cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planetaarülekanne
Planetaarülekande projekt
Planetaarülekande lõpliku projekti tegemisel võetakse arvesse kõiki eelnevalt arvutustega leitud tulemusi ning lisaks eelnevatele arvutustele tehakse veel järgnevat.Valitud veerelaagritele tehakse kontrollarvutus toereaktsioonidega, mis leitud jooniselt. Arvestades suurimat võimalikku pöördemomenti jaotuse ebaühtlust voogude vahel, määratakse see jõud kiirel(vedaval) võllil, kus d1 on hammassiduri jaotusläbimõõt. Aeglasel vedaval võllil, kus Th on moment väljundvõllil (raamil), aω ülekande telgede vahe. Kõige rohkem ongi koormatud satelliitide laagrid. Nende vajalik dünaamiline kandevõime Cvajalik leitakse jõu F_r=2F_t järgi, kus F_t on eelnevalt arvutataud ringjõud.
Sünd
pisi|[[Vesikirp sünnitamas]] pisi|Lehm sünnitamas Sünni ehk sünnijuhu all mõistetakse organismi järeltulija ilmaletulekut ehk prenataalse arengu üleminekut postnataalseks.
Eristatakse elussündi ehk elussündinud lapse sünnijuhtu surnultsünnist elu tundemärkide (hingamine, liigutused, südamelöögid) esinemine pärast lapse täielikku väljumist sünnitusteedest.
Kuigi tihti vastandatakse sünnile surma, pole see täpne, sest kui sünd on teatud etapp organismi individuaalses arengus ehk ontogeneesis, siis surm on ontogeneesi lõpp.
Lisaks imetajatele sünnitavad ka mõned roomajad, kahepaiksed, kalad ja selgrootud. Seejuures esineb mõnes loomarühmas ka ovovivipaariat, mille käigus emakehas viljastatud munade sees asuvad looted arenevad emakeha sees.
Inimesed
Inimestel kestab rasedus üheksa kuud ja sünnib tavaliselt üks laps.
Viimase veerand miljoni aasta jooksul on inimesed saanud lapsi keskmiselt 26,9 aasta vanuses (isaks on saadud keskmiselt 30,7-aastaselt ja emaks 23,2-aastaselt).
1768
1768. aasta (MDCCLXVIII) oli 18. sajandi 68. aasta.
Sommelet' reaktsioon
100px|pisi|Urotropiin Sommelet’ reaktsioon on aldehüüdide saamise meetod, mis põhineb primaarsete halogeniidide reaktsioonil heksametüleentetraamiiniga (urotropiiniga) ja moodustuvate kvaternaarsete ammooniumsoolade järgneval hüdrolüüsil:
R–CH2–Hlg +  (CH2)6N4  →  [R–CH2–N(CH2)6N3]+Hlg–  →  RCHO
Marcel Sommelet avaldas selle reaktsiooni 1913. aastal kui bensüülhalogeniidide aromaatseteks aldehüüdideks konversiooni meetodi : ArCH2Hlg → ArCHO
Karl Abel
Karl Abel (15. veebruar 1885 Tartu – 21. märts 1977 Uppsala) oli Eesti sõjaväelendur (kolonelleitnant).
Sommelet' reaktsioon
Sommelet’ reaktsiooni saab edukalt kasutada aldehüüdide saamiseks erinevatest primaarsetest halogeniididest, näiteks RCH2Hlg on bensüül-, allüül-, alkoksümetüül- jmt halogeniid (saagis 70–80%); R võib olla ka heteroaromaatne rühm, nagu tiofeeni, püridiini, tiasooli jmt derivaat.
Tavaliselt reagentide segu vees või vesi-etanool segus või 50% äädikhappes kuumutatakse mitu tundi. Ammooniumsoola hüdrolüüs toimub keetmisel. Alküülhalogeniidide AlkCH2Hlg korral on vajalik kuumutamine vähemalt 24 tundi ja saagised on alla 50%.
Kuna kvaternaarseid ammooniumsooli annavad kergesti (aktiivsed) primaarsed halogeniidid, siis saab seda protsessi kasutada reaktsiooniproduktide segust primaarsete halogeniidide selektiivseks konversiooniks aldehüüdideks, seega selektiivseks eraldamiseks segust.
Karl Abel
Karl Abel teenis Lennubaasis aviotöökoja ülemana, leiutas valgustuspommi ja optilise pommisihiku.
Isiklikku
Tema poeg Enno Abel on tehnikateadlane. Tütrepoeg Toivo Kivisalu oli lendur.
Sommelet' reaktsioon
Sommelet' reaktsiooni analoogid
Urotropiini ja alküül- või bensüülhaliidide kvaternaarsed ammooniumsoolad happelisel hüdrolüüsil soolhappega annavad primaarsed amiinid, see on tuntud kui Delepine reaktsioon.
[R–CH2–N(CH2)6N3]+X– +3HCl  +  6H2O  →  RCH2NH2•HX  +  6HCHO  +  3NH4Cl
100px|pisi|N,N-Dimetüülaniliin (DMA) Uus analoogset tüüpi reaktsioon töötati välja Koit Läätse poolt, patenteeritud 1960. aastal. , Selektiivselt viidi primaarsed allüülsed kloriidid (näiteks geranüülkloriid) dimetüülfenüülamiiniga (N,N-dimetüülaniliin) kvaternaarseteks ammoonium sooladeks, mille kuumutamisel kaaliumatsetaadiga saadi äädikhappe estrid:
R–CH2–CMe=CH–CH2–Cl +  Me2NPh  →  [R–CH2–CMe=CH–CH2–NMe2]+Cl–   →  R–CH2–CMe=CH–CH2–OAc ,
kus R = alküül, alkenüül jm,  Me = CH3,   Ph = C6H5  ja Ac = C(O)CH3
Hiljem laiendati seda meetodit ammooniumsoola lagundamise varieerimisega saamaks eetreid (leeliselise etanooliga) või estreid (karboksüülhapete kaaliumsooladega) või primaarseid allüülseid kloriide (kuumutamisel umbes 100 °C). Ammooniumkomplekside tekke kiirendamiseks võib kasutada metanooli lisandit.
1710. aastad
1710. aastad on ajavahemik 1710. aasta algusest kuni 1719. aasta lõpuni.
Henessi Schmidt
pisi|Hennessi Schmidt filmi "Apteeker Melchior" võtetel 2021. aastal pisi|Henessi Schmidt filmis "Apteeker Melchior" Henessi Schmidt (sündinud 7. juulil 1995 ) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2014. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 2019. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna teatrikunsti erialal.
2020. aastal võttis ta osa telesaatest "Maskis laulja", kus saavutas 3. koha, kehastades draakonit.
Kristallograafia mõisteid
Siin on loetletud kristallograafia ning kristallooptikaga seotud mõisteid.
Hardi Tiidus
pisi|Hardi Tiidus 1974. aastal Foto: Jaan Künnap Hardi Tiidus (sünninimi Harde Tiitus; 8. november 1918 Tallinn – 21. märts 1999 Tallinn) oli eesti teleajakirjanik, ajaloolane ja tõlkija.
Õpingud
Tiidus õppis Tallinna 1. Algkoolis ja lõpetas 1937. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Ta soovis astuda Tallinna Konservatooriumi, kuid isa nõudel õppis siiski aastatel 1937–1941 Tallinna Tehnikaülikoolis ehitusteaduskonnas ning astus 1938. aastast korporatsiooni Tehnola liikmeks. Tehnola liikmed kuulusid kõik ka Kaitseliitu. Kuna Tiidus hiljem seda oma parteiliikme ankeedis ei maininud, sai ta EKP Keskkomitee büroolt parteilise karistuse. Oli ansambli Laulvad Seilorid liige.
Aastatel 1946–1952 õppis ta kaugõppes Tartu Riikliku Ülikoolis ajalugu.
Teine maailmasõda
Teisest maailmasõjast võttis ta 1941. aastal osa Oranienburgi platsdarmil (Leningradi blokaadi ajal) Punaarmee 8. armee staabi juures olnud I üksikus side-telegraafiroodus teenides ja 1942. aastast sõja lõpuni Eesti Laskurkorpuse koosseisus. Pärast ÜK(b)P liikmeks astumist 1943. aastal (partei liige oli Tiidus 1990. aastani) oli ta 7. Eesti Laskurdiviisi 23. Suvorovi ordeniga suurtükipolgu 1. divisjoni ülema asetäitja poliitalal, seejärel ka Laskurkorpuse divisjoni partorg ning hiljem diviisi poliitosakonna vaneminstruktor-klubiülem, kellena organiseeris diviisis meelelahutust ja korraldas isetegevust.
Elukäik
Pärast sõda töötas Hardi Tiidus ajalehes Noorte Hääl, Vabariikliku Noorte Maja direktorina ja lektorina ELKNÜ Keskkomitees. Aastatel 1948–1950 ja 1956–1960 oli ta Eesti Raadio vastutav toimetaja, 1950–1955 Eesti Riikliku Kirjastuse vastutav toimetaja. Aastatel 1956–1978 töötas Tiidus Eesti Televisioonis, kus oli vaheldumisi mitme toimetuse peatoimetaja ja toimetaja.
Lisaks juhtis Hardi Tiidus telesaateid, neist tuntuim oli seitsme aasta jooksul toimetatud 135 osaline telesari "Vana hõbe", mille kaudu oli ta antiikajaloo propageerija. Tiidus oli Eesti Reklaamfilmi egiidi all toimunud mälumängusarjade "Trips-traps-trull", "Reis ümber maailma", "Viis viie vastu", "Viimane langeb välja", "Parem pääseb edasi", "Kes keda?" jms üks algatajaid ja žürii liige. Ta osales aastatel 1966–1970 Soome-Eesti telemälumängudes "Naapurivisa". Tiidus kuulus aastaid Eesti Raadio "Mnemoturniiri" tarkade klubisse ning osales saates üle 800 korra. Ta oli populaarne külaline kõikvõimalikel mälumängudel ja ka kultuuriüritustel.
Ilukirjandust hakkas Tiidus tõlkima 1940. aastate lõpul, kokku tõlkis enam kui poolsada raamatut. Kirjanike Liidu liige oli ta 1951. aastast. Ta on tõlkinud Estonia teatrile neli ooperit: "Carmen", "Padaemand", "Nikita Veršinin" ja "Boriss Godunov", muu hulgas on ta tõlkinud kreeka keelest eesti keelde ka olümpiahümni.
Muud
Koolipoisina kogus ta riikide lippe, vappe ja hümne, milliseid sai ta ka Tallinnas asunud välisriikide esindustest. Elu lõpul ütles ta end oskavat klaveril mängida 110 riigi hümni. Enda sõnul suutis Hardi Tiidus vestelda kaheksas keeles, lugeda ja aru saada kõnest veel umbes sama paljudes keeltes.
Hardi Tiidus mängis paljusid pille ning komponeeris ka laule, nagu omal ajal tuntud "Hõbedane sõlg" ja "Sünnipäevalaul". Lisaks oli ta sadade kupleede esitaja, esimesed kupleed ja laulud sündisid juba Eesti Laskurkorpuse ajal ("Erika", "Seitse patja, neli tekki" jt). Soomlane Kauko Röyhkä on temast teinud laulu "Hardi Tiidus".
Isiklikku
Hardi Tiiduse isa oli August Eduard Tiidus (Tiitus) ja ema Eliise Tiidus. Hardi isa ja lelled olid kaugsõidukaptenid. Tal oli noorem õde Valve (Märtson) ja vanem vend Erich (suri noormehena). Abikaasad olid Klaudia Ojatar (1917–1996, nende tütar Tiiu sündis Tallinnas veebruaris 1942) ja Salme Akel (1926–2010). Viimasest abielust Margi Tiidusega (1942–2013) sündis tütar Maria Tiidus (1981).
Hardi Tiidus on maetud Tallinna Metsakalmistule, telekolleeg Valdo Pandi naabrusse.
Maoorid
thumb|Maoori lipp thumb|Maoori pealik 1880. aasta paiku Maoorid (ainsuses maoori) on Uus-Meremaa põlisrahvas. Nad räägivad polüneesia keelte hulka kuuluvat maoori keelt ja inglise keelt. Nad saabusid Uus-Meremaale (maoori keeles Aotearoa) Polüneesia idaosast 12. sajandil. Maoori mütoloogias on nende algne päritolumaa Hawaiki. 18. sajandi lõpus tekkis neil tihedam kokkupuude Uus-Meremaale saabunud eurooplastega. 1830. aastal oli Uus-Meremaal hinnanguliselt 2000 pākehāt ehk eurooplasest asunikku. 1840. aastal sõlmiti Waitangi leping paljude maoori hõimupealike ja Suurbritannia vahel, millega maoorid muudeti Suurbritannia alamateks, kuid säilitasid õiguse oma maale. Lepingu maoorikeelne ja ingliskeelne tekst ei kattunud, seetõttu pole täit üksmeelt, milles tegelikult kokku lepiti. Osa pealikest keeldus lepingule alla kirjutamast. 1860. aastate maoori sõdades olid maoorid sunnitud lõplikult Suurbritanniale alistuma. Maoorid kaotasid oma maa, haigestusid eurooplaste toodud haigustesse ja nende arv hakkas vähenema. 1960. aastatel toimus maooride rahvuslik ärkamine.
2006. aasta rahvaloenduse andmeil oli maoorisid 565 329, neist 87% elas Põhjasaarel.
Maoorid on tuntud oma puu- ja luunikerduskunsti ning tätoveeringute poolest.
Tuntud maoorid on laulja Kiri Te Kanawa ja näitleja Temuera Morrison.
Broadway torn
pisi|Torni esikülg pisi|Tagakülg Broadway torn ehk Broadway Tower on üle 16 m kõrgune dekoratiivne torn (folly) Inglismaal Worcestershire'is Broadway külast 1,6 km kagus Broadway mäel (üle 312 m üle merepinna; torni tippu hüütakse Cotswoldsi kõrgeimaks tipuks).
Tornist mööduvad matkarada Cotswoldi tee ning pisut kaugemalt maantee A44 (Eveshami ja Moreton-in-Marshi vaheline lõik). Torni juurde pääseb maanteelt Fishi mäe juurest mööda matkarada või Broadway küla poolt järsust mäest üles ronides.
Torn paistab selge ilmaga ära 13 krahvkonda: Worcestershire, Gloucestershire, Warwickshire, Oxfordshire, Wiltshire, Staffordshire, Shropshire, Herefordshire, Northamptonshire, Leicestershire ja veel kolm krahvkonda. Paistavad muu hulgas Eveshami org ja Walesi mäed teisel pool Severni orgu.
Lossi imiteeriva torni projekteeris James Wyatt (on säilinud 1794. aastaga dateeritud joonised). See ehitati George Coventry, kuuenda Coventry krahvi abikaasa Barbara Coventry jaoks (valmis 1799). Viimane tahtis teada, kas majakatuli paistab mäe otsast tema koju Croome Courti, ning finantseeris sellepärast torni ehitamist. Tuli paistis selgesti ära. Broadway mäel oli vanasti teatud puhkudel süüdatud märgutulesid arvatavasti Coventry krahvide mõisatesse Springhilli mõisa (mille territooriumil torn asub) ja Croome Courti (Worcesteri lähedal).
Aastatel 1822–1862 asus seal Thomas Phillipsi trükipress. Seal peatusid ka prerafaeliitidest kunstnikud, sealhulgas William Morris. Torni on kasutatud ka talumajana.
Torni juures on teinud väljakaevamisi Arthur Evans.
Tornis on näitusesaalid ning seda saab tasu eest külastada.
Geograafiaolümpiaad
Geograafiaolümpiaad on õpilastele mõeldud kahevooruline teadmiste võistlus geograafias.
Eesti geograafiaolümpiaadid
Eesti geograafiaolümpiaad koosneb piirkondlikust voorust ja vabariiklikust voorust. Vabariikliku vooru võitjatest moodustatakse võistkond, kes esindab Eestit Baltimaade geograafiaolümpiaadil ja rahvusvahelisel olümpiaadil.
Mõnes koolis ja Tallinna linnas korraldatakse ka koolivooru, mille võitjad osalevad piirkondlikus voorus.
Baltimaade geograafiaolümpiaadid
Baltimaade geograafiaolümpiaadid hakati korraldama Läti Haridusministeeriumi algatusel ja see toimus alates 1996. aastast üle aasta (iga paaritu aasta sügisel) ja lõpetati 2009. aastal. Igat Balti riiki (Eesti, Läti ja Leedu) esindas 7-liikmeline gümnaasiumiõpilaste võistkond.
2010. aastal Taibeis toimuval rahvusvahelisel geograafiaolümpiaadil otsustati alates 2012. aasta võistlusest Saksamaal Kölnis olümpiaadi läbi viima hakata igal aastal ja sellega seoses loobuti Baltimaade geograafiaolümpiaadi korraldamisest.
Pärast vahepealset pausi on aga Baltimaade geograafiaolümpiaad taas ellu ärganud.
Rahvusvahelised geograafiaolümpiaadid
Rahvusvahelistes geograafiaolümpiaadides (International Geography Olympiad, IGEO) osalevad rahvuslike geograafiaolümpiaadide võitjad. Rahvusvaheline geograafiaolümpiaad on õpilastele vanuses 16 kuni 19 aastat. Võistlus koosneb kolmest osast: kirjalik test, multimeedia test ja ülesanded maastikul.
Esimest korda toimus rahvusvaheline geograafiaolümpiaad 1996. aastal Haagis (Holland) ning seda peeti iga kahe aasta järel. Alates 2012. aastast toimub olümpiaad igal aastal.
Eesti võistkond osales rahvusvahelisel geograafiaolümpiaadil esimest korda 2004. aastal, kui see peeti Gdynias (Poola). Seal saadi teine koht, sh said võistkonna liikmed kaks kuld- ja kaks pronksmedalit.
Rahvusvaheliste geograafiaolümpiaadide korraldaja on Rahvusvahelise Geograafiaühingu (International Geographical Union, IGU) rakkerühm, mille liikmed on Henk Ankoné (Holland), Joop van der Schee (Holland), Kathryn Berg (Austraalia), Zouhaier Hlaoui (Tuneesia), Su-Min Shen (Taiwan), Fernando Garcia-Garcia (Mehhiko) ja Sue Lomas (Suurbritannia).
"Rahvusvahelise geograafiaolümpiaadi eesmärgiks on propageerida huvi geograafia ja keskkonnateaduste vastu; edendada geograafiaalast haridust ja oskusi ning ergutada noortevahelist suhtlemist, aidates sellega kaasa rahvastevahelisele mõistmisele."
Kesk-Euroopa geograafiaolümpiaad
Kesk-Euroopa geograafiaolümpiaad (Central European International Geographic Olympiad, CERIGEO) toimus üle aasta (iga paaritu aasta sügisel). Olümpiaad korraldati kuni 2011. aastani.
Euroopa geograafiaolümpiaad
Olümpiaad korraldatakse alates 2015. aastast esialgu nime Kesk-, Lõuna- ja Kagu-Euroopa geograafiaolümpiaad (Geography Olympiad of Central, South And South Eastern Europe) all ja toimub igal aastal. Aastast 2020 kannab see nime Euroopa geograafiaolümpiaad (European Geography Olympiad, EGeo) ja osaleb selles ka Eesti meeskond.
Inkvisitsioon
Inkvisitsioon oli kirikliku kohtu vorm keskaegses Euroopas.
Reformatsiooni ja hilisema antikatoliikliku propaganda tõttu ringleb inkvisitsiooni kohta palju müüte.
Inkvisitsioonikohtute toimikud on enamikus riiklikes arhiivides säilinud.
Inkvisitsioonikohtu liiget nimetati inkvisiitoriks.
Ltn. Schmidt'i pojad
"Ltn. Schmidt'i pojad" on Vennaskonna debüütalbum, mis ilmus esimest korda 1991. aastal.
Johannes Vihm
Johannes Vihm õppis ametit Tartus Johannes Moritza töökojas ning töötas Peterburis mitmes klaveri- ja pillivabrikus. Oma klaveritöökoja asutas ta 1925. aastal klaverimeistri Mihkel Ossi töökoja baasil. See asus Tartus Gildi tänav 7 ja tegutses nõukogude võimu tulekuni 1940. aastal.
Orjus
Siia on ümber suunatud leheküljed Ori ja Orjapidamine; sõna "ori" teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Ori (täpsustus).
pisi|[[Jean-Léon Gérôme. Orjaturg. Umbes 1884]] Orjus on olukord, mil inimene on muudetud teise isiku, riigi või organisatsiooni omandiks. Juriidiliselt peetakse orja vallasasjaks ning ta ei ole õigussubjekt. Omanikule kuuluvad nii ori, tema tööjõud kui ka töö saadused.
Orjade juriidiline seisund on eri ühiskondades varieerunud. Vana-Rooma ja Ameerika orjanduse ajaloos oli perioode, mil orjadel olid mõningad minimaalsed õigused (näiteks õigus omada mõningaid isiklikke esemeid).
Orjastamine võib tänapäeval olla inimsusvastane kuritegu, kui see toimub kas laiaulatuslikult või plaanipäraselt.
Vana-Rooma suurim orjapidaja oli ametikohast tulenevalt Rooma keiser. Tema orje oli riigi valitsusasutustes isegi kõige tähtsamatel kohtadel. Keisri orjad moodustasid erandliku orjarühma; keisri orja nimetati servus Augusti nostri ('meie keiserliku kõrguse ori'). Tavaliselt said need hiljem vabaks.
Mõisteid ja definitsioone
1926. aastal Rahvasteliidus vastu võetud Orjapidamise ja orjakaubanduse keelustamise konventsiooni kohaselt on orjus "isiku staatus või olukord, milles tema mistahes võime üle rakendub omandiõigus". Konventsiooni kohaselt pole orjal näiteks õigust omaniku territooriumilt lahkuda ilma eriloata (passita); põgenemisel võidakse ta vangistada ja omanikule tagastada.
Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi kohaselt (1998) on orjastamine üks inimsusvastaseid kuritegusid, mis seisneb "mõne või kõigi omandiõigusega seonduvate õiguste kasutamist isiku suhtes, kaasa arvatud nimetatud õiguste kasutamist naiste ja laste ning teiste isikutega kauplemises".
Orjandus või orjanduslik kord on seadustatud orjusega ühiskonnakorraldus. Kasutusel enamasti antiikaja kohta.
Mõju
Koos orjadega toodi sihtriikidesse ka uusi tõbesid, nii on leitud 16. sajandi Mehhiko aladel surnud põliselanike uurimisel jälgi hepatiidist ja parvoviirustest, mis pärinesid Aafrikast.
Rossiya
Rossiya ehk Rossiya Airlines (vene keeles Федеральное государственное унитарное предприятие «Государственная транспортная компания «Россия»», teenindab kui Rossiya — Russian Airlines) on Venemaa teine rahvuslik lennukompanii Aerofloti kõrval. Firma peakorter asub Peterburis. Lennukompanii loodi 2006. aastal, kui liideti Moskvas asunud Rossiya Airlines ja Venemaa suuruselt kolmas lennukompanii Pulkovo Aviation Enterprise. 2010. aasta veebruaris teatas Venemaa valitsus soovist liita Aeroflot ja Rossiya.
Lennukipark
thumb|Rossiya [[Boeing 767]] Rossiya lennukipark koosneb järgmistest lennukitest (2010. aasta septembri seisuga):
Paleogeen
Paleogeen on kronostratigraafiline üksus (ladestu) ning geokronoloogiline üksus (ajastu). Paleogeen vastab ajavahemikule 65...23 miljonit aastat tagasi.
Paleogeen kuulub Kainosoikumi aegkonda, olles selle vanimaks ajastuks. Paleogeenile eelneb Kriit ning järgneb Neogeen. Paleogeen jagatakse kolmeks ajastikuks.
Lausetüüp
Keeleteaduses on lausetüüp erinevatele lausetele omaste ühiste semantiliste või süntaktiliste tunnuste kogum.
Lause põhitüübid on normaallause, olemasolulause, kogeja-omajalause (kogejalause, omajalause), tulemuslause.
Eesti saksakeelsete kohanimede loend
Eesti saksakeelsed kohanimed on loend, mis aitab orienteeruda Eesti saksakeelsetes kohanimedes.
Lausetüüp
Lause tüübid suhtluseesmärgi järgi ehk kommunikatiivsed lausetüübid on väitlause, küsilause, hüüdlause, käsklause, soovlause.
Näited:
a) Sa õpid korralikult. b) Kas sa õpid korralikult? c) Õpi korralikult! d) Õpiksid sa korralikult! e) Kui korralikult sa õpid!
Väide on sündmuse kirjeldus sellisena, nagu kõneleja seda usub olevat. Küsimus ja käsk seisnevad kuulaja mõjustamises vastavalt kas sündmuse kohta teavet andma või sündmust teoks tegema. Hüüd ja soov on kõneleja emotsionaalset suhtumist kajastavad suhtluseesmärgid. Hüüd- ja soovlause on muude lausetüüpidega võrreldes perifeersemad lausetüübid ja rajanevad küllaltki piiratud vormimallidel. Lausetüübi ja suhtluseesmärgi vastavus ei ole päris üksühene. See on tingitud ühelt poolt sellest, et suhtluseesmärki väljendavaid grammatilisi vahendeid on ka intonatsioon, mida aga tema suure kõikuvuse tõttu pole siiski arvatud lausetüübi eristavate tunnuste hulka.
Näiteks lauset "Ta võttis selle endale?", mille küsivat sisu väljendab üksnes intonatsioon, peetakse grammatiliselt tüübilt ikkagi väitlauseks, küsitähendust aga selle väitlause sekundaartähenduseks. Teiselt poolt võimaldavad lausetüüpide sekundaarkasutusi ka näiteks väitlause avatus mitmesuguste tähenduste väljendamiseks.
Eesti saksakeelsete kohanimede loend
Eesti saksakeelsete kohanimede kasutamine keelati sisemaistel postisaadetistel alates 15. jaanuarist 1934 ja välismaistel postisaadetistel 15. veebruarist 1934.
pisi|300px|Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kaart [[Meyers Konversations-Lexikon'i 1893–97 väljaandest]]
Philippos V
Philippos V (238 eKr – 179 eKr) oli Antigoniidide dünastiast Vana-Makedoonia kuningas 221 eKr–179 eKr. pisi|Philippos V pisi|300px|Makedoonia (oranž) aastal 200 eKr
Philippos V-e Makedoonia laevastik püüdis 216 eKr, Rooma kaotuse järel Trasimenuse järve lahingus 217 eKr Hannibali vägedelt, Illüürias edutult vallutada Apollonia linna. 215. aastal eKr aastal sõlmis Philippos V Kartaago ja Rooma vahelise Teise Puunia sõja ajal (218–201 eKr) Kartaago väejuhi Hannibaliga Rooma-vastase liidu ning tungis laevastikuga 214 eKr Illüüria rannikule, Philippos V-e väed vallutasid Orici linna ning püüdsid taas vallutada Apollonia linna. Invasioonist sai alguse Esimene Makedoonia sõda (214–205 eKr) Roomaga. Vana-Makedoonia vastases sõjalises liidus osalesid Rooma liitlasena kreeklaste Aitoolia liit, Pergamon, Sparta ja Elis.
Philippos V toetas Ahhaia liitu Aitoolia liidu vastu 207 eKr ja sundis 205 eKr neid sõlmima rahulepingu.
202 eKr sõlmis Philippos V lepingu Seleukiidide Antiochos III jagamaks Egiptuse Ptolemaioste valdusi Egeuse meres. Rhodoslased, toetatuna Pergamoni poolt, kuulutasid Makedooniale sõja (205–200). Makedoonia laevastik purustas lahingus 201 eKr Lada saare juures liitlaste laevastiku ja laastas Pergamoni.
Philippos sai 197 eKr Kynoskephalai lahingus Põhja-Kreekas Tessaalias lüüa Rooma vägedelt Titus Quinctius Flamininuse juhtimisel ja ta kaotas Kreekas ülemvõimu.
Rita Raave
pisi|Rita Raave 1994. aastal Foto: Jaan Künnap Rita (Riita) Raave (aastast 1976  Rita Kaldoja; sündinud 6. aprillil 1951 Mõisakülas) on eesti näitleja.
Aastal 1969 lõpetas ta Elva Keskkooli ning 1974. aastal Tallinna Riiklikus Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (6.lend).
Aastatel 1974–1998 töötas ta Eesti Draamateatris ja aastatel 1998–2004 Vanalinnastuudios.
Ta on mänginud ka telelavastustes ("Ta tuleb", "Millegi lõpp", "Kaks venda", "Päikesepoisid") ja seriaalides ("Salmonid", "Viimane võmm").
Isiklikku
Tema abikaasa oli 1976-2004 Hans Kaldoja. Aastast 2004 on abielus Enn Põldroosiga. Tema isa oli Kalev Raave, ema Lydia Raave, vennad Raivo J. Raave ja Riho Raave ning õde Anneli Raave-Sepp.
Rita Raave tegutseb praegu kunstnikuna. Ta alustas maalimisega 1998. aastal ja esinenud isikunäitustega. 2013. aastast peab ta koos Enn Põldroosiga erakunstimuuseumi Viljandis.
Priit Kolsar
Tal tekkis lähem huvi hiphopi vastu, kui ta töötas Tartu Raadios, kus ta mängis räpilugusid ja edastas räpiuudiseid. Vahepeal mängis trumme Rocki bändis. Huvi hiphopi vastu oli aga endine ja varsti tekkis tal juba soov ise midagi kirjutama hakata. Esimese albumi, "O`Culo", andis Cool D välja 1995. aastal. Kogumik oli esimene hiphopi esindaja Eestis.
Cool D on välja andnud kokku 9 albumit, viimane aastast 2012. Lisaks oma soolokarjäärile on Cool D teinud lugusid koos G-Enka ja paljude teiste eesti räpparitega. Cool D lugudele "Pole sinu asi" ja "Eestlased" on filmitud ka videod.
A-Rühma kolmas album "Leegion" anti välja samuti 2006. aastal. Selle albumi kahele loole tehti välismaal ka video. "Palmisaar" filmiti Indias ja "Tugitooli gangsteri" video Inglismaal.
30. juulil 2007, kui Tallinnas esines Ameerika Ühendriikide tuntud räppar 50 Cent, oli A-Rühm selle soojendaja.
Atholli hertsog
pisi|Atholli hertsogi vapp Atholli hertsog (inglise keeles Duke of Atholl) on tiitel Šoti aadlis (Peerage of Scotland), mida kannab Murray klanni pea. Tiitli asutas kuninganna Anne 1703. aastal teisele Atholli markiile John Murray'le, kes oli Šoti sõjaväelane ja poliitik.
Hertsogi traditsiooniline residents on Blairi loss, kuid perekonnale on ajalooliselt kuulunud ka teisi losse ja residentse, näiteks Huntingtoweri loss, Balvenie'i loss, Tullibardine'i loss ja Dunkeld House (viimased kaks on tänapäevaks lammutatud).
Atholli hertsog on ühtlasi Atholl Highlandersi (Atholli mägismaalased) jalaväerügemendi juht (auastmega kolonel), mis on ainus seaduslik eraarmee Euroopas.
Atholli hertsogid (1703)
Tiitlipärija on praeguse hertsogi vanim poeg, Tullibardine'i markii Michael Bruce John Murray (sündinud 1985).
Clodt von Jürgensburg
Clodt von Jürgensburg (varem Clodt ja Klodt, vene keel Клодт фон Юргенсбург) on Vestfaalist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.
Aadlisuguvõsa Rootsi ja Liivimaa poolne esiisa Rolof Clodt kolis aastal 1515 Tallinna. Tema poeg Jodokus Clodt von Jürgensburg (1517–1572) sai Gotthard Kettleri kantslerina 1561. aastal Zaube ordulossi (Jürgensburg) Liivimaal ja ka Poola aadlitiitli. Aastal 1719 immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda Clodti nime all vabahärrade perekonnana nr 126. Venemaa Keisririigi haru sai paruni tiitli 1855. aastal.
Eestimaal kuulusid perekond Clodt von Jürgensburgidele Valkla (Wallküll), Kloodi (Peuth), Rannamõisa (Vogelsang), Tõdva-Kõnnu (Köndes), Korjodi (Korjoth), Oru (Orrenhof), Auaste (Wiesenau), Vasta (Waschel), Humala (Hummala), Edara (Eddara), Saha (Saage) ja Samma (Samm) mõisad. Suguvõsanime andnud Jürgensburgi mõis müüdi 1780. aastal ning antud mõisa endised omanikud ja suguvõsa esindajad kolisid Venemaa sisekubermangudesse säilitades ainult nimeliidese von Jürgensburg.
Lõuna-Soome lään
Lõuna-Soome lään oli 1. järgu haldusüksus Soomes aastatel 1997–2009.
Maakonnad
Lõuna-Soome läänis oli kuus maakonda:
Vallad
2009. aastal liideti kokku:
Martin Köstner
Martin Köstner (ka Martin Adoph Köstner; 19. detsember 1899 Suure-Jaani – 29. märts 1977 Göteborg) oli Eesti Panga president aastail 1944–1949.
Õppis Taevere valla Kase algkoolis Jüri Nõmmiku hoole all, kihelkonnakoolis ja lõpetas gümnaasiumi Kaukasuses Kislovodskis, kuhu olude sunnil oli ümberasunud. Pärast Eesti vabadussõda naasis tema ema lastega Eestisse ja Martin Köstner asus 1922. aastal õppima Tartu Ülikooli õigus-majandusteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal. Üliõpilasena oli Martin Köstner Akadeemilise Majandusteadlaste seltsi ja Tartu üliõpilaskonna juhatuse liige. Oli korporatsiooni Rotalia vilistlane.
1924. aastal töötas Martin Köstner praktikandina Harju panga Tartu osakonnas ja 1925. aastal Eesti Rahvapangas. 1925–1926 oli ta Eesti ühistegeliku liidu revident-instruktor Virumaal, 1926–1928 Virumaa ühispanga asjaajaja direktorina ja alates 1928. aastast Põllumeeste Keskpanga juhataja. 1931–1932 oli Martin Köstner ka Tallinna Eesti Majandusühisuse juhatuse liige.
Omas talu Tallinna lähedal Saku vallas, kus tema abikaasa oli hõberebaste farmi omanik. Okupatsiooniajal rajati sellesse tallu karusnaha ja hõberebaste kasvatamise sovhoos.
Septembris 1944 küsis Jüri Uluots temalt kui ainsalt Tallinnas viibivalt Eesti Panga nõukogu liikmelt, kas ta on nõus enda peale võtma Eesti Panga presidendi ametikohuseid, millele ta vastas suuliselt, et on sellega nõus. Paguluses kaitses Martin Köstner Eesti Panga huvisid Rootsi riigipanga ja Inglise Panga juures.
Kirjutas artikleid pangandusest ja ühistegevusest.
Hard Candy (Madonna album)
"Hard Candy" on Madonna üheteistkümnes stuudioalbum, mis ilmus 25. aprillil 2008.
Kassinurme linnus
thumb|Kassinurme linnamägi
Kassinurme maalinn ehk Kassinurme linnus ehk Kassinurme linnamägi ehk Kalevipoja säng on linnamägi Jõgeva vallas Patjala külas. Linnamägi on geoloogiliselt Kassinurme mõhnastiku üks järsunõlvalisi vallseljakuid.
Muistise kirjeldus
Kalevipoja sängi tüüpi linnus asus voorja põhja-lõunasuunalise 7–10 meetri kõrguse seljandiku lael, kus sügavad sulglohud on eraldanud 15–25 meetri laiuse neemiku ning selle kagu- ja loodepoolses otsas on olnud puidust kaitserajatised, millest on säilinud 2–3 meetri kõrgused otsavallid. Linnuse õu, mille pindala on 1500–1600 ruutmeetrit, jaguneb lõunaosas kaheks. Kagupoolne osa tõuseb 3–4 meetri kõrguse astanguna ja lõunapoolsel harul on 1,5–2 meetri kõrgune vall. Sama kõrge on vall ka linnuse põhjaküljel. Linnamäe lähemas ümbruses on avastatud kindlustamata asulakoha jälgi ning mitu väikelohulist kultusekivi.
Arheoloogilised uuringud
Eeluuringuid tegid aastatel 1953 Harri Moora ja 1987 Ain Lavi. Päästekaevamistel 1998. aastal uuris Lavi linnamäe kagu- ja loodepoolset otsavalli. Uurimistel leiti nii vallides kui ka hoovialadel eriaegsete linnuste ehitiste jälgi. Vallist avastati jälgi varasemast palkkindlustusest, mis hävisid 11. sajandi esimesel poolel. Nende kohale rajati uus kindlustuste liin, sedakorda liiva ja kruusaga täidetud palktaranditest. Linnamäel esineb asustusjälgi kuni 13. sajandi alguseni.
Linnuse valli ees on allikas, mille nimetus on sulglohk ehk söll. Selle rahvapärased nimed on Põhjatu org ja Kalevipoja silmapesukauss.
Rahvapärimuses
Rahvatraditsiooni järgi M. Kizniku poolt 1896. aastal Palamuselt Jaan Jungile saadetud kirja põhjal:
See allika koht pidada olema suisa põhjatu. 1860. aastate ühel väga kuival, vihmavaesel suvel olla kaugemad-kavalamad targad soovitanud Patjala küla vanadel naistel lasta mõõta põhjatu allika sügavus, – et küll siis tuleb jälle vihma. Siis koguti Patjala vanad naised ja korjati kokku küla kõik köied. Ilmatu pika köie otsa seoti raudpada, kuhu raskuseks pandi veel kivi. Köis olla vajunud ilmaarvamata sügavuseni. Kuigi nad põhjani ei jõudnud, tõmmati köis koos pajaga välja. Aga kivi asemel olnud pajas verine härja pää. Ja siis ütles hääl vee peal: "Kui te veel kord sisse lasete pada, siis tõmbame teid endid kõige täiega alla." Seepeale jätsid ehmunud naised allika sügavuse mõõtmise. Ka kinnitavad vanad inimesed, et on näinud, kuidas härjad ja lehmad olla jooksnud allikasse sisse ja kadusivad sinna igaveseks.
Kassinurme linnamäe kaitseala
Aastast 1968 on linnamägi kaitse all (Kassinurme linnamäe kaitseala, ka Kalevipoja sängi kaitseala).
Rousies
Rousies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Fourmies' kantonis.
pisi|tühi|Rousies
Canoas
Canoas on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. Asub Porto Alegrest vahetult põhjas.
Canoase küla asutati 1871. aastal. 1939. aastal sai linnaõigused.
Türgi
Türgi Vabariik on riik, mille territoorium asub nii Euroopas kui ka Edela-Aasias. Aasia-osa nimetatakse Anatooliaks. Tähtsama osa riigist moodustab Musta mere ja Vahemere vahele jääv Väike-Aasia poolsaar. Türgi piirneb idas Gruusia, Armeenia, Aserbaidžaani ja Iraaniga, lõunas Iraagi ja Süüriaga ning läänes Egeuse mere, Kreeka ja Bulgaariaga.
Rahvastiku tihedus
Asustus on tihedam lääne- ja põhjarannikul (umbes 200 inimest ruutkilomeetri kohta), hõredaim Ida-Anatoolias (umbes 25 inimest ruutkilomeetri kohta).
Demograafilised näitajad
Rahvastiku juurdekasv (2004. aastal 1,13%) on olnud kiire peamiselt tänu suurele sündimusele (17 sündi 1000 elaniku kohta; 6 surma 1000 elaniku kohta). Keskmine eluiga on 72 aastat (2004; meestel 70 aastat, naistel 74 aastat).
Rahvuslik koosseis
Põhiosa (kuni 80%) elanikkonnast moodustavad türklased. Suurim vähemusrahvus (kuni 20%) on Türgi ida- ja kaguosas elavad kurdid. On ka araablasi, kreeklasi, armeenlasi, bulgaarlasi, juute ja teisi.
Keeled
Ametlik keel on türgi keel. Räägitakse veel kurdi, araabia, kreeka ja armeenia keelt.
Kirjaoskus
2019. aasta andmete järgi on Türgi kirjaoskuse tase 96,74%, sealhulgas täiskasvanud meestel 99,08% ja täiskasvanud naistel 94,42%.
Religioon
Valitsevaks religiooniks on islam: 99,8% elanikkonnast on moslemid (peamiselt sunniidid ja alaviidid). Leidub ka kristlasi ja judaiste. İstanbulis resideerib Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku pea, Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh.
1924 lahutati religioon riigist. Võrreldes ülejäänud islamimaailmaga suhtutakse Türgis võõrusulistesse sallivamalt.
Haldusjaotus
pisi|Türgi provintsid
Türgi jaguneb 81 provintsiks, mis jagunevad kokku 923 ringkonnaks.
Majanduspoliitika ja makromajanduslikud näitajad
pisi|[[Celsuse raamatukogu Ephesoses (135 pKr)]] pisi|[[Sinine mošee İstanbulis]]
pisi|[[Levent, İstanbuli finantsrajoon]] pisi|[[Dolmabahçe palee üks peaväravaid]] Türgi dünaamiline majandus on keeruline segu tänapäevasest tööstusest ja ärist. Suurt rolli omavad tööstus, pangandus, transport ja telekommunikatsioon. Kõige tähtsamad tööstusharud, mis toodavad ka kõige suurema osa ekspordist, on tekstiili ja rõivatööstus, mis on peaaegu täielikult erakätes.
Türgi alustas 1980. aastatel reforme, mille eesmärgiks oli üleminek stagneerunud ja isoleeritud süsteemilt rohkem erasektoril ja turumajandusel põhinevale majandusele. Tulemuseks oli tugev majanduskasv. rahvusliku koguprodukti reaalkasv on paljudel aastatel ületanud 6%. Ent majanduskasvu on katkestanud järsud langused ja finantskriisid aastatel 1994, 1999 ja 2001. Juunis 1994 kaotas töö 577 000 inimest. Tööpuudus kasvas ja aastane inflatsioon oli 100%. Tekkis stagflatsioon.
Reformid on jäänud poolikuks. Eelarvedefitsiit on kasvanud ning on regulaarselt ületanud 10% rahvuslikust koguproduktist. Selle põhjuseks on olnud suur intressimaksete koormus, mis 2001. aastal moodustas üle 50% keskvalitsuse kuludest. Seetõttu on riigis suur (vähemalt 10%) inflatsioon, kasvav makromajanduslik volatiilsus ja nõrk pangandussektor.
Bülent Eceviti valitsuse ajal (1999–2002) taasalustati struktuurireforme vastavalt IMF-iga allakirjutatud lepingule. Nende seas on sotsiaalkindlustusreform, rahandusreform, riiklike pankade reform, pangandussektori reform, läbipaistvuse suurendamine avalikus sektoris ning telekommunikatsiooni- ja energiaturu liberaliseerimine. IMF-i programmi raames püüdis valitsus ka vahetuskursipoliitika abil inflatsiooni tõkestada.
2000. aasta lõpul tekkis kasvava jooksevkonto defitsiidi ja nõrga pangandussüsteemi tõttu ning kasvava mure tõttu, et vajalike struktuurireforme ei viida ellu, likviidsuskriis, mis ajendas IMF-i programmi korrigeerimise. Veebruaris 2001 tekitas avalik vaidlus presidendi ja peaministri vahel suure nõudmise liiri järele ning intressimäärade järsu kasvu. Tagajärjeks oli kiire inflatsioon, ränk panganduskriis, siseriikliku riigivõla oluline suurenemine ja äritegevuse suur langus (rahvuslik koguprodukt langes 2001. aastal 9,5% võrra). Valitsus oli sunnitud liiri kursi vabaks laskma ning alustama ulatuslikumat reformiprogrammi, mis muuhulgas nägi ette väga range fiskaalpoliitika, sügavamad struktuurireformid ning enneolematult suured laenud IMF-ilt.
Suured laenud IMF-ilt koos ulatuslike struktuurireformidega võimaldasid Türgil stabiliseerida intressimäärad ja valuuta ning rahuldada võlakohustused. Aastatel 2002 ja 2003 hakkasid reformid tulemusi andma. Kui mitte arvestada turu tõmblusi Iraagi sõja eel, on inflatsioon ja intressimäärad märgatavalt langenud, valuuta on stabiliseerunud ja usaldus hakanud taastuma. Majandus on siiski endiselt väga habras ning kasvu ja stabiilsuse säilimise eelduseks on reformide jätkumine. Kasvu raskendavad ülemaailmse majanduskasvu aeglus ja poliitilised pinged Lähis-Idas.
Türgil on hulk kahepoolseid investeerimis- ja maksulepinguid (sealhulgas USA-ga), mis tagavad kapitali vaba tagasiviimise ning väldivad topeltmaksustamise. Otseste välisinvesteeringute kogumaht oli novembris 2002 siiski ainult 15,7 miljardit USA dollarit ning aastane otseste välisinvesteeringute maht on alla miljardi dollari aastas. Asi on selles, et investorid poliitilise ja makroökonoomilise ebakindluse, koormavate regulatsioonide ning riigi suure rolli pärast majanduses.
Türgi püüab investeerimiskliimat parandada bürokraatia vähendamisega, investeeringute tõkestamise lõpetamisega ja intellektuaalse omandi kaitse õigusraamistiku tugevdamisega. Investeerimist pidurdavad välisinvestoritega seotud vaidlused ning mõned poliitikast tulenevad tegurid, näiteks koolatoodete kõrge maksustamine ja lüngad intellektuaalse omandi kaitses. On käimas mitmete riigiettevõtete, sealhulgas riikliku alkoholi- ja tubakaettevõtte ning naftatöötlemisettevõtte erastamine. 2004. aastal on plaanis erastada telefoniettevõte ja mõned riiklikud pangad. Valitsus on WTO-s kohustunud liberaliseerima 2004. aasta alguses telekommunikatsioonisektori.
Põllumajandus
Põllumajandus on Türgi tähtsaim majandusharu, kus töötab umbes 40% töötavast elanikkonnast.
Umbes 37% maast sobib maaharimiseks ja veel 12% karjakasvatuseks. Suurem osa paremast põllumajanduslikust maast on rannikutasandikel ja jõeorgudes. Platoo- ja mägedepiirkonnas on palju sellist maad, mis sobib ainult karjamaaks.
Et vihma sajab vähe, on paljudes kohtades hädavajalik niisutus. Riik on ehitanud tamme, veehoidlaid ja kanaleid.
Tähtsaim tehniline kultuur on puuvill, mis on kodumaise tekstiilitööstuse tooraineks. Puuvilla kasvatatakse põhiliselt Kiliikia tasandikul. Tähtis eksportkultuur on ka tubakas, mida kasvatatakse põhiliselt riigi edelaosas ja Musta mere rannikul. Et suhkrut vähem importida, kasvatatakse ka suhkrupeeti.
Väliskaubandus
Türgi ekspordib rõivatööstuse toodangut (naiste ja meeste valmisriideid, T-särke jms), televiisoreid, autosid, autoosi, naftat ja naftatooteid ning impordib naftat, mootoridetaile, ravimeid, kulda, puuvilla.
Türgi peamised kaubanduspartnerid on Saksamaa, Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia, Prantsusmaa ja Itaalia.
Turism
pisi|Suurem osa Türgi rannakuurorte asub [[Türgi Rivieras]] Pea igal 21. sajandi aastal on turismiga seotud näitajad Türgis kasvanud ja tegemist on olulise osaga riigi majandusest. Türgi kuulub turistide sihtriikide esikümnesse ning enamik turiste saabub riiki Saksamaalt ja Venemaalt.
Ajalugu
Türgi Vabariik kuulutati välja 1923. aastal, Türgi iseseisvussõja järel.
30. oktoobril 1918 sõlmiti Mudrose vaherahu, mis lõpetas Esimese maailmasõja Lähis-Idas. 10. augustil 1920 sõlmiti Sèvresi rahu, mis seadustas Türgi jagamise võitjariikide poolt. Osmanite riik ei ratifitseerinud Sèvresi rahu kunagi.
19. mail 1919 puhkes Türgi iseseisvussõda, kus türgi rahvuslaste ülestõusu juhtis Kemal Atatürk. Kreeka üritas hõivata territooriume Väike-Aasias, kus oli tollal suur kreeka elanikkond, kuid sai Kreeka-Türgi sõjas lüüa. Kreeka vägi maabus 1919 İzmiris, hõivas Egeuse mere idakalda aladesid juba 350 km ulatuses, jõudes välja 80 kilomeetri kauguseni Türgi uuest pealinnast Ankarast ja alustas pealetungi Ankarale, sai lahinguis lüüa ja lahkus 1922 Anatooliast. Lausanne'i rahuleppe alusel saadeti Kreeka türklased Türki ja Türgi kreeklased Kreekasse. Sõda lõppes 29. oktoobril 1923 rahvuslaste võidu ja Türgi Vabariigi väljakuulutamisega.
Sultanaat keelustati Türgis 1. novembril 1922. Viimane sultan Mehmet VI lahkus riigist 17. novembril 1922. Kalifaat likvideeriti ametlikult 3. märtsil 1924. Sultan ja tema perekond kuulutati Türgis ebasoovitavateks isikuteks ning pagendati.
Albaania
Lääne-Albaania madalikud piirnevad Aadria mere ja strateegiliselt tähtsa Otranto väinaga, mis on vähem kui 100 km laiune veeala Albaania ja Itaalia saapa "kanna" vahel. Otranto väin ühendab Aadria merd Joonia merega Vahemeres.
pisi|292px|Albaania kaart
Nimi
Albaania nimi on tuletatud illüüria hõimu albaanide (kreeka keeles Albanoi) järgi, keda peetakse albaanlaste esivanemateks. See nimi kerkis esile 11. sajandil ja nii nimetati Durrëses ning selle ümbruses elavat illüüria hõimu. Albaania albaaniakeelne nimi on Shqipëria. Seda nime seostatakse rahvusteadvuses sõnaga shqiponja ('kotkas'; kahe peaga kotkas on Albaania rahvuslik sümbol ja on kesksel kohal riigilipul ja -vapil; albaanlaste omanimetust shqiptarë tõlgendatakse 'kotkaste pojad'), kuid etümoloogiliselt on ta seotud sõnaga shqiptoj 'kõnelema', märkides ühe ja sama keele kõnelejate maad.
Suurus ja piirid
Albaania pindala on 28 748 km² (27 398 km² maad, 1350 km² (4,7%) vett). Albaania on maailma riikide seas pindalalt 140. kohal. Albaania maksimaalne pikkus põhja-lõuna suunas on umbes 340 km ja maksimaalne laius ida-lääne suunas umbes 145 km.
Peale rannikujoone on kõik Albaania piirid kunstlikud. Need määrati põhimõtteliselt kindlaks suursaadikute konverentsil Londonis 1912–1913. Esimese maailmasõja ajal okupeerisid Albaania eri osi Itaalia, Serbia, Kreeka ja Prantsuse väed, kuid võitjariigid kinnitasid 1921 uuesti enam-vähem 1913. aasta piire. Algne põhimõte oli määrata piirid vastavalt albaania rahva ja naaberrahvaste huvidele. Põhja- ja idapiir pidid, nii palju kui võimalik, eraldama albaanlased serblastest ja montenegrolastest; kagupiir pidi eraldama albaanlased ja kreeklased. Väärtuslik Lääne-Makedoonia järvede piirkond tuli jaotada vastavalt seal elavale kolmele rahvale Albaania, Kreeka ja Jugoslaavia vahel. Kui ei olnud teisi kompromissi nõudvaid tegureid, valiti piirid nii, et rahvad oleksid kõige paremini eraldatud, kasutades looduslikke piire.
Võeti arvesse kohalikku majandusliku olukorda, et mitte näiteks lõigata ära küla selle karjamaadest ja turgudest. Poliitiline surve lähtus jõudude tasakaalu kaalutlustest, mitte majanduslikest huvidest.
Järvede piirkonna jagamine kolme riigi vahel nõudis, et igal riigil oleks osa järveäärsetest madalmikest. See jaotus mõjutas ka piire põhja ja lõuna pool. Piir, mis kulgeb üldiselt järvedest põhja poole, kuigi järgib idapoolsete mägismaade mäeahelikke, jääb veelahkmest 16–32 km lääne poole. Et Londoni konverentsi läbirääkijad kaldusid kasutama Albaania riigi piiride määramisel veelahet, siis jäi suur osa albaanlastest Kosovos Serbia territooriumile.
Albaania põhja- ja kirdepoolsetes mägedes ühendab piir kõrgeid tippe ning järgib mäeahelikke suurelt jaolt ligipääsmatutes Põhja-Albaania Alpides. Mägismaast Aadria mereni looduslikku piiri ei ole, kuigi Albaania loodepiiri märkimiseks kasutati Shkodëri järve ja osa Bunë jõest. Järvede piirkonnast Joonia mereni läheb Albaania edelapiir risti mitme mäeahelikuga.
Ajavöönd
Albaania aeg on maailmaajast üks tund ees, suvel kaks. Seega on kasutusel Kesk-Euroopa aeg.
Pinnamood
pisi|Lõuna-Albaania rannik Albaania alast 30% asub madalamal kui 300 m ja 29% kõrgemal kui 1000 m. Rannikut ääristab kuni 35 km laiune madalik, mägesid üksteisest eraldavates sügavates orgudes voolavad tormakad jõed.
Umbes kaks kolmandikku Albaaniast on mägine (üle 200 m üle merepinna). Albaania on Balkani poolsaare kõige mägisem maa. Keskmine kõrgus merepinnast on 700 m. Kõrgeim mägi on Korab (2764 m; Kesk-Albaanias), kipsirahn Makedoonia piiri ääres. Mäeahelikud kulgevad enamasti põhja-lõuna suunas. Ainsasse ida-lääne suunas kulgevasse ahelikku kuulub Tomorr (2480 m) Lõuna-Albaanias. Mäed teevad Albaanias liikluse väga vaevaliseks. Mägede orud on väga tihedalt asustatud.
Kõige mägisem on Põhja-Albaania, mida katavad Põhja-Albaania Alpid, mis on osa Dinaari mägedest. Kõrgeim tipp on Jezercë (2692 m). Piirkond on väga metsane ja hõredalt asustatud. Elanikud tegelevad metsanduse ja karjakasvatusega.
Kesk-Albaania mäed Drini jõest kuni Devolli jõe keskjooksuni ja Osumi jõe alamjooksuni on tihedamalt asustatud ning on tasasemad. Seal on palju kroomi, rauda, niklit ja vaske. Elatusallikad on metsandus, karjakasvatus, mäendus ja põllundus.
Lõuna-Albaanias on kirde–edelasuunalised mäeahelikud, mis koosnevad lubjakivist. Nende vahel on laiad orud. Erinevalt põhjapoolsetest mägedest on need kas paljad või kaetud hõreda vahemerelise põõsastiku (makja), tammede ja mändidega. Mäenõlvu kasutatakse karjamaadena.
Ainult rannikul on väikesed tasandikud (umbes veerand Albaania pindalast). Seal elab umbes pool Albaania elanikest. Looduslikke sadamaid on vähe. Tasandikud on enamasti liivased. Liiva sidumiseks on istutatud palju männimetsa. Aadria mere rannikul on suurepärased rannad ja ka muu maastik.
Tasandike ja mägede vahele jääb kuni 400 m kõrguste küngaste piirkond.
Geoloogia
pisi|Gjallica mägi Kukësi piirkonnas Albaania on mägine maa ning moodustab ühenduse helleniidide (lõunas) ja dinariidide (põhjas) orogeensete vööndite vahel. Albaania jagatakse idast läände järgmisteks tektoonilisteks üksusteks: Korabi vöönd, Mirdita vöönd, Krasta vöönd, Cukali vöönd, Albaania Alpid, Kruja vöönd, Joonia vöönd ja Sazani vöönd.
Tektooniline areng
Vanemad Paleosoikumi-aegsed hertsüünia orogeneesi kivimid avanevad vaid Korabi vööndis (valdavalt rohekivimilise moondefaatsiese kurrutatud terrigeensed setted ja vulkaniidid).
Maavarad
Albaania on pindalalt võrdlemisi väike maa, kuid maavarade poolest üsna rikas. Kokku pakuvad majanduslikku huvi 35 maavara, mis jaotatakse tekke järgi viide gruppi: magmalised, hüdrotermaalsed, moondelised, jääk- ja settelised.
Peamiseks magmalise tekkega maavaraks on ultraaluselistes ofioliitsetes kivimites sisalduv kromiit (Fe, Mg)Cr2O4. 1980. aastail toodeti Albaanias peaaegu miljon tonni kroomi aastas, mis tegi Albaaniast ühe olulisema kroomitootja maailmas. Kroomi kõrval esineb ultraaluselistes ja aluselistes kivimeis ka niklit, titaani ja plaatina rühma metalle.
Hüdrotermaalse tekkega maakidest on olulisemad vase- ja rauasulfiidid. Triiase vulkaanilis-settelise tekkega kivimeis esinevad massiivsed kulda, hõbedat, niklit ja koobaltit sisaldavad püriidi, kalkopüriidi ja borniidi kehad. Oluline hüdrotermaalne maagistumine on seotud ka ofioliitidega. Vase sisaldus on neis üldiselt väiksem (0,5...2%) kui Triiase kivimeis (2...10%), kuid see-eest sisaldavad need ka seleeni, telluuri, hõbedat, pliid, tsinki, kulda ja arseeni.
Hüdrotermaalse tegevusega seotud moondemineraalidest pakuvad majanduslikku huvi eelkõige talk, asbest ja magnesiit.
Jääkmaavaradest on olulisemad rauda ja niklit sisaldavad lateriidid, boksiidid ning kaoliniit. Lateriidid on tekkinud peamiselt ultraaluseliste ofioliitsete kivimite murenemisel. Boksiiti leidub Mesosoikumiaegse tekkega Kruja ja Albaania Alpide vööndeis. Kaoliniit on tekkinud peamiselt gabro ja anortosiidi murenemise tulemusena.
Settelistest maavaradest on olulised fosforiit ja süsivesinikud. Fosforiiti leidub läätsede ja kihtidena peamiselt Joonia vööndi Juura- ja Kriidiajastu karbonaatkivimites. Kaevandamistegevuseks on P2O5 sisaldus (3...11%) liiga väike. Pruunsütt leidub peamiselt Joonia vööndis ning mägedevahelistes orgudes. Joonia vööndi Kriidiajastu lubjakivid ja liivakivid sisaldavad ka naftat ja maagaasi.