cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaanus Plaat
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kultuuriuuringud: usuliikumised, kirikud ja kogudused Eestis ja teistes Baltimaades (18. sajandil – 21. sajandil alguseni); Eesti vähemusrahvuste (eestivenelaste, sh vanausuliste, eestirootslaste jt) ajalugu ja religioossus. Korraldanud ja juhtinud etnograafia ja religioonisotsioloogia välitöid ning filmivõtteid Eestis (Lääne-, Hiiu-, Saare-, Põlva-, Setu-, Ida-Viru-, Viljandi- ja Võrumaal 1995–2007), Mehhikos (1994, 1997), Vanuatul ja Saalomoni saartel (1996, 1999), Keenias (2000), Birmas, Tais, Laoses, Kambodžas (2001), Venemaal (Siberis 2001), Boliivias ja Peruus (2002), Venezuelas (2003), Iraanis (2003–04), Armeenias, Gruusias, Usbekistanis, Tadžikistanis ja Kõrgõzstanis (2004), Jamaical ja Haitil (2005), Indias (2007). Koordineerinud rahvusvahelisi museoloogia projekte Eestis, USA-s, Venemaal (Peterburis) ja Taiwanil. Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES) (1995–2002 juhatuse) liige, Eesti Muuseuminõukogu (1996–2005), Eesti Muinsuskaitse Nõukogu (2002–2003) liige. Üle 30 teadustrükise.
Friderika Bayer
Friderika Bayer (sündinud 4. oktoobril 1971) on Ungari laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Ungarit lauluga "Kinek Mondjam El Vétkeimet?" ('Kellele võiksin rääkida oma pattudest?') ning saavutas 4. koha. See oli Ungarile esimene kord Eurovisioonil osaleda.
Tzintzuntzan
Tzintzuntzan ([tsin'tsuntsan], purepetša keeles 'koolibride paik') on linn Mehhikos Michoacáni osariigis, Tzintzuntzani valla halduskeskus. See paikneb Pátzcuaro järve kirdekaldal ja 17,5 km kaugusel Pátzcuarost.
Tzintzuntzan on kunagine purepetšade pealinn, linnakese kaks vaatamisväärsust on arheoloogiamälestis seitsme astmikplatvormi (Las Yacatas) varemetega ja endine frantsisklaste klooster.
Chíose veresaun (maal)
Maalil on kujutatud Kreeka iseseisvussõja ajal 1822. aastal Chíose saarel toimunud veresauna, mille käigus hukkasid türklased paarkümmend tuhat kreeklast.
Csaba Szigeti
Csaba Szigeti (sündinud 13. mail 1969) on Ungari pianist, helilooja ja laulja. 1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Ungarit lauluga "Új név a régi ház falán".
IKAROS
IKAROS (inglise keeles Interplanetary Kite-craft Accelerated by the Radiation Of the Sun) on Jaapani Kosmoseuurimise Agentuuri (JAXA) toodetud kosmosesond.
Missioon
Missiooni peamised eesmärgid olid:
Lisaeesmärgid:
Missiooni algus oli planeeritud 21. maile 2010. Teekonda Veenuse suunas alustati Tanegashima kosmosejaamast, kust see lahkus atmosfäärist kanderaketi H-IIA-17 pardal.
Lisana oli süsteemile kaasa antud gammakiirguse vaatlusseade GAP (ingl Gamma-Ray Burst Polarimeter), millega analüüsiti kiirguseid.
Disain ja omadused
Kosmosesondi disainimist alustati 2007. aasta sügisel.
Mõõtmetelt oli silindrikujuline IKAROS 1,6-meetrise läbimõõduga ja 0,8-meetrise kõrgusega.
Puri
Purjemembraan oli tehtud kahest polüamiidist, mille paksus oli 7,5 mikromeetrit.
Membraanile kinnitatud päikesepaneelid olid tehtud amorfsest ränist, millel oli 500 vati tootmise võimekus. Pannes nimetatud ainet mitu kihti, takistas see paneelidel kõverdumast ning kaitses neid elektromagnetetiliste lainete eest.
Sondi juhtimiseks ja kontrollimiseks paigutati membraani otstele muutuva peegelduvusega elemendid.
Väljalastav ruudukujuline puri oli konfiguratsioonilt 14 × 14 meetrit.
Kogu sõiduki konstruktsioon kaalus umbes 310 kilogrammi.
Purjerakendamissüsteem
Purje rakendumine jagunes kaheks etapiks.
Esimeses etapis tulid sondist välja pulgad, moodustades ristikujulise konstruktsiooni. Kuju hoidmiseks kasutati stoppereid. Kogu protsess võttis aega 200 sekundit.
Teises etapis lülitusid stopperid välja ning membraanpuri rullus lahti. Teine etapp võttis aega 50 minutit.
Tulemused
IKAROS tõusis edukalt õhku kanderaketil H-IIA.
9. juunil 2010 kinnitati, et IKAROS genereeris oma purjedega 1,12 millinjuutonilise tõukejõu väärtuse.
20. mail 2010 tunnustati IKAROS-t Guinnessi maailmarekordiga, olles esimene päikese jõul liikuv kosmosesõiduk, mis lendas planeetidevahelises kosmoses.
Cees van der Aa
Cornelis Johannes van der Aa (14. juuli 1883 Almelo – 31. juuli 1950 Almelo) oli hollandi maalikunstnik ja kunstikaupmees.
Cees van der Aa õppis Itaalias, Saksamaal, Šveitsis ja Austrias. Tal kujunes Haagi koolkonna kunstnikele omane stiil.
Ta elas ja töötas Almelos, kus ta pidas Grotestraatil kunstikauplust (praegu on seal Blokkeri keti kauplus).
Ta oli Almeli ja ümberkaudsete nõmmemaastikkude põhiline maalija, kuid ta maalis ka natüürmorte. Teda peetakse Haagi koolkonna epigooniks, kuid tema maalid on tehniliselt korrektsed ja üldse mitte andetud.
V.I.P. (ansambel)
1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Ungarit lauluga "Miért kell, hogy elmenj?".
Avinurme koduloomuuseum
Avinurme koduloomuuseum on Mustvee vallas Avinurme asulas asuv muuseum, mis tutvustab Avinurme kultuuripärandit.
Muuseum avati 1990. aastal pastoraadis.
Viļaka piirkond
Viļaka piirkond (läti keeles Viļakas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Piirnes idas Venemaaga.
Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Viļaka piirkonna elanikest lätlasi 75,60%, venelasi 19,46%, mustlasi 1,23%, ukrainlasi 1,20% ja teistest rahvustest inimesi 2,51%.
Piirkond moodustati 2009. aastal kuuest vallast ja Viļaka linnast. 2021. aastal liideti Viļaka piirkond Balvi piirkonnaga.
Skulte raudteejaam
Skulte raudteejaam on raudteejaam Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Limbaži piirkonnas Skulte vallas.
Otava (Mikkeli)
pisi|[[Otava kool ja raamatukogu]] pisi|[[Otava Õpistu peahoone. Õpistul ja koolil on ühine õu]] pisi|[[Otava külakirik (ehitatud 1927–1929)]] pisi|[[Otava koguduse maja]] pisi|[[Otava raudteejaama hoone on nüüdseks erakätes]] pisi|Otava supelrand Puula järve ääres Otava (varem Liukkola) on asula Soomes Mikkeli linnas Mikkeli keskusest 15 km lõunas. Geograafilised koordinaadid on 61°38′40″ N 27°4′30″ E.
Skulte raudteejaam
Raudteejaam on selle raudteeliini lõpp-peatus. Jaam asub Riia raudteejaamast 56 km kaugusel ja on nime saanud Skulte küla järgi. Jaamas on üks ooteplatvorm ja kaks teed. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni.
Peatus on rajatudi aastal 1934. Jaamahoone valmis aastal 1952, tänapäeval on see kasutusel elamuna. Aastal 1991 pikendati elektriraudtee Skulte peatuseni ja see muudeti raudteejaamaks. Algselt asus jaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel, kuid aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles ja jaamast sai lõppjaam. Selle protsessi käigus rajati ka uus ooteplatvorm vanast seitsesada meetrit Riia poole. Varem järgnes Skulte jaamale Ziediņi raudteepeatus.
Otava (Mikkeli)
31. detsembril 2015 elas Otavas hinnanguliselt 1491 inimest. See on üks suuremaid asulaid Mikkeli linnas väljaspool Mikkelit.
Otava kujunes saeveski, Otava raudteejaama ja Puula järve ääre sadama ümber.
Haldusajalugu
Kuni 2001. aastani oli Otava Mikkeli maavalla üks suuremaid külasid ja keskasula. Seejärel liideti valla ala Mikkeli linna koosseisu.
Taristu
Otavat läbib Helsingit ja Mikkelit ühendav valtatie 5.
Esimesed aurikud ilmusid Puula järvele 1890ndatel. Need vedasid peamiselt puitu. Aurikuga Puula sai 1891. aastal alguse Kangasniemi ja Otava vaheline reisiliiklus. Otava sadamast sai rongiga Otava jaama ning sealt edasi Mikkeli või Kouvula suunas.
Tööstus
Otava suurim tööstusettevõte on saeveski, mis kuulub Heinola firmale Versowood Oy. Esimene saeveski rajati Otavasse 1891. aastal. See kuulus algul norralaste firmale Otavan Koivusaha Oy ja asus teises kohas.
Haridus
Otavas tegutses 2014. aastani Otava koolitalu (Otavan koulitila), mis oli viimati osa õppeasutusest Etelä-Savon ammattiopisto. Talu renditi 1. jaanuarist 2015 eraisikule.
Otava Õpistu (Otavan Opisto) on Mikkeli linnale kuuluv rahvaõpistu. Kool toodi 1901. aastal Joroinenist üle Otavasse, kus see sai oma maja.
Töötab ka Otava kool.
Ajalugu
Soome kodusõja ajal 1918. aastal asus Otava sügaval valgete tagalas. 25. veebruaril 1918 hukkasid valged Otavas pärast formaalset kohtupidamist kümme punaseks peetud Otava elanikku. See oli nähtavasti suurim nn valge terrori juhtum Lõuna-Savos. Hukatud mehed ei võidelnud kodusõjas.
Talvesõja ja Jätkusõja ajal elas Otava Mikkeli staabis töötavaid kõrgeid ohvitsere. Talvesõja ajal elas 5. jaanuarist 5. märtsini Otava Õpistu ruumides marssal Mannerheim.
Sõdade ajal töötas Otavas osa staabist. Talvesõja ajal pommitati Otavat kaks korda, aga keegi kannatada ei saanud ja ka materiaalsed kahjud olid väiksed.
Ehmja vald
Ehmja vald (saksa keeles Echmes) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Ehmja vald Martna vallaga.
Valla alal asus Ehmja ja Maalse mõis.
Li Andersson
Li Sigrid Andersson (sündinud 13. mail 1987 Turus) on Soome poliitik, erakonna Vasakliit esimees.
Li Anderssoni vanemad on kunstnik Jan-Erik Andersson ja ajakirjanik Siv Skogman. 2010. aastal omandas ta Åbo Akademis riigiteaduste kandidaadi kraadi.
2010. aastal töötas ta organisatsioonis Civil Rights Defenders. 2011–2015 oli Andresson Vasakliidu noorteorganisatsiooni Vasemmistonuoret esimees.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta 47 599 häält, kuid valituks ei osutunud. 2015. aasta Soome parlamendivalimistel kogus Li Andersson 15 154 häält ja ta osutus valituks Eduskunda. , 11. juunil 2016 valiti ta Vasakliidu esimeheks.
2019. aasta Soome parlamendivalimistel sai Li Andersson 24 542 häält. Selle tulemusega oli ta kogu riigi ulatuses Jussi Halla-aho järel teine.
Alates 6. juunist 2019 kuni 17. detsembrini 2020 oli ta Soome haridusminister. Teist korda oli ta Soome haridusminister 29. juunist 2021 kuni 20. juunini 2023.
Monchy-Cayeux
pisi|Monchy-Cayeux' kirik
Monchy-Cayeux on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Monchy-Cayeux asub 47 km Arrasist loodes, Ternoise'i jõe orus ja maantee D343 ääres.
pisi|tühi|
Kiideva kihistik
Kiideva kihistik (inglise Kiideva Member) on ordoviitsiumi ladestu Rakvere lademe Rägavere kihistusse kuuluv kihistik.
Kiideva kihistik on Rägavere kihistu Rakvere lademesse kuuluva osa alumine kihistik, mida Ida-Eestis ei eristata. See lamab Tõrremäe kihistikul ja sellel lasub Piilse kihistik. Kihistiku moodustab püriiti sisaldav helehall paksukihiline lubjakivi, milles on õhukeste kihtidena pruunikashalli merglit. Kihistiku põhja moodustab selgesti eristuv suure püriidisisaldusega katkestuspind.
Novopskov
Novopskov on alev Ukrainas Luhanski oblastis Starobilski rajoonis. 2020. aastani oli see Novopskovi rajooni keskus.
Aidari jõe kallastel asuv Novopskov asutati 17. sajandi keskel, 1746. aastani kandis nime Zakamenka, alev alates 1957. aastast.
Alates 4. märtsist 2022 on asula Venemaa okupatsiooni all.
Sankt Pölteni maaringkond
Bezirk Sankt Pölten-Land on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal. See ümbritseb täielikult Sankt Pölteni linna, mis on eraldi haldusüksus.
Ringkond koosneb järgmistest valdadest:
Muudatused
2016. aasta lõpus liideti ringkonnaga järgmised kaotatud Wien-Umgebungi ringkonna vallad: Gablitz, Mauerbach, Pressbaum, Purkersdorf, Tullnerbach ja Wolfsgraben.
thumb|left|900px|
Valitsusväline organisatsioon
Valitsusväline organisatsioon (lühend VVO; inglise keeles non-governmental organisation, lühend NGO) ehk vabaühendus on rahvusvaheline või sisemaine valitsustest sõltumatu organisatsioon.
Valitsusvälised organisatsioonid on nt Greenpeace, Läänemere Bioloogid, Rahvusvaheline Geoloogiaühing.
Gribskovi vald
Gribskovi vald (taani keeles Gribskov Kommune) on 2. järgu haldusüksus Taanis Pealinnapiirkonnas, mis moodustati 2007. aasta haldusreformiga Græsted-Gilleleje vallast ja Helsinge vallast. Asub Sjællandi põhjaosas.
Aastal 2016 elas Gribskovi vallas 41 100 inimest ja valla pindala oli 279,47 km2. Valla keskus asub Helsinges. Suuremad asulad on veel Gilleleje ja Græsted.
Jürimardi talumuuseum
Jürimardi muuseum on Järva vallas Metsla külas Jürimardi talu maal asuv muuseum. Aastast 2012 haldab muuseumi MTÜ Jürimardi talumuuseum.
Palju muuseumi eksponaate pärineb 1875. aastal rajatud Jürimardi talust.
Sophie Dahl
Sophie Dahl (sünninimi Sophie Holloway; sündinud 15. septembril 1977 Londonis) on inglise kirjanik ja endine modell.
Isiklikku
Tema ema on kirjanik Tessa Dahl, isa näitleja Julian Holloway. Emapoolne vanaisa oli norra päritolu ingliskeelne laste- ja täiskasvanute kirjanik ning stsenarist Roald Dahl, emapoolne vanaema näitleja Patricia Neal. Tema isapoolne vanaisa oli näitleja Stanley Holloway, emapoolne vanaema tantsija Violet Lane. Ta abiellus 9. jaanuaril 2010 laulja Jamie Cullumiga, neil sündis 2. märtsil 2011 tütar.
Pauliku Tammiku hiietammed
Pauliku Tammiku hiietammed (ka Tammiku hiietammed, Hiie tammed) on Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Pauliku külas asuvad kaheksa tammepuud (hiiepuud). Puud asuvad Tammiku kaevanduse lähedal. Kõik puud on võetud kaitse alla.
Arne Luht
Arne Luht on eesti muusik ja ajakirjanik.
Luht on olnud klahvpillimängija ansamblites Psycho, Nemo, Armaada jt.
Luht on töötanud Raadio Vaba Euroopa eesti toimetuses Münchenis ja Prahas.
Eistvere vald
Valla alal asus Eistvere mõis.
Pööning
pisi|Pööningul võib olla ka magamisase Pööning on hoone ülemise korruse lae ja hoone katuse vahele jääv ruum.
Pask-In
Pask-In oli huumoriajakiri, mis ilmus septembrist 2004 kuni detsembrini 2005.
Ajakirja andis välja Olliwood OÜ ja selle vastutav toimetaja oli Indrek Silver Einberg. Pask-In ilmus 1 kord kuus (igal kolmandal teisipäeval) 48-leheküljelisena ja trükiarvuga 10 000 eksemplari, kokku ilmus 18 numbrit.
Järva-Jaani Tuletõrje Seltsi vanatehnika varjupaik
Järva-Jaani Tuletõrje Seltsi vanatehnika varjupaik (ka: Järva-Jaani vanatehnika varjupaik) on Järva vallas Järva-Jaani asulas asuv vanatehnikat eksponeeriv paik; Järva-Jaani Tuletõrje Seltsi filiaal.
Vanatehnikast on esindatud muu hulgas Eesti NSV aegsed sõidukid, põllutöö-, teetöömasinad, tuletõrjetehnika.
Mustafa Džemiljev
pisi|Mustafa Džemiljev
Mustafa Abduldžemiljoglu Džemiljev (Kõrõmoglu) (krimmitatari keeles Mustafa Abdülcemil oğlu Cemilev (Qırımoğlu); ukraina keeles Мустафа Джемілєв; sündinud 13. novembril 1943 Mižrittšjas Krimmi ANSV-s Vene NFSV-s) on Ukraina poliitik, krimmitatarlaste rahvusliku liikumise juhte, inimõigusaktivist, endine dissident ja poliitvang.
2013. aastal Ülemraadas toimunud arutelus armeenlaste genotsiidi tunnistamise seaduse eelnõu üle esines Džemiljev selle kriitikaga.
Tunnustus
pisi|100px| Türgi teenetemärk [[Vabariigi orden (2014) ]] pisi|100px| [[Vabaduse orden (2018) ]]
Charlie
Horváth Károly (esinejanimega Charlie; sündinud 28. oktoobril 1947) on Ungari laulja.
Peterburi Vaimulik Seminar
Peterburi Vaimulik Seminar on Peterburis tegutsev kõrgem õppeasutus (vaimulik seminar), mis koolitab õigeusu vaimulikke. Seminar on Vene Õigeusu Kiriku asutusi. Asutus tegutses 1721(1725)-1918 ja uuesti tegutseb aastast 1946.
Charlie
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Ungarit lauluga "A holnap már nem lesz szomorú".
Lübecki Püha Katariina kirik
Frantsisklaste Püha Katariina klooster tegutses Lübeckis 1225. aastast kuni sulgemiseni reformatsiooni ajal 1531. aastal. Keskaegne ehitiste kompleks Lübecki vanalinnas kuulub tänapäeval UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kunagises kloostrikirikus tegutseb muuseum, kiriku juurdeehitistes vanu keeli süvendatult õpetav kool Katharineum ja linnaraamatukogu.
Tour Prisma
Tour Prisma (varem Tour GAN Eurocourtage) on 97 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Hoone valmis 1998. aastal, selle projekteeris Jean Willerval. 25-korruselises hoones on 26 000 m² põrandapinda.
Philippa Foot
Philippa Ruth Foot (sünninimi Philippa Judith Bosanquet; 3. oktoober 1920 Owston Ferry, Lincolnshire – 3. oktoober 2010) oli Briti filosoof, üks tänapäevase vooruseetika rajajaid.
Toshihide Saitō
Toshihide Saitō (jaapani keeles 斉藤 俊秀 Saitō Toshihide; sündinud 20. aprillil 1973 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Philippa Foot
Footi hilisemad teosed erinesid vaadetelt tema 1950.–1960. aastate töödest. Neis võib näha katset moderniseerida Aristotelese eetikateooriat ning näidata, et seda saab kohandada tänapäevase maailmavaatega. Nii võib aristotellik eetika võistelda moodsa deontoloogilise ja utilitaristliku eetikaga. Footi tööl, eriti konsekventsialistlike moraaliteooriate kriitikal oli otsustav roll selles, et normatiivne eetika analüütilises filosoofias taas esile kerkis. Tuntud näide on Footi nn rongiprobleem (trolley problem).
Toshihide Saitō
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–1999 17 mängu.
Philippa Foot
Footi filosoofilisi seisukohti mõjutasid Wittgensteini hilised teosed, ehkki Foot ise Wittgensteini töid harva otsesõnu käsitles.
Foot alustas oma filosoofiaõpinguid Oxfordi ülikooli Somerville'i kolledžis filosoofia, poliitika ja majandusteaduse õppekaval. Seal veenis G. E. M. Anscombe teda mittekognitivismi alusetuses. Tema õpingukaaslaste seas olid veel Mary Warnock ja Iris Murdoch. Aastal 1942 sai ta sealt bakalaureusekraadi, 1947 hakkas ta seal õpetama ja 1976 sai seal asedirektoriks. Hiljem oli ta külalisprofessor muu hulgas California Ülikoolis Berkeleys, Cornelli Ülikoolis, Princetoni Ülikoolis ja Stanfordi Ülikoolis. Aastast 1976 oli ta pikka aega oli Foot Los Angeleses California Ülikoolis Los Angeleses Griffini filosoofiaprofessor.
Foot oli vaesusevastase rahvusvahelise organisatsiooni Oxfam International üks asutajaid.
Philippa Foot oli abielus ajaloolase M. R. D. Footiga. Tema vanaisa oli USA president Grover Cleveland ja ema esimene tegevale presidendile Valges Majas sündinud laps Esther Cleveland.
Moraaliuskumused
Artiklis "Moral Beliefs" püüab Foot naturalismi moraalifilosoofias taaselustada.
Boris von Uexküll
Boris von Uexküll (nagu teda enamasti kutsuti) ehk Berend Johann Friedrich von Uexküll (1793–1870) oli Vana-Vigala mõisnik, kaardiväerittmeister.
Philippa Foot
Moraaliuskumused
Paljudele tundub, et viimase viiekümne aasta suurim edusamm moraalifilosoofias on olnud naturalismi kummutamine, ning taaselustamise katse paistab nagu ringi kvadratuuri katse. Kogu moraalifilosoofia, nagu seda laialdaselt õpetatakse, põhineb faktiväidete ja hinnangute vastandamisel, mis käib umbes nii. Faktiväidete tõesust või väärust näidatakse tõendite abil. Selle, mida pidada tõenditeks, määrab faktiväites esinevate väljendite tähendus. Järelikult ei saa kaks inimest väita sama ja pidada tõenditeks täiesti erinevaid asju; siis pidi keegi tegema keelelise vea. Ja see, kellele on antud head tõendid, ei saa seetõttu faktijäreldust tagasi lükata põhjendusega, et tema arusaama järgi need pole tõendid. Seevastu hinnangutel puudub loogiline seos faktiväidetega, millel see põhineb. Üks inimene võib mingi fakti tõttu öelda, mingi asi on hea, ja teise meelest see ei pruugi olla tõend, sest sõna "hea" tähenduses pole midagi, mis seoks seda ühe tõendiga ja teisega mitte. Järelikult võib moraaliekstsentrik tõendada moraalijäreldusi täiesti omapäraste eeldustega ning kummutada kellegi teise hinnangu, öeldes, et tema tõend pole tõend. Fakt sõna "hea" kohta, mis võimaldab ekstsentrikul seda sõna tähenduslikult kasutada, on selle "tegusid suunav", "praktiline" funktsioon. Nagu teisedki, peab ekstsentrik valima asju, mida ta nimetab heaks, mitte neid, mida ta nimetab halvaks. Nagu teisedki, kasutab ta sõna "hea" ainult "poolthoiakuga", ainult et tal on poolthoiakud hoopis teiste asjade suhtes.
Boris von Uexküll
Muuhulgas Hegeli sõber, kellega ta ka kirjavahetust pidas.
Philippa Foot
Moraaliuskumused
Siin on hinnangute kohta kaks eeldust. Eeldus 1 on see, et keegi võib ilma loogikaveata rajada oma uskumused väärtusasjades täielikult eeldustele, mida keegi teine ei tunnistaks tõendavateks. Eeldus 2 on see, et ta ei pruugi väitest, mida teised peavad hinnangujärelduse tõendiks, seda järeldust teha, kui tema ei pea seda tõendiks. Eeldus 1 sõltub võimalikkusest hoida sõna "hea" tähendust muutumatuna hoolimata muutustes faktidest, mida võiks pidada millegi headuse kasuks rääkivaks.
Boris von Uexküll
Ta oli Vigala õiguse väljakuulutaja Berend Johanni vanim poeg. Ta armastas eesti rahvast, kasutas oma rikkust koolide rajamiseks ja sisustamiseks, oli eestvedajaks Vigala Maarja kirikuhoone laiendamisel aastatel 1844/45 tänase suuruseni. Ta oli võlgades ja vabanes neist alles peale naitumist tubli neiuga, kes tal üle kolme rubla päevas ei  lasknud kulutada. Tema asutas köstrikooli 1823. aastal Vigala köstrimajasse ja kulud võttis enda kanda. Ta lasi ehitada Oese kooli 1833. aastal ja Jädivere seminari 1844. aastal. Oese kooli õpetajate palk tuli mõisast ja õpilased said toetustki. Oese kooli jaoks lasi ta trükkida Münchenis eestikeelse noodiraamatugi. Oese kool oli ka põllutöökooliks, mille praktika baasiks tänases keelepruugis oli Vana-Vigala mõis. Seal oli õpetajaks aastakümneid Matthias Johann Eiseni isa Jaan Eisen, kelle õpilastest kümme läksid mõisavalitsejateks. Lauluõpetuse ja pillide valmistamisega pani ta aluse muusikaelule Vigalas, mis puhkes õide sajandi lõpu poole.
Philippa Foot
Abordiprobleem ja topelttagajärje doktriin
Artiklis "The Problem of Abortion and the Doctrine of the Double Effect" ütleb Foot, et abordiprobleem teeb meid nõutuks osalt sellepärast, et me tahame ja ei taha möönda sündimata lapsele õigusi, mis on täiskasvanutel ja lastel. Tundub absurdne arvata, et sündimine muudab tema staatust nii radikaalselt, aga kui me loote elus tagasi läheme, siis me tahame üha vähem öelda, et ta on inimene ning teda tuleks sellena kohelda. Peale selle tekitab segadust üldine küsimus, mida inimeste konflikti korral tohib teha, mida mitte. Meil on tugev intuitsioon, et haridustaset riigis tohib tõsta, kuigi see tõstab enesetappude sagedust, aga vähiuuringuteks nõrgamõistuslikke tappa ei tohi. Pole aga kerge aru saada, mis printsiibid siin on mängus, ja üks viis abordiküsimusele valgust heita on tõmmata paralleele täiskasvanute ja sündimata lastega. Nii saab isoleerida võrdõiguslikkuse probleemi ning pisut edasi liikuda. Kuidas siin toimib topelttagajärje doktriin? Abordidebatis on see sageli tundunud mittekatoliiklastele täieliku sofistikana (vrd H. L. A. Hart, "Intention and Punishment"). Ometi on see tundunud ka mõnedele mittekatoliiklastele ainsa kaitsena päris mitteaktsepteeritavate otsuste vastu. Kui selle konflikti saab lahendada, on sellest abordiküsimuses abi.
Piirdume nüüd selgete juhtumitega ja vaatame argumente topelttagajärje doktriini poolt ja vastu. Keegi ei ütle, et pole tähtis, mida sa põhjustad, kui sa seda otseselt ei kavatse. Võrdleme näiteks kaupmehi, kes müüvad toidu valmistamiseks õli, millest nad teavad, et see on mürgine, nii et selle tõttu paljud surevad, ja töötuid hauakaevajaid, kes müüvad või annavad seda õli, et oleks, kellele hauda kaevata. Ainult viimased kavatsevad otseselt kellegi surma. Topelttagajärje doktriini pooldajad ei pea eitama, et siin pole moraalset erinevust. Nemad ütlevad ainult, et mõnikord on teo lubatavuse seisukohast oluline, et see tegu pole otseselt kavatsetud. Elatise teenimine ei ole niisugune eesmärk, mis õigustaks isegi kaudselt kavatsetud süütute inimeste surma, aga teatud juhtudel ollakse õigustatud teadvalt esile kutsuma seda, mida otseselt ei saaks kavatseda.
Topelttagajärje doktriin on külgetõmbav sellepärast, et põhjendab vastuseisu mõnedele päris kaitstamatutele vaadetele, nagu näiteks järgmise näite puhul. Oletame, et mässajad nõuavad, et teatud kuriteole süüdlane leitaks, muidu nad maksavad teatud inimrühmale veriselt kätte. Et tegelik süüdlane pole teada, leiab kohtunik, et ta saab verevalamist ära hoida ainult mõnd süütut inimest surma mõistes. Teises näites on lennuk alla kukkumas ja piloot otsustab, kas juhtida lennuk vähem asustatud piirkonda. Et teha paralleeli lähedasemaks, oletame hoopis, et ta juhib piduriteta trammi, mille ta saab ainult ühtedelt rööbastelt teistele pöörata. Ühel tunnelirööbasteel töötab viis inimest, teisel üks. Trammi ette jäävad inimesed saavad vältimatult surma. Rahutuste puhul on rahvahulga käes viis pantvangi, nii et mõlemal juhul on mängus üks inimelu viie vastu. Küsimus on selles, miks me ütleme kõhklematult, et tramm tuleks juhtida rööbastele, kus on vähem inimesi, aga enamik meist oleks kohkunud mõttest, et tuleks süütu inimene surma mõista. Võidakse öelda, et teise näite eripära on see, et seal on ebaaus kohtunik, ja see on tõesti väga tähtis. Aga kui me selle eripära ära jätame, oletades, et eraisik tahab süütut inimest tappa, lavastades teda kurjategijaks, oleks see mõte ikkagi kohutav. Topelttagajärje doktriin päästab meid hädast välja, öeldes, et üks asi on juhtida tramm kellegi suunas, nähes ette, et ta saab surma, teine asi on teha kellegi surm oma plaani osaks. Pealegi saab tegelikus elus vaevalt olla kindel, et inimene tunnelirööbasteel saab surma. Võib-olla ta saab kuidagi tunneli seina külge klammerduda. Siis juht ei karga välja, et tema pead kangiga lömastada. Aga kohtunikul on tarvis süütu inimese surma. Kui ohvrit on raske puua, siis ta peab vaatama, et ta sureks teistmoodi. Otsese ja kaudse kavatsuse erinevus on siin otsustav ning on määramatus maailmas väga tähtis. Siiski ei saa topelttagajärje doktriini niimoodi kaitsta. Küsimus on selles, kas otsese ja kaudse kavatsuse erinevus on moraaliotsustuste puhul iseenesest oluline, mitte selles, kas see on tähtis siis, kui hea ja kurja tasakaalus on kindluse erinevus. Pealegi, kui meid huvitab eriti topelttagajärje doktriini rakendamine abordiküsimuses ning meditsiinis on mõnikord nii täielik kindlus, et ühe või teise teo tõenäolisest tagajärjest rääkimine oleks lihtsalt puiklemine. Sellepärast ei paku mitte ainult filosoofilist huvi, kui me määramatuse kõrvale jätame. Miks me ei või trammijuhi näite analoogia põhjal otsustada kohtuniku näite üle?
Veel kaks näidet tekitavad sarnase probleemi. Haige elu päästmiseks on tarvis suurt annust defitsiitset ravimit. Tuleb aga veel viis haiget, kellest igaühte saab päästa viis korda väiksema annusega. Me ütleme, et ei saa kogu ravimivaru ühele haigele kulutada. Üks inimene tuleb surema jätta, kui see on ainus võimalus. Miks meil siis pole tunnet, et inimesi tohiks tappa vähiuurimise jaoks või varuelundite saamiseks? Samamoodi oletame, et mitu haiget, kelle elu on ohus, saab päästa ainult juhul, kui me ühe inimese tapame ja teeme tema surnud kehast seerumit. Miks ei või defitsiitse ravimi näidet siia üle kanda? Topelttagajärje doktriin pakub siin jälle seletuse. Ühtedel juhtudel on süütu inimese surm eesmärgiks, teistel juhtudel mitte.
Vaatame nüüd, kas negatiivsete ja positiivsete kohuste eristame seletab, miks me näeme erinevalt trammijuhi ja kohtuniku tegu, defitsiitse ravimi andmata jätmist ja keha vägivaldset kasutamist meditsiinilisteks eesmärkideks, ühe asemel viie päästmist piinamisest ja ühe piinamist viie päästmiseks. Kõigil juhtudel on tegu kohuste konfliktiga, aga mis tüüpi kohused need on?
Seni on järeldused samad mis topelttagajärje doktriini järgimise puhul, aga teistel juhtudel on need erinevad, ja tundub, et alternatiivne teooria on parem. Oletame näiteks, et haiglas on viis haiget, kelle elu saaks päästa teatud gaasi valmistades, aga see toob palatisse, kus on haige, keda ei saa transportida, surmavat suitsu. Tema surm on kõrvaltagajärg, mida otseselt ei kavatseta. Mille poolest see siis erineb defitsiitse ravimi juhtumist, kuigi mõlemal juhul me nägime ette, kuigi otseselt ei kavatsenud, ühe haige surma? Kui asi välja tuleb, siis mürgitatud patsiendi omaksed võidaksid kohtuasja haigla vastu. Me ei taha aitamise pärast niimoodi kahjustada, ükskõik kas tegu on otsese või kaudse kavatsusega.
Foot jõuab järeldusele, et meie otsustusi nende juhtumite puhul kaudse ja otsese kavatsus eristus kuigi palju ei mõjuta, küll aga on suur tähtsus eristusel kahju vältimise ja aitamise vahel. Mitte et teisi printsiipe ei oleks. Näiteks on ilmselt oluline, kas meie positiivne kohus on range kohus või heategevuse akt: oma laste toitmine või kaugete maade laste toitmine. Oluline on ka see, kas seda, keda ohverdatakse, peetakse ähvardavas õnnetuses kõrvalseisjaks ja kas tema kohalolek ongi teistele ohuks. Paljudel juhtudel tundub väga raske otsustada, ja Foot ei esita mingit üldist järeldust, et näiteks mitte kunagi, olenemata hea ja kurja tasakaalust, ei tohi teiste aitamiseks kedagi kahjustada nii, et see viib surmani. Foot püüdis lihtsalt näidata, et isegi kui topelttagajärje doktriin tagasi lükata, ei pea tingimata alati juhinduma kurjuse suurusest.
Abordil meditsiinilistel näidustustel on erinevaid juhtumeid. Esimene juhtum on see, kus ei saa päästa last ja ema, kuid last tappes saab ema elu päästa. See on nagu koopasuus oleva paksu mehe juhtum, kus ta upub koos teistega, kui midagi ette ei võeta. Et tagajärg on kindel, siis siin tõsist huvide konflikti ei ole, sest paks mees hukkub niikuinii ja on mõistlik, et kellegi päästmiseks võetakse midagi ette. See on hea vastuväide neile, kes väidavad, et süütu inimese surma otsene kavatsemine pole kunagi õigustatud. Katoliiklik abordidoktriin on siin enamiku mõistlike inimeste seisukohaga vastuolus. Ja lapse tapmine on siin õigustatud olenemata meetodist, ja see, et hüsterektoomia puhul ei ole lapse surm otseselt kavatsetud, ei ole selle juhtumi paratamatu ega hea õigustus. Mis vahe seal on, kuidas surm põhjustatakse?
Teine juhtum on see, kus on võimalik teha operatsioon, mis päästab ema ja tapab lapse või tapab ema ja päästab lapse. See sarnaneb kuulsa juhtumiga, kus keegi tuleb päästepaadist merre visata, et paat tormis põhja ei läheks, ja kuulsa juhtumiga, kus toiduta merehädalistest madrused Dudley ja Stephens tapsid laevateenri ja sõid ära. Siin pole huvide konflikti teo enda suhtes, vaid ainult selles, keda päästa. Jällegi oleks mõistlik tegutseda, kuigi oleks austusväärne, kui keegi sellest hoiduks, leides, et parem on surra kui midagi niisugust teha, või pidades vastu ka siis, kui mõistlikku lootust enam pole. Tegelikus elus on sellist kindlust, nagu filosoofid postuleerivad, vaevalt olemas, ning Dudley ja Stephens päästeti peagi pärast seda juhtumit. Sellegipoolest tundub, et kui kindlus oleks absoluutne, nagu abordi puhul võib olla, siis oleks parem päästa üks kui mitte kumbagi. Tõenäoliselt oleks parem otsustada ema kasuks, aga huvitaval kombel on võib-olla nii, et mõni aasta hiljem me otsustaksime teistmoodi.
Kõige raskem dilemma tekib kolmandal juhtumil, kui ema päästmiseks tuleb tappa laps näiteks tema koljut lömastades, aga kui midagi ei tehta, siis ema sureb, aga laps saab pärast ema surma turvaliselt sündida. Siin on topelttagajärje doktriini abil põhjendatud, et sekkuda ei tohi, sest lapse surma kavatsetaks otseselt, ema surma aga mitte. Analoogia põhjal võib leida, et järeldus on õige, kuigi põhjendus mitte. Oletame näiteks, et hilisemas elus põhjustaks lapse kohalolu kindlalt ema surma. Vaevalt me arvaksime, et meil on õigustus ema lapsest vabastada niimoodi, et see tooks kaasa ema surma. Üldiselt me ju ei arva, et me võime ühe süütu inimese teise päästmiseks tappa, rääkimata tundest, et laste eest tuleb eriliselt hoolitseda. Teine asi on see, mida me siis oleksime nõus tegema, kui paljude elu oleks ohuks. See võib aidata mõista, miks need, kes sündimata lapse õigusi tõsiselt võtavad, võivad siiski otsustada ema kasuks. Tõenäoliselt on neil tunne, et kui paljude elu on ohus, siis üks tuleb ohverdada, ja ema elu võrreldes loote eluga on nende meelest just nagu paljude elu ühe elu vastu. Paljud inimesed küll sellele üldse nii ei vaata, vaid võrdsustavad sündimata lapse staatuse tavalise inimese staatusega.
Berjozovo rajoon
Berjozovo rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Berjozovo.
Haldusjaotus
Rajoon jaguneb üheksaks omavalitsuseks. Need on:
Samira Efendi
Samirə Əfəndiyeva (aserbaidžaani keeles Samirə Azər qızı Əfəndiyeva; sündinud 17. aprillil 1991 Bakuus), rohkem tuntud Samira Efendi või lihtsalt Efendina, on Aserbaidžaani laulja. Ta pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Aserbaidžaani lauluga "Cleopatra", kuid konkurss jäi koroonapandeemia tõttu ära. 20. märtsil 2020 teatati, et Efendi esindab oma riiki ka 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 15. märtsil 2021 avaldati ta laul "Mata Hari", mis saavutas finaalis 65 punktiga 20. koha.
Setomaa Muuseumid
Setomaa Muuseumid on Setomaa valla hallatav muuseumide ühendus, mille koosseisu kuuluvad Saatse muuseum, Värska talumuuseum, Obinitsa muuseum, Reegi maja, Luikjärve talu, Paloveere talu ja Seto Tsäimaja. Setomaa Muuseumid loodi 2019. aastal.
Välislingid
Setomaa Muuseumide veebisait
Lalli hiie ohvrimänd
Lalli hiie ohvrimänd on Tartu maakonnas Kambja vallas Lalli külas asuv mänd, mida on kasutatud ohvripuuna. Puu lähedal asub Lalli hiis. Nii puu kui hiis on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Carlo Sforza
Carlo Sforza (ebatäpselt Sforzza ; 24. jaanuar 1872 – 4. september 1952) oli Itaalia poliitik.
Ta oli 2. veebruarist 1947 kuni 19. juulini 1951 Itaalia välisminister.
1925. aastal autasustati teda Vabadusristi III liigi 1. järguga.
Mari Plakk
Mari Plakk (sündinud 24. novembril 1951 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Mari Plakk on Paul Plaki tütar ja Peeter Plaki õde.
Ta lõpetas 1970 Tallinna 24. Keskkooli, õppis 1970–1972 Tallinna Polütehnilise Instituudis (TPI) tööstuselektroonikat ja 1972–1975 Saksa DV-s Karl-Marx-Stadti Tehnikakõrgkoolis informaatikatehnikat. 1978–1980 oli ta TPI aspirant. 1984 kaitses ta Küberneetika Instituudis tehnikakandidaadi kraadi tehnilises küberneetikas ja informaatikateoorias väitekirjaga "Разработка и исследование методов синтеза тестов для дискретных устройств на основе модели альтернативных графов". 1994. aastal läbis ta täienduskoolituse Bentley Kolledžis USAs.
1975–1977 oli Mari Plakk TPI teadusliku uurimise sektori elektronarvutite kateedri insener ja vaneminsener, 1978–1980 samas aspirandina nooremteadur, 1981–1990 Teadusliku Õppe-Tootmiskeskuse Algoritm vanemteadur, 1991–2001 TTÜ majandusteaduskonna arvutisaali juhataja ning teoreetilise majandusteaduse ja -metodoloogia instituudi vaneminsener, 2001–2002 Tiigrihüppe Sihtasutuse internetiportaali Koolielu toimetaja, 2003–2005 TPÜ haridustehnoloogia keskuse koolitusjuht, 2006. aastast keskuse teadur. Ta on õpetanud digitaalsüsteemide diagnostikat, informaatikat, arvutiõpetust ja arvutite kasutamisega seotut eri rakendusvaldkondades, samuti koostanud õppematerjale.
Teadustöö
Mari Plaki peamised uurimisvaldkonnad on arvutustehnika ja informaatika, sh digitaalskeemide testdiagnostika; ta on töötanud välja testide sünteesi meetodid alternatiivsete graafide mudelil, tegelenud e-õppe juurutamise ja arendamisega seotuga (uuringud, võtted, metoodika, virtuaalsed e-õppe keskkonnad) ning haridusuuringutega. Ta on avaldanud üle 15 teadustrükise.
Teenistusaste
Teenistusaste on tsiviil- ja sõjaväeteenistuse alal antav auaste.
Voldemar Tuisk
Voldemar-Johannes Tuisk (ka Lats-Tuisk) (11. juuni 1896 Narva – 26. märts 1943 Kansk, Krasnojarski krai) oli eesti näitleja.
Lavategevust alustas ta väikese poisina Narva Võitlejas, 1917. aastast oli trupi täisliige. Voldemar Tuisk osales Vabadussõjas. 1921. aastal astus ta Tallinnas Draamastuudio teatrikooli. Oli seal kuni 1924. aastani, aastatel 1933–1944 töötas Draamateatri noorsooteatri trupis.
Vahepeal töötas Arsenalis metallitreialina, kuid pühendas kogu vaba aja teatritegemisele.
1924. aastal asutas ta Koplis harrastusnäitetrupi ja oli selle eesotsas kuni 1940. aastani.
Ta arreteeriti 1. juulil 1941 ja hukati.
Scheibbsi ringkond
Scheibbsi ringkond on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal.
thumb|left|450px|
Huibert Cornelis van der Aa
Huibert Cornelis van der Aa (2. juuni 1828 Oosterhout, Põhja-Brabant – 23. detsember 1897 Oosterhout), oli hollandi orelimeister, Johannes van der Aa vend.
Ta oli mööbelsepp Adriaan van der Aa ja Anna Maria van Hasseli poeg.
Lana Del Rey
pisi|püsti|Lana Del Rey (2012) pisi|püsti|Lana Del Rey (2017) Lana Del Rey (kodanikunimega Elizabeth Woolridge Grant; sündinud 21. juunil 1985 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja modell.
Del Rey alustas muusikukarjääri 2005. aastal. Märkimisväärsem edu saabus 2011. aastal, kui ta avaldas YouTube'is muusikavideo singlile "Video Games".
Del Rey viljeleb muusikat, milles põimuvad traagika, romantika ja melanhoolia. Tema laulud sisaldavad tihti viiteid 1950. ja 1960. aastate Ameerika popkultuurile.
Perekond
Kui Elizabeth Grant sündis, töötasid ta vanemad reklaaminduses New Yorgis. Peagi kolis pere Lake Placidisse New Yorgi osariigis, kus isa Robert Grant hakkas tegelema kinnisvarainvesteeringutega. Tema isal on ettevõte Grey Group Copywriter ja ema Patricia Ann töötab keskkooliõpetajana. Del Reyl on noorem õde Caroline (hüüdnimega Chuck) ja noorem vend Charlie. Tema õde on fotograaf, kes on pildistanud Lana albumite "Lana Del Ray", "Honeymoon", "Lust for Life" ning "Norman Fucking Rockwell!" esikaane fotod ja teinud temast ka reklaamfotosid. Del Rey on öelnud, et teda ja ta õde mõjutas American dream 'i stiili visuaalset kujutamist hindama kuurortlinnas üleskasvamine.
Haridus ja töö
Del Rey käis algkoolis Lake Placidis St. Agnese katolikus koolis, kuid 15-aastaselt saadeti ta alkoholismi tõttu Kenti internaatkooli Connecticutis. Alkoholismist sai ta võitu ning 18-aastaselt hakkas karsklaseks. Seejärel võttis Del Rey vaheaasta ning elas oma tädi ja onu juures Long Islandil. Onu õpetas teda kitarri mängima. Del Rey "mõistis, et ta võib nende kuue akordiga kirjutada miljon laulu".
18-aastaselt asus Del Rey õppima filosoofiat ja metafüüsikat Bronxis Fordhami ülikoolis. Ta hakkas vabatahtlikuna tööle kodututega seotud ning alkoholi- ja narkootikumisõltuvusega tegelevates programmides. Lisaks aitas ta kaasa ehitustöödes, värvis ja taastas siin-seal põlisameeriklaste maju. Umbes sel ajal hakkas ta rohkem tegelema ka laulmisega. Del Rey esines Williamsburgi ja Lower East Side’i piirkondades, näiteks Laila Lounge’is, Galaoagoses ja The Living Roomis. Enne, kui Del Rey tuntuks sai, tegi ta juhutöid, mida leidis tihti reklaamisaidilt Craigslist. Näiteks teismelisena enne ülikooli oli ta ettekandja Lake Placidis, hiljem aga lapsehoidja, kuid laulis ka pubides.
May Jailer
Ülikooli ajal kasutas Lana esinejanime May Jailer. Esimesed salvestised ja esinemised tõi ta pisema publiku ette just selle nimega. Aastatel 2005–2006 salvestas ta kaks lühialbumit (EP-d): "From the End" ja "Love Like Me". Ta salvestas ka albumi "Sirens". Mitmed ta varasemad lood on nüüdseks internetti lekkinud. See on hea kontrast nägemaks, kui erinev on tolleaegne Del Rey stiil muusikast, mis ta lõpuks kuulsaks tegi.
Lizzy Grant
Paari aasta pärast, muutunud välimuse ja blondide juustega, tegi Lana esmakordse ametliku katse muusikamaailmas läbi lüüa ja esineda juba omaenda nimega. Lizzy Grant esitas 2007. aastal oma akustiliste lugude demo "No Kung Fu" indie-plaadifirmale 5 Points Records. Plaadifirma omanik David Nichter on MTV-s antud intervjuus öelnud, et ta pakkus Del Reyle salvestuslepingut eelarvega 50 000 dollarit ja tähelepanuväärset ettemaksu. Lana liikus aga edasi Manhattan Mobile Home Parki ning asus koostöös produtsent David Kahnega looma lühialbumit "Kill Kill". See avaldati samal aastal pisut hiljem Lizzy Granti nime all. Sellel polnud aga erilist edu. Töötades oma uue täisalbumi kallal, tekkis tal soov oma nime vahetada, ta sai ka uue produktsioonifirma ja muutis oma muusika stiili. 2010. aastal avaldas Lana Del Rey oma esimese albumi "Lana Del Ray A.K.A. Lizzy Grant". Uus produktsioonifirma ostis ta esindusõigused kolme kuu pärast vanalt plaadilepingult ning kustutas veebist kõik viited Lizzy Grantile.
Albumid
2010. aastal avaldas Del Rey albumi "Lana Del Ray A.K.A. Lizzy Grant", kirjutades Ray tähega "a", mitte "e". Albumi digitaalne väljaanne oli saadaval vaid paar kuud.
2012. aastal avaldas Del Rey albumi "Born to Die". Albumilt avaldati 6 singlit ning 2 promosinglit, nende hulka kuuluvad laulud nagu "Summertime Sadness", "National Anthem" ning ka internetisensatsioon "Video Games". Kriitikud ei võtnud albumit omaks, kuid see jõudis siiski edetabelis "Billboard 200" teisele kohale. Albumit on maailmas müüdud üle 12 000 000 eksemplari ning see on pälvinud RIAA plaatinaplaaditunnustuse.
2014. aastal avaldas Del Rey albumi "Ultraviolence". Albumilt avaldati 5 singlit, nende hulgas ka laul "West Coast", mis pälvis 17. koha Billboard 200 edetabelis. Singli "Ultraviolence" video jutustab loo, kus Del Rey jäetakse tema enda pulmas altari ette. Videost kumab läbi üksindust. Album sai edetabelis "Billboard 200" kohe esikoha ning see sai plaatinaplaadiks. Enne albumi avaldamist tegi Del Rey juba valmisoleva albumi koos Dan Auerbachiga ümber, kasutades professionaalse varustuse asemel üksikvõtteid ja odavaid mikrofone. 2015. aastal avaldas Del Rey albumi "Honeymoon". Albumi kõla poolest sarnanes see albumiga "Born to Die". Del Rey on kirjeldanud seda albumit kui "austust Los Angelesele". Laulja kolis 2012. aastal California osariiki ning on öelnud, et Californiast on ta leidnud rohkem muusikalisi koostööpartnereid kui New Yorgist. Album jõudis Billboard 200 edetabelis teisele kohale ning on jõudnud ka Austraaliasse ja Iirimaale. 2017. aastal avaldas Lana Del Rey albumi "Lust for Life". Albumil on endiselt süngemaid lugusid, kuid singel "Love" andis sellele siiski positiivsema tooni kui varasem Del Rey looming. Samas singel "Coachella – Woodstock in My Mind" räägib päevapoliitikast. See on Del Rey esimene album koos külalisartistidega, kelleks on Stevie Nicks, Sean Ono Lennon, A$AP Rocky, Playboi Carti ning The Weeknd. Album jõudis edetabelis "Billboard 200" esikohale.
2019. aastal avaldas Lana Del Rey uue albumi "Norman Fucking Rockwell!", mille produtsent ja kaasautor on Jack Antonoff. Mitmed laulud on lihtsad klaveriballaadid, näiteks "Bartender" ning "Hope Is a Dangerous Thing for a Woman Like Me to Have - but I Have It", mis on inspireeritud 20. sajandi luuletajast Sylvia Plathist, kuid albumil on ka hiphopi stiilis laule, eriti laul "Doin' Time", mis on ansambli Sublime kaver. "Norman Fucking Rockwell!" on laulja kuues album (kui mitte arvestada lühialbumit "Paradise") ning see sai kriitikutelt kõvasti kiita: album on kõige paremini arvustatud Del Rey album tänini.
Järva-Jaani kihelkond
pisi|püsti|[[Järva-Jaani kirik]]
Järva-Jaani kihelkond (lühend JJn; saksa keeles Kirchspiel St. Johannis) oli kihelkond Järvamaal ja Eestimaa kubermangu Järva kreisis.
Piirkonna ajalugu
Kihelkond asutati 13. sajandi esimesel poolel varasema Loppegunde muinaskihekonna põhjal.
Järva-Jaani kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 16 mõisat – 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis ja 4 karjamõisat.
Järva-Jaani kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseumis on Järva-Jaani kihelkonnast esemekogus 387 eset, fotokogus ligi 300 fotot, etnograafiliste jooniste kogus 34 joonist, topograafilises arhiivis 9 välitööpäevikut, etnograafilises arhiivis 6 etnograafilist kirjeldust. Esimene ese Järva-Jaani kihelkonnast kingiti muuseumile 1910. aastal, selleks oli latern Einmanni vallast.
Kihelkonna alad tänapäeval
Järva-Jaani kihelkonna alad jagunevad tänapäeval Järva ja Lääne-Viru maakonna vahel. Kihelkonna ala põhiosa moodustab Järva valla keskosa. Läänepoolsed kihelkonna alad ulatuvad Paide linna Roosna-Alliku piirkonnas. Kihelkonna idapoolne osa kuulub Tapa valda tänapäeva Lääne-Virumaal.
30. maist 24. juunini 2010 toimusid I Järva-Jaani kihelkonnapäevad.
1965. aasta India-Pakistani sõda
1965. aasta India-Pakistani sõda (ehk teine Kashmiri sõda) oli 1965. aasta augustis ja septembris India ja Pakistani vahel toimunud relvakonflikt, mis oli pikka aega kestnud väiksemate kokkupõrgete kulminatsiooniks. Sõda algas Pakistani Gibraltari operatsiooniga, mille eesmärgiks oli infiltreeruda Jammu ja Kashmiri osariiki, et seal India võimu vastu ülestõus algatada. India vastas täiemahulise rünnakuga Lääne-Pakistani provintsile. Mõlemal poolel hukkus tuhandeid inimesi, tegu oli suurima teise maailmasõja järgse soomus- ja tankisõjaga. Konflikt vaibus pärast Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu sekkumist. 20. septembril võeti vastu ÜRO Julgeolekunõukogu reosolutsioon 211 ning 23. septembril rahuleping Taškendi deklaratsioon. Suur osa sõjast toimus kahe riigi maavägede vahel Kashmiris, kus ei olnud pärast 1947. aastal toimunud India jagamist nii suuri vägesid olnud. Alles 2001.–2002. aasta India-Pakistani vastasseisu ajal toodi piirkonda suuremad üksused.
Kuigi sõjaliselt lõppes konflikt kahe poole jaoks sarnaselt, peetakse seda pigem Pakistani kaotuseks. Kashmiris ei suudetud enda toetuseks ülestõusu korraldada ning rahvusvaheliselt toetati pigem Indiat.
Rahvusvahelisel tasandil nähti India-Pakistani sõda külma sõja laiemas kontekstis ning see tõi Hindustani poolsaarel kaasa märkimisväärse geopoliitilise suunamuutuse. Enne sõda olid nii India kui Pakistani suurimad liitlased olnud Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia, kellelt saadi nii sõjalist tuge kui humanitaarabi. Sõja ajal ning pärast sõda olid mõlemad riigid lääneriikide poolt hüljatud, vastumeelsus kasvas veelgi, kui USA ja ÜK kehtestasid Indiale ja Pakistanile sõjalise abi embargo. Selle tulemusel soojenesid India ja Pakistani suhted vastavalt Nõukogude Liidu ja Hiinaga. Lääneriikide tegevus 1965. ja 1971. aasta India-Pakistani sõdade ajal mõjutab Lääne-Hindustani suhteid tänapäevani, hoolimata suhete taassoojenemisest üheksakümnendatel.
Tour Manhattan
Tour Manhattan on 110 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Hoones on 80 000 m² põrandapinda.
Oregoni rada
pisi|250px|"Settlers on the Oregon Trail". Õlimaal, [[Albert Bierstadt (1869)]] pisi|300px|Oregoni raja kaart. Koostanud [[Ezra Meeker.]] Oregoni rada (inglise keeles Oregon Trail) oli praeguse Ameerika Ühendriikide sisemaal kulgenud ida-läänesuunaline marsruut, mida mööda suundusid 19. sajandil asunikud läände. Selle pikkus oli umbes 3490 km. See algas Independence'i linnas Missouri osariigis ja lõppes Oregon Citys tänapäeva Portlandi lähedal Oregoni osariigis Willamette'i orus, kus asuvad rikkalikud põllumaad. See oli üks kahest peamisest teekonnast läände; teine, lõunas asuv Santa Fe rada ühendas Franklini linna Missouri osariigis Santa Fega New Mexico osariigis.
Marsruudi rajasid karusnahakütid ja -kauplejad umbes aastail 1811–1840 ning see oli esmalt läbitav ainult jalgsi või ratsa. Oregoni rada kulges läbi mitmesuguse maastiku ja indiaanlaste asualade. Aastaks 1836, mil Missouri osariigi vastavate radade sõlmpunktist Independence'ist lahkus esimene migrantide vankrirong, oli puhastatud vankriga läbitav rada Fort Hallini Idahos. Peaaegu igal aastal parandati teede kvaliteeti, sildu ja parvlaevaliiklust, see muutis reisi kiiremaks ja turvalisemaks.