cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaida (jääkaru)
Ta moodustas loomaaias paari isase jääkaru Franziga (sündinud Franz Josephi maal 1986 või 1987; surnud 8. septembril 2007).
Neil sündis mitu järglast, sealhulgas Jasper, Mart, Marta ja Frida (sündis detsembris 2002). Jasper elab Leedus, Marta ja Mart Hiinas, üksnes Frida elab Tallinna Loomaaias.
Vaida otsustati peale pikaajalist ravi – tal avastati kõhunäärme kasvaja – eutaneerida.
Otto II (Pfalz-Mosbach)
Otto II Mathematicus (26. juuni 1435 – 8. juuni 1499) oli aastatel 1461 kuni 1499 Mosbach-Neumarkti pfaltskrahv.
Elulugu
Otto sündis aastal 1435 Mosbach-Neumarkti pfaltskrahvi Otto I vanima pojana. Ta oli oma isa järglane aastast 1461 ja veetis enamuse oma elust Neumarktis. Ta suutis lõpetada Wolfsteini vaidluse (samade õigustega loss ja linn Neumarkti vastas, mida valitsesid Wolfsteinid) pärast panditud lossi omandamist Neuschönenbergidelt. Otto II tundis ka suurt huvi astronoomia ja matemaatika vastu, mis andis talle lisanime "Mathematicus", ja ta rajas Neumarkti lossi observatooriumi. Aastal 1490 loobus ta Mosbach-Neumarkti aktiivsest valitsemisest ja andis selle üle Pfalzi kuurvürstile Philippile ning veetis oma ülejäänud elu teadusega tegeledes.
Otto suri aastal 1499 Neumarktis lastetuna ja maeti Püha Maarja kirikusse. Mosbach-Neumarkt läks pärast tema surma Pfalzi kuurvürstkonnale.
Seiersberg-Pirka
thumb|right |upright=1.25 |Suusatõstuk Seiersbergil suvel
Seiersberg-Pirka on vald (Gemeinde) ja Gratwein-Straßengeli järel suuruselt teine omavalitsus Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised iseseisvad omavalitsused Seiersberg ja Pirka.
Seiersberg-Pirka asub Grazist edelas ja on kasvanud koos sellega. Linn asub peamiselt Grazi nõos Lääne-Steiermargis.
Majandus ja taristu
Seiersberg-Pirka on Grazi läheduse tõttu üks rikkamaid omavalitsusi Austrias. Seiersbergi kaubanduspiirkond on suuruselt teine kaubanduskeskus Austrias ja suur hulk kaubandustsoone asub valla territooriumil. Kogukond on Seiersbergi ristmiku kaudu ühendatud Pyhrni maanteega A9. Lisaks on omavalitsus bussiliinide kaudu ühendatud Graz-Köflachi raudtee- ja bussioperatsiooniga ning avatud on Holding Graz (GVB).
Kultuur ja vaatamisväärsused
2003. aasta kultuuripealinna puhul kellatorni taga asuva kiirtee ringristmikul asuv Schloßberg-Schattenturmi torn müüdi vallale ja pandi sinna püsti.
Tuntud inimesi
Windorfi linnas elas Renner-Buben, osa kunstnik-perekonnast ja õhulaevapiloodid.
Tseruleum
Tseruleum ehk koobaltstannaat on anorgaaniline sünteetiline taevasinine värvipigment, koostiselt Co2SnO3 või CoO·nSnO2, koobalt(II)stannaat.
Värvainete indeksis on tseruleumi tähised PB35 (Pigment Blue 35) ja 77368.
Ajaloost
Esimesena sünteesis pigmendi šveitsi keemik Albrecht Höpfner 1821. aastal. Siiski levis tseruleum laiemalt alles 1860. aastatel, kui George Rowney turustas Inglismaal seda kunstnikele mõeldud värvina nimetuse coeruleum all.
Saamine
Tseruleumi saadakse koobalt(II)oksiidi ja tina(III)oksiidi segu kaltsineerimise reaktsiooni saadusena, ained moodustavad omavahel ioonilisi sidemeid sisaldava homogeense kristallilise struktuuri (spinellstruktuur, mis on omane paljudele sünteetilistele pigmentidele). Aines võib leiduda ka Al2O3, Fe2O3 ja NiO, mille kogustest sõltuvad värvitoon ja muud omadused. Teine viis seda sünteesida on kuumutada koobalt(II)kloriidi ja kaaliumstannaadi segu.
Omadused
Pigment on värvitoonilt kergelt roheka poole kalduv keskmine kuni hele sinine. Väga stabiilne ja valguskindel, värvuselt puhas sinine, kuid sel puudub koobaltsinise tooni sügavus ja rikkalikkus, samuti on sel viimatinimetatust halvem kattevõime. Akvarellvärvides ei soovitata seda kasutada kriidisuse tõttu, mis tekib veega lahustamisel. Õlimaalis on tseruleum leidnud palju kasutamist taevasinisena maastikumaalides.
Sobib igasugustele maalitehnikatele: freskole, temperale, akrüül- ja õlimaalile, samuti keraamika glasuuride, vesiklaasi, tsemendi ja tadelakti toonimiseks.
Vermikompost
Sõnnikuusside ja vihmausside liigid
Uurijad on eristanud üle 7000 vihmaussi liigi rohkem kui 20 perekonnast vihmauslaste sugukonnas. Kõigi nende kasutamine vermikompostimiseks ei ole võimalik, sest kompostimise keskkond on väga toitaineterikas. Sõnnikuussid aga ei taha elada tavalises toitainetevaeses mullas. Vermikompostimiseks sobivad liigid on Eisenia foetida ja Eisenia andrei.
Sõnnikuusside hankimine
Kõige odavam viis on kaevata neid sõnnikukomposti hunnikust või korjata maapinnale asetatud laua- või riidetükkide alt.
Üle Eesti leidub küllalt sõnnikuusside kasvatajaid, kelle käest on võimalik ussikesi osta. Samuti pakuvad neid lemmiklooma- ja kalanduspoed.
Ühe liitri mulla kohta peaks algul olema 50–70 ussi. Ussid jaksavad päevas jäätmeid süüa kuni poole iseenda kaalust, seega peaks jäätmete ja ussikeste suhe olema 1:2.
Paljunemine
Aastaga suureneb usside arv üle 1000 korra. Täiskasvanud usside munetud kookonitest arenevad 18–25 päevaga noored ussid, kes saavutavad suguküpsuse 8–12 nädalaga. Looduslikes oludes on paljunemine aeglasem. Pärast talveund munevad vihmaussid iga 5–7 päeva järel 2 nädala jooksul. Noored ussid saavutavad suguküpsuse alles sügiseks. Eluiga 4 aastat.
Soodsates tingimustes paljunevad ussid paari kuu jooksul mitu korda ja hoiavad oma arvukuse vastavalt toidu hulgale.
Ühel ussil on nii emas- kui isassugurakud, kuid järglaste saamiseks on vaja kahte ussi. Kookoniteperiood kestab paar nädalat, talvel kauem.
Vihmausside kunstlik paljundamine
Sellele tööle pani alusel ameerika arst Barret, kes 1946. aastal avaldas raamatu oma uurimistulemustest ning 1959. aastal patenteeris endaaretatud punase Kalifornia hübriidvihmaussi ja selle kasvatamise tehnoloogia. Üks hübriiduss annab aastas 500–1500 järglast, s.o 100 korda rohkem kui tavaline sõnnikuuss. Eluiga kuni 16 aastat.
Sisetingimustes toidujäätmete jaoks
Vajalik on konteiner või muu anum, alustuseks näiteks 3-liitrine klaaspurk või akvaarium. Sügavus 30–50 cm. Ussid elavad meelsasti mulla ülemistes kihtides, seega ei maksa valida eriti sügavat nõud. Materjalid: puit, klaas, plast.
Anuma suurus. Köögijäätmeid kompostides tuleb ühe inimese kohta arvestada vähemalt 0,15 m2 anuma pinda.
Ussid tuleks panna märga neutraliseeritud turba või lehemulla kihti anuma põhja. Hoida soojas, näiteks garaažis või köögis. Ei tasu asetada otsese päikesevalguse kätte ega kohtadesse kus on oht ära külmuda või vihma kätte jääda.
Välistingimustes (õues) aiaprahi jaoks
pisi|Kompostikast kodutingimustes Tuleks ehitada soojustatud kompostikast, et aktiivne kompostimine jätkuks ka talvel. Kasti ülapoolel peaksid olema õhutusavad ja all avad liigse vedeliku äravooluks.
Kompostimise protsess
pisi|Ussid käsitsi noppimiseks
Vermikomposti omadused
Sisaldab nii makro- kui ka mikroelemente, vitamiine, kasvuaineid (giberelliin, auksiin jt), antibiootikume, 18 aminohapet ja kasulikku mikrofloorat. Vermikompostis on enamik vajalikest toitaineelementidest taimedele kergesti omastataval kujul. Taimedele kasulike mikroorganismide sisaldus vermikompostis on ligi 100 korda suurem kui sõnnikus. Vermikompost suurendab saagikust ja lühendab vajalikku taimede kasvuaega.
Sõnnikuusside invasiivsus
Vermiusside nõuded elutingimuste osas on üsna erinevad võrreldes Eesti looduslike tingimustega, et vaevalt neil õnnestub siin mullas elavad liigid välja tõrjuda.
Mis juhtub, kui ussid väljuvad anumast?
Sõnnikuussidele ei meeldi valgus, seega pole vaja karta, et nad oma pesast välja roniksid ja mööda eluruume vingerdama hakkaksid.
Mahathir Mohamad
Mahathir bin Mohamad (jawi tähestikus محاضير بن محمد; sündinud 10. juulil 1925 Alor Setaris Kedahi osariigis) on Malaisia poliitik. Aastatel 1981–2003 ja 2018–2020 oli ta Malaisia peaminister. Oma esimesel peaministri ametiajal kiideti teda selle eest, et ta muutis Malaisia Kagu-Aasia kõige võimsama majandusega riigiks.
Lapsepõlv ja varajane elu
Mahathir on sündinud 10. juulil 1925 Malaisias. Ta on üles kasvanud Kedahi osariigi Alor Setari piirkonna vaeses naabruses.
Tema isa Mohamad bin Iskandar oli madala sotsiaal-majandusliku seisundiga printsess. Tema ema oli Kedah' honorariga kauge sugulane.
Mahathir paistis silma kogu kooliaja jooksul. Ta võitis ühe inglise keskkooli stipendiumi.
Keskkooli lõpetas ta pärast sõja lõppu ning läks edasi õppima Singapuri kuninga Edward VII meditsiinikolledžisse.
Poti oja
Poti oja on oja Võru maakonnas, Koreli lisaoja.
Mahathir Mohamad
Lapsepõlv ja varajane elu
Pärast meditsiinikolledži lõpetamist sai Mahathir oma esimese töökoha meditsiinitööstuses. Valitsusteenistuse arstina töötas ta 1956. aastani. Samal aastal naasis ta oma kodupiirkonda Alor Setarisse, kus avas erapraksise. Mahathir oli sel ajal piirkonnas ainus malai päritolu arst.
Poti oja
Poti oja pikkus on 2,6 km (koos lisaharudega 2,7 km) ja valgala 3,2 km². Oja lähe on tiik Võrumõisa külas. Edasi voolab see suures osas Võru linna ja valla piiril, läbib Mustjärve ning suubub Kirumpää juures Koreli ojja.
Mahathir Mohamad
Karjäär
pisi|Mahathir 1984. aastal USA visiidil pisi|Mahathir 25. septembril 2003. aastal [[Ühinenud Rahvaste Organisatsioon|Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peaassambleel New Yorgis ]] Mahathir oli Barisan Nasionali eesotsas ja Malaisia peaministri ametis 22 aastat, perioodil 1981–2003. Tema valitsemisajal sai Malaisiast üks Aasia tiigreist. 1990. aastatel kasvas Malaisia majandus hüppeliselt.
Poti oja
2020. aastal rääkisid ojaäärsete kruntide omanikud Võrumaa Teatajale, et pikalt puhastamata ja süvendamata ning kopratammidega oja ujutab juba aastaid nende maatükke üle. Kobraste ohjeldamiseks olid nad regulaarselt tamme lõhkunud ja kohaliku jahiseltsi kopraid küttima kutsunud. Linna- ja vallavalitsus teatasid, et on oja puhastamise küsimuse plaani võtnud.
Mahathir Mohamad
Karjäär
Poliitikast taganemisest teatas ta 2003. aastal. Pensionipõlves kirjutas Mahathir mitu raamatut, millest viimane, mis räägib tema memuaaridest, avaldati aastal 2011.
Mahathir naasis poliitilisele areenile pärast 2015. aastal toimunud 1Malaysia Development Berhadi skandaali. Ta kritiseeris avalikult peaminister Najib Razaki valitsust ja nõudis korduvalt tema tagasiastumist. Mahathir seostas end parteiga Pakatan Harapan ning ühendas selle oma uue erakonnaga, et moodustada koalitsioon.
2017. aastaks osales ta aktiivselt riigi poliitikas ja ta pakuti Pakatan Harapani võimalikuks peaministrikandidaadiks. pisi|Mahathir 3. augustil 2018. aastal kohtumas [[Ameerika Ühendriikide riigisekretär|Ameerika Ühendriikide riigisekretäri Mike Pompeoga Putrajayas]] 2018. aasta jaanuaris kuulutati Mahathir ametlikult välja peaministrikandidaadina. 9. mail 2018. aastal võitis Mahathir parlamendivalimised. Tema juhitav parteide ühendus Pakatan Harapan (Lootuse Liit) sai 222-liikmelises parlamendis 113 mandaati. Esimest korda pärast Malaisia iseseisvumist 1957. aastal toimus riigis võimuvahetus ja valitsuse moodustas opositsioon.
24. veebruaril aastal 2020 esitas Mahathir kuningale ootamatult lahkumisavalduse.
Putrajaya linn
thumb|Putrajaya Putrajaya on linn, mille planeerimise idee töötas välja Mahathir. Linn loodi sihilikult Kuala Lumpuri kui halduskapitali lõhestamiseks. Kuna linna ehitamine oli planeeritud, pandi rõhku progressiivsele infrastruktuurile ja pöörati erilist tähelepanu keskkonnakaitsele. Putrajayas on olemas peaaegu kõik valitsuse ministeeriumid, välja arvatud tööministeerium, rahvusvahelise kaubanduse ja tööstuse ministeerium ning kaitseministeerium, mis asuvad Kuala Lumpuris. Linn on peaministri ja tema asetäitja ametlik elukoht ning seal on ka Melawati rahvuspalee ja riigikohus.
Malaisia ​​lipu nimi
Mahathir valis Malaisia ​​lipu nime 1997. aastal rahva pakutud nimede seast. Valituks osutus Jalur Gemilang ehk ingliskeelse nimega Stripes of Glory.
Auhinnad ja saavutused
Mahathir pälvis majandusarengu alal tehtud töö eest ajakohastamise isa tiitli.
Isiklikku
1956. aastal abiellus Mahathir oma kolledžiaegse kallima Siti Hasmahiga ning järgmisel aastal sündis nende esimene laps Marina.
Paaril on veel kuus last, neist kolm on bioloogilised ja kolm lapsendatud. Nende nimed on Mirzan, Melinda, Mokhzani, Mukhriz, Maizura ja Mazhar.
Suuremad tööd
Oma esimesel peaministri ametiajal oli tema üks suurimaid töid Aasia finantskriisi taastumisstrateegia loomine 1998. aastal. Hoolimata oma nõunike arvamustest sidus Mahathir valuuta USA dollariga. See julge samm võimaldas Malaisial teiste riikidega võrreldes kiiremini taastuda.
Seiersberg
Seiersberg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. 2015. aasta vallareformiga sai sellest Seiersberg-Pirka valla osa.
thumb|Sandgrubenmadonna monument Seiersbergis
Rodrigo Bentancur
Rodrigo Bentancur Colmán (sündinud 25. juunil 1997 Nueva Helvecias) on Uruguay jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Tottenham Hotspur ja Uruguay jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2015. aastal. Hooaegadel 2015–2016 ja 2016–17 tuli ta klubiga Argentina meistriks.
2017. aasta juulis liitus ta Juventusega, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 6. oktoobril 2018 mängus Udinese vastu. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 on ta klubiga tulnud Itaalia meistriks.
2017. aastal tuli ta Uruguay kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika noorte meistriks. Uruguay jalgpallikoondises tegi Bentancur debüüdi sama aasta 5. oktoobril MM-i valikmängus Venezuela vastu. Ta on kuulunud Uruguay koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal.
Jaanuaris 2022 müüs Juventus tema mängijaõigused 19 miljoni euro eest Tottenham Hotspurile.
Tour CB21
Tour CB21 on 187 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Hoone projekteeris Ameerika Ühendriikide arhitekt Max Abramovitz. Hoone ehitati aastatel 1972–1974. Sellel on 44 korrust ja 70 500 m² põrandapinda.
Francesca di Foix
Esiettekanne toimus 30. mail 1831 Napoli  Teatro San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Luigia Boccabadati (Francesca), Antonio Tamburini (Kuningas), Marietta Gioia-Tamburini (Edmondo), Giovanni Campagnoli (Krahv) ja Lorenzo Bonfigli (Hertsog). Dirigeeris Nicola Festa.
Ajalugu
Esietendus oli vaid mõõdukalt edukas. Teos eriti Itaalias ei levinud ja langes kiiresti unustusse. Ooper on peamiselt tuntud selle poolest, et on tervete lõikude kaupa üle kantud Donizetti teistesse teostesse, sealhulgas  ooperitesse Ugo, conte di Parigi, L'elisir d'amore ja Gabriella di Vergy. Selle Donizetti ooperi puhul on veel ebatavaline, et tegelaskujudel pole nimesid, vaid neid esitatakse staatuse järgi.
Kaasajal oli lavastus Londonis 2013. aasta novembris Guildhalli muusikakoolis. Londoni Opera Rara on teinud stuudiosalvestuse.
Tegelased
-         Francesca di Foix (sopran), Foixi krahvinna
-         Edmondo (kontraalt), paaž
-         Hertsog (tenor), Foixi hertsog
Süžee
Tegevus toimub 16. sajandi alguses Prantsusmaal. Äärmiselt armukade krahv tahab hoida oma kaunist naist Prantsuse õukonna kiusatustest eemal, varjab teda, väites, et naine on nii kole, et ta ei saa teda rahvale tutvustada. Kuningas ja hertsog veenavad krahvinnat ilma krahvi teadmata ilmuma õue rahva ette. Seal rabab ta kõiki oma iluga. Tekkib hulgaliselt kosilasi. Krahv peab kosilased aktsepteerima, sest ta ei saa tunnistada, et tundmatu kaunitar on tema  koledaks väidetud naine. Kuningas tahab pidada turniiri, mille võitja võib abielluda tundmatu kaunitariga. Nüüd ei talu krahv enam ja ta tunnistab, et valetas krahvinna kohta. Pärast kuninga nõuetekohast hoiatust antakse kõik andeks ning krahv ja krahvinna elavad õnnelikult elu lõpuni.
Muusikalood
-         Koor „Re Senti senti...già l'eco ripete#
-         Hertsogi ja Edmondo duett „Che vita, delle cacce”
-         Krahvi ja Kuninga kavatiin „Grato accolse i vostri accenti”
-         Francesca kavatiin „Ah! ti ottenni alfin, beata”
-         Francesca ja Hertsogi duett „In ver...che so...voglio e non voglio”
-         Koor „Vieni, e narra, o bel paggetto”
-         Edmondo aaria „È una giovane straniera”
-         Kuninga, Francesca ja Krahvi tertsett „Vi presento, o baronessa”
-         Hertsogi  aaria „Ah, forse anch'io 'l sarei”
Allikad
-         William Ashbrook. Donizetti and his Operas. Cambridge University Press, 1982
-         Opera Rara. Donizetti Francesca di Foix CD, London, 2004
116 eKr
Aasta 116 eKr ehk ab urbe condita DCXXXVIII (638).
Andreas (eesnimi)
Andreas on mehenimi. See tuleneb kreekakeelsest genitiivivormist ἀνδρός andros (algvorm ἀνήρ anēr 'mees').
Romaanikirjanik ja must mees
Romaanikirjanik ja  mees  mustas (originaalis La romanziera e l'uomo nero) on Gaetano Donizetti  ühevaatuseline  ooper (opera buffa) Domenico Gilardoni   libretole, mis põhineb  tõenäoliselt Eugène Scribe'i  ja Jean-Henri Dupini  teostel  L'homme noir (1820) ning Scribe'i, Edouard Mazères'i ja Charles Nombret Saint-Laurent'i teosel Le coiffeur et le perruquier (1824). Esmaettekanne toimus 18. juunil 1831 Napoli Teatro del Fondos. Rollide esitajad olid Gennaro Ambrosini (Krahv), Luigia Boccabadati (Antonia), Marietta Gioia-Tamburini (Chiarina), Francesco Salvetti (Fedele), Lorenzo Lombardi (Carlino), Antonio Tamburini (Filidoro), Gennaro Luzio (Tomasso Rubert), Anna Manzi.Salvetti (Trappolina) ja Tauro (Giappone). Dirigeeris Nicola Festa.
Andreas (eesnimi)
Nime tavaline naissoo vorm on Andrea (mõnel pool võib ka see olla mehenimi).
Romaanikirjanik ja must mees
Ajalugu
Minimalism (elustiil)
Minimalism on elustiil. Täpne definitsioon selle elustiili kohta puudub, ent põhiprintsiip kõlab nii: vähem on rohkem! See “vähem on rohkem” ei käi ainult materiaalsete asjade kohta, vaid ka paljude teiste füüsiliste ja vaimsete eluaspektide kohta. Isegi häirivatest harjumustest (teiste tagarääkimisest, mitmesugustest sõltuvustest) vabanemine võib olla üks uus samm minimalismi teel. Minimalistide eesmärk on üleliigsest vabanemise kaudu omada rohkem energiat keskendumaks kõigele olulisele ehk elada enda jaoks tähendusrikast elu.
Romaanikirjanik ja must mees
Teos on tähelepanuväärne Donizetti loomingus. Seda pooleteist tunnist teost esitati vaid üks kord ja ainult esietendusel, kuna see äratas väga vähe tähelepanu. Musta riietatud mehe lugu ei võetud mängukavva enam kuskil. Donizetti ei teinud ka katseid ooperist uut versiooni koostada ega jaganud selle muusikat laiali teistesse oma ooperitesse. Aariate sõnad ja muusika on aegade jooksul säilinud, kuid algsed kõnedialoogid on kadunud. Seetõttu on suur osa süžeest ja ka ooperi lõpp teadmata. Teos ise sisaldab bel canto  klassikalisi vorme  koos  kavatiinide ja kabalettadega. Süžee on satiir ja paroodia romantismi ajastu lavamuusikast. Parodeeritakse ka Rossinit.
Minimalism (elustiil)
Raha
Kõik minimalistid on võlgade, laenude ja krediitkaartide vastu. Kuna vabadus on oluline märksõna, siis rahaline sõltumatus laenudest-liisingutest on minimalismi alus. Vähem laene ja krediitkaarte on majandusliku stressi vähendamine.
Romaanikirjanik ja must mees
Ooperi muusikaline osa esitati 1982. aastal  Camdeni  festivalil ja 1988. aastal  Fermos. 2000. aasta novembris esitati teost Rovigos, kusjuures dialoogid olid uuesti kirjutatud lähtudes ooperi aluseks olnud Scribe'i teosest.
Tegelased
-         Krahv (bass), Antonia isa
-         Antonia (sopran), krahvi tütar
-         Chiarina (metsosopran), krahvi õetütar
-         Carlino (tenor), krahvi sõbra parun Ruperti poeg
-         Fedele (tenor), krahvi sõber, loodab abielluda Chiarinaga
-         Filidoro (bariton), mees mustas
-         Tomasso Rupert (bass), Filidoro onu
-         Trappolina (sopran), Antonia guvernant
-         Giappone (bass), krahvi ülemteener
Krahv naasis pikalt reisilt koos oma sõbra parun Tommaso Rupertiga. Mehed soovivad tugevdada sõprust peresideme kaudu. Nad soovivad, et krahvi ainus tütar Antonia abielluks paruni poja Carlinoga. Krahvi äraolekul pidi guvernant Trappolina hoolitsetama Antonia hariduse eest. Ta kutsus endale appi orvuks jäänud krahvi õetütre Chiarina. Antonia on lugenud palju romantilisi lugusid isa raamatukogust. Ta on ülepaisutatud romantika tõttu Carlinole vastumeelne. Carlino armub hoopis naiivsesse Chiarinasse. Tommaso smugeldab majja oma õepoja Filidoro, kes kannab hüüdnime „mees mustas”. Antoniale meeldib salapärane musta riietatud mees. Carlino ja Antonia abiellumisega kiirustatakse. Carlinoga abiellumisest pole ka vaimustatud Antonia. Ta otsib abi musta riietatud Filidorolt. Mõlemad otsustavad põgeneda krahvi türannia eest. Antonina soovib loobuda rikkast elust ja elada lihtsat, kuid romantilist elu metsas. Pärast arvukaid segadusi lõpetab krahv kahe armukese põgenemise plaanid ja teatab, et musta riietatud mees on tema habemeajaja. Antonia loobub romantilistest unistustest. Kes kellega lõpuks abiellub, jääb ebaselgeks.
Muusikalood
-         Antonia, Tommaso ja Trappolina kavatiin „Oh Elodia solitaria”
-         Tommaso, Chiarina ja Fedele tertsett „Cinque sensi appena nato"
-         Chiarina ja Filidoro duett „Che paura! Che paura!"
-         Krahvi, Antonia ja Tommaso tertsett „Fuggiam, fuggiam!"
-         Ansambli rondo finaal „Si, colpevole son io ... "Lascio l'ombre ed I fantasmi"
-         Charles Osborne. The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti, and Bellini, Portland, Amadeus Press, 1994
-         Opera Rara. Gaetano Donizetti La romanziera e l'uomo nero CD, London, 2000
Anfilaad
pisi|Anfilaad [[Peterburi ehitise interjööris]] Anfilaad (prantsuse sõnast enfilade 'rida') on hoones paiknev ühel sirgel uste rida. Anfilaadi hakati kasutama renessanssarhitektuuris ja kõige rohkem on seda kasutatud prantsuse barokkarhitektuuris.
Akira Narahashi
Akira Narahashi (jaapani keeles 名良橋 晃 Narahashi Akira; sündinud 26. novembril 1971 Chibas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–2003 38 mängu.
Charlottesville
Charlottesville on linn USAs Virginia osariigis.
Linn on kõige tuntum selle poolest, et seal on sündinud USA presidendid James Monroe ja Thomas Jefferson.
Linnas asub Virginia ülikool, mille hoone on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Antwerpeni provints
Antwerpeni provints on provints Belgia põhjaosas. Ta on Flandria piirkonna ja Belgia kõige põhjapoolsem provints. Ta piirneb põhjas Hollandiga ning idas Limburgi, lõunas Flaami Brabandi ja läänes Ida-Flandria provintsiga.
Provintsi pealinn on Antwerpen. Elanike arvu poolest on provints Belgia kõige rahvarikkam.
Haldusringkonnad
Antwerpeni provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks (arrondissementen).
Antwerpeni provintsi linnad ja vallad
Märkus: numbrid vastavad parempoolsel kaardil toodutele. paremal
Aruküla spordihoone
Aruküla spordihoone on spordihoone Arukülas aadressil Põllu 5.
Aruküla spordihoonet haldab Aruküla Põhikool.
Avati oktoobris 2003.
Ann Lee
1980-ndate lõpus Itaaliasse elama asudes avaldas ta Itaalia A.Beat-C toel mõned Eurobeat'i soolosinglid nimede all Annerley Gordon ja Annalize.
Tema esimene soolosingel nimega "Ann Lee" oli "2 Times", mis ilmus algselt 1998. aastal. See ilmus uuesti 1999. aasta alguses ja sellest sai Austrias, Prantsusmaal, Saksamaal, Itaalias, Hollandis ja Norras Top 10 hitt, samuti Austraalias ja Uus-Meremaal. Samuti jõudis "2 Times" kodumaal Suurbritannias Top 10-sse, ning jõudis esikohale Flandrias ja Taanis. Kanadas jõudis see edetabelis 14. kohale. "2 Times" esitati 2001. aasta filmis Head Over Heels kui filmi tunnuslaulu.
Tema teisel singlil "Voices" läks tunduvalt halvemini, ehkki see oli Tšehhi Vabariigis, Taanis ja Hispaanias Top 10 ning Ühendkuningriigis Top 30.
2007. aastal naasis Lee uue albumiga So Alive singliga "Catches Your Love". 2009. aastal andis Lee välja Off Limitsi toel uue singli "2 People". Sama aasta detsembris laulis Lee vokaali Favretto singlile "I Get The Feeling", mille andis välja ka Off Limits.
Pirka
Pirka oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. 2015. aasta vallareformiga sai sellest Seiersberg-Pirka valla osa.
thumb|Pirka peatänav
Aivar Pintsaar
Aivar Pintsaar (sündinud 22. aprillil 1960 Tartus) on eesti arstiteadlane ja ortopeed.
Elulugu
Aivar Pintsaar on teenistuja poeg.
Teadustöö
Uurinud hüppeliigese ebastabiilsust, põlveliigese artroskoopiaga seonduvat, operatsioonijärgset lihas- ja käimisfunktsiooni taastumist. Saanud patendi hüppeliigese fiksaatorile. Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Seltsi (1992), Euroopa Sporditraumatoloogia, Põlvekirurgia ja Artroskoopia Seltsi (1994), Skeletihaiguste Seltside Rahvusvahelise Föderatsiooni (1995) liige, Eesti AO ALUMNI esimees. Üle 50 teadustrükise, 1 patent.
Pulaski maakond
Pulaski maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Tehase tänav (täpsustus)
Tehase tänav on tänava nimi paljudes Eesti asulates:
Cuneo Levaldigi lennujaam
Cuneo Levaldigi lennujaam, tuntud ka kui Torino Cuneo Levaldigi rahvusvaheline lennujaam (Aeroporto Internazionale di Torino-Cuneo Levaldigi), on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis, 21 km kaugusel provintsi keskusest kirdes, Savigliano omavalitsusüksuse territooriumil Levaldigi fraktsioonis.
Valeuudis
Valeuudis (ing k fake news) tähistab uudist, mis sisaldab võltsitud ja/või eksitavat materjali, kuid mida auditoorium peab tõeseks, kontrollitud faktidega usaldusväärseks uudiseks. Just viimane tahk eristab valeuudist libauudisest, libauudise sisu peaks auditooriumile teadaolevalt mitte tõetruu olema, näiteks 1. aprilli uudised, vastavasisulised väljaanded (nt The Onion, Lugejakiri jt) või rubriigid (Ekspressi Kranaat, Rohke Debelaki uudised jt). Käibel on ka mõiste võltsuudis. Seda eristab valeuudisest tahtlikkus – valeuudis võib sisaldada kogemata valeinformatsiooni, võltsuudis on sihilikult petmiseks või eksitamiseks loodud uudis.
Valeuudiste suurem levik 2010ndatel on tingitud muuhulgas veebiuudiste suurenenud rollist, mis on ühtlasi muutnud uudiste ilmumise tsükli varasema asemel ööpäevaseks. Nii on ajakirjanikel ja meediatöötajatel surve kiiresti ja palju uudiseid toota, lisanduvad raskused killustatud meediamastiku ja lugeja hajutatud tähelepanuga. Sel põhjusel kannatab uudise loonute allikakriitilisus, võib koguni juhtuda, et tõlkeartiklit refereeriv autor vahendab tõsimeeli libauudist.
Valeuudiste levikul on mitmeid kahjulikke tagajärgi, muuhulgas umbusaldavad meediatarbijad uudiste kvaliteeti, meediat ja ühismeedias levivat infot. Lisaks võib sage kokkupuude valeuudistega ühiskonna moraalseid väärtusi ümber kujundada, inimesed valetamise suhtes tolerantsemaks muuta.
KMW
KMW võib tähendada järgmist:
Pasvalysi vald
Pasvalysi vald (leedu keeles Pasvalio apylinkių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 132 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3334 inimest. Valla keskus on Pasvalysi linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 5, vallavanem on Stanislovas Triaba.
pisi|Vytartai pärn pisi|Valakėliai pisi|Ustukiai pärn pisi|Kiemeliai tamm pisi|[[Pyvesa]] pisi|[[Svalia]]
Friedrich Josias
Prints Josias (Friedrich Josias, väejuhina ka prints Coburg; 26. detsember 1737 – 26. veebruar 1815) oli Austria sõjaväelane, väejuht ja aadlik (Saksi-Coburg-Saalfeldi prints).
Varajane elu ja sõjaväekarjäär
Friedrich Josias sündis 26. detsembril 1737 Coburgis Ehrenburgi lossis. 1756. aastal astus sõjaväeteenistusse ning oli samal aastal kürassiirirügemendis N. 33 rittmeister. Ta osales seitsemaastases sõjas ja ülendati 1759. aastal ooberstiks. Sõja ajal paistis ta mitu korda oma vaprusega välja. 1758. aastal sai ta Hochkirchi lahingus haavata. 1760. aastal osales ta Landshuti ja Liegnitzi lahingutes. 1766. aastal ülendati ta kindralmajoriks. Kolm aastat hiljem tehti ta tragunirügemendis N. 37 inhaberiks. 1778-1788 oli ta Pressburgi ning alates 1785. aastast ka Galiitsia ja Bukoviina kindralkomandant.
1773. aastal ülendati Coburg feldmarssal-leitnandiks. 1786. aastal tõusis ta ratsaväekindrali auastmeni. 1788–1791 osales ta Austria-Türgi sõjas. 21. märtsil 1788 võitis ta Moldaavias Batussanis Ibrahim Nazir Paša Türgi armeed (?). 29. aprillil järgnes sellele veel üks võit. Sama aasta 15. mail alustas ta Chotimi linna piiramist. Linn alistus 16. septembril, peale mida jätkas Friedrich Josias oma edasitungi Moldaavias.
Järgmisel aastal liitus ta Vene armeega Suvorovi juhatusel. 21. juulil võitis Austria-Vene ühisarmee türklasi Focsani lahingus, selle eest autasustati Friedrich Josiast Maria Theresia militaarordeni suurristiga (mõne allika järgi autasustati teda sellega alles 1793. aastal ). 22. septembril osales ta Rymniki lahingus, kus liitlaste pool osutus taas võitjaks. Selle võidu eest ülendati ta 3. oktoobril feldmarssaliks. 1790. aasta 16. aprillil vallutas ta Orsowa ja 9. novembril Bukaresti. Kuni 1794. aastani oli ta Ungari kindralkomandant.
Osalus Prantsuse revolutsioonisõdades Madalmaades
1793. aastal viidi Friedrich Josias üle Hollandisse, kus võttis üle kõigi sealsete Austria vägede ülemjuhataja rolli. 8. aprillil edutati ta kindralfeldmarssaliks. Hollandis oli tema vastaseks Prantsuse esimese vabariigi väejuht Charles François Dumouriez. Coburg saavutas viimase üle mitu võitu Aldenhoveni, Neerwindeni ja Leuveni all.
Coburg osutus aprillis toimunud liitlaste (Hollandi vabariik, Suurbritannia, Saksa-Rooma riik) sõjanõukogul üpris passiivseks, pooldades sõja diplomaatilist lõpetamist. Siiski oli ta kõrgemate ametnike survel sunnitud oma arvamustest tagasi ütlema ning nii koostati plaanid uueks pealetungiks Valenciennesi ja siis Dunkerque'i poole.
Prantsuse kindral Dampierre võttis armee juhtimise peale Dumouriezi reetlikust enda peale ning proovis Coburgi vägesid tagasi suruda, kuid edutult. 23. mail löödi Prantsuse vägesid Famarsi lahingus ning järgmisel päeval alustas liitlaste armee Valenciennesi piiramist, mis alistus 27. juulil, 10. juulil oli alistunud ka Conde.
Peale linna alistumist asus Coburg piirama Maubeuge'i. Coburgil oli siiski üpris vähe sõdureid, nii et ta palus Hollandi armeelt abivägesid. Piiramine ebaõnnestus aga, kuna Austria armee sai Wattignies' lahingus kaotuse osaliseks. Lahingus osutusid otsustavaks prantslaste jätkuvad jalaväerünnakud, mis põhjustasid neile aga suuri kaotusi. Coburg ütles peale kokkupõrget, et Prantsuse sõdurid võitlesid lausa hullumeelselt.
Peale talve möödumist alustasid liitlased uuesti sõjategevust ning Friedrich Josias sai taas ligi 100 000-mehelise armee juhatajaks, Prantsuse vastasarmeede sõdurite koguarv oli aga kaks korda suurem. Uus sõjakäik kujunes Coburgile veel raskemaks, kuna armeega liitus Saksa-Rooma keiser Franz II, kes võttis armees ohjad enda kätte.
Coburg asus 17. aprillil 1794 piirama Landrecies'd, mis alistus 13 päeva hiljem. Friedrich Josias otsustas taas liikuda Maubeuge'i poole, kuid selle plaani pööras peapeale krahv Clerfayt juhtiud Austria vägede kaotused Mouscroni ja Courtrai all. See lõikas läbi ühenduse liitlaste armee osade vahel. Coburg proovis teistega taas ühineda, kuid pidi Prantsuse armeega Tourcoingi all lahingusse astuma.
Tourcoingi lahing
pisi|Tourcoingi 17. mai lahingutegevuse kaart|319x319px Austria armee staabiülem Karl Mack von Leiberich tuli liitlaste seas välja plaaniga, millele ta andis nimeks Vernichtungsplan (est. k. hävitusplaan). See plaan nägi Prantsuse armee Lysi ja Scheldi jõgede vahel lahingus hävitamist. Selleks jagati armee viite kolonni:
Lahignutegevus algas 17. mail ning näitas juba algusest peale liitlaste plaani liialt ambitsioonikat olemust. Clerfayt üksus jäi kokku lepitud ajagraafikust maha ning Bussche väed, kes olid vallutanud Mouscroni, suruti sealt Prantsuse vägede poolt taas välja. Otto kolonn liikus ilma suuremate probleemideta edasi, kuid jättis nii Fredericki üksused külgedelt kaitseta. Frederick palus keisrilt luba taganemiseks, kuid seda talle ei antud. Ka 4. ja 5. kolonn olid oma edasitungis takerdunud.
Järgmisel päeval levis liitlaste laagris segadus, kuna paljud kolonnid polnud oma kohtadele jõudnud ning Clerfaytist polnud veel kuulda. Clerfayt ületas lõpuks Lysi jõe ning kohtas teel ühte Prantsuse brigaadi, mille ta ka tagasi surus. Prantslased asusid aga vasturünnakule ning surusid Clerfayt ja hiljem ka Otto ning Fredericki tagasi.
Nii olid lahinguväljale jäänud vaid Kinsky ja Karli kolonnid. Kinskyl oli käsk edasi liikuda, kuid seda ta eiras ning pärast, kuuldes teiste kolonnide ebaedust, ka taganes. Karli sõdurid olid aga kurnatud ning asusid keskpäeval teele. Siis tuli Karlile juba käsk liitlaste laagri juurde taganeda, mida too ka täitis.
Lahing oli liitlastele suur kaotus, mida Prantsuse kindral Pichegru proovis veel ära kasutada ning asus oma armeega liitlaste laagri vastu rünnakule. Järgnenud Tournai ja Pont-a-Chini lahingutes, mis toimusid 22. mail, sai ta aga lüüa. Tourcoingi lahingu muserdavat mõju liitlastele see aga ei leevendanud. Franz II lahkus 30. mail koos Mackiga Viini poole, mis kahjustas liitlaste moraali veelgi. Nii vähenes ka sõjatoetus ning huvi Austria pealinnast, mistõttu viidi osa Coburgi armee sõdureid ja ohvitsere mujale.
Fleurusi lahing
pisi|Fleuruse lahingutegevuse kaart 25. juunil hõivas Prantsuse armee Jean-Babtiste Jourdani juhtimisel Charleroi, mida nad olid varem juba kaks korda piirata proovinud. Coburg oli arvanud, et garnison suudab paar päeva veel vastu panna ning proovis neile rakettidega signaali anda, mis aga ei õnnestunud. Siiski ei olnud Coburg linna alistumisest teadlik. Nii hakkas ta Prantsuse armee hävitamiseks plaane koostama, jagades Austria armee üksused veel ertshertsog Karli ja Johann Peter Beaulieu vahel. Nendega olid kaasas ka Hollandi üksused, mida juhtis Oranje prints Willem I.
Lahing algas 26. juuni varahommikul Karli ja Beaulieu rünnakuga, mis algul ka Prantsuse parema tiiva tagasi surus. Prantslased pandi aga tugevalt vastu ning Austria kolonnide edasitungi peatati. Coburg andis Karlile käsu rünnak lõpetada nng ka Beaulieu suruti prantslaste poolt tagasi. Tagasi suruti ka austerlaste kolonnid tsentris ning prantslased osutusid lahinguväljal võitjaks. vasakul|pisi|püsti|Friedrich Josiase kuju Coburgi linnas Peale lahingu lõppu sai Coburg lõpuks teada, et Charleroi garnison on alistunud. Austria armee tõmbas Waterloo ja l'Alleud' ümber tagasi. Sellega lagunes koalitsiooniarmee koost, Coburg taganes austerlastega edasi ida poole ning Anglo-Hollandi armee põhja. Ilmselt sai ka Coburg peale lahingut aru, et Austria Madalmaid pole enam tulus hoida.
Hilisem elu ja mälestuse jäädvustamine
1794. aasta talvel astus Friedrich Josias armee juhatajakohalt tagasi. Peale seda ta enam mingis sõjategevuses ei osalenud ning elas ülejäänud elu Coburgis. 1806. aastal sisenesid linna marssal Augereau väed, kelle rüüstamise eest Friedrich Josias linna kaitses. 26. veebruaril 1815 ka suri.
Helilooja Johann Michael Haydn kirjutas 18. sajandil Friedrich Josiase auks marsi "Josias-Coburg Marsch," mis on tuntud ka kui "Der Coburger."
Coburgi auks kirjutas muusikat ka Wolfgang Amadeus Mozart. Kontratants "Der Sieg vom Helden Coburg" KV 587 on kirjutatud 1789. aastal ning pühendatud printsi võitudele Austria-Türgi sõjas.
Friedrich Josias oli Türgi sõja ajal väidetavalt kohalikuga lapse saanud. Selle kohaliku, Therese Stroffecki, tõi ta peale sõjakäigu lõpu kaasa ning plaanis temaga abielluda. Lisaks tõi ta endaga kaasa ka kohaliku magustoidu, mis talle meeldima oli hakanud. Moldovas ja Türgis tuntakse seda Baklavana, kuid Euroopas, kus see kiiresti populaarseks muutus, kannab see õunastruudli nime.
Viini Sõjaajaloo muusemi (Heeresgeschichtliches Museum) "Kindralite saalis" asub Coburgi 186 cm pikkune marmorkuju. Friedrich Josiase kuju asub ka Coburgi linna teatriplatsil. Kuju paigaldati sinna 24. oktoobril 1911.
Volgasakslased
Volgasakslased (saksa Wolgadeutsche, vene поволжские немцы) on ajalooline sakslaste vähemus Venemaal Volga jõe ääres. Volgasakslased asusid Venemaale 18. sajandil, kui Venemaa keisrinna Katariina II kutsus Euroopa rahvaid asustama seni viljelemata maa-alasid Volga jõe ääres. 1941. aastal küüditati Stalini otsusel kõik volgasakslased piirkonnast vangilaagritesse Kasahstani ja Siberisse. Pärast külma sõja lõppu naasid sajad tuhanded Venemaa sakslased, sealhulgas volgasakslased, Saksamaale.
Tänapäeval elab nii Venemaal kui ka Kasahstanis umbes 200 000 sakslast, kellest märkimisväärne osa on volgasaksa juurtega. Lisaks elab Saksamaal umbes 1,4 miljonit Venemaa sakslast, kellest märkimisväärne osa on 1990. aastatel Saksamaale kolinud volgasakslased ja nende järglased. Tänapäeval ei ole volgasakslased enam Volga äärde koondunud, vaid on sulandunud laiemasse Venemaa sakslaste kogukonda.
Ajalugu
Pärast Saksamaa sissetungi algust Nõukogude Liitu said volgasakslastest nõukogude võimu silmis Saksa vägede potentsiaalsed toetajad ja neid nähti ohuna. 1941. aasta augustis andis ülemnõukogu välja autonoomse vabariigi likvideerimise ukaasi ning üle 400 000 volgasakslase küüditati Siberisse ja Kesk-Aasiasse. Esmalt lahutati isad perekondadest ja saadeti töölaagritesse, hiljem ootas töölaager ka väikelasteta naisi. Uued sakslastega tihedalt asustatud alad olid koondunud Põhja-Kasahstani ning1959. aastal moodustasid sakslased Kasahstanis 7% rahvastikust.
Laias plaanis sai küüditamisest ja sellele järgnenud saksa keele kasutamise keelust pöördepunkt volgasakslaste assimileerumises. 1941–1955 oli saksa keele avalik kasutamine Nõukogude Liidus keelatud ja saksa keel säilis vaid koduses kasutuses. 1950. aastate keskpaigast lubati küll taas saksa keeles ajalehti trükkida ja seda keelt koolides õpetada, kuid õpetajate puudus ja teine keelekeskkond olid viinud selleni, et volgasakslased ei võtnud enam saksa keelt omaks. Pikalt piirati ka sakslaste õigusi – 1955. aastal vabastati sakslased vangilaagritest, 1964. aastal rehabiliteeriti nõukogude sakslased kollaboratsioonisüüdistustest. Volga äärde lubati volgasakslastel tagasi pöörduda alles 1973. aastal, kuid seda tegid vähesed. 1989. aastaks rääkis vähem kui pool sakslastest emakeelena saksa keelt, lisaks sellele olid tavaliseks muutunud rahvustevahelised abielud. vasakul|pisi|[[Novokamenka (tollal Streckerau), 1920]] Juba nõukogude ajal algas väiksemamahuline vene- ja volgasakslaste Saksamaale pöördumine. Võimalus päritolumaale tagasi pöörduda sõltus peamiselt Nõukogude Liidu ja lääneriikide omavahelisetest suhetest. Hruštšovi sula ajal lahkus aastatel 1958–1959 12 000 sakslast, Brežnevi ajal lahkus aastatel 1972–1980 kokku 62 000 sakslast, aga mitte kunagi rohkem kui 10 000 aastas. Pärast Gorbatšovi võimuletulekut avanesid piirid rohkem, mis võimaldas volgasakslastel massilisemalt lahkuda. Kui 1986. aastal lahkus Nõukogude Liidust 753 sakslast, siis järgmisel aastal oli see arv juba üle 14 000. pisi|Volgasaksa [[pagulased Preisimaal, 1920. aastad]] Pärast Nõukogude Liidu lagunemist muutus tagasiränne massiliseks. Saksamaa avatud migratsioonipoliitika lubas Saksa kodakondsuse saada kõigil, kes suutsid kasvõi piiratud saksa päritolu tõestada. 90. aastatel kolis aastas keskmiselt 100 000 inimest Venemaalt ja Kasahstanist Saksamaale ning tipp saavutati aastal 1994, kui Saksamaale kolis 213 000 SRÜ riikide sakslast. 2001. aastaks oli Saksamaal hinnanguliselt 2,5 miljonit SRÜ-st tulnud sakslast.
Esialgu toetas Saksamaa sakslaste ajaloolisele kodumaale tulekut, kuid kui venekeelseid inimesi hakkas saabuma massiliselt, üritas Saksamaa soosida sakslaste jäämist Venemaale ja Kasahstani. 1990. aastate alguses jõudis Kohl Jeltsiniga kokkuleppele, et Saksa rahalise toe eest on Venemaa valmis taastama sakslastele Volgasakslaste vabariigi ning andma sakslastele piirkonnas taas maad, kuid see lubadus hääbus 1990. aastate lõpuks. Saksamaale sisserändajatele kehtestati keeleeksam ning migreeruda lubati vaid neil sakslastel, kes suutsid end saksa keeles väljendada.
Suur osa volgasakslastest koondus Saksamaal kogu oma võrgustikuga ühte linnaossa, näiteks Berliinis Marzahn-Hellersdorfi magalarajooni, ja suhtles omavahel tihedalt. Tänapäeval moodustavad vene emakeelega inimesed Saksamaal umbes 4 miljoni elanikuga ühe suurima vähemusrahvuse, neist Venemaa sakslasi on umbes 1,4 miljonit. Ühelt poolt tuuakse Saksamaal elavaid volgasakslasi tänapäeval välja integratsiooni musternäitena, kuna noored räägivad head saksa keelt ja tunnevad Saksa süsteemi hästi. Teisalt on osa kogukonnast säilitanud emakeelena vene keele ja jälgib igapäevaelus vene meediat, mis on mõjutanud nende maailmapilti. Tuntuim näide on Lisa juhtum, kus Vene meedia väitis "vene päritoluga" Lisa olevat vägistatud, mis tõi Venemaa sakslased 43 linnas tänavale meelt avaldama.
Volgasakslased ja Eesti
Eesti peamine seos volgasakslastega pärineb Nõukogude ajast, mil volgasakslased kolisid Eesti NSV-sse lootuses siit edasi Saksamaale kolida. Volgasakslaste sisseränne suurenes 1968. aastast ja edasi kasvas sakslaste arv Eestis aasta-aastalt. 1979. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1861 sakslast, 1982. aastal juba kaks korda rohkem – 3874. Suurem osa volgasakslastest rändas edasi Saksamaale.
Volgasakslased on osa võtnud ka saksa seltside loomisest Eestis. 1989. aasta detsembris kutsuti Tartus ellu Saksa Kultuuri Selts, mis ühendas Tartus ja selle ümbruses elavaid sakslasi; peamiselt moodustavad seltsi liikmeskonna volgasakslased, kes püüdsid seltsi kaudu taastada kontakte Saksa institutsioonidega ning lahendada oma probleeme.
Mario Monti
thumb|Mario Monti [[2011. aastal.]]
Mario Monti (sündinud 19. märtsil 1943 Vareses) on Itaalia poliitik ja majandusteadlane.
16. novembrist 2011 kuni 28. aprillini 2013 oli ta Itaalia peaminister.
Mario Monti lõpetas 1965 Milano ülikooli majandusteaduskonna, hiljem õppis ta ka Yale'i ülikoolis. Oma õppejõukarjääri alustas ta Trento ülikoolis, 1970–1985 töötas ta Torino ülikoolis ning alates viimasest aastast Bocconi ülikoolis, kus ta oli 1989–1994 rektor ning alates sellest ajast on ta ülikooli president.
9. novembril 2011 andis Itaalia president Giorgio Napolitano Montile eluaegse senaatori koha. Nädal hiljem vannutati ta aga ametisse Itaalia peaministrina, kuna senine peaminister Silvio Berlusconi oli teatanud oma tagasiastumisest Euroopa võlakriisi ja muude probleemide tõttu. Monti moodustas apoliitilise tehnokraatliku valitsuse, mis jäi ametisse kuni 2013. aasta parlamendivalimisteni. Peaministrina alustas Monti riigieelarve kärpimist ning ta plaanis ka muuta tööturgu puudutavaid seadusi.
Tour CBX
Tour CBX on 142 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Hoone projekteeris Ameerika Ühendriikide projekteerimisfirma Kohn Pedersen Fox. Hoone ehitati aastatel 2002–2005. Sellel on 36 korrust ja 40 000 m² põrandapinda.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisministeerium oli Eesti NSV välissuhtlusametkond aastatel 1946–1990.
Eesti NSV Välisministeerium andis välja noote, korraldas Eesti NSV-d külastavate välisdelegatsioonide vastuvõtmist, pidas kirjavahetust välismaiste asutuste ja isikutega. Üheks ülesandeks oli lääneriikide mõjutamine ja propagandatöö pagulaste hulgas eesmärgiga, et lõpetataks Balti riikide okupeerimise mittetunnustamise poliitika. Kuni 1950. aastate lõpuni tegeles Eesti NSV Välisministeerium ka pagulaste repatrieerimispoliitikaga.
Eesti Vabariigi Välisministeeriumi likvideerimine
Pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu vägede poolt 17. juunil 1940 ja järgnenud juunipööret 21. juunil 1940 moodustatud Johannes Varese valitsuses oli välisminister Nigol Andresen. 30. juunil kutsus välisministeerium kõik Eesti diplomaadid kodumaale tagasi. 5. augustil 1940 avaldati Eestis Riigi Teatajas „Välismaal asuvate riigireetjate ja nende perekonnaliikmete karistamise seadus“, mis kuulutas kõik kodumaale pöördumata jäänud isikud riigireeturiteks, kelle vara konfiskeeritakse ja kes kuuluvad isiku tuvastamisel 24 h jooksul mahalaskmisele. Kuni 10-aastane vanglakaristus ja vara konfiskeerimine ootas ka kodumaale mitte tagasipöördunute perekonnaliikmeid. 8. augustil otsustas Johannes Varese valitsus likvideerida kõik Eesti saatkonnad, konsulaadid ja aukonsulaadid ning anda nende varad üle kohapealsetele NSV Liidu esindustele.
Kirikla
pisi|Kunagises [[Otto Wilhelm Masingu pastoraadis Viru-Nigulas tegutseb tänapäeval Viru-Nigula koduloomuuseum]] Kirikla ehk pastoraat on kirikuõpetaja ehk pastori elu- ja ametihoone (eluruumide ja kiriku kantseleiga).
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti Vabariigi Välisministeeriumi likvideerimine
Kuna 1940. aastal pärast II Riigivolikogu vastuvõetud Eesti NSV Konstitutsioonis puudus välisasjade rahvakomissariaat, senine välisministeerium likvideeriti, Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 11. septembri 1940 otsuse alusel ja mis realiseeriti lõplikult 1941. aasta jaanuaris.
Rebel Wilson
Rebel Melanie Elizabeth Wilson (sündinud 2. märtsil 1980 Sydneys) on Austraalia filminäitleja, produtsent, kirjanik ja koomik.
Eesti NSV Välisministeerium
Eesti NSV Välisasjade RK ja Eesti NSV Välisministeeriumi juhid
pisi|[[Hans Kruus, Eesti NSV välisasjade rahvakomissar ja minister, Hans Kruus 1920. aastal]]
Rebel Wilson
Tema näitlejakarjäär algas Austraalia teleseriaalist „Pizza” (2003–2007) ning ta enda kirjutatud ja produtseeritud muusikalist „Bogan Pride” (2008). 2011. aasta filmis „Pruutneitsid” kehastas ta Brynni. Tema teised menukad rollid on olnud filmisarjas „Lauluässad” (2012, 2015, 2017), kus ta mängis Fat Amyt, samuti tegi kaasa „Mida oodata last oodates”, „How to be single” ja „Isn’t it Romantic”.
Kunksmoor
"Kunksmoor" on Aino Perviku lasteraamat nooremale ja keskmisele koolieale.