanu britid taganesid, mõned lahkusid Princetonist ja teised asusid Nassau Halli varjule. Hamilton tõi kolm kahurit üles ja tulistas nendega hooneid, seejärel mõned ameeriklased jooksid esiukse maha. Järgnevalt panid britid valge lipu aknast välja. 194 Briti sõdurit kõndis ehitisest välja ja tõstsid oma käed üles, lõpetades nõnda lahingu Ameerika võiduga.
Väli käsk
pisi|Redoubti hoitamine #10, [[Eugene Lami maal 1840. aastal]] Kui ta oli Washingtoni juures tööl, Hamilton igatses juhtimist ja taas aktiivset võitlust. Kui sõda lähenes lõpule, teadis ta, et sõjaväelise hiilguse võimalused vähenevad. 1781. aasta veebruaris Washington noomis Hamiltoni kergelt ja too kasutas seda vabanduseks oma ametikoha tagasi astumiseks.Ta palus Washingtonilt ja teistelt lahinguväljale käsku. See jätkus kuni 1781. aasta juuli alguseni, kui Hamilton esitas Washingtonile kirja oma lisatud dokumendiga kohta " äkitselt ähvardus astuda tagasi, kui ta ei saa soovitud positsiooni"
31. juulil 1781 andis Washington järele ja andis Hamiltonile New Yorgi esimese ja teise rügemendi kergejalaväe pataljoni ja kaks Connecticutis asuvat ajutist kompaniid. Yorktowni ründamiseks anti Hamiltonile kolm pataljoni, kes pidid võitlema koos Prantsuse liitlasvägedega, et nad vallutaksid reduudid nr 9 ja nr 10. Hamilton ja tema pataljonid võitlesid julgelt ja vallutasid reduudi nr 10 bajonettega öösel nagu plaanitud. Prantslased võitlesid samuti vapralt, suurte kaotuste hinnaga vallutasid nad reduudi nr 9. Selline asjade käik sundis Briti terve armee kapituleerumisele Yorktownis, mis lõpetas suuremad sõjalised operatsioonid Põhja-Ameerikas.
Kongress ja armee
pisi|[[Johannes Trumbulli Surrender of Lord Cornwallis, millel on näidatud kolonelid Alexander Hamilton, John Laurens ja Walter Stewart]] Samal ajal, kui Hamilton oli kongressis, hakkasid rahulolematud sõdurid noorele Ameerika Ühendriikidele ohtu seadma. Enamik armee viidi seejärel Newburghi New Yorgi osariigis. Need kes olid armees, ostsid suurel hulgal oma varustust ja neile pole kaheksa kuu jooksul palka antud. Veelgi enam, pärast Valley Forge'i lubasid mandriametnikud 1778. aasta mais tasu poolest nende tasust, kui nad olid töölt vabastatud. 1780. aastate alguses valitsuse struktuuri tõttu Konföderatsiooni artiklite järgi ei olnud neil õigust tulumaksu teenida ega oma sõduritele maksta. 1782. aastal, pärast mitut kuud ilma palgata, korraldati delegatsiooni saatmine kongressi läände, mille juhtis kapten Alexander McDougall. Ohvitseridel oli kolm nõuet: armee palk, nende endi pensionid ja nende pensionide ümbersuunamine ühekordseks makseks, kui Kongress ei suutnud endale poole eluaastaga pensioni endale lubada. kongress lükkas ettepaneku tagasi.
Mitmed kongresmenid, sealhulgas Hamilton, Robert Morris ja Gouverneur Morris (pole mingit seost) üritasid seda Newburghi vandenõu kasutada võimendamaks, et tagada riikide ja kongressi toetus riigi valitsuse rahastamiseks. Nad julgustasid MacDougallit jätkama oma agressiivset lähenemist, ähvardades tundmatud tagajärgi, kui nende nõudmised ei oleks täidetud, ja võitnud ettepanekud, mis oleksid kriisi lahendanud ilma üldise föderaalse maksustamise kehtestamiseta – et riigid võtaksid sõjaväe võlgnevuse või võtaksid ette, mis on pühendatud ainult selle võla tasumise eesmärgile.
Hamilton soovitas armee väidetele tugineda kavandatud riikliku rahastamissüsteemile. Morris ja Hamilton pöördusid Knoxi poole, et tema ja ohvitserid võitleksid tsiviilvõimude vastu, vähemalt nad ei lahkuks, kui armee ei oleks rahul. Hamilton kirjutas Washingtonile, et mõistaks, et Hamilton peidetavalt "juhiks" ametnike jõupingutusi hüvitise tagamiseks, et tagada kontinentaalse rahastamise kindlustamine, kuid säilitada armee mõõdukalt. Washington kirjutas Hamiltonile vastuse, kus loobus armee tutvustamisest. Pärast kriisi lõppemist hoiatas ta armee riikliku rahastamiskava toetamise ohu eest.
15. märtsil vaatas Washington Newburghi olukorda isiklikult. Kongress palus armee ametlikult likvideerida aprillis 1783. Samal kuul võeti Kongress uue meetme 25-aastase imposti, mille Hamilton hääletas vastu, mis jällegi nõudis kõigi osariikide nõusolekut. Samuti kiitis see heaks ametnike pensionide viieaastase täispalga muutmise. Rhode Island oli nende sätetega vastu, ja tema varasemas kirjas olevad Hamiltoni kindlad siseriiklike eelisõiguste väited olid laialdaselt levinud.
1783. aasta juunis saatis Lansteist Pennsylvanias teine ​​rühm rahulolematud sõdureid kongressile avalduse, mille eest nõuti tagasi tasu. Kui nad alustasid marssi Philadelphia suunas, nõudis raha Kongress Hamiltonit ja kahelt teislt, rahvahulgaga kinni pidades. Hamilton palus Pennsylvania kõrgemas täitevnõukogus miilitsat, kuid see lükati tagasi. Hamilton instrueeris sõja sekretäri William Jacksonile meste kinni pidamist. Jackson ebaõnnestus. Rahvahulk jõudis Philadelphiasse ja sõdurid läksid suuresõnaliselt manitsema kongressile maksmisest. Kontinentaalne kongressi president John Dickinson kartis, et Pennsylvania osariigi miilits on ebausaldusväärne ja keeldub abistamisest. Hamilton väitis, et kongress peaks edasi minema Princetoni New Jerseys. Kongress nõustus ja kolis sinna ümber. Pettunud, et keskvalitsus oli nõrk, Hamiltoni koostas nõudluse Konföderatsiooni artiklite läbivaatamiseks. See resolutsioon sisaldas mitmeid USA tuleviku põhiseaduse tunnuseid, sealhulgas tugevat föderaalvalitsust, kellel oli võimalus koguda makse ja armeed kasvatada. See hõlmas ka võimude lahusust täidesaatva, seadusandliku ja kohtuvõimu harudes.
Tagasi New Yorki
Hamilton astus Kongressist välja juulis 1782 ja alustas oma praktikat Albaanias parast kuus kuud iseseisvat haridust. Kui britid lahkusid New Yorgist 1783. aastal, praktiseeris ta seda seal koos Richard Harrisoniga. Ta on spetsialiseerunud Toriesi ja Briti teemade kaitsmisele, nagu ka Rutgers vs. Waddington, kus ta võitis Suurbritannia New Yorgi sõjaväelise okupeerimise ajal seda pidanud Inglastele kahju hüvitamise nõude. Ta palus linnapea kohtul tõlgendada riigi õigust kooskõlas Pariisi 1783. aastaga, mis oli lõppenud revolutsioonilise sõjaga.
Aastal 1784 asutas ta New Yorgi panga, mis on üks vanimaid tegutsevaid Ameerika panku. Hamilton oli üks meestest, kes taastas King's College'i Columbia College'ist, mis oli peatatud alates 1776. aastast ja oli sõja ajal tõsiselt kahju saanud. Pikaajaliselt rahul nõrkade Konföderatsiooni artiklitega mängis ta 1786. aastal Annapolise konverentsil suurt juhtivat rolli. Ta koostas oma resolutsiooni põhiseadusliku konventsiooni kohta ja tegi sellega oma pikaajalise soovi saada võimsamaks, rahaliselt iseseisvaks föderaalvalitsuseks üks sammu tegelikkusele lähemale.