cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elat
Elati erootikamuuseum
Muuseum asutati 2011. aasta mais. Muuseumis on eksponeeritud muu hulgas Iisraeli karikaturistide erootilised karikatuurid, inglise fotograafi Andrew Lukase erootilised fotod, Iisraeli maalikunstnike tööd, erootilisi filme aastatest 1905–1940. Muuseum asub Elati kesklinnas bussijaama vastas, 100 meetri kaugusel lennujaamast.
Rabi
pisi|Rabi õpetamas lastele usuõpetust (2004) Rabi on juudi õpetaja üldnimetus.
Sõna tuleb heebrea keelest rabbi (minu õpetaja). Rabi on kirjatundja, kes tunneb Toorat ja Talmudi. On autoriteet õiguse küsimustes.
Uus Maa Kinnisvarabüroo
Uus Maa Kinnisvarabüroo on Eestis tegutsev kinnisvarabüroo, mille põhitegevus on elukondliku kinnisvara vahendus. Uus Maa sai alguse 1992. aastal loodud AS SPD kinnisvaravahenduse osakonnast Uus Maa. 1994. aasta kevadel registreeriti AS Uus Maa Kinnisvarabüroo eraldiseisva ettevõttena.
Uus Maa Kinnisvaragrupp on emaettevõte, mille põhitegevuseks on ülejäänud Uus Maa nime kandvate ettevõtete haldamine – Uus Maa Kinnisvarabüroo, mis tegeleb elamispindade vahendamisega ning Uus Maa Ärikinnisvara OÜ, mis tegeleb äripindade vahendamisega.
Ajalugu
Uus Maa toodi turule 1992. aasta kevadel AS SPD kinnisvaravahenduse osakonnana.
Kontorid, tütarettevõtted ja partnerid
Uus Maa Kinnisvarabürool on üle Eesti kaksteist esindust:
Stadio Olimpico
Stadio Olimpico ehk Rooma olümpiastaadion (algselt Stadio dei Cipressi, pärast staadioni renoveerimist 100 000 pealtvaataja jaoks kutsuti ka Stadio dei Centomila ning 1960. aastast Stadio Olimpico) on staadion Itaalias Roomas.
Staadioni hakati ehitama 1933. aastal ning see valmis 1938. aastaks, kuid seal võisteldi esimest korda alles 1953. aastal. Avavõistluseks oli Itaalia-Ungari kohtumine jalgpallis, milles võidu said tulemusega 3:0 ungarlased. Samal staadionil peeti 1960. aasta suveolümpiamängude ava- ja lõputseremoonia, kergejõustikuvõistlused ja ratsutamise võistkondlikud hüpped.
Eelkõige ongi staadion loodud jalgpalli ja kergejõustiku jaoks.
Olümpiastaadionil on toimunud 1974. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus, 1981. aasta maailma karika finaal kergejõustikus ja 1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused. Viimase tarvis staadion renoveeriti. 2008. aastal toimus seal UEFA Meistrite Liiga finaal. Igal aastal peetakse seal Coppa Italia finaal.
Staadion kuulub Itaalia Olümpiakomiteele. Olümpiastaadion mahutab tänapäeval 72 698 pealtvaatajat. Staadion on Serie A klubide S.S. Lazio ja A.S. Roma kodustaadion.
Talmud
pisi|Babüloonia talmudi kaasaegne 20-köiteline väljaanne Talmud (heebrea keeles תלמוד‎ 'õpetus', 'õppimine') on judaismi pärimuste kogu, mis koostati 2.–5. sajandini.
Talmud on kirjatundjate ehk rabide koostatud, toora juurde kuuluv pärimus.
Selle koostamine jõudis lõpule 450. aastatel. Talmudis on seletused ja juhised mitmesugusteks elulisteks olukordadeks, sealhulgas jumalateenistuse ja judaistlike pühade pidamiseks. See on "esivanemate pärimuse" kogumik, millele ka Uues Testamendis viidatakse.
Talmudi osad on "Mišna" ja "Gemara". On leitud Babüloonia talmud ja Jeruusalemma talmud.
Savala
Savala on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Asub Purtse jõe ääres.
Savalas on rahvamaja ja raamatukogu.
Koguva (laev)
Koguva oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev. Laev sai nime Koguva küla järgi.
Koguva oli 55,47 meetrit pikk ja 12,86 meetrit lai. Laeva alaosa oli sinine, ülaosa siniste ja valgete horisontaaltriipudega. Mõlemal küljel valgel taustal oli sinine kiri "KOGUVA". Sõitis Eesti lipu all.
Suutis sõita kiirusega kuni 10,6 sõlme. Mahutas kuni 41 sõiduautot ja kuni 204 reisijat.
Koguva kodusadam oli Roomassaare sadam.
Koguva sõitis Suures väinas liinil Kuivastu–Virtsu. Viimastel aastatel sõitis ainult siis, kui oli vaja teha lisareise (näiteks Regula või Viire ei suutnud kõiki sõidukeid üle väina viia). Sõitis 1990. aastate alguses ka liinil Hanko–Virtsu või Hanko–Kuivastu.
Parvlaev Koguva tegi viimase reisi Kuivastu–Virtsu liinil 16. märtsil 2009 ning seda hakati 20. märtsil Balti Laevaremonditehases lammutama.
Venno
Venno (ka Wenno, Vinno, Vinne, Wyno, Wynne; surnud 1209) oli Mõõgavendade ordu esimene ordumeister (aastatel 1204–1209).
Venno oli tõenäoliselt pärit Kassel-Naumburgi alalt Paderborni peapiiskopkonnast.
Ordumeister Venno valitsemisajal hakati ehitama Võnnu, Sigulda ja Aizkraukle ordulinnust.
Karjamaa (Alutaguse)
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 31 inimest. Eestlasi oli neist 6 (19,4%).
Venno
Ordumeister Venno tapeti koos oma kapellaani Johanniga Riia ordulinnuses orduvend Wickberti poolt pärast 18-aastast valitsemiaega. Teineteist täiendades kirjeldavad seda rohkete üksikasjadega Läti Henriku kroonika ja Liivimaa vanem riimkroonika.
Karjamaa (Alutaguse)
Karjamaa küla vana nimi oli Võgana.
Venno
Mõrva motiiv jääb ebaselgeks. Üks võimalikest põhjustest on järgmine. Venno oli määranud Soestist (Vestfaalist) pärineva Wickberti haldama Võnnu ordulinnust, siis aga ta sellest ametist lahti lasknud ja asendanud Bertholdiga.
Mõlemad kroonikad süüdistavad ainuüksi endist Võnnu komtuuri Wickberti ja kujutavad teda kui vääritut isikut. Konflikt ei tarvitsenud siiski toimuda lihtsalt isiklikul pinnal, vaid võis olla poliitilist laadi. Henriku kroonika järgi lootnud Wickbert leida toetust piiskop Albertilt.
Pärast Venno matmist tulid orduvennad kokku ja valisid uueks ordumeistriks Wolquini, kellest sai Mõõgavendade ordu teine ja ühtlasi viimane meister.
Edinburgh
Edinburgh (eestikeelne hääldus ['edinburg], ingliskeelne hääldus ['edinbərə]) on linn Suurbritannias, Šotimaa pealinn.
Edinburghis tegutsevad Šotimaa parlament, Šotimaa valitsus ja Šotimaa ülemkohus. Holyroodhouse'i palee on Suurbritannia monarhi ametlik residents Šotimaal.
Edinburgh on rahvaarvult Šotimaa suuruselt teine ja Suurbritannia suuruselt seitsmes linn.
Edinburghi vanalinn (Old Town) ja uuslinn (New Town) kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnas asub 1583. aastal asutatud Edinburghi Ülikool. Seal asuvad Šotimaa rahvusmuuseum, Šotimaa rahvusraamatukogu ja Šotimaa rahvusgalerii.
Nimi
Mitmed keskaegsed Walesi kirjalikud allikad viitavad sellel paigale kui Eidyn, mida arvatakse olevat ka koha algupäraseks nimeks. Liide -burgh viitab linnusekohale.
Linna tuntakse mitme hüüdnime all. Nende seas näiteks Auld Reekie (Old Smoky šotipärane versioon) ja Põhjala Ateena (Athens of the North). Neist esimene on seotud küttekolletest tõusnud suitsuga, mis linna kohal heljus. Teine pärineb aga paljuski šoti valgustusajastust, kus Edinburghi Ülikool mängis olulist rolli linna kujunemisel teaduskeskuseks. Samas omab asula ka sarnast topoloogiat Ateena linnaga ning mõlemad asuvad lahe kaldal.
Rasmus
Rasmus on mehenimi.
Rasmus on koht Kanadas Alberta provintsis.
Rasmus on tegelane Soome telesarjas "Varjatud elud".
Rasmus Persson on tegelane Astrid Lindgreni raamatus "Rasmus, Pontus ja Lontu".
Kabeli
Kabeli nime kannab Eestis mitu kohta:
Kirurgia
Kirurgia ehk haavaarstiteadus (vanakreeka cheir 'käsi' + ergon 'töö') on arstiteaduse ala, kus haiguste, väärarengute, ealiste iseärasuste ja vigastuste ravi teostatakse peamiselt operatsioonide (invasiivsete meetodite) abil.
Kirurgia alal töötav eriarst on kirurg.
Välislingid
ניתוח
Noor-Poola
Noor-Poola (poola keeles Młoda Polska) oli poola pagulaste uusromantiline revolutsiooniline salaühing, mis taotles Poola taasühendamist.
Ühing asutati 1834 Bernis Szymon Konarski poolt. Ideoloogiline juht – Joachim Lelewel, kes kohtus Pariisis 1844 ka Mihhail Bakuniniga ja Belgias 1861 Lev Tolstoiga. Noor-Poola sulas 1836 ühte teiste revolutsiooniliste organisatsioonidega. Tegevus lakkas ca 1839 – kui suri Szymon Konarski – pärast pikaajalist vangistust ja piinamist Venemaa keisririigi võimude poolt, kes tol ajal Poolat okupeerisid.
Werner von Fritsch
thumb|Werner von Fritsch 1932. aastal Thomas Ludwig Werner Freiherr von Fritsch (4. august 1880 – 22. september 1939) oli nimekas Wehrmachti ohvitser, Saksa ülemjuhatuse liige ja teine Saksa kindral, kes sai surma Teises maailmasõjas.
Angerja
pisi|Kaitsealune [[Tõnsu kadakas]]
Angerja on küla Rapla maakonnas Kohila vallas.
Angerja küla paikneb Kohila–Tuhala tee ääres Juuru teeristi juures; Tallinnast u 30 km, Raplast ligi 25 km kaugusel. Külast voolab läbi Angerja oja, mille käärus on säilinud Angerja vasall-linnuse varemed. Angerja-Pahkla alade asustus pärineb ilmselt juba muinasajast, 10.–12. sajandist. Seda tõestavad arvukad kultusekivid ja muud muistised ümbruskonnas, samuti mitu aardeleidu viimastel aastakümnetel.
Küla ja oja pole nime saanud siiski selle järgi, nagu oleks ojast püütud angerjaid, vaid Angerja mõisa ühe esimese omaniku von Angeri järgi. Küla (Anger) on esimest korda mainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Muistse vabadusvõitluse ajaks 13. sajandi alguses oli seal juba elanikkond varaliselt kihistunud ning esimeseks Taani kuninga vasalliks sai kohalik eesti soost ülik Haenrich fan Angern.
Angerja küla staatus ja piirid taastati 1999. aastal.
Külaelanike algatusel moodustati 2001. aasta kevadel Angerja ja Pahkla küla ühine eestseisus ning valiti külavanem.
2002. aasta septembris taasasutati Angerja-Pahkla Haridusselts.
Kümnekroonine meenemünt (2004)
2004. aastal välja lastud kümnekroonine meenemünt on puhtast hõbedast meenemünt ning sellega tähistati 120 aasta möödumist Eesti lipu õnnistamisest Otepääl.
Tegemist on kollektsionääridele mõeldud meenemündiga, mille maksimumtiraaž on 10 000 tk ning mis lasti käibele 31. mail 2004.
Münti müüdi (2007. aasta alguseks oli tiraaž läbi müüdud) Eesti Panga muuseumis, ühe mündi hind oli 275 krooni. Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number.
Mündi on verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland) proof-kvaliteediga.
Kujundus
Tiit Jürna kujundatud hõbedane münt kaalub 28,28 grammi, läbimõõt on 3,861 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud.
Avers
Mündi esiküljel on Eesti suur riigivapp, mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ja all vermimise aasta "2004".
Sertifikaat
Iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi mõlema külje pilt, mündi spetsifikatsioon koos mündi järjekorranumbriga ning Eesti Panga presidendi Vahur Krafti pühendus eesti ja inglise keeles.
Konrad Mägi
Konrad Vilhelm Mägi (1. november 1878 Hellenurme mõis, Tartumaa – 15. august 1925 Tartu) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog.
Elukäik
Konrad Mägi sündis mõisa abivalitseja perekonnas.
Mägi õppis 1888–1889 Uderna ministeeriumikoolis, seejärel Tartus Pelbergi algkoolis ja 1891. aastal linnakoolis.
Sai kunstialased algteadmised 1899–1902 Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi joonistuskursustel. Harrastas samal ajal innukalt näitekunsti, viiulimängu ja mitut spordiala.
Olles sunnitud õpilasrahutustest osavõtu pärast koolist lahkuma, täiendas end 1905–1906 Jakob Goldblatti ateljees. Kokkupuude moodsa vene kunstiga süvendas soovi pääseda õppima Pariisi. Mägi siirdus esialgu Soome ja veetis 1906. aasta suve koos Nikolai Triigi ja Aleksander Tassaga, kus huvitus maastikumaalist; sügisest õppis Helsingis arvatavasti Soome Kunstiühingu koolis ja teenis ülalpidamist Soome Kirjanduse Seltsis Jakob Hurda rahvaluulekogude ümberkirjutamisega. Soomes said alguse Mäe sidemed Noor-Eesti ringkonnaga.
Läks 1907. aasta varasügisel Pariisi, elas kunstnike ja kirjanike koloonias La Ruche ('Mesipuu'), õppis Filippo Colarossi vabaakadeemias (Académie Colaross) ja Académie de la Grande Chaumière'is joonistamist ning külastas kunstinäitusi ja muuseume.
1908–1910 elas Norras. Norras veedetud aastad olid Konrad Mäele majanduslikult küll keerulised, kuid loominguliselt seda viljakamad. 1910. aasta kevadel esines Mägi Norra Kunstiakadeemia juhataja Christian Krohgiga Blomquisti galeriis Oslos. Kohalik kriitika oli kiitev. Kunstnik hakkas ka kodumaal tuntuks saama. 1910. aastal tõi ajakirjanik Eduard Reinhold Virgo Norrast kaasa Konrad Mäe teoseid, mida eksponeeriti kunstnik Alfred Kivi korteris Tallinnas. Laiemat vastukaja leidis Konrad Mäe esinemine III eesti kunstinäitusel 1910. aasta oktoobris. Näituselt tehti mitu ostu, millest saadud tulud võimaldasid kunstnikul Norrast tagasi Pariisi pöörduda. 1911. aasta suve veetis Normandias Dieppe'is. Naasis 1912 Saksamaa kaudu kodumaale ja asus elama Tartusse. 1913. aastal töötas joonistusõpetajana Tartu Linnakoolis ja 1914. aastal Kutsehariduse Seltsi õhtukoolis, püsivamalt 1916–1919, pidas ateljeestuudiot.
Tegutses 1919. aastal Eesti Töörahva Kommuuni Lõuna-Eesti Kunstikaitse Toimkonnas. Oli üks kunstiühingu Pallas kunstikooli asutamise mõtte algatajaid ja teostajaid koos Ado Vabbe, Aleksander Tassa, Julius Genssi ja Anton Starkopfiga.
Looming
pisi|"[[Maastik punase pilvega" (1913–1914). Eesti Kunstimuuseumi maalikogu]] Konrad Mägi oli 20. sajandi alguskümnendite üks värvitundlikumaid eesti maalijaid, kes kujundas oma käsitluslaadi kaasaja moodsa kunsti mõõdukaid suundi tõlgendades. Tema lemmikvärv oli kaadmiumpunane. Looduse kujutajana oli ta suuresti mõjutatav motiivist, uued loodusmuljed põhjustasid stiili muutumise ning panid aluse uuele loomejärgule. Alati pani Mägi maalidele ka taevast.
Juhan Lilienbach kutsus Konrad Mägi tema väljaannetesse joonistama karikatuure millega Mägi kohe nõustus. Ta ei olnud küll aktiivne karikaturist ja tema mõned karikatuurid ilmusid 1906 aastal Lilienbachi väljaannetes Tiiu Tasane, Tapper ja Kuulipilduja lühikese aja jooksul. Üldiselt vaadatakse neist mööda kui ebaõnnestunutest, mis ei peegeldavat Mägi tegelikke oskusi. Need karikatuurid olid Mägi esimesed ülesastumised kunstnikuna. Kuid need karikatuurid peegeldavad toonase Mägi tegelikke soove. Ta tahtis protesteerida, ta oli vastu ebaõiglusele ja ta soovis osaleda sündmustes, selleks kasutades kunstilisi vahendeid. (Mõnedel andmetel olevat Mägi avaldanud varjunime all Lilienbachi albumites isegi võitlevaid luuletusi.)
Ahvenamaal lõi ta hapraid juugendlikke taimevinjette: "Kahekesi" (1908; tušijoonistus).
Mäe Saaremaa-ainelised teosed on esimesed moodsad eesti loodusmaalid.
Aastast 1918 võib märgata ekspressionismi mõju, mille vastuvõttu soodustas Mäe ülitundlikkus ja emotsionaalne reageering ärevatele aegadele: "Pühajärv" (1918–1920), "Otepää maastik" (1918–1920). Ekspressionismist mõjutatud on ka suured figuraalkompositsioonid "Pietà" (1919), "Kolgata" (1921).
Itaalia-reisiga alanud uus loomejärk tõi rahunemise: "Varemed Capril" (1922–1923). Itaalias valmisid Mäe võluvaimad maalid.
Kõrvuti looduspiltidega maalis ta lilli ja portreid. Enamasti kauni välimusega naisemodellid kajastavad juugendlikku iluideaali: "Holsti" (1916).
Hilistes portreedes väljendub 1920. aastatel tõsinenud meeleolu: "Naise portree" (1923–1924).
Pringi (Viimsi)
Pringi on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Külas on Viimsi Püha Jaakobi kirik, Viimsi talveaed ja Rannarahva Muuseum.
Saduserid
pisi|[[Lucas Cranach noorema maal "Kristus ja abielurikkumises süüdistatud naine" ]]
Saduserid oli juudi preesterkonna aristokraatlik usulis-poliitiline rühmitus 2. sajandil eKr kuni 70 aastat pKr, mis sai alguse pärsia- või hellenismiajastul. Nad nimetasid endid Saadoki järgi, kes oli oletatavasti ülempreester Taaveti ja Saalomoni päevil ning kelle suguvõsas ülempreestriamet sellest ajast alates pärandatavaks muutus (2 Sm 8:17; 1Kn 1:8; vrd Hs 40:46; 43:19; 44:15; 48:11).
San Siro
Stadio Giuseppe Meazza tuntud kui Stadio San Siro või ka hüüdnimega "La Scala del Calcio" ("jalgpalli La Scala") on jalgpallistaadion Itaalias Milanos. Staadion on jalgpalliklubide AC Milan ja Milano Internazionale kodustaadion. Staadionil peetakse ka ragbimatše ning kontserte.
Saduserid
Nad juhtisid templiteenistust (teenistus), tunnistasid järgimisväärseks vaid Toorat, eitasid hilisemat suulist pärimust ("Suulist Seadust"), ei uskunud igavest elu ega oodanud messiat.
Balašov
Balašov on linn Venemaal Saratovi oblastis, Balašovi rajooni keskus. Asub Hopjori jõe ääres.
Vastseliina lahing
Vastseliina lahing toimus 1. juunil 1343 Vastseliina lähedal Pihkva ja Liivi ordu vägede vahel.
Saduserid
Saduseride tegevus
Saduserid olid eluliselt huvitatud poliitikast ja tugevalt mõjutatud hellenismi mõtteviisist.
Johannes XIX
Johannes XIX, ladinapäraselt Ioannes XIX (Romano Tuscolost, Romano di Tuscolo, Romanus) oli paavst 1024–1032. Ta oli 144. paavst.
Vastseliina lahing
Taust
1341. aastal oli alanud Liivimaa-Pihkva sõda, mille käigus toimus mitu vastastikku rüüsteretke. 1343. aasta aprillis puhkenud Jüriöö ülestõusu tõttu viis ordu oma väed Pihkva piirilt ära Harjumaale, kus nad harjulaste üle võidu saavutasid. Ülestõusnud saatsid aga Pihkvasse teate, et nüüd on neil soodus aeg maa enda kätte haarata.
Johannes XIX
Romano sündis arvatavasti Roomas Tuscolo krahvi Gregorio I ja tema abikaasa Maria peres. Kui vend Teofilatto sai 1012 Benedictus VIII nime all paavstiks, sai Romanost Rooma valitseja, konsul, hertsog ja senaator.
Saduserid
Saduseride tegevus
See hoiak tegi neist variseride vastased (Ap 23:6jj). Makkabite ajal jäid saduserid varjule, kuid hiljem soosisid neid Johannes Hyrkanos, Aleksander Jannaios ja Aristobulos II. Jeesuse ajal oli neil rahva seas küll vähe mõju, kuid saduserid-preestrid moodustasid Suurkohtus ülempreestrile andunud fraktsiooni (Ap 5:17), seega oli nende käes tegelik poliitiline juhtimine. See oli rikaste ja ülikute partei, mis ajas Jeesuse avaliku tegevuse ajal täiesti roomameelset (Rooma) poliitikat.
Johannes XIX
Kirikuloolase J. N. D. Kelly ja "Catholic Encyclopedia" andmetel jäi Romano kuni paavstiks valimiseni ilmikuks ja sai siis vajalikud ordinatsioonid ühe päeva jooksul, Salvador Miranda andmetel määras Benedictus VIII ta kardinaldiakoniks, kuid teda ei ordineeritud.
Saduserid
Saduseride tegevus
Võitluses Jeesuse vastu olid saduserid ja variserid ühte meelt (Mt 16:1, 6, 11j), kuigi erinevatel ajenditel. Variserid vihkasid Jeesust tema õpetuse ja tegevuse pärast, saduserid pidasid tema kõrvaldamist vajalikuks pigem poliitilistel põhjustel.
Johannes XIX
Paavstiks saamine
Johannes XIX sai paavstiks 19. aprillil 1024 Tuscolo suguvõsa toetusel ja pühitseti ametisse millalgi ajavahemikul 24. juunist 15. juulini. Kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel võis ta paavstiks saamiseks anda valimisprotseduuri läbiviijatele altkäemaksu.
San Siro
Staadion, algse nimega Nuovo Stadio Calcistico San Siro (San Siro uus jalgpallistaadion), valmis 1925. aastal ja avati 19. septembril 1926 AC Milani ja Milano Internazionale kohtumisega. Algselt oli staadion AC Milani omanduses, aastast 1947 on omanikuks ka Milano Internazionale. Giuseppe Meazza nime sai staadion 1980. aastal. Giuseppe Meazza oli kahekordne maailmameister (1934 ja 1938), kes mängis peamiselt AS Ambrosiana-Inter, aga lühikest aega ka AC Milanis.
Johannes XIX
Suhted Saksa-Rooma keisriga
Konrad II ei andnud paavstile tavapärast vannet, mille alusel olid eelmised Saksa-Rooma keisrid lubanud kaitsta Roomat.
Balašov
Balašov on rajatud 18. sajandi alguses ja sai nime vürst Ivan Balašovi järgi. Llinnaõigused sai 1780. aastal.
Johannes XIX
Suhted Saksa-Rooma keisriga
Kui paavst andis Reichenau kloostri abtile privileegi kanda missal paavstlikke rõivaid, siis pidi abt keisri käsul andma vastava bulla Konstanzi piiskopile Warmannile, kes selle põletas.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
Kroonik Rodulphus Glaberi andmetel saatsid Bütsantsi keiser Basileios II ja Konstantinoopoli patriarh Evstathios 1024 Rooma delegatsiooni, et saada paavstilt nõusolek oikumeenilise patriarhi tiitli määramiseks Konstantinoopoli patriarhile.
San Siro
Murukattega mänguväljak on 105 meetrit pikk ja 68 meetrit lai. Staadionit on renoveeritud 1956 ja 1990. Viimase uuendamise käigus kõrvaldati staadionilt kõik seisukohad. Praegusel ajal on staadionil on 80 074 pealtvaatajakohta. Võimalike tulevaste laiendamiste jaoks peab staadion aga maad vahetult staadioni taga asuvalt hipodroomilt juurde ostma. San Sirol on UEFA 5-tähe standard.
San Sirol peeti 1934. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaal Saksamaa ja Rootsi ning poolfinaalmatš Itaalia ja Austria vahel ning 1990. aasta maailmameistrivõistluste avamäng Argentina ja Kameruni vahel. 1990. aasta maailmameistrivõistlustel peeti staadionil veel 5 mängu. Kuulsad mängud on veel toimunud 1939. aastal Itaalia ja Inglismaa (2:0), 1940. aastal Itaalia ja Saksamaa ning 1956. aastal Itaalia ja Brasiilia koondise vahel (3:0).
San Sirol on peetud ka kontserte. Seal on esinenud näiteks U2, Bob Marley, Michael Jackson, Depeche Mode, Bruce Springsteen, David Bowie, Robbie Williams, Madonna ja The Rolling Stones.
Johannes XIX
Suhted Briti piiskoppidega
Johannes XIX kinnitas Inglismaa ja Taani kuningale Knud Suurele, et Inglismaa ja Taani peapiiskopid ei pea tasuma palliumite saamiseks liiga suurt maksu.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Johannes XIX sätestas 6. aprillil 1027, et Grado piiskop allub Aquileia patriarhi jurisdiktsiooni alla. Ta sätestas septembris 1027, et Aquileia patriarh on Itaalia metropoliit ja andis talle palliumi.
Paavst tühistas 1029 Aquileia patriarhile antud privileegid ja taastas Grado patriarhi õigused patriarhina.
Ta lahendas Milano ja Ravenna peapiiskoppide vahelise vaidluse.
Sisepoliitika
Johannes XIX saavutas lepituse Crescenzi suguvõsaga, mille liikmed olid 1012 Roomast minema aetud.
Saduserid
Saduseride õpetused
Oma õpetuses tunnistasid nii saduserid kui variserid viit Moosese raamatut (Toora). Saduserid heitsid kõrvale suulise "isade pärimuse" (halaka) ehk variseridelt pärinevad Seaduse seletused ja ellurakendamise määrused. Nad ei hinnanud ka prohveteid kuigi kõrgelt. Seaduse üksikute sätete puhul olid nad seevastu veel nõudlikumad kui nende vastased.
Johannes XIX
Liturgilised otsused
Johannes XIX sätestas, et Silva Candida piiskop võib kindlatel päevadel läbi viia Peetruse missat.
Saduserid
Saduserid ja surnute ülestõusmine
Ratsionalistidena eitasid saduserid surnute ülestõusmist (Mt 22:23, Mk 12:18; Lk 20:27, Ap 4:1j, 23:8) ja elu pärast surma (vrd Lk 16:27jj), samuti inglite ning vaimude olemasolu (Ap 23:8). Saduseride vastane Josephus nimetas neid fatalistideks.
Johannes XIX
Liturgilised otsused
Teda peetakse esimeseks paavstiks, kes sätestas indulgentse almuste andmise asemel.
Munklus
Johannes XIX kinnitas Cluny kloostri privileegid ja noomis Mâconi piiskoppi Goselini (Gouzlin), kes taunis kloostri tegevust. Ta pakkus Cluny abtile Odilonile Lyoni piiskopi ametit.
Kanoniseerimised
Johannes XIX kanoniseeris 1024 Adalardi ja 1026 Bononiuse. Ta tunnustas mais 1031 Limogesi kirikukogu otsust ja kuulutas selle esimese piiskopi Martiali apostliks.
Uued kardinalid
Johannes XIX määras 10 uut kardinali.
Johannes XIX kultuuriloos
Johannes XIX kutsus Rooma muusiku Guido Arezzost. Ta andis 1026 korralduse uue noodikirja kasutusele võtmiseks.
Surm
Johannes XIX suri kirikuloolase Kelly andmetel 20. oktoobril 1032 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Catholic Encyclopedia andmetel võis ta surra 6. novembril.
Philadelphia 76ers
Philadelphia 76ers on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi. Meeskond mängib idakonverentsi Atlandi divisjonis. Oma kodumänge peab klubi Wells Fargo Centeris.
Ajalugu
Klubi esialgne nimi oli Syracuse Nationals, kuid 1963. aastast tegutseb see praeguse nime all Philadelphias. Nimi 76ers tuleneb sellest, et Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioon allkirjastati Philadelphias aastal 1776.
Philadelphia 76ersi eest on mänginud paljud NBA staarid, teiste seas näiteks: Wilt Chamberlain, Julius Erving, Moses Malone, Charles Barkley ja Allen Iverson. Meeskond on tulnud NBA meistriks kolmel korral – 1955., 1967. ja 1983. aastal.
Pärast 1983. aasta tiitlivõitu on Philadelphia 76ers mänginud NBA finaalis vaid korra, kui Allen Iversoni juhtimisel kaotati 2001. aastal Los Angeles Lakersile 1 : 4. Pärast sellele järgnenud mõõna-aastaid on 76ers tänu uutele liidritele Joel Embiidile ja Ben Simmonsile tõusnud viimastel aastatel taas kindlaks play-off'i tiimiks.
Pringi (Otepää)
Pringi on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Külas asub Pringi ohvrimägi, millel on ohvrikivi ja olid pühaks peetud tammed.
Diskreetse Mango Trio
Tallinnas 2003. aastast alates tegutsedes on ansambel proovinud leida kontakti kaasaegse rahvakultuuri (levimuusika erinevate vormide) ja pärimusmuusika vahel. on bänd rajanud oma tee regilaulumaailmast kaasaegse roki maailmani. Bändi muusikat on kuulajad ja ajakirjanikud iseloomustanud eelkõige kui värsket, energilist, lõbusat ja kaasahaaravat.
27. novembril 2006 ilmus plaadifirma hyper.records alt Diskreetse Mango Trio esikalbum "Prigadi-pragadi". Bänd sai "Prigadi-pragadi" eest Eesti Muusikaauhinnad 2007 galal aasta etno-/folkartisti auhinna. Albumi kohta ilmusid positiivsed arvustused kõigis tähtsamates muusikaga seotud Eesti väljaannetes.
Bändi värske lähenemine pärimusmuusikale on regilaulu viinud sinna, kus see varem figureerinud pole. Bändi raadiosingleid "Hobusemäng" ja "Must naine" saatis edu – lood leidsid hulgalist esitamist nii riigi- kui ka eraraadiotes. Raadio 2 edetabelis R2 Top 20 püsisid mõlemad singlid üle 20 nädala.
Diskreetse Mango Trio on andnud Eestis ligi viiskümmend kontserti. Nende hulgas on ka esinemisi nimekatel folk- ja rokkmuusikafestivalidel (Viljandi Folk, MAAjaILM, Regiöö).
2006. aasta sügisel valiti Diskreetse Mango Trio "Hobusemänguga" osalema Balti Uue Muusika Edetabelis, mida kajastavad nii Läti kui ka Leedu televisioon ja raadiod.
27. novembril 2014 valmis teine kauamängiv – "Teestelu". Sellelt albumilt on avaldatud varem raadiosingleid: 2007 – "Hea mees"; 2009 – "Mehed, mis te mind meelitate"; 2014 – "Piisa Viina" ja "Kubjas".
Pärnamäe
Pärnamäe on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Alates 24. maist 2016 on külavanemaks Siiri Visnapuu.
Jood
pisi|Jood Jood on keemiline element järjenumbriga 53.
Tal on üks stabiilne isotoop massiarvuga 127. Joodi aatommass on 126,90447 aatommassiühikut.
Jood on halogeen. Ta moodustab kaheaatomilisi lihtaine molekule.
Normaaltingimustes esineb jood tumepruunide kristallidena, mis sulavad temperatuuril 113 °C ja keevad temperatuuril 184 °C, moodustades lillaka auru. Tema sulamissoojus on 15,52 kJ/mol ja aurustumissoojus on 41,57 kJ/mol. Tema soojusmahtuvus temperatuuril +25 °C on 54,44 J/(mol*K).
Jood on keemiliselt aktiivne, kuigi teistest halogeenidest vähem aktiivne.
Joodi avastas Prantsusmaa insener Bernard Courtois 1811. Tol ajal käisid Napoleoni sõjad ja nõudlus püssirohu tähtsa koostisosa salpeetri järele oli suur. Salpeetrit toodeti kaaliumnitraadist ja selleks oli vaja naatriumkarbonaati. Viimast eraldati mererannikule uhutud adrust, mis sisaldas joodi. Naatriumkarbonaadi eraldamiseks adru põletati ja selle tuhka uhuti veega. Jäätmed hävitati väävelhappega. Ühel päeval lisas Courtois väävelhapet liiga palju ja nägi tõusmas lilla auru pilve. Seejärel täheldas ta, et aur kristalliseerus külmadele pindadele, moodustades tumedad kristallid. Courtois kahtlustas kohe, et on avastanud uue elemendi, aga tal ei olnud uuringute jätkamiseks raha. Kuid ta andis kristalle oma aja tuntud füüsikutele ja keemikutele: Joseph Louis Gay-Lussacile, André-Marie Ampère'ile, Charles Bernard Desormes'ile ja Nicolas Clément'ile. 29. novembril 1813 tegid Desormes ja tema väimees Clément Courtois' avastuse avalikuks. Gay-Lussac soovitas sellele nime (värvi järgi) ja Ampère teatas avastusest Inglise keemikule Humphry Davyle, kes täheldas uue elemendi suurt sarnasust klooriga keemiliste omaduste poolest. 10. detsembril teatas Davy Londoni Kuninglikule Seltsile, et on avastanud uue elemendi, kuid pärast Gay-Lussaci protesti võttis omaks, et esimesena tegi seda Courtois.
Joodil on teada 37 isotoopi. Nendest üks, jood-127 on stabiilne. Looduslikult on avastatud veel isotoopi jood-129, mille poolestusaeg on 15,7 miljonit aastat. Tehislikult saadud isotoopidest on kõige pikema poolestusajaga jood-125 (59 päeva), jood-131 (8 päeva) ja jood-123 (13 tundi).
Karjamaa
thumb|200px|Karjamaa Põhja-Ameerikas [[Minnesota|Minnesota osariigis]]
Indoneesia
Indoneesia on riik Kagu-Aasias, mis hõlmab suurema osa Indohiina poolsaare ja Austraalia vahele jäävatest saartest. Koloniaalajastul kasutati Indoneesia piirkonna kohta nime Hollandi India.
Karjamaa
Karjamaa on rohumaa, kus karjatatakse kariloomi.
Indoneesia
Indoneesia asub ligi 17 500 saarel ja koosneb 34 provintsist. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Indoneesias 237,6 miljonit inimest ning selle näitaja poolest on riik maailmas neljandal kohal. Muslimite arvukuselt on Indoneesia maailmas esikohal. Indoneesia on vabariik, valitava presidendi ja seadusandliku võimu esindajatega. Riigi pealinn on Jakarta. Riigil on maismaapiir Malaisia, Ida-Timori ja Paapua Uus-Guineaga. Naabermaade seas on veel Singapur, Filipiinid, Austraalia ja Indiale kuuluvad Andamani saared. Indoneesia on ASEAN-i ja G-20 liige. Arvestusliku sisemajanduse kogutoodangu järgi (ostujõu pariteedi alusel) on Indoneesia maailmas 8. kohal (2015), kuid arvestades SKT-d elaniku kohta, 43. kohal.
Indoneesia saarestik on olnud tähtis kaubandusregioon alates 7. sajandist, mil Sriwijaya riik ja hiljem ka Majapahiti impeerium kauplesid Hiina ja Indiaga. Indoneesia ajalugu on oluliselt mõjutanud tema loodusvarasid himustavad võõrriigid. Muslimitest kauplejad tõid kaasa islami ja Euroopa riigid kristluse. Mõlemad osapooled võitlesid suurte maadeavastuste ajastul monopoolsete kauplemisõiguste eest Maluku vürtsisaartega. Sellele järgnes kolm ja pool sajandit Hollandi kolonisatsiooni, kuni Indoneesia saavutas iseseisvuse pärast II maailmasõda. Iseseisvuse järel on Indoneesia ajalugu olnud sündmusterohke, seda on saatnud loodusõnnetused, korruptsioon, separatism, demokraatia areng ja kiire majanduskasvu periood.
Indoneesias elab sadu rahvaid. Kõige suurem ja poliitiliselt domineeriv rahvarühm on jaavalased. Indoneesia deviis "Bhinneka Tunggal Ika" ("ühtsus mitmekesisuses") väljendab riigis valitsevat kultuurilist ja etnilist mitmekesisust. Vaatamata suurele rahvaarvule ja tiheda asustusega piirkondadele, on Indoneesias laialdased metsiku loodusega territooriumid, kus on rikkalik bioloogiline mitmekesisus. Riigis on ohtralt loodusvarasid, kuid tänapäeval elavad seal paljud inimesed vaesuses. pisi|Indoneesia lapsed kotijooksul
Karjamaa
Eristatakse looduslikke karjamaid, mis on pärandkooslused, ning kultuurkarjamaid, mis on külvatud rohustuga.
Indoneesia
Riik
Nimi Indoneesia tuleneb ladinakeelsest sõnast Indos (tõlkes India) ja kreekakeelsest sõnast nesos (tõlkes saar). Nimetust Indu-nesians on esimest korda kasutatud 1850. aastal; algselt kirjeldati selle liitsõnaga Malai saarestiku elanikke. Hiljem võeti kasutusele sõna Indonesia.
Karjamaa
Karjamaid kasutati minevikus sageli ekstensiivselt: loomi saadeti karjamaale enam-vähem iga päev seni, kuni nad karjamaa nii-öelda paljaks sõid, seejärel saadeti nad mõnele teisele karjamaale. Niisugune eluviis on tüüpiline nomaadidele, kes koos karjaga paremate karjamaade otsingutel ringi rändavad. Tänapäeval on karjamaade ekstensiivne kasutamine koos nomaadlusega tunduvalt vähenenud, ehkki seda esineb mõnelgi pool maailmas.
Indoneesia
Riik
Kalimantani saarel on Indoneesial 1782 km pikkune maismaapiir Malaisiaga, Uus-Guinea saarel 820 km pikkune maismaapiir Paapua Uus-Guineaga ja Timori saarel 228 km pikkune maismaapiir Ida-Timoriga. Merepiir on Indoneesial lisaks ülaltoodud riikidele ka Austraalia, Belau, Filipiinide, Vietnami, Tai, Singapuri ja Indiaga. Riigi rannajoone pikkus on 54 716 km.
Indoneesia pindala on 1 904 569 km2, millega ta on maailma riikide hulgas 14. kohal. Kogupindalast on maismaad 1 811 569 km2 ja siseveekogusid 93 000 km2.
Riigikord
pisi|Rahvaesindajate Nõukogu istung Jakartas
Indoneesia on presidentaalne vabariik ning unitaarriik. Pärast Suharto tagasiastumist 1998. aastal on Indoneesia poliitilisi ja valitsusorganeid põhjalikult reformitud. Neli põhiseaduse parandust (1998, 1999, 2000 ja 2001) on uuendanud täidesaatvat, kohtu- ja seadusandlikku võimu. Indoneesia president on riigipea, valitsusjuht ja relvajõudude ülemjuhataja. Presidendil on konstitutsiooni järgi õigus ametisse määrata ja tagandada ministreid, õiguskantslerit ning politsei ja relvajõudude juhatajat. 2004. aastal toimusid esimesed presidendi ja asepresidendi otsevalimised. President võib ametis olla maksimaalselt kahe järjestikuse viieaastase ametiaja jooksul.
Rahvast esindav kõrgeim võimuorgan on kahekojaline parlament Rahva Konsultatiivkogu, mille funktsioonide hulka kuuluvad põhiseaduse parandamine või täiendamine, presidendi inauguratsioon ja riigipoliitika üldise suuna määramine. Konsultatiivkogul on õigus presidenti tagandada. Rahva Konsultatiivkogu koosneb Rahvaesindajate Nõukogu ja Provintsiesindajate Nõukogu liikmetest, kuhu kuulub vastavalt 560 ja 132 liiget. Rahvaesindajate Nõukogu teostab seadusandlikku võimu ning selle liikmed valitakse viieks aastaks võrdelise valimissüsteemi järgi. Alates 1998. aastast tehtud reformide abil on oluliselt suurenenud Rahvaesindajate Nõukogu tähtsus riigi valitsemises. Provintsiesindajate Nõukogu loodi 2001. aastal regioonide majandamiseks. Koja funktsioonide hulka kuuluvad arvete ettevalmistamine ja nõuandev tegevus (puudub seadusandlik võim) mitmesugustes küsimustes, nt regionaalne autonoomia, suhted ja majanduslik tasakaal keskvõimu ja regioonide vahel, regioonide majandamine, ühendamine ja valitsemine, loodusvarade ammutamine jm.
Enamik tsiviilhagidest menetletakse madalama astme (Pengadilan Negeri) kohtutes, apellatsioonid aga teise astme kohtus (Pengadilan Tinggi). Riigi kõrgeim kohus on ülemkohus (Mahkamah Agung), mis menetleb kassatsioonkaebusi. Teiste kohtute tegevusvaldkondade hulka kuuluvad majanduslike, administratiivsete, seaduste kehtivuse ja nende tõlgendamise ning šariaadi küsimuste lahendamine.
Haldusjaotus
pisi|275px|Indoneesia provintsid
Indoneesia koosneb 34 provintsist, millest viiel on eristaatus. Igal provintsil on oma seadusandlik võim ja kuberner. Provintsid jagunevad regentkondadeks ja linnadeks, mis jagunevad omakorda ringkondadeks ning edasi küladeks (desa või kelurahan).
Acehi, Jakarta, Yogyakarta, Paapua ja Lääne-Paapua provintsil on suuremad seadusandliku võimu privileegid ja suurem sõltumatus keskvalitsusest, mis puudub ülejäänud provintsidel. Acehi provintsil on teatud õigused muuta oma õigussüsteemi, nt 2003. aastal kehtestati seal šariaat (islamiseaduste süsteem). Yogyakarta provintsil oli eristaatus juba enne riigi iseseisvumist – Yogyakarta sultanaadil oli vasallriigi staatus juba Hollandi kolonisatsiooni aegadest alates. Provintsi pealinn oli Indoneesia iseseisvussõja ajal ühtlasi riigi ajutine pealinn (jaanuar 1946 kuni august 1950). Lääne-Paapua (varem tuntud kui Irian Jaya) sai autonoomse staatuse aastal 2001 ning jagati kaheks eraldi provintsiks 2003. aasta veebruaris. Jakarta on eristaatusega pealinna regioon.
Välissuhted
Alates Suharto valitsemisperioodist on Indoneesia välispoliitika põhinenud majanduslikul ja poliitilisel koostööl läänemaailmaga. Indoneesia kuulub Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni (ASEAN) asutajaliikmete hulka ning säilitab häid suhteid lähinaabritega. Riik taastas oma liikmestaatuse ÜRO-s 1966 ning parandas suhteid Hiina Rahvavabariigiga, mis halvenesid oluliselt pärast kommunistidevastaseid repressioone Suharto võimuperioodi alguses (1965–1966). Indoneesia on Mitteühinemisliikumise (NAM) ja Islamikonverentsi organisatsiooni (OIC) asutajaliige ning Kagu-Aasia vabakaubanduspiirkonna (AFTA), Cairnsi grupi, Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liige. Kuni 2008. aastani oli riik ka Naftat Eksportivate Riikide Organisatsiooni (OPEC) liige, kuid lahkus sealt naftaekspordi mahtude vähenemise tõttu. Alates 1966. aastast on Indoneesia majanduslikku ja humanitaarabi saanud peamiselt USA-st, Lääne-Euroopast, Austraaliast ja Jaapanist.
Indoneesia valitsus on teinud koostööd mitmete riikidega, et tabada ja süüdi mõista riigis pommiplahvatusi organiseerinud äärmuslikke islamiste ja al-Qā‘idah' liikmeid. Ohvriterohkeim pommiplahvatus, mille tagajärjel hukkus 202 inimest, toimus Bali saarel Kuta linnas 2002. Plahvatuste ja neile järgnenud paljude riikide antud hoiatused mõjusid negatiivselt Indoneesia turismisektorile ning vähenesid oluliselt välisriikide investeeringud riigi majandusse.
Loodus
pisi|275px|Indoneesia looduskaart
Saarerühmad ja pinnamood
Saared on jaotatud nelja rühma: Suured Sunda saared, Väiksed Sunda saared, Maluku saared ja Uus-Guinea saar. Saartel vahelduvad lavamaad ja jõesetetest moodustunud tasandikud keskmise kõrgusega mäeahelikega. Riigi kõrgem tipp asub Puncak Jaya (4884 m) mäel Uus-Guinea saarel. Sumatra saarel paiknev Indoneesia suurim järv Toba (pindala 1103 km2) on ühtlasi maailma suurim vulkaanikraatrisse tekkinud järv. Indoneesia jõed on veerohked ja kannavad kaasa rohkesti setteid. Riigi pikimad jõed asuvad Kalimantani saarel ning nende hulka kuuluvad Barito, Kapuas, Mahakam. Suurematel jõgedel on levinud jõetransport. pisi|[[Lokon-Empungi kaksikvulkaani Tompaluan-kraatri plahvatus 10. septembril 2013 Sulawesi saarel Indoneesias. Riigis on vähemalt 150 tegevvulkaani]]
Vulkaaniline aktiivsus
Kuna Indoneesia paikneb laamade (Indo-Austraalia, Euraasia ja Vaikse ookeani laama) subduktsioonivööndi lähedal, siis asub riik seismiliselt ja vulkaaniliselt väga ebapüsivas piirkonnas. Seetõttu esineb riigis sageli maavärinaid ja vulkaanipurskeid. Indoneesias on vähemalt 150 tegevvulkaani. Nende hulka kuuluvad Krakatau ja Tambora, mis said kuulsaks 19. sajandil toimunud võimsate vulkaanipursete tõttu. 70 000 – 75 000 aastat tagasi toimunud Toba vulkaanipurse oli arvatavalt maailma üks võimsamaid. Lähiaja suurimate looduskatastroofide hulka kuuluvad 2004. aasta India ookeani maavärin, mille tagajärjel hukkus Indoneesias ligi 168 000 inimest ning 2006. aasta Jaava saare maavärin, mille tõttu hukkus peaaegu 6000 inimest. Samas on vulkaanide purskamise ajal mahalangeva tuha tõttu mõnedel saartel (nt Jaava ja Bali) väga viljakad mullad, mis on aidanud ära toita tihedalt asustatud saartel elavaid inimesi.
Kliima
Ekvaatori läheduse tõttu valitseb Indoneesias ekvatoriaalne kliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on rannikupiirkondades 28 °C, sisemaal 23–26 °C ning mägedes kõrgemal kui 1500 m 15–17 °C. Suhteline õhuniiskus on küllalt suur, enamasti vahemikus 70–90%. Piirkonniti suuresti varieeruvat sademete hulka mõjutavad eelkõige mussoonid. Kõige rohkem esineb sademeid riigi lääne- ja põhjaosas. Kõige niiskemad Indoneesia piirkonnad asuvad Sumatra lääneosas, Jaaval, Balil, Kalimantanil, Sulawesil ja Uus-Guinea saarel. Sademeid esineb aastaringselt rohkesti, madalikel on aasta keskmine sademete hulk 2000–3000 mm, tuulepealsetel mäenõlvadel aga üle 4000 mm. Väikestel Sunda saartel ja Jaava idaosas on Austraaliast tulevate mussoonide tõttu talvel (juunist septembrini) kuivaperiood, keskmine sademete hulk aastas on seal vahemikus 800–1500 mm. Tugevate tuulte ja rohkete sademete hulgaga taifuune esineb saartel septembrist detsembrini. Siiski pole kõik taifuunid väga tugevad ning mõnel aastal esineb tormihooajal vaid üksikuid taifuune.
Elustik
pisi|[[Sumatra orangutan kuulub äärmiselt ohustatud liikide hulka]] Tänu Indoneesia suurusele, mitmekesisele saarestikule ja ekvatoriaalsele kliimale on sealne biodiversiteet maailmas teisel kohal (Brasiilia järel). Riigi taimestiku ja loomastiku hulgas on esindatud nii Aasia kui ka Austraalia päritolu liigid. Sumatra, Jaava, Kalimantan ja Bali olid kunagi ühenduses Euraasia mandriga, mistõttu nende saarte fauna on pärit Aasiast. Suured imetajad, näiteks sumatra tiiger, jaava ja sumatra ninasarvik, orangutanid, india elevant ja leopardid, olid kunagi laialdaselt levinud kuni Bali saareni. Tänapäeval on nende arvukus ja levila inimtegevuse tõttu olulisel määral vähenenud. Näiteks jaava ja bali tiiger on juba välja surnud. Indoneesia metsad võtavad enda alla umbes 58% (2000) riigi maismaa pindalast. Viimase aastakümne jooksul on metsade pindala vähenenud kiirusega 2 miljonit hektarit aasta jooksul ning 20. sajandi alguses oli metsade osakaal maismaa pindalast ligikaudu 84%. Kõige rohkem on metsade pindala vähenenud tiheda inimasustusega saartel (nt Jaava). Sumatral ja Kalimantanil on metsades kasvavad liigid peamiselt Aasia päritolu, kuid pikemat aega mandrist eraldunud saartel, näiteks Sulawesil, Nusa Tenggaral ja Malukul, on arenenud ainulaadne loomastik ja taimestik. Paapua Uus-Guinea oli aga kunagi ühenduses Austraaliaga ning seetõttu on sealne taimestik ja loomastik (sh ligi 600 linnuliiki) lähedane Austraalia floora ja faunaga.
Indoneesia loomastiku hulgas on väga palju endeemseid liike – nt ligi 39% imetajatest (imetajaid kokku 515 liiki), umbes 26% linnuliikidest (linnuliike kokku 1531), 37% kahepaiksetest (kahepaikseid kokku 270 liiki). Indoneesia rannikuvete elustiku mitmekesisus on arvatavasti kõige suurem maailmas, seda aitavad rikastada 54 716 kilomeetri pikkune rannajoon ja 5,5 miljoni hektari suurune rannikuala, kus on väga laialdaselt levinud mangroovid ja korallrahud. Rannikualade ökosüsteemide hulka kuuluvad veel rannad, liivaluited, estuaarid, mererohu ja vetikate kasvupiirkonnad, mudast moodustunud märgalad ja väikesaarte ökosüsteemid. Sisemaal kasvavad umbes kuni kõrguseni 1500 m liigirohked ekvatoriaalsed vihmametsad, 1500–3000 m kõrgusel igihaljad lähistroopilised metsad ja okaspuumetsad ning veelgi kõrgemal mäestikumetsad. Riigi kaguosas esineb ka savanne ja savannimetsi.
Keskkonnaprobleemid
Indoneesia rahvastiku kiire kasv ja suurtööstuse pidev areng on tekitanud mitmeid keskkonnaprobleeme, mille lahendamine on tihti teisejärguline laialdaselt levinud vaesuse ning nõrga ja alarahastatud keskvalitsuse meetmete tõttu.
Levinud probleeme:
Metsade raie ja turbarabade hävitamine on teinud Indoneesiast maailma suuruselt kolmanda kasvuhoonegaaside emiteerija. Elukohtade kadumine inimtegevuse tulemusena ohustab mitmeid kohalikke ja endeemseid liike. Rahvusvaheline Looduskaitseliit on ohustatud liikide hulka kandnud 140 liiki Indoneesias elutsevaid imetajaid ja äärmiselt ohustatud liikide hulka 15 liiki imetajaid, kelle hulgas on ka sumatra orangutan.
Rahvastik
pisi|[[Balid|Bali lapsed. Indoneesias elab ligi 300 etnilist rühma]] Indoneesia rahvaarv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 237,6 miljonit ja aastane juurdekasv oli 1,9 protsenti. Arvatavalt peatub rahvastiku juurdekasv alles 50 aasta pärast. Rahvastiku tihedus on 134,4 inimest ühe ruutkilomeetri kohta (2015). Jaava saar on suurima elanike arvuga saar maailmas. Indoneesia saarest on ta suurima rahvastikutihedusega ja seal elab üle poole kogu riigi rahvastikust (elanikke 136 miljonit ja rahvastiku tihedus 1029 in/km2). Ülerahvastatus on probleemiks eriti Jaava ja Bali saarel. Hollandi koloniaalperioodi ajal hakati probleemi lahendama (20. sajandi alguses) inimeste ümberasustamisega hõreda inimasustusega saartele. Sama poliitikat jätkati ka pärast riigi iseseisvumist. 1960. aastatel hakati lisaks juurutama pereplaneerimispoliitikat, mis osutus üsna edukaks Bali saarel. Samas ümberasustatavate inimeste hulk aina kasvas, ning sisemigratsiooni haripunkt saabus välisabi toel (Maailmapank ja teised välisdoonorid) 1980. ja 1990. aastatel. Jaavalt, Balilt ja Maduralt asustati inimesi ümber peamiselt Kalimantanile, Sumatrale, Sulawesile, Malukule ja Uus-Guineale. Kokku viidi perioodil 1949–2000 oma kodusaarelt minema üle 6 miljoni inimese. Nii ulatuslik ümberasustamine on tekitanud aeg-ajalt pingeid ja vägivalda migrantide ja kohalike vahel, mille tagajärjel on sadu inimesi tapetud. 2001. aastal hukkus kokkupõrgetes dajakkidega Kalimantani saarel vähemalt 500 madurat ja ligi 100 000 olid sunnitud saarelt põgenema. Peale Kalimantani on konflikte esinenud ka Malukul, Sulawesil ja Lääne-Paapuas.
Suurem osa indoneeslastest on tõenäoliselt austroneesia keeli kõnelevate rahvaste järglased, kes pärinevad arvatavalt Taiwani saarelt. Teiseks olulisemaks rahvusgrupiks on melaneeslased, kes elavad peamiselt riigi idaosas. Kokku elab Indoneesias umbes 300 rahvast ja etnilist gruppi, kes räägivad 721 keeles ja dialektis (viis keelt on välja surnud). Indoneesia suurim rahvas on jaavalased (osakaal 45%), kes domineerivad nii poliitiliselt kui ka kultuuriliselt. Teiste rahvaste hulka kuuluvad sundad (14%), madurad (7,5%), malaid (7,5%) ja teised (26%). Väiksemate, kuid püsivate etniliste hiinlaste, indialaste ja araablaste grupid elavad üle kogu saarestiku peamiselt linnastunud piirkondades.
Indoneesia riigikeeleks on indoneesia keel, malai keele vorm, mida räägivad peaaegu kõik indoneeslased. Seda keelt kasutatakse kooliõppes, äritegevuses, poliitikas, kohalikus meedias ja akadeemilises maailmas. Keel põhineb Johori sultanaadis välja arenenud malai keele dialektil, mida kasutati laialdaselt Malai saarestikus suhtluskeelena (lingua franca) ning mis on tänapäeval Singapuri, Malaisia ja Brunei riigikeel. Indoneesia keele kasutamist propageerisid rahvuslased 1920. aastatel, see kuulutati ametlikult riigikeeleks pärast riigi iseseisvumist 1945. aastal. Enamik indoneeslasi kasutab vähemalt ühte (sageli põhikeelena) ligi kolmesajast riigis kasutatavast keelest ja dialektist. Nendest on kõige populaarsem jaava keel, mida räägib Indoneesia suurim rahvas. Samas hõredalt asustatud Lääne-Paapuas on kasutusel 276 keelt.
Kuigi Indoneesia põhiseaduses on sätestatud usuvabadus, tunnistab riik ametlikult vaid kuut religiooni: islamit, protestantlust, katoliiklust, hinduismi, budismi ja konfutsianismi. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elab riigis muslimeid 87,2%, protestante 7,0%, katoliiklasi 2,9%, hinduiste 1,7%, budiste 0,7%. Enamik hindusid elab Bali saarel ja suurem osa budistidest on etnilised hiinlased. Kuigi hinduism ja budism on tänapäeval vähe levinud, on need varem Indoneesia kultuuri märkimisväärselt mõjutanud. Islam kinnistus kaupmeeste abil Sumatra põhjaosas 13. sajandil ja sai piirkonna valitsevaks usundiks 16. sajandil. Rooma katoliku usk jõudis Indoneesiasse Portugali kolonistide ja misjonäridega. Protestantlus saabus koloniaalajastul koos Hollandi kalvinistidest ja luterlastest misjonäridega.
Rahvastikust 44% (2010) elab linnades. Elanike mediaanvanus on 28,2 aastat. Sündide ja surmade arv on riigis 1000 elaniku kohta vastavalt 18,1 ja 6,26 (hinnanguline 2011). Kuni üheaastaste laste suremus 1000 elaniku kohta on 28 (riikide arvestuses 72. kohal). Elanike keskmine eluiga on meestel 68,8 ja naistel 74,0 aastat. Üle 15-aastaste meeste kirjaoskus on 94% ja naiste oma 86,8%.
Majandus
Indoneesia majandus on segamajandus, kus erasektor ja riigisektor on mõlemad olulised. Riigi majandus on suurim Kagu-Aasias ja riik kuulub G-20 liikmesriikide hulka. Indoneesia arvestuslik sisemajanduse kogutoodang ostujõu pariteedi alusel oli 2015. aastal 2,842 triljonit USA dollarit, millega riik platseerus maailmas 8. kohale. Samas on Indoneesia hinnanguline sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta 11 100 USA dollarit, millega jääb riik maailmas 43. kohale. Arvestuslik majanduskasv on olnud aastatel 2008 6%, 2009 4,5% ja 2010 6%.