cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ravila vald (1899)
Ravila vald (aastani 1917 Nikolai vald, saksa keeles Nikolai-Gemeinde) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1899 –1939. Vallamaja asus Vardja külas.
Barisāli jaotis
Barisāli jaotis (bengali বরিশাল বিভাগ, Bariśāl bibhāg) on 1. järgu haldusüksus (jaotis) Bangladeshi lõunaosas.
Jaguneb 6 ringkonnaks.
🇧🇩
Legnano
Legnano on linn Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas città metropolitana di Milanos.
Ajalugu
Siin leidis 1176. aastal Lombardia Liiga ja Friedrich I Barbarossa vägede vahel aset Legnano lahing, mis tähistas gvelfide ja gibelliinide vahelise võitluse kulminatsiooni ja pani punkti imperaatori püüdlustele domineerida Lombardia linnriikide üle. Lahing lõppes Lombardia Liiga ehk gvelfide poole võiduga.
Kirikute loendid
Kirikute loend
Selles loendis on loetletud kirikuhooned (pühakojad). Eesti usuühenduste loend on artiklis  Usuühendused Eestis.
Sinine tund
pisi|[[Tartu tähetorn hommikuse sinise tunni ajal]]
Sinine tund on ajavahemik fotograafias, päeval, hämariku ajal hommikul ja õhtul, mil Päike asub allpool horisonti, ligikaudu 4–6 kraadi allpool silmapiiri, ehk tsiviilhämariku ajal. Seetõttu ei jõua maapinna lähedusse otsest päikesevalgust, vaid ainult hajusvalgus, mis omandab sinaka tooni. Päikesevalgus muutub sinakaks sellepärast, et Päikeselt tuleva valguse spektri punasem osa läbib atmosfääri ning lahkub otse avakosmosesse, valguse sinine spektriosa aga hajub atmosfääris ning jõuab Maa pinnani. Õhtusel ajal leiab sinine tund aset videviku lõpus ning sellele eelneb kuldne tund, hommikusel ajal algab videvik sinise tunniga ning sellele järgneb kuldne tund. Erilise valguse tõttu hindavad sinist tundi kõrgelt ka kunstnikud ja fotograafid.
Fotograafia
Sinise tunni ajal on taevas sügavsinist värvi ning Päikese tõusu või loojumise piirkonnas võib näha erinevaid kollase ja punase toone ja üleminekuid. Üldiselt on linnades sinise tunni ajal hooned ja tänavad valgustatud, seega on see aeg ideaalne linnafotograafia jaoks. Samuti on aeg väga sobilik maastikufotograafia jaoks, kuna taevas on sel ajal palju värvivarjundeid. Kuna sinine tund leiab aset videviku ajal, on see ka hea aeg Kuu pildistamiseks.
Kultuuriline mõju
Kõnekeelne prantsuse ütlus iseloomustab sinist tundi ajana, mil valitsevad segadus ja salapära, kuna on võimatu päris täpselt öelda, kas on päev või öö. Üle maailma on mitmeid restorane, teatreid ja hotelle, mis saanud nime sinise tunni järgi. On ka olemas naistele mõeldud sama nimega parfüüm firmalt Guerlain (1912). Inglise kultuuris tähendas termin "sinine tund" aega, kui pubid ja muud ametlikud joogikohad olid lõunase ja õhtuse lahtiolekuaja vahel suletud. Nüüd on sinine tund Suurbritannias peaaegu kõikjal kaotatud ning pubid on avatud päev läbi.
Füsioloogia
Füsioloogia on bioloogias ja meditsiinis õpetus organismi ja selle elundite talitlusest ja funktsioonidest.
Termini "füsioloogia" võttis kasutusele Jean François Fernel umbes 1525.
Füsioloogia uurijaid nimetatakse füsioloogideks. Füsioloogide hulgas on biolooge (eriti biokeemikuid; biokeemiat nimetati varem füsioloogiliseks keemiaks), arstiteadlasi ja psühholooge.
Füsioloogia põhivaldkonnad
Füsioloogia huvitub bioloogilistest protsessidest ning nende põhjuslikest seostest; ta uurib pigem muutusi ("dünaamikat") kui seisundeid ("staatika").
Füsioloogia toetub füüsikale ja keemiale.
Bioloogias tuuakse eraldi välja taimefüsioloogia ja loomafüsioloogia, kuid füsioloogia uurib ka teisi organisme peale taimede ja loomade.
Inimese füsioloogia on osa meditsiinist.
Füsioloogiale toetub farmakoloogia.
Füsioloogid uurivad fundamentaalseid eluprotsesse erinevatel keerukustasanditel, näiteks:
Patofüsioloogia on füsioloogia haru, mis tegeleb haiguslike seisundiga.
Füsioloogial ei ole selgeid piire anatoomia, biokeemia, molekulaarbioloogia, psühholoogia ja neurobioloogiaga.
Tunnustus
Kõrgeimaks tunnustuseks füsioloogia kaudu peetakse tänapäeval Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda.
Veelikse (Saarde)
Veelikse on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Ervin Õunapuu
Elukäik
Sündinud Raplamaal. Perekond elas Käru mõisas, mis asub alevist kilomeeter väljas jõe kaldal. Mõisas asus kool ja Ervin Õunapuu vanemad olid seal õpetajad. Õppis Käru algkoolis, Rapla Keskkoolis, mille lõpetas 1974. aastal. Kunstihariduse omandas Tartu Kunstikoolis.
Esimese lavakujunduse tegi teatris Vanemuine lavastusele “Südamevalu”, lavastasid Kaarel Ird ja Evald Hermaküla. Ervin Õunapuu on seda meenutanud: "Evald (Hermaküla) nägi sule- ja pliiatsijoonistusi, laotas pildid garderoobis laiali. Ühel hetkel kukkus Evaldi sigareti otsast tuhk ühe joonistuse peale. Nii sündis Egon Ranneti “Südamevalu” kujundus." On töötanud Rakvere teatri peakunstnikuna. Aastatel 1981–2017 on kujundanud üle 100 lavastuse, seal hulgas kaheksa ooperit (Eespere, Orff, Puccini, Sumera, Tamberg, Tšaikovski, Verdi). Töötanud mitmete tuntud lavastajatega sh Mikk Mikiver, Hendrik Toompere juunior, Eva Jörgensen, Toomas Hussar. "Tema lavakujundused on oma nappuses tabavalt täpsed. Sageli must-valges koloriidis – ometi (või just seetõttu) nüansipeened ja väljendusrikkad. Kunstnikule on intrigeerivat külgetõmmet lisanud legend Õunapuust kui sarmikalt pahelisest isikust".
Ervin Õunapuu avaldas oma esimese romaani 1996. aastal. Tema kirjanduslikku loomingut on tõlgitud armeenia, inglise, kreeka, läti, prantsuse, rootsi, saksa, soome, ungari ja vene keelde.
Debüüdi kunstnikuna tegi ta Tartu sügisnäitusel 1977. aastal. Tuntud oma sürrealistlike akvarellidega. Isikunäitused on toimunud Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias, Prantsusmaal jm.
Ervin Õunapuu on Eesti Kirjanike Liidu, Eesti Teatriliidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige.
Teatritöö
Valik kunstnikutöid teatrilavastustes:
Liivimaa talurahvaseadused
Liivimaa talurahvaseadused olid 19. sajandil Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangu jaoks kehtestatud seadused, mis muutsid ja täpsustasid talurahva (peamiselt eestlaste ja lätlaste) õigusi ja kohustusi.
1804. aasta Liivimaa talurahvaseadus
1804. aasta 20. veebruari Liivimaa talurahvaseadusega jäid Liivimaa kubermangu talupojad endiselt pärisorjadeks, kuid neid ei tohtinud enam müüa ega pantida; neid ei tohtinud kinkida maast lahus; nad said omandiõiguse vallasvarale ja võisid maad osta ning omandatud maad võisid edasi pärandada. Talurahva koormised vaadati ümber. 1805. aastal hakkas talurahvaseadus kehtima ka Eestimaa kubermangu talupoegadele.
1809. aastast anti Liivimaa kubermangus kogukonna haldusse magasiaidad.
1819. aasta Liivimaa talurahvaseadus
23. mail 1816 võeti vastu ja 1819. aastal hakkas kehtima Liiwlandi Marahwa Säedus, millega kaotati pärisorjus; talurahvas võis omandada ka kinnisvara; koormistena tuli kasutusele raharent. Loodi talurahvakogukonnad (mõisavallad).
Masin
pisi|Video Eske Rexi joonistusmasinast Masin (ladina machina, vanakreeka mēchanḗ) on mehaanilist liikumist rakendav seade, mis muundab energiat, tööobjekte või informatsiooni, et inimese kehalist või vaimset tööd asendada või kergendada.
Liivimaa talurahvaseadused
1849. aasta Liivimaa talurahvaseadus
1849. aasta Liivimaa talurahvaseadus hakkas kehtima 1850. aasta sügisest, pärast avaldamist eesti ja läti keeles.
Seadus kinnitas, et kogu maa oli mõisnike oma, kuid määras ära selle kasutamisviisi. See osa maast, mis oli seni talupoegade käsutuses, tunnistati talumaaks, mille kasutamine toimus vabalepingu järgi. Seda võis elujõuliste taludena rendile anda, soovitatavalt raha eest või talupoegadele päriseks müüa. Et talupoegadel puudus raha nii suurel hulgal, kavatseti asi korraldada, et müük toimuks osaliselt võlgu mõne rahaasutise finantseerimisel. 1849. aasta seaduse järel nähti ette talumaa kasutamise normaalseks vormiks raharent. Et saada raharendile ülemineku puhul mõisamajapidamise ümberkorraldamiseks tarvilikku raha, nägi 1849. a. seadus ette, Wilhelm Hamilkar von Fölkersahmi (1811–1856) eestvedamisel vastava krediidiasutuse — Talurahva Rentpanga asutamise.
Masin
Liigitus
Kasutusotstarbe järgi jaotatakse masinad energiamasinateks, töömasinateks ja infomasinateks.
Energiamasinad
Energiamasinaid liigitatakse energia muundamise suuna järgi jõumasinateks (annavad mehaanilist energiat) ja muundamismasinateks (muundavad mehaanilist energiat teist liiki energiaks, näiteks elektrigeneraator). Jõumasinad muundavad mingit liiki energiat töö- või muundamismasinate käitamiseks sobivaks mehaaniliseks liikumiseks. Jõumasinad jagunevad omakorda primaarseteks jõumasinateks (muundavad vahetult looduslikke energiavorme, näiteks tuulemootor, hüdroturbiin) ja sekundaarseteks jõumasinateks (kasutavad muundamismasinast saadavat energiat, näiteks elektrimootor).
Liivimaa talurahvaseadused
1849. aasta Liivimaa talurahvaseadus
Seadus reguleeris ka koolikohustust. Koolide ülalpidamine jäi endiselt valdade kohustuseks, kusjuures edaspidi tuli luterlastel kanda oma ja õigeusulistel oma koolide ülalpidamiskulud. Luterlike talurahvakoolide juhtimiseks nähti uue lülina ette kihelkonna koolivalitsus, kuhu kuulusid mõisnikust kirikueestseisja, pastor, kihelkonnakooli õpetaja ja üks valla kohtumeestest. Õigeusukoolide juhtimine jäi õigeusu kiriku ja sinodi hooleks.
==== 1860. aasta talurahva seadus ====
Ignimbriit
Ignimbriit on lõõmpilvest väljasettinud püroklastidest moodustunud vulkaaniline kivim.
Masin
Töömasinad
Töömasinad jagunevad tehnoloogiamasinateks ja teisaldusmasinateks.
Tõlla
Tõlla on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Ignimbriit
Kivimi nimetas 1935. aastal nii Uus-Meremaa geoloog Peter Marshall. Algul nimetati ignimbriidiks vaid tulikuumade püroklastide kokkukleepumisel või "keevitumisel" tekkinud kivimit (eesti keeles on kasutatud ka terminit "keevistuff" ). Tänapäeval sellist piirangut enam ei ole ning ignimbriidiks nimetatakse kõikvõimalikke lõõmpilvest ehk püroklastilisest voolust maha jäänud kivistunud setteid. Ignimbriiti kirjeldati esimest korda Alaskal Katmai vulkaani juures.
Ignimbriit võib olla mitmesuguse keemilise koostisega. Teada on nii basaltseid kui ka ränirikkaid rüoliitse koostisega ignimbriite. Ignimbriidist moodustuvad ignimbriitkatted, mille pindala võib ulatuda tuhandetesse ruutkilomeetritesse. Kõige suurema pindalaga ignimbriitkatted moodustuvad tavaliselt datsiitse ja rüoliitse koostisega ignimbriidist. Selliste ignimbriitkatete tekkimine on seotud väga võimsate plahvatuslike vulkaanipursetega. Näiteks 28 miljoni aasta eest moodustus praeguse USA Colorado osariigi alal 4800 km³ mahuga kivimkeha, mida tuntakse Fish Canyoni tufina. Selle purske käigus moodustus La Garita kaldeera. Ajaloolise aja võimsaim vulkaanipurse on Indoneesias 1815. aastal toimunud Tambora purse, mis tekitas 30 km³ vulkaanilist materjali.
Masin
Infomasinad
Infomasinad teisendavad informatsiooni selle kasutamiseks sobivasse vormi, näiteks kirjutusmasin, trükimasin, printer, plotter, tehnoloogiaprotsessi kontroll- ja juhtimismasin.
Tõlla
1977. aastal liideti Tõlla külaga Neitsiküla.
Masin
Osad
Tänapäeva masinad kujutavad endast mehhatroonikasüsteeme, kus mehaanilised, elektroonilised ja infotehnoloogilised allsüsteemid tagavad tervikliku tööprotsessi.
Tõlla
Tõlla puurauk on siluri Jaani lademe Tõlla kihtide stratotüüp. Viimased on küla järgi ka nime saanud.
Masin
Osad
Masinate olulisteks osadeks on mehhanismid, mis muudavad üht liiki liikumist teiseks. Mehhanism koosneb detailidest, mis on ühendatud koostudeks.
Detail on masina niisugune osa, mille valmistamine ei nõua koostamisoperatsioone. Geomeetrilise konstruktsiooni poolest võivad detailid olla lihtsad (mutter, liist jne) või keerulised (väntvõll, tööpingi kere).
Koost ehk sõlm on toode, mille elemendid on omavahel ühendatud neetliite, keevisliite, keermesliite, liimliite vms teel.
Masinaelemendid on masinate osad (detailid) ja nende lihtsamad koostud.
Arengulugu
Inimkonna vanemaid masinaid, kus esines töövõlli pöörlemisliikumine, paindelemendiga ja vibupingutusega hõõrdülekanne, kus puututi esimest korda kokku laagrite, nende kulumise, elementide tugevuse, jäikuse jms. probleemidega, oli ligi 6000 aastat tagasi leiutatud ürgne vibupuur.
4000 aastat tagasi leiutati ratas ja lohisti asemele tuli käru. Kaevupöör, pottsepakeder, käsikivi ja plokiratas näitasid, et inimene eelistas oma mehhanismides pöörlemisliikumist.
Vana-Kreeka filosoofid Platon ja Aristoteles kirjeldasid kolm ja pool sajandit eKr metalltappe, hammasrattaid, vänti, võlle, liitplokke. Archimedes (287–212 eKr) kirjeldas tigukonveierit, millega tõsteti vett; Vitruvius (1. saj eKr) aga samaks otstarbeks kasutatavat koppkonteinerit.
Renessansiaja kirjanduses kohtab köis- ja rihmülekandeid, keermeid, sidureid. Leonardo da Vinci (1452‒1519) joonistas ristuvate telgedega kruvihammasrattaid, veerelaagreid, kette jpm. Aurumasina leiutamine 18. sajandi lõpus viis masinate tootmisele masinate abil. Tööpinke käitati esialgu pikkade laealuste võllide ja lamerihmülekannete kaudu. Puitelemendid asendusid metalliga. Kui vesiratta võis omal ajal ka silma järgi valmis teha siis masina ja selle elementide konstrueerimiskunst tekkis Boulton-Watti aurumasinate tehases, kus James Watt alustas täpsete jooniste tegemist 1788. aastal. Tehnoloogid eraldusid konstruktoritest ja joonised muutusid tootmise põhidokumentideks 19. sajandi teisel poolel. 19. sajandi 70ndail arendati jalgratta leiutamise käigus välja veerelaagrid ja kettülekanne. Eelmise sajandi alguskümnendeil alanud autode suurtootmine, eriti Henry Fordi konveiertootmine, rajas masstöö traditsioonid ja vastava konstrueerimisstiili. T-mudelit toodeti aastatel 1908‒1927 lihtsatest töökindlatest detailidest üle 15 miljoni eksemplari. Seejuures värviti kered hulk aastaid ainult mustaks. Selle arvu ületas alles Volkswageni "põrnikas" 1972. aastal. Põrnika puhul jõuti osaliselt masinate koostamiseni masinate abil. Sajandivahetuse neetliide asendus enamasti keevisliitega ja näiteks autode puhul automatiseeritud punktkeevitusega.
Rein Müllerson
Rein Müllerson (sündinud 23. märtsil 1944 Tuutaris Leningradi lähedal) on eesti õigusteadlane ja Eesti poliitik, Tallinna Ülikooli juhtivteadur (2014–2017) ja emeriitprofessor (alates 2017).
Elulugu
Rein Müllersoni dokumentides märgitud sünnikoht Leningrad on seotud sõjaväebürokraatiaga, sest tegelikult sündis ta Tuutaris ehk Dudergofis (vene Дудергоф, rootsi Duderhof, soome Tuutari), mis oli ajalooline mõis ja sellest välja kasvanud küla ja lõpuks linnaline asula (vene keeles посёлок) Ingerimaal; tänapäeval asub see Venemaal Krasnoje Selo rajoonis Peterburis. Aastatel 1950–2016 kandis Dudergofi piirkond Možaiski nime (vene Можайский).
Töötanud ÜRO struktuuris: 1989−1992 oli ÜRO Inimõiguste Komitee liige ja 1. jaanuarist 2004 kuni 31. detsembrini 2005 ÜRO peasekretäri erinõunik Kesk-Aasias, mida on kajastanud raamatus "Central Asia: A Chessboard and Player in the New Great Game" (Columbia University Press, 2007).
Rein Müllerson õppis aastatel 1971–1976 Moskva Riiklikus Ülikoolis. 1976–1985 tegeles teadustööga Moskva Riikliku Ülikooli rahvusvahelise õiguse kateedri juhataja prof. G. I. Tunkini juhendamisel, 1979. aastal kaitses Moskvas kandidaadikraadi teemal "Международный договор и национальный закон" ja aastal 1985 kaitses ta Moskvas ka õigusteaduse doktori kraadi teemal "Соотношение и взаимодействие международного публичного, международного частного и национального права (Теоретико-методологическое исследование)". Aastatel 1978–1987 töötas Moskva Riiklikus Ülikoolis õppejõuna (vanemõpetaja ja dotsent) ja 1987–1990 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Riigi ja Õiguse Instituudi rahvusvahelise õiguse teooria sektori juhataja, olles samas 1. jaanuarist 1989 kuni 31. detsembrini 1990 Nõukogude Liidu Ülemnõukogu presiidiumi esimehe Mihhail Gorbatšovi nõunik rahvusvahelise õiguse valdkonnas, kus osales M. Gorbatšoviga seotutel laguneva NSV Liidu jaoks rahvusvahelise õiguse doktriini arendamist. Omaaegset peavoolu toetavate dokumentide ettevalmistamise kõrval tõmbas ta endale rahvusvahelist tähelepanu koostöös kirjutatud artikliga 1987. aastal (Верещетин В.С., Мюллерсон Р.А. Новое мышление и международное право // Советское государство и право, М., 1988, №3, С. 3 – 9), mis tekitas just Läänes huvi juba oma pealkirja poolest, sest kuulutas ju artikli pealkiri uut mõtlemist rahvusvahelises õiguses.
Aastatel 1991–1992 oli Rein Müllerson Edgar Savisaare üleminekuvalitsuses asevälisminister, töötades selle aja jooksul koos nii välisminister Lennart Meri kui ka Jaan Manitskiga ja kuuludes Edgar Savisaare ja Tiit Vähi üleminekuvalitsuse ja lühikest aega ka Mart Laari esimese valitsuse tippametnike sekka.
Alates 1992. aastast töötas õppejõuna Suurbritannias. 1992–1994 London School of Economics and Political Science külalisprofessor. Londonis kirjutas monograafia ""International law, rights and politics : development in Eastern Europe and the CIS" (Routledge, 1994), mis mõjutas positiivselt kindlasti tema valimist 1994. aastal London Ülikooli Kings College rahvusvahelise õiguse professoriks (1994–2009). Londoni Ülikooli King's College'i professorina oil 1999–2009 ajakirja European Journal of international Law toimetuskolleegiumi liige. Klassikalise rahvusvahelise õiguse teooria žanrisse kuulub tema selle perioodi loomingust monograafia "Ordering anarchy : international law in international society" (Springer, 2000). Londonis töötamise perioodil taastas kontakti Eesti kolleegidega, töötades osakoormusega aastatel 2003–2009 Akadeemia Nord rahvusvahelise õiguse õppejõuna (Akadeemia Nord audoktor, 2001).
15. mail 2009 valis eraülikooli Akadeemia Nord juhatus Rein Müllersoni ülikooli rektoriks. Tema ametiaeg algas 1. septembril 2009 ja kestis kuni Akadeemia Nordi liitmiseni Tallinna Ülikooliga. Seejärel oli ta aastatel 2010–2014 Tallinna Ülikooli professor (0,5) ja Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia president (0,5 koormusega). Aastatel 2014–2017 oli ta Tallinna Ülikooli juhtivteadur.
Aastast 1995 kuulub Rahvusvahelise õiguse instituudi (Institut de Droit international) koosseisu, 2013–2015 olles instituudi presidendiks. Aastal 2015 korraldas Institut de Droit international kongressi Eestis Tallinna Ülikoolis. Aastast 2007 tihedas koostöö Hiina kolleegidega, Londonis väljaantava Chinese Journal of International Law, kolleegiumi liige;
Jiaotongi ülikooli (Chi'an, Hiina) mittekoosseisuline professor; ilmusid Rein Müllersoni tööde esimesed tõlked Hiinas; Hiina temaatikat käsitleb ingliskeelsetes publikatsioonides, mida tõlgitud ka eesti keelde.
Ta esines 4. märtsil 2014 Eesti Televisiooni saates "Vabariigi kodanikud", kus väitis, et Venemaa tegevus Ukrainas on ÜRO definitsiooni järgi kindlasti agressioon ega ole kooskõlas rahvusvahelise õigusega, kuid pärast lääneriikide tegevust näiteks Kosovos on Putinil võimalik seda nimetada legitiimseks. Okupatsiooniga seni tegemist ei ole. Venemaa eesmärk olevat luua endale Ukraina näol heatahtlik naaber.
Kaitsepolitseiameti 2017. aasta aastaraamatus kirjutatakse temast: "Veel üks näide Venemaa mõjutustegevusest on 18. septembril 2017 Simferopolis ise ennast rahvusvaheliseks meediaklubiks tituleeriva Format A-33 üritus "USA, Euroopa, Venemaa: ideoloogiate põrkumise geopoliitika". Sel osales Tallinna Ülikoolis töötav Eesti teadlane Rein Müllerson, kes õigustas Krimmi annekteerimist ning avaldas arvamust, et Krimmi juriidiline tunnustamine Lääne poolt ning sanktsioonide tühistamine leiab aset peagi ja ilma suurema kärata."
2019. aastal pälvis ta Venemaa Sõpruse ordeni teenete eest rahu ja sõpruse tugevdamisel rahvaste vahel, viljaka töö eest rahvuste ja rahvaste kultuuride lähenemise ja vastastikuse rikastamise nimel.
Ühiskondlik tegevus
Aastatel 1972–1990 oli ta NLKP liige.
Aastast 2003 Eesti Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 197 häält ja valituks ei osutunud.
Isiklikku
Rein Müllersoni isa Avo Laido (kuni 1937. aastani Artur Lossmann; 29. november 1903 Vanaõue talu, Vana-Vändra vald – 20. september 1990 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten), Nõukogude armees major. Avo Laido onu oli samuti sõjaväelane ja arst meditsiinikindralmajor Arthur Lossmann (1877–1972). Tema õde oli agronoom Alma Martin. Avo Laido lapsed on vanuse järjekorras Argo Laido, Eve Fisher (enne Eve Laido), Don Laido (enne Tõnu Laido), Rein Müllerson, Ülle Laido ja Heili Laido.
Castrop-Rauxel
Castrop-Rauxel on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Recklinghauseni kreisis. Asub Ruhri linnastus; Dortmundi, Bochumi ja Herne naaberlinn.
Linnas oli 19. sajandil seitse söekaevandust. Viimane neist suleti 1984. aastal.
Kaisma valla vapp
thumb|Kaisma valla vapp Kaisma valla vapp on endise Kaisma valla vapp.
Vapp oli kasutusel 13. oktoobrist 1995 kuni 27. oktoobrini 2009, mil ühinesid Kaisma vald ja Vändra vald ühtseks Vändra vallaks.
Vändra ja Kaisma valla liitumislepingus on öeldud: "Kehtima jääb Vändra valla sümboolika. Kaisma valla senise sümboolika kasutamine lõpetatakse liitumise jõustumisest. Kaisma valla senine sümboolika antakse hoiule Vändra vallavalitsusele kuni edaspidise otsustamiseni. Mittevajalikku sümboolikat kandev asi hävitatakse vastava komisjoni otsusel ja vastavalt kehtivale korrale".
Vapi kirjeldus
Kaisma valla vapp on sinine kuldse äärisega vapikilp, mille sinisel väljal on hõbedane kuldse noka ja jalgadega seisev luik. Luige tiivad on tõstetud ja avatud.
Kuldne ääris viitab Pärnumaale ning kilbi sinine värvus märgib Kaisma järvi, luik on vallas väga levinud lind.
Vapi kasutamise kord
Kaisma valla vappi kasutatakse:
Andres Valkonen
Andres Valkonen (sündinud 21. juunil 1951) on eesti helilooja.
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstuse planeerimise alal ning Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli.
Valkonen töötas kuni 1999. aastani Tallinnfilmis muusikatoimetajana.
Tema loodud lauludest on tuntumad "Moonika", "Leib jahtub", "Sa tulid tuppa", "Las jääda ükski mets" ja "Muretut meelt ja südametuld".
Ta on rokkooperi "Põhjaneitsi" kaasautor.
Charles Vyner Brooke
Sir Charles Vyner de Windt Brooke (26. september 1874 London – 9. mai 1963 London) oli kolmas ja viimane Sarawaki valge radža 17. maist 1917 kuni 1. juulini 1946.
Ta oli teise Sarawaki radža Charles Anthony Johnson Brooke'i ja viimase abikaasa Margaret Alice Lili de Windti poeg, kuulutati isa poolt troonipärijaks 31. juulil 1891 ja järgnes troonil tema surma järel 17. mail 1917.
21. veebruaril 1911 abiellus Brooke Sylvia Brettiga.
25. detsembrist 1941 kuni 11. septembrini 1945 oli Sarawak okupeeritud Jaapani poolt, sel ajal oli radža eksiilis Austraalias. Brooke'i võim taastati 14. aprillil 1946, kuid sama aasta 1. juulil loovutas ta Sarawaki Briti kroonile ja temaga lõppes valgete radžade dünastia.
Kopulatsioon
pisi|[[Harilik toakärbes|Harilike toakärbeste kopulatsioon]] Kopulatsioon on sugulisel teel paljunevate loomade suguelundite ühtimine seemendamiseks ja munaraku viljastamiseks.
Angelika Kauffmann
Maria Anna Angelika Katharina Kauffmann (30. oktoober 1741 Chur, Šveits – 5. november 1807 Rooma) oli šveitsi-austria maalikunstnik.
Ta oli tuntud portree- ja ajaloomaalija. Tema portreedes on rokokoo mõjutusi, hilisemates teostes ilmneb klassitsismi mõju.
Angelika Kauffmanni peetakse üheks 18. sajandi huvitavamaks ja tuntumaks naiskunstnikuks. Tema teosed kuuluvad paljude nimekate muuseumide kogudesse ning neist on korraldatud näitusi Roomas, Londonis, Düsseldorfis, Münchenis, Churis ja mujalgi. Eesti-Šveitsi kultuurikoostöö tulemusena toimus 2005. aastal Kadrioru kunstimuuseumis suurejooneline Angelika Kauffmanni teoste näitus.
Varajane looming
Ta sündis Šveitsis Graubündeni kantoni pea- ja piiskopilinnas Churis. Ta oli portretist ja freskomaalija Johann Joseph Kauffmanni (1707–1782) ning vaesunud de Canobia aadliperekonnast pärineva Cleofea Luzi (1717–1757) ainuke laps. Veel samal 1741. aastal asus perekond elama Veltini, siis Comosse ja seal edasi kolis perekond 1755. aastal Milanosse. 1757. aastal suri Angelika ema ning isa ja tütar kolisid isa sünnikohta Schwarzenbergis Austrias.
Schwarzenbergis aitasid isa ja tütar taastada kohalikku kirikut, mis oli tulekahjus tugevalt kannatada saanud. Angelika keskendus altarimaalile ja apostlite maalimisele, isa tegeles üldise sisekujundusega.
1763. aastal asus Kauffmann elama Rooma, tehes pikemaid külaskäike Bolognasse ja Veneetsiasse. Kõikjal austati teda ja hoolitseti tema eest, niihästi tema andekuse kui ka ilu ja sarmi tõttu. Roomas tutvus ta kuulsa antiigiuurija Johann Joachim Winckelmanniga, kes ütles tema kohta: "Teda võib nimetada ilusaks ja laulmises võib ta võistelda meie parimate virtuoosidega." 1674. aastal maalitud portreed inglise näitlejast David Garrickist ja Winckelmannist tõid läbilöögi.
1762. aastast oli Kauffmann Bologna ja Firenze kunstiakadeemia auliige ning 1765. aastal sai temast Rooma Accademia di San Luca (Püha Luuka akadeemia) liige.
Inglismaal
pisi|David Garricki portree Kauffmann oli oma inglise keele oskuse tõttu populaarne ka Itaaliat külastavate inglise turistide seas. Veneetsias töötava Suurbritannia suursaadiku abikaasa leedi Wentworth kutsus ta endaga Londonisse.
1766.–1781. aastal elas ja töötas ta Londonis. Wentworthi nimi avas talle kõrgema seltskonna uksed ja kõikjal võeti teda hästi vastu, iseäranis oli ta soosingus kuninglikus perekonnas.
Kauffmanni ateljeest Londoni Golden Square kvartalis, kus tegutsesid ka tema nimekaimad briti kolleegid Sir Joshua Reynolds ja Allan Ramsay, sai armastatud kooskäimiskoht ja kunstnikust endast kõrgklassi tutvustega seltskonnadaam. Kauffmanni kõige parem sõber oli Sir Reynolds. Reynoldsi märkmeraamatus esineb sageli nimi "miss Angelica" või "miss Angel" ja 1766. aastal Reynolds ka maalis teda. Kauffmann vastas komplimendile, maalides omakorda "Sir Joshua Reynoldsi portree". Teine näide nende lähedasest suhtest oli Kauffmanni versioon Guercino maalist "Et in Arcadia ego", sest seda teemat kasutas Reynolds mõni aasta hiljem, kui maalis proua Bouverie' ja proua Crewe' portreed.
Kauffmann oli üks neist, kes kirjutas alla palvekirjale, millega Inglismaa kuningal George III-l paluti Prantsusmaa kuningliku maalikunsti- ja skulptuuriakadeemia eeskujul avada sarnane akadeemia ka Inglismaal. Kuninglik kunstiakadeemia asutati 1768. aastal ning Kauffmann oli selle asutajaliikmete hulgas üks kahest naisest (teine oli Mary Moser). Kolmas naine, Laura Knight, valiti akadeemiasse alles 1936. aastal. Samal aastal valiti Kauffmann ka Prantsusmaa kuningliku maalikunsti- ja skulptuuriakadeemia liikmeks.
pisi|Luule embab Maalikunsti (1782) pisi|[[Richard Samueli maal oma aja tuntud naiskultuuritegelastest muusadena. Kauffmann istub (1778)]] 1769. aastal ilmus kuningliku kunstiakadeemia esimene kataloog, kus ka Kauffmann ja Moser olid esindatud. Kauffmann oli maalinud selleks "Hektori ja Andromache vestluse" ning veel kolm klassikalise süžeega teost. Kuni 1782. aastani oli ta igal aastal ülevaatenäitusel esindatud ja mõnel koguni seitsme maaliga. Üldiselt olid tema maalid antiigi või allegoorilisel teemal. Oli ka teistsuguseid teoseid, eriti portreid. 1778. aastal valmis maal "Leonardo suremas François I kätel".
1775. aastal kritiseeris Kauffmanni ja Reynoldsi sõprust nende kaasakadeemik Nathaniel Hone oma satiirilisel maalil "Nõid". See ründas tollal moes olnud itaalia renessanss-stiili, naeruvääristas Reynoldsit ja sisaldas Kauffmanni alastikarikatuuri. Kuninglik kunstiakadeemia lükkas maali tagasi ega lubanud seda avaldada. Protestimärgina organiseeris Hone ühemehenäituse, saades sellega esimeseks kunstnikuks Inglismaal, kes isikunäituse korraldas.
1773. aastal määras akadeemia ta üheks Saint Pauli katedraali kaunistajaks. Koos Biagio Rebeccaga maalis ta akadeemia vana loengusaali Somerset House'is.
Kauffmann oli väga hea ajalooliste maalide kunstnik. Kohalik seltskond seevastu oli rohkem huvitatud portree- ja maastikumaalidest, ehkki Mandri-Euroopas oli ajaloomaal 18. sajandil elitaarne ja kõige tulutoovam maalikunsti žanr. Kui Reynolds sai kunstiakadeemia juhiks, püüdis ta ajaloomaali ka Inglismaal populariseerida, aga suurema eduta. See oli üks põhjustest, miks Kauffmann 1781. aastal Mandri-Euroopasse kolis, kuigi ta oli Inglismaa kõrgemas seltskonnas populaarne ja kunstnikuna edukas.
1767. aasta novembris abiellus Kauffmann atraktiivse noormehega, keda Londoni paremas seltskonnas tunti kui Rootsi krahv de Horni. Paraku oli tegemist petise ja valekrahviga ning Kauffmannile nii emotsionaalselt kui ka majanduslikult õnnetu abielu lõppes suure seltskondliku skandaaliga paar kuud pärast selle sõlmimist. 1781. aastal jäi Kauffmann leseks. Lapsi sellest abielust ei sündinud.
Tagasi Itaalias
Hiline teine abielu oma kauaaegse perekonnasõbra, 15 aastat vanema veduudimaalija Antonio Zucchiga (1726–1797) viis Kauffmanni tagasi Itaaliasse. 1781. aastal reisis abielupaar Londonist Veneetsiasse ja sealt edasi Rooma. Roomas ostsid nad endale palazzo, milles oli töötanud saksa klassitsismi suurkuju Anton Raphael Mengs. Kauffmanni salongist sai saksa kunstnike ja haridusreisijate kohtumispaik. Tema sõpraderingi kuulus hulk oma aja väljapaistvamaid ja edumeelsemaid talente.
pisi|[[Goethe portree (1787)]] Ajastule omane südamesõprus sidus teda ka Johann Wolfgang von Goethega, kelle sõnade järgi Kauffmann töötas rohkem ja ka saavutas rohkem kui ükski teine kunstnik, keda Goethe tundis, aga oli alati kärsitu ja tahtis teha veelgi rohkem.
Kunstnikuna ei olnud Kauffmannil Roomas konkurenti. Tema tellijate hulka kuulusid oma aja kõige tähtsamad ja mõjukamad Rooma-reisilised kogu Euroopast, aga ka aristokraatide ringkond, näiteks Austria keiser Joseph II, Poola kuningas Stanislaus II Poniatowski ja Vene tsaar Paul I. Suurt vaeva nägi Kauffmanni oma õukonnakunstnikuks meelitamisega Napoli kuninganna Maria Carolina. Kauffmann säilitas sõltumatuse, kuid maalis kuningakoja tellimusel 1783. aastal oma suurima tellimustöö – "Napoli ja mõlema Sitsiilia kuningliku perekonna portreed".
Kauffmannile korraldati suurejoonelised matused, mille peaorganisaator oli Antonio Canova. Tema sarga järel kõndis terve Püha Luuka akadeemia koos arvukate vaimulike ja kunstitundjatega. Nagu Raffaeli, nii kanti ka Kauffmanni matuserongkäigus kaht tema parimaks peetud maali "Kristus Samaaria naisega kaevul" (1769) ja "Taavet ja Naatan".
Veelikse
Veelikse on mitme koha nimi:
Angelika Kauffmann
Tagasi Itaalias
Ka tänapäeval teatakse Angelika Kauffmanni, eriti võrreldes tema kaasaegsetega: 18. sajandi kunst ei ole tänapäeval nii lugupeetud kui varasemate ja hilisemate sajandite kunst.
Kallio kirik
Kallio kirik on kirik Helsingis Kallio linnaosas. Kiriku arhitekt oli Lars Sonck.
Rahvusromantiliste ja juugendlike stiilielementidega kirik valmis aastatel 1908–1912. Sissepühitsemine toimus 1. septembril 1912.
Kallio kirik asub künka otsas ja on 65 m kõrge.
Seksuaalne erutus
Seksuaalne erutus on seksuaalvahekorraga seotud füsioloogiline seisund.
Füsioloogia
Seksuaalse erutuse tunnuseid.
Füsioloogiliselt on seksuaalne erutus organismi ettevalmistav reaktsioon seksuaalvahekorra jaoks. Nii naisel kui ka mehel toimub suguelundites ettevalmistava vedeliku eritumine, mis vähendab hõõrdumist ja sellega toetab seksuaalvahekorra toimumist. Juuresoleval pildil on seksuaalselt erutunud mehe erekteerunud suguelundist eritunud sugutisibulanäärmete sekretsiooni. Nende näärmete nõre on leelise pH-ga lima, mis kaitseb spermat happelise keskkonna eest.
Seksuaalset erutust võivad põhjustada ja soodustada erogeensete tsoonide sihipärane stimuleerimine (eelmäng); seksuaalselt ahvatleva partneri pilk, naeratus, jutt, lähedus või kokkupuude; seksuaalvahekorra või seksuaalsusele viitava tegevuse nägemine või kuulmine; paljastatud kehaosade nägemine või näitamine; erootilised jutud, liigutused, roppused, pildid, hääled, fantaasiad, unistused, mälestused, unenäod, muusika, tants, lilled, lõhnad, maitsed; mitmesugused ained, pikaajaline aseksuaalsus jmt.
Seksuaalset erutust võivad mõningatel juhtudel tekitada ja suurendada ka vägivald, valu, ehmatus, hirm, abitus, piinamine, jõhkrus jmt, kuid võib esineda ka vastupidine – erutus võib täielikult kaduda.
Mitmesuguste parafiiliate puhul võivad seksuaalset erutust põhjustada ka kehaeritised (piim, sülg, uriin, väljaheited, veri); riietusesemed (aluspesu, kingad); materjalid (nahk, kummi, lateks); kohad, isikud, loomad, situatsioonid jne.
Kultuuriline või situatsiooniline kontekst võib koos seksuaalse erutuse tekkimisega põhjustada ka häbi-, süü- või piinlikkustunnet.
Mida tugevam on seksuaalne erutus, seda vastuvõtlikumaks muutub organism seksuaalvahekorrale. Tugev seksuaalne erutus võib viia ejakulatsiooni ja/või orgasmini ka ilma seksuaalvahekorrata.
Seksuaalne erutus tekib ja püsib meestel ja naistel veidi erinevalt.
Ajalugu ja kultuur
Seksuaalset erutust on eri aegadel ja eri kultuurides käsitletud erinevalt.
19. sajandi Euroopas peeti mitmel pool seksuaalset erutust häbiväärseks, eriti naistele. Tugev seksuaalne erutus pidi olema isegi tervisele kahjulik. Viktoriaanlikul Inglismaal püüti hoiduda igasugustest seksuaalsusele viitavatest väljenditest, asendades need eufemismidega. Tabusõnaks muutus näiteks "lauajalg" jne. Abielunaistel soovitati seksuaalvahekorra ajal püsida liikumatult ja "mõtelda Inglismaa peale".
Karakum
Karakum ('must liiv') on mitme kõrbe nimi turgikeelsetes Aasia maades:
Muud tähendused:
Morimondo
Morimondo on vald Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas città metropolitana di Milanos. Asub 30 km Milanost edelas.
Valla keskus on Morimondo. Peale selle on vallas veel Fallavecchia osavald.
Morimondos asub 1135. aastal asutatud tsistertslaste klooster. Kloostri asutanud mungad olid pärit Morimondist Burgundias Prantsusmaal.
Kloostri omaaegset jõukust peegeldab kloostri põhjatiivas asuv imposantne gooti stiilis Santa Maria kloostrikirik. Punastest tellistest ehitatud lihtsa kividekooriga basiilikal on kolm löövi ja silindrilised tellistest laotud nikerdatud kivikapiteelidaga sambad.
Irwin Goodman
pisi|Irwin Goodman 1965. aastal Irwin Goodman (õieti Antti Yrjö Hammarberg; 14. september 1943 Hämeenlinna – 14. jaanuar 1991 Vehkalahti) oli soome laulja ja laulukirjutaja.
Ta tegi üle 200 laulu, mille sõnad kirjutas enamasti Vexi Salmi. Koos teiste kirjutatud lauludega salvestas ta üle 300 laulu. Suur osa tema lauludest on protestilaulud, enamik neist humoristlikud. Paljud laulud rääkisid alkoholist, millega tal endal ka ajuti probleeme oli. Ta laulis ka rahast ja riigivõimust, eriti pärast seda, kui ta 1960. aastatel otsustas edaspidi makse mitte maksta. Tema laulud pilkasid sageli igasugust võimu ja said soomlaste seas väga tuntuks, nii et mõned kõrtsid korraldavad meelelahutuseks lauluvõistlusi "Laula nagu Irwin".
Irwin Goodmani tuntud laulude hulgas on "Rentun ruusu" (1988), "Työmiehen lauantai" (1965), "Ei tippa tapa" (1966), "St. Pauli ja Reeperbahn", "Poing poing poing" (1971), "Vain elämää". Tema valitsusvastaste laulude hulka kuuluvad "Juhlavalssi" ja "Haistakaa paska koko valtiovalta" (1976). Rahast räägivad tema laulud "Raha ratkaisee", "Kun ei rahat riitä", "Meni rahahommat pieleen" ja "Manu vippaa muutama markka". Ta võitis kaks korda Soome populaarseima lauluvõistluse "Syksyn sävel".
Üks tema lauludest "Mutakuono ja lakupelle" on otsesõnu rassistlik. Selles ütleb ta, et kõik "pruunid ja mustad" peaksid Soomest ära minema. Laulukirjutaja Vexi Salmi on siiski öelnud, et ta ei pidanud seda rassistlikuks ja inimesed on sellest valesti aru saanud.
Aastal 2001 tehti temast film "Rentun ruusu".
Paris Hilton
pisi|Paris Hilton (2009) Paris Whitney Hilton (sündinud 17. veebruaril 1981 New Yorgis) on USA ettevõtja, seltskonnategelane, modell, DJ, laulja ja näitleja.
Näitlejakarjäär
Esimeses filmirollis mängis Hilton 1993, alates 2000 on ta mänginud paarikümnes filmis. Sageli on need olnud pisirollid telesarjade osades või tähelepanu mitte äratanud filmides; eriti kehtib see tema karjääri algusaegade kohta.
Ta sai tuntuks, kui 2004 avaldati tema 62 minuti pikkune seksivideo "1 Night in Paris" ("1 öö Parisis"). See video pälvis mitu auhinda, näiteks pälvis see järgmisel aastal AVN auhinna, mida nimetatakse ka porno-Oscariks, kolmes kategoorias: aasta kõige enam müüdud film, aasta kõige enam laenutatud film ja parim turunduskampaania projekt.
Ta on tuntud ka peaosa täitmise poolest teleseriaalis "The Simple Life" ("Lihtne elu"). Kas tema või seriaal nimetati igal aastal 2004–2007 teismeliste valiku auhinna kandidaadiks, kuigi ta neist ühtki ei võitnud. 2004 esitati nad kahes kategoorias: tõsielusarja naistähe ja tõsielusarja kategoorias, 2005 tõsielusarja kategoorias ning 2006 ja 2007 tõsielusarja naistähe kategoorias.
2005. aastal mängis ta õudusfilmis "Vahakujude maja" ("House of Wax"), mille eest nimetati teismeliste valiku auhinna kandidaadiks läbimurderolli kategoorias ja filmiröögatuse kategoorias, võites neist viimase. Ühtlasi nimetati ta MTV filmiauhinna kandidaadiks parima hirmunud esituse kategoorias, aga seda ta ei võitnud. Teisest küljest nimetati see film ka kolmes kategoorias aasta halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks ning võitis neist ühe: Hilton tunnistati halvimaks naiskõrvalosatäitjaks. Kuid paljud kriitikud ja pealtvaatajad arvasid, et filmi parim osa oli Hiltoni kujutatava tegelase surmastseen, ning filmi reklaamimiseks valmistati T-särke kirjaga "SEE PARIS DIE" ("Vaata, kuidas Paris sureb").
2008 mängis Hilton peaosa filmis "The Hottie and the Nottie", mille eest ta pälvis Kuldse Vaarika naispeaosatäitja ja ekraanipaari kategoorias. Filmi arvustused olid üldiselt vaenulikud ja arvustamiskeskkonnas Rotten Tomatoes andis üksnes 5% arvustajatest sellele positiivse hinnangu.
Samal aastal tegi ta kaasa õudus-rokkooper-muusikalis "Repo! The Genetic Opera", kus Hilton ka laulis ja mille eest pälvis Kuldse Vaarika naiskõrvalosatäitjana.
2004. aastal avaldati tema autobiograafia ja 2006. aastal muusikaalbum "Paris".
Isiklik elu
pisi|Paris Hilton (2005)
2007. aastal Larry Kingile antud intervjuus tunnistas ta, et lapsepõlvest alates on tal olnud tähelepanupuudulikkuse häire (Attention Deficit Disorder; ADD), on võtnud ravimeid ja tarbib ravimit Adderall (Paris Hilton: Um. It's Adderall, I think. Anyone who has ADD takes it.)
Paris Hilton on elanud koos paljude meestega ja on ajakirjanduses nii mõnegagi neist lubanud abielluda, aga pole 2023. aasta seisuga veel abielus olnud ja tal ei ole lapsi.
2005. aasta alguses häkkis tema mobiiltelefoni üks 17-aastane Massachusettsi nooruk, kes mõisteti 11 kuuks noortekolooniasse. Tema mobiili kontaktid, milles olid paljude teiste Hollywoodi staaride numbrid, postitas too poiss internetti.
2008. aasta oktoobris käisid Paris Hiltoni kodus vargad. Kurjategijate rühmitus, keda hakati nimetama Bling Ring, murdis sisse paljude Hollywoodi rikaste ja kuulsate kodudesse. Hilton oli nende ohvritest esimene ja kurjategijate sõnul valisid nad Hiltoni esimeseks sellepärast, et pidasid teda lolliks. Vargad avastasid maja võtme uksemati alt, aga seda ei läinud tarvis, sest välisuks oli nagunii lukustamata. Kokku käisid vargad tema kodus 5 korral ning peamiselt varastati rõivaid ja sularaha. Enda sõnul leidsid vargad ka kokaiini. Hilton pöördus politseisse alles viimase varguse järel, kui ära viidi 2 miljoni dollari väärtuses juveele. Kurjategijad vahistati 2009. aasta oktoobris.
Tinkerbell
Tinkerbell (ka Tinkerbell Hilton; 31. oktoober 2002 Ateena, Kreeka – 21. aprill 2015 USA) oli Paris Hiltoni chihuahua tõugu emane koer, kes sai nime Peeter Paani lugude tegelase Tinker Belli järgi. Hilton ostis koera pärast filmi "Legally Blonde" vaatamist 3000 euro eest firma Texas Teacups vahendusel kreeka koerakasvatajalt Andréas Evangelópouloselt.
Hilton esines koos Tinkerbelliga sageli avalikkuse ees. Muu hulgas näeb koera tõsielusarja "Simple Life" kõigil viiel hooajal.
12. augustil 2004 läks Tinkerbell Hiltoni korterisse sissemurdmise tagajärjel kaduma. Tema leidjale lubati 5000 USA dollari suurust vaevatasu. Tinkerbell leiti kuus päeva hiljem. Koeraekspert Charlotte Reed on väitnud, et leitud koer ei ole Tinkerbell, sest kadunud koera küüned olid tumedad, leitud koera omad aga heledad. Suvel 2005 räägiti, nagu Paris Hilton oleks viinud Tinkerbelli oma ema hoolde ning võtnud uue koera – Bambi. Hilton eitas seda raadiointervjuus; Tinkerbelli on nähtud Hiltoni seltsis hiljemgi.
Tinkerbell Hilton on ka raamatu autor – nimelt 2004. aastal ilmus D. Resini poolt Tinkerbelli (autoriseerimata) päevik "The Tinkerbell Hilton Diaries: My Life Tailing Paris Hilton".
Kunstnik Daniel Edwards kujutab oma teosel "Paris Hilton Autopsy" ka Tinkerbelli.
Tinkerbell on tegelane telesarja "South Park" osas "Stupid Spoiled Whore Video Playset", kus ta sooritab enesetapu, et oma perenaisest lahti saada.
P!nki videoklipis "Stupid Girls" esineb Tinkerbelli teisik.
Õigusrikkumisi
pisi|California politsei näofoto Paris Hiltonist (2007) 2006. aasta septembris tabati Hilton autoroolist ja tema vere alkoholisisalduseks mõõdeti 0,8‰, mis oli Californias seadusevastane. Novembris tema juhiloa kehtivus peatati. Jaanuaris mõisteti ta süüdi hooletus juhtimises ning ta sai 36 kuud tingimisi ja 1500 USA dollarit trahvi. 15. jaanuaril tabati ta taas autoroolist, kuigi tema juhiloa kehtivus oli peatatud. 27. veebruaril tabati ta taas kehtetu juhiloaga autoroolist, liiati oli ta sõitnud kiirusega 70 miili tunnis (113 km/h) alas, kus suurim lubatud kiirus oli poole väiksem.
4. mail 2007 mõisteti ta 45 päevaks reaalselt vanglasse. Internetis hakati koguma allkirju selle heaks, et California kuberner Arnold Schwarzenegger talle armu annaks, ja samuti selle heaks, et Schwarzenegger talle armu ei annaks. Mõlemale palvekirjale kirjutasid alla kümned tuhanded inimesed. Hilton kirjutas küll alla üleskutsele, milles toetas armuandmist, aga see ei olnud juriidilises mõttes armuandmispalve ja lõpuks ta armu ei palunudki, vaid kandis oma karistuse ära.
2. juulil 2010 pidas Lõuna-Aafrika Vabariigi politsei Hiltoni kinni jalgpalli MM-i ajal. Ta olevat Hollandi ja Brasiilia jalgpallikoondise vahelise veerandfinaali ajal marihuaanat suitsetanud. Süüdistust tema vastu ei esitatud.
17. juulil 2010 peeti Hilton kinni, kuid lasti peagi lahti Korsikal Figari lennujaamas marihuaana omamise tõttu.
28. augustil 2010 vahistati Hilton Las Vegases kokaiini omamise tõttu. 17. septembril 2010 tunnistas ta end süüdi ja 20. septembril mõisteti talle karistus. Ta alustas kohe oma moe- ja lõhnatoodete reklaamimiseks maailmareisi, kuid juba 21. septembril peeti ta Tokios Narita lennujaamas kinni, sest Jaapanisse ei lasta inimesi, kes on narkokuriteo eest süüdi mõistetud. Ta saadeti USA-sse tagasi ning Hilton tühistas oma reisi, sest näiteks Indoneesias ja Malaisias on selles osas seadused veelgi karmimad.
Eduard Tennmann
thumb|Eduard Tennmann Eduard Tennmann (29. juuli 1878 Peterburi – 19. veebruar 1936 Tartu) oli eesti kirikuõpetaja, publitsist ja esimene eestlasest võrdleva ja süstemaatilise usuteaduse professor Tartu Ülikoolis.
Aastail 1920–1923 töötas Jüri koguduse pastorina, 1923–1932 Maarja-Magdaleena koguduse pastorina.
Aastail 1919–1926 oli dotsent ja aastail 1926–1936 professor võrdleva usunditeaduse alal Tartu Ülikoolis. Eriti huvitasid teda usundipsühholoogia ja usundi ajalugu.
Teoseid
Ta on avaldanud kirjutisi ja uurimusi usundiloo ja usundifilosoofia alalt, aga ka majanduse ja eriti rahandusküsimuste alalt.
Jüris töötamise ajal kirjutas ta "Usuõpetuse lugemiku", millele tegi illustratsioonid graafik Eduard Viiralt samas pastoraadis.
Fotoperiodism
Fotoperiodism ehk fotoperioodiline reaktsioon on taime- ja loomorganismide füsioloogiline (mõnikord ka morfoloogiline) reaktsioon päeva ja öö pikkusele.
Taimede fotoperiodism
Paljudel õistaimedel tagab fotoperiodismi pigment fütokroom, mis aitab taimel ajastada õitsemisaja.
Punase valguse (660 nm) mõjul aktiveerub taimedes fütokroom, kaug-punane valgus (730 nm) aga pärsib fütokroomi aktiivsust. Kuuvalgusel on kaug-punase valguse protsentuaalne kogus suurem kui päikesevalgusel – seega öösel muutub fütokroom järk-järgult inaktiivseks. Pikemate ööde käigus on taim võimeline, lähtudes fütokroomi inaktiivsuse hulgast, hindama öö pikkust.
Üldistatult saab õistaimi tüpiseerida järgmiselt: pikapäevataimed, lühipäevataimed ja päevaneutraalsed taimed.
Pikapäevataimed vajavad edukaks õitsemiseks päevapikkust, mis ületab (kokkuleppeliselt) 12 tundi – see tähendab, et valguseperiood on pikem kui ööperiood. Enamasti õitsevad need taimed (hilis)kevadel või (vara)suvel.
Lühipäevataimed saavad edukalt õitseda, kui ööperiood on pikem valguseperioodist (ehk öö on pikem kui päev). Enamasti õitsevad need taimed hilissuvel, sügisel või talvel.
Päevaneutraalsetele taimede õitsemine ei sõltu fotoperiodismist, mis tähendab, et neil pole oluline päeva ja öö pikkuse suhe. Mõnedel päevaneutraalsetel taimedel on märgatud fotoperiodismi asemel vernalisatsiooni ehk jarovisatsiooni.
Vassili Võrk
Vassili Võrk (varem ka venepäraselt Verk; 22. september 1898 Uuemõisa vald, Saaremaa – 2. mai 1977 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane, polkovnik.
Elulugu
Vassili Võrk sündis Ivan ja Juliana Võrgu perekonnas. Tsaariajal rändas perekond Venemaale.
Enne Punaarmeesse mobiliseerimist elas Stalingradi oblastis Venemaal, omandas lukksepa elukutse.
Teenistus Punaarmees
1944. aastal oli Võrk 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 354. Laskurpolgu ülem.
354. Laskurpolgu eelsalk eesotsas polguülem Vassili Võrguga jõudis esimeste hulgas 22. septembril 1944 sakslastest maha jäetud Tallinna. Kohe pärast Tallinna vallutamist Punaarmee poolt oli ta kolm päeva Tallinna komandant.
Moers
Moersi on ürikutes esmamainitud 9. sajandil. 1300. aastal sai linnaõigused.
Vassili Võrk
Teenistus Punaarmees
Vassili Võrk maeti 5. mail 1977 Tallinna Metsakalmistule.
Liis Nimik
Liis Nimik (sündinud 30. oktoobril 1979 Tallinnas) on eesti filmimonteerija.