cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermann Göring
Tervis
Tekkinud morfiinisõltuvus aitas kaasa tema kehakaalu suurenemisele.
Alates 1933. aastast sai Theodor Morellist Hermann Göringi arst.
Vangistus ja surm
USA sõjaväevõimud arreteerisid Göringi 8. mail 1945, temast sai saksa sõjavang. Riigimarssal Hermann Göring mõisteti peamiste sõjaroimarite protsessil Nürnbergi tribunali otsusega poomissurma. Ööl enne kohtuotsuse täideviimist, teiste allikate kohaselt tund enne poomisele viimist, hammustas ta suus oleva kaaliumtsüaniidikapsli katki ning suri sekunditega. Göringi mahajäetud kirjas seisis: "Ma oleksin pikema jututa lasknud teil mind maha lasta! Aga Saksa riigimarssalit ei saa lihtsalt üles puua. Saksamaa pärast ei saa ma seda lubada. Pealegi pole mul moraalset õigust alluda oma vaenlaste õigusemõistmisele. Sellepärast ma valisin suure Hannibali suremisviisi." Siiani on teadmata, kust pärines riigimarssal Göringi kaaliumtsüaniidikapsel.
Harriet Backer
pisi|Pesunaised 1886-87 Harriet Backer (21. jaanuar 1845 Holmestrand – 25. märts 1932 Oslo) oli norra maalikunstnik.
Ta saavutas tähelepanu juba oma eluajal ning oli naiskunstnike teerajaja nii Põhjamaades kui ka terves Euroopas.
Backer sündis Holmestrandis jõukas peres. 12-aastaselt kolis ta Christianiasse (praegune Oslo), kus õppis maalimist ja joonistamist. Ta reisis Euroopas palju ringi oma õe pianisti Agathe Backer-Grøndahli kaaslasena. Reisidel võttis ta kunstitunde. Pärast õpinguid Oslos ja Münchenis, kolis ta 1878. aastal Pariisi, kus tema looming sai tugevaid mõjutusi impressionistidelt.
Harriet Backeri lemmiktemaatikaks on säravates, kuid samas õrnades toonides interjöörid.
Teda mõjutas impressionism, aga oma tööde järgi liigitatakse ta realistide hulka. Ta ei kuulunud ühtegi koolkonda, kuid tema töid võrreldakse tihti tema sõbra Eilif Petersseni omadega.
Kuramaa asehaldurkond
Kuramaa asehaldurkond (saksa keeles Kurländisches Statthalterschaft, vene keeles Курляндское наместничество, läti keeles Kurzemes vietniecība) oli Venemaa keisririigi haldusüksus aastal 1796.
Ajalugu
Kuramaa asehaldurkond moodustati 26. jaanuaril 1796, mil keisrinna Katariina II laiendas mujal Venemaa aladel kehtinud asehalduskorralduse ka Kuramaale. Selline korraldus osutus lühiajaliseks, sest sama aasta augustis asehaldurkond kaotati ja selle asemel moodustati Kuramaa kubermang.
Asend
Asehalduskond piirnes põhjas Riia asehaldurkonnaga. Lõunas asusid Vilno asehaldurkonna alad. Kirdesse jäi Polotski asehaldurkond.
pisi|300px|Kuramaa asehaldurkond 1796. aastal
Kindralkuberner
Asehaldurkonna kõrgeim võimukandja oli Kuramaa ja Piltene kindralkuberner, kes resideeris Miitavis endises Kuramaa hertsogilossis. Tema abiliseks oli sekretär. Samuti oli tema käsutuses kaks adjutanti.
Asehaldurkonna valitsus
Kuramaa asehaldurkonna valitsuse (Kurländische Statthalterschaftsregierung) pea oli kuberner. Tema abilisteks oli kaks valitsusnõunikku (Regirungsrath). Veel kuulusid valitsuse koosseisu kubermanguprokurör ning kaks kubermanguadvokaati (Governements-Anwalt), kellest üks tegeles kroonu- ja teine kriminaalasjadega.
Kantselei
Valitsuse juures asus kantselei, mis koosnes kolmest osakonnast:
Mõlema ekspeditsiooni juurde kuulus veel neli valitsusvahtmeistrit.
Kroonupalat
Oluline institutsioon asehaldurkonnas oli kroonupalat (Kameralhof). Selle ülesanne oli hallata riigi tuluallikaid (kroonumaad ja talupojad, metsad, aktsiis, pearaha ja muud maksud, samuti maksualuse elanikkonna arvestus ja hingeloendite läbiviimine) ja varasid. Kroonupalati esimeheks oli Kuramaa viitsekuberner, liikmeteks ökonoomiadirektor, tollinõunik, kubermangurentmeister ning esimene ja teine assessor. Selle ametnike hulka kuulusid sekretär, protokollija, registraator-arhivaar, kameriir ja kaks kantseleiametnikku.
Kroonupalati osakonnad:
Teised ametnikud
Kubermanguametnike hulka kuulusid veel kubermangureviisor (maamõõtja), kubermangumehaanik ja kubermanguehitusmeister. Kubermangulinnas asus ka Miitavi kreisimaamõõtja. Meditsiini eest hoolitsesid Miitavi kreisiarst (Kreisphysikus), Miitavi kreisihaavaarst ning Miitavi esimene ja teine alamhaavaarst. Kreisides olid ametis kreisimaamõõtja, kreisiarst, kreisihaavaarst ja alamhaavaarst.
Politseikorraldus
Miitavis asus politseiamet, mida juhtis alampolkovniku auastmes Miitavi linnafoogt. Teine ametnik oli pristav. Kaasistujateks oli kaks raehärrat. Veel kuulusid politseiameti ametnike hulka sekretär, protokollija, kirjutaja ja kantseleiametnik. Linna neljas kvartalis olid ametis kvartaliülevaatajad (Quartierausseher). Korda tagas ka linnakompanii, mida juhtis porutšik; talle allus kaks ohvitseri. Kreisides esindas politseivõimu kapteni või majori auastmes linnafoogt, kes oli kõigis linnades. Samuti asusid seal linnakompaniid, mida juhtis porutšik.
Linnad
Asehaldurkonnas oli 11 linna. Miitavi oli kubermangulinn, kaheksa olid kreisilinnad (Kreisstadt). Seitsmes kreisis oli igaühes üks linn, vaid Liibavi ja Vindavi kreisis oli neid kaks. Linnu juhtisid raekolleegiumid, mille koosseis oli linnati erinev. Uue institutsioonina loodi linnapea ametikoht. Linnanõukogu oli Miitavis ja kreisilinnades.
Raekolleegiumi koosseis linnati:
Kirikukorraldus
Asehaldurkonna kõrgeim kiriklik institutsioon oli luterlik Kuramaa konsistoorium. Selle eesotsas oli esimene president, kes oli ilmik ja kuulus rüütelkonda. Teine president oli vaimulik ja samaaegselt Kuramaa superintendent. Konsistooriumi kuulusid veel neli vaimulikust assessorit ja sekretär.
Tromelin
thumb|Tromelin Tromelin (Île Tromelin) on Prantsusmaale kuuluv asustamata saar India ookeanis Madagaskarist idas ja Réunionist põhjas. Geograafilised koordinaadid on 15°54′ S, 54°31′ E.
Tromelin on 1700 meetrit pikk ja 700 meetrit lai, pindalaga 1 km².
Johann Heinrich Rosenplänter
pisi|Rosenplänteri haud Pärnu [[Alevi kalmistul]] Johann Heinrich Rosenplänter (12. juuli / 23. juuli 1782 Valmiera – 15. aprill / 27. aprill 1846 Pärnu) oli Liivimaa kirikuõpetaja, kirjamees ja keeleuurija. Ta andis 1813–1832 oma kulul välja eesti keele uurimisele pühendatud ajakirja "Beiträge zur genaueren Kenntniss der esthnischen Sprache" ("Lisandusi eesti keele lähemaks tundmiseks") ja kutsus üles koguma rahvapärimust.
Tromelin
Saar on merelindude ja kilpkonnade pesitsuspaik.
Saarel on kilomeetripikkune lennukimaandumisrada ja ilmajaam taifuunide eest hoiatamiseks. Jaamas töötavad Réunionilt pärit meteoroloogid. Looduslike sadamate puudumise ja korallriffide tõttu ei pääse laevaga saarele.
Esimest korda nähti saart prantsuse laevalt 1722.
Johann Heinrich Rosenplänter
Rosenplänter sündis Valmieras postijaamapidaja pojana. Õppis Tallinna Gümnaasiumis ja Riia Toomkoolis. Aastatel 1803–1806 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas teoloogiat.
Tromelin
1761 toimus saare juures laevahukk, kui Prantsuse laev Utile korallrifi vastu purunes. Laev vedas Madagaskarilt Mauritiusele orje. Meeskond sõitis parvel Madagaskarile tagasi, jättes saarele kuuskümmend orja. Alles 1776 saabus järgmine laev, Prantsuse sõjalaev La Dauphine, mis päästis ellujäänud: 7 naist ja 8-kuise poisi. Laeva kapteni ševaljee de Tromelini järgi sai saar ka nime.
Johann Heinrich Rosenplänter
Oli koduõpetaja, Pärnus algkooliõpetaja ja Riias sillakohtu kirjutaja. Aastatel 1808–1809 töötas pastorina Toris ja 1809. aastast kuni surmani Pärnu Eliisabeti koguduses. Juhatas aastatel 1814–1820 Pärnus Eesti koolmeistrite kooli, mis oli esimene pedagoogikaõppeasutus, kus õpetati eesti keeles. Ühest tema õpilastest, Aabram Holterist sai 1820. aastal asutatud Sauga kirjutuskooli juhataja. Ta pidas vajalikuks eesti keele õpetamist ka gümnaasiumides.
Korraldas 1816–1829 eestikeelsete näidendite lavastamist. Ta andis välja kooliraamatuid, avaldas aabitsa (Pärnu, 1823), esimese eestikeelse kirjatehnika käsiraamatu "Kirjutusse-lehhed" (Pärnu, 1820).
Rosenplänter tegeles eestikeelsete ja eesti keelt käsitlevate raamatute ja käsikirjade kogumisega. Tänu temale on säilinud Gustav Adolph Oldekopi ja Kristjan Jaak Petersoni luuletused ning Otto Wilhelm Masingu kirjad. Rosenplänter koostas kõigi seni ilmunud eesti raamatute üldnimestiku.
Rosenplänter on uurinud eesti keelt, kirjandust ja rahvaluulet. Esimest eestiainelist teaduslikku sariväljaannet "Beiträge ..." ilmus kokku 3500 lk. Peale baltisaksa estofiilide olid "Beiträge" kaastöölisteks ka esimesed eesti haritlased Otto Wilhelm Masing, Kristjan Jaak Peterson, Abram Holter jt. "Beiträge" XI vihikus ilmus Rosenplänteri algeline eesti keele õpik "Uebungsstücke zum Uebersetzen aus dem Ehstnischen insener Deutsche". "Beiträge" pani aluse eesti keele, kirjanduse ja rahvaluule teaduslikule uurimisele. Siin ilmus ka esimene eestikeelsete väljaannete bibliograafia "Uebersicht des estnischen Literatur nach dem Inhalte der Schriften und chronologisch geordnet" (Beiträge XX, 1832).
Ta oli Läti ja Leedu kirjandusseltsi auliige.
Anna kirik
Kirikut kasutab EELK Anna kogudus.
Ajalugu
Anna kiriku ehitamist alustati 1776 ning kiriku pühitses 6. juulil 1780 sisse Järvamaa praost Johannes Rinne.
Valminud barokkstiilis saalkirik oli Järvamaa väikseim.
1852. aastal tehti kirikule põhjalik remont.
1930. aastal lõhkus äike kirikutorni, ühe püsttala ja välisuksed. Hoone taastati juba samal aastal.
1990. aastal värviti üle kirikutorn.
Sisustus
Kiriku altarisein ja kantsel valmisid 1892. aastal Paides Rudolf von zur Mühleni projekti järgi. Tema loodud on ka altarimaal "Päästa mind, Issand".
Kirkikukellad on valatud 1790. ja 1853. aastal Tallinnas.
Kirikus on ka 1758. aastast pärinev Georg Johann von Bocki hauaplaat, mis on toodud varem seal paiknenud Anna kabelist.
Umaru Yar'Adua
thumb|Umaru Yar'Adua (2007) Umaru Musa Yar'Adua (16. august 1951 Katsina osariik – 5. mai 2010 Abuja) oli Nigeeria poliitik, 29. maist 2007 kuni surmani Nigeeria president.
Ta oli rahvuselt fulbe ja usutunnistuselt muslim.
Alates 1999 oli ta Katsina osariigi kuberner. Tema valitsusajal kehtestati osariigis šariaadiseadused.
22. aprillil 2007 valiti Yar'Adua Nigeeria presidendiks. Ta kogus 24,6 miljonit häält ehk 70% häältest. Euroopa Liidu vaatlejate hinnangul ei vastanud valimised rahvusvahelistele standarditele ja selle tulemused pole usaldusväärsed. Peamised opositsioonikandidaadid kutsusid üles valimistulemusi kehtetuks tunnistama ja uusi valimisi korraldama. Siiski oli see Nigeeria ajaloos esimene kord, mil presidendiamet valimiste tulemusena ühelt tsiviilisikult teisele üle läheb. Ka eelmine president Olusegun Obasanjo teatas televisioonis, et valimistel oli küll puudusi, aga järgmised tulevad juba paremad.
Presidendina vaevles Umaru Yar'Adua tervisehädade käes ja võttis kroonilise perikardiidi ravimiseks ette pikaajalisi reise Saudi Araabiasse, mille ajal teda asendas asepresident Goodluck Jonathan.
23. novembril 2009 lahkus Yar'Adua Saudi Araabiasse ravima südamepaunapõletikku. See tekitas riigis peatselt võimuvaakumi. Näiteks ei osalenud president esimest korda Nigeeria ajaloos uue riigi peakohtuniku ametissevannutamisel, mis tekitas küsimuse, kas see ametissevannutamine üldse seaduslik on. Kui vahistati 23-aastane nigeerlane, keda süüdistati katses lennuk Detroiti kohal õhku lasta, ei teinud Nigeeria riik selle kohta üldse mingit avaldust. Opositsioonipoliitikud ja inimõiguste organisatsioonid püstitasid jaanuaris küsimuse, kas president ikka elus on, ja kutsusid üles moodustama komisjoni, mis selle välja selgitaks.
9. veebruaril 2010 nimetas senat asepresidendi Goodluck Jonathani presidendi kohusetäitjaks. 24. veebruaril pöördus Umaru Yar'Adua kodumaale tagasi, kuid ametisse ei asunud. 5. mail ta suri. Järgmisel päeval andis Goodluck Jonathan presidendi ametivande.
Olav II Haraldsson
pisi|Olav Haraldsson. Keskaegne puuskulptuur. [[Överselö kirik Mälareni järve Selaöni saarel Rootsis]] Olav II Haraldsson (oma eluajal tuntud kui Olav Paks (Olav Digre) ja pärast pühakuks kuulutamist püha Olav; 995–29. juuli 1030) oli Norra kuningas aastatel 1015–1028.
Norra kuningana
1008. aastal üritas ta vallutada Saaremaad. Algul rabas ta kohalikke üllatusega ja saarlased nõustusid makse maksma, siis kogusid aga armee ja ründasid. Võit jäi siiski Olafile, kuid Saaremaa vallutamisest pidi ta loobuma.
Selgelt kõrgelt intelligentne mees, oli Olav II oma kavatsustes siiras. Ta oli andekas luuletaja ning tal oli suurepäraseid oskusi poliitilise ja sõjalise strateegina.
Varaste aastate jooksul läkski kõik nii, nagu Olav II oli planeerinud. Temast sai esimene üleriigiline kuningas. Juhtides võimsalt kogu riiki, rajas ta lõpuks haldusliku võrgustiku ja seadusliku süsteemi, mis hoidiski riiki koos. Ta käis paljudel misjoniretkedel Norra neis paikades, kuhu ristiusk veel jõudnud ei olnud, eriti sisemaal ja põhjas. Nähes ette püsivat alust ristiusule, konstrueeris ta kirikuid ja pühitses preestreid rahvuslikel kaalutlustel. Esitledes seaduspäraseid õpetusi nii riigile kui kirikule, sai see pöördepunktiks kohalike õpetuste arengule: perekonnakeskse ühiskonna ideaalid pidid aegamisi looma teed usku isikule omastele väärtustele, halastuse olulisusele ja kohustusele kaitsta väeteid.
Kodusõda
Vastuolude tõttu riigis kehtestatud ristiusu vastastega oli ta sunnitud põgenema. Oma viimase aasta veetis ta Kiievi suurvürsti Jaroslav Targa juures Kiievis. See linn oli selleks ajaks kasvanud Ida-Euroopa vaimseks keskuseks, kus teoloogia ja filosoofia, kloostrid ja kunst õitsesid.
"Heimskringla" kirjelduse kohaselt 1030. aastal pöördus ta liidus Rootsi kuninga (1022–1050) Anund Jakobiga tagasi Norrasse, et uuesti võimule tulla. 29. juulil toimus Stiklestadis otsustav lahing, norra paganatest-talupoegadest ja taanlastest väega. Vähemuses ja allasurutuna oma vastaste poolt, kuningas langes. Tema keha toimetati sealt ära, et see sängitada mulda liivamadalikule Nidarosi linna (praegune Trondheim), kus nüüd asub Nidarosi katedraal.
Peagi hakkasid toimuma imepärased asjad. Näiteks oli päikesevarjutus kohe seostatud lahinguga, kandes justkui Taeva vihast sõnumit ja tähendust, et Stiklestad oli Kolgata varju all, kui oli "pimedus keset päeva". Kuuldused kuninga ootamatust paranemisest olid ohjeldamatud. Üks huvitavamaid lugusid oli Hålogalandi ülikust Tore Hundist – mehest, kes tappis kuninga. Tema vigastatud käsi olevat paranenud pärast seda, kui kuninga veri sellele tilkus, põhjustades meest muutma tema suunda. Otsides lunastust, pöördus ta palverännakule Jeruusalemma.
Olavi surnukeha kaevati rohkem kui aasta pärast selle matmist taas üles ning piiskop kuulutas ta rahva poolehoiul pühakuks. Pühakskuulutamine ehk kanoniseerimine oli siiski probleem kohaliku kiriku jaoks, kuid Olavi pühalikkus oli sellest hoolimata täielikult kinnitatud Rooma paavsti poolt.
Olav oli pühitsetud märtrina. Peale selle oli ta kõrgesti austatud kui Norra apostel, sest ta viis lõpule pika ja vaevalise protsessi ristiusustamises. Kombinatsioon märtrist ja apostlist on unikaalne ja võib-olla on kõige tähtsam põhjus, miks tema kultus kasvas nii jõuliselt ja küündis kaugele.
Stiklestadi lahing paistab olevat valitsemises läbi kukkunud kuninga otsustav kokkuvarisemine. Kuid ometi saavutas ta kaks oma peamist eesmärki – Norra ühendamine ja ristiusustamine. Nende lõpliku saavutamise tõttu läbi tema surma märtrina võib öelda, et ühegi teise mehe surm ei ole olnud Norra ajaloos nii suure mõjuga. pisi|[[Oleviste kiriku kaitsepühaku Püha Olavi kujutis kirikus. Johann Christoph Brotze joonistekogust]]
Mälestuse jäädvustamine
Olavist sai inimeste poolt sügavalt armastatud mees, sest oma vaadetega meeldis ta enam-vähem kõikidele gruppidele. Ta oli nii talupoegade kui ka meremeeste meister, reisivate ja rändavate kaupmeeste ning linnaelanike kaitsepühak, monarhia kaitsja ja vaesuse vastu võitleja.
Legendid kuningast pakkusid väga palju huvitavat ja värvikat sündmustikku, mis tundus kasvavat iga mööduva generatsiooniga. Paljud Skandinaavia skulptorid ja Skandinaavia kunstnikud on teda kujutanud. Pühak-kuningana on Olav läbi kogu keskaja saavutanud kaitsepühaku staatuse mitte ainult Norras, vaid oli austatud sama palju ka naaberriikides. Nii jõudis tema mõju veelgi kaugemale: pärast seda kui kuningas Olav oli nimetatud pühakuks 1031. aasta augustis, levis tema kultus nagu kulutuli üle Skandinaavia, Briti saartele ja hansalinnadesse mööda Läänemerd, leides pooldajaid nii Madalmaades kui kaNormandias, ja isegi nii kaugel kui Hispaanias, Venemaal ja Konstantinoopolis. Näiteks on vanim säilinud pilt Olavist maalitud Petlemma Kristuse sünnikiriku piilarile.
Kuningad refereerisid Olavit oma korraldustes, käskkirjades ja kirjades regulaarselt kuni liiduni Taaniga.
Norra vapil olev kirves, mida lõvi hoiab, on Püha Olavi märtrikirves. Bjørnstjerne Bjørnson on lisanud Norra riigihümni sõnadesse Olavi kuningliku teo ..." Olav joonistas oma verega risti sellele riigile."
Norras antakse välja Püha Olavi medalit (norra keeles Sankt Olavs medaljen).
Mälestuse jäädvustamine Eestis
Tema järgi on nime saanud Oleviste kirik Tallinnas ja Vormsi Olavi kirik.
Kuntsevo (linn)
Kuntsevo on endine linn Venemaal Moskva piirkonnas.
Ajalooallikates on asulat esmamainitud 1622. aastal. 1925. aastast linn, 1960. aastast Moskva linnarajoon (munitsipaalringkond). Enne Moskvaga liitmist 1959. aastal elas Kuntsevos 128 700 inimest.
Sande vald
Sande vald on mitme valla nimi:
Sydney
pisi|Kulgevideo Sydney sadamast 2021. aasta märtsis Sydney (varem eesti keeles ka Sidney) on linn Austraalias, Uus-Lõuna-Walesi osariigi pealinn. Sydney on Austraalia vanim linn (asutatud karistuskolooniana 1788).
Alice Cooper
Alice Cooper (kodanikunimega Vincent Damon Furnier; sündinud 4. veebruaril 1948 Detroitis) on USA rokkmuusik.
Sydney
Sydney on elanike arvult Austraalia suuruselt teine linn Melbourne järel, kuigi veel hiljuti oli see suurim.
Alice Cooper
Elulugu
Cooperi muusikukarjäär algas 1962. aastal kooliansamblis The Earwigs. Mõne aja pärast bändi koosseis muutus ja nimeks sai The Spiders. Mõlemad bändid esitasid The Beatlesi ja The Rolling Stonesi lugusid. Edaspidiseks sai Furnier inspiratsiooni 1964. aasta Rolling Stonesi kontserdilt, kus ta nägi bändiliikmete pillimängu ja Mick Jaggeri esinemist, kuid peaaegu olematut lavasõud. Nii tekkiski mõte muuta oma esinemised vaatemängulisemaks ja kaasahaaravamaks. Hiljem võeti kasutusele lasersõu ja eriefektid. Tänu sellele võitis The Spiders 1965. aastal USA noorte bändikonkursi "The Battle Of Bands". Peale konkursi, enne kui Vincent Furnier Alice Cooperi nime all esinema hakkas, sai bändi uueks nimeks The Nazz.
Sydney
Linna elanike arv oli 2021. aasta seisuga 5,26 miljonit. Kesklinn moodustab omavalitsusüksuse City of Sydney.
Sydneys toimusid 2000. aasta suveolümpiamängud.
Ajalugu
Esimene eurooplane, kes Sydneysse jõudis, oli kapten James Cook. Ta maabus 1770. aastal lahes, millele pani kalda taimerikkuse järgi nimeks Botany Bay ('Botaanika laht').
Alice Cooper
Elulugu
Aastal 1983 sai Cooper alkoholismist üle ning pühendus golfile. 1986. aastal leidis aset tormiline tagasitulek. Üsna metalne "Constrictor" ja kontserdid keskeltläbi 25 000 vaatajale tõid talle uut kuulsust. Ka "Raise Your Fist And Yell" (1987) oli hevilik, kuid paar aastat hiljem üllatas mees rock pop ' i valdkonda kuuluva "Trashiga". Koguni neli lugu plaadilt tõusid edetabelitesse, "Poison" sai megahitiks. Pärast järgnenud maailmaturneed kutsuti Alice Hollywoodi, et jätta oma käejälg Rockwalkile. 1991. aastal ilmunud "Hey Stoopid" enam "Trashi" tasemele ei küündinud, kuid häid palu leidus sealgi. Venemaal ja Ungaris välja antud plaadi nimilugu oli mõeldud maailma noortele hoiatuseks narkootikumide kasutamise eest. Albumil teevad kaasa Ozzy Osbourne, Slash, Nikki Sixx, Mick Mars ja Rob Zombie. Aastal 1994 ilmunud "The Last Temptation" ei saavutanud suurt müügiedu, kuid jätkas kindlalt "Trashi" ja "Hey Stoopidi" stiili.
Aastal 1999 ilmunud "The Life And Crimes Of Alice Cooper" sisaldab varem avaldamata materjali ning sellel on ka mõned The Spidersi lood.
Sydney
Ajalugu
Suurbritannia valitsuse juhiste põhjal asutas Arthur Phillip 18. jaanuaril 1788 Botany Bays asuva Sydney lahe kaldale karistuskoloonia. Phillip nimetas lahe ja hiljem ka koloonia Suurbritannia siseministri (Home Secretary) lord Sydney järgi, kes oli Phillipit volitanud kolooniat asutama.
Alice Cooper
Elulugu
2000. aastal tegi Cooper võimsa comeback ' i albumiga "Brutal Planet". 2001. aastal järgnes sellele album "Dragontown". Viimased Alice Cooperi plaadid on "The Eyes Of Alice Cooper" (2003), "Dirty Diamonds" (2005), "Along Came A Spider" (2008), "Welcome 2 My Nightmare" (2011) ja "Paranormal" (2017).
Ta on nimetanud end uuestisündinud kristlaseks.
Sydney
Ajalugu
Aprillis 1789 puhkes läheduses elavate aborigeenide seas epideemia, mille tagajärjel suri 500–1000 põliselanikku. Pärismaalased osutasid kolooniale pikka aega vägivaldset vastupanu, kuid tänu emamaa toetusele jäi Sydney püsima. Aastaks 1820 oli järele jäänud kõigest mõnisada pärismaalast, kes kolooniat enam ei ohustanud.
Rahvastik
pisi|503-meetrise [[sille|peasildega teraskaarsild Sydney Harbour Bridge. Valmis 1932]] pisi|Sydney Harbour Bridge ja ooperiteater
Meelelahutus ja lavakunst
thumb|Sydney ooperimaja Sydneys on palju kultuuriasutusi. Sydney ikoonilisel ooperimajal on viis saali, sealhulgas suur kontserdisaal ning ooperi- ja draamateatrid. Seal tegutseb Opera Australia, mis on maailma kolmas tegevusrohkeim ooperikompanii.
Lotta Svärd
Lotta Svärd oli Soomes aastatel 1920–1944 tegutsenud naisvabatahtlikest koosnev riigikaitse tugiorganisatsioon. See sai nime Johan Ludvig Runebergi luuletuse järgi. Sõna svärd tuleb rootsi keelest, mis on eesti keeles 'mõõk'.
Otsekülv
Tehnoloogia põhiagregaadiks on külvik. Maailmas võeti see tehnoloogia kasutusele 1950. aastatel, kui õpiti umbrohtu tõrjuma keemiliste preparaatidega, mis ei pidurdanud kultuurtaimede kasvu. XXI sajandi alguses kasutati otsekülvi maailmas enam kui 72 miljonil hektaril. Otsekülvi rakendati ulatuslikult Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Uus-Meremaal, Austraalias, Argentinas ja mõnevõrra ka Euroopas.
Otsekülv nõuab vähem tööjõudu ja otsekülviga külvatud taimede viljad võivad kiiremini valmida.
Otsekülvi eripära
Otsekülv ilma eelneva kultiveerimiseta tähendab külvi, kus mulda haritakse minimaalselt ja säilib mulla niiskus. Hea mikrokliima loovad eelmise kultuuri koristusjäägid, need pakuvad ka uutele taimedele kaitset külma ja tuule eest, ning oluliselt väheneb erosioon ja sellega seotud toitainete äravool.
Otsekülvi jaoks on oluline on korralik viljavaheldus, kus teraviljad vahekultuuridega vahelduvad. Oluline on, et muld oleks võimalikult vähe tallatud ja pind võimalikult tasane, et sellele oleks hea koristusjäägid ühtlaselt laiali jaotada.
Näpunäited otsekülviks
Enne seemnete külvamist veenduge, et külvimaa oleks umbrohuvaba. Seemneid tuleks külvata kolm korda sügavamale kui nende ümbermõõt. Seemned tuleks suruda õrnalt niiskesse pinnasesse, et need omavahel kokku puutuksid. Samuti vajavad mõningad seemned valgust. Pöörake erilist tähelepanu pakil olevale teabele, millal külvata. Mõned seemned või seemikud ei kannata külma, mõned aga nõuavad idanemiseks külma perioodi.
Otsekülviga külvatavaid köögivilju
Uba, peet, porgand, hernes, redis, spinat, naeris, suvikõrvits, melon.
M4 Sherman
M4 Sherman oli Ameerika Ühendriikide Teise maailmasõja aegne keskmine tank, mis põhines USA keskmisel tankil M3 Lee.
Neid tanke valmistati sõja jooksul üle 50 000 ja tootmise käigus täiustati tehnilist lahendust pidevalt. Lisaks kasutati Shermani veermikku mitmete erisõidukite, näiteks tankihävitajate ja liikursuurtükkide valmistamiseks, M4 võeti teenistusse 1942. aastal ja see oli oma aja kohta arenenud tank. Hiljem jäi M4 soomuse paksuse ja kahuri võimsuse poolest Saksa tankidele alla, kuid see oli töökindel, paindlik, laialt toodetud ja moodustas sõja teisel poolel enamuse liitlaste tankiväest. Pärast Teist maailmasõda kasutati seda tanki veel Korea sõjas ja mitme riigi kodusõjas. Paljud riigid kasutasid Sherman tüüpi tanke veel kuni 20. sajandi lõpuni treeningu- või isegi lahingutankidena. Iisrael kasutas M50 ja M51 Super-Shermani tanke sõdades Araabia riikidega.
Pärast Teist maailmasõda jättis Ühendriikide armee tankid veel teenistusse ning need võtsid osa ka Korea sõjast. Hiljem vahetas armee Shermanid välja uuemate Patton-tüüpi tankide vastu. Liigsed Shermanid müüdi USA liitlastele üle maailma.
USA tankid Teise maailmasõja alguses
Kahe maailmasõja vahel oli USA armee väike ja halvasti varustatud. See kehtis eriti tankide kohta, mille arendamiseks puudusid nii rahalised vahendid kui ka ülemjuhatuse huvi. Kui 1939. aastal Euroopas sõda puhkes, oli USA armee kõige moodsam tank M2 keskmine tank. Sellel oli tornis 37 mm kahur ja kuni üheksa kuulipildujat. Üks kuulipilduja paiknes tornis kahuri kõrval, kaks kere esiosas, kus neid sai liigutada ainult üles ja alla ning nende sihtimiseks pidi tervet tanki pöörama ja neli tükki kandilistes sponsoonides kere küljel. Lisaks sai katusele paigutada kaks kuulipildujat. 1940. aasta sündmuste valguses sai kiiresti selgeks, et sellisest relvastusest ei piisa. Pikemas plaanis oli tarvis ehitada keskmine tank 75 mm kahuriga pöörlevas tornis, kuid sellega läks aega. Seega ehitati 1940. aasta lõpu poole keskmine tank M3, mis kasutas M2 töökindlat käiguosa, aga selle relvastus ja soomus olid oluliselt paremad. Lisaks 37 mm kahurile tornis oli sellel veel 75 mm kahur paremal käel sponsoonis. Esimesena kasutasid M3 lahingus britid, kes andsid sellele USA kodusõja kindrali järgi nime Lee. Briti modifitseeritud torniga versioon sai nime Grant. Siiski oli 75 mm pearelva paigutus sponsoonis vähem kui ideaalne ning M3 oligi loodud ainult kohatäitjana, kuni oli võimalik toota piisavalt suur torn, et mahutada 75 mm kahur. 1941 aasta lõpuks saigi valmis keskmine tank 75 mm kahuriga pöördtornis. Selle tähistuseks sai M4, britid andsid sellele nime Sherman.
1. põlvkonna Shermani disain
Ameerika ajaloolane Steven Zaloga on jaganud oma raamatus "Armored Thunderbolt: The Sherman Tank in World War II" M4 Shermani tankid "põlvkondadesse": 1. 1,5. ja 2. põlvkond. Niinimetatud 1. põlvkonna Shermani tankid, mis läksid tootmisse 1942. aasta alguses ja mida kasutati esimest korda lahingus 1942. aasta sügisel, olid oma aja kohta vägagi arenenud tankid. Kere esiküljel oli 51 mm soomust, mis paiknes 56° nurga all, mistõttu soomuse efektiivne paksus oli ≈ 80 mm, mis pakkus päris head kaitset Saksa 37 ja 50 mm kahurite vastu. Kere eesosas vasakul paiknes juhi iste. Kohe tema peakohal oli luuk. Tanki esiküljel olid väikesed kühmud kohtades, kus juhi ja kuulipilduri luugid paiknesid. Juht võis sõita nii avatud luugiga, hoides pead luugist väljas või kinnise luugiga. Sellisel juhul oli tema ainus võimalus välja näha läbi periskoobi, mis paiknes luugi küljes. Juhist paremal paiknes käigukast ja kere paremas otsas istus kuulipildur/abijuht. Tema peamiseks ülesandeks oli tulistada 7,62 mm Browning M1919 kuulipildujast, mis paiknes kere esisoomuses ja mida sai pöörata ainult piiratud määral. Just sellel kohal alustasid tavaliselt uued tankistid, sest seal ei olnud vaja palju väljaõpet. Kere tagaosas paiknes mootor.
Üks Shermani suuri eeliseid oli selle tornirõnga suur diameeter, 175 cm, mis võimaldas tanki relvastada võimsamate kahuritega. Tornis paiknesid kolm meeskonnaliiget: komandör, sihtur ja laadur. Komandör oli torni tagumises osas paremal. Tema ees oli sihtur, vasakul pool kahur ja tema seljataga oli raadio. Komandöril oli kahepoolne ümmargune luuk, mille sees paiknes periskoop. Tema juures paiknes 12,7 mm kuulipilduja. Sellega tulistamiseks tuli seista püsti tanki tagaosa peal. Komandöri ees istus sihtur, kelle ülesandeks oli kahuriga tulistada. Päästikud nii kahuri kui ka sellega kõrvuti paikneva kuulipilduja jaoks paiknesid pedaalidena tema jalgade juures. Tema ees olid käepidemed torni manuaalseks ja hüdrauliliseks või elektriliseks pööramiseks ning kahuri tõstmiseks ja langetamiseks. Shermanil oli ka vertikaalne stabiliseerimissüsteem, mis võimaldas tanki liikumise ajal kahuril samasse kohta jäänud. See oli oma aja kohta väga uuenduslik süsteem, mida aga tihti meeskonnaliikmed ei osanud kasutada. Shermani üheks suureks eeliseks oli selle tulejuhtimissüsteem. Enamikus tankides oli sihturil ainult teleskoopsihik, millega oli tal väga piiratud vaateväli. Selle tõttu pidi komandör sihturi sihtmärgini juhatama, mis võttis aega. Shermanil oli sihturil periskoopsihik, mis paikne torni katusel ja pakkus talle laia vaatevälja, mis tegi sihtmärgi leidmise lihtsamaks. Esimestel Shermanitel teleskoopsihikut ei olnudki. Laadur paiknes torni vasakus osas. Varajastel Shermanitel puudus laaduri luuk, seega laadur pidi minema ümber kahuri ja ootama, et komandör ja sihtur läbi komandöri luugi välja läheksid.
Relvastuse parandamine
Shermanit on peetud alarelvastatuks, sest selle 75 mm kahur ei saanud vastu võimsamatele Saksa tankidele, nagu Tiger ja Panther. On väidetud, et USA armee kandis 1944. aasta suvel Normandias liiga suuri kaotusi, sest vägedele ei olnud antud 76 mm kahuriga tanke. 76 mm kahuril oli palju pikem toru kui 75 mm, mis andis selle mürskudele suurema algkiiruse ja parema soomusläbistavuse. Plaanid Shermanile tankitõrjerelva andmiseks olid tekkinud juba enne, kui Tiger ja Panther lahinguväljale ilmusid (vastavalt 1942. aasta september ja 1943. aasta juuli). Alguses oli plaan relvastada tank 3-tollise (76,2 mm) tankitõrjekahuriga, mida kasutati M10 tankihävitajas. See oli aga liiga suur, et Shermani torni ära mahtuda, nii et tuli leida uus relv. 1942. aasta suveks oli valmis saanud uus relv: 76 mm M1. 3-tolline ja 76 mm on küll täpselt sama kaliiber, aga nad kasutasid teistsugust laskemoona ja segaduse vältimiseks kasutati ka erinevaid nimesid. 76 mm M1 paigutati Shermani torni, kuid USA armee soomusvägi polnud sellega rahul. Nad leidsid, et tornis oli liiga kitsas, et meeskond saaks efektiivselt töötada. 1943. aasta kevadel algas M4E6 programm: Shermanile pandi peale torn T23 keskmise tanki prototüübilt ja sinna paigutati 76 mm kahur. Neid testiti 1943. aasta juunis ja septembriks kavatseti juba 75 mm kahuriga tankide tootmine katkestada. Seda siiski ei toimunud, peamiselt selle tõttu, et nii britid kui ka USA merejalavägi nõudsid 75 mm tanke. 76 mm tankid olid Normandia dessandi ajal suures koguses olemas, aga üksuste ülemad ei soovinud neid. Sellel oli lihtne põhjus: nad lihtsalt ei arvanud, et neid vaja läheb. Shermani 75 mm kahur oli osutunud piisavalt võimekaks Panzer III ja Panzer IV vastu, mis olid Põhja-Aafrikas ja Itaalias Saksa peamised tankid. Tuneesias, Sitsiilias ja Itaalias olid toimunud esimesed kokkupõrked Tigeri ja Pantheri tankidega. Samuti oli nende vastu võidelnud ka Punaarmee. USA armee järeldas, et kuigi neil oli võimas relvastus ja soomus, olid nad tõenäoliselt väikese toodanguarvuga rasketankid, mille vastu ei tule tulevikus eriti palju võidelda. Tiigri puhul oli see tõsi: see jäi haruldaseks rasketankiks, millega USA väed võitlesid ainult paar korda. Panther aga osutus keskmiseks tankiks, mida toodeti võrdlemisi laialdaselt ja mis moodustas 1944. aasta suvel juba veidi alla poole Saksa tankiväest Prantsusmaal. Lisaks sellele oli 75 mm kahuril parem kildfugassmürsk, mida kasutati palju rohkem, kui soomustläbistavaid mürske. Britid olid paigaldanud mõningatele Shermanitele oma 17-naelased (76,2 mm) tankitõrjekahurid, ja, veelgi tähtsamalt, võtsid need ka Normandiasse kaasa. Selline versioon on tuntud kui Firefly. Selle tõttu oligi Shermanitel raskusi Normandias Saksa tankidega võideldes.
2. põlvkonna Sherman
2. põlvkonna Shermanid hakkasid üksustesse ilmuma 1944. aasta suvel, kuid suuremal hulgal hakkasid need tulema alles 1945. aasta alguses. Neil oli mitmeid uuendusi: paljudel oli uuendatud vedrustus, 76 mm kahurid ja uut tüüpi keredisain. Esiplaat oli väiksema nurga all, aga soomus oli sellevõrra paksem. Paljudel oli ka "märg" laskemoon. Mürsud paiknesid torniplatvormi põrandas, veeümbrisega metallkastides. See vähendas drastiliselt laskemoonatulekahjusid ja muutis Shermanid meeskonnale väga turvaliseks. Selliseid Shermaneid kasutati ka Korea sõjas.
M4
Nimetuse järgi esimene Shermani mudel, mis tootmisse läks alles neljandana. M4-l oli keevitatud kere ja R975 Continentali mootor. Mõningatel tankidel oli kere esiosa valatud ja tagaosa keevitatud. Neid nimetati M4 Composite.
M4A1
Esimesel Shermani mudelil, mis masstootmisse läks oli R975 Continentali mootor ja valatud metallist kere. M4A1 on kerge ära tunda ümmarguste kere servade järgi. See oli sõja alguses USA Armee kõige levinum mudel.
M4A2
M4A2-l oli keevitatud kere ja GM 6046 diislimootor. Seda mudelit kasutas USA armee harva, kuid neid saadeti Lend-Leasi raames suurel hulgal Suurbritanniale ja Nõukogude Liidule.
M4A3
M4A3-l oli keevitatud kere ja Ford GAA V8 mootor. See oli sõja lõpus USA armee eelistatud Shermani mudel.
M4A4
Mudel keevitatud kere ja Chrysler A57 Multibank mootoriga, mida kasutasid peamiselt britid.
Põhja-Aafrika ja Itaalia
Esimesena kasutasid Shermanit lahingus britid, kellele anti umbes 250 tanki enne teist El-Alameini lahingut, oktoobris-novembris 1942. Britid olid varem kasutanud M3 Lee ja Grant tanke, mis neile meeldisid, sest need oli paremad kui paljud nende endi tankid. M3 oli mehaaniliselt töökindel ja lihtne hooldada. Selle soomus oli võrdlemisi tugev, suutes vastu pidada Saksa 37 ja 50 mm kahuritele. Kõige tähtsam oli siiski selle kahur. Briti tankid olid seni olnud relvastatud peamiselt 2-naelaste (40 mm) ja 6-naelaste (57 mm) kahuritega. Need olid väga head tankitõrjerelvad, aga nende madala kaliibri tõttu ei olnud neil efektiivset kildfugassmürsku. Seetõttu ei saanud nad võidelda "pehmete" sihtmärkide vast nagu näiteks jalavägi ja tankitõrjekahurid, sealhulgas Saksa kardetud 88 mm õhutõrjekahurid, mis suutsid hävitada kõiki nende tanke. M3 Leel selliseid probleeme ei olnud, sest selle 75 mm kahuril olid lisaks soomust läbistavatele mürskudele ka head kildfugassmürsud. Shermanil olid kõik need omadused isegi paremad. USA Armee kasutas neid esimest korda lahingus 8. novembril 1942 operatsioonis "Torch" (tõrvik), kui toimusid dessandid prantsuse Põhja-Aafrikas. Esimestes suuremates lahingutes osales USA armee alles 1943. aastal Tuneesias. Seal kanti esialgu suuri kaotusi, nagu Sidi Bou Zidi ja Kasserine'i kuru lahingutes, kuid see oli peamiselt seotud vägede kogenematusega, mitte tankide kvaliteediga.
Lembit Kesa
Lembit Kesa (14. aprill 1930 Tallinn – 15. oktoober 2002 Tallinn) oli eesti poksija. Ta alustas poksimist 1946. aastal Tallinna "Dünamos", tema treener oli Nigul Maatsoo.
Kesa oli kergekaalus (kuni 61,2 kg; alates 1951. aastast - kuni 60 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1950, 1953 ja 1955).
Kesa sai NSV Liidu meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) VII koha (1951) ja IV koha (1953). Ta sai "Dinamo" üleliidulistel meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) II koha (1951 ja 1952) ning III koha (1953).
Isiklikku
Lembit Kesa oli jalgpallur Herman Kesa vend.
Jens Arne Svartedal
pisi pisi|Jens Arne Svartedal 2007. aasta Tour de Skil Prahas Jens Arne Svartedal (sündinud 14. veebruaril 1976) on norra murdmaasuusataja.
Saagis
Saagis ehk reaktsioonisaagis tähendab keemilise üksikprotsessi või mitme etapi summaarset saaduse saamise efektiivsust. Väljendatakse seda tavaliselt protsentides teoreetilisest saagisest – see on saaduse saagis moolides jagatud teoreetiliselt võimaliku saagisega moolides ja korrutatud 100-ga:
Saagis = (tegelik saagis) × 100 / (teoreetiline saagis)
Keemilistes reaktsioonides kasutatakse tihti ühe reagendi ülehulka – sel juhul arvutatakse teoreetiline saagis vastavalt reaktsiooni stöhhiomeetriale väiksemas hulgas olnud reagendi järgi.
Ideaaljuhul oleks reaktsiooni saagis 100%, mis praktikas esinevate kadude tõttu ei realiseeru. Saagis üle 100% näitab, et saadus ei ole puhas. Ka puhastamisprotseduurid vähendavad saaduse lõppsaagist.
Kui sünteesi skeemis esineb mitu etappi, siis lõppsaaduse saagis on kõigi üksikute etappide osasaagiste korrutis. Näiteks kui sünteesis on kolm 80% saagisega etappi, siis summaarne saagis on 0,8 × 0,8 × 0,8 × 100 = 51%.
Hillel
thumb|Hilleli haud umbes 1900 Hillel (heebrea הלל) ehk rabi Hillel (umbes 60 eKr – umbes 10 pKr) oli üks kuulsamaid juudi kirjatundjaid, sünedrioni eesistuja ning judaismis seniajani autoriteetse vabameelse pühakirjatõlgenduskoolkonna rajaja.
Hillel oli suure südamega ja kannatlik Seaduse-õpetaja, kes jutlustas vägivallatust ja kellel oli arvukalt õpilasi.
Teine tema kaasaegne mõjukas kirjatundja oli rabi Shammai, kes tõlgendas Seadust mitmes asjas rangemalt.
Hilleli sõnadel on juudi pärimuses, eeskätt juudi eetikas, seniajani oluline tähendus.
Kui tal paluti esitada Toora sisu ühe jala peal seistes, vastas ta: "Ära tee teisele seda, mida ise vihkad! See on kogu Toora, kõik ülejäänu on vaid selle seletus. Mine ja õpi seda."
Pirke Avot sisaldab palju tema ütlusi. Üks kuulus näide: "Kui ma ei ole enda jaoks, siis kes on minu jaoks? Ja kuni ma olen ainult enda jaoks, mis ma siis olen? Ja kui mitte nüüd, siis millal?"
Javier Velásquez
12. juulist 2009 kuni 14. septembrini 2010 oli ta Peruu peaminister.
Javier Velásquez on hariduselt jurist. Ta kuulub vasaktsentristlikku parteisse Alianza Popular Revolucionaria Americana.
Peaministriks sai ta pärast seda, kui eelmine peaminister Yehude Simon indiaanlaste maaõigusi puudutavate rahutuste tõttu tagasi astus.
Alfred Gusenbauer
Alfred Gusenbauer (sündinud 8. veebruaril 1960 Sankt Pöltenis) on Austria poliitik, liidukantsler 11. jaanuarist 2007 kuni 2. detsembrini 2008.
Aastatel 2000–2008 oli ta Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Gusenbauer astus tagasi 16. juunil 2008 pärast süüdistusi ulatuslikes järeleandmistes koalitsioonipartnerile Austria Rahvaparteile ja suutmatuses parteid juhtida.
Green Day
pisi| pisi|Green Day 2013 Green Day on USA ansambel, mis viljeleb peamiselt punk rock 'i. Ansambel asutati 1986. aastal.
Bänd on kuueliikmeline:
Green Day on müünud üle 70 miljoni albumi ning pälvinud viis Grammy auhinda.
Otto Greiffenhagen
Otto Ferdinand August Moritz Greiffenhagen (20. juuni (vkj)/ 2. juuli 1871 Tallinn – 10. juuni 1938 Hameln, Saksamaa) oli baltisakslasest Eesti ajaloolane, arhivaar ja muusikakriitik.
Ta sündis Tallinna sündiku ja linnapea Thomas Wilhelm Greiffenhageni pojana. Pärast Tallinna kubermangugümnaasiumi lõpetamist alustas ta 1889 ajalooõpinguid Tartu Ülikoolis ja hiljem Bonni Ülikoolis.
Ta oli Tallinna Linnaarhiivi direktor aastatel 1910–1935. Et Eesti Vabariigi loomisega oli baltisakslaste juhtiv roll üldiselt kadunud, kujunes Linnaarhiivist Greiffenhageni ja hiljem Paul Johanseni juhtimisel nende üks olulisemaid uurimiskeskusi. See tekitas kohati ka vastuolusid arhiivi ja riigivõimu vahel, ent kuna Greiffenhagen suhtus Eestisse lojaalselt, siis teda ei vallandatud, vaid ta sai kuni pensionile jäämiseni olla arhiivi eesotsas ning anda ameti Johansenile üle.
Aastatel 1910–1938 oli ta ka Eesti (varem Eestimaa) baltisakslaste ühe olulisema asutuse, Eestimaa Kirjanduse Ühingu esimees ja ajalehe Revalsche Zeitungi muusikakriitik.
Looming
Ta avaldas Tallinna linna vanimad arveraamatud ja kodanikeraamatu, samuti korraldas ja kaasajastas arhiivi kogusid.
Tund
Tunni rahvusvaheline tähis on h (ladinakeelsest sõnast hora, tund).
Üks tund on 60 minutit ehk 3600 sekundit (1 h = 60 min = 3600 s).
Akmene
Akmene on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Cīrava vallas. Asub valla lõunaosas merepinnast 29 meetri kõrgusel Akmene jõe kaldal, Riiast 196, valla keskusest Cīravast 3 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 17 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Akmene karjamõisa (Akmen) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
Näivtakistus
Näivtakistus ehk impedants Z on elektriahela kahe punkti vahel perioodilisele siinuselisele vahelduvasuunalisele elektrivoolule ehk vahelduvvoolule avalduv takistus, mis koosneb kahest põhikomponendist:
pisi|Näivtakistuse [[vektordiagramm komplekstasandil]]
Geomeetriliselt on näivtakistus Z esitatav hüpotenuusina täisnurkses kolmnurgas, mille kaatetiteks on R ja X. Faasinurk näitab faasinihet näivtakistusega Z ahelaosale langeva siinuselise vahelduvpinge ja seda ahelaosa läbiva siinuselise vahelduvvoolu vahel.
Visarid
Visarite ajalugu on ka tolleaegse Tartu Riikliku Ülikooli kunstikabineti ja selle tegevuse ajalugu – kunstiõpetus, näitused, kunstikabineti tõlkekogumikud (ehk laualehed), ekskursioonid, diskussioonid, ülikool.
Kuigi Visarid tegelesid aktiivse koostöö ajajärgul intensiivselt loominguga, on aja proovile paremini vastu pidanud nende valgustuslik tegevus: kaasaegse kunsti rahvusvaheliselt tunnustatud käsitluste tõlkimine ja omakirjastuslik levitamine almanahhis "Visarid", läbi "raudse eesriide" kontaktide loomine kuulsate kunstnikega, võimalikult usaldusväärse kaasaegset kunsti puudutava informatsiooni hankimine ja levitamine.
Näivtakistus
Induktiivsete ahelaelementide reaktiivtakistus on induktiivtakistus ja mahtuvuslike elementide reaktiivtakistus on mahtuvustakistus. Seega on impedants sagedusest f sõltuv suurus. Seda sagedussõltuvust nimetatakse ka impedantsi sagedusspektriks ehk impedantsspektriks.
Visarid
Visarid kui kunstirühmitus oli kunstikabineti tegevuse loogiline tagajärg. Kaljo Põllule ei tähendanud kunstikabineti juhatajaks olemine ainuüksi töökohta, vaid ta ühendas selles kolm loomulikku elementi – kaasaegse kunsti ajaloo ja teooria õpetuse, vaba kunstiõppe süsteemi paljudele huvilistele ning laiapõhjalise ja loomingulise kunstirühmituse, kelle eesmärk tegelda kaasaegse kunstiga tugines professionaalsel suhtumisel loomingusse. Ilma Visariteta oleks Kaljo Põllu töö jäänud poolikuks, kunstikabinetil oleks puudunud praktikasse viidud tegevuse mudel.
Tartu kunstirühmituse Visarid asutajaliikmed olid Kaljo Põllu, Enn Tegova ja Peeter Lukats. Rühmitusse kuulusid veel Lembit Karu, Jaak Olep, Rein Tammik, Einar Kraut, Peeter Urbla, Asta Põldmäe (Hiir), Kaur Alttoa ja Toomas Raudam.
Näivtakistus
Näivtakistus komplekskujul
Näivtakistust saab esitada kompleksarvu kujul kas komponentide R ja X kaudu (graafiliselt ristkoordinaatides) või faasinurga \varphi kaudu (polaarkoordinaatides): kus
Visarid
Nimi Visarid tähendab Simuna kihelkonna murrakus 'rahulolematud'.
Näivtakistus
Näivtakistus komplekskujul
Komponentide kaudu esitamise puhul on moodul (komplekstakistuse absoluutväärtus) Z arvutatav valemiga
Komplekstakistuse pöördsuurus on kompleksjuhtivus. Kui kompleksjuhtivuse ja komplekstakistuse vahel kehtib seos, seda ka moodulite jaoks Y=1/Z, siis reaalosa ja imaginaarosa jaoks lihtne pöördseos ei kehti, sest aktiiv- ja reaktiivtakistuslike osade ühendusviisid on erinevad: impedantsi puhul on ühendus järjestikune ja kompleksjuhtivuse korral paralleelne.
Reaalsete objektide näivtakistus
Otseselt vastab esitusele aktiivtakistuse ja reaktiivtakistuse järjestikühendus. Suurema arvu elementidega lülituste korral või elementide paralleelse ühenduse korral avalduvad R ja X lülituse kõikide elementide parameetrite kaudu ja osutuvad sagedusest sõltuvateks.
Kahekomponendiline aseskeem ei kirjelda objekti elektrilisi omadusi piisavalt täpselt ja kasutusel on kolme või enama komponendiga aseskeemid. Näiteks induktiivpooli aseskeem sisaldab peale järjestikku ühendatud induktiivsuse L ja pooli traadi aktiivtakistuse r kolmanda komponendina veel konstruktiivset paralleelset mahtuvust C_p.
Väga keerukateks kujunevad bioloogiliste objektide elektrilise impedantsi ehk elektrilise bioimpedantsi aseskeemid. Keerukad on aseskeemid ka elektrokeemiliste objektide impedantsi ehk elektrokeemilise impedantsi puhul, kus tihti lisanduvad objekti aseskeemile veel mõõtmise teostamiseks vajalike elektroodide aseskeemid, mille olemasolu impedantsi mõõtmise tulemuste interpreteerimisel tihti ei saa ignoreerida.
Komplekstakistuse parameetrite mõõtmiseks kasutatakse komplekstakistuse mõõtureid.
Galdhøpiggen
Galdhøpiggen on mägi Norras Opplandi maakonnas Lomi vallas. See paikneb Jotunheimenis. Geograafilised koordinaadid on. UTM-koordinaadid on 32V 463570 6833875.
Galdhøpiggen on kõrgeim mägi Norra Kuningriigi territooriumil (2469 m üle merepinna) ja kogu Põhja-Euroopas. Varem oma lumemütsiga kõrgeim mäetipp olnud Glittertind on 2000ndatel jäänud madalamaks (2466 m). Enne täpsete mõõtmiste algust on Norra kõrgeimaks tipuks peetud teiste seas Snøhettat  (2286 m) ja Knutsholstindenit (2341 m).
Nimi
Piggen on määrava artikliga vorm sõnast pigg ('terav mäetipp'). Gald on järsk mägirada. Hø on paljude mäetippude nimedes esinev sõna, mis on seotud sõnaga høg ('kõrge').
Nõlvad
Mäel on järsud nõlvad, mis on suunatud põhjas Styggebreeni poole, läänes Storjuvbreeni poole ja lõunas Svellnosbreeni poole.
Suhteline kõrgus on 2420 m.
Mäetipp
Mäetipp on suvel lumega kaetud.
thumb|Vaade mäetipult Galdhøpiggenilt paistab umbes kümnendik Norra põhiosa territooriumist, sealhulgas suur osa Jotunheimenist. Põhjas paistab Snøhetta ja kagus Holtefjellet.
thumb|Hütt mäetipul. Mäetipus on kivihütt (Knut Vole hütt), mis on kolmas omataoline. Suvel on seal ka väike kiosk, mis toimib postkontorina.
See suveöö
See suveöö on esimene singel Niki uuelt albumilt "Blondist brünetiks". Loole on valminud ka muusikavideo. Lugu on olnud Suvereporteri ilmalaul.
Galdhøpiggen
Ajalugu
Tipult on leitud neoliitikumist pärit nool.
Meie ajal tõusid Galdhøpiggenile esmakordselt Lomi valla elanikud talunik Steinar Sulheim, kirikulaulja Flaatten ja õpetaja L. Arnesen juulis 1850.
Esiliiga 1998
Hooaeg
Maardu FK Olümpia põhjal loodi Maardu FC Levadia.
Esiliiga üleminekumängud
Hooaja lõpus mängis 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Ülemineku mängude võitja sai õiguse osaleda järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas.
Hicham El Guerrouj
Hicham El Guerrouj (sündinud 14. septembril 1974 Berkanes) on Maroko kergejõustiklane (kesk- ja pikamaajooksja), kahekordne olümpiavõitja ja mitmekordne maailmameister.
Ta on Maroko jooksja, kes võinuks 1500 m jooksu võita juba Atlantas, kuid kukkus lõpuringil. Sydneys kaotas ta maailmarekordimehena keenialasele Noah Ngenyle. Ateenas, oma 30. sünnipäeva eel, tegi El Guerrouj unistuse teoks. Ta ei piirdunud sellega, vaid näitas 5000 meetri jooksus koha kätte ka kõigile pikamaameestele.
Tema nimel on maailmarekord 1500 m, 1 miili ja 2000 m jooksus. 1998. aastal võitis kõik Grand Prix' ja Kuldliiga võistlused. 2001. aastal valiti ta IAAF-i aasta sportlaseks.
El Guerrouj kuulub IAAF-i kuulsuste halli.
Isiklikud rekordid
800 m jooksus 1:47.18 (2. juuni 1995) 1000 m jooksus 2:16.85 (12. juuli 1995 Nice) 1500 m jooksus 3:26.00 (14. juuli 1998 Rooma) 1 miili jooksus 3:43.13 (7. juuli 1999 Rooma) 2000 m jooksus 4:44.79 (7. september 1999 Berliin) 3000 m jooksus 7:23.09 (3. september 1999 Brüssel) 5000 m jooksus 12:50.24 (12. juuni 2003 Ostrava)