cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loo kultuurikeskus
Asutus asutati 2006.
Ülikülm aatom
pisi|280px|Seadeldis ülikülmade aatomite tootmiseks ja uurimiseks
Ülikülm aatom (inglise keeles ultracold atom) on aatom, mis on viidud absoluutsele nullile lähedastele temperatuuridele (tavaliselt alla mõnekümne mikrokelvini). Sellistel temperatuuridel saavad oluliseks aatomi kvantmehaanilised omadused.
Nii madalate temperatuuride saavutamiseks tuleb tavaliselt kasutada mitme meetodi kombinatsiooni. Esimeses etapis aatomid eeljahutatakse laserjahutuse meetodiga magnetoptilises püünises. Teises etapis toimub täiendav jahutamine, kasutades aurustavat jahutuse meetodit magnetpüünises või optilises pintsetis.
1997. aastal anti aatomite laserjahutuse ja püünistamise meetodite arendamise eest Nobeli füüsikaauhind Steven Chule, Claude Cohen-Tannoudjile ja William Daniel Phillipsile.
Francesco Maria I della Rovere
pisi| Francesco Maria I della Rovere portree, [[Tiziani õlimaal lõuendil, Uffizi galerii]] Francesco Maria I della Rovere (25. märts 1490 Senigallia – 20. oktoober 1538 Pesaro) oli Itaalia kondotjeer ja väejuht, esimene della Rovere soost Urbino ja Sora hertsog.
Järeltulijad
Francescol ja ta kaasal Eleonoral oli viis last:
Hans Paris
Hans Valter Paris (2. juuli 1899 Tartu – 28. juuni 1941) oli eesti advokaat ja sõjaväelane (kapten).
Ta lõpetas 1925. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas, oli 1925–1926 kohtunik Rakveres ja Tapal, 1927–1934 Sõjaministeeriumi ja Kaitseministeeriumi juriskonsuldi abi, 1934–1936 ja 1938–1940 vandeadvokaat Tallinnas.
Arreteeriti 6. jaanuaril 1941 Tallinnas NKVD poolt, tribunal 22. aprillil 1941, (§ 58 1-a) ja lasti maha.
Kvantvedelik
Kvantvedelik (inglise keeles quantum fluid) on vedelik, mille omadused on põhiliselt määratud kvantefektidega makroskoopilisel tasandil.
Klassikalise füüsika seaduste kohaselt peaks absoluutsele nullile lähedastel temperatuuridel aatomite liikumine seiskuma ja aine peaks kristalliseeruma, mida aga ei juhtu mõningate ainetega, kui nad on väikese aatommassiga, suure nullenergiaga ja nõrga vastastikmõjuga aatomite vahel. Põhjus, miks need ained jäävad vedelikeks, on seletatav kvantefektidega.
Kvantvedelikud avastasid 1938. aastal Pjotr Kapitsa ja John Allen (teineteisest sõltumatult ülivoolavuse avastamise käigus).
1998. aastal anti kvantvedeliku uue vormi avastamise eest Nobeli füüsikaauhind Robert Laughlinile, Horst Störmerile ja Daniel Chee Tsuile.
Messier 39
Messier 39 (ka M39 ja NGC 7092) on hajusparv, mis asub Luige tähtkujus.
Messier 39 asub Maast umbes 800 valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on umbes 7 valgusaastat. Parv sisaldab vähemalt 30 tähte.
Gulliveri reisid (täpsustus)
"Gulliveri reisid" ("Gulliver's Travels") on Jonathan Swifti romaan. Selle teose alusel on valminud ka muid teoseid. Näiteks:
Taskuvarga arreteerimine
"Taskuvarga arreteerimine" on Birt Acresi poolt Suurbritannias 1895. aastal loodud tummfilm.
Filmis kujutatakse taskuvarga kinnipidamist politseiniku poolt, keda abistab mööduv madrus.
Argo Mere
Argo Mere (sündinud 18. augustil 1981) on eesti alpinist ja matkasportlane.
Ta on alpinistina tõusnud seitsmetuhandelisele mäe tippu Pamiiris ja esimese eestlasena selle tipult suuskadega alla laskunud.
2007. aastal töötas ta osaühingus Matkasport projektijuhina.
Vanaislandi keel
Vanaislandi keel on islandi keele vana keelekuju.
Argo Mere
Matkamine ja alpinism
2007. aastal osales ta Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonis Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, nende seas ka Argo Mere. Esimese eestlasena laskus ta 18. augustil Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel.
Vanaislandi keel
Seda nimetatakse sageli ka vanapõhja keeleks, kuigi vanaislandi keel oli vaid üks selle murretest. Vanaislandi keeles 12.–13. sajandil kirjutatud Islandi saagad moodustavad enamiku säilinud vanapõhjakeelsetest tekstidest. 8.–14. sajandil kuulus vanaislandi keel vanapõhja keele Lääne-Skandinaavia harusse.
Vanaislandi keelest on eesti keelde tõlkinud Mart Kuldkepp.
Argo Mere
Matkamine ja alpinism
2010. aasta juulis võttis ta osa Kristjan-Erik Suurvälja juhtimisel toimunud Eesti Kunluni ekspeditsioonist, mille käigus 27. juulil tõusis ta koos kaaslastega kuuetuhandelise Lazio tippu. Tegemist oli marsruudi esmaläbimisega. Ainsana tippujõudnutest laskus ta tipult suuskadega 5800 m kõrgusel asunud vahelaagrisse.
Singverein
Singverein oli aastal 1823 Tallinnas asutatud baltisaksa lauluselts. Lauluseltsi asutas Johann August Hagen. Hagen asutas samal aastal ka eestlastest koosneva lauluseltsi: J. A. Hageni lauluselts.
Argo Mere
Matkamine ja alpinism
Pärast Laziot tegi ta kaaslastega 8. augustil esmatõusu kaardil tundmatu tipuna märgitud 5419 meetri kõrgusele mäele. Halvenenud ilmaolude tõttu tipputõus tal endal ei õnnestunud (40 m jäi tipuni), kuid alla laskuma hakkas ta talle omasel viisil – suuskadel (tipupüramiidi jalamilt kuni 5250 meetri kõrguseni rasketes oludes).
Zbrutš
Zbrutši jõgi (ukraina keeles Збруч) on Dnepri jõe vasakpoolne lisajõgi, mis voolab läbi Lääne-Ukraina. Zbrutš on 244 kilomeetrit pikk ja voolab mööda Hmelnõtski oblasti ja Ternopili oblasti piiri, olles sellega looduslikuks piiriks oblastide vahel. Ülem-Zbrutš on 5–10 meetrit ja Alam-Zbrutš 15–20 meetrit lai, kõige laiemas punktis on jõgi 50 meetri laiune. Jõe keskmine sügavus on 1,5–2 meetrit. Zbrutši jõgi on tähelepanuväärne oma loogete poolest. Jõel asuvad veehoidla ja väike hüdroelektrijaam.
Zbrutš on olnud pikka aega piirijõeks. 1772–1917 moodustas Zbrutš Austria Galiitsia ja Vene impeeriumi idapiiri. Pärast esimest maailmasõda sai jõest piir Poola ja Nõukogude Liidu liiduvabariigi Ukraina NSV vahel (1921–1939). 1939. aastast on tegemist Ukraina sisejõega.
Saarmakoer
Saarmakoer on vana briti koeratõug, kelle päritolu pole teada. Ta aretati saarmaste jahiks. FCI klassifikatsiooni järgi kuulub ta 6. rühma suurekasvuliste hagijate alarühma.
Tõustandardis on kirjas, et ta on suur ja tugev koer, kelle kehaehitus on eelkõige sobiv pikka aega järjest vees töötamiseks, ent ta on suuteline jahti pidama ka maismaal.
Ajalugu
Esimesed teadaolevad saarmakoera meenutavad isendid pärinesid 19. sajandi Põhja-Inglismaalt. Tema aretuses kasutati nii inglise kui ka prantsuse päritolu jahikoeri, näiteks Vendéeni väikest bassetit-grifooni, Vendéeni suurt bassetit-grifooni, Niverne'i grifooni ja verekoera. Saarmakoer on üks äärdeilterjeri eellastest.
Välimus
Saarmakoer on suur karmikarvaline silmatorkava peaga jahikoer. Ta on tugeva peaga ja erakordselt pika galopisammuga. Kõnnak on vaba ja lohisev. Saarmakoer pidi jahti pidama nii maal kui ka vees ning temas on kombineeritud paljude linnukoerte omadused, näiteks õline karm topeltkarvastik ja ujulestadega jalad.
Turjakõrgus on isastel koertel umbes 69 ja emastel umbes 61 cm. Kaal jääb 36 ja 54 kg vahele. Karva värvus võib olla ükskõik milline linnukoertel lubatavatest värvustest: hall, punane, sinine, liivakarva, nisukarva. Lubatud on väikesed valged markeeringud. Keelatud on valge maksapruuniga ja valge koer selgete mustade või pruunide laikudega.
Tõu puhul oluline joon on rippuvad kõrvad, mis on nii pikad, et ulatuvad sirgekstõmmatuna ninapeeglini. Kõrva eesserv murdub sissepoole, andes näole uudishimuliku välimuse. Silmad jätavad aruka mulje, nende värvus sõltub koera pigmendist; kollased silmad ei ole soovitavad. Saarmakoertel on äärmiselt tundlik nina, mis teeb neid igasuguste lõhnade suhtes väga uudishimulikuks, mistõttu vajavad nad õues liikudes pidevat järelevalvet. Nad on sõbralikud koerad iseäraliku bassihäälega, mida nad tihti kasutavad.
Tervis
Tõu keskmine eluiga on veidi üle kümne aasta. Umbes veerand koertest elab 12–15-aastaseks. Teadaolevalt on vähemalt üks isend elanud 16-aastaseks.
Saarmakoer naudib füüsilist koormust, kuid on sisetingimustes enamjaolt laisa käitumisega. Nad on head perekoerad, kuid vajavad kõrget aeda, sest madalast hüppavad nad jahihoos kergesti üle.
Hoolimata väikesest genofondist on saarmakoer üldiselt terve tõug, kuid tal esinevad samad haigused, mis teistelgi suurtel kiire kasvuga koertel. Levinud probleemid on küünarliigese- ja puusadüsplaasia ning puusa ja küünarliigese väärareng. Need ei tekita alati valu, aga võivad põhjustada lonkamist ja piirata koera liikuvust ning viia ka artriidini. Selle veaga koeri ei tohiks aretuses kasutada, ent enamikul saarmakoertel on halvad puusad ja küünarliigesed. Probleemi saab leevendada, vältides kutsika kasvu ajal kõrgetest kohtadest hüppamist, trepist käimist või kõvadel pindadel liikumist. Nii saavad lihased tugevneda ja luid toestada.
Saarmakoertel võib nende kõrvatüübi tõttu esineda kõrvapõletikku ja sügava rinnakorvi tõttu songa või maokeerdu.
Tõus esineb ka epilepsiat, mis on pärilik. Seni teadmata põhjustel ei paista Ameerika saarmakoertel esinev epilepsia olevat surmav, samas Ühendkuningriigi saarmakoerte epilepsia on tihti ravimatu ja enamjaolt surmav.
Ohustatus
Maailmas on hinnangute kohaselt 1000 saarmakoera. Teda peetakse briti kõige ohustatumaks tõuks, näiteks 2011. aastal registreeriti vaid 15 uut koera. Seda põhjustab osaliselt see, et saarmakoeri pole kunagi olnud kuigi palju – isegi 20. sajandi alguses, mil saarmajaht oli oma populaarsuse kõrgpunktis, oli koeri vähe. Nad on Ühendkuningriigi kennelliidu ohustatud tõugude nimekirjas ning tõu päästmiseks tehakse suuri pingutusi.
August Undusk
August Undusk (25. juuli 1931 Oudova – 14. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti matemaatik ja õppejõud.
1948. aastal lõpetas ta Kasepää 7-klassilise Kooli. Samal aastal asus õppima Tallinna Õpetajate Instituuti. 1952. aastal, kui Tallinna Õpetajate Instituut muudeti Tallinna Pedagoogiliseks Instituudiks, valis ta matemaatika ja füüsika õpetaja eriala. Lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1956. aastal keskkooli matemaatika-füüsika õpetaja kutsega. Pärast instituudi lõpetamist töötas neli aastat õpetajana Otepää Keskkoolis. Seejärel astus aspirantuuri Leningradi Riiklikku Pedagoogilisse Instituuti, tema juhendajaks oli professor Jaan Depman. 1971. aastal kaitses ta samas pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Формирование понятия функции и установление ее связей с некоторыми другими понятиями курса математики средней школы: на материалах 9-х классов школ Эстонской ССР".
1965. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika kateedri vanemõpetajana, 1974. aastast matemaatika metoodika dotsendina. Ta õpetas peamiselt matemaatika õpetamise metoodika kursusi ja juhendas õpetajapraktikat. Dotsendi ameti kõrval oli ta periooditi ka TPedI keeleteaduskonna dekaan ja matemaatikakateedri juhataja. Jäi pensionile 2000. aastal.
Ta on olnud matemaatikaõpikute ja töövihikute kaasautor.
Rootsi rüütelkond
Rootsi rüütelkond on Rootsi aadelkonna seisuslik ühendus.
Rootsi rüütelkonnaga on tugevalt seotud Soome rüütelkond. 1581. aastal moodustati Soomest Soome suurvürstiriik, mille valitsejaks oli Soome suurhertsog ja Rootsi kuningas Johan III. Soome eraldamise järel Rootsist moodustus ka eraldatud Soome rüütelkond, kes omas juba aastast 1569. pärilikku aadliseisust.
1626. aastast jaotati Rootsi rüütelkond ja Soome rüütelkonna liikmed kolme klassi: esimene klass ehk härrasteklass (rootsi keeles herreklass), kuhu kuulusid krahvid ja vabahärrad, teise klassi ehk rüütliteklassi (riddarklass), nendest madalamad Rootsi Riiginõukogu perekonnad ja kolmandasse klassi (svenneklass) ülejäänud aadlisuguvõsad.
Rootsi rüütelkond pidas Rootsi kuningriigi ja Soome suurvürstiriigi aadlimatriklit Stockholmi Rüütlimaja aadlimatriklis.
Sergei Paul
Sergei Paul (30. mai 1892 Laimjala vald, Saaremaa – 24. märts 1942 Solikamski vangilaager, Molotovi oblast) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1910–1915 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Karksi veehoidla
Karksi veehoidla on tehisjärv Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi külas.
Järve pindala on 3,1 ha, valgla suurus 1 km², kõrgus merepinnast 89 m, kaldajoone pikkus 812 m ja selles asub üks saar pindalaga 0,04 ha. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Rafail (Zaborovski)
Rafail (kodanikunimega Mihhail Zaborovski, vene Михаил Зборовский; 1677 – 22. oktoober 1747 Kiiev) oli õigeusu vaimulik.
Aastatel 1725–1731 oli ta Pihkva ja Narva ülempiiskop.
Paul Peterson
Paul Peterson (28. oktoober 1891 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 28. november 1961 Buenos Aires) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1912–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1917 Moskva ülikooli.
1918. aastal oli ta Eesti Vabariigi prokuröri abi, 1919–1923 vandeadvokaadi abi, 1923–1939 vandeadvokaat Tallinnas.
1944. aastal läks ta Rootsi ja sealt Argentinasse.
Diadohhide sõjad
Diadohhide sõjad oli ajajärk Vana-Kreeka ja Aasia ajaloos, millal Aleksander Suure väejuhid ja järglased diadohhid ja hiljem nende pojad (nn epigoonid) võitlesid pärast Aleksander Suure surma (323. aastal eKr) ülemvõimu ja seejärel Aleksander Suure impeeriumi jagamise pärast.
Diadohhide sõdade tulemusel kujunesid kolm tähtsamat hellenistlikku suurriiki: Makedoonias valitses Antigoniidide dünastia (Antigonos Gonatase järglased), Egiptuses Ptolemaiosed ja Aasias Seleukiidid (Seleukose järglased). 3. sajandi teisel poolel eKr lisandus neile suurvõimuna Pergamoni riik Väike-Aasia lääneosas. Need neli riiki määrasid hellenistliku maailma poliitilise arengu kuni Rooma vabariigi vallutusteni 2. sajandil eKr.
Aleksander Suure impeerium ja surm
Aleksander Suure impeerium piirnes Doonau, Aadria mere, Egiptuse, Kaukasuse ja Indusega. Kevadel 323 eKr oli Aleksanderi armee valmis uueks suureks sõjaretkeks Araabiasse, hiljem kavatses Aleksander liikuda Põhja-Aafrikasse. Juuni keskel suri ta aga ootamatult ja kohe algasid diadohhide sõjad tema riigi jagamise pärast. Pärast Aleksandri surma 323 eKr aastal läks impeeriumi juhtimine ta poolvennale, Philippos Arrhidaiosele ja Aleksandri pojale, Aleksander IV'le. Kuna Philippos oli vaimselt haige ja poeg alles imik, nimetati nende asemele kaks regenti, Perdikkas ja Craterus.
Babülonis sõlmitud kokkuleppe alusel jagati impeeriumi alade jagamine Antipater – Makedoonias, Kreekas ja Traakias; Perdikkas – Aasias; Antigonus – Früügias, Pamfüülias ja Lüükias; Eumenes – Paphlagonias ja Kapadookias; Ptolemaios – Egiptuses; Lysimachos – Traakia ja Joonias; Seleukos – Babüloonias.
Esimene Diadohhide sõda (322–320 eKr)
Regent Perdikkasel õnnestus kiirelt ainuvõim endale saada, Perdikkas eemaldas peagi mitmeid oponente, tappes umbes 30 Aleksandri endist kindralit, kes nüüd valitsesid satraapidena üle impeeriumi. 321 eKr röövis Egiptuse valitseja Ptolemaios, Perdikkaselt Aleksander Suure mumifitseeritud surnukeha, mis oli teel kodumaale Makedooniasse, ja mattis selle Aleksandrias. Perdikkas tapeti 321 eKr aastal konflikti ajal Ptolemaiosega oma sõdurite poolt. Uueks regendiks määrati Antipatros ja taas vahetusid satraapiad kindralite vahel.
Antigonos I Monopthalmos üritas koos pojaga Demetrios Poliorketesega rajada Väike-Aasia suurriiki, vallutas diadohhide sõdades 316. aastaks peaaegu kogu Aleksander Suure riigi Aasia-osa ja kuulutas 306 eKr enda koos pojaga kuningaks, kuid kaotas 301. aastal eKr Ipsóse lahingu Früügias Lysimachosele ja Seleukosele, sellest algas Aleksandri riigi lagunemine.
Aleksander Suure Vana-Makedoonia impeerium jagunes pärast Aleksander Suure surma Kreeka ja Makedoonia, Egiptuse, Väike-Aasia ja Aasia osaks ning kujunesid Ptolemaioste (Egiptus), Seleukiidide (Süüria ja Mesopotaamia), Antigoniidide (Make­doonia) ja Attaliidide (Pergamon) hellenistlikud riigid.
Kassandros ja Antigoniidid Makedoonias
Antigonos I Monopthalmos (kreeka keeles ükssilm), Aleksander Suure väepealik, Früügia, Lüükia ja Pamfüülia asehaldur üritas koos pojaga Demetrios Poliorketesega rajada Väike-Aasia suurriiki, vallutas diadohhide sõdades 316. aastaks eKr peaaegu kogu Aleksander Suure riigi Aasia-osa. Antigonos I poeg, Demetrios Poliorketes (kreeka keeles linnapiiraja) (umbes 337–283 eKr), vallutas 307 eKr Ateena, võitis 306 eKr Küprose juures Ptolemaiose laevastiku, piiras 305–304 eKr edutult Rhodost, lõpuks aga pöördusid kõik teised diadohhid tema ja ta isa vastu ning nad said lüüa 301. aastal eKr Ipsóse lahingus Lysimachoselt ja Seleukoselt.
300px|pisi|[[Antigoniidide Makedoonia (oranž) aastal 200 eKr]]
Kassandrose surma järel haaras Demetrios Poliorketes võimu Makedoonias (294–288 eKr). Antigonos langes, aga Demetrios põgenes ning suutis ennast lõpuks Makedoonias maksma panna. Siis liitusid tema vastu aga Lysimachos ja Pyrrhos. Aastal 288 eKr saigi ta nende käest lüüa ja põgenes Väike-Aasiasse. Seal hakkas ta sõdima Seleukos I vastu, kuid sai lüüa ja langes vangi, kus ta peagi suri.
Aastaks 276 eKr suutis Demetrios Poliorketese poeg Antigonos II Gonatas Antigoniidide dünastiast uuesti dünastia Makedoonias (ja suuremas osas Kreeka linnriikidest) võimule saada.
Seleukiidid Süürias
Seleukos sai 321 eKr Babüloonia satraapia (Süüria ja Mesopotaamia) asevalitsejaks, kindlustus seal lõplikult 312 eKr ja vallutas seejärel Aleksander Suure endise impeeriumi idaalad kuni Indiani. Seleukos (umbes 358–281 eKr) Seleukiidide dünastiast, Aleksander Suure väepealik, oli Seleukiidide riigi rajaja. Seleukos I Nikator (kreeka keeles võitja) kuulutas enda 305 eKr kuningaks, Ipsóse lahingu tulemusena (301 eKr) omandas Süüria ja pärast Lysimachose võitmist (281 eKr) enamiku Väike-Aasiast. , Seleukiidide riik
India alade kontroll läks Tšandragupta Maurjale, kes oli esimene Maurja keiser ja laiendas hiljem oma valdusi pärast lepet Seleukosega.
Lysimachos Traakias ja Makedoonias
Aleksander Suure väejuht Lysimachos (361–281 eKr) sai 323 Traakia va­litsejaks. Lysimachos kuulutas enda 305 eKr Traakia kuningaks, ta omandas pärast Ipsóse lahingut 301 suure osa Väike-Aasiat ja haaras 287–286 võimu Makedoonia üle. Lysimachos langes võitluses Seleukosega Lüüdias, Kurupedioni lahingus.
Attaliidid Pergamonis
300px|pisi|[[Pergamoni kuningriik aastal 188 eKr]]
Pergamoni alad Väike-Aasia lääneosas kuulus esialgu Seleukiididele. Pergamoni sõltumatule riigile pani aluse piirkonna asevalitseja, eunuhh Philetairos (u 343−263 eKr), kes pälvis Seleukiidide riigi valitseja Antiochos I usalduse, sest asus diadohhide sõjas Lysimachose ja Seleukose vahelises konfliktis Seleukose poolele.
Attalos I Soter ajal (241–197 eKr) lõi Seleukiidide nõrgenemine ja terav võitlus Süüria dünastia liikmete vahel võimaluse täielikuks sõltumatuseks ja 237. aastal eKr kuulutas Attaliidide dünastia rajaja Attalos end kuningaks.
Washington Capitals
Washington Capitals on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi asutati 1974. aastal Washingtonis. Oma kodumänge peab klubi Capital One Arenais.
Klubi peatreener on Peter Laviolette.
Praegune koosseis
''Seisuga 22. juuli 2023''
Stukmaņi
Küla on tekkinud endise Stukmaņi mõisa keskuse juurde. Aastatel 2009–2021 jäi asula Pļaviņase piirkonda.
Aastal 2015 oli külas 171 elanikku, aastal 2020 aga 176.
pisi|tühi|Stukmaņi
Uchte
Uchte on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 90,69 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4952 inimest. Vald asub umbes 25 km Nienburgist edelas ja 25 km Mindenist põhjas.
Warmsen
Warmsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 81,61 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3256 inimest.
Transiitreisija
"Transiitreisija" on Vladimir Beekmani 1967. aastal ilmunud romaan.
Romaani peategelased on kaks Pariisi lennuväljal juhuslikult kohtuvat eestlast, kellest üks elab Rootsis, teine Eesti NSV-s. Paaritunnise kohtumise ajal räägivad nad Eesti valikutest Teise maailmasõja ajal ja järel, väliseestlaskonna elust ning vaadetest Nõukogude Liidule.
Claude Pinoteau
pisi|Claude Pinoteau [[Cannes'i filmifestivalil 2011. aastal]] Claude Pinoteau (25. mai 1925 – 5. oktoober 2012) oli prantsuse filmilavastaja ja -produtsent.
Endel Loide
Endel Loide (kodanikunimega Endel Rätsep; 29. november 1900 Vastse-Nursi, Rõuge kihelkond – 10.oktoober 1987 USA) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Claude Pinoteau
Tema vend Jacques Pinoteau on samuti tuntud filmilavastaja.
Endel Loide
1915. aastal arreteeris tsaarivõim ta Riias (osavõtu tõttu noorte salaorganisatsiooni tööst, mis taotles Eesti iseseisvust) koos Juhan Jaigi ja Rudolf Kuusega ning ta saadeti asumisele Venemaale.
Ta osales Eesti Vabadussõjas (1918–1920). Elas aastani 1944 Sõmerpalu vallas Hänike külas Salumäe talus, mis eraldati Kärgula mõisa maadest (27,68 ha).
Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, aastal 1950 lahkus ta Rootsist USA-sse.
Endel Loide on kirjutanud näidendeid ("Lucifer", "Susanna", "Jumalalilled"), jutustusi ("Heedre Piitre elukäik") ja artikleid teatrikriitikuna (Postimees, Päevaleht).
Ta oli taarausuline ja taarausuelu korraldaja.
Sandra Sillaste
Sandra Sillaste (sündinud 22. detsembril 1999 Võrus) on eesti naissuusahüppaja.
Ta spordib klubis Andsumäe SK. Tema treener on Olev Roots.
Tema nimel on mitmed Eesti naiste suusahüpperekordid, näiteks Mustamäe suusahüppemäel.
Viljandimaa Slaavi Kultuuriühing
Viljandimaa Slaavi Kultuuriühing on Eestis elavate slaavlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Viljandis aadressil Loode tänav 5. Organisatsiooni juhatuse esimees on Nikolai Prjanitšnikov.
Organisatsioon asutati 24. augustil 1990.
Organisatsioon annab välja ajalehte Viljandi (Вильянди).
Edward Albee
pisi|Edward Albee 1961. aastal Edward Franklin Albee (12. märts 1928 Washington – 16. september 2016 Montauk, New Yorgi osariik) oli USA näitekirjanik.
Tema tuntuim näidend on "Kes kardab Virginia Woolfi?" ("Who's Afraid of Virginia Woolf?", 1962). See tegi ta maailmakuulsaks, eriti 1966 valminud ekraniseeringu tõttu, kus peaosi mängisid Elizabeth Taylor ja Richard Burton.
Heinaste raudteejaam
Heinaste raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Limbaži piirkonnas Heinastes.
Aastal 1943 rajasid Saksa väed Heinaste ja Ikla raudteejaama vahele kilomeetri pikkuse tee, mis ühendas Heinaste–Smiltene raudtee Riisselja–Orajõe raudteega ja sealtkaudu Eesti kitsarööpmeliste raudteede võrgustikuga. Hiljem allutati sealne kitsarööpmeline raudtee Balti raudteedevalitsuse Pärnu raudteesõlmele ja seda hakkasid kasutama Pärnust Valmierasse sõitvad rongid. Sealse jaama ehitistest on lisaks jaamahoonele veel säilinud kaubaait ja üks jaama semafor. Jaam suleti aastal 1977.
Riimaru oja
Riimaru oja (ka Kahvena oja ja Käänuoja) on oja Sakala kõrgustiku lääneosas ja Soomaa lõunaosas, halduslikult Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas ning Pärnu maakonnas Saarde vallas, Pale jõe parempoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 7,8 km, valgla pindala 19,4 km², langus 22 m ja lang 2,82 m/km. Oja saab alguse 57,5 m kõrgusel Seruküla külas ja suubub 36,5 m kõrgusel Kanaküla külas paremalt poolt Pale jõkke 3 km kaugusel selle suudmest. Oja voolab ülemjooksul läbi Kahvena looduskaitseala. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kaeveõõs
pisi|Greenside'i kaevanduse mäetööde plaan Kaeveõõs on maavara kaevandamiseks või allmaarajatiste tarbeks rajatud või kaevandamise tulemusena moodustunud tühimik. Kaeveõõsi nimetatakse ka kaevanduskäikudeks. Enne kaevandamist koostatakse mäetööde plaan, millele märgitakse kaeveõõnte asetus.
Kaeveõõsi liigitatakse asendi, asukoha, otstarbe, kasutamisaja ja kasutamisviisi järgi.
Liigitus asendi järgi
pisi|Wallaroo kaevanduse šaht Vertikaalselt rajatud kaeveõõned on pimešaht, gesenk, šaht, šurf, puurauk.
Horisontaalselt rajatud kaeveõõned on stoll, tunnel, kveerslaag, strekk, ort, vahekäik, rööplõõr.
Kallakalt rajatud kaeveõõned on kaldšaht, bremsberg, tõstekallak, liug, ramp, diagonaalstrekk, kaldgesenk, kaldlõõr, kald-inimkäik, kald-stoll, kaldsurf.
Liigitus asukoha järgi
Allmaakaevandamisel tekkinud kaeveõõned on pimešaht, gesenk, šaht, šurf, puurauk, stoll, tunnel, kveerslaag, strekk, ort, vahekäik, rööplõõr, kaldšaht, bremsberg, tõstekallak, liug, ramp, diagonaalstrekk, kaldgesenk, kaldlõõr, kald-inimkäik, kald-stoll, kaldsurf. pisi|Väljak. Turba kaevandamine Valgevenes Avakaevandamisel tekkinud kaeveõõned on karjäär, väljak, tranšee (kaevand), kraav.
Liigitus otstarbe järgi
Ettevalmistuskaeveõõned on kaeveõõned, mis rajatakse kaevandustes paneelide ja korruste avamiseks.
Koristuskaeveõõned on kaeveõõned, kust toimub raimatud maavara eemaldamine.
Uuringukaeveõõned on kaeveõõned, mis on rajatud uuringu eesmärgil. Enamasti on nendeks puuraugud, kaevandid, šurfid.
Liigitus kasutamisaja järgi
Pikaealised ehk kapitaalsed kaeveõõned on kindlat toestatud ning nende eluiga on sama pikk kui kaevanduse või karjääri oma. Toestamiseks kasutatakse ankurdamist ja betoneerimist.
Lühiealisi kaeveõõsi kasutatakse lühiajaliselt kaevise eemaldamise ajal. Toestamiseks kasutatakse ankruid või tugesid.
Liigitus kasutamisviisi järgi
Transpordikaeveõõnte kaudu toimub kaevise, inimeste ja seadmete transport. Transportimiseks kasutatakse mobiilseid masinaid, konveiereid, skippe, konge, rööbastransporti.
Tuulutuskaeveõõsi kasutatakse värske õhu juhtimiseks kaevandusse ja kasutatud õhu väljajuhtimiseks.
Eriotstarbelised kaeveõõsi kasutatakse eriotstarbeliselt. Näiteks lõhkeaineladu, töökoda, söökla.
Allmaakaeveõõnte ristlõiked
Horisontaalsete kaeveõõnte ristlõiked valitakse vastavalt kivimite füüsikalis-mehaanilistele omadustele ning kivimi paiknemisele (kihi paksus, suund, mäerõhk). centre|pisi|419x419px|Kaeveõõnte ristlõiked
Ristkülikukujuline (a) on kõige enam levinud, kui puudub kivi külgsurve. Toestamiseks kasutatakse puittoestikku, ankruid ja segatüüpi toestust (betoonseinad ja -põrandad, metalltalad).
Trapetsikujuline (b) võtab vastu nii vertikaalset kui ka horisontaalset mäerõhku. Toestamiseks kasutatakse puidust, metallist, betoonist toestikku.
Kaarekujulist (d) ristlõiget kasutatakse, et vähendada vertikaalset mäerõhku.
Kaarjat (e) ristlõiget kasutatakse, kui vertikaalne mäerõhk on suurem kui horisontaalne. Toestuseks kasutatakse metallist kaari.
Cane corso
Itaalia corso ehk cane corso on Itaalia koeratõug, keda kasutatakse valve-, jahi- ja seltsikoerana. Ta kuulub FCI koeratõugude klassifikatsiooni järgi 2. rühma (molossid ja molossilaadsed).
Kirjeldus
Itaalia corso on suur molossitüüpi koer. Tal on hea lihaskond ja suur kogu, kuid ta jääb selle juures elegantseks. Ametlik FCI standard näeb ette, et koera ideaalne turjakõrgus on 62–72 cm, emased selle ulatuse madalamas ja isased kõrgemas kasvus. Kaal peaks jääma 45–50 kg piiresse, kuid kogukamatel ja lihaselisematel isenditel võib see ulatuda 70 kg-ni. Üldmulje peaks olema võimas ja tugev. Corso nahk peaks olema suhteliselt pingul, kuigi teatav lõtvus kaelal on normaalne ja lõuajoone alapoolt ilmestab rippuv mokk.
Corso pea on üks tema põhitunnustest. Tema koon peaks olema sama lai kui pikk ja kolmandik terve kolju pikkusest. Selline peasuurus ja -kuju tähendavad, et corsol on äärmiselt tugev hammustus. Tema kõrvad ripuvad loomulikus asendis ettepoole, kuid riikides, kus see seadusega keelatud pole, lõikavad paljud kasvatajad need võrdkülgseteks püstise asendiga kolmnurkadeks. Enamikul corsodel on kupeeritud saba. Standardi järgi tuleks saba lõigata neljanda lüli juurest, kuigi tihti kärbitakse seda sellest lühemalt; Itaalia FCI standardi järgi loetakse seda diskvalifitseerivaks veaks.
Corsodel on kaks põhilist värvust: must ja hirvepunane. Lubatud on ka nende värvide helendused: sinine, erinevad hallid, liivavärv. Tavaline on brindle, mis võib olla varieeruva tugevusega. Hirvepunane võib ulatuda liivavärvist punase ja beežini. Kõikidel koertel peab olema must nina; sinistel koertel võib see tunduda hallina, kuid peaks olema tumedam kui karvastik. Lubatud on valged markeeringud rinnal, varvastel ning ka lõual ja ninal, eelistatavalt väikesed laigud.
Itaalia corso keskmine eluiga on 10–11 aastat.
Iseloom
Itaalia corsole on kerge õpetada kuulekust, ta tahab meeldida ja saab oma omanikuga väga lähedaseks. Kutsikana peab corso peres olema kindlalt paikapandud hierarhia ja teda tuleb varakult hakata välja õpetama. Ta omandab põhikäsklused kiirelt, keerulisem on corso tugeva kaitseinstinkti ohjamine ja suunamine. Itaalia corso on võõraste suhtes äärmiselt kahtlustav ja agressiooni ei tohiks selle koera puhul kunagi julgustada. Sellele koerale meeldib stabiilne status quo, ta ei pruugi sallida uusi asju, loomi ega inimesi, seega tuleb koera uude keskkonda viies olla ettevaatlik. Üldiselt on corso vaikne tõug, kuid haugub võõraste ja kahtlaste segajate peale. Kõige meelsamini püsib ta omaniku kõrval.
Tõeline corso peaks lähenemise korral püsima kõigutamatuna ja reageerima ainult reaalsele ohule. Kaitseinstinktide tagasi hoidmisel on oluline hea sotsialiseerimine, sest selle puudumisel võib corso näha ohtu kõiges. Hästi sotsialiseeritud koer saab teiste koerte ja võõraste inimestega läbi. Corsod on läbi ajaloo olnud töökoerad, kes vajavad koormust ning tunnevad end hästi just siis, kui neil on ülesanne, mida täita.
Ajalugu
Itaalia corso on püügikoer, keda kasutati veiste ja sigadega ning ka metssigade ja kiskjate jahil. Teda kasutasid ka öövalvurid ja kaarikujuhid ajajatena. Kaugemas minevikus oli tõug levinud üle Itaalia, nagu tunnistavad hulgalised ikonograafilised ja historiograafilised meened.
Narva-Jõesuu Soome-Ugri Kultuuriühing
Narva-Jõesuu Soome-Ugri Kultuuriühing oli Narva-Jõesuus tegutsenud organisatsioon. Organisatsiooni juhatuse esimees oli Pavel Chirkov. Ühingu tegevuse eesmärkide seas oli kergendada Eestis elavate väikeste soome-ugri rahvaste esindajate integreerimist Eesti ühiskonnaga.
Organisatsioon asutati 8. märtsil 1999.
Artemis 1
Missiooni kirjeldus
See on NASA Artemise programmi esimene kosmoselend ning agentuuri Space Launch System (SLS) raketi ja Orioni kosmoselaeva esimene lend. Orioni kosmoselaev on kavandatud 26–42 päeva kestvale missioonile, millest vähemalt kuuel päeval on kavandatud retrograadset tiirlemisel orbiidil ümber Kuu. Seejärel naaseb Orioni kosmoselaev Maale, siseneb atmosfääri, olles kaitstud soojuskilbiga ning langeb Vaiksesse ookeani. Missioon sertifitseerib Orioni ja Space Launch Systemi järgnevateks lendudeks meeskondadega. Pärast Artemis 1 missiooni lõppemist on eesmärgiks Artemis 2 meeskonnaga kosmoselend Kuu orbiidile ja Artemis 3 missioon näeb ette meeskonnaga Kuu pinnale maandumise.
Kosmoselaeval Orion on kolm astronaudilaadset mannekeeni, mis on varustatud anduritega kiirenduse ja vibratsiooni mõju kohta, samuti spetsiaalsete kiirguse eest kaitsvate vestidega, et saada andmeid nende kiirgustõhususe kohta.
Ajaloost
NASA kavandas Artemis 1 uurimismissiooni 2012. aastal. Missiooni esimene lend ja teine ilma meeskonnata katselend pidid toimuna 2017. aastal. 2013. aasta jaanuaris teatati, et Euroopa Kosmoseagentuur hakkab ehitama Orioni kosmoseaparaadi teenindusmoodulit. Space Launch Systemi tehniliste muudatuste tõttu ja seoses vahepealse plaaniga viia Orion orbiidile kommertsrakettidega, lükkus missiooni algus edasi. Esimene kosmoselaeva test viidi läbi 2020. aasta jaanuaris ning ka järgnevad testid kulgesid probleemideta. Aasta hiljem, 16. jaanuaril 2021, viidi läbi kaheksas ja viimane katse, kuid mootor lülitus pärast üheminutilist töötamist välja. Viimane katse korraldati uuesti ja edukalt 24. aprillil 2021. aastal.
Missiooni Artemis 1 start oli kavandatud 29. augustiks 2022. aastal, kuid tehniliste ebakõlade ja halbade ilmastikutingimuste tõttu (troopiline torm) lükati stardiaega mitu korda edasi.
Messier 40
pisi|Messier 40 Messier 40 (ka M40 ja Winnecke 4) on kaksiktäht, mis asub Suure Vankri tähtkujus.
Kaksiktähe avastas 1764. aastal Prantsuse astronoom Charles Messier kui otsis Johannes Heveliuse kirjeldatud planetaarudu.
M40, M24 ja M73 on ainsad Messier' kataloogis kirjeldatud objektid, mis pole süvataeva objektid.
Lubatushinnang
Lubatushinnang on keeleteaduses üks nominatiivse modaalsuse põhiliik, hinnangu väljendamine olukorra lubatavusele.
Eesti keeles eristatakse nelja nominatiivse:
Lubatushinnang on deontiline modaalsus.
Lubatushinnangu põhiastmed:
Hinnangu allikad: kõneleja, üldsus, objektiivsed asjaolud, institutsioonid, muud autoriteedid. Hinnang võib olla suunatud kõneakti osalisele, kõneaktist väljaspool seisjale või inimestele üldse.
Deontilist hinnangut sisaldavad käsk (Tule siia!) ja väide (Ravimit tuleb võtta jaopärast), mis kasutatakse inimeste tegevuse suunamiseks. Käsud kasutatakse peamiselt dialoogides ja väited on laialt kasutusel reeglites ja seadustes.
Modaalsushinnanguid sisaldavad oma tähenduses jussiiv ehk möönev kõneviis (Jäägu kõik nii nagu on.) ja imperatiiv ehk käskiv kõneviis (Tulge koos minuga!).
Lubatushinnangu väljendajateks on ka järgmised verbid, mis nõuavad infiniittarindit:
Deontilise modaalsuse väljendajad on modaalverbid ja verbipartikkel las.
Modaalverb pidama märgib kohustatust, võima lubatavust. ''Sa pead siit lahkuma. Sa võid veel magada.''
Verbipartikkel las võib märkida:
Sekundaartarindiga vormistatud situatsiooni modaliseerivad erinevad verbid, noomenid ja adverbid:
Sekundaartarindiga vormistatud situatsiooni modaliseerivad ka:
Kohustatustähendust intensiivistavad:
Tingiva kõneviisi olevik märgib kõigi modaalsete verbide korral subjektiivset, pigem soovitavat kui normeerivat hinnangut. ''Lapsed ei tohiks tänaval mängida. Spordiga peaks tegelema pidevalt. Püksipõlvele tuleks paik peale panna. Te võiksite mind külastada.''
Lubatushinnangut võib sisaldada ka modaliseerimata laused, kui need kirjeldavad mingit tegevust kui üldtunnustatut, õiget, kombekohast, nii et see kehtib üksikjuhul toimimisjuhisena.
Esimest lehekülge ei nummerdata.
Geta (täpsustus)
Geta võib tähendada järgmist:
Phlox
Phlox on 1999. aastal loodud Eesti ansambel. Phlox andis debüütkontserdi 2000. aasta kevadel "Peda Folgil".
Gustav Seen
Gustav Seen (30. märts 1871 – 11. aprill 1943) oli eesti jurist ja ühiskonnategelane.
Seen oli Urvaste kihelkonna Mälle taluperemehe Kusta (Gustav) Seene ja Ann Seene poeg. Lõpetas Tartu Aleksandri Gümnaasiumi 1890. aastal ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cand.jur. astmega 1894. aastal. Oli Riia Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat aastatel 1895–96. Notar Viljandis kuni 1918. aastani. Viljandi-Pärnu Rahukogu esimene esimees, Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimees 1927.-28.a. Vandeadvokaat Viljandis alates 1928. aastast kuni surmani. Ta oli Asutava Kogu liige.
Üliõpilaspõlves agar vanavara ja rahvaluule koguja Jakob Hurdale. Viljandis elades aktiivne ja juhtiv liige haridus-kultuurilistes ühingutes ja ettevõtteis. Oli Viljandi Tuletõrje Seltsi esimees ja kauaaegne linnavolinik. Viljandi Haridusseltsi asutaja ja juhatuse liige. Eriliseks huviks oli aiandus, kus ta aretas võõramaa taimesorte.
Gustav Seene vend Arthur Albert Seen oli raudteeinsener, kes rändas 1917. aasta segastel aegadel Galapagose saarele San Cristobal ja elas seal üksiku eestlasena oma elu lõpuni.
Ajaleht (ajaleht)
pisi|Ajaleht 1913 - esileht Ajaleht oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1913 veebruarist – 1914 jaanuarini Tallinnas kuus korda nädalas.
Mullahingamine
Mullahingamine on ökosüsteemi süsinikuringe integraalne osa, mis toimub atmosfääri ja pedosfääri vahel ning on seotud ökosüsteemi toodangu mitme komponendiga. Mullahingamise protsessi käigus toodavad mullas paiknevad organismid süsinikdioksiidi.
Ajaleht (ajaleht)
Tallinna trükiasjanduse inspektori poolt arestiti ja konfiskeeriti järgmised numbrid: 1913 aastal nr. 200, 219 ja 226 ning 1914 aastal nr. 2.
Mullahingamine
Sellest võtavad osa taimed koos juurtega ja mikroorganismid, kes lagundavad taime ülejääke ja surnud organisme. Mullahingamine on lai mõiste, mida uurivad nii meteoroloogia kui mullateaduse eriala teadlased, kuid enim kuulub teema ökoloogiast pärit aineringe valdkonda. Mullahingamine mõjutab oma mahu ja koostise tõttu palju enam atmosfääri süsinikdioksiidi sisaldust kui ülejäänud süsinikuringe komponendid.
Mullahingamise tähtsus
Muld on oma koostise tõttu väga dünaamiline ja reageerib suure tundlikkusega ümbritseva keskkonna muutustele. Süsiniku sidujana võib muld olla kas CO<SUB>2</SUB> talletaja või allikas. Muld talletab CO<SUB>2</SUB>, kui taimed seovad fotosüneesi käigus oma elutegevuseks rohkem CO2, kui surnud orgaanilise materjali lagundamise ja juurte hingamise käigus atmosfääri tagasi eraldub. Vastupidisel juhul, kui muld muutub allikaks, on atmosfäärile sama mõju, mis fossiilkütuste põletamisel ehk CO<SUB>2</SUB> sisaldus suureneb. Põhjusel, et CO<SUB>2</SUB> on üks üha kiiremini tõusva kontsentratsiooniga globaalset kliima soojenemist põhjustav kasvuhoonegaas, peab paremini mõistma kõiki tema tekkeallikaid. On teada, et puud seovad fotosünteesi käigus atmosfäärist süsinikdioksiidi ja salvestavad süsiniku puu ehituskomponentides: lehtedes, võrsetes, okstes, tüves, juurtes, ja sealt edasi varisena mullas. Seega on võimalik süsiniku sekvestreerimist ehk taandamist detailselt uurides tulevikus paremini hinnata metsa ökosüsteemide tähtsust atmosfääri CO<SUB>2</SUB> kontsentratsiooni ja kliima muutuse reguleerijana.
Süsinikuringe reguleerija
Süsinik on tähtis lülielement kogu eluslooduse koospüsimiseks oma erilise võimega moodustada teiste keemiliste ühenditega tugevaid stabiilseid sidemeid. Globaalne süsinikuringe kui mahukas ja keeruline biogeokeemiline tsükkel hõlmab süsinikdioksiidi vahetust maa biosfääri, atmosfääri, ookeanide ja maakoore vahel. Süsinikuringe algatajaks võib pidada taimede fotosünteetilist protsessi, mille käigus atmosfäärist seotakse süsinikdioksiidi. See toimub tänu taimede autotroofsusele, mis võimaldab neil anorgaanilist ainet endale elutegevuseks vajalikuks orgaaniliseks aineks sünteesida. Taimerakkudes, kloroplastides on selle jaoks olemas klorofüll, mis päikesevalgusest saavate footonite abil käivitab elektroni ja seeläbi prootonite transpordiahelad. Edasi transporditakse süsinik taime ainevahetusprotsesside toimel juhtkimpude kaudu vajalikesse kohtadesse nagu oksad ja juured. Mulda jõuab süsinik peamiselt juurtest ja lahevarisest. Järgmisena hakkavad süsinikku lagundama mikroobid või see talletatakse rabas turbakihti orgaanilise süsinikuna. Mullast eraldub süsinik tagasi atmosfääri mikroobsest, aga ka taimede autotroofsest hingamisest.
Igal aastal neelavad taimed fotosünteesi käigus atmosfäärist süsihappegaasi ligikaudu 120 Pg(1015g)C a−1 brutoprimaarproduktsioonina ja tagasi suundub samal kujul hinnanguliselt 1,7 Pg(1015g)C a−1-ise kaoga (2%). Kogu maal olev muld sisaldab 3150 Pg(1015g)C. pisi|Globaalne süsinikuringe Süsinikuringe on dünaamiline protsess ja inimestel on alates tööstusrevolutsioonist selles mängida aina suurem roll fossiilkütuste põletamise ja metsaraie tagajärjel atmosfääri tõusva CO<SUB>2</SUB> tõttu. Kogus, mida inimesed oma tegevusega praegusel ajal atmosfääri paiskavad, on ligikaudu 7,2 Pg(1015g)C a−1. Sellise kasvu juures on ennustamatu mõju üldisele kliima soojenemisele ning teadlased alles uurivad, kuidas sõltub mullahingamine pikaajalisest temperatuuri muutusest. Teadlased Raich ja Schlesinger kogusid andmeid, mis tõestasid korduvalt, et mullahingamisnäit tõusis kõrgema temperatuuri juures. Kogu süsinikuvaru mullas on hinnanguliselt neli korda suurem atmosfääri süsiniku fondist ning võrreldes niigi ohtliku inimtekkelise süsinikdioksiidiga oleks oluline mõista mullahingamist, et ennustada muutusi globaalses süsinikuringes.
Mineraalainete transport ehk toitainete kättesaadavus
Üheaegselt mullahingamisega toimub mikroorganismidele elutegevuseks vajaminevate ainete transport. Nad lagundavad surnud orgaanilist materjali (SOM), et tagada oma kasvuks piisavalt energiat. Nii toimubki mikroobne hingamine, mille tulemusena eraldub süsihappegaas. Teistpidi on mulla mikroobne aktiivsus esmatähtis orgaanilise aine mineralisatsioonil, mis tagab toitained ka juure hingamiseks. Lämmastik, mis lagunemisel kõdus tekib, seotakse sealsamas samaaegselt mineraalsel kujul mulla koostisse ning see kasvatab mulla absoluutse lämmastiku sisaldust. Sarnaselt, aga teistes mahtudes, toimub ka fosfori ja väävli mineralisatsioon. Oksüdatiivset keskkonda mullas aitavad luua näiteks vihmaussid. Mulla hapniku sisaldus limiteerib mullahingamist ja toitainete transporti.
Kontrollivad tegurid
pisi|Süsiniku vood maakeral Mullahingamine on mõjutatud nende tegurite koosmõjust. Erinevate tegurite koosmõjude tõttu on mullahingamist raske uurida. Lisaks võivad laborikatsete (in vivo) tulemused erineda in situ ehk väliskatsetest. Mullahingamine toimub pedosfääri ja atmosfääri vahel. Mullahingamiseks nimetatakse CO2 eraldumist juurte, mikroobide, mullafauna, lagunemise ja mulla orgaanilise aine oksüdatsiooni tõttu. Kliimamuutused mõjutavad mullahingamist, sest siis võib muutuda mulla süsinikubilanss.
Biokeemilised ja füsioloogilised uuringud näitavad tavapäraselt mullahingamise eksponentsiaalset kasvu madalamas temperatuurivahemikus, mis kulmineerub 45‒50 kraadi Celsiuse juures ja langeb uuesti. Seda suhet kirjeldatakse tavaliselt eksponentsiaalse või Arrheniuse võrrandiga. Samasugust suhet näitab ka Van't Hoffi empiiriline eksponentsiaalne mudel: R=αeβT, kus R on hingamine, α respiratsiooni näit 0 kraadi juures, β on temperatuuri vastuse koefitsient ja T on temperatuur. See kirjeldab mullahingamise kasvu koos temperatuuri tõusuga.
Viimased uurimistulemused hindavad praegust mulla hingamist vahemikus 98±12 Pg a−1 koos aastase juurdekasvuga 0,1 Pg, mis on just nimelt temperatuurist tingitud. Mullahingamise temperatuuri tundlikkus varieerub mulla erinevate komponentide vahel. Arvatakse, et madalam temperatuur ja varjamine päikese eest on üks teguritest, mis suurendab mulla orgaanilist ainet. Mullahingamise jaoks on vesi asendamatu tegur, sest vesi on eluks vajalik maa-alustele mikroorganismidele ja juurtele. Mullahingamine on väiksem kuivades tingimustes ja saavutab maksimumi alates keskmisest niiskuse tasemest, kuni see hakkab jälle langema ja eraldab hapnikku. See võimaldab anaeroobsed tingimused säilitada ja suruda alla aeroobsete mikroobide aktiivsuse. Paljud mikroorganismid omavad strateegiaid kasvuks ja ellujäämiseks väikese mullaniiskuse tingimustes. Suure mullaniiskuse tingimustes võtavad bakterid sisse liiga palju vett, põhjustades nende rakumembraani lüüsumist või murdumist. See võib ajutiselt aeglustada mullahingamist.
Temperatuur
Mullahingamine on mõjutatud kliimamuutustest, näiteks isegi ühe- või kahekraadine õhutemperatuuri tõus kevadel heitlehistes metsades võib viia muutusteni lehesuuruses ja fotosünteesis. Näiteks kliimamuutusi simuleeriva katse tulemustest nähtub, et soojendamine suurendab orgaanilise aine lagunemist ja seoses sellega CO2 lendumist atmosfääri, mistõttu tekib positiivne ehk kiirendav tagasiside edasistele kliimamuutustele. Samas võib kõrgem temperatuur suurendada taimedest pärinevat süsiniku sisendit mulda. Kui viimane voog on suurem kui orgaanika lagunemisest tekkiv CO2, on tegemist kliimamuutustele negatiivse tagasisidega. Kuna kogu maakera mullas on ladestunud 2000 Gt süsinikku, siis muutused mullahingamises võivad mõjutada CO2 sisaldust atmosfääris.
Autotroofne (juurehingamine) ja heterotroofne (mikroobne hingamine) erinevad üksteisest, kusjuures viimane pole nii temperatuuritundlik kui esimene. Temperatuur mõjutab kaudselt ka juurte hingamist, põhjustades erinevusi juurte kasvus (soojema temperatuuriga kasvavad mõne taime juured kiiremini). Noorte juurte hingamine on rohkem temperatuurist mõjutatud kui vanade juurte oma. Mullahingamine võib suureneda juurehingamise suurenemise tõttu, sest see moodustab ligikaudu poole kogu mullahingamisest ning on seotud temperatuuri tõusuga.
Niiskus
Mullaniiskus mõjutab mullahingamist otseselt (füsioloogiliste protsesside kaudu) ja kaudselt (substraadi ja O2 difusiooni kaudu). Mullaniiskuse ja mullahingamise vahelist ühesuunalist trendi pole tõestatud, kuid üldiselt on CO2 voog madal kuivades ja liigniisketes tingimustes ning maksimaalne keskmise niiskusega muldades. Liigniiskuses
Laborikatsed ja välikatsed viivad erinevate tulemusteni. Laborikatsetes on saadud maksimaalsed mullahingamise tulemused optimaalse veesisalduse korral, mis on tavaliselt siis, kui makropoorides on veesisaldus väiksem kui õhusisaldus (sest siis on hapniku difusioon hõlbustatud) ning mikropoorides on vahekord vastupidine (hõlbustatud on lahustuvate substraatide difusioon). Kuid välitingimustes mõjutab mulla niiskuse sisaldus mullahingamist ainult väga väikese ja suure niiskusesisalduse korral. Vihmasadude korral toimuvad väga kuivades regioonides muutused mullahingamise suuruses eri põhjustel. Kuna kuival ajal on mullahingamine olnud väike, siis vihm võib viia väga palju suurenenud mullahingamiseni mikroobide elutegevus aktiveerumisel. Mulla kuivamisel mullahingamine väheneb. Eelpooltoodu ei kehti pidevalt niiskete alade kohta. Niiskuse ja mullahingamise seos erineb piirkonniti. Parasvöötme metsades pole niiskus otseselt mullahingamist limiteeriv tegur, aga kuivemate alade niisutamine suurendab mullahingamise voogu, seega sõltub seos algsest mulla niiskusesisaldusest.
Hapnik
Hapniku ja mullahingamise seos sõltub eri teguritest ning mullas elavate aeroobide ja anaeroobide osakaalust. Mullahingamine väheneb juhul, kui mulla niiskusesisaldus on liiga suur, sest siis on hingamisprotsessid hapniku vähesuse tõttu takistatud.
Mulla hapnikusisaldus mõjutab oluliselt juure- ja mikroobihingamist. Näiteks on leitud, et hapniku puudumisel juurehingamist ei toimu. Kuid siiski pole mullahingamine ainult positiivses seoses hapniku kontsentratsiooni tõusuga, sest mullahingamine suureneb ainult kuni 16% O2 kontsentratsioonini.