cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riiginõukogu (Venemaa keisririik)
Esimees
Riiginõukogu juhtis esimees, kelle keiser nimetas ametisse igal aastal. Aastatel 1812−1865 oli esimees ühtlasi Ministrite Komitee esimees. 1865−1905 juhtisid Riiginõukogu esimeestena suurvürstid.
Liikmed
Nõukogu liikmed nimetas ametisse ja vabastas sellest keiser ainuisikuliselt. Ehkki seisuslikke piiranguid ei seatud, moodustasid aadlikud liikmeskonnast ülekaaluka enamuse. Enamasti tähendas liikmeks nimetamine tegelikult eluaegset positsiooni. Ministrid kuulusid tänu oma ametikohale (ex-officio) automaatselt Riiginõukokku. Samuti oli liikmete hulgas alati mõni keiserliku perekonna liige (ajavahemikul 1825−1902 nimetati neid nõukokku 15). Liikmete arv kasvas aja jooksul: kui 1810. aastal oli nõukogus liikmeid korraga 35 (koos Alalise nõukogu liikmetega), siis sajandi lõpuks oli see tõusnud 60 ja XX sajandi algul kuulus Riiginõukokku juba 90 liiget. Ajavahemikul 1810−1906 nimetas keiser Riiginõukogu liikmeks 516 isikut.
Departemangud
Riiginõukogu asutamisel 1810. aastal moodustati neli departemangu, millest kolm jäid püsima 1906. aastani. Departemange juhtisid esimehed.
Hiljem asutatud departemangud:
Struktuur
Võrreldes varasemaga muutus reformitud Riiginõukogu struktuur oluliselt. Sel perioodil moodustasid Riiginõukogu üldkogu, riigikantselei, kaks departemangu ja alalised komisjonid.
Üldkogu
Kui siiani olid üldkogu koosolekud olnud suletud, siis nüüd muudeti need avalikuks ja neist võis osa võtta avalikkus ja ajakirjandus.
Departemangud
Departemangude arv kahanes varasema nelja asemel kaheni.
Komisjonid
Alalisi komisjone oli nõukogus varasemast tunduvalt rohkem.
Rootsi raudteejaam
pisi|Rootsi jaamahoone 2009. aastal
Rootsi raudteejaam oli raudteejaam (pooljaam) Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Seira külas, Rapla–Virtsu kitsarööpmelise raudtee 60. kilomeetril. Raudteejaam oli kasutusel Rapla–Virtsu raudtee tegevuse ajal aastatel 1931–1968.
Jaamahoone
Jaamahoone on arhitekt Leon Johansoni projekti järgi 1932. aastal valminud klassitsismi sugemetega funktsionalistlik kahekorruseline ehitis. Jaama hoonete ansamblis on veel pagasiait, kuur, saun, käimla ja maakivikelder.
Rootsi raudteejaama peahoone sarnaneb Paeküla, Rumba ja Tuudi jaamahoonega.
2012. aastast taastavad Rootsi raudteejaama skulptorid René Reinumäe ja Maigi Magnus.
Pärnu tänavate loend
''Siin on loetletud Pärnu tänavaid ja muid aadressikohti.
Lambakorrik (perekond)
Lambakorrik (Cerrena) on kandseente hulka kuuluv perekond seeni.
Tallink Hotels
pisi|[[Tallink City Hotel (juuni 2007)]] Tallink Hotels on hotellikett, mille omanik on Tallink Grupp.
Hotellikett hõlmab Tallinnas kolme hotelli: Tallink City Hotel, Tallink Express Hotel ning Tallink Spa & Conference Hotel.
Varem on hotelliketti kuulunud Pirita Top SPA Hotel ja Tallink Riga Hotel.
Río Muni
Río Muni (fangi keeles Mbini) on Ekvatoriaal-Guinea kontinentaalpiirkond, mis lisaks riigi mandrialale hõlmab ka väiksemaid saari Corisco, Elobey Grande and Elobey Chico.
Piirkonna pindala on 26 017 km². Nimi on tuletatud Muni jõest.
Río Munis on neli provintsi:
Lea Pähkel
Lea Pähkel (sündinud 22. novembril 1968 ) on Eesti jurist, prokurör.
1989. aastal lõpetas ta õpingud Tallinna Majandustehnikumi õigusteaduskonnas, 1995. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1989–1992 töötas ta Tallinna Perekonnaseisuametis inspektorina. 1992. aastal alustas Lea Pähkel Tallinna prokuratuuris stažöörina, hiljem sai temast abiprokurör ning prokurör.
2018. aasta oktoobrikuu seisuga töötab ta Põhja ringkonnaprokuratuuri III osakonnas (alaealiste ja lähisuhtevägivalla kuriteod).
Ilava
Ilava (saksa keeles Illau, ungari keeles Illava) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Ilava ringkonna halduskeskus. Ilava asub Váhi jõe ääres, Tšehhi piirist 12 km kaugusel ja Trenčínist ligikaudu 19 km kirdes.
Kiitsharakad
pisi| Folklooriselts Kiitsharakad on folkloorirühm, mis tegutseb Märjamaa vallas Vana-Vigala külas. Seltsi tegevuse eesmärkideks on Eesti rahvuskultuuri igakülgne säilitamine, edendamine ja vahendamine; koostöö edendamine eesti rahvuskultuurist huvitatud füüsiliste ja juriidiliste isikutega nii kodu- kui välismaal; rahvatantsu ja rahvamuusika viljelemine; rahvusliku käsitöö väärtustamine; paikkondliku vaimuvara kogumine, tutvustamine ja talletamine ja seltsi liikmete vaba aja kultuuriline sisustamine. FS Kiitsharakad on Eesti Folkloorinõukogu liige ja seltsile on omistatud kõrgem kategooria eheda folkloori esitamise alal.
Ajalugu
Seltsi eelkäijaks oli 1985. aastast tegutsev naisrahvatantsurühm ja nimi Kiitsharakad on pärit aastast 1996. Folklooriselts Kiitsharakad MTÜ asutati aastal 2002. Seltsi all tegutseb naisrahvatantsurühm, segarahvatantsurühm ja pärimusmuusika ansambel. Aastal 2020 täitus naisrahvatantsurühmal 35 ja segarahvatantsurühmal 20 tegevusaastat. Seltsi juhendaja, kunstiline juht ja tantsuõpetaja on Krista Tõldmaker. 23. veebruaril 2023 aastal tunnustati teda Märjamaa Valla Maarjaristi II klassi hõberistiga Vigala pärimuskultuuri hoidmise eest ning 17.02.2023 tunnustasid Raplamaa Omavalitsuste Liit ja Kultuurkapitali Raplamaa ekspertgrupp Kristat aastapreemiaga kui MTÜ Folklooriselts Kiitsharakad eestvedajat ja Vigala pärimuskultuuri hoidjat.
Ilava
Ilava paikneb merepinnast 255 meetri kõrgusel.
Kiitsharakad
Juhendajad
Juhendajad läbi aegade on Merike Hints (1985-1989), Helmi Hiibus (1989-1991), Loide Enni (1991-1994) ja alates aastast 1994 Krista Tõldmaker.
Ilava
Ilavat on esmamainitud aastatel 1332–1337. Võimalik, et Ilava sai linnaõigused 1339. aastal. Ilava oli oluline käsitöökeskus, linnas tegutsesid mitmed gildid.
Flatiron District
Flatiron District on naabruskond, mis asub Manhattanil, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. Flatiron District on nimetatud Flatiron Buildingu järgi, mis asub 23 tänaval. Flatiron District on osa Manhattani viiendast piirkonnast.
Ilava
Ilava loss ehitati 1856. aastal ümber vanglaks, millena see on kasutusel tänini.
Flatiron District
pisi|vasakul|[[Flatiron Building]]
Kiitsharakad
Tegevus
pisi|World Folkfest, Utah 2022Selts osaleb maakondlikel ja vabariiklikel tantsupidudel ning folkloorifestivalidel nii kodu- kui välismaal.
Välisfestivalid
Kiitsharakate esimene välisreis toimus 1998.a Saksamaale Bitburgi folkloorifestivalile. Käidud on ka Soomes (2000), Ungaris (2008), Makedoonias (2015), Tšehhis (2016), Valgevenes (2018), Baškiirias (2021) ja Ameerika Ühendriikides (2022).
pisi|vasakul|Folkloriada, Baškiiria 2021
pisi
2022 aastal osales selts Magic Valley Folk Festivalil Idaho’s ja World Folkfestil Utah’s Ameerika Ühendriikides. Eelnevalt ootasid nad meilt väikest tutvustavat ja ka tervitusvideot ning külakostiks võtsime kaasa oma armsa Kaera-Jaani. Me kohtusime paljude toredate inimestega, meile tutvustati kohalikku kultuuri ja kombeid, osalesime paraadidel, tutvustasime oma kultuuri ja esinesime erivatel kontsertitel. Idahos osalesime raadio hommikuprogrammis ja rühmade intervjuudest avaldas Arianne Brown artikli "Springville World Folkfest is one way to fight against war, dancer says." Utah’s osalesime lisaks saabumis- ja tervitusvideos. Meie reisist kirjutas Vana-Vigala Rahvamaja juhataja Astra Põlma reisikroonika, mis on loetav Eesti Folkloorinõukogu kodulehel ja Märjamaa Nädalalehe 2022 aasta numbrites nr 31, nr 32, nr 33, nr 34 ja nr 35. pisi|püsti|Pärimuse Pärlid, K. Vallimaa, K. Tõldmaker
Folkloorilaager
FS Kiitsharakad korraldab aastast 2003 Vana-Vigala mõisas, kus tegutseb ka põhikool, laste folkloorilaagreid, kus saab pillimängu õppida, laulda, tantsida, juttu vesta, meisterdada, matkata ja muud põnevat teha. Lõppkontserdil Pärimuse Pärlid esitatakse laagri jooksul õpitut. Aastal 2022 toimus see juba 20. korda, kusjuures mitmed õpetajad olid laagri enda kasvandikud.
Pärimuse pärlid
2008 aastal andis selts välja Vigala jutu-, laulu- ja viisipärimust ning vanasõnu sisaldav kogumik Pärimuse pärlid, mille koostajateks olid Kaja Vallimaa ja Krista Tõldmaker.
pisi|vasakul
Hiieorg
Hiieorg on olnud Kiitsharakate südameasjaks juba pikemat aega ning 2015. aastal tunnustas Maavalla Koda meid hiiesõbralike ettevõtmiste eest tänukirjaga ja 16.09.19.a volikogu otsustas anda Vigala külas asuv Hiieoru kinnistu kuni 30. septembrini 2029 MTÜ  Folklooriselts Kiitsharakad tasuta kasutusse. Hiieküün on ehitatud Vana-Vigala mõisa kõrvalhooneks ja selts on alustanud selle paiga koristamise ja müüride konserveerimisega, samuti on paigaldatud infostend. Plaanis on rajada sinna kooskäimise koht – pärimuse pesa, kus saab koos olla, tähistada tähtpäevi ja läbi viia üritusi ning kontserte.
pisi
Pärimuspidu Baltica
FS Kiitsharakad on mitmeid kordi osalenud Pärimuspeol Baltica, nii ka sellel 2023. aastal. Seekord me ei korraldanud ise eelpidu vaid käisime külas Pärnu Raeküla Vanakooli Keskuses, kus meil lisaks tantsurühmadele ja pilliansamblile oli kaasas eraldi kavaga jutuvestja Kaja Vallimaa ja pillimees Marten Kaljas. Koos publiku ja teiste osalejatega tantsisime labajala valssi ning mängisime laulumängu. pisi|vasakul|Meeste tantsupidu 2022
Tantsupeod
FS Kitisharakad on rõõmu ja lustiga osalenud mitmetel tantsupidudel. Esimeseks pääsukeseks oli 1994.a peetud XV tantsupidu. Viimaste ettevõtmiste hulka kuuluvad 2022. a toimunud IV meeste tantsupidu "4 venda" ja Raplamaa laulu- ja tantsupidu "Jutud jõe ääres". Meesterühm osales 2015.a ka III meeste tantsupeol "KOLM" ja ka Raplamaa laulu- ja tantsupeol oleme osalenud ennemgi ning kindlasti jätkame seda traditsiooni. Pererühm ja naisrühm osalesid ka 2019.a toimunud XX tantsupeol "Minu arm." Samuti oli meil esmakordselt võimalus 2019.a XXVII laulu- ja XX tantsupeo "Tule tulemine" üritus korraldada ka Vigalas. Nüüdseks on omale pääsme 2023.a suvel toimuvale XII noorte laulu- ja tantsupeole lunastanud FS Kiitsharakate pererühm. pisi|vasakul
Raplamaa segarühmade talispordipäev
14. jaanuaril 2023 korraldas FS Kiitsharakad segarühm Rapla maakonna tantsurühmade talispordipäeva Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli ruumides. Koolitajateks oli Idla Eesti Seltsi võimlemistreener Lilja Normak ja tuntud tantsuõpetaja Kalev Järvela. Samuti õpetas noor tantsulooja Hedvig Haarde oma tantsu "Padepolka" noore pillimehe Marten Kaljase pilli saatel ning koordinatsiooniharjutusi juhendas Paul Bobkov. Eelmine seltsi poolt korraldatud talipäev toimus 17. jaanuaril 2015 Vana-Vigalas, mis toona kandis nimetust VIII Rapla maakonna rahvatantsurühmade talipäev. Selle käigus toimusid koolitused Henn Tiiveli ja Sille Kapperi juhendustel. pisi
Rahvusvaheline tantsupäev
FS Kiitsharakad tähistavad rahvusvahelist tantsupäeva nii matkates, tööd tehes kui loomulikult ka tantsides ja seda viimast vastavalt võimalustele – kas igaüks eraldi (kui muudmoodi ei tohi) või kõik koos. 2018 matkasime koos sõpradega Mukri rabas ja tantsisime tantsu Pärliine, 2019 pidasime pidu keset küla ja tantsisime tantsu Terve vald. 2020 oli koroona aasta ja koos tantsida ei lubatud, me aga kohtusime veebis ja tantsisime seekord siis niimoodi koos tantsu Kuo tu tetsu. 2021 tegime hoolega tööd aga ega me ei suutnud vastu panna ja sinna vahele ikka pidime ka Tokitantsu vihtuma ning 2022 kogunesime ümber potikedra tantsu Savikoja venelane tantsima ja edasi tantsiti ka bussi oodates ning oma koduhoovis.
Pärimusinkubaator
Selleks, et veel paremaks saada, osaleme Eesti Folkloorinõukogu poolt korraldatud koolitusel Pärimusinkubaator, mis toimub ajavahemikul 18. veebruar kuni 11. Juuni 2022. Erinevad eksperdid, nagu Raul Rebane, Ave Matsin, Sille Kapper-Tiisler, Inga Paenurm, Janika Oras ja Lauri Õunapuu, aitavad süveneda oma kultuuri ja paikkonna eripärasse ning koolitavad, kuidas seda tutvustada ja edasi õpetada.
Juhatus
FS Kiitsharakad juhatusse kuuluvad viis tegusat naist: Margit Liira, Maie Hints, Janika Liländer, Anneli Ülemaante ja Krista Tõldmaker.
Must-lepalind
pisi|Isaslind pesal Must-lepalind (Phoenicurus ochruros) on lind rästaslaste sugukonnast lepalinnu perekonnast.
Ta on algupäraselt tulnud Lõuna-Euroopa mägistelt aladelt, kuid on üllatavalt hästi kohanenud linnaeluga.
Linnu laul kõlab melanhoolselt ning seda võib kuulda kõrgelt puude okstelt linna- või tööstusaladel. Maastikul on teda raske märgata, ent samas on lindu lihtne ära tunda veidi punaka saba järgi, mida must-lepalind väristab liikudes või putukate järgi sööstes. Isase linnu omapära on valge laik tiibadel, emast eristab valge kurguosa ja pruunikaskollane kõht. Must-lepalind talvitub Aafrikas Sahara lõunaosas.
Eestis hinnatakse must-lepalinnu pesitsusaegset arvukust 5000–8000 paarile.
Gallen-Kallela muuseum
pisi|Gallen-Kallela muuseum (mai 2017) Gallen-Kallela muuseum (soome keeles Gallen-Kallelan Museo) on Soomes Espoos Tarvaspääs asuv muuseum.
Hoone ehitati aastatel 1911–1913 soome maalikunstniku Akseli Gallen-Kallela ateljeeks. 1961. aastal avati hoone muuseumina.
Musta mantliga mees
"Musta mantliga mees" on kirjanik Eduard Vilde üks esimesi ühiskondlikke vastuolusid käsitlev jutustus. Jutustus algab lausega:
Kirjandus
Eduard Vilde. "Musta mantliga mees". Mixi kirjastus. ISBN 9985-9250-7-6
Anneli Merelaid
alt=Anneli Merelaid Hageri orelil|pisi|Anneli Merelaid mängimas jumalateenistusel külalisorganistina Hageri kiriku orelil 2. aprillil 2017. Foto: Priit Põklik Anneli Merelaid (sünd. 1966) on eesti muusik, organist. thumb|Anneli Merelaid mängimas Jõelähtme kiriku orelil 11. detsembril 2016. Foto: Priit Põiklik
Õppinud Tallinna 22. Keskkooli juures asuvas muusikaklassis klaverit õpetaja Arda Elsoni juures, Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogikat ja klaverit (prof. Karl Sillakivi juures).
Orelit õppinud prof. Rolf Uusväli juures ning lõpetanud Tallinna Kirikumuusikakooli oreli ja koorijuhtimise erialal.
Musitseerinud kontsertidel koos erinevate muusikutega - tšellist Eve Saare, viiuldaja Meelis Vahari, pianist Kirill Lissijenkoga, saatnud organisti ja pianistina paljusid lauljaid: sopranid Arete Kerge (Teemets), Eve Randkivi, Merje Topkin, Varju Kynz, metsosopran Elina Avotina (Läti), baritonid Kristians Krievans (Läti), Harald Weiler, tenor Dainis Kalnacs (Läti) jt.
Osalenud heategevusprojektides ja esinenud heategevuskontsertidel, millega on kogutud raha Tallinna Vaimse Tervise keskusele valgusteraapialampide soetamiseks (kontserdisari Valgus toob rõõmu 2018. aastal), Eesti sakraalhoonete renoveerimise ja orelite taastamise või korrashoiu toetuseks.
2019. aasta suvel andis Anneli Merelaid koos bariton Harald Weileriga 24 heategevuskontserti Eesti kirikutes, millega koguti annetusi Türi koolipoisi Rasmus Juhansoni taastusravi toetuseks (Järva Teataja). Kontsertsarjas astuvad üles ka organist Anne Jalakas, sopran Ragne Saul, sopran Merje Parts, sopran Eve Randkivi, sopran Helle-Moonika Helme jt muusikud. (Virumaa Teataja), (Tapa vald)
Anneli Merelaid esineb heategevuse korras regulaarselt eakate keskustes ja vanadekodudes.
25 (Tallinna bussiliin)
Buss sõitis liini 3 korda tööpäevas, mis tegi sellest liinist 16. juuni 2020 seisuga kõige hõredama bussigraafikuga liini Tallinna ühistranspordiliinide võrgustikus.
Bussiliin liideti 1. septembril 2020 bussiliiniga 20A.
Marsruut
Liini 25 pikkus oli ligikaudu 11 kilomeetrit ja bussi marsruut läbis Tallinnas Mustamäe ning Nõmme linnaosasid, liini lõpp-peatus asus Saue vallas Laagri alevikus. Bussi marsruut Keskuse peatusest oli järgmine: Keskuse tänav, Sõpruse puiestee, E.Vilde tee, Kadaka tee, Kadaka puiestee, Möldre tee.
Katkestus
Informaatikas tähendab katkestus asünkroonset signaali, mis katkestab programmi täitmise tsükli, et kontroll järgmisele protseduurile üle anda.
Riistvara katkestus paneb jooksva programmi täitmise ootele ja käivitatakse katkestusetöötleja.
Tarkvara katkestust võetakse tavaliselt kui käsustiku käsku, mis samuti põhjustab katkestusetöötleja käivitamise.
Katkestusi kasutatakse peamiselt mitme programmi korraga töös hoidmiseks (multitegumtöö). Sellist süsteemi kutsutakse interrupt-driven (katkestuste poolt juhitud).
Arthur Honegger
pisi|Arthur Honegger (1928) pisi|Arthur Honegger Šveitsi 20-frangisel paberrahal Arthur Honegger (10. märts 1892 – 27. november 1955) oli Šveitsi päritolu Prantsusmaa helilooja. Lapsena huvitus ta jalgpallist ja ragbist ning tema muusikaõpingud olid lünklikud. Ta käis küll viiulitundides, kuid harmooniat õppis iseseisvalt Ludwig van Beethoveni sonaatide järgi. Süsteemsema hariduse sai ta alles Pariisi konservatooriumis aastatel 1911–1914, kus nägi Satie dadaistlikku balletti „Paraad“, mis kaugendas Honeggeri impressionismist ning lähendas satiirile ja irooniale. Pariisis kohtus ta ka heliloojatega, kellest moodustus impressionismivastane rühmitus Les Six (Kuuik). Kuuiku liikmetest mõjutas Honeggeri kõige rohkem Darius Milhaud, kes pani Honeggeri kuulama kaasaegset muusikat ja viis ta muusikasalongidesse. Milhaud tutvustas Honeggerile ka džässi, mille elemente on selgelt tunda tema tšellokontserdis ja oratooriumis "Jeanne d'Arc tuleriidal". Teine rühmituse liige Georges Auric tutvustas Honeggerile Jean Cocteau loomingut, kellest sai tema suurim kirjanduslik koostööpartner. Kuuik tegutses vaid neli aastat, kuni aastani 1921. Pärast seda tutvus ta impressionist Maurice Raveliga, keda teised vältisid.
Honegger on rühmituse liikmetest mitmekülgseim, tema muusikat mõjutasid nii Johann Sebastian Bach, Max Reger ja Richard Strauss kui ka prantsuse muusika. Uusklassitsistina võttis ta eeskuju minevikust. Ta ütles: "Oks, mis on tüvest lahti rebitud, hävib kiiresti." Honeggerile meeldis rangus, tõsidus ja komplitseeritus. Oratooriumis "Kuningas Taavet" (1921) katsetas ta polütonaalsusega, soovides nii võimalikult palju kasutada moodsa harmoonia võimalusi. Tema loomingut mõjutasid ka muusikavälised hobid: masinad ja sport. 1923. aastal kirjutas ta menuka sümfoonilise pildi "Pacific 231", mis kirjeldab auruveduri liikumahakkamist, sõitu, pidurdust ja seismajäämist. Orkestriteoses "Ragbi" on orkester jagatud kaheks, kujutades kahte meeskonda. Teost on ette kantud ka staadionidel.
1935. aastal kirjutas Honegger oratooriumi "Jeanne d'Arc tuleriidal", kus helilooja ühendas erinevad teatrivormid, kaasaarvatud sõnalavastuse. Libreto autor Paul Claudel keeldus alguses teksti kirjutamast, kuid ühe rongisõidu ajal aknast välja vaadates ilmutas Jeanne d'Arc Claudelile end ise. Teoses, millest sai teise maailmasõja ajal patriootlik teos, on Honegger sidunud džässi, polütonaalsuse, gregooriuse koraali ja rahvalaulu. Huvitav on ka orkestratsioon: ta asendas metsasarved saksofonidega ning kasutas varajast elektroonilist pilli Martenot' lained.
Mēdzūla mõis
Mēdzūla mõis (saksa keeles Meselau, läti keeles Mēdzūlas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Liezēre kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas Mēdzūla asulas.
Ajalugu
Mõisa omanikud on olnud Buddenbrockid ja Grotthussid.
Levila.ee
Levila (levila.ee) on 2019. aasta lõpus asutatud meediakanal eesmärgiga avaldada põhjalikke lugusid Eesti elust inimestele nii pealinnas kui väljaspool seda.
Levila juht on Daniel Vaarik, Levila käivitamisse on investeerinud Taavet Hinrikus, Ahti Heinla ning Sten Tamkivi.
Tunnustus
2021 – Mondo kaevamishark keskkonna ja inimõiguste teemade põhjaliku kajastamise eest
2022 – Selge sõnumi edendaja. Eesti Keele Instituudilt: "2022. aasta selge sõnumi edendaja on meedialabor Levila, mis on kvaliteetne, selge ja juurdepääsetav aeglane ajakirjandus. Levila räägib lugusid Eestist ja Eesti inimestele: loodusest, julgeolekust, vaimsest tervisest, hakkamasaamisest, õppimisest jm. Hea Levila lugu on jutustatud lihtsalt ja haaravalt. Et seda saaks lugeda, vaadata või kuulata võimalikult paljud inimesed, alates keskkooliõpilastest ja lõpetades vanaemadega."
Obizzo II d'Este
pisi|d'Este suguvõsa vapp Obizzo II d'Este (ca 1247 – 13. veebruar 1293) oli Ferrara ja Ancona margi markii.
Nurmuiža mõis
pisi|Nurmuiža mõisa [[härrastemaja ehk Nurmuiža loss (august, 2000)]] Nurmuiža mõis (läti keeles Nurmuižas muiža, saksa keeles Nurmhusen, Nurmis) oli Nurmuiža ordulinnusest välja kasvanud mõis Kuramaa kubermangu Talsi kreisis Talsi kihelkonnas. Lätis nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Talsi piirkonnas Lauciene vallas Lauciene asulas.
Obizzo II d'Este
Päritolu
Obizzo oli markkrahv Azzo VII d'Este ainsa poja Rinaldo I d'Este sohilaps suhtest Napoli pesunaisega. Varsti peale sündi aeti Obizzo koos oma emaga Ferrarast välja ja nad asusid elama Ravennasse. Oma staatuse tõttu oli Obizzole määratud selgusetu tulevik. Kuid see olukord muutus aastal 1251 – tema isa, kes oli aastast 1238 Saksa-Rooma keisri Friedrich II pantvang Puglias, mürgitati ühes oma viljatu naise Adelaide da Romanoga.
Nurmuiža mõis
Mõisa omanikud on olnud Duntenid, Fircksid.
Obizzo II d'Este
Tee võimule
Kuna Rinaoldo oli olnud markkrahv Azzo VII ainus poeg, nägi markkrahv nüüd Obizzos ainsat võimalust Este dünastia edasi kestmiseks ja võitles selle nimel, et teda tema pärijana tunnustataks. Paavst Innocentius IV legitimeeris Obizzo aastal 1252, varsti peale seda kui tema ema oli Aadria merre uputatud.
Lower East Side
pisi|Lower East Side tähistatud roosaga Lower East Side, tuntud ka kui LES, on naabruskond, mis asub Manhattani linnaosas, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. Lower East Side on 2,17 ruutkilomeetrit suur ja seal elab 72 957 inimest 2010. aasta seisuga.
Nurmuiža mõis
Mõisa kõrvalmõis oli Majori mõis.
Obizzo II d'Este
Võimule saamine
1264. aasta 7. veebruaril kuulutati ta gvelfina Ferrara eluaegseks valitsejaks, kuigi tema päritolu kohta esitati küsimusi ja linn jagunes arvamuses kaheks (Obizzol olid olulised toetajad, sealhulgas Ravenna peapiiskop). Tema valitsemisaeg tähistas Ferrara kommuuniaja lõppu ja kuni 17. sajandini kestnud valitsemisviisi algust. Obizzo haaras enda valdusse ka gibelliinide Salinguerra linna, kuid muutis hiljem vastavalt vajadusele poolt. Aastal 1288 sai temast ka gibelliinide Modena ning aastal 1289 Reggio valitseja. Tema valitsemisaeg ei olnud ainult muretu ning korduvalt üritati teda ka peatada (nt aastatel 1273 ja 1288), kuid tulutult.
Hiljem kaotas Obizzo II turniiril võideldes silma, kuid alates temast muutis Este dünastia Ferrara järgmiseks kolmeks sajandiks üheks juhtivaks majanduslikuks jõuks ja kultuuri- ning kunstikeskuseks.
Surm
Kõige tõenäolisemalt tappis Obizzo tema poeg Azzo VIII d'Este ja seda ilma, et Obizzo oleks omale pärijat nimetanud. Azzo pretendeeris valitsemisele kui vanim poeg (esisünniõigus), kuid tema vennad Aldobrandino ja Francesco võitlesid jõuliselt ka oma õiguste eest. Viimaks sõlmisid vennad valdustega seoses jagamislepingu: Azzo säilitas Ferrara, Aldobrandino sai endale Modena ja Francesco Reggio Emilia.
"Jumalik komöödia"
Obizzo d'Este on tegelane ka Dante Alighieri teoses "Jumalik komöödia" – teda on kujutatud põrgu seitsmendas ringis ja raamatu järgi ostis ta oma vennalt naisterahva seksuaalsuhete jaoks.
Perekond
Obizzo abiellus esimest korda aastal 1263 Niccolò Fieschi di Lavagna tütre Jacopinaga (ka Giacomina), kes suri 1287. aasta detsembris; Jacopina isa oli paavst Innocentius IV vend. Neil oli viis last:
Aastal 1289 abiellus Obizzo teist korda, võttes naiseks Verona valitseja Alberto I della Scala tütre Costanza (suri 1306). Sellest abielust lapsi ei sündinud.
Veliži maakond
Veliži maakond (valgevene keeles Веліжскі павет; vene keeles Велижский уезд) oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu ning Pihkva kubermangu haldusüksus. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jäävad maakonna alad Venemaa Smolenski oblasti, Pihkva oblasti ja Tveri oblastia aladele, osaliselt ka Valgevene Vitebski rajooni territooriumile.
Ajalugu
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajatigi aastal 1772. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Pihkva kubermangus, aastast 1776 aga Polotski kubermangus, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1866 liideti sellega osa seni Suraži maakonda kuulunud alasid. Aastal 1924 Vitebski kubermang likvideeriti ja maakond läks taas Pihkva kubermangu koosseisu. Maakond likvideeriti koos kubermanguga aastal 1927.
Haldusjaotus
pisi|Veliži maakonna asend tänapäevase haldusjaotuse kontekstis
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles Волость). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Veliž, kus aastal 1897 oli 12 193 elanikku. Lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 13 valda. Aleveid oli maakonnas kaks: Iljino ja Usvjat.
13 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:
Aastal 1926 oli maakonna koosseisus kuus valda:
Achim
Achim on vald ja suurim linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Verdeni kreisis. Linna pindala on 68,01 km². 31. detsembril 2017 elas seal 31 834 inimest. Linn asub Weseri paremkaldal, umbes 17 km Verdenist loodes ja 16 km Bremenist kagus.
Achim asub Weseri nõos Urstromtalis. Achimit ümbritsev ala on peamiselt looduslik nõmm.
Ajalugu
Kristlikud misjonärid püstitasid Achimisse ristimiskiriku 12. sajandil; see oli Achimi tänapäevase, ürikutes esimest korda 1257. aastal mainitud St. Laurentiuse kiriku eelkäija. Siis kuulus see vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda.
Lüneburgi pärilussõja (1370–1388) käigus pandi Achim 1381. aastal Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti ja Bremeni vürstliku peapiiskopi Albert II vahel toimunud võitluste tõttu põlema.
1626. aastast oli Achim vaheldumisi taanlaste ja rootslaste kontrolli all. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi krooniga – selle katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Seitsmeaastase sõja ajal oli see Prantsusmaa kontrolli all. 1807. aastal annekteeris Bremeni hertsogkonna, sealhulgas Achimi, üürike Vestfaali kuningriik. 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. Achimist sai samanimelise kantoni keskus Bouches-du-Weseri departemangus. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale. 1814. aastal ülendati kuurvürstkond Viini kongressil Hannoveri kuningriigiks. 1823. aastal liidendas Hannover hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Achimist, sai Stade regiooni osa.
Rongijaam on Achimis 1847. aastast. Achim asub Bremeni ja Hannoveri vahel.
pisi|Achimi raekoda
Civic Center (Manhattan)
pisi|Civic Center roosaga tähistatud Civic Center on naabruskond, mis asub Lower Manhattanil Manhattani linnaosas New Yorgis Ameerika Ühendriikides.
Naabruskonnas asub New Yorgi raekoda. Naabruskond piirneb Financial Districti, Tribeca ja Chinatowni ning Brooklyni sillaga.
Oskar Pollisinski
Oskar Pollisinski VR II/3 (27. august 1896 Narva – 4. aprill 1942 NorilLag) oli Eesti sõjaväelane (major).
Oskar Pollisinski osales Vabadussõjas, teenis 8. üksikus jalaväepataljonis, 2. Diviisi staabis ja Sõjavägede Staabis. Ta arreteeriti 15. juunil 1941.
East Village (Manhattan)
pisi|East Village roosaga tähistatud East Village on naabruskond, mis asub Manhattani linnaosas, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. East Village´is elavat inimest kutsutakse East Villageriks. East Village´is elab 2010. aasta seisuga 62 832 inimest.
Demersaalsed kalad
pisi|Taeniura lymma on [[demersaalne|demersaalsete kalade esindaja]] Demersaalsed kalad on rühm kalu, kelle elutegevus on seotud mere või mõne muu veekogu põhjaga. Peamiselt asustavad nad mudase, liivase, kruusase või kivise põhjaga meresid ja järvesid. Rannikumeres leidub demersaalseid kalu mandrilavadel või nende lähedal, sügavamates vetes mandrilava nõlva ligiduses ja selle tõusul. Üldiselt ei leidu demersaalseid kalu mere sügavamates osades, näiteks abüssaalis, kuid neid võib leida ookeaniliste mägede ümbruses või saarte juures.
Sõna demersaalne pärineb ladinakeelsest sõnast demergere, mis tähendab vajumist või põhjalangemist.
Demersaalsete kalade põhimenüü moodustavad mere- või järvepõhjal elutsevad muud kalaliigid või zooplankton. Neid võib vastandada pelaagiliste liikidega, kes elavad ja toituvad põhjakihist eemal vabas vees. Demersaalsete kalade filee sisaldab kalaõli (1–4 protsenti kogumahust), pelaagilistel kaladel võib kalaõli sisaldus olla isegi kuni 30 protsenti.
Tüübid
Demersaalsed kalad saab jagada kahte suurde rühma: rangelt bentilised kalad, kes saavad puhata veekogu põhjale toetudes või sellel lamades ja bentopelaagilised kalad, kes suudavad hõljuda veekogu põhjasubstraadi kohal paiknevas veekihis.
Bentopelaagilistel kaladel on loomulik ujuvus, mis võimaldab neil hõljuda veesambas ilma erilise lisapingutuseta, samas kui rangelt bentilised kalad on tihedamad ja neile on omane negatiivne ujuvus, mis võimaldab neil lamada veekogu põhjal ilma mingisuguse pingutuseta. Enamik demersaalsetest kaladest on bentopelaagilised. .
Demersaalsete kalade, nagu enamiku põhjaltoitujate puhul, on vaja organismist liigse substraadi eemaldamiseks eraldi mehhanismi. Demersaalsed kalad kasutavad üleliigse liiva suust väljapumpamiseks lõpusepilusid. Enamik demersaalseid kalu on ventraalselt lamenenud kehaga, mis lihtsustab substraadile lamandumist. Erandiks siinkohal on lestalised, kes on lamendunud lateraalselt ja seetõttu toetuvad nad substraadile tegelikult küljega. Samuti on paljude demersaalsete kalade ühiseks tunnuseks "inferioorne" suu, mis tähendab, et suuavaus on suunatud allapoole. Kuna suurem osa nende toidulauast paikneb nende all substraadil, tuleb selline suuasetus kasuks. Põhjaltoitujad, kelle suu on ülessuunatud avausega, näiteks sugukond Uranoscopidae, eelistavad ujuvat saaki.
Bentilised kalad
Bentilised kalad on veest suurema tihedusega, et neil oleks võimalik vajuda veekogu põhjale. Põhjal viibides on neil toidu püüdmiseks kaks moodust: lama-ja-oota strateegia varitsusrünnakuga kaladel, kes ootamise ajaks sageli maskeerivad ennast näiteks liivaga kattes, ning teine võimalus on liikuda toitu otsides veekogus aktiivselt ringi. Lestalised ja astelraid on bentilised kalad, kes lamavad toidujahil olles ookeani põhjal.
Lestalised on näiteks lest, merikeel, kammeljas, Atlandi merilest ja harilik hiidlest. Mitme liigi täiskasvanud isenditel on mõlemad silmad ühel peapoolel. Arengu algetappide ajal asetsevad silmad pea eri pooltel. Vastsestaadiumist edasi arenedes liigub üks silm aga läbi metamorfoosi pea teisele küljele, mille läbimise järel asuvad mõlemad silmad pea ühel küljel. Koos silma asukoha muutusega muutub ka lestalise eluviis ja toidu püüdmiseks maskeerib ta end põhjal lamades nii, et mõlemad silmad on ülessuunatud asendis. Kummale pea poolele silm metamorfoosi ajal üle kantakse, oleneb liigist – mõnel liigil on mõlemad silmad paremal peapoolel, mõnel liigil vasakul peapoolel.
Bentiliste kalade keha on adapteerunud pidevaks kontaktiks merepõhjaga. Ujupõied enamasti puuduvad või on redutseerunud ning keha on tavaliselt üht või teistpidi lamendunud.
Bentopelaagilised kalad
pisi|[[Pseudotriakis microdon'il (pildistatud sügavusel 1200 meetrit) on ülisuur õliga täidetud maks, mis võimaldab tal hõljuda mandrinõlval. Ta toitub peajalgsetest, grenaderidest, madumakrellist (Gempylus serpens), sugukonna Synaphobranchidae ja perekonna Epmotperus esindajatest.  ]]
Süvamere bentopelaagilistel Teleostomi taksoni liikidel on kõigil olemas ujupõied. Dominantsetel liikidel nagu Macrouridae ja Ophidiidae sugukondade esindajatel on suur biomass. Väiksema massiga on sellised liigid nagu süvaveetursad (Gadidae ja Moridae sugukondadest), süvamereangerjad ja Halosauridae sugukonna esindajad.
Bentopelaagilised haid, nagu seltsi Squaliformes esindajad, saavutavad neutraalse ujuvuse, kasutades selleks oma suurt õliga täidetud maksa. Haid kohanevad hästi mõõdukalt kõrgete rõhkudega. Neid leidub sageli ookeanipõhja kallakutel kuni 2000 meetri sügavusel, kus nad toituvad allavajuvatest raibetest, näiteks surnud vaaladest. Haide keha energianõudlus on kõrge pideva ujumise ja ujuvust tagava suure õlikoguse säilitamisvajaduse tõttu. Suurtel sügavustel, kus keskkond on oligotroofne, ei ole sellised kõrged nõudmised täidetavad.
Madalate vete astelraid on bentilised ja suudavad lamada veekogu põhjal. Süvamere astelraid on aga bentopelaagilised ja nagu seltsi Squaliformes haide puhul, omavad nad väga suuri maksasid, mis tagavad neile neutraalse ujuvuse.
Bentopelaagilised kalad saab jagada kehatüübilt lodevateks ja robustseteks. Lodevad bentopelaagilised kalad on nagu bahhüopelaagilised kalad; neil on vähenenud kehamass ja madal ainevahetusetase, kulutades lamades saagi varitsemisele minimaalselt energiat. Lodevate kalade näiteks on Achanthonus armatus, hiigelsuure peaga röövkala, kelle kehast 90 protsenti on vesi. Achanthonus armatus'e puhul on eriline tema kõrvade ja aju suurus võrreldes tema keha suurusega. Nimelt on sellisel võrdlusel nimetatud liigil kõige suuremad kõrvad ja väikseim aju kehasuuruse suhtes kõigi tuntud selgroogsete seas.
Elupaigad
pisi|{{legend|#CB9866|Setted}} {{legend|#996633|Kivimid}} Mandrilava serv on piir, kus mandrilava läheb üle abüssaaliks. See serv märgib piiri suhteliselt madalate rannikualade bentiliste elupaikade ja süvamere bentiliste elupaikade vahel. Rannikualade demersaalsed kalad elavad kaldalähedastes vetes, näiteks lahtedes ja estuaarides, samuti kaldast veidi eemal mandrilava piires. Süvamere bentilised kalad elavad aga enamasti rannikust eemal mandrinõlval, mis märgib merepõhjal piirkonda, mis langeb abüssaaltasandike sügavusele. See mandrinõlv moodustab umbes 28% kogu ookeanilisest alast. Teisi süvamere demersaalseid kalu võib leida ookeanimägede ja saarte läheduses.
Terminit "bahhüodemersaalsed kalad" kasutatakse mõnikord termini "süvamere demersaalsed kalad" asemel. Bahhüodemersaalne viitab demersaalsetele kaladele, kes elavad suurematel sügavustel kui 200 meetrit merepinnast.
Terminit epibentiline kasutatakse nendele ookeanipõhjas elavatele organismidele viitamiseks, kes ei kasuta urge oma elutegevuses. Termineid mesodemersaalne, epidemersaalne, mesobentiline ja bahhüobentiline ei kasutata.
Rannikualad
Rannikualade demersaalsed kalad elavad rannikuvetes kaldajoone ja mandrilava serva vahelisel alal, veekogu põhjal või selle lähedal. Kuna tavaliselt on mandrilava madalam kui 200 meetrit, on rannikuveed enamasti epipelaagilised. See mõiste sisaldab korallrahude kalu ja demersaalseid kalu, kelle elupaikadeks on estuaarid, abajad ja lahed.
Perekonna Uranoscopidae esindajaid leiab kõikjal maailmamere madalates rannikuvetes. Nende silmad asetsevad pea ülaküljel ja neil on suured ülessuunatud suud. Toiduotsingul eelistavad need kalad varitsusrünnakut. Ootamise ajaks matavad nad oma keha liiva sisse. Sobiva saagi (bentopelaagilise kala või mõne selgrootu) lähenemisel sööstavad nad oma varitsuspaigast välja ja püüavad saakobjekti kinni hetkel, kui see liigub üle nende peidupaiga. Mõnel liigil on ussitaoline meelitamiselund, mis kasvab välja nende suupõhjast. Seda jätket kasutavad nad saaklooma oma suhu meelitamiseks, liigutades seda nende ees. Uranoscopidae perekonna esindajad on mürgised ja nad on võimelised tootma elektrilaenguid. Neid on kutsutud "kõige õelamateks loodud loomadest".
Rannikumere demersaalsete kalade näiteks saab veel tuua tursa, Atlandi merilesta, merikuradit ja merikeele.
Süvameri
pisi|Ookeanipõhja ristlõige. Näha on suured vertikaalsed tõusud ja langused Süvamere demersaalsed kalad asustavad bentilisi alasid, mis asuvad rannikualadest eemal. Demersaalsed kalad on mandrinõlval laialt levinud. Nende liigirikkus on suurem kui rannikualade demeraalsetel kaladel, kuna nende elupaik on varieeruvam. Veel kaugemale ookeani poole liikudes on järgmisteks pinnavormitüüpideks abüssaaltasandid. Need lamedad, tundemärkideta alad moodustavad umbes 40% kogu ookeanipõhjast. Ala on kaetud setetega ja enamasti puudub siin igasugune bentiline elu (bentos).
Süvamere bentilised kalad elavad sageli tasandikul leiduvates veealustes kanjonites ja sügavates kivilõhedes. Selline elupaikade valik on põhjendatud selgrootute kogukondade esinemisega nendel aladel. Ookeanilised mäed segavad mõnikord hoovuste kulgemist ja tekitavad enda jalamile toitaineterikka süvaveekerke, mis on heaks elupaigaks bentilistele kaladele. Veealused mäeahelikud on erinevate veealuste ökosüsteemide lahutajateks, moodustades tõkke erinevate tingimustega paikade vahele. Levinud on sellistes elupaikades angerjalised, pihklased ja perekonnad Bythitidae, Zoarcidae ning Chlorophthalmidae.
York Harbour (Maine'i osariik)
pisi|York Harbour pisi|[[Martin Johnson Heade'i maal "York Harbor, Maine'i rannik" (1877)]] York Harbour on puhkepiirkond Ameerika Ühendriikides Maine'i osariigis Yorki linnas.
Mayenne'i departemang
Departemang on nime saanud Mayenne'i jõe järgi. Lisaks asub departemangus Mayenne'i vald.
Departemang jaguneb halduslikult:
Nõukogude Avalikkuse Antisionistlik Komitee
Juudi Antisionistlik Komitee (vene keeles: Антисионистский комитет советской общественности) oli Nõukogude Liidus KGB suunistel juudi avaliku elu tegelastest sunniviisiiliselt moodustatud Iisraeli poliitika vastane organisatsioon. Liituma sunniti ka rabi Jakov Fišman.
Primaarne pulmonaalhüpertensioon
Primaarne pulmonaalhüpertensioon ehk esmane kopsuvereringe hüpertensioon ehk primaarne kopsu hüpertensioon on pulmonaalhüpertensiooni haigusjuhtum, millel puudub ja/või millel ei suudeta tuvastada kindlat põhjust peale kopsuarteri püsiva kõrgenenud rõhu seisundi ning hüpertoonilise südame- ja kopsuhaiguse (patoloogilised muutused, postmortaalselt, minimaalsed).
Tänapäeval on primaarne pulmonaalhüpetensioon vananenud termin ja kasutusel on termin "idiopaatiline pulmonaalhüpertensioon" (IPAH).
RHK-10 klassifikatsioon
Primaarne pulmonaalhüpertensioon klassifitseeritakse Eesti Tervishoiusüsteemis töötavate arstide poolt RHK-10 alusel, peatüki IX: Vereringeelundite haigused alamjaotises:
Kauhajoki koolitulistamine
Kauhajoki koolitulistamine toimus 23. septembril 2008 Kauhajoel kui bakalaureusetudeng, 22-aastane Matti Juhani Saari avas Seinäjoki kutsekõrgkoolis poolautomaatsest püstolist tule, tappes 10 inimest ja vigastades üht, enne kui endale kuuli pähe lasi. Ta suri paar tundi hiljem Tampere ülikooli haiglas.
See oli teine koolitulistamine Soomes vähem kui aasta jooksul ja kolmas Soome ajaloos. Eelmine koolitulistamine oli 2007. aasta novembris Jokelas ja enne seda oli viimane koolitulistamine 1989. aastal Raumas.
Herbert Tamm
Herbert Tamm (3. aprill 1891 Tartu – jäi teadmata kadunuks septembris 1944 Tallinnas) oli eesti teatrikunstnik ja näitleja.
Tamm oli Eesti Näitlejate Liidu liige aastast 1934.
Õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis, maalimist V. von Moritzi ja lavakujundust Aleksander Tuurandi juures. Alustas lavategevust 1908.aastal abijõuna Vanemuises., Oli 1914–15 Endla näitleja ja dekoraator, 1918–20 Vanemuise kooriliige ja 1920–24 dekoraator, 1924–27 Narva Teatri, 1927 Rändteatri, 1927–29 Ugala ja 1929–44 Tallinna Töölisteatri kunstnik. Teinud lavakujundusi ka juudi kultuuriseltsile Licht.
Eesti Näitlejate Liidu teenete kuldrinnamärk (1939).
Erik Ågren
Erik Alfred Ågren (3. jaanuar 1916 Ytterselö (praegu Strängnäsi vald) – 3. juuli 1985 Stockholm) oli Rootsi poksija.
Herbert Tamm
Isiklikku
Herbert Tamm oli aastast 1913 abielus Anna-Maria Tammega.
Erik Ågren
Ågren oli viiekordne Rootsi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1937-1941.
Ågren sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Nikolai Stepulovile (Eesti) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu Poul Kopsilt (Taani).
Ågren sai kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Antoni Kolczyńskile (Poola). Ta osales kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Herbert Nürnbergile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Läti leegionäride päev
Läti leegionäride päeva tähistamine 2008. aastal Lätis|thumb|300px Läti leegionäride päev (läti keeles Leģionāru piemiņas diena; nimetatud ka: Läti Leegioni päev) on organisatsiooni Daugava Kotkad (läti keeles Daugavas Vanagi) poolt ellu kutsutud mälestuspäev, mil leinatakse ja meenutatakse 16.–19. märtsini 1944 Velikaja jõe ääres toimunud lahingutes osalenuid ja hukkunuid.
16. märts kuulutati läti leegionäride päevaks Daugava Kotkaste keskjuhatuse poolt 12. aprillil 1952. Lätis tähistati seda päeva esmakordselt 1990. aastal.
1998. aasta suvel lisati 16. märts ametlike tähtpäevade loetellu ja nimetati Läti sõdurite mälestuspäevaks. Mitme organisatsiooni survel kustutati mälestuspäev Läti Seimi otsusega 2000. aastal ametlike tähtpäevade nimistust.
Imaginaararv
Imaginaararv avaldatakse kujul a + bi, kus a ja b ≠ 0 on reaalarvud ning i on imaginaarühik. Imaginaararvu bi nimetatakse puhtimaginaararvuks.
Maigi Magnus
Haridus
Lõpetas 1999. aastal Nissi Põhikooli ja 2002. aastal Pelgulinna Gümnaasiumi kunstiklassi. 2007. aastal lõpetas Eesti Kunstiakadeemia skulptuuri eriala bakalaureuseõppe ja 2013. aastal skulptuuri ja installatsiooni magistriõppe.
Töö
Aastatel 2008–2014 oli Lasteveeb OÜ Jänku-Jussi kunstnik. 2014. aastast Lihula Muusika- ja Kunstikooli õpetaja.
Prva HNL
Prva HNL ka '''1. HNL' (ametlikult horvaadi keeles Prva hrvatska nogometna liga'') on Horvaatia jalgpalli kõrgeim liiga.
Liiga loodi 1992. aastal. Kokku on liiga võitnud neli klubi. Peaaegu kolm neljandikku kordadest on võitnud Zagrebi Dinamo (kokku 24 võitu), kuus korda on võitnud Spliti Hajduk ning ühe korra HNK Rijeka ja NK Zagreb.
SoHo
SoHo (kasutatakse ka nimekuju Soho) on naabruskond, mis asub New Yorgi Manhattani linnaosas Lower Manhattanil. SoHo on saanud eelkõige tuntuks seal elavate kunstnike tõttu ning seal on palju kunstigaleriisid. Nimi SoHo on akronüüm sõnadest "South of Houston Street". SoHo on 30 hektarit suur. SoHo koosneb 26 kvartalist ning seal on kokku umbes 500 ehitist.
Prva HNL
Sponsornimed alates 2003:
SoHo
Vaata ka
vasakul|pisi|SoHo [[malmarhitektuur]]
Prva HNL
Klubid
Hooajal 2023–24 mängivad liigas järgmised klubid:
Olümpiaterminal
pisi|Olümpiaterminal (umbes 2005) Olümpiaterminal (soome keeles Olympiaterminaali) on Helsingi Lõunasadama osa, mis ehitati seoses 1952. aasta Helsingi olümpiamängudega.
Terminali projekteerisid Aarne Hytönen ja Risto-Veikko Luukkonen.
Sellest terminalist väljusid kuni 1995. aastani Tallinna–Helsingi laevaliinil Georg Ots ja hiljem Tallink. Aastail 2000-2008 väljusid sealt SuperSeaCati laevad. Jätkuvalt väljuvad Olümpiaterminalist Silja Line'i laevad Helsingi-Stockholmi laevaliinil.
Terminali kasutab aastas umbes 1,5 miljonit reisijat.
Pero Antić
Pero Antić (sündinud 29. juulil 1982 Skopjes) on Põhja-Makedoonia endine elukutseline korvpallur, kes töötab 2019. aastast Põhja-Makedoonia korvpalliliidu presidendina. Kolm korda Euroliiga meistriks tulnud Antić on mänginud ka NBA klubis Atlanta Hawks.
Karjäär
Antić on mänginud Põhja-Makedoonia, Kreeka, Serbia, Bulgaaria, Venemaa ja Türgi klubides ning NBA klubis Atlanta Hawks.
Mitme riigi meistriks ja karikavõitjaks tulnud Antić on aastaid mänginud ka Euroliigas ning tulnud kolmekordseks Euroliiga meistriks: 2012. ja 2013. aastal Piraeuse Olympiacose ja 2017. aastal Istanbuli Fenerbahçega.
Hooajad 2013/14 ja 2014/15 mängis Antić USA-s, kus tõi NBA klubi Atlanta Hawksi kasuks kokku 113 mänguga keskmiselt 6,3 punkti ja 3,5 lauapalli.
Rahvuskoondis
Antić on mänginud Põhja-Makedoonia korvpallikoondises ja olnud selle kapten. 2011. aastal Leedus peetud Euroopa meistrivõistlustel viskas ta keskmiselt 11,5 punkti ja hankis 8,8 lauapalli mängus ning aitas koondise nelja parema sekka. Poolfinaalis kaotati 80 : 92 Hispaaniale ja kolmanda koha mängus 68 : 72 Venemaale.
York Harbour
York Harbour on linn Kanadas Newfoundland ja Labradori provintsis.
Deux-Sèvresi departemang
Deux-Sèvresi departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.
FK Ventspils
FK Ventspils on Läti linna Ventspilsi jalgpalliklubi, mis hooajal 2011 mängib riigi kõrgliigas.
Deux-Sèvresi departemang
Departemang on nime saanud Sèvre'i jõgede järgi (Sèvre nantaise ja Sèvre niortaise).
Departemang jaguneb halduslikult:
Suurimad vallad departemangus on: üle 10 000 elanikuga seitse 5000 kuni 10 000 elanikuga:
Páno Léfkara
Páno Léfkara (kreeka keeles Πάνω Λεύκαρα; või lihtsalt Léfkara (Λεύκαρα)) on mägiküla Küprosel Larnaca ringkonnas. Aastal 2011 oli seal 762 elanikku. Páno Léfkara on alates 2004. aastast Euroopa Harta liige, mis on külade rühm kõigist 28 ELi liikmesriigist.
Geograafia
Küla asub pealinnast Nikosiast umbes 35 km lõuna pool ja Larnacast 29 km lääne pool Tróodose mäestiku kaguosas umbes 600 meetri kõrgusel.
Vaatamisväärsused
Küla on välismaalgi tuntud ka oma kudumise ja pitside poolest, mida tuntakse lefkaritika nime all. See traditsioon pärineb aastatest 1191-1571, mil Veneetsia aadlike naised veetsid oma aega külas tikandit tehes ja õpetades seda kohalikele koduperenaistele. Leonardo da Vinci külastas väidetavalt oma Küprose reisil küla ja sai siin valmistatud laudlina, mille ta annetas Milano toomkirikule. 2010. aastal kanti lefkaritika UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi nimistusse.
Helsingi börs
Helsingi börs (soome keeles: Helsingin pörssi) on Soome väärtpaberibörs, mis tegutseb Helsingis.
Börs kuulub gruppi Nasdaq Inc. Helsingi börs on Nasdaq Nordicu börsi üks osa. Börsi ametlik nimi on Nasdaq Helsinki. Helsingi börs opereerib lisaks Helsingi börsi reguleeritud turule ka First Northi turgu, mis on alternatiivne turg Nasdaqi grupi börsidel. First Northi turg on aktsiate lisanimekiri, millele on kehtestatud võrreldes reguleeritud turuga leebemad reeglid. Helsingi börsil saab kaubelda siin noteeritud aktsiate, võlakirjade, futuuride ja optsioonidega. Turu ametlik kauplemisvaluuta on euro. Helsingi börsi üldindeks on OMX Helsinki.
Helsingi börsi järelevalvet teeb Soome Finantsjärelevalve Amet (soome keeles Finanssivalvonta, inglise keeles the Financial Supervisory Authority).
Helsingi börsi suurus
2022. aasta märtsis tehti börsil ühes päevas tehinguid keskmiselt 833 miljoni euro väärtuses.
Börsi suurima turuväärtusega ettevõte on Nordea Bank Abp (36,2 miljardit eurot). Suuruselt järgnevad ettevõtted on Neste Corporation (31,9 miljardit eurot), Nokia Oyj (28,4 miljardit eurot), Ericsson, Telefonab. L M (26,2 miljardit eurot) ja Sampo Oyj (24,6 miljardit eurot).
Olulisemad Helsingi börsil noteeritud aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid
OMX Helsinki 25 (OMXH25)
Enim kaubeldud aktsiad
Ettevõtted, kelle aktsiatega on kaubeldud enim 2022. aastal (käibe alusel, enim kaubeldud ettevõte on reastatud esimesena, 31. märtsi seisuga):