cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Hackenschmidt
Euroopa meistrivõistlused
Suvel toimusid Viinis Euroopa meistrivõistlused tõstmises ja maadluses amatööridele. Venemaa 3 esindaja seas oli ka Hackenschmidt. Tõstmises ei arvestatud kaalukategooriaid. Euroopa meistriks tuli 120 kg raskune austerlane Wilhelm Türk. Hackenschmidt kaalus tollal 89 kg. Võistlused toimusid 10 tõsteviisis. Kuigi Hackenschmidt polnud neist kõiki harjutanud, tuli ta ikkagi kolmandaks. Sealjuures püstitas ta ühe käega rebimises maailmarekordi 85,5 kg ning võitis ka ühe käega surumise. Hiljaaegu oli ta püstitanud maailmarekordi kahe käega surumises 116 kg.
Pärast tõstevõistlusi toimunud maadlusvõistlused võitis Hackenschmidt veenva ülekaaluga.
1898
Aasta lõpul tuli Hackenschmidt esimeseks Soome meistriks, seljatades kõik paarkümmend vastast, sealhulgas Soome parima Carl Alléni.
1899
Järelmatšis Venemaa 1898. aasta meistri selgitamiseks võitis Hackenschmidt 16. mail parun Alexander von Schmellingi 25 minutiga. 1899. aasta meistrivõistlustel võitis ta 19. mail finaalis samuti von Schmellingit 46 minutiga. Nähtavasti olid need Hackenschmidti viimased võistlused amatöörina.
Elukutseliste maailmameistrivõistlustel Pariisis Hackenschmidtil ei vedanud. Ta seljatas oma esimese vastase 18 sekundiga ja teise 4. minutil, kuid siis vigastas paremat õlga. Vigastust trotsides jätkas ta, seljatades kolmanda vastase 47 minutiga ja viigistades neljandaga, kuid oli siis sunnitud katkestama. Võistluspaus kestis üle poole aasta.
1900
Mais Peterburis korraldatud spordivõistlustel võitis ta maadluses kõiki väga kiiresti. Samadel võistlustel võitis ta ka kõrgushüppe (155 cm, teine koht 145 cm).
Samal aastal võitis ta tugevama koosseisuga meistrivõistlused Moskvas, Viinis, Dresdenis ja Budapestis, seljatades viimase finaalis võitmatuks peetud 140 kg raskuse türklase Kara Ahmedi (Hackenschmidt 91 kg). Viimane võit tegi ta kõigi ungarlaste lemmikuks, arvestades nende sajanditepikkust vaenu Türgi vastu. Järgnesid võidud Grazis, Nürnbergis ja veel kord Grazis.
1901
Hamburgi turniiril sammus Hackenschmidt taas võidult võidule, kuid kui Saksamaa üks parimaid maadlejaid Heinrich Eberle pärast 20-minutilist maadlust Hackenschmidti vastu jätkamast keeldus, hakkas publik märatsema ja linna politseiülem katkestas meistrivõistlused.
Berliinis jäädvustas saksa kujur professor R. Begas Hackenschmidti lihastiku skulptuuris "Aheldatud Prometheus".
Sügisel võitis Hackenschmidt meistrivõistlused Moskvas. Selle järel andis ta maadlussimultaani, seljatades 7 minutiga 5 Moskva parimat amatöörmaadlejat. Varsti kordas ta seda Münchenis sealsete elukutselistega. Müncheni turniiri finaalis seljatas ta Eberle juba 5. minutil.
1902
Hackenschmidt tõstis Alslebenis selja taga ristatud kätega kükist üles maailmarekordilise 85 kg. Samas sooritas ta ka teise vägitüki: hüppas koos hoitud jalgadega 100 korda järjest üle söögilaua. Ühe päevaga sooritas ta ka järgmised maailmarekordid: 50-kilose tõstepommiga selja taga ristatud kätes tegi ta 50 sügavkükki ning pärast lühikest vaheaega hoidis, käed sirgelt külgedele sirutatud (risti), paremas käes 41- ja vasakus 40,5-kilost raskust. Raskused koosnesid hantlitest, millele oli külge seotud tõstekangi kettaid. Kompaktsete raskuste puhul oleks ta tõenäoliselt enamat suutnud.
Märtsi alguses sõitis ta Suurbritanniasse, kus harrastati ameerika vabamaadlust. Algul oli tal vastaste leidmisega raskusi, sest kardeti kaotada. Siiski lood ajapikku paranesid. Sügisel seljatas ta ühe õhtuga 3 korda populaarse maadleja Tom Cannoni.
Vahel võistles Hackenschmidt ka vabamaadluses.
1904
Antonio Pietri lubas Hackenschmidtile otsida võitmatu vastase. Jaanuaris ilmuski ta Londonisse pika ja jõulise türklase Ahmed Madraliga. Jaanuari lõpus toimunud matšis kulus aga Hackenschmidtil Madrali seljatamiseks kõigest 44 sekundit.
Juuli algul võitis Hackenschmidt USA meistri Tom Jenkinsi Kreeka-Rooma maadluses ja siirdus siis Stockholmist võistlusreisile Austraaliasse ja Uus-Meremaale, kus ainult hilisem Austraalia meister (1906) Clarence Weber suutis talle 10 minutit vastu seista, ülejäänud vastaste alistamiseks kulus keskmiselt 2 minutit. Uus-Meremaa kuulus maoorist maadleja Moana Paratene, aga suutis vastu panna ainult pool minutit.
Austraalias oli üsnagi populaarne kornvelli maadlus, mis toimus püsti vastase kuuest kinni hoides. Kaotuseks loeti maa puudutamist mõlema õla ja ühe reiega või mõlema reie ja ühe õlaga. Hackenschmidt võitis ka selles kõiki, sealhulgas Delhi Nielsenit, kes kuulu järgi oli enne teda võitnud üle neljasaja kohtumise järjest.
Austraalias hakkas Hackenschmidt rohkem vabamaadlust harrastama ja otsustas edaspidi sellele pühenduda. Vabamaadlus oli kõige levinum muidugi USA-s.
1905
4. mail toimus USA-s Madison Square Gardenis revanšmatš Tom Jenkinsi ja Hackenschmidti vahel, sedapuhku vabamaadluses. Hackenschmidt võitis esimese poolaja 31.15-ga ja teise 22.04-ga.
Oktoobri lõpul võitis Hackenschmidt veenvalt Šotimaa meistri Alexander Munro. Kohtumine peeti Glasgow's jalgpalliväljakul 16 tuhande pealtvaataja ees.
1907
Revanšmatš Ahmed Madraliga toimus aprillis vabamaadluses, kus türklast peeti iseäranis tugevaks. Ta polnud selles kellelegi kaotanud. Hackenschmidt võitis esimese poolaja 1.34 ja teise 4.00-ga.
Sügisel hakkas Hackenschmidti põlv end tunda andma ning ta käis kodumaal puhkamas.
1908
3. aprillil toimus Georg Hackenschmidti matš maailmameistri tiitlile Frank Gotchiga, kes oli 1906 võtnud USA meistri tiitli Tom Jenkinsilt ning sellest ajast peale olnud võitmatu.
Enne matši võitis Hackenschmidt Londonis tugeva ameeriklase Joe Roggersi, sooritas siis ringreisi USA idarannikul ning võitis kõiki. USA president Theodore Roosevelt kutsus ta Valgesse Majja, kus ütles talle: «Kui ma ei oleks Ühendriikide president, tahaksin olla Hackenschmidt!»
Gotch ei maadelnud ausalt. Ta küünistas, tagus Hackenschmidti rusikaga näkku, nii et veri voolas, surus pöidlaid silmadesse, puskis peaga. Tema keha oli õlitatud, mistõttu Hackenschmidt ei suutnud ühtki võtet teha. Gotchi juuksed olid sisse määritud teravalõhnalise vedeliku, võib-olla petrooleumiga, mis pani vastase silmad kipitama ja vett jooksma. Kohtunik laskis sellel kõigel sündida. Seda kõike kirjutas USA ajakirjandus pärast matši.
Pärast 2 tundi ja 3 minutit kestnud maadlust, kui Gotch teda poksija kombel rusikatega peksma hakkas, keeldus Hackenschmidt jätkamast ja kohtunik kuulutas võitjaks Gotchi.
1910
Sügisel oli Hackenschmidt taas vormi tõusnud ja võitis kõiki. Ent paar nädalat enne matši Frank Gotchiga vigastas ta taas oma põlve ning läks maadlema vaid seetõttu, et mitte murda lepingut ega laostada võistluse organisaatorit: Chicago suurim pesapalliväljak (30 tuhat istekohta) oli juba välja müüdud. Vigastatuna võitis Gotch esimese poolaja 14.18 ja teise poolaja 5.23-ga.
Selle kohtumisega Hackenschmidti sportlaskarjäär lõppes.
Pärastine elu
Hackenschmidt püsis surmani väga heas füüsilises vormis. 1924 Viinis rebis ta 47-aastaselt nii vasaku kui ka paremaga 60 kg ja surus väga puhtalt 80 kg. 1938 kirjutas ajakiri Välis-Eesti, et ta suudab ikka veel üle söögilaua hüpata ja suuri raskusi tõsta.
Suvel 1958 viibis Hackenschmidt USA-s aukülalisena USA – NSV Liidu maavõistlusel tõstmises ja maadluses. Sel puhul kirjutas USA poksi- ja maadlusajakiri The Ring: "... kuigi Hackenschmidt on juba 80-aastane, ei võiks talle välimuse järgi anda palju üle 55 ning kui ta poleks kiilaspäine, võiks teda pidada veelgi nooremaks. Hackenschmidt on veel heas vormis ja läheb võimlas meeleldi matile, et anda näpunäiteid noortele maadlejatele". Ameerika raskejõustikuajakiri Strength and Health kirjutas: "82. eluaastas olev Georg Hackenschmidt püsib üliinimesena. Tema kehalised võimed 80-ndais aastais mehe kohta on teatud mõttes niisama tähelepanuväärsed nagu olid tema tohutu jõud, areng ja saavutused maailma tšempionatleedina".
Isiklik elu
Inglismaal tutvus Hackenschmidt 1906 maailmakuulsa mustkunstniku Harry Houdiniga ja neist said suured sõbrad. Houdini kutsus ta enda juurde tööle, kuid Hackenschmidt loobus sellest. Houdini tegi temast ka filmi.
1914 abiellus ta prantslanna Racheliga (1892–1987). Nad kolisid pärast Esimese maailmasõja lõppu elama Nizza lähedale ja pärast II maailmasõda Londonisse. Aeg-ajalt (viimati 1926) käisid nad ka Eestis.
Tema hea sõber oli ka inglise kirjanik George Bernard Shaw.
Filosoof ja kirjanik
Hackenschmidt oli täiskarsklane ega suitsetanud. Ta oli taimetoitluse radikaalse haru toortoitluse pooldaja. Ta vältis liha ning keedetud ja küpsetatud toitu.
Ta avaldas oma esimese artikli "Maadlus antiikajal ja tänapäeval" 1903 vene ajakirjas Sport ja esimese raamatu "Kuidas elada" Londonis 1908. See ongi vist tema kuulsaim teos: ainuüksi Inglismaal on sellest ilmunud paarkümmend trükki. 1909 järgnes sellele "Täielik maadluse õpetus".
Pärastpoole pühenduski ta kirjandusele ning alates 1932 avaldas raamatud "Peaaju tagandamine troonilt", "See on sisimast", "Inimene ja kosmiline antagonism mõistuse ja vaimu suhtes", "Eneseparandamine", "Hoiakud ja nende suhe inimavaldustesse", "Teadvus ja iseloom", "Kolm mälu ja unustatavus" ning "Vormisolek ja teie ise". Nii inglise kui ka saksa ajakirjanduses on arvatud, et filosoof Hackenschmidti kuulsus on võrdväärne sportlase Hackenschmidti kuulsusega.
2011. aastal asutati Georg Hackenschmidti raamatuauhind.
Mälestusvõistlused
Alates 1969. aastast korraldatakse Tartus Georg Hackenschmidti mälestusvõistlusi Kreeka-Rooma maadluses.
Perepea
"Perepea" on Ameerika Ühendriikide animeeritud situatsioonikomöödia, mille stsenarist on Seth MacFarlane. Sari räägib perekond Griffinitest, kes elavad väljamõeldud Quahogi linnas, mis on paigutatud USA Rhode Islandi osariiki.
Eestis on joonissarja näidanud TV3 ja TV6.
Tegelased
Pereliikmed:
Peale pereliikmete on teisigi humoorikaid tegelaskujusid.
Huumor
"Perepeas" kasutatakse palju nalju, mis ei lähe n-ö läbiva teemaga kaasa. Üsna tihti meenutab mõni tegelane midagi, mis temaga on enne juhtunud või ütleb midagi, mis on enamasti kas fakt või väide ning selle peale tavaliselt näidatakse videoklippi. Sarjas räägitakse tihti ka otse kaamerasse ja seega läbitakse neljandat seina, s.o niinimetatud sein teatris, raamatus või filmis, mis on tegelaste ja pealtvaatajate vahel.
Jaod
Esimene jagu tuli välja 31. jaanuaril 1999. Sarja tegemist on kaks korda katkestatud (2000 ja 2002), aga siiski jätkatud.
Film
"Perepea" tegelastega on tehtud komöödiafilm "Stewie Griffin: The Untold Story" (2005).
Harilik altee
Harilik altee (Althaea officinalis) on kassinaeriliste sugukonda altee perekonda kuuluv taimeliik. Perekonda kuulub veel 6–12 liiki, mis on levinud Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias.
IATA lennufirmakood
IATA lennufirmakood on kahetäheline kood, millega Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA, International Air Transport Association) tähistab lennufirmasid. Need moodustavad lennu numbri kaks esimest märki (näiteks OV 177: Estonian Airi lend 177 Tallinn-Brüssel). IATA koode kasutatakse näiteks sõiduplaanides, piletite reserveerimisel.
Harilik altee
Levila ja kasvukohad
Harilik altee eelistab niiskeid kasvukohti, teda võib leida näiteks jõgede ja järvede äärest, soodest, lodudelt. Seda saab samuti kasvatada aias ja peenral. Enam levinud on ta Euroopas ja Lääne-Aasias, tema levikuala ulatub idas Lääne- ja Ida-Siberisse. Kasvatatakse Bulgaarias, Venemaal Krasnodari krais, Ukrainas, Ungaris, Belgias jm. Eestis on harilik altee kultuurtaim, harva kasvab metsistunult.
IATA lennufirmakood
IATA koodid ei ole unikaalsed, näiteks kood EZ tähistab nii USA firmat Evergreen International Airlines kui Taani firmat Sun Air of Scandinavia.
IATA koodid asendatakse aja jooksul kolmetäheliste ICAO lennufirmakoodidega.
Harilik altee
Morfoloogia
vasakul|pisi Harilik altee on mitmeaastane rohttaim, millel on viltjaskarvane püstine vars kõrgusega 60–150 cm. Lehed on 3–5 hõlmised, servadel täkilised. Leherootsud on tavaliselt lehelabast lühemad. Alumised lehelabad on laimunajad kuni neerjad südaja alusega, ülemised on piklikmunajad või munajad. Kroonlehed on kahvaturoosad kuni valged, õied kasvavad kahe või kolme kaupa keskmiste varrelehtede kaenlas (läbimõõduga 20–30 mm). Vili koosneb tavaliselt 15–22 osaviljast. Altee õitseb juunist septembrini.
Kasutamine
Droogi (altee juuri) kasutatakse röga lahtistava, pehmendava ja põletikuvastase ravimina ülemiste hingamisteede haiguste korral, samuti gastriitide, koliitide ning mao- ja kaksteistsõrmiksoole haavandite korral. Altee droog sisaldab limaaineid ja seepärast kasutatakse seda nii köha, bronhiidi kui ka trahheiidi ravimiseks. Lisaks toimib droog mao-sooletraktile: tarvitatakse haavandtõve ja ülehappesusega gastriidi korral. Kasutatakse vesitõmmisena, siirupina, pulbrina ja ravimteesegudes jm.
Kosmeetikas valmistatakse õitest ja lehtedest tõmmis, millega pestakse põletikulist nahka ja juukseid. Taime juurtest valmistatakse veel salvi furunkulite ja mädanike vastu, lehtedest aga päikesepõletust leevendavat leotist. Rahvameditsiinis tarvitatakse peale juure ka altee õisi ja pungi. Õieteed valmistatakse neeru- ja kusepõiepõletiku korral. Psoriaasi ravis on altee lehtedel ja õitel leevendav osa. Igemepõletiku ja kurgumandlite põletiku korral kasutatakse kuuma altee tõmmist kurgu ja suu loputamiseks. Külma altee tõmmist kasutatakse kompressina silmade limaskestade ja naha põletiku korral.
Droog
vasakul|pisi Droogina kasutatakse altee lehti ja peajuurt, mida kogutakse 2–3-aastastelt taimedelt. Juuri kogutakse tavaliselt sügisel. Lõigatakse maha peeni ning jämedaid lisajuuri, puitunud varrepoolne osa ning eemaldatakse harud. Lehti kogutakse õitsemise ajal ja enne õitsemist. Altee juurest on saadaval kahesugune droog: esimesel on korgikiht maha kraabitud enne kuivatamist (Althaeae radix), teisel ei ole (Althaeae radix naturale). Kogu droogi moodustavad 10–20 cm pikkused ja 1,5 cm läbimõõduga juuretükid. Maitselt on magus, limajas. Altee lehti kogutakse terve suve jooksul.
Keemiline koostis
Droog sisaldab limaaineid: juurtes 10–20% ja lehtedes 6–12%. Lima koosneb glükaanist ja heteropolüsahhariididest, mis koosnevad D-glakturoonhapest, D-glükuroonhapest, D-galaktoosist, D-glükoosist, L-arabinoosist ja L-ramnoosist. Umbes 10% droogist moodustavad pektiinained, 37% tärklis, 10% sahharoos, kuni 2% rasvõli, kuni 2% asparagiin ning ligi 5% mineraalsoolad, peamiselt fosfaadid. ;.
Ajalugu
Harilik altee oli tuntud kui ravimtaim juba Vanas-Kreekas ja Vanas-Roomas. Alteel oli kindel koht Theophrastose, Diskoridese ja Plinius Vanema annaalides. Keskajal õitses altee kloostriaedades, kust ta levis pikkamööda lihtrahva aeda. Karl Suur (768–814) hindas kõrgelt ravimtaimi ning andis välja määruse, mis kohustas rahvast kasvatama ravimtaimi, nende hulgas oli ka harilik altee. Kuid siis taim unustati ning alles 20. sajandil taasavastati ja lisati farmakopöasse.
Maardla küla
Maardla on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Saare valda.
Lady Gaga
Lady Gaga alustas karjääri New Yorgi kesklinna klubides. Esialgu töötas Gaga eelkõige heliloojana. Oma häälega pälvis ta Akoni tähelepanu, kelle plaadifirmaga Kon Live Distribution Gaga koostööd tegema hakkas.
Lady Gagalt on ilmunud kuus albumit. Debüütalbum "The Fame" ilmus 2008. aasta augustis. Album kogus kiitust ja jõudis mitmes riigis edetabeli tippu. Albumi esimesed kaks singlit "Just Dance" ja "Poker Face" on rahvusvahelised esikohahitid. Teine stuudioalbum "The Fame Monster" anti välja 2009. aasta novembris. Sealt on edetabelite tippe vallutanud singel "Bad Romance". Kolmas album on "Born This Way". Gaga tegi 2014. aastal koostööd džässilegendi Tony Bennettiga ning sündis album, "Cheek To Cheek". Gaga neljas stuudioalbum kannab nime "Artpop", viies album on 2016. aastal avaldatud "Joanne". 2018. aastal jõudis kinodesse film "Täht on sündinud", kus Gaga mängib peaosalist Allyt. Gaga kuues album tuli välja 29. mail 2020 ning kannab pealkirja "Chromatica". 2021 aasta oktoobris ilmub Gagal koos Bennettiga teine duo album "Love for Sale". 2021. aasta novembris linastus film "Gucci tragöödia", kus Gaga mängib Patrizia Reggiani.
Puiga Põhikool
Puiga Põhikool on põhikool, mis asub Võru maakonnas Võru vallas Puigas Võrust lõuna pool.
Lady Gaga
1986–2004. Lapsepõlv ja haridus
thumb|Lady Gaga Rootsis Stefani sündis 28. märtsil 1986 New Yorgis. Ta on itaalia päritolu internetiettevõtja Josephi ja Cynthia (sündinud Bissett) Germanotta vanim laps. Tal on õde Natali, kes sündis 1992 ja hakkas hiljem moodi õppima. Gaga on öelnud, et kuigi tema vanemad olid üsna jõukad, pärinesid mõlemad siiski alamkeskklassist ja mõlemad töötasid väga palju: ema oli kaheksast kaheksani kodust väljas ja isa samamoodi.
Puiga Põhikool
Koolimajast
Puiga Põhikool on välja kasvanud Puiga lasteaiast. 1995. aastal kolis kool sisse praegusesse koolimajja. Koolimaja kõrval on park, kuhu õpilased on ise puid istutanud. 14. oktoobril 2005 täitus Puiga põhikoolil 10. aastat. 21. jaanuaril 2008 alustati Puiga kooli spordihalli, uue arvutiklassi ja jõusaali ehitamist, mis valmisid 2008. aasta lõpus.
Õppeained
Põhikoolile omaselt on tähtsamateks õppeaineteks eesti keel, matemaatika ja inglise keel. Teiseks võõrkeeleks on vene keel. Võru kultuuri säilitamiseks on Puiga Põhikooli tunniplaanis ka võru keele tund.
Lady Gaga
1986–2004. Lapsepõlv ja haridus
Gaga mängis klaverit kuulmise järgi juba nelja-aastaselt ja kirjutas esimese klaveriballaadi 13-aastaselt.
17-aastaselt võeti ta ennetähtaegselt vastu New Yorgi ülikooli Tischi kunstide kooli. Seal õppis ta muusikat ja täiustas laulukirjutamise oskusi, koostades esseesid ja referaate kunsti, religiooni, poliitika ja teiste sotsiaalsete teemade kohta. Tema väitekiri käsitles popartiste Spencer Tunickit ja Damien Hirsti.
Puiga Põhikool
Huvitegevus
Pärast tundide lõppu on õpilastel võimalus käia erinevates huviringides. On võimalik õppida savist, nahast ja teistest materjalidega esemete, kaunistuste ja kujukeste valmistamist, mängida korvpalli ja muid spordialasid. Neil on võimalus ka õppida tantsima ja laulma või hoopis arvutit kasutada. Puiga Põhikoolis on võimalik käia ka kooli raamatukogus.
Lady Gaga
1986–2004. Lapsepõlv ja haridus
Teise kursuse lõpus otsustas ta õpingud katkestada ja keskenduda muusikukarjäärile. Enda sõnul jättis ta maha vanemad, otsis kõige odavama üürikorteri ja sõitis itta, lootes, et keegi teda kuulama vaevub. Isa maksis tema korteri aastaüüri ära tingimusel, et kui soolokarjäärist asja ei saa, läheb tüdruk Tischi kooli tagasi.
Puiga Põhikool
Huvitegevus
Huviringid:
Lady Gaga
2005–2007. Karjääri algusaastad
Muusikaprodutsent Rob Fusari, kes aitas Gagal kirjutada mõningaid varasemaid lugusid, võrdles Gaga häälestiili Freddie Mercury omaga. Fusari pani talle Queeni laulu "Radio Ga Ga" järgi hüüdnimeks Gaga. Stefani hakkas seda kasutama oma lavanimena ja sealt alates ongi ta tuntud kui Lady Gaga.
Olles varem töötanud Famous Music Publishingis laulukirjutaja õpilasena, jätkas Gaga seda tööd ettevõttes Sony/ATV, kui see Famous Music Publishingi ära ostis. Ta kirjutas laule Britney Spearsile ning teistele oma plaadifirma artistidele, kelle hulka kuulusid "New Kids on the Block", Fergie ja "Pussycat Dolls".
Sel ajal avastas Gaga vokaalsed oskused laulja ja helilooja Akon. Akon veenis Interscope-Geffen-A&M esimeest ja tegevdirektorit Jimmy Iovine'i koostama ühislepet, millega Gaga allkirjastaks plaadilepingu ka Akoni plaadifirmaga Kon Live Distribution.
Gaga jätkas koostööd RedOne'iga, kellega ta töötas nädal aega stuudios, et valmis saada lugusid oma debüütalbumile. Nende esimene koos tehtud laul oli "Boys Boys Boys", mis oli inspireeritud "Mötley Crüe" laulust "Girls Girls Girls". Sellest koostööst sündisid rahvusvahelised hittsinglid "Just Dance" ja "Poker Face". Gaga tegi koostööd ka produtsendi ja helilooja Martin Kierszenbaumiga, kellega koos valmis neli lugu, sealhulgas singel "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)".
2008–2011. "The Fame" ja "The Fame Monster"
pisi|Lady Gaga "New Kids on the Blocki" turneel 2008 kolis Gaga Los Angelesse, kus ta tegi tihedat koostööd oma plaadifirmaga, et lõpetada debüütalbum "The Fame", ja moodustas kollektiivi Haus of Gaga, mis tegeles Gaga riietuse, lavakujunduse ja heliga.
Album "The Fame" tõusis esimeseks Austrias, Iirimaal, Kanadas, Saksamaal, Suurbritannia ja Šveitsis ning neljandaks Austraalias ja USA-s. 2009. aasta juuli seisuga oli albumit maailmas müüdud üle kolme miljoni eksemplari. Albumi esiksingel "Just Dance" anti välja 8. aprillil 2008 ning see jõudis edetabeli tippu kuues riigis: Austraalias, Kanadas, Hollandis, Iirimaal, Suurbritannias ja USA-s. Singel oli Grammy auhindade jagamisel üks nominente parima tantsumuusika salvestise kategoorias, kuid ei võitnud seda. Teine singel "Poker Face" väljastati 23. septembril 2008 ja see jõudis edetabelite tippu ligi kahekümnes riigis, sealhulgas kõikidel suurimatel muusikaturgudel. "Poker Face" oli Gaga teine järjestikune esikohasingel Billboard Hot 100 edetabelis 2009. aasta aprillis.
pisi|Lady Gaga oma turneel "The Fame Ball Tour" (2009) Gaga esimene kontserditurnee peaesinejana oli 2009. aasta märtsis alanud "The Fame Ball Tour". Varem oli Gaga osalenud turneel koos Interscope'i popansambliga New Kids on the Block. Gaga avas ka Pussycat Dollsi turnee "The Doll Domination Tour" Suurbritannias ja Austraalias. Tema osalemine turneel võeti hästi vastu ja öeldi isegi, et Gaga ületas peaesineja Pussycat Dollsi. Samal ajal ilmus Gaga kolmanda rahvusvahelise singli "LoveGame" muuvi. Seda keeldus eetrisse laskmast Austraalia telekanal Network Ten, põhjendades otsust sellega, et videos on kujutatud otsest seksuaalset materjali.
thumb|left|Lady Gaga MTV muusikavideote auhinnagalal (2009) 2009. aasta MTV muusikavideote auhinnagalal nimetati Gaga üheksa auhinna kandidaadiks. Need olid aasta video, parima uue artisti, parima naisesineja video ja parima popvideo kategooria "Poker Face'i" video eest ning parima režii, parima montaaži, parimate eriefektide, parima operaatoritöö ja parima režii kategoorias muuvi "Paparazzi" eest. Gaga võitis parima uustulnuka auhinna ja tema "Paparazzi" võitis auhinna parima režii ja parimate eriefektide eest.
Hiljem esines ta meelelahutussaates "Saturday Night Live". Koos Madonnaga tuli esitusele osa tema singlist "Bad Romance".
Samal aastal esitati Gaga Grammy looming kandideerima kolmes kategoorias: singel "Just Dance" parima tantsusalvestise kategoorias ning album "The Fame" aasta albumi ja elektroonilise tantsualbumi kategoorias. Neist võitis ta viimase.
Ameerika muusikaauhinna kandidaadiks nimetati ta neljas kategoorias: aasta esineja, aasta uustulnukas, pop-rokklauljatar ja pop-rokkalbum ("The Fame"). Ühtki nendest ta ei pälvinud.
Vardi
Vardi on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Lady Gaga
2008–2011. "The Fame" ja "The Fame Monster"
Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks nimetati ta kuues kategoorias: naisesineja, uustulnukas, kuulus tantsija, naisesineja album ("The Fame"), kaasahaarav laul ("Just Dance") ja singel ("Poker Face"). Ta pälvis neist ühe: lauluga "Just Dance".
Vardi
Külas asuvad Heimtali mõisa kalmistu ja Rahetsema mänd, küla idaosa läbib endise Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee tamm.
Lady Gaga
2008–2011. "The Fame" ja "The Fame Monster"
Novembris 2009 teatas Gaga albumi "The Fame Monster" väljaandmisest. Album koosnes 8 laulust, mis räägivad kuulsuse pimedamast poolest, mida Gaga koges aastail 2008–2009 reisidel üle maailma. "Bad Romance" oli selle esimene singel. See jõudis Suurbritannias, Kanadas ja Rootsis edetabeli tippu ning esikümnesse USA-s, Austraalias ja Iirimaal. Gaga teatas, et läheb oma teise albumiga turneele "The Monster Ball Tour".
Orlando Engelaar
Orlando Engelaar (sündinud 24. augustil 1979 Rotterdamis) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja.
Lady Gaga
2011–praeguseni. "Born This Way"
Lady Gaga teine stuudioalbum tuli välja 23. mail 2011. Albumi nime avalikustas ta MTV muusikaauhindade jagamisel. Esimene laul albumilt ilmus 11. veebruaril 2011 ja kandis sama pealkirja mis album: "Born This Way".
Orlando Engelaar
Ta on esindanud Hollandit koondisemängudes neljateistkümnel korral.
Vardi
Külast voolab läbi Köökmäe oja, millele on külas paisutatud Rahetsema järv, Kamaveski järv ja Sinialliku kalatiigid. Samuti asuvad külas Turva järv ja Päidre järve põhjapoolne osa. Küla läänepiiril voolab Vardi oja. Lõiguti voolavad küla kirdepiiril Sinialliku oja ja Raudna jõgi.
Lady Gaga
2011–praeguseni. "Born This Way"
20. jaanuaril 2021 esitas tema Joe Bideni inauguratsioonitseremoonial Ameerika Ühendriikide hümni.
Jesper Hoffmeyer
thumb|Jesper Hoffmeyer Jesper Hoffmeyer (21. veebruar 1942 Taanis Slangerupis – 25. september 2019 Kopenhaagenis ) oli taani biosemiootik.
Hoffmeyer sai kandidaadikraadi biokeemia alal 1967 Kopenhaageni ülikoolis.
1967–1968 oli ta Pariisis Collège de France'i Üldise ja Võrdleva Biokeemia Instituudi teadur. Ta alustas õppejõukarjääri 1968 Kopenhaageni Ülikooli Bioloogilise Keemia Instituudi abiprofessorina. Ta sai 1972 professoriks. 1978–1980 oli ta instituudi juhataja.
1985 pälvis Hoffmeyer Poul Henningseni auhinna ja 1991 Mouton d'Ori auhinna. Aarhusi ülikoolist sai ta 2005 filosoofiadoktori kraadi. Alates 2007 oli ta Rahvusvahelise Biosemiootika Ühingu president. Alates 2009. aastast oli ta Kopenhaageni Ülikooli emeriitprofessor.
Hoffmeyeri uuringusuunad on aja jooksul suuresti muutunud. Alguses uuris ta peamiselt biokeemia sotsiaalseid ja poliitilisi mõjusid. 1970. aastatel keskendus ta teaduse seostele tehnoloogia, ökoloogia ja ajalooga. Selle uurimistöö tulemusena ilmus 1982 raamat "Samfundets naturhistorie".
Sel ajal hakkas Hoffmeyer aga uurima hoopis teisi suundi. Need põhinesid kasvaval teadlikkusel asjaolust, et tänapäeva bioloogia ja tehnikateaduste suundumused juhatavad tehnoloogiliste võimaluste piire niisuguses suunas, mis kahjustavad looduslikke süsteeme, sealhulgas inimeste tervist, ning et need suundumused ühtaegu õigustavad ja seadustavad selliseid muutusi. Selle uurimine viis teda teoreetilise bioloogia ja filosoofia suunas. Alates 1990. aastate algusest on ta tegelenud peamiselt semiootilise lähenemisega bioloogias.
Alates 2001. aastast korraldatakse igal aastal rahvusvaheline konverents "Gatherings in Biosemiotics". Hoffmeyer on olnud keskne kuju, püüdes muuta biosemiootikat teadusharudeüleseks arutelukohaks ning kutsunud üles reaal- ja humanitaarteadlasi ühiselt uurima seda, kuidas semiootiline analüüs võib väljendada tänapäevast bioloogilist mõtlemist ning kuidas avastused bioloogias pakuvad üldsemiootikale kindlamat alust tähenduste omaksvõtmise jaoks.
GW
GW võib tähendada järgmist:
Tuisk (perekonnanimi)
Tuisk on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tuisk 494 inimesel: 223 mehel ja 271 naisel. Perekonnanimede levikult on Tuisk meeste puhul 242. kohal ja naiste puhul 213. kohal. Perekonnanimi Tuisk on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,03.
2022. aastal arvati perekonnanimi Tuisk levinud nimede sekka, sest selle kandjate arv oli tõusnud üle 500. Seega keelati nimevahetajatel seda endale perekonnanimeks võtta.
François Boucher
François Boucher (29. september 1703 Pariis, Prantsusmaa – 30. mai 1770 Pariis) oli 18. sajandi Prantsusmaa kunstnik, keda võib pidada rokokoo kõige tüüpilisemaks esindajaks. Boucher oli Louis XV favoriidi Madame de Pompadouri soosik ja Prantsusmaa Kunstiakadeemia direktor.
Francois Boucher' maalid on peamiselt dekoratiivsed, maalide süžee enamasti allegooriline ja maalid ise on kohandatud rokokoo interjöörile.
Elulugu
pisi|left|"Rinaldo ja Armida", [[Louvre]] Francois Boucher sündis 29. septembril 1703 Pariisis. Ta oli vähetuntud Pariisi kunstniku Nicolas Boucher' poeg, oma isa õpipoisina sai Boucher ka esmase kunstialase hariduse. Alates 1721. aastast õppis ta lühikest aega François Lemoyne'i juures dekoratiivmaali ja ornamendi joonistusi, sealt sai ta kaasa oma loomingule omase dekoratiivse maalistiili lembuse.
Sama perioodil teenis Boucher õpingute jaoks raha ka vaselõikaja Jean Françoise juures, kus Boucher tegi vappide ja vinjettide kavandeid ning õppis selgeks vaselõiketehnikad. 1723. aastal võitis Boucher maineka Prix de Rome'i oma teosega "Nebukadnetsari poeg Evil-Merodak vabastab isa poolt vangistatud Joojakimi", kuid tavaliselt võiduga kaasneva auhinna – stipendiumi Roomas õppimiseks – üleandmisega viivitati. Selle tõttu sõitis Boucher 1728. aastal koos Carle van Looga Rooma oma raha eest. Itaalias olles viibis Boucher Prantsuse akadeemia direktori juures, kelle abil pääses Boucher uudistama mineviku ja oma kaasaja kuulsate meistrite loomingut. Siiski pole Boucher' Itaaliast viibimise ajast teada ühtegi maali.
1731. aastal naasis Boucher Pariisi, millest alates muutus ta elukäik tavatult menukaks ja lennukaks. 1731 saabus Boucher'le esimene tellimus kuningakojast. 1734. aastal maalis ta Akadeemia (Académie royale de peinture et de sculpture) liikmeks saamise eesmärgil maali "Rinaldo ja Armida". 1735 nimetati ta Akadeemia erakorraliseks ja kaks aastat hiljem korraliseks professoriks. Pärast Akadeemia direktoriks nimetamist saabusid Boucher'le mitmed tellimused nii õukonnast, kuninga favoriititelt kui ka teistelt aristokraatidelt. 1733. aastal abiellus ta Marie-Jeane Busseau'ga, kes oma ilu ja võluga olevat alati olnud Boucher' muusaks Venuseid maalides.
1735. aastal pöördus Boucher' poole vaibamanufaktuuri direktor Jean-Baptiste Oudry, kelle palvel hakkas Boucher valmistama piltvaipade kavandeid. Need muutusid väga populaarseks ning hiljem sai temast manufaktuuri kunstiline juht. Samuti tegi ta kavandeid Sevres’i portselanimanufaktuurile. 1740. ja 1750. aastatel töötas Boucher Pariisi Ooperis ja Saint-Laurenti teatris dekoraatorina, tegeldes kostüümide ja lavakujundusega, kuid ta jätkas samaaegselt ka õukonnakunsti ja maalimisega üldisemalt.
Boucher'l olid tugevad sidemed õukonnaga tänu Madame de Pompadourile, kellele oli Boucher isiklik kunstnik ja sõber. Selle tutvuse kaudu sattus Boucher ka Louis XV soosingusse, kes 1765. aastal nimetas Boucher' õukonna "esimeseks maalijaks", kuigi selleks ajaks oli Boucher õukonnakunstnik olnud juba pikka aega. Boucher töötas õukonnakunstnikuna kuni oma surmani 1770. aastal.
Boucher' eluaja lõpuaastatel saatis tema loomingut tugev kriitika, sest 1760. aastateks olid valgustusaja ideed nõrgestanud ühiskonnas õukondliku kunsti positsiooni, mille esindajaks Boucher oli. Kriitikast olenemata oli Boucher edukas kunstnik ka oma eluaja lõpul. Francois Boucher suri 30. mai 1770 oma Louvre'i korteris Pariisis.
Looming
pisi|"Diana vann", [[Louvre]] Boucher' enda arvutuste kohaselt kuulus tema nimistusse ligi 10 000 joonistust ja tuhat maali. Tehnikate kasutuses oli Boucher äärmiselt mitmekesine: ta tegeles nii ofortide, joonistuste, maalimise, lavakujunduse, raamatute illustratsioonide kui ka paljude teiste tehnikatega. Ainuke tehnika, millega ta ei tegelenud (ja mis oli levinud tema kaasaegsete seas), oli fresko.
Francois Boucher oli väga edukas ka oma kunsti turundamises, pakkudes oma disaine eri dekoratiivkunstide jaoks alates portselanist kuni gobeläänideni. Tänu töökusele ja stiilide mitmekesisusele levisid Boucher' tööde reprod juba tema eluajal, mille tõttu tema stiil levis nii Prantsusmaal kui ka mujal Euroopas.
Boucher' koloriit on värviküllane, eelistades peamiselt siniseid ja roosakaid toone, mis sobisid hästi rokokoo sisekujundusse. Tema tööde temaatika oli kohane aristokraatlikule publikule: antiikmüütide maalimine rokokoole omases vabas interpretatsioonis. Boucher maalis antiikmütoloogiast vaid stseene ja tegelasi, mis olid seotud armastusega. Mitmetel tema tuntud maalidel on kujutatud Venust. Boucher maalis ka portreesid, žanrimaale ja õukonna stseene. Samuti oli üheks tema lemmikteemaks pastoraalid, mis kujutasid ideaalmaastikku, kus siidriietes lambakarjused olid kujutatud sentimentaalsetes ja erootilistes armastusstseenides.
Johann von Mengede
Johann von Mengede, teise nimega Osthof (ka Mengden; enne 1421 – pärast 1469) oli Liivi ordumeister aastatel 1450–1469.
François Boucher
"Diana vann"
"Diana vann" on Boucher' 1742. aastast pärit õlimaal. Teos kujutab neitsilikku jahijumalannat Dianat pärast jahti puhkamas. Temaga koos on ka nümf, kes aitab Dianat tema rituaalses pesemises. Jahijumalanna Diana on ära tuntav tema atribuutide, juustes oleva kuldse kuusirbi ning oda ja noolte järgi.
Teoses joonistub hästi välja Louis XV aegne ideaalse naise stiil: väga hele jume, väike ümar nägu ja kurvikas figuur. Kuigi tegu on mütoloogilise stseeniga on teos esmalt siiski ülistus naise kehale. Maal ilmestab Boucher' meisterlikku oskust kujutada naise keha äärmise graatsilisuse ja iluga. Naise alasti hele keha on kontrastis intensiivse sinise gobelääni ja looduse rohelusega. Maal ise on tagasihoidlikult sensuaalne ja keha alastust on kujutatud peenetundeliselt, mis on omane ka teistele Boucher' maalidele.
"Rinaldo ja Armida"
pisi|"Rinaldo ja Armida", [[Louvre]] See 1734. aastal Akadeemiasse sisseastumiseks maalitud teos on üks Boucher' tuntumaid, kuid peegeldab vähem tema enda stiili ja rohkem Akadeemia stiililisi ootusi. Juba selles teoses kujutatud taust pole Boucher' loominguline omane, sest teda ei huvitanud arhitektuurilised seaded. Samuti teose üleküllastatud ülesehitus, mis mahutab samale pildile nii kardinad, sambad, lahinguvarustuse, peegli, lilled ja skulptuuri, pole Boucher õhulisemale stiilile kohane. Boucher’le omane stiil kumab läbi teose detailidest, peamiselt naise poosis ja kujutamisviisis, mis näitab Boucher’ oskust kujutada naise ilu ja graatsilisust. Nendes detailides peitub ka selle teose kunstiline tugevus.
Johann von Mengede
Johanni vanemad olid Osthofi, Stypelinghofi ja Greveli juures asunud Ellinghauseni mõisnik Johann von Mengede-Osthof ja Grete. Ta sündis Osthofis Dortmundi lähedal. 1421. aastal on teda märgitud ilmikuna Vestfaalis, seejärel oli ta tõenäoliselt Saksa ordu liige ja võitles Poola ülemvõimu vastu Preisimaal.
Aastatel 1439–1442 oli ta Karksi foogt, seejärel kuni 1450. aastani Tallinna komtuur. Mengede valiti pärast Heidenreich Vincke von Overbergi surma Vestfaali "partei" poolt ordumeistriks ja kõrgmeister pidi seda tunnustama. Hiljem toetas Mengede kõrgmeister Ludwig von Erlingshauseni poliitikat, kuid ei sekkunud otseselt Poola-Preisi konflikti. 1452. aastal sõlmis ta Riia peapiiskopiga Kirchholmi lepingu, millega Riia linna üle kehtestati ühisvalitsus ja lõpetati nii poolteist sajandit kestnud konflikt linna õigusliku kuuluvuse üle.
François Boucher
"Rinaldo ja Armida"
Boucher valis oma Akadeemia vastuvõtu teose temaatikaks just "Rinaldo ja Armida", sest tegu oli Prantsusmaal laialt levinud jutustusega, mida kujutasid ka mitmed temast vanemad ja tuntumad kunstnikud. Sellise teema valikuga asetas Boucher ennast dialoogi nii varasema Euroopa kunsti pilditraditsiooni kui ka oma kaasaegsete meistritega.
Tähtsus
Tänapäeval peetakse Boucher' rokokoomaali parimaks esindajaks. Kunstnikuna defineeris ta terve 18. sajandi maitset, kujutades ja väljendades seda meisterlikult oma loomingus ning isikustades seda ka oma eluga. Boucher' teosed väljendavad 18. sajandile omast ilu hingust ja rokokoole omast hedonistliku kerget ja mänglevat stiili.
Boucher oli väga edukas juba oma eluajal, olles soositud nii patroonide kui ka kogujate seas. Suuremat osa Boucher' karjäärist saatsid kriitikute ülistused. Ta teostest räägiti ilu ja graatsilisuse võtmes ja eriti ülistati tema naiste maalimise ilu.
Pärast Boucher' surma muutus suhtumine temasse negatiivsemaks. Prantsuse revolutsiooni ajal peeti teda langenud kunstnikuks, kes esindas rikutud ühiskonda ja eluvõõrast õukonda. Siiski hakati 18. sajandil tema töid müüma oksjonitel ja jõukatel kogujatel tekkis nende vastu suur huvi. 19. sajandi lõpuks tekkis Boucher' vastu huvi ka Ameerika kogujate seas. 19. sajandi lõpus hakati Boucher’ elu ja loomingut põhjalikumalt ka akadeemiliselt uurima ja taasavastati tema olulisus 18. sajandi kunsti esindajana.
Frederik Stjernfelt
thumb|Frederik Stjernfelt Frederik Stjernfelt (sündinud 6. juulil 1957) on taani semiootik ja kirjandusteadlane, Aarhusi ülikooli semiootikaprofessor ja semiootikakeskuse juhataja (alates 2008), seejärel Kopenhaageni Ülikooli ideeajaloo ja semiootika professor.
Ta on olnud taani kirjanduse ja kultuuri ajakirja Kritik toimetaja (1993–2012). Tegelenud Edmund Husserli filosoofiaga.
Ta on mitmel korral esinenud loengutega Tartus.
Néma
Néma on linn Mauritaanias, Hodh ech Chargui provintsi keskus. Asub riigi kaguosas Mali piiri lähedal.
Linnas on maantee Route de l'Espoir idapoolne ots.
Kagu-Euroopa
pisi|260px|Kagu-Euroopa ja seonduvad piirkonnad {{Legend|#376837|Kitsam määratlus}} {{Legend|#078732|Laiem määratlus}} {{Legend|#ABB03E|Seonduvad piirkonnad}} {{Legend|#AFB26E|Seonduvate piirkondade sisealad}} Kagu-Euroopa on mitteametlik regioon Euroopa kaguosas, mille koosseisu kuuluvad need Ida- ja Lõuna-Euroopa riigid, mis asuvad Balkani poolsaarel, või nendest põhjakaares (Rumeenia ja Moldova), sealhulgas Kreeta saarel ja Küprose saarel.
Marie-Louise O'Murphy
pisi|Marie-Louise O'Murphy. François Boucher' maal (1752) Marie-Louise O'Murphy de Boisfaily (21. oktoober 1737 Rouen – 11. detsember 1814 Pariis) oli Louis XV armuke ja kunstnike modell.
Oma mälestustes kirjutas Giacomo Casanova (1725–98), et avastas tollal 13-aastase tüdruku, kes elas oma näitlejast õe majas. Casanova nimetas teda "ilusaks räpaseks väikeseks olevuseks". Casanova oli rabatud tema ilust, kui tüdrukut alasti nägi, ja laskis oma sõnul ühel saksa kunstnikul 6 luidoori eest teda aktina maalida. Nähtavasti ei ole tegu selle meeldejääva ja provokatiivse portreega, mille valmistas François Boucher, kuigi Casanova kirjelduse järgi oli neiu asend maalil samasugune kui Boucher' omal. Maalil oli tüdruku nimi "O-Morphi", mis oli sõnamäng, sest kreeka keeles tähendab ὄμορφη 'kaunis'. Selle maali saatis Casanova Prantsusmaa kuningale Louis XV-le.
Kuningas kutsus Marie-Louise'i oma lossi, kus temast sai kuninga armuke. Juba 1753 oli tal nurisünnitus, mis kuningat sügavalt kurvastas. 20. mail 1754 sünnitas ta Louis XV-le tütre Agathe Louise de Saint-Antoine'i, kes ristiti samal päeval. 19-aastaselt abiellus Agathe Pariisis Ilmutuse kloostris markii de la Charce'i René Jean de la Tour du Piniga, kes oli sündinud Pariisis 26. juulil 1750. Kuid Agathe suri kõigest 9 kuud hiljem 6. septembril 1774 nurisünnituse tagajärjel. René Jean abiellus uuesti ja sai teisest abielust poja, kes aga suri noorelt 1781.
1754 tegi Marie-Louise vea, mis oli omane paljudele kurtisaanidele: nimelt püüdis ta saada kuninga metressiks ehk ametlikuks armukeseks ja sellelt kohalt tõugata Madame de Pompadouri. See tõi kaasa tema languse õukonnas. Korraldati tema abielu d'Ayat' isanda Jacques Pelet de Beaufranchet'ga, kes oli sündinud 5. märtsil 1728. Abielu sõlmiti Pariisis 27. novembril 1755.
Sellest abielust sündis kaks last. 30. oktoobril 1756 sündis tütar Louise Charlotte Antoinette Françoise, kes suri 6. veebruaril 1759. 22. novembril 1757 sündis poeg Louise Charles Antoine Pelet, hilisem krahv de Beaufranchet, kes sai vabariigi ajal kindraliks ja suri 2. juulil 1812. Juba enne poja sündi langes Jacques de Beaufranchet 5. novembril 1757 Rossbachi lahingus, milles Preisimaa kuningas Friedrich II purustas Prantsusmaa ja Austria ligi 3 korda suurema ühendatud väe.
19. veebruaril 1759 abiellus Marie-Louise Riomis Flaghaci krahvi François Nicolas Le Normant'iga, kes oli sündinud 13. septembril 1725. Mõlemad olid lesed ja kahe peale kokku oli neil pulmade ajal 5 last. 5. jaanuaril 1768 tõi Marie-Louise ilmale tütre Marguerite Victoire'i, kes oli ainus sellest abielust sündinud laps.
Franois Le Normant suri 24. aprillil 1783. 19. juunil 1795 abiellus Marie-Louise uuesti endast 28 aastat noorema Louis-Philippe Dumontiga, kes oli sündinud 17. novembril 1765 ja suri 11. juunil 1853. See abielu ebaõnnestus ja lahutati juba 16. märtsil 1798. Neljandat korda Marie-Louise enam ei abiellunud.
Suure Prantsuse Revolutsiooni ajal O'Murphy vahistati tema sidemete tõttu kuningakojaga, aga suutis ellu jääda. Ta suri 11. detsembril 1814 77-aastaselt.
Kuuni järv
Kuuni järv (ka Kunijärv, Pärsti järv, Pärsti Suurjärv) on looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pärsti külas, Epra–Sürgavere–Klaassepa tee ligidal.
Kirjeldus
Kuuni järve pindala on 17,2 ha, suurim sügavus 6 m ja keskmine sügavus 3,6 m, asudes 92,6 m kõrgusel merepinnast. Järves asub üks saar pindalaga 0,06 ha. Järve veevahetus on 2 korda aastas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Limnoloogilise tüübi järgi on Kuuni järv hüpertroofne ehk ülirohketoiteline järv.
Kuuni järv asub põhja-lõuna suunal. Järve põhjatippu suubub Kirjusilla oja, mis saab alguse Pärsti järvest, lõunapoolsest otsast voolab välja Valuoja.
Kaladest leidub järves särge, latikat, roosärge, ahvenat ja haugi.
Järv on avalikult kasutatav veekogu.
ICAO lennufirmakood
ICAO lennufirmakood on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (ICAO, International Civil Aviation Organization) tähistab lennufirmasid (lennuoperaatoreid). ICAO väljastab igale operaatorile unikaalse kolmetähelise koodi ja kutsungi, mida kasutatakse raadiosides. IATA lennufirmakoodide süsteem, milles tähistused pole unikaalsed, ühtlustatakse aja jooksul ICAO süsteemiga.
ICAO on lennufirmakoode väljastanud alates 1947. aastast. Algul olid koodid kahekohalised ja identsed IATA koodidega. 1980. aastate algul võeti lennufirmade arvu suurenemise tõttu kasutusele kolmetäheliste koodide süsteem. 1987. aastal sai see ametlikuks standardsüsteemiks.
Odivere
Odivere on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Saare valda.
Jonas Quinn
Jonas Quinn on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-Ameerika SyFy telekanali sõjaväeulmepõhises telesarjas "Tähevärav SG-1". Sari näitab sõjaväelist meeskonda, kes uurib galaktikat tulnukate transpordiseadmete abil.
Jonas Quinni kehastab Corin Nemec. Jonas tuleb esimest korda mängu viienda hooaja osas "Meridian". Jonas asendab Daniel Jacksonit SG-1 meeskonnas kuuendal hooajal ning seitsmenda hooaja alguses, viimast korda esineb osas "Fallout".
Salatsi jõgi
pisi|Salatsi jõe suue Salatsis. Salatsi (läti Salaca, saksa Salis) on jõgi Lätis.
See algab Asti järvest Põhja-Lätis ja suubub Salatsi linna juures Liivi lahte.
Salatsi jõgi oli varem suurema osa aastast laevatatav. Põhiliselt kasutati seda metsaveoks. Salatsi suudmes asuvas sadamas lastiti kaup merelaevadele ümber. Sadama juures oli juba V–VI sajandil liivlaste linnus Salatse, aastal 1207 lasi piiskop Albert sinna rajada aga kaubitsemisplatsi, kuna seal oli Riia peapiiskopkonna ainus meresadam. XIV sajandil oli jõe ümbruskond üks Läti alade kaubanduslikult arenenumaid piirkondi. XIX sajandi keskpaigaks oli piirkond seevastu üks Läti majanduslikult vähearenenumaid piirkondi. kus domineerisid karjakasvatus, metsandus ja kalapüük; ka olid jõele ja selle lisajõgedele kerkinud mitmed vesiveskid. Ka oli kadunud Salatsi suudmes asunud sadam. Sajandi lõpus rajati siiski jõe suudmesse uus sadam ja püstitati selle kaitseks muulid.
Claus Emmeche
thumb|Claus Emmeche [[Kavastus keskkonnaeetika seminaril 2006]] Claus Emmeche (sündinud 25. juunil 1956 Taanis) on taani biosemiootik, Kopenhaageni ülikooli Niels Bohri Instituudi Loodusfilosoofia ja Teadusuuringute Keskuse juhataja.
Karula järv
Karula järv (ka: Uue-Võidu järv) on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonna Viljandi valla Karula ja Aindu külas.
Asukoht
Järv asub Sakala kõrgustikul Auksi-Võistre-Karula ürgorus. Järve läänekaldal asub Aindu ja idakaldal Karula küla, küladevaheline piir jookseb piki järve. Viljandi linnast asub järv paar kilomeetrit põhja pool ja jääb Viljandi tee ligidale.
Kirjeldus
Järve pindala on 22,1 ha, pikkus 1,3 km, laius 360 m, keskmine sügavus 4,8 m, suurim sügavus 15 m, kõrgus merepinnast 72,4 m ja valgla suurus 32,2 km² ja vee maht 1 214 000 m³. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Karula järv on põhja-lõunasuunaline, tippudest kitsam ja keskelt laiem. Põhi süveneb järsult, sügavaim koht on laiemas osas idakalda lähedal. Järvest põhja pool asub soostunud ja võsastunud nõgu, mille kaudu voolab järve Uueveski oja, lõuna pool muutub järv sujuvalt kitsamaks ja selle tipust voolab välja Uueveski oja. Lisaks ojale saab järv vett allikatest. Järve põhi on suuremas osas liivane või savine.
Kalastik
Kaladest leidub järves latikat, särge, ahvenat, haugi, koha, linaskit, nurgu, roosärge, kokre ja lutsu.
2018. aastal tehtud uuringu katsepüügiga püüti järvest kümmet liiki kalu, kõige rohkem särge, nurgu ja roosärge. Uuringiga sedastati, et järve sügavamad veekihid on hapnikuvaesed ning kalad liiguvad vaid kaldavööndis ja vee pinna ülakihis. Sellised tingimused ei sobi mitmele kalaliigile.
Looduskaitse
Järve ja seda ümbritseva maastiku kaitseks on loodud Uue-Võidu maastikukaitseala.
Ajalugu
Järve läänekaldal asub Aindu asulakoht, mille algusajaks peetakse hilisrauaaega. Idakaldal asuvad Karula mõisa pea- ja kõrvalhooned. Üle järve on varem ehitatud sild, mis nüüdseks on hävinenud.
Vanajõgi
pisi|Vanajõgi Vanajõe orus. Vanajõgi on jõgi Hiiumaa lääneosas. Jõe pikkus on 8 km, valgla 14,4 km². Vanajõgi voolab välja Tihu Väikejärvest Tihu maastikukaitsealal ja voolab enamasti läände. Alamjooksul voolab ta Vanajõe orus ja suubub Mardihansu lahte.
Jões on forellide koelmuid.
Pirita kalmistu
pisi|Pirita uus kalmistu (2010) pisi|Enn Nurmiste haud Pirita kalmistul (2014) pisi|Jakob Ernesaksa perekonna haud Pirita kalmistul (2014) Pirita kalmistu (ka Pirita uus kalmistu) on kalmistu Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Rummu tee 7a. Ajalooliselt jäi kalmistu Harjumaale Jõelähtme kihelkonda. Kalmistu pindala on 0,75 ha.
Uus kalmistu rajati Viimsi ja Nehatu valla elanikele 1896. aastal, esimesed matused on 1898. aastast.
1930. aastatel korrastati kalmistut ja remonditi piirdeaiad, kuid kõiki plaane (kabeli ehitamine, kalmistu laiendamine jms) ei jõutud teostada.
Kalmistu suleti matmiseks 1977. aastal ning sinna ei eraldata enam uusi matusekohti. 1988. aastast lubatakse taas matta olemasolevatele pereplatsidele.
Pirita kalmistu on kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud ajaloomälestis.