Henry_Aiken
Hume'i kohustuseteooria originaalsus
Paljud emotivistid, eriti Charles Stevenson, on mõistnud heakskiitu puhtemotiivsena. Stevensoni järgi on väärtusotsustuse tähendus umbes niisugune. "X on hea" tähendab: "Ma kiidan X-i heaks; (palun) tee seda sina ka." Aga "heaks kiitma" ei ole emotiivne väljend. Kui öeldakse: "Ma kiidan X-i heaks," sii ei väljendata lihtsalt emotsiooni või tunnet selle suhtes. Stevensoni järgi pole heakskiidul ja soovimisel või huvitumisel erilist tähendusvahet. Aga kui ma ütleksin: "Ma kiidan Thomas Jeffersoni heaks, siis minu sõnad väljendaks otsustust. See tähendab sama, mis "Minu otsustuse järgi oli Thomas Jefferson hea inimene." Stevensoni positsioon ei pea paika. Hinnang on väide, mis väidab midagi, mida või mille eitust saab kinnitada. "Traktaadis" on Hume seisukohal, et moraalne heakskiit on otsustuse printsiip. See mitte ainult ei modifitseeri teisi kirgi, vaid ka korrigeerib neid. Hume ütleb: "Ma ei tunne sama elavat naudingut Kreekas 2000 aastat tagasi elanud inimese voorustest kui tuttava sõbra voorustest..."; "Siiski ma ei hinda ühte rohkem kui teist. Ja minu heakskiit ühe käitumisele ei erine põhimõtteliselt minu heakskiidust teie käitumisele." "Oleks võimatu, et me kunagi koos mõistlikult vestleksime, kui igaüks meist vaatleks iseloome ja isikuid ainult nii, nagu nad tema erilisest vaatepunktist paistavad. Sellepärast me nonde pidevate lühendamiste ärahoidmiseks ning asjade kohta püsivama otsustuseni jõudmiseks jääme mõningate püsivate ja üldiste vaatepunktide juurde ning asetame end oma mõtetes alati nendesse, olgu meie praegune olukord milline tahes." Meie konkreetsed moraalisentimendid on üsna erinevad olenevalt sellest, kui kaugel me kiidetavast või laidetavast oleme. On ilmne, et nii on ka ilu puhul. Töös "On the Standard of Taste" ütleb Hume, et esteetilised otsustused on üsna erinevad pelkadest maitseväljendustest, mis võivad olla pelgad emotsiooni või tunde väljendused. Ma võin John Miltonile eelistada Ogalviet, aga sellepärast ei tehta otsustust, et Ogalvie on Miltonist parem, imetlusväärsem luuletaja. Maitse üle ei vaielda, kuid ilmselt sellepärast, et maitseväljendused on suuresti mittekognitiivsed ja mitteotsustuslikud. Kirjanduslik heakskiit on aga otsustuse tegemine, ja see on tunnetuslik. Aristotelese järgi on otsustus väide, mis on enamalt jaolt tõene. Meie konkreetsed sentimendid olenevad olukorrast, kuid üldistes väidetes või otsustustes me tavaliselt ignoreerime neid, kuid kasutame sõnu, mis väljendavad meeldimist või mittemeeldimist, suuresti nii, nagu jääksime ühte vaatepunkti. See toimub tänu kogemusele, mis varsti õpetab meile sama sentimentide või õigemini jutu korrigeerimise meetodit. Aga need korrigeeringud oleksid kasutud, kui see korrigeerimismeetod oleks inertne ega saaks mõjutada sentimente ja kirgi, millest me neid tuletame. Hume'i järgi saab kirge modifitseerida ainult teise kirega. Kui hoiakud, mida väljendavad üldisi otsuseid, oleksid täiesti mitteaktiivsed, ei saaks need mõjutada moraalset ja muud käitumist. "Sellised korrigeeringud on tavalised kõigi meelte puhul; ja oleks tõesti võimatu, et me saaksime keelt kasutada või oma sentimente üksteisele teatada, kui me ei korrigeeriks asjade hetkelisi paistvusi ega vaataks praegusest olukorrast üle." Hume võtab sentimendiväljendusi teatamise vormidena. Ja on kahtlane, kas emotiivset juttu võib nimetada teatamise vormiks. Moraalireeglid on mõistuse vorm. Seda on lihtne mõista, "kui arvestada, mida me enne ütlesiime selle mõistuse kohta, mis suudab meie kirele vastu seista; ja mille kohta me leidsime, et see pole midagi muud kui kirgede üldine rahulik (calm) määramine (determination), mis rajaneb mingil kaugel vaatel." Kõik otsustused on heakskiidu või mitteheakskiidu väljendused. Aiken arvab, et Hume'i arusaam kõigist otsustusevormidest on suuresti vastuolus igasuguse emotivismiga. Hume ei ole emotivist ja kogu tema kohustuseteooria on tugevalt antiemotivistlik. Ja tema positsioon ei ole George Edward Moore'i mõttes naturalistlik. Ta on "sentimendi" filosoof, selles on tema geenius.