cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mona Lisa
Maali kirjeldus
Mona Lisal pole selgelt nähtavaid kulme ega ripsmeid, kuigi kaasaegsed kirjeldavad kulme üksikasjalikult. 2007. aastal teatas prantsuse insener Pascal Cotte, et on teinud maalist ülisuure eraldusvõimega skaneeringuid. Nende käigus selgus, et Mona Lisa maaliti algselt ripsmete ja kulmudega, kuid need olid aja jooksul, ilmselt maali puhastamiste käigus järk-järgult kadunud. Cotte avastas ka, et maali on mitu korda ümber töödeldud, mis on muutnud Mona Lisa näo suurust ja tema pilgu suunda. Ta leidis ühtlasi, et ühes värvikihis on naist kujutatud kandmas juuksenõelu ja pärlitega kaunistatud peakatet, mis on hiljem üle maalitud.
Maali ajaloost
Leonardo da Vinci teostest on "Mona Lisa" ainus portree ja üks vähestest maalidest (ka "Püha õhtusöömaaeg", "Püha Hieronymus", "Kuningate kummardamine"), mille autentsus pole vaidlusi tekitanud. Arvatavasti alustas Leonardo tööd Lisa del Giocondo portree kallal 1503. aasta oktoobris. On arvamusi, et see on maalitud aastatel 1503–1506, dokumentide järgi on pakutud ka aastat 1513. 1516. aastal kutsus kuningas François I Leonardo tööle Prantsusmaale ning arvatakse, et ta võttis "Mona Lisa" endaga kaasa ja jätkas seal tööd maaliga. Kunstiteadlased on jõudnud järeldusele, et maal on iseloomulik Leonardo stiilile tema elu viimastel aastatel ning et Leonardo jätkas portree viimistlemist kuni aastani 1517.
Kuningas François I ostis selle ära ja paigutas oma vannituppa. Seda hoiti hiljem Fontainebleau lossis, kuni Louis XIV viis selle Versailles' lossi, kuhu see jäi kuni Prantsuse revolutsioonini. 1797. aastal viidi maal Louvre'i alalisele väljapanekule. Pärast Prantsuse revolutsiooni toimumist kuulutati Louvre ja "Mona Lisa" nagu kõik teisedki Louvre'is olevad kunstiteosed riigi omandiks. Hiljem oli maal lühikest aega ka Tuileries' palees Napoleon I magamistoas. "Mona Lisa" ei olnud väljaspool kunstiringkondi kuigi laialt tuntud, alles 1860. aastatel hakkas osa prantsuse intelligentsist seda renessansi maalikunsti meistriteoseks pidama.
Vargus, vandalism
pisi|302x302px|Maali tagasitoomine Louvre`i muuseumi 21. augustil 1911 varastas maali Louvre'i töötaja Vincenzo Peruggia. Peruggial oli väärarvamus, et "Mona Lisa" oli sajandeid Itaalias olnud, kuni Napoleon selle Prantsusmaale viis, mistõttu soovis ta selle Itaaliasse tagasi viia. 1913. aasta lõpul võttis Peruggia ühendust Leonardo sünnilinna Firenze antikvaari Alfredo Geriga ja pakkus talle "Mona Lisat" müüa. Geri kutsus Peruggia Firenzesse, veendus maali ehtsuses ja võttis ühendust politseiga. Peruggia vahistati samal päeval, 11. detsembril 1913, ja sama aasta 31. detsembril jõudis maal Louvre'isse tagasi. Teos ei olnud vahepealse kahe aasta jooksul kahjustada saanud.
1956. aastal visati maalile hapet, hiljem visati seda kiviga. Kummalgi juhul ei saanud maal palju kannatada.
Praegu eksponeeritakse "Mona Lisat" Louvre'is kuulikindla klaasi taga. See on päästnud maali mitmest rünnakust. Näiteks 12. augustil 2009 viskas üks vene naine seda kruusiga protestiks selle vastu, et talle ei antud Prantsusmaa kodakondsust. Maal ei saanud kannatada ja selle vaatamine oli keelatud üksnes lühikeseks ajaks, mis kulus kildude kokkukogumiseks.
Eksponeerimine
1962–1963 oli "Mona Lisa" näitusel New Yorgis ja Washingtonis. Enne seda hinnati maal kindlustuse jaoks 100 miljonile USA dollarile, mis 2005. aastal oleks inflatsiooni arvestades olnud 645 miljonit dollarit. 1974. aastal oli maal näitusel Moskvas ja Tōkyōs. 2019. aastal võeti Louvre'is kasutusele uus kord maali vaatamiseks. Muuseumi külastajad peavad maali nägemiseks järjekorras ootama ning peale järjekorra läbimist on grupil aega maali vaatamiseks umbes 30 sekundit.
Avangardismis ja popkunstis on "Mona Lisa" muutunud ikooniks, mida on oma teostes kasutanud Marcel Duchamp, Salvador Dalí, Fernand Léger, Andy Warhol ja paljud teised kunstnikud.
Samniidid
thumb|280px|Samnium William R. Shepherdi "Ajalooatlase" ([[1911) järgi]] Samniidid olid umbri-oski rühma kuuluvad itali hõimud, kes elasid Apenniini poolsaare kesk- ja lõunaosa mägialadel. Samnium alistati roomlaste poolt III sajandil e.m.a. Aastal 88. e.m.a. said samniidid nagu kõik itaalikud Rooma kodanikuõigused.
Toomas Neuman
Toomas Neuman (sündinud 22. aprillil 1953 Raplas) on eesti rakubioloog. Uurinud inimese neuraalsete tüvirakkude loomust ja nende kasutamist kliinilises meditsiinis. Tegeleb transkriptsiooni proteoomikaga ja süsteemibioloogiaga.
Seitse aastat Tiibetis
"Seitse aastat Tiibetis" ("Sieben Jahre in Tibet") on Heinrich Harreri 1953 ilmunud autobiograafiline raamat.
Toomas Neuman
Keskhariduse omandas Tallinna 4. Keskkoolis. 1976 lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.
Seitse aastat Tiibetis
Eesti keeles ilmus see aastal 2000 kirjastuse Kupar väljaandel Marju Riisikambi tõlkes (ISBN 9985-61-208-6 ).
Jean-Jacques Annaud on teinud selle põhjal filmi "Seitse aastat Tiibetis".
Toomas Neuman
Doktoritöö kaitses 1983. aastal Moskva Arengubioloogia Instituudis. Selle teemaks oli "Tsükliliste nukleotiidide roll morfogeneetiliste potentsiaalide realiseerumisel kanade varases embrüogeneesis".
Alates 2005. aastast oli Tallinna Tehnikaülikooli geenitehnoloogia õppetooli erakorraline dotsent. Hiljem asus täiskohaga töötama juhtivteadurina Protobios OÜs.
Aleksandr Fedoruk
Aleksandr Fedoruk (vene Александр Анатольевич Федорук; 31. mai 1938 – 4. detsember 2007) oli Venemaa kabetaja. Ta oli kahekordne maailmameister kompositsioonkabes.
Ram (tank)
Ram oli Kanada ristlejatank (inglise keeles Cruiser Tank Ram), mida toodeti Kanadas Teise maailmasõja ajal. Tank põhines Ameerika keskmisel tankil M3 Lee.
Eellugu
pisi|left|Ram Mark I Kui Teine maailmasõda 1939. aastal algas, siis polnud Kanadal ühtegi tankiüksust. Samuti ei suutnud Suurbritannia toota piisavalt tanke, et Kanada üksusi varustada. Otsustati, et oma üksuste varustamiseks hakkab Kanada ise tanke tootma. Uus tank konstrueeriti USA M3 põhjal, kuna viimane oli suhteliselt robustne ja mehaaniliselt töökindel. M3 põhiliseks nõrkuseks loeti sponsooni paigutatud pearelva, kuna tornis paiknevat pearelva peeti oluliselt efektiivsemaks. Seega otsustati kopeerida M3 kere, mehaanilised osad ja transmissioon, kuid sobitada uus 75 mm kahuriga torn. Rami tank oli ka mõnevõrra madalam kui M3. Sobivat 75 mm kahurit polnud aga saada ja esialgu paigaldati hoopis käepärast olev 40 mm kahur. Torn konstrueeriti siiski nii, et sinna saaks paigaldada suurema kahuri, sest seda plaaniti esimesel võimalusel teha. Hiljem hakatigi kasutama 57 mm kahurit.
Tootmine
Esimene prototüüp valmis juunis 1941 ja seda katsetati Aberdeeni polügoonil USA-s. Võimalik, et Ram oli eeskujuks M4 Shermani loomisel. Uus tank läks tootmisse ratsaväetanki Ram Mk I nime all ja seda toodeti 50 tükki. Üsna pea võeti kasutusele 57 mm kahur ja 1941. aasta lõpust toodeti juba Ram Mk II versiooni. Tootmine jätkus kuni 1943. aasta keskpaigani, kui otsustati kõigis Kanada üksustes kasutusele võtta M4 Sherman tankid. Ameerika Ühendriigid suutsid neid massiliselt toota ja need olid relvastatud võimsama, 75 mm kahuriga.
Pärast Shermanite kasutuselevõttu ehitati mitmed Rami tankid tagala töökodades ümber komandöritankideks, suurtükivedukiteks, insenerimasinateks ja laskemoonavedukiteks. Kõige rohkem valmistati ilmselt soomustatud transportööre Ram Kangeroo ja liikursuurtükke Sixton. Kokku toodeti umbes 2150 Rami tanki. (teistel andmetel 1899 tanki)
Kasutamine
Rami tankidega varustati Kanada soomusüksused ja osa neist saadeti ka Inglismaale 4. ja 5. Kanada tankidiviisile. Kuna kõik Kanada üksused otsustati relvastada Shermani tankidega, siis Rame lahingus tankidena ei kasutatud ja nad jäid õppemasinateks.
Pärast Teist maailmasõda kasutasid neid Madalmaad, kelle territooriumile neid jäänud oli. Osa saadi ka Suurbritannia varudest. Pärast Centurioni tankide kasutuselevõttu 1950. aastate alguses kanti Rami tankid maha. Mõnda eksemplari kasutati IJsseli liini tulepositsioonides ära. Nende kere kaevati maase ja kaeti 30–60-sentimeetrise betoonikihiga. Suurtükid eemaldati ja asendati 7,62 mm kuulipildujatega.
pisi|Betoneeritud Ram tank IJssel'i liinil
Tänapäeval on üks Madalmaade komandöritank säilinud Madalmaade Ratsaväemuuseumis (Nederlandse Cavaleriemuseum) Amersfoortis, lisaks mõned eksemplarid ka Kanadas. pisi|Ram OP/Command [[Amersfoortis]]
Elizabeth Gilbert
pisi|Elizabeth Gilbert Elizabeth M. Gilbert (sündinud 18. juulil 1969 Waterburys Connecticutis) on USA kirjanik.
Ekraniseering
2010. aastal valmis Elizabeth Gilberti romaani "Söö, palveta, armasta" põhjal film "Söö, palveta, armasta" ("Eat Pray Love"). Filmi lavastas Ryan Murphy, peaosades olid Julia Roberts ja Javier Bardem.
Ceterum censeo Carthaginem esse delendam
pisi|Senaator Cato "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam" on ladinakeelne ütlus, mis tähendab eesti keeles "Muide, ma arvan, et Kartaago tuleb hävitada". Levinud on ka kujud Ceterum autem censeo Carthaginem esse delendam ja Carthago delenda est (Kartaago tuleb hävitada).
Ütluse autorina teatakse 2. sajandil eKr tegutsenud Vana-Rooma senaatorit Cato Vanemat. Ta kordas seda lauset iga oma kõne lõpus, kui ta pidas neid Rooma senatis enne Kolmandat Puunia sõda Kartaago vastu. Senaator oli käinud Kartaagos ja oli veendunud selle ohtlikkuses.
Ütlus viitab mingi idee järjepidevale rõhutamisele, hoolimata teemast või hetkest. Väljendi lühendatud kuju "ceterum censeo" kasutatakse oma seisukoha korduvaks ja visaks rõhutamiseks.
Taust
Roomal õnnestus pidada kaks Puunia sõda (264–241 eKr ja 218–201 eKr) Kartaago vastu vahelduva eduga.
Kolmandale Puunia sõjale andis ajendi konflikt Kartaago ja Numiidia kuninga vahel, milles roomlased toetasid Numiidiat. Kui kartaagolased Numiidia vastu sõtta astusid, käsitasid roomlased seda 201. a. eKr sõlmitud rahulepingu rikkumisena (leping keelas Kartaagol sõjapidamise Rooma nõusolekuta). Rooma esitas Kartaagole vastuvõetamatud tingimused, nõudes linna maha jätmist ja asumist sisemaale. Kartaagolased otsustasid sõjaga vastata. Seejärel maabus Rooma väejuht Scipio Africanus oma vägedega Põhja-Aafrikas. Aastal 146 eKr piiras, vallutas ja purustas ta Kartaago linna. Legendi järgi külvati peale seda linna põldudele soola, et seal enam ükski taim ei kasvaks.
Fraasi sõnastuse muutumisest aegade vältel kuni selle jõudmiseni tänapäevasele kujule on andnud ülevaate Silvia Thürlemann artiklis "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam" (Gymnasium 81, 1974).
Hilisemas kultuuriloos
Tänapäeval kasutatakse Cato ütlust kõige sagedamini lühivormis, tõstes esile mingi teesi korduvat rõhutamist. Harvemini tsiteeritakse kogu lauset. Poliitikas ja sõjanduses seostub fraas totaalsõja kontseptsiooniga.
1673. aastal tsiteeris Inglise minister Anthony Ashley Cooper Catot kujul "Delenda est Carthago" parlamendi ees peetud kuulsas kõnes Kolmanda Inglise-Hollandi sõja ajal, võrreldes Inglismaad Rooma ja Hollandit Kartaagoga. Saksameelne raadiojaam Radio Paris kasutas oma loosungina okupeeritud Prantsusmaal 1940-1944 üleskutset "Inglismaa, nagu Kartaagogi, tuleb hävitada!". Näitekirjanik Alan Wilkins võttis Cato ütluse oma 2007. aastal ilmunud näidendi pealkirjaks Kolmanda Puunia sõja teemal, nagu ka ajaloolane Richard Miles oma raamatus Kartaago ajaloost.
Isaac Asimovi ulneromaanis "Robotid ja Impeerium" tsiteeritakse Catot seoses üleskutsega hävitada Maa. Romaanis esineb fraas kujul "Ceterum censeo, delenda est Carthago". Romaanis "Rahu maa peal" kasutas Stanisław Lem Cato väljendi mugandust "Ceterum censeo humanitatem preservandam esse" — "Muide, ma arvan, et inimkond tuleb päästa".
Cato ütlusest inspireeritud pealkirju kannab ka mitu eestikeelset raamatut:
Seismilised lained
pisi|Keha- ja pinnalained Seismiline laine on igas suunas eemale leviv deformatsioonienergia kandja, mis tekib energia kiirel vabanemisel.
Seismilised lained levivad Maa sfäärides ja piki maapinda. Lained võivad tekkida looduslikult ja tehislikult. Loodusliku tekkega lained pärinevad maavärinate epitsentrist ja levivad sellest suure kiirusega eemale. Tehislikud lained on põhjustatud plahvatuse tagajärjel vabanevast seismilisest energiast.
Seismoloogia on geoloogia haru, mis uurib maavärinaid ja Maa sees levivaid seismilisi laineid. Laineid registreerib seismograaf, mis mõõdab maapinna võnkumisi ja salvestab neid. Tulemusena moodustub graafik ehk seismogramm, mis väljendab võnkumisamplituudi sõltuvust ajast. Seismogrammi abil saab määrata maavärina magnituudi. Seismilised lained registreeritakse ülemaailmse seismojaamade võrgustiku kaudu. Seega Jaapanis või Indoneesias esinevaid maavärinaid saab registreerida ka Eestis.
Seismoloogia abil tuvastati Maa sfäärid. Maa pealmise osa moodustab maakoor, mille all paikneb astenosfäär ja vahevöö. Vahevööle järgnevad välis- ja sisetuum.
Seismomeetria on teine geoloogia haru, mis uurib maakoore ülemisi sfääre kuni mõnekümne kilomeetri sügavuses. Selleks tekitatakse tehislikke laineid, mille plahvatusallika asukoht on täpselt teada. Laineid registreeritakse maapinnal geofoni abil ja salvestatakse seismogrammi näol. Edaspidi uuritakse murdunud laine ja peegeldunud lainete saabumisaegu. Seismilisi laineid ja nende levikut ning füüsilisi omadusi uurivad geofüüsikud ja seismoloogid. pisi|P- ja S-lainete levik
Lainete tüübid
Seismilisi laineid on kahte tüüpi, nn keha- ja pinnalained. Kehalained, mis ulatuvad Maa sisesfääridesse, jaotatakse kaheks P (piki-), ja S-(risti-) laineteks. Pinnalained, mis saavad levida mööda maapinda, on jaotatud Raylegh' ja Love'i laine laineteks. Lainete levikukiirust Maa sisemuses ja piki selle pinda määravad kivimite keemilis-füüsikalised omadused: koostis, tihedus ning elastsusmoodulid (normaaelastsus-, nihke-, mahtelastsusmoodulid ja Poissoni tegur). Samuti mõjutavad lainete kiirust temperatuur ja rõhk. pisi|Maad läbivate seismiliste lainete kiiruse sõltuvus sügavusest. Välistuumas S-laine kiirus on 0 km/s. Uuesti saab S-laine tekkida sisetuumas.
P-lained
P-laine (inglise primary) ehk seismiline pikilaine on seismiline laine, mille levikul toimub kehaosakeste siirded laine levikusuunaliselt. Pikilained leviviad tahketes, vedelates ja gaasilistes keskkondades. Näiteks on helilained õhus pikilained. Maa sisemuses levivad P-lained võivad tekkida maavärinate tagajärjel. Kui laine läbib keha, siis selle osakesed surutakse kokku ja hõrendatakse vaheldumisi.
P-laine levikukiirus varieerub oluliselt sõltuvalt keskkonna omadustest. Maakoores on levikukiirus alates 6 km/s ja see suureneb sügavusega. Maksimaalse kiiruse 14 km/s saavutavad pikilained Maa vahevöö ja välistuuma piiril (D’’ tase sügavusel ~3000 km). .
P-laine kiirus homogeenses anisotroopses keskkonnas on leitav võrrandist:
kus K on mahtelastsusmoodul, µ on nihkeelastsusmoodul, ρ on keskkonna tihedus ja λ on teine Lamé moodul.
Pikilained levivad kõigist S-lainetest kiiremini. Seega saabuvad need seismojaama esimesena.
S-lained
S-laine (inglise secondary) ehk ristilaine on seismiline laine, mille levikul toimub kehaosakeste nihe risti laine levikusuunale. Seda tüüpi lainet juhivad vaid tahked keskkonnad. Tahked ained on reeglina jäigad (nihkemoodul µ = ∞). Vedelikel ja gaasidel puudub jäikus (nihkemoodul µ =0), mistõttu need ei juhi ristilaineid. Erinevalt pikilainetest ei levi ristilained Maa välistuumas, kuna see on vedelas olekus. Seismiline energia levib välistuumas P-lainete näol. Tekib niinimetatud varjutsoon S-lainete jaoks. Sise- ja välistuuma piiril pikilained murduvad ning ristilained saavad tekkida uuesti. Edaspidi levivad sisetuumas mõlemat tüüpi lainet. Sisetuumast väljudest muutuvad S-lained uuesti P-laineteks. S-lainete kiirust saab välja arvutada järgneva võrrandi abil:
Pinnalained
pisi|Rayleigh' laine pisi|Love'i laine Pinnalaineid on kahte tüüpi: Rayleigh’ ja Love'i. Need eksisteerivad vaid elastse keskkonna vabapinnal, st maapinnal ja mere põhjal. Pinnalainete amplituud on suurim keha pinnal ning väheneb eksponentsiaalselt sügavusega. Seda tüüpi lained levivad epitsentrist eemale kiirusega ~2–4 km/s mööda pinda. Pinnalainete levikukiirus sõltub laine sagedusest. Mida suurem on produtseeritud laine sagedus, seda väiksem on lainepikkus ja seda aeglasemalt laine levib.
Pinnalained on silmaga nähtavad (maapinna liikumine) ja neid tunnevad inimesed maavärina ajal. Aineosakeste liikumine on suurim just pinnalainete puhul, sellepärast põhjustavad need suurimat kahju.
Seismojaama jõuavad pinnalained viimasena, pärast P- ja S-laineid. Neil lainetel pole seismoloogias erilist tähtsust.
Rayleigh' lained
Rayleigh’ laine on seismiline pinnalaine, mis levib ainult mööda vabapinda. See on kõige aeglasemalt leviv seismiline laine. Rayleigh’ laine tekib P- ja S- lainete vastastikmõjul maapinnaga. Seda tüüpi lained liiguvad kiirusega ~3 km/s. Need lained võivad teha mitu ringi Maa ümber, enne kui hajuvad. Kehas, mida läbib Rayleigh’ laine, liiguvad osakesed lainelevikusuunaga paralleelselt. Samal ajal alluvad aineosakesed ellipsoidaalsele liikumisele. Üldises mõttes sarnanevad Rayleigh’ lained vee lainetusega.
Love'i laine
Love'i laine on seismiline pinnalaine, mis levib ainult mööda maapinda. Selle laine puhul liiguvad aineosakesed paralleelselt maapinnaga ja risti laine levikusuunaga. Maapinnal on Love'i laine amplituud maksimaalne, kuid sügavuse suunas kahaneb eksponentsiaalselt. Love' lained levivad aeglasemalt kui P- ja S-, aga kiiremini kui Rayleigh’ lained. Love'i laine kiirus on ~3 km/s, kuid sõltub produtseeritud laine sagedusest.
Nagu Rayleigh’, teeb Love'i laine mitu ringi Maa ümber enne täielikku hajumist. Maavärina puhul tekitavad Love'i lained suuri kahjustusi eriti epitsentri läheduses. Just seda tüüpi laineid tunnevad inimesed maavärina ajal.
Batna
Batna (araabia باتنة; berberi Pilt:Batna in Tifinagh.svg) on linn Alžeerias, Batna provintsi keskus. Asub sisemaal.
Linnast 40 km idas asuvad Timgadi varemed.
Linnas asub Batna ülikool.
Matti Masing
Matti Masing (sündinud 20. juulil 1953 Tartus) on Eestis sündinud ja Euroopas tegutsev zooloog, mõtleja ning ühiskonna teavitaja, elektroonilise avatud ühiskonna (EAÜ) looja ning huvil põhineva teaduse (interest based science, IBS) viljeleja.
Ta pärineb loodusteadlaste perekonnast (isa Viktor Masing ja ema Linda Poots) ning on esimene doktorikraadiga nahkhiireteadlane Euroopa siinpoolses osas, sh Baltimaadel.
Tema õpilaste hulgas on doktorikraadiga nahkhiireteadlane Terhi Wermundsen Soomest, samuti nahkhiireuurijad Lauri Lutsar, Kazimieras Baranauskas , Yrjö Siivonen, Petri Asikainen, Karri Kuitunen ja Tiit Piiskoppel.
Teaduslik, loodushariduslik ja looduskaitseline tegevus
Matti Masing (MM) tegeleb looduse uurimisega alates aastast 1975. On uurinud kahepaikseid, roomajaid, mittelendavaid pisiimetajaid, nahkhiiri ja suuri maismaalimuseid Eestis ning mujal Euroopas.
Ta on Maailma Looduskaitse Liidu Liigikaitse Komisjoni käsitiivaliste ekspertrühma (IUCN Species Survival Commission Chiroptera Specialist Group) liige aastast 1987 ja muude rahvusvaheliste töörühmade (Nordic Forum for Field Herpetology, European Hedgehog Research Group, EUROBATS Scientific Panel, Livonian Bat Group) liige.
Aastail 1980–1989 valmistas Masing ette nahkhiirte talvituskolooniate kaitse alla võtmist Tallinna ümbruse ja Kagu-Eesti tehiskoobastes. Aastail 1993–1995 osales ta "Looduskaitse seaduse" (1994) koostamisel ning loomastiku riikliku seire käivitamisel Eestis. Töötas Eesti jaoks välja väikeloomade seire metoodika kahepaiksete, roomajate, nahkhiirte, mittelendavate pisiimetajate ja suurte maismaalimuste kohta ning koostas vastavad kirjalikud juhendmaterjalid (Masing, 1994, 1995).
1990. aastal kaitses ta bioloogiakandidaadi kraadi Üleliidulises Looduskaitse Instituudis Moskva lähistel, kus tema väitekirja teema oli "Eesti nahkhiired: asurkondade kaasaegne seisund ja kaitse ökoloogilised alused".
Matti Masing töötas nooremteadurina Matsalu Riiklikul Looduskaitsealal aastail 1980–1983 ning seejärel teadurina Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis Tartus alates 1984. aastast kuni selle asutuse sulgemiseni septembris 1996. Pärast seda tegutseb ta vabakutselise loodusteadlasena Eestis ja mujal Euroopas.
MM on juhendanud paljusid loodusehuvilisi nii kirjalikult kui ka õppematkade vormis, samuti üliõpilaste kursuse-, diplomi- ja magistritöid. Ta on korraldanud avalikke üritusi loomastiku uuringute ja kaitse teemadel, esinenud ettekannetega teaduskonverentsidel, läbi viinud loomastiku uurimise ekspeditsioone mitmel pool Euroopas, avaldanud üle 4000 kirjatöö, sh elektroonilises meedias.
Aastatel 1977–2001 valmistas ta siinpoolse Euroopa suurima ja täpseima pisiimetajate teaduskogu (üle 5000 eksemplari ca 50 liigist), mille saatus oleneb muuseumite huvist ja panusest selle teaduskogu vastuvõtmisel ja säilitamisel. Aastail 2009 ja 2010 toetas selle teaduskogu tööd Tartu Ülikool. Ent praegu seisab see töö ühiskonna huvi puudumise tõttu.
Samal perioodil teostas MM nahkhiirte elutingimuste uuringuid maa-alustes talvituspaikades, kirjeldades ja eristades keldri-tüüpi ja koopa-tüüpi talvituspaiku (Masing, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1990; Liiva & Masing, 1987). Nendes talvituspaikades määras ta esmakordselt talvituvate nahkhiirte kriitilisi temperatuure (Masing, 1981).
Üliõpilastöödena valmisid Matti Masingul lühimonograafiad Eestis elavate lendlaseliikide kohta (Nattereri lendlane, habelendlane, tõmmulendlane ja veelendlane) (Masing, 1977, 1978, 1979, 1980) ning seejärel ka maailma esimene raamat perekonna lendlased (Myotis) kohta (Masing, 1984).
1978. a peale osaleb MM nahkhiirte uurimisel Baltimaades, sh Kaliningradi oblastis, Leedus ja Lätis (Masing & Buša, 1983; Masing, 1984; Masing, Baranauskas & Mickevičius, 1997; Masing & Siivonen, 2005; Masing, Baranauskas, Siivonen & Wermundsen, 2008; Masing & Baranauskas, 2011).
1980-ndate keskel Kabli rannas ehitatud ja katsetatud nahkhiirte võrepüünis BT-7433 (Masing, 1989, 2006, 2015) on seniajani maailma parim automaatpüünis nende loomade eluspüügiks.
MM on välja töötanud efektiivsed ja säästlikud nahkhiirte detektor-loenduse meetodid, mis on nüüdseks kasutusel mitmel pool Euroopas (Masing, 1994, 1999, 2006, 2017, 2019, 2020, 2022; Masing, Lutsar & Lotman, 1998, 2000, 2005; Masing & Möller 2004; Keppart, Masing & Lutsar, 2005; Masing & Baranauskas, 2011).
MM on välja töötanud ja rakendanud nahkhiirte asurkondade seire metoodikat, seda nii talvituspaikades kui ka suvistes elupaikades; ning alates aastast 1994 koordineerib ta nahkhiirte riiklikku seiret Eestis.
1970-ndail ja 1980-ndail uuris MM nahkhiirte määramistunnuseid ning kirjeldas uusi kehatunnuseid veelendlase, tõmmulendlase ja habelendlase eristamiseks (Masing, 1978, 1987, 1984, 2015).
Euroopa uruhiirte (perekond Microtus) uuringud 1990-ndate algul viisid kahe teisikliigi, 46 kromosoomi omava põld-uruhiire (Microtus arvalis) ja 54 kromosoomi omava kuhja-uruhiire (Microtus levis) eristamisele kolju- ja kehatunnuste põhjal (Zagorodnjuk, Masing & Peskov, 1991). Masing kasutas selles töös uudset relatiivse diagnostika meetodit, mis võimaldas tal neid teisikliike ära tunda keerukat aparatuuri kasutamata. Neid tunnuseid kasutades oli võimalik ära muuta kuhja-uruhiire teadusnimi, milleks 1995. aastal sai Microtus levis Miller 1908 (Masing, 1995, 1999). Nii osutus väike Eesti olema maailma uruhiirte diagnostikas esirinnas.
Teisikliikide diagnostika valdkonnas uuris MM ka Euroopa siile, leides uusi määramistunnuseid hariliku siili (Erinaceus europaeus) ja lõunasiili (Erinaceus roumanicus) eristamiseks (Masing, 1990, 1995, 1999).
MM on edasi arendanud ka nahkhiirte hääldiagnostikat, mis võimaldab määrata nahkhiireliike nende ultrahelilokatsiooni häälte põhjal (Masing, 2004, 2006, 2008, 2023).
Aastail 1997–2004 juhendas Masing Lähte loodusesõprade ringi; see tegevus on põhjalikult kajastatud Tartu Valla Kuukirja vastavates numbrites – kokku 36 lugu koos fotodega.
Märtsis 2000 asutas ta Eestikeelsete imetajanimede komisjoni (EIK), kelle valmistatud ja hallatav on "Eestikeelsete imetajanimetuste andmebaas".
Detsembris 2001 korraldas ta Esimese Eesti nahkhiireuurimise konverentsi Tartus, mis oli pühendatud "rahvusvahelisele nahkhiireaastale 2001".
Augustis 2011 osales MM Euroopa nahkhiirte uurimise konverentsil Vilniuses 4 teadusliku ettekandega ning juhendas Vilniuse lähedal toimunud 8-ndat Euroopa nahkhiiredetektorite seminari (8th European Bat Detector Workshop).
Aastal 2012 käivitas Matti Masing rahvusvahelise loodusõppe projekti LENA (LEarning NAtural values in Europe). Selles Grundtvigi (Euroopa elukestva õppe ühe programmi) projektis osales viis organisatsiooni neljast Euroopa riigist.
Alates aastast 2003 hõlmab Matti Masingu huvil põhinev teadustegevus peamiselt nahkhiirte detektor-uuringuid, sh Euroopa linnades, mille jaoks ta koostas spetsiaalse kodulehe Bats in Towns (nahkhiired linnades). Selle teema raames on ta teostanud nahkhiirte uuringuid Euroopa eri paigus, sh linnades nagu Berliin, Bonn, Budapest, Düsseldorf, Espoo, Haapsalu, Helsingi, Luxembourg, Malaga, Narva, Oslo, Pihkva, Porvoo, Potsdam, Tallinn, Tartu, Trakai, Valencia, Vilnius jt.
Niko Bellic
Niko Bellic (serbia: Нико Белић) on arvutimängu Grand Theft Auto IV peategelane.
Matti Masing
Teaduslik, loodushariduslik ja looduskaitseline tegevus
Aastal 2017 alustas ta nahkhiirte linnauuringuid Saksamaal ning aastal 2019 tegi ta nahkhiirte seireloendusi viies Saksamaa linnas (Düsseldorf, Bonn, Troisdorf, Potsdam ja Berliin), kus kogus nahkhiirte hääli kokku ca 400 loenduspunktist. Need uuringud on aluseks nahkhiirte asurkondade seisundi pikaajalisele jälgimisele (seirele) neis linnades. --> projekt 7
Nahkhiirte uuringud on tihedas seoses nende loomade kaitsega. Matti Masingu ja tema huvikaaslaste uuringute põhjal said 1980-ndate lõpuks põhjalikult kirjeldatud nahkhiirte maa-alused talvituspaigad Eestis, mis olid aluseks nahkhiirte koopakaitsealade loomisele Eestis 1980-ndail aastail (Masing, 1980, 1981, 1983, 1988, 1990; Masing, Keppart & Keppart, 1982; Masing & Poots, 1984; Lutsar, Masing & Poots, 2000). 1992. aastal alustatud nahkhiirte detektor-uuringud on aga aluseks nende loomade kaitse elluviimisele suvistes elupaikades, mille puhul on MM koostanud spetsiaalsed eestikeelsed kodulehed „Muraste klint” (2012), „Eesti nahkhiirte tähtsad elupaigad” (2019) ja "Loodusekoda MTÜ".
Ühiskonna teavitamine, arendamine ja nõustamine
1996. aastal asutas Matti Masing "elektroonilise avatud ühiskonna" (EAÜ), mille peamine ülesanne on olemas oleva inimühiskonna teavitamine ning arendamine Interneti abil. AÜ meetoditest on ta soovitanud ja ka ise rakendanud "informatsiooni vabastamist" (nt BANCO project, 1996). Inimestele on ta soovitanud "asjade eristamist" ja "silmade avamist" – siis ilmneb tee, mida käia. Inimühiskonnad peaksid arenema "inimväärse ühiskonna teed". Inimene kui bioloogiline liik ja eluvorm on üsna noor ja kogenematu, seetõttu ei oska ta maailmas õigesti (sh inimväärselt – nii ennast kui ka ümbritsevat loodust säästvalt) käituda. Sellest tulenevalt on inimühiskondade jaoks peamine filosoofilis-praktiline küsimus just "käitumise küsimus" (Masing, 1984). Inimese käitumisest oleneb, kas ta suudab ellu jääda planeedil Maa, kas ta sobib sellesse keskkonda jne.
Claus Mohr
pisi|Claus Mohr (1849) Claus Mohr (6. juuli 1806 Horst – 28. juuni/9. august 1853 Riia) oli saksa klassikaline filoloog.
Matti Masing
Ühiskonna teavitamine, arendamine ja nõustamine
Elektroonilistes vestlusringides (alates 1996) on Matti Masing kirjeldanud olemas olevat ühiskonda ning muuhulgas põhjendanud nn kapitalismi (sh "rahal põhineva maailma" ja "bürokraatia diktatuuri") ebainimväärsust, ebaefektiivsust ja paratamatut kokkuvarisemist moraali alusel.
Claus Mohr
Claus Mohr oli maamees Johann Mohri poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastail 1827–30 ja oli Tartus klassikalise filoloogia eradotsent aastatel 1832–53.
Matti Masing
Ühiskonna teavitamine, arendamine ja nõustamine
Ühiskonna pioneeri koostatud e-väljaanded nagu Looduskaitse Teataja (LKT, 1996-2000) ja Eptesicus (2001-2005) avasid aknaid huvil põhinevasse maailma (HPM), igaüks neist omal huvitaval moel. 1990-ndate keskel rakendatud „asjade eristamise meetod” (AEM) võimaldas välja tuua ühiskonna jaoks olulised mõisted nagu looduskuritegevus ja looduskaitse-sõda, mis kolmkümmend aastat hiljem on Eesti ühiskonnas igapäevatemaatika (IPT). LKT eriline asend toonases meedias võimaldas tal tegelikkusest valet välja tuua sorinal (kasvõi iga päev!), ja seeläbi järjepanu avada inimeste silmi .......
1998. aastal, umbes aasta pärast looduskaitselise riikliku teadusasutuse sulgemist Eestis, asutas ta ühiskonna arendamise, loodusteaduse ja loodusharidusega tegeleva vabaühenduse Sicista Arenduskeskus MTÜ, mille kaasabil korraldab loodusteaduslikke uuringuid, loodusõpet ja ühiskonna arendamist. Masing osaleb jätkuvalt avalikes e-vestlusringides, nõustades huvilisi ühiskonna seisundist teavitamise, ühiskonna arendamise, loomastiku uuringute, loodushariduse ja looduskaitse valdkondades.
Aastail 1999–2007 osales ta EUROBATS-i nõuandva komitee (Advisory Committee, AC) kohtumistel erinevates Euroopa riikides, tegutsedes selle töörühmades ning andes ka omapoolseid soovitusi nahkhiirte kaitse elluviimiseks Euroopas – nt AC kohtumisel Stockholmis aprillis 1999 esitas ta kava üleeuroopalise nahkhiireuuringute infokeskuste võrgustiku loomiseks (bat research information centres, BRICs, in each European country).
2000. aastal asutas ta Tartu Arenduskoja, kus koos teiste asjaosalistega korraldas avalikke üritusi loodusväärtuste kaitsmiseks Tartu linnas.
Alates 2001. aastast annab Matti Masing välja elektroonilisi teabematerjale Internetis, sh nahkhiirte uurimist kajastavat ingliskeelset uudiskirja Eptesicus. Aastal 2012 valmisid nahkhiirte uuringuid linnades tutvustav koduleht "Bats in Towns" ja Põhja-Eesti klindi – Eesti loodusväärtuse nr 1 – tundmisele kaasa aitav koduleht "Muraste klint".
2017. aastal avaldas MM tänapäeva eesti ühiskonda analüüsiva teose "EESTI ASI. Miks kõik on nagu on?".
2020. aastal andis Matti Masing välja raamatu "Eesti rahvas vaesusest välja (ja mitte ainult)".
2023. aasta algul astus ta kaks sammu looduseuuringute kiireks teenindamiseks: 1) vabaühendus Loodusekoda MTÜ ja 2) koduleht "Bat Station".
Isiklikku
Matti Masingu isa oli Viktor Masing ja ema oli Linda Poots.
Välislingid
Eesti keeles:
Bahreini peaminister
Bahreini peaminister (araabia keeles رئيس وزراء البحرين) on Bahreini valitsusjuhi ametinimetus. See ametikoht loodi 16. augustil 1971 seoses Bahreini riigi iseseisvumisega.
Matti Masing
Välislingid
Inglise keeles (in English):
Bahreini peaminister
Bahreini peaministri nimetas ametisse algselt ametisse Bahreini emiir, alates 2002. aastast kuulub see õigus vastavalt uuele põhiseadusele Bahreini kuningale. Nii ei pea Bahreini peaminister olema parlamendi liige ega esindama ühtegi poliitilist jõudu. 2002. aasta põhiseadusega on ka peaministri volitusi vähendatud, andes kuningale õiguse otse valitsusse kuuluvaid ministreid ametist vabastada ja ametisse nimetada.
Riigi esimene peaminister oli šeik Khalīfah ibn Salmān Āl Khalīfah, kes pidas seda ametit 49 aastat kuni oma surmani novembris 2020. Tema järel sai peaministriks kroonprints Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah.
Sisuliselt oli valitsusjuhi ametikoht olemas ka ajal, mil Bahrein oli Suurbritannia protektoraat. Algselt nimetati valitsusjuhti haldusnõukogu esimeheks, alates 19. jaanuarist 1970 kuni peaministri ametikoha loomiseni aga riiginõukogu esimeheks.
Ternaarne tehe
Ternaarne tehe ehk ternaarne operatsioon ehk ternaarne operaator on matemaatikas tehe aarsusega 3 ehk kolme muutuja funktsioon.
Üldjuhul on tegemist kujutusega kolme hulga otsekorrutisest neljandasse hulka.
Ternaarne algebraline tehe hulgal A on kujutus otsekorrutiselt A×A×A hulka A. Programmeerimiskeeltes C, C++, C#, Java ja Perl on ternaarseks tehtemärgiks ?:.
Selle argumendid on üks kahendmuutuja (loogiline muutuja) ja kaks lauset ning selle tagastusväärtus on esimese lause tagastusväärtus, kui kahendmuutuja on tõene, ja teise lause tagastusväärtus, kui kahendmuutuja on väär.
Mõned programmeerijad peavad selle ternaarse tehtemärgi kasutamist halvaks praktikaks, kuigi ta võib teatud juhtudel olla kasulik if-lausete kuhjamise takistamiseks.
Bedingte Anweisung und Verzweigung
Heidi Uustalu
pisi|Heidi Uustalu 2022. aasta Arvamusfestivalil Heidi Uustalu (sündinud 21. juulil 1967 ) on Eesti pedagoog ja haridusjuht, 2004–2019 Kiviõli 1. Keskkooli direktor, alates 2019. aasta lõpust haridusprogrammi Ettevõtlik Kool arendusjuht.
Ta on Kiviõlis sündinud ja koolis käinud.
Alates 1989. aastast on Heidi Uustalu töötanud Kiviõli 1. Keskkoolis. Ta alustas laborandi ametikohalt, pärast ülikooli lõpetamist oli ta algklasside õpetaja ning hiljem klassiõpetaja, kelle lisaeriala on inglise keel. Direktoriks sai ta 2004. aastal.
5. detsembril 2019 lõpetas Lüganuse vallavalitsus Uustaluga töösuhte. Uustalu otsustas oma õiguste kaitseks kohtusse pöörduda.
Küttejõu
1925. aastal alustas Kiviõli lõunaservas tööd põlevkivikarjäär, mis kaevandusaktsiaseltsi "Kütte-Jõud" järgi nimetati Küttejõu karjääriks. Karjääri juurde rajati kümmekonna majaga asula, mis sai sama nime.
1940. aastate alguses oli Küttejõu Virumaa Erra vallas asuv alevik.
1945 detsembris muudeti Küttejõu alevik töölisaleviks. Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega arvati Küttejõu alev 1950 septembrist Kiviõli rajooni koosseisu.
1957 detsembris liideti Küttejõu alev Kiviõli linnaga.
Elefant
pisi|Ferdinand Kubinka tankimuuseumis Ferdinand (täisnimetusega 8,8 cm – Jagdpanzer Tiger (P) Ferdinand (SdKfz 184)) on Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud tankihävitaja, mis 1944. aasta veebruarist sai nimeks Elefant ('elevant') täisnimega 8,8 cm – Jagdpanzer Tiger (P) Elefant (SdKfz 184).
Elefandid on 8,14 m pikad, 3,38 m laiad ja 2,87 m kõrged. Nende mootori võimsus oli 265–300 hobujõudu. Nad suutsid maastikul arendada kiirust 8–10 km/h ja maanteel 20–30 km/h. Tankimata suutsid nad läbida maastikul 90 ja maanteel 150 km. Nad olid relvastatud 88 mm tankitõrjekahuriga PaK 43/2 L/71, mis paiknes kere tagaosas liikumatus kinnises tornis. Masin kaalus 65 tonni. Enamus sellest tuli võimsa soomuse arvelt, mis oli külgedel ja taga 80 ning esiküljel 200 mm paks. Meeskonnas oli kuus liiget: komandör, juht, radist, kuulipildur ja kaks laadijat.
Esimene seeria, 91 masinat, valmis 8. maiks 1943 ja saadeti idarindele, kus 5. juulil 1943 algas Kurski lahing. Sakslased kaotasid selles lahingusse läinud 89 Ferdinandist 42. Kuigi nad hävitasid palju Nõukogude tanke (nad olevat puruks lasknud 502 Nõukogude tanki, 20 tankitõrjesuurtükki ja 100 välisuurtükki, esinesid nad mitmes mõttes üsna viletsalt. Esimese 4 päevaga langesid peaaegu pooled neist välja, põhjuseks peamiselt tehnilised probleemid ning miinide kahjustatud roomikud ja ülekanne. Otsesed lahingukaotused Nõukogude vägede vastu olid väga väikesed väga paksu soomuse tõttu, mis kaitses enam-vähem kõigi Nõukogude tankitõrjerelvade eest Kuid Ferdinandil puudus kuulipilduja ja igasugune teisene relvastus, mis muutis ta haavatavaks jalaväe poolt. Nõukogude vastupealetungi ajal langesid paljud Ferdinandid Punaarmee kätte, sest nad olid liiga rasked, et neid ära pukseerida. Osa läks taganemisel rikki ja tuli selletõttu maha jätta. Allesjäänud Ferdinande kasutati Dnepri joonel kaitsetegevuses 1943. aasta lõpus.
Allesjäänud Ferdinandid kutsuti tagasi tootjatehasesse, nad ehitati ümber, varustati kuulipildujaga ja neile anti uus nimi Elefant. Nende korpuse esikilpi lisati 7,92 mm MG-34 kuulipilduja, millest radist sai vajadusel tulistada. Kuulipildujal oli 600 padrunit. 1944 teenisid nad Itaalias, kuid seal osutusid nad vähetõhusateks, sest tohutu mass (65 t) ei lubanud neil kasutada enamikku Itaalia teid ega sildu. Varuosadest oli pidev puudus ja enamasti oli Elefanti kaotamise põhjuseks mitte vaenlase tegevus, vaid see, et sakslased ei saanud taganedes Elefanti kaasa võtta ja pidid ta ise hävitama. Üks kompanii Elefante sõdis 1945. aasta jaanuaris Punaarmee Visla–Oderi pealetungi ajal ja viimased sõdisid Zossenis Berliini lahingu ajal.
Otseses lahingutegevuses oli Ferdinand/Elefant kõige edukam tank Teises Maailmasõjas: nende kaotuste arv võrreldes vaenlase tankidega oli 1:10. Selle põhjustasid suur tulejõud ja väga paks soomus, mis osutusid eriti kasulikuks võitluses üks ühe vastu ja liikumatu kaitse korral. Seda muljetavaldavat keskmist tõmbavad alla tanki vähene mobiilsus ja mehaaniline ebakindlus, mistõttu tankikaotused väljaspool sõjategevust olid suhteliselt suured.
Võre (matemaatika)
Võre on matemaatikas osaliselt järjestatud hulk, milles igal lõplikul mittetühjal alamhulgal on ülemraja (vähim ülemtõke) ja alamraja (suurim alamtõke). Termin "võre" tuleneb selliste osaliselt järjestatud hulkade Hasse diagrammide kujust.
Algebraline definitsioon
Võret saab defineerida ka algebraliselt. Võre on hulk L koos kahe binaarse tehtega ^ ja v, nii et hulga L mis tahes elementide a, b ja c korral
(Idempotentsusseadused on võimalik neelduvuse seadustest tuletada ning seetõttu võib nad põhimõtteliselt ka mainimata jätta.)
Kui need tehted rahuldavad neid algebralisi reegleid, siis saab osalise järjestuse ≤ hulgal L defineerida järgmise reegli abil: a ≤ b siis ja ainult siis, kui a v b = b (ehk a ^ b = a). Siis on hulk L koos niiviisi defineeritud osalise järjestusega ≤ ülaltoodud hulgateoreetilises mõttes võre.
Ümberpöördult, kui on antud osalise järjestuse kaudu defineeritud võre (L, ≤) ning me märgime hulga {a, b} ülemraja a v b ja alamraja a ^ b, siis (L, v, ^) rahuldab kõiki algebraliselt defineeritud võre aksioome.
Homomorfismid
Kõikide võrede klass moodustab kategooria, kui me defineerime homomorfismi võrest (L, ^, v) võresse (N, ∩, ∪) funktsioonina f : L → N, mille korral for all a, b in L. Kui homomorfism on bijektiivne, siis ka tema pöördkujutus on homomorfism, ning sel juhul nimetatakse neid homomorfisme võrede isomorfismideks. Võresid, mille vahel on isomorfism, nimetatakse isomorfseteks. Isomorfsed võred on praktikas identsed, kuigi nende elemendid on üldjuhul erinevad.
Iga homomorfism on monotoonne kujutus (monotoonne funktsioon) ühest võrest teise, kuid iga monotoonne kujutus ei ole veel võrede homomorfism. Et monotoonne kujutus oleks homomorfism, peab ta olema ühitatav ka lõplike hulkade ülem- ja alamrajadega.
Võrede omadused, näited
Võret nimetatakse tõkestatud võreks, kui tal leidub suurim element ja vähim element. Suurima elemendi tähiseks on sageli 1 ja vähima elemendi tähiseks 0. Kui x on tõkestatud võre element, siis võre mis tahes elementi y, mis rahuldab tingimusi x ^ y = 0 ja x v y = 1, nimetatakse elemendi x täiendiks. Tõkestatud võret, milles igal elemendil on (mitte tingimata ainus) täiend, nimetatakse täienditega võreks.
Maadlus
thumb|Maadlus Maadlus on üks maailma vanimaid spordialasid. Selles käib kahevõitlus ilma abivahenditeta, kusjuures see, kes puudutab maad mõlema õlaga, loetakse kaotanuks. Kui kumbki ei suuda vastast ettenähtud aja jooksul seljatada, võidab see, kes suutis rohkem võtteid sooritada või oli kohtunike arvates aktiivsem.
Ajalugu
Vana-Egiptuses maadeldi juba 3. aastatuhandel eKr, kusjuures võtted olid tänapäevastele lähedased.
Kreeka-Rooma maadluse pakkusid välja prantslased 19. sajandil vanade kreeka ja rooma reeglite põhjal.
USA-s sündinud vabamaadluses on lubatud haarata ka altpoolt vööd.
Ateena olümpiamängudel 1896 võisteldi ainult absoluutses kategoorias. Vabamaadlus tuli olümpiamängude kavva 1904. Maadlus ei olnud olümpiamängude kavas ainult Pariisis 1900.
Lausanne'is asuval rahvusvahelisel maadlusliidul International Federation of Associated Wrestling Styles (FILA-l) on 174 liikmesriiki.
Maadlusvõistluste korraldamine
Maadlusvõistlused algavad tänapäeval kaalumisest, millel ühtlasi loositakse võistlejad alagruppidesse. Kui maadlejaid on ühes alagrupis nii palju, et nad ei jõua kõik omavahel läbi maadelda, siis kõige rohkem võite saanud sportlane jätkab võistlust. Kui alagrupis on võite mitmel sportlasel võrdselt, siis esmalt selgitab edasipääseja omavaheline seis, selle järel vaadatakse saadud punkte, hoiatuste hulka ja lõpuks passiivsushoiatusi.
Meeste kaalukategooriad on muutunud korduvalt. Aastast 2014 kehtivad järgmised kaalukategooriad: 59, 66, 71, 75, 80, 85, 98 ja 130 kg. Naiste (vabamaadluse) kaalukategooriad aastast 2014 on 48, 53, 58, 63, 69 ja 75 kg.
Alates 2005 aastast toimub maadlus "judo süsteemi" kohaselt. Enam ei loosita võistlejaid alagruppidesse, vaid paaridesse. See, kes võidab esimeses ringis, läheb järgmisse ringi ja nii edasi kuni finaalini. Võistleja, kes kaotas finalistile, jätkab maadlust kolmandale kohale. Tema vastas(t)eks on võistleja(d), kes samuti kaotas(id) finalistile.
Maadlus Eestis
20. sajandi algul kuulusid maailma paremikku elukutselised maadlejad Georg Lurich, Georg Hackenschmidt ja Aleksander Aberg. Nende eeskujul hakati maadlust laialdaselt harrastama, tekkis palju raskejõustikuklubisid.
Eestlaste esimene olümpiamedal tuli just maadlusest Stockholmist 1912. Martin Klein pidas seal kõigi aegade pikima maadlusmatši (11 tundi 40 minutit), mille võit andis talle hõbemedali. Sellega on ta Guinnessi rekordite raamatus.
Eesti esimene olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses oli Eduard Pütsep Pariisis 1924.
Eesti esimene olümpiavõitja vabamaadluses oli Osvald Käpp Amsterdamis 1928.
Kristjan Palusalu võitis 1936 Berliinis kulla nii klassikalises kui ka vabamaadluses, olles tänapäevani ainus, kes seda suutnud.
Johannes Kotkas oli valitsev Euroopa meister 28 aastat järjest (1938–1966). Seegi on maailmarekord.
Rong
pisi|Elektrirong [[Perth (Austraalia)|Perthis Lääne-Austraalias]] pisi|Droonivideo Aegviidu jaama saabuvast reisirongist pisi|Kohalike liinide elektrirong [[Soomes]] pisi|Jaapani [[Shinkansen 500 Series süstikrong]] Diiselveduriga rong GE U20C Indoneesias|pisi Raudteerong on enamasti paljudest üksteise järele haagitud reisi-, platvorm- ja kaubavagunitest ning ühest või mitmest vedurist koosnev raudtee veerem. Veduri asemel võib rongi vedada ka mootorvagun.
Tiit Land
Tiit Land (sündinud 25. septembril 1964) on eesti biokeemik, alates 2020. aasta sügisest Tallinna Tehnikaülikooli rektor.
Ta lõpetas 1982. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Aastatel 1990–1994 oli Stockholmi Ülikooli doktorant. Kaitses 1994. aastal Stockholmi Ülikoolis filosoofiadoktori (PhD) väitekirja. Väitekirja teema oli "Galanin receptor ligands: agonists and the first antagonists".
Aastatel 1994–1999 töötas ta teadurina USA riiklikus terviseinstituudis. 1999–2006 oli ta Stockholmi Ülikooli Neurokeemia ja Neurotoksikoloogia Instituudi teadur ja õppejõud. Aastail 2007–2011 töötas ta Tallinna Ülikoolis keemia õppetooli professorina (Matemaatika ja Loodusteaduste Instituudi loodusteaduste osakonnas).
Tiit Land valiti 14. veebruaril 2011 Tallinna Ülikooli rektoriks. 8. veebruaril 2016 valiti ta tagasi teiseks ametiajaks.
18. mail 2020 valiti ta Tallinna Tehnikaülikooli rektoriks. Tiit Land asus Tallinna Tehnikaülikooli rektorina ametisse 1. septembril 2020.
Isiklikku
Tema abikaasa Kadri Land (sündinud 28. veebruaril 1964) on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna ning on alates 2019. aastast Tallinki juhatuse liige; neil on kaks tütart.
Konkurents
Konkurents on subjektide püüdlemine eesmärgi (ühise ressursi) poole olukorras, kus ühe suhteline edu tähendab teise ebaedu.
Mõistel on valdkonniti spetsiifilisi tähendusi:
John Alexander Montague
John Alexander Montague (1772 – surma aeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis inglise keele lektor 1806–1812.
Basaldikiht
Basaldikiht ehk sima ehk siima on maakoore osa, kus seismiliste lainete levikukiirus on umbes 6,5...7 km/s.
Basaldikiht koosneb peamiselt gabrost. Mandrilises maakoores on basaldikihi kohal graniidikiht.
Terminit ei tohi mõista sõna-sõnalt, sest basaldikiht ei koosne basaldist. Basalt on vulkaaniline kivim, mida sügaval maakoores ei esine. Seetõttu on termin ka mõnevõrra vananenud ja vähem kasutatav kui varem.
Pascal Ettore Morelli
Pascal Ettore Morelli (sündis 1777, surmaaeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis itaalia keele lektor 1815–1818.
Theodor Georg Andreas Molien
Theodor Georg Andreas Molien (29. august 1861 Riia – 25. detsember 1941 Tomsk) oli matemaatik.
Kellassepa poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1880–1883, tudeeris ka Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis puhta matemaatika dotsendina 1885–1900, seejärel oli professor Tomskis.
Airbus A310
pisi|Airbus A310 pisi Airbus A310 on keskmise kuni suure lennukaugusega laia kerega lennuk. Airbus A310 oli Airbusi teine lennuk. Lennuki prototüüpi esitleti esimest korda 1978. aastal. Esimese lennu tegi lennuk 1982. aastal.
Airbus A310 on Airbus A300 lühendatud kerega variant. Nii A310 kui ka A300 tootmine lõpetati 2007. aasta juulis. Kokku ehitati 255 A310-tüüpi lennukit.
Juba tellitud kaubalennukite asemel tarnitakse lennukil A330-200F põhinev uus modifikatsioon.