cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tahkeoksiidne kütuseelement
Elektrolüüt
Elektrolüüdi ülesandeks on juhtida oksiidioone läbi kristallivõre. Oksiidiooni liikumine on tingitud tema termilisest aktivatsioonist tekkinud hüppamisest ühest võresõlmest teise. Sealjuures peab elektrolüüdi elektronjuhtivus olema väga väike, et vältida kadusid süsteemis. Samuti peab elektrolüüt olema täiesti gaasitihe. Kõrgematel temperatuuridel töötavad tahkeoksiidse kütuseelemendi elektrolüüdid transpordivad oksiidioone väga efektiivselt ja ilma suuremate kadudeta, kuid madalamatel temperatuuridel hakkab tekkima ioonjuhtivuslik takistus, mis kärbib sooritusvõimet.
Elementide ühendamine patareiks
Elementide järjestikku ühendamisel nende pinged liituvad. Elemendid ühendatakse järjestikku kas metallilise või keraamilise vahekihi abil. Kuna vahekiht on seotud nii katoodi kui anoodiga (seega nii redutseeriva kui oksüdeeriva poolega), peab ta olema stabiilne ka kõrgel temperatuuril. Sellest tulenevalt on kõige kohasemad keraamilised materjalid, kuigi nad on palju kallimad kui metallist vahekihi materjalid. Madalamatel temperatuuridel (600–800 °C) on kasutatavad ka metalsed materjalid, millest on lubavamateks osutunud nikli- ja terasesulamid. Kaalutakse ka keraamika ja metalli segude kasutuselevõttu; need on näidanud head termilist stabiilsust kõrgetel temperatuuridel ja ideaalseid juhtivusomadusi.
Virve Krimm
Virve Krimm (14. jaanuar 1938 – 5. märts 2017) oli eesti tõlkija.
Ta on tõlkinud üle 50 ilukirjandusteose vene ja inglise keelest eesti keelde, sh Fjodor Dostojevski, Lev Tolstoi, William Boydi, Graham Greene'i, Alexander McCall Smithi ja Daphne Du Maurier' loomingut.
Departemang (Prantsusmaa)
Departemang (prantsuse département) on Prantsusmaa haldusjaotuses üks kolmest valitsemise tasemest allpool riiklikku taset (territoriaalsed kollektiivsused), piirkondade ja valdade vahel. Prantsusmaa emamaal on 96 departemangu ja ülemeredepartemange on 5, mida liigitatakse ka piirkondadeks. Departemangud jagunevad edasi 342 ringkonnaks, mis jagunevad kantoniteks; viimased kaks ei oma autonoomiat ja neid kasutatakse avalike teenuste ja mõnikord valimiste organiseerimisel.
Prantsusmaa departemange haldavad valitud üldkogud (conseil général) ja nende presidendid, kelle vastutuse peamise valdkonna moodustavad arvukate sotsiaalsete ja hoolekandetoetuste, keskkoolide (collège) ehitiste ja tehnilise personali, kohalike teede ning kooli- ja maabusside ja kohaliku omavalitsuse infrastruktuuride koostöö juhtimine. Riigi halduse kohalikud teenused on traditsiooniliselt organiseeritud departemangutasemel, kus prefekt esindab valitsust; siiski on piirkonnad saanud selles osas tähtsust alates 2000. aastatest, kus mõned departemangutaseme teenused on läinud piirkonnataseme teenusteks.
Departemangud loodi 1791. aastal, kui Ancien Régime'i provintside ratsionaalne asendamine rahvusliku ühtsuse tugevdamise eesmärgil; peaaegu kõik neist nimetati seetõttu jõgede, mägede või rannikute järgi, mitte ajalooliste või kultuuriliste territooriumide järgi, erinevalt piirkondadest, ja mõned neist on üldiselt tuntud nende kahekohalise sihtnumbri järgi, mida kuni viimase ajani kasutati kõigil mootorsõidukite numbrimärkidel. Need innustasid sarnaseid jaotusi paljudes Prantsusmaa endistes kolooniates.
Ajalugu
pisi|Geomeetriline ettepanek lükati tagasi pisi|Endised [[provints (Prantsusmaa)|provintsid (värvidega) ja departemangud (piirid mustaga)]]
Enne Prantsuse revolutsiooni sai Prantsusmaa territooriume järk-järgult mitmesuguste sõltumatute üksuste annekteerimise kaudu. Ancien Régime'i ajal oli see organiseeritud provintsideks. Revolutsiooni kestel need kaotati, osalt selleks, et nõrgendada vanu truudussidemeid.
Kaasaegsed departemangud, kui mitmeotstarbelised valitsemisüksused, loodi provintside asemele 4. märtsil 1790 Asutava Rahvuskogu poolt, mida see pidas palju ratsionaalsemaks struktuuriks. Nende piirid teenisid kahte eesmärki:
pisi|1812: Departemangud Esimese keisririigi suurima ulatuse ajal
Vanadest nimedest hoiduti uute departemangude nimetamisel hoolikalt. Enamik nimetati piirkonna peamise jõe või muu loodusobjekti järgi. Isegi Pariis oli Seine'i departemangus.
Departemangude arv, algselt 83, suurenes 1809. aastaks 130-ni, kui vabariik ja keisririik omandasid territooriume. Pärast Napoleoni kaotusi aastatel 1814–1815 andis Viini kongress Prantsusmaale tagasi tema sõjaeelse suuruse; departemangude arvu vähendati 86-ni, kui kolm algset departemangu jagati. Aastal 1860 omandas Prantsusmaa Nice'i krahvkonna ja Savoia, mis viis kolme uue departemangu loomiseni. Kaks tehti uuest Savoia territooriumist, samas Alpes-Maritimesi departemang loodi Nice'ist ja osast Vari departemangust. 89 departemangule anti numbrid vastavalt nende tähestikulisele järjekorrale.
Moselle'i ja Bas-Rhini departemang ning enamik Haut-Rhini departemangust loovutati Saksa keisririigile 1871. aastal pärast Prantsusmaa kaotust Prantsuse-Preisi sõjas. Väike osa Haut-Rhini departemangust jäi siiski Prantsusmaale ja nimetati Belforti territooriumi departemanguks. Kui Prantsusmaa sai loovutatud departemangud pärast esimest maailmasõda tagasi, ei taasühendatud Belforti departemangu Haut-Rhini departemanguga. 1922. aastal sai sellest Prantsusmaa 90. departemang.
Île-de-France'i reorganiseerimine (1968) ja Korsika jaotamine (1975) andis veel kuus departemangu, tehes koguarvuks 96. Arvates juurde viis ülemeredepartemangu (Prantsuse Guajaana, Guadeloupe, Martinique, Réunion ja Mayotte), on koguarvuks 101 departemangu. Aastal 2011 sai 101. departemanguks ülemerekollektiivsus Mayotte.
Üldiseloomustus
pisi|vasakul|300px pisi|Rahvastiku tihedus departemangudes (2007)
Departemangu valitsuse asukoht on tuntud kui prefektuur (préfecture) või chef-lieu de département ja on üldiselt mõningase tähtsusega linn umbes departemangu geograafilises keskpunktis. See määrati vastavalt ajale, mis kulus ratsa reisiks departemangu piirialadelt. Eesmärk oli, et prefektuur peab olema ratsa kättesaadav igast linnast departemangus 24 tunni sees. Prefektuur ei ole tingimata suurim linn departemangus; näiteks Saône-et-Loire'i departemangus on pealinn Mâcon, kuid suurim linn on Chalon-sur-Saône. Departemangud on jagatud üheks või mitmeks ringkonnaks. Ringkonna pealinna kutsutakse alamprefektuuriks (sous-préfecture) või chef-lieu d'arrondissement.
Iga departemangu haldab üldkogu (conseil général), mis valitakse kuueks aastaks üldistel valimistel, kus üldkogu president on departemangu juhataja. Enne 1982. aastat oli departemangu juhataja prefekt (préfet), kes esindab Prantsusmaa valitsust igas departemangus ja nimetatakse Prantsusmaa presidendi poolt. Prefekti abistavad üks või mitu alamprefekti (sous-préfet), kes asuvad departemangu alamprefektuurides.
Departemangud on edasi jaotatud valdadeks, mida valitsevad valla volikogud. Aastal 1999 oli Prantsusmaal 36 779 valda. Ülemereterritooriumidel mängivad mõned vallad rolli departemangu tasemel. Riigi pealinn Pariis on nii vald kui ka departemang.
Mandri-Prantsusmaal (Prantsusmaa emamaa, väljaarvatud Korsika) on departemangu mediaanpindala 5965 km². 2001. aasta rahvaloenduse järgi oli departemangu mediaanrahvaarv Mandri-Prantsusmaal 511 012 asukat. Enamuse departemangude pindala on 4000 ja 8000 km² vahel ning rahvaarv on 320 000 ja 1 miljoni vahel. Pindalalt suurim on Gironde'i departemang (10 000 km²), samas väikseim on Pariis (105 km²). Kõige rahvarikkam on Nordi departemang (2 550 000) ja rahvavaeseim on Lozère'i departemang (74 000).
Departemangud on nummerdatud: nende kahekohalised numbrid esinevad sihtnumbrites, INSEE koodides (sealhulgas "sotsiaalkindlustuse numbrid") ja sõidukite numbrimärkides. Algul vastasid numbrid departemangude nimede tähestikulisele järjekorrale, kuid mitmed on oma nimesid muutnud, nii pole vastavus enam täpne. Korsika jaoks ei ole enam numbrit 20, vaid selle asemel on 2A ja 2B. Korsika sihtnumbrid või aadressid mõlemas departemangus algavad siiski 20-ga. Kahekohalist koodi "98" kasutatakse Monaco poolt. Koos ISO 3166-1 alpha-2 maakoodiga FR moodustavad numbrid ISO 3166-2 riigi alljaotuste koodid emamaa departemangudele. Ülemeredepartemangud kasutavad kolme numbrit, näiteks 971 Guadeloupe jaoks (vaata tabel allpool).
Parteipoliitilised eelistused
Neid kaarte ei saa kasutada kui kasulikke vahendeid valijate eelistuste kohta, kuna üldkogud valitakse kahevoorulises süsteemis, mis järsult piirab äärmuslaste võimalusi, niikaua, kui neid ei toeta ühes kahest voorust mõõdukas partei. Pärast 1992. aasta valimisi omasid vasakpoolsed enamust vaid 21 departemangus 100-st; pärast 2011. aasta valimisi domineerisid vasakpoolsed 61 departemangus 100-st (Mayotte sai departemanguks alles pärast valimisi).
Erakondade võti:
Tulevik
Kohaliku omavalitsuse ühe või mitme taseme eemaldamist on arutatud juba aastaid, eelkõige võimalust kaotada departemangude tase. Rahvaliikumise liidu eestkõneleja Frédéric Lefebvre ütles detsembris 2008, et departemangude kokkusulamine piirkondadega oli küsimus, mis tuli lahendada kiiresti. See lükati varsti tagasi kohalike omavalitsuste reformi komitee, tuntud kui Balladuri komitee, liikmete Édouard Balladuri ja Gérard Longuet' poolt.
Jaanuaris 2008 soovitas komisjon Prantsusmaa arengu vabastamiseks, tuntud kui Attali komisjon, et valitsemise departemangude tase tuleks kaotada kümne aastaga.
Praegused departemangud
Kõigil departemangudel on vapp, millega neid tavaliselt seostatakse, kuid mitte kõik ei ole ametlikult tunnustatud või kasutusel. Mõnes departemangus neid kasutatakse, kuid teistes kasutatakse palju kaasaegsemat embleemi. Riigi valitsus ise ei oma vappi, tõrjudes tagasi aristokraatlikku päritolu heraldika, ja seda on järginud paljude departemangude valitsused.
Prantsuse Alžeeria departemangud
pisi|260px|Kolm Alžeeria departemangu aastal 1848 pisi|260px|Prantsuse Alžeeria departemangud aastatel 1957 – 1962
Erinevalt ülejäänud prantslaste kontrollitavast Aafrikast oli Alžeeria ametlikult Prantsusmaaga liidendatud aastast 1848 kuni selle iseseisvumiseni aastal 1962.
Napoleoni impeeriumi departemangud Euroopas
Prantsuse revolutsiooni ja Napoleoni impeeriumi ajal Prantsusmaa poolt vallutatud territooriumidel, mis pole enam Prantsusmaa osa, oli arvukalt departemange:
Veevalaja (märk)
thumb|Veevalaja sümboli kurdlained sümboliseerivad intuitsiooni ja mõistuse ühinemist inimarmastuses Veevalaja (ladina keeles Aquarius) (♒) on üheteistkümnes sodiaagimärk.
Lühiiseloomustus
Õhumärk Veevalaja on seotud ühiste energiaväljadega, nii ühiste tegude kui mõtetega. Inimene, kel Päike Veevalajas, on enamasti ratsionaalne ja objektiivne, suudab olukordi hinnata tundeid kõrvale jättes ning kriisihetkel väga kiiresti reageerida. Sõbrad ja mõttekaaslased võivad talle olla tähtsamad oma perest ning sageli on ta ühiskondlikult väga aktiivne. Ta on ülikiire mõtlemisega, seisab uuenduste eest ega väärtusta enamasti traditsioone. Sageli peetakse Veevalajat revolutsionääri võrdkujuks. Negatiivse poole pealt on ta pahatihti empaatiavõimetu. Samuti on ta üsna jäiga mõtlemisega, pidades oma ideid ainuõigeiks.
Kuu Veevalajas viitab inimesele, kes ei saa oma tunnetega kuigi hästi kontakti, mõistuse hääl jääb peale. Ta võib karta ka teiste inimeste tundepuhanguid. Talle meeldivad uued ja ootamatud olukorrad. Turvatunnet pakub talle võimalus teha asju omamoodi, teistest sõltumatult ja halli massiga kaasa ujumata. Ta õhutab ka teisi otsima isiklikku vabadust.
Merkuur Veevalajas näitab välkkiiret mõtlemist, uuenduslikkust, orienteeritust tavatutele lahendustele. Inimene mõtleb iseseisvalt ega lähe karjamentaliteediga kaasa. Negatiivsel juhul kipub demonstreerima oma vaimseid võimeid ja võib tunduda üleolev. Teised ei pruugi ta mõttekiirusele järele jõuda.
Marss Veevalajas viitab sellele, et inimene kulutab palju energiat vanast vabanemiseks ja uue loomiseks. Energiatase on ebaühtlane, kõige rohkem on seda siis, kui inimene saab ise oma tegevuse ja selle ajastamise üle otsustada. Palju energiat võib kuluda mässamisele talle sobimatu vastu.
Jupiter Veevalajas näitab, et inimesele toovad edu sõltumatus ja omapärased, ebatraditsioonilised lahendused. Inimene tunneb end õnnelikuna, kui ei pea kellelegi alluma. Tal tuleks elus õppida hindama ka lähisuhteid.
Saturn Veevalajas viitab inimesele, kellele on tähtis kuuluda mingisse kindlasse gruppi. Ta suudab leida ratsionaalseid lahendusi ning huvitub teadusest. Inimesel on hea keskendumisvõime ja ta peab oluliseks erapooletut tõde ning õiglust ja vastutustunnet inimsuhetes.
Uraan liikus viimati Veevalajas ca aastatel 1996–2002. Sel ajal sündinud põlvkond on väga heade vaimsete võimete ja tugeva intuitsiooniga, iseseisva mõtlemisega. Neile on tähtis inimkonna kui terviku heaolu. Negatiivsel juhul võivad olla liiga kangekaelsed ja eirata igasugust distsipliini.
Neptuun liikus Veevalajas viimati ca aastatel 1998–2012. Sel ajastul sündinud põlvkond on iseäranis tugeva intuitsiooniga, peab humaanseid väärtusi ülitähtsaks ning õpib kasutama uusi energialiike. Nad mõistavad eelmisi põlvkondi, on originaalsed, isetud ja loomingulised.
Traditsioonilised vastavused
thumb|Veevalaja
Valvikulised
Valvikulised (Leucobryaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Selim III
alt=Selim III|pisi|Selim III Selim III (osmanitürgi keeles سليم ثالث Selīm-i sālis; 24. detsember 1761 – 28. juuli 1808) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1789–1807.
Naeratuste maa
"Naeratuste maa" (saksa keeles "Das Land des Lächelns") on Ferenc Lehári romantiline operett (Romantische Operette) 3 vaatuses. Ludwig Herzeri ja Fritz Löhner-Beda libreto põhines Victor Léoni teose "Die gelbe Jacke" (1923) libretol.
Faktoloogia
Esmaettekanne toimus 10. oktoobril 1929 Berliini Metropol-Theateris (praegune Komische Oper Berlin).
Osades: Richard Tauber (Sou-Chong), Vera Schwarz (Lisa), Adele Kern (Mi), Alfred Jerger (Tschang). Dirigeeris Ferenc Lehár.
Kujutab endast Lehári 1923. aastal läbikukkunud opereti "Die Gelbe Jacke" ümbertöötatud ja täiendatud varianti. Mitmed "Die Gelbe Jacke" muusikanumbrid on otseselt üle võetud. Kukkus välja palju akadeemilisem ja tõsisem kui tol ajal operetiloomisel tavaliselt kombeks oli. Ka opereti lõpp ei ole reeglipärane probleemide lahendumine ja armastajate kokkusaamine. Opereti pealkiri osutab eeldatavalt Hiina kombele alati naeratada, mis iganes ka juhtub. Peaosaline Sou-Chong viitab sellele kohe opereti alguses esitatavas laulus "Immer nur lächeln" ("Alati naeratab"). Komponeeritud populaarse tenori Richard Tauberi jaoks, kellele Sou-Chongi rolli esitamine kujunes rohkem kui 10 aasta jooksul üheks suuremaks lavaliseks saavutuseks. Sellest sai helilooja hilisema loominguperioodi rahvusvaheliselt populaarseim operett. Püsinud pidevalt saksa keelt kõnelevate maade operetiteatrite repertuaaris.
Teost on lavastatud Eestis Vanemuises 1939 ja Kandles 1939.
Peamised osad: Sou-Chong (tenor), Lisa (sopran), Mi (sopran), krahv Gustav von Pottenstein (koomiline tenor), Tschang (bariton), krahv Ferdinand Lichtenfels, Lore (sub), Hardegg (mez).
Faabula
Tegevus toimub 1912. aastal Viinis ja Pekingis. Krahv Lichtenfelsi kodus toimub tütre Lisa auks ball, kus neiu räägib oma noorele kosilasele husaar Gustav (Gustl) von Pottensteinile, et ta armastab hoopis Hiina diplomaati, prints Sou-Chongi. Neiu teeb husaarile ettepaneku jääda sõpradeks, millega too meeleldi nõustub. Sou-Chong saab samal balliõhtul saatkonnast teate, et peab Hiinasse tagasi pöörduma. Lisa otsustab noormehega kaasa minna ja nad abielluvad.
Eesti-Afganistani suhted
Eesti-Afganistani suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Afganistani vahel.
1930 sõlmisid kaks riiki sõpruslepingu ja leping jõustus aprillis 1931. Kahe riigi vaheline kaubavahetus algas 1932, ent see jäi mahult väikeseks.
7. septembril 1991 tunnustas Afganistan Eesti taasiseseisvumist. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti alles 1. jaanuaril 2005.
Naeratuste maa
Faabula
Sou-Chong sulgeb Lisa oma palees naistele määratud ruumidesse. Naine otsustab põgeneda, milles Gustav ja Mi teda aitavad. Ainus tee vabadusse on templi kaudu. Seal satub ta Sou-Chongi peale. Mees mõistab, et tal ei õnnestu Lisa soovile Euroopasse sõita vastu seista ning annab talle reisiks oma õnnistuse, varjates väärikalt oma kurbust. Lisa lahkub mõistatusliku hiina naeratuse saatel.
Eesti-Afganistani suhted
Aastatel 2007–2014 tegutses Afganistanis Kabulis Eesti erimissioon.
Eesti suursaadik Afganistanis on aastast 2012 Väino Reinart.
Alma (Québec)
Alma on linn Kanadas Québeci provintsis Saguenay–Lac-Saint-Jeani piirkonnas. Asub Saguenay jõe ääres Saint-Jeani järve idakalda lähedal.
Linn loodi 1962. aastal Isle-Maligne'i, Naudville'i, Riverbendi ja St-Joseph d'Alma külade liitmisel.
Piirkond muutus tööstuskeskuseks 1920. ja 1930. aastatel, kui sinna ehitati hüdroelektrijaam, paberivabrik ja alumiiniumisulatustehas.
Tõnis Padu
Tõnis Padu (25. oktoober 1950 Haapsalu – 26. märts 2014 Tallinn) oli eesti arhitekt ja muinsuskaitsja.
Ta sündis aastal 1950 Haapsalus koolmeistrite pojana. Ta lõpetas aastal 1969 Haapsalu 1. Keskkooli ja aastal 1978 kiitusega Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal.
Reena Koll
Reena Koll (sündinud 15. novembril 1996) on Eesti teivashüppaja.
Tõnis Padu
Ta töötas aastast 1978 Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses ja Haapsalu projekteerimisbüroos. Aastatel 1980–2004 oli ta Haapsalu rajooni/Lääne maakonna peaarhitekt. Aastal 2004 asus ta tööle Haapsalu linnavalitsusse.
Reena Koll
Tema nimel on Eesti naiste teivashüppe rekord 4.36 (25. juuli 2018, Tartu). Sisetingimustes hüppas 9. veebruaril 2016 Eesti absoluutrekordiks 4.31. 5. veebruaril 2013 Tartus peetud Martin Kutmani mälestusvõistlustel püstitas ta sisetingimustes Eesti absoluutrekordiks 4.24. 14. jaanuaril 2012 Tartus hüppas ta 4.15. See oli ka Eesti rekord. 26. jaanuaril 2013 hüppas ta 4.20.
Alma
Alma on mitmetähenduslik sõna:
Reena Koll
Enne välisrekordi 4.36 püstitamist hüppas 16. juunil 2018 4.35. Tema varasem välisrekord oli 24. juulil 2014 hüpatud 4.20. 22. juunil 2013 hüppas ta rekordiks 4.15.
Seitsmevõistluses on tema parim punktisumma 5125 (24. august 2012).
Reena Koll sai 2012. aastal Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu noore sportlase preemia.
Tõnis Padu
Poliitiline tegevus
Ta kuulus 30. augustist 1999 21. märtsini 2012 Isamaa ja Res Publica Liitu. 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste tulemusena valiti ta 81 häälega Haapsalu linnavolikogu liikmeks (Isamaaliidu nimekirjas).
Isiklikku
Tal on tütar Mare Padu.
Cajsa Warg
paremal|pisi|Pehr Geringiuse gravüür Cajsa Wargi " Hjelpreda I hushållningen för unga Fruentimber " (esmatrükk 1755) [[wikt:frontispiss|frontispissilt.]] Anna Christina Warg (23. märts 1703 Örebro   – 5. veebruar 1769 Stockholm), tuntud ka kui Cajsa (või Kajsa) Warg, oli Rootsi kokaraamatute autor ja üks läbi ajaloo tuntumaid Rootsi kokki.
Elu ja karjäär
Warg sündis Örebros raamatupidaja Anders Wargi (suri 1708) ja Karin Livijni (suri 1755) teise tütrena. 1710. aastal abiellus tema ema aadlik Eric Rosenstrålega, kellega tal sündis veel seitse last, ning pere kolis Finspångi lähedale Borggårdi mõisasse. Warg lahkus noores eas kodust ning teenis Stockholmis koka ja majateenijana mitmete mõjukate inimeste juures, nagu kindral krahv Wolter Reinhold von Stackelberg. Millal Warg tema juures tööle hakkas, pole teada, kuid säilinud andmete järgi oli von Stackelberg teeninud armees ohvitserina koos Wargi isaga ning tõenäoliselt asus ta von Stackelbergi palgale siis, kui krahv 1735. aastal abiellus ja Stockholmi elama asus. Hiljem teenis ta von Stackelbergi vanema venna, vabahärra feldmarssal Berndt Otto von Stackelbergi juures ning 1740ndate aastate lõpust riigisekretäri ja ülempostimeistri vabahärra Leonard Klinckowströmi juures, kelle abikaasa Catharina Ehrenpreus oli Wargi ema nõbu. Von Stackelberg oli Hedvig Taube õemees ning Wargi kokanduslik anne sai seetõttu kõrgetes ringkondades laialt tuntuks. Krahv oli tuntud suure gurmaanina ning korraldas sageli vastuvõtte, kuhu oli kutsutud Stockholmi kultuuriline koorekiht, kes seal pakutavaid hõrgutisi ülistasid - üheks sagedaseks külaliseks oli Carl Michael Bellman, kes kirjeldas vastuvõttudel pakutud roogi ühes oma luuletuses, kus ta Wargi küll nimeliselt ei maini. Oma viimase tööandja Klinckowströmi surma järel 1759. aastal päris Warg vabahärra korteri ning elatas ennast seejärel kokaraamatu honoraridest ja tubade väljaüürimisest teenitud rahast.
Kokaraamat
1755. aastal päris Cajsa Warg oma ema surma järel 5000 riigitaalrit. Samal aastal avaldas ta raamatu " Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" ("Majapidamise abivahend noortele naistele"), mis anti välja neljateistkümnes trükis, millest viimane ilmus aastal 1822. Lisaks ilmus see neljas trükis saksakeelse tõlkena ning 1781. aastal eestikeelses tõlkes. Raamat koosneb enamjaolt toiduretseptidest, kuid sisaldab neile lisaks ka näpunäiteid kangaste värvimise ning muude majapidamisega seotud asjade kohta. Alates kolmandast trükist (1762) sisaldas see lisa pealkirjaga " Underrättelse om Färgning" ("Värvimise õpetus"), mis avaldati kahes väljaandes (1773 ja 1794) iseseisva tekstina taanikeelse tõlkena.
Wargi kokaraamat jäi pikaks ajaks levinuimaks kokaraamatuks ning minetas oma tähtsuse alles 19. sajandi lõpus, mil uute majapidamistarvete ja tööstuslikult valmistatud pliitide levik ning toitumistavade muutumine tähendas, et enamik selles leiduvaid retsepte oli iganenud.
Pärand
Wargile omistatakse traditsiooniliselt aforism " man tager vad man haver" ("kasuta seda, mis sul on"), kuigi puuduvad andmed, et ta seda väljendit kusagil kasutanud oleks ning ühtegi viidet sellele ei leia ka tema kokaraamatust.
Gert Sibande ringkond
Gert Sibande ringkond (kuni 2004. aastani Ida-Vaali ringkond ,inglise keeles Eastvaal District Municipality, afrikaani keeles Oosvaal-distriksmunisipaliteit) on Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis asuv 2. järgu haldusüksus. Idas piirneb Svaasimaaga.
Ringkond on saanud nime apartheidi-vastase poliitilise aktivisti Gerd Sibande (1907–1987) auks.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gert Sibande ringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 88,57%, valgeid 9,04%, India või Aasia päritolu inimesi 1,05%, värvilisi 1,03% ja teisi 0,30%. Suulu keelt pidas emakeeleks 60,86% inimesi, svaasi keelt 13,03%, afrikaani keelt 9,13%, sotho keelt 4,19%, inglise keelt 3,40%, ndebele keelt 3,06%, koosa keelt 2,07%, tsonga keelt 1,04% ja pedi keelt 1,01%.
Kruhlõk
Kruhlõk on mitme küla nimi:
2014.–2015. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
Märkused
Etapp pidi toimuma La Clusaz's, kuid lumepuuduste tõttu toimus see Davosis.
Tahuksamblalised
Tahuksamblalised (Meesiaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Tooni (eesnimi)
Tooni on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1978. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi 17 naisel.
Tricastini tuumajaam
pisi|Tricastini tuumajaam Tricastini tuumajaam on tuumaelektrijaam Prantsusmaa lõunaosas Drôme'i departemangus.
2008. aastal toimus tuumajaamas märkimisväärne radioaktiivsete ainete leke.
Tegu on ühe maailma suurima tuumakompleksiga.
Frauke Petry
Ta õppis keemiat Readingi Ülikoolis aastatel 1995–1998 ja 1998–2000 Göttingeni Ülikoolis. Doktorikraadi keemia alal sai ta 2004. aastal. Kuni 2007. aastani oli ta Göttingeni Ülikoolis järeldoktor.
2007. aastal asutas ta Leipzigis oma ettevõtte PURinvent.
Alates erakonna Alternatiiv Saksamaale loomisest 2013. aasta veebruaris oli ta selle aseesimees. Partei esimesel kongressil 14. aprillil 2013 valiti ta üheks kolmest kaasesimehest (koos Bernd Lucke ja Konrad Adamiga). Alates 4. juulist 2015 kuni 29. septembrini 2017 oli ta Jörg Meutheni kõrval teine kaasesimees.
2017. aasta septembri lõpus astus ta erakonnast Alternatiiv Saksamaale välja.
Sorteerimismägi
pisi|[[Ülemiste kaubajaam|Ülemiste sorteerimismägi Eestis]] Sorteerimismägi on raudteetaristu rajatis rongide ja muude veeremiüksuste koostamiseks või lahutamiseks, kus kasutatakse ära mäeharjale paigutatud veeremi raskusjõud nende iseveeremiseks sorteerimismäe all paiknevatele teedele.
Wedemark
Wedemark on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 20 km Hannoverist põhjas.
Valla pindala on 173 km². 31. detsembril 2016 elas seal 29 599 inimest.
Vald jaguneb 16 küla vahel.
Wedemark on ajalooline maastikukirjeldus piirkonnale.
Montatheris
Montatheris on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Montatheris klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Nad elavad valdavalt Keenias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Montatheris hindii seisuga 14.12.2013.
Loket
Loket (saksa keeles Elbogen) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Loket asub Ohře jõe ääres, Sokolovist umbes 7 km idas ja Karlovy Varyst ligi 9,5 km lääneedelas.
Loketi loss rajati 12. sajandi teisel poolel. Ürikutes on Loketit esmamainitud 1234. aastal.
Ptolemaioste riik
Ptolemaioste riik (332 eKr–30 eKr), hiljem sisuliselt Egiptuse kuningriik oli antiikaja hellenistlik impeerium, mis tekkis Aleksander Suure riigi jagunemisel ja mis hõlmas Egiptuse ja Palestiina territooriumi. Pealinn oli Aleksandria.
Diadohhide sõjad
pisi|300px|Diadohhide [[satraapiad Aleksander Suure impeeriumi aladel, 323. aastal eKr]]
Aleksander Suure (356 eKr–323 eKr) loodud maailmariik lagunes Diadohhide sõdades ja Makedoonia jäi laostuva riigiosa tuumikuks. Alek­sander Suure väejuhid ja järglased diadohhid (kreeka keeles diadochos, 'järglane'; tähtsamad: Antigonos, Kassandros, Ptolemaios, Seleukos, Lysimachos) võitlesid pärast Aleksandri surma (323. aastal eKr) ülemvõimu ja seejärel riigi jagamise pärast.
Makedoonia riik jagunes pärast Aleksander Suure surma Kreeka ja Makedoonia, Egiptuse, Väike-Aasia ja Aasia osaks ning kujunesid Ptolemaioste (Egiptus), Seleukiidide riik (Süüria ja Mesopotaamia), Antigoniidide (Make­doonia) ja Attaliidide (Pergamon) hellenistlikud riigid. pisi|300px|Diadohhide riigid enne [[Ipsóse lahingut (301. aastal eKr)]]
Ptolemaios I Soter (suri 283 eKr), Egiptuse kuningas Lagiidide ehk Ptolemaioste dünastiast, Aleksander Suure väejuht, oli Aleksandri surma ajal Egiptuse asevalitseja ehk satraap. Erinevalt regendiks määratud väepealik Perdikkasest pooldas tema Aleksandri riigi jagamist väepealike ehk diadohhide vahel. Ta lasi Aleksandri põrmu röövida ja Egiptusse matta ning algatas sellega diadohhide sõjad. Ptolemaios kindlustas oma võimu Egiptuses, liites sellega ka Kürenaika, ning allutas oma võimule Küprose, teisi väiksemaid Vahemere saari ning Väike-Aasia lõunaranniku. Ptolemaios I vallutas diadohhide sõdades ajutiselt Palestiina, Lõuna-Süüria ja Väike-Aasia rannikualad. Aastast 323 eKr oli ta Egiptuse satraap, aastail 305–283 eKr aga Egiptuse kuningas, rajades sellega Ptolemaioste dünastia ja hellenistliku Egiptuse riigi, mis kestsid aastani 30 eKr, mil Egiptus Rooma vabariigiga liideti.
Ptolemaioste riik
pisi|Ptolemaioste kuningriigi ajal rajati [[Aleksandria sadamasse üks maailmaimedest – Pharose tuletorn]] 305 eKr kuulutas Ptolemaios end Egiptuse kuningaks, pannes aluse Ptolemaioste dünastiale ja rajades hellenistliku Egiptuse riigi, mis kestsid kuni aastani 30 eKr, mil Egiptus Rooma riigiga liideti. Ettevaatliku ja kavala poliitikuna silma paistnud Ptolemaios ei ajanud Seleukos I ega Demetrios Poliorketese stiilis poliitikat, millega nood soovisid saada iga hinna eest tugevaimaks hellenistlikuks monarhiks, vaid ta rahuldus Egiptusega ning pühendus kunsti, kirjanduse ja filosoofia soosimisele. Ptolemaios I kuningriik oli tugev hellenistlik riik, mis ulatus idas Lõuna-Süüria nn Koile-Süüria, Palestiina ja Liibüani, läänes Kürenaikani ja lõunas Nuubiani ning hõlmas ka Küprose ja mitmed Egeuse saared. Aleksandriast sai riigi pealinn, hellenistliku kaubanduse ja kultuuri keskus. Et kohalike egiptlaste poolehoidu võita, nimetasid valitsejad endid vaaraode järeltulijateks. Hiljem võtsid Ptolemaiosed omaks Egiptuse tavad, riietuse ning osalesid religioonielus. Peale Ptolemaios I troonist loobumist sai Egiptuse kuningaks tema noorem poeg Ptolemaios II Philadelphos.
Egiptuses oli ülekaalukalt tähtsaim linn Aleksandria, ehitatud hellenistlikule linnale tüüpiliselt sirgete ristuvate tänavatega nn Hippodamose plaani järgi. Linna ilmet kujundasid suur kaheosaline sadam ja seda avamerest eraldav Pharose saar monumentaalse tuletorniga. Ptolemaios I Soter asutas Aleksandria Museioni (Muusade pühamu) ja Aleksandria raamatukogu, millest peagi kujunes hellenistliku maailma tähtsaim teadus- ja kirjanduskeskus. pisi|300px|vasakul|[[Ptolemaioste kuningriik ja Seleukiidide riik u 200. aastal eKr]] 3. sajandi alguses eKr tuli Ptolemaiostel pidada Süüria lõunaosa ehk nn Koile-Süüria pärast Seleukiidide Antiochos III Suure vastu mitu nn Süüria sõda. Neljandas Süüria sõjas (219–211 eKr) Antiochos III Suure katse vallutada Ptolemaiostelt Koile-Süüriat lõppes esialgu küll lüüasaamisega Raphia lahingus (217. aastal eKr), kuid järgnenud kuulsusrikas sõjaretk itta taastas lühemaks ajaks hegemoonia Iraani aladel ja pärast naasmist vallutati lõpuks peaaegu kogu Süüria.
Antiochos III Suur võitis 204. aastal eKr Ptolemaios V-ndat ning Egiptuse Ptolemaioste dünastia kaotas enamiku oma ülemerevaldustest (Väike-Aasia rannikualad ja selle läheduses asetsevaid saared) ning Lõuna-Süüria. Rahuleppe kohaselt pidi Ptolemaios V abielluma Seleukiidide dünastiasse kuuluva Antiochos III tütre Kleopatra I-ga.
Ptolemaioste riigi lõpp ja liitmine Rooma riigiga
Egiptuse kuningas (80–58 eKr ja 55–51 eKr) Ptolemaios XII ajas Rooma-meelset poliitikat, 59 eKr sai ta Rooma ametlikuks liitlaseks, kuid 58 eKr aastal kukutati ta tänu ebapopulaarsele ja saamatule katsele anda Küpros roomlastele. Ta põgenes riigist, 55 eKr taastas ta tänu roomlaste toetusele oma võimu, kuid 51 eKr jäi ta raskelt haigeks ning suri. Ta määras oma pärijaks tütre Kleopatra VII, kelle trooniletõusu tagajateks määras ta testamendis roomlased. 48. aastal eKr tõugati Kleopatra VII õukonna poolt troonilt ja asendati alaealise Ptolemaios XIV-ga. Rooma keisririigis Julius Caesari ja alaealiste Ptolemaioste kaitsjaks Rooma senati poolt määratud Pompeiuse vahelises kodusõjas taandus Pompeius Farsala lahingu kaotuse järel Egiptusse, kus ta aga 48 eKr tapeti. pisi|vasakul|Egiptuse kuninganna ([[51 eKr|51–30 eKr) Kleopatra VII]] pisi|300px|[[Ptolemaioste kuningriik|Ptolemaioste kuningriigi ja Rooma riigi alad 43. aastal eKr]] Sõjavägedega Egiptusse saabunud Julius Caesar taastas võimule ka Kleopatra, kaitstes võimu Aleksandrias pool aastat kestnud piiramise kestel Ptolemaios XIII eest. Egiptus oli autonoomne, Rooma klientriik.
Julius Caesari surma järel naasis Kleopatra Roomast Egiptusse. Julius Caesari mõrvamise järel 44 eKr kontrollisid Roomat Caesari vabariiklastest mõrtsukad Marcus Junius Brutus ja Gaius Cassius. Octavianus sõlmis liidu Marcus Antoniuse ja Marcus Lepidusega nad ning moodustasid valitsemiseks teise triumviraadi. Antonius ja Octavianus läksid võitlusse Brutuse ja Cassiusega, kes olid põgenenud itta. Brutuse ja Cassiuse enesetapu sooritamise järel (42 eKr) läks Octavianus Rooma tagasi, Marcus Antonius aga siirdus Egiptusesse. Seal liitus Marcus Antonius Egiptuse kuninganna Kleopatraga, kes oli Julius Caesari endine abikaasa ja Caesari väikese poja Caesarioni ema.
Marcin Gortat
Marcin Janusz Gortat (sündinud 17. veebruaril 1984 Łódźis) on Poola endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 12 hooaega.
Euroopa
Enne NBA-sse siirdumist mängis Gortat aastatel 2002–2003 kodulinnaklubis Łódźi ŁKS ja seejärel aastatel 2003–2007 Saksamaa kõrgliigaklubis Kölni RheinStars, kellega tuli riigi meistriks ja karikavõitjaks.
NBA
Gortati valis 2005. aasta NBA draft 'ist 57. valikuna Phoenix Suns, kes vahetas tema mängijaõigused edasi Orlando Magicule. Gortat tegi Magicu eest debüüdi hooajal 2007/08, mil tõi keskmiselt 7 minutiga 3 punkti ja 2,7 lauapalli mängus.
2015. aasta oktoobris vahetati Gortat Washington Wizardsisse, kus ta mängis viis hooaega, mille jooksul tõi keskmiselt 11,6 punkti ja 9,2 lauapalli mängus.
Gortat vahetati 2018. aasta juunis Los Angeles Clippersisse. Karjääri viimaseks jäänud 2018/19. hooajal viskas Gortat keskmiselt 5 punkti ja hankis 5,6 lauapalli mängus. 16. veebruaril 2020 teatas Gortat, et lõpetab profikarjääri.
Rahvuskoondis
Gortat on aastatel 2004–2015 mänginud Poola korvpallikoondises.
Isiklikku
Isa Janusz Gortat on endine poksija.
Tulvikulised
Tulvikulised (Myriniaceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Nick Bjugstad
Nicholas Jay Bjugstad (sündinud 17. juulil 1992 Blaine'is Minnesota osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2010–2013 mängis Bjugstad Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2010. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i draft'is 19. valikuna. 2013. aasta aprillis sõlmis ta Florida Panthersiga kolmeaastase lepingu. Seejärel osales ta Panthersi meeskonnas 2012/13. põhihooaja viimastes mängudes. Põhihooaja viimases mängus 27. aprillil 2013 lõi ta värava Tampa Bay Lightningu vastu. 2013/14 oli Bjugstadi esimene täispikk hooaeg Panthersi meeskonnas (16 väravat, 22 väravasöötu). 2014. aasta detsembris pikendas ta Panthersiga lepingut kuue aasta võrra. Tema resultatiivseim hooaeg Panthersis oli 2017/18, mil ta lõi 19 väravat ja andis 30 väravasöötu. Enim väravaid lõi ta hooajal 2014/15 (24 väravat). 6. märtsil 2018 tegi ta mängus Tampa Bay Lightningu vastu oma esimese kübaratriki NHL-is.
2019. aasta veebruaris kaubeldi Bjugstad koos meeskonnakaaslase Jared McCanniga Panthersist Pittsburgh Penguinsi. Vigastuse tõttu jäi Bjugstad eemale suuremast osa hooajast 2019/20.
2020. aasta septembris kaubeldi Bjugstad Minnesota Wildi. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. 2023. aasta märtsis kaubeldi ta Coyotesist Edmonton Oilersi.
Je t'aime... moi non plus
"Je t'aime... moi non plus" (prantsuse keeles "Ma armastan sind... mina ka mitte") on Serge Gainsbourgi 1967. aastal kirjutatud duett.
Nick Bjugstad
2011. aastal võitis Bjugstad USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Ameerika Ühendriikide jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Je t'aime... moi non plus
Laulu kirjutas ta Brigitte Bardot'le ning koos Bardot'ga ta selle ka salvestas. See versioon jõudis aga avalikkuseni alles 1986. aastal, kuna Bardot' abikaasa, saksa ärimees Gunter Sachs, nõudis selle kõrvaldamist. Nii salvestas Gainsbourg 1969. aastal loo uuesti koos oma tollase kallima Jane Birkiniga. See singel jõudis mitmel pool edetabelite tippu, muu hulgas Suurbritannias esimese võõrkeelse lauluna esikohale.
Nick Bjugstad
Tema onu Scott Bjugstad on endine jäähokimängija.
Je t'aime... moi non plus
Laul keelati mitmel pool seksuaalse sisu tõttu ära, muu hulgas keelas laulu ära ka BBC. See oli esimene Briti singliedetabeli tipus olnud laul, mis on saanud esitamiskeelu.
Wennigsen
Wennigsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas.
Valla pindala on 53,78 km². 31. detsembril 2016 elas seal 14 054 inimest.
Vald asub Deisteri mägede lähedal, umbes 15 km Hannoverist edelas.
Wennigsen külgneb (põhjast ja päripäeva) Gehrdeni, Ronnenbergi, Springe ja Barsinghauseniga. Kõrgeim koht on 405 m kõrge Bröhn, Deisteri küngasteaheliku kõrgeim tipp.
Ajalugu
Wennigseni asutamisaeg on teadmata. See võib pärineda 5.–8. sajandist. Esimene täheldatud esinemine (1199–1206) on Hildesheimi piiskop Hartberti tunnistuse koopia. Sel ajal oli Wennigsenis Poppenburgi krahvi Bernhardi asula.
Kolmekümneaastases sõjas oli Wennigsen peaaegu täieliku hävinemise äärel.
Hannoveri (Braunschweig-Lüneburgi) hertsog Georg Wilhelm tükeldas Großvogtei Calenbergi ja asutas uue Amt Calenbergi, kus Wennigsenist sai kohtu asukoht. Wennigseni magistraadikohus on siiani alles.
Inimesi
pisi|170px|Adolph Knigge
Lilli mõis
Lilli mõisaid on olnud mitu tükki:
Ilmārs Bernāns
Ilmārs Bernāns (8. oktoober 1954 – 9. detsember 2003 Aoraki, Uus-Meremaa) oli läti alpinist.
Ta on tõusnud Pamiiri ja Tian Shani nelja üle 7000 m kõrguse mäe tippu, mille eest pälvis kolmandana Lätist Lumeleopardi aunimetuse.
Ta võttis 1993. aastal osa Läti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist – kaheksatuhandelise Dhaulagiri (8167 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud.
Ta on tegutsenud ärinduses.
9. detsembril 2003 (kohaliku aja järgi 10. detsembril) hukkus ta koos Teodors Ķirsise, Evija Ķirse ja  Aivars Prošenkovsiga Uus-Meremaal, olles tõusnud Aoraki (3754 m) tippu.
Elise Priks
Elise Priks (ka Eliise Priks; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane.
1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp.
Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal.
Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal Tatari ANSVs ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures Leninradis, kuhu Suur-Ohta kalmistule on ta ka maetud. Nekroloogis (RH 19.november 1943) öeldakse, et lahkus õnnetu surma tõttu.
Ultrajooks
Ultrajooks, mida nimetatakse ka ultramaratoniks, on mis tahes jalgsi läbitav võistlus, mis on pikem kui traditsiooniline maratoni pikkus 42,195 kilomeetrit (26,219 miili).
Ultrajookse on kahte tüüpi: need, kus läbitakse kindlaksmääratud vahemaa, ja need, mis toimuvad aja jooksul (võitja läbib kõige pikema vahemaa). Kõige levinumad vahemaad on 50 kilomeetrit, 100 kilomeetrit, 50 miili ja 100 miili, kuigi paljudel võistlustel on muud vahemaad. Rahvusvaheline Kergejõustikühenduste Liit (IAAF), tunnustab pikima ametliku maailmarekordina 100 km distantsi tulemusi.
Muud distantsid / kestused hõlmavad kahekordseid maratone, 24-tunniseid võistlusi ja 1000 miili mitmepäevaseid võistlusi või isegi pikemaid. Nende sündmuste ja radade formaat varieerub alates üksikutest ringidest (mõned 400 meetrit staadionil), punktist-punkti maanteedel või maastikul. Paljudel ultramaratonitel, eriti maastikul, on tõsised takistused, näiteks halb ilm, kõrguse muutus või karm maastik. Ajastatud sündmused on vahemikus 6, 12 ja 24 tundi kuni 3, 6 ja 10 päeva (tuntud kui mitmepäevased või etapiviisilised võistlused). Ajastatud sündmused toimuvad tavaliselt siledal rajal või lühikesel asfalteeritud ringil, mis tagab tulemuste võrreldavuse.
Apna jõgi
Apna jõgi on jõgi Peipsi alamvesikonnas.
Jõgi asub Tartu maakonnas Kastre vallas, läbides Rõka, Järvselja, Ahunapalu ja Agali küla.
Jõgi kuulub tumedaveeliste ja humiinainerikaste jõgede tüüpi.
Apna jõgi voolab läbi Selgjärve.
pisi|tühi|Apna jõgi Selgjärve juures
Belli maakond
Belli maakond (Bell County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Belton.
Maakonna pindala on 2818 km². Veepindala on 73 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 310 235. Aastal 2000 oli elanike arv 237 974.
Ajalugu
Belli maakond moodustati 1850. aastal Milami maakonna osast. Maakond on saanud nime 3. Texase kuberneri Peter Hansborough Belli järgi.
Musta mõis
Musta mõis on olnud kahe karjamõisa nimi:
Oriol Romeu
Varem on ta mänginud muuhulgas klubides Girona, Londoni Chelsea ja Southampton. 2017. aastal valiti ta Southamptoni aasta mängijaks.
Koondisekarjäär
2008. aastal tuli ta Hispaania noortekoondisega alla 17-aastaste Euroopa meistriks.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiakoondisse. Ta pääses platsile kahes alagrupimängus.
Pugukupralised
Pugukupralised (Oncophoraceae) on lehtsammalde klassi kuuluv sugukond.
Stari most
pisi|tühi|Silla taastamistööd (2003)
Kurg (perekonnanimi)
Kurg on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kurg 651 inimesel: 307 mehel ja 344 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kurg meeste puhul 144. ja naiste puhul 137. kohal. Levinuim oli see Põlva maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 21,3.
Tsüklotüümia
Tsüklotüümia on vaimne ja käitumishäire, mis hõlmab sagedasi depressiooni- ja kõrgenenud meeleolu perioode. Häire sümptomid ei ole nii rasked ega kestvad, et need vastaksid korduvale depressioonile või hüpomaaniale. Diagnoosiks peavad sümptomid lastel olema esinenud kauem kui üks aasta ja täiskasvanutel kauem kui kaks aastat.
Tsüklotüümia põhjused on teadmata. Riskiteguriks on bipolaarse häire esinemine sugupuus. Tsüklotüümia erineb bipolaarsest häirest meeleolu kõikumise intensiivsuse poolest (tsüklotüümias puuduvad depressiooni, maania või hüpomaania kestvad nähud).
Sümptomid
Tsüklotüümiaga inimestel esineb nii depressiivseid kui ka hüpomaanilisi faase (mis on näiteks bipoolarse sündroomi korral esineva hüpomaaniaga võrreldes väiksema intensiivsusega). Tsüklotüümia depressiivsete ja maniakaalsete sümptomite kestus võib häire ebastabiilse ja reaktiivse olemuse tõttu varieeruda. Depressiivsed episoodid sarnanevad nähtude poolest lühiajalisema depressiooniga: neid iseloomustavad mõtete ja aistingute tuimumine ning intellektuaalseks või sotsiaalseks tegevuseks motivatsiooni puudumine. Enamik tsüklotüümiaga inimesi kannatab üldise väsimuse all ning kaldub sageli ja pikka aega magama. Paradoksaalselt on täheldatud ka insomnia teket.
Tüüpilist ja tsüklotüümset depressiooni eristavad tsüklotüümia korral esinevad hüpomaanilised episoodid. Tsüklotüümiapatsiendid võivad lülituda depressiivsest seisundist hüpomaanilisse eneselegi ootamatult. Episoodide kestus ja sagedus on ettearvamatu.
Hüpomaania seisundis kiireneb inimese mõttetegevus ning suureneb seltsivus ja jutukus. Isik võib teha suuri kulutusi ja spontaanseid otsuseid, edevus suureneb ja enesehinnang tõuseb. Võrreldes maania seisundiga, mida esineb I tüüpi bipolaarse häire korral, avalduvad hüpomaania sümptomid reeglina kergemal kujul.
Lisaks aistingutega seotud häiretele on tsüklotüümiat seostatud ka atüüpilise depressiooniga. Ühes uuringus leiti seos tundlikkuse, meeleolu reaktiivsuse (st tegelikule või potentsiaalselt positiivsele sündmusele reageerimine kõrgenenud meeleoluga) ja tsüklotüümse meeleolu kõikumise vahel, millest kõik on ebatüüpilise depressiooni sümptomid. Tsüklotüümia kaldub tekkima ka koos lahutusärevusega, kus inimese kannatab hooldajast, sõbrast või lähedasest eraldumise tõttu ärevuse all. Muud vaimsed probleemid, mis kipuvad koos tsüklotüümiaga esinema, hõlmavad sotsiaalset ärevust, hirmu tagasilükkamise ees ja kalduvust vaenulikkusele nende vastu, kes on seotud varasema valu ja tagasilükkamisega. Tsüklotüümiaga inimesed otsivad hüpomaania seisundis intensiivseid inimestevahelisi suhteid ja depressioonis olles isolatsiooni. Selline käitumismuster toob enamasti endaga kaasa lühikesed ja tormilised suhted.
Põhjused
Tsüklotüümia põhjused on teadmata. Riskitegur on bipolaarse häire esinemine sugupuus.
Diagnoos
Tsüklotüümia on loetletud psühhiaatriamanuaalis DSM-5 (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders, Fifth Edition) bipolaarse häire alatüübina. Kriteeriumid on järgmised:
Mõne teadlase sõnul on tsüklotüümia DSM-5 kriteeriumid liiga piiravad, mistõttu ei ole diagnoositute määr kooskõlas häire tegeliku esinemissagedusega. Inimene, kellel esinevad vaid mõningad häire sümptomid, ei pruugi saada ravi, kuna ta ei vasta kõikidele diagnoosi kriteeriumidele. Lisaks suunab see rohkem tähelepanu depressioonile ja muudele bipolaarse spektri häiretele, nii et kui patsient ei vasta kõigile tsüklotüümia kriteeriumidele, pannakse talle sageli depressiooni või bipolaarse spektri diagnoos. Vale diagnoos võib viia küll mõne tsüklotüümiaga kaasneva haiguse ravini, mitte inimese tsüklotüümiliste kalduvuste käsitlemiseni.
Mõjutatud üksikisik või meditsiinitöötajad ei kahtlusta tsüklotüümiat sageli selle näiliselt kergete sümptomite tõttu. Lisaks on häiret raske tuvastada ja liigitada. Spetsialistide erimeelsuste ja väärarusaamade tõttu diagnoositakse tsüklotüümiat sageli kui "mujal määratlemata bipolaarset häiret". Tsüklotüümia aetakse sageli sümptomite tõttu sassi ka piirialase isiksushäirega, eriti vanemate noorukite ja noorte täiskasvanute puhul.
Enamik kõnealuse häirega inimesi jõuab abini depressiivses seisundis, mõistmata, et nende hüpomaanilised seisundid on ebanormaalsed. Kergeid maaniaepisoode kiputakse tõlgendama osana inimese isiksusest või lihtsalt kõrgendatud meeleoluna. Lisaks avaldub tsüklotüümia sageli lapsepõlves või noorukieas, mistõttu on inimesel veelgi keerulisem eristada häire sümptomeid oma isiksuse eripärast. Näiteks võivad inimesed arvata, et nad kannatavad lihtsalt volatiilsete meeleolumuutuste all, ega pruugi mõista, et need on tingitud psühhiaatrilisest seisundist.
Ravi
Potentsiaalselt tõhusaks tsüklotüümia raviks peetakse kognitiivset käitumisteraapiat (KKT).
Lisaks teraapiale võib kasutada ravimeid. Eelistada tuleks tümostabilisaatoreid antidepressantidele ja viimaste kasutamisel tuleks olla ettevaatlik. Antidepressandid võivad olla ohtlikud, kuna need võivad esile kutsuda hüpomaanilisi meeleolu pöördeid või kiirendatud depressiooni-hüpomaania tsükli.