cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aarne Viisimaa
Arnold Wisman sündis külasepa pojana. Mõlemal tema vanemal oli ilus lauluhääl ning nad olid tegevad Sangaste Laulu ja Mängu Seltsis. Juba 15-aastaselt hakkas Arnold koori juhatama, osales näidendeis ning oli ka ise näitejuht. Pärast külakooli õppis ta Otepää progümnaasiumis ja Tartu Kommertskoolis ning astus siis 1920 Tartu Ülikooli kaubandusteaduskonna õpilaseks. Juba Kommertskooli ajal oli ta esinenud Vanemuise etendustes kooris ning pärast kooli lõpetamist sai samas tööd palgalise näitlejana draama ja opereti alal. Kuna töö kõrvalt oli kõrgkoolis õppimine raske, loobus ta sellest ning asus Stahlbergi juhatusel laulu õppima. Lavastas kahe aasta jooksul Vanemuises viis ooperit ning lõpetas 1927. aastal Tartu Konservatooriumi lauluklassi selle viimases lennus.
Pärast konservatooriumi lõpetamist asus tööle Estonia teatrisse Tallinnas. Aarne Viisimaa laule salvestati grammofoniplaatidele, eriti populaarseks osutus tema sisselauldud "Lapsepõlve kodu".
1930. aastatel pidas ta Tallinnas kirjutustarvete äri.
Korporatsiooni Ugala vilistlane.
Isiklikku
Tema poeg Vello Viisimaa oli opereti- ja estraadinäitleja.
Arusha piirkond
Arusha piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi kirdeosas Keenia piiri ääres. Arusha naaberpiirkonnad on idas Kilimanjaro, lõunas Manyara ning läänes Mara ja Simiyu piirkond.
Piirkond jaguneb viieks ringkonnaks: Ngorongoro, Arusha, Karatu, Monduli ja Arumeru.
Arusha piirkonna pindala on 33 809 km². Aastal 2002 elas piirkonnas 1 292 973 inimest. Olulise osa elanikest moodustavad masaid.
Piirkonna keskus ja suurim linn on Arusha, teised suuremad linnad on Monduli, Longido, Loliondo, Mto Wa Mbu, Karatu ja Usa River.
Piirkonda läbib Ida-Aafrika riftivöönd. Arusha piirkonna lääneosas asub Ngorongoro vulkaan ja seda ümbritsev UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Ngorongoro looduskaitseala. Sellest põhja pool asub Ol Doinyo Lengai vulkaan. Meru vulkaani ümbritseb Arusha rahvuspark. Piirkonda jääb osa Serengeti rahvuspargist. Arusha piirkonnas asub ka Umba org, kus on haruldaste Umba safiiride leiukoht.
Enamik teedest on katteta. Kolmest kattega teest üks ühendab Kilimanjaro lennujaama Nairobiga, teine viib Arushast Dodomasse ja kolmas viib Dodoma teelt Ngorongoro vulkaani juurde. Piirkonnas pole ühtki laevatatavat jõge ega järve. Keenia piiril asub soolarikas Natroni järv.
Piirkonda külastab palju turiste.
Audi 100
Audi 100 ja Audi 200 (Põhja-Ameerika turul ka Audi 5000) oli Volkswagen gruppi kuuluva Audi poolt aastatel 1968–1994 toodetud automudel.
Kaheukseline mudel oli saadaval esimese ja teise põlvkonna (C1-C2) vältel ning 5-ukselist kere pakuti kolmele viimasele põlvkonnale (C2–C4).
Audi 100 C2 ja C3 mudeleid müüdi Põhja-Ameerika turul Audi 5000 nime all aastatel 1984 kuni 1988.
1994 läbis Audi 100 mudeliuuenduse ning selle käigus sai selle Audi 100 uueks nimeks Audi A6, et olla kooskõlas ülejäänud Audi mudelite tähistusega. Täiesti uus A6 (mudelitähisega C5) saabus 1997. aastal.
Emanuel von Lingen
Emanuel von Lingen (20. oktoober/1. november 1865 Peterburi – 31. juuli 1936 Berliin) oli Saaremaa konvendideputaat ja Kuusnõmme mõisnik.
Audi 100
Audi 100 (C1, 1968–1976)
Esimene Audi 100 arendati välja Volkswageni allüksuse Auto Unioni poolt ning avalikustati see 26. novembril 1968. aastal. 100 tähistas algset mootorivõimsust (100 hobujõudu) ning tegu oli Audi kõige suurema mudeliga.
Saadaval olid erinevad keretüübid: 2- ja 4-ukseline sedaan ning kaheukseline kupee Audi 100 Coupé S.
Audi 100, 200 ja 5000 (C2, 1976–1984)
Teise põlvkonna Audi 100, mille mudelitähiseks C2, esitleti 1976. aastal. Alguses pakuti seda 5-silindrilise 74 kW (100 hj) arendava mootoriga.
Tippmudelit Audi 200 tutvustati esmakordselt 1979. aastal Frankfurdi autonäitusel, mis varustati 5-silindriliste sissepritsega varustatud mootoritega.
Audi 5000 müüdi Põhja-Ameerika turul aastatel 1978-1983 ning need varustati kõik 5-silindrilise mootoriga (saadaval olid bensiini- ja diiselmootorid).
Audi 100, 200 ja 5000 (C3, 1982–1991)
1983. aastal tutvustati ka uut Audi 200, mis jätkas Audi 100 tippmudelite joont ning mis varustati viiesilindriliste 2,2-liitriste turbomootoritega.
Audi 100 (C4, 1991–1994)
Neljanda põlvkonna Audi 100 esitleti Euroopa turgudel 1990. aasta lõpus ning teistel turgudel 1991. aastal. Mootorivaliku suurim uudis V6 bensiinimootor, mis esmakordselt paigaldati C4 kerega Audi 100-le. Selle töömahuks oli 2,8 liitrit ning võimuseks 128 kW (174 hj)ja hiljem lisandus valikusse ka 2,6-liitrise töömahuga V6 bensiinimootor.
Audi S4
Esmakordselt valmis ka Audi 100 sportversioon, mis sai nimeks Audi S4 (nimetatud ka kui Audi 100 S4) ja oli loodud asendamaks kolmanda põlvkonna sportlikke Audi 200 quattro turbo mudeleid.
Audi S4 varustati 2,2-liitrise R5 turbomootoriga, mille võimsus oli 169 kW (230 hj) ja see oli saadaval käsi- ja automaatkäigukastiga ning hiljem pakuti ka 4,2-liitrist 206 kW (280 hj) V8 mootorit.
Mudeliuuenduse ja Audi A6 mudelinime kasutuselevõtuga seoses nimetati Audi S4 ümber Audi S6-ks ning Audi S4 nime hakkas kandma väiksema Audi A4 sportmudel.
Nicolae Golescu
pisi|Nicolae Golescu [[Constantin Daniel Rosenthali maalil]] Nicolae Golescu (1810 – 10. detsember 1877) oli Rumeenia poliitik, peaminister 12. maist 1868 kuni juuli 1868.
Membranoproliferatiivne glomerulonefriit
Membranoproliferatiivne glomerulonefriit (MPGN) on glomerulonefriidi vorm, mille korral tekib immuunkomplekside või ladestuste tagajärjel glomerulaarse basaalmembraani paksenemine ja mesangiotsüütide paljunemine.
MPGN on sagedaseim glomerulaarhaigus koertel. Haigust on kirjeldatud ka lammastel.
Loomadel eristatakse kahte tüüpi membranoproliferatiivset glomerulonefriiti: I tüüpi ja II tüüpi MPGN
Mõlemal juhul põhjustab ladestumine komplemendi aktiveerumise. I tüüpi MPGN korral toimub komplemendi aktiveerumine klassikalist, II tüüpi MPGN korral aga alternatiivset aktivatsiooni teed mööda.
MPGN ravis on oluline ravida põhipõhjust.
Granaadiheitja
pisi|Granaadiheitja [[RPG-7]] Granaadiheitja (reaktiivgranaadiheitja) on reaktiivgranaatidega tulistav käsitulirelv, mida kasutatakse peamiselt soomustatud sihtmärkide hävitamiseks. Granaadiheitjast tulistatakse granaati kaugemale ning täpsemalt, kui seda suudaks granaati käsitsi heitev sõdur. Granaadiheitja on kompaktne ja lihtne tankitõrje- või lähituletoetusrelv, mis sobib kõigile allüksustele esmaseks tankitõrjevahendiks.
Granaadiheitja võib olla kas eraldiseisev relv (nii ühe- kui mitmekordse kasutusega) või olemasoleva tulirelva alla kinnitatav lisaseade. Mõned tulirelvad on konstrueeritud tulistama pulga otsa kinnitatud granaate, mis lastakse välja kas otse tulirelva torust või siis eraldi selle alla kinnitatud lisaseadmest. Suuremaid granaadiheitjaid võib paigaldada veokitele.
Granaadiheitjad võeti laialt kasutusele Teise maailmasõja ajal. Kuni Teise maailmasõja lõpuni nimetati Saksamaal "granaadiheitjateks" (Granatwerfer) otsetõlkes miinipildujaid.
Eraldiseisev
vasakul|pisi|Tai vabatahtlik sõdur koos M79'ga Vietnamis, 1967 Õlalt tulistatav 40 mm granaadiheitja võib korraga mahutada kas ühe või mitu granaati. Mitmelasuline granaadiheitja meenutab suurt revolvrit või pumppüssi. Eraldiseisvad granaadiheitjad on näiteks M-79 (ühelasuline), Heckler & Koch HK69A1 ja Milkor MGL (revolver). Need relvad jäävad kasutuselt käsitsi heidetava granaadi ning miinipilduja vahele.
Eraldiseisev granaadiheitja koosneb tavaliselt lasketorust, päästemehhanismist ja sihikust. Granaadiheitjatest on sõltuvalt mudelist võimalik tulistada erinevaid tanktõrje- (soomustläbistavaid), jalaväevastaseid-, valgustus-, süüte- ja suitsugranaate. Valmistatakse ka ühekordseid granaadiheitjaid ehk tankitõrjelaske. Granaadiheitja sihikuline laskekaugus jääb tavaliselt alla 1 km, efektiivne laskekaugus liikuva sihtmärgi pihta on aga tavaliselt 150–300 m.
Torust tulistatav
pisi|[[M1 Garand koos rauast tulistatava granaadiga]] Paljud granaadid on valmistatud võimalusega, et neid saab relva rauast välja tulistada. Granaat on kinnitatud pika pulga otsa, mis pannakse relva raua suudmest sisse. Granaadi tulisamiseks on vaja kas kasutada spetsiaalset paukpadrunit või siis peab granaat olema valmis padruni kuuli kinni püüdma. Sellel süsteemil on kaks eelist: esiteks on võimalik kasutada suuremat granaati kui lisaseadme või eraldiseisva granaadiheitja puhul, ning teiseks ei mõjuta lisaseadme kaal relva laskeomadusi.
Süsteemi peamine puudujääk on see, et sõdur peab enne iga granaadi tulistamist selle paigaldama relva rauda. Kui sõdur satub selle tegevuse ajal püssitule alla, siis ta peab vastu tulistamiseks granaadi uuesti eemaldama. Püssirauast tulistatavaid granaate on keerulisem täpselt sihtida kui eraldiseisvat või lisaseadme granaati. Iisraeli relvatootja TAAS välja arendatud Refaim on selle tehnoloogia jätkuarendus, kuna kasutab õhus lõhkevat teleskoopilist kuulipüüdjaga granaati koos punktdetonatsiooni, ajaviivituse ning enesehävitus funktsiooniga. Granaat tulistatakse välja tavalise padruni abil ning sõdur ei pea aega veetma granaadi laskekorda seadmiseks. Refaim põhineb vanemal SIMON granaadil.
Relva lisaseade
Rauaalusel 40 mm granaadiheitjal on tavaliselt oma päästemehhanism. Tulistamiseks peab sõdur asetama käe granaadiheitja käepidemele, eemaldama kaitseriivi ning vajutama päästikule. Lääne relvadel liigub toru ettepoole laadimiseks või kõrvale. Enamik Lääne granaadiheitjates kasutatakse 40x46 mm granaati.
Nõukogude/Vene reaktiivgranaadiheitjaid on tüüpiliselt eestlaetavad. Sihtimiseks kasutatakse tavaliselt eraldi sihikut, mis on kinnitatud tulirelva raami külge sihiku juurde. Võimalik on ka granaadiheitja ülestõstetav sihik kinnitada tulirelva sihiku külge.
Kaasaegsed lisaseadmed on näiteks M203, GP-30, AG36, FN40GL GP-25, Palladi granaadiheitja, M320 ja Milkor 40mm UBGL.
Automaatne
pisi|[[Granaadiheitja Mk 19]]
Automaatgranaadiheitja või granaatkuulipildujaga saab granaate tulistada valangutega lühikese ajavahemiku jooksul. Automaatgranaadiheitja võib olla kas lintlaetav või suuremahulise salvega ning seda võib asetada kolmjalale. Neid kasutatakse tavaliselt raske-kuulipildujatele sarnastes kohtades ning ülesannetes. Sellised granaadiheitjad on näiteks Mk 19, Vektor Y3, AGS-17 ja HK GMG. Nende kõigi puhul on lasu algkiirus suurem kui eraldiseisvatel granaadiheitjatel.
Esiliiga 2004
Esiliiga 2004 võitis Tartu Tammeka.
Liigatabel
(M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu.
Keri tuletorn
pisi|Keri tuletorn Keri tuletorn (varem ka Kokskäri tuletorn ) on Soome lahes Keri saarel asuv tuletorn.
Selle geograafilised koordinaadid on.
Tuli on merepinnast umbes 31 meetri kõrgusel. Tuletorn ise on 28 meetri kõrgune.
Ajalugu
Praegune tuletorn rajati 1858. aastal. See on laternaruumi ja kõrgel asetsevat rõduga punane silindriline metalltorn kivist silindrilisel alusel, niinimetatud karahvinil. Tänapäeval kindlustab tuletorni plinkimist päikesepatareidest saadav energia. Tule tööd juhib arvuti.
Esimene, puidust tuletorn alustas Keri saarel tööd 1719. 1803 ehitati tuletorni tänapäevani säilinud kivialus ja sellele tuleruumiga puittorn. Metallist pealisehitis paigaldati 1857.
pisi|Keri tuletorn ja seda ümbritsevad hooned (2008) 1906–1912 kasutati esimest korda maailmas kohalikku maagaasi valguse tekitamiseks tuletornis.
Aastal 1990 varises kokku tuletorni põhjasein. 1996 kindlustati varisenud torn edaspidiste varingute vastu terasvitstega.
2007. aasta juulist töötab tornis avalik veebikaamera ja juulis 2009 lisandus ilmajaam, mis saadab oma andmed samuti veebi.
Tule omadused
Tuletorni tipus põleb pimedal ajal aastaringselt valge tuli järgmise tsükliga: 13 sekundit pime ja 2 sekundit valge.
Tuli ei ole sektoriteks jagatud, vaid paistab igas suunas. Tuli on näha 11 meremiili kaugusele.
Postmargid ja esimese päeva ümbrik
1983. aastal andis NSV Liit välja Keri tuletorniga postmargi. Eesti Post andis 15. jaanuaril 2003 välja Keri tuletorniga postmargi ja esimese päeva ümbriku.
Entomoloogia
Püügivahendid
Putukate määramiseks on neid enamasti vaja püüda. Selleks kasutatakse nt kaha, entomoloogilist võrku, entomoloogilist sõela, jm.
Radiomeetria
Tähtsamad radiomeetrilised suurused
Radiomeetrias mõõdetakse elektromagnetkiirgusena leviva energia jaotust ruumis. Kuna inimsilma tundlikkus on eri lainepikkustel oluliselt erisugune, siis valguse nähtavuse iseloomustamiseks kasutatakse radiomeetriliste suuruste asemel fotomeetrilisi suurusi.
Kiirgusvoog
Kiirgusvoog (ingl k radiant flux) on energiahulk, mida kiirgus kannab ajaühikus läbi mingi pinna. See on radiomeetria põhisuurus. Kiirgusvoo ühik on vatt.
Siin \Sigma on mingi pind, üle mille integreeritakse ja \vec{S} on Poyntingi vektor.
Kui meid huvitab kiirgusvoo spektraalne jaotus, siis kasutatakse suurust kiirgusvoo spektraalne tihedus, mis iseloomustab kiirgusvoo hulka spektrivahemikus (λ,λ+dλ):
Kuigi kiirgusvoo spektraalse tiheduse põhiühik on W/m, on tihti praktilisem ühik W/nm.
Kiirgustugevus
Kiirgustugevus (ingl k radiant intensity) I_e iseloomustab kiirgavalt kehalt lähtuvat kiirgusvoogu ja on määratud ruumielementi d\Omega sattuva kiirgusvooga. Seega on kiirgustugevuse dimensioon W/sr. Üldjuhul sõltub kiirgustugevus suunast: ja kogu kehalt lähtuva kiirgusvoo saab integreerides üle kogu ruuminurga:
Isotroopse kiirguri puhul. Kiirgustugevus võib sõltuda ka lainepikkusest. Sel juhul räägitakse kiirgustugevuse spektraalsest tihedusest :
Kirkus
Kirkus (ing. k radiance) iseloomustab ruumi- ja mittepunktvalgusallikate kiiratud valgust. Mõõdetakse kiirgusvoogu d\Phi_e antud suunas ruuminurka d\Omega sõltuvana nähtava pinna suurusest :
Kirkuse dimensioon on W/(m²sr). Kui kiirguri pinnalt levib kiirgus igas suunas ühtemoodi (isotroopne kiirgur), siis
ehk kiirgusvoog sõltub siis ainult nähtava pinna suurusest – sisuliselt ainult kiirguri pinna nurgast. Selliseid valgusallikaid nimetatakse Lamberti kiirguriteks ja neid iseloomustab Lamberti seadus. Sellisteks kiirgusallikateks on näiteks absoluutselt must keha või mattklaasiga lamp.
Kirkusega iseloomustatakse ka passiivseid kiirgureid ehk peegeldajaid.
Kiirgavus
Kiirgavuseks (ingl k radiant excitance) nimetatakse kogu kiirgusvoogu pinnaelemendilt:
Kiirgavuse mõõtühik on W/m² (watt ruutmeetrilt). Kiirgavuse spektraalne tihedus:
.
Vastavalt Lamberti koosinusseadusele.
Kiiritustihedus
Kiiritustiheduseks (ingl k irradiance) nimetatakse pinnale d\sigma nurga \theta all langevat kiirgusvoogu d\Phi_e:
.
Sing Along to Songs You Don't Know
"Sing Along to Songs You Don't Know" on Islandi ansambli múm viies täispikk stuudioalbum. Vastavalt mitmetele alates 2009. aasta mai lõpust ilmunud postitustele peaks plaadi 24. augustil 2009 välja andma plaadifirma Morr Music. . Lisaks Islandile ja Soomele lindistati plaati ka Eestis Leigo talus ning albumil teeb kaasa ka segakoor Suisapäisa. .
Radiomeetria
Kiiritustihedus
Kiiritustiheduse dimensioon on W/m² (watt ruutmeetrile). Kiiritustiheduse spektraalne tihedus defineeritakse analoogselt kiirgavuse spektraalse tihedusega.
Isotroopse valgusallika puhul on punktallika kiiritustihedus allikast kaugusel r :
Sing Along to Songs You Don't Know
Lugude nimekiri
Albumil leiduvad lood:
Sigrid
thumb|Sigrid Vasa. 19. sajandi gravüür, mis põhineb Sigridi eluajal valminud maalil Sigrid Eriksdotter Vasa (15. oktoober 1566 Svartsjö loss, Färingsö – 1633) oli Erik XIV ja ta armukese Karin Månsdotteri tütar.
Sigrid oli oma vanemate esimene laps. Karin polnud tema sünni ajal veel 16-aastanegi. Erik ja Karin sõlmisid morganaatilise abielu 1567 ja ametliku abielu pärast seda, kui Karin oli aadliseisusse tõstetud, 1568. aastal. Sigrid viibis nii oma vanemate pulmas kui ka oma ema kuningannaks kroonimise juures koos oma venna Gustaviga. See oli esimene kord Rootsi ajaloos, kus kuningliku abielu sõlmimisel viibisid abielupaari lapsed. Lapsed viibisid juures selleks, et näidata nende uut staatust: mõlemad tunnistati seaduslikuks ja Sigrid sai kõik kuningliku printsessi õigused.
1568. aastal Erik kukutati ja kogu pere, Sigrid kaasa arvatud, vangistati koos temaga. Vangistuses sündis Karinil veel kaks poega, kes aga surid enne isa. 1573. aastal eraldati Sigrid isast ning viidi koos ema ja vennaga Turu linnusesse. 1575. aastal viidi ka Gustav ema ja õe juurest ära. 1577. aastal Erik suri ning Karin ja Sigrid lasti vabaks.
Sigrid naasis õukonda, kuid tema seisund oli ebakindel. Temast tehtud pildil on kirjas "Preili Sigrid Vasa, kuningas Eriku seaduslik tütar", niisiis ei tunnistatud teda printsessiks, aga aadlikuks ikkagi, sest sõna "preili" kasutati rootsi keeles kuni 19. sajandini üksnes aadlike kohta. Sigridist tehti 1582 oma onutütre, 2 aastat noorema printsess Anna õuedaam. Sigrid viibis koos Annaga oma onupoja, Anna venna Sigismund III kroonimisel Poola kuningaks 1587. aastal.
Venemaa keiser
Venemaa keiser oli Venemaa keisririigi valitseja tiitel.
Sigrid
10. septembril 1609 abiellus Sigrid Stockholmi kuningalossis Nils Nilssoniga, kes oli maavanem ja riigikohtu kohtunik.
José Balmes
pisi|José Balmes (2007) José Balmes Parramón (20. jaanuar 1927, Montesquieu, Barcelona – 28. august 2016) oli katalaani päritolu Tšiili maalikunstnik.
Elulugu
Balmes õppis aastatel 1943–1949 Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Koolis (Escuela de Bellas Artes de la Universidad de Chile). Ta võttis 1947. aastal Tšiili kodakondsuse ja sekkus Tšiili poliitilisse ellu. 1950. aastal nimetati ta Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Kooli professoriks. 1954. aastal õppis ta Prantsusmaal ja Itaalias. 1959. aastal asutas Balmes koos maalikunstnike Gracia Barriosi, Alberto Péreze ja Eduardo Bonattiga rühmitise Grupo Signo. Aastatel 1966–1972 töötas ta Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Kooli direktorina. 1968. aastal oli tema isikunäitus Galería Ibero Clubis Bonnis, Saksamaal. 1972–1973 oli ta Tšiili Ülikooli kaunite kunstide teaduskonna dekaan. 1973. aastal lahkus ta seoses sõjaväelise riigipöördega Tšiilist ja jäi elama Prantsusmaale. 1974. aastal oli ta Pariisi Ülikooli maalikunsti professor. Samal aastal olid näitused Pariisi Kongresside Palees ja Sofias Bulgaarias. 1976. aastal oli tal näitus Kunsti ja rahu galeriis (Galerie de L'Art et La Paix) Pariisis ning 1983. aastal näitus Pierre Lescot' galeriis (Galerie Pierre Lescot) Pariisis. 1986. aastal liitus ta Tšiili Katoliikliku Ülikooli Kunstide Kooli maalikunsti kateedriga (cátedra de pintura en la Escuela de Arte de la Universidad Católica de Chile).
Tour de Ski
Tour de Ski on aastavahetuse paiku korraldatav murdmaasuusatamise rahvusvaheline võistlussari, mis kuulub osana maailmakarikavõistluste arvestusse. Tuuril jagatakse auhinnaraha miljoni Šveitsi frangi ulatuses. Auhinnaraha saavad nii iga distantsi paremad kui ka tuuri lõppjärjestuse parimad. Esimene Tour de Ski peeti 2006–2007 hooajal. Võistlus koosnes kuuest etapist, kuna Tšehhis Nové Město toimuma pidanud etapid jäid lumepuuduse tõttu ära. Muud etapid toimusid Saksamaal Münchenis ja Oberstdorfis ning Itaalias Asiagos ja Val di Fiemmes. Võistlussarja võitsid naistest Virpi Kuitunen ja meestest Tobias Angerer.
Kõige rohkem etapivõite Tour de Skil
Seisuga 7. jaanuar 2018
Enim poodiumikohti
Seisuga 7. jaanuar 2018
Hämeenkyrö vald
Hämeenkyrö (rootsi keeles Tavastkyro) on vald Soomes Lääne-Soome läänis Pirkanmaa maakonnas.
Hämeenkyrö vallas on 10 500 elanikku; valla pindala on 505,13 km², millest 41,44 km² on veega kaetud. Asustustihedus on 22,21 inimest/km².
Hämeenkyrö naaberomavalitsused on Ikaalineni linn, Sastamala linn, Nokia ja Ylöjärvi linn.
Hämeenkyrö valda asustati pärast sõda ümber Viiburi läänist Pyhäjärvest pärit põgenikke.
Adukt
Keemias on adukt kahe eri molekuli 1:1 ühinemise saadus, sõltumata sellest, mis tüüpi sidemed nende molekulide vahel tekivad.
Enamasti kasutatakse mõistet adukt:
Archytas
pisi|Archytas pisi|[[Herculaneumis asunud Papüüruse villast leitud Pythagorase büst, mida varem peeti Archytase omaks]] Archytas (428 eKr Taras (Suur-Kreeka) – 347 eKr) oli pütagoorlasest filosoof ja matemaatik, täppisteadlane, astronoom, riigimees, strateeg, Platoni kaasaegne. Hestiaiose või Mnesagorase poeg Archytas kuulus pütagoorlaste koolkonda. Oli väejuht kolmes sõjas ning seitse korda oma kodulinna Tarase strateeg. Viis läbi sellist arengupoliitikat, et Taras kujunes Suur-Kreeka üheks suuremaks ja rikkamaks linnaks. Andis linnale uue hiilguse mälestusmärke, templeid ja hooneid ehitades. Aitas kaasa kaubandusele, kusjuures koostööd tehti Istria, Kreeka ja Aafrikaga. Hiljem püüdis ta rajada Suur-Kreeka linnade liitu autoktoonsete rahvaste vastu.
Archytas sõbrunes Platoniga 361 e.m.a Sitsiilas. Oli oma mõjukusega osaline Dionysios II poolt Sürakuusas vangistatud kreeka filosoofide vabastamisel. Oli pütagoorlase Philolaose õpilane. Hiljem õpetas ta Knidose Eudoxosele matemaatikat. Archytasele on omistatud tekste, mis ilmselt pole ehtsad. Ta oli esimene pärast Pythagorast, kes liitis kanoonilised distsipliinid aritmeetika, geomeetria, astronoomia ja muusika ühte. Rooma poeedi Horatiuse järgi uppus Archytas laevaõnnetuses Aadria meres Apuulia rannikul. Horatius kirjeldab teda oma oodis (I, 28) kui "maris et terrae numeroque carentis harenae mensor".
Filosoofia
Kuigi Archytas elas pärast Sokratest, lähtub ta filosoofina Sokratese eelsest ajast, jätkates pütagoorlaste filosoofiaga, toetades oma filosoofilised, poliitilised ja moraaliideed matemaatikale. Näiteks kirjutas ta:
"Kui leitakse matemaatiline mõttekäik, siis kontrollitagu poliitilisi rühmitusi ja suurendatagu üksmeelt; kui viimane on olemas, siis puudub ebaõiglus ja õiglus valitseb. Matemaatilise mõttekäiguga jätame oma käitumises kõrvale ühe ja teise vahelised erinevused. Nõnda võtavad vaesed tugevatelt ja rikkad annavad puudustkannatajatele, sest mõlemad usaldavad matemaatikat, et säilitada võrdne tegevus ..."
"Et olla hästi informeeritud asjadest, mida ei tunta, tuleb kas õppida teistelt, või nad ise avastada. Seega teistelt õppida on võõras, kui need aga ise avastatakse, on see oma. Ilma otsimata avastamine on raske ja harv, otsimisega on see aga hõlbus ja lihtne; ent kes ei oska otsida, see ei suuda ka leida."
Marcus Tullius Cicero fragmendid, mis jutustavad tema moraaliteemalistest vestlustest, näitavad meile eelkõige küpset filosoofi ja tõenäoliselt viitavad nad järgnevatele rahuaegadele.
Mehaanika
Ratsionaalse leiutajana võib Archytast pidada mehaanika rajajaks. Räägitakse, et ta olevat leiutanud kaks ebatavalist mehaanilist aparaati: mehaanilise linnu, mis on tuntud ka Archytase tuvina, ja lastekäristi.
Archytase tuvi
Archytase tuvist räägib ladina kirjanik Aulus Gellius. Saksa teadlane Schmidt proovis seda järele ehitada. Väliselt näib see õõnsa puust tuvina, mis on täidetav suruõhuga. Ventiili avamine ja sulgemine oli võimalik tänu vastukaalule. Kui tuvi puu otsa pandi ja ventiil avati, lendas ta oksalt oksale. Maandudes aga järgmisele, ventiil sulgus iseenesest või vastukaalu tõttu.
Lastekäristi
Teine mänguasi, lastekäristi, on kasutusel veel tänapäevalgi. See koosnes väiksest hammasrattast, mis oli kinnitatud pulgakese külge. Hammasratta külge oli kinnitatud puutüki külge seotud sulg.
Tali
Räägitakse, et Archytas leiutas enne Archimedest tali.
Matemaatika
Kuna Archytas oli pütagoorlane, jäi tema põhiliseks tegevusalaks ja distsipliiniks matemaatika, millele allusid kõik teised distsipliinid. Archytas tõestas esimesena, et on olemas irratsionaalsed suuruste suhted, mida pole võimalik kujutada ratsionaalarve sisaldavate murdarvudena. Oma muusikateooria raames tõestas ta ruutjuure irratsionaalsuse, näidates seejuures suurima ühise nimetaja kasutamisega ning valemi eukleidilise algoritmiga, et pole olemas kahte suhtes olevat arvu (n+1):n, mida poleks võimalik esitada geomeetriliste vahenditega. See tõestab, et ta tundis olulist osa Eukleidese "Elementides" sisalduvast aritmeetikast. Archytase teoreem ja selle tõestus on üle võetud ja üldistatud Eukleidese muusikateoreetilises tekstis "Teilung des Kanons". Juba Hippokrates Chiosest püüdis lahendada kuubi duplikatsiooni probleemi. Tema seletas seda aga kui suhete probleemi. Pärast Antiochost Askalonist lahendas selle probleemi Archytas geomeetrilise konstruktsiooni abil, mida kutsutakse Archytase kõveraks.
Archytase kõver
Kui need väärtused proportsionaalselt vahetada, saadakse järgmine suhe:
Need on pindalavõrrandid. Esimene on toor (Torus), teised on silinder ja koonus. Kui see Archytase kõver xy projitseerida tasandile, on nende võrrand polaarkoordinaatides järgmine::
Füüsika
Apuleius esitab oma Apoloogias Archytase käsitletud füüsikalise argumendi valguse peegeldumise olemusest. Archytas arvab, et meie silmad kiirgavad, mida arvas ka Platon, kes aga ei suutnud seda väidet millegagi seostada. Archytas püstitas esimese akustikateooria ning formuleeris tähelepanekud ja hüpoteesid helist. Need sisaldavad vigu, kuid on hindamatuks tööks, millele põhineb Platoni ja Aristotelese helideteooria. Helide põhjusena nägi ta kehade ja õhu liikumist ning helikõrguse põhjusena liikumise kiirust. Seetõttu formuleeris ta hüpoteesi, et ka liikuvad taevakehad tekitavad helisid, mis aga oma äärmise tugevuse tõttu on kuulmatud, kuna kõla ei tungi kõrva nagu kitsa kaelaga anuma puhul, millesse pole võimalik liiga palju sisse valada. Tema paikapidamatu akustiline teooria sai Aristoxenose ägeda kriitika osaliseks ning selle kriitika põhjal formuleeris Eukleides võnkumissageduse mõiste.
Muusika
Archytas lootis seada harmoonia (intervalliteooria) uutele matemaatilistele alustele. Ta püüdis aksiomaatilisel teel tõestada konsonantside oktavi (2:1), kvindi (3:2) ja kvardi (4:3) proportsioone, mis oli talle vajalik, kuna tema akustikas oli võimatu eksperimentaalne defineerimine kiirussuhete kui intervallide põhjuse abil. Tema aksioomid ja tõestused esitas Eukleides oma tekstis "Teilung des Kanons" algusest peale abivalemina eespool tsiteeritud Archytase teoreemi irratsionaalsusest (n+1):n juurde, kujutades seda korrektse ja üllatava matemaatilise saavutusena. Muusikaliselt näitab see teoreem, et oktavi (2:1), kvinti (3:2), kvarti (4:3) ja teisi intervalle proportsioonidega (n+1):n täpselt poolitada pole võimalik, kui lähtuda ühismõõdulistest suurustest. Seda asjaolu võeti arvesse ja anti edasi alates pütagoorlaste muusikateooriast kuni tänapäevani välja. Archytase intervalliteooria sisaldab aga teises kohas vea ja on seetõttu täielikult hüpoteetiline, mida juba Aristoxenos ägedalt kritiseeris. Uuemas pütagoorlikus muusikateoorias (Ptolemaios) jäeti see intervalliproportsioonidest tehtud järelduse tõttu kõrvale. Ptolemaios võttis üle kolm Archytase tetrakordi pillikeele pikkustega, millest järgnevaid intervalliproportsioone võis arvutada suhetega:
Niisiis kasutas Archytas – vastupidi Philolaose ja Eukleidese pütagoorlikule põhiliinile – juba puhast suurt ja väikest tertsi suhetega 5:4 ja 6:5, mis muutusid oluliseks uue aja mitmehäälses muusikas.
Astronoomia
Archytase meelest on universum lõputu. Ta ütleb: "Kui on jõutud kinnistähtede taeva lõppu, kas sa saad siis käe või kepikese kaugemale välja sirutada? Oleks paradoksaalne, kui see poleks võimalik?"
Poliitika
Archytas elas ajal, mil Taras oli kreeka maailma üks võimsamaid linnu (u 380–350 eKr). Archytas oli seitse aastat linna strateegiks. See oli erand, kuna seadus lubas olla valitud ainult kaks korda. Sellest võib järeldada, et Tarase elanikud austasid Archytast kõrgelt. Aristoxenos jutustab, et Archytas oli julge juht, keda polnud üheski lahingus löödud. Ta tõstis armee ja laevastiku löögijõudu, kasutas mehaanilisi avastusi algelise kahurväe juures. Tema juhtimisel võitsid taraslased messaabe ja lukaanlasi, vallutasid Mesagne ning muutsid Brindisi ja Egnazia taas kreeka kolooniateks. Taraslaste ülemvõim ulatus kaugele Peuketia ja Dauniani välja, levitades metropoli mõjutusi kunstis, religioonis ja majanduses. Archytas nimetati liidu italiootidega peajuhiks ning määras selle asukohaks Herakleia. Oma valitsemise ajal pühendus ta majanduse, kultuuri ja kunsti arendamisele. Edendades põllumajandust, veenis linnakodanikke oma maade saagikust suurendama. Ta meenutas neile tihti, et Apollon Phalantus märkab vaid viljakaid põlde ning kordas tihti: "Kui keegi teilt küsib, kuidas on Taras suureks saanud ja suureks jääb või kuidas tema rikkust suurendatakse, kas te saate siis rahuliku südametunnistusega ja südamerõõmuga vastata: "Hea põllumajandusega, parema põllumajandusega, parima põllumajandusega."?" Ta kuulutas välja seadusi rikkuste õiglasemaks jaotamiseks, ei lasknud aga kunagi silmist matemaatilist harmooniat.
Vukašin Poleksić
Vukašin Poleksić (sündinud 30. augustil 1982 Nikšićis) on Montenegro jalgpallikoondise väravavaht.
2008. aastast mängib ta Ungari klubis Debreceni VSC ja tuli 2009. aasta Ungari meistriks. 2008. aastal võitis ta Ungari karikavõistlused jalgpallis, jäädes Ungari meistrivõistlustel ja liiga karika võistlustel teiseks.
2002–2005 mängis ta Itaalia klubis U.S. Lecce, esimesel hooajal Serie A-s, järgmistel Serie B-s, kuid kokku sai ta 3 hooajal platsile ainult 8 mängus. Seejärel mängis ta 2006–2008 Ungari klubis FC Tatabanya 2 hooajal 52 mängus.
Ta on esindanud Montenegro jalgpallikoondist 11. veebruari 2009 seisuga 15 korda. Tema debüüt toimus Montenegro jalgpallikoondise läbi aegade esimeses koondisemängus Ungari jalgpallikoondise vastu märtsis 2007.
Enne seda mängis ta ühe mängu Jugoslaavia jalgpallikoondises: sõprusmängus Ecuadori jalgpallikoondise vastu 8. mail 2002.
Poleksić on 192 cm pikk ja kaalub 92 kg.
Keskmurde kirderühm
Keskmurde kirderühm on Virumaal ja Harjumaal kõneldud põhjaeesti keskmurde murrakurühm. Selle moodustasid Jõelähtme ja Kuusalu maapoolsed osad, Kadrina põhjaosa, Haljala lõunaosa, Rakvere põhjaosa, Viru-Jaagupi põhjaosa ja Iisaku loodeosa murrakud.
Neil on hulk ühisjooni kirderannikumurdega. Väidetavalt kattub see murrakurühm Mari Musta kasutatud Virumaa maamurrakute mõistega, kuigi Mari Must eristab viru maamurrakuid harju kirdemurrakuist.
Jørgen Moe
Jørgen Engebretsen Moe (22. aprill 1813 – 27. märts 1882) oli Norra vaimulik ja kirjanik. Ta on tuntud eelkõige kogumiku "Norra muinasjutud" (Norske Folkeeventyr) järgi, mille ta andis välja koos Peter Christen Asbjørnseniga.
Moe ja Asbjørnsen tegid ära suure töö; lisaks norra muinasjuttude kogumisele ning nende toimetamisele aitasid nad kaasa ka norra keele arengule. "Norske Folkeeventyri" stiil mõjutas oluliselt bokmål ' i arengut.
Moe sündis rikka haritud farmeri pojana Mo farmis Ringerike vallas Holes. Ta kohtus Peter Asbjørnseniga 13–14-aastaselt ning üsna pea avastasid nad ühise huvi folkloori vastu. thumb|püsti|vasakul|Jørgen Engebretsen Moe
Alates aastast 1841 veetis Moe peaaegu iga suve Lõuna-Norras ringi rännates ning folkloori kogudes. Ta õppis teoloogiat praeguses Oslo ülikoolis ja 1845. aastal määrati ta teoloogiaprofessoriks Norra Sõjaväeakadeemias.
Alates aastast 1853 oli ta kümme aastat vaimulik Sigdali vallas. Moe esimene kogudus inspireeris teda looma mitmeid nüüdseks tuntud luuletusi ("Den gamle Mester", "Sæterjentens Søndag"). Aastal 1863 kolis ta Drammenisse ning sai Bragernesi koguduse vaimulikuks, aastal 1870 kolis ta Vestre Akerisse Kristiania ehk nüüdse Oslo lähedal. Aastal 1875 sai temast piiskop Agderi piiskopkonnas Kristiansandis. Moe oli väga armastatud piiskop ning tal oli oma kaasaegsetele suur mõju.
Jaanuaris 1882 lahkus ta piiskopi ametist kehva tervise tõttu ning suri sama aasta 27. märtsil.
Moe arvas, et kirjutamine peaks olema "objektiivne", et jutustusest puuduksid ego mõjutused. Siiski püüdis ta rajada ja säilitada oma töödes kirjanduslikku esteetikat. Moe avaldas ka proosalugusid lastele, näiteks "I Brønden og i Tjernet" ('Kaevus ja mägijärves', 1851) ja "En liden Julegave" ('Väike jõulukingitus', 1860).
Moe poeg Moltke jätkas isa tööd folkloori ja muinasjuttude alal ning temast sai esimene professor sellel erialal nüüdses Oslo Ülikoolis.
Dimitrie Ghica
thumb|right|Dimitrie Ghica Dimitrie Ghica (31. mai 1816 Bukarest – 15. veebruar 1897 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, peaminister 28. novembrist 1868 kuni 14. veebruarini 1870.
Tartu maks
Tartu maks oli Moskva tsaaririigi tsaari Ivan IV Julma poolt 1550. aastatel Tartu piiskopkonnalt ja hiljem tervelt Liivimaalt nõutud tribuut, mille tasumatajätmist peetakse tavaliselt Liivi sõja peamiseks ajendiks. pisi|Ivan IV ehk Ivan Julm
Nõude esitamine
Esmakordselt esitasid Vene saadikud liivimaalastele otsese maksunõude 1554. aasta läbirääkimiste ajal. Nad väitsid, et kuna Tartu piiskopkond on põline Vene maa, viidates Jaroslav Targa ajale, siis peavad seal valitsevad sakslased selle eest Ivan IV-le tribuuti tasuma. Et seda poldud varem või vähemalt väga pikka aega tehtud, siis nõudis Vene pool, et tartlased maksaks tasumata jäetud aastate eest korraga suurema summa, edaspidi aga kindla summa igal aastal. Pole päris selge, kui suurt summat 1554. aastal nõuti, sest hiljem läksid need mõningale ülevaatamisele, kuid nende suurusjärk oli 40 000 – 60 000 taalri juures. Maksunõue olevat olnud juba sakslaste tulekust peale kehtiv, kuid millegipärast olevat see unarusse jäänud.
Tartu saadikud vastasid, et nemad ei tea sellisest maksust midagi, aga lubasid asja kodus uurida. Et liivimaalastel oli rahulepingut hädasti vaja, nõustusid nad lõpuks kõigi venelastepoolsete nõudmistega ja tõenäoliselt 24. juunil 1554 sõlmiti leping ära. Selle järgi kohustusid tartlased maksu tasuma 3 aasta jooksul ehk aastaks 1557. Pole päris selge, kas kõik Liivimaa saadikud maksunõudega nõusse jäid, kuid leping ratifitseeriti sellele vaatamata Liivimaa maapäeval sama aasta sügisel ja 1555. aastal võttis Vene saadik Kelar Terpigorev tartlastelt ka pühaliku kinnituse koos ristisuudlemisega rahulepingut täita.
Tartu maksu olemus
Tartu maksu kohta on esitatud erinevaid arvamusi, alates 1970. aastatest on üldisemalt levinud seisukoht, et tõenäoliselt oli maksunõue seotud mingisuguse reaalse maksunõudega 15. sajandist. Nimelt on teada, et 1463. aasta Pihkva ja Tartu vahelises rahulepingus oli mainitud ka mingisugust Tartu-poolset maksukohustust Pihkvale. Et lepingut pole säilinud, pole täpselt teada, mida sellega mõeldi. Hilisemates lepingutes viidati lihtsalt sellele lepingule, maksu ennast mainimata. Enamasti on oletatud, et tegu võis olla naturaalmaksuga Pihkva järve kalakohtade või Setumaa mesipuude eest. Viimasel ajal on tõenäolisemaks peetud viimast. Mingisugused maksunõuded esinesid ka 16. sajandil sõlmitud Vene-Liivimaa lepingutes, kuid need jäid äärmiselt hägusateks ja tegelikult neid ei täidetud. Tõenäoliselt ei maksnud Tartu enam ka mesipuude maksu. Nii oli venelastel teatav alus maksu nõuda, kuid mitte sellisel ettekäändel ja alusel, nagu nad seda tegid.
Tartu maksu suurust on tihti peetud ka Liivimaale üle jõu käivaks ja seetõttu on hinnatud, et sõda Venemaaga oli sisuliselt paratamatu, et too otsiski otsest ajendit sõjategevuse alustamiseks. Tegelikkus näib siiski olevat keerulisem, sest Venemaal polnud toona veel kehtestunud Ivan Julma ainuvalitsuslik poliitika, vaid oluline sõna oli öelda ka riigiametnikest aadlikel, eriti Ivan Viskovatõil, Aleksei Adaševil ja Andrei Kurbskil, kes pooldasid pigem Venemaa laienemist lõunasse tatari khaaniriikide arvel kui tüli otsimist läänega. Ent tugevad positsioonid olid ka Liivimaa alistamise pooldajatel. Nii pidid nad otsima kompromissi ja selleks oligi püüd muuta Liivimaad Venemaa sõltlaseks diplomaatiliste vahenditega. Nõutava maksu suurus polnud tegelikult üle mõistuse suur, sest ainuüksi üks edukas Tartu suurkaupmees võis aastas teenida umbkaudu aastaseks maksuks vajaliku summa. Kuid maks koos teiste nõudmistega oleks vähemalt Tartu piiskopkonna muutnud Venemaa vasalliks ja seda liivimaalased ei tahtnud.
1557. aasta läbirääkimised
1557. aastani ei teinud liivimaalased ilmselt mingeid katseid Tartu maksu kokku saada ja ilmselt lootsid nad, et nagu mitu korda varemgi, ei nõua venelased reaalselt kõigi rahulepingu tingimuste täitmist, vaid rahulduvad Liivimaa neutraliteediga, nagu oli see läinud ajavahemikus 1503–1551. Kuid 1554. aasta nõudmised olid esitatud väga kategoorilises vormis, eriti Tartu maksu osas. Lisaks oli Venemaa 1557. aastaks alistanud Astrahani ja Kaasani khaaniriigid ning sõlminud rahulepingu ka Rootsiga, misjärel tekkis tal hea võimalus suunata kogu oma tähelepanu Liivimaale. Pealegi oli Liivi ordu pidanud koadjuutorivaenuse järel alistuma Poola nõudmistele ja sõlmima Posvoli rahu, mida Venemaa võis käsitada kui neutraliteedinõude rikkumist. Seetõttu saatsid liivimaalased 1557. aasta sügisel Moskvasse uue saatkonna, mille eesmärgiks oli rahuleping kinnitada ja selle tingimuste üle läbi rääkida. Peamiseks teemaks kujuneski Tartu maks ja venelased nõudsid selle kohest tasumist. Liivimaalased saavutasid summa teatava vähendamise, nii et lõpuks pidid nad tasuma kohe 45 000 taalrit ja aastas 45 000 Riia marka (10 000 taalrit). Liivimaalaste väitele, et Tartu piiskopkond ei suuda korraga niivõrd suurt summat välja panna, vastati, et maksku siis liivimaalased selle summa üheskoos. Nii laienes ka vastutus maksu tasumise eest kõigile liivimaalastele. Tõsine probleem tekkis aga siis, kui selgus, et liivimaalastel pole mingisugust raha kaasas. Venelased katkestasid järsult läbirääkimised ja teatasid, et asi lahendatakse sõjalisel teel. Tsaar keelas ka vene kaupmeestel surmanuhtluse ähvardusel liivimaalastele raha laenata ega võtnud vastu ka saadikute palveid oma isiklikke asju või endid pantvangi anda, kuni Liivimaal vajalik summa kokku kogutakse. 1558. aasta jaanuaris tungisid Vene väed Liivimaale, samas kui saadikuid peeti nii kaua Novgorodis kinni, et nad ei saanud sõjateadet Liivimaa valitsejatele viia.
Tartu maksu küsimus 1558. aastal
Venelaste esimene sõjaretk Liivimaale oli selgelt rüüstava iseloomuga ja linnuseid ei vallutatud. Kõige rängemalt sai kannatada just Tartu piiskopkond. Et aprillis kehtestus lühike vaherahu, otsustasid liivimaalased nüüd lõpuks kokku kogutud Tartu maksu ühekordse summa ära maksta. Saadikud saadeti Moskvasse instruktsiooniga, et maksku nad ühekordne maks ära, kuid samas selgitagu, et iga-aastast maksu ei saa venelased praegu nõuda, sest Tartu stift on rängalt rüüstatud. Nii loodeti maksusõltlusest ikkagi veel mööda hiilida. Kuid samal ajal, kui Liivimaa saadikud Moskvasse jõudsid, olid venelased uuesti alustanud Narva pommitamist ning tsaar oli lõplikult otsustanud sõjalise vallutuse kasuks. Nii läks luhta katse Tartu maksu veel viimasel hetkel tasuda ning juba sama aasta juulis langes ka Tartu venelaste võimu alla. Sellega kaotas Tartu maksu küsimus oma mõtte.
Paduri mõis
Paduri mõis (saksa keeles Padduri) oli Sagadi mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Vila küla lähedal Haljala vallas   Lääne-Virumaal.
Himachal Pradesh
pisi|Video teele tunginud ja sõidukeid ohustavast liustikust [[Himachal Pradesh|Himachal Pradeshi osariigis, Kinnauri ringkonnas 2020. aastal]] Himachal Pradesh on osariik India põhjaosas. Ta piirneb põhjas Jammu ja Kashmiri ja Ladakhi liiduterritooriumiga, läänes ja edelas Pandžabi osariigiga, lõunas Haryana ja Uttar Pradeshi osariigiga, kagus Uttarakhandi osariigiga ning idas Tiibetiga.
Osariik on mägine, kõrguste vahe on 350 kuni 6000 meetrit üle merepinna. 25,78% pindalast on kaetud metsaga. Himachal Pradeshis on kaks rahvusparki: Great Himalayan rahvuspark ja Pin Valley rahvuspark.
Himachal Pradesh tähendab hindi keeles lumiste mägede piirkonda. Piirkond oli osa Pandžabist. 1950. aasta moodustati liiduterritoorium, mis 1971. aastal sai osariigiks.
Kutse tantsule
Kutse tantsule on eesti tantsumuusika helisalvestiste sari,
Krasny Bierah
Krasny Bierah (transkribeerituna Krasnõ Berag, poola keeles Krasny Brzeg) on agrolinnake Valgevenes Homieli oblasti Žłobini rajoonis, Krasny Bierahi külanõukogu halduskeskus. Asula asub merepinnast 132 meetri kõrgusel Dobasna jõe ääres Minskist Homielisse viiva raudtee ääres, oblasti keskusest Homielist 104 ja rajooni keskusest Žłobinist 12 kilomeetri kaugusel.
Asulas on põllumajandustehnikum ja keskkool, keskkooli ruumides tegutseb ka muusikakool. Krasny Bierahis on kaks raamatukogu, seal asub liivakarjäär. Asulasse jääb ka Krasny Bierahi mõisa hoonetekompleks. Agrolinnakesse jääb Krasny Bierahi raudteejaam.
Elanikkond
pisi|Mõisakompleksi väravad ja põllumajandustehnikumi ühiselamu
Ajalugu
Esimesed kirjalikud teated asulast pärinevad aastast 1528. Küla kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Selle omanikeks olid algselt Zankowiczid, seejärel Sołtanid. Aastal 1654 laastati küla Vene-Poola sõja käigus. Aastal 1708 ööbisid seal mõnda aega Karl XII väed.
Aastal 1793 läks Krasny Bierah teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Bobruiski maakonda. Pärisojuse kaotamise järel aastal 1861 üritasid sealsed talunikud mõisa Gryniewiczitelt ära osta, ent mõis müüdi aastal 1867 hoopis Babrujski kindluse suurtükiväekomandörile Aleksandr Bogorodskile. 16. novembril 1873 avati sealne Liibavi–Romno raudtee lõik. XIX sajandi lõpus valmis sealse mõisa hoonetekompleks.
20. novembril 1917 kohtusid sealses raudteejaamas Minskist välja sõitnud enamlaste Lenini nimeline soomusrong ja Žłobinis resideerinud Orenburgi löögipataljoni väed, sisuliselt oli tegemist alanud kodusõja esimese lahinguga. Aastal 1917 võõrandati sealne mõis, aastal 1920 asutati seal aga uus põllumajanduslik kool, kus hakkasid õppima endiste Babrujski ja Azaryčy põllumajanduskoolide õpilased.
XX sajandil oli Krasny Bierahi kohal kolm samanimelist asulat: küla, mõisa või sinna rajatud õppemajandi asula ja raudteejaama juures asuv asula. Aastal 1930 moodustasid küla elanikud sovhoosi Красны Бераг, raudteejaama juures moodustati aga kolhoos Чырвоны камунар. Teise maailmasõja ajal vallutasid Krasny Bierahi Saksa väed. Mõisa hoonetesse rajati sõjaväehospidal, küla juurde aga koonduslaager, mille juures avati aastal 1944 lastest doonorite kogumispunkt. Koonduslaagrist käis läbi 1990 last.
29. septembril 2013 peatus sealses raudteejaamas esimest korda Homieli oblasti ajaloos Minskist väljunud elektrirong.
Rassivere mõis
Rassivere mõis (saksa keeles Rassifer) oli Kavastu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kavastu küla lähedal Haljala vallas   Lääne-Virumaal.
Inglid ja kangelased
"Inglid ja kangelased" on ansambli Vennaskond album, mis ilmus aastal 1995.
Dene
Dene on jõgi Suurbritannias Warwickshire'i krahvkonnas, Avoni jõe lisajõgi.
Kardhein
Kardhein (Ceratophyllum ) on taimeperekond kardheinaliste sugukonnast.
Perekonnas eristatakse kuut kuni kümmet liiki.
Eesti liigid
Eestis on levikult tavaline räni-kardhein (Ceratophyllum demersum). Väga haruldane on sile kardhein (Ceratophyllum submersum).
Viited
Ceratophyllales
Kadett
Sõnal kadett on mitu tähendust.
Kutse tantsule nr 2
Mati Nuude “Kutse tantsule nr 2” on teine plaat Kutse tantsule sarjast. Ilmumisaasta 1996. Väljaandja Aidem Pot.
Nottingham Forest FC
Nottingham Forest FC on 1865. aastal asutatud inglise jalgpalliklubi, mis tegutseb Nottinghamshire'is. Nottingham Forest mängib inglise esiliigas The Championship ja nende kodustaadioniks on The City Ground. Klubi on sageli tuntud kui ka lihtsalt Forest.
Forest võitis 1898. ja 1959. aastal FA karika, kuid nende kõige edukam periood jääb 1975. ja 1993. aasta vahele, mil peatreener Brian Cloughi juhendamisel võideti klubi ainuke Inglismaa meistri tiitel, tuldi kahel korral Euroopa meistriks ja võideti neli Inglise liigakarikat. Pärast 1993. aastat on klubi tabanud raskemad ajad ja Inglise kõrgliigas võis neid viimati näha 1999. aastal.
Andamanid ja Nicobarid
Andamanid ja Nicobarid on India liiduala. See koosneb Andamanide saartest, Nicobaride saartest ning mõnest väiksemast saarerühmast India ookeanis Bengali lahe ja Andamani mere vahel. Saarestikud on Arakani mäestiku jätk.
Jasper Johns
Jasper Johns (sündinud 15. mail 1930) on ameerika maalikunstnik ja skulptor. Tema teoseid on seostatud eelkõige popkunsti ja uusdadaismiga. Ta on tuntud Ameerika Ühendriikide lipu ja teiste sarnaste Ameerika teemade kujutamise poolest.
Andamanid ja Nicobarid
Saarestikud koosnevad rohkem kui viiesajast saarest, millest vaid mõnekümnel on inimasustus. Paljusid saari ääristavad korallrahud ning neid katab troopiline vihmamets.
Jasper Johns
Lapsepõlv ja noorukiiga
Jasper Johns sündis 15. mail 1930 USA Georgia osariigi Augusta linnas. Tema vanemad olid Jean Riley ja William Jasper Johns, kes lahutasid juba siis, kui Johns oli alles kahe-aastane. Selle tõttu veetis ta palju aega lapsepõlvest Lõuna-Carolina osariigis vanaisa hoole all. Johns on hiljem märkinud, et ta tundis vanaisa juures ennast alati vaid külalisena. Tema vanaisa suri juba 1939. aastal. Pärast seda kolis Johns tagasi ema juurde, kes oli vahepeal uuesti abiellunud ning kasvatas juba uue pere lapsi. See periood aga osutus lühikeseks, sest üsna pea viidi Johns tädi hoole alla. Alles keskkooli viimastel aastatel kolis ta tagasi ema juurde.
Jasper Johnsil polnud stabiilset lapsepõlve – see oli täis pettumusi ja üksildust. Kuigi ta ei näinud lapsena peaaegu üldse tõelist kunsti (ainukesed maalid, mida ta nägi, olid tema surnud vanaema tehtud), otsustas ta siiski juba viieaastaselt, et hakkab tulevikus kunstnikuks. Joonistamine oli üks ainukesi asju, mis võimaldas põgeneda päriselust. Pärast keskkooli läks ta Lõuna-Carolina Ülikooli Columbias, kus ta õppis kolm semestrit. 1948. aastal kolis Johns New Yorki ning asus õppima Parsonsi disainikooli, kus ta sai olla vaid ühe semestri, sest raha rohkemaks ei jätkunud. Korea sõja ajal läks ta armeesse, kus veetis paar aastat Lõuna-Carolinas ja Sendai linnas Jaapanis. Seal arenes tal välja armastus Jaapani kultuuri ja kunsti vastu. 1953. aastal naasis Johns New Yorki, kus ta sõbrunes kiiresti kunstnik Robert Rauschenbergi, helilooja John Cage’i ning koreograafi ja tantsija Merce Cunninghamiga. Raha teenimise eesmärgil hakkas Johns koos Rauschenbergiga disainima poodide (nt Tiffany’s) vaateaknaid.
Andamanid ja Nicobarid
Andamanide saartele sisenemiseks on vaja eriluba, sellise korra on India kehtestanud põliselanike kaitseks. Eriloa väljastamine on maksuvaba ja seda ei väljastata, kui India viisale on märgitud keeldu kujutav tempel. Osa saari on turistidele avatud vaid päevasel ajal. Barreni saart võib näha ainult merelt.