cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juristieetika
Eesti kohtuniku eetikakoodeks
Eesti kohtunike eestikakoodeks on vastu võetud 13. veebruaril 2004 kohtunike kolmandal korralisel täiskogul ning muudetud 12. korralisel täiskogul 8. veebruaril 2019. Koodeks sisaldab üld- ja erisätteid. Üldsätted reguleerivad kohtuniku moraalseid kohustusi ja õigusi. Erisätted reguleerivad kohtuga seotut, kohtuniku sõltumatust ja erapooletust, õigusemõistmisest väljapoole jäävat tegevust. Peale selle on esile toodud kohtunike eetikanõukogu reeglid.
Visone
Visone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acqui Terme, Grognardo, Morbello, Morsasco, Prasco, Strevi.
Juristieetika
Eesti Notarite eetikakoodeks
Eesti Notarite eetikakoodeks võeti vastu Notarite Koja üldkoosolekul 15. detsembril 2001. Koodeks koosneb 22 paragrahvist, mis on jagunenud seitsmeks peatükiks. Üldpõhimõtted reguleerivad moraali, kuid tavalistele au ja pädevuse punktidele on notaritel lisaks ka reklaamikeeld. Ülejäänud peatükkides sätestatakse suhtlemisega kaasnevaid põhimõtteid.
Eesti advokatuuri eetikakoodeks
Eesti Advokatuuri eetikakoodeks võeti vastu Eesti Advokatuuri 8. aprillil 1999 üldkogu otsusega nr 5. Koodeksit on muudetud neljal korral, viimati 2013. aastal üldkogu otsusega nr 3. Koodeks koosneb 26 paragrahvist ja kaheksast peatükist. Esimestes peatükkides kehtestatakse koodeksi üldsätted ja üldpõhimõtted, mis reguleerivad peamiselt kliendi konfidentsiaalsust ja huvisid. Ülejäänud peatükkides on sätestatud suhtlemisega kaasnevaid põhimõtteid.
Järvi järved
pisi|[[Järvi Pikklaugas|Pikklaugas]] Järvi järved ehk Järvi järvestik on kaheksa väikest järve Harjumaal Kuusalu lähedal. Järvestiku suurim järv on Pikkjärv, mille pindala on 5,2 ha. Need järved on pehmeveelised.
93 eKr
93. aasta eKr oli 93. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DCLXI (661).
Rõhu Umbjärv
Rõhu Umbjärv (ka Umbjärv, Rehujärv) on järv Järva maakonnas Järva vallas Ervita külas. Veekogu pindala on 6,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 936 m.
Walter Masing
pisi Walter Masing (22. juuni 1915 Peterburi – 29. märts 2004 Erbach) oli Eesti füüsik ja kvaliteedispetsialist.
Walter Masing oli Eesti Kvaliteediühingu auliige ja toetaja, samuti Euroopa Kvaliteediorganisatsiooni (European Organization for Quality) asutajaliige ja esimene president ning Saksa Kvaliteediühingu (Deutsche Gesellschaft für Qualität) asutajaliige ja kauaaegne esimees. Tema teenete tunnustamiseks antakse regulaarselt välja Walter Masingu auhinda. Saksamaal antakse Walter Masingu auhinda välja alates 1982. aastast. Eestis väljaantava auhinna kriteeriumid tuginevad sarnastele põhimõtetele.
Masing kuulus baltisaksa üliõpilaskorporatsiooni Livonia (saksa keeles Corporation Livonia Dorpat).
Walter Masingu 100. sünniaastapäeva tähistas Tartu Linnaraamatukogu näitusega.
Soldier Field
Soldier Field on staadion USA-s Illinoisi osariigis Chicagos Near South Side'i linnaosas.
Staadion on avatud 1924. aastal. Alates 1971. aastast on Soldier Field olnud ameerika jalgpalliklubi Chicago Bearsi kodustaadion. Soldier Field on vanim National Football League'i (NFL) staadion. 2020. aastal sai see lisaks Major League Socceri klubi Chicago Fire FC kodustaadioniks.
Ajaloo jooksul on Soldier Field olnud veel paljude spordivõistkondade kodustaadioniks, muuhulgas oli see 1959. aastal NFL-i klubi Chicago Cardinalsi (praegune Arizona Cardinals) kodustaadion ja aastatel 1966–1973 Chicago Illinoisi Ülikooli ameerika jalgpalli meeskonna kodustaadion.
Arnold Ruubas
Arnold Ruubas (1/14. mai 1907 Kursi kihelkond, Tartumaa – 4. oktoober 1993 Lakewood, Ocean County, New Jersey, Ameerika Ühendriigid) oli eesti meier.
Soldier Field
Staadionil on peetud 1994. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste, 1999. aastal naiste jalgpalli maailmameistrivõistluste ja mitmete CONCACAF Gold Cup'i turniiride kohtumised.
Arnold Ruubas
Ta oli Elva ühispiimatalituse juhataja, 1936. aastal valiti ta Meierite Koja nõukogu liikmeks. 1944. aastal nimetati ta Elva raehärraks. Põgenes Ameerika Ühendriikidesse, oli Lakewoodi Pühavaimu koguduse juhatuse liige.
Soldier Field
Staadionil on toimunud paljude kuulsate artiste kontserdid. Teiste seas on seal esinenud Pink Floyd, The Rolling Stones, Madonna, Paul McCartney, Grateful Dead, U2, Bon Jovi, Taylor Swift, One Direction, Beyoncé, Guns N' Roses, Coldplay ja Metallica.
Staadioni renoveeriti aastatel 2002–2003. Staadion mahutab 61 500 pealtvaatajat.
Natal
Natal on linn Brasiilias, Rio Grande do Norte osariigi keskus. Asub Potengi jõe suudmes Atlandi ookeani rannikul.
Natalis on troopiline kliima. Aasta keskmine temperatuur on 26 °C.
Linn asutati 6. jaanuaril 1598. Kesklinnas asub 1599. aastal rajatud katedraal.
pisi|tühi|Natal
Arthur (eesnimi)
Arthur on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 400. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Arthur 240 mehel.
Drahičyni rajoon
Drahičyni rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 1855 km². 2009. aasta seisuga elas seal 42 948 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Antopali, Bieździeži, Braševičy, Chomski, Drahičyni, Imianini, Niamierža, Papina, Radastava, Zakozieli, Vosaŭcy ja Vulka külanõukogu.
Halduskeskus on Drahičyni linn, teised tähtsamad asulad on Antopal ja Chomsk.
Rajooni suurimad jõed on Prõpjatsi lisajõed Jasselda ja Niasłucha. Rajoon asub Polesje madalikul, seda läbib Dnepri-Bugi kanal. Rajooni piiridesse jääb mitu järve, teiste seas ka Piasčanaje ja Motalskaje, rajooni põhjapiiril asub Sporava järv. Suurim kõrgus on 178 meetrit üle merepinna, selleni ulatub maapind mitmes kohas rajooni põhjapoolses osas.
2009. aasta seisuga olid elanikest 95,12% valgevenelased, 2,13% venelased, 2,07% ukrainlased ja 0,68% oli teistest rahvustest. 82,6% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 15,99% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 55,06% elanikke, vene keelt aga 43,22%.
Skolekodondid
pisi|Rekonstrueeritud [[fossiilse polüheedi Ramphoprion sp. lõuaaparaat, mille üksikuid elemente nimetatakse skolekodontideks. Ordoviitsiumi ajastu, Põhja-Eesti]]
Skolekodondid on nende pehmekehaliste usside kõige sagedamini fossiliseeruvaks osaks – alates Ordoviitsiumi ajastust on nad üheks tavalisemaks happeresistentsete mikrofossiilide rühmaks.
Lõuaaparaatide põhitüübid
Kõik üksikuna leitud skolekodondid pärinevad lõuaaparaatidest, kuhu kuulub erineva kuju ja suurusega elemente. Lõuaaparaatide ehituses eristatakse viit põhitüüpi: plakognaatne, labidognaatne, prionognaatne, ktenognaatne ja ksenognaatne aparaat. Enamiku liikide lõuaaparaat kuulub kolmest esimesest tüübist ühte. Plakognaatse ja ktenognaatse aparaaditüübi eristamine on mõneti problemaatiline. Esineb ka aparaate, mis kuuluvad üleminekutüüpi labidognaatse ja prionognaatse tüübi vahel. frame|vasakul|[[Hulkharjasusside lõuaaparaatide põhitüübid: A – ksenognaatne, B – ktenognaatne, C – plakognaatne, D – labidognaatne, E – prionognaatne. Aparaadid koosnevad eri kuju, suuruse ja diagnostilise väärtusega elementidest (skolekodontidest)]]
Stratigraafiline levik
Vanimad skolekodondid on teada Kanada Ülem-Kambriumi kihtidest. Üksikuid leide, sealhulgas Eestist, on kindlaks tehtud Alam-Ordoviitsiumi Tremadoci lademest. Skolekodontide arvukus ja mitmekesisus kasvas märgatavalt Kesk-Ordoviitsiumi alguses; siis ilmusid ka esimesed keerukama aparaaditüübiga vormid (labidognaadid ja prionognaadid), mis on valdavad kuni tänapäevani. Lõugsete polüheetide mitmekesistumise seni kõige põhjalikum analüüs on tehtud Ordoviitsiumi ajastu kohta. Ordoviitsiumi ja Siluri polüheedifauna oli üsna sarnane, Devonis ilmus aga rida uusi sugukondi. Teada on ka, et Permi lõpus (Permi-Triiase massiline väljasuremine) kadus enamik Paleosoikumile iseloomulikke vorme. Mesosoikumi kivimites on skolekodondid vähem arvukad, kuid ka vähem uuritud. Võimalik, et tänapäevastega sarnastel vormidel olid väiksema fossiliseerumispotentsiaaliga lõuaaparaadid.
Uurimislugu
Esimesena kirjeldas skolekodonte E. Eichwald 1854; need olid pärit Saaremaalt Panga (Mustjala) panga Siluri-ealistest kivimitest. Ka mitu muud varajast tööd käsitleb Balti regiooni Paleosoikumi skolekodonte (Pander 1856, Hinde 1882). Skolekodonte omistas esimesena hulkharjasussidele Massalongo (1855), Eichwald ja Pander pidasid neid kalade hammasteks.
Kuni 1940. aastateni kirjeldati peamiselt Põhja-Ameerikast hulgaliselt uusi skolekodonte, kasutades nn vormitaksonoomiat. Üksikelementide kuulumine lõuaaparaatide koosseisu jäeti selle klassifikatsiooni puhul arvesse võtmata. Seetõttu grupeeriti samasse perekonda või liiki sageli eri taksonite üht tüüpi elemendid. Samuti kirjeldati uute liikidena üksikuid hambaid, millel, nagu praeguseks teada, puuduvad liigi eristamiseks piisavad tunnused.
Üldiselt valdas tollal arvamus, et üksikud elemendid (skolekodondid) ei ole liikide eristamiseks piisavad. Seda suhtumist aitas kummutada Claes F. Bergmani sugukonna Paulinitidae monograafiline käsitlus Gotlandi Silurist. Alates 1990. aastatest toimub rutiinne töö taas peamiselt üksikelementide baasil, mille morfoloogia ja sagedussuhted lubavad lõuaaparaate rekonstrueerida ja kasutada aparaadipõhist klassifikatsiooni. Praeguseks on skolekodondid kõige paremini uuritud Baltika paleokontinendi Ordoviitsiumi ja Siluri kihtides. Küllalti palju infot on ka Põhja-Ameerika alam-Paleosoikumi kohta. Teistest piirkondadest ja noorematest kihtidest on andmed skolekodontide kohta siiani lünklikud.
Uurimismetoodika
Skolekodondid kuuluvad happeresistentsete fossiilide hulka ja nende kogumisel on valdavaks lahustusmeetodi kasutamine. Skolekodontide orgaanilisest ainest kest talub hästi kõiki happeid ning seetõttu saab neid eraldada ka terrigeensetest kivimitest kasutades fluorhapet. Skolekodontide eraldamiseks lahustusjäägist kasutatakse märgsõelumist (sõela Ø 45–125 μm, valdavalt 63 μm). Edasise metoodika osas kasutatakse nii märg- kui ka kuivnoppimist. Märgnoppimine ja skolekodontide püsisäilitamine glütseriinipreparaadis sobib paremini väikeste eksemplaride ja tervikuna säilinud lõuaaparaatide uurimiseks. Seda meetodit kasutas nn Poola koolkond ning see leiab rakendamist ka Eestis. Rootsi uurijad eelistavad seevastu kuivnoppimist ja säilitamist kaamerates sarnaselt konodontide puhul kasutatava metoodikaga. Selle viisi eeliseks on võimalus üksikeksemplarid sorteerida ja liimiga püsivalt kaamerapõhjale fikseerida. Viimane on aeganõudev tegevus kuid lihtsustab oluliselt edaspidist uurimistööd (näiteks muutlikkuse uurimist). Skolekodontide sorteerimisel ja määramisel kasutatakse stereomikroskoopi (suurendused 20–100×). Pildistamiseks ja mikrostruktuuride uurimiseks on vajalik skaneeriva elektronmikroskoobi (SEM) rakendamine.
Skolekodondid Eestis
Eesti Ordoviitsiumi ja Siluri kivimites on skolekodondid üheks sagedamini kohatavateks mikrofossiilideks. Eesti (ja Baltika paleokontinendi) seni vanimad skolekodondid pärinevad Pakerordi lademe graptoliitargilliidist (Türisalu kihistik) ning noorimad Ülem-Siluri Ohesaare lademest. Kambriumist ja Devonist ei ole Eestis seni skolekodonte leitud. Ordoviitsiumi-Siluri kihtidest on teada kokku umbes 200 eri liiki, millest osa on veel formaalselt kirjeldamata. Eesti skolekodontide kollektsioon on maailmas üks suuremaid. Kõige tavalisemad skolekodondid Eestis kuuluvad perekondadesse Oenonites, Mochtyella, Pistoprion, Kettnerites, Pteropelta, Ramphoprion, Atraktoprion jt.
Gerald Edelman
Gerald Maurice Edelman, tuntud kui Gerald Edelman (1. juuli 1929 New York – 17. mai 2014 La Jolla, California) oli juudi päritolu USA biokeemik, immunoloog ja neurobioloog.
Edelmanil on väljapaistvaid eksperimentaalseid ja teoreetilisi uurimusi immunoloogia, embrüoloogia, rakubioloogia ja neurobioloogia alal ning ta on rohkesti tsiteeritud teadlane. Edelman rajas aju-uuringutega tegeleva Neuroteaduste Instituudi ja oli aastatel 1981–2012 selle direktor. Ühtlasi oli ta Neurosciences Research Foundationi president.
Berkeley maakond (Lääne-Virginia)
Berkeley maakond (Berkeley County) on maakond USA-s Lääne-Virginia osariigis.
Gerald Edelman
Gerald Edelman on sarnaselt teiste suurkujudega (Francis Crick, John Eccles, Roger Sperry) rõhutanud teadvuse probleemi kesksust tänapäeva teaduse jaoks, olles ka ise üks teaduslikule teadvuse uurimisele alusepanijaid. Tema käe all arendas oma ideid ka Giulio Tononi, tänapäeva teadvuseteaduse tippe. Vaatamata vaidlustele Edelmani teooriate üle ja võimalik isegi, et just sellepärast, oli ta vaieldamatult üks oma aja väljapaistvamaid neuroteadlasi.
Berkeley maakond (Lääne-Virginia)
Maakonna halduskeskus on Martinsburg.
Gerald Edelman
Nobeli auhinnaga pärjatud Gerald Edelman oli valitud Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia ja Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks ning nelja ülikooli audoktoriks.
Berkeley maakond (Lääne-Virginia)
Maakonna pindala on 834 km². Veekogusid ei ole.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 104 169. Aastal 2000 oli elanike arv 75 905.
Gerald Edelman
Haridus- ja elukäik
Edelman töötas alates 1957. aastast Rockefelleri Meditsiiniinstituudis (reorganiseeriti 1965 Rockefelleri Ülikooliks) tuntud immunoloogi Henry Kunkeli laboris. Samast instituudist sai Edelman 1960. aastal filosoofiadoktori kraadi füüsikalise keemia alal. Kuus aastat hiljem (1966) sai Edelman Rockefelleri ülikooli neuroteaduse professoriks.
pisi| Gerald Edelmani rajatud [[Neuroteaduste Instituut|Neuroteaduste Instituudi uus kompleks La Jollas]] 1981. aastal asutas Edelman New Yorgis Rockefelleri ülikooli ülikoolilinnaku territooriumil Neuroteaduste Instituudi. 1993. aastal koliti instituut California osariiki San Diegosse, kus Edelman laskis ehitada La Jollas kolmest hoonest koosneva instituudikompleksi. Hiljem on Edelman öelnud, et ta valis hoolega arhitekti, sellist, kes suudaks realiseerida tema nägemust "teaduskloostrist". See tal ka õnnestus, lisaks võitis hoonetekompleks hiljem mitu arhitektuuriauhinda. Kompleks oli oma rajaja huvialade peegeldus: üks hoone oli pühendatud teooriale, teine eksperimentidele ja kolmas (kontserdimaja) muusikale.
Berkeley maakond (Lääne-Virginia)
Ajalugu
Berkeley maakond moodustati 10. veebruaril 1822 Fredericki maakonna osast.
Gerald Edelman
Haridus- ja elukäik
2012. aastal vähendati finantsraskuste tõttu instituudi koosseisu, samuti oldi sunnitud majanduslikel kaalutlustel kolima rendipinnale. Instituut pole kunagi olnud eriti suur, parimatel päevadel töötas seal üle 30 doktori kraadiga teaduri.
Ühtlasi oli Edelman alates 1992. aastast La Jollas asuva Scrippsi uurimisinstituudi neurobioloogia osakonna rajaja, juhataja ja professor.
Teadus
Pärast doktorikraadi saamist jäi Edelman Rockefelleri instituuti tööle nii õppejõu kui teadurina. Jätkates oma uurimistööd enda laboris jõudis ta juba 1960. aastatel põhjapanevate järeldusteni immunoloogias. 1950. ja 1960. aastatel oli antikehade olemusest arusaamine üsna tagasihoidlik. Nende rollist võitluses antigeenidega oli küll üht-teist teada, kuid nende keemilise struktuuri ja selle kohta, kuidas nad suudavad antigeene ära tunda, oli palju ebaselgust. 1960. aastatel uurisid seda teemat tõhusalt Inglismaal Rodney Porteri uurimisgrupp ja Ameerika Ühendriikides Gerald Edelmani töörühm. Avastuste eest, mis puudutavad antikehade keemilist koostist, määrati 1972. aastal Porterile ja Edelmanile Nobeli auhind. Edelman oli siis vaid 43-aastane.
Eideman andis oma panuse ka fluorestsentsspektroskoopia rakendamisel valkude struktuuri uurimisse ning valgumolekulide ja rakkude fraktsioneerimismeetodite edendamisse.
Aju-uuringud, neurodarvinism ja teadvuseteooriad
1975. aastal avastas Edelman ajus neuraalse raku adhesioonimolekulid. 1987. aastal oli ta ajakirjas Science ilmunud samateemalise artikli "Neural cell adhesion molecule: structure, immunoglobulin-like domains, cell surface modulation, and alternative RNA splicing" kaasautor. See osutus Edelmani kõige enam tsiteeritud artikliks, kuid tema teadlasekarjääri ilmestavad tsiteeringute koguarvult siiski tema raamatud.
Edelmani ideid oli, et närvirakkude koguhulgast kujunevad evolutsiooniliselt erinevad neuronitegrupid, mis võistlevad omavahel analoogiliselt Darwini loodusliku valiku ideega. Sellise teooria esitas Edelman juba 1978. aastal raamatus "The Mindful Brain", kuid täiendatud ja laiendatud kujul 1987. aastal avaldatud raamatus "Neural Darwinism: The Theory of Neural Group Selection" ('Neurodarvinism. Neuronaalse grupiselektsiooni teooria', ). Selles raamatus võttis ta kasutusele termini "neurodarvinism" ('neuronitegruppide selektsioon') eesmärgiga selgitada tuginedes Darwini loodusliku valiku printsiipidele närvisüsteemi ontogeneetilise arengu käiku.
Sama teemaga jätkas ta triloogia teises ("Topobiology: An Introduction to Molecular Embryology" ('Topoloogia. Sissejuhatus molekulaarembrüoloogiasse', 1988) ja kolmandas raamatus ("The Remembered Present: A Biological Theory of Consciousness" ('Meeles peetud olevik. Teadvuse bioloogiline teooria', 1989). Triloogia (1987–1989) oli kirjutatud professionaalsele lugejale. Oma teooria tutvustamine laiemale, mitteprofessionaalsele lugejaskonnale, teostus 1992. aastal ilmunud raamatus "Bright Air, Brilliant Fire" ('Puhas õhk, särav tuli').
Neurodarvinismi pooldajate seas on Jean-Pierre Changeux ja Daniel Dennett, kritiseerijate hulgas on tuntuim nimi Francis Crick.
Gerald Edelman kirjutas 2000. aastal koos oma noorema kolleegi Giulio Tononiga raamatu "A Universe of Consciousness" ('Teadvuse universum'), kus nad esitasid oma dünaamilise tuuma teooria. Tononi hilisem, juba iseseisvamalt arendatud teadvuse informatsiooni integratsiooni teooria lähtub Edelmaniga koostöös loodud kontseptsioonidest.
2004. aastal ilmunud raamatus "Wider than the Sky: The Phenomenal Gift of Consciousness" pakub Edelman välja teadvuse bioloogia mudeli.
Edelman on kirjutanud oma uurimistööde eesmärgist: "Kogu oma elu olen püüdnud aru saada, kuidas ma saan midagi teada, tunda ja mäletada." See tähendab vastamist küsimusele: "Kuidas korreleeruvad teadvus ja mateeria, eelkõige see spetsiaalselt organiseeritud mateeria (aju), mis on teadvuse kandjaks."
Isiklikku
Tema poeg David Edelman on USA-s Vermonti osariigis Bennington College'i neuroteaduse professor.
Gerald Edelmani tsiteeritumad teaduspublikatsioonid
Allikas: Microsoft Academic Search
Sorbo San Basile
Sorbo San Basile on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis.
AEK-971
AEK-971 (vene keeles Автомат единый Кокшарова 971, Avtomat edinõi Kokšarova 971; uue nimega KORD 6P67) on valikulise tulerežiimiga Nõukogude Liidu ründevintpüss, mis kasutab padrunit 5.45×39 mm. Relva töötas 1970. aastate lõpus välja Kovrovi mehaanikatehase (KMZ) peainsener Sergei Kokšarov. Tänapäeval toodab seda Degtjarjovi tehas.
Sorbo San Basile
620 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sorbo San Basile asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
AEK-971
Detsembris 2014 teatati AEK-971 parendatud mudeli KORD 6P67 tootmisse jõudmisest.
Sorbo San Basile
Sorbo San Basile piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bianchi (CS), Carlopoli, Cicala, Colosimi (CS), Fossato Serralta, Gimigliano, Panettieri (CS), Taverna.
Sorbo San Basile halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cutura, Melitello, Villaggio Lagomar.
Eduard Kussal
pisi|KL Tartumaa maleva Maarja kompanii aktiivne kaitseliitlane Eduard Kussal VR II/3, 1930. aastad Eduard Kussal VR II/3 (9. mai 1895 Vastse-Kuuste vald – 23. mai 1949 Komi ANSV) oli eesti kaitseliitlane.
Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Maarja kompanii kaitseliitlane.
Ta arreteeriti 17. detsembril 1944 Kudina vallas. 27. oktoobril 1945 mõisteti talle tribunali all §58-1a ja §58-11 järgi karistuseks 18 aastat vanglat ja 5 aastat vanglat. Ta on olnud vanglas Komi ANSV-s Vorkutlagis ja Intalagis.
Eduard Kussal võttis osa I maailmasõjast. Teenistust alustas ta keisriväes 171. tagavarapolgu koosseisus Krasnoje Selos ja lõpetas I Eesti rügemendis, mille koosseisus võttis osa lahingutest Saksa keisririigi vägede vastu. Eesti vabadussõja ajal oli alates 1. veebruarist 1919 Tartu Kaitsepataljoni 5. kompanii rühmaülem. 24. veebruarist kuni 24. aprillini 1919 võttis osa lahingutest Hopa, Mõniste ja Kasaritsa rajoonis. Märtsis 1919 sai Mõniste mõisa juures kergelt haavata. Teist korda sai raskelt haavata 24. aprillil 1919 Vana-Kasaritsa mõisa all. Paranedes jätkas Eduard Kussal sõdimist, kuid nüüd juba 8. Jalaväerügemendis. See rügement kuulus II diviisi koosseisu, keda juhtis alampolkovnik Viktor Puskar. Selle rügemendi II kompanii ja II rühma ülemana võttis vanemallohvitser Eduard Kussal osa rasketest lahingutest Põtalovo ja Narva all.
Kohe pärast Vabadussõja lõppu oli Eduard Kussal Tartumaa Maleva Voldi malevkonna Kudina-Maarja kompanii rühmaülem. Samal ajal oli Eduard Kussal tegev ka Maarja-Magdaleena Vabatahtlikus Tuletõrje Ühingus, 1925–1944 oli selle ühingu jaoskonna juhataja ja varahoidja. Alates 1934. aastast oli Eduard Kussal Jõgeva divisjoni Kudina kompanii II rühma pealik.
Frangimaa ringkond
pisi|300px|Frangimaa ringkond 16. sajandi alguses.
pisi|300px|Frangimaa ringkond 1789. aastal, enne [[Prantsuse revolutsioonisõjad|Prantsuse revolutsioonisõdu ja Saksa-Rooma riigi lõpetamist.]]
Frangimaa ringkond (saksa Fränkischer Reichskreis) oli 1500. aastal loodud ringkond Saksa-Rooma riigi keskosas. See hõlmas endise Frangimaa hõimuhertsogkonna idaosa — laias laastus tänapäevase Baieri Ülem-, Kesk- ja Alam-Frangimaa ringkonnad (Regierungsbezirke) — samas läänepoolne Reini Frangimaa kuulus Ülem-Reini ringkonda. Tiitlit "Frangimaa hertsog" nõudsid Würzburgi piiskopid.
Koosseis
Ringkond koosnes järgmistest riikidest:
Tīši
Tīši on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Mazsalaca vallas.
Küla asub valla idaosas. Tīši jääb valla keskusest Mazsalacast 1,5 km kaugusele. Seal asub Tīši bussipeatus.
2006. aastal elas külas 26 inimest. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Johan Hellström
Karl Johan Hellström (2. märts 1907 Maarianhamina, Ahvenamaa – 1989 Kanada) oli Soome ja Norra poksija.
Hellström oli neljakordne Soome meister – 1923. aastal kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg), 1925. aastal sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg), 1926. aastal kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ja 1927. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlustel ja kaotas oma kohtumise keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aastal Valter Palmile.
Hellström osales Soome eest kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Robert Galataud'le (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Suzuki reaktsioon
Suzuki reaktsioon, tuntud ka kui Suzuki-Miyaura reaktsioon, on kondensatsioonireaktsioon orgaanilises keemias, mida kasutatakse süsinik-süsinik-sideme tekitamiseks. Reaktsioon toimub arüül- või vinüülboroonhappe ja arüül- või vinüülhaliidi või triflaadi vahel pallaadiumkatalüüsil. Seda reaktsiooni rakendatakse laialdaselt konjugeeritud olefiinide, stüreenide ja bifenüülide sünteesil. Suzuki reaktsiooni on suudetud kasutada alküülahelate konjugeerimiseks, mille käigus tekib side kahe sp3-hübridisatsioonis oleva süsiniku vahele. Suzuki reaktsioonil on mitmeid eeliseid: reagendid on üsna kergesti kättesaadavad, reaktsioon ise on küllaltki sõltumatu vee olemasolust ega ole mõjutatav mitmesugustest funktsionaalrühmadest. Sünteesil tekkiv anorgaaniline kõrvalsaadus on vähemürgine ning lisaks on süntees stereoselektiivne, mis tähendab, et saadakse suures ülekaalus ühte isomeeri. Loetletud põhjustel on leidnud Suzuki reaktsioon palju rakendusi nii keemialaborites kui ka tööstuses.
center|450px
Reaktsioonis võib kasutada ka triflaate (CF3SO3-R) haliidide asemel. Haliidide reaktiivsus väheneb reas: R2–I > R2–OTf > R2–Br >> R2–Cl; alkenüül-OTf>>arüül-OTf. Boroonhapete asemel võib kasutada ka boroonhappe estreid või orgaanilisi trifluoroboraate ([R-BF3]−). Katalüsaatoritest leiab tõenäoliselt kõige rohkem kasutust tetrakis(trifenüülfosfiin)pallaadium(0), lühidalt Pd(PPh3)4.
Ajalugu
Huvi pallaadium-katalüüsi vastu orgaanilises keemias hakkas tekkima 20. sajandi keskpaigas. Kuigi tol ajal oli juba olemas üsna hea meetod süsinik-süsinik-sideme loomiseks, mille oli 20. sajandi alguses välja töötanud Victor Grignard, oli selles valdkonnas veel arenguruumi. Pallaadiumkatalüsaatoritega eksperimenteeris Richard Heck, kes arendas 70ndate alguses välja efektiivse meetodi süsinik-süsinik-sideme loomiseks, see reaktsioon sai tuntuks Hecki reaktsioonina. 1977. aastal võttis Ei-ichi Negishi kasutusele modifitseeritud Grignardi reagendi, kus oli magneesium asendatud tsingiga. See võimaldas rakendada pallaadiumkatalüsaatorit C-C-sideme loomiseks. Kaks aastat hiljem avaldas Akira Suzuki artikli, kus Negishi reaktsioonis tsink asendati booriga, mis oli vähem toksiline. Sellest saati on pallaadiumkatalüüsitud kondensatsioonireaktsioone pidevalt arendatud ning nende tähtsus orgaanilises keemias on aina kasvanud. Aastal 2010 pälvisid Richard Heck, Ei-ichi Negishi ja Akira Suzuki Nobeli keemiaauhinna pallaadiumkatalüüsitud ristkondensatsiooni avastamise eest.
Reaktsiooni mehhanism
center|700px| Suzuki reaktsiooni katalüütiline tsükkel
Pallaadiumkompleksiga ei pea olema seotud 4 ligandi, lahuses esineb tasakaal mitme vormi vahel ning reaktsioon toimub ka läbi selliste vormide, kus on näiteks 2 või 3 ligandi (tetrakise puhul PdPh3 või PdPh2).
Oksüdatiivne liitumine
See on katalüütilise tsükli esimene ja tüüpiliselt ka kiirust määrav etapp. Vastav haliid seotakse pallaadiumi külge, mille tulemusena tekib uus kompleks, kus pallaadiumi oksüdatsiooniaste on II. Alkenüülhaliidide reaktsioonivõimelisust suurendab elektronaktseptoorse rühma lähedalolek, see asjaolu võimaldab ka kloriidide kasutamist haliidina (nt 3-kloroenoon). Esmalt moodustub cis-vormis kompleks, mis isomeriseerub kiiresti trans-vormis kompleksiks. Vinüülhaliidide puhul säilib aatomite konfiguratsioon, kuid allüül- ja bensüülhaliidide puhul toimub stereokeemia inversioon. Alküülhaliide kasutatakse harva, sest oksüdatiivse liitumise etapp on väga aeglane ning lisaks võib toimuda β-vesiniku elimineerumine.
400px|
Haliidide reaktiivsus:
Transmetalleerimine
Kolmevalentses boororgaanilises ühendis on boor elektrofiilne, kuid süsinik on vaid nõrgalt nukleofiilne. Seega on vaja aktiveerimist, et suurendada nukleofiilsust. Aktivaatoriks sobib mingi alus (nt hüdroksiidid, alkoksiidid jne.), mis atakeerib boori ja moodustab boraadi. Seejärel läheb alküülrühm(või ka arüül-või vinüülrühm) pallaadiumkompleksi koosseisu. Kasutades deuteeriumiga märgistamist, on näidatud, et transmetalleerimise käigus süsiniku aatomite konfiguratsioonid ei muutu.
Välja on pakutud kaks võimalikku mehhanismi :
800px|
Reduktiivne elimineerumine
See on viimane etapp, mille käigus saadakse reaktsiooni lõppsaadus, ning pallaadium-katalüsaator taastub. Toimumiseks on vajalik kompleksi cis-konformatsiooni tagasiminek. Kompleksi reaktiivsus väheneb reas: diarüül- > alküülarüül- > dipropüül- > dietüül- > dimetüülpallaadium(II). See viitab arüülrühma π-orbitaali osalemisele sideme moodustamisel.
650px|
Sarnast efekti on täheldatud ka alkenüül- ja alkünüülpallaadium(II) komplekside reduktiivse elimineerumise korral.
Alküül-alküül-kondensatsiooni korral on elimineerumine inhibeeritud fosfiini (L) liia korral. Arvatakse, et kiirust määravaks protsessiks on fosfiinligandi dissotsieerumine pallaadiumi küljest, mille tulemusena moodustub kolme doonor-aktseptorsidemega kompleks, millest saadakse kondensatsiooni tulemusena lõppsaadus. Fosfiinligandide mõju reaktsiooni kiirusele on määratud nende dissotsieerumise kergusega: PEt3 < PEt2Ph < PMePh2 < PEtPh2 < PPh3.
550px|
Boraanid
Nüüdseks on ristkondensatsioonis leidnud rakendust kõik erinevat tüüpi süsinik-boor-sidemega boraanid: (sp3)C-B, (sp2)C-B, (sp)C-B. Orgaaniliste boraanide valmistamiseks on mitu võimalust:
800px|Näiteid Suzuki reaktsioonis kasutatavatest boraanidest
Haliidid
Väga hästi sobivad reaktsiooniks arüülhaliidid (bromiidid või jodiidid) ja triflaadid. Triflaatide puudusteks on termolabiilsus, kergesti hüdrolüüsumine ja kõrge hind. Arüülsulfonaadid on potentsiaalselt triflaatidele heaks alternatiiviks. Neid on lihtne valmistada fenoolidest, need on odavamad ja stabiilsemad.
Katalüsaatorid
Suzuki reaktsioonis saab jagada katalüsaatoreid kaheks: ligandidega ja ligandideta.
Ligandidega katalüsaatorite puhul on tüüpiliseks ligandiks trifenüülfosfiin(PPh3). Kõige levinum fosfiinligande sisaldav katalüsaator on tetrakis(trifenüülfosfiin)pallaadium(0).Kasutatakse ka modifitseeritud ligandidega komplekse, kus ligand aitab kaasa kompleksi lahustuvuse paranemisele ja muudele omadustele, näiteks Pd(PPh2(m-C6H5SO3M))3, mis on vees lahustuv. Selleks et pallaadiumil oleks katalüütiline aktiivsus, peab ta olema oksüdatsiooniastmes 0, seega võib pallaadiumi aktiivsus oksüdeerumise tõttu kaduda. Seetõttu viiakse Suzuki reaktsioone sageli läbi intertses atmosfääris (nt argooni all). Lisaks on kasutusel katalüsaatorid, kus on pallaadium esialgselt oksüdatsiooniastmes II ning reaktsiooni käigus toimub redutseerumine oksüdatsiooniastmesse 0, mille tulemusena muutub pallaadium aktiivseks. Trifenüülfosfiinligandide probleemiks on võimalikud kõrvalreaktsioonid nagu fosfooniumsoola teke või arüül-arüülvahetus. Selle vältimiseks kasutatakse modifitseeritud ligandidega komplekse või niinimetatud ligandivaba katalüsaatorit (Pd(AcO)2 ). Heterogeense reaktsiooni puhul kasutatakse Pd/C-katalüsaatorit, mille eelisteks on inertsus oksüdatsiooni suhtes ning kerge puhastamine filtratsiooniga. Pd/C-katalüsaatoriga on suudetud Suzuki reaktsiooni läbi viia ka täiesti ilma solvendita.
Alused
Kõige laialdasemalt kasutatav alus Suzuki reaktsioonis on Na2CO3. Sageli osutub ta ebaefektiivseks steeriliselt takistatud substraatide puhul. Heaks alternatiiviks on Ba(OH)2 või K3PO4, millega on saadud häid saagiseid.
Lahustid
Tüüpiliselt kasutatakse orgaanilises keemias laialt levinud lahusteid nagu tetrahüdrofuraan (THF) ja dietüüleeter. Suzuki reaktsioonis on võimalik solvendina kasutada ka vett ning on olemas vastavaid Pd-katalüsaatoreid, mis on vesilahustuvad. Kasutatakse ka vee ja orgaaniliste lahustite segusid. Muid kasutatavaid lahusteid: DMF, dioksaan, DME, tolueen, metanool, DMA.
Mart Tammesild
Mart Tammesild (kuni 1936. aastani Mart Tibu; 2/14. aprill 1897 – 3. märts 1987) oli Eesti omavalitsustegelane.
1939. aasta kohalike omavalitsuste esinduskogude valimistel kandideeris ta Elva linnavolikokku ja sai 103 häält.
Ta oli 1944. aastal Elva raehärra.
94 eKr
94. aasta eKr ehk ab urbe condita DCLX (660).
Purjetaja (ajaleht)
Purjetaja oli Eesti Jahtklubide Liidu ajaleht, mis ilmus aastail 1989–1995. Aastal 1993 muudeti see Hommikulehe vaheleheks.
Asutaja ja esimene toimetaja oli Leonid Parašin, alates 1992. aastast oli toimetaja Peeter Leola.
Nii erialaste kui ka üldhuvitavate artiklite kõrval ilmus Purjetajas võistlusprotokolle ja edetabeleid.
Eesti Squashiföderatsioon
Eesti Squashiföderatsioon (algselt Eesti Squashi Liit) on 1997. aastal loodud spordialaliit, mis ühendab squash 'iga (ehk seinatennisega) tegelevaid Eesti spordiklubisid ja eraisikuid. Tegu on mittetulundusühinguga, mis kuulub Eesti Olümpiakomitee ja Euroopa Squashiföderatsiooni liikmeskonda.
Põhitegevus
Eesti Squashiföderatsiooni (edaspidi ESqF) põhitegevuseks on squash 'i arendamine ning sellealase tegevuse koordineerimine ja üldistamine Eestis. ESqF ühendab squash 'iga tegelevaid ja squashi propageerivaid klubisid, sportlasi, noori ja harrastajaid ning esindab nende huvisid Eestis, Rahvusvahelises squashiföderatsioonis (WSF), Euroopa Squashiföderatsioonis (ESF) ja mujal väljaspool Eestit.
ESqF väärtustab ausat mängu, võrdsust, ühtekuuluvust, tervislikku ja aktiivset elu ning elukestvat enesearendamist.
Juhatus ja liikmed
Eesti Squashiföderatsiooni juhatusse kuuluvad alates 10.09.2014 Aliis Allas ja Ardo Nõmm. Liikmeskonna moodustavad Eesti squashiklubid: MTÜ Castor Squash, OÜ Eesti Squashiakadeemia, Spordiklubi Saarde, Spordiklubi Tääksi, Tallinn Squash Rackets Club MTÜ, Tartu Squashiklubi.
Tulijärv
Tulijärv (ka Tulejärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tooma külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 589 m.
Võhksa vald
Võhksa vald (saksa keeles Wexholm) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Vana-Lõve vallaga.
Okaspuu-hiilatriinu
Okaspuu-hiilatriinu (Glischrochilus quadripunctatus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Adamson-Ericu muuseum
pisi|Adamson-Ericu muuseum (2012)
Süsteemne mõtlemine
Süsteemne mõtlemine (ka süsteemne mõtlemisviis, süsteemne lähenemine, süsteemne lähenemisviis, süsteemne käsitlus, süsteemkäsit(l)us; inglise systems thinking) on holismist lähtuv käsitlus, mis põhineb arusaamal, et süsteemi osad toimivad erinevalt, kui need on keskkonnast või teistest süsteemi osadest eraldatud. Seega süsteemi moodustavate elementide omavahelisest toimest ning seostest aru saades on võimalik mõista kogu tervikut.
Adamson-Ericu muuseum
Adamson-Ericu muuseum on Eesti Kunstimuuseumi filiaal Tallinna vanalinnas (Lühike jalg 3).
Süsteemne mõtlemine
Arvatakse, et teaduslike süsteemide (inglise science systems) täielikuks mõistmiseks, miks mingi probleem või element (inglise element) esineb või püsib, tuleb aru saada süsteemi osade suhestumisest tervikuga.
Adamson-Ericu muuseum
Adamson-Ericu muuseum avati Adamson-Ericu 15. surma-aastapäeval, 2. detsembril 1983. Muuseumi avamiseks andis tõuke see, et Adamson-Ericu lesk Mari Adamson oli kinkinud Eesti Kunstimuuseumile enam kui 800 kunstiteost.
Adamson-Ericu muuseumi direktor on Ülle Kruus.
Hoone
Lühikese jala ja Rüütli tänava nurgal asunud kodanikumaja (ning selle juurde kuulunud kivist aitasid ja väikest maja Lühikese jala ääres) mainitakse 1542. aasta ürikutes. Keskajal asusid selles kinnistus käsitööliste töökojad. Viimastel sajanditel paiknesid majas korterid, 20. sajandi alguses rautati sisehoovis hobuseid. Hoone renoveeriti 1983. aastal loodud kunstnik Adamson-Ericu muuseumi tarvis. "Ehitustööde käigus lammutati hulgaliselt hilisema päritoluga vaheseinu, maja läbinud kangialune muudeti vestibüüliks. Säilinud on mitmeid keskaegse päritoluga ehitusdetaile, näiteks kaarjas portaal muuseumi garderoobis, paekivivõlvid ja müüritreppide suudmed keldrikorrusel jm. Hoone juurde kuulub väike intiimne sisehoov."
Näitusetegevus
Adamson-Ericu muuseumis on kaks peamist ekspositsiooniruumi: teisel korrusel asetseb püsiekspositsioon ja esimesel korrusel eksponeeritakse vahetatavaid näitusi. Püsiekspositsioon annab ülevaate Adamson-Ericu loomingust. Vahetatavaid näitusi on aastas kolm-neli.
Haridustegevus
Ajutiste näituste ja püsiekspositsiooniga seoses korraldatakse muuseumis haridusprogramme, kontserte ja loenguid. Muuseumi keldris toimib kunstikelder, mis ühtib temaatiliselt ajutiste näituste programmiga.
Tänassilma-Viljandi-Raudna org
Tänassilma-Viljandi-Raudna org on Viljandi maakonnas asuv Sakala kõrgustiku suurim ürgorg, mis eraldab kõrgustiku põhjaosa muust alast. Org on S-kujuline, ligi kilomeetri laiune ja kuni 40 m sügavune.
Org jaguneb tinglikult kolmeks: Tänassilma ürgorg, Viljangi ürgorg ja Raudna ürgorg. Tänassilma oru ja Viljandi oru vahel on Ida-Eesti vesikonna ja Lääne-Eesti vesikonna piir.
Ajalugu
Viljandi ja Raudna ürgorud on vanimad Sakala kõrgustikul, olles tekkinud enne viimast jääaega. Oru aluspõhi koosneb kesk-devoni liivakivist, mida katavad hilisemad setted.
Selles asuvad suuremad veekogud olid osa oletatavast Pärnu–Viljandi–Tartu veeteest.
Tänassilma ürgorg
pisi|[[Viiralti tamm Tänassilma ürgoru servas]]
Tänassilma ürgorg on Tänassilma-Viljandi-Raudna oru idapoolsem osa. Org algab Kösti oja ligidalt ja kulgeb algul põhja-kirdesuunal ning pöörab Vana-Võidu küla juures itta. Kohe pärast pööret suubub orgu põhjasuunast Tääksi-Välgita-Kehklase ürgorg ja lõunast Ärma ürgorg. Edasi kulgeb org aina madaldudes kuni Sakala kõrgustiku servani ja lõppeb Tänassilma küla ligidal. Orus saab alguse Tänassilma jõgi, mis voolab kogu oru ulatuses ja suubub Võrtsjärve. Orus asuvad ka Rutsniku Mädajärv ja Vana-Võidu Mädajärv.
Oru serval kasvab Viiralti tamm. Kaitsealustest aladest asub Tänassilma orus Vana-Võidu Mädajärve serval Kivistiku metsapark, Tusti külas asub oru nõlval Tusti metsapark.
Tänassilma jõe ülemjooksule (mis jääb jõe lähte ja Ärma jõe suudme vahel) on aastakümneid juhitud Viljandi linna reovett. Orus asuvat lammisood läbiva kogumiskraavist põhja poole asuv laiuv märgala on ühetaolise, äärmuseni vaesunud taimestikuga soo, mida katab lausjalt laialehine hundinui.
Viljandi ürgorg
pisi|Vaade Viljandi ürgorus asuvale [[Viljandi järvele]]
Edela-kirdesuunaline Viljandi ürgorg asub Tänassilma-Viljandi-Raudna oru keskosas. Oru kese on 4 km pikkune Viljandi järv, millest voolab edelasse välja Raudna jõgi. Oru keskossa suubub põhjast Valuoja org, oru põhjaossa aga Uueveski org. Oru loodenõlval asub Viljandi linn. Oru lõunapoolse osa veergudel on rohkesti allikaid.
Viljandi ürgorg kuulub Viljandi maastikukaitseala koosseisu.
Raudna ürgorg
Raudna ürgorg asub Tänassilma-Viljandi-Raudna oru lääneosas ja kulgeb alguses edelasuunal ning pöörab Paistu ürgoru suubumisel Ramsi küla juures loodesse. Edasi kulgeb org järjest madalamaks muutudes kuni Sakala kõrgustiku servani ja lõppeb Tohvri küla ligidal. Raudna orus voolab kogu oru pikkuses Raudna jõgi, selles asub ka Raudna tehisjärv.
Raudna ürgorg kuulub osaliselt Loodi looduspargi koosseisu.
Afanassi
Afanassi (vene Афанасий) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli Eestis seda eesnime vähem kui viiel inimesel.
Hans Krebs
Hans Krebs on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Reuben Fine
pisi|Reuben Fine (1961) pisi |[[Paul Keres ja Reuben Fine AVRO turniiril (1938)]]
Reuben C. Fine (11. oktoober 1914 Bronx – 26. märts 1993 New York) oli Ameerika Ühendriikide maletaja, psühholoog ja literaat, rahvusvaheline suurmeister (1950).
Fine sündis emigrantide perekonnas. Tema isa oli pärit Varssavist ja ema Odessast. Maletama hakkas ta 8-aastaselt. Fine on seitsmekordne USA lahtiste meistrivõistluste võitja (1932–1935, 1939–1941).
1932. aastal debüteeris ta rahvusvahelisel maleturniiril Pasadenas, kus jäi jagama 7.–10. kohta (seejuures mängis viiki valitseva maailmameistri Aleksandr Alehhiniga). Fine mängis edukalt paljudel turniiridel Euroopas. Ta võitis aastavahetusel 1935/1936 peetud Hastingsi rahvusvahelise turniiri. 1936. aastal jagas ta Nottinghami turniiril 3.–5. kohta (eespool Aleksandr Alehhinist). 1937. aastal tuli Fine Paul Kerese järel teiseks Semmeringis ja Badenis mängitud kaheksa osavõtjaga maailmameistri kandidaatide turniiril (3.–4. kohta jagasid José Raúl Capablanca ja Samuel Reshevsky, viiendaks jäi Salo Flohr).
Fine valiti kaheksa osavõtja hulka, kes novembris 1938 mängisid AVRO turniiril selgitamaks tiitlipretendenti Aleksandr Alehhini vastu. Lõppjärjestuses jagas Fine Paul Keresega esikohta, kuid Bergeri süsteemi põhjal läks võit Keresele.
Fine sai personaalse kutse kaheksa osavõtjaga 1948. aasta maailmameistrivõistluste turniirile, kuid ta loobus osalemast.
1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Fine oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.
USA võistkonna koosseisus võitis Fine maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1933, 1935, 1937).
1948. aastal sai Fine Lõuna-California Ülikoolist doktorikraadi psühholoogias.
Ta avaldas mitu male- ja psühholoogiaalast raamatut.
Mihkel Simmo
Mihkel Theodor Simmo (2. september 1922 Tori vald – 13. aprill 2017 Stockholm) oli eesti sõjaväelane ja luuraja, üks Erna salga liikmetest.
Võivere vald
Võivere vald (saksa keeles Woibifer) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Hans Adolf Krebs
Sir Hans Adolf Krebs (25. august 1900 Hildesheim – 22. november 1981 Oxford) oli Saksamaa juudi päritolu Suurbritannia arst ja biokeemik.
Ta avastas uurea tsükli ja tsitraaditsükli ehk Krebsi tsükli (1936). Viimase avastuse eest pälvis ta 1953. aastal kahasse Fritz Lipmanniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Gawain Jones
pisi|Gawain Jones (2010)
Gawain Christopher Bernard Jones (sündinud 11. detsembril 1987 Keighley’s) on inglise maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007).
Jones sai suurmeistriks 20-aastaselt 2007. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kahekordne Briti malemeister (2012, 2017). 2011. aastal tuli ta Ekurhulenis Rahvaste Ühenduse malemeistriks.
Passau Ülikool
Passau Ülikool (saksa keeles Universität Passau) on ülikool Saksamaal Passau linnas.
Sarpinski rajoon
Sarpinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia põhjaosas.
Passau Ülikool
Ülikool asutati aastal 1973, avati aga 1978.
Sarpinski rajoon
Rajoonis on 9 kohalikku omavalitsusüksust ja 17 asulat.
Gawain Jones
Aastavahetusel 2012/2013 võitis ta esikoha Hastingsi rahvusvahelisel turniiril.
Toom-Kooli tänav
pisi pisi|Voldemar Panso bareljeef EMTA lavakunstikooli seinal aadressil Toom-Kooli 4 Toom-Kooli tänav on tänav Tallinna vanalinnas Toompeal. Tänav algab Lossi platsilt ja lõpeb umbes 200 meetrit põhja pool pärast ristumist Kiriku tänavaga.
Enne 1987. aastat on tänava nime kirjutatud ka kui Toomkooli tänav.
Gawain Jones
Ta oli abielus maletaja Sue Maroroaga.
Toom-Kooli tänav
Ajalugu
Toom-Kooli tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - Toomkooli tänav; Kooli tänav; saksa keeles Domschulstraße; Dom-Schulstraße; Schulstraße; Schneiderstraße; Schneidergasse; vene keeles ''ул. Тоом-Кооли; Вышгородская-Школьная ул.; Вышгородско-Школьная ул.''
Laža vald
pisi|Rīva jõgi Laža vald (läti keeles Lažas pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Aizpute linnaga, Kazdanga, Aizpute, Cīrava ja Saka vallaga ning Kuldīga piirkonna Gudenieki ning Turlava vallaga.
Valla pindala on 160 km². 2016. aasta seisuga elas seal 583 inimest. Valla keskus on Apriķi küla, vallavanema kohusetäitja on Andris Petrovics.
Ajalugu
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Apriķi, Langsēži, Padure ja Štakeldanga mõisad. Esimese maailmasõja järel olid neist moodustatud Apriķi ja Laža vald. 1935. aastal oli Laža valla pindala 71,71 km², Apriķi valla pindala oli aga 77,5 km². 1945. aastal moodustati Laža vallas Laža, Silenieki ja Strēlnieki külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Laža külanõukoguga likvideeritav Strēlnieki külanõukogu. 1974. aastal liideti suurem osa külanõukogu territooriumist Aizpute linnaga. 1975. aastal liideti külanõukoguga Apriķi külanõukogu, osa Laža külanõukogu maid liideti aga Kazdanga külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Aizpute piirkonda.
Mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Apriķi kirik, selle piirdemüür, orelikapp, altar, lühtri klaasdetailid, kantsel ja härraste loož, Aizpute Klosteri mõisa keskaegsed kivikindlustised, Laža linnamägi, Dzintari linnamägi, Štakeldanga mõisa uksed ning Apriķi mõisa elumaja, sealhulgas selle frontooni reljeefkujutised ja muud kaunistused, üheksa ustekomplekti ning ahi. Kohaliku kaitse all on Neimaņi muinaskalmed, Gravase muinaskalmed ja hiiepaik Puuslikukask.
Loodus
pisi|püsti|Tebra park Suurimad jõed on Rīva jõgi, Alokste ja Tebra. Looduskaitse all on Štakeldanga park ja Langsēži park, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Vallas asub 51 hektari suurune Tebra tammiku hoiuala.
Asustus
2011. aastal elas vallas 516 lätlast, 18 venelast, 5 valgevenelast, 2 ukrainlast, 2 poolakat ja 16 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Dmitri Kurakin
Dmitri Kurakin (sündinud 5. juunil 1975 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja (jäätantsija).
Tema jäätantsu partner on olnud Anna Mosenkova. Nad on võitnud mitu korda Eesti meistrivõistlused iluuisutamises jäätantsus.
Venus (Shocking Blue laul)
"Venus" (eestikeelse pealkirjaga "Veenus") on Hollandi ansambli Shocking Blue poolt kuulsaks lauldud laul.
Lugu avaldati 1969. aastal, see jõudis edetabelites esikohale viies Euroopa riigis ning ka USA-s edetabelis Billboard Hot 100. Laulu muusika ja sõnad kirjutas ansambli kitarrist Robbie van Leeuwen.
1986. aastal jõudis tüdrukutebändi Bananarama versioon samuti USA-s esikohale ning oli edukas ka mujal maailmas.
Grabarivka (Pištšanka rajoon)
Grabarivka (ukraina keeles Грабарівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 419. Pindala on 1,845 km².
Sue Maroroa
pisi|Sue Maroroa (2013)
Maroroa hakkas maletama 11-aastaselt. Ta tuli 2006. aastal Uus-Meremaa naiste malemeistriks. 2008. aastal võitis ta Uus-Meremaa juunioride meistrivõistlused (võistles koos meestega). 2009. aastal Gold Coastis peetud Austraalia ja Okeaania naiste meistrivõistlustel tuli ta kolmandaks.
Ta mängis seitsmel naiste maleolümpial – Uus-Meremaa (2002–2010) ja Inglismaa (2014, 2018) naiskonna koosseisus.
Maroroa elas Londonis ja oli abielus malesuurmeister Gawain Jonesiga.
Rõngu Issanda Taevaminemise kirik
Rõngu Issanda Taevaminemise kirik oli õigeusu kirik Tartumaal Tilgal. Kirikut kasutas Rõngu Issanda Taevaminemise kogudus.
Villaromagnano
Villaromagnano on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, Tortonast kagus, Ossona kallastel.
170 meetri kõrgusel merepinnast asuva Villaromagnano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Villaromagnano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carbonara Scrivia, Cerreto Grue, Costa Vescovato, Paderna, Sarezzano, Spineto Scrivia, Tortona.
Villaromagnano halduspiirides asub Fonti asula.
Langendlaugas
Järvest põhjasuunda jääb Kaurijärv, mis on Linnusaare raba suurim järv.
Peeter I ausammas Tallinnas
pisi|Peeter Suure ausammas Peetri platsil Peeter I ausammas Tallinnas oli 1910. aastal Tallinna vallutamise 200. aastapäeva puhul Peetri platsile (nüüdne Vabaduse väljak) Venemaa keisri Peeter I mälestuseks püstitatud mälestusmärk.