cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Protsessikaeve
Ülevaade
Protsessikaeve tehnikad eraldavad teadmisi sündmuste logidest, et protsesse avastada, jälgida ja täiustada. Protsessikaeve idee on reaalsete protsesside (s.o mitte eeldatavate protsesside) avastamine, jälgimine ja täiustamine, eraldades selleks teadmisi sündmuste logidest, mis on tänapäevastes infosüsteemides hõlpsasti kättesaadavad.
Protsessikaeve hõlmab:
Protsessikaeve lähtepunkt on sündmuste logi. Kõik protsessikaeve tehnikad eeldavad, et sündmusi on võimalik järjestikku registreerida nii, et iga sündmus viitab tegevusele (st mingis protsessis täpselt määratletud etapile) ja on seotud eraldiseisva juhtumiga (st protsessi astmega). Sündmuste logid võivad salvestada sündmuste kohta lisateavet. Võimaluse korral kasutavad protsessikaeve tehnikad seda lisateavet, näiteks toimingu käivitanud ressurssi (st isikut või seadet), sündmuse ajatemplit või sündmusega salvestatud andmeelemente (nt tellimuse suurus).
Protsessikaeve väljundiks on tavaliselt
Protsessikaeve tüübid, nende sisendid ja väljundid
Sündmuste logisid saab kasutada kolme tüüpi protsessikaevel:
Protsessikaeve esimene tüüp on avastamine. Avastamistehnika võtab sündmuste logi ja koostab mudeli ilma kogemusest sõltuvat teavet kasutamata. Protsessi avastamine on kõige silmapaistvam protsessikaeve tehnika. Paljude organisatsioonide jaoks on üllatav näha, et olemasolevad tehnikad on võimelised avastama reaalseid protsesse, mis põhinevad üksnes sündmuste logide andmetel.
Goslar
pisi
Protsessikaeve
Protsessikaeve tüübid, nende sisendid ja väljundid
Avastamise tehnikad võtavad sündmuste logi ja koostavad mudeli. Avastatud mudel on tavaliselt protsessimudel, kuid see mudel võib kirjeldada ka teisi vaatenurki (nt sotsiaalne võrgustik).
Teiseks protsessikaeve tüübiks on vastavus ehk vastavuskontroll. Siin võrreldakse olemasolevat protsessimudelit sama protsessi sündmuste logiga. Vastavuskontrolli abil saab kontrollida, kas logisse kantud tegelikkus vastab mudelile ja vastupidi. Vastavuskontrolli saab rakendada protseduurimudelitele, organisatsioonimudelitele, üldsõnalistel protsessimudelitele, ärieeskirjadele, äripoliitikatele, seadustele.
Goslar
Goslar on ajalooline linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Goslari kreisis.
See on Goslari kreisi halduskeskus ja paikneb Harzi mäestiku loodenõlval. Goslari vanalinn ja Rammelsbergi kaevandused on UNESCO maailmapärandi nimistus. Linna pindala on 163,71 km². 31. detsembril 2015 elas seal 50 782 inimest.
Asend
Goslar asub Saksamaa ülemise poole keskosas, umbes 40 km Braunschweigist lõunas ja umbes 70 km liidumaa pealinnast Hannoverist kagus. Geograafiliselt moodustab Goslar piiri Hildesheim Börde (mis on osa Põhja-Saksa madalikust) ja Harzi mäestiku (mis on Saksamaa Keskkõrgustiku kõrgeim, põhjapoolseim ulatus) vahel. Kirdes ulatub Harly mets alla Okeri jõeni, idas külgneb Goslar Saksamaa Saksi-Anhalti liidumaaga.
Protsessikaeve
Protsessikaeve tüübid, nende sisendid ja väljundid
Kolmas protsessikaeve tüüp on mudeli täiustamine. Selle mõte on laiendada või täiustada olemasolevat protsessimudelit, kasutades teavet sündmuste logisse salvestatud tegeliku protsessi kohta. Kui vastavuskontroll mõõdab mudeli ja tegelikkuse vastavust, siis täiustamise eesmärk on muuta või laiendada mudelit. Näiteks saab sündmuste logis ajatempleid kasutades mudelit laiendada, et näidata kitsaskohti, teenindustaset, läbilaskevõimet ja sagedusi.
Mudeli täiustamise tehnikad vajavad sisendina ka sündmuselogi ja mudelit. Väljundiks on täiustatud või laiendatud mudel.
Voolamine (tugevusõpetus)
Voolamine on tugevusõpetuses materjali suhteliselt kiire plastne deformeerumine voolepiiri ületavatel pingetel.
Goslar
Loodus
Schalke mägi (762 m) on kõrgeim tipp omavalitsuse piirides. Madalaim punkt (175 m) on Okeri jõe ääres. Hildesheim Bördet iseloomustavad rikkalike savipinnastega tasandikud – kasutatakse põllumajanduslikult suhkrupeedi kasvatamiseks – millesse on põimitud mitu küngastikku, tuntud kui Hildesheimi mets ja Salzgitteri mäeahelik.
Vahetult lõunas kerkib Harzi mäestik ajaloolise linna kohale Rammelsbergi mäel (636 m). Ulatuslikud metsad domineerivad maastikus. Omavalitsuse piire ületavad suured jõed on Oker ning selle lisajõed Gose/Abzucht ja Radau. Eponüümiline Gose jõgi algab Goslarist umbes 9 km edelas Auerhahni kurult (638 m), Bocksbergi mäest idas. Herzbergi (632 m) põhjajalamil kohtub see väiksema Abzuchti jõega, enne kui see voolab Okerisse. Dörpke ja Gelmke jõed voolavad samuti Harzi eelmäestikust lõunasse Goslari omavalitsuse alale, kus nad suubuvad Abzuchti.
Linnaosad
Linn koosneb praegu 18 linnaosast (Stadtteile):
Ajalugu
pisi|Abzuchti jõgi vanalinnas
Rauamaagi kaevandamine oli Harzi piirkonnas üldine Rooma aegadest saati; varaseim teadaolev tõend kaevandamisest ja sulatamisest pärineb 3. sajandist pKr. Harzi maagist tehtud iidseid matmisobjekte on avastatud isegi väljakaevamistel Inglismaal. Asulat Gose oja ääres on esmamainitud 979. aasta dokumendis, mille on välja andnud keiser Otto II; see paiknes Saksi dünastia Saksi kodumaal ja arvatavasti oli paigas ka kuningapalee (Königspfalz). See muutus veelgi olulisemaks, kui lähedalasuvas Rammelsbergis avastati ulatuslikud hõbedalademed; tänapäeval on seal kaevandusmuuseum. Linna asutas ametlikult Heinrich I 922. aastal.
11. sajandil rajas keiser Heinrich II linna oma suvepalee. Kui Otto järglane Heinrich II hakkas keiserlikke sinodeid alates 1009. aastast kokku kutsuma Goslari palees, asendas Goslar järk-järgult Werla kuningapaleed koosoleku keskse kohana Saksi maadel; areng, mida jälle jõustasid Saali (Frangi) keisrid. Konrad II, kui temast sai Roomlaste kuningas, tähistas 1024. aasta jõule Goslaris ja pani järgmisel aastal aluse uuele keisripaleele (Kaiserpfalz Goslar).
Goslar sai Konradi poja Heinrich III lemmikkohaks, kes jäi paleesse umbes 20 korraks. Seal võttis ta vastu Ungari kuninga Péteri, samuti Kiievi suurvürsti Jaroslav Targa saadikud, seal nimetas ta ametisse piiskoppe ja hertsogeid. Tema poeg ja järglane Heinrich IV sündis seal 11. novembril 1050. Heinrich püstitas ka Goslari toomkiriku ja Kölni peapiiskop Hermann II pühitses selle 1051. aastal; veidi enne oma surma 1056. aastal kohtus keiser Heinrich III kirikus paavst Victor II-ga, rõhutades ilmaliku ja kirikliku võimu liitu. Tema süda maeti Goslarisse, tema keha Saali perekonna hauakambrisse Speyeri toomkirikus. Toomkirikust on säilinud ainult põhjaveranda; peahoone lammutati 19. sajandi alguses.
Heinrich IV ajal jäi Goslar keisrivõimu keskuseks; aga konfliktid kasvasid, nagu näiteks vägivaldne eesõigusvaidlus Pentecostis 1063. aastal. Kui Heinrich püüdis tagada Rammlesbergi hõbedakaevandustest tulenevat tohutut rikkust kuningliku omandina, laienes kohalike aadlike rahulolematus Saksi mässuks aastatel 1073–1075. Sellele järgnenud Suures Saksi mässus asusid Goslari kodanikud vastukuningas Rudolf von Rheinfeldeni poolele, kes kutsus sinna 1077. aastal kokku vürstide kogu, ja Hermann von Salmi poolele, kes krooniti 26. detsembril 1081 Goslaris Mainzi peapiiskopi Siegfried I poolt kuningaks, mis tõi Goslarile riigilinna staatuse.
1105. aasta kevadel kutsus Heinrich V Saksi seisused Goslarisse, et saada toetust oma isa Heinrich IV kukutamiseks. Järgmisel aastal kuningaks valituna pidas ta oma valitsemise ajal Goslari palees kuus Riigipäeva. Traditsiooni võtsid omaks tema järglane Lothar III ning isegi Hohenstaufenitest valitsejad Konrad III ja Friedrich I Barbarossa. Pärast enda valimist 1152. aastal nimetas kuningas Friedrich Welfist hertsogi Heinrich Lõvi Goslari kaevanduste keiserlikuks foogtiks; ometi piiras rahulolematu hertsog linna ja nõudis 1173. aasta kohtumisel Chiavennas seda endale lääniks oma toetuse eest Barbarossa Itaalia kampaanias. Kui Heinrich Lõvi 1180. aastal lõplikult kukutatuks kuulutati, oli ta Rammelsbergi kaevandused rüüstanud.
Kui keisrid Põhja-Saksamaalt taandusid, tugevnesid Goslaris kodanikuõigused. Turuõigus pärineb aastast 1025; omavalitsusnõukogu (Rat) on esmamainitud 1219. aastal. Kodanikud püüdlesid kontrollima Rammelsbergi hõbedakaevandusi ja ühinesid 1267. aastal Hansa Liiduga. Kaevandamise kõrval muutus Ülem-Harzis oluliseks kauplemine gose õllega, hiljem ka kiltkivi ja vitriooliga. 1290. aastal sai nõukogu foogtiõigused, kinnitades Goslari staatust vaba riigilinnana. 1340. aastal andis keiser Ludwig Baierist kodanikele Heerschild 'i õigused. Goslari linnaõigus sai eeskujuks arvukatele muudele omavalitsustele, nagu ka 1359. aastal kodifitseeritud Goslari mäeõigus.
Varauusajal toimusid nii kaubandusbuum kui ka kasvavad konfliktid Welfides Braunschweig-Lüneburgi hertsogitega, peamiselt Wolfenbütteli vürsti Heinrich V-ga, kes hõivas Rammelsbergi kaevandused ja laiendas 1527. aastal Harzi metsi. Kuigi Goslari kodanikud esitasid keiserlikule õuekohtule eduka kaebuse, kestis hilisem kurnav vaenus hertsogiga aastakümneid. Goslar pandi ajutiselt riigivande alla, kui linnas juurutati reformatsioon teoloog Nicolaus von Amsdorfi poolt, kes andis 1531. aastal välja esimese kiriku põhiseaduse. Iseseisvuse kinnitamiseks ühinesid kodanikud 1536. aastal Schmalkaldeni liiduga Habsburgist keisri Karl V katoliikliku poliitika vastu. Schmalkaldeni väed tõepoolest okupeerisid Heinrich V Wolfenbütteli maad, kuid kui nad said 1547. aasta Mühlbergi lahingus keisrivägedelt lüüa, jätkas Welfi hertsog oma repressioone.
1577. aastal allkirjastasid Goslari kodanikud luterliku "Formula concordiae". Pärast aastatepikkust jätkuvat võitlust pidid nad lõpuks andma hertsog Heinrichile ja tema pojale Juliusele laialdased kaevandamisõigused, mis eemaldas lõplikult linnanõukogu. Sellegipoolest lükati tagasi mitmed Braunschweigi hertsogite katsed riigilinn liidendada. Goslar ja selle majandus said tugeva löögi Kolmekümneaastaselt sõjalt, peamiselt Kipper und Wipperi rahanduskriisilt 1620. aastatel, mis viis mitme mässu ja pogrommini. Seistes silmitsi hertsog Christian von Braunschweig-Wolfenbütteli uute agressioonidega, otsisid kodanikud toetust keiserlikelt väejuhtidelt Tillylt ja Wallensteinilt. Aastatel 1632–1635 okupeerisid linna kuningas Gustav II Adolfi Rootsi väed; 1642. aastal jõudsid rahulepinguni keiser Ferdinand III ja Braunschweigi hertsog August Noorem. Goslari kodanike lootused Rammelsbergi kaevandused tagasi saada ei täitunud.
Esimesed haldusreformid jõustati Siemensi perekonna nõunike poolt. Sellele vaatamata kaotati lõpuks keisrile otsealluvuse staatus, kui Napoleoni sõdade ajal 1802. aastal annekteerisid Goslari Preisi väed, mille järgmisel aastal kinnitas Saksamaa mediatisatsioon. Preisi võimu all jätkas nõunik Christian Konrad Wilhelm von Dohm edasisi reforme. Ajutiselt Vestfaali kuningriigi osana pärast Preisimaa kaotust 1806. aasta Jena ja Auerstedti lahingus, anti Goslar Viini kongressi otsusega lõpuks äsjaloodud Hannoveri kuningriigile. Toomkirik müüdi ja lammutati aastatel 1820–1822, mida Heinrich Heine kibedalt leinas oma reisikirjas "Die Harzreise". Taas Preisi võimu all pärast 1866. aasta Austria-Preisi sõda, muutus Goslar Preisi armee populaarseks pensionipõlve elupaigaks (Pensionopolis) ja garnisonilinn. Hohenzollernitest kuningad ja keisrid taastasid keisripalee, sealhulgas seinamaalingud Hermann Wislicenuse poolt.
Pärast natside võimulesaamist 1933. aastal tegi Reichminister Richard Walther Darré Goslari põllumajandusettevõtte Reichsnährstand asukohaks. 1934. aastast oli Adolf Hitler linna aukodanik, kuid see kõrge tunnustus võeti temalt postuumselt 10. septembril 2013 (Goslar oli viimane Saksa linn, mis nii toimis). 1936. aastal anti linnale nimetus Reichsbauernstadt. Saksamaa taasrelvastumise käigus ehitati linnast põhjasuunas Luftwaffe õhuväebaas ja lähikonnas paiknes mitu sõjaväe tarnijat, sealhulgas Buchenwaldi ja Neuengamme koonduslaagrite alamlaagrid. Sellele vaatamata pääses ajalooline linn strateegilisest pommitamisest teise maailmasõja ajal.
Briti okupatsioonitsooni osana 1945. aastast oli Goslar põgenikelaagri asupaik. Külma sõja ajal oli linn Saksamaa sisepiiri lähedal suur garnisonilinn Lääne-Saksamaa armeele, piirivalvele, samuti Prantsuse vägedele Saksamaal. Pärast Berliini müüri langemist jäeti kasarmud maha ja kadus suur majanduslik tegur. Rammelbergi kaevandused suleti lõpuks 1988. aastal, pärast tuhandeaastast kaevandamise ajalugu.
pisi|Goslari keskaegne keiserlik kotkas pisi|püsti|[[Koputi nimega "Braunschweigi hobune" poolpuitmaja esiuksel aastast 1719 Goslari kesklinnas]]
Kultuur ja vaatamisväärsused
pisi|1870/1871. aasta sõja mälestusmärk kasarmuõuel pisi|1914.–1918. aasta sõja mälestusmärk Thomaswallis pisi|Keskaegne keisripalee (Kaiserpfalz) pisi|[[Zwinger (Goslar)|Zwingeri torn ja tiik]]
Teater
Alternatiivteater Kulturkraftwerk Harz asub mahajäetud jõujaamas. Vabatahtlike juhtimisel toodab see kaasaegset teatrit, komöödiat ja võõrustab enamasti alternatiivkultuuri sündmusi. Seal peetakse algusega juuni keskpaigas iga-aastasi Goslari äärmuskultuuripäevi.
Religioon
pisi|püsti|Frankenbergi kirik
Sport
Kuna Goslar paikneb Harzi mägede jalamil, saab seal harrastada palju vabaõhutegevusi, ujumisest kaljuronimiseni; motospordist ja lennundusest purjetamise ja maastikurattasõiduni.
Pidustused ja sündmused
2006. aastal võõrustas Goslar "Saali aastat", et tähistada selle iidse Saksa keisridünastia asutamist tuhat aastat tagasi.
Muid kultuuriüritusi:
Majandus ja taristu
pisi|Poolpuitmajad Gose oja ääres pisi|Hotell Kaiserworth
Goslari kesklinn on Põhja-Harzi piirkonna ostukeskus. Sealt leiab kaubamajad, mitu supermarketit, elegantsed butiigid ja restoranid. Korra nädalas on ka turg, kus talunikud müüvad oma kohalikku toodangut. Piirkonnas on ka mitu automüügiettevõtet, kellest mõned on spetsialiseerunud kas diskounto/reimport või kohandatud autode müügile.
Turismisektor on Goslaris kasvav sektor. Mitu hotelli ning pansionaati leidub kesklinnas või selle läheduses. Lisaks on linn muutunud populaarseks kuurortiks vanuritele ja linnas on palju hooldekodusid.
Goslar on muutunud populaarseks konverentsipaigaks. Achtermann Hotel ja Kaiserpfalz on populaarsed konverentsikeskused, võõrustades iga-aastasi Saksa maantee ja transpordi tribunalipäevi: Deutscher Verkehrsgerichtstag.
Suurimad tööandjad Goslaris on H. C. Starck (keemiaettevõte), turismisektor ja avalikud teenused. Paljud Goslari elanikud pendeldavad Salzgitterisse, kus autotööstuse, terasetöötlemise ja valgekraede töökohad.
Dr.-Herbert-Nieper-Krankenhaus on Asklepios Harzkliniken grupi erahaigla, teenindades Suur-Harzi piirkonda. Intensiivraviosakonna juurdeehitis on ehitamisel. Kogu linnas on mitu üldarsti, hambaarsti ja eriarsti. Kohapeal on kiirabiteenus.
Transport
A 7 ja A 395 on kaks peamist Autobahni/kiirteed 20 minuti sees Goslarist. A 7 ühendab Hamburgi/Hannoverit põhjas Frankfurdi/Müncheniga lõunas. A 395 hargneb peamisest ida-läänesuunalisest Autobahnist A 2 Braunschweigis ja lõpeb Vienenburgis, umbes 12 km Goslarist idas. A 2 ühendab Berliini idas Ruhrimaa ja Hollandiga läänes. Liidumaanteed B 6 ja B 82 tulevad Goslarisse ja juhitakse neljarealistena kesklinnast mööda. B 6 on peamiselt neljarealine ja läheneb Goslarile maalilise Hildesheimi–Salzgitteri marsruudi kaudu.
Goslarit teenindavad Saksa raudteevõrgu (Deutsche Bahn) liinid Hannover–Goslar–Halle (Saksi-Anhalt), samuti Braunschweig–Goslar–Kreiensen. Keskraudteejaam paikneb kesklinna läheduses. Seal on pargi-ja-reisi süsteem Braunschweigi ja Hannoveri kodu ja töö vahet pendeldajatele.
Raudteejaamas on keskbussijaam, kust bussid sõidavad erinevatesse sihtkohtadesse Harzi mägedes. Bussifirma on DB Stadtverkehr.
Meedia
Piirkondlik ajaleht on Goslarsche Zeitung, millel on hinnanguliselt 90 000 lugejat päevas. General-Anzeiger on ajakiri, mille omanikuks on Heinrich Baueri kirjastusgrupp toimetusega Goslaris. Peale selle on kaks vabalt levitatavat väljaannet.
Radio Okerwelle GoslarRadio on piirkondlik eraraadiojaam Braunschweigis, mis edastab saksa keeles kaasaegset muusikat, teavet ja uudiseid Braunschweigi piirkonnale.
Haridus
Kolmeastmeline haridussüsteem Goslari kreisis kuulub Alam-Saksi seadusruumi. Õppekeel kõigis koolides on saksa keel. Üheksa põhikooli on jagunenud üle kogu omavalitsuse ja seotud asunduste. On kaks kõrgemat keskkooli (5.-12/13), Christian-von-Dohm-Gymnasium ja traditsioonilisem Ratsgymnasium, millest mõlemad valmistavad oma õpilasi ette akadeemiliseks karjääriks. Kolm vaheastmekooli (5–10), Andre-Mouton Realschule, Realschule Hoher Weg ja Realschule Goldene Aue valmistavad oma õpilasi ette erialaseks karjääriks. Lisaks on veel kaks kutsekooli (5-9/10): Hauptschule Oker ja Hauptschule Kaiserpfalz. Sonderschule on mõeldud õpiraskustega ja erivajadustega lastele.
Täiendav avalik Waldorfi kool harib oma õpilasi mööda vaimsemat liini, mida nimetatakse antroposoofiaks, mis põhineb Austria pedagoogi Rudolf Steineri õpetustel.
Lähim ülikool Goslarile on vana auväärne inseneri- ja kaevanduskool Clausthal-Zellerfeldis, paiknedes Ülem-Harzi mägedes umbes 21 km Goslarist lõunas. Umbes 80 km lõunas asub kõrgelt tunnustatud Göttingeni ülikool (selle asutas Suurbritannia kuningas George II).
Goslari kreisi täiskasvanute hariduse programm (Volkshochschule) on pühendatud elukestvale õppele.
Tuntud inimesi
pisi|Ernst Jünger, [[Philipp Jenninger, Liselotte Jünger]] pisi|püsti|Henning von Tresckow
Väändeprinkus
Väändeprinkus (inglise angular twist per unit length) näitab tugevusõpetuses väändedeformatsiooni intensiivsust ehk väändenurka pikkusühiku kohta.
Oliver Sykes
pisi|Oliver Sykes Oliver Scott Sykes (sündinud 20. novembril 1986 Sheffieldis) on inglise laulja ja laulukirjutaja, tuntud kui rokkansambli Bring Me the Horizon juhtiv vokalist. Ta asutas ka rõivafirma Drop Dead Clothing ja lõi graafilise romaani.
Ülepinge
Ülepinge tähendab tugevusõpetuses elastse materjali koormamist pingetega üle voolavuspiiri. Ülepinge toimel tekib plastne deformatsioon.
Thyra (eesnimi)
Thyra on naisenimi, mis tuli uuemal ajal käibele Gorm Vana abikaasa Thyra järgi.
USA-s kuulus see aastail 1903–1907 1000 kõige sagedamini pandud naisenime hulka. Kõrgeim koht oli 1904. aastal: 771. koht.
Viited
Thyra
Balti Kaitsekolledž
Balti Kaitsekolledž (inglise keeles Baltic Defence College, ametlik lühend BALTDEFCOL) on Balti riikide ühine kõrgem sõjaline õppeasutus, mis asutati 1999. aastal.
Asukoht
Kolledž jagab endist Kaitseliidu maja Kaitseväe Akadeemiaga. Nõukogude okupatsiooni ajal kasutas seda maja Eesti Põllumajandusakadeemia.
Ajalugu
9.–10. juunil 1997 Põhjamaade ja Balti riikide kaitseministrite kohtumisel Kuressaares otsustati asutada Balti Kaitsekolledž. Rootsi võttis enda peale projekti arendamise ja rahvusvahelise koordineerimise.
12. juunil 1998 kirjutasid Eesti, Läti ja Leedu valitsused Brüsselis alla asutamislepingule. Samas allkirjastatakse ka koos toetajariikidega vastastikuse mõistmise memorandum, mis kindlustas vajaliku rahvusvahelise abi.
Kolledži pidulik avamine oli 25. veebruaril 1999.
2002. aastal võtsid Eesti, Läti ja Leedu enda kanda ühe kolmandiku projekti eelarvest ning 2004. aastast rahastavad kolledžit ainult Balti riigid.
Põhiülesanded
Kolledž on ainulaadne õppeasutus NATO-s, sest pakub sisuliselt ainsana ingliskeelset sõjalise kõrghariduse kolmanda ja neljanda astme õpet.
Kursustel õpetatakse sõjalisi operatsioone, logistikat, politoloogiat ja strateegiat, staabitööd, tsiviil-militaarsuhteid, kaitseplaneerimist jm.
Kolledžis tegeletakse uurimis- ja arendustegevusega. Korraldatakse konverentse ning seminare. Antakse välja akadeemilist ajakirja Journal on Baltic Security.
Harriet Tubman
pisi|Harriet Tubman, 1868 Harriet Tubman (sünninimi Araminta Ross; umbes 1822 Dorchesteri maakond, Maryland – 10. märts 1913 Auburn, New Yorgi osariik, Ameerika Ühendriigid) oli Ameerika abolitsionist. Teda hüüti ka "oma inimeste Mooseseks".
Aastal 1849 põgenes ta Marylandi osariigis orjusest. Ta tegi umbes 13 reisi orjanduslikesse lõunaosariikidesse, et päästa vabadusse seal ikke all olevaid sõpru ja perekondi. Tema vabadusreise nii põhjaosariikidesse kui ka Kanadasse on kutsutud maa-aluseks raudteeks.
Oma elu jooksul oli ta puuraidur, pesunaine, põetaja ja kokk. Abolitsionistina aitas ta paljudel orjadel pääseda vabadusse ning inspireeris paljusid seda tegema ka iseseisvalt.
Ameerika kodusõja ajal oli ta nii luuraja, rahakorjaja, põgenike organisaator kui ka meditsiiniõde.
2020. aastast hakatakse Tubmani kujutama USA 20-dollarisel rahatähel.
Taani kirjandus
pisi|Maailmakuulus taani kirjanik [[Hans Christian Andersen]] pisi|[[Hans Christian Andersen (1869)]] Taani kirjandus on taani keeles kirjutatud ilukirjandus. Laiemas tähenduses hõlmab see igasuguse taanlaste poolt ja Taanis kirjutatud kirjanduse.
Taani kirjanduse ajalugu ulatub tagasi ruunikivideni (näiteks Jellingi kivid), kuid algab tõsiselt keskajast. Tuntumate taani kirjanike seas on Saxo Grammaticus (ladina keeles kirjutanud kroonik), Søren Kierkegaard, Hans Christian Andersen ja Karen Blixen.
Kaarel Tarand
pisi|Kaarel Tarand, 2007. Kaarel Tarand (sündinud 20. septembril 1966) on eesti ajakirjanik.
Taani kirjandus
Osa taani kirjanikke kuulub ka norra kirjanduse klassikasse, neist on tuntuim Ludvig Holberg.
Kaarel Tarand
Elulugu
Kaarel Tarand lõpetas 1984. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1993 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning sotsioloogiat.
Taani kirjandus
Taani kirjandus sai alguse 12. ja 13. sajandist tuntud muistendite ja muinasjuttude üleskirjutamisest. Osa taani kirjanduse algusest on seetõttu ka islandi saagad ja Snorre Sturlasson, sest Põhjala kultuuripärand ja jutustamiskunst oli sel ajal ühesugune.
Kaarel Tarand
Elulugu
Kaarel Tarand on töötanud toimetajana Rahva Hääles ja Eesti Päevalehes, ajakirjanikuna ajakirjas Luup, kirjutanud kolumne Eesti Päevalehes. Ta on olnud haridusministeeriumi nõunik ja Mart Laari valitsuse pressibüroo direktor.
Taani kirjandus
Suuline kirjandus
Metallehetel ja muudel esemetel olevate piltide järgi otsustades oli skandinaavia mütoloogia 5. sajandiks välja kujunenud. See on skandinaavia ühisaines, mis pandi esimest korda kirja Islandil 13. sajandi alguses ja Taanis (sageli väga moonutatuna) aastatel 1190–1210 Saxo Grammaticuse poolt. See on taani ja norra kultuuri alus.
Kaarel Tarand
Elulugu
Aastatel 2005–2013 oli Kaarel Tarand kultuurilehe Sirp peatoimetaja. 2013–2018 Eesti Rahva Muuseumi avalike ja välissuhete talituse juhataja ning alates 2019. aastast on ta taas Sirbi peatoimetaja.
Kaarel Tarand kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas erakonnavälise kandidaadina valimisringkonnas nr 2.
2011. aastast on Kaarel Tarand õiguskantsleri esindaja erakondade rahastamise järelevalve komisjonis
Taani kirjandus
Suuline kirjandus
Romantikud taasavastasid rahvalaulud, ning need avaldasid 19. sajandi taani luulekeelele suurt mõju. Ilmus nende jäljendusi ja ümberluulendusi.
Kaarel Tarand
Isiklikku
Kaarel Tarand on Andres Tarandi ja Mari Tarandi poeg ning Indrek Tarandi vend.
Taani kirjandus
Keskaeg
Kristluse vastuvõtmine 10. sajandil viis Taani kokkupuutesse Euroopa kirjakultuuriga, sealhulgas ladina kirja ja ladina keelega, kuid alles 12. sajandi lõpus andis see tulemuseks Absaloni krooniku Saxo Grammaticuse auahne ladinakeelse ajalooteose "Gesta Danorum" (Taanlaste teod), mis räägib Taani ajaloost vanimatest muistenditest kuni kaasajani (13. sajandi algus). Saxot loetakse esimeseks suureks taani kirjanikuks. See on kaasajale orienteeritud poliitiline jutustus, kuid oma ulatuslike legendaarsete jutustustega esimestest Taani kuningatest on ta suurelt jaolt muinasjutulaadne ja põnevate lugudega. Autor pühendas teose Anders Sunesenile. Renessansiajal (1514) trükiti raamat esimest korda Pariisis ning edaspidi aitas see luua taanlaste identiteeti. Saxo teos oli allikaks legendile, mille põhjal William Shakespeare kirjutas näidendi "Hamlet". Saxo tekst on tähtis algallikas, kuid ka skandinaavia müütide ja legendide kohta, kuid ka elav jutustus Taani ajaloost kuni autori kaasajani. Kuigi Saxo oletatavasti kuulus kirikusse, on tema teos ilmaliku iseloomuga. Taani keelde tõlkis selle esimest korda 1570–1575 Anders Sørensen Vedel.
Kaarel Tarand
Isiklikku
Kaarel Tarand on abielus, tal on kolm last ja üks lapselaps.
Taani kirjandus
Keskaeg
Keskaegsest taanikeelsest kirjasõnast on keelemälestistena ja kultuuriloo allikatena märkimisväärsed kohalikud seadustikud "Jyske Lov" (1241), Sjællandske Lov, Skånske Lov).
Reformatsioon
16. sajand tõi Taani Martin Lutheri reformatsiooni ja uue ajajärgu taani kirjanduses. Tolle aja olulised kirjanikud olid humanist Christiern Pedersen, kes tõlkis Uue Testamendi taani keelde, ja humanist Poul Helgesen, kes reformatsiooni ägedalt vastustas. Viimaselt pärineb ladinakeelne käsikiri "Skibbykrøniken", ajalooteos, milles ta käsitles oma kaasaega väga poleemiliselt.
16. sajandist pärinevad ka teaduslikud teosed, mille tuntumad autorid on ajaloolane Anders Sørensen Vedel, rahvusvaheliselt tuntud spekulatiivne arstiteadlane Petrus Severinus ehk Peder Sørensen ning kuulus astronoom Tycho Brahe.
Luteri kiriku standardlauluraamat pärineb Hans Thomesenilt (1569). Enamikul sealsetel lauludel oli saksa eeskuju. Esimene algupärane kirikulaulude autor oli Hans Christensen Sthen, kelle palveraamat "En liden Vandrebog" (umbes 1590) sisaldab hulga algupäraseid laule lihtsate rahvalaulupäraste viisidega. Paljusid neist lauldakse tänapäevalgi. Temalt pärineb ka vaimulik luuleteos "Lyckens Hiul", mis on maise elu suhtes optimistlikult häälestatud. 16. sajandil kirjutati esimesed näidendid Taanis. Nende seas olid Hieronymus Justesen Ranchi teosed "Kong Salomons hylding" (1584), "Samsons fængsel" (1599), "Karrig Niding" (1633) ja "Fuglevisen" (1876).
Absoluutse monarhia vastane Ditlev Ahlefeldt pani umbes 1680 kirja oma "Memuaarid". Christian IV tütar Leonora Christina, kes oli abielus Corfitz Ulfeldtiga ning oli 22 aastat Blåtårnis vangis, oli absoluutse monarhiaga otseses konfliktis. Temalt pärineb "Jammers Minde", mida ta alustas 1673–1674 ning mis anti välja alles 1869.
17. sajandil tekkis taas huvi Skandinaavia vanema aja vastu, mille üks algatajaid oli Ole Worm.
Kuigi renessansiajal võeti kasutusele trükikunst, jätkus nii ladina- kui ka taanikeelsete käsikirjaliste raamatute valmistamine 18. sajandini.
Barokk
pisi|[[Thomas Kingo]] Barokile oli iseloomulik range reeglistamine. Alles 17. sajandil, kui sai alguse absoluutne monarhia ning kirjandust hakati teadlikult kultiveerima, normeeriti taani kirjakeel. Samuti normeeriti luule. 17. sajandil ilmus rida grammatikaid, meetrikaid ja poeetikaid, millest tähtsaim oli Peder Syvi "Nogle Betenkninger over det cimbriske Sprog" (1663).
Barokk tõi kaasa püüu arendada välja kirjanduslikult saavutusjõuline taani keel (seda püüdu näitlikustab Anders Arrebo "Hexaëmeron" (1661)).
Ilmalik kirjandus sisaldas muu hulgas suurejoonelisi ülistus- ja matuseluuletusi (Thomas Kingo), topograafilisi luuletusi ja karjaseluulet (Anders Bording). Need jäid enamasti trükkimata ja levisid ümberkirjutatuna.
Klassitsism ja valgustus
Tõsine taani kirjandus algas valgustusajal rahvusvaheliselt tuntud Ludvig Holbergi komöödiatest, mis on tänini aktuaalsed. Taani kirjandusloolased on Holbergi nimetanud taani kirjanduse isaks. Bergenist pärit Holbergi kirjanduslik looming oli ulatuslik. Ta kirjutas farsse ning valgustuse vaimus ajaloolisi, juriidilisi, geograafilisi, üldarutlevaid ja moraalifilosoofilisi teoseid. Taani näitekunsti traditsioon sai alguse tema 25 komöödiast, mis ta kirjutas võimsas loomingulises puhangus teatrile Lille Grønnegadeteatret (1722–1728) ajal, mil taani lavakunst oli alles uus ja tundmatu. Mitmeid näidendeid, sealhulgas "Mäeküla Jeppet", mängitakse tänini. Holberg oli inspireeritud Molière'ist ja Plautusest, samuti commedia dell'arte 'st, mida ta Roomas oli näinud. Kuigi Holberg propageeris valgustuse ideid, oli tema näidendite huumor pigem barokne, isegi renessanslik, mistõttu ta andis väga realistlikke elurõõmsaid elupilte. Temalt pärineb ka koomiline kangelaseepos "Peder Paars" (1719–1720).
Teine tolleaegne väljapaistev luuletaja oli Ambrosius Stub.
1750. aasta paiku tuli valgustus taani kirjandusse suure lainena. Uut kirjandust soosisid 1748 asutatud teater Den Danske Skueplads (Kuninglik Teater), mis jäi 19. sajandi teise pooleni Taani keskseks kultuuriasutuseks, ja 1759 asutatud Selskabet til de skiønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse (Kaunite ja Kasulike Teaduste Edendamise Selts). Äratati taas ellu Holbergi testamendiga asutatud Sorø Akademi, millele toetudes sai J. S. Sneedorff prantsusmõjulise valgustusaja proosastiili eestvõitlejaks.
18. sajandi lõpul põimus valgustus läbi sentimentalismiga, mida esindasid Thomas Thaarup ja K. L. Rahbek. Viimase kodu Bakkehuset sai valgustusaja, romantismi ja algava "kuldajastu" piirile kuuluvate vaimuinimeste kohtumispaigaks.
1800. aasta paiku saadeti valgustuse ideede ja Prantsuse revolutsiooni vaimustuse pärast maalt välja kirjanikud Malthe Conrad Bruun ja P. A. Heiberg.
Eelromantism
Johannes Ewaldi loomingus said kokku paljud kirjandusvoolud, kuid eelkõige rõhutas ta oma identiteeti kunstnikuna, kelle isik jääb kunsti varju. Ta kirjeldab seda oma mälestustes "Levnet og Meeninger (1770ndad). Oma luulekeeles püüdis ta tabada ülevat. Näidendites "Adam og Ewa" (1769) ja "Balders Død" (1773/1775) kujutas ta konflikti tunnete ja etteantud korra vahel. Kaasaegsed hindasid kõige rohkem tema näidendit "Fiskerne" (1779), mis ülistab rahva moraalset jõudu.
Valgustusaja ja romantismi vahelisel ajal sai rahvusvaheliselt tuntuks Jens Baggesen. Baggeseni esimesed luulekatsetused olid koomilised värsid Johan Herman Wesseli stiilis. Baggeseni peateos on reisiraamat ja luuletajapihtimus "Labyrinten" (1792–1793), mis on peaaegu varajane psühholoogiline romaan. Kolmandiku loomingust kirjutas Baggesen saksa keeles. Tema suurt eepilist luuleteost, heksameetris idülli "Parthenaïs oder die Alpenreise" (1802–1803) on palju tõlgitud, kuid taani keeles ilmus see alles 1965.
Romantism ja kuldajastu
Romantism lõi Taanis läbi 19. sajandi algusaastatel ning selle erikuju kujundas Taani lüüasaamine Napoleoni sõdades. Taani kirjandus võttis kiiresti omaks saksa romantismi ideed ja ainestiku. Taani luuletaja Schack Staffeldt tõi kaasa inspiratsiooni 1790ndatel Saksamaal viibimisest, ning loodusuurija ja -filosoof Henrik Steffens tuli 1802 pikalt reisilt Kopenhaagenisse ning levitas sõnumit loengutes Elers Kollegiumis ja jutuajamistes Adam Oehlenschlägeriga, kes selle mõjul kirjanduslikult ärkas ning kellest sai varajase taani romantismi peategelane. Teda järgisid N. F. S. Grundtvig ja Carsten Hauch. B. S. Ingemann seisis lähemal Staffeldtile ja radikaalsemale saksa romantismile. Algse nägemusliku romantismi juurest liiguti rahvuslike, rahvalike, ajalooliste ja ühiskonnakriitiliste luuletuste, novellide, kroonikate ja romaanide suunas.
Adam Oehlenschlägeril on kaks peateost: "Digte" (1803, ilmus juba 1802) ja "Poetiske Skrifter I–II" (1805) luuletusega "Aladdin". Tema kõige tuntum luuletus "Guldhornene" pärineb kogust "Digte". Oehlenschlägerit peetakse Taani esimeseks suureks romantiliseks kirjanikuks, ja tema kuulsaim teos on Taani hümn "Der er et yndigt land". Oehlenschläger oi Euroopas ja eriti Saksamaal tuntud.
Oehlenschläger pani aluse nii romantismile kui ka Taani kuldajastule ehk Kopenhaageni koolkonnale. See on periood Taani kunsti- ja kultuurielus, eriti Kopenhaagenis, ajavahemikul umbes 1800–1850. Selle algus on seotud kahe sündmusega: Oehlenschlägers luuletusega "Guldhornene" ning Stavangeris sündinud loodusfilosoofi Henrik Steffensi tagasipöördumisega õppereisilt ja ettekandest selle kohta. Perioodi lõpp paigutatakse tavaliselt umbes aastatesse 1848–1850, mil kõige tähtsamad tegelased olid juba surnud või ei tegutsenud enam. Steffens oli taani romantismi ämmaemand.
Realism
Steen Steensen Blicher kirjutas realistlikke novelle. Seoses Georg Brandese kirjanduskriitikaga ja "moodsa läbimurdega" said tooniandvateks kirjanikud Henrik Pontoppidan ja Jens Peter Jacobsen. Henrik Pontoppidan sai koos Karl Adolph Gjellerupiga 1917 Nobeli kirjandusauhinna (kaasaegse Taani elu autentsete kirjelduste eest). Pärast Teist maailmasõda sai sama au osaks ühele 20. sajandi tähtsamatest taani kirjanikest Johannes V. Jensenile.
Tuntud taani kirjanike seas on ka Søren Kierkegaard, Gustav Wied, Martin Andersen Nexø, Tom Kristensen, Karen Blixen, Peter Høeg, Herman Bang, Jens Christian Hostrup, Peter Høeg, Ole Lund Kirkegaard, Poul Martin Møller, Klaus Rifbjerg, Hans Scherfig, Johan Herman Wessel ja Christian Winter.
Algpragu
Algpragu on tugevusõpetuses esmane väsimuspragu ristlõikes, mis oli detailis juba enne väliskoormuse rakendumist ning, mille arenemine võib viia detaili purunemiseni.
Jeremy Rifkin
thumb|right|Jeremy Rifkin Jeremy Rifkin (sündinud 26. jaanuaril 1945) on ameerika visionäär.
Erki Pärnoja
Erki Pärnoja (sündinud 24. jaanuaril 1984) on eesti kitarrist ja helilooja.
Jeremy Rifkin
1997. aastal üritas ta koos Stuart Newmaniga patentida kimääri. 2005. aastal jättis USA patendi- ja kaubamärgiamet taotluse rahuldamata.
Erki Pärnoja
2015: "Himmelbjerget"
Erki Pärnoja soolodebüütplaat "Himmelbjerget" ilmus 2015. aasta detsembris. EPl teevad Pärnoja kõrval kaasa rootslane Filip Leyman klahvpillidel ning taanlane Ulrik Ording löökpillidel, kellega Pärnoja musitseerib üheskoos eesti-rootsi-taani bändis MaiNekk.
2017: "Efterglow"
Pärnoja esimene kauamängiv "Efterglow" ilmus 2017. aastal. Album tõi Pärnojale 2018. aastal Eesti Muusikaauhindadel aasta meesartisti ning aasta alternatiiv/indiealbumi tiitlid.
2017. aasta kevadel astus Pärnoja üles ka festivalil Tallinn Music Week ning võitis TMW poolt väljaantava artistiauhinna.
2018: "Saja Lugu"
"Saja Lugu" on žanriülene suurteos, mis valmis Eesti 100. aastapäevaks. Plaat sisaldab 11 osast koosnevat teost, mis salvestati 20. aprillil Noblessneri sadamalinnaku tehase angaaris festivali Jazzkaar 2018 avakontserdina ning tuli ettekandele koos Jaak Printsi lavastusega. "Saja Lugu" kuulus ka EV100 muusikaprogrammi.
Lauri Kink
Aastal 1999 lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri 2. lennu.
Erki Pärnoja
2019 - 2020: "Leva"
2019. aastal oli astus Erki Pärnoja üles Groningenis uue muusika esitlusfestivalil Eurosonic Noorderslag (ESNS). Samal aastal esines Pärnoja Tallinn Music Week festivalil, kust sa astus soolokavaga üles "TMW 2019: Made in Baltics & Sony Music Night" raames.
Lauri Kink
Aastatel 2000–2014 töötas ta Pärnus Endla teatris näitlejana.
Erki Pärnoja
2019 - 2020: "Leva"
Veebruaris 2020 ilmus Pärnojal uus kauamängiv „Leva”. Album salvestati 2019. aasta alguses Göteborgis. 2021. aasta Eesti Muusikaauhindadel võitis Pärnoja albumi "Leva" eest aasta alternatiiv/indialbumi auhinnda. 2020. aasta Tallinn Music Week festivali raames andis Pärnoja soolokontserdi Kalju kirikus, esitades uut materali samal aastal ilmunud albumilt "Leva".
Lauri Kink
Kink on mänginud filmis "Stiilipidu", samuti ETV kriminaalseriaalis "Ohtlik lend". TV3 krimisarjas "Kättemaksukontor" kehastab Paavel Lusti.
Erki Pärnoja
2020 - 2021: "Anima Mea"
"Anima Mea" ("Minu Hing" lad. k) on Erki Pärnoja esimene koorile kirjutatud heliteos, mis on valminud Collegium Musicale tellimusel. Teose algtekstina on kasutatud fraase psalmidest, teadmata autorite-munkade ladinakeelseid ja keldi palveid, samuti Anna Haava luulet. Sõnalise osa seadsid Erki Pärnoja, Anu Lamp, Jaan Tammsalu ja Eero Epner. Heliteos tuli esmaettekandele Jaani kirikus kahel novembrikuu õhtul ligi 1500 pealtvaataja ees. Klassikaraadio live-salvestus kontserdist kujunes aga 2020. aasta üheks populaarseimaks ülekandeks. Kontserdi esiettekanne sai järelproduktsioonis helilisi täiendusi ning jõudis kuulajateni 3. aprillil 2021 Pärnoja viienda albumina "Anima Mea".
Sangha
Sangha (pali k.: सन्घ saṅgha; sanskriti k.: संघ saṃgha; Wylie: 'dus sde) on budismi järgijate kogudus. Sangha tõlketähendused on 'ühendus'; 'kokkutulek'; 'kogu(kond)'; 'selts(kond)'; 'ühisus' – tähenduslik sisu vastab üsna täpselt eestikeelsele mõistele "kogudus".
Sangha koosneb munkadest, nunnadest ja ilmalikest järgijatest ning võib tähistada nii konkreetset budistlikku kogudust kui ka laiemalt kõiki budistliku õpetuse järgijaid läbi aegade. Sangha on üks kolmest kalliskivist.
Sven Koppel
Sven Koppel (sündinud 6. oktoobril 1969 Pärnus) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli aastal 1988 ja 1993. aastal Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonna.
1994–1995 töötas Sven Koppel arhitektuuribüroos A. Pähn Projekt OÜ. 1995–2000 töötas ta arhitektuuribüroos Alver Trummal Arhitektid OÜ. Aastatel 2000–2004 töötas Sven Koppel arhitektuuribüroos Ansambel OÜ ning alates aastast 2004 töötab ta arhitektuuribüroos Alver Arhitektid OÜ.
Sven Koppeli tuntumad tööd on kortermaja Kadriorus, Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi võimla, Rävala puiestee ärimaja ning Jaani-Seegi varemete paviljon. Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi võimla ja Jaani-Seegi varemete paviljoniga on Sven Koppel kandideerinud Mies van der Rohe auhinnale.
Tõnis Nõmmik
pisi|Tõnis Nõmmik Pätsi monumendi avamisel 2022. aastal Tõnis Nõmmik (sündinud 29. aprillil 1933 Tallinnas) on Eesti sõjaväevaimulik.
Teise maailmasõja ajal emigreerus ta perekonnaga Rootsi ja sealt edasi Argentinasse. Aastal 1955 asus ta perekonnaga elama Kanadasse.
Kanadas lõpetas ta kaitseväe kaplanite kursused. Aastal 1964 sai ta leitnandiks ja 1971 kapteniks.
Ta oli 1998–2006 Eesti Kaitseväe peakaplan. Aastal 1998 ülendati ta majoriks, 1999 kolonelleitnandiks ning 2003 koloneliks.
Põderpõrnikas
Põderpõrnikas (Lucanus cervus) on putukaliik põderpõrnika perekonnast.
Ta on Eestis looduskaitse all.
Asümmeetriatundlikkuse tegur
Asümmeetriatundlikkuse tegur (inglise asymmetrical cycle factor) on tugevusõpetuses tegur, mis iseloomustab materjali tundlikkust tsükli asümmeetria suhtes.
Amplituudpinge
Amplituudpinge ehk pingeamplituud on füüsikas ja tugevusõpetuses pingetsükli maksimaalse pinge ja keskmise pinge vahe absoluutväärtus või minimaalse pinge ja keskmise pinge vahe absoluutväärtus.
Trento provints
Trento provints ehk Trentino on provints Põhja-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas. Provintsi keskus on Trento linn.
Provintsi jääb Garda järve põhjaosa.
Haldusjaotus
Trento autonoomne provints jaguneb 16 ringkonnaks:
ja 177 omavalitsusüksuseks (comune).
Dünaamiline pinge
Dünaamiline pinge (inglise dynamic stress) on tugevusõpetuses dünaamilisest koormusest või vibratsioonist tingitud pinge.
Kruus
pisi|Kruus ja veerised [[Partsi karjääris Hiiumaal]] Kruus on purdsete, mille osakeste läbimõõt on valdavalt 2–64 mm.
Lucanus
Marcus Annaeus Lucanus [luk'aanus] (3. november 39 Corduba, tänapäeva Córdoba – 30. aprill 65) oli Vana-Rooma luuletaja.
Kruus
Eestis on varem kasutatud ka purdsetete klassifikatsiooni, mille järgi nimetatakse kruusaks purdsetet terasuurusega 1–10 mm.
Kruusa keskmine tihedus on 1800 kg/m³.
Purdsette terasuurus, mida nimetatakse kruusaks, erineb riigiti. Kruusast peenem purdsete on liiv.
Suured kruusalademed on maailmas kõikjal tavalised. Kruus tekib kaljude murenemise ja erosiooni tulemusena. Jõgede ja lainete tegevusel kipub kruus kuhjuma. Mõnikord muutuvad kruusakuhjatised pika aja jooksul suure rõhu all olemisest settekivimiks, mida nimetatakse konglomeraadiks.
Kruusase pinnasega aladel on taimkate tavalisest kesisem. See tuleneb kruusa väikesest võimest niiskust siduda ja sellest tulenevast mineraalainete vähesusest.
Kruus on maavara, mida kasutatakse mitmeti. Liiva ja kruusa kasutatakse betooni tootmisel. Paljud teed on kaetud kruusaga ja neid nimetatakse kruusateedeks. Kogu maailma arvestuses on kruusateid märksa rohkem kui asfaldi või betooniga kaetud teid. Eriti levinud on nad maapiirkondades, kus on väike liiklustihedus. Eestiski ületas kruusateede kogupikkus veel nõukogude aja lõpus märgatavalt asfaltteede kogupikkuse (tänapäeval on asfaltteid juba rohkem). Kruusateid on odavam ehitada kui asfaltteid, aga nad kuluvad rohkem ja neisse tekivad kergemini augud. Lisaks kruusateed tolmavad ja nende ääres võivad kõik taimed olla kaetud valge või halli kruusatolmuga. Sellepärast ei soovitata kruusateede ääres kasvavate taimede osi süüa.
Kruusa kaevandatakse. Kruusakarjääre, eriti väikesi, nimetatakse kruusaaukudeks. Kui looduslikest kruusalademetest väheks jääb, saab kruusa ka valmistada. Selleks kaevandatakse ja purustatakse teisi kivimeid, näiteks liivakivi, lubjakivi ja basalti.
Helvesväsimus
Helvesväsimus on kontaktväsimuse eriliik, mida iseloomustab liistakutaoliste väsimuskulumisproduktide eraldumine pindkihist.
Uno Lõhmus
Uno Lõhmus (sündinud 30. oktoobril 1952 Mõisakülas) on eesti jurist.
Ta on lõpetanud 1971 Abja Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning saanud 1986. aastal Leningradi ülikoolist õigusteaduste kandidaadi kraadi.
Ta on olnud aastatel 1977-1998 advokatuuri liige, aastatel 1994-1998 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik, aastatel 1998-2004 Riigikohtu esimees. On olnud ka Tartu Ülikooli kriminaalõiguse professor. Alates 11. maist 2004 kuni 23. oktoobrini 2013 oli ta Euroopa Kohtu kohtunik.
Isiklikku
Uno Lõhmus on abielus, tal on 2 last.
Jõekarp
Jõekarp (Unio) on jõekarplaste sugukonda kuuluv limuste perekond.
Haavelkalestamine
Haavelkalestamine ehk haaveldamine on meetod detailide väsimustugevuse tõstmiseks pindkihi kohaliku kalestamise teel haavlijoas.
Jõekarp
Eestis leidub kolme selle perekonna liiki:
Haavelkalestamine
Haavelkalestamine on mehaaniliselt sarnane liivapritsimisega, kuid viimase eesmärk on pinna puhastamine (materjali eemaldamine).
Kapillaarelektroforees
pisi|400px|Kapillaarelektroforeesi süsteem skemaatiliselt pisi|400px|Laetud osakeste paigutumine kvartskapillaari sees puhvri lahuses. Näidatud on [[elektroosmootne voog|elektroosmootse voo suund anoodi ja katoodi vahel ning liikuv ja liikumatu kiht]] Kapillaarelektroforees (lühend KE või CE – capillary electrophoresis) on analüütilises keemias kasutatav elektriliselt laetud (ioonsete) osakeste lahutamise meetod, mis töötati välja 1960. aastatel.
Modifitseeritud kapillaarelektroforeesi meetodid võimaldavad lahutada ka neutraalseid orgaanilisi ühendeid, biomolekule jm. See ületab kõrgsurve vedelikukromatograafia (HPLC) võimalusi, kui tegu on suurte molekulidega või kui saadava proovi kogus on väga väike.
Kirjeldus
Elektroforees on analüütide lahutamise meetod, kus laetud osakesed liiguvad elektrijuhtivust omavas vedelas keskkonnas elektrivälja mõjul. Laengut kandva osakese liikumise kiirus on võrdeline elektrivälja tugevusega ja osakese ioonlaenguga ning pöördvõrdeline osakese raadiusega ja keskkonna viskoossusega. Elektromigratsioonil põhinevad olulised ainete lahutusmeetodid on geelelektroforees ja kapillaarelektroforees.
Kapillaarelektroforeesi korral viiakse elektroforeesi protsess läbi 25–100-mikromeetrise sisediameetriga kvarts-, klaas- või polümeerses kapillaaris, mis on täidetud töölahusega (elektrolüüdiga) ja millele rakendatakse kõrgepinge 10–30 kV. Proovi sisestamise järel hakkavad selle komponendid elektriväljas elektroosmootse voo mõjul liikuma erineva kiirusega vastavalt osakeste laengule ja mõõtmetele, mistõttu toimub nende lahutamine tsoonideks. Kapillaari lõpuosas olevas detekteerimispunktis (levinumad on UV-, elektrijuhtivus- ja fluorestsentsdetektorid) registreeritakse komponentide kontsentratsioonile vastavad signaalid (piigid) ajalises järjestuses, saadakse elektroferogramm.
Kapillaarelektroforeesi seade (lihtsustatud skeem on joonisel) koosneb kõrgepinge allikast, mis on ühendatud elektrolüüdi lahust (puhverlahust) sisaldavate anumatega, millest ühes on anood ja teises katood. Neid anumaid ühendab sama elektrolüüdilahusega täidetud kapillaar, selle katoodipoolne osa läbib tajuri, mille signaal saadetakse registreerimisseadmesse. Analüüsitava proovi kapillaari sisestamiseks ühendatakse selle anoodipoolne ots ja pingeallikas lühiajaliselt proovi sisaldavasse anumasse. Kõrgepinge toimel liiguvad kapillaaris molekulid ja ioonid katoodi poole, ehkki erinevate kiirustega. Kapillaari efektiivne pikkus, kus toimub analüütide lahutamine, on anoodist kuni detektorini.
Meetodi eelised
Võrreldes mitmete teiste instrumentaalanalüüsi meetoditega, on kapillaarelektroforeesil märkimisväärseid eeliseid: Lisaks eeltoodule saab kapillaarelektroforeesi ühendada ja kombineerida erinevate a) proovi sisestusseadmetega ja b) detekteerimissüsteemidega ning c) muude instrumentaalanalüüsi meetoditega.
Kapillaarelektroforeesi korral on tihti probleemiks asjaolu, et ainete liikumine kapillaaris elektrivälja toimel sõltub mitmest tegurist, sh ka proovi koostisest (maatriksist). Seetõttu võib ainete identifitseerimine olla komplitseeritud.
Kapillaarelektroforeesi uurimine Eestis
Selle uurimissuuna juured ulatuvad omaaegse TA Keemia Instituudi analüütilise keemia osakonda, kus hakati välja töötama arvutite juhitavaid efektiivseid instrumentaalanalüüsi meetodeid. 1991. aastal alustati Mihkel Kaljuranna initsiatiivil kapillaarelektroforeesi (CE) kui uue perspektiivse lahutusmeetodi arendamist. Esimene seade oli omaehitatud kasutades värvitelerit, kõrgepinge allikat, laenatud kapillaarijupikest ja kellegi äravisatud fluorestsentsdetektorit. Edasi tuli vastavat aparatuuri täiustada ja leida kasutusalasid. Ehitati veel mitu arvutiga ühendatud seadet.
Seoses TA Keemia Instituudi tegevuse lõpetamisega ja professor Mihkel Kaljuranna uurimisgrupi üleviimisega kandus 2002. aastal kapillaarelektroforeesiga seotud teadustöö TTÜ keemiainstituuti.
Välja on töötatud kapillaarelektroforeesi automatiseerimise ja arvutiseerimise süsteeme, spetsiifilisi proovi sisestamise süsteeme, sidussüsteeme teiste meetoditega kombineerimiseks (LC-CE, CE-MS) ning portatiivseid kapillaarelektroforeesi aparaate. Uuritud on kapillaarelektroforeesi rakendusi taimsete antioksüdantide (biofenoolide) aktiivsuse määramiseks, valkude ja bioaktiivsete ühendite vaheliste vastasmõjude uurimiseks ning mitmesuguste protsesside seireks, näiteks fenoolide degradatsioon, mikroorganismide kasv (orgaaniliste hapete määramise kaudu), ATP/ADP konversioon jm. Kapillaari seinte või kasutatavate töölahuste modifitseerimine ioonsete vedelikega lubas laiendada meetodi kasutusala, näiteks lahutada neutraalseid hüdrofoobseid ühendeid. Ioonsete vedelike kasutamine võimaldas välja arendada elektroforeesi ja massispektromeetria meetodite otseühendamise liidessüsteemi. Arendatud on uudseid lahendusi makromolekulide lahutamiseks kasutades polümeerset kapillaari ja kontaktita juhtivusdetektorit.
Tarmo Laht
Tarmo Laht (sündinud 22. märtsil 1960 Kuressaares) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Tarmo Laht Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis aastal 1979 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1985–1991.