cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1980. aasta suveolümpiamängud
Sümboolika
Kujunduses kasutatakse ka koos tekstiga "Игры XXII Олимпиады Москва 1980".
Maskott
pisi| Suvemängude maskott Miška (täisnimega Михайло Потапыч Топтыгин ) autor on Moskva kunstnik Viktor Tšižikov (Виктор Чижиков). 1977. aastal "sündinud" karupoeg kannab olümpia värvides vööd, mille pannal on olümpiarõngad.
Tallinnas loodi aga purjeregatiks oma talisman – hüljes Vigri.
Autasud
XXII olümpiamängude medali aversil on kujutatud Giuseppe Cassioli kujundatud süžee võidujumalanna Nike loorberipärja ja oliivioksaga Colosseumi taustal. Paremal ülal tekst "Игры XXII Олимпиады Москва 1980".
Kokku jagati välja 203 komplekti medaleid 25 spordialal.
Olümpiatõrvik
Algselt valmistas olümpiatõrviku Jaapani firma Mizuno, kuid tehtud töö ei rahuldanud nõukogude ametnikke ja uue tõrviku konstrueerisid NSV Liidu Lennutööstuse Ministeeriumi Leningradi osakonna insenerid eesotsas Boris Tutšiniga (Борис Тучин).
Tõrvik valmistati alumiiniumist ja kroomitud terasest ning kaeti kuldkollase ja hõbedase tooniga. Korpusel on mängude embleem ja venekeelne kiri "Москва – Олимпиада – 1980". Kokku valmistati 6200 olümpiatõrvikut, millele NSV Liidu Leiutiste ja Avastuste Komitee andis sertifikaadi nr 729414.
Olümpiatõrviku kõrgus on 565 mm; minimaalne läbimõõt 27 mm ja maksimaalne 100 mm. Kaal butaani ja propaani seguga täidetud konteineriga 800 grammi. Leegi kõrgus kuni 300 mm ja põlemisaeg 8–10 minutit.
Olümpiatuli
pisi|Sergei Belov süütas 1980. aasta suveolümpiamängude tule Mängude ettevalmistamise käigus kaaluti erinevaid olümpiatule liikumise marsruute. ROK tegi ettepaneku, et tõrvikteatejooks peaks kulgema läbi mitme Euroopa riigi või koguni tegema tiiru ümber maakera. Kuid olümpiamänge korraldav orgkomitee valis lühema tee. Kreekast NSV Liitu pidi tuli läbima ainult kommunistlikke riike Bulgaariat ja Rumeeniat.
Kogu marsruut 4982 kilomeetrit oli jagatud 1000-meetristeks etappideks (linnades veidi lühemad), mis läbiti päevasel ajal keskmiselt 4–5 minutiga. Tule teekonnal korraldati 142 pidulikku tseremooniat.
Inimeste valimine tõrvikteatejooksu Nõukogude Liidus algas juba aasta enne mänge. Piirkondades, kust marsruut kulges, loodi organiseerimiskomitee initsiatiivil kohalikud korraldustoimkonnad, kelle kaasabil valiti sobilikud jooksjad.
Rakvere rajoonist pärit jooksust osalejad meenutavad : "Olümpiatõrvikuga jooksma pääseda polnud üldsegi lihtne. Rajoonis toimus mitu jooksu, üldiselt pikkusega 1000 meetrit, millest arvesse läksid kümme. ... Kolm päeva enne pärisjooksu toimus Jänedal treeninglaager. Seal õpetati jooksjaid ühes sammus ühtlaste vahedega ja ilusa ristküliku kujuliselt jooksma. ... Veel räägivad nad, et pidid jooksma distantse kindla etteantud ajaga".
19. juunil süütas Kreeka näitleja María Moscholioú XXII olümpiamängude tule. 30 päeva väldanud tõrvikteatejooks kulges marsruudil Olümpia – Ateena (21. juuni) – Delfi – Saloniki – Blagoevgrad – Sofia (26. juuni) – Ruse – Bukarest (1. juuli) – Bacău – Iaşi – Chişinău (6. juuli) – Tšernivtsi – Vinnõtsja – Kiiev (11. juuli) – Poltava – Harkiv (13. juuli) – Belgorod – Kursk – Orjol – Tula – Moskva (18. juuli).
Olümpiatule tõi Lužniki staadionile kolmekordne olümpiavõitja kolmikhüppes Viktor Sanejev ja süütas olümpiavõitja korvpallis Sergei Belov.
19. juulil viisid Moskvasse lähetatud delegatsioonid olümpiatule rongiga Leningradi, Tallinna, Minski ja Kiievisse, kus toimusid ka tõrvikteatejooksud.
Olümpiamängudevastane boikott
pisi|left|XXII olümpiamängudel mitteosalenud riikide kaart Rahvusvahelist spordisuurvõistlust saatis olümpiamängudevastane boikotikampaania, mida toetasid 65 riigi esindajad.
Võidurelvastumine Euroopas ja Nõukogude agressioon Afganistani viis 1979. aasta lõpuks Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu diplomaatilised suhted ummikseisu. Järgmise aasta jaanuaris tegi vene dissident Andrei Sahharov üleskutse boikoteerida suveolümpiamänge.
14. jaanuaril 1980 esitas USA president Jimmy Carter Moskvale nõudmised Afganistanist lahkumiseks. Nende mittetäitmisel lubati kasutusele võtta erimeetmed, sealhulgas ka rahvusvaheline isolatsioon. Sõja jätkudes hakkas USA oma liitlasi keelitama, et nad mängudel ei osaleks.
Olümpiamängudevastasesse boikotti suhtuti erinevalt. Ameerika Ühendriikide peamised liitlased Kanada, Lääne-Saksamaa ja Iisrael ning enamik islami riike liitusid üleskutsega. Suurbritannia ja Austraalia, kes algul toetasid igati Afganistani-vastaste meetmete rakendamist, saatsid hiljem ikkagi oma delegatsioonid Moskvasse. Liitlaste leidmine Aafrika mandrilt osutus keeruliseks, kuigi Jimmy Carter saatis sinna läbirääkijaks poksija Muhammad Ali. Paljud riigid, kes otseselt ei tunnustanud boikotti, põhjendasid mittekohaletulekut majanduslike raskustega.
Olümpiamänge ametlikult boikoteerinud maad: Albaania, Ameerika Ühendriigid, Argentina, Bahrein, Bermuda, Filipiinid, Gambia, Hiina RV, Honduras, Hongkong, Iisrael, Indoneesia, Kaimanisaared, Kanada, Keenia, Liechtenstein, Lääne-Saksamaa, Malaisia, Malawi, Mauritaania, Pakistan, Paraguay, Saudi Araabia, Singapur, Tai, Tuneesia, Türgi ja Uruguay.
Riigid, kes ei vastanud kutsele: Antigua ja Barbuda, Araabia Ühendemiraadid, Bahama, Bangladesh, Barbados, Belize, Boliivia, Egiptus, Elevandiluurannik, El Salvador, Fidži, Gabon, Ghana, Haiti, Hiina Vabariik, Hollandi Antillid, Jaapan, Kesk-Aafrika Vabariik, Lõuna-Korea, Maroko, Mauritaania, Monaco, Neitsisaared, Nicaragua, Niger, Norra, Paapua Uus-Guinea, Panama, Sair, Somaalia, Sudaan, Svaasimaa, Togo, Tšaad, Tšiili ja USA Neitsisaared.
Iraan, Mosambiik ja Katar ei osalenud seetõttu, et neid ei kutsutud ROK-i.
Liberty Bell Classic
Ameerika Ühendriikide eestvõttel korraldati USA-s Philadelphias alternatiivsed spordimängud "Liberty Bell Classic" (mida sageli nimetatakse ka Olympic Boycott Games), kus osalesid Ameerika Ühendriikide, Austraalia, Bahama, Côte d'Ivoire'i, Egiptuse, Hiina RV, Iisraeli, Itaalia, Jaapani, Kanada, Keenia, Lääne-Saksamaa, Lõuna-Korea, Malaisia, Mehhiko, Sudaani, Sairi, Suurbritannia, Tai ja Uus-Meremaa sportlased.
Kohale saabunud meeskonnad
pisi|left|Ida-Saksamaa delegatsioon avatseremoonial XXII olümpiamängude alguseks saabusid Moskvasse küll 81 riigi esindajad, kuid pärast avatseremooniat lahkus Libeeria delegatsioon. Esimest korda võistlesid mängudel Angola, Botswana, Jordaania, Laos, Mosambiik ja Seišellid. Küprosele olid need esimesed suveolümpiamängud, olles osalenud samal aastal ka talimängudel.
Kolm riiki võistlesid 1980. aastal juba uute nimede all. Jätnud eelmise olümpia vahele, osales Tseilon Moskvas Sri Lanka nimega. 1972. aastal debüteerinud Dahomee kandis Benini nime. Kolmel eelmisel suveolümpial (1928, 1960, 1964) võistelnud teinegi Aafrika riik Lõuna-Rodeesia astus üles Zimbabwe lipu all.
Kohaletulnute seas kasutasid Andorra, Austraalia, Belgia, Hispaania, Holland , Iirimaa , Itaalia , Luksemburg , Portugal , Prantsusmaa , Puerto Rico, San Marino , Suurbritannia , Šveits , Taani ja Uus-Meremaa delegatsioonid rahvuslippude asemel olümpialippe, näidates sellega üles oma poliitilist meelsust.
1980. aasta suveolümpiamängudel osalenud riigid koos sportlaste arvuga.
Eestlastest sportlaste osalemine
Nõukogude Liidu valikvõistlustel kergejõustikus kandideerisid olümpiameeskonda edukalt Jaak Uudmäe kolmikhüppes tulemusega 17,07 m; Heino Puuste odaviskes 87,60 m; Jüri Tamm vasaraheites 80,40 m ning Enn Sellik 5000 ja 10 000 meetri jooksus. Välja jäid Heino Sild, Enn Rohula ja Elju Kubi.
Võistkondlikel aladel osalesid Viljar Loor võrkpallis ja Mait Riisman veepallis.
Ametlikult Eesti NSV päritoluga purjetajatest võistlesid Nikolai Poljakov (Soling), Aleksandr Zõbin (Tornaado) ning Vladimir Ignatenko ja Sergei Ždanov klassis 470.
Võistluspaigad
pisi|Avatseremoonia peaareenil
Moskva peamised spordiehitised
Olimpiiski spordikompleks (Спортивный комплекс "Олимпийский"). Olümpiakülast 25 km kaugusel
Armee Keskspordiklubi (Центральный спортивный клуб Армии, ЦСКА) spordiehitised. Olümpiakülast 23 km kaugusel. pisi|Sokolniki areen
Krõlatskoje spordikompleks (Спортивный комплекс "Крылатское"). Olümpiakülast 12 km kaugusel
Dinamo spordikompleks (Спортивный комплекс "Динамо"). Olümpiakülast 21 km kaugusel.
Väljaspool Moskvat toimunud võistlused
¹ uued spordiehitised, mis valmisid spetsiaalselt olümpiamängudeks
² olemasolevad spordiehitised, mida laiendati või remonditi olümpiamängudeks
Medalitabel
pisi|1980. aasta suveolümpiamängude pronksmedal.
Eesti sportlaste tulemused
Lisaks saavutasid Aleksandr Zõbin Tornaadol purjetamises ja Heino Puuste odaviskes neljanda, Enn Sellik 10 000 meetri jooksus kaheksanda ning Vladimir Ignatenko ja Sergei Ždanov purjetamises 470 klassis kümnenda koha.
Numismaatika
pisi|Olümpia sümboolikaga üherublane münt (1977) Aastatel 1977–1980 anti välja 45 mündist koosnev meenemüntide sari, mis vermiti Leningradi (Ленинградском монетном дворе) ja Moskva rahapajas (Московском монетном дворе). Kollektsiooni kuulusid:
Muud meened
Lisaks müntidele loodi muidki suveniire, näiteks mänguasju Miša ja Vigri, mida võib ka Eesti kodudest leida.
Inertsijõud
Inertsijõud, tuntud ka kui d'Alemberti jõud, on fiktiivne jõud, mis tuleb klassikalises mehaanikas sisse tuua selleks, et kirjeldada keha liikumist Newtoni II seaduse järgi ka mitteinertsiaalses taustsüsteemis. Sellisteks jõududeks on näiteks tsentrifugaaljõud ja Coriolisi jõud.
Inertsijõud on mitteinertsiaalsetes (kiirendusega liikuvates) süsteemides kehadele mõjuvad jõud, mis eksisteerivad ainult mitteinertsiaalsüsteemiga seotud vaatleja seisukohalt ja mille ainsaks põhjuseks on inerts ehk liikuva keha kiiruse jäävus väliste mõjude puudumise või kompenseerituse korral. Inertsijõudu nimetatakse näivaks jõuks, sest see pole mitte kiirenduse põhjus, vaid tagajärg.
Elva jõgi
Elva jõgi (ka Ulila jõgi) on Emajõe parempoolne lisajõgi. Saab alguse Valgjärvest Põlva maakonnas.
Jõe pikkus on 82,4 km ja valgla 451,4 km², üldine langus on 144 meetrit. Voolab läbi Elva linnast ja Keeri järvest.
Jõe alguses nimetatakse teda Tamme ojaks, Hellenurme kandis Hellenurme ojaks ning Keeri järvest allavoolu nimetatakse teda ka Ulila jõeks. Tõravere lähistel on seda nimetatud Tõravere jõeks.
Elva jõele on ehitatud mitmeid paisusid ja nende äärde veskeid: Palu, Hellenurme, Rundsu, Peedu, Voika, Tõravere. Jõe alamjooks oli XX sajandi alguses veetee, mis suurema veega sobis puidu parvetamiseks.
Tähtsamad lisajõed on Pulga oja ning Rõhu oja.
Suula
Suula (Morus bassanus, varem Sula bassana) on suulalaste sugukonda suula perekonda kuuluv lind.
Levik
Suulad elavad Atlandi ookeani põhjaosa rannikul suurseltsingulistena meresaarte rannikualadel. Nad pesitsevad peamiselt Briti saarte, samuti Fääri saarte, Islandi ja Norra rannikul. Ida-Kanadas pesitseb ta Newfoundlandi lähedastel ja Saint Lawrence'i lahe saartel.
Suulad talvituvad Lõuna-Euroopas ja Aafrikas kuni Roheneemesaarteni, Põhja-Ameerikas Virginiast kuni Mehhiko laheni. Sealjuures noorlinnud lendavad kaugemale lõunasse kui vanalinnud. Talvituspaigas veedavad noorlinnud sageli kaks-kolm aastat ega pöördu enne sünnipaika tagasi.
Eestis on suulat leitud kümmekonnal korral, sealhulgas 1956 leiti Vändra lähedal ilmselt tormi poolt vintsutatud noorlind ja 1961 nähti üht isendit Võilaiu juures.
Välimus ja eluviis
Täiskasvanud lind on hanesuurune, kaaludes 3–3,4 kg.
Suulade tiivad on pikad ja teravad (tiiva pikkus on 47–51 cm), saba keskmised suled on tüürsulgedest pikemad. Sulestik on valge, üksnes labahoosuled ja labakattesuled on pruunikasmustad. Peal ja kaelal on kreemikaskollane varjund. Jalad on kollakasrohelised, nokk hallikas ja kurgualune kiltkivimust. Silma ümber on sinine sulistumata rõngas.
Suulad lendavad väga hästi. Nad kas tiirlevad purilennus pesa lähedal või lendavad sõudelennul, mis vaheldub alatasa liuglennuga.
Suulad ujuvad samuti suurepäraselt. Väljaspool pesitsusperioodi võivad nad ujudes isegi ööbida.
Suulad suudavad ka sukelduda, ent seda teevad nad üksnes kõrgusest vette pikeerides. Vee all võib suula viibida kõigest mõne sekundi. Ta ujub vee all jalgade abil, tiivad pooleldi avatud. Niimoodi ei ole nad võimelised sügavale sukelduma, ehkki neid on leitud 70 meetri sügavusele pandud kalavõrkudest.
Häälitsused
Häälitsuse näide:
Pesitsemine
thumb|Suulad 'linnulaadal' [[Bonaventure'i saarel Kanadas]] thumb|Suulad [[Runde saarel Norras]] thumb|Suula muna
Nad eelistavad kitsaid karniise, millelt avaneb vaade merele. Kui neid ei jälitata, hõivavad linnud iga kaljueendi, kuhu pesa vähegi mahub, ja paiknevad nii tihedalt, et kaugelt vaadates tunduvad kaljud olevat lumega kaetud. Tegelikult on saarekaljud sageli kaetud teise valge aine, nimelt linnusõnnikuga.
Ohutumates paikades pesitsevad suulad ka saare tasandikel.
Suula pesa on rohmakas ja kohev, tehtud mudast, vetikatest ja kaljudel kasvavast umbrohust. Lind kohendab seda igal aastal ja niimoodi omandab pesa ajapikku soliidsed mõõtmed. Ehitusmaterjali toob isaslind, aga pesa ehitavad mõlemad vanemad. Suulapaar kaitseb maatükki, millel asub nende pesa. Pesad asuvad teisest nii kaugel, et vaenulikud naabrid ei ulatuks nokaga torkama, nimelt ei ole uurijad tuvastanud suuladel mingisugust koordineeritud sotsiaalset käitumist.
Nagu kombeks paljudel pelikanilistel, ei jäta suulad oma pesa kauaks järelevalveta, muidu lammutavad naabrid selle ära ja kasutavad omaenese pesa täiendamiseks. Munetakse 5-6 nädala jooksul märtsi lõpust mai alguseni. Munemisaeg on erinev nii eri aastatel kui ka lähestikku paiknevates kolooniates. Kurnas on üks muna, haruharva kaks. Kui esimene muna hukkub, võib emaslind uuesti muneda.
Ussa (Volga)
Ussa on jõgi Euroopas, Venemaal. Algab Volga kõrgustikult. Ülemjooksul voolab lõunasse. Keskjooksul pöördub itta, eraldatud Volgast kitsa maakitsusega, mis ühendab Žiguli mägesid Volga parema kaldaga. Alamjooksul voolab põhja, suubub paremalt Volgasse.
Suula
Pesitsemine
Munad on keskmiselt 76 mm pikad ja 49 mm laiad, ovaalsed. Värskelt munetud munad on sinakasrohelised, aga need kattuvad varsti linnusitaga ja muutuvad määrdunudvalgeks.
Ussa (Volga)
Jõe pikkus on 76 km ja valgala	2240 km².
Suula
Pesitsemine
Suulad ei varasta võõrastest pesadest mitte üksnes pesamaterjali, vaid ka mune. Emaslind vinnab võõra muna oma pessa ja hakkab seda ise hauduma. Nii et kui suula pesast leitakse kaks muna, pole sugugi kindel, et need on sama emase munad.
Ftaalanhüdriid
Ftaalanhüdriid on ftaalhappe anhüdriid valemiga C6H4(CO)2O.
Suula
Pesitsemine
Mune hauvad mõlemad vanalinnud. Seejuures on nad väga hoolikad, et muna või kogu pesa kaduma ei läheks. Suulad vahetavad teineteist välja, harilikult kord päevas (üsna harva). Kui vahetust ei toimu, võib lind kolm päeva järjest pesal kössitada.
Poegi hautakse keskmiselt 44 päeva, siis nad kooruvad. Pojad on koorudes pimedad ja paljad. Vanemad peavad neid pidevalt edasi soojendama. Udusulestik tekib 11. elupäevaks, aga poega soojendatakse hiljemgi. Alles 5.-6. elunädalast hakkavad vanemad teda üksinda jätma. Juhul, kui pesas oli kaks muna, hukkub üks neist varsti pärast koorumist. Poeg viibib pesas 70 päeva või enamgi. Selleks ajaks on ta omandanud pesasulestiku. Poeg turnib aeg-ajalt kaljuserval ja lehvitab tiibu, justkui harjutades lendamist.
Kui poeg on saanud 75 päeva vanaks, lõpetavad vanemad tema toitmise. Pojad lähevad siis merre ja alustavad kohe iseseisvat elu, ehkki ei oska veel lennata. Nad õpivad lendama alles 95.–107. elupäeval.
Toitumine
Suula toitub peaaegu eranditult kaladest, eelistades rasvaseid kalu (näiteks tursk, heeringas ja makrell). Ta korjab ka laevadelt loobitud toidujäätmeid ning kalade ja hüljeste töötlemisjäätmeid. Vahel sööb ta peajalgseid limuseid ja vähilaadseid.
Poegi toidab suula pooleldi seedunud ja väljaöögatud kaladega.
Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit
Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit (saksa keeles Christlich Demokratische Union Deutschlands, lühend CDU) on 1945. aastal asutatud erakond Saksamaal, mis ideoloogiliselt liigitub kristlik-demokraatlike ja konservatiivsete erakondade hulka.
Kui Saksamaa oli pärast Teist maailmasõda okupeeritud, tekkisid ülesaksamaalised poliitilised erakonnad. Nende hulgas muutus eriti mõjuvõimsaks pärast sõda loodud konservatiivne Kristlik-Demokraatlik Liit (CDU), mille lähimaks liitlaseks sai Baierimaal tegutsev Kristlik-Sotsiaalne Liit (CSU).
Positsioon Saksamaa poliitilisel maastikul
CDU ja CSU liidu põhiliseks vastaseks kujunes vasakpoolne Saksamaa Demokraatlik Partei (SPD).Veidi hiljem tekkis liberaalne Vaba Demokraatlik Partei (FDP), mis liikmete arvu poolest jäi küll eelmainituile tugevasti alla, kuid sellegipoolest mängis tähtsat rolli riigi poliitilises elus. Vabad demokraadid on kuulunud valitsuskoalitsioonidesse koos CDU või SPD-ga. Taastati ka ametiühingute ning teiste ühiskondlike organisatsioonide tegevus.
László Nemes
pisi|László Nemes
László Nemes (sündinud 18. veebruaril 1977 Budapestis) on Ungari filmirežissöör ja stsenarist.
Nemesi isa on lavastaja András Jeles ning aastatel 1989–2003 elas ta Pariisis, kus hakkas juba 13-aastaselt oma keldris õudusfilme tegema.
2015. aastal esilinastus Cannes'i filmifestivalil tema esimene täispikk mängufilm "Sauli poeg" (Saul fia), mis sai seal žürii suure auhinna. Hiljem anti filmile nii parima võõrkeelse filmi Oscar kui ka Kuldgloobus.
Enne seda töötas Nemes muu hulgas kaks aastat režissööri assistendina Béla Tarri filmi "Mees Londonist" (2007) tegemisel.
Tema enda lemmikud filmirežissööride hulgas on Michelangelo Antonioni, Andrei Tarkovski, Ingmar Bergman, Terrence Malick ja Stanley Kubrick.
Bremeni komtuur
Bremeni komtuur oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Bremeni komtuurkonda.
Fenüüläädikhape
Fenüüläädikhape on keemiline ühend, mis koosneb fenüülrühmast ja äädikhappest. Aine on valget värvi ja ebameeldiva lõhnaga. Et fenüüläädikhappest saab valmistada fenüülatsetooni, mida kasutatakse metamfetamiini ja amfetamiini valmistamisel, siis peetakse vajalikuks fenüüläädikhappe toodangut hoida kontrolli all.
Bremeni komtuur
Bremeni komtuurkond oli üks olulisemaid Liivi ordu välisvaldusi, mis anti Liivi ordumeistri võimu alla tõenäoliselt 1330. aastatel. Esimene komtuur, kes oli varem juba tegutsenud Liivi ordus, on nimeliselt teada 1339. aastast. Viimane komtuur, Franz von Dumstorp, pidi ametist loobuma komtuurkonna müümise tõttu Bremeni linnale.
Bremeni komtuurid pärinesid enamasti kohapealt ega olnud kuigivõrd seotud Liivi ordu poliitikaga Liivimaal, jäädes pelgalt oma valduse haldajateks.
Wuyi mäed
Wuyi mäed (hiina 武夷山, Wǔyí Shān) on mäestik Hiinas. Kulgeb edela-kirde suunas. Kõrgus kuni 2158 meetrit. Kogupindala 60 km².
Ice-cold Story
"Ice-cold Story" ("Jääkülm lugu") oli 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus 2. koha saavutanud laul. Laulu autor on Riine Pajusaar ja laulu esitas Iiris Vesik. Laul kogus hääletusvoorus 30 963 häält.
Aldo Leetoja
Aldo Leetoja (sündinud 11. veebruaril 1988) on eesti kahevõistleja.
Aldo Leetoja esindas Eestit Libereci maailmameistrivõistlustel. Avavõistlusel ühisstardiga sõidus oli ta pärast murdmaadistantsi 46. kohal, võistluste liidrist Todd Lodwickist maas 2.28,4. Hüppemäel ületas Aldo ainsa eestlasena 90 meetri joone ning 93,5-meetrine hüpe tõstis ta 35. kohale. Maailmameistriks tuli Todd Lodwick.
Normaaldistantsi hüppevooru lõpetas Aldo 11. kohaga. Oma 100-meetrise hüppega teenis ta 127,5 punkti ning pääses 10 km murdmaadistantsile liider Todd Lodwickust 32 sekundit hiljem. Lodwicku hüpe kandus 99,5 meetri peale. Lõppvõistlusel sõitis Aldo välja 22. koha, kaotades võitjale Lodwickule 2.50,5.
Aldo Leetoja treenerid olid Jukka Ylipulli, Petteri Kukkonen ja Ilmar Aluvee
Maailmameistrivõistlustel
2009 Liberecis
Professor Martensi ärasõit
"Professor Martensi ärasõit" on 1984. aastal ilmunud Jaan Krossi ajalooline romaan eesti päritolu Vene diplomaadist ja õigusteadlasest Friedrich Martensist. Teos kujutab Martensi elukäiku tema surmaeelse ühekõne ja tagasivaatena.
Sõites rongiga Pärnust Peterburi kõrvutab professor Martens meenutustes oma elukäiku 89 aastat varem elanud Saksa diplomaadi ja õigusteadlase Georg Friedrich von Martensi omaga. Muuhulgas räägib ta esimesest kohtumisest oma tulevase abikaasa Katiga ning vennapoja Johannese vahistamisest. Martens kirjeldab Nobeli rahuauhinna kandidaadiks olemist ja seda, kuidas ta siin-seal ennatlikult auhinna laureaadiks kuulutati. Samuti meenutab ta Portsmouthi lepingu sõlmimisega seotud piinlikku seika, milles Martens jääb Venemaa esindajate nimekirjast kogemata välja ning jaapanlased ei luba tal seetõttu rahuläbirääkimistel osaleda. Rongis kohtab ta eesti päritolu Soome sotsialisti Hella Wuolijokit.
Josef Allen Hynek
pisi|Josef Allen Hynek (vasakul) koos [[Jacques Valleega]] Josef Allen Hynek (1. mai 1910 Chicago – 27. aprill 1986) on USA teadlane, astronoom ja ufoloog.
Josef Allen Hynek sündis Tšehhoslovakkia immigrantide peres. Ta õppis ja töötas (sai professoriks) Chicago ülikoolis ja Ohio osariigi ülikoolis.
Teise maailmasõja ajal töötas ta salajases laboris, mis töötas välja raadio teel aktiveeritavaid meremiinide sütikuid. Selline sütik saadab välja raadiosignaale ja kui laev tuleb piisavalt lähedale, toimub plahvatus. 1952–1969 töötas ta teadusliku nõuandjana projekti "Blue Book" juures, mis registreeris USA õhujõudude rahastamisel ja otsesel ülesandel USAs toimuvaid ufojuhtumeid.
Anne Applebaum
Anne Elizabeth Applebaum (sündinud 25. juulil 1964 Washingtonis) on Poola-Ameerika ajakirjanik ja ajaloolane, kelle peamised uurimissuunad on Ida-Euroopa ja kommunismi ajalugu. Tal on USA ja aastast 2013 Poola kodakondsus.
Anne Applebaum sündis ameerika-juudi perekonnas.
Ta on õppinud ajalugu ja kirjandust Yale'i Ülikoolis ning rahvusvahelisi suhteid õppeasutuses London School of Economics. pisi|left|Anne Applebaum Anne Applebaum on abielus Poola endise välisministri Radosław Sikorskiga ja elab 2006. aastast Poolas, neil on kaks poega.
Georg Rosenberg
Georg Rosenberg (ka Georg Alfred Rosenberg; 20. oktoober 1870 Taagepera – 28. jaanuar 1935 Suure-Jaani) oli eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Ta õppis aastatel 1883–1890 Tartus gümnaasiumis ja aastatel 1890–1895 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas; ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Pidas prooviaastat Peterburi Jaani koguduses Jakob Hurda juures, ordineeriti õpetajaametisse 9. märtsil/21. märtsil 1897. Oli aastatel 1898–1935 Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja.
Debian
Debian (täisnimega Debian GNU/Linux) on vabatarkvaraline, avatud lähtekoodiga, Linuxi kernelil põhinev distributsioon, mis sisaldab rohkearvuliselt tarkvarapakette.
Debiani lõi 1993. aastal USA tarkvaraarendaja Ian Murdock. Distributsiooni nimetus Debian tuleneb Ian Murdocki ja ta naise Debra eesnimedest.
Algselt oli Debian spondeeritud Free Software Foundationi GNU projekti poolt, kuid tänaseks peetakse seda GNU projekti otseseks järglaseks. Enamus programmidest on samuti tehtud GNU projekti all (siit ka nimetus GNU/Linux) ning loomulikult on ka need programmid priivara. Siiski on põhiline, mida inimesed vajavad, rakendustarkvara, alates mängudest kuni uute programmide loomise vahenditeni. Debianiga tuleb kaasa üle mitme tuhande paketi (eelnevalt kompileeritud, efektiivsemaks ja lihtsamaks programmide paigaldamiseks koostatud tarkvara kogumid), mida võib kasutada ja edasi jagada lähtuvalt GNU General Public License'i tingimustest. Lisaks on üle mitmesaja paketi (non-free ja contrib), mida võib kasutada igaühel neist kaasas olevatest litsentsitingimustest lähtudes.
Debiani eeliseks peetakse tihti tema mugavat pakihaldussüsteemi, mille puhul pole kasutajal tarvis lahendada pakkide omavahelisi sõltuvusprobleeme, sest need lahendatakse automaatselt. Iga ajakohase Debiani peegli pealt on võimalik süsteemi alati uuendada.
STS-85
STS-85 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon.
Missiooni ajal paigutati üheksaks päevaks orbiidile satelliit CRISTA-SPAS-2, mis uuris Maa atmosfääri keskosa. Satelliidi pardal olid ka mõned elemendid, mida plaaniti kasutada tollal veel planeerimisjärgus olnud Rahvusvahelises kosmosejaamas.
Meeskond
Esialgu pidi missioonil piloodina osalema ka Jeffrey Ashby, kuid ta eemaldati omal soovil missioonilt, et ta saaks olla koos oma raskelt haige abikaasaga. Tema asemel läks kosmosesse Kent Rominger.
Nõva Veskijärv
Veskijärv (ka Nõva Veskijärv, Tamre järv, Tamra järv) on pruuniveeline düstroofne järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas, Tänavjärvest lääne pool. Järve kaldajoone pikkus on 7,8 km, valgla pindala on 23,5 km².
Järv on pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline, selle veevahetus toimub kaks korda aastas.
Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Veskijärve kaldal on RMK puhkeplats.
Teke ja ajalugu
Järv on eraldunud Litoriinamerest.
Järv on märgitud 18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardile, mille järgi jäävad Tamre järvest itta Intaste järv ja Tana järv.
Veskijärve veepinda on alandatud. Ammustel aegadel toimis ühendus Tänavjärvega.
Tuletikk
pisi|Põlev tuletikk
Tänapäeval toodetakse ka väävlivabasid tikke.
Mona saar
thumb thumb thumb Mona on saar Lääne-Indias Haiti ja Puerto Rico vahel. Pindala 57 ruutkilomeetrit. Saar on lame lubjakivilava, mida ümbritsevad pangad kõrgusega kuni 80 meetrit.
Saar on asustamata.
Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Wasilla
Wasilla on linn USA-s Alaska osariigi lõunaosas Matanuska-Susitna maakonnas. Asub Matanuska ja Susitna jõe oru vahel 48 km Anchorage'ist põhjaloodes.
Wasilla on maakonna suurim linn. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Wasillas 5469 inimest, 2005. aasta hinnangul 8471 inimest ja 2010. aasta rahvaloenduste andmetel 7831 inimest.
Endine Alaska kuberner Sarah Palin on endine Wasilla linnapea.
Pooljaam
Pooljaam ehk teivasjaam on raudteejaam, kus rong peatub vaid nõudmisel.
Teivasjaamast rongi sisenejad saavad osta sõidupileti piletimüüja/vagunisaatja käest, kuna teivasjaamas pileteid ei müüda.
Tänapäeval pole Eestis ühtegi teivasjaama, kuna rongid peatuvad kõigis peatustes olenemata sellest, kas rongist väljuda või rongi peale minna soovijaid on. Samuti saab pileteid osta vaid mõnes üksikus jaamas (sh Balti jaamas, Keila raudteejaamas, Kohila raudteejaamas) ning piletimüük toimubki peamiselt rongides.
Mening Kazakstanõm
Hümni tekst
Гимн_Республики_Казахстан
1886
1886. aasta (MDCCCLXXXVI) oli 19. sajandi 86. aasta.
Krankowi komtuur
Krankowi komtuur oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Krankowi komtuurkonda.
Dark Skies
"Dark Skies" on aastatel 1996–1997 eetris olnud USA telesari, mis on saanud Emmy auhinna.
Filmi järgi läbis 1940. aastal päikesesüsteemi gravitatsioonianomaalia, mille tagajärjel tekkis planeedil Maa gravitatsioonilõkse, -auke ja muid ohte, kuid need jäid inimestele esialgu märkamatuks. Paar aastat hiljem saabus Maale tulnukate uurimislaev, mis sattus ühte sellisesse lõksu ja kukkus alla, kuid enne hävimist suutis saata hädasignaali. Paar aastat hiljem saabus veel paar laeva, mis jäid samasugusesse gravitatsioonipöörisesse kinni ja kukkusid alla Roswellis 1947. aastal. Sellest avariist õnnestus pääseda ühel tulnukal, kes jäi salapärase ja varjatud riigiasutuse Majestic12 kontrolli alla. Majestic12 oli algselt loodud hoopis teistel eesmärkidel, kuid kuna selle eelmiste ülesannete profiiliga sobis kokku ka see ülesanne, jäidki MJ-12 (nagu Majestic12 lühidalt kutsuti) ülesannete hulka ka kontaktid tulnukatega ja nendelt USA sõjalis-tööstusliku kompleksi jaoks uute ideede ja tehnoloogiate väljauurimine. Olendit kutsuti EBE ehk inglise keeles Extraterrestrial Biological Entity (maaväline bioloogiline olend). Aastal 1950 saabusid Maale EBE kaasvõitlejad, kes ei olnud rahul sellega, kuidas teda koheldi. Kuigi MJ-12 suutis esialgu ära hoida avaliku konflikti, juhtus siiski nii, et 1952 juhtus Area 51 õnnetus, mille käigus objekti valvav turvatöötaja haavas paanikahoos ühte EBE-dest. Vastukaaluks tapsid EBE-d mitu turvameest ja tegid Washingtoni kohal jõudemonstratsiooni, mida tuntakse Washington 1952 juhtumina.
Kuuse-käbilind
Kuuse-käbilind (Loxia curvirostra) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast.
Levila
Kuuse-käbilind on hulga alamliikidena levinud Põhja- ja Kesk-Ameerikas, Euraasias ja Loode-Aafrikas. Lõunapoolseimad levikupiirkonnad on Nicaraguas, Vietnamis ja Luzoni saarel Filipiinidel.
Eestis on kuuse-käbilind sõltuvalt aastast harv kuni tavaline haudelind, tema pesitsusaegset arvukust on hinnatud 5000 – 75 000 paarile, ning talvist arvukust 1000 – 300 000 isendile. Kuuse-käbilinnu hulguränded pole seotud ühegi kindla aastaajaga ega ühegi kindla suunaga, vaid kulgevad peamiselt selle järgi, kus kohas ja kui suurel määral leidub toitu – okaspuude seemneid.
Elupaik
Eestis on kuuse-käbilinnu eelistatud elupaigaks kuusikud ja kuuse-segametsad, millega ta pesitsusajal on tihedasti seotud. Väljaspool pesitsusaega ja invasioonide ajal ilmub ta ka teistsugustesse puistutesse, isegi parkidesse ja suuremaisse aedadesse.
Pesitsemine
Paaride moodustumise aeg on hilistalv ja varakevad, kui isaslinnud teevad laulu saatel mängulende ja laulavad sageli ka puu ladvas. Emaslind ehitab tihti mitu pesa, enne kui ühte neist muneb. Pesamaterjali kogub ta üsna pesapuu juurest. Paksuseinaline ja sügav pesa koosneb peentest raagudest, rohukõrtest, samblast ja samblikust ning paikneb enamasti kuusel, harvem männil.
Kurnas on 3–5 muna. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist. Teda toidab isaslind, keda hauduja iga kord kuklasse heidetud pea ja avatud nokaga tervitab. Pojad kooruvad umbes kahe nädalase haudumise järel. Emaslind soojendab ja toidab poegi isaslinnu vahendusel vähemalt nelja päeva jooksul pärast nende koorumist. Poegi toidetakse pooleldi seeditud kuuseseemnetega, mida vanalind oma pugust välja kugistab. Suvel antakse poegadele ka putukaid.
Toitumine
Kuuse-käbilinnu peamiseks toiduks on kuuseseemned, mida ta hangib käbisid kuuskedelt lahti kangutades ja samal või mõnel naaberpuul lahates. Tihti pääseb käbi linnu käest lahti ja langeb pooleldi kasutamatult alla. Kuusekäbide ikaldusaastatel ja kevade poole, kui kuuseseemned on ära kasutatud, asub ta männikäbide kallale, millega toimib samal viisil. Alles väga suure toidunappuse korral tuleb ta otsima seemneid mahalangenud käbidest või asub lehtpuude seemnete kallale, Suurte ikalduste puhul lepib ta isegi maast hangitavate rohuseemnetega. Suvel sööb vähesel määral putukaid.
Hind Laroussi
pisi|Hind Laroussi Hind Laroussi Tahiri (esinejanimega Hind; sündinud 3. detsembril 1984 Goudas) on Hollandi laulja.
Ta esindas Hollandit 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis lauluga "Your Heart Belongs to Me". Oma poolfinaalis sai ta 13. koha ega pääsenud finaali.
1885
1885. aasta (MDCCCLXXXV) oli 19. sajandi 85. aasta.
Põlva kihelkond
Kihelkonnas tegutses Põlva kihelkonnakool.
Kodori mäekuru
Kodori mäekuru (vene Кодорский перевал) asub Suur-Kaukasuse Peaahelikus Gruusia-Dagestani piiril. Ühendab Andiiskoje Koissu ülemjooksu Dagestanis Alazani oruga Gruusias.
Hille Karm (kunstnik)
Hille Karm (sündinud 8. augustil 1967) on eesti ajakirjanik ja multimeediakunstnik.
Elukäik
Ta on osalenud heli-, video- ja filmikunstiprojektides ning tegutsenud teleajakirjanikuna. Hille Karmi loomingule on iseloomulik erinevate meediumide kasutamine, ta eelistab töötada avalikus ja piirideta ruumis.
Ühiskondlik tegevus
Ta on Eesti Meediakunstnike Ühingu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige.
Isiklikku
Tema elukaaslane on Ilmar Taska, kellega on tal poeg ja tütar, 2018. sündinud kaksikud Leo Peter ja Lea Petra Taska. Varasemast kooselust on tal 1989. sündinud tütar Sille-Liis Karm ja 1990. sündinud poeg Gaspar Karm.
Dietrich von der Steinkuhl
Dietrich von der Steinkuhl (tõenäoliselt 15. sajandi lõpp – 1570) oli viimane Vasknarva foogt.
Dietrichi isa oli tõenäoliselt Franz von der Steinkuhl. Ta pärines Marki krahvkonnast Bochumi lähedal asuvast Steinkuhlist, mis oli tema suguvõsa allood. Suguvõsa kuulus väikeaadli hulka.
Steinkuhl kaotas oma valdused Liivi sõja alguses, 1558. aasta juuni alguses, kui venelased Vasknarva linnuse vallutasid. Foogt oli toona Rakvere lähedal Gotthard Kettleri vägede sõjalaagris, veidi hiljem asus ta ümber Tallinna. Seal sai ta Tallinna peameheks (linnusepealikuks). Selles ametis oli ta kuni 1561. aastani, mil linn Rootsile alistus. Samaaegselt nimetas Steinkuhl end jätkuvalt ka endiseks Vasknarva foogtiks, seega lootis ta tõenäoliselt, et ordu suudab ehk oma kaotatud valdused siiski tagasi saada. Tallinna peamehena tegutses Steinkuhl igal juhul igati ordu huvides, vastandades end 1558. aasta teisel poolel Christoph von Münchhauseni avantüürile linn Taani kätte mängida ja 1561. aasta suvel osutas ta koos Caspar von Oldenbockumiga Tallinna Väikeses linnuses viimast vastupanu Rootsi vägedele. Seejärel pidi ta linnast aga lahkuma.
Juba sama aasta mais andis viimane ordumeister Gotthard Kettler talle eluaegseks lääniks Võisiku rüütlimõisa (Weseke, Woiseck) Põltsamaa lähedal. Tõenäoliselt ta sinna aga asuda ei saanud, sest 1558. aastal oli mõis maha põletatud ja hiljemalt 1560. aasta sügisest olid need alad venelaste võimu all, tõenäoliselt ei jõudnud ta Võisikusse kunagi. Ent lisaks Võisikule sai Steinkuhl endale lääniks ka Maeru, Ämari ja Langa külad Keila lähedal. Veel 1586. aastast on teada, et Hans Steinkuhl, Dietrich Steinkuhli pärija, valitses nende külade üle. Pole küll selge, kes tema pärija täpselt oli. On kahtlane, et ta pärast ordu sekulariseerimist abiellus, sest ta oli tõenäoliselt juba üle 60 aasta vana. Samas on Tallinnast juba 16. sajandi algusest teada Steinkuhli-nimelisi kodanikke, niisiis võis Hans olla ka Dietrichi linnakodanikust sugulane. Dietrich ise suri 1570. aastal ilmselt loomulikku surma.
Analüütiline keemia
pisi|80px|Bürett on kvantitatiivse [[tiitrimine|tiitrimise oluline tarvik]] Analüütiline keemia on keemia haru, mis tegeleb ainete koostise, struktuuri ja koguse määramisega. Selleks kasutatakse mitmesuguseid määramismeetodeid.
Põhjameri
thumb|Põhjameri satelliidifotol pisi|Põhjamere kalad pisi|Põhjameri vanal saksakeelsel kaardil Põhjameri on meri Euroopa rannikul. See kuulub Atlandi ookeani ääremerede hulka.
Merd piirab lõunast Euroopa maismaa. Läänes külgneb Põhjameri Suurbritannia saarega, edelas on see seotud La Manche'i väinaga. Idas piirneb see Jüütimaa ja Skandinaavia poolsaarega, mida lahutavad Skagerraki ja Kattegati väin. Läänemerest eraldavad Põhjamerd Suur- ja Väike-Belt. Põhjamere piir ei ole loodes ja põhjas täpselt fikseeritud: meri võib ulatuda Orkney ja isegi Shetlandi saarteni, põhjas külgneb see Norra merega, mis on Põhja-Jäämere osa.
Analüütiline keemia
Analüütiline keemia kasutab ainete keemiliste ja füüsikaliste omaduste erinevusi proovi koostise osaliseks või täielikuks määramiseks ja koostisosade kindlakstegemiseks. Analüütilise keemia alla kuuluvad ka proovide võtmise ja analüüsiks ettevalmistamise tehnikad, mõõtmistulemuste töötlemine, metoodikate valideerimine, analüüsimetoodikate arendamine jm. Analüütiline keemia leiab rakendust paljudes valdkondades: keemiatööstuses, keemiateaduses, biokeemias, meditsiinis, toiduainete tootmisel, keskkonnauuringutes, kohtukeemias, materjalide analüüsil jt.
Põhjameri
Skandinaavia ranniku lähedal on Põhjameri sügavam, isegi üle 700 meetri, mujal on sügavus alla 200 meetri, sest meri asub mandrilaval. Looded on Skandinaavia rannikul ja Skagerraki suus nõrgad, mujal tugevad. Põhjamerre tuleb palju magedamat vett Skagerrakist, samuti Reinist, Elbest ja teistest suurtest jõgedest.
Analüütiline keemia
Uuritava materjali olemuse põhjal jaguneb analüütiline keemia anorgaaniliseks ja orgaaniliseks analüüsiks.
Eesmärgid
Analüüsi eesmärgid puudutavad kas ühte, mõnd (näiteks ainete gruppi) või kõiki aine komponente ja eesmärgid võivad olla järgmised:
Põhjameri
Nimi
Antiikajal nimetati Põhjamerd Mare Germanicumiks ja Oceanum Germanicumiks. See nimi (Saksa või Germaani meri) kinnistus merele kuni 18. sajandini, mil asendus pikkamööda Põhjamerega. Nimi Põhjameri pärineb friisidelt, kes elasid otse mere lõunakaldal. Ent taanlased, kes elavad mere idakaldal, kutsuvad seda Läänemereks.
Analüütiline keemia
Meetodid
Analüütilise keemia põhilised meetodid jagunevad järgmiselt:
Instrumentaalanalüüsi meetodite rakendamine
Ainete segu komponentideks lahutamine on tihti vajalik aine puhta proovi saamiseks ja edasiseks identifitseerimiseks näiteks spektroskoopia abil. Suure efektiivsusega lahutusmeetoditest (efektiivsuse tagab protsessi toimumine loendamatu arv kordi) on levinumad gaasikromatograafia, vedelikukromatograafia ja kapillaarelektroforees. Need meetodid on vastava metoodika rakendamisel kasutatavad ka segu kvalitatiivseks ja kvantitatiivseks analüüsiks, näiteks retentsiooniindeksite määramise või proovile sisestandardi lisamise abil.
Põhjameri
Majandus
viikingiajast peale on Põhjameri olnud väga tiheda laevaliiklusega.
Põhjamere põhjas on suuri nafta- ja maagaasimaardlaid. Kuna Põhjameri ei ole eriti sügav, on neid võimalik merepõhjast ammutada.
Analüütiline keemia
Instrumentaalanalüüsi meetodite rakendamine
pisi|300 px|[[spektromeeter|Spektromeetri põhimõtteline skeem proovi füüsikalisest mõjutamisest kuni muutuste registreerimiseni: a) energia- (kiirgus-)allikas, b) proov küvetis, c) tajur, d) signaaliprotsessor, e) tulemuse registreerimine isekirjuti või arvutiga]]
Keemiliste ainete kvalitatiivseks või kvantitatiivseks määramiseks (tihti identifitseerimiseks) on kasutusel suur hulk erinevaid instrumentaalmeetodeid, milles uuritakse teatud füüsikalise mõjuri (elektromagnetiline kiirgus, magnetväli) vastastikust toimet aine aatomituumadega, elektronidega, aatomitega, molekulidega või kristallidega. Seejuures registreeritakse ainele iseloomulik spekter. Olulisemad spektraalmeetodid on järgmised:
Analüütiliste seadmete järjestikune ühendamine, nii et esmalt toimub proovis sisalduvate komponentide lahutamine ja seejärel lahutatud ühendite spektroskoopiline analüüs, võimaldab määrata individuaalsete komponentide sisaldust ja keemilist struktuuri. Seejuures vajalik proovi kogus on väga väike ja tulemused saadakse kiiresti. Mõned tänapäeval levinumad tandemtehnikad on järgmised:
Analüüsi käik
Keemiline analüüs tähendab üldjuhul proovi võtmist, proovi ettevalmistust, metoodika valimist, võimalike kõrvaltoimete elimineerimist, vajalike reaktiivide lahuste valmistamist, analüüsi läbiviimist (füüsikaliste või keemiliste suuruste mõõtmist), tulemuse arvutamist ja selle usaldatavuse hindamist.
Analüüsiaparatuuri korral on enamasti vajalik selle kalibreerimine, s.t tehakse kindlaks mõõdetud tulemuse ja aine kontsentratsiooni sõltuvus. Kõrvaloleval joonisel on illustratsiooniks toodud tüüpiline kalibreerimisgraafik.
Rialto sild
Rialto sild (itaalia ponte di Rialto) on üks Veneetsia Canal Grande (Suure Kanali) kolmest sillast, olles neist vanim ja tuntuim.
Esimene sild üle Suure Kanali oli 1181. aastal Nicolò Barattieri ehitatud pontoonsild ponte della Moneta. Seoses Rialto tähtsuse kasvuga asendati see 1250 aastal puusillaga, mille keskosa oli suuremate laevade möödalaskmiseks ülestõstetav. Sellest ajast on pärit ka silla nimi ponte di Rialto.
1310. aastal Bajamonte Tiepolo juhitud rahutustes sild osaliselt põletati. 1444 kukkus sild kokku veeparaadi jälgima kogunenud rahvamassi all.
15. sajandil ehitati sillale väiksed poekesed, mille linnakassasse makstavast rendist kaeti silla hoolduskulud.
1503. aastal tõstatati uue silla ehitamise vajalikkuse küsimus ja asuti vaagima erinevaid projekte; silla projekteerimise juures harjutasid kätt mitmed tuntud arhitektid, teiste hulgas ka Jacopo Sansovino, Palladio ja Vignola. Lõpuks valmis uus kivisild 1591. aastal Antonio da Ponte kavandatuna.
Leevi küla
Leevi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paikneb Leevi veskijärv.
Asukoht
Leevi küla asub Põlva maakonna lõunaosas, Võhandu jõe keskjooksul. Leevi külgneb läänes Jõeveere ja Himmiste külaga, põhjas Vareste, Süvahavva ja Vinso külaga, idas Nohipalo ja Lihtensteini külaga, lõunas Võru maakonna Võru valla Paidra ja Pindi külaga.
Ajalugu
Esmateated asulast pärinevad 1582. aastast Poola revisjonist (Lewykull). Alates 17. sajandist oli praeguse küla territoorium jaotatud kolme kihelkonna, Rõuge (Leevi mõis), Põlva (Vastse-Koiola mõis) ning Räpina kihelkonna (Palo mõis) vahel. Külas on olnud Leevi mõis, millest on tänapäevani säilinud vaid mõisa peahoone (tugevasti ümber ehitatuna), kus tegutses 2006. aastani Leevi Põhikool. Teistest mõisatest on säilinud vaid kõrval- ja abihooneid või nende varemeid ja Vastse-Koiola mõisa park. Mõisasüdame lähedus ja soodne asukoht Võru–Räpina maanteel aitasid kaasa, et Leevi sai 20. sajandi algul alevikuks. 1939–1950 oli Leevi vallakeskus, hiljem külanõukogu asupaik.
13.–15. augustil 1944 pidasid Leevi metsas raske lahingu taanduvad Saksa ja ründavad Vene väed. Pärast Teise maailmasõda oli Leevi ümbrus aktiivse metsavendluse ala, 28. septembril 1978 langes Leevi lähistel võitluses KGB operatiivtöötajatega Eesti viimane metsavend August Sabbe.
17. oktoobrini 2017 kuulus küla Veriora valda.
Küla tänapäev
Külas tegutsevad hooldekodu, kauplus, rahvamaja ja raamatukogu ning seal on Võhanduveere vabaajakompleks koos laululavaga. Võhandu jõel töötab 2002. aastast hüdroelektrijaam. 1970. aastatest on Leevi olnud ka Võhandu süstaslaalomi läbiviimise paik.
Tuntud isikuid
Leevilt olid pärit astronoom Hugo Raudsaar ja matemaatik Gerhard Rägo.
Imavere valla vapp
thumb|Imavere valla vapp Imavere valla vapp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Imavere valla vapp.
Vapp on kinnitatud 11. oktoobril 1996.
Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil kuldne tüvimik ja sellest tõusev vai, millel saateks paremal pool ristikuleht ja vasakul okaspuutaim, kõik kuldsed.
Põhjendus
Roheline värv sümboliseerib metsa ja rohumaid, kollane värv sümboliseerib põlluharimist ja viljakasvatust. Kuuse oks sümboliseerib metsandust, ristik sümboliseerib põllumajandust.
STS-94
STS-94 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon.
Columbia naasis Maale 17. juulil.
Meeskond
STS-94 missioonil lendas sama meeskond, mis oli lennanud missioonil STS-83. See on seni ainus kord kui kahel erineval kosmoselennul, millel oli enam kui üks meeskonnaliige, lendas täpselt sama meeskond.
Zvejnieki
Zvejnieki on paik Lätis Burtnieki järve kirdekaldal.
Urvaste kihelkond
pisi|Urvaste kirik
Urvaste kihelkond (ka Antsla kihelkond; võru keeles Urvastõ kihlkund; saksa keeles Kirchspiel Anzen, Urbs Kirchspiel; lühend Urv) oli ajalooline kihelkond Võrumaal ning Tartu ja Võru kreisis Liivimaa kubermangus.
Ajalugu
Urvaste kihelkonna ala kuulus algselt Ugandi muinasmaakonda, hiljem Tartu piiskopkonda. Esimestena mainiti 1405. aastal Vaabina ja Antsla mõisa, 1413. aastal nimetati ka Urvaste kirikut. Liivi sõja järel jäi Urvaste kant Poola, 1625. aastast Rootsi võimu alla. Rootsi aja algul taastati sõdades hävinud kirik ning sinna saadeti esimene luteri pastor, soomlane Jacob Schomann. 1688. aastast on säilinud teade Urvaste köstrikoolist, kus õppis 25 poissi. Kihelkonnast eraldusid Karula, Kanepi ja Sangaste kihelkonnad.
Põhjasõja ajast on teada lahing Uhtjärve juures 17. juulil 1702. 1732 taastas pietistlik pastor J. Ch. Quandt köstrikooli, kus töötasid ka talurahvast pärit õpetajad Koljo Adam, Mango Hans ja Matsi Kärt. 1735. aastal tegutses kihelkonnas ka kolm mõisakooli. 1780. aastaks oli Urvastes 627 talu ja 60 popsikohta ning kokku 8820 elanikku. 1836 osteti Urvastes päriseks esimene talu Võrumaal: Linnamäe mõisale kuulunud Murru talu. 1840. aastate talurahvarahutustes osales ka Urvaste kandi rahvas, kelle mõisteti 1842. aastal Vana-Antslas toimunud sõjakohtu istungil ihunuhtlust. 1845–48 läks kihelkonnas õigeusku 830 inimest; 1847 asutati Kassimõisa õigeusu kogudus, 1895 ehitati Kraavile Püha Eliase kirik.
Eesti esimesel üldlaulupeol Tartus 1869. aastal osales ka Urvaste laulukoor, teisel laulupeol 1879. aastal tuli Vaabina orkester II kohale. 1877 loodi Eesti Aleksandri kooli Urvaste abikomitee, 1884 karskusselts Koit.
10. aprillil 1918 Riias toimunud maakoosolekul luges Vana-Antsla vallavanem Peeter Koemets ette Lõuna-Eesti vallavanemate märgukirja, milles nõuti iseseisvust ega soovitud liituda koosolekul välja pakutud Balti hertsogiriigiga. Vabadussõja ainuke lahing Urvaste kandis toimus kihelkonna lõunatipus Saeras 20. märtsil 1919 Võrumaa kaitsepataljoni ja Nõukogude Venemaa vägede vahel. Seevastu vabaneti 1941. aastal kogu kihelkonnas ja Antsla vallas Nõukogude võimust juba enne Saksa armee saabumist, 1944. aastal augustis toimusid aga ägedad lahingud Punaarmeega. Teise maailmasõja järel 1944–53 tegutsesid Linnamäel metsavennad Juhan Huska juhtimisel.
Floyd Landis
Floyd Landis võitis 2006. aasta Tour de France'i, kuid oli sunnitud võidust loobuma. Nimelt osutus 20. juulil toimunud 17. etapi järel Landisele tehtud dopinguproov Rahvusvahelise Jalgrattaliidu teate kohaselt positiivseks. Proov näitas liiga kõrget testosterooni taset. Positiivseks osutus ka B-proov. Landis ise teatas enne B-proovi tulemuste selgumist, et ei tunnista ennast olukorras süüdi ning kõrge testosteroonitase on tingitud tema keha iseärasustest. Alles 2010. aastal tunnistas ta, et tarvitas keelatud aineid alates 2002. aastast. Lisaks üldvõidule kaotas ameeriklane ka auhinnaraha 450 000 eurot ning sai kaheaastase võistluskeelu. Phonaki meeskond teatas tulemuste selgumise järel Landise vallandamisest meeskonnast. Floyd Landisest sai esimene rattur tuuri ajaloos, kellelt võeti võit dopingu kasutamise tõttu.
Prantsusmaa velotuuri üldvõitjaks tõusis Landisele 57 sekundiga kaotanud hispaanlane Óscar Pereiro.
Pille Neeve
Pille Neeve (kunstnikunimedega Billeneeve, bille tuul, willu endelitytar, Sybille Neeve ja Bille Neeve; sündinud 17. november 1975) on eesti kunstnik.
Näitused
2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008