Stephan_Torre
Lahtine tulevik
Kas on olemas üksainus määratud tulevik? Küsimust võib mõista ontoloogiliselt: kas üksainus määratud tulevik on olemas piiramatu olemasolukvantori ulatuses? Presentist ja kasvava monoliidi teooria pooldaja ütlevad "ei". Aga nad võivad siiski teatud mõttes väita, et teatud mõttes meil on üksainus määratud tulevik. Nad võivad väita, et tulevik läheb teatud määratud viisil, ilma et nad peaksid ütlema, et tulevikuobjektid ja -sündmused on olemas. Mida see tähendab? Torre pakub, et jutt on määratud tõest tuleviku kohta. Määratud tõed on näiteks, et Berliin on Madridist rohkem kui 100 km kaugusel ja Liibüa lipp on roheline. Vähem määratud väited on näiteks, et Barcelona on Madridi lähedal ja et Vabadussammas on roheline. Selle üle, kuidas niisuguse väite tõeväärtust mõista, vaieldakse palju. Mõned on pakkunud, et need väited on küll tõesed või väärad, kuid mitte määratult tõesed ega määratult väärad. Teised pole nõus, et väited saavad olla tõesed, kuid mitte määratult tõesed. Edaspidi mõistetakse siin üheainsa määratud tuleviku olemasolu tuleviku kohta käivate määratud tõdede kohta, jättes lahtiseks, kas tõesus erineb määratud tõesusest. Autor teeb ettepaneku mõista küsimust "Kas on olemas üksainus määratud tulevik?" küsimusena: "Kas kõigil kontingentsetel propositsioonidel tuleviku kohta on määratud tõeväärtus?" Presentist ja kasvava monoliidi teooria pooldajad võivad vastata jaatavalt, kuigi nad eitavad tuleviku ontoloogilist olemasolu. Tuleviku olemasolu pole tingimata tarvis. Enamik presentiste leiab, et paljud kontingentsed propositsioonid mineviku kohta on määratult tõesed, kuigi minevikuobjekte ja -sündmusi pole olemas. Paistab siis, et presentistid ja kasvava monoliidi teooria pooldajad võivad analoogselt väita ka tuleviku kohta. Ükskõik kuidas presentist seletab, kuidas kontingentsed propositsioonid mineviku kohta on tõesed või väärad, (olevikus eksisteerivad tõetegijad, ersatsajad, tõetegijaprintsiipide eitamine: John Bigelow, "Presentism and Properties"; Craig Bourne, A Future for Presentism, Thomas Crisp, "Presentism and Grounding"; Trenton Merricks, Truth and Ontology; Ross Cameron, "Truthmaking for Presentists") nad võivad sama taktikat kasutada ka selleks, et kaitsta väidet, et kontingentsed propositsioonid tuleviku kohta on määratult tõesed või väärad. Tundub, et kasvava monoliidi teoreetik tahaks väga eitada, et kõigil kontingentsetel tulevikulausetel on määratud tõeväärtus. Kui ta väidab, et tulevikuobjektid ja -sündmused on olemas, siis küllap ta rakendab seda ontoloogiat kontingentsete tulevikupropositsioonide tõesuse alusena. (Kui ta eristab tõesust ja määratud tõesust, siis ta võib öelda, et kontingentsetel tuleviku lausetel on lihtsalt tõeväärtus (Elizabeth Barnes ja Ross Cameron, "The Open Future: Bivalence, Determinism and Ontology").) Mida ütleks harude teooria pooldaja? Üks harude teooria variant väidab, et kõik harud on võrdväärsed. Sel juhul oleks üks võimalus kasutada supervaluatsionistlikku semantikat (Richmond Thomason, "Indeterminist Time and Truth-value Gaps"; John MacFarlane, "Truth in the Garden of Forking Paths"). Kontingentne tulevikuväide on tõene (väär) ajal t parajasti siis, kui see on tõene (väär) kõigis harudes, millesse kuulub aeg t. Kui kumbki ei pea paika, siis see pole ei tõene ega väär. Mida harude teooria pooldaja seda semantikat kasutades kontingentsete tulevikuväidete tõeväärtuse kohta ütleks? Üks loomulik mõte on, et "Homme on merelahing" ei väljenda üht kindlat propositsiooni, sest sõna "homme" osutus on määramata. Teine võimalus on möönda, et propositsioon on fikseeritud, kuid öelda, et tõeväärtus on määramata. Igatahes oleks tal imelik väita, et kuigi väitel on määramata tõeväärtus, väljendab ta kindlat määratud tõeväärtusega propositsiooni. Talle sobiks paremini eitada, et kõigil kontingentsetel tulevikupropositsioonidel on määratud tõeväärtus. Teine harude teooria variant eitab kõigi harude ontoloogilist võrdväärsust. Üks tulevikkudest on privilegeeritud, "peenikese punase joonena" märgitud (Nuel Belnap, Mitchell Green. "Indeterminism and the Thin Red Line"; Peter Øhrstrøm, "In Defense of the Thin Red Line", Andrea Borghini ja Giuliano Torrengo, "The Metaphysics of the Thin Red Line", Manuel Garcia-Carpintero. "Relativism, the Open Future and Propositional Truth"). ("Peenikese punase joone" teooria osutub siinse määratluse järgi monoliiditeooriaks, kui ainult ühel tulevikul on olevikuga aegruumiline seos.) Mõni selline teooria võib väita, et kõigil kontingentsetel tulevikupropositsioonidel on määratud tõeväärtus. Kontingentne tulevikuväide on tõene (väär) hetkel t parajasti siis, kui propositsioon, mida ta väljendab, on privilegeeritud harus tõene (väär). Seega on usutav väita, et peenikese punase joone teooria järgi on olemas üksainus määratud tulevik, nimelt see, millel on peenike punane joon ümber.