cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Merili Nikkolo
Alates 2020. aasta suvest töötas ta Ekspress Meedias tasulise sisu juhina. 1. novembrist 2021 töötab Nikkolo Eesti Ekspressi peatoimetajana.
KÜS
KÜS on lühend, mis võib tähendada:
Zonta Tartu klubi
pisi|Zonta sümboolika ja põhimõtted 20. piirkonna Eesti alapiirkonnas. Zonta Tartu klubi on Tartus tegutsev heategevusühing, mis asutati 19. augustil 1991 esimese Zonta Internationali klubina Eestis.
Eesti ja Soome klubid kuuluvad Zonta Internationali 20. piirkonda, kus Eesti moodustab omaette 6. alapiirkonna (ZI District 20 Area 6) alates 2000. aastast. Eesti alapiirkonda kuuluvad Tartu, Tallinna, Pärnu ja Viljandi klubid.
Ajalugu
Tartu klubi asutati Soome Vantaa Zonta klubide kaasabil: Soome poolt olid peamised eestvedajad Zonta Vantaa I klubi liikmed Inger Lehti ja Ulla-Stina Westman ning Eesti poolt tartlannad ja tollase poliitilise elu esirinnas osalenud Liia Hänni, Marju Lauristin ja Helju Kommer.
Toimimine ja põhimõtted
Zonta Tartu klubi tegutseb mittetulundusühinguna põhikirja alusel. Tartu klubi tegevust juhib president koos juhatusega, mis vahetub reglemendi järgi kevadel iga kahe aasta tagant.
Kord kuus on klubi koosolekud, kus arutatakse päevakorras olevaid tähtsamaid asju, samas toimub ka klubiline tegevus. Osaletakse delegaatidena piirkonnakoosolekutel Soomes ja Eestis ning võetakse osa Zonta Internationali kongressidest maailma eri paigus.
Klubi peamine eesmärk on tegevus naiste ja laste olukorra parandamiseks. Selleks kogutakse vahendeid ja osaletakse „Kollase roosi“ kampaaniates, korraldatakse heategevuslikku hingedepäeva kontserti ning tegeletakse müügiga piirkonnakoosolekutel ja Tartu jõululaadal. Saadud tuludest on läbi aastate toetatud mitmeid organisatsioone ja üksikisikuid ning antud välja stipendiume muusikat õppivale andekale tütarlapsele ja oma tööle pühendunud naisõpetajale Tartu linnas või maakonnas. Alates 2015. aasta sügisest hakati välja andma stipendiumi raskete lähisuhtevägivalla juhtumite lahendajatele. Samuti on algusaegadest peale korraldatud konverentse ja seminare mitmesugustel naiste ja laste olukorda puudutavatel teemadel.
Sümboolika
pisi|Zonta kollane roos Nimi „Zonta“ tuleneb Ameerika põlisrahva siuu indiaanlaste lakota keelest, tähendades ausust ja usaldusväärsust. Zonta logo koosneb mitmest erinevast siuu indiaanlaste sümbolist: keskel olev täht „Z“ tähendab nii päikesekiirt kui ka inspiratsiooni, kusjuures inspiratsioon tekib „kiirte“ kogumikust, millesse annab oma osa eranditult iga Zonta liige. Seega kujutab see sümbol ka kõiki Zonta liikmeid. Teised logo osad tähendavad lojaalsust, koostegemist ja kaitset.
Teiseks Zonta sümboliks on kollane roos. Alates 1999. aastast tähistatakse igal aastal 8. märtsil rahvusvahelise naistepäevaga kokku langevat Zonta roosi päeva. Sel päeval kingivad Zonta liikmed üle maailma kollaseid roose ja tutvustavad Zonta eesmärke.
Karl Hellat
Karl Hellat (19. mai 1862 Koigi, Aru vald, Nõo kihelkond – 10. aprill 1935 Haapsalu, Läänemaa) oli ühiskonnategelane ja poliitik (Venemaa Keisririigi Riigiduuma saadik).
Zonta Tartu klubi
Liikmed
Klubi liikmeteks saavad olla nii naised kui ka mehed, kes tunnistavad Zonta põhimõtteid. Klubide liikmed on tööl erinevatel elualadel ja ametites. Klubi liikmeks võetakse inimesi, kes soovivad panustada oma aega ja energiat heategevusprojektide teostamiseks ja hoiakute mõjutamiseks ühiskonnas ning on valmis aktiivselt teenima Zonta Internationali eesmärke.
Karl Hellat
Elulugu
Karl Hellat lõpetas Peterburi ülikooli õigusteaduskonna 1889. aastal õigusteaduse kandidaadi kraadiga. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Haapsalus rahukohtunikuna ja Haapsalu ülemtalurahvakohtu esimehena. Tõlkis õigusakte ja aitas luua rahvusliku liikumise organisatsioone (nt Eesti Kungla Karskuse Seltsi)
Viimased eluaastad veetis Karl Hellat Haapsalus, kus ta 10. aprill 1935 72-aastaselt suri.
Karl Hellat on maetud Sangaste kalmistule Valgamaal.
Ühiskondlik tegevus
Karl Hellat püüdis tõsta läänlaste rahvuslikku eneseteadvust, mis venestamispoliitikaga ei sobinud. Kuberneri survel tuli tal hiljem Kungla seltsist välja astuda ja 1899. aastal oli ta sunnitud Eestist lahkuma.
Pärast sunnitud lahkumist Eestist töötas ta aastatel 1899–1906 kohtunikuna Novgorodi kubermangus Ustjužnas.
Poliitiline tegevus
Pärast Riigiduuma laialisaatmist keiser Nikolai II poolt 1906. aastal allkirjastas ta 10. juunil 1906 Viiburis koos Jaan Tõnissoni ja veel 179 Riigiduuma saadikuga üleskutse, milles "protestiti duuma laialisaatmise vastu ja kutsuti rahvast üles avaldama valitsusele passiivset vastupanu". Selle eest mõisteti ta kohtulikult süüdi Venemaa keisririigi Nuhtlusseaduse § 129, p. 1, pp 51 ja 3 alusel ning viibis 3 kuud vahi all.
Pärast vabanemist töötas Karl Hellat advokaadina Peterburis; Vene Tööstus-Kaubanduspanga juriidilise osakonna juhatajana (aastatel 1906–1912) ning sama panga osakonna juhatajana Ventspilsis (aastatel 1912–1914).
Esimese maailmasõja ajal, aastatel 1915–1919 töötas Karl Hellat Goltas Ukrainas. Aastatel 1919–1921 viibis Odessas, kus Odessa Tšekaa ta surma mõistis, Eesti Vabariik vahetas Karl Hellati 1921. aastal kommunistide vastu välja. 1922. aastal oli ta Ukrainas eesti kontroll-optsioonikomisjoni esimees.
Eesti Vabariigis oli Karl Hellat aastatel 1922–1926 Tallinna-Haapsalu rahukogu alaline liige ja hiljem aastatel 1926–1929 Eesti Maapanga juhatuse esimees, misjärel läks pensionile.
Isiklikku
Karl Hellati vennad olid Kristjan Hellat (1834–1910), kes oli tislermeister Peterburis ja ärimees Tallinnas, Jakob Hellat (1840–1899), kes oli kaupmees Tartus, ning Peterburis tegutsenud otorinolarüngoloog Peeter Hellat (1857–1912), kes oli Peterburi Meditsiinilis-kirurgilise Akadeemia erakorraline dotsent.
Jakob Hellati pojad olid Peeter Hellat (1868–1899), Georg Hellat (1870–1943), Herman Hellat (1876–1954), Aleksander Hellat (1881–1943).
Viskel
Pikavarrelise viskliga visati aganasegune vili üles tuulamiseks. Lühivarrelise viskliga sai vilja lõplikult puhastada ja sorteerida. Viskaja istus sel juhul madalal järil viljahunniku kõrval ja viskas viskliga vilja laias kaares. Rasked viljaterad lendasid kõige kaugemale, kergemad langesid veidi lähemale, puru ja aganad langesid viskaja lähedusse.
Visklit kasutati peamiselt Kagu- ja Kirde-Eestis. Viskliga vilja puhastamine oli üldine ka Ida-Lätis ning kogu Leedus.
Vaeakau-taumako keel
Vaeakau-taumako (tuntud ka kui Pileni või Pilheni) on Polüneesia keel, mida kõneldakse peamiselt Saalomoni saartel, Taumako saartel (Duffi saarte osa) ja Riffi saartel.
Samuti räägitakse seda ka Matema, Nupani, Nukapu, Pileni ja Nifiloli saartel.
Täishäälikud
Vaeakau-taumako keele häälikud ei erine suuresti tavalisest Polüneesia ja Austroneesia häälikute süsteemist. See sisaldab viit häälikut, mida võib kasutada nii pikas kui ka lühikeses vormis. Lühikesed häälikud, mis esinevad sõnade lõppsilpides, on sageli kas palataliseeritud või ei hääldata neid üldse. Pikad häälikud, mis esinevad samal positsioonil, on alati rõhulised. Kuid nende kahe vahel on väike häälduserinevus.
Tabel vaeakau-taumako keele täishäälikute loendist:
Vokaalide assimilatsioon
Assimilatsioon ehk sarnastumine tähendab seda, et häälikud muutuvad osaliselt või täielikult üksteisega sarnaseks.
Vaeakau-taumako keeles on kahte liiki assimilatsiooni:
1) a hääliku muutumine o-ks kui talle järgneb või eelneb: u; au>ou, ua> uo.
Näiteks:
2) a hääliku muutumine e-ks: ai> ei, au> eu, ua> ue.
jälgima – taulia [taulia, teulia].
Kaashäälikud
Vaeakau-taumako keel eristub teistest Polüneesia keeltest oma keerulise struktuuriga konsonandisüsteemi poolest, milles on 19 erinevat foneemi ning veel lisaks suur hulk variatsioone erinevates dialektides. Näiteks häälikud /b/ ja /d/ esinevad pigem laenatud sõnades, kui omasõnades.
Tabel vaeakau-taumako keele kaashäälikute loendist:
Mõned näited hääldusest:
/h/ - hääldatakse kas [h] või [f]
/t/ - hääldatakse [r]
Aspiratsioon ehk hõngus – lühike h-taoline heli, mis on vaeakau-taumako keelele väga iseloomulik. Need helid on tavaliselt tugevad ja kõlavad. Ometi on aspiratsiooni kasutamine erinevates dialektides erinev ning lisaks sellele teeb aspiratsioon keele uurimisese raskemaks.
Näiteks:
isa – thama või tama
lugema – phau või pau
Asesõnad
Vaeakau-taumako keeles eristatakse esimese, teise ja kolmanda isiku asesõnu. Keeles on mitmeid inklusiivseid ja eksklusiivseid erinevusi.
Iseseisvad isikulised asesõnad
Vaeakau-taumako keeles eristatakse kahte liiki iseseisvaid isikulisi asesõnu – tavavormid ehk kirjakeelsed ja argikeelsed. Tavavorme kasutatakse peamiselt ametlikus kontekstis, argikeelset vormi kasutatakse igapäeva suhtluses. Duaalses ja mitmuslikus vormis saab esimese isikuga väljendada klusiivsust, see tähendab, et saab vahet teha inklusiivil: „mina ja sina“ ja eksklusiivil: „mina ja tema, aga mitte sina“.
Innustavad asesõnad
Duaal, mitmuse ja teise isiku ainsusel on erilised asesõnad, mida kasutatakse käsklausetes ja innustavates lausetes.
Rõhutatud samaosutuslikud asesõnad
Kui subjekt ja objekt tähendavad lauses sama asja, kasutatakse sellel puhul iseseisva asesõna kordust.
Üldine asesõna nga
Nga on kolmanda isiku asesõna, mida kasutatakse ainsuse ja mitmuse nimetamisel, kuid vajab täpsustuseks arvsõna. Sõna nga kasutatakse tavaliselt sõna tunderõhulisel kordamisel lausetes.
Keeles esineb aluse, verbi ja sihitise vahekord lauses: SVO (subjekt, verb, objekt).
Vaeakau-taumako keeles puudub sõnadel sugu.
Keele kaks peamist sõnaliiki on: nimisõnad ja tegusõnad.
Nimisõnu jaotatakse omakorda: harilikud nimisõnad, asukoha nimisõnad, vahemaa/ mõõtnimisõnad, ajanimisõnad.
Keeles on veel eessõnad, mis eelnevad nimisõnadele ja mis koos moodustavad omaette tähendusega fraasi. Omadussõnad ja relatiivlaused on ühildunud.
Artiklid
e – ainsuse artikkel
te – ainsuse artikkel
ni – mitmuse artikkel
a – mitmuse artikkel
ngha/ nangha – mitmuse artikkel
Keelenäited
Kone au i muahea? – Kust sa tuled?
Mhatou no fulo. – Meie jookseme.
Lhaua no inu-mia a vai o laua. – Nemad joovad nende vett.
Te matangi na ko-i vahi-a a lakau na. – Tuul tegi puud katki.
Huvitavat
Nagu ka eesti keeles on ka vaeakau-taumako keeles murdeid. Vaeakau-taumako keele 3 peamist murret on: Nupani murre, Vaeakau murre ja Taumako murre. Nupani murre on kõige vanem ja seda räägib peamiselt vanem põlvkond. Murrete erinevusi leidub fonoloogias, morfoloogias, süntaksis ja samuti ka leksikoloogias. Olenemata erinevustest, pole probleemi dialektide aru saamisega erinevaid dialekte kõnelevatel inimestel.
Tabel vaeakau-taumako keele murretest:
Vähk (tähtkuju)
Vähi tähtkuju katab 506 ruutkraadi ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 31. kohal. Päike asub Vähi tähtkujus 21. juulist 10. augustini.
Süvataeva objektid
Vähi tähtkujus asuvad hajusparved M44 (Praesepe, Sõim) ja M67.
Mateusz Klich
pisi|Mateusz Klich 2015. aastal [[1. FC Kaiserslauterni särgis]] Mateusz Andrzej Klich (sündinud 13. juunil 1990 Tarnówis) on Poola jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United ja Poola jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Poola klubis Cracovia, mille koosseis debüteeris ta Poola kõrgliigas 2008. aastal. Hiljem on ta mänginud veel VfL Wolfsburgi duubelmeeskonnas, Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Kaiserslautern ning Hollandi kõrgliiga klubides PEC Zwolle, FC Twente ja FC Utrecht. 2014. aastal võitis ta Zwollega Hollandi karikavõistlused.
2017. aastal liitus ta Inglismaa esiliigas mänginud Leeds Unitediga. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta laenul Utrechtis, kuid kindlustas järgmisel hooajal koha Leeds Unitedi põhikoosseisus. Hooajal 2018–19 lõi ta Inglismaa esiliigas kümme väravat. 28. aprillil 2019 löödud värav Sheffield Wednesday vastu valiti Leeds Unitedi hooaja parimaks väravaks. Järgmisel hooajal kindlustas ta Leeds Unitediga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Oma esimeses mängus Inglismaa kõrgliigas 12. septembril 2020 lõi Klich värava Liverpooli vastu.
Poola jalgpallikoondises tegi Klich debüüdi 5. juunil 2011 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. augustil 2013 sõprusmängus Taani vastu.
Peeter Pällin
Peeter Pällin (sündinud 15. detsembril 1976 ) on Eesti jurist, kohtunik.
19. detsembril 2002 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Peeter Pällini esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Ida-Viru Maakohtu Jõhvi kohtumajja. 2006. aastal liideti Ida-Viru Maakohus Viru Maakohtuga. 2008. aastast töötas Pällin Harju Maakohtus.
2019. aastal kuulutati välja konkurss kahele ametikohale Tallinna Ringkonnakohtusse. Kandideerisid Marget Henriksen, Aleksandr Kondaršov, Urmas Kukk, Ann Meriluht, Andres Suik, Moonika Tähtväli, Anu Uritam, Merike Varusk, Iris Kangur-Gontšarov, Vallo Kariler, Helina Luksepp ja Peeter Pällin ise. Riigikohtu üldkogu valis Karileri ja Pällini. Ta töötab ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
Kırklareli provints
Kırklareli provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis, Türgi Euroopa osas. Provints piirneb läänes Edirne provintsi, põhjas Bulgaaria, lõunas Tekirdaği provintsi ja idas Musta merega. Provintsi keskus on Kırklareli.
Välislingid
🇹🇷
VOSK
Lühend VOSK ('võta oma seade kaasa') on rahvalik toortõlge ingliskeelsest akronüümist BYOD (Bring Your Own Device). Eestikeelset lühendit kasutatakse seni põhiliselt õppeasutustes (Tallinna koolid, TTÜ).
AKIT defineerib termin-lühendi BYO... (Bring your Own...) kui infoturbepoliitika sätte, isikliku töövahendi (mobiilseadme) kaasavõtmise ja kasutamise loa töö- või õppekohal.
Ajalugu
Algne surve VOSK juurutamiseks pärines mugavate pilvekeskkondadega harjunud millenniumlastelt, kes soovisid tööelus tõsta mobiilsust ja pruukida neidsamu mugavaid pilvekeskkondi, millega nad olid harjunud oma eraelus. On hinnatud, et töötaja tööviljakus võib selle tagajärjel tõusta kuni 20%.
Aasta 2013 paiku tekkis tohutu surve tööandjatele, kes sellele survele alludes tekitasid oma töötajatele kaugjuurdepääsusid firma/asutuse sisevõrku pääsemiseks ka isiklikelt (tööandjale mittekuuluvatelt) seadmetelt. Üsna peatselt selgus, et kaugjuurdepääs juhuslikest seadmetest tõstab turvariskid talumatu tasemeni (sissemurdmised korporatiivvõrku, e-kirjade varastamine ja ülevõtmine). Turvariski leevendamiseks hakkasid tööandjad enne kaugjuurdepääsu andmist töötajatelt nõudma, et juurdepääsuks kasutatav mobiilseade antaks keskse turvakontrolli alla (keskne pahavaratõrje, keskne monitooring, keskelt hallatav turvaline kaugjuurdepääs (VPN), keskne logimine jne)
Juurutamine
VOSK turvaline kasutamine eeldab kirjaliku turvapoliitika olemasolu, kus sätestatakse kummagi osapoole õigused ja kohustused. Tuleb arvestada, et oma isiklikku seadet tööandja keskse turvakontrolli alla andes loobub töötaja oma privaatsusest samal määral nagu tööandja arvutit kasutades.
Turul on saada mitmeid keskhalduslahendusi, näiteks Airwatch.
Eelised ja puudused
VOSK negatiivne külg on erinevad infoturbeohud ning tööandja kulutused kasutajaseadmete tsentraalsele haldusele ja monitooringule.
Hariduses võimaldab VOSK asetada osa õpetamiskulusid õppijale.
Helge Pihelga
Helge Pihelga (sünninimi Helge Raud; 16. aprill 1925 Tallinn – 30. juuni 2022 Tallinn) oli eesti metallikunstnik.
Elukäik
Helge Pihelga lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning asus 1946. aastal Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti samal aastal avatud metallitöö erialale õppima. Tema õpingukaaslased olid Salme Raunam ja Leida Palu. Saanud korraliku ettevalmistuse ka skulptuuris, oli 1951. aastal tema diplomitöö reljeef.
Pärast kooli lõpetamist alustas tööd Kunstitoodete Kombinaadi metallehistöö ateljee kunstilise juhina. 1959. aastast on ta vabakutseline tarbekunstnik. Aastatel 1979–1983 töötas ta Eesti Riiklikus Kunstimuuseumis. Osales Kristjan Raua majamuuseumi loomises.
Helge Pihelga suri 30. juunil 2022 Tallinnas ja ta maeti 7. juulil 2022 Rahumäe kalmistule.
Puinave keel
Puinave keel (alternatiivne nimi puinabe ) on Lõuna-Ameerikas räägitav keel, mis kuulub puinave keelkonda.
Puinave keelkonda kuulub kokku 7 keelt: puinave, hupde, nukak, dâw, cacua, yuhup ja nadëb. Selle keelkonna kõnelejate arv on kokku 6205. Puinave keelt kõneldakse Colombias Guainía departemangus Inírida jõe ning selle lisajõgede läheduses. Lisaks ka Venezuelas. Keele kõnelejate arv on erinevates allikates varieeruv. Ethnologue'i andmeil on rääkijaid 2880, kellest 2000 asub Colombias. UNESCO järgi on kõnelejate arvuks 7377. Puinave keel on väljasuremisohus.
Helge Pihelga
Looming
Helge Pihelga loomingu peamise osa moodustavad pidulikud ehted. 1950. aastate esimesel poolel ja keskel lõi Pihelga suuri ehtekomplekte, mille põhiolemuse määrab kaelaehe. Kunstnik armastas siduda tumedat oksüdeeritud hõbedat türkiiside, korallide ja pärlitega. Kuni 1960. aastani lõi Pihelga ainult ehteid. 1961. aastal toimus Moskvas üleliiduline näitus, mis oli mõeldud kaasaegse interjööri ning sellega seotud tarbe- ja dekoratiivesemete väljapanekuna. Osavõtt näitusest ajendas Helge Pihelgat kätt proovima ka väljaspool ehete žanri – põhiliselt dekoratiivnõude vallas. Algul oli tema nõude vorm rangelt silindriline, kuid hiljem muutus see mõnikord peenema jalaga karikaks. 1961.–1965. aasta nõudel oli välispind kujundatud ornamentaalseks kohrutusega. 1964. aastal kandus õõnesvormide dekoori juba varem ehetes rakendatud söövitustehnika. Motiivistik oli algul puhtgeomeetriline, hiljem sekkus mõni harv loodusmotiiv.
Helge Pihelga oli Adamson-Ericu kõrval esimesi, kes võttis eesti ehtekunstis kasutusele loodusliku kivi. Põllu- ja merekividest oli vaimustatud ka Ede Kurrel, Helge Pihelga õpetaja, kes tegi neist ehteid 1980. aastatel. Helge Pihelga paelub oskusega leida igale kivile sobiv raamistus, millel vahel näib jätkuvat tolle enda joonis.
Puinave keel
Keele struktuur
Puinave keel teeb vahet neljal põhilisel foneetilisel toonil. Nendeks on kaks lihtsat (H ja L) ja kaks kontuurtooni (HL ja LH).
Helge Pihelga
Looming
Näitustel hakkas Helge Pihelga esinema 1951. aastal.
Puinave keel
Keele struktuur
Keel kasutab foneetilist kirjaviisi.
Puinave keeles on 7 konsonanti ja 11 vokaali.
Keelenäide
ka- mi- sãn- nut mã-tɯi-òt – 'me ei näinud sinu poegi'
Muud huvitavat
Puinave on keele üldnimetus, mida kasutavad kõrvalised isikud. Vanemad kõnelejad kutsuvad keelt wãnsöhöt'iks ning soovivad, et seda teeksid ka ülejäänud.
Puinave keelt on üritatud liigitada maku keelkonna alla, kuid siiani pole piisavalt tõestusi selle kohta leitud.
Karl Kornel
Karl Ferdinand Kornel VR I/3 (25. august 1882 Tsooru – 19. september 1953 Irkutski oblast) oli Eesti õigusteadlane, ajakirjanik, diplomaat ja poliitik.
Karl Kornel alustas riigiteenistust diplomaadina Lätis Eesti saatkonnas 1919. aastal.
Karl Kornel oli Eesti Asutava Kogu ning II ja III Riigikogu liige.
Karl Kornel vahistati 28. novembril 1945, mõisteti 10. aprillil 1946 NKVD tribunali otsusega 10 aastaks Taišetlagi ja suri 19. septembril 1953 vangistuses Irkutski oblastis.
Tarkuse püramiid
Tarkuse püramiid on infohalduse üks aluskontsepte. Inglise keeles nimetatakse seda kontsepti DIKW püramiidiks tulenevalt sõnade data, information, knowledge ja wisdom esitähtedest.
Angloameerika koolkonna kohaselt suhestuvad loetletud mõisted omavahel DIKW püramiidina:
andmed -> info(rmatsioon) -> teadmus -> (elu)tarkus.
Terminoloogia
Eesti keeles esineb veel omatüvi "teave" (näiteks sõnades teavik, teabekandja), mis angloameerika mõisteskeemiga ei sobitu.
Paradoksid
Teatud käsitlustes esineb segadusi info ja andmete omavahelises positsioonis, näiteks paradoksina on Claude Shannoni bititeoorias bitt kõige väiksem infoühik ja andmed ei saaks olla sellest väiksemad.
The CW
pisi|CW logo The CW on Ameerika Ühendriikide telekanal, mille omanikud on Paramount Global ja Warner Bros. Discovery
Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist
"Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist" on aastast 1968 ELUSi ja Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse välja antav teadusajalootemaatikat käsitlev artiklikogumike sari.
Alates teisest artiklite kogumikust (2. köitest) on igas kogumikus käsitluse all kindel temaatika. Nt 13. köide (ilmus 2004) oli pühendatud Eesti täppisteaduste ajaloole. 2014. aastal ilmus sarja 14., seni viimane köide alapealkirjaga "Eesti sisevete hüdrobioloogia ajaloost".
Sosnovõi Bor (Pihkva oblast)
Sosnovõi Bor on alev Venemaa Pihkva oblastis Sebeži rajoonis. Asub 210 km Pihkvast lõuna pool ja 7 km kaugusel Läti piirist.
Asula tekkis 1959 sõjaväeosa juurde ja kandis nime Sebež-5. 1998 sai aleviks.
Alevis asub range režiimiga parandusliku töö koloonia ИК-6-ЯЛ-61/6.
Rahvusvaheline Advokaatide Assotsiatsioon
Rahvusvaheline Advokaatide Assotsiatsioon (International Bar Association – IBA) on 1947. aastal asutatud rahvusvaheline organisatsioon, kuhu kuulub üle 80 000 advokaadi ja 190 advokatuuri enam kui 170 riigist. Selle peakontor asub Londonis. IBA bürood asuvad ka Seoulis Lõuna-Koreas, Washingtonis Ameerika Ühendriikides, São Paulos Brasiilias ja Haagis Hollandis. IBA moto on „The Global Voice of the Legal Profession“ (juriidilise kutseala ülemaailmne hääl). Alates 2018. aastast on Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni president Horacio Bernardes Neto.
Eesmärgid
17. veebruaril 1947. aastal kogunesid 34 advokatuuri esindajad New Yorgis. Nende eesmärk oli toetada seaduse kehtestamist ja õiguse loomist kogu maailmas. Tänapäeval on Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni peamised eesmärgid toetada kohtusüsteemi iseseisvust ja juristide õigust teha oma tööd ilma sekkumiseta. IBA inimõiguste instituudi kaudu toetatakse advokaatide inimõigusi kogu maailmas. Samuti soovitakse võimaldada liikmetele maailmatasemel professionaalset arengut, et nad suudaksid pakkuda väljapaistvaid õigusteenuseid ja tänu sellele luua tipptasemel rahvusvahelisi võrgustikke. Ollakse pühendunud ka rahvusvahelise õiguse reformi arendamisele. IBA hõlmab kõiki praktilisi valdkondi ja kutsehuvisid, pakkudes liikmetele juurdepääsu juhtekspertidele.
Ajalugu
1946. aastal saadeti assotsiatsiooni põhikirja mustand kõigi teadaolevate advokatuuride esimeestele. Põhikirja tingimuste üle arutleti sama aasta 8. ja 9. oktoobril New Yorgis. Põhikirja järgi on assotsiatsiooni peamine eesmärk tagada õiglased seadused kogu maailmas ning edendada ÜRO printsiipe ja eesmärke.
Esimene Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni kohtumine toimus 17. ja 18. veebruaril 1947, mil võeti vastu põhikiri ning määrati ametisse president, asepresident, täitevnõukogu ja saadikud. Esimene täitevnõukogu kohtumine uue põhikirja all toimus 6. märtsil. Peakorteri asukohaks määrati New York, kus toimus ka sama aasta oktoobris assotsiatsiooni esimene rahvusvaheline konverents. Sellest ajast toimub konverents iga aasta maailma eri linnas.
Struktuur
Assotsiatsioon jaguneb kaheks osakonnaks ja need omakorda allüksusteks ning komiteedeks.
Õiguse praktiseerimise osakond
Õiguse praktiseerimise osakond (ingl Legal Practice Divison) eesmärk on edendada liikmetevahelist rahvusvahelist suhtlust ja jagada vaateid ning teavet erinevatel õigusalastel teemadel. Osakond jaguneb 19 eri õigusvaldkonnale pühendunud allüksuseks, mis jagunevad omakorda 55 komiteeks või foorumiks, mis tegelevad teatud regioonide või kindla valdkonna seadustega.
Osakonna volikogu võib koosneda kõige rohkem kahekümne üheksast liikmest. Esimehe, aseesimehe, varahoidja ja varahoidja assistendi nimetab valimiseks assotsiatsiooni nomineerimiskomitee. Samuti võib seada kandidaadina üles inimese, kellel on vähemalt 35 osakonnaliikme kirjalik toetus ning kandidaat ei tohi olla riigist, mille esindajaid juba on üle seitsme. Lisaks neile kuuluvad volikokku 18 liiget, kelle kandidatuuri seab üles osakonna nomineerimiskomitee hetkel ametis olevate või endiste osakonna komiteede esimeeste seast. Veel kuulub volikokku üks esindaja avaliku ja tööalase huvi osakonnast, üks esindaja energia-, keskkonna-, loodusvarade- ja infrastruktuuriõiguse allüksusest, eelmise volikogukoosseisu esimees ja maksimaalselt neli kutsutud lisaliiget.
Iga assotsiatsiooniliige võib astuda enda tegevusvaldkonnaga seotud või talle huvipakkuva komitee liikmeks. Allüksuste juhatused moodustatakse vastava allüksuse alla kuuluvate komiteede esimeestest, kelle omakorda määrab ametisse terve osakonna esimees. Juhatuse ülesanne on kooskõlastada oma komiteedevahelist tööd ja teavet, samuti arutada koostöövõimalusi, konverentside pidamist ja teisi eriprojekte nii enda allüksuses kui ka koostöös teiste allüksuste ja nende alla kuuluvate komiteedega. Allüksused ning komiteed kutsutakse võimaluse korral kokku igal assotsiatsiooni konverentsil.
Avaliku ja tööalase huvi osakond
Osakonna eesmärk on soodustada assotsiatsiooni liikmete vahelist suhtlust ja toetada ning edendada õigusvaldkonna avalikku ja tööalast huvitegevust, nagu õigusriigi põhimõtete ja inimõiguste kaitse. Osakond koosneb kolmest eraldiseisvast üksusest: Advokatuuride komisjon, Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni inimõiguste instituut ning avaliku ja tööalase huvi sektsioon.
Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni Advokatuuride komisjon (ingl The Bar Issues Commission; BIC) toetab oma liikmesorganisatsioonide huvisid ning aitab töötada välja materjale ja suuniseid advokatuuridele. Komisjon pakub neile võimalust arutada ühiseid huvisid, kaitsta ja edendada iseseisvate juristide ja advokatuuride rolli ning samuti võtab osa ja toetab terve osakonna üldist tegevust. Selle alla kuulub neli komiteed.
Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni inimõiguste instituut (ingl IBA Human Rights Institute; IBAHRI) asutati 8. juunil 1995 Šotimaal Edinburgh’is. Instituudi eesmärk on propageerida, edendada ja jõustada inimõigusi õigusriigi põhimõtete all ja kaitsta kohtuvõimu iseseisvust. See on iseseisev assotsiatsiooniüksus, mis allub assotsiatsiooni volikogu ja juhtkonna järelevalvele.
Instituut aitab õigusabi osutajatel tulemuslikult edendada ja kaitsta inimõigusi. Aidatakse uutel advokatuuridel tagada jätkustuulikkust ja pakutakse inimõigusalaseid treeninguid advokaatidele, kohtunikele ja prokuröridele.
Avaliku ja tööalase huvi sektsioon (ingl Section on Public and Professional Interest; SPPI) alla kuulub 17 komiteed või foorumit, mis tegelevad sotsiaalsete õiguste tagamisega või õigusteaduse õpetamise ja praktiseerimisega.
Eesti Advokatuur IBA liikmena
Eesti Advokatuur on 1992. aasta oktoobrist Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni täieõiguslik liige. Koos Euroopa Advokatuuriga on Eesti Advokatuuri tunnustatud kui iseseisvat ja sõltumatut advokaatide kutseühingut.
Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni presidendid
Rahvusvahelisel Advokaatide Assotsiatsioonil on olnud järgmised presidendid:
Aleksandr Bortnikov
pisi|Aleksandr Bortnikov (2019) pisi|[[Venemaa president Dmitri Medvedev ja Föderaalse Julgeolekuteenistuse juht Aleksandr Bortnikov (2009)]] Aleksandr Bortnikov (vene keeles Александр Васильевич Бортников; sündinud 15. novembril 1951 Permis) on Venemaa Föderatsiooni fi, alates 2008. aastast FSB direktor. Bortnikovil on armeekindrali auaste, Venemaa Föderatsiooni kangelane (2019).
Aleksandr Bortnikov lõpetas 1973. aastal Leningradi raudteetranspordi inseneride instituudi.
Enne NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee teenistusse asumist lõpetas Aleksandr Bortnikov Dzeržinski-nimelise NSV Liidu KGB Kõrgkooli ning 1975. aastal asus KGB tegevteenistusse.
Ta töötas Leningradi linna ja oblasti KGB valitsuses ja tegeles vastuluurega. Kuni 1991. aastani kuulus ta NLKP-sse. Kuni 2003. aasta juunini oli ta Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse Peterburi ja Leningradi oblasti valitsuse ülema asetäitja ning kureeris vastuluureoperatsioone. Alates 1. juulist 2003 kuni 28. veebruarini 2004 oli ta Venemaa FSB Peterburi ja Leningradi oblasti valitsuse ülem.
Alates 2. märtsist 2004 oli ta Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse direktori asetäitja ning kureeris valitsuse tööd, mis tegeles Venemaa krediidi- ja finantsasutuste vastuluurealase tegevusega.
Alates 2004. aasta juunist oli ta ametkondadevahelise kriminaaltulu vastu võitlemise kontseptsiooni väljatöötamise töögrupi liige. 11. juulil 2004 sai ta FSB majandusohutusteenistuse juhiks. Alates 2004. aasta oktoobrist on ta majandusintergratsioonialase valitsuskomisjoni liige, 2004–2008 Sovkomfloti direktorite nõukogu liige, alates 2005. aasta aprillist Venemaa ekspordikontrollikomisjoni liige, alates 2005. aasta detsembrist kütuse- ja energeetikakompleksi ning mineraalainete ja maavarade taastootmise valitsuskomisjoni liige, alates 2006. aasta aprillist Venemaa lennutööstuskompleksi ettevõtete integratsiooni kindlustamise valitsuskomisjoni liige.
Aleksandr Bortnikovi on autasustatud ordeni "Teenete eest Isamaa ees" I, II, III ja IV järguga, ordeniga "Sõjaliste teenete eest", Aleksander Nevski ordeniga ja Austuse ordeniga.
15. novembril 2006 pälvis ta Venemaa valitsuse aukirja suure isikliku panuse eest riigi majandusliku ohutuse tagamisse ja pikaajalise kohusetruu teenistuse eest.
Ta on saanud ka Venemaa Föderatsiooni kangelase aunimetuse.
Abikaasa Tatjana on kodune. Poeg Deniss Bortnikov on pankur, lõpetas Peterburi riikliku majandus- ja rahandusülikooli ning on alates 2011. aastast VTB panga nõukogu esimees.
Harris (perekonnanimi)
Harris on Briti päritolu perekonnanimi, mis tähendab 'Harry poeg'.
Tartu Ülikooli Ajalooring
Tartu Ülikooli Ajalooring on Tartu Ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon, mis ühendab ülikoolis õppivaid ajalooüliõpilasi, õppejõude, ajaloo eriala vilistlasi ja teisi Tartu Ülikooliga seotud ajaloohuvilisi. Tartu Ülikooli Ajalooring (endise nimega Tartu Riikliku Ülikooli Ajalooring), mis alustas tegevust 1946. aastal, on vanim Tartu Ülikoolis järjepidevalt tegutsev erialaorganisatsioon.
2021. aasta kevadsemestri seisuga oli ajalooringil üle 80 tegevliikme. Lisaks on ringi toetajaliikmete ja vilistlaste hulgas kümneid Tartu Ülikooli vilistlasi ning praeguseid ja endisi õppejõude, sh Mart Laar, Tõnis Lukas, Tiit Rosenberg, Ain Mäesalu ja Mati Laur.
Ajalugu
TRÜ üliõpilaste ajalooringi asutamiskoosolek toimus 25. märtsil 1946. Ajalooringi asutajateks olid ajaloo-keeleteaduskonna dekaan dotsent Richard Kleis, üldajaloo kateedri juhataja dotsent Julius Madisson ning mitmed endise Akadeemilise Ajalooseltsi liikmed. Ajalooringi esimees valiti üliõpilaste hulgast ning juhatusse kuulus lisaks esimehele ka kaks juhendajat-õppejõudu, kellest üks enamasti NSV Liidu ajaloo kateedrist ning teine üldajaloo kateedrist. Ringi tegevusest võtsid reeglina osa ajalooteaduskonna üliõpilased. Ajalooring kuulus 1948. aastast ka Üliõpilaste Teaduslikku Ühingusse (ÜTÜ).
Ajalooringi peamiseks tegevusvormiks olid Nõukogude ajal ettekandekoosolekud, mis toimusid viis kuni kaheksa korda semestris. Koosolekul esitasid referaate peamiselt ajalooteaduskonna üliõpilased. Alates 1948. aastast korraldas ajalooring kevadisi teaduskonverentse ning 1960. aastast alates igakevadisi kolmepäevaseid suurekskursioone Eesti erinevatesse paikadesse ja naaberaladele. 1964. aastast peale hakkasid toimuma ka ühepäevased väikeekskursioonid Eesti piires. Aastatel 1962–1967 ilmusid ajalooringi liikmete artiklid TRÜ kogumikus "Ajalooalaseid töid". Teaduskonverentside kohta anti välja kogumikke konverentsi programmi ja ettekannete teesidega.
Ajalooring saavutas oma liikmeskonna suuruse ning aktiivsuse tipu 1970. aastate lõpuks, 1980. aastate alguseks. 1980. aastate II poolel ringi tegevus järsult hääbus ning ka aktiivne liikmeskond kahanes kiiresti. 1997. aastal taastasid toonased ajalooinstituudi üliõpilased ringi tegevuse, seekord juba praeguse nime all.
Tegevus ja liikmeskond
Ajalooringi tegevuse eesmärgiks on ajaloo populariseerimine, üliõpilaskonna ja ühiskonna kui terviku ajalooteadmiste süvendamine ning maailmapildi rikastamine, samuti Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi sisese suhtluse ja koostöö edendamine. Ajalooringi liikmed jagunevad tegevliikmeteks ja toetajaliikmeteks. Viimaste hulka kuuluvad ka ajalooringi vilistlased ja auliikmed. Ajalooringi tegevliikmeks võib astuda iga Eesti Vabariigis kõrgharidust omandav üliõpilane ning õpingute lõppedes arvatakse nad kirjaliku avalduse põhjal toetajaliikmeteks. Eriliste teenete eest võib ajalooringi üldkoosolek valida toetajaliikmete hulgast endale auliikmeid. 2021. aasta kevadsemestri seisuga on Tartu Ülikooli Ajalooringi auliikmeks valitud Marie Kõiver.
Ajalooring peab oma eesmärgiks eelkõige ajaloo ja arheoloogia instituudi siseste suhete tugevdamist, üliõpilaste omavahelise läbikäimise mitmekesistamist kui ka lähemat tutvumist õppejõududega. Lisaks tegeldakse ajaloo populariseerimisega, ühiskonna kui terviku ajalooteadmiste suurendamise ning üliõpilaskonna maailmapildi rikastamisega. Selleks korraldab ajalooring traditsioonilisi ühe- või mitmepäevaseid sügis- ja kevadreise, filmi- ja vestlusõhtuid, mälumänge, maleturniire, ühiseid muuseumikülastusi ja palju muud. Ajalooring kogub oma tegevuse kohta ka endiste ja praeguste liikmete mälestusi, pilte, kokkuvõtteid ja muud infot. Ajalooringi tähtsamateks dokumentideks on selle põhikiri ning üldkoosolekute kord. 26. veebruaril 2015 võeti vastu Tartu Ülikooli Ajalooringi põhikiri. Põhikirja koostasid toonased Tartu Ülikooli ajaloo- ja arheoloogiainstituudi üliõpilased. 2019. aasta 2. oktoobril võttis ajalooring oma üldkoosolekul vastu ka üldkoosolekute korra ning ühtlasi uuendas mitmeid põhikirjas sisalduvaid punkte.
Johann Georg Tideböhl
Johann Georg Tideböhl (ka Johann Georg Tiedeböhl; 14. aprill 1711 Wolgast – 15. juuni 1756 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 6. mail 1732, oli kohal veel aastal 1735) Jena ülikoolis. Sai Tallinna toomkooli subkonrektoriks aastal 1738 ja konrektoriks aastal 1740; ta oli veel toomkooli raamatukoguhoidja aastast 1739. Ordineeriti 13. veebruaril/24. veebruaril 1743 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1743–1749 Tallinna toomkoguduse abiõpetaja, aastatel 1749–1756 oli ta (kutsuti 23. veebruaril/6. märtsil 1749) sama koguduse ülemõpetaja; lisaks oli ta 14. juunist/25. juunist 1743 Eestimaa konsistooriumi assessor. Ametist tulenevalt pidi ta vastu seisma kõikidele sektidele ja fanaatikutele (saksa keeles schwärmer), kelle all mõeldi eeskätt keelustatud hernhuutlust.
Isiklikku
Tema tütre Anna Dorothea (1747–1803) abikaasa Thomas Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, teise tütre Beata Christina (1753–1811) abikaasa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.
Lars Simonsen
Lars Simonsen (sündinud 19. septembril 1963 Odenses) on taani näitleja.
Ta on näidelnud teatrilavastustes, telesarjades ja filmides.
Interrobang
Interrobang (‽) on pealistikku asetatud hüüumärgist ja küsimärgist saadud kirjavahemärk. Mõnikord asendatakse see ühendiga ?! või !?.
Seda kasutatakse mõnes keeles erutust või uskumatust või retoorilist küsimust väljendava küsilause lõpus. Koomiksis väljendab ta sageli üllatust.
Märgi leiutas 1962 Martin K. Speckter, USA reklaamifirma Martin K. Speckter Associates juht. Ta leidis, et üheks kirjavahemärgiks kokkusurumine parandaks reklaami stiili. Ta tegi ettepaneku uue märgi kasutuselevõtuks ajakirjas TYPEtalks avaldatud artiklis ning palus lugejatel pakkuda sellele nime. Speckter valis välja nimetuse interrobang, mis on moodustatud ladina sõnast interrogatio, mis tähendab muu hulgas 'retoorilist küsimust', ning sõnast bang, mis tähendab trükkalite žargoonis 'hüüumärki'.
1960ndatel oli see märk suhteliselt palju kasutusel, kuid sellest pole saanud standardset kirjavahemärki.
Mšeno
Mšeno (saksa keeles Mscheno, varem Wemschen) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mělníki ringkonnas. Mšeno asub Mělníkist ligi 15 km kirdes ja Praha kesklinnast umbes 42 km põhjakirdes.
Mšeno asub merepinnast 358 meetri kõrgusel.
Mšenot on esmamainitud 1306. aastal, linnaõigused sai 1367. aastal.
Bulgur
Ajalugu
Nisust bulguri tegemine on iidne protsess, mis pärineb Vahemere maadest ja on tuhandeid aastaid Lähis-Ida kööki kuulunud. Piiblist on leitud viiteid, et seda valmistasid iidsed babüloonlased ja heebrealased juba 4000 aastat tagasi. Araabia, Iisraeli, Egiptuse ja Rooma tsivilisatsioonides söödi seda juba aastal 1000 eKr.
Kasutamine
Bulgurit kasutatakse pilaffides, suppides, pagaritoodetes või täidisena. Bulgur on peamine koostisaine tabbouleh salatis ja Liibanoni böfis. Bulgurit valmistatakse sarnaselt riisiga, ent selle tekstuur sarnaneb rohkem kuskussi omaga.
Palmenbach
Ajalugu
Palmenbachide päritolu kohta täpsem teave puudub. Alguses kandsid nad perekonnanime Bierbach. Suguvõsaliin algab Kristian Bernhard Bierbachiga, kes oli 1655. aastal Rootsi riiginõunik Gustaf Bielke paaž. Hiljem sai temast põllumees ja ta oli mitme mõisa inspektor Liivimaal. Rootsi kuningas Karl XI tõstis ta 17. oktoobril 1695 aadliseisusse ja ta sai perekonnanimeks Palmenbach; Rootsi rüütelkonda teda ei introdutseeritud. Suguvõsa kustus meesliinis XIX sajandi alguseks.
Palmenbachid rüütelkonna matriklis
Suguvõsa immatrikuleeriti 1747. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse.
Vērgale
pisi|left|Küla keskus Vērgale (vanasti ka Vērgaļi) on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vērgale valla halduskeskus. Küla asub Liepājast 32 kilomeetri kaugusel.
Vērgale on kujunenud Behridele kuulunud Vērgale mõisa (Virginahlen) juurde. Mõisakompleksi hoonetes asuvad tänapäeval vallamaja, raamatukogu, kultuurimaja, põhikool ja muuseum. Külas asub ka luteri kirik. Nõukogude perioodil oli Vērgale Ļeņina ceļši kolhoosi keskasulaks. Aastani 2021 kuulus küla Pāvilosta piirkonda.
Vērgale park ja seal kasvavad pärnad (ümbermõõduga 4,6 m, 4,88 m, 4,35 m ja 4,52 m) on looduskaitse all.
Kirikuaias asuvale kalmistule on ühisesse hauda maetud kohaliku paruni Stempeli poeg ja talutüdruk Anna Lazdiņa, kelle õnnetu armastuse lugu on kujunenud kohalikuks legendiks.
Külas asuv 46 puurauk on siluri Adavere lademesse kuuluvate Dēgole kihtide stratotüüp.
Älvdaleni vald
Älvdaleni vald on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Dalarna läänis. Piirneb läänes Norraga.
Vallas asuvad Töfsingdaleni rahvuspark ja Fulufjälleti rahvuspark.
Vallas räägitakse arhailist Älvdali murret.
Ultimate
pisi|Ultimate 'i mängimine [[Tartu Ülikooli spordihoones]] pisi|Ultimate'i mäng staadionil Ultimate (ka frisbee, ultimate frisbee) on meeskonnasport, mida mängitakse lendava taldriku ehk kettaga. Mängu eesmärk on saada punkte, söötes meeskonnaliikmete vahel ketast nii, et meeskonnakaaslane püüaks selle väljaku vastaspoolel asuvas punktialas. Ketast käes hoides tohib mängija liikuda vaid tugijalga paigast liigutamata.
Algselt kutsuti spordiala ultimate frisbee'ks, ent kuna sõna "Frisbee" on registreeritud kaubamärgina, on ametlikuks nimeks saanud ultimate. Eestis on spordiala tuntud siiski pigem "frisbi" nime all. Samuti võidakse seda nimetada "võistkondlikuks taldrikulennutamiseks".
Reeglid
pisi|Vastasvõistkonna mängija üritab ketast hoidva isiku viset takistada ja viskaja ketast enda jaoks sobivale alale suunata Mängu (ja iga punkti) alguses reastuvad kaks viie- või seitsmeliikmelist võistkonda punktiala esijoonele. Mäng algab, kui kaitsemeeskond viskab ketta vastaspoolel asuvale ründemeeskonnale (lahtivise). Mängu eesmärk on ketas meeskonnaliikmete vaheliste söötude abil teisele väljakupoolele toimetada, nii et meeskonnakaaslane selle punktiala piires kinni püüda saaks.
Kui ketas on mängus, ei tohi enam ketast käes hoides kõndida, hüpata või joosta, kuid on lubatud liikuda ja teha viskepetteid tingimusel, et tugijalg maast ei liigu. Nõnda ei tohiks mängijate vahel tekkida ka kehalist kontakti. Kui meeskond suudab ketta edukalt vastaspoolel asuvasse punktialasse toimetada, saab meeskond ühe punkti, toimub poolte vahetus ja mäng algab uuest lahtiviskest.
pisi|vasakul|Tavaliselt püütakse ketast kahe käega Kui ketas puudutab maad või vastasmeeskonna mängija ketta "vahelt lõikab", läheb ketas üle vastaste valdusse, st rühdama asub teine võistkond. Seda kutsutakse Ameerika jalgpalli eeskujul turnover'iks. Samuti läheb ketas teisele meeskonnale juhul, kui mängija püüab ketta väljaspool mänguväljakut või kui viskajal saab täis ajalimiit. Nimelt võib viskajast kuni 3 meetri raadiuses asub vastasmeeskonna mängija valjuhäälselt lugeda sekundeid ühest kümneni (sisetingimustes kaheksani) ning kui viskaja ei suuda selle aja jooksul viset teha, asub ründesse vastasmeeskond.
Üks mäng kestab nii kaua, kuni üks meeskondadest saab kokku vajaliku punktisumma või täis saab ajalimiit.
pisi|Liival mängimine [[Nõo Rannahallis]] Tüüpiline mänguväljak on 100 meetrit pikk ning 37 meetrit lai. Selles sisaldub ka kaks 18 meetri pikkust punktiala. Väljaku suurus ja reeglid olenevad suuresti kasutatava platsi võimalustest. Ultimate'i on võimalik harrastada nii sise- kui ka välitingimustes, samuti erineval pinnasel, näiteks liival, murul või kunstmurul. Sisetingimustes mängitakse tihti viieliikmeliste meeskondadega ning ketta viskamiseks on kümne sekundi asemel aega kaheksa sekundit.
Ultimate 'i saavad mängida igas vanuses mehed ja naised. Võistlused toimuvad erinevates kategooriates: nii eraldi mees- ja naiskondades kui ka segavõiskondades. Mõnel turniiril võisteldakse ka eraldi noorte või laste arvestuses.
Ajalugu
pisi|vasakul|Walter Frederick Morrison enda leiutatud "Pluuto kandikuga" Kõige esimene frisbee ei olnud midagi muud kui Frisbie Pie Company toodete plekist koogitaldrik. Umbes 1920ndate alguses hakkasid Yale'i Ülikooli õpilased neid mängimiseks kasutama. Teise maailmasõja ajal sai nende taldrikute loopimisest sõdurite põhiline meelelahutusviis.
1948. aastal tegi Walter Frederick Morrison plastist ketta, mida ta hakkas kutsuma "lendavaks taldrikuks". 1951. aastal lõi ta improviseeritud versiooni lendavast taldrikust, mida kutsuti "Pluuto kandikuks" (Pluto Platter). 1995. aastal ostis Wham-O Manufacturing Company Morrisoni patendi ning nimetas ketta Frisbee'ks.
Ultimate'i nüüdisaegse vormi lõid Jared Kass ja Joel Silver Columbia keskkoolis 1967. aastal. Esimesed reeglid vormistasid 1970. aastal Joel Silver, Buzzy Hellring ja Jon Hines.
Ulltimate 'i võistluste juured ulatuvad 1972. aastasse, mil omavahel mängisid kahe ülikooli – Rutgersi ja Princetoni – võistkonnad. Esimene avalik turniir, kus osales 8 võistkonda, peeti 25. aprillil 1975. aastal.
Esimesed tõelised maailmameistrivõistlused peeti 1983. aastal Göteborgis Rootsis.
Spirit of the Game
Ultimate on ainulaadne, sest kohtunikeks on mängijad ise: isegi maailmameistrivõistlustel pole eraldi kohtunikke. Mängijad järgivad käitumisjuhendit, mida nimetatakse Spirit of the Game'iks (SOTG). See innustab vastastikust austust ning viisakat käitumist. Ultimate on kontaktivaba mäng, mis tähendab, et iga füüsilist kontakti mängijate vahel võib lugeda veaks. Mängijad ise vastutavad ausa mängu eest.
Visked
Ultimate'is on neli põhilist viskemoodust, mis erinevad ketta hoidmise viisi ja lennutrajektoori poolest. Erinevate visete eesmärgiks on suuta visata ketast ükskõik millisest asendist ja suunas, hoolimata sellest, kuidas kaitsemängija viskajat takistada üritab. Kõige tavalisem on tagantkätt vise ehk backhand. Selle viske puhul hoitakse ketast keha suhtes välisservast poolt rusikas ja ketta lahti laskmise hetkel peaks ketas olema maaga paralleelne (horisontaalses asendis) – nii ei hakka ketas lennates laperdama ja seda on lihtsam sihtida. Teine tähtis vise on eestkätt vise ehk forehand. Selle puhul hoitakse ketast enamasti esimese kolme sõrme vahel, pöial ketta peal ning teine ja kolmas sõrm ketta serva all. Viskamiseks tuleb ketast hoida veidi maapinna suhtes viltu.
Kõigi visete puhul on tähtis anda kettale piisavalt hoogu ning panna ketas kiiresti pöörlema, et ta püsiks kauem õhus ning lendaks ühtlasemalt. Üle mänguväljaku viskamiseks on head visked blade ja hammer. Blade sarnaneb viskeviisi poolest eestkätt viskega – ketast hoitakse samamoodi käes, kuid ketta viskamine toimub kõrgemalt, nii et ketas ei lenda mitte paralleelselt maapinnaga ja otse, vaid lauge kaarega. Hammer on kõige omapärasem vise – ketas lastakse lahti otse pea kohal. Ketast soovitatakse hoida umbes 45° nurga all – nurga suurusest oleneb ka ketta trajektoor. Hammer kukub lõpus tagurpidi – nii, et ketta nõgus pool jääb üles.
Strateegiad ja taktika
pisi|Ketas söödetakse püüdvale mängijale ette nii, et tal oleks hõlbus seda hoo pealt püüda ning samal ajal oleks vastasmeeskonna mängijatel võimalikult keeruline kettani jõuda. [[Miina Härma Gümnaasiumi kunstmuruväljak]]
Rünnak
Erinevate eesmärkide saavutamiseks kasutatakse erinevaid rünnakustrateegiaid. Enamiku strateegiate sihiks on luua mänguväljakul vastasmängijatest vaba ala, kuhu oma meeskonna mängijad saaksid joosta, ketta kinni püüda ja edasi visata. Osavamad meeskonnad panevad mängijate positsioonid paika vastavalt erinevate mängijate tugevusele.
Teine väga populaarne ja üsna sarnane strateegia on horizontal stack. Ühe tuntuma seitsme mängijaga strateegia puhul valitakse kolm mängijat, kes üritavad platsi eesotsas ketast omavahel edasi-tagasi sööta (neid kutsutakse handler-iteks), samal ajal kui neli ülejäänud mängijat moodustavad nende taga platsi suhtes risti paikneva rivi. Iga mängija saab niimoodi piki platsi edasi-tagasi joosta ja üritada vastasmeeskonna kaitsemängijast vabaneda.