cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bērzaune vasallilinnus
Algusaegadest Liivi sõjani
1354. aastasse dateerib Heinrich von Tiesenhausen vanem oma suguvõsakroonikas (Geschlechts-Deduction) linnuserajamise alguse. Samal aastal alustas mõnedel andmetel Berzaune vasallilinnuse või mõisa omanik Bartholomäus von Tiesenhausen Koknese suguvõsaharust Tartu stifti Kavilda vasallilinnuse ehitust. Tiesenhausenitel olid suured ja sageli lasterikkad suguvõsaharud ning mõnikord tuli ette ka lähisugulaste abielusid. Paljud linnused ja mõisad olid jaotatud kinnispäranditeks või rahalisteks kohustusteks, mida siis omavahel vahetati, panditi ja kus ka koos elati ning seetõttu võis ühel linnusel või mõisal olla pärandi tõttu samaaegselt ka mitu omanikku.
1382 on linnust ürikus esmamainitud, kui 16. oktoobril toimus päranduse jagamine Bartholomaeus Tiesenhauseni ja tema vennapoja, Erglist pärit Johann von Tiesenhauseni (rüütel Hans) vahel. Pärandiobjektid olid Berzaune ja Ergli vasallilinnused.
1396 võttis peapiiskop Johann V von Wallenrode Bartolomaeus ja Johann von Tiesenhausenilt läänitruuduse murdmise tõttu Koknese ja Berzaune piiskopkonnale tagasi. Berzaunele ta 4. juulil 1397 Tiesenhausenite õigused taastas, samuti jäid neile väiksemad maamõisad. Ka said nad õiguse segamatult alustatud (pooleliolevat) Ergli linnust edasi ehitada.
1431. aastal on mainitud linnuse kirikuhärrat.
1457. aastal vasallipäeval Raunas andis piiskop Silvester Stodewescher välja privileegi, kus osa tema suurvasalle (Rosenid, Tiesenhausenid ja Ungernid) nii peapiiskopkonna liivlaste kui ka lätlaste osas said õiguse pärandada lääne 5 põlve edasi nii mees – kui ka naisliinis. Vasallid muutusid mõisnikeks ja tekkis aadel. Peapiiskop sai selle heateo eest suurematelt vasallidelt suure rahalise preemia. Tiesenhausenitele kinnitati ulatuslikud maavaldused peapiiskopkonna 7 idapoolses kihelkonnas, sealhulgas ka Berzaunes.
1469. aastal, vara müümisel pärast päranduse jagamist on kirjeldatud dokumendis linnuse osi: hooneid, väravaid, linnuseesist silda, müüre, valle ja veskitiiki.
1495. aastal müüs Kavilda Bartholomäus von Tiesenhausen oma õe ja naise soovil 30. märtsil linnuse, mõisa (das Stenwerk und den Hof Cawelecht - stenwerk mit dem have) ja lähedal oleva Sova veski (Söwenmöle) 16 500 Riia marga eest taas oma Berzaunest pärit sugulasele Frommholdi pojale Vromholdile (Frommhold von Tiesenhausen).
1522. aasta kohta teatab lossi jagamisel inventariseerimisraamat, et linnuse ühel küljel (idaküljel) olid remter koos köögi ja keldritega, kabel ja küünid. Edasi lukustatud laod relvade ja sõjavarustuse tarbeks. Uut ümarat suurtükitorni veel ei mainita, kuid samas räägitakse tõstesillast ja sillast kahtede väravate vahel (ilmselt pea- ja eeslinnuse vahel).
1545 oli Berzaune Heinrich von Tiesenhausen, Reinholdi poeg, viimase peapiiskopi markkrahv Wilhelm von Brandenburgi nõunik. 1556 oli Heinrich rüütelkonna pealik, 1558 Riia Peapiiskopkonna lipkonna pealik (sõjajõudude ülemjuhataja), 1563 peapiiskopkonna administraator. 1559 veebruaris osales ta Tirza vasallilinnuse juures toiminud kokkupõrgetes Moskva suurvürstiriigi vägedega.
Liivi sõja algetapil läksid suuremad lahingud ja rüüstamised Berzaunest mööda.
1559. aasta 15. septembril pantis peapiiskop Wilhelm Poola kuningale Zygmunt II Augustile 100 000 kuldna eest Lielvarde (Lennewarden), Vilaka (Marienhausen), Berzaune (Bersohn) ja Lubāna (Lubahn), et finantseerida sõda Ivan Grõznõi vastu.
Liivi sõjast Põhjasõjani
Juunis 1577 kogus vene tsaari Ivan IV Pihkvas 50 000-mehelise sõjaväe ja tungis Vana-Liivimaale sisse, vallutades kõigepealt juuli keskel Vilaka, siis Lutsi (Ludza) ja Räisaku (Rezekne), seejärel Vana-Väina (Dünaburg) linnuse. Kui edasi ka kunagise Riia Peapiiskopkonna suhteliselt tugev Krustpilsi (Kreuzburg) linnus hõivati, alistusid teised väiksemad sama piirkonna linnused – Laudona, Berzaune ja Ergli kergelt. Berzaune küll vallutati vene vägede poolt, kuid ilmselt seda ei purustatud, kuna leidis ka edaspidi kasutatuna mainimist. Berzaunes viibinud Heinrich von Tiesenhauseni abikaasa (ja Berzaune pärinud Johann von Tiesenhauseni ema) Dorothea von Roseni küüditasid venelased koos lastega Venemaale. Vene väed vallutasid pärast rasket võitlust 21. augustil Sesviina (Cesvaine), Berzaune ja abilinnus Kalsnava hõivati järgmisel päeval. Sealt suundusid venelased Koknesesse.
1577. (vene kroonikas 7085.) aasta kohta kirjutab vene kroonika: Berzaune (Borzun) lähedal paiknevast sõjaväelaagrist saatis vene tsaar Ivan Groznõi Berzaune linnusesse oma õukondlase Andrei Petrovitš Klešnini ultimaatumiga alistumiseks. Selles seisis pärast ülistavaid auavaldusi ja tiitleid: "Meie tsaarilik kõrgus on tulnud Liivimaale, et endale see allutada ja (võõrusulistest ja nende vägedest) puhastada. Ja et te meile kuuluvast linnusest lahkuksite ja selle tervena meile üle annaksite. Vastutasuks näitame me üles armulikkust ja säilitame teie (linnusekaitsjate) elud. Kirjutatud meie Cesvaine (Tsässviina, Tšestvin) valdustes 21. augustil." 22. augustil kirjutas Andrei Klešnin tsaarile, et ta sai Berzaune oma valdusse. Seepeale andis tsaar korraldused, mida vangidega teha ja kuidas linnusega edasi toimida. Asulasse kästi ehitada Peetri-imetegija tempelkirik, kuhu siis Pihkvast tuleb saata ikoonid, kirikuriistad, pühad raamatud ning kaks munka ja kaks diakonit. Linnusesse ja asulasse pealikeks määrati vürst Fjodor Fjodorovitš Meštšerski ja Nemur Jurjevitš Ušakov, aga koos nendega anti Votski viiendiku (ilmselt endise Novgorodi feodaalvabariigi Vadja viiendik) bojaarivägedest 50 meest ja Krasnogorski streletsidest 40 meest. Ja kästi neil sinna elama jääda. Relvastuseks pidi jääma Berzaune linnuse varustus: 11 kiirlaskerelva ja 13 vana tüübi relva, 3 tünni 5 puuda püssirohuga, lisaks 400 raud- ja tinakuuli, 140 muud lõhkelaengut (kivikuuli) ning muud lahingumoona. Juurde toodi ka Kalsnava vasallilinnusest relvastust: 5 kiirlaskerelva, 5 vana tüübi relva, 4 lukkudega relva, 200 tinakuuli jm. Vene vägede oma varudest jäeti Berzaunesse veel puud püssirohtu ja appi 42 kahurväelast. Lisaks tuli Pihkvast neile appi saata 3 kahurväelast, 2 väravameistrit, sepp ja puusepp. Tsaar ise suundus vägedega 23. augustil Koknese (Kukenois) peale. Berzaune ja Koknese vahel oli tal 3 sõjalaagrit.
1578 hõivasid linnuse poolakad.
1582 andis Poola kuningas Stefan Batory linnuse Heinrich von Tiesenhausenile tagasi, kuid tingimusel, et viimane ei tugevda seda.
1586 valdas Berzaune ja Kalsnava vasallilinnuseid ja nende kihelkondade mõisaid Heinrich von Tiesenhausen.
1588 läänistati (tagastati) endise Tartu stifti Puhja ("Kavilda-Konguta mõisad") ja Rannu kihelkonna mõisad (Rannu vasallilinnuse piirkond) ning endine Vaabina vasallilinnus (mõis) kuningas Zygmunt III Waza poolt Berzaune vasallilinnuse omanikule Heinrich von Tiesenhausen zu Bersonile. Heinrichil oli Poola krooni ees suuri teeneid – ta oli orduajal olnud piiskop Wilhelmi nõunik ja orduriigi sekulariseerimise ning tugeva Poola-orientatsiooni pooldaja. Heinrichi oli pärijaks teinud tema onu Kavilda Fromhold. Konguta suhtes asjad siiski venisid ja lõpuks seda talle ilmselt üle ei antudki. Heinrich suri aastal 1600.
1599 oli Berzaune omanik Liivimaa rüütelkonna peamees 1592. aastast, Johann von Tiesenhausen, kes aga Poola–Rootsi sõja ajal poolakate poolt rootslaste leeri üle läks ja hiljem poolakate tagasisaabudes valduse kaotas. Johann suri 1602.
1601 üritas tulevane rootsi kuningas hertsog Karl IX Põhja-Lätit vallutada. Pärast Võnnu ja Volmari vallutamist jaanuaris suundus ta vägede eesotsas Rauna kaudu Koknesesse. Tee peal vallutas ta veebruaris ka Vana-Pebalgi ja Ergli. Berzaune omanik Tiesenhausen toetas rootslasi niigi ja lühikeseks ajaks jäi linnus rootslaste valdusse. Märtsist alates piirasid rootslased Kokneset ja vallutasid linna, kuid mitte linnust. Piiratuile jõudsid appi poola väed suurhetman Krzysztof Mikołai Radziwiłłi ja Jan Karol Chodkiewiczi juhtimisel. Piirajad piirati linnas sisse. Vahepeal üritab Berzaune pärushärra Johann Tiesenhausen 100 ratsamehe ja 500 jalaväelasega piiratuile appi minna, kuid lüüakse tee peal poolakate poolt puruks. Tiesenhausenil kaasasolnud 7000 taalrit sissepiiratud rootsi garnisoni palgaraha langeb poolakate saagiks, Berzaune härra ise pääseb põgenema. Kroonik iseloomustab Tiesenhausenit, kui ühesilmalist intriganti ja äraandjat, kes on ka selle sõja peaalgataja. Juunis alistub ka Koknese poolakatele.
1613 kuulus linnus lühikest aega poola kindralile Johann Carl Chodkiewitzile (Jan Karol Chodkiewicz).
23. augustil 1625 annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Berzaune (Berson) koos Deeweni, Großdohni, Selgofsky, Martzeni, Laudohni ja Lubahni mõisatega kindral Johann Bannerile.
1626 vallutasid ja põletasid poolakad veelkord linnuse maha.
1633 olid linnusel veel tugevad kindlustused, sest see oli kantud rootslaste remonti vajavate linnuste nimekirja.
1641 revisjoni järgi moodustasid Berzaune, Deewen, Laudohn ja Lubahn ühise valduse pindalaga 114 aakrit.
1679 kinnitati need mõisad krahv Gustav Adam Banneri lesele Maria Skyttele. Mõisate reduktsiooniga seoses sai kroonu hiljem valdused jälle omale tagasi. Linnuse mahajätmisaeg ei ole teada, võimalik et XVII sajandi lõpus või siis peale Põhjasõda.
Linnus Põhjasõjast tänapäevani
1723 annetati Berzaune koos Selgofskyga krahv Ragusinskyle (Rogozin). Hiljem, XVIII sajandil käis maavaldus pidevalt käest kätte.
1776 teatab pastor Bergmann oma ajalooraamatus, et Berzaune puhul on tegemist lagunenud lossiga. Nagu näha oli hoonestus tollal veel täielikult olemas.
1803, 28. veebruaril delegeeris krahv Johann George Brown oma valdusõigused Berzaune, Deeweni ja Lubey üle maakohtunik parun Carl Magnus Klebeckile.
1830 välja antud markiis Paulucci albumis on linnus varemetes, ainult uhke valdustorn kõrgub endiselt muutumatul kujul. Ka samal aastal väljaantud maateaduste raamatus on Berzaunet kirjeldatud, kui purustatud linnusega kihelkonda.
1905. aasta revolutsioonisündmustes põles maha linnuse kõrval asunud Berzaune mõis.
1944, II MS ajal toimusid siin ägedad lahingud, kogu linnuseala oli kaevikute liinidest läbi uuristatud. Ilmselt siis hävines ka linnuse peatorn. Teistel andmetel oli algses kõrguses alles siiski ainult ümmargune suurtükitorn, mida võiks ka säilinud rusukünka järgi oletada.
Ehitus
pisi|Linnuse ja lähiümbruskonna plaan XVII sajandist. Kaart on keeratud 90 kraadi vastupäeva, õigesse ilmakaarde. Rootsi Sõjaarhiiv pisi|Linnusekünkas olev kelder
Berzaunele lähimad piiskopkonna linnused: otsejoones 6 km (1 miil) kaugusele lõunasse jäi Kalsnava (Kalzenau) vasallilinnus, edasi 20 km (u. 3 miili) kaugusel oli suure Aiviekste (Ewst) jõe ääres Krievciemsi (Ruschendorf) vasallilinnus, 14 km (2 miili) kaugusel kagus samuti Aiviekste ääres asetses Laudona (Laudon) piiskopilinnus. 25 km (3,5 miili) kaugusele kirdesse jäi Sesviina (Sesswegen) piiskopilinnus, 26 km (3,5 miili) taha lääneloodesse Ergli (Erlaa) vasallilinnus, kaugemal – 32 km (4,5 miili) olid läänes Ogre jõe ääres Baltava (Baltow) ja samuti 32 km põhjaloodes, Koiva (Gauja, Aa) jõe lätteil Vana-Pebalgi (Pebalg) piiskopilinnused.
Ehitusstiililt on tegemist rangelt ristkülikukujulise ja samas vabakujundusliku laagerkastelliga. Ta oli oluline teetõkkelinnus ja moodustas ühise grupi seitsmest vasalli- ja piiskopilinnusest, mis pidid kaitsma Riia peapiiskopkonna lätlaste alade lõunapiiril selle keskmaad esmajoones leedukate vastu aga ka ordu vaenutegevuse puhul.
Põhiplaani järgi kujutas pealinnus endast rangelt reeglipärast nelinurkset rajatist küljepikkustega 44 * 51 meetrit ja mille 3 tiiba; peale lõunapoolse; olid kiviehitistega hoonestatud. Vabale kastellitüübile iseloomulikult oli läänetiiva keskel tugeva flankeerimisnurgaga neljakandiline valdustorn, mille rajamisaeg on samane kivilinnuse algusajaga ja mis paigutab selle XVI sajandi II poolde. Tulirelvade ajastul varustati pealinnuse kagunurk ühtlasi tugeva ümmarguse suurtükitorniga, mille läbimõõt oli 7 meetrit ja selles oleva ruumi läbimõõt ainult 2–2,5 meetrit, kusjuures kastellipoolse seina paksus oli 1,9 ja väljapoole jääva seina paksus 2,5 meetrit. See torn kaitses ka linnusele kagust lähenevat juurdepääsuteed. Pealinnuse enda kaitsemüüri paksus oli 1,3–1,5 meetrit ja selle alumine osa oli ehitatud töötlemata maakividest.
XVII sajandist pärinevast plaanist ja veel säilinud müüriosadest on näha, et ida- ja põhjaküljel asetses pealinnusest u. 10 m kaugusel ka eeslinnuse kaitsemüür, mis oli 2–2,5 m paks ja milles oli suurtükitorni kõrval ka eraldi väravaava.
Linnust kaitses lääneküljest Berzaune jõgi; ida- ja põhjakülge piiras järsukaldaline oja, mille sälkorg muudeti 20 meetri laiusteks vallikraavideks. Lõuna poolt kaevati läbi kraav, millesse tekitati suur veskitiik.
Berzaunel oli ka abilinnus: samuti Tiesenhausenitele kuuluv Kalsnava (Kaltzenau) vasallilinnus, mis kujutas endast Berzaunest lõunasse jäävat majalinnust.
Praegune seisukord
pisi|Linnusekünkas oleva võlvkeldri sisemus
Alles on mõned madalad kastelli ja suurtükitorni müürivundamendid ja paari meetri kõrgune müürilõik põhjapoolsest eeslinnusest. Olemasolevad müürid on seguga konserveeritud ja augud kohati valge silikaatkiviga parandatud. Varemed on kaetud metsa ja põõsastega.
Nälgimine
Nälgimine on ainevahetuseks vajaliku kalorienergia, toitainete ja vitamiinide ulatuslik puudujääk elusorganismis. Pikk nälgimine võib põhjustada inimesel püsivaid elundikahjustusi ja lõpuks surma. Nälgimise põhipõhjuseks on energiavajaduse ebapiisav täitmine: tarbitakse vähem kui kulutatakse. Toidust pärit energiat on tarvis kehaliseks (vähesel määral ka vaimseks) tööks ja soojusproduktsiooniks. Energiavajadus on määratud põhiainevahetuse (PAV) ja tegevuseks kuluva ainevahetuse summaga.
Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) andmetel on nälg ülemaailmselt suurim oht tervisele, olles laste surmadest maailmas ligi poolte põhjuseks. Enamik (98%) nälgivatest inimestest maailmas elab arengumaades, kus kogu elanikkonnast 15% on selges alatoitumuses. Maailma Toiduprogrammi (WFP) spetsialistide sõnul on arengumaades kokku umbes 100 miljonit alakaalulist last (iga kuues) ja igal aastal sureb maailmas ligikaudu 3,1 miljonit alla viieaastast last nälga.
Vastureaktsiooniks pikale nälgimisele korraldab organism oma ainevahetuse ümber nii, et ellujäämine oleks tagatud võimalikult pikaks ajaks. Üldiselt määrab ümberkorralduste täpse loomuse peamiselt nälgimise kestus. Nälgimine võib olla mittetäielik (isu ei saada täis) või täielik. Mittetäieliku nälgimise patoloogiliste ilmingute põhjuseks on valgu vähesus. Täieliku nälgimise korral on võimalik eristada kolme olulist faasi, mille käigus korraldatakse ainevahetus põhjalikult ümber. Artikkel räägib edaspidi täielikust nälgimisest.
Teine faas
Teine faas kestab umbes nädala ja selle käigus mobiliseerib organism endiselt rasvkoest rasvu (rasvhapete hulk veres suureneb 3–4 korda). Maksas moodustuvad ketokehad. Organismi kudede ja organite energeetilised vajadused rahuldatakse rasvhapete ja ketokehade arvelt. Vaid insuliinisõltumatud rakud saavad sellises olekus glükoosi – ajurakud (rasvhapped ei pääse ajurakkudeni tänu hematoentsefaalbarjäärile). Osaliselt kaetakse ajurakkude suur energiavajadus siiski ka ketokehade arvelt. Umbes nädalase nälgimise järel on hapnikutarbimine vähenenud 40%, ainevahetuse intensiivsus on vähenenud. Glükoneogenees jätkub koevalkude lagundamise arvelt.
Kolmas faas
Viimane nälgimise faas kestab nädalaid, selle kestel stabiliseerub valkude lagundamise kiirus. Kui normaaltingimustes lagundatakse päevas 400 g valke, siis sellises nälgimise staadiumis lagundatakse vaid 20 g. Seetõttu väheneb ka glükoneogeneesi kiirus. Aju saab põhienergia ketokehadest. Siiski on juba märgatav kudede atroofia: 4–8 nädalat pärast nälgimise algust on südamelihase ja aju mass vähenenud 3–4%, skeletilihaste mass kolmandiku ja maksa mass poole võrra. Inimesel, kes kaalub 70 kilogrammi, moodustab valk üldisest kehakaalust umbes 15 kilogrammi – kui kolmandik kuni pool sellest on kulutatud, saabub surm.
Lämmastikubilanss on negatiivne kõikides nälgimisfaasides, mistõttu näiteks valkude ja nukleiinhapete süntees on pidevalt raskendatud.
Biokeemilised muudatused
Igasuguse nälgimise puhul on kõige akuutsem probleem kudede energiavajaduse rahuldamine. Sellest jagusaamiseks tuleb ainevahetus suunata glükoosi ja rasvhapete taseme hoidmisele veres. Pikema nälgimise korral muutuvad väga olulisteks energiasubstraatideks ka ketokehad ja aminohapped. Lühiajaline nälgimine pole organismile eriliseks ainevahetuslikuks probleemiks. Inimorganism suudab tänu metaboolsetele ümberkorraldustele nälgida küllalt pikka aega, kuid sellisel puhul on tegemist suure koormusega, mis võib keha oluliselt kahjustada.
Glükogenolüüs
Glükogenolüüs ehk glükogeeni lagundamine glükoosihulga suurendamiseks veres on ainevahetuslik esmavastus nälgimisele. Veresuhkru taseme hoidmiseks aju ja teiste glükoosi kasutatavate kudede jaoks vajalikul tasemel läheb käiku maksa glükogeen. Veresuhkru vähesuse tõttu suurenenud glükagoonisisaldus aktiveerib samal ajal glükogeeni lagundamise ja takistab selle sünteesi. Skeletilihaste glükogeenivarud on lihaste endi tarbeks ja seetõttu inimese puhkamise ajal lihaste glükogeenivarud ei muutu. Aktiivse tegutsemise korral aktiveerib adrenaliin skeletilihastes glükogeeni lagundamise ja pärsib selle sünteesi. Glükogeeni äratarvitamise järel hakkab keha ainevahetust ümber korraldama, valmistades end nii ette täielikuks nälgimiseks.
Depoorasvad
Keha ei suuda säilitada terveks päevaks vajalikku süsivesikuvaru. Juba pärast üht ööd (1. nälgimisfaasis) on veresuhkru väikese sisalduse tõttu glükagooni sisaldus piisavalt suurenenud ja insuliini oma vähenenud, et põhjustada rasvhapete mobilisatsiooni rasvkoest. Samuti väheneb rasvarakkudes triglütseriidide (neutraalrasvade) ja rasvhapete biosüntees, sest vere väikese insuliinisisalduse tõttu veres on glükoosi transport rasvkoesse takistatud. Vähenenud insuliinisisaldus vähendab glükoosi imendumist ka lihaskoes, mistõttu aktiveerub ka seal rasvhapete ainevahetus. Rasvarakkudes mõnevõrra intensiivistunud neutraalrasvade lõhustamisel saadud rasvhapped oksüdeeritakse nii maksas kui ka teistes kudedes, välja arvatud ajus. Rasvarakkudes põhjustab neutraalrasvade lõhustumist adrenaliin, noradrenaliin ja kortisool, mis aktiveerivad triglütseriidide lipaasi. Glükagoon ja adrenaliin pärsivad samas rasvhapete biosünteesi maksas. Rasvkoest vabanenud neutraalrasvad lagundatakse glütserooliks ja vabadeks rasvhapeteks. Glütserooli saab nälgimise korral kasutada glükoneogeneesis, rasvhappeid β-oksüdatsioonis (energiatootmiseks) ja sealtkaudu osaliselt ka ketokehade sünteesis.
Glükoneogenees
Nälgimise ajal varustab keha glükoosiga glükoneogenees, mis aktiveerub, kui maksast lõpevad glükogeenivarud ja toidust ei saada piisavalt glükoosi. Glükoneogeneesi stimuleerib glükagoon. Pärast 40-tunnist nälgimist varustab glükoneogenees organismi lausa 96% vajamineva glükoosiga. Tänu glükoneogeneesile püsib glükoosisisaldus veres pärast alumise piirini vähenemist sel tasemel ka nälgimise jätkumisel. Glükoneogenees on oluline ajukoe toitmisel, mingeid süsivesikute ümberkorraldusi seal lühinälgimise puhul ei toimu, kuid samas peab aju pidevalt saama energiasubstraate (pikaaegsemal nälgimisel kaetakse aju energiavajadus ka ketokehade abil). Glükoneogeneesi käigus sünteesitakse mittesüsivesikutest glükoosi. See toimub põhiliselt maksas, teataval määral ka neerudes. Mittesüsivesikud, millest saab glükoosi sünteesida, on glükolüüsi produktid laktaat ja püruvaat, samuti tsitraaditsükli vaheühendid, glükogeensed aminohapped (põhiliselt alaniin) ja glütserool. Aminohapped, mis glükoneogeneesi käigus glükoosiks konverteeritakse, saadakse peamiselt lihasmassi valkude proteolüütilisel lagundamisel. Samas ei saa lihaste lõhustamine kesta lõputult, sest nende osakaalu olulisel vähenemisel kaob looma võime ringi liikuda ja toitu otsida. Seetõttu peab kehas toimuma ka alternatiivseid ainevahetuslikke ümberkorraldusi energia hankimiseks. Loomades ei toodeta glükoosi rasvhapetest – seda põhjusel, et ei püruvaati ega oksaalatsetaati (glükoosi eellasmolekulid glükoneogeneesi vaheetapis) ei saa sünteesida atsetüül-CoA-st, mis on rasvhapete β-oksüdatsiooni produkt. Samas saadakse oluline osa glükoneogeneesiks vajalikust ATP energiast läbi rasvhapete oksüdatsiooni. Nälgimise ajal sünteesitakse osa glükoosist küll aga glütseroolist, mis saadakse samuti neutraalrasvade lagundamisel. Enamik glükoneogeneesis toimuvad reaktsioonid on glükolüüsi pöördreaktsioonid, püruvaadist saadakse glükoos. Glükoneogeneesi suutlikkus toota veresuhkrut hakkab nälgimise pikenedes tasapisi vähenema. Seda kolmel peamisel põhjusel: järk-järgult väheneb glükoosi biosünteesiks vajalike substraatide sisaldus (lihastöö vähenemine vähendab laktaadi ja püruvaadi sisaldust veres), pikkamööda hakkab vähenema lihasvalkude lõhustamisel saadud glükogeensete aminohapete hulk ja nälgimise kestes hakkavad tasahilju tekkima probleemid valkude/ensüümide biosünteesiga (defitsiit aminohapete fondis jne). Vältimaks glükoosi tootmise vähenemisest kujunevat energeetilist krahhi, algab juba maksa glükogeenivaru vähenemise perioodil mitmete alternatiivsete energiasubstraatide tekitamine (rasvhapped, ketokehad).
Glükagoon ja insuliin
Keha suudab kohaneda nii toidu liigse külluse kui ka selle puudusega. Põhieesmärgiks on veresuhkru kontsentratsiooni hoidmine konstantse taseme lähedal: samal ajal, kui glükoos võetakse insuliini abil kasutusse kudedes, hakkavad kõhunäärme Langerhansi saarekeste α-rakud eritama veresuhkru vähenenud sisalduse tõttu glükagooni. Lisaks suurendavad glükagoonieritust vere kaltsiumisisalduse vähenemine, aminohapped ja adrenaliin. Glükagoon kutsub esile glükogeeni lagundamise ja seeläbi glükoosi vabanemise maksas, tõstes nii veresuhkrut. Samas pärsib ta glükogeeni sünteesi ja glükolüüsi. Samuti põhjustab glükagoon glükoneogeneesi, mis on glükoosi süntees mittesüsivesikutest, näiteks aminohapetest. Glükagooni ja insuliini retsiprookne mõju kindlustab maksavälistes kudedes vaba glükoosi küllaltki püsiva taseme. Glükagoon mõjutab lisaks süsivesikute ainevahetusele ka muud: aktiveerib triglütseriidide lipaase, stimuleerib rasvhapete oksüdatsiooni ja ketokehade sünteesi maksas.
Keskealine puistu
Keskealine puistu (middle-aged stand) on puistu, mille keskmine rinnasläbimõõt on 12 ja enam cm ja mis eeloleva 10 aasta jooksul ei saavuta küpsusvanust. Klassikaliselt on see järjekorras 2. periood puistu elus, mil aeglustub puude diferentseerumine puistus, puud hakkavad laasuma, valgusnõudlike puuliikide kõrguse juurdekasv langeb, varjutaluvatel aga kulmineerub, rinnas­pindala juurdekasv suureneb.
Nälgimine
Glükokortikoidid
Kortisool on glükokortikoidide keskne hormoon, mis stimuleerib aminohapetest toimuvat glükoneogeneesi, tõstes nii veresuhkru taset. Nälgimise kestes hakkab kortisooli mõjul intensiivistuma ka valkude lõhustamine maksavälistes kudedes (eelkõige skeletilihastes), et vabastada glükoosi biosünteesiks vajalikke aminohappeid.
Nälg ehk näljatunne
Nälja- ja janutunne on kaasasündinud reaktsioonid, kuuludes esmaste bioloogiliste vajaduste hulka. Organismi tegevust näljatunde rahuldamiseks nimetatakse toitekäitumiseks. Tegemist on tugevat emotsionaalset komponenti sisaldava sihipärase käitumise vormiga, mis on seedeelundite eneseregulatsiooni funktsioneerimises oluline lüli. Organismi toitainete sisaldus avaldab mõju seedekulglale ja toitainete retseptoritele, kust jõuavad impulsid toitekeskusesse. Toitekeskuse osad asuvad kesknärvisüsteemi mitmes osas: piklikajus, hüpotalamuses, limbilises süsteemis ja ajukoores. Nälja- ja küllastustunde tekkimist mõjutab oluliselt kogu seedekulgla endokriinsüsteem, eriti kaksteistsõrmiksoole piirkonnas moodustuvad neuropeptiidid. Isu suurendavad sekretiin, enkefaliinid, endorfiinid; isu vähendavad koletsüstokiniin-pankreosümiin ja serotoniin. Peale seedekulgla endokriinsüsteemi mõjutab näljatunnet märkimisväärselt veel nii vere glükoosi-, lipiidide kui ka aminohapete sisaldus ning ka vere temperatuur. Söömise ajal tekib ainult sensoorne ehk osaline küllastustunne, mis ei iseloomusta hästi organismi toiduvajaduse kaetust. Lõplik küllastustunne saabub alles 1–1,5 tundi pärast söömist (saavutatakse neuropeptiidide kaasabil) (seetõttu soovitatakse söömine lõpetada juba siis, kui söögiisu veel on olemas). Nälja toimemehhanismide seletamiseks on mitu teooriat.
Aminostaatiline teooria
Aminostaatilise teooria järgi peetakse näljatunde tekkimise põhjuseks aminohapete sisalduse muutumist veres.
Lipostaatiline teooria
Sarnaselt eespool nimetatutega seostab lipostaatiline teooria näljatunde tekkimist lipiidide ainevahetusega.
Termostaatiline teooria
Termostaatilise teooria järgi tõstab söömine vere temperatuuri ja kõrgema temperatuuriga veri põhjustab hüpotalamuse näljakeskusega kokku puutudes näljatunde vähenemist. Selle teooriaga seostub hästi ka serotoniini osa toitekäitumise regulatsioonis, sest serotoniin on termoregulatsiooniga seotud ajuosades mediaatoraineks.
Tarbitava kalorienergia tahtlik piiramine
Peale toidunappusest tingitud sundolukorra on sagedaks nälgimise põhjuseks ka tahtlik (täielik või osaline) toidust loobumine.
Täielik piiramine
Täieliku nälgimise soovitamine põhineb enamasti seletusel, et selle käigus puhastatakse organism kahjulikest ainetest. Paraku on aga just täielikul nälgimisel organismi ketokehadega reostumise oht. Kui organism ei saa toidust glükoosi, kasutab organism punaste vereliblede ja närvisüsteemi elutalitluseks vajaliku glükoosi moodustamiseks glükogeenseid aminohappeid, tekib ketogeensete aminohapete üleküllus. Verre sattununa häirivad nad happe-aluse tasakaalu – umbes viiendal nälgimispäeval uriini tekkinud atsetoonilõhn viitabki happe-aluse tasakaalu rikutusele. Mõnel tekib atsetoonilõhn hiljem, umbes seitsmendal päeval. Täieliku nälgimise korral sarnaneb olukord seega suuresti diabeediga – seetõttu ei tohiks täielikku nälgimist ette võtta arsti kontrollita.
Megalariaceae
Megalariaceae on kottseente sugukond.
Nälgimine
Täielik piiramine
Täielikul nälgimisel ja pikemaajalisel taimetoidu kasutamisel on peale kirjeldatud soovimatute ainevahetusnihete veel oht, et ei ole küllaldaselt asendamatuid aminohappeid valgu biosünteesiks (sh aminohappelise päritoluga hormoonide ja mediaatorite sünteesiks).
Ülikiired kaalulangetamised ja "biokeemiliselt/füsioloogiliselt mõttetud nälgimised" ei möödu jälgi jätmata, sest keha adapteerub näljaolukorrale ajastatult ja kardinaalselt, samas peab meeles pidama, et mitmed (halvad) tagajärjed avalduvad alles aastate pärast. Samuti peab tagasitulek pikaajalisest nälgimisest olema hoolikalt ajastatud ja pikkamööda toimuv.
Osaline piiramine
Toiduenergia tarbimise vähendamine võib tõsta eluiga. Kalorite piiramine on nälgimise modifitseeritud vorm, mille puhul energiatarbimist vähendatakse 30–40%, kuid samas mikrotoitaineid nagu vitamiine ja mineraalaineid tarbitakse normaalses koguses. Loomkatsetes osalenud närilised elasid sellise dieediga 50% kauem kui normaalse dieediga elanud närilised. Sarnaselt on pikendatud rea organismide (pärmist primaatideni) eluiga. Nende vaatluste biokeemilise tausta uurimisega tegeleb arvestatav hulk teadlasi.
Okroška
pisi|Okroška kaljaga pisi|Okroška keefiriga Okroška (vene keeles окрошка < крошить 'peenestama, hakkima') on Vene köögist pärit külm kaljasupp, mille peamiseks komponendiks on köögivili.
Tõelises vene okroškas on kaht tüüpi köögivilju: mahedad (sobivad eelkõige keedetud kartul, porgand, värske kurk) ja vürtsikad (sibulapealsed, till, peterselli-, selleri- või estragonilehed). Kui hulka segatakse ka külmi keeduliha- või kalatükke, nimetatakse suppi vastavalt kas liha- või kalaokroškaks.
Vedelikuna kasutatakse traditsioonilises okroškas leivakalja. Seda maitsestatakse kurgisoolveega või sinepi ja musta pipraga. Oluline koostisosa on ka keedumunad ja hapukoor, millega maitsestatakse okroškat enne selle serveerimist.
Koduse okroška põhikomponent on enamasti keefir, lisatakse värsket kurki, sibulat, redist, keedetud kartulit ja vorsti.
Möksi veskijärv
Möksi veskijärv (ka Möksi paisjärv, Mõksi veskijärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Ihamaru külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 466 m.
Talitee
Talitee on talvel kasutatav tee, mis võib kulgeda nt üle soode, veekogude, väljade.
Taliteed olid eriti tähtsad vanemal ajal, kui suur osa maismaalisi vedusid tehti just talvel.
Edgar Adrian
Edgar Douglas Adrian (30. november 1889 Hampstead, London – 4. august 1977 Cambridge) oli inglise elektrofüsioloog.
Talitee
Enamik vanasid taliteesid kadus pärast raud- ja autoteede rajamist. Tänapäeval on tuntumaid taliteesid jääteed.
Agalaktia
Agalaktia ehk piimatus on haiguslik seisund, mille korral laktatsioon ei ole piisav või puudub täielikult, sest rinnapiima tootmine on häiritud ja/või piimaväljutusrefleks ei vallandu.
Mõistlikult ja mugavalt
"Mõistlikult ja mugavalt" on ansambli Sõpruse Puiestee viies kauamängiv, mis ilmus aastal 2014. Heli Kaupo Kaldmäe, Master Minerva Pappi.
Edgar Adrian
1932. aastal sai ta koos Charles Scott Sherringtoniga Nobeli füsioloogiaauhinna töö eest neuronite uurimisel.
Agalaktia
Agalaktia peamine põhjus on prolaktiini ebapiisav tootmine ajuripatsis.
Stockholmi Eesti Ühing
Stockholmi Eesti Ühing aastal 1932 Rootsis Stockholmis asutatud ühing.
The Mission
The Mission (inglise keeles "missioon" või "misjon") tähendab mitmesuguseid asju:
Serbia Jalgpalliliit
Serbia Jalgpalliliit (FSS) (serbia keeles Фудбалски савез Србије / Fudbalski savez Srbije) on Serbia jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Serbia SuperLiga), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Hõlmader
Hõlmader on laia rauast hõlmaga künniriist, mis pöörab mullakamara täiesti ümber.
Keskaegsete puitatrade künnisügavus oli 5–10 cm. Uute põllukultuuride levimisega muutus sügavam mullaharimine vajalikuks. Puitatradele tehtud täiendused ei parandanud oluliselt künnikvaliteeti ega suurendanud tööjõudlust. Hõlmader sai Ida-Euroopas tuntuks 18. sajandi lõpul.
Inglise päritolu hõlmadrad jõudsid Eestisse 19. sajandi algul ning neid kasutati mõisapõldudel. Talupojad olid alguses hõlmatrade vastu, kuna nendega kaasnesid suurenenud töönormid ning väikesed maatõugu hobused ei jõudnud raskeid atru vedada. Hõlmadrad võeti omaks 19. sajandi teises pooles, kui valmistati atru, millel oli puust tiisel ja raudhõlm. 1910 aastal olid põllumajandus loenduse andmetel Eestis kõikidest atradest 24% täisrauast hõlmadrad.
Välislingid
Puittiisliga hõlmader, EPM TR 49:2 E 4:2, Eesti Põllumajandusmuuseum
Voznivtsi
Voznivtsi (ukraina keeles Вознівці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 328. Pindala on 1,118 km².
Sündinud 1939
''Siin on loetletud 1939. aastal sündinud tuntud inimesi.
Jaan Talts juunior
Jaan Talts (sündinud 18. juunil 1975 Tallinnas) on eesti kergejõustiklane ja tõstja.
Aastatel 1995–2001 võitis ta Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus 1 kulla, 6 hõbedat ja 4 pronksi.
8. aprillil 2016 valiti ta (Norras) Euroopa Tõstespordiliidu üheks asepresidendiks.
Isiklikku
Tema isa on tõstja Jaan Talts.
Rītabuļļi
pisi|Rītabuļļi asendikaart Rītabuļļi (ka Buļļi) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 7,497 km². See asub Buļļi saarel Daugavgrīvast läänes. Asumis on 249 elanikku (2010).
Pfalz-Neuburg
Pfalz-Neuburg (saksa: Herzogtum Pfalz-Neuburg) oli Saksa-Rooma riigi osariik, mis asutati aastal 1505 Wittelsbachide haru poolt. Selle pealinn oli Neuburg an der Donau. Selle pindala oli umbes 2750 km² ja rahvaarv umbes 100 000.
Rītabuļļi
Vaatamata mere lähedusele ulatub Rītabuļļi kõrgeim koht 14 meetrit üle merepinna. Asum on üks rohelisemaid piirkondi Riia linnas. 1755. aastast eraldab asumit Jūrmalast Lielupe jõgi. Jõe vana säng – Buļļupe – on asumi lõunapiiriks. Asumi territooriumil asub Piejūra looduspark.
1495. aastal kuulusid need maad Buļļi mõisale. Toona oli asumi territooriumil kaks küla: Rītabuļļi (Bullēni) ja Vakarbuļļi (Buļļugals). Riia linna koosseisu arvati need alad pärast Läti iseseisvumist. 1930. aastatel hakati asumi maale rajama suvilaid.
Pfalz-Neuburg
Ajalugu
Pfalz-Neuburgi hertsogkond loodi aastal 1505 Landshuti pärilussõja tulemusena ja eksisteeris aastani 1799 või 1808. Pärast niinimetatud Kölner Spruchi (Kölni lahendit) loodi territooriumitest Doonaust põhjas hertsogkond Ruprecht von der Pfalz poegadele Ottheinrichile ja Philippile. Kuni nad alaealised olid, valitses hertsogkonda kuni oma surmani aastal 1508 nende vanaisa, kuurvürst Philipp, talle järgnes kuurvürst Friedrich II. Aastal 1557 loovutas Ottheinrich oma hertsogkonna (niinimetatud Noorema Pfalzi) Zweibrückeni pfaltskrahv Wolfgangile. Wolfgangi vanim poeg Philipp Ludwig asutas aastal 1569 Pfalz-Zweibrücken-Neuburgi vanema liini, millest aastal 1614 eraldati Pfalz-Sulzbachi liin.
Pfalz-Neuburg ühines aastal 1608 Protestantliku Uniooniga. Aastal 1800 tungis hertsogkonda Prantsusmaa ja 26. juunil 1800 võitlesid Habsburgide, Württembergi ja Baieri armeed siin lahingus. Pärast peaaegu päevapikkust lahingut koalitsiooniarmeed taandusid. Prantslased okupeerisid Neuburgi ja kindral Ney rajas lossi oma peakorteri.
Pfalz-Zweibrücken-Neuburg
Kuurvürst Karl Philippi surmaga aastal 1742 läksid kõik tema territooriumid, sealhulgas Pfalz-Neuburg, Wittelsbachide Pfalz-Sulzbachi liinile. Sulzbachi liini Karl Theodor oli Wolfgang Wilhelmi venna Augusti järglane.
Peeter Koljukovski
Peeter (Pjotr) Koljukovski oli õigeusu vaimulik (preester).
Eluloolisi andmeid
Peeter (Pjotr) Koljukovski sündis köster Timofei Koljukovski  peres ja  lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1836. Tema sünni- ja surma aeg on teadmata.
QB50
QB50 on ülemaailmne programm, mille eesmärgiks on luua 50 kuupsatelliidist koosnev võrgustik ionosfääri mõõtmiste tegemiseks.
Satelliidid ehitatakse vastavalt CubeSati standarditele enamjaolt kaheühikuliste kuupidena ja viiakse termosfääri alumisse ossa, kõrgusele ~320 km, mis on umbes see ala, kus atmosfääris leiduva plasma kontsentratsioon on kõige suurem – seal asub ionosfääri F-kihi maksimum.
Eesmärgid
Peamiseks teaduslikuks eesmärgiks on satelliitide võrgustiku kaudu in situ mõõta põhilisi ionosfääri ajalisi ja ruumilisi parameetreid. Teiseks teaduslikuks eesmärgiks on jälgida satelliitide orbiidi kulgu – atmosfääri mõju satelliitide kiiruse vähenemisel, kuni nad lõpuks enam orbiidil ei püsi ja kukuvad alla. Kogutud mõõtmistulemusi võrreldakse teoreetiliselt välja arvutatutega. Kolmanda eesmärgina võib käsitleda uute kosmosetehnoloogiate testimist, sest kümnel satelliidil on pardal lisaks ka seadmed, mida pole veel kosmoses testitud, või mis aitavad katsetada teatud manöövreid satelliitide vahel.
Kuna iga satelliidi valmistab mõni ülikool või uurimisasutus, siis on projektil ka tänuväärne hariduslik eesmärk: suurendada õppurite huvi ja teadmisi kosmosetehnoloogia valdkonnas ning anda praktilisi kogemusi satelliidi planeerimise ja ehitamisega.
Osalejad
Seisuga 16. jaanuar 2012 on huvist projektis osaleda teada andnud 91 ülikooli üle maailma. Osaleda soovijatelt oodatakse taotluse esitamist, tõestamaks, et ollakse võimelised planeeritavat satelliiti ehitama. Lõppkokkuvõttes ehitatakse valmis 55 kuupsatelliiti, millest 40 kaheühikulist sisaldavad identseid sensoreid, 5 kaheühikulist ja 5 kolmeühikulist testitavaid lisaseadmeid ning 5 on varuks, kui mõnega 40-st ülikoolide ehitatavast satelliidist peaks midagi juhtuma ning see on vaja enne starti asendada teisega.
Ajakava
17.–18. novembril 2009. aastal toimus esimene tööseminar Von Karmani Instituudis Belgias. 25. novembril 2010. aastal esitati projekti taotlus Euroopa Komisjonile. 27.–28. juulil 2011 toimus teine ja 2. veebruaril 2012 kolmas tööseminar, kus kohtusid projektiga seotud või selles osalemisest huvitatud teadusasutuste ja ettevõtete esindajad ning kus tutvustati projekti kulgu ja täpsustati edasisi plaane. Osalemistaotluste esitamise tähtaeg oli 29. veebruar 2012.
Satelliitide kosmosesse lennutamine (start Murmanskist Shtil-2.1 raketiga) on esialgu planeeritud 2014. aasta juunisse.
Grotūži mõis
Grotūži mõis (saksa keeles Grothusenhof) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vecpiebalga kihelkonnas.
Varia
Mõisas on sündinud hüdrograafiadepartemangu direktor viitseadmiral Mihhail (Michael) von Reinecke (1801−1859).
Vārme
pisi|left Vārme on küla (lielciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Vārme valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 26 ja Riiast 147 kilomeetri kaugusel.
Külas on põhikool ja raamatukogu, koolimajas asub kooli ja mõisa ajalugu käsitlev muuseum.
Küla lähistel asub Vārme lennuväli.
Ipiķu skola
pisi|left|Sapraša jõgi küla vahel Ipiķu skola (ka Marguži, tõlkes Ipiku kool) on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Ipiku vallas. Küla asub valla põhjaosas Sapraša jõe kaldal ja jääb valla keskusest Ipikust 5,3, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 23,4 ning Riiast 175,7 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Lepakärsakas
Lepakärsakas (Cryptorhynchus lapathi) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Kustas Kotsar
alt=Kustas Kostar'ist šarž Gorilt|pisi|[[Gori (karikaturist)|Gori šarž Kustas Kotsarist]] Kustas (Gustav) Kotsar (16. veebruar 1872 – 10. aprill 1942) oli Eesti prosaist ja ajakirjanik. Õppis 1888–1891 Eesti Aleksandrikoolis Põltsamaal.
Lepakärsakas
Putukat on ka Eestis.
Ipiķu skola
Külas kasvav Kārlis Ulmanise istutatud tamm on looduskaitse all.
Kustas Kotsar
Elu lõpul elas sugulaste pool Põltsamaa lähedal.
Tegevus ajakirjanikuna
Kustas Kotsar on teinud ajakirjanikuna kaastööd ajalehtedele Tallinna Teataja, Olevik, Uudised
Micareaceae
Micareaceae on kottseente sugukond.
Pupastvere järv
Pupastvere järv on järv Tartu maakonnas Tartu vallas Kastli külas. Veekogu pindala on 18,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2614 m. Järves on üks saar.
Gnaeus Julius Agricola
Gnaeus Julius Agricola (13. juuni 40 – 23. august 93) oli galli päritolu Vana-Rooma väejuht, kes juhtis suurt osa Rooma vallutustest Britannias.
Kazdanga vald
pisi|Bojase mõisa häärber Kazdanga vald (läti keeles Kazdangas pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Aizpute linnaga, Aizpute, Kalvene ja Laža vallaga ning Kuldīga piirkonna Laidi, Turlava ja Rudbārži vallaga.
Gnaeus Julius Agricola
Peamine ajalooallikas tema kohta on tema väimehe Tacituse kirjutatud "De vita et moribus Iulii Agricolae" ('Julius Agricola elust ja tavadest').
Kazdanga vald
Ajalugu
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Bojase, Cildi, Kurele, Pūņi, Rokaiži ja Kazdanga mõis. Aastal 1935 oli Kazdanga valla pindala 100,4 km². Aastal 1945 moodustati vallas Alokste, Cildi ja Kazdanga külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Kazdanga külanõukoguga likvideeritav Cildi külanõukogu, aastal 1954 aga Bojase külanõukogu. Aastal 1958 liideti Kazdanga külanõukogu Tebra kolhoosi maad Kalvene külanõukoguga. Aastal 1962 liideti külanõukoguga Klostere külanõukogu kolhoosi Līdums maad. Aastal 1975 liideti sellega osa Laža külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Aizpute piirkonda.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kazdanga ehk Valata linnamägi, Kazdanga mõisakompleks (sealhulgas tallid, park, pargis asuv vaas, ait, kõrts, kavaleride maja koos selle parkettpõrandaga ja häärber), Roņi muinaskalmed ehk Radziņkalns, Vītoliņi linnamägi, Rinki ehk Bojase linnamägi ja Kirikumäe nime kandev linnamägi. Kohaliku kaitse all on Kazdanga vesiveski ja koolimaja, Ādģēri keskaegne kalmistu ja Truļi muinaskalmed.
Looduskaitse all on arvukalt nimetuid põlispuid.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1241 lätlast, 26 venelast, 19 valgevenelast, 15 ukrainlast, 4 poolakat ja 35 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Vana-Kariste Hooldekodu
Vana-Kariste Hooldekodu oli hooldekodu Vana-Karistel Kävardi talus 1946–1997. Varasemad nimed olid Abja Invaliidide Kodu (1946–1981), Abja Internaatkodu (1981–1983) ja Vana-Kariste Internaatkodu (1983–1992)
Aastal 1997 tagastati talu õigusjärgsetele omanikele ja hooldekodu paigutati ümber.
Mannlicher M1893
Mannlicher M1893 on Rumeenias valmistatud 6,5 × 53mm laskemoona kasutav vintpüss.
Slovakkia Jalgpalliliit
Slovakkia Jalgpalliliit (SFZ) (slovaki keeles Slovenský futbalový zväz) on Slovakkia jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Slovakkia Super Liga), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Sloveenia Jalgpalliliit
Sloveenia Jalgpalliliit (NZS) (sloveeni keeles Nogometna zveza Slovenije) on Sloveenia jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Sloveenia PrvaLiga), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Pihlalaid (Kihelkonna laht)
Pihlalaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Kihelkonna lahes asuv 1,48 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 563 meetrit.
Laiu koordinaadid on. Laid asub 300 meetrit Vasikalaiust läänes.
Vilja Kuzmin
Vilja Kuzmin (sündinud 8. novembril 1944) on Eesti riigiametnik.
Vilja Kuzmin töötas 1991. aastast Sotsiaalhooldusministeeriumis. Alates 1993. aastast oli ta Sotsiaalministeeriumi sotsiaalkaitse osakonna peaspetsialist, hiljem puuetega inimeste büroo juhataja ning sotsiaalkindlustuse osakonna pensionipoliitika juht.
Mycoblastaceae
Mycoblastaceae on kottseente sugukond.
Assassin's Creed Syndicate
See ilmus 23. oktoobril 2015 PlayStation 4 ja Xbox One'i jaoks ning 19. novembril 2015 Microsoft Windowsi jaoks. See on üheksas peamine osa "Assassin's Creedi" mängude sarjas, 2014. aastal ilmunud "Assassin's Creed Unity" järg.
Sündmustik
Mängu tegevus leiab aset 1868. aastal, keset Victoria ajastu eluolu Suurbritannia pealinnas Londonis, Inglismaa tööstusrevolutsiooni südames. Palgamõrvarite usku tunnistavad kaksikud Jacob ja Evie Frye saboteerivad erinevaid ülesandeid täites templirüütleid ning nende salaliitu, navigeerivad organiseeritud kuritegevuse koridorides ja vabastavad Londoni linnajagusid ordu võimu alt. Nende juhtimiskeskus asub pidevalt raudteejaamu vahetaval erarongil Bertha, mida haldab šotlanna Agnes MacBean.
Missioonide täitmise teekondadel kohtavad nad romaanikirjanik Charles Dickensi, bioloogi Charles Darwini, leiutajat Alexander Graham Belli, poliitteoreetikut Karl Marxi, õenduse rajajat Florence Nightingale'i, viimast Sikhi impeeriumi maharadžat Duleep Singhi, seersant Frederick Abberline'i (Metropolitan Police Service'i ametnikku, kes uuris Whitechapeli mõrvu), peaminister Benjamin Disraelit ning kuninganna Victoriat.
Jacobi lapselaps Lydia Frye aitab esimese maailmasõja aegses lisasegmendis Winston Churchillil kaitsta Tower Bridge'i ümbruskonda Saksa Riigi kliki spionaaži ja õhurünnakute eest.
Järelosa
Mängu järelosa "Jack the Ripper", mis kujutab sarimõrvar Rappija Jacki probleemistikku, toimub 1888. aastal kahes virtuaalses linnajaos: Whitechapelis ja City of Londonis.
Zhou Guanyu
Zhou Guanyu (周冠宇, Zhōu Guānyǔ; Shanghai, 30. mai 1999) on Hiina võidusõitja, osaleb Vormel 1 sarjas Alfa Romeoga.
Aastatel 2014–2018 kuulus ta Ferrari Juhiakadeemiasse, seejärel siirdus 2019. aastal Renault Sport Academy programmi, alates 2022. aastast on ta sõitnud Vormel 1 meeskonnas Alfa Romeo F1 Team.
Karjääri algus
Ta alustas kardiga võidusõitu kaheksa-aastaselt ja 2008. aastal pälvis tiitli "Parim noor sõitja".
2012. aastal jõudis ta Euroopasse, kuid just 2013. aastal sai ta mitu väärt auhinda: Strawberry Racingu eest võitis ta Rotax Max Euro Challenge'i juunioride kategoorias, saavutas kategooria finaalis 3. koha ja Winter Cupi 2. koha. Ferrari tähelepanu, mis tervitab teda alates 2014. aastast Ferrari Driver Academy programmi noortele sõitjatele.
2014. aasta hooajal osales ta WSK Champions Cupil KF kategoorias, septembris aga 2014. aasta CIK-FIA maailmameistrivõistlustel, ikka KF kategoorias.
Vormel 4
2015. aastal tegi ta debüüdi üheistmelistel, võisteldes Itaalia Vormel 4 meeskonnaga Prema, kellega ta oli juba 2014. aasta lõpus talvisel võistlusel kihutanud.
Vormel 3
Head tulemused Vormel 4-s võimaldasid tal kategoorias hüpata ning 2016. aasta hooajal siirdus ta koos Motoparki meeskonnaga Euroopa F3 sarja. Debüüthooajal lõpetas ta meistritiitli 101 punktiga kolmeteistkümnendal kohal, suutis parima tulemusena võita kaks kolmandat kohta.
2017. aastal jätkas ta Euroopa F3 meistrivõistlustel, kuid siirdus Prema meeskonda. Tal on väga regulaarne hooaeg, kus on saavutatud mitu punkti ja viis poodiumit, et lõpetada meistrivõistlused kaheksandal kohal. Seda kinnitab meeskond 2018. aasta hooajaks, mis algas Pau ringraja avasõidu võiduga ja sellega kategooria esimese võiduga. Seda korratakse alles Hockenheimi viimases voorus, võites esimese võistluse ja lõpetas hooaja nagu eelmiselgi aastal kaheksandal kohal.
2021. aastal osales ta koos Abu Dhabi Racing by Prema meeskonnaga Aasia F3 meistrivõistlustel. Viimases Yas Marina ringrajal peetud sõidus võitis ta meistritiitli Pierre-Louis Chovet' järel kuusteist punkti.
Vormel 2
Ka 2020. aasta hooajal võistles ta UNI-Virtuosi meeskonnaga, kelle kaaslaseks on Callum Ilott, Ferrari Driver Academy liige. Zhou võttis Red Bull Ringil avasõidus Vormel 2 sarjas oma teise pooluspositsiooni ja võitis oma esimese sõidu Sotšis. Ta lõpetas hooaja ühe võidu ja kuue poodiumikohaga seitsmendal kohal.
10. veebruaril 2021 kinnitas UNI-Virtuosi Zhou 2021. aasta Vormel 2 hooajaks paariliseks brasiillase Felipe Drugovitšiga. Hooaja esimeses kvalifikatsioonis Bahreini ringrajal saavutas ta pole-positsiooni ja leidis võidu Feature Race'is. Zhou võitis Monacos 1. sprindisõidus järjekordse võidu oma meeskonnakaaslase Drugovitši ees. Kolmanda kohaga Bakuu sprindivõistlusel saavutas Zhou oma viieteistkümnenda poodiumikoha Vormel 2 arvestuses. Pärast nelja negatiivset tulemust võitis Zhou Silverstone'i erivõistlusel kolmanda võidu ja hoidis liidrikohta. Hiina sõitja võitis veel kaks poodiumit ja saavutas seejärel mitu pettumust valmistavat tulemust ning libises edetabelis kolmandale kohale, naasis hooaja eelviimases voorus, Yas Marina Sprint Race'i teises võidusõidus. Ta lõpetas hooaja kahe Prema sõitja järel kolmandal kohal, mis on tema kolme aasta parim tulemus selles kategoorias.