cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Transpordigeograafia
Geograafia ja transport on ühenduses inimeste, tarbekaupade ja informatsiooni liikumise teel. Läbi aegade on transpordi kättesaadavus suurenenud ja see on omakorda viinud mobiilsuse usaldusväärsuse suurenemiseni. Eelnimetatud trend ulatub tagasi tööstusrevolutsioonini, kuigi märgatavalt võib kiirenemist täheldada alles 20. sajandi teisest poolest. Tänapäeva ühiskond toetub suures osas transpordisüsteemidele, mis tagavad neile tegutsemisvabaduse. Sellisteks tegevusteks võivad olla, näiteks pendelränne, energiavajaduste täitmine, kaupade laialivedamine ja isiklike vajaduste hankimine. Piisava transpordivõrgustiku arendamiseks on oluline teadvustada majandusarengu tähtsuse kasvu, mobiilsuse olulisust ning transpordivõrgustik peaks olema ühtlasi globaalse majanduse osa.
Transpordigeograafia mõõdab inimese aktiivsust asukohtade ulatuses. See keskendub sellistele keskkonnateguritele nagu reisimisele kulunud aeg, marsruut, transpordi viisid, transpordivahendi kasutatud ressurss ja eri transpordiliikide jätkusuutlikkus. Transpordi eesmärk on ületada ruumi, mis on kujundatud nii inimeste kui ka füüsiliste piirangute poolest, milleks on vahemaa, poliitilised piirid, aeg ja topograafia. Transpordi spetsiifilisemaks eesmärgiks on täita mobiilsuse vajadust, kuna see saab eksisteerida ainult siis kui toimub liikumine, kas siis inimeste või kaupade näol. Igasugune liikumine peab arvestama geograafilist asukohta ja siis valima olemasoleva transpordi viisi põhinedes ka maksumusele, kättesaadavusele ja ruumile.
Transpordi tähtsus
Transport on üks majanduse asendamatu osa ning ühtlasi täidab olulist rolli teatud asukohtade vahel ruumis. Transport loob väärtuslikke ühendusi eri regioonide ja majandustegevuste ning inimeste ja ülejäänud maailma vahel. Transport on mitmemõõteline tegevus, mille olulisus on
Transpordi tähtsus on üha enam kasvav trend, seda kinnitavad järgmised probleemid:
Transpordiliigid
Transpordiliikide seisukohalt on põhilisteks vormideks õhu-, raudtee-, maantee- ja veetransport. Igal neist on oma hind ning ka oma infrastruktuur ja liiklusvahend. Suurte koguste kaupade vedamiseks kasutatakse tavaliselt laevu. Laevade abil on võimalik vedada rohkem väiksemate kulude eest suuremate vahemaade taha. Inimestele, kes eelistavad lühikest sõiduaega ja võimalikult suurt mugavust, oleks kõige sobivamaks õhuteed ja maanteed. Raudteed kasutatakse tihti paikades, kus on vaja kaupu viia eemale veekogudest. Kuigi oluline oleks ära märkida, et Eestis on vastupidi, Eesti raudteetransport õitseb seetõttu, et Venemaa naftasaadusi toimetatakse veekogu juurde.
Maanteetransport
Maanteetransport ehk maanteevedu on kaupade ja inimeste vedu maanteedel. Kõige tavalisem maanteetranspordi vahent on sõiduauto, lisaks liigub teedel veel ka busse, veoautosid, jalgrattureid ja jalakäijaid. Sõiduautod pakuvad suurt vabadust inimeste liikumisele, kuid samas kasutavad nad palju energiat ning asfaltteede tõttu hõlmavad ka suurt maa-ala.
Veetransport
Veetransport on kõige aeglasem transpordivorm, mille abil saab inimesi ja kaupu vedada. Veetransport võib toimuda ookeanil, merel, järvel, jõel või kanalil. Veetranspordi vahenditeks võivad olla praamid, paadid, laevad ja purjekad.
Raudteetransport
Raudteetranspordi toimimiseks on vaja ehitada raudteesid ning neil liikumiseks ronge. Rong võib liikuda gaasi, diisli või elektri abil. Rongide abil saab vedada inimesi ning kaupu. Rongid on üsna energiasäästlikuid, kuid mitte nii palju kui laevad.
Õhutransport
Õhutranspordi puhul kasutatakse enamasti lennukeid. Õhutransport on üks kiirematest reisimisviisidest. Lennukeid kasutatakse nii inimeste kui ka veoste toimetamiseks kaugete vahemaade taha. Kuna lennutransport on kõrge hinna ning suure energiakuluga, siis lühemate vahemaade puhul võidakse kasutada helikopterit.
Transport geograafias
Ressursid, inimesed ja majandustegevused ei ole siin maailmas suvaliselt jaotunud. Geograafia otsib asjade ruumilist korrastatust kui ka nende vahelisi interaktsioone. Transport on selle ruumilise korrastatuse üks elemente, samuti on see ka mõjutatud geograafia poolt ja samas mõjutab transport ise geograafiat. Transport ei ole teadusala, pigem rakendusvaldkond, mis kasutab erinevate teadusalade meetodeid ja kontseptsioone. Geograafe huvitab transport kahel põhjusel. Esiteks, transpordi infrastruktuurid, terminalid, varustus ja ühendused hõlmavad tähtsat kohta ruumis ja need moodustavad ruumilise süsteemi aluspõhja. Teiseks, geograafia püüab selgitada ruumilisi suhteid ning transpordivõrgustik on üks peamine huvipakkuv ruumiline interaktsioon. 20. sajandi teisel poolel on transpordigeograafia teadusharuna eraldunud majandusgeograafiast. Reisijate kasvav mobiilsus ja vedu õigustab transpordigeograafia teket kui spetsiaalset eriala. 1960. aastatel olid transpordikulud põhiliseks uurimisalaks ning transpordigeograafia toetus suures osas kvantitatiivsetele meetotidele. Alates 1970. aastatest alates oli globaliseerumine kõige keskmes, kaasaarvatus transpordigeograafias. 1970. ja 1980. aastatel pöörati siiski transpordile vähe tähelepanu majandusgeograafia kõrval, kuigi inimeste mobiilsus ja vedu ning madalad transpordi kulud olid siiski olulised tegurid globaliseerumise kõrval.
Transpordigeograafia probleemid
Transpordisüsteeme mõjutavad neli peamist tegurit:
Mati Kadak
Mati Kadak (sündinud 26. juulil 1957) on Eesti kohtutäitur ja Eesti poliitik.
Mati Kadak on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna tehnoloogiainseneri eriala.
Kadak on töötanud ettevõtetes Liviko, AS Orto ja Alluuvium, toiduainetööstuse konstrueerimise ja tehnoloogia büroos ning Tallinna Pelgulinna haiglas. Alates 1994. aastast on Kadak töötas Keila Paldiski linnaosa valitsuses.
Mati Kadak Eesti Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja aseesimees. ja tegev kohtutäitur
Eesti Reformierakonna liige alates 9. aprillist 1996. Kuulub Eesti Reformierakonna volikogusse.
Söetööstus
pisi|Söekarjäär pisi|"Samarskaja" kivisöekaevandus [[Ukrainas]] Söetööstus on kütusetööstuse haru, mis tegeleb kivi- ja pruunsöe kaevandamise, rikastamise ja ümbertöötlemisega ning tarbijatele edastamisega.
Söe kaevandamine toimub kas karjäärides või allmaakaevandustes sõltuvalt sellest, kui sügavalt lasub söe kiht.
Tanuseen
Tanuseen (Phallus) on kandseente perekond.
Neurohüpofüüs
Neurohüpofüüs ehk hüpofüüsi tagasagar (ladina keeles neurohypophysis, lobus posterior hypophyseos) on kesknärvisüsteemiga loomadel ajus paikneva hüpofüüsi tagumine sagar, mis on tekkinud vaheaju väljasopistisest ja talitleb sisesekretsiooninäärmena.
Neurohüpofüüsi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Maolistel
Madude neurohüpofüüs koosneb neuronite aksonitest. Madude neurohüpofüüsi ja selle kaudu liikuvaid hormoone on vähe uuritud, kuid arvatakse, et ka neil ringlevad oksütotsiini- ja vasopressiini-sarnased ühendid ning mesototsiin.
Inimestel
Hüpofüüsi tagasagar koosneb neuronitest ja neurogliiast.
Neurohüpofüüsist eritatakse valdavalt hüpotalamusest tulevate närvikiudude kaudu (aksoplasmaatiliselt) verre hüpotalamuse tuumadest nucleus opticus 'est ja nucleus paravnetricularis 'est hüpofüüsi liikunud hormoone – oksütotsiini ja antidiureetilist hormooni. Hüpofüüsi tagasagar toimib ka nimetatud hormoonide depoona.
Patoloogia
Inimestel seostatakse neurohüpofüüsiga mitmeid haiguslikke seisundeid:
Maie Kõrvel
Maie Kõrvel (11. jaanuar 1934 – 30. detsember 2020) oli tantsija, õpetaja ja eakate klubi Heldela asutaja.
Elulugu
Ta osales 1957. aastast näiteringis ja rahvatantsurühmades. Ühtekokku tantsis ta 25 hooaega. Ta juhendas algklasside tantsurühma ja töötas Vastseliina keskkoolis õpetajana 30 aastat. Viimastel eluaastatel töötas ta eakate klubi Heldela võimlemisrühma juhendajana.
Teda nimetati Vastseliina südametunnistuseks, sest ta märkas kõike ja ütles oma arvamuse otse välja. Tema arvates pidi kõik olema selge, loogiline ja säästlik.
Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts tunnustas tema tegevust oma hõbemärgiga.
2014. aastal tunnustas sotsiaalkaitseminister tänuvastuvõtul vabatahtlikke ja teistele eeskujuks olevaid aktiivseid eakaid inimesi, sealhulgas Kõrvelit.
2018. aastal sai temast Võru valla aukodanik.
ATI
ATI Technologies, Inc. oli ettevõte, mis tegeles põhiliselt graafikaprotsessorite, emaplaatide kiibistike ja TV-kaartide arendamisega. ATI asutati 1985. aastal nimega Array Technologies Incorporate Kanadas. ATI ja tema pearivaal Nvidia domineerisid graafikaprotsessorite turul, surudes konkurendid pildilt välja.
2006. aastal omandas AMD 5,4 miljardi dollari eest ATI. Alates 2010. aastast ei kasuta AMD enda toodete juures ATI kaubamärki.
Ajalugu
ATI asutasid 1985. aastal Lee Ka Lau, Benny Lay ja Kwok Yuen Ho plaaniga pakkuda suurematele riistvaraettevõtetele tooteid. Algusaastatel müüdi integreeritud graafikakaarte ettevõtetele nagu Commodore ja IBM. 1987. aastaks oli ATI kasvanud eraldiseisvaks graafikakaartide jaemüüjaks. 1990. aastate alguses tutvustas ATI uut Mach-seeriat. Esimene sellest seeriast – Mach8 – oli võimeline graafikat töötlema keskprotsessorita. Mach-tüüpi kaarte tehti ajavahemikus 1991–1994 kokku kaheksa.
Viimane Mach-seeria kaart oli Mach64 GT, mis on tuntud ka kui 3D Rage. Erinevus varasematest graafikakaartidest on see, et Rage'il oli 3D-kiirendi. Rage-seeria kaarte tehti 2004. aastani.
1997. aastal omandas ATI ettevõtte Tseng Labs varad, millega saadi juurde 39–42 uut inseneri. 2000. aastal tutvustati Radeoni seeriat, millel oli videokiirendi, 2D-kiirendi ja DirectX 7.0 tugi. 2000. aasta teises pooles osteti ka ettevõte ArtX, mis tootis Flipper graafikaprotsessoreid, Nintendo GameCube'i jaoks.
2005. aastal tootis ATI graafikariistvara koodnimega Xenos Microsofti mängukonsoolile Xbox 360. 24. juulil 2006 ühines ATI AMD-ga, hinnanguliselt oli tehing väärt 5,4 miljardit dollarit.
Tooted
Ettevõte tootis põhiliselt tippgraafikaprotsessoreid (GPU, esialgselt kutsus ATI neid VPU-ks) lauaarvutitele, integreeritud graafikakaarte sülearvutitele (nime all Mobility Radeon), mobiiltelefonidele (nime all Imageon). Samuti toodeti kiibistikke emaplaatidele (Radeon IGP), TV-kaarte ja vähesel määral muid tehnoloogilisi tooteid. ATI lipulaevaks on Radeon seeria videokaardid, mida toodeti alates aastast 2000.
Ruby on ATI loodud väljamõeldud tegelane, keda kasutati mitmete toodete reklaamimiseks.
PC platvormid ja kiibistikud
Lisaks mainitud kiibistikele, tegi 2005. aastal ATI lepingu Asuse ja Inteliga, mille alusel toodab ATI neile graafilisi 3D lahendusi Inteli uue põlvkonna emaplaatide tarbeks, mis kasutavad Intel Core ja Core 2 protsessoreid. Leping lõppes 2006. aastal, kui AMD ostis ATI.
Draiverid
ATI toetas draiveritega järgmisi operatsioonisüsteeme:
Lõuna-käosulane
Lõuna-käosulane (Iduna rama) on roolindlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Levila
Lõuna-käosulane on pesitsusajal levinud Araabia poolsaare kirdeosast Afganistanini. Talvitab Hindustani poolsaarel kuni Sri Lankani. Euroopas on teda kohatud umbes 15 korral.
Välimus
Linnu pikkus on 11–13 cm. Ta sarnaneb väga väike-käosulasega, mille alamliigiks teda vahel peetakse.
Elupaik ja pesitsemine
Elab põõsaste ja kõrge rohttaimestikuga avamaastikul. Kurnas on kolm kuni neli muna.
Toitumine
Lõuna-käosulane sööb putukaid.
Võiste raamatukogu
Võiste raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Võiste asulas. Raamatukogu juhataja on Ülle Toomla.
Viktorija Ni
Ni mängis kuni 2011. aastani Lätit esindades, alates 2011. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel aga Ameerika Ühendriike.
Ta pääses mängima 2017. aastal Teheranis toimunud naiste maailmameistrivõistluste turniirile (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 59. asetuse, kuid kaotas seal avaringis Valentina Guninale ja 32 parema hulka ei pääsenud.
Kiirmales on ta kahekordne Läti naiste meister (2004, 2005). 2008. aastal tuli ta Euroopa noortemeistriks kiirmales neidude U18-vanuseastmes.
Ni on abielus malesuurmeister Yury Shulmaniga.
WASP-12b
Ta on seni avastatud planeetidest kõige kuumem: tema temperatuur on 2500 kelvinit (ligi pool Päikese temperatuurist).
WASP-12b mass on umbes 1,18 Jupiteri massi ning tema raadius on umbes 1,76 Jupiteri raadiust.
Makrokeha
Suurete kehade kohta kasutatakse nimetust "Makrokeha". Makrokehadeks on auto, rong, kivi, raamat jne. Makrokehad on ka planeedid ja tähed. Aineosakesed seevastu on mikrokehad
Pantomiim (stuudio)
Stuudio Pantomiim oli 1963. aasta kevadel Noorsoo Kultuuripalee juures tegevust alustanud pantomiimistuudio.
Ajalugu
Stuudio seadis endale eesmärgiks süstemaatilise õppetöö, ansamblilisuse, oma stiili otsingud. Eesti teatriajaloos esimese süstemaatiliselt tegutseva amatöörtrupi juhendaja, lavastaja oli Adolf Traks. Esinesid: Kai Mathisen-Must, Elle Kruusi-Kald, Maie Kusma-Aavasalu, Mare Tammeoks, Anu Väli, Rein Tammeoks, Vaabo Kalbus, Peeter Harjak, Märt Õruste ja teised.
Perioodil 1963–1970 etendati viit iseseisvat kava.
Septembris 1968 jätkas stuudio oma tegevust V. Kingissepa nim. Akadeemilise Draamateatri "tiiva all", olles kaastegev lavastuses "Valgus mu valgus". Lavastaja Mai Mering tõi aprillis 1969 lavale stuudio iseseisva lavastuse "Homo Sapiens" (stsenarist-lavastaja Adolf Traks, muusika Arvo Pärt ja Edgar Varese). Valitud kunstiline võte – hüperbool, osutus aga ajast ette ruttavaks. Stuudio lõpetas oma tegevuse mais 1970. aastal.
Tallinna Pantomiim 1977–1988
Stuudio Tallinna Pantomiim oli stuudio Pantomiim järeltulija. Kahe stuudio siduvaks lüliks said plastilise kujundi keel, julgus ja tahe luua midagi omanäolist, ansamblilisus, stiili juhtivaks jooneks ekspressiivsus. Eesmärgiks dramaturgiast lähtuv terviklavastus. Ka Tallinna Pantomiimi lavastuste stsenarist/lavastaja oli Adolf Traks. Põhikoormust kandsid näitlejad Leida Venol-Tamme, Regina Pallasma-Rebane, Veronika Kalinina-Ennok, Margus Isak, Maret Nukke, Kai Valge, Birgitta Traks-Tints, Kairi Väljaots, Elena Stern, Mare Kask, Aavo Rebane. Stuudio esines Dominiiklaste kloostris, Tallinna Kultuurisuve raames, sügistalvisel hooajal Noorsooteatris, Pärnu Lydia Koidula nimelises Draamateatris ning Pärnu Kultuurisuve raames aastatel 1981–1986. Kogu stuudiogrupi arengut suunavaks kujunes tragikomöödia "Antiinimene" (pedagoog-lavastaja Adolf Traks). Tallinna Pantomiimi lavastustele oli iseloomulik dramaturgiast lähtuv algmaterjal, terviklavastused, kammerlikkus, rõivastuseks trikoo, nn "paljasjalgsus", miinimum grimm, detailne lavakujundus. Suur rolli oli ka muusikal ja valgustusel. Kümne tegevusaastaga arenes stuudios välja oma stiil, oma kooli näitlejad/mimeesid, oma publik.
Stuudio lavastusi: Stuudio Tallinna Pantomiim lõpetas tegevuse 1988. aastal, leidmata jätkamiseks vajalikku materiaalset toetust.
Pantomiimi ja Plastika Stuudioteater
Pantomiimi ja Plastika Stuudioteater tegutses pantomiimis aastatel 1981–1991, eestvedaja Aavo Rebane. Prooviti plastilise teatri suundi: klassikalist pantomiimi, groteski, kujundlikku teatrit, graafilist teatrit, improvisatsiooniteater jm. Esineti kokku üle 300 korra. Osaleti viiel festivalil 1986. ja 1987. aastal Kiievis, 1988. aastal Pensas 1989. aastal I Stuudioteatrite festivalil ja 1990. aastal Baltoscandalil. Teoks said esimesed sooloetendused.
Lavastused:
Stuudioteater NB
1992. aastal alustas Tallinna Pantomiimi järglane stuudioteater NB (kunstiline juht Adolf Traks). Pantomiimižanri juurde lisandusid sõnateatrile omased distsipliinid. Vanalinna päevade raames etendati lavakava "Näitleja sünd", pantomiimietendust "Homo Lupus" ja luulekava "Maarjamaa laulud". Pooleli jäi sõnalavastus "Kurjade kokkutulek". Rohkemaks omavahendeid ei jätkunud.
California maakondade loend
Siin on loetletud California osariigi 58 maakonda:
Mikrokeha
Mikrokeha on mikromaailma kuuluv osake.
245 eKr
245. aasta eKr ehk ab urbe condita DIX (509).
Le Pont-Neuf
„Uus sild“ (prantsuse keeles „Le Pont-Neuf'“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1872. aastal valminud teos asub Washingtoni rahvusgaleriis. Maalil on kujutatud Pariisi Uut silda (Pont Neuf).
Viridiaanroheline
Viridiaanroheline on üks rohelistest värvitoonidest, mis vastab sünteetilise värvipigmendi kroomhüdroksiidrohelise ja sellest tehtud värvide värvusele. Värvitoon on kergelt tuhmjas külm roheline või sinakasroheline kuni tume sinakasroheline.
Kasutamine
Värvitooni kasutatakse sisekujunduses ja arhitektuuris, sõidukite ja tarbeesemete puhul. Lähimad eestikeelsed värvinimed on sinakasroheline või mereroheline. On olemas ka külmroheline veebivärv nimega Viridian.
Eesti keeleruumis on sõna puhul tegemist puhtakujulise laenuga inglise keelest, värvinimetus seostub ainult pigmendiga. Kunstnike ja harrastusmaalijate, kes kasutavad kroomhüdroksiidrohelist, erialasõnavaras tavaline, mujal harv.
Silumine
Silumine on tarkvaraarenduse protsess, mille käigus leitakse ja parandatakse vigu koodis, mis takistavad programmi või süsteemi korrektset toimimist.
Silumist tuleb eristada silurist, mis on tarkvaraprogramm või -moodul, mida kasutatakse silumiseks. Silumist võib kasutada ka koodi ridahaaval läbimiseks, et seda paremini mõista.
Vahendid
Silumise keerukus võib erineda suuresti sõltuvalt programmist või süsteemist. Tegemist võib olla lihtsate vigade parandamisega, aga ka aeganõudvate ja väsitavate andmete kogumise, analüüsi ja uuenduste planeerimisega. Programmeerija silumisoskus võib suuresti mõjutada silumisedukust, kuid tarkvara silumise raskusaste varieerub suuresti sõltuvalt süsteemi keerukusest. Mingil määral sõltub see ka kasutatud programmeerimiskeelest ja saadaval olevatest siluritest. Silurid on tarkvaratööriistad, millega on võimalik jälgida programmi täitmist, seda peatada, uuesti alustada, vaatluspunkte seada ja mälus olevate andmete väärtusi muuta.
Tshüejü keel
Tshüejü keel on tsjangi keel, mida räägivad tshüejüd Hiinas Sichuanis.
Kõnelejaid oli 1995. aastal 7000.
Silumine
Vahendid
Keelespetsiifilisi tööriistu nimetatakse staatilise koodianalüüsi tööriistadeks ja teatud olukordades on nad väga kasulikud. Staatilise koodianalüüsi tööriistade või vahendite eesmärk on otsida spetsiifilisi probleeme koodist, mis võivad olla nii levinud kui haruldased. Selliseid probleeme kompilaator või interpretaator üldiselt ei leia. Staatilise koodianalüüsi vahendid ei kontrolli süntaksit vaid semantilisi aspekte.
Antisilumine
Antisilumise eesmärgiks on kasutada koodis tehnikaid, mis takistavad pöördprojekteerimist (inglise keeles reverse engineering) ja teatud protsesside silumist. Antisilumist saab kasutada koopiakaitsetehnikana kirjastajate poolt, aga ka pahavaras, et pahavara leidmist ja eemaldamist keerulisemaks teha. Mõned antisilumise tehnikad:
Üks varaseid näiteid antisilumisest oli Microsoft Wordi esimestes versioonides. Kui programmiga tuvastati silur, väljastas programm ingliskeelse teate "The tree of evil bears bitter fruit. Now trashing program disk." (Tõlge: Kurjuse puul on mõrud viljad. Nüüd aeglustan programmiketast.) Seejärel hakkas programm arvuti disketiseadmes tekitama valjusid helisid eesmärgiga hirmutada kasutajat, et ta ei üritaks edaspidi silurit kasutada.
Oganahkis
Oganahkis (Steccherinum) on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond.
Rähnlased
Rähnlased (Picidae) on linnusugukond, mis kuulub rähniliste seltsi.
Kõik Eestis elavad rähnilised kuuluvad sellesse sugukonda.
Süstemaatika
Rähnlasi on kokku umbes 200 liiki.
BDG
BDG võib tähendada järgmist:
Willy Messerschmitt
200px|pisi|Willy Messerschmitt
Wilhelm Emil Messerschmitt (26. juuni 1898 Frankfurt – 15. september 1978 München) oli saksa lennukikonstruktor.
Lennukikonstruktorina oli Willy Messerschmitti edukamaid ja tuntumaid arendusi hävitaja Messerschmitt Bf 109, mis loodi 1934. aastal. Sellest lennukist sai teise maailmasõja ajal Luftwaffe peamine jõud.
Armuallikas
pisi|Armuallikas (juuni 2014) Armuallikas (ka Veriläte) on allikas Valga maakonnas Otepää vallas Nüpli külas. Allikas jääb Otepää looduspargi alale. Allikas on tunnistatud ürglooduse objektiks.
The Royal Vio
The Royal Vio (ka The-Royal-Vio, Royal Vio, Royal-Vio) oli kino Tallinnas, aadressil Viru tänav 10.
1930. aastast kandis kino nime Skandia. 1941. aastal kino natsionaliseeriti. 1947. aastal pandi kinole nimeks Pioneer.
Plahvatuspõlemine
Plahvatuspõlemise käigus eralduv energiahulk on võrdne detonatsioonil vabaneva energiaga, kuid kuna reaktsiooni kestus on pikem, siis jääb vabanev võimsus oluliselt väiksemaks.
Plahvatuspõlemine on iseloomulik paiskavatele lõhkeainetele (näiteks must püssirohi), kuna selle käigus tekkivate plahvatusgaaside rõhk suureneb aeglasemalt ja sellest tulenevalt omandab plahvatus ka paiskava iseloomu.
Plahvatuspõlemisel aset leidev keemiline reaktsioon toimub tavaliselt nii õhu kui ka lõhkeaine enda koostises oleva hapniku arvel.
Põhja-Pärnumaa Raamatukogu
Põhja-Pärnumaa Raamatukogu (varem Vändra raamatukogu) on raamatukogu Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vändra asulas.
Raamatukogu direktor on Monika Jõemaa.
Raamatukogu alustas tegevust 1. märtsil 2019, kui Vändra raamatukoguga ühendati Vihtra, Võidula, Suurejõe, Pärnjõe, Kaisma, Libatse, Tootsi, Pärnu-Jaagupi ja Vahenurme raamatukogud.
Erik Abner
pisi|Erik Abner 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal Erik Abner (sündinud 25. juunil 1986) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli genoomika instituudi funktsionaalse genoomika teadur ning amatöör-paleontoloog.
Haridus
Ta on Tallinna Saksa Gümnaasiumi 2005. aasta vilistlane. Doktoritöö kaitses ta 2016. aastal Pompeu Fabra ülikoolis teemal "Identification of HIV-1 reactivating quinoline compounds as bromodomain inhibitors".
Töö ja ühiskondlik tegevus
Abneri peamised uurimissuunad on kliiniline bioloogia, geneetika, epigeneetika, farmakoloogia ja viroloogia. Teadustöö kõrval keskendub ta teadusliku mõtteviisi levitamisele, pseudoteaduslikule teabele vastandumisele ja valeinfoga võitlemisele. pisi|Orina Jakovleva, Natalia Pervjakova, Erik Abner (vasemalt kolmas), Irja Lutsar ja Katrin Tiidenberg 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal
Tunnustus
2020 – Marie Skłodowska-Curie individuaalgrant
2016 – Cum Laude, Biomeditsiin, Pompeu Fabra Ülikool (Barcelona), Hispaania
2016 – "International Doctor" äramärkimine doktorantuuri diplomis
Koskla tänav
pisi|Koskla tänav Koskla tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu ja Mooni allasumites.
Koskla tänav algab Endla tänavalt, ristub Mooni ja Haigru tänavaga, Sõpruse puiesteega, Liblika ja Talviku tänavaga ning lõpeb Tulika tänaval. Koskla tänav on lääneloode-idakagusuunaline ning ligikaudu 660 meetri pikkune.
Koskla tänav sai nime 19. septembril 1958.
Koskla tänav 18 asub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Tallinna Allika Baptistikoguduse hoone
Kálymnose piirkonnaüksus
Kálymnose piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Καλύμνου) on Kreeka piirkonnaüksus Lõuna-Egeuse piirkonna keskosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Póthia.
Haldusjaotus
Kálymnose piirkonnaüksus jaguneb 6 vallaks. Need on:
Tüümuse ekstrakt
Tüümuse ekstrakt on organoteraapias (elundiekstraktravi) kasutatav bioloogiline preparaat, mida toodetakse lehma tüümusest (või ka vasika tüümusest) ja kasutatakse selliste infektsioonhaiguste nagu gripp, uus gripp A(H1N1), B-hepatiit, C-hepatiit, mononukleoos, ohatis, urkepõletik ja AIDS/HI-viirusnakkuse korral.
Tüümuse ekstrakti kasutatakse ka astma, allergilise riniidi, toiduallergiate, pahaloomuliste kasvajate, reumatoidartriidi, viirusnakkusejärgse väsimussündroomi, süsteemse erütematoosse luupuse ravis.
Veel kasutatakse tüümuse ekstrakti vähihaigetel, kes on saanud kiiritusravi või kemoteraapiat, valgete vereliblede tootmise tagamiseks.
Tüümuse ekstrakti valmistamisviisid ja vormid võivad varieeruda, suukaudsed preparaadid on thymic fractions 1402A (sün immunoplex 402), complete thymic formula, NatCell thymus extract või süstepreparaat tümosiin-alfa-1.
Kálymnose piirkonnaüksus
Haldusjaotus
pisi|150px|left|Kálymnose piirkonnaüksuse vallad
Sillamäe-Kotka laevaliin
Sillamäe-Kotka laevaliin oli laevaliin Sillamäe ja Kotka (Soome) vahel.
Laevaliin töötas aastatel 2006-2007, seda opereeris Narva Line OÜ.
2018. aastal räägiti laevaliini taasavamisest, kusjuures Eesti poolel kaaluti asukohana ka Kunda linna.
Roscoe Arbuckle
pisi|Roscoe Arbuckle, 1919 Roscoe Conkling Arbuckle (hüüdnimi Fatty; 24. märts 1887 – 29. juuni 1933) oli USA tummfilmiajastu näitleja, lavastaja ja stsenarist.
Arbuckle'it peetakse üheks oma aja populaarseimaks näitlejaks, muu hulgas oli ta Hollywoodis alles algajate Charles Chaplini ja Buster Keatoni mentor, sõber ja kolleeg.
Hoolimata Arbuckle'i panusest filmiajalukku mäletatakse teda pigem peategelasena Hollywoodi skandaalses kriminaalprotsessis, mis lõpetas ühtlasi tema karjääri – hoolimata süüaluse õigeks mõistmisest kahjustas kohtuprotsess Arbuckle'i karjääri niivörd, et tal polnud võimalik Hollywoodis töötada pärast seda pea 10 aastat.
Rahva Ülemkohus
pisi|Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohtu embleem Rahva Ülemkohus (hiina keeles 最高人民法院, pinyinis Zuìgāo Rénmín Fǎyuàn), ametlikult Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus on Hiina Rahvavabariigi mandriosa kõrgeim kohtuaste. Kui välja arvata kaasused, mida menetleb Hiina Rahva Keskvalitsuse Riikliku Julgeoleku Tagamise Amet Hongkongi Erihalduspiirkonnas, on erihalduspiirkondades Hongkongis ja Macaus eraldiseisvad õigussüsteemid, mis on ülesehitatud vastavalt Briti ja Portugali süsteemidele ning Rahvavabariigi ülemkohtu jurisdiktsioon sinna ei ulatu.
Rahva Ülemkohus on Hiina kõrgeim kassatsioonikohus, mis teostab järelevalvet kõikide alamate eri- ja kohalike kohtute üle. Ülemkohtus töötab kokku 340 kohtunikku, kes arutavad asju väiksemates koosseisudes. Kohtuprotsess koosneb neljast astmest, millest kaks on ülekuulamised.
Chaos
Chaos ehk Kaos on vanakreeka mütoloogias esimene jumal, kes lõi maailma.
Maailma loomine
Vastavalt vendade Stephanideste jutustusele ei olnud aegade alguses maailma. Oli vaid üks jumal – Kaos, kes elas täielikus pimeduses. Olles elanud kaua aega üksinda, otsustas ta luua maailma. Ta lõi maailma ja piiritu Tartarose, kõleda ja kottpimeda paiga, mis asus sügaval maakera sees. Ta lõi särava Päeva ja Öö (jumalanna Nyx) ning jumalanna Maa (Gaia). Seejärel alustas Gaia maailma täiustamisega. Ta sünnitas helesinise taeva (Uranos), mäed (Oroi) ja mere (Pontos).
Kapseldetonaator
pisi|Kolm kapseldetonaatorit, mis on ühendatud elektrijuhtmete otsa Kapseldetonaator on süütenööri otsa ühendatav ja kesta pressitud laeng, mille ülesandeks on süütenöörilt tuleva leegi ülekandmine lõhkelaengule plahvatuse esilekutsumiseks.
Kapseldetonaator koosneb tavaliselt ligikaudu 7 mm läbimõõduga ja 45–50 mm pikkusega ühest otsast suletud metallkestast, mille suletud ots on täidetud tugevdatud võimsusega brisantse lõhkeainega (tavaliselt massiga 1–1,5 g) ning millele on tihti lisatud ka initsieerivast lõhkeainest valmistatud primaarlaeng, mille ülesandeks on süütenöörilt saadava tuleimpulsi toel detoneerida brisantne põhi- ehk sekundaarlaeng.
Detonaatori suletud ots on sageli valmistatud nõgusa põhjaga ehk kumulatiivsüvendiga, et plahvatuse impulssi paremini edasi kanda.
Kapseldetonaator koos süütenööriga moodustab süütli.
Elektrisütikut sisaldav kapseldetonaator on elektridetonaator.
Vlăhița
Vlăhița (ungari keeles Szentegyháza; ungari keeles kuni 1899. aastal Szentegyházas-Oláhfalu) on linn Rumeenias Transilvaanias Harghita maakonnas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vlăhița elanikest ungarlasi 98,96% ja rumeenlasi 1,7%.
Vlăhița oli aastatel 1952–1960 Madjarite autonoomse piirkonna ja 1960–1968 Mureși-Ungari autonoomse regiooni koosseisus.
Arula Emaläte
pisi|Arula Emaläte Arula Emaläte (ka Emaläte, Peraläte) on allikas Valga maakonnas Otepää vallas Arula külas. Allikas jääb Otepää looduspargi alale. Allikas on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Fr. R. Kreutzwald arvas, et Emalättest saab alguse Väike Emajõgi.
Allika vooluhulk on 7 l/s (augustis 1998).
Varaikeelne Vikipeedia
pisi|Logo pisi|Esimene vikikohtumine 2013. aastal Varaikeelne Vikipeedia (varai keeles Waray Wikipedia) on Vikipeedia varaikeelne versioon, mis loodi 2005. aastal (varai keel on üks keeltest, mida räägitakse Filipiinidel). Aastatel 2005–2013 arendasid varaikeelset Vikipeediat üksikud entusiastid. Alles 2013. aastal toimus esimene vikikohtumine. Samal aastal hakati artiklite loomiseks botte kasutama.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Keeleversiooni arengutaset iseloomustav parameeter "sügavus" on madal: (näiteks eestikeelses versioonis on see  ja ingliskeelses koguni ). Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
90% artiklitest on loonud botid (peamiselt Lsjbot).
Korporatsioon Sakala ajalugu
pisi|Korp! Sakala asutajad koos külalistega [[15. november|15. novembril 1909]] Korporatsioon Sakala ajaloo alguseks saab lugeda 1908. aasta kevadet, kui Eesti Üliõpilaste Seltsis (EÜS) tekkis Pernavia grupeeringu nime all tuntud sõprade seltskond, kes leidsid, et tuleks taastada Fraternitas Viliensis, mille asutamiseks 1890. aastal luba ei antud. Esialgu ei soovitud isegi seltsist lahku lüüa, vaid Fraternitas Viliensis oleks tegutsenud seltsi osakonnana. Sellise otsuseni jõuti 5. (18) novembril 1908 toimunud koosolekul vil! Oskar Rütli korteris Tartus. Vastavasisulise ettepanekuga mindi 14. (27.) novembril EÜS-i koosolekule, kus enamus selle tagasi lükkas. Selle peale otsustasid 21 ettepaneku teinud liiget seltsist lahkuda.
Esimene asutamiskoosolek peeti 18. novembril (1. detsembril) 1908. aastal ülikooli peahoones. Algselt sooviti kasutusele võtta Fraternitas Viliensise värvid sini-must-valge, kuna need olid EÜS-ile ainult korporatsiooni asutamiseni hoiule antud. EÜS värvidest ei loobunud, kuna korporatsiooni värvideks pidid need saama siis, kui kogu EÜS korporatsiooniks muutub. Seetõttu otsustati must asendada esimese spektrivärvi, violetsega ja Sakala värvideks sai sini-violett-valge.
Ka nime üle peeti tuliseid vaidlusi. Kümmekonna välja pakutud variandi hulgas esinesid ka "Põhjala", "Livensis" ja "Rotalia", kuid 24. novembril peetud koosolekul osutus valituks Sakala. Ülikooli valitsus kinnitas korp! Sakala põhikirja 1909. aasta jaanuaris ja Venemaa rahvahariduse minister 18. juunil (1. juulil) 1909.
Esimest korda astuti värvides välja 21. ja 22. juunil (4. ja 5. juulil) 1909 seoses Tartus toimunud laulupeoga. Korp! Sakala liikmed olid palutud korraldamise juurde appi. Pidulik avaaktus peeti 14. novembril 1909 ja seda on hakatud kokkuleppeliselt lugema korporatsiooni ametlikuks sünnipäevaks.
Asutamisest Vabadussõjani
pisi|Vanamees Aleksander Tamman rebastega (1913) Algusaastatel oli korp! Sakalal vähe ühisjooni baltisaksa korporatsioonidega: Sakala majas kehtis karskusnõue, kommersse ja duelle ei peetud. Üleüldse võeti kodukorra loomisel rohkem eeskuju EÜS-ilt, kui teistelt korporatsioonidelt. Karskusnõue püsis 1915. aastani, selleks ajaks olid ka muud piirangud kadunud. Kuni 1915. aastani suheldi rohkem ühiskondlike organisatsioonide, kui teiste üliõpilasorganisatsioonidega. Eriti aktiivselt tegeldi karskusküsimustega. Teistest organisatsioonidest saadi kõige paremini läbi Riias paikneva Vironiaga, suhted Fraternitas Esticaga olid normaalsed, kuid suhted EÜS-iga olid aga algusest peale pingelised. Hea läbisaamine kujunes soomlastega. Kui Soome Üliõpilasvõimlejad 1909. aastal Tartut külastasid, siis tegelesid nende võõrustamisega paljuski Sakala liikmed. Järgmisel aastal tehti vastuvisiit Soome. Eriti head suhted kujunesid Hämäläis-Osakunta'ga Helsingi Ülikooli juurest.
Esimese maailmasõja puhkemine häiris tugevalt korporatsiooni normaalset elu. Paljud sakalanused kutsuti sõjaväe teenistusse ja maja rekvireeriti sõjaväe jaoks. Samas suurenes sõjaaastatel üliõpilaskonna ühtehoidmine: koostöös asutati Üliõpilaste Leht, mille toimetusse kuulusid ka sakalanused Rasmus Kangro-Pool ja Richard Õunapuu, ühiselt oldi vastu ülikooli evakueerimisele ja nn Dehio ülikoolile. Vabadussõja puhkedes otsustasid korp! Sakala liikmed in corpore vabadussõtta minna. Korp! Sakala tollane senior, Otto Michelmann langes vabadussõjas.
Eesti Vabariik 1920–1940
Pärast Vabadussõda oli olukord Tartu Ülikooli juures muutunud. Enamus üliõpilastest olid nüüd eestlased, riiklike institutsioonide ja eriala organisatsioonide loomisega vähenes üliõpilaste osa rahvuslik-kultuurilises tegevuses ja enamik üliõpilasi olid vähemalt ühe sõja veteranid. Seoses liikmeskonna kasvuga muutus ka Sakala struktuur. Vilistlaskogu asus tegutsema iseseisva üksusena. Selle keskus paiknes Tartus, kuigi enamik vilistlasi elas Tallinnas. Vilistlaskogu koondised tegutsesid ka Tallinnas, Viljandis, Pärnus ja Võrus. Sakala stipendiaatidena Tartus õppinud lõid Soomes Sakala osakonna. Seoses Tallinna Tehnikaülikooli asutamisega loodi 1937. aastal ka Tallinna osakond. Likvideeritud korp! Harjola vilistlaskogu liitus korp! Sakala vilistlaskoguga 1938. aastal.
Teistest organisatsioonidest suheldi peamiselt Eesti Korporatsioonide Liidu (EKL) teiste liikmetega. Suhted EÜS-iga olid üsna jahedad. Juba tsaariajal alguse saanud kontaktid Hämäläis-Osakunta'ga Helsingi Ülikooli juurest jätkusid ja korp! Sakala 20. juubelil 1929. aastal sõlmiti sõprusleping kahe organisatsiooni vahel. Palju aitas selle juures kaasa Oskar Rütli, kes oli ka Soome aukonsul Tartus. Sõpruslepingu praktiliseks pooleks oli omavaheline stipendiaatide vahetamine. Kümme aastat hiljem, 1939. aastal, sõlmiti sõprusleping Rootsi üliõpilasorganisatsiooni, Uppsala Ülikooli juures tegutseva Gästrike-Hälsinge nation'iga. Lepingu eestvedajaks oli Rootsi aukonsul Tartus Julius Lill. Varsti saabunud Nõukogude okupatsiooni tõttu lepingut sisuliselt täita ei saadud, kuigi Sakala Rootsi koondisel olid hiljem Gästrike-Hälsinge Nation'iga head suhted.
Seosed vabadussõjalastega
Korp! Sakalat seostati avalikkuses ka vabadussõjalaste liikumisega. On tõsi, et mitmed vabadussõjalaste liikumise juhid kuulusid korp! Sakalasse: Artur Sirk, Eduard-Alfred Kubbo, Villem Reier, Paul Telg, Karl-Arnold Jalakas ja Theodor Rõuk. Samas oli korp! Sakala apoliitiline organisatsioon ja ametlikult vabadussõjalaste tegevust ei toetatud, kuigi võib arvata, et oma organisatsiooni vilistlastele pöialt hoiti. Tegelikku toetust vabadussõjalastele on raske hinnata, sest Poliitilise Politsei (PolPol) informaatorite erinevate hinnangute järgi pooldas vabadussõjalasi 14–90% kõigist sakalanustest. Samal ajal said vabadussõjalased linnavolikogude valimistel üleriigiliselt 42% häältest ja võib oletada, et linlastest korp! Sakala liikmete hulgas oli nende poolehoidjaid umbes samapalju.
Ametlikust apoliitilisest hoiakust võimudele aga ei piisanud. Välipolitsei inspektor ja sakala vilistlane Leonhard Pruunma teatas 10. detsembril 1935 Tartus peetud vilistlaskogu juhatuse koosolekul, et kõrgemalt poolt tuleva käsu järgi tuleb Artur Sirk ja Eduard Kubbo Sakalast välja visata või Sakala suletakse. Nõutud otsus ka vastu võeti. Eesti Vabariigi Valitsus arutas oma koosolekul 11. detsembril muuhulgas ka Sakala sulgemise küsimust. Samal Päeval käis Konstantin Pätsi juures nelja liikmeline delegatsioon (Karl Grau, Kaarel Uusmaa, J. Asu ja August Jürman), kes teatas, et Sirk ja Kubbo on vilistlaskogu nimekirjast kustutatud. Hiljem heideti sulgemise ähvardusel välja veel Karl Martin Dorbus, Juhan Libe, Karl-Arnold Jalakas, Maks Kurre, H. Arnover ja H. Nahkoi.
Vilistlane Albert Naeris tegi 11. novembril 1978 USA koondise peakoosolekul ettepaneku otsus liikmete välja heitmise kohta annulleerida, kuna see tulenes välisest survest, millega rikuti Sakala akadeemilist vabadust. Vastav küsimus tuli hääletusele panna 70. juubeli puhul kõigi Sakala koondiste koosolekutel. Antud ettepanekule ei vastanud Rootsi koondis, kuid kõik ülejäänud toetasid seda ja järgmisel aastal toimunud koosolekutel hääletati väljaheitmise otsuste tühistamise poolt. Et ettepanekut toetas koondiste enamus, sealhulgas ka kaks suuremat koondist (USA ja Kanada), siis loeti poliitilise surve all tehtud otsused liikmete välja heitmise kohta tühistatuks.
Sakala sulgemine ja Teine maailmasõda
Kevadsemestril 1940. aastal kuulus Sakalasse 418 liiget. Sakala tegevus keelati 1940. aasta suvel nõukogude võimude poolt. Enne organisatsiooni sulgemist võeti üle selle ruumid ja muud varad. Käsk väljakolimiseks saabus Tartu linnavalitsusest 18. juunil 1940. Enamus konvendi liikmeid, sealhulgas eestseisuse liikmed, olid suvel Tartust ära ja nii viidi likvideerimine läbi väheste kohal viibinute poolt. Veel samal õhtul koliti konvendi ruumidest välja kogu vallasvara. Paraku oli mingi komisjon varem ruumid üle vaadanud ja nõudis kohe mööbli tagasi toomist. Vastav nõu esitati linnavalitsuse majutuskomisjoni kaudu ja tuli täita. Konvendi hoone läks hiljem ühe Leningradist tulnud väeosa staabi käsutusse.
Muu vallasvara tuli Ülikooli valitsusele vastavalt nimekirjale üle anda. Kuna nimekiri varem puudus, siis sai selle nüüd oma äranägemise järgi koostada. Kolm hõbedast kommersikarikat, Häme osakonnalt ja Ratsarügemendilt kingiks saadud karikad, eestseisuse lauagarnituur ja paljud muud väärtuslikumad esemed jagati kaasvõitlejate ja nooremate vilistlaste kätte hoiule, mõningad esemed maeti ka maha. Vilistlaskogu ja konvendi arhiiv sorteeriti põhjalikult ning kõik materjalid, mille kohta kardeti, et neis olevat infot võivad nõukogude võimud liikmete vastu kasutada, põletati. Järelejäänud arhiivi riismed koos arveraamatute, vappide, lippude ja esemetega anti üle Ülikooli Rektoraadi esindajale hr. Salvele.
Ühes ruumis konvendi kolmandal korrusel hoiti ka kaitseliidu kompanii varustust, sealhulgas umbes 30-t vintpüssi. Kompanii ülem, kaasvõitleja Viksten, kolis selle varustuse esialgu oma korterisse. Tema ärevusse sattunud majaomanik ähvardas aga võimudele kaebama minna ja nii viis ta varustuse juba järgmisel päeval Kaitseliidu staapi.
Esimesel okupatsiooniaastal vahistati, küüditati, mobiliseeriti või tapeti umbes nelikümmend liiget. Sõja käigus langes või jäi kadunuks veel kümme meest. Saksa okupatsiooni ajal oli tegevus samuti keelatud, kuid poolsalajasi kokkusaamisi siiski korraldati ja isegi mõned liikmed võeti vastu perioodil 1941–1944. Näiteks õnnestus saladuskatte all 1942. aasta mais Estonia teatris pidada Sakala kevadkommerssi ja 1943. aasta mais Nõmmel veel üks suurem koosviibimine korraldada.
Tegevus 1945–1988
Sakala tegevus paguluses ei saanud jätkuda enam sama moodi nagu see oli toimunud Eestis. Lisaks majanduslikele probleemidele lahutasid sakalanusi tihti ka ühes riigis asudes suured geograafilised vahemaad. Paguluses kujunes korporatsiooni põhiliseks struktuuriüksuseks koondis ja kogu tegevust koordineeriv keskorgan puudus.
Esimesena asutati väliskoondistest Rootsi koondis: kooskäimised algasid 1945. aasta juulis ja põhikiri kinnitati 12. veebruaril 1946. Rootsi koondise põhikiri oli hiljem eeskujuks teistele koondistele. Oma liikmete ja nende perede abistamiseks tegutses koondise juures Toetusfond. Sõprussidemed Hämäläis-Osakunta'ga taastas Rootsi koondis 1953. aastal, kuid need katkesid uuesti 1970. aasta mais Soome osapoolele avaldatud poliitilise surve tõttu. Liikmeid oli Rootsi koondisel 1951. aastal 74, 1991. aastal 86.
Saksamaal Augsburgis loodi koondis 1. mail 1946, veidi hiljem loodi koondis ka Geislingenis. Koondiste tegevus saksamaal katkes aastatel 1951–1953, sest paljud liikmed emigreerusid teistesse riikidesse. Tegevus reorganiseeriti 1953. aastal ja selle liikmete arv püsis paarikümne ringis.
USA-sse hakkas korp! Sakala liikmeid rohkem rändama alates 1949. aasta suvest ja paljud neist koondusid New Yorki. Koondise loomine otsustati 2. augustil 1949. aastal. Sarnaselt Rootsi koondisega loodi Sakala Fond. Pärast Henrik Visnapuu surma 1951. aastal loodi Korp! Sakala Henrik Visnapuu nimeline kirjandusauhind. Koondise liikmeskond oli alates 1960. aastatest saja inimese ringis.
Kanada koondis loodi 5. märtsil 1950 Torontos. Esimese akadeemilise organisatsioonina paguluses omandas Kanada koondis 1955. aastal oma maja Torontos. Tänu sellele oli võimalik taastada ka kodumaal kehtinud korporatsiooni struktuur ja nii tegutses Kanadas aastatel 1958–1971 nii iseseisev konvent, kui ka vilistlaskogu. Pärast seda pöörduti tagasi koondise vormi juurde. Kõigi akadeemiliste organisatsioonide osalusel ehitati 1971. aastal Toronto kesklinna 20-korruseline üliõpilaste võõrastemaja-ühiselamu Tartu Collage nime all ja üks korrus selles hoones oli üliõpilasorganisatsioonide käsutuses.
Sakala Austraalia koondis loodi 1950. aasta 1. detsembril Sydneys peamiselt Saksamaalt emigreerunud liikmete poolt. Tippajal kuulus koondisse 30 liiget.
Väikseim koondis loodi 1950. aasta sügisel Leicesteris Inglismaal ja selle liikmete arv ei küündinud kunagi üle kümne.
Taastamine Eestis: 1989 – tänapäev
Korp! Sakala taasasutati Eestis 1989. aastal. Idee selleks tekkis 1988/1989. aastavahetusel Tartu üliõpilaste seas. Idee kandjateks on põhiliselt grupi "Ülikool relvavabaks" liikmed, eestvedajateks arstitudeng Alar Sepp, filosoofiatudeng Peeter Tali ja juuratudeng Vallo Vanaaseme. Esimeste asjade seas uuriti Sakala ajalugu ja otsiti veel elus olevaid vilistlasi.
Vilistlaskogu koosolekul Tallinnas Olümpia hotellis otsustati 13. veebruaril 1989 moodustada initsiatiivrühm, mis pidi taastama korp! Sakala Tartus. Initsiatiivrühma kuulusid tollane vilistlane Eugen Künnapuu ning toonased kaasvõitlejad Alar Sepp ja Vallo Vanaaseme. Tartu ülikooli nõukogu kinnitas korp! Sakala põhikirja 3. märtsil ja 14. aprillil võeti vastu esimesed uued liikmed. Esimene sõjajärgne kommerss peeti 1989. aasta mais Tartus ja seal osales ka väliskoondiste ning sõprusorganisatsioonide liikmeid.
Juba järgmisel, 1990. aastal taastati ka Tallinna osakond ja esimesed uued liikmed võeti (esialgu küll mitteametlikult) vastu 1. veebruaril. Mai keskpaigaks olid leitud ka esimesed ruumid Tallinna Tehnikaülikooli ühiselamus Mustamäel.
Peale taasasutamist oli peamiseks probleemiks alalise konvendikorteri puudumine ja alates 1990. aastate keskpaigast ka aktiivsete taasasutajate vilistlaskokku suundumine, mis tingis teatava passiivsuse organisatsiooni tegevuses. Mõõn möödus ja alates 1990. aastate lõpust on liikmete hulk stabiilselt kasvanud ning Tartu konvendihoone on tagasi saadud. Korraldatakse spordi ja kultuuriüritusi. Tallinna osakond kolis Tallinna Tehnikaülikooli ühiselamust vanalinna Müürivahe tänavale ja hetkel paiknevad selle ruumid Tallinna Raekoja platsil Tudengimajas.
Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur
Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur (国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構 Kokuritsu-kenkyū-kaihatsu-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō, lühend: JAXA) on Jaapani kosmoseagentuur.
See moodustati kolme asutuse liitmisel ning agentuur alustas tööd 1. oktoobril 2003. JAXA arendab teaduslikku tehnoloogiat ning on seotud asteroidide uurimisega ja võimalike mehitatud missioonidega Kuule. Agentuuri deviis on "Üks JAXA" ja ametlik loosung "Avasta, et mõista".
Kunstiteaduse ja Visuaalkultuuri instituut
Kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituut (endine Kunstiteaduse instituut) on Eesti Kunstiakadeemia Kunstikultuuri teaduskonna õppetool, mis asutati 1992. aastal.
Callum McGregor
pisi|Callum McGregor 2019. aastal Šotimaa koondises Callum William McGregor (sündinud 14. juunil 1993 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Celticu noorteakadeemiaga 2001. aastal. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2013–14 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Notts County, kus ta mängis Celticust laenul, ja lõi sel hooajal liigas 12 väravat.
Alates hooajast 2014–15 on McGregor kuulunud Celticu põhikoosseisu. Celticu meeskonnas tegi ta debüüdi 2014. aasta juulis UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Islandi klubi KR Reykjavíki vastu ja lõi selles mängus ka värava. 13. augustil 2014 debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas mängus St Johnstone'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Celticuga on McGregor tulnud Šotimaa meistriks kokku kuus korda, lisaks on ta neli korda võitnud Šotimaa karika ja neli korda Šotimaa liigakarika. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ja Celticu hooaja parimaks mängijaks.
Šotimaa jalgpallikoondises tegi McGregor debüüdi 9. novembril 2017 sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 22. juunil 2021 Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus Horvaatia vastu.
Yury Shulman
pisi|280px|Yury Shulman (2008)
Yury Shulman (valgevene keeles Юрый Маркавіч Шульман Juryj Markavič Šulman; sündinud 29. aprilli 1975 Minskis) on Valgevenest pärit Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1995).
Karolína Olšarová
Karolína Olšarová (sündinud 28. juunil 1993) on tšehhi maletaja, naiste suurmeister (2018).
Yury Shulman
Shulman sai suurmeistriks 20-aastaselt 1995. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 1994. aastal võitis ta Valgevene meistrivõistlused. 1995. aastal tuli Shulman Holonis Euroopa juunioride malemeistriks.
Karolína Olšarová
Olšarová on kahekordne Tšehhi naiste malemeister (2011, 2019). Ta on mänginud Tšehhi naiskonna koosseisus neljal naiste maleolümpial (2012–2018; 2018. aastal mängis esimesel laual).
Yury Shulman
1999. aastal asus Shulman õppima Texase Ülikooli Dallases. Ta võitis 2008. aastal USA malemeistrivõistlused. 2010. ja 2011. aastal jagas ta USA meistrivõistlustel esikohta, kuid järelmatši kaotas mõlemal korral.
Ta on abielus naiste rahvusvahelise malemeistri Viktorija Niga. Shulmani isa Mark Šulman on kabesuurmeister.
Karolína Olšarová
Ta sai FIDE-lt 2010. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2018. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Tema õde on naiste malesuurmeister Tereza Rodshtein.
Cristuru Secuiesc
Cristuru Secuiesc (ungari keeles Székelykeresztúr) on linn Rumeenias Transilvaanias Harghita maakonnas.
Linna haldusalasse kuulub kaks küla: Betești (Betfalva) ja Filiaș (Fiatfalva)
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest ungarlasi 92,47%, rumeenlasi 2,62% ja mustlasi 2,08%.