cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urb (perekonnanimi)
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Urb 383 inimesel: 185 mehel ja 198 naisel. Perekonnanimede levikult on Urb meeste puhul 335. ja naiste puhul 350. kohal. Perekonnanimi Urb on levinuim Võru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 11,49.
Habe
pisi|[[hinduism|Hindu sādhu piiramata habeme ja vuntsidega]]
Habe on inimese näo alaosal (lõual, ülahuule kohal, põskedel ja kaela ülaosal) kasvav karvkate.
Lego
pisi|Lego klotsid Lego on kokkupandavate plastmassist mänguasjade sari, mida toodab Taani ettevõte The Lego Group.
Valdo Kangur
Valdo Kangur (sündinud 29. märtsil 1963) on eesti matkategelane ja alpinist.
Lego
Lego mänguasjade põhituuma moodustavad üksteise külge haakuvad värvilised plastmassist ehitusklotsid, mida täiendavad mitmesugused ühendusdetailid, hammasrattad, tegelasi kujutavad kujukesed ja päriselu objekte kujutavad detailid. Klotse ja teisi detaile saab omavahel kombineerida, et ehitada sõidukeid, hooneid, roboteid ja muud. Detaile saab pärast kokkupanemist jälle lahti võtta ja kasutada uute objektide ehitamiseks.
Valdo Kangur
Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu Seiklusring juhatuse liige.
Lego
Legosid on eri raskusastmega, need võivad olla mõeldud eri vanuses lastele.
Valdo Kangur
Ta töötas mitmel talvisel hooajal Mayrhofenis Austrias mäesuusainstruktorina.
Lego
Nimi/nimetus
Taani päritolu Lego on suland-, sumadan- ehk kohvernimi, mis on tuletatud taanikeelsest väljendist leg godt ’mängi hästi’. Nimena on see kaubamärk, mistõttu kirjutatakse väljend Lego klotsid (kelle klotsid? mis kaubamärgi klotsid?) kirjakeeles lahku, kusjuures esimene sõna kui pärisnimi on suure algustähega. Üldnimestunud üksiksõnana kirjutatakse lego väikese algustähega.
Valdo Kangur
Matka- ja alpinismialane tegevus
1999. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu Alpide kõrguselt teisele mäele – Dufourspitze (4634 m). Tippu jõudsid esimesel tipupäeval kolm (tõusu juht Heino Kristal) ja järgmisel päeval Valdo Kanguri juhtimisel neli eesti alpinisti.
Alpinistina on ta neljal korral tõusnud Kazbeki (5047 m) tippu. Viimati 2016. aastal. 2007. aastal tõusis ta esimese eestlasena Kazbeki tippu suuskadel ja laskus tipult samuti suuskadel. Euroopa kõrgeimalt mäelt Elbruselt (5642 m) laskus ta suuskadel alla 1999. aastal.
2007. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, neist Argo Mere esimese eestlasena laskus Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel. Valdo Kangur tõusis Lenini nõlval 6900 m kõrgusele ja laskus päev pärast Argo Mere sooritust samuti suuskadel nõlvast alla.
Marimetsa oja
Marimetsa oja (ka Kalju jõgi) on oja Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kalju, Koluvere, Leila ja Rõuma külas.
Oja lähe on Rõuma külas Risti–Virtsu tee esimese kilomeetri lääneküljel. Lähtest idas, teisel pool maanteed asub Kuistlema raba. Oja ülem- ja keskjooksust läänes asub Marimetsa looduskaitseala (Marimetsa raba). Oja suubub Koluvere külas paremalt Liivi jõkke (30,7 km suudmest), suue jääb Koluvere sillast (Risti–Virtsu tee) mõnikümmend meetrit läände.
Oja vees on palju saviühendeid.
Oja on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Marimetsa oja keskkonnaregistri kood on VEE1116900.
Romain Perraud
Romain Paul Jean-Michel Perraud (sündinud 22. septembril 1997 Toulouse'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Southampton.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Profidebüüdi tegi ta Nice'is. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 8. detsembril 2016 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Krasnodari vastu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal. Aastatel 2015–2018 mängis Perraud põhiliselt Nice'i reservmeeskonnas. Hooajal 2018/19 oli ta Nice'ist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Paris FC, kus kuulus klubi põhikoosseisu ja lõi 33 liigamänguga viis väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Brest. 13. septembril 2020 lõi ta mängus Dijoni vastu oma esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas.
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Southamptoniga. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 14. augustil 2021 mängus Evertoni vastu. Esimese värava lõi ta Southamptoni meeskonnas 2. märtsil 2022 Inglismaa karikamängus West Ham Unitedi vastu.
Rumjantsev
Rumjantsev, ka Rumjantsov (vene keeles Румянцев, saksa keeles Rumjänzow) oli Venemaa põlisaadlisuguvõsa.
Päritolu küsimus
Rumjantsevid lugesid oma päritolu XIV sajandi 2. poolele elanud Nižni Novgorodi bojaarist Vassili Rumjanetsist, kes reetis 1391. aastal oma vürsti Boriss Konstantinovitši ja osutas kasulikke teeneid Moskva vürstile Vassili Dmitrijevitšile. Seda põlvnemisliin toetab oma teoses vürst Lobanov-Rostovski. Ka mõned kaasaegsed käsitlused on jäänud selle versiooni juurde. Ent juba XIX sajandil seati see põlvnemisliin kahtluse alla. Nimelt ei pidanud genealoog Nikolai Petrov (1827−1891) Rumjantsevite põlvnemist bojaar Rumjanetsist põhjendatuks, argumenteerides, et see seisukoht ei ole piisavalt allikaliselt tõendatud ja põhineb pelgalt perekonnanime sarnasusel. Tema väitel ei mainita kuni XVI sajandi 2. pooleni allikais teenistuses kordagi mõnda Rumjantsevi aadlisoo liiget. Samuti oli nende kohta teateid eeskätt Smolenskist. "Suures Venemaa entsüklopeedias" (Большая российская энциклопедия) on mainitud, et tuntud Rumjantsevi suguvõsa kõrval oli veel mitu samanimelist aadlisuguvõsa, kes ei olnud nendega suguluses; nende viimaste hulka loetakse ka bojaar Rumjanets ja tema järeltulijad. Selle teose andmetel on Rumjantsevite kohta esimesi teateid juba XV sajandi keskpaigast. Suguvõsal oli mitmeid harusid, mis elasid Moskvas, Dmitrovis, Smolenskis, Jaroslavlis, Kozelskis, Sepreiskis ja Kaluugas, samuti Novgorodimaa viiendikes.
Järvamaa kultuurihoidja
Järvamaa kultuurihoidja on auhind, mida Järvamaa Omavalitsuste Liit ja Eesti Kultuurkapitali Järvamaa eksperdigrupp määravad inimestele ja kollektiividele, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Järva maakonna kultuurieluga seotult.
Auhinnal on kolm kategooriat: kultuurihoidja, kultuurielu edendaja ja kollektiiv.
169 eKr
169. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXXXV (585).
Noolnoodikiri
Noolnoodikiri (inglise keeles ups and downs notation) on muusika noodikirjas helikõrguste tähistamise süsteem, milles tavapärasele alteratsioonimärgile (bemoll, bekarr, diees) lisatud üles- või allanool tugevdab või nõrgendab alteratsioonimärgi mõju.
Jeremy Roff
Jeremy Roff (sündinud 22. novembril 1983) on Austraalia kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Noolnoodikiri
Kite Giedraitise sõnul on noolnoodikirja abil võimalik märkida helide kõrgusi näiteks peaaegu kõigis oktavipõhistes võrdtempereeritud helisüsteemides (vjo). Üles või alla suunatud nool tähistab helikõrguse muutumist vjo ühe sammu võrra vastavalt kas üles või alla.
Joe Murray
Joseph David Murray (sündinud 3. mail 1961 San Joses Californias) on Ameerika Ühendriikide animaator.
Ta on töötanud animaatorina aastast 1987.
Annie Girardot
pisi|Annie Girardot [[Veneetsia filmifestivalil (2005)]] Annie Suzanne Girardot (25. oktoober 1931 Pariis – 28. veebruar 2011 Pariis) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja.
1960. aastal mängis Girardot Luchino Visconti filmis "Rocco ja tema vennad", kus tema partneriteks olid Alain Delon ja Renato Salvatori. Sellele järgnesid osatäitmised filmides "Mourir d’aimer", "Les feux de la Chandeleur", "La Zizanie" jne. 2001. aastal mängis ta Michael Haneke filmis "Klaveriõpetaja" ja 2005. aastal filmis "Varjatud".
Giradot oli abielus Renato Salvatoriga 1962–1988 kuni mehe surmani. Neil oli tütar Giulia Salvatori, kes on samuti näitleja.
2006. aastal diagnoositi Annie Girardot'l Alzheimeri tõbi.
Annie Girardot maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
Tunnustus
Veneetsia filmifestivali auhind Volpi karikas Césari auhind
Budapesti XXI ringkond
Budapesti XXI ringkond (ungari keeles Budapest XXI. kerülete) on linnaringkond Budapestis, mis asub kesklinnast lõunas Csepeli saarel. Ringkond kasutab ka nime Csepel.
Hambavaap
pisi|Hamba ehitus Hambavaap ehk email on atsellulaarne ehk mitterakuline, mineraalne kude, mis koosneb 96% anorgaanilisest ja 4% orgaanilisest komponendist ning veest ning katab hambakrooni.
Budapesti XXI ringkond
XXI ringkond jaguneb 13 asumiks: Csepel-Belváros, Csepel-Kertváros, Csepel-Ófalu, Csepel-Rózsadomb, Csepel-Szabótelep, Csillagtelep, Erdőalja, Erdősor, Gyártelep, Háros, Királyerdő, Királymajor und Szigetcsúcs.
Patrick Henry Bruce
Patrick Henry Bruce (25. märts 1881 – 12. november 1936) oli Ameerika Ühendriikide kunstnik, kelle peamiseks maalimisstiiliks kujunes kubism.
Budapesti XXI ringkond
2010. aastast on linnaosavanem Szilárd Németh.
Hambavaap
Email on inimkeha tugevaim kude, mis katab seesmiselt paiknevat dentiinikude ning hambanärvi ehk pulpi. Tugevust on koel vaja selleks, et vastu pidada tugevatele jõududele, mis mälumisprotsessis tekivad. Inimestel võivad mälumisjõud ulatuda 1000 njuutoni suurusjärku.
Patrick Henry Bruce
Noorus
Patrick Henry Bruce sündis 1881. aastal Long Islandil. Ta oli üpris jõuka neljalapselise pere kolmas laps. Bruce oli alles laps, kui pere kaks vanemat last noorelt surid. Hiljem kolis Bruce'i pere elama Richmondi, kus haigestusid nii Patricku ema kui ka isa, mistõttu jäi Patrick oma õega kahekesi. 1897. aastal lõpetas Bruce keskkooli ning pidi pärast seda olude sunnil töötama, kuid õhtuti käis ta Richmondi kunstiklubis, kus tema õpetajaks oli Edward Valentine. Patrick Henry Bruce'i kirjeldati kui tõsist ja pühendunud töötajat, kelle muljetavaldavad joonistusoskused avaldusid juba 20-aastaselt. 21-aastaselt läks Bruce New Yorgi kunstikooli, õppides seal Robert Henri käe all. Noore Bruce'i elus mängis Robert Henri suurt rolli, andes talle vabaduse maalida täpselt nii nagu Bruce maailma näeb ning toonitades, et ei ole mõtet hakata kopeerima teiste suurmeistrite – Velasqueze ja Manet' stiile. Oma tugeva iseloomuga ja töökusega kujunes Patrick Henry Bruce'ist Henri innukaim ja parim õpilane.
Hambavaap
Emailikihi paksus varieerub vastavalt paiknemisele – kõige paksem emailikiht on mälumishammaste köprudel (u 2,5–3 mm), lõikehammaste otstes võib see olla mõnevõrra õhem (u 2 mm).
Hambad paiknevad suuõõnes alveolaarharjadel ülalõualuus ja alalõualuus. Inimesel on kaks hambakomplekti – 20 piimahammast ja 32 jäävhammast. Hammaste nähtavat osa nimetatakse krooniks, alveolaarluus paiknevat hamba osa nimetatakse juureks. Hambavaap pole elus kude ja sellepärast on nii, et selle kulumise, kahjustuse või mõnel muul põhjusel hävinemise korral see ei taastu.
Patrick Henry Bruce
Pariis (1904–1912)
vasakul|pisi|püsti|"Maastik". Patrick Henry Bruce pisi|"Ploomid". Patrick Henry Bruce Kuigi Bruce oli Henri parim õpilane ja oleks tema juures saanud turvalist tööd, otsustas Bruce 1904. aasta jaanuaris Pariisi minna. Ta ei läinud otseselt õppima ühegi Pariisi kunstniku juurde, vaid otsustas pigem just kogemusi ammutama minna. Tema kirjades Henrile on näha samuti lojaalsust endise õpetaja vastu, mis kajastub ka tema varajastes maalides, kus oli Henri mõju selgelt näha. Pariisis olles kohtab Bruce Leo ja Gertrude Steini, kelle pool oli ta sagedane külaline ning kes ühtlasi aitasid Bruce'il tutvuda Pariisis elavate kunstnikkudega. Üheks nimekamaks Bruce'i uueks tutvuseks kujunes Henri Matisse, kes rajas 1908. aastal kooli, mille tegevusest ka Bruce osa võttis. Koolis olles arendas Bruce oma maalides fovistlikke värvilahendusi, mis oli selgelt Henri õpetustest tulenev. Bruce'il oli komme oma maale signeerida, kuid mitte dateerida, mistõttu on tema arengut keerulisem jälgida. pisi|püsti|"Kompositsioon III". Patrick Henry Bruce Olles Matisse'i kooli õpilane, hakkas Bruce'i teostes avalduma üha rohkem teiste kunstnike mõju, mida märkas ka Henri Matisse. Bruce'i eeskujuks kujunes Paul Cézanne, kelle eriline värvikasutus ja struktuursed vormid avaldusid ka Bruce'i maalidel. Patrick Henry Bruce oli eelkõige natüürmortide maalija, kujutades oma maalidel lillemotiive ja vaase. Tihti olid maalid lohakalt teostatud, nii et kogu lõuend ei olnud värviga kaetud. Bruce uuris koolis palju eri värve, kuid ta jättis alati värvid puhtaks ning proovis neid omavahel hästi sobitada. Bruce'i teostes kerkib esile värvikompositsioon, nii et iga järgmise elemendi värv oleks eelmisega sobiv, mille tulemusel oleks nende värvide üleminek väga sujuv. See muutis Bruce'i teosed võrdlemisi mosaiigilaadseks, kus erinevad puhtad värvitoonid moodustavad omavahel ühtse terviku. Tema maal "Maastik", mis äratas suuremat huvi laiemas publikus, viis ta kokku Robert Delaunayga, kes nägi Bruce'i teoses üha rohkem orfismi sugemeid.
Hambavaap
Hambakrooni katab pindmiselt tugev ja õhuke kiht emaili. Kõige suurema osa hamba struktuurist moodustab dentiin, mis paikneb emaili ja tsemendi all. Tsement on luusarnase struktuuriga kude, mis katab dentiini hamba juure osas.
Struktuur
Emaili moodustavad 96–98% ulatuses hüdroksüapatiidi kristallid, mis on organiseerunud emailiprismadeks. Emaili mineraalse osa moodustavad peale hüdroksüapatiidi veel karbonaadid ja erinevad elemendid, millega ollakse emaili arengustaadiumis kokku puutunud. Need võivad anda kaitsevõimet kaariesse tekke vastu, aga ka teha hamba vastuvõtlikumaks välistele mõjutajatele. Kariostaatilise potentsiaaliga on nendest elementidest fluor, boor, baarium ning kaariese teket pigem soodustavad on karbonaadid, raud ja plii.
Korsten
pisi|Korsten pisi|[[Ahtme soojuselektrijaama katlamaja korstna remont 60 meetri kõrgusel (1996)]] Korsten on harilikult torujas ehitis või ehitise torujas osa, millega võidakse tekitada tõmmet ja mille kaudu juhitakse küttekolletest ja tööstusahjudest põlemisel tekkinud suits ja heitgaasid välja (õhku).
Korstnad võivad olla kas tellistest (elamud ja vanemad tööstusehitised), raudbetoonist (kõrgus kuni 500 m) või terasest (kõrgus kuni 300 m).
Eestis hakati taluelamutele korstnaid ehitama alates 19. sajandi algusest. Linnamajadel olid aga korstnad juba keskajal.
Patrick Henry Bruce
Bruce ja orfism
Tihedad sidemed Delaunayga aitasid Bruce'il liituda Delaunay väikese grupiga, mis keskendus orfismi arendamisele. Ta oli seal ainuke ameeriklane teiste Delaunay sõprade Guillame Appollinaire'i ja Blaise Cendrasi kõrval. Koos uute sõpradega sai Bruce inspiratsiooni modernsest linnast, püüdes kujutada linna abstraktselt ja kubismi võtmes. Ta ei maalinud enam nii palju natüürmorte, vaid kujutas eelkõige kompositsioone ja modernset linna ning paljude arvates muutus ta lausa liigagi abstraktseks. 1913. aastal esitles Bruce Salon d'Automne'i (Sügissalong) näitusel kahte teost, mida oli erakordselt raske tõlgendada, kuid milles leidub nii kubismi kui orfismi jooni. Sellest tulenevalt hakkas Appollinaire Bruce'i maalimisstiili nimetama orfistlikuks kubismiks. Bruce ja Delaunay suhtlesid tihedalt, nad peatusid tihti Delaunay juures, korraldades seal ka teiste orfismist huvitatud kunstnikega koosolekuid. Bruce jäi Delaunay juurde, ta boikoteeris teisi rühmitusi. Sel ajal töötas Bruce ka kohalikus ajalehes fotograafina ning harrastas koos Delaunayga võistlustantsu.
35-aastaselt oli Patrick Henry Bruce'ist saanud väljakujunenud stiiliga kunstnik. "Kompositsioon III" puhul kerkib hästi esile tema oskus analoogseid värvitoone harmooniliselt suhestada ning ühtlasi tekitas ta ses teoses lummavaid kontraste, pannes kõrvuti karmiinpunased ja sügavrohelised värvid. Bruce kasutas kõikides oma kompositsioonides musta ja valget värvi. Patrick Henry Bruce nõudis endalt väga palju ning seepärast maalis ta oma töid üha ja üha üle.
Hambavaap
Struktuur
Emailiprismad (prisma enameli) on emaili suurimad struktuursed komponendid ning neid võib olla olenevalt hambast 5–12 miljonit. Prismad on tihedalt pakitud ja omavahel põimunud ning iga emailiprisma ulatub dentiini-emaili piirilt kuni emaili pinnani. Emailiprismade perpendikulaarne asetus dentiini-emaili piiri suhtes kehtib nii piima- kui ka jäävhammaskonnas. Ainsaks erandiks on jäävhammaste kaelapiirkonnad, kus prismad on orienteeritud veidi apikaalsemas suunas. Emailiprismade suunda on oluline arvesse võtta restauratsioonide prepareerimisel – toetuseta emailiprismad võivad olla marginaalse lekke põhjuseks ning seetõttu on hammas vastuvõtlikum sekundaarse kaariese tekkele.
Patrick Henry Bruce
Bruce ja orfism
1919. aastal suri Bruce'i hea sõber Arthur B. Frost Ameerikas tuberkuloosi, mis andis Bruce depressiivsusele tugeva tõuke. Samal ajal läks ka tema naine Helen nende 12-aastase lapsega tagasi Ameerikasse, jättes Patricku üksinda Pariisi.
Hilisperiood
pisi|"Natüürmort klaasi ja kõrrega". Patrick Henry Bruce
Hambavaap
Emaili areng
Emaili arengu protsessi nimetatakse amelogeneesiks. Emaili teke on järkjärguline protsess, mille käigus orgaaniline maatriks asendatakse mineraalidega. Emaili areng saab alguse enne hamba lõikumist piiratud ekstratsellulaarses keskkonnas, mis jääb dentiini ja seda katva ameloblastide kihi vahele. Email hakkab arenema inimesel raseduse kolmandal trimestril ning mineralisatsioon lõpeb kuus kuud pärast sündi.
Amelogenees toimub kahes suuremas etapis: sekretoorne faas ja küpsemisfaas. Sekretoorse faasi käigus toimub ameloblastides proteiinimaatriksi kogunemine, milles tekivad emailikristallid. Küpsemisfaasis emailikristallid suurenevad ning maatriks lagundatakse proteolüütiliste ensüümide poolt.
Patrick Henry Bruce
Hilisperiood
Paljud kriitikud olid Bruce'i kubistlike teoste suhtes pigem skeptilised või siis üldse negatiivsed. See mõjus Bruce'ile halvasti. Olles juba nooruseeas suhteliselt antisotsiaalne, andis negatiivne tagasiside Bruce'ile väga kõva tõuke depressiivsusele. Bruce hakkas oma teoseid põletama ja hävitama, nimetades neid "rumalateks". Depressiooni tulemusena oli tal perioode, kus ta ei maalinud üldse. Ent sellele vaatamata maalis Bruce kubistlik-futuristlikke maale, kujutades taiestel eelkõige geomeetrilisi natüürmorte. Üha rohkem hakkas ta kujutama klaasi kõrrega, vaase lilledega ning ka juustu. Bruce, kes oli järjest rohkem hakanud enesesse sulguma, ei leidnud enam abi ka sõpradelt, kelle kunsti suhtes muutus ta väga kriitiliseks.
Hambavaap
Sekretoorne faas
Peamised valgud, mis võtavad osa emaili moodustamisest ekstratsellulaarses maatriksis on amelogeniin, ameloblastiin ja enameliin. Sekretoorse faasi ameloblastid on pikad kolumnaarsed epiteliaalsed rakud, mida iseloomustavad histoloogilised struktuurid Tomesi jätked. Tomesi jätkete peamine funktsioon on emailivalkude suuremahuline tootmine ja sekretsioon. Tomesi jätked organiseerivad emailikristallid prismadeks ja prismadevaheliseks emailiks. Mineraalide ladestumine toimub mineralisatsiooni frondil, mis paikneb ameloblasti membraani läheduses.
Emailikristallide kasv sekretoorses faasis toimub kasvutsüklitena, mis on nähtavad kasvujoontena. Kõige prominentsemad kasvujooned tekivad umbes iga üheksa päeva järel ning neid nimetatakse Retzinuse kasvujoonteks.
Patrick Henry Bruce
Hilisperiood
1936. aasta augustis naasis ta New Yorki, mis tundus talle kui põrgu. Ta leidis, et ameerika inimestel pole hinge. Masenduses sellest, et õde peab teda üleval pidama, tegi Bruce 12. novembril enesetapu, võttes veronaali üledoosi (selle unerohu oli ta Pariisist kaasa võtnud).
Helmi Neggo
Helmi Reiman-Neggo (16. november 1892 Kolga-Jaani – 2. november 1920 Tartu) oli eesti etnograaf ja rahvakunsti uurija.
Tsüstiidid
Tsüstiidid ehk merikerad (Cystoidea) on okasnahksete hõimkonda kuuluvate merelise eluviisiga väljasurnud loomade klass.
Helmi Neggo
Elulugu
Helmi Reiman sündis 16. novembril 1892 Kolga-Jaani pastori Villem Reimani ja tema abikaasa Paula kuuelapselise pere esimese lapsena. 1901. aastal saadeti 8-aastane Helmi Reiman õppima Helsingisse. Pärast keskkooli lõpetamist astus ta 1911. aastal Helsingi Ülikooli, kus ta õppis muuhulgas Uuno Taavi Sireliuse ning Kaarle Krohni käe all kahel erialal: soome-ugri rahvateadus ning Soome ja Põhjamaade ajalugu. Üliõpilasena kogus ta 1912., 1913. ja 1914. aasta suvel oma kodukihelkonnas Kolga-Jaanis Eesti Rahva Muuseumile vanavara. Pärast 1916. aastal ülikooli lõpetamist sai temast esimene etnoloogia erialaharidusega eestlane ning ta asus ta tööle Eesti Rahva Muuseumi etnograafiaosakonda. 1917 kolis ta Tallinna, kus tegutses peamiselt ajakirjaniku ning rahvaülikooli lektorina, pidades loengukursust "Kultuuri alged". Ta avaldas ajalehtedes Postimees ja Tallinna Teataja artikleid kirjanduse ja kultuuri teemadel (osalt H. Tõramaa varjunime all). Suurema osa 1919. aastast veetis ta tervise parandamise eesmärgil Lõuna-Euroopas. Helmi Reiman-Neggo suri Tartus 2. novembril 1920 ning maeti Tartu Maarja kalmistule.
Hambavaap
Sekretoorne faas
Üleminekul sekretoorsest faasist küpsemise faasi surevad ligi 25% ameloblastidest apoptoosi läbi. Rakkudel toimub mitmeid struktuurilisi muutusi, näiteks kaovad Tomesi jätked ning sekretoorne aktiivsus väheneb. Kui viimane kiht aprismaatilist emaili on moodustunud, siis emailikristallid enam pikkuses ei kasva. Edaspidi toimub nende kasv vaid laiuses ja paksuses.
Tsüstiidid
Morfoloogia
Tsüstiidid olid väga erineva suuruse ning kujuga, nii perekonniti kui liigiti ja ka indiviiditi. Enamik merikerasid oli arvatavasti kas bilateraalsümmeetrilised ehk radiaalse kehakujuga.
Hambavaap
Küpsemise ehk maturatsiooni faas
Küpsemise faasi ameloblastid on lühemad, kui sekretoorse faasi ameloblastid. Selles faasis on nende ülesanneteks ioonide transport, happe-aluse tasakaalu säilitamine, ekstratsellullarse maatriksi valkude lagundamine, endotsütoos ja apoptoos.
Küpsemise faasis toimuvad raku morfoloogias jätkuvalt suured muutused, sest rakkudes hakkab toimuma suuremahuline valkude degradatsioon ja kiire kristallide kasv. Selle faasi ameloblaste iseloomustavad perioodiliselt vahelduvad lainelised ja siledad alad. Küpsemise faasis puudub emailiorganis stratum intermedium, mille rakud sekretoorses faasis on ameloblastidega külgnevad. Selle asemel on ameloblastidega vahetult külgnevad tähekujulised papillaarrakud. Selle faasi ameloblaste ning papillaarrakke iseloomustavad rohked mitokondrid. Nende arvukus viitab sellele, et küpsemise faasis toimuvad protsessid vajavad rohkelt energiat.
Emaili lõpliku tugevuse saavutamisel mängib olulist rolli seriinproteaas kallikreiin 4 (KLK4), mille põhiülesandeks on amelogeniini degradeerimine. KLK4 düsfunktsioon võib põhjustada emaili hüpomaturatsiooni, mida peetakse ka üheks Amelogenesis imperfecta tekkepõhjuseks.
Emaili demineralisatioon
Hambaemail on küll kõige tugevam kude ning seda aitab kaitsta ka suukeskkond, kuid mitmed tegurid põhjustavad emaili mineraalide kadu ning seeläbi emailikihi õhenemist. Peamiselt on mõjutavateks faktoriteks suus esinevate bakterite happetootlus ja hambakudede patoloogilise kulumise protsessid.
Kaariesekahjustus
Hambakatus olevad bakterid metaboliseerivad toiduga saadavaid süsivesikuid ning toodavad nendest orgaanilisi happeid, mis langetab katu pH-d. Kui pH langeb alla kriitilise piiri, hakkab email demineraliseeruma. Emaili remineraliseerumine pH normaliseerumisel toimub süljes esineva kaltsiumi ja fosfaadi pideval ladestumisel emaili pinnale. Kui toimub edasine biokile kogunemine ja süsivesikutega kokkupuude, ei suudeta enam emaili remineraliseerida ning tekib esmane kahjustus – laigustaadium. Edasist kaariese progresseerumist mõjutavad väga paljud tegurid ning dentiinikoe kahjustuse arenemise kiirus erineb indiviiditi ja populatsiooniti.
Mittekarioossed kahjustused
Hammaste mittekarioossed kahjustused on multifaktoriaalsed protsessid, mida põhjustavad peamiselt keemilised ja mehaanilised tegurid.
Emaili arenguhäired
Emailidefektid kujunevad välja vigase või vähese emaili formeerumise tõttu nii piima- kui ka jäävhammastel. Arengulised emailidefektid võivad olla tingitud emaili valke kodeerivate geenide mutatsioonidest või olla üheks sündroomi ilminguks. Need süsteemsed haigused on eriti seotud kudedega, millel on sarnane embrüoloogiline päritolu. Emaili arenguhäireid põhjustavad ka keskkonna mõjutused ja süsteemsed seisundid nagu infektsioonid, metaboolsed haigused, ravimid, kemikaalid ning ka radiatsioon ja trauma.
Emailidefektid tekivad, kui esinevad häired emaili maatriksi formeerumisel või kaltsifitseerumise protsessis. Emaili maatriksi tekke häirete korral kujuneb välja hüpoplaasia, mis on kvantitatiivne defekt. Kliiniliselt avaldub hüpoplaasia õhenenud ja ebatasase emailikihina. Häired kaltsifiteerumise protsessis põhjustavad kvalitatiivse defekti, mida nimetatakse hüpomineralisatsiooniks. Hüpomineralisatisooniga hambad on opaaksed, poorsed ja kergesti purunevad.
Tsüstiidid
Morfoloogia
Plaatidest rüüga kaetud keha oli neil kinnistunud lüliliste varrekestega otse merepõhja. Suuava asus neil plaatidest rüü pealmises osas.
Geokronoloogia
Fossiilsete tsüstiitide geoloogiliseks vanuseks peetakse vanaaegkonda (kambriumist devonini), mil nad välja surid.
Anatoomia ja füsioloogia
Tsüstiitidel oli, sarnaselt paljude teiste okasnahksetega, keha läbiv vaskulaarsoonte võrgustik ehk hiljuse- ehk ambulakraalsüsteem, mis oli neil abiks liigutamisel aga ka väliskeskkonnaga suhtlemisel. Sooned aga koondusid sõlmekestesse ehk kottidesse, mis toimisid vedelikureservuaarina.
Neil oli välja arenenud algeline närvisüsteem.
Tsüstiitidel toimis paljunemine suguliselt. Nende paljunemisorganid asusid keha sees paiknevas õõnsuses.
thumb|[[Keskordoviitsiumi tsüstiit Echinosphaerites aurantium (Eesti)]]
Süstemaatika
Tsüstiidid jaotatakse mitmesse perekonda:
Helmi Neggo
Teadustöö
Helmi Reiman-Neggo olulisimaks uurimisteemaks oli rahvakunst ja rahvarõivad, mida ta käsitles paikkondlikele eripäradele ning variatsioonidele keskendudes. Ta pani aluse eesti rahvakunsti territoriaalsele süstematiseerimisele ning viis Eesti etnograafa võrdleva teaduse tasemele. Lisaks sellele uuris ta kristlike ja eelkristlike tavade põimumist eestlaste matusekommetes 13.–18. sajandil ning 17.–18. sajandi poliitikategelase ja diplomaatilise agendi Johann Reinhold von Patkuli tegevust.
Isiklikku
9. juulil 1916 abiellus Helmi Reiman Saaremaalt pärit sõjaväearsti Gundemar Neggoga. Neil oli tütar Ester Naemi Neggo (1917–1938).
Viini nõgu
pisi|Viini nõo kaart Viini nõgu (saksa keeles Wiener Becken, baieri keeles Weana Beckn, tšehhi keeles Vídeňská pánev, slovaki keeles Viedenská kotlina) on geoloogiliselt noor settebassein Alpi mäestiku ja Karpaatia mäestiku eelahelike ning Pannoonia tasandiku vahelises alas. Kuigi nõgu eraldab Ida-Alpe topograafiliselt Lääne-Karpaatidest, ühendab ta neid geoloogiliselt vastavate kivimite kaudu maa all.
Nõgu on nime saanud Austria pealinna Viini järgi.
Sabine'i vald
Sabine'i vald (Sabine Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Ameerika Ühendriikides Louisiana osariigis.
Valla halduskeskus on Many.
Ajalugu
Vald moodustati 1843. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 24 233.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Karl Tuvike
Karl Tuvike (15. mai 1892 Kavilda vald – 29. aprill 1960 Tallinn) oli Helme avalik tegelane (oli Helme koguduse köster-organist ja Kaitseliidu Helme malevkonna pealiku abi) ning luterlik vaimulik, Oleviste koguduse viimane luterlik pastor.
Ta õppis aastatel 1901–1902 Järvaküla vallakoolis, aastatel 1902–1906 Puhja kihelkonnakoolis, aastatel 1906–1907 J. O. Tomsoni kaubanduskoolis, aastatel 1907–1910 Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja aastatel 1910–1915 Rudolf Grivingi muusikakoolis, mille lõpetas organisti kutsega.
Ta töötas aastast 1915 Helme Maarja koguduses köstri-organistina. Aastatel 1917–1918 andis ta Helme kihelkonnakoolis usuõpetuse, eesti keele, ilukirja ja laulmise tunde, laulmise tunde andis ta seal aastani 1921. Tõrva Reaalgümnaasiumis oli ta õpetajaks aastatel 1918–1923, Helme kodunduskoolis aastast 1934. Ta oli aastatel 1915–1940 Helme-Tõrva Hariduse Seltsi muusikaosakonna koori juht. Aastal 1940 oli ta II Riigivolikogu vastaskandidaat. Hiljem on ta olnud Nissi koguduse koorijuht, Kullamaa koguduse köster-organist, aga ka Pilistvere koguduses organistiks ja Juuru koguduses köster-organistiks. 14. detsembril 1949 ordineeriti ta Tallinna toomkirikus aseõpetajaks; 15. aprillil 1950 seati ta Tallinna Oleviste koguduse aseõpetajaks. Sama aasta septembris läks Oleviste kirik baptistide kogudusele.
28. oktoobril 1950 arreteeriti ta Tallinnas. Talle mõisteti 25+5 aastane vabadusekaotus (mida hiljem vähendati 12 aasta 6 kuu peale), ta kandis karistust Irkutski oblastis Ozjorlagis. Olude muutudes vabanes ta 1956. aasta jõululaupäeval.
Karl Tuvike suri 29. aprillil 1960 Tallinnas ja ta maeti 3. mail 1960 Rahumäe kalmistule.
Alexander (Pfalz-Zweibrücken)
Alexander Lonkur (26. november 1462 – 21. oktoober 1514) oli Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1489–1514.
Ta oli Ludwig I ja selle naise Joanne'i poeg. Alexander lubas pärast edukat tagasitulekut ristisõjast ehitada kiriku ja lubadus täideti aastal 1489 Alexanderskirche ehitamisega Zweibrückenisse.
Perekond ja lapsed
Ta abiellus 1499. aastal Zweibrückenis krahv Kraft VI von Hohenlohe ja Helene von Württembergi tütre Margaretega. Nad said järgmised lapsed:
Ümarvööt
pisi|1. vahevööt; 2. rihv; 3. ümarvööt pisi|Ehisliistude profiile. 2 – ümarvööt, 3,4 – ümarvööt või mõigas Ümarvööt (saksa keeles Rundstab, itaalia keeles astragalo, tondino, prantsuse keeles baguette ), on kumer (konveksne) poolringikujulise ristlõikega kepitaoline ehisliist ehituskunstis ja kunstkäsitöös. Esineb, sageli kõrvuti rihvaga, karniiside ja simsside osana, portaalide palestike profileeringutes, akende ja niššide raamistustes. Nagu kõigil ehisliistudel, puudub ka ümarvöödil kujundusega markeeritud algus ja lõpp, näiteks portaali palestikus pole ümarvöödil, erinevalt turbast, baasi ja kapiteeli.
Joonia ja korintose sambakaela kohal asuvat ümarvööti nimetatakse astragaaliks (pärlvöödi homonüüm).
Kammerkoor Studium Vocale
Kammerkoor Studium Vocale on Tallinnas tegutsev kammerkoor.
Alates 2000. aastast on koor osanud kõikidel Eesti laulu- ja tantsupidudel nii segakooride kui ka valiksegakooride kategoorias. Kammerkoor on ette kandnud mitu suurvormi koostöös Üle-Eestilise Noorte Sümfooniaorkestri ja eesti parimate solistidega (Uku Joller, Iris Oja, Maris Liloson, Pirjo Püvi, Kaire Vilgats, Lea Liitmaa jt).
Aino Paju
Aino Paju (sünninimi Aino Roop; 7. september 1935 Kaalepi, Järvamaa – 4. jaanuar 1997 Lääne-Virumaa) oli eesti kultuuritegelane.
Ta õppis Seidla algkoolis. 1955. aastal lõpetas Paide Keskkooli. Seejärel lõpetas Viljandi Kultuurharidustöö Kooli. 1971. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala, 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia eriala.
Irina Vinokurova
Irina Vinokurova (vene keeles: Ирина Юрьевна Винокурова; sündinud 15. märtsil 1955 Petroskois Karjalas) on vepsa rahvaluule ja etnograafia uurija, Petroskoi Riiklik Ülikooli vanemteadur, etnograafia osakonna juhataja. Peamised uurimishuvid: soome-ugri rahvaste ajalugu ja etnograafia, vepslaste traditsiooniline kultuur.
Õppis 1972–1977 Leningradi Riikliku ülikooli etnograafia ja antropoloogia õppetooli juures ja töötas selle järel Venemaa Teaduste Akadeemia Karjala filiaali keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi folkloori ja etnograafia osakonnas: 1977–1978 ja 1980–1987 vanemlaborandina, 1987–1994 nooremteadurina, 1994–2008 vanemteadurina ja aastast 2008 etnoloogia sektori juhatajana. 1979–1980 juhatas Astrahani Riikliku ajaloo ja arhitektuuri muuseumis etnograafia osakonda.
1988 kaitses väitekirja "Vepslaste (19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse) kalendritavand, kombestik ja pühad" (Календарные обычаи, обряды и праздники вепсов (конец XIX — начало XX в.)); 2009 kaitses doktoritöö teemal "Loomad vepslaste traditsioonilises maailmavaates (katse rekonstrueerida traditsiooni) (Животные в традиционном мировоззрении вепсов (опыт реконструкции)).
Peetri kihistik
Peetri kihistik (inglise Peetri Member) on ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe Viivikonna kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978. Kihistik on nimetatud Peetri küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Peetri kõviku kaldšaht. Paljand asub Kiia külas.
Kihistik on Viivikonna kihistu ülemine kihistik, see lamab Maidla kihistikul. Peetri kihistik koosneb põhiliselt lubjakivist, milles on kukersiidi vahekihte. Kihistiku kukersiidisisaldus on suurem kui Maidla kihistikul.
Risto Näätänen
pisi|Risto Näätänen Risto Kalervo Näätänen (sündinud 14. juunil 1939 Helsingis) on soome psühholoogiateadlane.
Ta on üks kognitiivse neuroteaduse pioneere ja maailmas tuntud eelkõige lahknevusnegatiivsuse fenomeni avastajana. Näätänen on üks maailma tsiteeritumaid sotsiaalteadlasi ja üks väheseid, kelle Soome Teaduste Akadeemia on nimetanud alaliseks professoriks. Ta on teinud tihedat koostööd eesti teadlastega ja alates 2007. aastast on ta professor Tartu Ülikoolis.
Haridus
Näätänen asus Helsingi Ülikoolis psühholoogiat õppima 1958. aastal. Aastatel 1965–1966 sai ta esmase kognitiivse elektrofüsioloogiaalase väljaõppe tolleaegse spetsialisti professor Donald B. Lindsley UCLA laboratooriumides Los Angeleses. Doktorikraadi omandas ta 1967. aastal Helsingi Ülikoolis, kaitstes Lindsley juhendamisel väitekirja selektiivsest tähelepanust ja aju elektrilistest sündmuspotentsiaalidest. Juba sel ajal avaldas ta teadusmaailmale märgatavat mõju: oma doktoritöös juhtis ta tähelepanu vigadele tuntud uurimismeetodis ja alates sellest ajast ei ole avaldatud ühtki seda meetodit kasutanud tööd.
Karjäär
1975. aastal määrati Näätänen Helsingi Ülikooli üldpsühholoogia professoriks. Selles ametis püsis ta formaalselt 1999. aastani, kuigi oli tegelikult eemal alates 1983. aastast, kui täitis uurija-professori kohustusi Soome Teaduste Akadeemias. Ta oli ka Helsingi Ülikooli Kognitiivsete Aju-uuringute Keskuse asutaja ja direktor aastatel 1991–2006.
2007. aastal täitus Näätänenil 68. eluaasta, mis Soome seaduste järgi on professori pensioniiga. Et härra oli veel piisavalt heas vormis kasvõi maratoni jooksmiseks, kutsus eesti kolleeg Jüri Allik ta Tartu Ülikooli kognitiivse neuroteaduse professorina tööle. 2008. aastast on Näätänen külalisprofessor ka Taanis Aarhusi Ülikoolis. Lisaks koostööle eestlaste ja taanlastega jätkab ta teadustööd ka Helsingis.
Peale statsionaarse töö on Näätänen olnud ka pikaajaline toimetaja ja retsensent mitmes mõjukas teadusajakirjas (nt Brain Research, International Journal of Psychophysiology, Journal of Cognitive Neuroscience jpt). Tema enda artiklid on kogunud kümneid tuhandeid viiteid ja tema h-indeks on Google Scholari süsteemi andmetel ligikaudu 100. Ta kuulub 0,5% maailma tsiteeritumate elavate teadlaste hulka ning on tsiteerituim sotsiaalteadlane Soomes ja paradoksaalselt ka ajaloo tsiteerituim Eesti teadlane.
Teadustöö
Näätäneni elutöö keerleb ümber lahknevusnegatiivsuse fenomeni, mille ta avastas 1978. aastal. MMN on elektroentsefalograafiliselt mõõdetud sündmuspotentsiaali komponent. See väljendub EEG salvestises negatiivse kühmuna, mis tekib reaktsioonis hälbivale stiimulile võrreldes rea standardsetega. Seega on tegu indikaatoriga muutuste tuvastamise mehhanismist ajus.
MMN on leidnud palju rakendusi alates muusikalise intelligentsuse mõõtmisest kuni laste kognitiivse arengu näitajateni. Autor ise on enim huvitatud kliinilisest suunast: muutuseid MMNis on muuhulgas seostatud psühhoosi tekkega skisofreenias, Alzheimeri ja Parkinsoni tõvega, düsleksiaga ja isegi koomast ärkamise tõenäosusega.
Näätänen loodab MMNi laialdasemalt rakendada ka haridussüsteemis, seda eriti keeletajuga seonduvas, kus MMN on taas praktiliseks vahendiks osutunud. Näiteks avaldati 1997. aastal prestiižses ajakirjas Nature eesti-soome ühisuuring, kus selgus, et heli esmane töötlus ajus erineb sõltuvalt sellest, kas ta on osa keelest (häälik) või on tegemist mittekeelelise stiimuliga. Tuli välja, et eestlastest katseisikute aju töötleb foneemi "õ" kui keelelist stiimulit aga soomlastest katseisikute oma mitte.
Lisaks kõigele muule on Näätänen avaldanud olulist mõju ka Soome liikluspoliitikale. Nimelt ei kehtinud Soome maanteedel veel mõnda aega tagasi ühtegi kiiruspiirangut. Näätänen asus uurima inimeste liikluskäitumist ja kirjutas raamatu, juhtides tähelepanu kihutamise ohtlikkusele. Tolleaegne president Kekkonen sattus raamatut lugema ning aitas seejärel kaasa kiiruspiirangute kehtestamisele.
Dominique Moïsi
Dominique Moïsi (sündinud 21. oktoobril 1946) on prantsuse politoloog ja kirjanik.
Ta on õppinud Sorbonne'i ja Harvardi ülikoolis politoloogiat.
Ta töötas Raymond Aroni assistendina instituudis École nationale d'administration.
Tema tuntuim raamat on "Emotsioonide geopoliitika". Selle raamatu on ta pühendanud oma isale Jules Moisile, kellel õnnestus Auschwitzi koonduslaagris ellu jääda.
"Emotsioonide geopoliitika" sissejuhatuses selgitab ta oma vaadete kujunemist. Lisaks maailmas saadud isiklikele kogemustele osutab ta oma õpetajatele:
Eesti Kaptenite Klubi
Eesti Kaptenite Klubi (lühend EKK) on Tallinnas tegutsev Eesti laevakapteneid ühendav organisatsioon.
Olfert Fischer
Johan Olfert Fischer (4. august 1747 Kopenhaagen – 18. veebruar 1829 Kopenhaagen) oli Taani mereväeohvitser.
Eesti Kaptenite Klubi
Klubi asutati 14. aprillil 1998.
Olfert Fischer
Ta oli Taani-Norra vägede komandör, kes vastutas Kopenhaageni kaitsmise eest Reidilahingus 2. aprillil 1801.
Olfert Fischer oli viitseadmiral Olfert Fas Fischeri poeg.
Elulugu
pisi|Olfert Fischer Fischer sai 1753 kadetiks ning pärast 62 aastat kestnud teenistust sõjalaevastikus sai ta 1825 viitseadmiraliks.
Fischeri nooruses oli niisugune juhtum. Koos kolme teenistuskaaslasega oli ta vahis Holmeni saarel. Saarele toodi prostituut, kellega kõik neli küünlavalgel läbi käisid. Mehed kohtlesid prostituuti karmilt ning hiljem andis too nad võimudele üles. Olfert Fischer mõisteti süüdi rünnakus ning ta degradeeriti aastaks leitnandist madruseks.
Fischer teenis algul nooremohvitserina laevadel. Ta teenis sõjalaeval Printz Friderich ekspeditsiooni ajal barbareskide vastu Alžiiris 1770–1771 ning 1771–1772 Vahemerel laeval Sejeren. Aastal 1775 määrati ta doki ekipaažimeistriks. Aastal 1777 teenis ta Vahemerel sõjalaeval Dannebrog.
Aastal 1778 määrati ta ehituskomisjoni auskultandiks, kellena ta sai teaduslikku väljaõpet. Ta kukkus laeval ning sai viga; ta kirjutas kuningale, palus enda määramist Kopenhaageni tolli komandandiks. Seda kohta ta ei saanud. Aastal 1779 sai ta ehituskomisjoni volinikuks ja inspektsiooniohvitseriks dokil aastani 1782 (kapten Wleugeli äraolekul).
Aastast 1784 oli ta Sundi vahilaeva fregati Bornholm ülem, aastast 1788 lipulaevakapten admiral Johan Cornelius Kriegeri Põhja- ja Läänemere eskaadris, aastast 1789 liinilaeva Elefanten ülem admiral Conrad von Schindeli laevastikus, mis võttis ette lühikese ekspeditsiooni Läänemerel, et takistada Rootsil Venemaa ründamist. Aastast 1790 oli ta Kopenhaageni reidil blokilaeva Grønland ülem. Relvastatud neutraliteedi ajal oli ta aastast 1794 liinilaeva Neptunus ülem ja lipulaevakapten viitseadmiral Kriegeri eskaadris, mis koos Rootsi laevastikuga Wachtmeisteri juhtimisel ristles Läänemerel.
Aastast 1796 oli ta liinilaeva Oldenborg ülem admiral Kaasi eskaadris. Aastal 1799 päästis ta oma liinilaeva Oldenborg meeskonna Kaplinna lähedal, ajades laeva karile. Nii kaotati küll laev, kuid meeskond pääses.
Fischeri elu suurim ülesanne oli Kopenhaageni kaitsmine Reidilahingus 1801. Ta juhtis Taani-Norra vägesid rasketes tingimustes vaatamata sellele, et sai lahingu alguses puukillust pähe haavata, mis tõi kaasa peapõrutuse. Taani ajaloolase Jakob Seerupi arvates on Fischeri rolli Reidilahingus ületähtsustatud.
Valents (keemia)
Valentsi mõiste võttis 1852. aastal kasutusele inglise keemik Edward Frankland. Tänapäeval kasutatakse selle asemel mitmekülgsema tähendusega terminit oksüdatsiooniaste. Valentsiarv on võrdne oksüdatsiooniarvu absoluutväärtusega.
Olfert Fischer
Elulugu
Aastal 1829 kuulutati Fischer kangelaseks.
Moses Odubajo
Moses Adeshina Ayoola Junior Odubajo (sündinud 28. juulil 1993 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või parema äärepoolikuna Kreeka kõrgliigaklubis Aris.
Olfert Fischer
Mälestuse jäädvustamine
Reidilahingut ja Olfert Fischerit meenutab Frederik Magle heliteos "Håbet", mille esietendus oli Reformert Kirkes (kuhu Olfert Fischer on maetud) 1. aprillil 2001 lahingu 200. aastapäeva puhul.
Moses Odubajo
Ta alustas jalgpalli mängimist Londoni klubis Millwall. 2009. aastal liitus ta Leyton Orientiga. Leyton Orienti põhimeeskonnas debüteeris ta 7. septembril 2011 Football League Trophy esimese ringi mängus Dagenham & Redbridge'i vastu. Esimese liigavärava lõi Odubajo Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas 5. mail 2012 hooaja viimases mängus Rochdale'i vastu; see värav valiti Leyoton Orienti hooaja parimaks. Leyton Orienti põhikoosseisus kindlus ta koha hooajal 2012/13. Hooajal 2013/14 lõi ta League One'is kümme väravat.
2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brentford. Üleminekusumma oli 1 miljoni naelsterlingit, mis oli toona Brentfordi suurim ost. 2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Hull City. Hooajal 2015/16 kindlus ta Hull Cityga pääsu Inglismaa kõrgliigasse, kuid vigastuse tõttu jäi ta seejärel kaheks hooajaks väljakult kõrvale.
2018. aasta augustis naasis ta Brentfordi, kellega sõlmis üheaastase lepingu. Aastatel 2019–2021 mängis ta kaks hooaega Inglismaa esiliigaklubis Sheffield Wednesday ja seejärel ühe hooaja Queens Park Rangersis.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Arisega.
2015. aastal mängis Odubajo viiel korral Inglismaa kuni 20-aastaste koondises.
Beretta M1915
Beretta M1915 on Itaalia poolautomaatpüstol, mida tootis Beretta. Selle konstrueeris ettevõtte peainsener Tullio Marengoni asenduseks püstolile Glisenti M1910, mis oli keerulise ja ebatöökindla ehitusega. Tegu oli Beretta esimese poolautomaatse püstoliga ning see väljastati esimeses maailmasõjas Itaalia armee sõduritele. Kokku toodeti aastatel 1915–1918 umbes 15 670 püstolit M1915 ning 56 000 püstolit M1915/1917. Mõned nendest olid kasutuses ka teises maailmasõjas. M1915 sarnaneb ehituse poolest teistele Beretta püstolitele, nt M1923, M1934, M1935, M1951, 70, 92, Cheetah ja M9.
Kaj Tiel Plu
Kaj Tiel Plu on ansambel, mis esitab rahvalaule, peamiselt Katalooniast, kuid esperantokeelsete tekstidega.
Ansambel debüteeris aastal 1986 Rahvusvahelisel Noorte Esperantistide Festivalil (Internacia Junulara Festivalo) duetina koosseisus Josep Tordera i Bordas (Pep Tordera) ja Xavier Rodon i Morera (Xevi Rodon). Järgnesid mõned ebakorrapärased esinemised peamiselt noorte esperantistide kokkutulekutel Ungaris, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaal ja Hispaanias. Sel ajal said ansambli liikmeteks Josep Maria Milla i Saldon ning Carles Vela i Aulesa. Seejärel mõned kontserdid erinevate nimetuste all ("Kordoj", "Kataluna kvaropo", "Kaj Tiel Plu"). Aastal 1989 andis ansambel välja esperantokeelse lauluraamatu "Fajreroj (Unua kataluna kantareto)".
Alates aastast 1992 kontserdid toimusid harva, kuna Pep Tordera asus elama Ameerikasse. Ansambel taaselustus 83. Esperanto maailmakongressil, aastal 1998. Algas regulaarne kontserditegevus (sealhulgas väljaspool esperanto-üritusi) ja hakati välja andma albumeid. "Kaj Tiel Plu" albumitel on rahvalaule mitmelt rahvuselt: katalaani keelest, oksitaani keelest, Hispaania juutidelt jne.
Franz Schiller
Franz Schiller (vene keeles: Франц Петрович Шиллер; 29. oktoober 1898 – 22. juuni 1955) oli nõukogude kirjandusteadlane, saksa kirjanduse spetsialist. Filoloogiadoktor. Pärit vaesest Venemaa sakslaste perekonnast. 1938 represseeritud, vabanes 1946.
Sisekõrv
Sisekõrv (ladina keeles auris interna) on paljudel selgroogsetel peas paiknev paariline kõrva osa, mis on täidetud vedelikuga.
Sisekõrva areng, anatoomia, morfoloogia, funktsioonid ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Madudel
Madudel järgneb keskkõrvale sisekõrv. Sisekõrvas paikneb tigu (cochlea). Columella on madudel ühendatud liikuvate sidemetega ruutluuga (os quadratum). Ruutluu on aga ühenduses nii alalõualuu kui ka ülalõualuuga. Maod kuulevad nimetatud ühenduse kaudu saakloomade ja ka vaenlaste samme seni, kuni nende pea on ühenduses maapinnaga jms.
Võnked kantakse edasi sisekõrvas oleva vedeliku kaudu. Sarnaselt paljude teiste selgroogsetega koosneb ka madude sisekõrv luulabürindist ja selle osadest: poolringkanalid ja teokanal. Teokanali basilaarmembraanil paiknevate kuulmisretseptorrakkude (karvarakud) mehaaniline ärritus ja peaaju vastavate osade koostöö tagavad kuulmisvõime. Teokanali abil edastatakse helid (mao kuuldepiirkonda jäävad helid sagedusega 50–1000 hertsi (võnget sekundis)) närviimpulssideks muundatuna mööda kuulmisnärvi (n. cochlearis) suuraju vastavasse keskusse.
Inimestel
Inimestel paikneb sisekõrv oimuluu kaljuosas. Sisekõrv koosneb luulabürindist ja selle sees paiknevast kilelabürindist, mida täidab endolümf. Välimine luulabürint sisaldab kuulmis- ja tasakaaluretseptoreid. Luulabürindis paikneb ka tigu (cochlea).
Kile- ja luulabürindi vahel on pilujate õõnte süsteem, mida täidab perilümf. Sisekõrvapõletik on labürintiit.
Karjaküla kalmistu
pisi|Karjaküla kalmistu (juuli 2011) Karjaküla kalmistu on Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Tõmmiku külas Keila–Keila-Joa tee ääres asuv kalmistu. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistu maa-ala mõõdeti Ado Köögardali andmetel välja ja kinnitati 1913. aastal. See asub 4,5 versta ehk 4,8 kilomeetrit Keila kihelkonnakirikust. Pühitseti 21. augustil 1927. Tänapäevaks on kalmistu pindala üle 6 hektari. Sinna on maetud Keila linna, valla ja ka ümberkaudsete omavalitsuste elanikke.
Tuntud inimestest on Karjakülla maetud helilooja ja muusikategelane Neeme Laanepõld, dirigent ja pedagoog Juula Virroja, ajaloolane, pedagoog, raadioajakirjanik ja mälumängur Hillar Nahkmann, teatritegelane Karl Vasko, kunstnikud Silvi Kalda ja Olev Soans, kirjanik ja insener Hans-Erik Laansalu (Erik Tohvri), mälumängur Jüri Nessel, Vabadusristi kavalerid August Orav ja Voldemar Seiton, vabadusvõitlejad Eduard Kuuskor ja August Uustalu, Eesti sõjaväelased Fr.-Martin Süllaots ja Enn Soodre, tõlkija Ursula Põks, Raimond Valgre abikaasa Eevi Hannus, Keila baptistikoguduse vaimulik ja juht Adam Podin, pedagoogid Astra Saaliste ja Gunnar Saaliste, Eva Allast-Jõers, Ott Tamjärv ning Elmu Puu, insener ja harrastussportlane Karl Ollmann, ühistegevuse juht Keilas Jaan Peet, laulja Neeme Henk, töökangelane, ekskavaatorijuht Erig Pappel, skautmaster Votele Luha, pikaealine Albert Martma, endine majandijuht Raimund Vitsmaa ning endised Keila TK juhid Ljudmila Kutnik ja Juhan Ipits.
Seal asub ka Keila esimese linnavanema (linnapea) Johannes Nikolai Tähe (1870–1942) sümboolne haud.
Corey Perry
Corey Perry (sündinud 14. augustil 1985 Haileyburys Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Tampa Bay Lightning ründajana paremäärel.
Ducksis mängis ta kuni 2019. aastani kokku neliteist hooaega. Neist kaheksal hooajal lõi ta põhihooajal liigas vähemalt 25 väravat. 2007. aastal võitis ta klubiga Stanley karika. Individuaalselt oli tema edukaim hooaeg 2010–11, mil ta lõi liigas 50 väravat ja pälvis liiga suurimale väravakütile antava Maurice "Rocket" Richard Trophy. Samal hooajal pälvis ta lisaks liiga väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy. Hooaegadel 2010–11 ja 2013–14 valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team).