cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavullo nel Frignano lennujaam
Pavullo nel Frignano lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Modena provintsis Pavullo nel Frignano omavalitsusüksuse territooriumil, I Piani di Pavullo läheduses. Lennujaamale on antud Giulio Paolucci nimi.
Roo tänav (Viljandi)
Roo tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 247 m.
Acadia vald
Acadia vald (Acadia Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Marko Kaasik
pisi|Marko Kaasik 2021. aasta Arvamusfestivalil Marko Kaasik (sündinud 25. juulil 1966 Tartus) on eesti atmosfäärifüüsik, aastatel 2022–2023 erakonna Eestimaa Rohelised kaasjuht (koos Johanna Maria Tõuguga).
Elulugu
Ta sündis teenistuja peres.
Lõpetas 1984 Tartu 1. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1993–1995 TÜ magistriõppes ja 1995–2000 doktorantuuris.
Töökohad:
Teadustöö
Filosoofiadoktori kraadi keskkonnafüüsikas, väitekiri "Atmosfääri piirkihi parametriseerimine õhusaastelevi numbrilises mudelis", juhendaja Rein Rõõm, kaitses TÜ-s 2000. aastal.
Uurimisalad: atmosfääriaerosooli moodustumine ja õhusaaste levik.
Avaldanud üle 40 teadustrükise.
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 272 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Tema abikaasa on Helle Kaasik, tütar Laila ja poeg Alo Kaasik.
Acadia vald
Valla halduskeskus on Crowley.
Ajalugu
Vald moodustati 1886. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 61 773.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Phalempin
Phalempin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
pisi|tühi|Phalempini raekoda
Elukindlustus
Elukindlustuse eesmärk on kindlustusvõtja või temast majanduslikult sõltuvate isikute tavapärase elustandardi tagamine.
Elukindlustuse liigid
Elukindlustust liigitatakse sõltuvalt tarbijate vajadusest riigiti erinevalt. Samuti esineb erinevusi elukindlustusega tegelevates kindlustusseltsides. Enim levinud elukindlustuse liigid on surmariskikindlustus ja kapitali kogumise kindlustus.
Järgnevalt on esitatud elukindlustuse liigitus kindlustustegevuse seaduse järgi. Toodud kindlustusliikide alla ei kuulu riiklikud kindlustused, nagu näiteks haigekassa poolt pakutavad haiguskindlustused ning kohustuslik pensionikindlustus.
Evald Laidvere
Evald Laidvere (sündinud 8. veebruaril 1927 Meerapalus Tartumaal) on eesti vabadusvõitleja.
Elukindlustus
Surmajuhtumi kindlustus
Surmajuhtumi kindlustusega ehk surmariskikindlustusega kindlustatakse võimaliku surma vastu määratud perioodiks. Kui kindlustatu sureb enne kindlustusperioodi lõppu, siis maksab kindlustusandja soodustatud isikule lepingus määratud summa. Kui surm selle perioodi jooksul ei saabu, ei saa kindlustusvõtja oma kindlustusmaksetest midagi tagasi. Surmajuhtumi kindlustuse korral võib periood olla ka määramata, s.t leping kehtib kindlustatu surmani. Sel juhul on kindel, et kindlustusandja teeb väljamakse (v.a kindlustuspettuse korral).
Evald Laidvere
1943. aastast oli ta Omakaitse liige 33. territoriaalkompanii koosseisus, tegutses Meerapalu õhuvaatluspostis. 1944. aasta veebruarist augustini teenis Piirikaitserügemendis, 1944 augustist 20. eesti diviisi koosseisus. Taandus Saksamaale, oli Neuhammeri õppelaagris väljaõppel ja rindel 20. diviisi 46. rügemendi II pataljoni koosseisus Oppeln-Karbischau lahingutes. 1945 mais tegi läbi Tšehhi põrgu ja langes sõjavangi. 1946–1947 oli laagris Kemerovo oblastis, 1947–1951 tööpataljonis Sillamäel.
Elukindlustus
Üleelamistähtajaga kindlustus
Üleelamistähtajaga kindlustuse korral maksab kindlustusandja lepingus kokkulepitud summa kindlustusperioodi lõpus kindlustatud või soodustatud isikule juhul, kui kindlustatu on kindlustusperioodi lõpus elus.
Evald Laidvere
Ta on Põlvamaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.
Elukindlustus
Surmajuhtumi ja üleelamistähtaja kindlustus
Surmajuhtumi ja üleelamistähtaja kindlustus on kahe ülaltoodud elukindlustusliigi kombinatsioon. Kindlustusandja maksab lepingus määratud summa soodustatud isikule pärast kindlustatu surma või kindlustusperioodi lõpus, sõltuvalt sellest, kumb saabus enne.
Annuiteet
Annuiteedi all mõistetakse elukindlustust, kus kindlustussumma väljamaksmine käib periooditi. Enamasti tehakse annuiteedimaksed korrapäraste perioodide järel ühesuuruste maksetena. Annuiteet iseseisvalt ei ole kindlustusliik. Seda kombineeritakse teiste elukindlustusliikidega, tehes ühekordse väljamakse asemel perioodilisi väljamakseid. Näiteks on võimalik sõlmida pensionikindlustusleping, millega saab kindlustatud isik pensionile jäädes kindlustusandjalt igakuiseid väljamakseid.
Õnnetusjuhtumi kindlustus lisakindlustusena
Õnnetusjuhtumi kindlustust on võimalik sõlmida lisakindlustusena koos elukindlustuslepinguga. Selle eesmärk on tagada elukindlustusmaksete tasumine, kui kindlustusvõtja on õnnetusest tingituna ajutiselt või püsivalt töövõimetu või kui kindlustusvõtja sureb enne lepingu lõppu.
Haiguskindlustus lisakindlustusena
Haiguskindlustust on võimalik sõlmida lisakindlustusena koos elukindlustuslepinguga. Selle eesmärk on tagada elukindlustusmaksete tasumine ootamatu haigestumise korral, mis ei ole seotud õnnetusjuhtumiga.
Sünnikindlustus ja abiellumiskindlustus
Sünnikindlustuse ja abiellumiskindlustuse korral maksab kindlustusandja lepingus kokkulepitud summa kindlustatud või soodustatud isikule vastava sündmuse toimumisel.
Investeerimisriskiga kindlustus
Investeerimisriskiga elukindlustuse korral investeerib kindlustusandja kindlustusmaksed aktsiatesse ja teistesse riskantsetesse finantsinstrumentidesse ning kindlustuse väljamakse sõltub selle vara edasisest turuväärtusest. Mõne lepingu puhul on garanteeritud minimaalne surmajuhtumi väljamakse, kui kindlustatud isik sureb enne lepingu lõppemist, ja/või minimaalne väljamakse lepingu lõppedes.
Katkemisõiguseta pikaajaline haiguskindlustus
Katkemisõiguseta pikaajaline haiguskindlustus on üldjuhul tähtajaline kindlustusleping, millega kindlustatud või soodustatud isikul on õigus saada lepingus määratud summa kindlustatud isiku ajutise või püsiva töövõimetuse korral, kui see on põhjustatud lepingus täpsustatud haigusest.
Tontiin
Tontiin on elukindlustus, mille korral väljamakse kujuneb kindlustusvõtjate ühiselt tehtud sissemaksetest, ning see jaotatakse väljamaksmisel nende kindlustatud ja soodustatud isikute vahel, kes on lepingu lõppemisel elus.
Kapitali kogumise kindlustus
Kapitali kogumise kindlustuse eesmärk on raha kogumine. Kapitali kogumise kindlustuse korral makstakse pärast kindlustusperioodi lõppu kindlustatud isikule lepingus kokkulepitud summa.
Kapitali kogumise kindlustus sarnaneb suuresti pankades pakutava säästu- ehk kogumishoiusega. Põhiline erinevus kapitali kogumise kindlustuse ning kogumishoiuse vahel seisneb selles, et kindlustuse korral on väljamakse suurus lepingus kindlaks määratud, kuid hoiuse korral sõltub tähtajal saadav summa kogumisperioodil tehtud sissemaksetest ning kokkulepitud intressist.
Tööandja pensionifondi valitsemine
Tööandja pensionifondi valitsemise all mõeldakse tööandja poolt pakutavat pensioniplaani oma töötajatele.
Tööandja poolt pakutav pensioniplaan on populaarne Ameerikas, kuid Eestis sellist kindlustust üldjuhul ei kasutata.
Toodud elukindlustusliigid on üldiseks juhiseks kindlustusseltsidele ning konkreetsed lepingud koostatakse nende põhjal. Seejuures võib erinevaid elukindlustusliike ka kombineerida. Selle tõttu on ka kindlustustoodete valik kindlustusandjate lõikes erinev. Kindlustustegevuse seadus ei kohusta kindlustusseltse kõiki eelnimetatud elukindlustusliike müüma. Seetõttu ei ole garanteeritud, et kõiki ülaltoodud kindlustusi Eestis tegutsevates elukindlustusseltsides pakutakse.
Elukindlustuse ajalugu Eestis
[[Pilt:Ekamaja.jpg|pisi|EKA maja 1932. aasta veebruaris. Foto: Linnamajad]] 19. sajandil tegutsesid Eestis peamiselt tule- ja rahekindlustusega tegelevad kindlustusühistud. Elukindlustust hakati pakkuma 1912. aastal, kui Tallinnas asutati Baltimaade Vastastikune Elukindlustusselts. Seltsi liikmed olid peamiselt baltisakslased. Eesti iseseisvusaastatel tõusis elukindlustus populaarsuselt teisele kohale tulekindlustuse järel. 1923. aastal võttis Baltimaade Vastastikuse Elukindlustusseltsi tegevuse üle Eestimaa kindlustusaktsiaselts (EKA). 22. aprillil 1936 vastu võetud uus kindlustusasutuste seadus nimetas ülemaalised kindlustusühistud ühistegelikeks kindlustusseltsideks ning neile anti õigus tegutseda kõikidel kindlustusaladel nii otse- kui ka edasikindlustuses, kui nende põhikapital oli vähemalt 50 000 krooni. Kindlustusühistute tegevus lõpetati 23. juulil 1940, kui nende varad pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimise deklaratsiooniga riigistati.
Taasiseseisvumise järel domineerisid Eesti kindlustusmaastikul kahjukindlustusseltsid, kuid lühikese aja jooksul tekkis 1990. aastate alguses ka mitmeid elukindlustusega tegelevaid ettevõtteid. 1992. aastal jõustunud kindlustusseadusega määrati üksikasjalikult kindlaks kindlustustegevuse nõuded ning kindlustusseltside järelevalvet hakkas ellu viima Kindlustusinspektsioon. Alates 2001. aastast on kindlustusseltside järelevalve organisatsiooniks Finantsinspektsioon.
Välismaiste elukindlustusseltside filiaalid Eestis
Eelmainitule lisaks tegutseb Eestis ka piiriüleseid elukindlustusteenuste pakkujaid.
Toshio Miyaji
Toshio Miyaji (jaapani keeles 宮地 利雄 Miyaji Toshio) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1925. aastal 2 mängu.
Malcolm Kushner
Malcolm Lewis Kushner (sündinud 1952) on ameerika kõnemees ja -kirjutaja, konsultant, humorist ja jurist. Kushner on tuntust kogunud ka kirjanikuna, tema teost "Presentations For Dummies" on müüdud üle 100 000 eksemplari.
Alates 1982. aastast korraldab Kushner koolitusi, kus õpetab tippjuhtidele, kuidas saada huumori abil tööturul konkurentide ees eeliseid. Tema kliendite hulka kuuluvad erafirmad, nagu IBM, Aetna, HP, AT&T, Bank of America, kui ka avaliku ja kolmanda sektori asutused, näiteks Ameerika Meditsiiniühing, Michigani Munitsipaalliit ja USA Maksuamet.
Enne koolitajaks hakkamist töötas Kushner nii era- kui ka avalikus sektoris juristina.
Haridus
Malcolm Kushneril on bakalaureusekraad ja magistrikraad suulises kommunikatsioonis. Bakalaureusekraadi sai ta Buffalo Ülikoolist, magistrikraadi Lõuna-California Ülikoolist. Kushneril on ka doktorikraad (juris doctor) California Ülikooli Hastingsi kolledžist.
Eberhard Reimers
Ta oli aastatel 1716–1756 Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja, ent hoolitses ka Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse ning aastal 1725 Maarja-Magdaleena koguduse eest. 1748. aastal nimetati ta Tartumaa III praostkonna praostiks, selles ametis oli ta surmani. Ühtlasi tegutses ta ka Tartu ühendatud kroonu- ja linnakooli inspektorina. Ta suri aastal 1756 ning maeti Laiuse kirikusse altari ette.
Isiklikku
Tema tütre Juliana mees Ernst Gottlieb Laamann oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, tütretütre mees Johann Heinrich Maximilian Mylius Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema tütre Margarethe Dorothea mees oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja Christoph Mertzig.
Tarko-Sale
Tarko-Sale (vene keeles Тарко-Сале, neenetsi keeles Тарка’ саля, metsaneenetsi keeles Таӆкаӈ' хаӆя) on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas, Purovski rajooni halduskeskus. Tarko-Sale asub Pjakupuri jõe ääres selle Aivasedapuri suubumiskoha lähedal, Salehardist ligikaudu 560 km idakagus.
Asula on rajatud 1932. aastal. Aleviks sai Tarko-Sale 1976. aastal. Linnaõigused anti Tarko-Salele 2004. aastal.
Põhiline majandusharu linnas on nafta ja gaasi tootmine ning ümbertöötlemine.
Avo Jans
Avo Jans (4. mai 1939 Tartu – 13. aprill 2006 Tallinn) oli eesti korvpallur.
Ta lõpetas 1961. aastal TÜ Kehakultuuriteaduskonna. Avo Jansi pikkus oli 191 cm. Tema treenerid olid Atko Viru, August Sokk, Ernst Ehaveer, Ilmar Kullam, Heino Krevald.
Ta tuli kahel korral Nõukogude Liidu noortemeistriks (1956 ja 1957), Eesti meistriks on tulnud eri klubide koosseisus viiel korral, lisaks võitnud seitsmel korral hõbe– ja pronksmedaleid. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Eesti meeskonnaga hõbemedali, NSV Liidu meistrivõistlustel osales Tartu Kalevi koosseisus, saavutades mitu 5. ja 6. kohta. Kuulus 1957–1968 Eesti koondisse, meistersportlane 1958, aumeistersportlane 1963.
Töötas hiljem Tallinna Autoremondi Katsetehases ja tehases Estoplast.
Plunge kihistik
Plunge kihistik (inglise Plunge Member) on ordoviitsiumi ladestu Oandu lademe Mosseni kihistusse kuuluv kihistik. Eestis esineb seda maa lõunaosas.
Seda hakkas esimesena eristama Juozas Paškevičius aastal 1994. Kihistik koosneb mustast argilliidist, milles on musta mergli ja lubjakivi vahekihid. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas ja Nemunase madalikul, kus selle kõrval esineb ka Alvitase kihistu. Selle suurim paksus on Leedus 5 meetrit.
Kihistik on saanud nime Plungė linna järgi. Kihistiku stratotüüp on Žarėnai-1 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1857–1859,8 meetril.
Norberto Murara Neto
Norberto Murara Neto (tuntud ka kui lihtsalt Neto; sündinud 19. juulil 1989 Araxás) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis AFC Bournemouth.
Aastatel 2009–2011 mängis ta Brasiiliakõrgliiga klubis Athletico Paranaense, 2011–2015 Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina, 2015–2017 Itaalia kõrgliigaklubis Juventus ja 2017–2019 Hispaania kõrgliigaklubis Valencia. Juventusega tuli ta kaks korda Itaalia meistriks.
Aastatel 2019–2022 kuulus ta Hispaania kõrgliigaklubi FC Barcelona ridadesse. Ta oli kolme hooaja jooksul Marc-André ter Stegeni järel teine valik Barcelona väravavahikohale ning sai kolme hooaja jooksul Barcelona meeskonnas kirja 21 mängus.
2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Bournemouthiga.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Neto Brasiilia olümpiameeskonna koosseisus hõbemedali. Ta oli Brasiilia jalgpallikoondise varuväravavaht 2015. aasta Copa Américal, kuid koondisedebüüdi tegi ta 12. septembril 2018 sõprusmängus El Salvadori vastu.
GR
GR võib tähendada järgmist:
gr võib tähendada järgmist:
Normanni vallutus Inglismaal
300px|pisi|[[Bayeux' vaip kujutab Hastingsi lahingut ja sündmusi, mis selleni viisid]] Normanni vallutus Inglismaal algas Normandia hertsogi Williami sissetungiga Inglismaale 28. septembril 1066. Pärast võitu 14. oktoobril 1066 toimunud Hastingsi lahingus, kus William võitis Inglismaa kuningat Harold II, sai ta tuntuks William Vallutajana. Haroldi sõjavägi oli järsult vähenenud Stamford Bridge'i lahingus, kus inglased võitsid 25. septembril 1066 Norra kuningat Harald III. 1071. aasta alguseks oli William kindlustanud võimu suuremal osal Inglismaast, ehkki mässud ja vastupanu jätkusid ligikaudu 1088. aastani.
Normanni vallutus on Inglismaa ajaloo võtmesündmus. See viis võimult peaaegu kogu kohaliku valitseva klassi ning asendas selle välismaise, prantsuskeelse kuningavõimu, ülemklassi ja vaimulikkonnaga. See omakorda kujundas ümber inglise keele ja Inglismaa kultuuri uuel ajajärgul, mida sageli nimetatakse normanni Inglismaaks.
Tuues Inglismaa Prantsusmaalt pärit valitsejate võimu alla, sidus normanni vallutus maa lähemalt Mandri-Euroopaga, vähendas Skandinaavia mõju ning pani aluse sajandeid kestnud rivaalitsemisele Prantsusmaaga. Sel olid tähtsad tagajärjed ka ülejäänud Briti saarte jaoks, sillutades teed normannide järgmistele vallutustele Walesis ja Iirimaal ning normannide ja paljude teiste prantsuskeelsete perekondade jõudmisele Šoti aristokraatiasse, millega levisid ka mandrilt pärit institutsioonid ja kultuurimõjud.
Suhkrumänd
Suhkrumänd (Pinus lambertiana) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu. Ta kuulub viieokkaliste mändide rühma ja alamperekonda Strobus ning on nimetuse (sugar pine) saanud tänu tüves sisalduvale magusale vaigule, mida indiaanlased kasutasid köha ravimiseks. Eurooplastest avastas suhkrumänni esimesena šoti botaanik David Douglas (1799–1834) 1826. aastal Ameerika Ühendriikide Oregoni osariigi territooriumilt.
Botaanilised tunnused
pisi|vasakul|Käbid ja okkad Suhkrumänd on kõrge ja pikaealine okaspuu, mille eluiga küündib 400–500 aastani. Puu kasvab tavaliselt 30–50 m, harva kuni 75 m kõrguseks. Maksimaalne registreeritud kõrgus on 81,7 m, olles sellega männi perekonna kõige kõrgem esindaja.
Võra on noorel puul kitsaskooniline, vananedes muutub ümaramaks või tipuosas laiuvaks. Tüvi on valdavalt massiivne ja sirge, läbimõõt 90–180, maksimaalselt 330 cm. Korp on pruuni kuni hallikaspruuni tooniga, sügavrõmeline.
Pungad on silinderja-munaja kujuga, punakaspruunid, vaigused, kuni 8 mm pikkused. Noored võrsed on karvadega kaetud, helepruunid-punakad kuni hallikasrohelised, vananedes muutuvad halliks. Okkad on viiekaupa kimbus, 5–10 cm pikkused, painduvad, sirged või veidi kõverdunud, sinakasrohelised, terava tipuga, püsivad võrsetel 2–4 aastat.
Isasõisikud on kollased, ellipsoidse-silindrilise kujuga, kuni 15 mm pikkused. Suhkrumänni käbid on okaspuude seas kõige suuremad, 25–50 cm pikkused, sümmeetrilised, silinderja kujuga, veidi kaardus, vaigused, läikivalt kollakaspruunid. Seemned on munaja kujuga, tumepruunid, kest on 1–2 cm pikkune, 2–3 cm pikkuse tiivakesega.
Kasvukohad
pisi|vasakul|Suhkrumänni mets Californias Suur osa suhkrumänni kasvukohtadest on järsud ja ebatasased mäenõlvad. Madalamatel kõrgustel on ta esindatud kõikidel nõlvadel, kuid kõrgemal eelistab soojemaid lõuna- ja läänepoolseid mäenõlvu. Optimaalne kasv on tagatud väiksemate kalletega ja keskmistel kõrgustel paiknevatel mäenõlvadel. Suhkrumänd talub külmakraade kuni –18...–23 °C.
Kasvupinnas
Suhkrumänd kasvab tavaliselt tüüpilistel okaspuu segametsade muldadel, mille lähtekivimiteks on vulkaanilised, sette- ja tardkivimid. Ta domineerib sageli levilas esinevatel parasniisketel muldadel, mis on moodustunud ultraaluselistest kivimitest nagu peridotiit ja serpentiniit, kuigi nende kivimite väikese kaltsiumi- ja magneesiumi sisalduse tõttu on puud pigem kesise kasvuga. Suhkrumänni tavaliseks kasvupinnaseks on heade dreneerivate omadustega ja happelise reaktsiooniga mullad. Happeline reaktsioon suureneb tavaliselt sügavamatel muldadel. Ultraaluselistest kivimitest moodustunud mullad on neutraalsed või nõrgalt happelise reaktsiooniga. Kõige parema kvaliteediga suhkrumännikud kasvavad Sierra Nevada regioonis saviliivmuldadel, mille lähtekivimiks on graniit; Kaskaadide lõunaosas sügavatel liivsavimuldadel, mille lähtekivimiks on basalt ja rüoliit; rannikupiirkonnas ja Siskiyou mägedel Californias ja Oregonis liivakivist ja savikildast moodustunud muldadel.
Suhkrumänni metsad
Suhkrumänd kasvab harva puhaspuistutes ning enamasti leidub teda üksikute gruppide või üksikpuudena okaspuu segametsade koosseisus. Levila põhjaosas kasvab ta peamiselt koos järgmiste puuliikidega: harilik ebatsuuga (Pseudotsuga menziesii), hiigel-elupuu (Thuja plicata), hiigelnulg (Abies grandis), kalifornia ebaküpress (Chamaecyparis lawsoniana), kalifornia lõhnaseeder (Calocedrus decurrens), kollane mänd (Pinus ponderosa), läänetsuuga (Tsuga heterophylla) ja Menziesi maasikapuu (Arbutus menziesii).
Levila keskosas esinevad koos suhkrumänniga järgmised puuliigid: hall nulg (Abies concolor), Jeffrey mänd (Pinus jeffreyi), kalifornia lõhnaseeder, kalifornia tamm (Quercus kelloggii), kollane mänd (Pinus ponderosa), tore nulg (Abies magnifica) ja mammutipuu (Sequoiadendron giganteum).
Levila lõunaosas kasvavad koos suhkrumänniga järgmised puuliigid: Coulteri mänd (Pinus coulteri), hall nulg, Jeffrey mänd, kalifornia lõhnaseeder, kollane mänd ja suurekäbiline ebatsuuga (Pseudotsuga macrocarpa).
Suurematel kõrgustel on suhkrumänni kaaspuuliikideks Jeffrey mänd, keerdmänd (Pinus contorta), läänemänd (Pinus monticola) ja tore nulg.
Paljunemine
pisi|Isasõisikud Suhkrumänd on ühekojaline taim ja paljuneb seemnetega. Käbikandvus algab suhkrumännil hiljem, kui temaga koos kasvavatel mändidel ning ka käbide arv pole kuigi suur. Tolmlemine toimub mai lõpust kuni augusti alguseni, mis sõltub eelkõige kasvukoha kõrgusest. Seemnete koguhulgast valmib vaid 40–50% järgmise aasta augustist kuni oktoobri alguseni. Neid kahjustab ürask Conophthorus lambertianae, kes võib hävitada kuni 93% puu seemnetest. Veel valmimata seemnetest toituvad ka oravad ja linnud, näiteks Douglase orav (Tamiasciurus douglasii) ja valgepea-rähn (Picoides albolarvatus).
Esimesel kasvuaastal võib põua tõttu hukkuda kuni 50% seemikutest ning vaid 20–25% kasvama hakanud puudest elavad 10. eluaastani.
Seenhaigused
pisi|Männi-koorepõletikuga nakatunud puu Väga suurt kahju tekitab suhkrumändidele männi-koorepõletik, mida põhjustab seen Cronartium ribicola. See seenhaigus on kõige olulisem Põhja-Ameerika viieokkaliste mändide kahjustaja. Välikatsete käigus on 70,8–77,4% suhkrumändidest nakatunud koorepõletikku. Nakatunud seemikud hukkuvad tavaliselt mõne aasta jooksul. Haiguse levik on kõige ulatuslikum USA Oregoni osariigis ja California osariigi põhjaosas ning väheneb järk-järgult lõuna suunas, kus valitseb seente levikut pidurdav kuivem kliima.
Parasiittaimed
Parasiittaim Arceuthobium californicum võib oluliselt kahjustada nakatunud puid, kuid aeglaselt levivat kahjustajat saab edukalt sanitaarraietega kontrolli all hoida. Parasiittaimed vähendavad puude vastupanuvõimet haigustele, tüve läbimõõtu, kasvukõrgust ja puidu kvaliteeti. Haigusest kurnatud puud langevad aga tihti üraskite ründe alla.
Kahjurputukad
Mäestiku-männiürask (Dendroctonus ponderosae) on suhkrumänni kõige olulisem kahjurputukas. Nende putukate epideemilised rünnakud toimuvad periooditi ning põhjustavad suhkrumändide hukkumist suurte gruppide kaupa.
Suhkrumänni käbisid kahjustav ürask Conophthorus lambertianae võib hävitada kuni 75% aastasest seemnesaagist.
Kasutamine
pisi|Hariliku männi ja suhkrumänni käbi Suhkrumänni puit on kõrgelt hinnatud heade omaduste tõttu. Ta on hästi töödeldav, kerge ja hea vastupanuvõimega deformatsioonidele. See on leidnud kasutust eelkõige akna- ja ukseraamide, simsside, uste ja mitmete spetsiaalsete puittoodete (nt oreliviled ja klaveriklahvid) valmistamisel.
Tallinna Tehnikaülikooli arhitektuuri ja urbanistika akadeemia
Tallinna Tehnikaülikooli arhitektuuri ja urbanistika akadeemia on Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskonna ehituse ja arhitektuuri instituudi akadeemiline struktuuriüksus. Asub Tallinnas aadressil Tõnismägi 14.
Akadeemia, toonase nimega arhitektuuri ja -urbanistikainstituut, moodustati 2013. aasta aprillis TTÜ ehitusteaduskonna akadeemilise allüksusena. Instituudi tegevusvaldkondadeks said arhitektuur, visuaalkunst, insenerigraafika ning kunsti- ja arhitektuuriajalugu.
Pärast ehitusteaduskonna reorganiseerimist inseneriteaduskonnaks ja selle koosseisus ehituse ja arhitektuuri instituudi loomist 1. jaanuaril 2017 kuulub akadeemia Tallinna Tehnikaülikooli ehituse ja arhitektuuri instituudi koosseisu.
Õppejõud
Akadeemia juht on Kimmo Sakari Lylykangas (Helsingis asuva omanimelise arhitektibüroo osanik). Akadeemia õppejõududeks on tunnustatud ja suurte rahvusvaheliste kogemustega arhitektid Emil Urbel, Irina Raud, Ignar Fjuk, Vilen Künnapu, Jaan Kuusemets, Ioannis Lykouras, Üllar Ambos, teadur Francesco De Luca, kunstnikud Anu Juurak, Raoul Kurvitz, kunstiajaloolane Epi Tohvri, insenerid Hendrik Voll, Dago Antov, Valdo Suurkask, insenerigraafika lektor Sergei Letunovitš sotsioloog Katrin Paadam jt.
Õppetoolid ja lektoraadid
Instituudi aegu (2013–2016) eksisteerisid õppetoolid ja lektoraadid, näiteks 2013. aastal oli neli õppetooli ja 1 lektoraat :
Aerogeel
pisi|Räni-aerogeel Aerogeel on väga väikese tiheduse ja väikese soojusjuhtivusteguriga materjal, mida saadakse siis, kui geelis asendatakse vedelik gaasiga. Seejuures peab aine struktuur kuivatamise käigus jääma samaks.
Aerogeele saab valmistada mitmest ainest. Kõige tuntumad on ränipõhised aerogeelid, kuid kasutatakse ka süsinikku, metallide oksiide ning muid anorgaanilisi ja orgaanilisi ühendeid.
Esimesed aerogeelid valmistas 1931. aastal Samuel Stephens Kistler.
Omadused
pisi|Leeklambiga kuumutamine tõestab hästi aerogeelide soojusisalotsioonivõimet Kuigi aerogeeli nimetuse tõttu võib teda ekslikult pidada märjaks sültjaks massiks, on aerogeelid kuivad tahkised. Aerogeeli nimetus tuleneb sellest, et seda valmistatakse geelist ning selle struktuur kuivatamisel oluliselt ei muutu.
Kuna aerogeelides on soojusjuhtivus ja konvektsioon ehk kaks kolmest soojusülekande vormist (soojusjuhtivus, konvektsioon ja soojuskiirgus) nullilähedased, siis on aerogeelid väga head soojusisolaatorid. Soojusjuhtivus on väike seetõttu, et valdava osa aerogeeli ruumalast moodustavad poorid ning nendes sisalduv gaas (tavatingimustes õhk) ja gaasid on üldjuhul halvad soojusjuhid. Konvektsioon on aerogeelides väike seetõttu, et gaaside liikumine on väikestes poorides takistatud ja aeglane.
Knudseni efekt
Knudseni efekti tõttu saab aerogeeli soojusjuhtivustegur olla väiksem temas sisalduva gaasi samast näitajast. Kui gaasimolekule piiravate pooride läbimõõt on molekulide vaba tee pikkuse suurusjärgus, siis väheneb soojusjuhtivus. Tänu sellele saab aerogeelidel olla väiksem soojusjuhtivustegur kui selles sisalduval õhul.
Veekindlus
Aerogeel sisaldab osakesi, mille läbimõõt on 2–5 nm. Pärast aerogeeli loomise protsessi sisaldab see pinnal suurt hulka hüdroksüülrühmi. Hüdroksüülrühmad võivad põhjustada tugeva reaktsiooni, kui aerogeel pannakse vette, põhjustades selle vees katastroofiliselt lahustumist. Üks võimalus hüdrofiilse aerogeeli veekindluseks on aerogeeli leotamine mõne keemilise alusega, mis asendab pinna hüdroksüülrühmad (–OH) mittepolaarsete rühmadega (–OR) - protsess, mis on kõige tõhusam, kui R on alifaatne rühm.
Materjalid
pisi|Telliskivi räni-aerogeeli tükil
Räni
Räni-aerogeele kutsutakse oma väljanägemise tõttu tihti "külmunud suitsuks" (frozen smoke), "tahkeks suitsuks" (solid smoke) ja "õhk-klaasiks" (air glass). Neile omane sinakas toon tuleneb valguse lühemate lainepikkuste Rayleigh' hajumisest aerogeeli nanoosakestelt.
Räni-aerogeelid sisaldavad nii mikro-, meso- kui makropoore, kuid valdavas ülekaalus on mesopoorid. Pooride keskmine suurus on umbes 20 nanomeetrit.
Lisanditeta räni-aerogeelid suudavad kanda suuri raskusi, kuid ei talu dünaamilist survet. Nõnda võib räni-aerogeeli tükk massiga 2 g hoida enda peal telliskivi massiga 2,5 kg, kuid puruneb juba näpuga õrnalt vajutades. Mehaanilist vastupidavust suurendatakse kiud- ja polümeersete lisanditega, mis suurendavad tihedust ja vähendavad isolatsioonivõimet, kuid muudavad samas aine oluliselt painduvamaks ja vastupidavamaks, laiendades märgatavalt aerogeelide rakenduslikke võimalusi.
Räni-aerogeelid on väga head dielektrikud. Nende erijuhtivus on suurusjärgus 10−18 S/cm.
Süsinik
Süsinik-aerogeelid on musta värvi ja läbipaistmatud. Nende tihedus on veidi suurem kui räni-aerogeelidel (0,02–0,5 g/cm3). Pooride keskmine suurus on vahemikus 7–20 nanomeetrit. Infrapunases piirkonnas on süsinik-aerogeelidel väga tugevad musta keha omadused ning nad peegeldavad selles lainepikkuste diapasoonis väga vähe laineid tagasi. Soojusjuhtivustegur on seega vahemikus 120–320 W/m*K. Erinevalt räni-aerogeelidest juhivad süsinik-aerogeelid elektrit. Nende erijuhtivus on vahemikus 1–14,7 S/cm. Kombineerides seda omadust nende väga suure eripinnaga, on neid hea kasutada energia salvestamiseks.
Teised
Aerogeele tehakse veel paljudest orgaanilistest polümeeridest. Näiteks kasutatakse tselluloosi ja agarit. Samuti valmistatakse aerogeele kalkogeenidest ja metallide (alumiinium, nikkel, tsink, raud jt) oksiididest. Ka puhastest metallidest on leitud võimalus aerogeelide tegemiseks. Lisaks tavalistele süsinik-aerogeelidele tehakse ka süsiniknanotorupõhiseid aerogeele, mille omadused, eriti elektrijuhtivuse osas, on erinevad.
Rakendused
Aerogeelide kasutamise rakendusi on palju, ent laialdast tootmist on siiani piiranud kõrged tootmiskulud ja ebasobivad kõrvalomadused.
Saamine
Aerogeele valmistatakse põhiliselt sool-geelmeetodil, misjärel eemaldatakse vedelik nii, et geeli struktuur ei muutu. Peamised aerogeelide saamise viisid on järgmised.
Räni-aerogeeli saamine
Esmalt tuleb luua sool ehk kolloidlahus. Siinkohal tuleb eristada sõna sool erinevaid tähendusi. Kokku segatakse ränialkoksiid (milleks on üldjuhul TEOS ehk tetraetoksüsilaan või TMOS ehk tetrametoksüsilaan), vesi ja alkohol (metanool või etanool). Hüdrolüüsi ja polükondensatsiooni tulemusel tekivad räni nanoosakesed ning moodustub geel. Kuna geelistumine on aeganõudev, kasutatakse protsessi kiirendamiseks katalüsaatoreid. Eelistatakse aluselisi katalüsaatoreid, nagu ammooniumhüdroksiid, kuna need säilitavad rohkem läbipaistvust ja kahandavad geeli vähem.
Kõige levinum viis geeli kuivatamiseks on superkriitilise süsinikdioksiidiga kuivatamine. Superkriitilisel süsinikdioksiidil on gaasi ja vedeliku vahepealsed omadused, kuna tema temperatuuri ja rõhu väärtused ületavad CO2 kriitilise punkti omi. CO2 asendab geelis vedeliku ning normaaltingimustele toomisel süsihappegaas aurustub. Aerogeeli poorid täidab õhk. Enne superkriitilist kuivatamist tuleb geeli hoida lahuses, mis eemaldavad geelist vee (metanool, etanool, atsetoon).
Kui geelil lasta vabalt normaaltingimustel kuivada, ei jää aerogeeli struktuur samaks ja tekib xerogeel. Vedeliku aurustumisel kukub geeli struktuur pindpinevuse tõttu kokku ja aerogeelile iseloomulikke poore ei teki. Seega väheneb oluliselt ruumala ning suurenevad tihedus ja soojusjuhtivus.
Süsinik-aerogeeli saamine
Süsinik-aerogeeli puhul segatakse kokku resortsinool (1,3-dihüdroksübenseen), formaldehüüd (metanaal) ja vesi. Geelistumise kiirendamiseks lisatakse katalüsaatorina kaalium- või naatriumkarbonaati. Saadud geel on oluliselt tihkem kui räni puhul. Järgneb superkriitiline kuivatamine.
Ohutus
Ei ole täheldatud, et aerogeelid oleksid kantserogeensed või mürgised. Siiski võivad väikesed osakesed mõnel määral põhjustada hingamisteede, naha ja silmade ärritust. Aerogeelide suuremahulisel töötlemisel tasub kasutada kaitsevahendeid.
Jaan Meinhard Riiv
Jaan Meinhard Riiv (24. september 1919 Koiola vald, Võrumaa – 6. aprill 1995 Tartu) oli eesti arstiteadlane, sisearst ja kardioloog.
Elulugu
Jaan Meinhard Riiv oli tööliste poeg.
Oli aastatel 1943–1946 Tamsalu ja 1946–1949 Kursi jaoskonna arst, 1949–1954 Tartu rajooni tervishoiuosakonna juhataja, 1951–1961 TRÜ arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, 1961–1988 sisehaiguste propedeutika kateedri juhataja, 1963–1973 dotsent, 1973–1991 professor, 1991–1994 Tartu Ülikooli kardioloogiakliiniku erakorraline professor, aastast 1994 emeriitprofessor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: mitmesuguseid mõjud vegetatiivsele närvisüsteemile, sümpatoadrenaalsüsteemi osa ateroskleroosi ja südame isheemiatõve puhul. Loonud südame isheemiatõve profülaktika meetodid. Umbes 200 teadustrükist.
Veredoonor
Veredoonor (inglise keeles blood donor) on isik, kes annab oma verd teisele isikule ülekandmiseks.
Ajalugu
Vana-Kreeka arst Hippokrates (460–370 eKr) arvas, et verejoomine muudab vaimseid omadusi, seetõttu soovitas ta seda vaimuhaigetel teha. Vana-Rooma arst Galenos (129–200) soovitas halva vere väljalaskmist ning seda tehti 18. sajandini.
Esimene dokumenteeritud vereülekanne tehti 15. sajandil, kuid see ebaõnnestus. 1665. aastal tehti Londonis esimene õnnestunud vereülekanne ühelt koeralt teisele ja juba järgmisel aastal tehti vereülekanne lambatallelt noormehele. Prantsusmaal, Suurbritannias ja Itaalias keelati ebaõnnestumiste tõttu 1670. aastal vereülekanded ära. 1818. aastal tegi Londonis füsioloogia ja sünnitusabi professor vereülekande inimeselt inimesele ning tema valmistatud vereülekande aparaat oli kasutusel 20. sajandini.
20. sajandi alguses avastati veregrupid. 1914. aastal leiti võimalus pidurada kogutud vere hüübimist naatriumtsitraadiga, et seda kauem säilitada. 1936. aastal avati Ameerika Ühendriikides esimene verepank. 1941. aastal asutati Eesti Vereteenistus, mille juures tegutses ka Vabariiklik Vereülekande Jaam, mis on praeguse Põhja-Eesti Regionaalhaigla verekeskuse eelkäija. 1960. aastal hakati kasutama plastist vereülekandesüsteeme ja kaasaegset vere konservanti. 1970. aastal avastati, et vere eri koostisosasid saab üksteisest eraldada ja kasutada just seda osa, mida patsient vajab. Tänapäeval on vereülekanne haiglastes igapäevane.
Sobivus veredoonoriks
Veredoonoriks sobib 18–65-aastane inimene, kes on terve ja kelle kehakaal on üle 50 kilogrammi. Eestis peab veredoonor olema Eesti Vabariigi kodanik või omama kehtivat elamisluba vähemalt kolmel viimasel kuul. Naised võivad verd annetada 90 ja mehed 60 päeva tagant.
Veredoonoriks ei sobi inimene, kes on:
Veredoonorluse korraldus
Enne vereandmist mõõdetakse doonoril vererõhku ning määratakse hemoglobiinisisaldus veres. Naistel peab see olema 125–165 g/l ja meestel 135–180 g/l. Kui doonor annetab verd esimest korda, siis määratakse ka veregrupp. Meditsiinitöötaja hindab küsitluslehe alusel doonori sobivust. Verd võetakse poollamavas asendis küünarlohu piirkonna veenist ning võetava vere koguseks on enamasti 450 ml ja 20 ml laboratoorseteks analüüsideks. Analüüside käigus määratakse veregrupp, erütrotsütaarsed antikehad, HI-viiruse RNA ja antikehad, C-hepatiidi viiruse RNA ja antikehad, B-hepatiidi viiruse pinnaantigeen ja DNA ning süüfilise tekitaja antikehad. Pärast vereandmist tuleb doonoril 15 minutit puhata, natuke süüa ja juua ning vereloovutamise päeval füüsilist koormust vähendada.
Veredoonorluse vormid
Doonoril on võimalus anda täisvere doos ehk 450 ml verd või ühte vere koostisosa ehk punaliblesid, vereliistakuid või plasmat. Viimase puhul on tegemist afereesiga ehk doonori veenist võetakse verd, mis läheb läbi afereesiseadme, kus eraldatakse soovitud vere koostisosa ning ülejäänud veri kantakse doonorile tagasi. Selline viis võimaldab koguda rohkem seda vere koostisosa, mida hetkel on vaja, kuid see võtab ka kauem aega kui täisvere doos.
Doonorivere kasutamine
Vereülekandmisel kehtib põhimõte, et patsiendile kantakse üle ainult seda verekomponenti, mida tal hetkel vaja on. Selline põhimõte aitab annetatud verd mõistlikumalt kasutada. Punalibled on olulised operatsioonide, aneemia ja verejooksu puhul, vereliistakuid kasutatakse verehaiguste ravis ning plasmat kasutatakse kõige rohkem hüübimishäirete puhul ja sellest saab valmistada ka spetsiifilisi valguspreparaate.
Anne-Mai Tevahi
Anne-Mai Tevahi (sündinud 29. jaanuaril 1989 Tartus) on eesti näitleja ja luuletaja.
Loomingulise ühenduse Must JaAm asutaja ja juhatuse liige. Eesti Näitlejate Liidu liige.
Isiklikku
Tal on poeg Tom.
Savi tänav (Viljandi)
Savi tänav on tänav Viljandi linnas.
Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus
Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus (varem Eesti Teaduste Akadeemia Teaduse ja Tehnika, Filosoofia ning Ajaloo Nõukogu Rahvusliku Ühenduse Eesti Osakond) on Eesti mittetulundusühing, mis tegeleb Eesti teadusajaloo ja teadusfilosoofia uurimisega ning ühendab nendest valdkondadest huvitatud teadlasi.
Ühingu ajalugu
TTEÜ asutati 1967. aastal; selle eel, 1964–67 tegutses teadusloolaste ühendus mitteametlikult, Tartu Ülikooli rektori Feodor Klementi sõnul "põranda all". Ühenduse algne nimetus oli NSV Liidu loodusteaduste ja tehnika-ajaloolaste rahvusliku ühenduse Eesti osakond, sellesse võis kuuluda vaid pärast töökoha teadusnõukogu heakskiidu saamist. 1990. aastal registreeriti ühendus MTÜ-na.
TTEÜ teadussekretär oli 2016. aasta lõpuni Tarmo Kiik, 2017. aasta algusest Kaija-Liisa Koovit. Ühenduse esimees on Peeter Müürsepp. Eelmine esimees oli 2011. aastani Jaak Aaviksoo. TTEÜ tegutseb Tartus nn Baeri majas ehk kunagises Karl Ernst von Baeri kodus nüüdsel Veski tänaval.
Teaduskonverentsid
TTEÜ on korraldanud konverentse, alates 1967. aastal toimunud konverentsidest Karl Ernst von Baeri 175. sünniaastapäeva ja Georg Friedrich Parroti 200. sünniaastapäeva puhul. 2010. aasta 8.–9. oktoobril korraldas Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus Tallinna Tehnikaülikoolis 24. rahvusvahelise Balti teadusajaloo konverentsi. Koostöös Läti ja Leedu Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia ühendustega korraldab Eesti ühendus iga kahe aasta tagant rahvusvahelist konverentsi, mille toimumiskoht roteerub.
2017. aasta 18.–20. mail toimus Tartus 28. rahvusvaheline teaduskonverents "Vene impeeriumi piiril: saksa ülikool Tartus ja selle esimene rektor Georg Friedrich Parrot ("On the Border of the Russian Empire: German University of Tartu and its first Rector Georg Friedrich Parrot"), millega tähistati Parroti 250. sünniaastapäeva. Konverents pälvis Eesti muuseumide aastaauhinna (Muuseumiroti) teadusürituste kategoorias.
Sõõro külakool
Võnnu külakooli ajaloost
Võnnu külakool asutati arvatavasti juba 1736. aastal. Õppetööd alustati Veliste koguduse palvemajas. Maatükk, millel külakool asus, kuulus kuni 1869. aastani Kurista mõisale, kuid oli antud kasutamiseks Võnnu kogukonnale külakooli pidamiseks. Kooli arhiivi andmete kohaselt asus nimetatud maa-alal kolm hoonet: kool-palvemaja, rehetare ja talu kõrvalhoone. 1896. aastal ostis Võnnu kogukond maa mõisalt välja.
Uue koolimaja ehitamine
1873. aastal tuli hakata pidama koolimaja laiendamise plaane, sest õpilaste arv oli tõusnud ning palvemaja jäi neile liiga kitsaks. 1874. aastal ehitatigi vana koolihoone lähedale uus, ühe suure klassiruumi ja koolmeistritoaga koolimaja, praegune Sõõro koolimaja. Huvitav fakt on see, et ilmselt võeti uue maja ehitamiseks appi kavandid Normann, W. raamatust “Õppetus koli-piddamisest ning laste kaswatamisest iseäranis koolmeistrite ja laste wannemate heaks, õppetuseks ning juhhatamiseks wälja antud” (1873). Seda tõestab raamatus avaldatud kavandite ja koolihoone võrdlus.
Uus koolimaja Gustav Mootse mälestustes
Gustav Mootse, kes oli Sõõro külakooli õpilane aastatel 1893–1897, kirjeldab oma mälestustes uut koolimaja, kui tolle aja mõiste järgi moodsat ehitist – väljast laudadega vooderdatud ja ookriga värvitud, laastukatuse ja valgeks lubjatud korstnaga. Ta kirjutab järgmiselt: “Väikesest lagedast õuest viis kolmeastmeline trepp eeskotta, sealt otse edasi uks koolmeistri- ja paremat kätt klassituppa. Viimane oli seest krohvitud ja valgeks lubjatud, samuti ka lagi. Klassitoas oli kaks rida värvimata koolipinke (igas pingis võis vabalt viis õpilast istuda) – hommiku poolt tütar- ja õhtu pool poisslastele, samuti ka riidenagid kummalegi sugupoolele. Ukse kõrval laial pingil seisis toober joogiveega ja plekist kruusike. Hommikupoolsel seinal rippus suur venekeelne maateaduste kaart „Euroopa-Venemaa“, lõunapoolsel seinal paar renessansimeistri Corregio koopiat, koolmeistrituppa viiva ukse kõrval suur seinakell ja paremal pool nurgas orel. Kateeder asus seljaga vastu ahju, selle kõrval (tütarlaste poolel) klassitahvel ja kesk klassituba suur laelamp. Koolipinke oli kummaski reas vist viis. Esimestes ridades istusid kolmandat talve iga päev käijad, nende taga teist, siis esimest kuna viimane rida oli väikeste, laupäeviti käijate jaoks”.
Vanima, 1891. aastast säilinud dokumendi alusel, olid kooli valduses siis veel ait, saun ja tall, hea veega kaev, väljaskäimise koht õpilaste jaoks. Kooli inventari hulka kuulusid eestikeelne gloobus; ajaloo kaart, raamatute ja õppevahendite kapp. Kooli kõik, tol ajal 31 õpilast, olid oma leival. Võimlemistunnid toimusid vana koolihoone õuel. Õpetaja palk oli 100 rbl, kuid kütteks kulus sellest 30 rbl ning valgustuseks 6 rbl 50 kop.
Õppetöö korraldusest Gustav Mootse mälestuste põhjal
Koolipäev algas alati lühikese palve ja koraaliga. Tunniplaanis olid usuõpetus, eesti ja vene keel, rehkendamine ning ilukiri. Kord nädalas laulmine, kus lauldi ainult venekeelseid laule, nii riigihümni kui ka rahvalikke lugusid. Peale kolmandat tundi sõid õpilased tavaliselt lõunat. Koolist puududa ei tohtinud, sest iga puudutud päev tähendas vanematele 10 kopikat trahvi. Õpilasi karistati korra rikkumise eest ahju kõrval põlvili seismisega või pärast tunde jätmise ehk kinnijäämisega. Kevadel umbes paastumaarjapäeva paiku toimus "koolikaemine", kus nooremad õpilased lugesid kirikuõpetajale ette kümmet käsku ja laulsid mõnd koraali salmi. Suuremad lapsed seevastu pidid soravalt Uut Testamenti lugema, katekismust ning viit piibli peatükki peast teadma. Tublimad said kingituse, näiteks Martin Lutheri ja Philipp Melanchthoni eluloo. Ka kirikukantslist hõigati välja koolide revideerimistulemused.
Koolihoone laiendamine ja pisiremondid
Vaatamata pikale ajaloole on koolihoone suures osas säilitanud oma algse kuju. Esimene ja ainus suurem ümberehitamine toimus 1892. aastal tolleaegse koolmeistri, Daniel Lodi, tingimusel. Nimelt oli koolmeistril suur pere ning see vajas ruumi. Nii ehitati koolile juurde kolmetoaline koolmeistri korter, kus ehitusmaterjalina oli kasutusel esimese, vana koolihoone, materjal. Ehituse käigus muudeti peaukse ja eeskoja asukohta. Mõne aasta jooksul ehitati kooli lähedusse ka uus tall ja laut. 1920.–1930. aastatel tehti valdavalt pisemaid remonditöid, näiteks osa hoone akendest suurendati.
Sõõro külakool 1921.–1951. aastal
1921. aastal liideti Sõõro algkool Võnnu neljaklassilise kõrgema algkooliga, mis asus Võnnu kiriku vastas. Pärast seda tegutsesid koolimajas veel ligi 30 aastat kõrgema algkooli kaks alamat klassi kuni maja sulgemiseni 1951. aastal. Viimaseks koolmeistriks sai Eduard Johani p. Sõõro (1880–1969), kes pärast kooli sulgemist jäi sinna koos oma perega elama. Sõõrode perekonna nimest on kool saanud ka oma praeguse nime – Sõõro koolimaja.
Võnnu külakooliga seotud tuntud isikuid
Võnnu algkooli kuulsaim kasvandik Gustav Suits õppis Võnnu külakoolis aastail 1892–1895. Ta oli sündinud aga mõnikümmend sammu eemal asunud vana koolitalu rehetares, kus tema pere elas. Gustav Mootse, kunstnik ja kunstiõpetaja, õppis Võnnu külakoolis 1893–1897. Gustav Suitsu ja Gustav Mootse emad olid õed.
Sõõro külakool Võnnu kultuuri- ja hariduselus
Sõõro koolmajal on endiselt Võnnu kultuuri- ja hariduselus tähtis koht. Majas tegutseb Gustav Suitsu majamuuseum. Võnnu gümnaasiumi õpilastele viiakse vanas koolihoones läbi õppeprogramme ja muid tegevusi. Lisaks käib seal koos pika ajalooga Võnnu Laulu- ja Mänguselts Lõokene.
Krates Mallosest
Elukäik
Ta sündis Malloses Kiliikias, kasvatati üles Tarsoses ja kolis seejärel Pergamoni, kus ta elas Eumenes II ja Attalos II eestkoste all. Ta oli Pergamoni grammatikakooli rajaja ja paistab mingil ajal olevat olnud ka Pergamoni raamatukogu juht. Tema järgijate seas olid Hermias (Κρατήτειος Ἑρμείας mainitud sch. Hom. Il. 16.207a), Zenodotos Mallosest ja Herodikos Babülonist.
Ta külastas Roomat kas Eumenese suursaadikuna aastal 168 eKr või Attalose suursaadikuna aastal 159 eKr. Olles murdnud oma jala pärast avatud kanalisatsioonikraavi kukkumist, oli ta sunnitud mõneks ajaks Rooma jääma. Seal pidas ta loenguid, mis andsid esimese impulsi grammatika ja kriitika uurimiseks roomlaste seas.
Tööd
Krates eristas tugevalt kriitikat ja grammatikat, millest viimast pidas ta allutatuks esimesele. Kratese järgi peaks kriitik uurima kõike, mis võiks kirjandusele valgust heita; grammatiku ülesandeks oli aga ainult kasutada keelereegleid konkreetsete lõikude tähenduste selgitamiseks ja teksti, prosoodia, aktentuatsiooni jne süstematiseerimiseks. Oma süsteemi sellest osast tuletas Krates ka lisanime kriitik (Kritikos).
Nagu Aristarchos Samothrakest pühendus Krates enim Homerose teostele, mille tõttu nimetati teda ka ta Homerosele pühendunuks. Ta kirjutas "Iliase" ja "Odüsseia" kohta üheksa raamatulise kommentaari. Mõned selle kommentaari fragmendid on säilinud skoliastide ja teiste antiikkirjanike teostes. Tema põhimõtted olid vastupidised Aristarchose, Aleksandria kooli juhi omadele. Krates oli allegoorilise eksegeesi teooria peamine esindaja ja väitis, et Homeros kavatses väljendada teaduslikke või filosoofilisi tõdesid luulevormis.
Peale töö Homerosega, kirjutas Krates kommentaare Hesiodose "Teogooniale", Euripidesele, Aristophanesele ja ilmselt ka teistele antiikautoritele; tema töödest Atika dialekti, geograafia, loodusloo ja põllumajanduse valdkonnast kohta on olemas ainult mõned fragmendid.
Kratese gloobus
Straboni järgi kujundas Krates Maad kujutava gloobuse, mis on seega varaseim teadaolev Maad kujutav gloobus:
''Nüüd oleme märkinud kerajale pinnale paigad, millel väidame paiknevat asustatud maailma; ja inimene, kes jäljendab tõde käsitsi konstrueeritud skeemide abil, peab tingimata võtma Maa jaoks Kratese gloobuse, ja laotama sellele neljamõõtmelisuse ja asetama sellesse asustatud maailma kaardi. Kuid kuna on vaja suurt maakera, nii et kõnealune osa (mis on väike murdosa kogu maakerast) oleks piisavalt suur, et sinna selgelt mahutada asustatud maailma asjakohaseid osi ja esitada vaatlejatele õige välimus, oleks parem, kui ta saaks valmistada piisava suurusega gloobuse, kui ta suudab seda teha; ja las see olla vähemalt kümne jala suuruse läbimõõduga''.
Järgides viie kliimavöötme teooriat, järeldas Krates, et troopilist tsooni katab Okeanose ja et analoogiliselt saab ette kujutada inimesi, kes elavad väljaspool troopilist tsooni:
''Krates, järgides matemaatilist tõestamisviisi, ütleb, et troopiline tsoon on kaetud Okeanose poolt ja selle tsooni mõlemal pool on parasvöötme tsoonid, millest üks on meie poolel, samal ajal kui teine on sellest teisel pool. Nüüd, nagu etiooplasi meie poolel Okeanost, kes asuvad lõunakaares kogu asustatud maa ulatuses, nimetatakse kõige kaugemal olevaks grupiks rahvastest, kuna nad elavad Okeanose kallastel, nii, arvab Krates, peame me ette kujutama, et teisel pool ookeani on samuti teatud etiooplased, kõige kaugemal teise grupi inimestest parasvöötme tsoonis, kuna nad elavad sellesama ookeani kallastel; ja et nad on kahes rühmas ja on "lõigatud kaheks" Okeanose poolt''.
Tunnustus
Crates Bay (Kratese laht) Antarktikas on nimetatud Mallose Kratese järgi.
Sernuri rajoon
Sernuri rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Elis. Piirneb põhjas Kirovi oblastiga.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 8 külaasunduseks (сельское поселение).
Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sernuri rajooni elanikest marisid 77,07%, venelasi 21,54% ja tatarlasi 0,81%.
Provin
Provin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
pisi|tühi|Kirik Provinis