cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ostalgia
Ostalgia (saksa keeles Ostalgie) on endise Ida-Saksamaa eluviisi järele tuntava nostalgia kohta kasutatav väljend. Sõna on tuletatud sõnadest Ost ("ida") ja Nostalgie ("nostalgia").
Väljendiga viidatakse vahetevahel ka teistes endistes Ida-Euroopa riikides (nt Poolas ja Nõukogude Liidu aladel) esinevale nostalgiale kadunud sotsialistliku süsteemi järele.
Ajalugu
Lisaks igapäevaelu aspektidele kutsusid nostalgiat esile ka töötuse ja vaesuse puudumine Saksa Demokraatlikus Vabariigis, endise riigi sotsiaalsüsteem ning selleaegne ühtsustunne. Kui nimekas Lääne-Saksa väljaanne Der Spiegel küsis endistelt idasakslastelt, kas SDV süsteemil oli "rohkem häid kui halbu külgi", vastas 57% neist: "rohkem häid". Küsitlust läbi viinud ajakirjaniku väitele, et "SDV elanikel ei olnud vabadust reisida, kuhu iganes nad soovisid", vastasid idasakslased: "ka tänapäeva madalapalgalistel töötajatel ei ole seda vabadust".
Ilmingud
Paljud Saksamaa ettevõtted on võtnud sihiks valmistada SDV ajal toodetutega sarnanevaid asju. Taas on saadaval vahepeal kadunud Ida-Saksa toiduainete kaubamärgid, vanade riigitelevisiooni saadete lindistused videokassettidel ja DVD-plaatidel ning varem laialt levinud automargid Wartburg ja Trabant. Lisaks on elu Saksa Demokraatlikus Vabariigis olnud aineseks ka mitmele filmile, sealhulgas Leander Haußmanni "Sonnenallee" (1999), Wolfgang Beckeri rahvusvaheliselt tunnustatud "Good Bye Lenin!" (2003) ja Carsten Fiebeleri "Kleinruppin forever" (2004).
Ida-Saksamaa kultuuri säilitamise nimel tegutsejad ühinesid ka valgusfooridelt tuttavate Karl Peglau disainitud mehikeste (Ampelmännchen) päästmiseks. Mitmed endise Ida-Saksamaa piiril või selle lähedal asuvad Saksamaa linnad, sealhulgas Berliin, Lübeck ja Erfurt, kasutavad jätkuvalt Peglau disainitud sümbolitega valgusfoore kas kõigil või mõnedel jalakäijate ülekäiguradadel. Paljud endise Ida-Saksamaa aladel ja Berliinis müüdavad suveniirid kasutavad samuti Ampelmänncheneid.
Victor Wanyama
Victor Mugubi Wanyama (sündinud 25. juunil 1991 Nairobis) on Keenia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Major League Socceri klubis Montreal Impact.
Wanyama suundus Euroopasse 2007. aastal, kui liitus Rootsi klubiga Helsingborgs IF. Järgmiste aasta suvel sõlmis ta oma esimese profilepingu, sõlmides Belgia klubiga Beerschot nelja aasta pikkuse lepingu. Juulis 2011 suundus ta Šotimaa kõrgliiga klubisse Celtic, kellega tuli hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 Šotimaa meistriks. Hooajal 2012–13 valiti ta lisaks kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 7. novembril 2012 sai temast mängus Barcelona vastu esimene Keenia mängija UEFA Meistrite Liigas, kes on värava löönud. Seejärel mängis ta kolm hooaega Inglismaa klubi Southamptoni ridades. Juunis 2016 suundus ta 11 miljoni naela eest Tottenham Hotspuri, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
2020. aasta märtsis siirdus ta Montreal Impacti.
Koondisekarjäär
Debüüdi Keenia rahvuskoondises tegi Wanyama kõigest 15-aastaselt mais 2007 sõprusmängus Nigeeria vastu.
Esimese värava lõi ta koondise särgis MM-i valikmängus Seišellide vastu.
Neiķene raudteepeatus
Neiķene raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 93,4 km kaugusel.
Peatus avati 23. novembril 1935. Algselt kandis peatus nime Neiķeni. Peatus asus merepinnast 103,04 meetri kõrgusel; see paik oli ka antud raudtee kõige kõrgemaks kohaks. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kolm kaevu.
José Luis Ábalos
pisi|José Luis Ábalos (2020) José Luis Ábalos Meco (sündinud 9. detsembril 1959 Torrentis) on Hispaania poliitik, ta on Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige. Ta oli 7. juunist 2018 kuni 13. jaanuarini 2020 Hispaania arenguminister. 13. jaanuarist 2020 on ta Hispaania transpordiminister.
Ta on lõpetanud Valencia ülikooli. Ta on elukutselt algklasside õpetaja.
Ta oli 1976. aastast Hispaania Noorte Kommunistide Liidu liige, 1978. aastal astus ta Hispaania Kommunistlikku Parteisse, 1981. aastast on ta Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige.
2009´. aastast on ta Hispaania parlamendi liige. 7. juunist 2018 kuni 13. jaanuarini 2020 oli ta Hispaania arenguminister. 13. jaanuarist 2020 on ta Hispaania transpordiminister.
Paul von der Pahlen
Paul Karl Ernst Wilhelm Philipp von der Pahlen oli Peter Ludwig von der Pahleni vanim poeg.
Teenistust tsaariarmees alustas ta 1. jaanuaril 1790 ratsaväe kaptenina Orenburgi polgus. Järgnes kiire karjäär. 1795. aastaks oli ta saanud kaptenleitnandiks ja 1800 ülendati ta kindralmajoriks. Kuid 1803. aastal saadeti ta erru, sest tema isa oli üks peamisi Paul I vastase riigipöörde läbiviijaid.
1808. aastal naasis Paul teenistusse ning võitles Vene-Türgi sõjas (1806–1812). Vapruse eest autasustati teda Püha Georgi ordeni IV ja III järguga.
Paul von der Pahleni sõjamehetee jätkus 1812. aasta Vene-Prantsuse sõjas ning sellele järgnenud Napoleoni-vastases võitluses Euroopas. Märtsis 1814 nimetati Paul von der Pahlen kindralleitnandiks. Pariisi vallutamisel silmapaistmise eest autasustati teda Püha Georgi ordeni II järguga. 1815. aastal osales Saksamaa retkel.
1831. aastast oli reservarmee ratsaväe ülem.
Isiklikku
Krahv Paul von der Pahlen oli kolm korda abielus. Tema esimene abikaasa oli krahvinna Maria Skavronski, teine Agrafena Oserova ja kolmas Katharina Orlova-Denissova.
Lapsed III abielust: Nikolai, Elisabeth, Katharina.
Tropopaus
Tropopaus on Maa atmosfääri osa, atmosfäärikiht troposfääri ja stratosfääri piiril. Paikneb 8 km (pooluste kohal) kuni 15–17 km (ekvaatori kohal) kõrgusel maapinnast.
Tropopausis on õhutemperatuur umbes 215 K, vertikaalne temperatuuri gradient on väike, mõnikord esineb temperatuuriinversioon.
Bujar Osmani
pisi|Bujar Osmani 2019 Bujar Osmani (makedoonia keeles Бујар Османи; sündinud 11. septembril 1979 Skopjes) on albaania rahvusest Põhja-Makedoonia arst ja poliitik. Ta oli aastatel 2008–2011 Makedoonia tervishoiuminister. 1. juunist 2017 kuni 31. augustini 2020 oli ta Põhja-Makedoonia asepeaminister euroopa asjades. Alates 31. augustist 2020 on ta Põhja-Makedoonia välisminister.
4. Eesti Piirikaitserügement
4. Eesti Piirikaitserügement (saksa keeles Estnisches Grenzschutzregiment 4, Estnische SS-Grenzschutz Regiment nr. 4) oli Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Eestis moodustatud väeosa.
Saksa Kolmanda Riigi juhtkonna poolt 20. relvagrenaderide SS-diviisile (1. eesti) lisaks vastavalt Heinrich Himmleri poolt 14. mail 1944 välja antud käskkirja alusel Teise Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi loomise kava käigus, mis kavatseti moodustada Eesti piirikaitserügementide baasil, nimetati 1944. aasta maikuus piirikaitserügemendid SS-piirikaitserügementideks. Teise relvagrenaderide SS-diviisi formeerimine jäi aga teostamata.
Juhtkond ja koosseis
Rügemendi ülem: Rügemendi koosseis:
Moodustamine
1. aprilli 1944 seisuga oli rindel 18. armee 4. piirikaitserügemendi koosseisus 57 ohvitseri, 151 allohvitseri ja 1944 sõdurit.
Rügement moodustati 1944. aasta alguses, selle ülemaks määrati major Valter Pedak, rügemendi staap asus Tartus. Meeste relvastus oli äärmiselt kehv, enamus relvi olid saagirelvad, mida lisaks oli veel väga halvasti hoitud. Pioneeri ja muu varustus praktiliselt puudus. Vormiriieteks jagati meestele välja Wehrmachti mundrid, kuid need olid enamikule väiksed, sama lugu oli ka saabastega. Suur puudus oli rügemendis ohvitseridest ja allohvitseridest. Kompaniiülemateks olid enamikus reservväelased – aspirantide kursuste lõpetajad. Palju oli nende hulgas ka neid, kes ei olnud reservis ülendatud lipnikuks ja omasid seega ainult allohvitseri aukraadi. Rügemendis ülendati nad aga peagi leitnandiks. Rügemendis oli kolm pataljoni ja suurtükipatarei.
1944. aasta märtsi alguses paigutati 4. piirikaitserügement Pihkva järve läänekaldale rannavalvesse. Rügemendi kaitselõik kulges Varnjast Mustveeni. Aprilli keskel vahetas rügemendi välja 5. piirikaitserügement. Sellega lahkuti 207. julgestusdiviisi alluvusest ja hakati alluma XXVIII armeekorpusele. Rügemendi uus kaitselõik asus Pihkva järve lõunakaldal. Algul kuuluti 18. armee XXVIII armeekorpuse 24. jalaväediviisi koosseisu. Aprillis, mais, juunis ja juulis oli rügement vaheldumisi allutatud 12. ja 13. Luftwaffe diviisile.
Mai lõpus tõmmati 4. SS-piirikaitserügement Pihkva järve äärest välja ja paigutati 13. Luftwaffe diviisi ülema korraldusel Petseri lähedale väljaõppelaagrisse.
Juuli alguses viidi rügement Pihkvasse, kust 1. ja 2. pataljon saadeti kohe Velikajast umbes 8 kilomeetrit ida poole Zahnodtšõ-Podlipje-Ladõgina-Hanka ruumi rindele. 3. pataljon kapten Vinni juhtimisel jäi Pihkvasse varusse. Käsk rügement Eesti piiridest välja Venemaale viia tekitas meestes valju protesti ja nurinat. Kuid kõik rügemendiülema ettepanekud diviisi- ja korpuseülemale ei andnud tulemusi.
19. juulil saadi käsk olla valmis ümberpaigutamiseks. 1. ja 2. pataljon toodi Pihkvasse. Samal ajal alustasid Pihkva all olevad Vene väed pealetungi ja linn ise sattus kahuritule alla. Tule alla sattusid ka 3. pataljoni positsioonid, kuid märkimisväärsete kahjudeta.
Tagasi Eestis
20. juulil jõudis 4. Piirikaitserügement Liiva raudteejaama, kus mehed rongidele laaditi. Ešelon sõitis läbi Tartu Jõhvi, kuhu jõuti 22. juuli hilisõhtul. 23. juuli varahommikul laaditi rügement maha ja viidi otsejoones Puhatu sohu Krivasoo ja Uusna küla vahele rindele. Petseri ja Tartu vahel olid paljud mehed läinud hüppesse, et külastada oma koduseid. Selline käitumine pani aga ohtu nende rügemendikaaslased, kes alamehitatud üksuste koosseisus nüüd otse rindele saadeti. Oleks venelased siis ründanud, oleksid kaotused võinud olla väga suured. Seda siiski ei juhtunud ja paari järgmise päeva jooksul naasis oma üksusse ka enamik "eksinud poegi". Meeste hüppes käik ei jäänud aga märkamata, armeegrupi Narva tollane ülem kindral Paul Grasser oli maruvihane, tema 25. juuli päevakäsus teatatakse 400-mehelisest eesti pataljonist, millest teel Narva rindele on deserteerunud 350 meest ning ta nõuab kõige karmimate abinõude tarvituselevõtmist väejooksu tõkestamiseks kuni kohapeal mahalaskmiseni välja.
28. juulil Grasseri poolt väegrupp Nord saadetud ettekandest selgus, et jutt käis 4. SS-Piirikaitserügemendi 1. pataljonist. Eesti ohvitserid tavaliselt deserteerumisest ei rääkinud, vaid kvalifitseerisid sellised juhtumid "omavolilisteks puhkusteks" ja tihti tagasipöördunud sõdureid ei karistanud. Kuid siiski oli ka päris palju neid, kes väeosadesse ei naasnud. Nii oli näiteks augustikuu seisuga piirikaitserügementidest jooksus 1070 meest.
Uutel positsioonidel vahetasid eestlased välja 58. diviisi sõdurid, kes olid väga hästi ja moodsalt relvastatud. Kehvalt varustatud eestlased kasutasid kõiki võimalusi, et sakslastelt enne lahkumist relvi muretseda. Relvi vahetati kõige vastu, käiku läksid toiduained ja ka raha. Tihti oli nii, et ühe kompanii mehed panid raha kokku, et muretseda endale üks korralik MG42 kuulipilduja.
Narva lahingud
pisi|
27. juulil andis venelane raske tulelöögi Puhatu soos Krivasoo ja Uusna küla vahel 3. pataljoni lõiku. Kahuritule vaibudes alustasid venelased jalaväerünnakut, liikudes eestlaste positsioonidele mitmes laines. Nüüd kulusid eestlastele marjaks ära soetatud saksa kuulipildujad ja vaenlane taganes, jättes maha sadu langenuid.
Veimevakk
pisi|Veimevakk Veimevakk (ka mõrsjavakk, pulmavakk; murdekeeles ka: annivakk, pruudivakk) on ümar või ovaalne puust nõu (vakk), mille sees hoiti vanasti veimesid ja millest neid pulmades jagati. Veimevaka läbimõõt oli kuni 40 cm ja kõrgus 20–30 cm.
4. Eesti Piirikaitserügement
Narva lahingud
29. juulil vallutas Punaarmee Narva jões asuva Kuningaküla saare, kuid see vallutati peagi tagasi. Juuli lõpus moodustati neljast piirikaitserügemendist 300. Eriotstarbeline Diviis, kuhu määrati ka 4. SS-Piirikaitserügement.
11. augustil saadeti rügemendi 1. pataljon Permisküla saare vallutanud ja Narva jõe läänekaldale jõudnud Punaarmee üksusi tagasi tõrjuma. Läänekallas suudeti küll venelastest puhastada, kuid Permisküla saar jäi Punaarmee kätte. Rügemendi edasisest käekäigust traagilistel septembripäevadel tõsiseltvõetavad andmed puuduvad. Teada on, et rügemendi taandumiseks Puhatu soost oli määratud Kamarna – Taga-Varesmetsa – Iisaku – Tudulinna – Avinurme – Rakke marsruut.
Taandumine Narva alt
19. septembri keskpäeval oli rügemendi 3. pataljon Iisakus, kus tehti lühike puhkepeatus. Selle peatuse ajal hävitati kirikuaias süüdatud lõketel rügemendi dokumendid. Mingi osa rügemendist jõudis ööl vastu 20. septembrit koos 300. eriotstarbelise diviisi staabiga läbida ka Avinurme, kuid enamus meestest jäi siiski hiljaks. Seepeale keeras major Pedak kolonni põhja poole, et üritada edasi Tallinna peale liikuda mööda Tudulinna – Viru-Roela – Porkuni teed. Olemasolevate andmete järgi läbimurdekatsest Avinurme juures rügement osa ei võtnud.
Juta Piirlaid
pisi|Juta Piirlaid (vasakul) ja tema disainitud kleidis modell Tallinna Merepäevade reisisadama laval Foto: Ave Maria Mõistlik, 16. juuli 2011 Juta Piirlaid (6. jaanuar 1951 – 11. august 2019) oli eesti moedisainer ja õpetaja.
4. Eesti Piirikaitserügement
Taandumine Narva alt
21. septembril osales rügement Porkuni lahingus, mängides olulist rolli Loksa väljal vene tankide tagasilöömises. Rügement kandis lahingus raskeid kaotusi surmasaanute ja vangilangenute näol. Praktiliselt võib lugeda Porkuni lahingut 4. piirikaitserügemendi viimaseks lahinguks. Teadaolevalt pääses osa 3. pataljonist Nõmmküla kaudu piiramisrõngast, ületades Tamsalu–Tapa raudtee 22. septembri hommikul. Leo Kirotari mälestuste järgi juhtis major Pedak veel rügemendi riismete läbimurdelahingut Assamalla all ja selle ebaõnnestumisel saatis rügemendi laiali. Major Valter Pedak hukkus metsavennana Tartumaal Varal Nõukogude julgeolekuüksuste haarangul 27. detsembril 1947. Rügemendi adjutant leitnant Edgar Niider koos kapten Rudolf-Theodor Piibega (augustis-septembris 1944 täitis 2. pataljoni ülema kohuseid) püüdis 1944. aasta oktoobris põgeneda Soome. Jumindal suudeti 31. oktoobril pääseda kaatriga merele, kuid tabati Soome lahel Vene sõjalaeva poolt. Karistuseks määrati Niiderile 10 aastat vangistust. Rudolf-Theodor Piibe mõisteti surma, kuid veidi hiljem asendati see otsus 20-aastase vangistusega Krasnojarski krais, kuid juba 1946. aastal suri ta kinnipidamiskohas. Egar Niider naasis pärast vangis karistuse kandmist Eestisse ja suri 1992. aastal Kohtla-Järvel.
Veimevakk
Veimevakad nagu ka mitmesugused ehte- ja tanukarbid kuuluvad eesti rahvapärase ornamentika kaunimate näidete hulka. Kõige tavalisem kaunistusviis oli põletuskiri, mis on mõnikord omapäraselt kerge ja õrn. Saaremaa vakkadel on harilikult geomeetrilised lõiked, mille taustaks on tihti tagasihoidlik värvitoon. Mõningate vakkade juures on kasutatud ka õlginkrustatsiooni jäljendamist.
Juta Piirlaid
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1974. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi moedisaini eriala.
Ta töötas 1992. aastast Tallinna Ülikoolis õpetajana.
Aia-karussääsk
Aia-karussääsk (Bibio hortulanus) on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Keskkonnakirves
Keskkonnakirves on aasta märkimisväärselt keskkonnavaenuliku teo või suhtumise eest antav nimetus, mille väljaandmise eesmärk on juhtida avalikkuse tähelepanu keskkonnatemaatikale. Nimetuse saaja valivad Eesti Keskkonnaühenduste Koja (EKO) liikmed alates 2004. aastast igal aastal.
Aasta keskkonnavaenulikumat tegu hakati Eesti Rohelise Liikumise algatusel märkima 2002. aastal. Siis valiti keskkonnavaenuliku teo toimepanijaks keskkonnaminister Heiki Kranich.
2004. aastast annab nimetust välja Eesti Keskkonnaühenduste Koda. Esimesel aastal nimetati keskkonnavaenuliku teo tegijaks valitsus, kuna riik ei olnud suutnud täita Helsingi konventsiooniga võetud kohustusi Läänemere merekeskkonna kaitsel.
2002
Keskkonnaminister Heiki Kranich suutmatuse eest tagada Eestis metsade ja looduskaitsealade kaitset.
2003
AS Balbiino reklaamikampaania eest, milles auto võitmise võimaluse kõrval naeruvääristatakse ühistransporti. Mitmed firmad on reklaaminud oma toodangut autovõitmise võimalusega, kuid keegi teine pole sedavõrd ülbelt alavääristanud bussiga sõitmist, iseäranis vastava reklaamiga bussiootepaviljonides. Ühistransport on võrreldamatult keskkonnasõbralikum ja linnaruumi säästvam kui autode kasutamine. Kui te eelistate puhast õhku ja sujuvat linnaliiklust, siis Eesti Roheline Liikumine soovitab keskkonnavaenulikke väärtusi hindava Balbiino jäätiseid mitte osta.
2004
Vabariigi valitsus, kuna riik ei olnud suutnud täita Helsingi konventsiooniga võetud kohustusi Läänemere merekeskkonna kaitsel. Leiti, et valitsus pole taganud ametkondadevahelist koostööd ega eraldanud piisavalt vahendeid, et tagada naftareostuse seire Eesti territoriaalvetes ja valmisolek naftareostuse operatiivseks koristamiseks avamerel.
2005
Valitsus, kes endiselt pole täitnud rahvusvahelisi merekeskkonna kaitse alaseid kohustusi. Valitsus polnud rakendanud meetmeid, et tagada riigi suutlikkus merekeskkonna kaitsel ega taganud ja tõhustanud ametkondade vahelist koostööd. Samuti ei ole valitsus EKO arvates hankinud piisavalt vajalikke vahendeid, et tagada merereostuse seire Eesti territoriaalvetes ning valmisolek reostuse operatiivseks likvideerimiseks avamerel ja rannikul.
2006
Haridusminister Mailis Reps keskkonnahariduse arengu takistamise eest. Haridus- ja teadusministrile tõi tiitli võimetus vormistada ja viia ellu säästvat arengut toetavat hariduse kontseptsiooni ning suutmatus luua keskkonnahariduskeskuste üleriigilist süsteemi. Samuti heitsid keskkonnaorganisatsioonid haridusministrile ette plaani, mille kohaselt loodusõpetust esimesel kolmel kooliaastal ei õpetataks.
Teised aasta keskkonnavaenuliku teo tiitli kandidaadid olid ärimees Oliver Kruuda keskkonnakahjustamist õigustava ülbuse eest; Vabariigi Valitsus Õlifondi asutamise pidurdamise eest; puiduvarumisettevõte Stora Enso Mets keskkonnavaenuliku reklaamikampaania eest; Põllumajandusministeerium keskkonnavaenuliku maaelu arengukava ning metsafirma Lignator vääriselupaiga hävitamise eest.
2007
Tallinna Linnavalitsus jätkuva suutmatuse eest ohjata Tallinna linna autostumist ja valglinnastumist. Kirvele andis kaalu ka laiem suutmatus arvestada kodanike huvidega oma elukeskkonna kaitsel nii Männiku tee kui ka Sakala keskuse juhtumis.
Keskkonnakirve auhinnale pretendeerisid veel peaminister Andrus Ansip tuumaenergia ja CO2-kvootide teemaliste soolode eest, maadevahetuse hämarad tehingud, mis kahjustasid looduskaitse mainet ning Keskkonnaministeerium ja Balti Finantseerimisasutuse AS Suurupi metsaraie juhtumi eest.
2008
Reformierakond. Nominendi nimetamisel meenutati juba endise oravaparteilasest keskkonnaministri Heiki Kranichi ajal alanud ministeeriumi politiseerimist, hiljem selgunud maadevahetuse hämaraid tagamaid, keskkonnaminister Jaanus Tamkivi kohatuid väljaütlemisi Natura 2000 võrgustiku teemal ning tema erakonnakaaslasest kantsleri Rita Annuse küündimatust looduskaitsereformi läbiviimisel. EKO liikmed leidsid, et Reformierakonnal on osa ka Eesti riigimetsa tavapärase haldussüsteemi lõhkumises ning mitmetes teistes ärihuve eelistavates loodusvaenulikes otsustes. Keskkonnakirve nimetusele esitati ka näiteks ebaseaduslike ehitiste hilisemad seadustajad ning Eesti Keemiatööstuse Liit selle eest, et jätkas fosfaate sisaldavate pesupulbrite tootmist.
2009
Utileek ja Utileek Lõuna prügikoristusaktsiooni „Teeme Ära 2008” ajal toodi Eestimaa metsadest välja ligi 10 000 tonni prügi. Kogutud jäätmetest 8700 tonni sai käideldud. Korrektselt täitsid oma kohustused prügi käitlemisel näiteks Rehviliit, Paikre, Väätsa, Uikala, Kudjape prügilad ja teised. OÜ Utileek ja OÜ Utileek Lõuna omandusse anti üle käitlemiseks kokku 4000 tonni prügi, millest hinnanguliselt 1200 tonni oli 2009. aasta lõpus ikka veel ajutistel platsidel Harkus, Kuusikul ja Raadi lennuväljal Tartus, seda hoolimata keskkonnainspektsiooni ettekirjutustest.
2010
Tallinna Kommunaalamet ja majandusminister Juhan Parts. Tiitlit „Keskkonnakirves 2010” jagasid majandusminister Juhan Parts ettepaneku eest jätkata põlevkivi kaevandamist suures mahus ka tulevikus ning Tallinna kommunaalamet keskkonnavaenuliku transpordipoliitika elluviimise eest.
Keskkonnakirve tiitlile kandideerisid ka keskkonnaminister Jaanus Tamkivi, kes ei seisnud negatiivse keskkonnamõju vähendamise eest, vaid protsessis Euroopa Komisjoniga kasvuhoonegaaside heitkoguste pärast, ning kohalikud omavalitsused nagu Varbla ja Kõue vald, kes suhtusid hoolimatult ehitamisse kaitsealal ja selle järelevalvesse.
2011
Majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts endiselt põlevkivienergeetika taastuvenergiale eelistamise eest, samuti selle eest, et majandus- ja kommunikatsiooni ministeerium ja maanteeamet endiselt kulutavad ressursse Saaremaa püsiühenduse protsessile, mille keskkonnamõjude hindamise aruanne ei arvestanud ekspertide järeldusi ning mille sisu ei ole kooskõlas säästva arengu põhimõtetega. Samuti taunib EKO Keskkonnaameti aruande heakskiitvat otsust.
2012
Eesti jäätmekäitlejate Liit oma lobitöö eest korraldatud jäätmeveo lõpetamiseks. EKO leidis, et 2012. aastal alguse saanud Eesti Jäätmekäitlejate Liidu lobitööl korraldatud jäätmeveo lõpetamiseks oleks suur kahjulik mõju loodusele ja inimese elukvaliteedile. Sellise muudatuse kõige suurem pahupool on see, et täieliku vabaturu tingimustes muutub omavalitsuste ja ka riigi võimalus jäätmekäitlust korraldada ja kavandada peaaegu olematuks või väga piiratuks, mistõttu pole võimalik suunata jäätmekäitlust jäätmehierarhia põhimõtetega kooskõlas – suurema taaskasutamise (ringlussevõtu) suunas.
Keskkonnakirve kandidaatidena osutasid Jäätmekäitlejate Liidule tugevat vastupanu Riigikogu keskkonnakomisjon koos Metsa- ja Puidutööstuse Liiduga ja Sindi paisu arendaja AS Raju.
2013
Mingikasvatajate ja Eesti Karusloomakasvatajate Aretusühingu tegevus. Mingikasvatajad (eelkõige AS Balti Karusnahk ja OÜ Rooküla Esimene) osutusid EKO arvates kirvevääriliseks nõuetele mitte vastava karusloomakasvatuse jätkamise eest ning vastuseisu eest õigusaktide karmistumisele.
Valitud keskkonnakirvele osutasid tugevat konkurentsi nii Riigikogu keskkonnakomisjon tervikuna kui ka selle liikmed Annely Akkermann ja Tõnis Kõiv keskkonnamõju osas kaheldava väärtusega eelnõude algatamise ja toetamise eest.
2014
Eesti Keemiatööstuse Liit, kelle kampaania „Meie õnn on meie maavarad” propageeris äärmiselt keskkonnavaenulikku suhtumist.
EKO liikmed tõid negatiivsemate tegudena veel välja RMK uue arengukava, mis saadab ühiskonnale sõnumi, et riigi mets kavatsetakse asendada puupõldudega. Samuti Keskkonnainvesteeringute Keskuse keskkonnahariduse rahastamise reeglite ootamatu muutmise avalikkust kaasamata ning Narva bastionite rekonstrueerimise ajal surma saanud nahkhiired ja kahjustatud elupaigad.
2015
Riigikogu ja Vabariigi Valitsus, kelle tegevus Eesti kliimapoliitika arendamisel on olnud väga lühinägelik või lausa keskkonnavaenulik. 2015. aastal kaotati näiteks põlevkivi kaevandamise piirmäär ja võeti vastu kliimavaenulik ning lühinägelik põlevkivi arengukava.
EKO liikmed tõid lõppenud aasta negatiivsemate tegudena veel välja Vabariigi Valitsuse GMOde kultiveerimise piiramise võimaluse kasutamata jätmise ning rahandusminister Sven Sesteri seisukoha Rail Balticu trassivalikutesse Nabala kaitseala lisamise kohta.
2016
Vabariigi Valitsuse eelmine koosseis ja Riigikogu otsusega alandada põlevkivi kaevandamise keskkonnatasusid.
EKO liikmed tõid negatiivsemate tegudena välja veel Rail Balticu protsessi juhtimise ja Tallinna Reidi tee arenduse.
2017
Keskkonnaamet, kes andis Nursipalu 94 hektari suurusel alal loa metsa raadata, ignoreerides keskkonnamõju hindamise seadusest tulenevat nõuet oodata enne lubava otsuse tegemist ära mõju hindamise tulemused. Tiitli andmise peamine ajend ei olnud mitte harjutusvälja rajamine, vaid otsuse tegemise viis.
2018
Keskkonnaministeeriumi metsaosakond ja asekantsler Marku Lamp vääriselupaikade kaitse takistamise eest. Vääriselupaigad on keskmiselt mõne hektari suurused veel säilinud mitmete haruldaste või ohustatud liikide koduks olevad vanade loodusmetsade tükid. Seetõttu vajavad need alad kaitset. Keskkonnaministeeriumi vääriselupaikadega seotud otsused ja tegemata jätmised osutavad pikaajalisele süsteemsele probleemile Eesti metsanduses – loodusmetsi on Eestis alles vaid kaks protsenti, neist veerand on raiete eest kaitsmata ja hävivad sisuliselt iga päev. Vääriselupaikade regulatsiooni on korduvalt muudetud, sõnumid on ebaselged, kompensatsioonide eelarve ebapiisav ning inventeerimise protsess on 15 aastat paigal seisnud.
2019
Eksitav käsitlus intensiivsest metsamajandamisest kui kliimakriisi päästerõngast, mida levitasid ennekõike Eesti Metsa- ja Puidutööstuse Liit ning Eesti Erametsaliit. Nii meedias kui ka väiksemates ringides on jäänud kõlama väited, nagu võiks Eesti metsade intensiivsem majandamine olla kliimakriisi päästerõngas. Samuti on kostnud väiteid, justkui vanad metsad oleksid suured süsiniku heitjad ja vajaksid seetõttu noorendamist. See käsitlus on aga väär – vanad metsad on mitme uuringu põhjal hoopis väga olulised süsinikusidujad ning kliimamuutuste leevendamine on saavutatav eelkõige hoides ja taastades metsade looduslikkust.
2020
Riigimetsa Majandamise Keskus ulatusliku kuivendustöö eest Hiiumaal Kärdla lähistel Prähla­mäel, kus aastani 2004 kehtis Kärdla arteesia­ kaevude kaitseks metsaste ja soiste piirkondade kuivendamis­keeld. RMK kuivendusobjektid Prählamäe 1 ja Prählamäe 2 hõlmasid enam kui 600 hektarit ligi 80 aastat majandamata vanu metsi, mis olid seni kuivendamata või kus vanade kuivendussüsteemide mõju oli väike. Kuivendataval alal jäid kaardistamata loodusväärtused, lisaks said kahjustada ka naabrusse jäävad Pihla-Kaibaldi loodusala ning Prählamäe kuivendussüsteemi eesvooluks olev Nuutri oja, mis on mitmete kaitsealuste liikide elupaik.
2021
Riigikogu liikmed Heiki Kranich, Peeter Ernits, Erki Savisaar ja Andres Metsoja, kes algatasid looduskaitseseaduse muutmise seaduse eelnõu. Eelnõus tehakse ettepanek sisuliselt kaotada praegu kehtiv ehituskeeluvöönd - selle ulatust vähendataks praeguselt kuni 200-meetrilt vaid 20 meetrini. Selline muudatus mõjutaks oluliselt nii randade ja kallaste hapraid ökosüsteeme, veekogude veekvaliteeti kui ka avalikkuse ligipääsu veekogude äärde.
Jeremy Renner
Jeremy Lee Renner (sündinud 7. jaanuaril 1971 Modestos California osariigis) on USA filminäitleja.
San Gimignano
San Gimignano on väike kindluslinn Itaalias Toscana maakonnas Siena provintsis.
Primaarsed ja sekundaarsed omadused
Primaarsed ja sekundaarsed omadused (inglise primary and secondary qualities) on epistemoloogias ja metafüüsikas kasutatud terminid reaalsuse olemuse kirjeldamiseks (inglise concerning the nature of reality).
San Gimignano
San Gimignano on kuulus oma keskaegse romaani ja gooti arhitektuuri poolest. San Gimignano vanalinn kuulub 1990. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Linn paikneb künka tipus, ligikaudu 300 meetri kõrgusel merepinnast. Linna siluetti ilmestavad tosinkond lubjakivist tornmaja.
Valdeko Lukken
Valdeko Lukken (sündinud 30. juunil 1974) on eesti maastikuarhitekt.
Primaarsed ja sekundaarsed omadused
Primaarsed omadused arvatakse olevat objektidel, sõltumata vaatlejast, ja sekundaarsed omadused saavad tekkida vaatleja meelte kaudu.
Valdeko Lukken
Ta on Eesti Maastikuarhitektide Liidu asutajaliige.
Okcheoni maakond
Okcheoni maakond (ka Okch'ŏni maakond; Lõuna-Korea omaladinas Okcheon-gun, korea kirjas 옥천군, hani kirjas 沃川郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Lütke
Lütke (vene keeles Литке) oli Brandenburgist pärit aadlisuguvõsa.
Lütked rüütelkonna matriklis
Viitseadmiral Friedrich Benjamin von Lütke (1797−1888) võeti 1846. aasta 10. septembril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Lisaks sellele võeti suguvõsa 20. oktoobril (vkj) 1856. aastal Kaluga kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Nurganaine
Nurganaine (Tartu murdes nukanaine, Võru murdes nulganaine ) oli vanemal ajal lapsevoodis olev naine, sünnitaja või äsja sünnitanu.
Nurganaine pidi ennast pärast sünnitust eriti hoidma, selleks tuli loobuda igasugusest raskest tööst. Oma tervise taastamiseks ja hoidmiseks teostati mitmesuguseid maagilisi toiminguid kurjade jõudude vastu. Nurganaise ase (nurgavoodi) oli enamasti toa kaugemas nurgas.
Cassi maakond (Iowa)
Cassi maakond (Cass County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 956.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Madli Luuk
Madli Luuk (sündinud 23. jaanuaril 1975) on eesti kunstnik ja õpetaja.
Lõpetas 2001. aastal Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal ning läbis samas kunstipedagoogika magistriõppe.
Madli Luuk on töötanud kujundaja-kirjastajana Eesti Geoloogiakeskuses. Aastatel 2002–2005 oli ta Viinistu Kunstimuuseumi juhataja ning Loksa 1. Keskkooli kunstiõpetuse ja kunstiajaloo õpetaja. Aastatel 2005–2018 õpetas Tallinna Rahvaülikoolis akvarell- ja akrüülmaalitehnikaid. On olnud enam kui 15 aastat seotud RMK Aegviidu Külastuskeskusega, kus tegutses loodusretkejuhi, kunstniku ja teabetöötajana. On kujundanud ja illustreerinud paljusid loodusega seotud õppematerjale matkaradadele ja loodusõppega seonduvatele koolidele. On 25 aasta jooksul olnud tõlkija norra, rootsi, taani, soome ja inglise keelest PÖFFi ja Matsalu loodusfilmide festivalide filmidele. Alates 2014 töötab Rocca al Mare Kooli Vodja Individuaalõppekeskuses kunstiõpetajana.
Viited
https://www.youtube.com/watch?v=J5Mmduh9WLI
Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus
Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus; ka Euroopa kuni 23-aastaste meistrivõistlused kergejõustikus (ametlikult European Athletics U23 Championships) on kuni 23-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus.
Toimumine
pisi|Korraldajariigid
Dzerkalne
Dzerkalne on küla Ukrainas Donetski oblastis Amvrossijivka rajoonis, 39,9 km kaugusel Donetskist kagus.
Lunastaja Kristuse kuju
pisi|Kuju täiskuuga Lunastaja Kristuse kuju või Kristus Lunastaja kuju (portugali keeles O Cristo Redentor) on Brasiilia ja kogu maailma suurim art déco stiilis skulptuur, mis asub Rio de Janeiros Corcovado mäe tipus. Kuju on 39,6 meetrit kõrge ja kaalub 635 tonni. Lunastaja Kristuse kuju on merepinnast umbes 700 meetri kõrgusel. Selle jalamilt avaneb vaade Floresta da Tijuca metsapargile. Kuju on valmistatud raudbetoonist ja voolukivist.
Lunastaja Kristuse kuju on katoliikluse sümbol Brasiilias. Kuju hakati ehitama juba 1921. aastal, kuid töödega jõuti lõpule alles 1931. aastal. Monument avati 12. oktoobril 1931.
Dzerkalne
Dzerkalne kõrgus merepinnast on 154 meetrit.
Lunastaja Kristuse kuju
10. veebruaril 2008 tabas kuju pikselöök. Märtsis 2010 alustati kuju renoveerimist. See taasavati 30. juunil 2010.
7. juulil 2007 arvati Lunastaja Kristuse kuju uute maailmaimede hulka.
Yeongdongi maakond
Yeongdongi maakond (ka Yŏngdongi maakond; Lõuna-Korea omaladinas Yeongdong-gun, korea kirjas 영동군, hani kirjas 永同郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Friedrich Ebert noorem
pisi|Friedrich Ebert (1961) pisi|Friedrich Ebert (1928) Friedrich Ebert noorem (tuntud ka kui Fritz Ebert; 12. september 1894 Bremen – 4. detsember 1979 Ida-Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Friedrich Ebert noorema isa Friedrich Ebert (1871–1925) oli sotsiaaldemokraatlik poliitik, kes oli Saksamaa esimene riigipresident aastatel 1919–1925.
Rahvakooli lõpetamise järel õppis Friedrich Ebert noorem aastatel 1909–1913 raamatutrükkaliks. 1913. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1913–1915 töötas Ebert Nürnbergis trükkali ja ajakirjanikuna. 1915. aasta detsembris mobiliseeriti ta sõjaväkke. Ebert osales Esimeses maailmasõjas, ta demobiliseeriti 1918. aasta detsembris. 1919. aastal asus ta Berliinis tööle ajalehe Vorwärts toimetajana. Alates 1925. aastast töötas Ebert Brandenburg an der Havelis ajalehe Brandenburger Zeitung toimetajana. 1928. aastal valiti ta sotsiaaldemokraatide nimekirjas Riigipäeva liikmeks. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel kaotas Ebert esmalt töökoha ajalehetoimetejana ja seejärel Riigipäeva liikme koha. Gestapo vahistas ta 1. juulil 1933. Teda hoiti kuni 1933. aasta detsembrini kinni mitmetes koonduslaagrites. 28. augustil 1939 mobiliseeriti Ebert Wehrmachti. Ta osales Poola kampaanias ja teenis Läänerindel. 1940. aasta mais vabastati ta teenistusest.
Kirju-kurvitskärbes
Kirju-kurvitskärbes (Rhagio scolopaceus) on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Friedrich Ebert noorem
30. novembrist 1948 kuni 5. juulini 1967 oli Friedrich Ebert noorem Ida-Berliini linnapea. Alates 1949. aasta jaanuarist kuni 1971. aasta juunini ja uuesti alates 1976. aasta maist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Rasvaprotsent
Rasvaprotsendi normid olenevad soost ja vanusest. Naistel on normaalne rasvaprotsent kehas umbes 10% suurem kui meestel. Liiga suur rasvaprotsent võib viidata rasvumusele, mis võib põhjustada mitmesuguseid veresoonkonna probleeme. Rasvaprotsenti saab mõõta BIA-meetodil, kaliipermeetodil. Üldrasvaprotsendist eraldi jälgitakse veel vistseraalset ehk siseelundeid ümbritsevat rasva.
Priežlejas
Priežlejas (ka Priežulejas või Zundagi) on küla (mazciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla loodeosas, merepinnast 5 meetri kõrgusel Riia ja Carnikava valla vahele jäävas metsaribas. Priežlejas jääb valla keskusest Berģist 11 ja Riia keskusest 17 kilomeetri kaugusele.
Küla moodustus 1950. aastatel ja 1960. aastate alguses. Ametlikult sai Priežlejas külaks 2003. aastal.
2007. aastal oli külas 38 elanikku, 2020. aastal 42.
Šilainiai
Šilainiai on Kaunase asum, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Šilainiai piirneb põhjas Sargėnaiga ning läänes Romainiai ja Linkuvaga.
Asum on nime saanud selle aladel asunud Šilainė küla järgi. Šilainiai aladele jääb neli gümnaasiumi, kaks algkooli ja kaks keskkooli, seal asub ka puuetega lastele mõeldud Kaunase erikool. Sinna jääb Kaunase kindluse VIII fort ja IX fort. Asumi aladele jäävad osa Linkuva mõisa pargist ja Sargėnai mõisa hoonekompleksi säilinud osa. Piirkonda asuti hoonestama aastal 1980.
Asumi edelaosas eristatakse Milikoniai linnaosa, selle kirdeosas aga Smėliai linnaosa. Linnaosad on praktiliselt ühte sulanud ja üldiselt kutsutakse kogu nende ala Šilainiaiks. Šilainiai ja Linkuva piiril asub veel Maironiškiai asum, mida samuti vahel Šilainiai alla arvatakse. Selle alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972.
Usuelu
Aastal 1989 püstitati asumisse Vilijampolė kihelkonna vaimuliku Lionginas Vaičiulionise eestvedamisel kabel, mis aastal 1994 sai kihelkonnakiriku staatuse. Aastal 1997 pandi vana kiriku kõrvale uue hoone nurgakivi, ehitamist alustati siiski alles järgmisel aastal. See hoone valmis aastal 2007, kaks aastat hiljem sai hoone põrandakütte ja aastal 2010 toimus uue Kaunase Püha Vaimu kiriku sisseõnnistamine. Vana kirikuhoone asub selle kõrval ja on kasutusel abikabelina. Tööd kirikaiaga jätkusid siiski ka pärast hoone valmimist.
Aastal 2013 loodi Šilainiai valda ka teine kihelkond, mis jääb valla läänepoolsesse otsa. Selle kihelkonna kabel valmis aastal 2015 ja jääb samuti Šilainiai asumisse. Selle valmimiseni toimusid kihelkonna jumalateenistused katoliikliku Johannes Paulus II gümnaasiumi ruumides.
Sorry Seems to Be the Hardest Word
Video
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Sorry Seems to Be the Hardest Word seisuga 28.03.2015.
Magasini tänav
Tänav algab Ravi tänavalt, kulgeb lõuna suunas, ristub Naeri, Herne, Puhke, Tare ja Vaikse tänavaga ning lõpeb Õilme tänaval.
Tänava pikkus on umbes 770 meetrit. Herne tänavast Ravi tänavani ulatuv lõik on ühesuunaline.
Magasini tänava ääres asub Vaikne park. Magasini tänava äärde jääb pärast Herne tänavaga ristumist lääne pool Siselinna kalmistu. Päris Magasini tänava äärde ulatus omal ajal Juudi kalmistu, mille aga nõukogude võim 1960. aastatel hävitas ja autoparklaks muutis. Tänapäeval meenutab kadunud surnuaeda vaid säilinud paemüürile pandud mälestustahvel.
Ajalugu
Magasini tänav sai nime 1885. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Magazinstrasse ja venekeelne nimi Магазинная улица. Magasini tänava nimi tulenes sõjaväeladudest ehk nn magasinidest, mille juurde tänav viis. pisi|Magasini ja [[Herne tänav (Tallinn)|Herne tänava ristmik]]
"Magasini tänava lõpus, kus lõpeb majaderida ja algavad linnaäärsed heinamaad, Tallinna kuulus "dshungel", pättide ja iga inimliku ilme kaotanud naiste suvine asupaik, seisab kahekordne, hall kivimaja, hulga korstnatega. See on Tallinna ja Harjumaa vangide hooldamise seltsi poolt asutatud ja üleval peetav vanglast vabanenute varjupaik. ... Kuid koht ja ümbrus ei ole varjupaigal kõige meeldivam. Talvel valitseb veel vaikus, kuid suvel sünnib siin asju, mida kesklinnas liikuv pealinnalane uneski ei näe. Suvel elavad " pätid" "dshunglis". Iga päev, eriti laupäeviti, kihab heinamaa seltskonna põhjakihi jätistest. Tee "dshunglisse" läheb varjupaigast mööda. Siin veetakse joobnud naisi juukseid pidi, pussitatakse, pekstakse. Juba Magasini tänava otsa juures võib suvel näha "pättide" asukohti lepaokstest või vanast presendiräbalast tehtud telgikese kujul. Nendes telkides, heinaküünides ja ka otse lagedal heinamaal leiavad aset "pättide" jõledad joomise- ja armastusstseenid." Varjupaik oli asutatud 1924. aastal.
Magasini tänava lõpus Siselinna kalmistu ääres asus 1926. aastal ehitatud Tallinna Tiisikushaigla hoone.
Magasini tänav 20 hoones asus Tallinna linna aurupesumaja, teenindusettevõte asub hoones ka tänapäeval.
1939. aastal nimetati Magasini tänav, Tallinna linnavolikogu poolt Magasi tänavaks.
1963. aastal hävitati Tallinna vana juudi kalmistu, 1967. aastal rajati kalmistule Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi Vabariikliku Autotranspordi Trusti Tallinna Autokaubaveo Valitsuse Autotranspordibaasi nr 1 automajand ja Koondis Tallinna Autoveod 1. filiaal (Alice Tisleri tänav 10).
Aadressil Magasini tänav 32b tegutses Tallinna I Toidukaubastu kaupluse Vilnius filiaalkauplus Õilme.
1966. aastal moodustati NSV Liidus ajateenijatest miilitsapataljonid, üks selline loodi ka Tallinnas. Hoone Tisleri 31a Tallinnas asus NSV Liidu Siseministeeriumi Sisevägede Eriotstarbeline Miilitsa Üksikpataljon (осмбм) s/o 5460 – Tallinna Miilitsapataljon.
Magasini tänava nimetus taastati 3. augusti 1990. aasta Tallinna Linnavalitsuse määrusega.
Aadressil Magasini tänav 31a asus Eesti taasiseseisvumise järel esmalt Eesti Kaitseväe Vahipataljon ning 1993–2003 Õhutõrjedivisjon ja Õhuväe Staap.
Eesti Maastikuarhitektide Liit
Eesti Maastikuarhitektide Liit on 24. märtsil 2003. aastal loodud Eesti maastikuarhitektide ja maastikuarhitektuuriteadlaste loominguline erialaühendus.
Smederevo
Smederevo (serbia kirillitsas Смедерево) on linn Serbia idaosas, Podunavlje ringkonna ja Smederevo valla halduskeskus. See asub Doonau paremal kaldal, umbes 45 kilomeetrit pealinnast Belgradist allavoolu.
Demograafia
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 64 105 inimest, Smederevo vallas 108 209 inimest.
Ajalugu
Linna ajalugu algab Rooma impeeriumi vallutustega 1. sajandil eKr, kui loodi asula nimega Vinceia. Kaasaegse linna juured ulatuvad hiliskeskaega, mil see oli Serbia despootkonna pealinn (1430–1439 ja 1444–1459). Seejärel vallutas linna Osmanite riik.
Josh Duhamel
Joshua David Duhamel (sündinud 14. novembril 1972 Minotis Põhja-Dakota osariigis) on USA filminäitleja.
Rakett69 Teadusstuudiod
pisi|Rakett69 Teadusstuudiod Ülemiste Citys (Valukoja 12). Rakett69 Teadusstuudiod on Ülemiste Citys 2021. aasta kevadel avatud hariduskeskus, kus viiakse gruppidele läbi populaarse telesaate Rakett 69 stiilis teadussessioone. Keskuse idee autoriteks on ettevõtja, insener ja Rakett 69 kohtunik Taavi Kotka ning füüsik ja Rakett 69 saatejuht Aigar Vaigu, asutajateks lisaks nendele ka Kvark. Rakett69 Teadusstuudiod keskuse eesmärgiks on teadus- ja tehnoloogiahariduse populariseerimine.
Formaat
Keskuses viiakse läbi Rakett 69 stiilis teadussessioone nii lastele kui ka täiskasvanutele.
Muu
Alates 11. hooajast on Rakett69 Teadusstuudiod telesaate Rakett 69 stuudiosaadete võttepaigaks.
Partnerid
Rakett69 Teadusstuudiote partneriteks on Tartu Ülikool ja Tartu Ülikooli Teaduskool, Tallinna Tehnikaülikool ning Tallinna Ülikool. Lisaks on toetajateks Superangel investeerimisfond, Levira ja Inbank. Koostööpartneriks on ka Eesti Teadusagentuur.
Gustav Blumbergi erakool
Gustav Blumbergi erakool oli erakool Tartus, mis tegutses 1855-1891. Kool valmistas ette gümnaasiumisse minejaid. Kooli juht oli algusest peale Gustav Blumberg.
Sankt Anna am Aigen
Sankt Anna am Aigen on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.
Gustav Blumbergi erakool
1880ndatel valmis koolil maja, mis asus Pepleri tänaval.
Sankt Anna am Aigen
pisi|Vaade Sankt Anna am Aigenile
Veiseparm
Veiseparm (Tabanus bovinus) on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Vaade Võnnu ordulinnuse varemetele edelast
"Vaade Võnnu ordulinnuse varemetele edelast" on baltisaksa kunstniku August Matthias Hageni (1794–1878) loodud gravüür.
pisi|left|100px|[[August Matthias Hagen]] Pärast Võnnu kreiskooli lõpetamist jõudis Hagen 1810. aastal Tartusse, kus 1811. aastal asus tööle Karl August Senffi graafikaateljeesse tema abilise ja eraõpilasena.
1820. aastal lõi ta gravüüri Võnnu ordulinnuse varemetest. Teose eksemplare leidub näiteks Tartu Ülikooli kunstimuuseumi graafikakogus Tartus.
Buyeo maakond
Buyeo maakond (ka Puyŏ maakond; Lõuna-Korea omaladinas Buyeo-gun, korea kirjas 부여군, hani kirjas 扶餘郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Õispuu (perekonnanimi)
Õispuu on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis perekonnanimi Õispuu 345 inimesel: 164 mehel ja 181 naisel. Perekonnanimede levikult on Õispuu meeste puhul 412. ja naiste puhul 396. kohal. Perekonnanimi Õispuu on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 20,24.
Linkuva (Kaunas)
Linkuva (poola keeles Linkowo) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Linkuva asub Via Baltica ääres, see piirneb läänes Romainiai ja idas Šilainiaiga.
Linnaosa on nime saanud Linkuva mõisa järgi. Linnaossa jääb ka Kaunase kindluse IX fort. Linkuvas eristatakse osaliselt Šilainiaiga ühte sulanud Maironiškiai asumit, mille alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972.
Veršvase maastikukaitseala
Linkuvasse jääb Veršvase oja oru nõlvadel asuv Veršvase maastikukaitseala, mis moodustati sinna aastal 1995. Kaitseala loodi Veršvase oja vete ja selle oru reljeefi, samuti ka Linkuva mõisa pargi ja nahkhiirte elukohtade kaitseks. Selle pindala on 130 hektarit. Seal kasvavad balti sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp, kaitsealal elavad pääsusaba, eremiitpõrnikas, pruun-suurkõrv, põhja-nahkhiir, tähnikvesilik, rohe-kärnkonn, kivisisalik, kaladest väike mudil, ogalik, viidikas ja koger.
Jonah Hill
Jonah Hill Feldstein (sündinud 20. detsembril 1983 Los Angeleses) on USA filminäitleja.
Kiruna kirik
pisi|Kiruna kirik Kiruna kirik asub Kirunas Rootsis. Kirik ehitati aastatel 1909–1912. Kiriku arhitekt oli Gustaf Wickman.
Jonah Hill
Tema rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Superbad", "Lapsehoidja", "21 Jump Street", "Wall Streeti hunt", "Edu valem" ja "Naabrivalve".
Kiruna kirik
Kirik on väljastpoolt dekoreeritud 12 kujuga, mille autor on Christian Eriksson.
Cedari maakond (Iowa)
Cedari maakond (Cedar County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Tipton.
Ajalugu
Maakond moodustati 21. detsembril 1837.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 499.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
BIA-meetod
BIA-meetod ehk bioelektrilise impedantsi analüüsi meetod on meetod, millega mõõdetakse keha rasvaprotsenti inimestel, et diagnoosida rasvumist. Kuid seda kasutatakse ka toiduainete rasvaprotsendi mõõtmiseks.
Mulgi (Halliste kihelkond)
Mulgi (ka Põlde-Mulgi) oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Põlde küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Halliste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Põlde külaga.
BIA-meetod
Meetod on kasutusel suuremates spordi- ja fitnessikeskustes üle maailma.
Nemzeti Bajnokság I
UEFA koefitsiendi järgi oli Ungari liiga perioodil 2018–2023 Euroopa jalgpalli kõrgliigade seas tugevuselt 25. kohal.
Klubid
Hooajal 2023–24 mängivad liigas järgmised 12 klubi:
Ance
pisi|left Ance (liivi Aņtš) on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Ance valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 21 meetri kõrgusel. Seal asuvad põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.
Närvitrükk
"Närvitrükk" on 4 autori (Joel Sang, Toomas Liiv, Jüri Üdi, Johnny B. Isotamm) luulekogu, mis ilmus 1971. aastal sarjas "Loomingu raamatukogu".
Ance
Ance oli varem Ance mõisa keskuseks. Aastal 1798 suri seal Academia Petrina professor Johann Nicolaus Tiling. Nõukogude ajal sai külast kohaliku kolhoosi keskasula.
Närvitrükk
Luulekogu andis välja kirjastus Perioodika.
Irkutski kubermang
pisi|Irkutski kubermangu kaart Irkutski kubermang oli Venemaa Keisririigi, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Irkutsk. Kubermang eksisteeris aastatel 1764–1926. Kubermangu territoorium on praegu Venemaa koosseisus.
Ance
Ance mõisa uksehinged ja Ance muinaskalmed on muinsuskaitse all. Külas asub Ance bussipeatus.
Aastal 2017 oli külas 323 elanikku.
II liiga 1999
II liiga 1999 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 1999. aasta hooaeg.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 20 mängu.
Cheongyangi maakond
Cheongyangi maakond (ka Ch'ŏngyangi maakond; Lõuna-Korea omaladinas Cheongyang-gun, korea kirjas 청양군, hani kirjas 靑陽郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Harilik sõgelane
Harilik sõgelane (Haematopota pluvialis) on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Sankt Peter am Ottersbach
Sankt Peter am Ottersbach on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.