cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaan Allas
Jaan Allas (1950. aastateni Jaan Kadever; 3. august 1906 Audru, Pärnumaa – 8. veebruar 2001 Norrköping, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta lõpetas Kõrgema Sõjakooli, teenis 1936–1940 Sidepataljonis, 1940 juulist Sõjavägede Staabis.
30.06.1941 mobiliseeriti Punaarmeesse ja saadeti sunniviisiliselt Venemaale.
1944. aastal põgenes Rootsi, töötas paguluses insenerina.
Andmehaldusplaan
Andmehaldusplaan (inglise data management plan) on uurimistöö juurde kuuluv kava, milles kirjeldatakse, milliseid andmeid uurimistöö projekti käigus toodetakse ja/või kogutakse, kuidas neid hallatakse, säilitatakse ja millistele andmetele võimaldatakse juurdepääs. Andmehaldusplaani eesmärgiks on kirjeldada kogu andmehalduse protsessi projekti jooksul ja peale projekti lõppemist. Andmehaldusplaan esitatakse koos uurimisprojekti taotlusega.
Andmehaldusplaanis käsitletakse järgmisi teemasid :
Välislingid
Teadusandmete haldamine
Suur näär
Kirjeldus
Suur näär sarnaneb vägagi hariliku näärega ning nende eristamisel on korduvalt eksitud. Suure nääre juurmistel lehtedel on vähemasti alumised sulglehekesed rootsukestega, munajad või piklikud, paljad ja läikivad. Ka ülemised varrelehed on lihtsulgjad, mitte mitmelisulgjad nagu harilikul näärel. Võrreldes hariliku näärega on suurel näärel vars rohkem lehistunud, kuid juurmised ja varrelehed on omavahel sarnased.
Kasvukohad
Suur näär kasvab sagedamini puisniitudel ja niisketel niitudel, hõredates lehtmetsades ja metsaservadel, teede äärtes ja jõgede kallastel. Eelistab viljakat parasniisket mulda.
Levik
Üldlevilalt eurosiberi liik – suure nääre areaal ulatub Euroopast Siberi keskkohani. Eestis areaali põhjapiiril. Paigutise levikuga, sagedamini Lääne-Eestis.
Märtsi keskmine õhutemperatuur
Märtsi keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas märtsis tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel.
Märtsi jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine temperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.
Tabel
Tabelis on toodud märtsi keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades.
Värv-varjulill
Eestis kasvab taim sagedasena eeskätt loometsades ja looaladel, mujal on teda väga vähe.
Vald (Uus-Inglismaa)
Vald (town) on kohaliku omavalitsuse üksus USA kuues Uus-Inglismaa osariigis: Connecticutis, Maine'is, Massachusettsis, New Hampshire'is, Rhode Islandis ja Vermontis. Uus-Inglismaa vallad katavad kogu osariigi territooriumi, sarnaselt civil township'iga mõnes muus osariigis, kuid erinevalt nendest omavad Uus-Inglismaa asulad praktiliselt täielikku kohalikku võimu sarnaselt linnadega teistes osariikides.
Uus-Inglismaa valdades on üheks levinud valitsemisvormiks linnakoosolek (town meeting), kus kokku tulevad kõik asula hääleõiguslikud elanikud ja otsused võetakse vastu kohapeal hääletades. Kohalik täidesaatev võim kuulub valijameeste kogule (board of selectmen).
Kuigi Uus-Inglismaa osariikides eksisteerivad ka maakonnad (county), on nende võim traditsiooniliselt olnud väga väike ja need eksisteerivad rohkem osariikide kohtusüsteemide piirkondadena, samas hõredamalt asustatud põhjapoolsetes osariikides (Maine, New Hampshire ja Vermont) pakuvad need mõningaid väheseid avalikke teenuseid. Rhode Islandis likvideeriti maakondade valitsused juba 1846. aastal ja Connecticutis 1960. aastal. Massachussettsis likvideeriti kaheksa 14 maakonna valitsusest vahemikus 1997–2000, eksisteerivad veel kuus maavalitsust osariigi kaguosas, Bostonist lõunas: Barnstable'i, Bristoli, Dukesi, Norfolki ja Plymouthi maakonnad, Nantucketi maakond on konsolideeritud linnaga ühiseks omavalitsuseks.
Pea kõik Uus-Inglismaa elanikud elavad mõnes asulas, vaid kolmes hõredamalt asustatud põhjapoolses osariigis eksisteerib veel inkorporeerimata territooriumi. Kui Vermontis elab alla 100 inimese ja New Hampshire'is alla 250 inimese inkorporeerimata territooriumil, siis Maine'is ligi 10 000.
Valdav enamus (90%) Uus-Inglismaa omavalitsusüksustest on vallad (town), kuid igas osariigis on ka linnu (city) ja Maine'is on ka eriline üksus – istandus (plantation). Linnad (cities) tekkisid tavaliselt siis, kui vallad kasvasid liiga suureks, et pidada linnakoosolekut ja selle asemel läksid üle valiavale omavalitsusele. Linnad hakkasid Uus-Inglismaal tekkima alles 18. sajandi lõpus ja 19. sajandil (näiteks New Haven Connecticutis 1784. aastal). Ka näiteks Massachusettsis, mis on alati olnud Uus-Inglismaa suurima rahvaarvuga osariigiks, ei eksisteerinud linnu enne 1822. aastat, kui Boston, mis asutati 1625. aastal, sai linnaks. New Hampshire'i osariigis ei olnud enne 1840. aastaid ühtegi linna ja Vermontis oli enne 1860. aastaid vaid üks linn. Elanike arv ei ole tingimata valla ja linna vaheks, kuna eksisteerib ka linnadest suurema elanike arvuga valdu, samas näiteks Massachusettsis on linnavalitsusele üleminekuks vajalik elanike arv 10 000. Linnad on levinumad tihedamalt asustatud lõunapoolsemates osariikides (Connecticut, Massachusetts ja Rhode Island) kui põhjapoolsemates osariikides (Maine, New Hampshire ja Vermont) – lõunapoolsemates osariikides on praktiliselt kõik linnad vähemalt 10 000 elanikuga, ja vähestel on alla 20 000 elaniku, kuid põhjapoolsemates eksisteerib palju rohkem alla 10 000 elanikuga linnu, viis linna on ka alla 5000 elanikuga.
2) Linnade arv varieerub 39st 53ni. 39 olid linnad enne kohaliku omavalitsuse seaduse (home rule) vastuvõtmist 1970. aastatel, kuid veel 14 on üle läinud linnavalitsusele, kuid nendest vaid kolm nimetavad end linnadeks. Linnadeks loevad end 42 asulat, ülejäänud 309 on vallad (town).
Abies beshanzuensis
Abies beshanzuensis on igihaljas okaspuu nulu perekonnast.
Liik on äärmiselt haruldane ja selle levila asub Hiina Zhejiangi provintsi edelaosas.
Kirjeldus
Puu kasvab kuni 30 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on kuni 80 cm. Tüve koor on noortel puudel sile ja helehall, vanematel puudel pikilõhedega ja rõmeline. Pungad on munaja kuni koonilise kujuga, kollakaspruunid, vaigused. Noored võrsed on jämedad, helekollased või pruunikaskollased, 2–3 aasta pärast muutuvad tumehalliks. Okkad on pealt läikivad ja tumerohelised, allküljel kaks heledat õhulõheriba, asetsevad spiraalselt, 1–4 cm pikkused, kahe vaigukäiguga, tipuosas sisselõikega. Isasõisikud on kollased, 2–2,5 cm pikkused. Käbid on 7–9 cm pikkused ja läbimõõduga 3,5–4,5 cm, püstised, noorelt kollakasrohelised, valminult pruunikaskollased või helepruunid. Seemnete kest on 6–9 mm, tiivake 16–23 mm pikkune.
Levila ja ökoloogia
Liigi väga väike levila asub Hiina Zhejiangi provintsi edelaosas, Baishanzu mäe nõlvadel, kus ta kasvab heitlehiste segametsade koosseisus, 1700 m kõrgusel üle merepinna. Piirkonnas valitseb mereline kliima, talved on seal jahedad ja vihmased (sademete hulk ligi 1250 mm), suved üsna soojad. Külmakraade talub kuni –18...–23 °C. Muldade lähtekivimiteks on vulkaanilised kivimid. Puudest on seal esindatud ebakastanipuu liigid (Castanopsis ssp.), läiklehine pöök (Fagus lucida), tammeliigid (Quercus ssp.), vahtrad (Acer ssp.), magnoolia liik Magnolia cylindrica, kiviviljaku liik Lithocarpus hancei, hiina tsuuga (Tsuga chinensis) ja sumatra jugapuu (Taxus sumatrana).
Liik on äärmiselt haruldane, 1963. aastal avastatud populatsioonis kasvas ainult 7 puud. Kolm neist kaevati välja ja istutati Pekingi botaanikaaeda, kus nad paraku hukkusid. 1988. aastal oli populatsioonis alles vaid kolm puud, kus nad kasvavad üsna kesistes tingimustes. Populatsiooni sattumine väljasuremise äärele on tingitud väga intensiivsest põllumaade suurendamisest, metsapõlengutest ja väga viletsast looduslikust taastootmisest. Kaitsemeetmed võeti kasutusele 1985. aastal, kui Baishanzu piirkonnas moodustati kaitseala. Paljundamisel on kasutatud momi nulu (Abies firma) tüvele pookimist (hakkasid käbisid kandma 1997. aastal) ja samuti kasvatatakse taimeaedades seemikuid, et need hiljem loodusesse istutada.
400 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
'''400 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
La Bayamesa
"La Bayamesa" (ka El Himno de Bayamo) on Kuuba riigihümn. Hümni viisi ja sõnade autor on luuletaja, muusik ja vabadusvõitleja Perucho Figueredo. Hümni esmaettekanne toimus 1868. aastal. Algses versioonis koosnes tekst kuuest salmist, millest tänapäeva ametlikus hümnis on säilinud kaks esimest. Ametlikult on see riigihümn alates 1902. aastast.
Resonaator
Resonaator (ladina keeles resonare 'vastu kajama') on füüsikas keha või kehade süsteem, mis on võimeline hakkama välise ergutuse toimel võnkuma resonantsi tõttu. Enamasti tekitab resonaator harmoonilisi (siinusfunktsioonikohaseid) võnkumisi, mille sagedus on määratud võnkuva süsteemi parameetritega.
Peekrik
Peekrik (Geopyxis) on liudikulaadsete perekond.
Kirjeldav nimi
Kirjeldav nimi on üksiktermin, mis on eksplitsiitselt kasutusele võetud stipuleerimise teel, mis seostab seda mingi kirjeldusega, ning millest täielik arusaamine eeldab selle stipuleerimise teadmist.
Mõiste võttis kasutusel Gareth Evans.
Enamiku autorite arvates osutab kirjeldav nimi sellele, mis sellega seostatud kirjeldust rahuldab, kui niisugune asi on olemas.
Uder
Uder on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
pisi|tühi|Uder
Öö Veneetsias
"Öö Veneetsias" (saks k. Eine Nacht in Venedig). Johann Strauss II operett (RV 510), 3 vaatuses Friedrich Zelli (teg Camillo Walzel) ja Richard Genée libreto helilooja François-Auguste Gevaertile Eugène Cormoni ja Michel Carré kirjutatud koomilise ooperi "Le château Trompette" (1860) teksti järgi. Nimetatakse tantsivaks operetiks.
Faktoloogia
Esiettekanne toimus 3. oktoobril 1883 Berliini Neues Friedrich-Wilhelmstädtisches Theateris. Dirigeeris Johann Strauss II.
Rollide esmaesitajad: Sigmund Steiner (Urbino hertsog), Reinhold Wellhof (Pappacoda), Jani Szika (Caramello), Ottilie Collin (Annina), Rosa Streitmann (Ciboletta). Operatiivselt muudetud redaktsioon kanti ette 9. oktoobril 1883 Viini teatris. Selle redaktsiooni rollide loojad: Josef Josephi (Urbino hertsog), Alexander Girardi (Caramello), Felix Schweighofer (Pappacoda), Caroline Finaly (Annina).
Osalised: Guido, Urbino hertsog (tenor), Caramello (tenor), Pappacoda (bariton), Annina (sopran), Ciboletta (sopran), Bartolomeo Delacqua (bariton), Stefano Barbaruccio (bass), Georgio Testaccio (bass), Barbara Delacqua (metsosopran), Agricola Barbaruccio (metsosopran), Centuro (metsosopran), Enrico Piselli (kõneroll), Francesco (teneor).
On ka kolmas redaktsioon, mille tegid 1923. aastal Ernst Marischka ja Erich Korngold. Nad puhastasid teksti naiivsustest ja tihendasid faabulat. 20. sajandil ongi seda operetti valdavalt mängitud 1923 redaktsiooni järgi.
Operetist on tehtud kolm filmiversiooni. Kaks Saksamaal 1933 (režissöör Robert Wiene) ja 1941/1942 (režii Paul Verhoeven) ning üks Austria 1953 (Georg Wildhagen)
Saamislugu
Tegemist on ainsa Straussi operetiga, mille esmaettekanne ei toimunud Viinis. Otsides 1883. aasta kevadel Viinis teatrit, kus uut oopust ette kanda, ütlesid nimekad teatrid Carl-Theater ja Viini Hofoper otsekohe ära. Theater an der Wien kahtles tüki edukuses nõrga libreto pärast, kuid lubas selle võtta mängukavva hilissügisel. Siis pöörduski kärsitu Strauss oma äsjavõetud 25 aastat noorema uue abikaasa Angelika („Lilli”) innustusel Berliini teatri poole. Teater oli valmis tükki lavastama, kuid leidis samuti töö olevat kesise.
Viini esietendus oli triumfaalne. Kümme laulunumbrit kuueteistkümnest tulid vaimustatud publiku nõudel 2–3 korda kordamisele. Seejärel võttis ka Berliini teater enamuse tehtud parandustest arvesse ning operett levis kiiresti kõikjale Saksamaale, sealt Austria-Ungari teatritesse, mujale Euroopasse ja ka New Yorki ja Chicagosse. Alates Viini esietendusest (esimesel hooajal mängiti 44 korda) on see operett olnud "Die Fledermausi" ("Nahkhiir") järel üks helilooja populaarsemaid ja mängitumaid.
Faabula
Tegevus toimub Veneetsias 1750. aasta paiku ühel karnevaliööl hilisest pärastlõunast kuni järgmise keskhommikuni. Senaator Delacqua maja ees väljakul pakub makaronikokk Pappacoda oma hõrgutisi. Mereväeohvitser Enrico Piselli on armunud oma onu Delacqua naisesse Barbarasse ja palub Pappacodat toimetada naisele kiri.
Kalurineiu Annina on armunud Urbino hertsog Guido habemeajajasse Caramellosse. Pappacoda ise armastab aga Delacqua nägusat kokka Cibolettat. Ciboletta vahendab oma perenaise Barbara teateid Enricole. Rahva hulgas populaarne Caramello on aga saanud oma isandalt ülesande korraldada tema kohtumist Barbaraga. Plaanis on karnevali puhul korraldada pidu, kuhu soovib minna ka Delacqua, kuid ilma naiseta, kelle ta otsustab saata Muranosse.
Barbara palub, et tema asemel läheks peole Annina. Gondoljeer vahetatakse aga Caramello vastu, kes tahab Barbara viia hoopis hertsogi juurde. Caramello ei tea, et viib hertsogi juurde oma pruuti. Ta ülistab Barbarat ja kirub Anninat, mis tüdrukule viha teeb. Annina paljastab end ja otsustab hertsogiga flirtida. Hertsog peabki Anninat Barbaraks, keda ta pole varem näinud. Caramello palub Pappacodat aidata Annina hertsogi käest päästa. Senaator on otsustanud flirtida maski kandva Cibolettaga, keda tutvustab hertsogile oma naisena. Annina hoolitseb selle eest, et hertsog teaks, kes end tegelikult maski taga peidab. Ciboletta saab hertsogilt Pappacodale ihukoka ameti. Delacqua veendub, et tema abikaasat pole kodus ega Muranos. Barbara veedab aga lõbusalt aega Enrico seltsis. Lõpuks leiavad kõik paarid teineteist ning igaüks peab üles tunnistama oma kõrvalehüpped. Hertsog saab teada, et teda on tüssatud, kuid ta on armuline. Ta määrab Caramello oma valduste valitsejaks ja Anninast saab valitsejanna.
Toompäevad
2017. aastal toimusid 17. Toompäevad.
Teadusaasta
pisi|[[Riin Tamm oli teadusaasta üks saadikuid (2012)]] Õppeaasta 2011/2012 kuulutati Eesti haridus- ja teadusministeeriumi eestvõttel teadusaastaks. Teadusaasta eesmärkide seas oli muu hulgas noorte seas populariseerida loodus- ja täppisteadusi, tehnoloogiat, innovatsiooni, samuti teadvustada teadlaste ja inseneride tähtsust ühiskonnas. Et eesmärke saavutada, korraldati õppeasutustes, ettevõtetes ja seltsides mitmesuguseid konkursse, tehnoloogiaprojekte, konverentse.
Teadusaastal oli ka mitu saadikut, näiteks geneetik Riin Tamm.
Valuvaigisti
Valuvaigistid ehk analgeetikumid (analgeticum; remedium analgeticum) on rühm ravimeid, mille ülesanne on leevendada valuaistingut või see kõrvaldada, ideaalis mõjutamata muid funktsioone.
Kuid puhtalt ainult valu vaigistava toimega ravimeid pole 2010. aasta seisuga olemas. Kõigil valuvaigistitel esineb veel mingi soovimatu kõrvaltoime – alates mao limaskesta ärritavast toimest (näiteks aspiriin) kuni hingamiskeskust pärssiva toimeni (näiteks morfiin).
Valuvaigisteid võib jaotada mitmeti. Näiteks: 1. Toimetugevuse järgi:
2. Saamisallika järgi:
ATC koodid
Maailma Terviseorganisatsiooni välja antav rahvusvaheline raviainete põhine statistiline identifikaator humaanmeditsiini (humaan-ATC süsteem) ja loomameditsiini (veterinaar-ATC süsteem) tarvis klassifitseerib valuvaigistid toime alusel närvisüsteemile terapeutilise tasandiga N02 – analgeetikumid.
Termin
Valuvaigisti on valu leevendamiseks või eemaldamiseks kasutatav ravim. (Meditsiinisõnastik, 2004)
Vankritegemine
Vankritegemine oli ükspruutpaari jaoks rahakorjamise tavasid Eesti talupojapulmas.
Vankritegemine (nt Rapla, Märjamaa) oli rahakogumine pulmanaljana. Pulmalisi kutsuti noorpaarile vankrit tegema: lauale pandi paberraha vankrikereks ja hõbemüntidest pidi panema rattad.
Borivka (Tšernivtsi rajoon)
Borivka (ukraina keeles Борівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšernivtsi rajoonis. Elanike arv on 3626. Pindala on 6,4 km².
Mükeene Lõvivärav
pisi|Mükeene Lõvivärav. Mükeene Lõvivärav on pronksiaegse Mükeene tsitadelli peavärav. See rajati 13. sajandil eKr akropoli loodeküljele ja on saanud nime värava kohal asuva kahe emalõvi skulptuuri järgi. Lõvivärav on Mükeene kultuuri ainus säilinud monumentaalteos skulptuuridega ja suurim Egeuse mere ääres asuv skulptuur eelajaloolisest ajast.
Sissepääs
pisi|Lõvivärava rekonstruktsioon. Lõvivärav koos suure osa kükloopiliste müüridega rajati tsitadelli teistkordse laiendamise ajal hilisel Mükeene perioodil umbes 1250. aastat eKr. Laiendustööde käigus haarati kindlustuste sisse ka matusering A, kuhu maeti kuninglike perekondade liikmeid 16. sajandil eKr. Matusering asub Lõviväeravast idas ja on ümbritsetud müüriga. Pärast laiendustöid oli Mükeenel kaks väravat: Lõvivärav kindluse loodeküljel peaväravana ja põhjavärav.
Ehitus
pisi|Emalõvid piiravad sammast. Lõvivärav on massiivne ja imposantne ehitis, olles lävel 3,10 meetrit lai ja 2,95 m kõrge. Värav kitseneb ülalt ja on allpool sillust 2,78 m lai. Värava sulgesid topeltuksed, mis olid tappidega kinnitatud pöörlevate vertikaaltalade külge.
Värav ise koosnes kahest suurest monoliidist, mis olid kaetud tohutu ühest kivist sillusega (4,5×2,0×0,8 m). Silluse kohal moodustab müüritis kolmnurkse pseudokaare, mis vähendab sillusele langevat raskust. Tekkinud kolmnurkse tühimiku täidab lubjakivist reljeef, kuhu on raiutud kaks kummalgi pool sammast seisvat emalõvi. Loomade pead olid valmistatud eraldi ja puuduvad tänapäeval. Sammas on Minose tüüpi, ning asetseb altari laadselt platvormil, kuhu ka lõvid oma esikäpad toetavad.
Tsitadelli imposantne värav koos emalõvidega oli Mükeene kuningate sümbol ja pidi näitama nende võimu nii omadele kui võõrastele. On pakutud, et emalõvid võivad sümboliseerida ka jumalanna Herat. Lõviväravat võib võrrelda Hetiidide Pronksiaegse tsitadell Hattuša väravatega Väike-Aasias. Kuna lõvide pead olid teisest materjalist ja algselt vaatasid saabujate poole alla, on osad teadlased pakkunud, et tegu võis olla ka sfinksidega, mis vastaks Lähis-Ida traditsioonidele. Samba otsas on neljast kettast koosnev rida, mille peale toetus ilmselt veel üks skulptuuri osa, mis pole säilinud.
Värava kujundus sarnaneb mitme oma kaasaegse kunstiteosega. Sarnast kujundust kasutasid mitmed Minose pitsatid 15. sajandist eKr ja üks Mükeenest leitud vääriskivi. Mitmed Mükeene kunstiteosed kujutavad kahte vastastikku asetsevat looma, kelle vahel asub vertikaalne eraldaja, nagu näiteks kaks lammast näoga samba poole või kaks sfinksi näoga jumalust esindava püha puu poole.
Värava taga asus väike sisehoov koos pisikese kambriga, mida ilmselt kasutasid värava valvurid. Hooviga külgnevat hoone on identifitseeritud viljaaidana, kuna sealt on leitud savinõusid söestunud nisuga.
Väljakaevamised
pisi|vasakul|Lõvivärav 1884/1885. aastal. Seltskonnas [[Wilhelm Dörpfeld ja Heinrich Schliemann.]] Lõvivärav oli Mükeene külastajatele sajandeid nähtav. Seda mainib oma töödes antiikgeograaf Pausanias 2. sajandil pKr. Kreeka Arheoloogiaühing puhastas paiga 1840. aastal arheoloogiamälestisele kuhjunud pinnasest ja rusudest. Heinrich Schliemann kaevas Pausaniase ülestähendustele toetudes 1876. aastal piirkonda väravast lõunas.
Ühe muutujaga lineaarvõrratus
Ühe muutujaga lineaarvõrratuseks nimetatakse võrratust kujul ax+b>0 või (ax+b<0 või ax+b\geq0 või ax+b\leq0).
Kiire parvlaev
Kiire parvlaev ei ole IMO kiirlaevakonventsiooni kohaselt kiirlaev erinevalt aastani 2008 Tallinna–Helsingi liinil sõitnud populaarsetest kiirparvlaevadest. Kiirlaevu ei saanud jääklassi puudumise tõttu talvel kasutada ning neil olid ka lainetusest sõltuvad väljasõidupiirangud, mistõttu reederid töötasid välja sellise parvlaeva kontseptsiooni, mis oleks jääklassiga ja merekindel ning sõidaks piisavalt kiiresti.
Ühe muutujaga lineaarvõrratus
Ühe muutujaga lineaarvõrratuse lahend
Võrratusel, sealhulgas ka lineaarvõrratusel on tavaliselt lõpmata palju lahendeid. Võrratuse lahendid moodustavad reaalarvude hulga mingi piirkonna.
Kiire parvlaev
Alates 2013. aastast on Tallinna–Helsingi liinil kiired parvlaevad kolmel reederil.
100 partiid
"100 partiid" (originaalpealkirjaga "100 партий") on Paul Kerese 1966. aastal ilmunud maleraamat. Raamat on ilmunud vaid vene keeles. Raamatus on Paul Keres kommenteerinud oma tuntud malepartiisid aastaist 1929–1964.
Raamatule on kirjutanud eessõna Vladas Mikenas ja Iivo Nei.
Ühe muutujaga lineaarvõrratus
Näiteid lineaarvõrratuse kasutamisest erinevate ülesannete lahendamisel
Näide 1 Lahendame võrratuse (x–1)2 – (x–1)(x+1) < 3 – 2x.
Mashyuza
Mashyuza on asula Rwanda edelaosas Lääneprovintsis, Bugaramast umbes 4 km põhjakirdes.
Otto Kommussaar
Otto Andreas Kommussaar (6. märts 1904 Laeva, Tartumaa – 23. mai 1982 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta lõpetas Kõrgema Sõjakooli, teenis 1. ja 7. Jalaväerügemendis.
Mashyuza
Asula geograafilised koordinaadid on.
Mashyuza endeemina kasvas kuni 2008. aastani nüüdseks looduses hävinud väikseim vesiroos pisi-vesiroos.
Ühe muutujaga lineaarvõrratus
Näiteid lineaarvõrratuse kasutamisest erinevate ülesannete lahendamisel
(x–1)2 – (x–1)(x+1) < 3 – 2x
x2– 2x + 1 –x^2 + 1 < 3 – 2x
–2x + 2x < 3 – 2
0 < 1
Vastus x ∈ R ehk -∞ < x < ∞
Amblyodipsas
Amblyodipsas on Lamprophiidae sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Amblyodipsas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Kaasatud professor
Kaasatud professor ehk adjunktprofessor (inglise keeles adjunct professor, vene keeles адьюнкт-профессор) on mitmetes riikides lisa- või abiprofessori ametikoht. Tavaliselt ta ei osale regulaarses õppetöös ja omab põhikohta mõnes teises ülikoolis. Ta on aga kaasatud uurimisprojektidesse ja mitteregulaarselt vahel ka õppetöösse.
Kaasatud professori amet loodi Tallinna Tehnikaülikoolis 2018. aastal.
Mõnes riigis võis adjunktprofessor vastata dotsendi ametikohale. Näiteks Venemaal 19. sajandi keskel nimetati adjunktprofessoriks professori abi või professori asetäitjat kateedris, kes siis abistas professorit ja asendas teda tema äraolekul. Adjunktprofessori amet kaotati Venemaal 1863. aastal, selle asemel loodi dotsendi ametikoht. Nimetus on kasutusel paljudes riikides, ent veidi erinevas tähenduses (näiteks Ameerika Ühendriikides ja Suurbritannias).
Aleksandr Žolkovski
Aleksandr Žolkovski (Александр Константинович Жолковский, Alexander Zholkovsky, sündinud 8. septembril 1937 Moskvas) on vene lingvist ja kirjandusteadlane.
Ta osales ka Tartu-Moskva semiootikakoolkonna tegevuses.
Ta emigreerus Nõukogude Liidust 1979. aastal, alates aastast 1980 elab ja töötab Ameerika Ühendriikides.
Novolaspa
Novolaspa on küla Ukrainas Donetski oblastis Telmanove rajoonis, umbes 50 km kaugusel Mariupoli keskusest põhjakirdes.
Novolaspa kõrgus merepinnast on 170 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 379 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, on asula lähistel toimunud mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.
Everson Felipe Marques Pires
Everson Felipe Marques Pires (tuntud ka lihtsalt kui Everson; sündinud 22. juulil 1990 Pindamonhangabas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro.
2003. aastal liitus ta São Paulo noorteakadeemiaga, kuid klubi põhimeeskonda ta välja ei jõudnud.
Aastatel 2010–2013 kuulus Everson Brasiilia esiliigaklubisse Guaratinguetá, kus ta oli Jailsoni ja Saulo järel varuväravavahiks.
2014. aasta jaanuaris liitus ta River Atlético Clubega, kellega tuli samal aasta Piaui osariigi meistriks. Sama aasta juunis siirdus ta Brasiilia tugevuselt neljanda liiga klubisse Confiança, kellega kindlustas samal hooajal pääsu Brasiilia tugevuselt kolmandasse liigasse. 2015. aastal tuli ta Confiançaga Sergipe osariigi meistriks. 24. aprillil 2015 lõi ta osariigi meistrivõistlustel mängus Estanciano vastu penaltist värava.
Bugarama
Bugarama on linn Rwanda edelaosas Lääneprovintsis Rusizi ringkonnas.
Everson Felipe Marques Pires
2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Ceará. Ta sai kiiresti Ceará esiväravavahiks. 2017. aastal kindlustas klubiga pääsu Brasiilia kõrgliigasse. 6. septembril 2018 lõi ta Brasiilia kõrgliigas karistuslöögist värava Corinthianse vastu. Aastatel 2017 ja 2018 tuli Everson Cearága Ceará osariigi meistriks.
Bugarama
Bugarama asub umbes 3 km kaugusel Burundi piirist.
Everson Felipe Marques Pires
2019. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Santosega. 2019. aasta hooajal sai ta Santose esiväravavahiks, kui võttis selle koha üle Vanderleilt. 2020. aasta juulis esitas ta klubi vastu kohtuhagi, väites, et klubi on talle palga maksmata jätnud, kuid tema kaebus jäeti rahuldamata.
2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Atlético Mineiroga. 2021. aastal tuli ta Atlético Mineiroga Brasiilia meistriks.
AS Master
AS Master on aastast 1994 tegutsev Eesti aktsiaselts, mille põhitegevusala on sõidu- ja pakiautorehvide taastamine ning nende jae- ja hulgimüük.
Aprilli keskmine õhutemperatuur
Aprilli keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel.
Aprilli jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.
Tabel
Tabelis on toodud aprilli keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades.
Juuli 2018
Juuli 2018, kroonika.
2018. aasta juuli algas pühapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast teisipäeval.
Harjasliudik (perekond)
Harjasliudik (Humaria) on liudikulaadsete perekond.
Momo (raamat)
"Momo" ehk "Kummaline lugu ajavarastest ja lapsest, kes inimestele varastatud aja tagasi tõi" on Saksa kirjaniku Michael Ende (1929–1995) muinasjutt-romaan, tema rahvusvaheliselt kõige edukam teos, mida on müüdud nüüdseks üle seitsme miljoni eksemplari.
Sisukokkuvõte
Linnakese serval amfiteatri varemetes elab tüdruk, kelle nimi on Momo. Keegi ei tea, kust ta pärit on või kes on ta vanemad. Momol on aga üks eriline võime: ta oskab väga hästi kuulata. Kui temaga kõneleda, siis lahenevad mured ja tülid ning lendu tõuseb piiritu fantaasia. Momo saab oma erilise võime tõttu väga oluliseks sõbraks kõigile linnaelanikele.
Noel Acciari
Noel Acciari (sündinud 1. detsembril 1991 Johnstonis, Rhode Islandis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründjana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
Momo (raamat)
Sisukokkuvõte
Ühel päeval ilmuvad linnakesse hallid härrad, kes teevad linnaelanikele ettepaneku hakata aega kokku hoidma. Inimesed, kes hoiavad aega kokku, peaksid olema õnnelikumad ja edukamad. Hallid härrad lubavad inimestele, kes elavad pidevalt kiirustades ning hoiavad oma aega Aja Hoiukassas, jõukust ja edu. Momo mõistab, et hädaohus on kõige tähtsam, elu, ja ta asub teekonnale, et nurjata ajavaraste ettevõtmine.
Noel Acciari
Aastatel 2012–2015 mängis ta Providence College'i jäähokimeeskonnas. 2015. aastal tuli ta Providence College'iga ülikoolide meistriks.
Momo (raamat)
Sisukokkuvõte
"On üks suur ja ometi üsna igapäevane saladus. See saladus on aeg. Aja mõõtmiseks on kalendrid ja kellad, aga need ei tähenda midagi, sest igaüks teab, et üksainus tund võib tunduda nagu igavik, vahel võib see aga hetkena mööduda – olenevalt sellest, mida sel tunnil läbi elatakse. Sest aeg on elu. Ja elu elab südames." – Michael Ende "Momo"
Noel Acciari
2015. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooaja 2015/16 alguses asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Boston Bruinsi tütarklubis Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta 1. märtsil 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 28. märtsil 2017 mängus Nashville Predatorsi vastu. 2017. aasta juunis pikendas ta Bruinsiga lepingut kahe aasta võrra. Acciari resultatiivseim hooaeg Bruinsis oli 2018/19, mil ta lõi kuus väravat ja andis kaheksa väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Bruinsiga Stanley karikavõistlustel finaali, kus kaotati St. Louis Bluesile.
2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. Hooajal 2019/20 tegi Acciari NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja (20+7).
2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu St. Louis Bluesiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi ta koos Ryan O'Reillyga Bluesist Toronto Maple Leafsi.
Berizkõ-Tšetšelnõtski
Berizkõ-Tšetšelnõtski (ukraina keeles Берізки-Чечельницькі) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšetšelnõki rajoonis. Elanike arv on 990. Pindala on 4,7 km².
Vana aja päev
Vana aja päev on Võru maakonnas Võru vallas Vastseliina linnuse juures toimuv üritus, kus tutvustatakse Eesti vanema ajaga seonduvat. Üritust korraldab Vastseliina Piiskopilinnuse Sihtasutus.
Soolmalts
Soolmalts (Halimione) on rebasheinaliste (Amaranthaceae; kitsamas mõttes maltsaliste, Chenopodiaceae) sugukonda kuuluv taimeperekond.
Soolmaltsa perekonna eristas maltsa perekonnast Paul Aellen 1938. aastal. Hiljem on soolmaltsa liike tihti loetud ikkagi maltsa perekonda kuuluvaks. Eraldi perekonnana käsitlusel hõlmab soolmaltsa perekond kolm Euraasia levikuga liiki, kellest Eestis on levinud hall soolmalts (Halimione pedunculata).
Perekonda iseloomustavad põisjad näärmekarvad, mis paistavad hallika või hõbedase kirmena. Emasõie kandelehekesed suurenevad pärast õitsemist ja ümbritsevad vilja. Vili on ühepesaline üheseemneline pähklike.
Lumisel teel
"Lumisel teel" on Ott Leplandi, Tanel Padari ja Jalmar Vabarna ühine singel. Laulu viisi ja sõnad on loonud Tanel Padar. Lugu valmis enne kontserditurneed "Kelmid ja pühakud" ning on leitav ka samanimeliselt albumilt "Kelmid ja pühakud".
Kørsel med Grønlandske Hunde
"Kørsel med Grønlandske Hunde" ("Reis Gröönimaa kelgukoertega") on 1897. aastal Taani fotograafi ja režissööri Peter Elfelti tummfilm. See on esimene Taanis valminud film.
Film kestab alla ühe minuti (filmilindi pikkus 10 m; 35 mm film) ning kujutab üht meest, Gröönimaal paikneva Taani asunduse esindajat Johan Carl Joenseni sõitmas Kopenhaageni pargis Fælledparken kelgurakendil, mida veavad Gröönimaa kelgukoerad. Sel kombel on dokumenteeritud üht tahku elust Gröönimaal. Filmi esimestes kaadrites sõidab mees kelgurakendil üle lumise välja; järgnevates kaadrites näeb kelgurakendit ja selle järel jooksvat meest kaamera vaateväljast eemaldumas. Elfelt kasutas filmimiseks kaamerat, mille ta ise oli konstrueerinud kaamera leiutajalt Jules Carpentier'lt saadud täpsete juhiste järgi.
Pisi-vesiroos
pisi| Pisi-vesiroos (Nymphaea thermarum) on vesiroosiliste sugukonda vesiroosi perekonda kuuluv veetaimeliik.
Pisi-vesiroos on väikseim vesiroos. Nüüdseks on ta looduses hävinud. Ta kasvas endeemsena Rwanda edelaosas Mashyuzas ühesainsas väikeses veekogus veel kuni 2008. aastani, mil veekogu toitev kuumaveeallikas ammendus. Taime elukohaks oli umbes 25-kraadise temperatuuriga mudalomp.
Pisi-vesiroosi avastas 1987. aastal saksa botaanik Eberhard Fischer.
Taime lehe laius võib olla isegi umbes 1 cm. Õied on väikesed ja valged, kollaste tolmukatega.
Aastal 2009 õnnestus Kew' botaanikaaias pisi-vesiroosi seemnetest taimed kasvatada.
Verelaskmine (pulm)
Verelaskmine oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.
Verelaskmine (näit. Kambja, Võnnu jne.) oli pulmanali raha kogumiseks. Isamehe näitamise järgi võtsid peiupoisid ühe pulmalise kinni, puuväitsaga «lõigati» tollele haav ja kuremarja mahl oli vereks. Vabanemiseks tuli raha maksta.
Clovis Hesteau de Nuysement
Clovis Hesteau de Nuysement (1550 kuni 1560 Blois – 1623 või 1624) oli prantsuse luuletaja.
Ta kirjutas alkeemilise sümboolikaga poeeme.
Vecslabada
Vecslabada (latgali keeles Vacsloboda) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas kolme suure järve vahel. Küla on Istra valla halduskeskus.
Asulas on katoliku ja õigeusu kirikud, Istra keskkool, raamatukogu, postkontor. Vecslabada õigeusu kirik on üks suuremaid Lätis. Istra järve saarel asub haigrute koloonia.
Aastal 2015 oli külas 321 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 270.
Wüstheuterode
Wüstheuterode on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Jahikott
pisi|Jahitasku [[Oskar Georg Adolf Hoffmanni maalil]] Jahikott (ka: jahitasku) on kott, milles hoiti jahitarbeid ja kanti väiksemat jahisaaki. Jahikott on klappkaanega ja kanderihma abil kantakse teda õlal.
Valga–Veski rongiliin
Valga–Veski rongiliin oli reisirongiliin, mis läbis Valga, Võru ja Põlva maakonda.
Lõpp-peatused asusid Valga raudteejaamas ja Kolodavitsa küla lähedal asunud Veski raudteepeatuses.
Liinil asus kokku 19 peatust ning seda teenindas diiselrongidega Edelaraudtee (varasem Eesti Raudtee). Rongiliinil oli 2000.-2001. aasta sõiduplaani järgi kummaski suunas kolm väljumist. Sõit alguspunktist lõppjaama kestis umbes 1 tund ja 50 minutit.
Sammalnööp
Sammalnööp (Neottiella) on liudikulaadsete perekond.
Oskars Spurdziņš
Oskars Spurdziņš (sündinud 22. augustil 1963 Aizputes) on Läti ökonomist ja poliitik.
Oskars Spurdziņš lõpetas 1986. aastal Läti Riikliku Ülikool majandusteaduskonna ökonomistina. 1986–1990 töötas ta Valmiera mööblikombinaadi pearaamatupidajana. 1990–1994 oli ta Valmiera linnanõukogu ja hiljem linnavolikogu esimees. 1994. aastal töötas ta Läti Omavalitsuste Liidus finantskonsultandina. 1994–1996 oli ta Läti rahandusministri nõunik. 1996–1997 oli ta Omavalitsusasjade Ameti direktori nõunik. 1997–1999 töötas ta Läti Keskkonnainvesteeringute Fondis omavalitsuste projekti juhatajana. 1999–2000 oli ta Läti Hariduse ja Teaduse Ministeeriumi parlamendisekretär. 1999–2002 oli ta Läti Seimi liige. 2000–2002 oli ta Läti Rahandusministeeriumi parlamendisekretär. 2002–2004 töötas ta osaühingus "Hipotēku bankas finanšu konsultāciju centrs" projektijuhina.
Oskars Spurdziņš oli 9. märtsist 2004 kuni 20. detsembrini 2007 Läti rahandusminister.
2007–2010 oli ta Läti Seimi liige.
Alates 2010. aasta detsembrist on ta osaühingu "VTU Valmiera" juhatuse esimees.
Pirkko Mannola
1950. aastate lõpul alustas ta Tamperes modellikarjääri. 1958. aastal võitis ta Miss Soome iludusvõistluse. Seejärel hakkas mängima filmides ja esinema lauljana. Ta on mänginud ligi 30 filmis.
1962. aastal võistles ta duetis Wyn Hoopiga Saksamaa Eurovisiooni lauluvõistluse eelvoorus looga "Mama will Dich sehn". Nad said neljanda koha. Samal aastal osales Pirkko Mannola Soome Eurovisiooni lauluvõistluse eelvoorus lauluga "Sitä rakkaus on", kuid ei osutunud valituks. Soome 1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse eelvoorus sai Pirkko Mannola neljanda koha.
1963. aastast töötas ta mitmes teatris ning lõpetas koosseisulise teatrinäitleja töö 2003. aastal.
2009. aastal saavutas ta Soome MTV3 telesaates "Tanssii tähtien kanssa" teise koha.
Isiklikku
1968. aastal abiellus Pirkko Mannola filmilavastaja ja näitleja Åke Lindmaniga (1928–2009). Neil on tütar Heidi (sündinud 1978).
Karl Robert Keerdoja
Karl Robert Keerdoja (kuni 1936. aastani Kerberg) (2. jaanuar 1896, Koiola vald Võrumaa – 21. august 1968, Stockholm, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1934), metsandus- ja omavalitsustegelane.
Elukäik
Karl Kerberg sündis Koiola vallas kooliõpetaja pojana. Lõpetas Põlva kihelkonnakooli ja seejärel Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis, üliõpilaste mobilisatsiooni korras kutsuti 1. mail 1916 Vene sõjaväeteenistusse ja saadeti 3. Peterburi lipnikkude kooli. Pärast kooli lõpetamist teenis Jekaterinburgis. Sõjategevusest võttis osa Looderinde vägede koosseisus.
Oktoobris 1917 tuli üle Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus teenis kuni, mil oli sunnitud teenistusest lahkuma, kuna sakslased saatsid pataljoni laiali.
Vabadussõja alul detsembris 1918 astus Tartus 2. jalaväepolku, kust hiljem viidi üle Tartu kaitsepataljoni. Pataljoni ümbernimetamisel 8. jalaväepolguks teenis viimases kuulipildurite roodu ülemana, võttis nimetatud väeosade koosseisus osa kõigist lahinguist kuni vaherahuni.
Kapten K. Keerdoja oli 1925 on KL Mustvee malevkonna pealik ja 1934—1940 Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna pealiku abi.
1941. aastal oli septembrist kuni detsembrini Tallinna II linnapea, seejärel kuni 1944. aasta septembrini Tartu linnapea.
1944. aastal asus elama Rootsi, oli ka seal tegev metsanduse alal. Algul Rootsi Kuningliku Metsadevalitsuse metsahindaja, seejärel Uddevalla abimetsaülem. Viimastel aastatel enne pensionile jäämist töötas metsadevalitsuse peavalitsuses.
Kromaatilisus (värviteooria)
Helmholtzi järgi on küllastus määratletud värvi puhtusega, st spektrivärvi osakaaluga värvis, kusjuures spektrivärvi ja valge valguse liitumisel tekib küllastamata värvus.
Värviõpetuses
Kromaatilisuse visuaalne hindamine on keerukam kui heleduse või värvitooni puhul. Visuaalselt määrab kromaatilisus värvi erinevuse sama heledusega akromaatilisest värvist (hallist). Maksimaalse kromaatilisusega värv (kromaatilisus 100%) on lähedane spektrivärvile (lisaks spektrivärvidele loetakse etaloniks ka purpurvärve), küllastuse vähenedes muutub värv kahvatumaks või tuhmimaks. Kromaatilisuse skaala kulgeb maksimaalsest värviküllasusest sama heledusega hallini ja kaht tooni skaalas võrreldes on võimalik silmaga hinnata, kumb neist on kromaatilisem ja kumb tuhmim.
Kromaatilised värvid
Värviringi värvid on alati kromaatilised, neil on olemas nurgakraadiga märgitav värvitoon, mille osakaalu kromaatilisus näitab. Kromaatiliste värvide hulka kuuluvad
Värvitajus
Kromaatilisuse taju on osa värvitajust ja sõltub valgustingimustest. Inimese silma võrkkesta rakkudest on värvide suhtes tundlikud kolvikesed töövõimelised päevavalguses. Pimeduses ja hämaruses on aktiivsed vaid kepikesed, mis on värvide suhtes vähem tundlikud ja seetõttu paistavad väheses valguses kõik värvid palju vähem kromaatilised.
Erinevusi värvisüsteemiti
Kõigis mõjurikkamates värvisüsteemides on kromaatilised värvid paigutatud värviringile ja akromaatilised värvid värviringi keskpunkti läbivale püstteljele, mis on ühtlasi ka heletumeduse teljeks. Kromaatilised skaalad kulgevad radiaalselt keskpunktist spektrivärvitoonini.
Pigmentvärvides
Pigmentvärvide puhul sõltub värvilisus sellest, kui palju kromaatilist värvipigmenti mingi värv sisaldab. Kromaatilisust väljendatakse üldjuhul protsentides, vahel ka kromaatilisusarvu kaudu. Sajaprotsendilise kromaatilisusega on puhas värvipigment. Tavaliste sise- ja välisvärvide, mis koosnevad pigmendist ja sideainest, kromaatilisus võib ulatuda kuni 80 protsendini, kuid kõige enam kasutatakse 20–50 vahemikku jääva kromaatilisusega värve. Praktiliselt saab kromaatilisus kasvada pigmendiosakeste lisamisel värvisse selle hetkeni, kuni värv visuaalselt enam ei muutu.
Ira Lember
Ira Lember (sündinud 21. mail 1926 ) on eesti kirjanik.
Elulugu
Ira Lember sündis Tallinnas raamatupidaja tütrena. Ta õppis Prantsuse Lütseumis (1933–1940), Tallinna 4. Keskkoolis (1940–1944) ja töö kõrvalt Tallinna Kooperatiivkaubanduse Tehnikumis (1957–1958) ning sai kaubatundja kutse. Seejärel töötas ta 25 aastat Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariiklikus Liidus (ETKVL-is).
Alates 1974. aastast on Ira Lember vabakutseline kirjanik. 1984. aastal astus ta Eesti Kirjanike Liidu liikmeks. "Mina ja kirjanikuks – ei, sellest ei olnud ma kunagi unistanud," on ta küll oma noorpõlve kohta öelnud.
Looming
Ira Lember tuli kirjandusse 1962. aastal noortelehes Säde avaldatud luuletustega.
Ta on avaldanud arvukalt proosat: diloogia "Jannu" (1969) ja "Koolipoiss Jannu" (1981), "Peeter ja vanaisa" (1977), "Peaasi, et pahandusi ei tuleks" (1981) jne. Ehkki Lemberit tuntakse eelkõige lastekirjanikuna, on ta kirjutanud ka kümme täiskasvanutele mõeldud raamatut. 2010. aastal ilmunud "Katariina portree" oli tema 56. raamat.
Lember on kirjutanud ka kuuldemänge ja nukunäidendeid, samuti tekste telesaatesarjale "Jänkupoisi lood".
Tema värsse on viisistanud Raimond Lätte, Felix Mandre, Uno Naissoo ja Ülo Vinter.
2006. aastal ilmus tema sulest autobiograafiline romaan "Kuldne kaleidoskoop".
Pseudonüüm Artur Erich
Ira Lember on Erika Esopiga kahasse kirjutanud neli romaani Artur Erichi pseudonüümi all. Pärast Erika Esopi surma 1999. aastal jätkas Ira Lember sama romaanitsükli kirjutamist üksi.
Isiklikku
Ira Lemberi isa onutütar oli Erika Esopi ema.
Ira Lemberist kolm aastat vanem õde Veera elas USAs Illinois' osariigis, kuhu ta jõudis Suure põgenemise järel sõjapõgenikuna. Ira külastas Veerat esimest korda 1974. aastal. Nõukogude ajal käis ta turistina ka Süürias.
Vihtlemine (pulm)
Vihtlemine oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.
Vihtlemine (Rapla, Lihula, Karuse, Kursi, Maarja-Magdaleena jne.) oli pulmanali raha kogumiseks. Ehitati reest ja muust kolist lava või pandi redel ahju najale või toodi virutseküna (ühest tüvest õõnestatud suur pesuküna). Sinna viidi pulmaline ja vihuti kuiva vihaga. Lisaks seoti haspli iga haru otsa viht ja vihuti sellega. Pärast vihtlemist pakuti õlut, mille järel pidi pulmaline vihtlemise eest pidi maksma.
Stakliškėse vald
Stakliškėse vald (leedu keeles Stakliškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Prienai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 170 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2608 inimest. Valla keskus on Stakliškėse küla, vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 2. Vallavanem on Gintautas Kaminskas.
pisi|Pieštuvėnai järv pisi|Pakrovai pisi|Gojuse metsa tamm pisi|Užuguostise kirik
Lisaks küladele on vallas ka paar huutoritː
Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool
pisi|Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool, 2008
Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool on Viljandimaal Põhja-Sakala vallas Olustvere mõisas asuv kool.
Nimi
Kooli ajalugu ulatub 1914. aastasse, kui Kõo mõisas avati Eesti Aleksandrikooli järglasena Kõrgemajärguline Alampõllutöökool, mis 1917. aastal muudeti alampõllutöökeskkooliks. 1920. aastal muudeti kooli nimi Eesti Aleksandri Kõrgemajärguliseks Alampõllutöökeskkooliks. Samuti toodi 1920. aastal õppetöö üle Olustvere mõisa. 1964. aastal muudeti kool Olustvere Sovhoostehnikumiks ja kooliga ühendati sealsed sovhoosiüksused. 1992. aastal lahutati sovhoosiüksused koolist ja kool nimetati ümber Olustvere Kõrgemaks Põllumajanduskooliks. 2000. aastast kannab nime Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool.
Ajalugu
Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskooli ajalugu ulatub 1860. aastatesse, ärkamisaega, mil Viljandimaal Paistu ja Tarvastu kihelkonnas tekkis talupoegadel kavatsus asutada "1819. aasta orjapõlve kautamise austuseks keiser Aleksander I-le üks jäädav mälestusmärk". Algatajateks olid Holstre-Pulleritsu külakoolmeister Jaan Adamson (1824–1879), Tarvastu kihelkonna koolmeister Hans Wühner (1836–1911) ja teised. Kooli mõte arenes aastatega, lõpuks jäi valitsema seisukoht, et see peaks olema kõrgemat tüüpi rahvakool, mis annab eesti taludes sündinud poeglastele emakeeles kõige uuemaid Lääne-Euroopa teadusel põhinevaid teadmisi ja töövõtteid, oskusi põlluharimiseks ning koduloomade pidamiseks.
Eesti Aleksandrikool
Alustati üldrahvalik rahakogumine. Kokku saadi üle 100 000 rubla. Koostati ka õppeprogramm. Umbes kümme aastat oli möödunud mõtte algatusest, kui ärkamisaja tegelaste nõupidamisel Tarvastus 1870. aastal anti rahakorjamise juhtimine peakomitee kätte, mille esimeheks sai Jakob Hurt. 30 aastat pärast idee sündi, 1888. aastal, asutati Põltsamaa lähedal Kaarlimõisas Eesti Aleksandrikool, lühidalt EAK. Aleksandrikooli mõtte täideviimine oli üks suuremaid eestlaste ettevõtmisi rahvuslikus ärkamisloos esimese üldlaulupeo, Eesti Kirjameeste Seltsi, Vanemuise seltsi ja karskusseltside asutamise kõrval. Venestusaja surve tõttu ei täitunud soov avada põllumajanduskooli ning koolist kujundati tavaline linnakool, ainult selle erinevusega, et seal lubati õpetada ka eesti keelt.
1906. aasta jaanuaris koolis aset leidnud rahutuste tõttu kool suleti ning kooli juhataja Jaan Raamot mõisteti mahalaskmisele. Ta pääses tänu abikaasa Mari Raamotile, kes suutis karistussalga ülemat kindral Bezobrazovit veenda valekaebuses. Jaan Raamotit hoiti vangistuses 1906. aasta kevadeni.
Büttstedt
Büttstedt on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool
Eesti Aleksandri Põllutöökeskkool
Kool alustas õppetegevust uuesti 1914. aasta jaanuaris Kõos nimetusega Eesti Aleksandri Kõrgemajärguline Alampõllutöökool. Koolile anti üle kõik EAK varad. 1917. aastal alustati õppetööd eesti keeles. 1919. aastal muudeti kool Eesti Aleksandri Põllutöökeskkooliks, millena too töötas kuni 1938. aastani. 1921. aasta jaanuarist tegutseti Olustvere mõisas, tunduvalt paremates tingimustes, kooli kolimine Olustverre toimus 1920. aasta jõulude ajal.
Eesti Aleksandri Olustvere Põllunduskeskkool
Alates 1. augustist 1938 muudeti õppeprogrammi nii, et selle lõpetajad said kohe asuda ülikoolis põllumajandust edasi õppima, kooli nimeks sai Eesti Aleksandri Olustvere Põllunduskeskkool. Varem pidid ülikooli soovijad sooritama näiteks saksa keeles ja matemaatikas lisaeksamid.
Olustvere Põllundustehnikum
1941. aasta 15. veebruarist sama aasta augustini muudeti kool Olustvere Põllundustehnikumiks ning kohe selle järel, saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 töötas kool Olustvere Kõrgema Põllunduskoolina, siis jälle Eesti NSV ajal alates oktoobrist 1944 kuni septembrini 1948 Olustvere Põllundustehnikumina, mille järel see muudeti Olustvere Põllumajandustehnikumiks.
Olustvere Sovhoostehnikum
1964. aastal loodi Olustvere Sovhoostehnikum, st kool ühendati kohaliku majandiga. Olustvere Sovhoostehnikum tegutses ligi 30 aastat, 1. septembrist 1964 kuni 31. augustini 1992.
Olustvere Kõrgem Põllumajanduskool
Alates 1. septembrist 1992 kuni 31. detsembrini 1999 oli kooli nimeks Olustvere Kõrgem Põllumajanduskool ning alates 1. jaanuarist 2000 kuni tänaseni tegutsetakse Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskoolina.
Kerakellukas
Kerakellukas (Campanula glomerata) on kellukaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Eestis on kerakellukas sage ja ta kasvab puisniitudel, niitudel, teeservades, kraavikallastel.
Festheart
Festheart on 2017. aastast iga aasta oktoobris Rakveres toimuv LGBT+ filmifestival. Tegemist on Eesti esimese perioodiliselt toimuva seksuaal- ja soovähemuste teemale keskenduva filmifestivaliga.
Talli vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Talli vald ehk Tali vald oli vald Saarde kihelkonnas Pärnumaal. Vallamaja asus Talli külas.
Festheart
Festivali eesmärgiks on leida ühisosa eri ühiskonnagruppide vahel. Korraldajad usuvad, et "intelligentne debatt aitab kaasa tolerantsuse ja aktsepteerimise kasvule". Festhearti peakorraldaja on Keio Soomelt, festivali idee autor ja kunstnik Teet Suur ning programmijuht Tiina Teras. Festivali korraldab MTÜ Sevenbow.