cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti politsei
Eesti politsei taasloomine
1. veebruaril 1991 kinnitas vabariigi valitsus oma määrusega Riikliku Politseiameti struktuuri Taasloomisel 1991. aasta jaanuaris sai Politseiamet endale Tallinna Pagari tänava hoone, kust äsja oli lahkunud Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee. Kui Eesti politsei 1. märtsil 1991 uuesti asutati, jäid tema käsutusse kõik senised hooned ja ruumid, kus oli asunud Nõukogude miilits. Põhilised sõiduvahendid olid Nõukogude Liidus toodetud Ladad ja UAZ-id.
Eesti riiklik iseseisvus taastati 20. augustil 1991.
Eesti politsei reorganiseerimised
Politseiprefektuurid :
1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Transpordipolitsei Prefektuur nimetati ümber Raudteepolitsei Prefektuuriks. ning 1994. aastal ühendati Raudteepolitsei Prefektuur regionaalsete politseiprefektuuridega. 1993. aasta Eesti Vabariigi politseiseaduse muutmise ja täiendamise seadusega loodi senise Riikliku Politseiameti Kaitsepolitsei baasil Kaitsepolitseiamet, mille ülesanneteks on põhiseadusliku korra kaitse, võitlus terrorismi ja korruptsiooniga, riigisaladuste kaitse ja vastuluure. Moodustati RPA Kriminaalpolitsei Büroo baasil riigi keskne kriminaalpolitseiasutus Keskkriminaalpolitsei, mille ülesanneteks oli olla kriminaalkuritegevuse vastane politsei keskasutus võitluses organiseeritud kuritegevusega Eestis ning rahvusvaheliseks koostööks teiste riikide õiguskaitseorganitega. Transpordipolitsei Prefektuur nimetati ümber Raudteepolitsei Prefektuuriks.
Politseiseaduse § 8. kohaselt jagunes politsei oma otseste ülesannete laadilt politsei väli-, liiklus-, kriminaal- ja kaitsepolitseiks ning kuritegude eeluurimisega tegelevaks politseiks. Väli-, liiklus- ja kriminaalpolitsei ning kuritegude eeluurimisega tegeleva politsei keskasutuseks on Riigi Politseiamet Siseministeeriumi valitsemisalas.
Riigi Politseiameti haldusse kuulusid järgmised politseiasutused ja -allüksused: 1998. aasta jaanuaris reorganiseeriti ka transpordipolitsei ning selle üksused liideti politseiprefektuuridega. 1998. aasta suvel reorganiseeriti liikluspolitsei seni eraldiseisnud büroo, mille üksused liideti prefektuuridega. Likvideeriti iseseisev Politsei Keskuurimisbüroo ja politseiprefektuuride juures asunud uurimisbürood ning uurimisallüksused allutati piirkondlikele politseiprefektuuridele. Rajati politsei peadirektori alluvusse sisekontrolli talitus. Likvideeriti maakondlikud ja linnade politseiprefektuurid ja moodustati 4 regionaalset politseiprefektuuri: Põhja Politseiprefektuur, Ida Politseiprefektuur, Lääne Politseiprefektuur ja Lõuna Politseiprefektuur. Likvideeriti Politseiamet ning moodustati politsei-, piirivalve ning kodakondsus- ja migratsiooniametkondadega Politsei- ja Piirivalveametiks ja senised piirkondlikud politseiprefektuurid:
Lisaks oli ka kaks üleriigilist spetsialiseeritud politseiasutust:
Koondamised
1999. aasta sügisel koondati Eesti politsei isikkoosseisust iga kaheksas töötaja ehk 536 politseiametnikku. 2003. aastal viidi seoses maakondlike politseiprefektuuride reorganiseerimisega regionaalseteks politseiprefektuurideks ning Politseiameti uus peadirektor Robert Antropov teatas, et kavatseb koondada juhtivametnikke, sh "kolm igast neljast tippjuhist", ja viia korravalvurite juhtimine vaid nelja kohta: Tallinna, Tartusse, Jõhvi ja Pärnusse. 2009. aastal koondas politsei- ja piirivalveamet kokku 129 teenistujat. 2012. aastal valmis Siseministeeriumi tellitud auditi hinnang PPA tegevusele, mille alusel dubleeritakse ühendametis suuresti juba prefektuuride täidetavaid funktsioone ning on ebaefektiivsed PPA tugiteenused – ühendametis finants- ja personalivaldkonnas töötavate ametnike hulk on analüüsi järgi teiste riigiasutustega võrreldes ebaproportsionaalselt suur. Analüüsi alusel esitati soovitus ära kaotada PPA koordinatsioonibüroo ning analüüs soovitas politsei- ja piirivalveametis (PPA) kaotada 154 ametikohta.
Enn Leisson
pisi|Enn Leisson (lipuga) Riigikogu hoone rõdul 15. mail 1990 Enn Leisson (11. juuli 1942 – 10. juuni 1998) oli eesti poliitik ja ajakirjanik.
Leisson oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu, Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige. Ülemnõukogus oli ta riigikaitsekomisjoni liige kuni 8. novembrini 1990 ja alates 8. novembrist 1990 rahvussuhete komisjon aseesimees. Ta oli ka Rahvarinde volikogu liige.
Ta oli dokumentaalfilmide "BAM - 520 km", "Enne päikeseloojangut" ja "Seal Siberis Baikali taga" stsenarist.
Friedrich Kuhlbarsi tänav
thumb|Friedrich Kuhlbarsi 1
Friedrich Kuhlbarsi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis.
Friedrich Kuhlbarsi tänav on ligikaudu 155 meetri pikkune.
Friedrich Kuhlbarsi tänav sai nime 26. oktoobril 1932 eesti luuletaja Friedrich Kuhlbarsi mälestuseks.
Leo Strauss
Leo Strauss (20. september 1899 – 18. oktoober 1973) oli Saksa juudi päritolu Ameerika Ühendriikidesse emigreerunud poliitikafilosoof.
Elu ja looming
Strauss sündis ja kasvas üles Hesseni väikelinnas Kirchhainis rangelt ortodoksses perekonnas. Pärast sõjaväeteenistust Esimeses maailmasõjas astus Strauss lapsepõlvekodu läheduses asuvasse Marburgi ülikooli. Seal õppis ta filosoofiat, loodusteadusi ja matemaatikat. Tema õppejõudude seas olid uuskantiaanid Nicolai Hartmann ja Paul Natorp ning klassikalised filoloogid Karl Reinhardt ja Eduard Fraenkel. Doktoritöö kirjutas Strauss Hamburgi ülikoolis Friedrich Heinrich Jacobist neokantiaan Ernst Cassireri juures (kaitses 1921. aastal). Straussi, nagu enamikku tema põlvkonnakaaslasi, mõjutasid uuskantiaanlike koolkondade lagunemine ja erinevad "uue mõtlemise" voolud. Kaitsmisele järgnevatel aastatel külastas Strauss korduvalt Freiburgi ülikooli, et kuulata Edmund Husserli loenguid, ent muljet avaldasid talle pigem Husserli assistendi Martin Heideggeri Aristotelese-seminarid. Straussi põhihuvide hulka kuulusid veel juudi mõttetraditsioon – siinkohal on oluline märkida Hermann Coheni ja Franz Rosenzweigi mõju – ja sionistlik poliitika, milles ta nooruses aktiivselt osales.
Gordoni setter
Tema turjakõrgus on 62–66 cm.
Leo Strauss
Elu ja looming
1925. aastal alustas Strauss tööd teadurina Berliinis Juudi Akadeemias (Akademie für Wissenschaft des Judentums), kus ta töötas kuni akadeemia finantskrahhini 1931. aastal. Juba ülikooliaastail oli Straussi huvitanud religiooni ja ratsionalismi suhe ning küsimus, kas valgustusaja religioonikriitika oli suutnud tõestada, et inimelu mõtestamiseks piisab pelgalt mõistusele toetumisest. Sellest küsimusest ajendatuna kirjutas noor Strauss uurimuse Spinoza religioonikriitikast ("Die Religionskritik Spinozas als Grundlage seiner Bibelwissenschaft: Untersuchungen zu Spinozas Theologisch-politischen Traktat", 1930). Spinoza oli Straussi arvates sunnitud üksikasjalikult käsitlema kõiki usu ja ratsionalismi suhte problemaatika põhiküsimusi, samas kui hilisemad autorid võtsid mitmeid nn mõistusetõdesid juba iseenesestmõistetavustena ega vaevunud neis enam kahtlema. Detailse teksti- ja kontekstianalüüsi tulemusel jõudis Strauss järeldusele, et Spinoza ei tõestanud ilmutuse võimatust filosoofiliselt, vaid püüdis religioonitõdesid kummutada neid naeruvääristades. Samuti ei õnnestunud Spinozal püstitada tõsikindlat alust ratsionalismile. Selle asemel tahtis ta meid veenda uskuma mõistuse täiusesse ja piisavusse ning see samm omakorda seab ratsionalismi sama ebakindlale positsioonile kui religiooni. Teose põhiväitest, et uusaegne usu ja mõistuse antitees pole mitte filosoofiline paratamatus, vaid selle juured on eelkõige uusaja muutuvates eetilistes ja poliitilistes hoiakutes, sai Straussi loomingu üks põhiteemasid.
Noore juudina oli Straussil peaaegu võimatu Saksamaa ülikoolides karjääri teha ning tänu Rockefelleri fondi stipendiumile 1932. aastal veetis ta vabakutselise autorina paar aastat Pariisis ning suundus hiljem edasi Cambridge'i ja Londonisse. Stipendiumitaotlusele lisas soovituskirja Carl Schmitt, saksa jurist ja poliitiline mõtleja, kelle traktaadile Strauss oli kirjutanud arvustuse ("Anmerkungen zu Carl Schmitt, Der Begriff des Politischen," 1932). Strauss väitis, et Schmitti liberalismikriitika ja eksistentsialistlikus võtmes sõnastatud otsusepõhine poliitikateooria, mis eitas normatiivsete otsuste mõistuspärase õigustuse võimalikkust, ei olnud suutnud väljuda liberalismi enda mõistestikust. Liberalismi "radikaalseks" analüüsiks tuleb Straussi arvates naasta selle alusepanija Thomas Hobbesi õpetuse juurde. Peamisi uuendusi, mis hakkasid alates Hobbesist uusaegse poliitilise mõtte traditsiooni kujundama, analüüsib Strauss lähtuvalt muutuvast loomuõiguse mõistest: kui klassikaline loomuseadus on mõistetav eelkõige "objektiivselt kehtiva "seaduse ja normina", siduva korrana, mis eelneb ja ei sõltu inimtahtest", siis uusaegne loomuseadus on "eelkõige ja peamiselt rida "õigusi", "subjektiivseid" inimtahtega õigustatavaid "nõudeid" . „Õige“ ja „vale“ ainsaks kriteeriumiks ja allikaks poliitikas saab subjektiivne tahe, mis võimaldab normatiivsust konstrueerida ainult formaalselt ehk positivistlikult. Ühelt poolt kuulutab uusaegne poliitiline filosoofia mõistuse kõikvõimsust, mistõttu klassikalised poliitilised voorused muutuvad üleliigseks: poliitiliste põhiprobleemide lahendamisel asendab homo politicuse teoreetik, kes arvestab välja inimlike kirgede üleüldiseks heaoluks vajaliku õige tasakaalu. Teisalt pole poliitilise legitiimsuse allikaks enam mõistusetõed, vaid tahe, mis saab poliitilise tegutsemise ainsaks mõõdupuuks. Uusaegse ratsionalismi „ennasthävitav“ loogika, mille algeid Strauss otsis Hobbesi mõttes ning mille teadusliku või neutraalse aluse Strauss küsimärgi alla seab, kulmineerub kahekümnenda sajandi positivismis ja relativismis.
Calton Hill
pisi|Calton Hill pisi|Vaade [[Edinburghi kindlusele ja vanalinnale, esiplaanil Dugald Stewarti monument]] Calton Hill on kõrgendik, mis asub Šotimaa pealinna Edinburghi kesklinnas ja kuulub seega UNESCO maailmapärandi nimistusse. Vaateid künkalt ja künkast endast on sageli kasutatud linna fotodel ja maalidel.
Leo Strauss
Elu ja looming
Kuigi Strauss hindas kõrgelt nii Max Weberit kui Martin Heideggeri, olid Weberi väärtusneutraalsuse nõue ühiskonnateadustes ning Heideggeri lõpuleviidud historism ja poliitilised valikud tema jaoks relativismi haripunktiks. Juba 1930. aastatel asus Strauss otsima „vaatepunkti“, mis võimaldaks kaasaegsete paradigmade ainuvõimalikkust küsimärgi alla seada. 1936. aastal avaldas ta uurimuse „keskaegsest valgustusest“ ehk keskaja juudi ja islami ratsionalismist, mille keskmes olid Maimonides, Averroes, Avicenna ja Levi ben Gerson (Philosophie und Gesetz: Beiträge zum Verständnis Maimunides und seiner Vorläufer). Erinevalt uusaegsetest valgustajatest, teadsid ja tunnistasid keskaegsed ratsionalistid ühelt poolt vajadust filosoofiat usu ja poliitika ees õigustada ning teisalt filosoofia piiratust ühiskondliku nõuandjana. Kui uusaegne poliitiline filosoofia püüab kogu ühiskonda valgustada, siis keskaegne juudi ja islami mõte – „tasakaalukas ratsionalism“ – tunnistab, et mõistusetõde on kohustuslik vaid „väheste“ jaoks ning et poliitiline pearoll kuulub ilmutatud „Seadusele“. Paar aastat hiljem ei tõlgendanud Strauss Maimonidest enam „tasakaaluka ratsionalistina“, vaid oli veendunud, et tema õpetust tuleb lugeda „esoteeriliselt“. See tähendab, et Maimonidese õpetus koosneb mitmest „kihist“: „eksoteeriline“ kiht sätestab filosoofi kohustuse tunnistada Seaduse ülimuslikkust, samas kui „esoteeriline“ õpetus, mida on võimalik hoomata ainult filosoofias kogenud lugejal, sätestab filosofeerimise kui ülimusliku inimtegevuse ja eluviisi, mille tõde pole ometigi vajalik, või on suisa kahjulik, väljaspool „pühendatute“ ringi kuulutada.
Gordoni setter
Karvastik on must pruunikate laikudega käppadel, rinnal, koonul ja silmade kohal. Harva sünnib punase karvaga koeri retsessiivse geeni avaldumise tõttu. Karv on sirge või kergelt laineline, pikk ja siidine.
510
510. aasta
Gordoni setter
Gordoni setterid on teistest setteritest raskemad, isased võivad kaaluda kuni 36 kg.
Gordoni setterite eluiga on tavaliselt 10–12 aastat.
Leo Strauss
Elu ja looming
Straussi konservatiivsed seisukohad on tekitanud kaasaegsetes kommentaarides palju poleemikat ja spekulatsioone tema poliitilisest mõjust neokonservatismi ideoloogilise esiisana. Strauss ise hoidus poliitilistel teemadel sõna võtmast ning vaatamata liberalismiteooria kriitikale toonitas, et liberaalne riigikord on ainus kaasaegne režiim, mis tagab vähemustele, kelle hulka ka ta ise kuulus, poliitilis-legaalsed õigused. Samas on Straussi poliitilist mainet suuresti kujundanud mitmed tema õpilased ja teised järgijad, kes end „straussiaanlasteks“ peavad ning on kas aktiivsed poliitikas või liberalismi kriitikuina. Nimekamad nende seas on Allan Bloom, kes kritiseeris ameerika kõrgharidussüsteemi teoses The Closing of the American Mind, Harry V. Jaffa, kes on uurinud Ameerika Ühendriikide asutamisajalugu ja kirjutanud kõnesid vabariiklaste presidendikandidaadile, filosoofid Stanley Rosen ja Nathan Tarcov, Abram Schulsky, kes töötas Pentagoni planeerimisosakonna juhina enne Iraagi sõda, Paul Wolfowitz, kes kuulas kahte Straussi loengut ja oli asekaitseminister Iraagi-sõja alguses, ent samas ka Susan Sontag, tuntud feministlik mõtleja, kirjanik ja kunstnik.
Kunstsiid
Kunstsiid, ka tehissiid, on keemiline kiudaine või sellest valmistatud riie, mis omadustelt ja välimuselt sarnaneb loodusliku siidiga. Algul (1980. aastatel) valmistati kunstsiidi puidu- ja puuvillatselluloosist, hiljem sünteespolümeeridest, näiteks polüesterist.
Rhuddani lade
pisi|Dob's Linni piirpaljand Rhuddani lade on Siluri ladestu Llandoveryi ladestiku globaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Sellele on nime andnud Cefn-Rhuddan`i farm Llandoverys. Lademele andis nime aastal 1971 piirkonnas töötanud L. R. M. Cocksi juhitud geoloogide grupp.
Lademe alumist piiri määratleb graptoliit Akidograptus ascensus'e esmakordne ilmumine Dob's Linni piirpaljandis Šotimaal, lademe ülempiiri märgib Trefawri paljandis graptoliitide Monograptus triangulatus esinemistsooni algus ja graptoliidi Monograptus austerus sequens ilmumine.
Rhuddani lademe moodustumise ajal jätkus Hirnanti lademe moodustamise ajal aset leidnud Ordoviitsiumi lõpu väljasuremine.
Mário Figueira Fernandes
Mário Figueira Fernandes (sündinud 19. septembril 1990 São Caetano do Sulis) on Brasiilia päritoluga Venemaa jalgpallur. 2012. aastast mängib Mário Fernandes Moskva CSKAs kaitsjana.
Aastatel 2009–2012 mängis ta Grêmios.
Koondisekarjäär
Mário Fernandes osales Brasiilia koondise sõpruskohtumises Jaapaniga 2014. aastal. Hiljem sai ta Venemaa kodakondsuse ja oli kutsutud esindama Venemaad. Debüüdi Venemaa rahvuskoondises tegi Mário Fernandes 7. oktoobril 2017 sõprusmängus Lõuna-Koreaga.
Ta valiti Venemaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks. Veerandfinaalis Horvaatia vastu lõi ta lisaajal 2:2 viigivärava. Järgnenud penaltiseerias oli Fernandes aga üks kahest Venemaa mängijast, kes penaltil eksis ja Venemaa kaotas penaltiseerias Horvaatiale lõpuks 3:4.
Labellum
Labellum võib tähendada:
Huul (botaanika)
pisi|Käpaline roosa huulega pisi|Käpalise õis, kus on tähistatud huul ehk labellum (tähega L)
Huul ehk labellum on käpaliste ehk orhideede õiekatteleht.
Mickūnai
Mickūnai (poola keeles Mickuny) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Mickūnai piirneb põhjas Kuzmiškėsega, idas Klebniškėsega, lõunas Barkiškėsega, läänes aga Kelmijaga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Sõlmluga
Sõlmluga (Juncus nodulosus) on loaliste sugukonda loa perekonda kuuluv rohttaim.
Taime leidub Eestis hajusalt, peamiselt Lääne- ja Loode-Eestis.
Harold Urey
Harold Urey lõpetas 1917. aastal Montana Ülikooli zooloogia erialal bakalaureusekraadiga ja 1923. aastal kaitses ta California Ülikoolis Berkeleys doktoritöö ideaalse gaasi ioniseerivate olekute teemal. Pärast seda täiendas end Kopenhaagenis Niels Bohri juhitavas teoreetilise füüsika instituudis. Seal puutus ta kokku Werner Heisenbergiga ja Wolfgang Pauliga, hiljem Saksamaal kohtus ta Albert Einsteiniga.
Töökäik
Naasnud kodumaale, asus ta esialgu teadurina tööle Johns Hopkinsi Ülikooli. 1929. aastal võttis ta vastu keemia kaasprofessori ametikoha Columbia Ülikoolis New Yorgis. 1934. aastal edutati ta professoriks. Pärast sõda töötas ta keemiaprofessorina Chicago Ülikooli tuumauuringute instituudis, kus sai 1952. aastal Martin A. Ryersoni professoriks.
Teadus
Urey põhilised uurimisvaldkonnad olid füüsikaline keemia ja tuumakeemia. Suurt huvi ilmutas ta kosmoseteaduste vastu. 1960. aastatel oli ta NASA konsultant ja kui Apollo 11 tõi 1969. aastal Kuult kaasa kivimiproovid, uuris ta neid laboratoorselt.
Kosmokeemia
Ta on kosmokeemia rajajaid ja termini "kosmokeemia" kasutuselevõtja. Tema tööd hapnik-18 alal juhtisid ta uurimusteni keemiliste elementide levimise kohta Maal ja tähtedel. 1952. aastal ilmus tal varasemaid uurimusi kokkuvõttev töö "The Planets: Their Origin and Development".
Urey oletas, et Maa varane atmosfäär koosnes tõenäoliselt ammoniaagist, metaanist ja vesinikust. Üks tema doktorante Chicago Ülikoolis Stanley Miller näitas Milleri-Urey eksperimendis, et kui sellisele gaaside segule lisada vett ja tekitada sädelahendus, võivad moodustuda aminohapped, mida üldiselt loetakse elu ehituskivideks. Tema uurimused hapniku isotoopidega viisid uue uurimussuuna – paleoklimaatiliste uuringute – tekkeni.
Tunnustus
pisi|100 px| [[Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal ]]
Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi on nimetatud impaktkraater Kuul ja 1989. aastal avastatud asteroid. Tema auks annab Ameerika Astronoomiaselts planetoloogia valdkonnas alates 1984. aastast välja H. C. Urey auhinda. California Ülikool San Diegos lõi Harold C. Urey õppetooli (Harold C. Urey chair), selle esimene hoidja oli professor James R. Arnold.
Jacob Johann Anton Hirschhausen
Jacob Johann Anton Hirschhausen (31. märts 1773 Tallinn – 29. mai 1837 Kuusalu) oli Eesti vaimulik.
Oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja aastatel 1803–1809. Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja oli ta aastatel 1809–1837 (introdutseeriti 18. aprillil 1809). Konsistooriumi assessoriks sai ta 27. juunil 1819. Aadlitiitli sai ta aastal 1835.
Oli üks 1822 Peterburis ilmunud Piibli väljaande redigeerijaid. Keeleuurijana publitseeris Gresseli kalendris eesti rahvakommetest ja uskumustest, tegi kaastööd Rosenplänteri "Beiträge"'dele (avaldas seal Stahli eesti-saksa paralleeltekstiga jutluseraamatu "Leyen Spiegel" kohta käsitluse, milles kiitis teose rikkalikku sõnavara). Vaidles Otto Wilhelm Masinguga eesti keele ortograafia üle. Kirjutas artikli Ueber Vorschläge zur Verbesserung der Estnischen Orthographie (1821) ja raamatu Ausführliche Anzeige und Beurteilung der Schrift: Beiträge zur Ehstnischen Orthographie von O.W.Masing (1827). Talt ilmus Jutluse Ramat (1823), ta koostas aastal 1826 Dullo eestikeelse kalendrilisa, mida Masing teravalt kritiseeris.
Scandinavian Shipping Gazette
Scandinavian Shipping Gazette on aastail 2001–2008 Göteborgis ilmunud merendusajakiri, mis kuulus Rootsi Laevaomanike Liidule. Seoses formaadi ja kujunduse muutusega sai alates 2009. aasta 1. numbrist ajakiri uue nime Shipgaz.
Scandinavian Shipping Gazette'i tegi Svensk Sjöfarts Tidningi toimetus, mida ingliskeelse ajakirja väljaandmiseks suurendati, nii et toimetus suutis hõlmata kõiki Läänemere maid. Lisaks peatoimetusele Rootsis olid osakonnatoimetajad Soomes, Norras, Taanis ja Poolas ning korrespondent Saksamaal. Eestis asuva osakonnatoimetaja hooleks olid ka Läti, Leedu ja Venemaa. Lisaks 11 numbrit aastas ilmunud ajakirjale said tellijad ka iganädalase uudistemeili.
Ajakirjale kujundati Svensk Sjöfarts Tidningi Rootsi lipu värves sinikollase lipuga sarnanev sinipunavalge päis, sest kõigi Läänemere maade lippudel leidub vähemalt üks neist värvidest. Iga-aastastes teemanumbrites ilmusid ülevaated kõigi Läänemere maade, sh Eesti laevafirmadest, sadamatest ja laevatehastest. Iga aasta lõpul ilmunud teemanumbris "Aasta laevad" ilmusid samal aastal valminud tähelepanuväärsemate laevade põhjalikud tutvustused, mille hulgas ka 8 Eesti laevaomanike tellimusel ehitatud laeva kohta.
Tallinna Linnakantselei linna sisekontrolöri teenistus
pisi|Linna sisekontrolöri teenistus töötab [[Vabaduse väljak 7 kinnistul asuvas hoones.]] pisi|Tallinna Linnakantselei linna sisekontrolöri teenistuse põhimäärus 14.02.2018 seisuga.
Tallinna Linnakantselei linna sisekontrolöri teenistus on Tallinna Linnakantselei koosseisus moodustatud linna valdkondlik teenistus, mille ülesanne on tugevdada linna sisekontrollisüsteemi ja avaliku teenistuse eetikat ning suurendada Tallinna Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) kindlustunnet, et linna asutustes võetavad juhtimis- ja kontrollimeetmed toetavad linna eesmärkide saavutamist, on õigusaktidega kooskõlas ning tagavad linna varade mõistliku kasutamise.
Teenistust juhib linna sisekontrolör Arvo Teder.
Teenistuse postiaadress on Vabaduse väljak 7, Tallinn.
Teenistuse nimi inglise keeles on "city internal auditor service" ja vene keeles служба внутреннего контролера города.
Struktuuriüksused ja ülesanded
Tugedes oma põhimäärusele on teenistusel mitmed allüksused, täites vastavalt järgmisi ülesandeid:
Chaniá piirkonnaüksus
Chaniá piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Χανίων) on Kreeka piirkonnaüksus Kreeta piirkonna lääneosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Chaniá.
Haldusjaotus
pisi|150px|left|Chaniá piirkonnaüksuse vallad
Degradatsioon
Degradatsioon (ladina keeles dēgradātiō 'allakäik') ehk degradeerumine on väärtuse kahanemine või omaduse halvenemine.
Rumeenia lauljate loend
''Siin on loetletud Rumeenia lauljaid; ooperilauljaid on loetletud ka Rumeenia ooperilauljate loendis.
Kosenõmme
Kosenõmme on Aegviidu aleviosa ja endine küla.
Piirkonda läbivad Piibe maantee ja Mustjõgi, tegutseb saeveski.
Ajalugu
1714. aastast on teateid Aigwido Mart' ist Koseneme' lt, ning 1755. aastast teateid Aegwidi Jaan' ist Aegwiid'ist, millest võib järeldada, et ajalooliselt on Aegviidu mingil ajal kuulunud Kosenõmme alla või lausa sellest välja kasvanud.
Kosenõmme liideti Aegviidu aleviga 27. detsembril 1976, enne seda oli see 55 elanikuga küla Anija külanõukogu koosseisus.
Aegviidu alev kaotas enamiku metsaaladest 21. oktoobril 2022. Kosenõmme aleviosa metsaalad läksid Pillapalu küla koosseisu.
Vladislav Zotin
Vladislav Zotin (Владислав Максимович Зотин, sündinud 22. mail 1942) on Mari Eli Vabariigi esimene president (1991–1997).
Sündinud Mari ANSV-s Kilemarõ külas. Rahvuselt mäemari. Isa Maksim Petrovitš Zotin töötas Kilemarõ rajooni ajalehe toimetajana. Ema Zoja Ivanovna Zotina oli õpetaja.
Tema esimene töökoht oli 1959. aastal Mari ANSV Jelasovski rajooni Gorki-nimelises kolhoosis. Pärast instituudi lõpetamist töötas aastatel 1965–1967 Mari ANSV Parangi rajooni põllumajandusosakonna peainsenerina.
Ta on lõpetanud Moskva Põllumajandusinseneride Instituudi (1965) ja NLKP Keskkomitee Kõrgema Majanduskooli.
Oli komsomoli rajoonikomitee esimene sekretär, rajooni täitevkomitee aseesimees ja esimees, komsomoli Mari oblastikomitee sekretär ja aseesimees. Juunist detsembrini 1991 Mari ANSV Ülemnõukogu esimees.
1991. aastast kuni 1997. aasta jaanuarini oli Mari Eli vabariigi president.
Vladislav Zotini ametiajal Eesti vabariigi ja Mari Eli vabariigi vahel sõlmitud kokkuleppe alusel võeti Eesti kõrgkoolidesse mitmel aastal õppima kuni 20 mäe- ja niidumari rahvusest üliõpilast.
Eraelu
Abielus, tal on kaks poega.
Barkiškės
Barkiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Barkiškės piirneb põhjas Mickūnaiga ja Klebniškėsega, idas Baraškosega ning läänes Kelmijaga.
Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. XX sajandi keskpaiku jagati Barkiškės kaheks: põhjapoolne osa hakkas kuuluma Juodšiliai külanõukokku, lõunapoolne aga Rudamina külanõukokku. Põhjapoolsema Barkiškėse alad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Baltiiski tuumaelektrijaam
Baltiiski tuumaelektrijaam on ehitatav tuumaelektrijaam, mis rajatakse Kaliningradi oblastis, Nemani rajoonis Lunini külas.
Hoolimata Leedu vastuseisust kinnitas Venemaa 2010. aastal kava tuumajaam ehitada Nemani linna alale Nemunase jõe vasakkaldale, kohe Leedu piiri vastu,
Probleemid
2011. aastal lükkas Prantsusmaa energiakontsern EDF tagasi Venemaa ettepaneku see tuumajaam ehitada või ehitusel osaleda. 2013. aastal ehitus peatati, põhjenduseks ebaselgus Euroopa energiatarnesüsteemis. 2017. aasta aprillis peatati ehitus uuesti, põhjenduseks selgusetus tulevaste elektri ostjate osas.
Kärt Villmann
pisi|Kärt Villmann 19. märtsil "[[Objekt nr 2011|Objektis nr 2011"]] Kärt Villmann (neiupõlvenimi Aus; sündinud 3. märtsil 1972 ) on eesti disainer.
Tumepruun luga
Tumepruun luga (Juncus alpinus) on loaliste sugukonda loa perekonda kuuluv rohttaim.
Kärt Villmann
1990. aastatel kujundas ta mitmed sõnaraamatud ja vestmikud kirjastuses Ilo.
Villmanni on auhinnatud nii Kuldse Naela kui ka Kuldmuna konkurssidel.
Räpina loomemaja
pisi|Loomemaja, 2012 Räpina loomemaja on asutus Räpinas aadressil Pargi 31.
Loomemaja tegutseb endises tall-tõllakuuris. Esimesed kirjalikud andmed selle kohta pärinevad 1877. aastal koostatud mõisahoonete nimestikust, samuti on see hoone R. G. Hermsoni Räpina mõisakaardil (1882–1883). Kuna varasematel aegadel olid abihooned valdavalt puidust ja hävisid, võis kivist hoonekehand ilmudagi siinsesse mõisaansamblisse 1870. aastatel. Tol ajal valitses mõisat Sieversite perekond, kelle edukust soodustas muu hulgas majanduse tõus kogu riigis.
Loomemaja on kahekorruseline ristkülikukujulise põhiplaani ja poolkelpkatusega ehitis, mis oma ruumijaotuse ja arhitektuurse vormiga on tüüpiline näide 19. sajandi mõisa abihoonest. Tähelepanuväärsed on küljefassaadide tugipostidele toetuvad arkaadid (mis ei ole päris sümmeetrilised), kusjuures peafassaadi keskossa jäeti kolm kaart, mille taga oli avatud varjualune. Teadaolevalt toimus keskosast ka loomasööda sissevedu. Heinad tõsteti katusealusesse ja seejuures osutus kasulikuks laetalade erinev kõrgus – keskosas madalam, talliosades (hoone otstes) kõrgem.
1950.–1960. aastatel ehitati hoonet ümber, muu hulgas suurendati katuse kaldenurka umbes 30 kraadilt praegusele 46 kraadile. 1960. aastail tehti katusesse väikesed vintskapid. Hoone oli sel ajal kasutuses aianduskooli remonditöökoja ja õppeklassina. Teadaolevalt asus sel ajal hoones ka majahoidja korter ning ühes osas peeti isegi loomi – sigu ja lehma. Katusealustes ruumides ehitati 1970. aastal välja köök ja koolisöökla, samuti kaminasaal pidulike ürituste tarvis. Ruumide otstarbest lähtudes ehitati kinni põhikorruse kaaristud, mis näevad praegu välja väga kaootilised.
1990. aastate alguses hoonet aktiivselt ei kasutatud, kümnendi lõpu poole tegutses siin kauplus. 2000. aastail seisis see täiesti jõude, vahetades vaid mõnel korral omanikke. 2010. aastal sai hoone omanikuks Räpina Vallavalitsus ning samal aastal alustati loomemaja projekteerimist. Loomemaja ehitus kestis 2012. aasta maist kuni 19. detsembrini. Avamine toimus 2013. aasta mais.
Räpina loomemaja juhataja on Leo Kütt.
Huvitegevus
Huviringid tegutsevad sügisest kevadeni.
Elastaan
Elastaan (USAs ja Aasias Spandex) on väga veniv suure elastsusega sünteeskiudaine, mis kedratakse tavaliselt paljukiulise lõngana ja töödeldakse tekstiiltoodeteks. Kiudaine aluseks olev plokkkopolümeer on vähemalt 85% massiosa ulatuses polüuretaan.
Elastaankiud on väga elastne. Isegi kui kiud on venitatud kolm korda esialgsest pikemaks, taastub kiud pärast koormuse eemaldamist peaaegu algse pikkuseni. Selle omaduse poolest sarnaneb elastaan kummiga, kuid on sellest tugevam ja kestvam.
Elastaanist valmistatakse peamiselt riietusesemeid, mis peavad olema väga venivad ja/või liibuvad, nagu näiteks ujumisriided, sukkpüksid, sokid. Mugavuse huvides kasutatakse elastaani aga alati koos teiste kiududega (nt 80% polüamiidi, 20% elastaani).
Esimesed elastaanist valmistatud kiudained tulid turule nimega Fiber K 1959. aastal Ameerika keemiaettevõttest DuPont. See oli polüuretaanist paljukiuline lõng. 1962. aastast turustatakse seda kiudainet Lycra kaubamärgi all. Lycrat toodab sõltumatu ettevõte The Lycra Company. Maailma suurim elastaanitootja on Lõuna-Korea firma Hyosung kaubamärgiga Creora.
Tsükkel (programmeerimine)
Tsükkel koosneb üldjuhul täidetavast koodist ja tingimuslausest.
Tsükli tüübid
Eelkontrolliga tsüklis kontrollitakse esmalt, kas tingimus kehtib. Kui kehtib, siis täidetakse tsükli kood ja kontrollitakse tingimust uuesti. Kui tingimus ei kehti, siis väljutakse tsüklist.
Elastaan
Omadusi:
Tsükkel (programmeerimine)
Tsükli tüübid
Järelkontrolliga tsüklis täidetakse kõigepealt kood, seejärel kontrollitakse tingimust. Kui tingimus kehtib, täidetakse kood uuesti, kui mitte, siis väljutakse tsüklist.
While-tsükkel
-tsükkel on eelkontrolliga tsükkel, mis on olemas enamikus programmeerimiskeeltes. Pythonis näeb see välja selline:
Do-while-tsükkel
-tsükkel on järelkontrolliga tsükkel. See on olemas näiteks programmeerimiskeeltes Java ja C. Näide C-s:
Operaatorit  kasutatakse tihti iteratsioonimuutuja (loenduri) suurendamiseks ühe võrra. on sama, mis. Muutuja vähendamiseks ühe võrra saab kasutada operaatorit.
For-tsükkel
-tsükkel võimaldab mõnes keeles läbida järjendit elementide kaupa. Näiteks Pythonis
Kolmeosaline -tsükkel on olemas Javas ja C-s. Käsk  koosneb kolmest semikooloniga eraldatud osast: 1) kood, mis täidetakse ühekordselt enne tsüklit, 2) tingimuslause, 3) kood, mis täidetakse pärast igat tsükli sammu (iteratsiooni).
Kõik kolm osa on valikulised, seega on korrektne ka
Tsükli juhtimiskäsud
Paljudes keeltes on tsüklite juures kasutusel käsud  ja. Käsk  väljub tsüklist. Käsk  lõpetab käimasoleva iteratsiooni ja alustab järgmist, sealjuures kontrollitakse tingimuslauset, kui see on olemas.
Leena Hietanen
pisi|Leena Hietanen 2007. aastal Leena Hietanen (sündinud 30. detsembril 1956 Kuusamos) on soome ajakirjanik ja publitsist, kes on paistnud silma Eesti-vaenulike ja Venemaa sõjalist sekkumist toetavate seisukohavõttudega.
Leena Hietanen on lõpetanud 1985. aastal Oulu ülikooli loodusteaduste erialal. Aastatel 1985–1990 õppis ta Helsingi ülikoolis teatriteadust ja üldist kirjandusteadust.
Ta on olnud ajalehtede Kauppalehti, Turun Sanomat ja Helsingin Sanomat korrespondent ning on teinud ajakirjanikutööd ka mittekoosseisulise kaastöölisena.
26. märtsil 2009 ütles Leena Hietanen Yle TV1 saates "A-talk", et Putinil on õigus saata tankid Eesti tänavatele.
Leena Hietanen oli koos Johan Bäckmaniga üks Soome Antifašistliku Komitee asutajatest.
2010. aastal ilmus Hietaneni raamat "Antifasistin päiväkirja" ("Antifašisti päevik").
Krista Karu
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning õppis aastatel 1969–1974 ERKI-s, mille lõpetas arhitektina.
Ta töötas aastatel 1974–1992 projekteerimisinstituut Eesti Maaehitusprojektis. Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1979. aastast.
Isiklikku
Tema isa oli arhitekt Boris Mirov ja ema rahvaluuleteadlane Ruth Mirov.
Strandmann (aadlisuguvõsa)
Ajalugu
Suguvõsaliin algab Riias sündinud David Strandmanniga (1630-1693). Tema pojapoeg Gustav Heinrich Strandmann (1704−1778) tõsteti Püha Rooma keisri poolt 8. mail (vkj) 1740 aadliseisusse. Tema kahest pojast põlvnesid suguvõsa vanem ja noorem liin.
Strandmannid rüütelkonna matriklis
Gustav Heinrich von Strandmann (1704−1778) immatrikuleeriti 1750. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 24. veebruaril (vkj) 1827 võeti Eestimaa rüütelkonna matriklisse Otto Karl Friedrich von Strandmann (1789−1840).
Jim Peebles
pisi|Jim Peebles (2010) Phillip James Edwin Peebles (sündinud 25. aprillil 1935 Winnipegis Manitoba provintsis Kanadas) on Kanada-USA astrofüüsik, astronoom ja kosmoloogiateoreetik, kes on emeriitprofessor Princetoni Ülikoolis. Teda on alates 1970. aastatest peetud maailma üheks juhtivaks kosmoloogiateoreetikuks.
Baraškos
Baraškos on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Baraškos piirneb põhjas Daškūnaiga, loodes Klebniškėsega, läänes aga Barkiškėsega.
Jeziaryšča järv
Jeziaryšča järv ehk Jeziarõštša järv (valgevene keeles Возера Езярышча, vene keeles Езерище (Jezerištše)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Haradoki rajoonis. Järv asub merepinnast 165 meetri kõrgusel, selle valgala on 264 km².
Kaldajoone pikkus on 32,8 kilomeetrit. Piki järve põhjakallast kulgeb Valgevene ja Venemaa piir. Kaldad on kõrged, põhjas ja loodes kuni 25 meetrit, mujal 5 meetrit. Järves on 20 saart kogupindalaga 0,67 km². Ühel järve lääneosas asuval saarel asuvad endise Jeziaryšča kindluse varemed (säilinud on muldvallid). Jeziaryšča järve läänekaldal asub Jeziaryšča alev.
Järve põhi on ebatasane. 4–6 meetri sügavuseni on põhi liivane, sügavamal on see aga kaetud sapropeeliga.
Vee läbipaistvus on 1,4 meetrit. Jeziaryšča on eutroofne järv. Järvel pesitseb ohtralt veelinde, kokku 60 liigist. Jeziaryšča järve ümbrusse loodi 1979. aastal ornitoloogiline kaitseala.
Aastal 1959 rajati järvest välja voolavale Obali jõele hüdroelektrijaam. See tõi kaasa veetaimestiku vähenemise, samuti ka kallaste murrutuse. Tänapäeval on valdavad veetaimestiku liigid harilik pilliroog ja järvkaisel; lahe pinda, kust voolab välja Obali jõgi, katab penikeel.
Kaladest elavad järves haug, ahven, särg, koha, latikas, luts, säinas, koger, roosärg ja nurg.
Hõbeda tänav
Hõbeda tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua asumis. Hõbeda tänav algab Terase tänavalt ja lõpeb Vase tänaval.
Leningradi II tuumaelektrijaam
pisi|Sosnovõi Bori II tuumaelektrijaam juulis 2010 pisi|Ehitustööd Leningradi II tuumaelektrijaama kallal 2017. aastal Leningradi II tuumaelektrijaam (vene Ленинградская АЭС-2) on ehitamisel olev tuumaelektrijaam Leningradi oblastis Sosnovõi Boris Soome lahe ääres, 60 km Peterburist läänes.
Koos samas asuva Leningradi tuumaelektrijaamaga on see Eestile kõige lähemal asuv tuumaelektrijaam.
Hõbeda tänav
Hõbeda tänav on enam-vähem lääne-idasuunaline ja ligikaudu 80 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu
Tänava varasem nimi oli Väike–Tšortovi tänav (saksa keeles Kleine Tschortowstrasse, vene keeles Малый Чортов переулок), kuna praegust Terase tänavat nimetati Tšortovi tänavaks. Need nimed tulenesid Narva maantee ja praeguse Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänava nurgal asetsenud trahteri (Tschortow Tracteur) omaniku nimest.
30. mail 1880 sai tänava nimeks Väike-Epinatjevi tänav Narva maantee ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänava nurgal asetsenud maja omaniku Aleksei Dmitrijevitš Epinatjevi nime järgi.
17. jaanuaril 1923 sai tänava nimeks Hõbe tänav ja 10. oktoobril 1939 Hõbeda tänav.
Martti Kass
Martti Kass (sündinud 26. oktoobril 1983 Viljandis) on eesti ajakirjanik.
Ta töötab Õhtulehes reporterina.
Õngu tuulik
pisi|Õngu tuulik 2011. aastal Õngu pukktuulik asub Hiiumaal Õngu külas.
Tuulik valmis aastal 1922. aastal ja on arvatud ehitismälestiseks.
Supilinna Tirin
Supilinna Tirin on Tartu Supilinna linnaosa ajaleht.
Tooma tuulik (Külama küla)
Tooma pukktuulik asub Hiiumaal Külama külas.
Supilinna Tirin
Ajalehe 10. number ilmus aprillis 2012, nr. 14 aprillis 2016. Ajaleht ilmub alates 2003. aastast üks kord aastas, selle saab iga Supilinna elanik postkasti ning seda on võimalik lugeda ka internetist.
Tooma tuulik (Külama küla)
Tuulik valmis aastal 1826. aastal ja on arvatud ehitismälestiseks.
Supilinna Tirin
Ajalehe väljaandja on Supilinna Selts, toimetaja Aime Jõgi, alates 2017. aastast Tiia Kõnnussaar.
Krister Kivi
Pikka aega Eesti Ekspressis töötanud ja 2020. aastast Postimehes töötav Kivi on kirjutanud uurivaid artikleid, ühiskondlikku publitsistikat, persooni- ja reisilugusid. Samuti on ta kirjutanud reisiraamatuid ja luuletusi.
Isiklikku
Ta on Aita Kivi poeg.
Chancel Mbemba
Chancel Mangulu Mbemba (sündinud 8. augustil 1994 Kinshasas) on Kongo DV jalgpallur, kes mängib kaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille Olympique ja Kongo DV jalgpallikoondises.
2012. aastal liitus ta Belgia klubiga Anderlecht, mille meeskonnas debüteeris ta Belgia kõrgliigas hooajal 2013–14. Samal hooajal tuli ta klubiga Belgia meistriks. Aastatel 2015–2018 mängis ta Inglismaa klubis Newcastle Unitedis, sealhulgas kahel hooajal Premier League'is.
2018. aasta juulis siirdus ta Portugali kõrgliigaklubisse FC Porto. Hooaegadel 2019–20 ja 2021–22 tuli ta Portoga Portugali meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Marseille Olympique'iga.
Debüüdi Kongo DV jalgpallikoondises tegi Mbemba 2012. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 12. oktoobril 2015 sõprusmängus Gaboni vastu. Ta on alates 2013. aastast kuulunud Kongo DV koondisse neljadel Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Siima Škop
Siima Škop (18. juuni 1920 Tartu – 11. veebruar 2016 Tallinn) oli Eesti raamatukunstnik ja plakatist.
Elukäik
Kui isa Jakob (1873–1929) ja ema Rosa Rosinko (1887–1959) tutvusid, teenis isa tsaariarmees. Isa oli pärit Varssavi lähedalt väikelinnast, kus isa vanemad olid rätsepad, isa oli samuti rätsep. Isa ja ema abiellusid ning elasid Rootsis, kuid vanema õe Rika (Rachel Korn (Saliternik) 1908–2006) sünniks kolisid nad Tartusse. Teise, vanaisa Moše järgi nime saanud (Maša Stupel (Zaltsmann) 1911–2003) õe sünni ajal elas pere Varssavis. Kui Esimene maailmasõda algas, mobiliseeriti isa, ta sõdis neli aastat Mandžuurias ning naasis südamehaigusega.
1920. aastal sündis Siima. Nende peres osati eesti, saksa ja vene keelt, kuid koduseks keeleks oli jidiš. Isa viimane õmblustöökoda oli Küüni tänavas. Kui Siima oli üheksa-aastane, siis isa suri ning maeti Tartusse Vana-Juudi kalmistule. Tema hauaplaat aga kadus ja Siima lisas tema nime ema hauaplaadile Tallinna juudi kalmistul.
Pärast isa surma tegeles Siimaga kõige rohkem õde Rika, kes rääkis talle tihti ise käsitööd tehes muinasjutte, üks esimesi oli „Lumivalgeke“.
Lapsepõlv ja hariduskäik
1932. aastal lõpetas Siima Škop Tartu juudi algkooli, mille kõrval ta toona elas. Rüütli tänavalt kolis nende pere Aleksandri ja Lao tänava nurgale. Algkoolis sai Siima sõbraks Lea Muškatiga ning nende sõprus kestis terve elu. Siimal oli mitmekülgne ja elav lapsepõlv ning kõige rohkem meeldis talle joonistamine, eriti nägude joonistamine.
Pärast algkooli astus Siima Škop Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. Sealne joonistamisõpetaja preili Johanson õpetas lapsi end väljendama, asju märkama, põhivärve ja nende segamist.
15-aastaselt kolis Siima Škop Tallinna, sest nende pere läks toeks ema õele Saarale, kel oli olnud raske operatsioon. Nad elasid Laial tänaval ning Siima tädi Saara valmistas riideid Tallinna daamidele, teiste seas Anton Hansen Tammsaare naisele Käthe Tammsaarele.
Siima Škop õppis kolm aastat Tallinna Juudi Eraühisgümnaasiumis, kus õppeainete seas olid moodne heebrea keel, jidiš, saksa keel, eesti keel ja vene keel. 11. klassis lõpetas ta gümnaasiumi. Siima Škop tegeles tantsimisega, gümnaasiumi ajal käis ta tantsukursustel ning 1939. aastal osales Helsingi olümpiastaadionil võimlemispidustustel Ernst Idla juhendatud 300 naisvõimleja seas. Suviti käis Siima suvelaagris, kus tegeleti skautidele omaste asjadega.
Kunstikooli jaoks ei jätkunud raha, ta sai tädi Saara kaudu tööd Czipani juuksuritöökojas Pikal tänaval toonase ja praeguse Vene saatkonnaga samas majas. Seal õppis ta Endla teatri grimeerijalt Valdur Toheralt ja tema naiselt juukseseadmiskunsti ajalugu, parukavalmistamist ja grimeerimist. Ta töötas juuksuritöökojas kaks aastat.
Juuksuritöö kõrvalt õppis Siima Škop õhtuti inglise keelt ja joonistamist. Ta liitus professor Voldemar Melliku aktijoonistamise kursusega ning 1940. aastal astus Jaan Koorti nimelisse Riigi Rakenduskunsti Kooli, kus õpetas ka tema senine kunstiõpetaja professor Voldemar Mellik ja kunstnik Paul Luhtein. Lõpetas aastal 1948 Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi graafikuna. Škopiga koos õppisid teiste seas Evald Okas, Alo Hoidre, Margareta Fuks, Valli Lember-Bogatkina. Graafikas jõudis ta ühe aastaga kolmanda kursuseni, kuid siis tuli põgeneda.
Sõda
4. juulil asus perekond teele. Nad jõudsid Leningradi eeslinna Gattšinasse ning sealt edasi ühte kolhoosi 25 km Uljanovskist, kus Siimast pidi saama joonistamisõpetaja, kuid puuduliku vene keele oskuse tõttu pidi hoopis vanu maakaarte parandama. Kuna Siimal lapsi polnud, saadeti ta Moskva lähedale tankitõrjekraave kaevama, mis oli raske töö. Uljanovskisse naastes oli ta pikalt haige. Pärast seda sai Siima Škop tööle õmblusvabriku öövahetusse, kus anti töö eest leiba.
Siis sõideti perega Fergana oblastisse Usbeki NSV-s. Süüa polnud, levisid täid ja tüüfus. Samarkandis peatudes kohtas Siima Škop Moskva Kunstiinstituudi tudengeid koos professoriga, kes kutsus teda õppima. Ta ei saanud minna, sest pidi lähedaste eest hoolitsema. Ferganas sai ta taas tööd juuksuritöökojas. Paul Luhtein saatis Siimale sõnumi, et ta on vastu võetud Moskva Kunstiinstituuti, kus Märt Bormeister, Esko Lepp ja Aleksander Pilar olid juba ees, kuid ta ei saanud perekondlike kohustuste tõttu minna.
1944. aasta detsembris naasis Siima Škop perega Eestisse. Ta asus elama õemehe venna juurde Kunderi tänavale ning jätkas pooleli jäänud kunstiõpinguid. Ta teenis lisaraha plakatite joonistamisega. 1948. aasta juunis lõpetas Siima Škop Tallinna Tarbekunsti Instituudi, tema diplomitööks olid kolm propagandistlikku plakatit (Adamson-Ericu soov). Koos temaga lõpetasid Aleksander Koemets, Väino Paris ja Hugo Aas. 1948 astus Siima Škop Eesti Nõukogude Kunstnike Liitu, 13.oktoobrist 1950 sai selle esimehe asetäitjaks.
Looming
Siima Škopi on peamiselt tuntud kui lasteraamatute ja muinasjuttude ning maailmaklassika illustraator. Samas on ta kujundanud mitmeid plakateid, mis leidsid üleliidulist tunnustust. Lisaks valmistanud hulgaliselt portreid, mida armastas portreteeritavatele kinkida.
1951–1953 oli ta Kunstifondi graafika eksperimentaalateljee juhataja, aastatel 1965–1972 kirjastuse Valgus kunstilise toimetuse juhataja; hiljem vabakunstnik. Kirjastuse Valgus päevilt algas Siima sõprus Dagmar Normetiga, kelle Une-Mati lugudele tegi ta oma lemmikpaiga – Käsmu – järgi illustratsioonid.
Isiklikku
29. aprillil 1946 abiellus Siima Škop Viktor Melloviga (kirjanikunimi Andres Vanapa). Nende lapsed on poeg Oleg Mellov ja tütar Zoja Mellov. Siima Škopil oli kaheksa lapselast ja 9 lapselapselast.
Aleksandrija vald
Aleksandrija vald (Leedu keeles Aleksandrijos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Skuodase rajoonis. Vald asub rajooni põhjaosas Läti piiri ääres.
Valla pindala on 99 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1559 inimest. Valla keskuseks on Aleksandrija küla. Vallamaja asub aadressil Liepų g. 1, vallavanem on Violeta Nikartienė. Aastani 2020 oli sel positsioonil Edmundas Bertulis.
pisi|tühi|Skuodase rajooni omavalitsused
1963. aasta Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises
1963. aasta Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises  toimusid  2.–6. märtsil Tallinnas.
Tulemused
Võistkonnad: 1. Tööjõureservid 17 291 2. Kalev I 16 759 3. Kalev II 11 245
T-70
T-70 on Nõukogude Liidus toodetud kergetank.
Külaküla tuulik
Külaküla pukktuulik asub Hiiumaal Külama külas.
Tuulik valmis aastal 1870. aastal ja on arvatud ehitismälestiseks.
Antonietta Di Martino
Antonietta Di Martino (sündinud 1. juunil 1978 Cava de' Tirrenis) on Itaalia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Väike karikas 2001
Sellel turniiril võivad osaleda II ja madalamate liigade klubid. Karikavõistlused algavad kevadel ja lõpevad hilissuvel, finaal toimub Lilleküla staadionil.
Hude (Oldenburg)
Hude on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Oldenburgi kreisis.
Väike karikas 2001
20 meeskonna osavõtul loositakse 8 meeskonda 1/16-finaali ja 12 meeskonda otse 1/8-finaali; peale 1/8-finaale jätkub vaba loos peale igat vooru. Mängitakse esimesena paari sattunud meeskonna koduväljakul.
Hude (Oldenburg)
Valla pindala on 124,64 km². 31. detsembril 2017 elas seal 16 335 inimest. Vald asub 15 km Oldenburgist idas ja 25 km Bremeni keskusest läänes.
Transport
pisi|tühi|Luterlik Püha Elisabeti kirik
Väike karikas 2001
Mängupäevad ja -ajad on järgmised:
Eesti Väikestele Karikavõistlustele 2001 registreerunud klubid :
1/16-fnaalid
Loosimine toimus 30. märtsil 2001.
1/8-finaalid
Sulgudes võistkonna liiga tase.
!colspan="3" align="center"| 30. mai
Vabapääsmed
Otse veerandfinaali pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata:
Veerandfinaalid
Loositi Eesti jalgpalli 2001. a Väikeste karikavõistluste 1/4-finaalide paarid. Kohtumised toimuvad 29. juulil algusega kell 18:00 :
Liisa-Maria Lusti
Liisa-Maria Lusti (sündinud 22. augustil 2004) on eesti mitmevõistleja.
Ta on lõpetanud Audentese Spordigümnaasiumi.
Talle kuuluvad nii Eesti U20 viievõistluse (4125) kui seitsmevõistluse (5836) rekordid.
Isiklikud rekordid
Allikas: IAAF
Surnud 24. juulil
Siin loetletakse 24. juulil surnud tuntud isikuid.
Corno jõgi
Corno (ladinakeelne nimi Cornum; friuuli keeles Cuar ) on jõgi Kirde-Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Udine provintsis.
Jõe läte on Gonarsis, Mortegliano ja Bicinicco vahel. Jõgi voolab läbi Gonarsi, Porpetto, San Giorgio di Nogaro, Torviscosa ja Grado ning suubub Ausa jõega ühinedes Marano laguuni, mõned kilomeetrid enne suubumist merre.
Jõe ladinakeelne nimi Cornum (sarv) viitab jõe sängi kujule.
T-80 (kergetank)
T-80 on Nõukogude Liidus toodetud kergetank.
Nelgi tänav
Nelgi tänav on tänav Tartus.
Ta saab alguse Hommiku, Mooni ja Nikolai Lunini tänava vaheliselt alalt umbtänavana, mis kulgeb Hommiku tänavani ning teeb pöörde vasakule ja enne Mooni tänavat pöörde paremale. Seejärel kulgeb tänav otse kuni Kannikese tänavani.
Tänava pikkus on 725 meetrit.
Ameerika Ühendriikide Postiteenistus
Ameerika Ühendriikide Postiteenistus (inglise keeles United States Postal Service; USPS) on Ameerika Ühendriikide föderaalvalitsusele alluv iseseisev amet, mille ülesandeks on postiteenuse pakkumine nii USA osariikides kui ka selle territooriumidel ning USA-ga assotsiatseerunud riikides. See on üks väheseid valitsusameteid, mille olemasolu näeb ette Ameerika Ühendriikide põhiseadus.