cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-26
T-26 oli Nõukogude Liidu kergetank, mida kasutati mitmetes konfliktides 1930. aastate teisel poolel ja teise maailmasõja ajal. See põhines Briti Vickersi Armstrongsi 6-tonnisel tankil ja seda peetakse üheks edukamaks tankiks 1930. aastatel. BT tankid ja T-26 moodustasid kahe maailmasõja vahel põhilise osa Punaarmee soomusjõududest.
T-26 tanke kasutati ulatuslikult ka Hiina, Hispaania ja Türgi armees. Sõjasaagiks langenud tanke T-26 kasutasid Ungari, Rumeenia, Saksamaa ja Soome.
Kuigi teise maailmasõja alguseks oli T-26 peaaegu vananenud, oli see kõige olulisem tank Hispaania kodusõjas ja mängis olulist rolli Hassani järve lahingu ajal 1938. aastal ning Talvesõjas. T-26 oli arvukaim tank Punaarmee relvastuses Saksamaa sissetungi ajal Nõukogude Liitu 1941. aastal. Viimast korda kasutas Punaarmee neid lahingus 1945. aasta augustis Mandžuurias.
T-26 oli töökindel ja lihtne hooldada ning seda moderniseeriti pidevalt aastatel 1931–1941. Pärast 1940. aastat siiski uusi mudeleid ei loodud.
Briti päritolu
pisi|vasakul|Kahe torniga Vickersi 6-tonnine tank (Tüüp A) T-26 oli konstrueeritud Vickersi 6-tonnise (Vickers Mk.E) kergetanki põhjal, mis pärines Suurbritanniast. Selle konstrueeris Vickers-Armstrongsi kompanii aastatel 1928–1929. Vickersi tank oli lihtne ja kergesti hooldatav ning loodud just tagamõttega eksportida seda tehniliselt vähem arenenud riikidesse nagu Nõukogude Liit, Poola, Brasiilia, Argentina, Jaapan, Tai, Hiina ja teised. Vickers reklaamis seda mitmetes sõjandusväljaannetes ning nii Nõukogude Liit kui ka Poola väljendasid huvi.
Nõukogude ostukomitee eesotsas Semjon Ginsburgiga saabus 1930. aasta kevadel Suurbritanniasse, et hankida Punaarmee tarbeks tanke, traktoreid ja autosid. Vickersi 6-tonnine tank oli üks neljast tankist, mille Nõukogude delegatsioon Vickers-Armstrongi kompaniid külastades välja valis. Vastavalt 28. mail 1930. aastal sõlmitud lepingule tarnis ettevõte Nõukogude Liidule 15 kahe torniga mudelit (relvastatud 7,7 mm vesijahutusega Vickersi kuulipildujaga) koos täieliku tehnilise dokumentatsiooniga, et võimaldada tanki seeriatootmist Nõukogude Liidus. Võimalus kahte torni eraldi keerata võimaldas samaaegselt tulistada nii vasakule kui ka paremale ja seda peeti kaevikute liinist läbimurdmisel eeliseks. Mitu Nõukogude inseneri osales 1930. aastal tankide valmistamisel Vickersi tehases.
Esimesed neli Vickersi 6-tonnist tanki jõudis Nõukogude Liitu 1930. aasta lõpus. Viimased jõudsid alles 1932. aastal, mil T-26 seeriatootmine oli juba alanud. Briti tankid anti Nõukogude tehastele uurimiseks seeriatoomise ettevalmistamisel ja sõjalistele õppeasutustele ning treeningüksustele. Hiljem anti mõni tank ladudesse ja katsepolügoonidele.
Vickersi tankid said Nõukogude teenistuses tähiseks V-26. Briti tankide maastikuläbivust katsetati edukalt väikesel katsepolügoonil Moskva lähedal Poklonnaja mäel. Katsed toimusid jaanuaris 1931. Kliment Vorošilov käskis luua "Erikomisjoni Punaarmee uute tankide jaoks" Ginzburgi juhtimisel, et hinnata, millist tankitüüpi Punaarmee vajab. Vickersi 6-tonnise tankiga konkureeris selle programmi raames Ginzburgi enda arendatav kerge jalaväetank T-19. T-19 oli keerukas ja kallis ning selle esimene prototüüp valmis 1931. aasta augustis. Kuna mõlemal masinal oli nii eeliseid kui ka puudusi, tegi Ginzburg ettepaneku luua võimsam hübriidtank (niinimetatud "modifitseeritud" T-19) kasutades T-19 keret, kodumaist mootorit ja T-19 relvastust ning Vickersi 6-tonnise tanki veermiku ja käigukasti.
Aga 26. jaanuaril 1931 saatis I. Halepski (Punaarmee Mehhaniseerimise ja Motoriseerimise oskakonna ülem) Ginzburgile kirja, kus edastas luureandmed Poola valitsuse otsusest osta Vickersi 6-tonniseid tanke ja Christie ratsaväetanke ning alustada Suurbritannia ja Prantsusmaa abiga nende masstootmist. Tol ajal oli Poola Nõukogude Liidu sõjalise doktriini kohasel Nõukogude Liidu põhivaenlane ja Nõukogude Revolutsiooniline Sõjanõukogu võttis seda valeinfot tõepähe. Seetõttu otsustati kiita heaks välismaiste tankide tootmise Punaarmee jaoks, et valmistuda võimalikuks agressiooniks. Punaarmee soomusvägi koosnes samal ajal mõnest tosinast vananenud tankist Mark V, Mark A Whippet ja Renault FT-17, mis olid kodusõja ajal sõjasaagiks saadud. Lisaks veel mitut tüüpi soomusautod ja vananevad kodumaised tankid MS-1. Vickersi 6-tonnine tank võeti ametlikult T-26 nime all Punaarmee relvastusse 13. veebruaril 1931 kui "peamine tuletoetustank eri väeliikides ja ülemjuhatuse reservis".
Samal ajal projekteeris Mehhaniseerimise ja Motoriseerimise Osakond F. E. Dzeržinski nimelisest Sõjatehnika Akadeemiast kaks tanki (TMM-1 ja TMM-2), mis põhinesid ostetud Vickersi 6-tonnisel tankil. Erinevus seisnes kuuesilindrilise ja 95-hobujõulise (71 kW) vesijahutusega ameerika Hercules mootori kasutamises, 15–20 millimeetrini suurendatud esisoomuses ja juhi tankis vasakule nihutamises. TMM tähendas tank maloi moštšnosti – väikese võimsusega tank. TMM-1 kasutas veoauto Ja-5 (Я-5) jõuülekannet ja kuplikujulist laskepesa tankikuulipildujale DT soomuse esiküljel. Samas oli TMM-2 varustatud parema käigukasti, siduriteta juhtimisseadme ja 37 mm Hotchkissi kahuriga paremas tornis. Kuid peamiste Nõukogude tankitootjate esindajad ja ametnikud Punaarmee Motoriseerimise osakonnast pidasid Herculese mootoreid tootmiseks liiga keeruliseks. Pealegi kippus mootor mootoriruumis üle kuumenema. Katsed TMM-1 ja TMM-2 prototüüpidega 1932. aasta alguses ei näidanud mingeid eeliseid võrreldes Vickersi 6-tonnise tanki ja T-26-ga (TMM-2 manöövardamisvõime osutus lausa kehvemaks).
Režiim
Režiim (prantsuse sõnast régime < ld regimen 'juhtimine, valitsemine') on mitmetähenduslik sõna.
Mõisaküla külanõukogu (Jõgeva rajoon)
Mõisaküla külanõukogu oli külanõukogu Jõgeva rajoonis aastatel 1945–1954.
Külanõukogu moodustati 1945. aastal Laiuse valla territooriumile.
Külanõukokku kuulusid Kantküla, Iravere, Litsemaa, Ristimetsa, Kasvandiku, Vanatänava, Otiaru, Rava, Kirikuküla ja Mõisaküla küla.
1954. aastal liideti Mõisaküla, Kivijärve ja Sootaga külanõukogu Laiuse külanõukoguks.
Tom Daley
pisi|Tom Daley, 2012 Thomas Robert Daley (sündinud 21. mail 1994 Plymouthis Inglismaal) on Suurbritannia vettehüppaja.
Hobid
Talle meeldib kududa ja heegeldada.
Isiklikku
2017. aastast on ta abielus endast 20 aastat vanema stsenaristi, režissööri ja produtsendi Dustin Lance Blackiga.
Suune Tihane
Suune Tihane (17. veebruar 1957 – 9. juuli 2013) oli kaitseliitlane, kunagine Kaitseliidu Tartu maleva pealik.
Ta sai 1993. aastal ohvitseride kursustele, millele lubati vaid keskhariduse omandanuid.
Ta vabastati malevapealiku ametist 1999. aastal oma haridusandmete võltsimise tõttu. Ta oli väitnud, et lõpetas 1975. aastal Tartu 1. Keskkooli. Tegelikult lõpetas ta Tartu 1. Keskkoolis 1972. aastal vaid 8. klassi. 1974. aasta sügisel asus ta õppima Tartu 1. Õhtukeskkooli 9. klassi, kuid 1975. aasta kevadel lahkus ta koolist klassi lõpetamata.
Kaitseliidu ülema kolonelleitnant Lui Jaansoni sõnul oli Kaitsejõudude peastaabis olevas Tihase toimikus tema Tartu 1. keskkooli 11. klassi lõputunnistuse koopia. Hiljem selle dokumendi olemasolu eitati. Suune Tihane tunnistas ise oma ülemustele valetamist, kuid eitas võltsitud lõputunnistuse kasutamist.
Pavasaris
Pavasaris on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Madona piirkonnas Arona vallas.
Pavasaris asub valla kaguosas Madona linna piiril. Küla asub Madona järve kaldal. Sinna jäävad Pavasarise ja Dārziņi bussipeatus.
Heinrich Bark
Heinrich Bark (16/28. jaanuar 1807 Eistvere – 16/28. jaanuar 1871) oli Liivimaa põllumees.
Ta oli Hermann von zur Mühleni ja Charlotta Wilhelmina Roop poeg. Ta oli Venemaa pankuri ja rahaministeri Peter Bark
(Петр Львович Барк) vanaisa.
Õppis 1827–1831 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, Korporatsioon Estonia liige.
Valitses Vastseliina ja Eistvere mõisa, 1838–1839 oli Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi inspektor, 1839–1860 valitses ja hiljem kuulus tema perele Kaave mõis.
Johann Eduard Thorenfeld
Johann Eduard Thorenfeld (19/31. august 1810 Tallinn – 18/29. veebruar 1840) oli Tallinna arst.
Tema isa oli aednik Severin Thorenfeld. Ta õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas 1832–1839 (lõpetas II klassi arstina), korporatsioon Estonia liige, seejärel arst Tallinnas.
Lustivere kultuurimaja
Lustivere kultuurimaja on kultuurimaja Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lustivere külas. Kultuurimaja haldab Lustivere Külaselts.
Kultuurimaja asutati 1989.
Erakorraline ja täievoliline suursaadik (NSV Liit ja Venemaa)
Erakorraline ja täievoliline suursaadik (vene keeles Чрезвычайный и полномочный посол) on kõrgeim diplomaatiline teenistusaste Venemaa Föderatsioonis (varem oli sama teenistusaste ka selle eelkäijas Nõukogude Liidus), erakorraline ja täievoliline suursaadik.
Nõukogude Liit
Erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusaste seati sisse NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 28. maist 1943. See teenistusaste anti 14. juunil 1943 korraga 15 diplomaadile, sealhulgas välisminister Vjatšeslav Molotovile.
Teenekamaid erakorralisi ja täievolilisi suursaadikuid Nõukogude Liidus oli Anatoli Dobrõnin, NSV Liidu suursaadik Ameerika Ühendriikides (1962–1986). Ainsa eestlasena oli kõrgeima teenistusastme saanud Vaino Väljas (märtsis 1980; oli aastatel 1980–1988 suursaadikuks Ladina-Ameerika maades).
Venemaa Föderatsioon
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist (jõustus 26. detsembril 1991) said NSV Liidu suursaatkondadest Venemaa Föderatsiooni suursaatkonnad ja peaaegu kõikidest NSV Liidu suursaadikutest said Venemaa suursaadikud. Siiski, mõni kuu hiljem paljud suursaadikud vahetati välja. pisi|220px|left|Kolm erakorralist ja täievolilist suursaadikut (vasakult): [[Igor Ivanov, Jevgeni Primakov ja Sergei Lavrov]]
Nõukogude Liidus saadud erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusaste jäi Venemaa Föderatsioonis kehtima. Esimesena sai Venemaa Föderatsioonis erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastme Ivan Silajev (4. jaanuaril 1992), kes oli Venemaa erakorraline ja täievoliline suursaadik Euroopa Liidu juures.
Venemaa Föderatsioonis antakse erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastet Venemaa välisministrile, ministri esimesele asetäitjale, välisministeeriumi peadirektorile, välisministeeriumi osakondade direktoritele, Venemaa suursaadikutele (välisriikides) ja Venemaa alalistele esindajatele rahvusvahelistes organisatsioonides.
Margus Vaher (näitleja)
Margus Vaher (sündinud 19. septembril 1950 Kohtla-Järvel) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (6. lend). Samast aastast töötab Viljandis Ugala teatris.
Isiklikku
Margus Vaheri isa Eugen Vaher on Jõhvi harrastusteatritrupi juht ja tema õepoeg on Tanel Jonas.
Yuppie
Yuppie [hääldus: japi] (ka pintsaklipslane) on ülikonda ja lipsu kandev edasipüüdlik mees. Sõna "yuppie" on ingliskeelne laensõna sõnadest (young urban professional 'noor linnas töötav professionaal').
Jenakijeve
Jenakijeve on linn Ukrainas Donetski oblastis. Asub Krinka jõe ääres umbes 55 km kaugusel Donetskist.
Asula rajati 1853. aastal. 1925. aastal sai Jenakijeve linnaõigused. 1928–1936 ja 1941–1943 oli linna nimi Rõkove. 1936–1941 ja 1943–1944 kandis nime Ordžonikidze.
Tänapäeval on linna olulisemad tööstusharud söetööstus, keemiatööstus, metallurgia ja masinatööstus. Linna läbib raudtee.
Jenakijevest on pärit Viktor Janukovõtš.
2014. aastast on linn Donetski Rahvavabariigi kontrolli all.
Aivo Kapten
Aivo Kapten (sündinud 7. juulil 1964) on Eesti kaitseväelane ja kaitseliitlane, endine Kaitseliidu Tartu maleva pealik.
Venemaa Föderaalne Julgestusteenistus
pisi|Venemaa Föderaalse Julgestusteenistuse embleem
Aivo Kapten
1996. aasta 27. mail hõivasid Kaitseliidu Tartu maleva liikmed Aivo Kapteni juhtimisel peaaegu seitsmeks tunniks Eesti Põllumajandusülikooli peahoone ning tõkestasid inimeste majjapääsemise. Kaitsepolitsei süüdistas Kaptenit võimupiiride ületamises ning teenistusvolituste kuritarvitamises. Aivo Kapten oli ainus Tartu maleva liige, kellele seoses mässukatsega süüdistus esitati. Kapteni sõnul oli see aga paljude Kaitseliidu lihtliikmete ühine otsus ning maleva juhatus oli vaid nende soovi elluviija. Maja vägivaldne ülevõtmine oli seotud sellega, et malev ei saanud kohtult õigust ning 1940. aastal korjandustest laekunud raha eest ehitatud maja tagasi.
Venemaa Föderaalne Julgestusteenistus
Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgestusteenistus ehk Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Valveteenistus (vene keeles Федеральная служба охраны Российской Федерации, lühend FSO) on Venemaa täitevvõimu organ riikliku julgeoleku valdkonnas. Tegeleb tähtsate objektide ja isikute kaitsega. FSO on sõjaväestatud organisatsioon, ühtlasi on see riigi üks eriteenistusi (FSB, SVR, GRU kõrval).
Aivo Kapten
Tartu ringkonnakohtu otsusega karistati Kaptenit aastase tingimisi vabadusekaotusega.
2005–2009 oli Aivo Kapten Eesti Kaitseväe Lõuna kaitseringkonna staabiülem, ringkonnaülema kohusetäitja. 2007. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle majori sõjaväelise auastme.
Venemaa Föderaalne Julgestusteenistus
Föderaalne Julgeolekuteenistus julgestab presidenti, peaministrit, Riigiduuma ja Föderatsiooninõukogu spiikrit, välis- ja kaitseministrit, FSB direktorit, presidendi administratsiooni juhti ja tema asetäitjaid, keskvalimiskomisjoni esimeest. Teistele ametnikele võidakse määrata FSO ihukaitsjad alles pärast vastavat presidendi erimäärust.
Kokku on riikliku kaitse all umbes 40 nn "föderaalisikut". FSO julgestas ka endisi presidente Mihhail Gorbatšovi ja Boriss Jeltsinit.
Venemaa presidendi julgestuseks ja kaitseks on FSO struktuuris eriallüksus Venemaa presidendi julgestusteenistus.
Juhtimine
FSO eesotsas on direktor. Aastatel 2000–2016 oli selles ametis Jevgeni Murov, kes oma ametiaja algusperioodil tegi tähelepanuväärse tõusu auastmetes: kindralmajorist armeekindralini (2004). Pärast tema erruminekut (2016) määrati FSO uueks direktoriks kindralmajor Dmitri Kotšnev, kelle edukast teenistuskarjäärist räägib asjaolu, et 2020. aastal sai ta armeekindrali auastme.
Välja-väikelõoke
pisi|Välja-väikelõokese munad
Välja-väikelõoke (Calandrella brachydactyla) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast. Ta on rändlind.
Elupaigana eelistab ta stepitasandikke. Eestis on teda korra nähtud mererannas.
Päis
Päis on millegi algusosa, pea.
Liepa (Arona vald)
Liepa (vanasti ka Draudzība) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Madona piirkonnas Arona vallas.
Liepa asub valla kaguosas Madona linna piiril. Küla asub Madona oja kaldal.
Kozubszczyzna
Kozubszczyzna on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Lublini maakonnas, Konopnica valla halduskeskus. Kozubszczyzna asub Lublini kesklinnast umbes 9 km läänes.
Karl Friedrich Kalk
pisi|Karl Friedrich Kalk
Karl /ristitud Carl/ Friedrich Kalk (1/13. september 1804 Paldiski – 20. detsember 1885 /1. jaanuar 1886 Paldiski) oli Paldiski foogtikohtunik (ühtlasi ka Paldiski linnapea) 25.03.1836-28.01.1863 /v.k./, igas mõttes väikese linna suur mees , kes vormis Paldiski selliseks, nagu seda paika täna tunneme. Karl Friedrich Kalki 200. sünniaasta puhul paigaldati Paldiski Nikolai kiriku aeda Eesti Geograafia Seltsi eestvõttel mälestuskivi.
Perekond
Tema isa oli Georg Gottlieb Kalk (sündinud 18.07.1765 v.k. Haapsalus, surnud 13.04.1843 v.k. Paldiskis) ja vanaisa, Georg Friedrich Kalk (Haapsalus kirjapilt Kalck; sündinud Haapsalus 6.05.1731 v.k., surnud Paldiskis 25.03.1799 v.k.). Viimane tuli Paldiskisse 1773. aastal ja oli linna esimene kindlalt teadaolev algkooliõpetaja (1773–1798) ja kantor. Georg Friedrichi isa Bohard (ka Bojert) olevat Haapsallu saabunud Bremenist, ent päritolust ei ole rohkem teada, ametilt pottsepp, surnud Haapsalus 1773. Ema Catharina Maria Fuhrlohn (1705–1768) oli vanast Haapsalu suguvõsast, neil oli üheksa last, kellest Georg Friedrich oli kolmas. Tema abikaasa Juliana Christina Tiedemann (1728–1808) oli samuti vanast Haapsalu bürjerite (ametilt rätsepate) perekonnast. Georg Gottlieb õppiski rätsepaks, võttis aga isalt Paldiski algkooli õpetaja ameti 1798. aastal üle ja pidas seda 1812. aastani, mil ütles koha üles (26.09.1812), kuna valiti foogtikohtunikuks, millises ametis oli 1816. aastani. Samast aastast kuni surmani ka luteriusu kiriku eestseisja (koos pojaga kogus raha Nikolai kiriku ehituseks) ning aastatel 1816–1834 kohtukirjutaja (notarius). Abiellus (1799) Dorothea Helena Strandel(l)iga (1772–1852), neil oli vaid üks poeg - Karl Friedrich - ning kasutütar Catharina Dorothea Strandel, abielus Nelken (1815–1844 Rakvere, ta mees Karl Nelken oli Rakveres aednik) ja kasupoeg Emil Wilhelm Waller (sünd 1836, 1858. aastal on märgitud käsitöölisena, edasine elukäik ei ole teada).
Karl Friedrich abiellus 1837. aastal Türi kirikus Hulda Antoinette von Sterniga (1807 Piiumetsa – 1886 Paldiski, ema poolt Stürmer). Nende vanim laps, poeg Georg Karl (5.08.1838 v.k. - 30.10.1912 v.k. Paldiski surnuaial hauaplaat alles) võttis oma isalt foogtikohtuniku ameti üle 1863. aastal, ent kõrvaldati ametist suurte pahandustega 1873. Veetis järelejäänud elu kohtus, nüüd enamasti kaebealusena ja võlglasena. Ei abiellunud, ent lapsendas hiljem ametlikult Kalkide teenija Juula Jaanmanniga saadud tütre Serena Ellinori (1884- ?), abielus Philipson, teist korda Pilmann (abielludes läks õigeusku ja võttis nimeks Sinaida), lõpuks Keks (või Kõks; tagasi luterlane) , vaid esimesest abielust üks poeg, Roman Vladimir Philipson (1908-?), kes 1927. aastal läks Saksamaale õppima ja Eestisse tagasi ei pöördunudki. Karl Friedrichi kolmest tütrest keskmine Elisabeth Josephine (1842–1917) jäi vallaliseks ja elas Paldiskis terve elu. Kahest ülejäänud tütrest ei ole peale sünni kuskil ühtegi märget. Lapsendas mitu poissi, nagu ka Georg, aga nende elukäigust ei ole suuremat teada.
Õpingud, teadus- ja kirikualane tegevus
Õppis Paldiski kreiskoolis, Tallinna Toomkoolis 1818–1822 ja Tartu Ülikooli usuteadukonnas teoloogiat ja klassikalisi keeli 1822–1825, oli Korporatsioon Estonia liige. Peale saksa, vene ja eesti keele rääkis ka inglise, prantsuse keelt ning oskas kreeka ja ladina keelt, ka heebrea keelt.
Alates 1842. aastast oli ta ka Paldiski koguduse organist, võttis isalt üle ka kirikueestseisja kohustused ning suuresti tema eestvedamisel ning jooniste järgi ehitati Paldiski Nikolai kirik, kus ta üle kolmekümne aasta pidas ettelugemisi. 1865. aastal palus ta end õpetaja ametisse õnnistada, see aga heakskiitu ei leidnud, mis tähendas, et Kalk töötas kiriku heaks kõik need aastad ilma palgata. Julgustas ka palvemaja ehitamist eestlastele ning algatas algkoolihariduse andmise eesti lastele 1860. aastatel. Hulda omakorda toetas tütarlastekooli tegevust Paldiskis (1865); mõlema kooli õpetajad said Kalkidelt tasuta korteri. Hulda korraldas ka hiljem käsitöökursusi vaesematest peredest lastele, et tüdrukutel oleks võimalik õmblustööga endale elatist teenida.
Peterburi füüsikalise keskobservatooriumi ja Keiserliku Teaduste Akadeemia korrespondent 1838. aastast, Eesti Kirjanduse Seltsi erakorraline liige ja korrespondent alates 31.03.1851 ja Eesti Statistika Komitee korrespondentliige 21.01.1855. Ameerika aukonsul 16.12.1860. Annetas esemeid Eestimaa Provintsiaalmuuseumile. Algatas regulaarsed ilmavaatlused Paldiskis 1834. aastal, mida kolm kuni kuus korda päevas tegi praktiliselt katkestusteta kuni oma surmani. See on pikemaid ja põhjalikumaid vaatluste ridu, ent kinnistas ka idee Paldiski peaaegu jäävabast sadamast, mida kasutas, et saavutada raudtee ehitus Paldiskini 1870. aastal. Viimast võib pidada pea ainuisikuliselt tema teeneks. Uue sadama ehitust aga kahjuks enam ei suutnud välja võidelda ja nii jäi töö poolikuks ning Paldiskile raudteest loodetud kasu jäi piiratuks.
Reservuaar
Reservuaar on (suur) hermeetiline vedeliku- või gaasimahuti.
Reservuaarid on enamasti valmistatud raud- või pingbetoonist või terasest.
Sootaguse Tornimägi
Sootaguse Tornimägi asub Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kallukse maastikukaitsealal (abs. kõrgus 113 m). Seda on kutsutud ka Linnamäeks, Hüüukambrimäeks ja Tarvenpää mäeks. Mäe otsas valvanud vahimees, kes vaenlase tulekut märgates ümbruskonna elanikele lokku lüües (mõne teise mälestuse järgi lipu langetamisega) ohust teada andis. Sellepeale kiirustati Linnamäe järsus põhjanõlvas olnud koobastesse. Tornimägi asub Vahi talu maadel, seega on põhjust uskuda, et selline ametikoht on tõesti olnud.
Ümardamata madal eesvokaal
See kõlab nii: Pilt:Open front unrounded vowel.ogg
Lootvina külakeskus
Lootvina külakeskus on kultuurikeskus Põlva maakonnas Põlva vallas Lootvina külas. Asutuse eesotsas on Tõnu Lumi.
Abderos
Abderos oli vanakreeka mütoloogias Heraklese armastatu. Ta oli Hermese poeg, Pindarose järgi Poseidoni poeg.
Kauro Tafitšuk
Ta lõpetas 2021. aastal Tartu Ülikooli bakalaureusekraadiga ajakirjanduse ja kommunikatsiooni alal.
Alates 2018. aastast tegutseb Eesti Noorte Muusikaliteatri direktorina.
Abderos
Abderose haua kohale rajas Herakles Abdera linna Traakias.
Kauro Tafitšuk
Alates 2016. aastast on ta laulja bändis Loora & Kauro Duo. Helirežissöörina töötab ta helistuudios Studio89.
Ukmergė rajoon
Ukmergė rajoon (leedu Ukmergės rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Vilniuse maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1395 km². 2017. aasta seisuga elas seal 35 372 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1985. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Deltuva, Lyduokiai, Pabaiskase, Pivonija, Siesikai, Šešuoliai, Želva, Žemaitkiemise, Taujėnai, Vepriai ja Vidiškiai vald. Eraldi haldusüksuse moodustab veel Ukmergė linn.
pisi|tühi|Ukmergė rajooni omavalitsused
Halduskeskus on Ukmergė linn. Teised tähtsamad asulad on Deltuva, Lyduokiai, Pabaiskase, Siesikai, Šešuoliai, Želva, Žemaitkiemise, Taujėnai, Vepriai ja Vidiškiai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 94,25% leedulased, 3,53% venelased, 0,69% poolakad, 0,32% ukrainlased, 0,3% valgevenelased, 0,11% mustlased ja 0,77% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on Šventoji jõgi ja selle lisajõgi Siesartis. Rajooni idaosa jääb Aukštaičia kõrgustikule. Seal asub Karališkai küla lähistel ka rajooni kõrgeim punkt (223 m), madalaim koht asub Šventoji jõe orus (42 m).
Suure-Rõude mõis
Suure-Rõude mõis (saksa keeles Groß-Ruhde) oli rüütlimõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Keskajal kuulus mõis Saare-Lääne piiskopkonnale. Hiljem kuulus mõis riigile ja seda on omanud ka Edler von Rennenkampffid. Keskaegse väljanägemisega vanabalti tüüpi puust peahoone ehitati arvatavasti 18. sajandi keskel.
Külmuti
Külmuti ehk külmutusseade on seade, millega tekitatakse ja säilitatakse keskkonna temperatuurist madalamat temperatuuri.
Mehaanilise energia, elektri- või muu energia, aga ka soojuse varal toimub külmutis pöördringprotsess (Carnot' ringprotsess), milles soojus kandub madalama temperatuuriga kehalt või keskkonnast kõrgema temperatuuriga kehale või keskkonda. Sama soojusülekande põhimõtet kasutab soojuspump. Ainet, mille vahendusel soojus üle kandub, nimetatakse külmaaineks ehk külmutusagensiks. Kasutatavamad külmaained on freoonid, süsinikdioksiid (süsihappegaas) CO2, ammoniaagi, liitiumbromiidi, naatriumkloriidi, kaltsiumkloriidi vesilahused, propaan, etaan, eteen ja vesi. Soojuse ülekandmiseks väliskeskkonda kasutatakse mõnikord vahesoojuskandjaid – mittemürgiseid, tuleohutuid, lõhnata aineid.
Külmuteid kasutatakse koduse majapidamise kõrval toiduainete jahutamisel, külmutamisel ja hoidmisel kaupluses, piima jahutamisel lehmalaudas, veovahendites (külmutusautod, -laevad, -vagunid jt) samuti toiduaine-, keemia- jt tööstuste tehnoloogiliste operatsioonide teostamisel, tehisjää tekitamiseks liuväljal. Ehituses külmutatakse vesist ebastabiilset pinnast (jõgede ja veekogude all) tunnelkollektorite, metroo-, raudtee- ja maanteetunnelite rajamisel.
Külmutite tüübid
Tööpõhimõtte järgi jagunevad külmutid kolme põhirühma:
Gaaskompressorkülmuti töö põhineb sellel, et gaasi adiabaatilisel kokkusurumisel temperatuur tõuseb ja paisumisel langeb. Külmaaine on kogu töötsükli vältel gaasilises olekus. Harilikult kasutatakse siin külmainena õhku ja külmutit nimetatakse siis õhukompressorkülmutiks. Külmutusseade koosneb külmutuskambrist ja seal paiknevast soojusvahetist, kompressorist, jahutist ja detandrist. Detander on masin gaasi temperatuuri vähendamiseks gaasi paisutamise teel. pisi|Joonis 1. Õhkjahutuskondensaatoriga aurukompressorkülmuti: 1 – kondensaator ja ventilaator, 2 – rõhurelee, 3 – termoreguleerventiil, 4 – aurusti, 5 – kompressor Külmutuskambri soojusvahetist väljuva külmaaine kokkusurumisel kompressoris tõuseb tema temperatuur kõrgemale väliskeskkonna temperatuurist ja soojus kandub jahutist väliskeskkonda. Detandris külmaaine paisub ja jahtub. Külmutuskambri soojusvahetist tuleb soojus külmaainele. Kompressorit käitab mingi jõumasin, harilikult elektrimootor. pisi|Joonis 2. Vesijahutuskondensaatoriga aurukompressorkülmuti: 1 – termoreguleerventiil, 2 – vesijahutusega kondensaator, 3 – rõhurelee, 4 – temperatuuriregulaator, 5 – aurusti, 6 – kompressor Aurukompressorkülmuti töö põhineb madala keemispunktiga (keemistäpiga) vedelike kasutamisel. Vedeliku aurustumisel neeldub soojus. Aurukompressor erineb gaasikompressorist selle poolest, et detenderit asendab paisventiil. Külmutuskambri soojusvahetist (aurustist) siseneb kompressorisse külmaaine vähese vedelikusisaldusega või kuiv küllastunud aur, mille temperatuur kokkusurumisel tõuseb. Jahutis (kondensaatoris) aur kondenseerub ning annab väliskeskkonnale ära oma ülekuumendus- ja aurustumissoojuse. Paisventiili läbimisel vedelik jahtub ja aurustub osaliselt. Lõplikult aurustub vedelik läbi aurusti pinna kanduva soojuse toimel. Külmaainena kasutatakse süsinikdioksiidi, ammoniaaki, freoone ja teisi aineid. Joonistel 1. ja 2. on esitatud aurukompressorkülmuti erinevad lahendused. Õhkjahutusega kondensaator 1 (joonis 1) on kalorifeeri kujuline ja annab soojuse välisõhku ventilaatori abil. Paisventiiliks on siin reguleeritav termoreguleerventiil 3. Aurusti 4 asub jahutatavas keskkonnas, näiteks külmkapis, külmkambris või jahutatavas vedelikus. Joonisel 2. esitatud külmuti skeem erineb esimesest selle poolest, et nii kondensaator 2, kui ka aurusti 5 on soojusvahetiga, jahutatakse vett ja kondensaatoris eraldunud soojus viiakse ära veega.
Adsorptsioonkülmuti erineb eelmistest selle poolest, et külmaainet ei pane liikuma kompressor, vaid soojusenergia. Töökehas osaleb peale külmaaine ka absorbent. Adsorptsioonpumba töötsükkel erineb kompressoriga külmuti omast selle poolest, et absorberis neelatakse aurustist tulev töökeha – aur – vedela absorbendi poolt. Seega toimub töökeha aurustumine aurustis, selle tulemusena on aurusti temperatuur madal ja ta võtab soojuse jahutatavast keskkonnast. Edasi läheb see külmaainega küllastatud vedelik soojendisse (seda köetakse mingi välise soojusenergiaga: elekter, gaas, vedelkütus jmt), kus suurema rõhu ja lisasoojusenergia toimel külmaaine aurustub lahusest, satub kondensaatorisse, kondenseerub ja annab selle tulemusel oma soojuse ära väliskeskkonda. Väikese külmaaine sisaldusega absorbent läheb läbi paisventiili jälle absorberisse. Külmaainena kasutatakse siin tavaliselt ammoniaaki. Adsorptsioonkülmutite efektiivsus jääb alati väiksemaks kompressorkülmutite omast. Samas saab sellist külmutit kasutada kohas, kus elekter puudub. Auruejektorkülmutis täidab aurukompressori ülesannet ejektor – jugapump.
Termoelektrilise külmuti töö põhineb Peltier' efektil. Termoelektriline külmuti on moodustatud elektriahelast, mille põhiosa on kahe erineva pooljuhtmaterjali kokkupuutekoht (jootekoht). Elektrivoolu toimel puutekoha temperatuur langeb (voolusuuna muutmisel tõuseb) ja see võimaldab soojust üle kanda pooljuhtpaari külmemalt poolelt (külmkambrist) kuumemale poolele ja sealt soojust anda väliskeskkonda. Termoelektrilised külmutid sobivad arvutite ja sõiduautode külmkastide jahutamiseks. Termoelektriliste külmutite efektiivsus on väiksem, kui kompressorkülmutitel (Peltier' jahutus).
Külmutite ajalugu
Esimesed külmutid valmisid 19. sajandi keskel – eetriga aurukompressorkülmuti 1834. aastal, õhukompressorkülmuti 1849. aastal, absorptsioonkülmuti 1860. Efektiivsemaid külmuteid hakati ehitama 1870. aastail tuginedes C. von Linde töödele.
Külmuti automaatika
Külmuti töö automatiseeritakse, et külmuti oleks võimeline töötama iseseisvalt inimese pideva järelevalveta ja töörežiimid oleksid optimaalsed. Külmutite automatiseerituse tase ja tehnilised vahendid võivad olla erinevad.
Temperatuuriregulaator
Lihtsaim lahendus, mida alati kasutatakse on külmuti töö juhtimine jahutatava keskkonna temperatuuri järgi, näiteks külmkapis on temperatuuriregulaator (temperatuurirelee), mis lülitab kapi kompressori mootori välja, kui soovitud madal temperatuur on saavutatud uuesti sisse kui temperatuur tõuseb mingi diferentsi (reguleerimistemperatuuride vahemik) võrra. Sellist reguleerimist nimetatakse kahepositsiooniliseks reguleerimiseks (ON-OFF). Kahepositsioonilist regulaatorit nimetatakse ka releeks. Joonisel 2 on temperatuuriregulaator 4.
Temperatuurireleeks võib olla kapillaartoruga ühendatud lõõtsik, mis on täidetud kergestiaurustuva vedelikuga (propaan). pisi|Joonis 3. Külmiku temperatuurirelee andur: 1 – lõõtsik, 2 – kapillaartoru Lõõtsik on ühendatud lülitiga, mille kontaktid on mootori elektriahelas jadamisi. Lõõtsiku juurde kuulub ka seadelüli, millega saab määrata soovitud reguleerimistemperatuuri. Temperatuuri langemisel auru maht lõõtsikus väheneb, see tõmbub kokku, lüliti kontaktid avanevad ja mootor seiskub. Temperatuuri tõustes kulgeb protsess vastupidi, mootor käivitatakse. Mõnikord nimetatakse temperatuurireleed termostaadiks, kuigi viimane tähendab konstantse temperatuuri hoidmiseks mõeldud kinnist ruumi koos kütte- ja/või jahutusseadmete ning temperatuuriregulaatoriga.
Täiuslikum automaatika muudab kompressosimootori kiirust sujuvalt, proportsionaalselt jahutatava keskkonna temperatuuriga (proportsionaalreguleerimine, st, mida kõrgem on temperatuur, seda suurem on mootori kiirus). Mootori kiiruse sujuva reguleerimisega saavutatakse kompressori suurem efektiivsus, energia kokkuhoid. Mootori kiiruse muutmiseks tuleb kasutada sagedusmuundurit. Praktikas nimetatakse seda sageli inverteriks, mis ei ole aga täpne – inverter on vaheldi, sagedusmuunduri üks osa. Kompressori kiiruse sujuva reguleerimisega hoitakse energiat kokku seetõttu, et külmuti kompressor ei tööta kunagi kestvalt täisvõimsusega. Näiteks kui aurusti koormus on pool maksimaalsest, siis positsioonreguleerimisel mootor töötab pool aega (50%) koguajast, lülitudes vaheldumisi sisse-välja 50% tsükliga. Energiat kulub kaks korda vähem nimiolukorraga võrreldes. Sagedusmuunduriga juhtimisel mootor töötab poole kiirusega võrreldes nimikiirusega, kompressori rõhk väheneb 22 = 4 korda, pumba võimsus, seega ka tarbitud energia väheneb 23 = 8 korda. Nii et sujuval reguleerimisel kompressori mootori energiatarve väheneb selle näite puhul neli korda. Sagedusmuunduri tasuvusajast
Termoreguleerventiil
Aurusti töö optimeerimiseks kasutatakse termoreguleerventiili, see on mõeldud aurustisse siseneva külmaaine vooluhulga reguleerimiseks sõltuvalt aurustist väljuva külmaaine temperatuurist ja rõhust. Tööpõhimõttelt on see otsetoime temperatuuri­regulaator. Regulaator koosneb termo­balloonist 3, kapillaartorust 2 ja membraanist 1 (joonis 4). Süstee­mid võivad olla välise või seesmise tasakaalustuse­ga. Aurusti koormuse suurenemisel aurustumine intensiivistub, külmaaine temperatuur tõuseb, suureneb rõhk membraani peal, paisventiili 7 avatakse rohkem ja seega suureneb kulmaaine juurdevool. Kompressori seiskamisel ei imeta külmaainet aurustist enam ära, rõhk tõuseb ja ventiil 7 sulgub, seega tõkestatakse vedela külmaaine juurdevool aurustisse.
Kudirkos Naumiestise vald
Kudirkos Naumiestise vald (leedu keeles Kudirkos Naumiesčio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šakiai rajoonis. Vald piirneb läänes Venemaaga.
Valla pindala on 76 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2701 inimest. Valla keskus on Kudirkos Naumiestise linn (2011. aastal elas seal 1732 inimest). Vallamaja asub aadressil S. Dariaus ir Girėno g. 24. Vallavanem on Algirdas Stankevičius.
Andreas Weide (purjelaev)
Andreas Weide oli 19. sajandi lõpul Eestis ehitatud neljamastiline barkantiin. Oli ühtlasi suurim Eestis ja eestlaste poolt ehitatud purjelaev.
Ajalugu
Laev ehitati 1888-1891. a Heinastes tuntud Saaremaa laevaehitusmeistri Mattis Hohensee juhtimisel. Nime sai omaniku Andreas Weide (Veide) järgi ja kodusadamaks sai Riia. Et laev ehitati Eesti-Läti ala piiril ja kodusadamaks (nagu paljudel Liivi lahe ääres ehitatud eesti laevadel) pandi Riia, loevad Andreas Weidet oma suurimaks ehitatud purjelaevaks ka lätlased.
Purjetas sageli Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Euroopa sadamatesse. Algul olid kaptenid Veidede perekonnast, hiljem lätlased.
1901. a sügisel, olles teel söelastiga Inglismaalt Brasiiliasse, hakkas laev Lääne-Aafrika rannikul tormis lekkima ja sõitis uppumisest pääsemiseks Dakari sadamasse. Seal müüdi ta 1902. a algul päästekulude katteks oksjonil itaallastele.
Kirjeldus
Neljamastilise barkantiini pikkus oli 47,6 m, laius 9 m, maksimaalne süvis 4,9 m ning kogumahutavus 583 brutoregistertonni. Meeskonda kuulus 12 inimest.
Daniel Risch
Daniel Risch (sündinud 5. märtsil 1978) on Liechtensteini poliitik (Isamaaline Liit).
Daniel Risch lõpetas Vaduzis gümnaasiumi 1998. Aastatel 1999–2003 õppis ta ärijuhtimist St. Galleni Ülikoolis, Zürichi Ülikoolis ja Müncheni ülikoolis. Ta lõpetas Zürichi Ülikooli litsentsiaadikraadiga majandusteaduse erialal. Seejärel omandas ta Freiburgi Ülikoolis doktorikraadi äriinformaatika erialal, töötades selle kõrvalt aastatel 2004–2007 Baselis asuvas Loode-Šveitsi Rakenduskõrgkoolis E-äri kompetentsikeskuses teaduri assistendi ja õppejõuna. Aastatel 2006–2007 oli ta külalislektor Austraalias Melbourne'i Ülikoolis. 2007. aastast töötas Risch juhtivatel ametikohtadel e-äri konsultatsioonifirmas Unic AG. Muuhulgas oli ta Unic Groupi müügijuht ja turundusjuht. 2015. aasta jaanuaris pöördus Daniel Risch Liechtensteini tagasi. 2015. aastast kuni valitsusse minekuni 2017. aastal töötas ta aktsiaseltsis Liechtensteinische Post turundusjuhina ning vastutas turunduse, müügi, infotehnoloogia ja e-äri eest.
30. märtsist 2017 kuni 25. märtsini 2021 oli ta Liechtensteini valitsusjuhi asetäitja (asepeaminister).
Alates 25. märtsist 2021 on ta Liechtensteini valitsusjuht.
1994. aasta Poola bussiõnnetus
thumb|Bussiõnnetuse koht on märgitud ristiga. pisi|Autosan H9-21 tüüpi buss 1994. aasta Poola bussiõnnetus juhtus Poola transpordiettevõtte PKS bussiga, mis sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud.
Õnnetus
Õnnetus juhtus 2. mail 1994 kell 19.00. Pärast 20-minutist peatust Zawory depoos alustas 1983. aastal ehitatud autobuss Autosan H9-21 koos kahe reisijaga tagasisõitu Gdańskisse. Järgmises peatuses Chmieleniecis tuli peale veel reisijaid, Chmielno ja Kartuzy peatuses väga palju reisijaid. Leźno peatuses ühines veel kaheksa inimest.
Bussis oli 74 reisijat, kuigi oleks tohtinud olla 51 (39 istujat, 12 seisjat). 32 kilomeetrit pärast reisi algust ja 500 meetrit enne järgmist peatust Kokoszkis sõitis ülekoormatud sõiduk teelt välja vastu puud, kui bussijuht üritas mööda sõita ühest Jelczi veoautost. Kokkupõrge oli nii tugev, et puu tungis 4,2 meetri jagu bussi keresse.
Kohapeal hukkus 25 reisijat, 3 inimest suri haiglas, 2 reisijat teel haiglasse ja veel 2 viis-kuus päeva pärast õnnetust. Bussijuht Jerzy Marczyński ja ülejäänud 42 reisijat jäid ellu.
Grenči
Grenči on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Zemīte vallas.
1994. aasta Poola bussiõnnetus
Õnnetus
1999. aastal lõpetati kohtuasi õnnetuse kohta. Arvati, et õnnetuse võis põhjustada lõhkenud parempoolne esirehv, aga on pakutud ka muid variante:
Makedooniakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Makedooniakeelne Vikipeedia (makedoonia keeles Македонска Википедија) on Vikipeedia makedooniakeelne versioon.
1994. aasta Poola bussiõnnetus
Õnnetus
Puu, mille otsa buss sõitis, saeti maha veebruaris 2008.
Grenči
Küla asub valla kaguosas merepinnast 85 meetri kõrgusel Roja jõe kaldal. Grenči jääb valla keskusest Zemītest 7 ja Riiast 82 kilomeetri kaugusele.
Küla on kujunenud endise Grenči mõisa (Grenzhof või Grendsen) keskuse juurde. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Makedooniakeelne Vikipeedia
Makedooniakeelne Vikipeedia sai alguse 2003. aasta septembris.
Grenči
Looduskaitse all on külas kasvav suurelehine pärn ümbermõõduga 3,84 ja kõrgusega 19 meetrit.
Makedooniakeelne Vikipeedia
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
1. mail 2019 ületas makedooniakeelse Vikipeedia artiklite arv 100 000 piiri.
Grenči
Aastal 2018 oli külas 66 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 65.
Suur turuhall (Budapest)
pisi|Turuhalli esimene osa pisi|Sisevaade pisi|Turuhalli tagumine osa Suur turuhall (ungari keeles Nagyvásárcsarnok) on Ungari pealinna Budapesti suurim ja vanim siseturg. Nõnda suure turuhalli ehitamise idee tekkis Budapesti esimesel linnapeal Károly Kamermayeril, see oli tema suurim investeering. Aasta pärast pensionile jäämist osales ta avatseremoonial 15. veebruaril 1897.
Grenči
pisi|tühi|Vana Grenči koolimaja
Jelagini saar
pisi|300px|Jelagini saar Jelagini saar (vene keeles Елагин остров) on saar Neeva jõe deltas Peterburi haldusalal. Kuulub Petrogradi rajooni koosseisu.
Saare pindala on 94 ha.
Tänapäeval on saar Peterburi elanike seas populaarne nädalavahetuse veetmise paik. Saab laenutada paate ja jalgrattaid, lapsed saavad sõita ponide ja lasterongiga, mängida mänguväljakutel.
Jüri Šumakov
Jüri Šumakov (sünninimi Georgi Šumakov; 18. september 1914 Peterburi – 24. detsember 1997 Tallinn) oli Eesti luuletaja, tõlkija ja publitsist.
Czerniczyn
Czerniczyn (ukraina keeles Черничин) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Hrubieszówi maakonnas Hrubieszówi vallas. Czerniczyn asub Hrubieszówist ligikaudu viis ja pool kilomeetrit lõunas, Ukraina piirist 5 km kaugusel.
Jüri Šumakov
Aastal 1938 asus ta Tallinna, kus tegutses luuletajana ja tõlkijana. Aastal 1939 pidas loenguid eesti kirjandusest Moskvas ja Leningradis. Aastatel 1940–1941 oli ta ajakirja Viisnurk toimetuses.
Czerniczyn
Czerniczynit on esmamainitud 1142. aastal.
Jüri Šumakov
Aastal 1941 siirdus ta Saksa okupatsiooni eest Nõukogude tagalasse, kus kuulus aastatel 1942–1944 Jaroslavli kunstiansamblite koosseisu.
Hickmani maakond
Hickmani maakond (Hickman County) on maakond USA-s Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Clinton.
Maakonna pindala on 655 km². Veepindala on 22 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 4902. Aastal 2000 oli elanikke 5262.
Ajalugu
Hickmani maakond moodustati 27. detsembril 1821 Cladwelli ja Livingstone'i maakonna osadest. Maakond on nime saanud sõjaväelase Paschal Hickmani järgi, kes hukkus Raisini jõe lahingus 1813. aastal. Algselt oli maakonna halduskeskus Columbus. 1830. aastal sai maakonna halduskeskuseks Clinton.
Parima helimontaaži Oscar
Parima helimontaaži Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Sound Editing) oli üks filmiauhinna Oscari kategooriaid. Auhinnaga tunnustas Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia helirežissööri, kelle eelneval aastal linastunud filmi helindamine ja helimontaaž oli hinnatud parimaks.
Esimest korda autasustati kategoorias 1964. aasta tseremoonial, kui võitis Walter Elliott töö eest filmis "It's a Mad, Mad, Mad, Mad World". Auhind anti viimast korda välja 2020. aasta Oscari-galal, pärast seda liideti senine kategooria Parima häälemiksimise Oscariga kategooriasse "Parima heli Oscar".
Jäägri tee
Jäägri tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis.
Tänav sai nime 11. märtsil 2015.
B15-vitamiin
B15-vitamiin ehk pangaamhape ehk antianoksiline vitamiin on vesilahustuv ja väga ebapüsiv glükoonhappe ja dimetüülglütsiini ester, mis tänapäeval ei kuulu IUNS-i vitamiinide nomenklatuuri.
Avastuslugu
Ernst T. Krebs seenior ja tema poeg Ernst T. Krebs juunior eraldasid 1948. aastal riisikliidest (ingl k rice bran) keemilise ühendi, koos sellega avastasid nad ka aprikoosiseemnest B17-vitamiini.
Hiljem leidsid nad, et seda looduslikku ühendit saab eraldada peaaegu kõikidest seemnetest (taimede kaudu). Avastatud keemilise ühendi patenteerisid nad 1950. aastal USA-s ning nimetasid pangaamhappeks e B15-vitamiiniks. . B15-vitamiin muutus pärast avastamist oluliseks ravikomponendiks paljude haiguslike seisundite nagu skisofreenia, alkoholism jne ravil. B15-vitamiini hakati tootma ja turustama kui vitamiinipreparaati ning seda sai osta apteekidest.
Aastal 1952 pakkus Krebside avastus suurt huvi NSV Liidu Teaduste Akadeemia teadlastele ja käivitati ulatuslik uuring (hinnangulise maksumusega üle 6 miljoni USD). Uuringu tulemused avaldati 1965. aastal ja need tõestasid, et pangaamhappel on täpselt määratud raviprogrammiga mõju paljudele haiguslikele seisunditele.
Aastaid hiljem püüti tuvastada looduslikku pangaamhapet ja selle biotoimet sünteetilistes vitamiinipreparaatides, kuid see ei andnud tulemusi. ,
Aastakümned hiljem mainiti B15-vitamiini küll eriaalakirjanduses, kuid pigem hoiatavalt: et sel puudub inimorganismis oluliselt mõõdetav toime ning selle puudumisega ei osata seostada ei haiguslike seisundite tekkimist ega ka ravimist ning seega ei kuuluvat see vitamiinide klassi.
Ameerikas lisati B15-vitamiin 2006. aastal FDA keelatud ainete nimekirja.
Saamine ja omandamine
Inimene võib saada pangaamhapet nii taimse kui ka loomse toiduga, millest vitamiin imendub organismi peensooles. B15-vitamiini varude kohta organismis ja metabolismist on vähe teada, kuid oletatakse, et sarnaselt teiste B-rühma vitamiinidega ei vaja organism seda suurtes kogustes, pigem kofaktorina rakusisesel metabolismil (signaliseerimissüsteemis), osaledes sel viisil mõnda aega ringluses.
Taimsed depood
B15-vitamiini allikaks on mandlid (koos koorega), kaunviljad (eriti läätsed), kõrvitsaseemned, seesamiseemned, täisterariis, õllepärm jms. Suur kogus pangaamhapet leidub ka kikerherne (Cicer Arietum) seemnetes.
Loomsed depood
Härja veri ja hobuse maks.
Kliiniline meditsiin
Meditsiinis kasutatakse pangaamhappe preparaate süstelahusena. Oletatavasti sobivad lihasesüstid lihaskoe (sh südamelihase) talitluse ergutamiseks.
Biofunktsioonid
Pangaamhappe toime kohta tehakse esialgu vaid oletusi. See võib olla "liikuvate" metüülrühmade doonoriks koliini, fosfatidüülkoliinide, kreatiini jt sünteesis. See suurendab organismi hapnikutarbimist lihaskoes (väheneb aeroobne glükolüüs ja piimhappe kuhjumine), soodustab südamelihase tööd ja glükoosi oksüdeerumist, stimuleerib närvisüsteemi ja näärmeid.
Üle- ja alatarbimine
Pole teada B15-vitamiini alatarbimisest tingitud pangaamhappe defitsiiti. Oletatakse, et defitsiit võib põhjustada rakuhingamise intensiivsuse ja südamelihase töövõime langust, samuti näärmete ja närvikoe kahjustusi ning rasvinfiltratsiooni maksas. Ka ületarbimise kohta on vähe teada. Korduval lihassüstil peaks ohutu annus jääma 2–10 mg piiridesse.
Alternatiivmeditsiin
Vaatamata B15-vitamiini keelustamisele USA-s propageerivad sealsed alternatiivravi tunnustatud spetsialistid siiski B15-vitamiini paljude inimorganismi haiguslike seisundite ravis ja ennetamisel, eriti oluliseks peetakse selle rolli neerupealise (neerupealiseid teatakse meil tavaliselt stressi sündroomi kaudu) töö toetamises ja reguleerimises.
Lynne McTaggart kirjeldab oma raamatus "The Cancer Handbook : What's Really Working (What Doctor's Don't Tell You)" lisaks teistele loodusravi komponentidele ka B-rühma vitamiinide (sh B15-vitamiini) olulist rolli pahaloomuliste kasvajate (vähktõve) alternatiivravis.
Jaunāmuiža (Zemīte vald)
Jaunāmuiža on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Tukumsi piirkonnas Zemīte vallas.
Küla asub valla keskosas ja jääb Riiast 90 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1999 oli külas 13 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Haanja-Plaani Püha Nikolai kogudus
pisi|[[Plaani Püha Nikolai kirik aprillis 2008]] Haanja-Plaani Püha Nikolai kogudus oli Võrumaal Plaani külas aastatel 1846–1962 tegutsenud õigeusu kogudus. Kogudus kasutas Plaani Püha Nikolai kirikut.
Ajalugu
Haanja-Plaani õigeusu kogudus avati 14. märtsil 1846, mil valmis pühakoda. Kiriku pühitses püha Nikolai auks Pihkva piiskopkonna Riia vikaarpiiskop Filaret (Gumilevski). 31. märtsil 1846 pühitses ta Haanja-Plaani Püha Nikoli koguduse esimeseks preestriks Pihkva Vaimulikus Seminaris vaimuliku hariduse omandanud Joann Žemtšužini. 1925. aastal oli koguduses 500 inimest. Haanja-Plaani kogudus lõpetati 1. veebruaril 1962 ja Munamäe sovhoos hakkas kirikut kasutama viljaaidana.
Plaani Püha Nikolai kirik on tagastatud Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule, kogudust ei ole veel taastatud.
Koguduses teeninud vaimulikud
==Koguduses teeninud köstreid ==
Setomaa vald
Setomaa vald on omavalitsusüksus Eestis Võru maakonnas.
Setomaa vald moodustati 2017. aastal Meremäe, Mikitamäe ja Värska valla ühinemise teel. Samuti liideti Setomaa vallaga Misso valla Luhamaa nulk ehk setu külad Hindsa, Koorla, Kossa, Kriiva, Leimani, Lütä, Mokra, Määsi, Napi, Pruntova, Põrstõ, Saagri, Tiastõ, Tiilige, Toodsi ja Tserebi. Mikitamäe vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Setomaa vallaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks.
Setomaa valla esimeseks vallavolikogu esimeheks valiti Rein Järvelill ja esimeseks vallavanemaks Raul Kudre.