cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dialektika
Platon
Platoni dialoogides uurib Sokrates küsimuste-vastuste vormis oma vestlusparnerite arusaamasid üldiste filosoofiliste küsimuste kohta, mille tulemusel selgub, et vestluskaaslase arusaamad on rajatud vastuolulistele eeldustele. Näiteks varases dialoogis "Euthyphron" küsib Sokrates Euthyphronilt vagaduse definitsiooni. Euthyphron vastab, et vaga on see, keda jumalad armastavad. Sokrates osutab sellele, et jumalad tülitsevad omavahel, sealhulgas armastuse ja vihkamise küsimustes. Euthyphron möönab seda. Sokrates teeb järelduse, et on olemas vähemalt üks asi, mida ühed jumalad armastavad, teised vihkavad. Euthyphron möönab sedagi. Sokrates järeldab, et kui Euthyphroni vagadusedefinitsioon peab paika, siis peab olema vähemalt üks asi, mis on nii vaga kui mittevaga, sest seda jumalad nii armastavad kui ka vihkavad. See on aga absurdne, nagu Euthyphrongi möönab.
Platoni "sokraatiline dialektika" (sokraatiline meetod) sisaldab esiteks tarkade ja oskajate iroonilist küsitlemist. Näiteks küsides fiktiivses vestlussituatsioonis prokurörilt, mis on "õiglus", jäetakse mulje, et seda tahetakse siiralt teada saada, kuigi pärast ilmneb, et küsija teab isegi paremini kui ekspert, mis õiglus olla ja mitte olla võiks. Seega, teiseks osaks on vestluspartneri väidete ja esialgsete arusaamade kummutamine ehk elenktika, mis seisneb vasturääkivuste ja ebakõlade väljatoomises, kuni "ohvriks" valitud vastluspartner on oma arusaamade nõrkusest aru saanud. Kolmandaks komponendiks on sünniabi ehk maieutika, mis tähendab seda, et vastuoluliste käsitluste kõrvalejätmise järel aidatakse suunavate küsimustega vestluspartneril oma arusaamasid täpsustada ning neid kooskõlalisemaks teha. Kõik kolm komponenti esinevad kogu vestluse vältel, tihti küllaltki üllatavalt vaheldudes, ning põimivad arutluse elavaks ja motiveeritud vestluseks.
"Seetõttu, Phaidros, olen ma suur jaotamiste ja ühitamiste armastaja, sest seeläbi suudan ma ehk kõnelda ja mõtelda. Ja kui ma usun, et keegi on võimeline nägema ühtsust, kui see on ka loomu poolest kasvanud paljuseks, siis lähen ma talle järele, justkui jumala jälgi mööda. Enamgi veel, neid, kes on võimelised seda nägema, kutsun ma tänase päevani "dialektikuteks", jumal teab, kas see nimi on õige või mitte."
Dihaireesil on oma printsiibid. Näiteks tuleb uurimise objekti jaotada võimalikult väikeseks arvuks osadeks (seega, kõige parem: kaheks); jaotus peaks olema tasakaalus, nii et kummalegi või igale poole(le) jääb sama kaalukas haru. Samas pole jaotusest tulenev mõistete puu absoluutne, jaotusi on võimalik teha mitmeid, mõned neist on lühikesed, mõned pikemad, mõned mittemidagiütlevad: aotamisel on oma mõõt. Jaotamise eesmärgiks pole ka kogu mõistehierarhia kindlakstegemine, vaid pigem määratluse juures asjassepuutumatute valdkondade välistamine. Dihaireesi võib pidada ka instrumendiks mõiste võimaliku asukoha kindlaksmääramisel, sest mõiste tähenduse tegelik määratlemine – kui selle asukoht asjassepuutumatu suhtes on kindlaks tehtud – toimub näidete, müütide, teoreetiliste spekulatsioonide abil.
Hegel
Hegeli dialektikat iseloomustatakse sageli järgmise skeemi abil (Hegel ise seda ei kasutanud): teesi eitab sellele vasturääkiv antitees ning süntees haarab endasse olulise nii teesist kui ka antiteesist. Näiteks esitab Hegel "Loogikateaduses" olemasolu dialektikat nõnda: esiteks, olemasolu tuleb postuleerida puhta olemisena (tees); teiseks, puhas olemine osutub lähemal uurimisel eristamatuks eimiskist (antitees); ometi ühinevad olemine ja eimiski saamiseks (süntees), kui taibatakse, et see, mis hakkab olema, samal ajal naaseb eimiskiks.
Nagu Platoni dialektikagi, toob Hegeli dialektika välja varjatud vastuolud: dialektilise protsessi iga staadium on eelmise staadiumi varjatud vastuolude tulemus.
Kogu läänemaailma ajalugu on Hegeli meelest dialektika, milles jõutakse võõrandumiselt orjuse näol enesega ühinemiseni vabade ja võrdsete kodanike mõistuspärase, konstitutsioonilise riigi näol.
Marksistlik dialektika
Karl Marx ja Friedrich Engels leidsid, et Hegel "seisab pea peal", ning püüdsid ta tagasi jalgadele asetada, vabastades Hegeli loogika idealistlikust suunitlusest ning töötades välja materialistliku dialektika (marksistliku dilektika). Dialektilisest ja materialistlikust lähenemisest ajaloole tekkis ajalooline materialism, mis leidub Karl Marxi, Friedrich Engelsi, Vladimir Lenini ja Lev Trotski töödes. Dialektilises meetodis hakati Karl Korschi, György Lukácsi ja mõningate Frankfurdi koolkonna esindajate töödest lähtudes nägema igasuguse materialistliku poliitika möödapääsmatut alust.
Stalinismi ajal arenes marksistlikust dialektikast niinimetatud marksistlik-leninlik filosoofia, mida ametlikult jaotati dialektiliseks materialismiks ja ajalooliseks materialismiks. Marksistlik-leninlik filosoofia mandus ideoloogiliste piirangute tõttu suuresti skolastikataoliseks tühisõnaliseks targutamiseks, kuigi mõned Nõukogude filosoofid, eriti Evald Iljenkov, tegelesid marksistliku dialektikaga täiesti tõsiselt ja sügavalt.
Libertas Eesti Erakond
Libertas Eesti Erakond oli Eesti erakond, 1994–2001 eksisteerinud Eesti Sinise Erakonna ja 2001–2009 eksisteerinud erakonna Demokraadid – Eesti Demokraatlik Partei õigusjärglane.
Põhjala
pisi|Põhja-Euroopa Põhjalaks nimetatakse poeetiliselt Põhjamaid või Põhja-Euroopat.
Kaleva
Kaleva on poolmüütiline maa, läänemeresoomlaste asuala. See mõiste esineb läänemeresoome (ehk kaleva) rahvaluules ning 20. sajandi alguse uusromantilises kirjanduses ja poeesias.
Libertas Eesti Erakond
Libertas Eesti Erakond asutati Eesti Demokraatliku Partei põhikirja muutmisel 4. veebruaril 2009 ja vastav muudatus registreeriti äriregistris sama aasta 2. märtsil. Erakonna esimeheks jäi senine Eesti Demokraatliku Partei esimees Jaan Laas.
Erakond kuulus üleeuroopalisse poliitilisesse liikumisse Libertas.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel osales Libertas Eesti Erakond kuueliikmelise nimekirjaga, kogus 0,6% häältest (2206 häält) ega saanud ühtegi mandaati.
Seisuga 1. jaanuar 2010 oli erakonnal 1009 liiget.
12. juulil 2010 toimunud kongressil otsustati erakonna tegevus lõpetada.
Javari jõgi
pisi|400px|Amazonase jõgikond Javari (portugali Javari, hispaania Yavarí) on jõgi Lõuna-Ameerikas. Algab Andide eelmägedest. Voolab rahulikult kirdesse, suubub paremalt Amazonasesse.
1312
1312. aasta (MCCCXII) oli 14. sajandi 12. aasta.
Erottaja
Vaade Erottajale lõunast|thumb Erottaja ('eraldaja'; rootsi Skillnaden) on väljak Helsingi kesklinnas. Seda loetakse Helsingi keskpunktiks, millest alates mõõdetakse teiste linnade kaugusi Helsingist. Erottajalt saab alguse Mannerheimintie.
Erottaja sai nime 19. sajandil, kui seal asunud turg oli piiriks Helsingi linna ja Uusimaa eeslinna vahel. Tänapäeval eraldab väljak nelja linnaosa:
Väljakul asub Helsingi Rootsi Teater (Svenska teatern).
McDonnell Douglas F-4 Phantom II
McDonnell Douglas F-4 Phantom II on kahekohaline ülehelikiirusega, kahe reaktiivmootoriga hävitus-pommituslennuk, mille konstrueeris Ameerika Ühendriikide mereväe tellimusel McDonnell Aircraft Corporation.
Ryanair
Ryanair on Iirimaa odavlennufirma, mille kodulennuväljaks on Dublini lennujaam ja 84 välislennuvälja. Ryanair opereerib üle 354 Boeing 737-800 üle 1600 lennuliinil Euroopas ja Marokos. Ryanair on Euroopa suurim odavlennufirma, reisijate arvu poolest Euroopas kolmas lennufirma ja rahvusvaheliste reisijate arvu poolest maailma suurim.
McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Ühendriikide sõjaväe relvastuses oli Phantom II aastatel 1960–1996. Vietnami sõjas oli F-4 peamine õhuruumis sõjalise ülekaalu tagamise lennuk Ameerika Ühendriikide lennuväes, mereväes ja merejalaväes. Aastal 2001 oli veel üle 1000 F-4 lennuki 11 riigi relvastuses üle maailma.
Üks F-4C Phantom II hävitus-pommituslennuk kuulub ka Eesti Lennundusmuuseumi kollektsiooni.
Tehnilised andmed (F-4E)
tühi|400px|F-4B Phantom II ortograafilises projektsioonis joonised
Ryanair
Firma asutati 1985. aastal.
Sihtkohad
Ryanairi viis suurimat baasi on Londoni Stanstedi lennujaam (106 lennuliini), Dublini lennujaam (79 lennuliini), Girona Costa Brava rahvusvaheline lennujaam (64 lennuliini), Alicante lennujaam (57 lennuliini) ja Brüsseli Charleroi lennujaam (57 lennuliini).
Ryanair kasutab palju teisejärgulisi ja regionaalse tähtsusega lennujaamu, kus on odavamad maandumis- ja käsitlemistasud, selletõttu on ka lennufirma piletid odavamad. Näiteks ei lenda Ryanair Pariisi suurimasse lennujaama Charles de Gaulle'i lennujaama, vaid Pariisi Beauvais' lennujaama, mis asub Pariisist 85 km kaugusel.
Lennukipark
thumb|left|[[Boeing 737-800]] Ryanair sai oma 200. lennuki 5. septembril 2009. 2011. aasta märtsi seisuga on lennukipargi keskmine vanus 3,3 aastat.
Ajalugu
Tony Ryan asutas Ryanairi 1985. aastal Iirimaal. Ettevõtte asutamisest möödus mitu aastat, enne kui Ryanairi populaarsus hakkas kasvama. Sellise edu valemiks oli Michael O’Leary palkamine. Tema nägi Ryanairis seda, mida me näeme tänapäeval – Euroopa odavfirmat. Ameerikas oli see kontsept juba olemas. Selliseks ettevõtteks osutus Southwest Airlines, mis oli asutatud kümneid aastaid enne Ryanairi. Southwest Airlines pakkus odavaid reise Ameerikasiseselt. O’Leary teadis, et Euroopa on sama ühtne nagu Ameerika Ühendriigid ning arvas, et ühtse taeva loomine ei osutu probleemiks. O’Leary hakkas planeerima hindade alandamist, tegema koostööd odavate lennujaamadega (lennujaamasid nimetatakse odavateks, kui nad asuvad kaugel kesklinnast ning nende aastane reisijate arv on väike) ja vähendama pakutavaid teenuseid ja töötajaid.
1990ndate lõpuks oli O’Leary muutnud ettevõtte tundmatuseni: Ryanairil oli üle 5 miljoni reisija aastas. O’Leary reputatsioon kasvas. Ta oli kangekaelne mees, kes seisis oma tõekspidamiste eest. Nii ka siis, kui ettevõtte töötajad (pagasi transportijad) otsustasid streikima hakata. O’Leary võttis nende kohustused enda peale ja laadis kogu pagasi lennukisse ise. Selle tõttu kutsuti teda tooth-and-claw capitalist (eesti keeles hamba- ja küüniskapitalistiks). Mees oli tihti ebaviisakas reisijate vastu, kuid neid ei huvitanud see nii kaua, kuni nad said odavalt edasi reisida.
Juba 2003. aastal oli võimalik lennata sama odavalt nagu praegu. Reis Londoni ja Itaalia vahel võis maksta ainult 8.99€. Mitmete riikide juhid märkasid, et koostöö Ryanairiga oleks väga kasulik riigi majandusele ja tooks sisse rohkem turiste.[EE1]  Selle tõttu hakkas O’Leary saama meeletuid pakkumisi, et laiendada oma firmat Euroopa riikidesse. 2009. aastal lendas Ryanairiga 59 miljonit inimest. 2012. ja 2016. aastal oli see number vastavalt 76 miljonit ja 1,2 miljardit inimest.
Laienemine
Alates 2006. aastast on Ryanair proovinud laieneda ja võtta enda alla oma rivaali – Air Lingus ettevõtte. Air Lingus on Iirimaa lennufirma, mis on väiksem kui Ryanair, kuid ikkagi pakub viimasele konkurentsi. 23. oktoobril 2006. aastal ostis Ryanair 19,21% Air Linguse osalustest. 30. oktoobril teatas Ryanair kavatsusest ühendada ettevõtted ja jätkas osaluste ostmist. Euroopa Regioonide Komitee otsuse ajaks oli Ryanair ostetud 29,82% osalustest. Air Linguse õnneks ei nõustunud komitee nende kahe ettevõtte ühendamisega. Ryanair ei olnud sellega nõus ja jätkas osaluste ostmist. 2012. aastal jõudis komitee otsusele, et Ryanair peab loovutama kõik oma osalused, kuid Ryanair keeldus ja proovib tänapäevani osta Air Linguse firmat. ""
Weißeritzi kreis
Kreisi omavalitsusüksused
(Elanike arv 31. detsember 2006)
Linnad:
Etu-Töölö
Etu-Töölö on linnaosa Helsingis Töölös.
Etu-Töölö on Helsingi üks hinnatumaid elurajoone. Seal asuvad Eduskunna hoone, Temppeliaukio kirik, Soome Rahvusmuuseum ja Finlandiatalo.
Põhikude
Põhikude on taime koed, mis moodustavad valdava osa taime massist. Põhikude koosneb õhukeseseinalistest elusatest rakkudest, mille vahel on suured rakuvaheruumid. Neis rakkudes toimuvad mitmed olulised protsessid: fotosüntees, varuainete ja vee säilitamine, gaasivahetus jne.
Viited
Parenchyme
Tõnis Vaga
Tõnis Vaga (1975–2006) oli eesti luuletaja.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli matemaatikuna 2002. a. ja töötas seejärel tarkvarafirmas. Ta hukkus liiklusõnnetuses.
Teosed
Vaga, Tõnis 2007. Peegelruum. Fantaasia.
Mymla tütar
Mymla tütar (originaalis rootsi keeles Mymlans dotter, soome Mymmelin tytär) on soomerootsi lastekirjaniku Tove Janssoni muumilugude tegelane.
Ta on Mymla-nimelise tegelase tütar ning tema nimi on samuti Mymla. Mymla tütar on Väikese My õde.
Mymla tütart mainitakse raamatus tavaliselt lihtsalt Mymlana.
Luettelo Muumi-tarinoiden hahmoista
Kaartinkaupunki
Kaartinkaupunki (rootsi keeles Gardesstaden) on linnaosa Helsingis.
Kaartinkaupunki ala põhiplaan kinnitati 1812. aastal, kuid sellenimeline linnaosa loodi ametlikult 1959. aastal. Linnaosa sai nime seal asunud kaardiväelaste kasarmu järgi.
Menai Straits
pisi|Menai väina üks sildadest Menai Straits (kõmri keeles Afon Menai) on väin, mis ühendab Saint George'i väina Iiri merega ja eraldab Suurbritannia ja Anglesey saart.
Pikkus umbes 26 km. Laius kitsaimas kohas 180 meetrit. Suurim sügavus 24 meetrit, väikseim 4,3 meetrit. Väinas on tugevad looded, kõrgusega Saint George'i väina poolses otsas umbes 7 meetrit ja Iiri meres kuni 7 meetrit. Et need on eri kõrgusega ja ka eri faasis, on Menai väinas tugevad hoovused, kiirusega kuni 8 sõlme. Rohkete madalike ja karide tõttu on Menai väin ohtlik. Väina ületab mitu silda, sealhulgas Britannia sild.
Töölö
thumb|220px|Osa Taka-Töölöst Olümpiastaadioni tornist nähtuna Töölö on piirkond Helsingis, mille moodustavad kaks linnaosa: kesklinnale lähemal asuv Etu-Töölö ja kaugemal asuv Taka-Töölö.
Töölö küla on esmamainitud 1476. aastal. 19. sajandil hakati sinna ehitama suvilaid.
Zwickau kreis
Zwickau kreis on kreis Saksimaa edelaosas. See moodustati 1. augustil 2008 Zwickau maakreisi, Chemnitzi kreisi ja Zwickau linna liitmisel.
Kreisi omavalitsusüksused
(Elanike arv seisuga 31. detsember 2018)
Linnad:
Vallad:
Tatarlased
pisi|[[Kaasani khaaniriik|Kaasani khaaniriigi viimane valitsejanna Söyembikä koos pojaga]] Tatarlased (tatari keeles tatarlar, татарлар) on turgi rahvas, kelle elukohaks on Venemaa Euroopa osa, sh Volga keskjooks, ja Uural, Siber, Kasahstan, Kesk-Aasia, Xinjiang, Kaug-Ida.
Tatarlaste üldarv on 6 650 000 inimest, nendest 5 554 600 elab Venemaal (2002. aasta rahvaloenduse andmeil). Tatarlased moodustavad 52,9% Tatarstani 3,8-miljonilisest elanikkonnast. Enamik tatarlasi on sunniidid.
Eutychianus
Eutychianus oli paavst 275–283. Ta oli 27. paavst.
Eutychianus sündis "Liber Pontificalise" järgi Toscanas Lunis Marinuse pojana.
Eutychianuse paavstiks valimise päevana tunnustatakse 4. jaanuari 275, sest keiser Diocletianuse ajal toimunud kristlaste tagakiusamise tõttu on sellele vahetult eelnenud aja kohta säilinud vähe materjali ja Eutychianuse valitsemisaja daatumid on seetõttu ebamäärased. "Liber Pontificalise" järgi oli tema valitsemisaja pikkus 8 aastat 10 kuud ja 4 päeva, kuid ajaloolase Eusebiose andmetel ainult 10 kuud.
Eutychianuse ametiajast on teada eelkõige "Liber Pontificalises" sisalduva biograafia alusel. Ta lubas vaimulikel altaril õnnistada saagiks korjatud põllusaadusi: ube ja viinamarju, kuid neid kombeid peetakse tunduvalt hilisemateks. Eutychianus oli "Liber Pontificalise" järgi isiklikult matnud 342 märtrit, kuid tema ajal pole Roomas teada kristlaste tagakiusamisi. Eutychianus sätestas, et märtrite säilmed tuleb katta dalmaatikaga.
Ta ordineeris 14 presbüterit, 5 diakonit ja 9 piiskoppi.
Eutychianus suri 7. detsembril 283 ja ta oli viimane paavst, kes maeti San Callisto katakombides asuvasse paavstide krüpti. "Liber Pontificalise" järgi suri ta märtrina.
Eutychianust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on 8. detsember.
Imetajate loend
Imetajate loend loetleb imetajaid.
Selles nimekirjas on imetajate liigid ja teised taksonid. Muud zooloogia mõisted on loetletud loendites zooloogia mõisteid ja anatoomia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on loetletud loendis "Bioloogia mõisteid".
Kui taksonil on eestikeelne nimetus, siis see on paigutatud loendisse vastavalt oma kohale tähestikus. Taksoninimetuse järel on sulgudes ladinakeelne nimetus kursiivis. Edasi tulevad lühiandmed sugukondliku kuuluvuse (sgk) ja levila kohta, samuti leviku kohta Eestis:
Märkused
Tõenäoliselt välja surnud.
Alex Yoong
thumb|Alex Yoong Alex Yoong (sündinud 20. juulil 1976) on endine Malaisia Vormel 1 sõitja.
Yoong sõitis Vormel 1 sarjas ainult ühe aasta, 2002. aastal KL Minardi meeskonnas. See hooaeg tal ebaõnnestus. Oma paljude sõiduvigadega jäi ta selgelt alla tiimikaaslasele Mark Webberile. Hooaja lõpuks asendati ta testisõitja Anthony Davidsoniga.
Rjurikovitšid
300px|pisi|Kiievi-Vene (1054–1132) 300px|pisi|Kiievi-Vene [[1015–1113]] Vene kroonikate andmetel ("Jutustus möödunud aegadest" jt) tõstsid novgorodlased 859. aastal varjaagidest valitsejate vastu mässu, kuid pärast kolm aastat kestnud omavahelisi hõimusõdasid ja korratust kutsusid taas endale mere tagant valitsejad. Nii tulnudki mere tagant kolm venda-konungit – Rjurik, Sineus ja Truvor.
Rjurik valitsenud Novgorodis, Sineus Beloozeros ja Truvor Irboskas. Kahe noorema venna surm (864?) teinud Rjurikust Novgovorodimaa ainuvalitseja. Osa allikate järgi oli Rjurik Novgorodi (Holmgardi) linna rajaja.
1311
1311. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad - 1310. aastad - 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad
Aastad: 1306 1307 1308 1309 1310 - 1311 - 1312 1313 1314 1315 1316
Bartosz Kapustka
Karjääri alustas Tarnówi Tarnovia noortemeeskonnas. 2012. aasta augustis siirdus ta Krakówi Cracovia noortemeeskonda. Sama aasta oktoobrist kuulub klubi põhimeeskonda.
2016. aasta augustis siirdus ta Leicester Citysse, kuid ei suutnud seal läbimurret teha. Hooajal 2017–2018 oli ta Leicester Cityst laenul Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburg ja hooajal 2018–19 Belgia esiliiga klubis Leuven.
2020. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Legiaga. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Poola meistriks.
7. septembril 2015 tegi ta debüüdi Poola rahvuskoondises mängus Gibraltariga, mille Poola võitis 8:1 ja Kapustka lõi ka ühe värava. Ta kuulus Poola koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Narratiiv
Narratiiv (< ladina keeles narrāre 'jutustama') ehk lugu on väljamõeldud või reaalsete sündmuste ajaliselt ja põhjuslikult organiseeritud esitus.
Narratiiv võib esineda näiteks müüdi, jutustuse, muinasjutu, romaani, poeemi või ajalooraamatu kujul.
Narratiivi olemasoluks on vajalik
S1 (Berliin)
pisi|300px|S1 liinile jääva Mexikoplatzi peatuse jaamahoone S1 on Berliini S-Bahni liin Oranienburgi ja Berlin Wannsee vahel. Liin on ligi 52 km pikk ja sellel asub 35 peatust, neist viis väljaspool Berliini linna piiri. Tipptunnil sõidab liin 10-minutilise intervalliga, muul ajal 20-minutilisega.
S1 (Berliinin S-Bahn)
Robot
pisi|150 px|Inimesesarnane robot Robot (tšehhi sõnast robota – 'sunnitöö') on programmeeritav, automaatselt isetoimiv/-töötav masin, mida kasutatakse inimese liikumist ja tajumist asendavates töödes või toimingutes. Robot asendab inimest inimesele mittejõukohastel töödel, kuid robot ei saa olla täiuslik asendaja inimese enda töötegemisega ega täita funktsioone inimlikult. Roboteid on mitut tüüpi, näiteks tööstus-, militaar-, uurimis-, meditsiini-, põllumajandus- ja majapidamisrobotid.
Robotid on kaugjuhitavad, programmeeritavad või mõlemat korraga. Roboteid on ehitatud inimesekujuliseks, kuid enamik roboteid on mingi vajaliku funktsiooni täitva mehhanismi sarnased. Robotid on konstrueeritud teatud ülesannete täitmiseks, näiteks tööstusrobotid.
Teadus- ja tehnikaharu, mis tegeleb robotite uurimisega, nimetatakse robootikaks ehk robotitehnikaks. Lisaks on robootika inseneriteadus, mis tegeleb robotite kavandamise, ehitamise ja kasutamisega.
Ajalugu
Tänapäevane termin "robot" on tulnud tšehhi sõnast robota, mis tähendab sunnitöölist või pärisorja. Tšehh Karel Čapek kasutas 1920. aastal oma näidendis „Rossumi universaalsed robotid“ (inglise keeles „Rossum’s Universal Robots”) kunstlikku inimest ehk robotit. Näidendis valmistasid inimesed roboteid ning tehaseomanikud kasutasid neid meeleldi, kuni robotid hakkasid mässama ja hävitasid inimkonna.
Sõna "robootika" ilmus esimest korda Isaac Asimovi teadusulmeloos „Runaround“. Hilisemate Asimovi robotilugudega andis ta ideid ja eeskuju intelligentsete robotite väljatöötamiseks. Teadusulmeloos „Runaround“ sisaldub Asimovi kolm robootika seadust:
Esimene põlvkond
Esimesse põlvkonda kuuluvad kergema arhitektuuriga robotid, mis saavad edukalt hakkama vaid täpselt kindlaks määratud (determineeritud) tingimustes. Kui roboti mällu on salvestatud programm ja programmi ei muudeta roboti töötamise ajal, siis on tegu jäiga programmijuhtimisega robotiga. Sellistel robotitel puudub ümbrusetaju ja järelikult puudub neil võimalus saada välist tagasisidet. Manipulaatori liikumist ruumis juhitakse üksnes sisemistelt asendi- ja kiirusanduritelt saadud signaalide järgi.
Esimese põlvkonna robotid suudavad haarata esemeid, mille asukoht ruumis on roboti suhtes täpselt fikseeritud. Robotsüsteemis kasutatakse tehnoloogilisi abivahendeid, näiteks enne orienteeritakse töödeldavad detailid ruumiliselt või paigutatakse fikseeritud pesadega kassettidesse. Nii suureneb oluliselt robotsüsteemi hind ja väheneb töö paindlikkus. Kokkuvõtteks võib öelda, et esimese põlvkonna robotite juhtseadmete ülesanne on realiseerida jäigalt etteantud programm.
Teine põlvkond
pisi|Militaarrobot droon Teise põlvkonda kuuluvad ümbruskonda tajuvad robotid, mis kohastuvad keskkonnas toimuvate muutustega. Ümbrusetajuks vajaliku välise informatsiooni allikad on mitmesugused andurid, näiteks puute-, lähedus- ja lokatsiooniandurid ning tehisnägemine. Teise põlvkonna robotite juhtimisalgoritm sõltub konkreetsest olukorrast töötsoonis.
Kolmas põlvkond
Kolmanda põlvkonna robotid on autonoomsed ja saavad enamasti töötada ilma inimese järelevalveta. Sellistel robotitel on keskjuhtimissüsteem. Selle generatsiooni robotid õpivad kiiresti eri testitest, mis toimuvad simulatsiooni kaudu, mis modelleerivad füüsilisi, psühholoogilisi ja kultuurilisi tegureid.
Selliste simulaatorite arendamine ja väljatöötamine on tohutu ettevõtmine, mille kallal töötavad tuhandeid programmeerijad ja robotid, mis tegutsemise kohta kogutakse andmeid.
Majapidamisrobotid
Autonoomsete robotite arendamine koduste ülesannete täitmiseks on keerulisem, kui see esmapilgul tundub. Kuigi inimesel on kergem aru saada, kuidas teha mingit kindlat majapidamistööd. Kuid autonoomse roboti jaoks on see keeruline, et seda mõista ja teostada sarnaselt inimesega.
Robotitel pole kaasasündinud teadmisi. Robotil on vaja eelnevalt palju informatsiooni, et pesu pesta. Robot tahab teada, kuidas ja kuna ta peab mingit kindlat liigutust tegema. Selleks kasutab robot enda kaameraid ja andureid. pisi|Robottolmuimeja ja põrandapesurobot ühes Majapidamisrobotite seas on tänapäeval
Tehisintellekt
Kaasaegne arvutite tarkvara on juba nii täiuslik, et kasutatavat masintarkvara nimetatakse ülekantud mõttes tinglikult masinintellektiks ehk tehisintellektiks. Robotid suudavad piiratud valdkondades probleeme iseseisvalt lahendada, on nii öelda õppimisvõimelised. Tehisintellektiga robotid on saanud võimalikuks tänu tohutule arvutusvõimsuste arengule: kompaktse kerge "aju" ehitamine ülivõimsate miniprotsessorite abil, täiustatud tundlikkuse, selektiivsusega andurid (sensorid) ja võimalus määrata roboti täpset asukohta (GPS) ning MEMS inertsiaalandurite abil määrata asendit ruumis. Robot võrdleb kogutud/saadud informatsiooni oma andmekandjal salvestatuga ning tegutseb vastavalt sellele.
Roboti "aju" ei ole võimeline bioloogilisele ajule omasteks emotsioonideks ega empaatiaks, robotil pole instinkte ega võimet leiutada midagi uut. Roboteid on programmeeritud inimese liigutusi matkima. Näiteks Jaapanis "õpetasid" arendajad roboti tantsima, näidates tantsusammu ette.
Robotite kasutamise põhjused
Roboteid kasutatakse peamiselt inimvõimeid ületavas või ohtlikus tegevuses.
Matthew Festing
pisi|Matthew Festing
Robert Matthew Festing (30. november 1949 – 12. november 2021) oli Malta ordu suurmeister 11. märtsist 2008 kuni 28. jaanuarini 2017.
Matthew Festing oli Suurbritannia feldmarssali Sir Francis Festingi poeg. Ta kannab kuuldeaparaati.
Jaanuaris 2017 astus Festing vastuolude tõttu Vatikaniga ja pärast kohtumist paavst Franciscusega suurmeistri ametist tagasi.
GENIRE
GENIRE on Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudi veebikogumik, mis hõlmab aastatel 2011–2015 toimunud teadusprojekti "Põlvkonnad ja põlvkondade vahelised suhted kujunevas infoühiskonnas" tulemusi.
Peamisteks uurimisvaldkondadeks olid mitmete vanuserühmade igapäevane meediatarbimine ja sellega seonduvad arvamused ning põlvkondadevahelised suhted infoühiskonna kontekstis. GENIREs on avaldatud 50 teadustööd: 13 magistri- ja 3 doktoritööd, 15 bakalaureusetööd ning paarkümmend teadusajakirjades ja mujal ajakirjanduses ilmunud artiklit.
Felix I
Felix I oli paavst 269–274. Ta oli 26. paavst.
"Liber Pontificalise" järgi sai Felix I paavstiks 272. aastal ja oli ametis 2 aastat 10 kuud ja 25 päeva. Felix I paavstiks saamise kuupäevana tunnustatakse tänapäeval 5. jaanuari 269, sest Rooma keiser Diocletianuse ajal toimunud kristlaste tagakiusamise tõttu on sellele vahetult eelnenud aja kohta säilinud vähe tolleaegset materjali ja Felix I valitsemisaja daatumid on seetõttu ebamäärased.
Felix I sai kätte Antiookia sinodi poolt oma eelkäijale Dionysiusele läkitatud kirja, milles teatati Samosata Pauluse tagandamisest piiskopiametist. Segaduste pärast Antiookias kohustas Rooma keiser Aurelianus uut piiskoppi kuuletuma paavsti kogudustega osaduses olevate kogudustega. Felix I oli kirjavahetuses Pauluse järglase piiskop Domnus I-ga, tolle järglase Timeusega ja Aleksandria piiskopi Maximusega.
Felixile on omistatud usutunnistuse fragment Aleksandria Maximusele saadetud kirjas, mida 5. sajandil peetud debattidel kasutas Aleksandria Cyrillos. Sellele toetudes on eeldatud, et ta tunnustas Jeesus Kristuse jumalikku ja inimlikku loomust. Talle on omistatud veel 3 kirja, kuid nende autorsus on vaieldav.
Felix I suri "Liber Pontificalise" järgi märtrina 30. detsembril 274 ja maeti "Depositio episcoporumi" järgi San Callisto ("Liber Pontificalise" andmetel Via Aurelia) katakombidesse. Felix I on katoliku kirikus ja õigeusu kirikus austatud märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on 30. mail, kuid alates 1969. aastast ei ole katoliiklased enam kohustatud seda pidama, sest Paulus VI üleskutsel läbi viidud kaanoni revideerimisel oli Felix I üks neist pühakutest, kelle tegude kohta polnud säilinud piisavalt ajaloolisi andmeid. Teda on kunstis kujutatud koos ankruga.
Semjon Vengerov
pisi|Semjon Afanasjevitš Vengerov Semjon Afanasjevitš Vengerov [veng'eerov] (17. (5.) aprill 1855 Lubnõ, Poltava kubermang, praegu Ukraina territooriumil – 14. september 1920 Petrograd) oli vene kirjanduskriitik, kirjandusajaloolane, bibliograaf ja toimetaja.
Lapsena elas Minskis ja sai alghariduse kodus. 1868. aastal astus Peterburis gümnaasiumi, seejärel Peterburi Meditsiini ja Kirurgia Akadeemiasse (1872–1874). Pärast Peterburi ülikooli õigusteaduskonna lõpetamist 1879. aastal töötas kohtukaasistuja abina. 1880. aastal sooritas eksternina eksamid Tartu ülikooli ajaloo-filosoofiateaduskonnas. Alates 1890. aastast pühendus täielikult kirjandusajaloole ja bibliograafiale.
Asurad
Asura (sanskriti ja paali keeles asura ‘mittejumal’) on india mütoloogiates jumalike olendite nimetus, sageli nimetatud ka pooljumalateks.
Kunagi olevat asurad asunud jumalate kombel Trāyastriṃśa taevas, kuni selle valitseja Indra nad sealt minema kihutas. Asurad elavad enamasti Meru mäe koobastes ja peavad jumalatega raevukaid võitlusi, kuigi jäävad alati kaotajateks. Asurate ja jumalate tüliõun on müütiline puu Tšittapātāli, mille juured asuvad asurate valdustes, viljad aga küpsevad taevas.
Budistlikus kosmoloogias moodustavad asurad ühe kuuest olemasolu valdkonnast ning nende olekut peetakse õnnetuks.
833
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad
Aastad: 828 829 830 831 832 - 833 - 834 835 836 837 838
Umsiedlung
thumb|Umsiedlung ' it kujutav plakat 1939. aastast Umsiedlung (saksa keeles 'ümberasumine, ümberasustamine') ehk baltisakslaste ümberasumine oli aktsioon, mille käigus asustati 1939. aasta lõpus ja 1940. aasta alguses enamik Eesti ja Läti baltisakslastest ümber Saksamaa poolt okupeeritud Poola aladele.
1941. aasta veebruarist märtsini toimus Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise kokkuleppe alusel veel teine ümberasumislaine, Nachumsiedlung ('järelümberasumine').
Poliitilised kokkulepped
pisi|Molotovi-Ribbentropi pakti salajane lisaprotokoll, mis sai aluseks ka baltisakslaste ümberasustamisele Eestist ja Lätist 23. augustil 1939 Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel sõlmitud Molotovi-Ribbentropi pakt lõi eelduse baltisakslaste massiliseks ümberasumiseks. Pakti alusel jäid rohkearvulise saksa elanikkonnaga Eesti ja Läti Nõukogude Liidu mõjusfääri, samuti võimaldas pakt Saksamaal alustada sõjategevust Poola vastu, mille okupeeritud aladele ümber asustatud sakslased peagi paigutati.
28. septembril 1939, samal päeval, kui sõlmiti Eesti ja Nõukogude Liidu vaheline vastastikuse abistamise pakt, allkirjastati ka Saksamaa ja Nõukogude Liidu vaheline uus sõpruslepe, mille salaprotokollidega jäi Nõukogude Liidu mõjusfääri ka Leedu. Nii langes ära vahepeal Saksa ametkondadest läbi käinud plaan asustada Eesti ja Läti sakslased Leedu aladele. Ühtlasi andis Nõukogude Liit selle lepinguga rohelise tule sakslaste ümberasustamisele.
Saksa kultuuromavalitsuse president aastatel 1933–1938 Wilhelm Wrangell, kes enda sõnul puutus 1930. aastate teisel poolel ametikohustuste tõttu tihedalt kokku nn rahvussakslastega (saksa keeles Volksdeutsche) tegelemiseks mõeldud asutustega, on kirjutanud, et mõni aeg enne sõja puhkemist ei olnud neis ringkondades mingit juttu sakslaste ümberasustamisest. Ka on teada, et Saksa riigi juht Adolf Hitler oli veel septembris 1939 olnud baltisakslaste saatuse suhtes võrdlemisi ükskõikne. Võimuladvikus toimunud läbirääkimiste tulemusena nõustunud ta kogu baltisaksa rahvusgrupi ümberasustamisega, juhul kui see on Nõukogude Liiduga kooskõlastatud. Kui otsuse tegemisel oli oluliseks teguriks Poola rahvastiku vahetamise eesmärk, siis on ka leitud, et Hitler soovis selle sammuga Stalini usaldust võita. Nii kinnitas Saksamaa Nõukogude Liidu nõudmisel avalikkuse ees, et baltisakslaste ümberasumise ning Eestisse ja Lätti Nõukogude baaside sissetoomise vahel puudub seos. Ümberasumise evakueerimise või põgenemisena paistmine võinuks nimelt baaside rajamist kompromiteerida. Wilhelm Wrangelli sõnul oli Stalini huvi sel ajal vabaneda Nõukogude mõjusfääri jäävatel aladel elanud sakslastest Hitleri saksa rahvusgruppide kaitsmise ettekäändel teostatud ekspansionistliku idapoliitika taustal.
Ettevalmistused
9. oktoobril algasid Eesti-Saksa segakomisjoni läbirääkimised ümberasumise detailide asjus. Läbirääkimistel esindas Saksa poolt saadik Hans Frohwein ja Eestit Johannes Markus. Leping ümberasumise kohta sõlmiti 15. oktoobril. Sarnasele lepingule Saksamaa ja Läti vahel kirjutati alla 30. oktoobril. Sõlmitud lepingutega määrati kindlaks nii ümberasumise kord kui varanduslikud küsimused.
Kultuuromavalitsus hakkas ümberasumiseks ettevalmistusi tegema 27. septembril, asudes ühena esimestest toimingutest kõigile kultuuromavalitsuse liikmetele kolmes keeles (eesti, saksa ja vene) isikutunnistusi trükkima. See toimus umbes samal ajal, kui Saksa võimuladvik meelestus ümberasumise suhtes positiivselt, samas päev varem Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelisest kokkuleppest, mis ümberasumise võimalikuks tegi. Inimeste vahetu teavitamiseni ja põhjalikemate ettevalmistusteni jõuti veel mõnda aega hiljem.
Plaanitav massiivne ümberasustamisaktsioon toodi laiema avalikkuse ette 6. oktoobril 1939, kui Hitler pidas Riigipäevas kõne, milles rõhutas vajadust Ida-Euroopa rahvuslik koosseis ümber organiseerida. Kõne polnud suunatud otseselt baltisakslastele, ent selles vihjati vajadusele mitmesse riiki laiali pillutud saksa rahvusgrupid kokku koondada. Otsene teade eelseisvast ümberasumisest jõudis baltisakslasteni 8. oktoobril. Siis anti ka teada, et aktsioon tuleb lõpule viia loetud päevade jooksul. Seega oli teade vaja kiiresti üle Eesti laiali viia ja kuna paljudel sakslastel telefoniühendus puudus, asusid infot levitama vabatahtlikud, üks neist sel ajal Tartu ülikoolis õppinud Bernd Nielsen-Stokkeby. Ajakirjanduses ilmus ametlik teade järgmisel päeval. Anonüümselt ajalehes Revalsche Zeitung avaldatud tekst rõhutas vajadust järgneda Juhi kutsele ja rääkis eufemistlikult "kojupöördumisest" Reich ' i. Samal päeval ilmus ametlik ümberasumisele üles kutsuv teade ka Lätis, ajalehes Rigasche Rundschau.
Eestis
Ümberasumise tehnilise küljega tegelesid sakslased. Kogu korraldust juhtis Erik von Bremen, tema abilistena koordineeris Tallinna ja selle lähiümbruse sakslaste ümberasumist Eduard von Nottbeck, mujal Eestis August von Schulmann ning transpordi eest vastutas Walter von Hoerschelmann. Ümberasumise läbiviimiseks jagati Eesti ala 15 ümberasumispiirkonnaks, seejuures Tallinn, kus elas enamik Eesti sakslasi, jagati omakorda 17 tsooniks.
Ümber asumiseks oli vajalik kuuluda Saksa kultuuromavalitsuse rahvusnimekirja või saada rahvuskuuluvust kinnitav tõend siseministeeriumist. . Vabariigi Valitsuse otsustega ja Kodakondsuse seaduse ja Eestis asuva saksa rahvusgrupi Saksa Riiki ümberasustamise protokolli art. I alusel vabastati isikud Eesti kodakondsusest
Regulaarsed reisid ümberasujate äraviimiseks kestsid Eestis 18. oktoobrist 14. detsembrini 1939 ja Lätis 7. novembrist 16. detsembrini. Ümberasujad lahkusid laevadega Tallinnast, Pärnust ja Kuressaarest. Esimese reisi Tallinnast tegi Utlandshörn 18. oktoobril. lahkus teine laev – Der Deutsche, mis oli mõeldud vanadekodude asukatele ja haigetele, 4. novembril „Oceana" . Hiljem liitus nendega veel Sierra Cordoba. Kuressaarest ja Pärnust toimusid esimesed reisid 20. oktoobril, kui teele läks Adler Kuressaarest ning 14. detsembril Orotowa Pärnust.
16. oktoobril 1939 suleti saksa koolid. Aja jooksul tabas sama saatus ka teisi sakslaste organisatsioone. Saksa kultuuromavalitsus saadeti laiali 21. detsembril 1939, laialisaatmine oli formaalsus ja tulenes asjaolust, et saksa rahvusest isikute arv Eestis oli langenud alla poole 1934. aasta rahvaloenduse arvust. Lõplikult likvideeriti kultuuromavalitsus 1. jaanuari 1940 seisuga.
Lätis
Aktsiooni läbiviimine Lätis osutus keerulisemaks kui Eestis, kuna seal elas sakslasi neli korda rohkem, samuti oli sealse saksa rahvusgrupi sotsiaalne struktuur Eesti olukorrast erinev. Viiendik Läti sakslastest olid talunikud, käsitöölised, väikeettevõtjad või töölised ning nende kihtide esindajad vajasid Jürgen von Hehni sõnul enam mõjutamist kui varasema kõrgkihi esindajad.
Riiast lahkus esimene laev seniste Läti kodanikest sakslastega 7. novembril, enne seda oktoobris oli teele läinud kaks laeva Lätis elanud riigisakslastega. Viimane sügisese ümberasumise laev lahkus 16. detsembril. Lisaks Riiale läksid laevad ümberasujatega teele veel Liepājast ja Ventspilsist. Kevadel 1940 lahkus veel 506 inimest, kes polnud mingil põhjusel saanud seda sügisel teha. Jürgen von Hehn on seetõttu rääkinud ka kolmest ümberasumislainest: esimene toimus sügisel 1939, teine kevadel 1940 ja kolmas kevadtalvel 1941. Läti ajaloolane Inesis Feldmanis sellise jaotusega ei nõustu ja leiab, et loogiline oleks rääkida kahest ümberasumislainest, kuivõrd Hehni jaotuse esimesed kaks lainet toimusid samas juriidilises raamistikus.
Kohalejõudmine ja sisseseadmine
thumb|[[Baltisakslased Poznańis (1940)]] Ümberasujate laevad maabusid Gotenhafenis (Gdynias). Mõne päeva jooksul asustati nad esmastesse ajutistesse elukohtadesse. Elutingimused võisid seejuures olla väga erinevad. Kui baltisakslaste hulgas levis seetõttu kohati rahulolematus, siis Lars Bosse on märkinud, et samal ajal ümber asustatud Volõõnia, Galiitsia ja Narewi piirkonna sakslased pidid laagrilaadsetes tingimustes elama oluliselt pikema aja. Baltikumist ümber asustatud vabanesid samal talvel ja paigutati püsivamatesse elukohtadesse.
Kõik ümberasujad pidid läbima Saksa kodakondsuse taotlemise protsessi, ümberasumine automaatselt kodakondsust ei taganud. Taotlusi menetles 1939. aasta oktoobris Łódźis (toona Litzmannstadt) asutatud Sisserändajate Keskus (Einwandererzentralstelle, EWZ). Kodakondsuse saamine ei taganud ümberasujatele riigisakslastega võrdseid õigusi, näiteks oli nende liikumis- ja elukoha valiku vabadus piiratud.
Ümberasujate edasine mobiilsus
Sõjategevuse algus Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel 1941.aasta suvel ning Saksa vägede kiire edasiliikumine tekitas Saksamaa võimudes kahtluse, et see võib ümberasujate seas põhjustada tungi vanale kodumaale tagasi pöördumiseks. Seetõttu keelati ümberasunutel "põhimõtteliselt" tagasi Eestisse ja Lätti suunduda, ent samal ajal värvati ümberasujate seast hulgaliselt spetsialiste, näiteks arste ja tõlke, kes sõjaväe- või tsiviilvõimude teenistuses hõivatud idaaladele saadeti.
Sõja lõpus püüdsid baltisakslased Nõukogude vägede pealetungi eest lääne poole põgeneda. Selle käigus hukkus tuhandeid inimesi põgenikke vedanud ja Nõukogude allveelaevade torpeedorünnakus uputatud laeval Wilhelm Gustloff.
Heinrich Raspe
Heinrich Raspe Tüüringist (1204 – 16. veebruar 1247) oli Tüüringi maakrahv (Heinrich IV) alates 1231 ja Saksa vastukuningas alates 1246 kuni surmani.
Heinrich oli esialgu oma alaealise nõo Hermann II asevalitseja, kuid 1231 kukutas ta tolle ning kuulutas end maakrahviks. Seejärel õnnestus tal 1242. aastal saada koos Böömimaa kuninga Vaclav I-ga Saksa-Rooma keiser (1220–1250) Friedrich II alaealise poja, Saksa kuninga (1250–1254) Konrad IV asevalitsejaks.
1245. aastal läks ta aga peale Friedrichi kirikuvande alla panekut üle paavsti poolele ning valiti 1246 vastukuningaks. Ta võitis sama aasta augustis Nidda lahingus Konradit, kuid haigestus ja suri ootamatult vaid 6 kuud hiljem.
Tema pärandit nõudsid nii Wettinist Meißeni markkrahv Heinrich III (Tüüringi Judithi poeg) kui ka Brabanti hertsoginna Sophie (maakrahv Ludwig IV tütar) - see konflikt viis Tüüringi pärilussõjani.
Umsiedlung
Ümberasujate arv ja koosseis
Ümberasujad jagati rassilise väärtuse järgi nelja gruppi, kellest I ja II gruppi loetuid peeti sobivaks Poola koloniseerimiseks. Baltikumist ümber asunutest loeti neisse gruppidesse kuulunuks 72,3% Eestist ja 64,9% Lätist pärit ümber asunuid. Ühtlasi peeti Baltikumist pärit ümberasujaid rassiliselt keskmisest väärtuslikumaks, mistõttu peeti ka III väärtusgruppi arvatud baltlasi Poola aladele jätmiseks kõlbulikuks.
Seoses ümberasumisega vabastati ametist sh vaimulikud: Paide Püha Risti ja Anna koguduste õpetaja, ühtlasi Järva praostkonna praost Gerhard Pärli, Varbla koguduse õpetaja Carl Hellmut Intelmann, Kiviõli Peetri koguduse korraldaja õpetaja Arkadi Filippov, Piirsalu koguduse õpetaja Peter Paulsen, Harju-Madise koguduse õpetaja ja Paldiski koguduse hooldaja õpetaja Otto Wilhelm Etzold, Audru koguduse õpetaja Alfred Oebius, Reigi koguduse õpetaja Friedrich Schiele, Kodavere koguduse õpetaja Johannes Walter, Viljandi Jaani koguduse õpetaja August Westren-Doll, ja Kunda koguduse õpetaja Samuel Eberhard, Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja Ralph Mühlen. Saksa praostkonna õpetajaist vabastati ametist: Tartu ülikooli koguduse Saksa Pihtkonna õpetaja Gunnar Knüpffer ja Saksa praostkonna vikaarõpetaja Leonhard Brunovsky.
Tartu Ülikooli üliõpilaste arv vähenes sakslaste lahkumise tõttu, Tartu Ülikoolis õppis 1939. aastal üldse 150 saksa soost üliõpilase ümber ja juba 11. oktoobriks oli ülikoolile lahkumissooviavaldused esitanud umbes poolsada saksa soost üliõpilast. <!--
Lahkumise põhjused
Ümberasumine oli vabatahtlik, kuid sellega kaasaminekut mõjutasid mitmesugused tegurid, sealhulgas otsene propaganda.
Ümberasumise põhjustena on alates 1950. aastatest rõhutatud kahte peamist tegurit: hirmu bolševismi ees ja järgnemist Hitleri kutsele. Kui esimene kujunes pärast sõda domineerivaks motiiviks baltisakslaste endi seas, siis Hans von Rimscha tõstis 1957. aastal esile just viimase. Üleskutset ümber asuda tõlgendati tema sõnul käsuna, mille täitma asumist soosis avalik arvamus ja kogukondlik surve. Ka Lars Bosse on kommunismihirmu argumenti skeptiliselt suhtunud, leides, et seda ei toeta märkimisväärne hulk Baltikumi kohale jäänud sakslasi (ehkki vastavad arvud eri allikates kõiguvad tugevalt), samuti ei oleks reaalselt tajutud ohu korral olnud vaja massiivset propagandat, varade kompenseerimise lubadust ja koguni ähvardusi. Tema arvates saab kommunismihirmu arvestatava tegurina käsitleda 1941. aasta järelümberasumise puhul. Indrek Jürjo on nentinud, et pikemas perspektiivis ja Nõukogude repressiivpoliitika taustal ei olnudki baltisakslastel äraminemisele mingit arvestatavat alternatiivi, ehkki 1939. aastal eesolevatest repressioonidest veel selget ettekujutust ei omatud.
Olev Liiviku arvates on neid kahte tegurit enamasti vastandatud ning ühe või teise argumendi pooldamine on väljendanud pigem autori moraalset hinnangut ümberasumisele. Samas on ta ka välja toonud, et kuigi septembris 1939 veel baltisaksa rahvusgrupi seas märkimisväärset hirmu Nõukogude Liidu sissetungi ees ei olnud, siis alates ümberasustamise plaanide teatavakstegemisest oktoobri alguses hakati organiseerijate poolt sakslaste seas teadlikult paanikat õhutama. Paanika hajus aga kiiresti ja vähendas ühtlasi ka valmisolekut ümberasumiseks. Hitleri kutsele järgnemise argumendi üle arutledes on ta nentinud, et esimesest ümberasumislainest jäi maha ka hulgaliselt natsiideoloogia pooldajaid.
Üheks lahkumist soodustanud teguriks on peetud baltisakslaste senise ühiskondliku positsiooni kaotust pärast Eesti ja Läti iseseisvumist ning lootusetust tuleviku suhtes. Baltisakslaste varasemates mälestustes on kohati kutset ümber asuda tõlgendatud kui uuele missioonile asumist, seejuures nentides, et senine aastasadade pikkune missioon Baltikumis on lõppenud. Olev Liivik on oluliseks pidanud ka varasemat baltisaksa rahvusgrupi sõltumist Saksamaast ja tihedaid sidemeid viimasega. Ümberasujatele lubati ka märkimisväärseid majanduslikke ja sotsiaalseid hüvesid, mis võis samuti olla üks tegureid ümberasumise kasuks otsustamisel. Seejuures peab ta olulisemaks siiski pessimismi tuleviku suhtes kodumaale jäämisel, mis polnud seotud niivõrd kommunismihirmuga, vaid saksa vähemusrahvuse hääbumisega ning ka võimalusega, et mahajääjad heidetakse kogukonnast välja. Nende meeleolude levikule aitas kaasa nii Saksa riigi kui ka kohaliku baltisaksa eliidi tehtud propaganda.
Tadeusz Banachiewicz
pisi|Banachiewiczi bareljeef Krakówi observatooriumi seinal Tadeusz Banachiewicz (13. veebruar 1882 Varssavi – 17. november 1954 Kraków) oli poola astronoom, matemaatik ja geodeet.
Umsiedlung
Kohalik reaktsioon
Reageeringud toimunule Eesti ja Läti ühiskonnas ja ajakirjanduses olid vastuolulised.
Tadeusz Banachiewicz
Tadeusz Banachiewicz õppis Varssavi ülikoolis. Pärast seda, kui Venemaa võimud selle 1905 sulgesid, siirdus ta Göttingeni, seejärel Pulkovo observatooriumi. 1910–1915 tegutses Kaasani ülikooli juures Engelhardti observatooriumis. Ta oli Tartu Ülikooli eradotsent 1915, dotsent 1915–1917 ja professor 1917–1918 astronoomia alal.
Umsiedlung
Kohalik reaktsioon
Jüri Kivimäe on välja toonud, et Eesti ajakirjandus jälgis ümberasumist "reporterliku põnevusega" ja üldiselt olnud suuremates päevalehtedes esitatud ülevaated võrdlemisi neutraalsed. Ent leidus ka ühelt poolt rõõmustamist sakslaste lahkumise üle ja teiselt poolt vaenulikkust eestlaste suhtes, kes koos sakslastega lahkusid.
Tadeusz Banachiewicz
Ta siirdus 1919 kodumaale Krakówi ülikooli, kus oli professor ja observatooriumi direktor. 1922 sai ta Poola haridusakadeemia liikmeks. 1932–1938 oli ta Rahvusvahelise Astronoomiauniooni asepresident. Ta oli ka Poola Astronoomiaühingu esimene president ja Baltimaade geodeesiakomitee asepresident. Alates 1952 kuni surmani oli ta Poola Teaduste Akadeemia liige. Ta asutas ajakirja Acta Astronomica. Ta oli Varssavi ülikooli, Poznani ülikooli ja Sofia ülikooli audoktor.
Umsiedlung
Kohalik reaktsioon
Inesis Feldmanis on leidnud, et Läti ajakirjanduses levisid peamiselt vaenulikud meeleolud lahkujate suhtes. Tema sõnul võis taolise õhkkonna tekitamine olla osa Kārlis Ulmanise pressikampaaniast, et rahvast keerulises poliitilises olukorras konsolideerida. Samas leidunud ajakirjanduses siiski ka ümberasujate suhtes positiivsemaid hoiakuid peegeldanud tekste.
Tadeusz Banachiewicz
1939 deporteerisid natsid ta 183 Krakowi õppejõu ja töötaja hulgas piirkonna saksastamise operatsiooni Sonderaktion Krakau käigus Sachenhauseni koonduskaagrisse.
Umsiedlung
Kohalik reaktsioon
Jürgen von Hehn on kahe riigi meediakajastust võrreldes leidnud, et Eesti ajakirjandus oli lahkujate suhtes oluliselt positiivsemalt meelestatud kui Lätis. See olnud tema sõnul seotud sellega, et ka riigivõimu ametlik hoiak oli positiivsem kui Lätis.
Tadeusz Banachiewicz
Ta uuris astronoomiat, astrofüüsikat ja geodeesiat. Ta kirjutas üle 230 teadustöö. Ta oli Poola raadioastronoomia rajajaid. Ta muutis paraboolsete orbiitide kindlaksmääramise meetodit. 1925 leiutas ta krakoviaanide teooria: see oli eriline maatriksite algebra, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. See teooria lahendas hulga astronoomilisi, geodeetilisi, mehaanilisi ja matemaatilisi probleeme. Ta leiutas kronokinematograafi.
Umsiedlung
Majanduslikud tagajärjed
Eestlaste seas levisid ümberasumise toimumise ajal ühelt poolt lootused, et Eesti majandus võetakse jälle "enese kätte", ent teisalt leiti ka, et 14 000 inimese lahkumine toob kaasa kvalifitseeritud tööjõu ja kapitali väljaveo. Probleemiks peeti ka ostujõulisema elanikkonna vähenemist. Ümberasumine tõi Eestile kaasa ka rahalised kohustused Saksamaa ees seoses ümberasujate varade kompenseerimisega, ent need kaotasid tähtsuse pärast Eesti annekteerimist Nõukogude Liidu poolt.
Tadeusz Banachiewicz
Tema järgi on nimetatud asteroide ja kraater Kuul.
Umsiedlung
Majanduslikud tagajärjed
Samas oli Saksamaa vähemalt esialgu huvitatud majandusliku stabiilsuse püsimisest Eestis, mistõttu suuremate ettevõtete olulisemad töötajad ei saanud esimese ümberasumislaine käigus lahkuda.
Skulptor
pisi Skulptor ehk kujur on loovisik, kes tegeleb kujude ehk skulptuuride kavandamise ja valmistamisega.
Umsiedlung
Ümberasujate varade küsimus
Eesti ja Saksamaa ning Läti ja Saksamaa vahel sõlmitud lepingud määrasid muu hulgas kindlaks ka selle, millise osa oma varast võivad ümberasujad endaga kaasa viia ja mis peab maha jääma.
Suletud baltisaksa organisatsiooni vara läks Lätis otse riigile, Eestis vahendas vastavalt ümberasumise järel, 9. mail 1940 sõlmitud lepingule nende varade realiseerimist Saksa usaldusvalitsus. , mis tegutses aadressil Jaan Poska tänav 12a.