cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katana
Kirjeldus
Katana all mõeldakse enamasti ~60cm pikkust kaarekujulist tera, pika seotud käepidemega, mida tavaliselt kantakse tupes, mis kinnitub vööle, tera väljaspool. Katana vööl kandmine, eriti eelnevalt mainitud asetuses, võimaldas samuraidel kiirelt mõõka haarata ja võitlusse tormata, mis oli eriti tähtis äkiliste rünnakute korral. Veel võimaldas mõõga kandmise stiil samurail anda mõõgaga löök kohe, kui oli selle haaranud – otse tupest – mis omakorda andis samuraidele võime vastu võidelda, ning lööke blokeerida (nagu hiljem juttu tuleb), isegi kõige äkilisemate rünnakute korral. Katanad küll võimaldasid palju, kuid reaalselt ei olnud samuraidel vaja mõõka haarata pooltki nii palju, kui näiteks filmides ja muus meedias esitatud.
Olles nn „taassünd“ tema eellasest, Tachi mõõgast, parandas Katana need vead, mis Tachi mõõgal esinesid, andes uue hinge võitlustele nii ratsaniku kui ka jalamehena, millest viimast Tachi mõõgad ei võimaldanud.
Ehitus
Katana tera koosnes esmatähtsalt damaskuse metallist, mis oli oma aja algul üsna omapärane ja ennekuulmatu metall Jaapanist väljaspool, eriti lääneriikides. Antud metall vormiti ja volditi iseenda peale mitmeid kordi, mistõttu moodustusid mõõgale ilusad, unikaalsed ja mõningal määral isegi müstilised metallimustrid, mis ilmnesid mitmete damaskuse kihtide vahelt.
Tolleaegne uus Katana disain sobis paremini oma tõhusa disaini ja pikema käepideme tõttu, mis lubas mõõka mõlema käega korraga käsitseda, andes rohkem tuge ja stabiilsust võideldes, rääkimata ka löögijõu suurenemisest. Kõige olulisem muudatus, mille Katana samuraide võitluskunsti tõi, oli võime kasutada mõõka kilbina. Tänu uuele metallisulamile ning muudetud kujule, kaalule ja struktuurile oli Katana võimeline blokeerima üsna tugevaid lööke, nagu kilp. See oluline aspekt likvideeris igasuguse vajaduse kunagi eraldi kilpi kaasas kanda, tehes samuraide koormust väiksemaks ning omakorda ka nende liikumist kiiremaks
Ajalugu
Legendi järgi leiutas Jaapani mõõga sepp Amakuni. Alguses olid Jaapani mõõgad sirged, kuid 8. sajandil leidsid sõdalased, et kõver mõõk tuleb tupest kiiremini välja ja lõikab paremini. 986. ja 1598. aastate vahel valmistatud Jaapani mõõku kutsutakse kotōdeks ("vanad mõõgad"). Katanasid hakati taguma ligikaudu aastal 1400.
Samuraid, kes hingelt ja iseloomult olid üksikvõitlejad, hindasid oma relvi kõrgelt, ning olid nendega tihedalt seotud. Seetõttu muutusid üsna tüüpilisteks erinevad märgid Katanadel ja erinevad Katanade poleerimise meetodid, mis andsid relvadele ja samuraidele nende eripärad ning mis kõik erinesid teineteistest.
Enne rangemat nihonzachi nähtust kanti küll ka vahetevahel kaht eri relva vööl – torkenuga ja eelnevalt mainitud tachi mõõka. Muromachi perioodi ajal (enne nihonzachi’t) arenesid torkenoad pikemateks ja teravamateks teradeks, mida nimetati uchigatana’deks (打刀). Nende terade mõte oli efektiivsemalt vaenlasele torkehaavu tekitada. Need uchigatana’d omakorda arenesid kaarkujulisteks eelnevalt mainitud daito’deks (大刀), mida vahetult enne nihonzachi nähtust koos Tachi mõõgaga kaasas kanti. Kui nihonzachi aeg kätte jõudis, olid uchigatana’d nii palju populaarsust kogunud, et kollektiivselt asendati Tachi mõõk teise uchigatana’ga. Uue paari väiksemat mõõka kutsuti ka chiisagatana nimega (小刀).
Sajandeid hiljem, 19. sajandi teisel poolel, lõppes Jaapanis suletud riigi periood (Sakoku/鎖国) ning riigis sai alguse turism. Mitmetest riikidest, eriti lääneriikidest, tulid turistid, kellest paljud olid vaimustuses samuraidest, nende elust ja kultuurist, kuid täpsemalt Jaapani võitluskunstidest ja Katanadest. Katanad muutusid suureks huviobjektiks külaliste seas ning neid peeti paljude meelest kõigi teiste mõõkrelvade ülemaks.
1934. aastal alustas Jaapani valitsus sõduritele Katanade tootmist. Neid nimetatakse gendaitōdeks. Gendaitōd leidsid Teises maailmasõjas ohtralt kasutamist. Need mõõgad olid valmistatud masstoodanguna ja ei vastanud vanade mõõkade kvaliteedinõuetele. Tänapäeval originaalkatana terasega sarnast terast toota pole õnnestunud.
Tänapäeval valmistatakse suurem osa Katanasid siiski pigem dekoratiivesemeteks, sest hea Katana valmistamine on väga aeganõudev ja ka rituaalidega seotud toiming. Ka vanade traditsioonide järgi valmistatud tänapäevane Katana on väga hinnaline.
Kultuur
Tänapäeval pole enam Katanad sõjalises kasutuses, kuid mitmed samurai-hingelised harrastavad ikka võitluskunste ja võitlustehnikaid, nii Katanadega kui ka ilma. Mõõgad on ka väga populaarsed nii antiikrelvade kogujate seas kui ka Jaapani kultuuri lihthuviliste hulgas. Üsna levinud on Katana nn toa kaunistusesemena, puitalusel hoituna. Kuigi Katanad on ikka paljude inimeste huvisfääris, on neist kui relvadest tänaseks väga vähe säilinud. Jaapanis on tänapäeval võimalik igaühel proovida nii samurairüü kandmist kui ka legendaarse Katana käsitsemist – on mitmeid ajaloolisi muuseume ja töötube, mis keskenduvad ajalooliste elementide läbielamisele, et anda inimestele arusaam tolleaegsest samuraide elust.
Katanade valmistamisel on tänapäeval kasutuses väiksema süsiniku sisaldusega metall ning Katanasid valmistavaid relvaseppi on vähe, mille tõttu autentsed, damaskuse metallist valmistatud Katanad on tänapäeval haruldusteks muutunud.
Meedia
Kõige rohkem on samuraide elu ning Katanad inspireerinud filme nagu „Roruni Kenshin“, „Seven Samurai“ ja „47 Ronin“, mida peetakse kõige tõetruumateks Jaapani ajaloole ning samuraide eluviisile.
Veel on Katanad mõjutanud Jaapani anime-sarju ning manga-kirjandust. Üks maailma populaarseimatest anime- ja mangasarjadest on Hajime Isayama „Attack on Titan“ (Shingeki no Kyojin, 進撃の巨人), kus peategelased ja nende militaarkamraadid elavad ka lojaalset elu (mis on inspireeritud Bushido poolt) ning võitlevad kahe Katana-suguse mõõgaga – nagu samuraidki sajandeid tagasi.
Veel mõned populaarsed anime- ja mangasarjad, kus on Katanad esindatud, on „Demon Slayer“ (Kimetsu no Yaiba, 鬼滅の刃), “Akame ga Kill” (Akame ga Kiru, アカメが斬る) ning „One Piece“ (ワンピース).
Eesti jalgpalli 2000/2001. aasta karikavõistlused
'''Eesti jalgpalli 2000/2001. aasta karikavõistlused''' võitis Narva JK Trans.
Esimene voor
!colspan="3" align="center"| 2000
Teine voor
!colspan="3" align="center"| 2000
Järgmises voorus:
Veerandfinaalid
!colspan="3" align="center"| 11., 21. ja 22. aprill 2001
Poolfinaalid
!colspan="3" align="center"| 2. ja 16. mai 2001
Deliirium
Deliirium ehk segasusseisund on psüühikahäire, mis klassifitseeritakse RHK-10 järgi orgaaniliste psüühikahäirete alla – F05.
Deliiriumit iseloomustab teadvuse hägunemine erinevates astmetes ja tüüpilisel kujul nägemishallutsinatsioonide esinemine. Lisaks kaasuvad veel desorientatsioon nii ajas, kohas ja ka enda isikus, ärevus, hirmutunde, psühhomotoorse rahutus.
Hallutsinatsioonidest ilmnevad peamiselt:
Reeglina on tegemist tõeliste hallutsinatsioonidega, kuid võivad esineda ka pseudohallutsinatsioonid.
Raskematel juhtumitel omandavad hallutsinatsioonid stseenilise iseloomu ja teadvus on sel määral hägunenud, et kontakt patsiendiga ei ole võimalik – oneiroidne deliirium.
Asulad (T)
Asulad (T) loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid artikleid asulatest, mis algavad T-tähega.
Raie maailmameistrivõistlused
pisi|27. raie-MM: käsil on laasimine Raie maailmameistrivõistlused (inglise keeles World Logging Championship, lühend WLC) on iga kahe aasta tagant eri paigus nii metsanduse alal töötajate kui ka lihtsalt harrastajate vahel toimuvad võistlused, kus võisteldakse nii puude langetamises kui ka puuimitatsioonide laasimises ja järkamises ning teistel sarnastel aladel.
Ameerika Ühendriikides on oma raievõistlused, kus võisteldakse teistsugustel aladel ja tingimustel.
Ajalugu
Esimesed sellelaadsed võistlused organiseerisid Ungari ja endine Jugoslaavia 1970. aastal.
Penza
Penza (varasem eestikeelne nimekuju Pensa; vene Пенза) on linn Venemaal, Penza oblasti keskus. Asub kohas, kus Penza jõgi suubub Sura jõkke.
Ajalugu
Penza on asutatud 1663. aastal vahipostina Venemaa kagupiiril, 1796. aastast kubermangukeskus. 19. sajandil oli suur tööstuskeskus, seal töötas umbes 160 tehast ja vabrikut.
Tänapäeval on Penza masinatööstuse keskus.
Penza lähedal asub keemiarelvade ladu, kus hoitakse 7000 tonni närvigaasi. Linna ümbrus on tugevasti saastatud (arseen, dioksiin).
Linn jaguneb 4 rajooniks:
Geograafiline asend
Penza asub Volga kõrgustikul 629 km Moskvast kagus.
Kliima
Penzas on mandriline paraskliima külma talve ja palava suvega. Veebruari keskmine õhutemperatuur on –10,0 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur on 19,2 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum on 41 °C (augustis) ja absoluutne miinimum –40 °C (detsembris ja veebruaris).
Haridus ja kultuur
Linnas asub Penza kunstikool, mis 1955. aastast kannab Konstantin Savitski nime. Samuti asub seal K. A. Savitski nimeline Penza maaligalerii.
Struktuur
Süsteemi struktuur on süsteemi organisatsiooniline, korrastuslik, konfiguratsiooniline ehk ehituslik külg.
Struktuuri kui tunnetusliku objekti (sh kategooria) määratleb süsteemi elementide enamasti püsiv seostus ehk organiseerimisviis.
Struktuuri üks olulisemaid omadusi on sümmeetria.
Selgitusi
Struktuuri mõistele aluse panijaks peetakse nii Immanuel Kanti, kui ka Georg Wilhelm Friedrich Hegelit. Tänapäeval on struktuuri mõistet laiendatud ja kitsendatud väga paljudest aspektidest ning sellel puudub kõiki rahuldav, nii-öelda neutraalne määratlus. Levinud on struktuuri probleem- ja objektorienteeritud tõlgendused.
Ollakse eri meelel, kas struktuur on püsiv või enamasti püsiv; kas on tegemist mingi seletamatu seosega või seostega elementide vahel, jne. Ilmne on, et keemilise protsessi puhul on tegemist aine struktuuri kiire muutumisega, evolutsioonilise protsessi puhul suhteliselt aeglase muutumisega ning alles stagnatsiooni puhul võib rääkida struktuuri püsivusest.
2) Seoses mateeria struktuuritasemete või -aspektide mitmekesisusega on mis tahes süsteem polüstruktuurne.
3) Struktuuri mõiste on tihedalt seotud seaduse, vormi, paratamatuse jt sugulaskategooriatega.
Täpsustusi
Struktuuri määratluse laialivalguvus on pannud tunnetus- ja süsteemiteoreetikuid seda mõistet täpsustama ja konkretiseerima. Kõik katsed struktuuri olemust ära seletada viivad paratamatult graafide juurde, kasvõi nende diagrammide näol. Struktuuri, isomorfismi ja invariantsuse mõisted on lihtsalt ja piltlikult selgitatavad graafi struktuuri põhjal.
Struktuuri tuvastamine
Struktuuri elementaarosisteks on selle elementidevahelised binaarsuhted. Reaalse objekti graafi kujul esitatud struktuur on tuvastatav selle binaarsuhete süvaidentifitseerimise teel saadud struktuurimudeli kujul. Struktuurimudel avab ka struktuuri sümmeetria omadused sümmeetriaklasside ehk orbiitide näol.
Välislingid
Strukturo
Pärnu laht
thumb|Pärnu laht Pärnu laht on laht Edela-Eestis Liivi lahe kirdeosas. Selle rannikut ümbritsevad Pärnu linn ja Häädemeeste vald. Pärnu lahe pindala on 400 km2. Pärnu laht on väga madal, selle suurim sügavus on 12 m.
Lahe kagukalda juures asub mitu väikest saart.
Pärnu lahe rannikul asuvad Pärnu linn ning Liu ja Marksa, Kabriste, Saulepa, Valgeranna, Reiu ja Tahkuranna küla.
Pärnu lahe randades on Pärnu rannaniidu looduskaitseala ja Pärnu lahe linnuala.
Philipp Ilus
Philipp oli seega vaid kolmeaastane, kui ta Prantsusmaast vallutamata jäänud Burgundia alade (Madalmaade ja Franche-Comté ehk Burgundia vabakrahvkonna) isandaks sai. Tema eest valitsesid esialgu Madalamaade ülikud, kes tema isa Maximiliani regentlusest midagi kuulda ei tahtnud. Hiljem sai Maximilian siiski teatud võimu Burgundia üle tagasi. 1498. aastal abiellus Philipp Kastiilia printsessi Juanaga.
Philipp Ilusa tõusu Kastiilia troonile põhjustasid riigi troonipärijate ootamatud surmad, mis tegid pärijannaks tema naise, Kastiilia Isabeli ja Aragóni Fernando tütre. Kastiilia trooni nõudis aga ka Juana isa Fernando, kes tahtis kogu hilisema Hispaania valitsejaks saada. Lõpuks jõuti kompromissile ning Philipp sai Felipe I-na Kastiilia kuningaks, seda peamiselt põhjusel, et Kastiilia ülikutele ei meeldinud Fernando ambitsioonid.
Kuid vaid kaks aastat hiljem suri Philipp ootamatult, kahtlustatud on ka mürgitamist, ning et tema naine Juana kuulutati hullumeelseks ja poeg Karl oli vaid kuueaastane, sai seejärel Kastiilia tegelikuks valitsejaks Aragóni Fernando ja Madalmaade (Burgundia) regendiks määrati ta õde Margarethe.
Isiklikku ja järglased
Philipp abiellus 1498. aastal Kastiilia printsessi Juanagaga, kellega tal oli 6 last:
Leisi vald
Leisi vald oli Saare maakonna vald Hiiu- ja Saaremaa vahelise Soela väina ääres.
Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.
Leisi valla naabrid olid Mustjala (läänes), Kaarma (lõunas), Pihtla (lõunas), Orissaare (idas) ja Valjala vald (lõunas). Leisi oli maakonna põhjapoolseim vald.
Leisi vald hõlmas endise Karja kihelkonna maad.
Leisi viimane vallavanem oli Ludvik Mõtlep.
Ajalugu
Leisi vald moodustati 1990. aasta 20. detsembril.
Alevikud
Leisi alevik
Külad
Angla, Aru, Aruste, Asuka, Hiievälja, Jõiste, Kaisa, Karja, Koiduvälja, Koikla, Kopli, Külma, Laugu, Liiva, Linnaka, Linnuse, Luulupe, Lõpi, Meiuste, Metsaääre, Metsküla, Moosi, Mujaste, Murika, Mätja, Nava, Nihatu, Nurme, Nõmme, Oitme, Paaste, Pamma, Pammana, Parasmetsa, Peederga, Poka, Purtsa, Pärsama, Pöitse, Ratla, Roobaka, Räägi, Selja, Soela, Tareste, Tiitsuotsa, Triigi, Tutku, Tõre, Täätsi, Veske, Viira, Õeste
Loodus
Järveküla järved, Leisi jõgi, Lubjaoja, Oitme oja, Pikasoo oja, Punapea jõgi, Purtsa järv, Soela väin, Tuhkana järv, Virbi soo, Võlupe jõgi
Poolsaared
Pammana nina, Pammana poolsaar, Patimaja poolsaar, Triigi nina
Laiud
Pakulaid (Suurlaid), Pihlalaid, Raudrahu, Saaparahu, Suurkuiv, Võrkrahu, Väikekuiv
Lahed
Parasmetsa laht ehk Upsu laht, Triigi laht
Hans Ainson
Hans Ainson (22. märts 1897 Kõssa talu, Mõnnaste küla, Tarvastu vald, Viljandimaa – 3. juuni 1980) oli Eesti advokaat, poliitik ja sõjaväelane (nooremleitnant).
Elulugu
Teenis Vabadussõja ajal 2. Ratsapolgus, lõpetas Sõjakooli I ratsakursuse.
Ta oli 1924–1927 Räpina paberivabriku asjaajaja-direktor, 1927–1932 vandeadvokaat Oskar Rütli abi Tartus, 1932–1941 vandeadvokaat samas. 3. märtsil 1934 valiti ta Tartu linnapeaks, arreteeriti 13. märtsil 1934, tagandati, 28. juunil 1935 mõisteti 6 kuuks tingimisi vanglasse. 1936–1940 Tartu Majaomanike Panga direktor.
Vangistati NKVD poolt 5. juunil 1941, viidi Moskvasse, oli Butõrka vanglas. 1943. aastal saadeti langevarjurina Eestisse (talle tehti ülesandeks imbuda Eesti intelligentsi hulka ja jutustada sellest, et Nõukogude Liidus on loodud komitee "Vaba Eesti", mille eesmärgiks on Inglismaa ja USA toetusel Nõukogude Liidust sõltumatu Eesti Vabariigi taastamine), andis end üles. Jäi 1944. aastal Eestisse, arreteeriti 29. märtsil 1946, vabastati kolme kuu pärast. 1949. aastal oli ta Mustla Keskkooli direktor.
Aleksander Derrik
Aleksander Derrik VR II/3 (17. juuni 1898 Viljandimaa – 14. oktoober 1981 Waldkraiburg, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (major, 1933).
1919. aasta novembris teenis lipniku auastmes 2. Suurtükiväe polgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamleitnandiks, vanusega 21. aprill 1919.
14. jaanuaril 1936 valiti ta 3. suurtükiväegrupi ohvitseride kogu esimeheks. Enne Nõukogude okupatsiooni teenis Sõjaringkonnakohtus noorema käsundusohvitserina. Kolis Saksamaale järelümberasujana kevadel 1941, kuna oli abielus sakslannaga.
Henri Bergson
Henri-Louis Bergson (18. oktoober 1859 – 4. jaanuar 1941) oli prantsuse filosoof.
Bergson oli 20. sajandi alguskümnenditel üks tuntumaid ja mõjukamaid filosoofe.
Must belladonna
thumb|Karumustika marjad Must belladonna ehk karumustikas (Atropa belladonna) on mitmeaastane taim maavitsaliste sugukonnast.
Levik
Must belladonna kasvab varjulistes mägimetsades, karjäärides, varemetes, kallastel, teeäärtel või muu taimeprahi vahel. Levinud on Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Ameerikas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias.
Kirjeldus
Taim kasvab kuni 1,5 meetri kõrguseks ning selle ülemine osa on kaetud kleepuvate karvadega. Lehed on munajaselliptilised, õied pruunikasvioletsed, kellukjad. Must belladonna õitseb juunis ja juulis. Taime vili on must läikiv mari. Marja alusküljele jääb viietine tupp.
Mürgisus/koostisosad
Must belladonna kuulub mürktaimede hulka. Kõik taime osad on väga toksilised ning sisaldavad surmavalt mürgiseid alkaloide atropiini, skopolamiini ja hüostsüamiini, mis kutsuvad esile deliiriumi ja hallutsinatsioone. Peamiselt sisaldab karumustikas alkaloidi hüostsuamiin. Hüostsüamiini kuivatamisel ja töötlemisel saadakse atropiin. Neid alkaloide peetakse karumustika toksilisuse aluseks. Veel sisaldub taime lehtedes apotropiini, tropiini, skopolamiini, aposkopolamiini, 3-α-fenüülatsetoksütropiini ja tropinooni. Lisaks tropaanalkaloididele on leitud taimest veel flavanoide, tanniine ja kumariine.
Isegi karumustika mahla hõõrumine nahale kutsub esile hallutsinatsioone ja meeltesegadust, mistõttu kasutati seda keskaegsetel nõiaprotsessidel. Süüalusele anti karumustika mahla, et temalt oleks lihtsam süütõendeid välja pressida.
Mürgistusnähud ja esmaabi
Mürgistusnähud ilmnevad kiiresti. Nendeks on suukuivus, janu, nahapunetus, oksendamine, peapööritus ja pupillide laienemine. Rasketel juhtudel lisanduvad meeltesegadus, erootilise alatooniga hallutsinatsioonid, joobesarnane kõrgendatud meeleolu, tung tantsida ja liikuda, kõnehäired, märatsemishood ja epilepsiasarnased krambid. Surm saabub hingamise seiskumise tagajärjel. Esmaabiks võib anda umbes 0,5 grammi söepulbrit (segatuna klaasi leige veega) 1 kilogrammi kehakaalu kohta. Tingimata on vajalik arstiabi.
Saadused ja kasutusalad
Droogina kasutatakse:
Lehti ja juuri võrreldes on leitud, et juurtes sisaldub rohkem tropaanalkaloide, seega võivad osutuda toksilisemaks. Belladonnat kasutatakse bronhide spasmide lõõgastava ja m-kolinoblokeeriva toime tõttu. Samuti on tal mao- ja soolespasme lõõgastav toime. Taimes sisalduvast skopolamiinist toodetud ravimpreparaate kasutatakse merehaiguse vastu. See aine mõjub rohkem isegi kesknärvisüsteemile, seetõttu leiab ta kasutust psühhiaatrias. Atropiin on toimeainetest kõige suurema kasutuslaiusega. Atropiini pupille laiendava toime tõttu kasutatakse seda silmapõhjade uuringutes ja operatsioonides. Atropiin on ka kasutusel kärbseseene mürgistusel vastumürgina. Lisaks on veel kasutusel südame juhteteede juhtimishäirete raviks.
Ajalugu
Must belladonna on mänginud ajaloos tähtsat rolli. Šoti kuningas Duncan, kes 1048. aastal kuningas Sveni juhitud taani viikingitelt lüüa sai, taganes oma sõjaväega Perthi linna, mis sattus taanlaste piiramisrõngasse. Ta alustas läbirääkimisi linna loovutamise üle. Hea tahte märgiks saatis ta taanlastele suurel hulgal leiba ja veini, mis olid mürgitatud karumustika mahlaga. Paljud taanlased surid, ülejäänud jooksid meeltesegaduses ringi või magasid nii raskelt, et neid oli kerge surmata. Mõnel, sealhulgas kuningas Svenil, õnnestus vaarudes laevale jõuda ja pääseda.
Ajaloos on belladonnat kasutatud iluprotseduurides. Naiste iluideaal oli laienenud pupillid, mida saavutati belladonna tilkade silma tilgutamisega. Tänapäeval on see vastunäidustatud seetõttu, et mürk tekitas erinevaid nägemishäireid; silma fokuseerimishäiretest pimeduseni. Belladonna lehtedest ja marjadest tinktuuri kasutati veel põskedele pune tekitamiseks. Taolised iluprotseduurid olid eriti levinud itaallannade seas. Selle järgi sai taim endale ka nimetuse. Itaalia keeles tähendab bella donna ilusat naist.
Aaviku (Rae)
Aaviku on küla Harju maakonna Rae vallas.
Külas asub Taara Tammemägi.
Lagedi
Lagedi on alevik Harju maakonna Rae vallas.
Graafika
pisi|[[Vasegravüür]] Graafika (kreeka sõnast graphikē) on üks kujutava kunsti põhiliike, millesse kuuluvad joonistus-, joonestus- ja kirjakunst, joonistus- ja paljundustehnikad. Graafikat viljelev kunstnik on graafikakunstnik ehk graafik.
Lagedi
Kohalik kool alustas tegevust 1785. aastal ning kannab praegu Lagedi põhikooli nime. Aleviku keskusehoones tegutseb Lagedi raamatukogu.
Graafika
Graafika peamised väljendusvahendid on joon ja (peamiselt mustvalge) pind. Levinud on ka värvigraafika.
Lagedi
Lagedil on elanud kunstnik ja loodusteadlane Ott Kangilaski. Lagedil asus ka Voldemar Pätsi suvekodu, kus praegu on Eesti Vabadusvõitluse muuseum.
Linejciems
Linejciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla idaosas.
Lagedi
Alevikku läbib Tallinna–Tartu raudteeliin, millel asub Lagedi raudteejaam.
Graafika
Trükiplaadi abil valmistatavat graafikat nimetatakse estampgraafikaks. Gravüüri saamiseks trükitakse graveeritud kujutis plaadilt värvi vahendusel paberile.
Linejciems
Aastal 2017 oli külas 14 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 18.
Lagedi
8. augustil 2007 avas AS Rudus Eesti Lagedil Eesti suurima betoonitehase.
Graafika
Graafika alaliigid
pisi| [[Friedrich Sigismund Stern, "Kuressaare kindlus", litograafia, EKM graafikakogu]]
Kõrgtrükk
pisi|[[Hando Mugasto, "Päevauudised", puugravüür, EKM graafikakogu ]]
Sügavtrükk
pisi|[[Louis Höflinger, "Inglisild Tartus", koloreeritud litograafia.]]
Dvina laht
thumb Dvina laht (vene Двинская губа) on osa Valgest merest.
Taktsignaal
pisi|Taktsignaal: signaalipinge väärtus muutub perioodiliselt kõrge (H) ja madala (L) taseme vahel Taktsignaal (inglise keeles clock signal) on elektroonikas ja eriti digitaaltehnikas perioodiliselt korduvate pingeimpulsside jada, mida kasutatakse nagu metronoomi, et koordineerida ja sünkroonida ajalisi toiminguid elektriahelate vahel. Taktsignaaliks on tavaliselt 50% täiteteguriga ruutsignaal.
Taktsignaaliga sünkroonimine toimub neil hetkedel, kui pingetase muutub kas kõrgeks või madalaks, seega taktimpulsi tõusval või langeval serval. Arvutitehnikas kasutatakse arvuti mälu poole pöördumise kiiruse kahekordistamiseks sünkroonimist nii takttsükli tõusval kui ka langeval serval.
Dvina laht
Laht piirneb edelas Suverannikuga ja idas Talverannikuga.
Lahte suubub Dvina jõgi.
Karnaugh' kaart
pisi|Karnaugh' kaart Karnaugh' kaart, tuntud ka kui Veitchi diagramm, on abivahend kahendväärtusi sisaldava avaldise lihtsustamiseks. Karnaugh' kaardi leiutas 1953. aastal Bell Labsi instituudi telekommunikatsiooni insener Maurice Karnaugh.
Tõeväärtustabelist võetud väärtused paigutatakse kaardile ja järjestatakse Gray koodi printsiibi kohaselt, s.o kõrvutiasetsevate tulpade või ridade puhul erineb vaid ühe muutuja väärtus. Seejärel moodustatakse tabelis olevatest tõestest väärtustest võimalikult suured grupid (kontuurid) suurusega 2n (1, 2, 4, 8, ...). Kontuuride põhjal leitakse avaldise lihtsustatud kuju.
Mõisted
Loogikafunktsiooni normaalkujude leidmisel kasutatakse mõisteid: disjunktiivne normaalkuju (DNK) (funktsiooni 1-de piirkond) ja konjunktiivne normaalkuju (KNK) (funktsiooni 0-de piirkond). Nendest on tuletatud täielik DNK (TDNK) ja täielik KNK (TKNK). DNK ja KNK on üksteisest sõltumatud. Kui tuleb leida, kas DNK ja KNK on võrdsed, siis võetakse kasutusele funktsioon ja lisatakse vastavad indeksid d, j ja k.
Karnaugh' kaardil valitakse välja kindlate suurustega maksimaalsed piirkonnad, mida kutsutakse kontuurideks.
Kasutusala
Tavaliselt kasutatakse täiendavaid arvutusi leidmaks kahendväärtusliku funktsiooni valemi minimeeritud, s.o lühimat ja efektiivseimat kuju, aga selleks võib kasutada ka Karnaugh' kaarti.
Karnaugh' kaarti kasutatakse ka loogikafunktsioonide ja nende minimeerimise õpetamiseks.
Omadused
Karnaugh' kaardil võib olla palju muutujaid, kuid tavaliselt leiab ta kasutust, kui muutujaid on vähe (2–6). Iga uus muutuja kahekordistab valemi võimaluste arvu, võimaluste arvu saab kirja panna ka kui. Karnaugh' kaardil on muutujad on paigutatud nõnda, et need erineksid kõrvutiasetsevate tulpade või ridade vahel vaid ühe kahendväärtuse võrra. Ainult nõnda on võimalik leida valemi minimaalkuju.
Näide
Tuleb leida funktsiooni
Karnaugh' kaardi kasutamine ei ole otstarbekas, kui muutujaid on rohkem kui neli. Kaart muutub matemaatiliseks ristsõnaks, kui muutujaid on rohkem kui kuus. Sellistel juhtudel tuleks kasutada Quine-McCluskey algoritmi. Selle abil on võimalik leida suurem osa optimaalilähedasi lahendeid, kuid valimaks optimaalseimat, võib siiski olla vaja valemile läheneda jõumeetodiga. (See on siiski üldiselt palju lihtsam, kui jõumeetodil lahendada kogu probleemi.).
Territoriaalkirik
Territoriaalkirik (saksa keel Landeskirche) oli 16. sajandil pärast reformatsiooni roomakatoliku kiriku usutunnistusest eraldunud kindlal territooriumil (maa-alal või vabalinnas) tegutsenud partikulaarkiriku liik.
Reformatsioonieelset keskaegset roomakatoliku kirikut on selle üleeuroopalise ühtsuse ja ühetaolisuse tõttu nimetatud universaalkirikuks (ladina ecclesia universalis, saksa Universalkirche). Reformatsiooni tulemusena kaotas roomakatoliku kirik oma usutunnistuslikult ja kirikukorralduslikult universaalse positsiooni ühiskonnas ja erinevad usutunnistused jaotasid läänekristliku Euroopa neljaks suuremaks osaks: roomakatoliiklikuks, luterlikuks, kalvinistlikuks ja anglikaani kirikuruumiks. Nende usutunnistusruumide piirid aja jooksul muutusid, kohati olid piirid ebaselged eelkõige usukonfliktidest ja ususõdadest tulenenud muutuste tõttu.
Kogu kristliku maailma kontekstis oli aga ka roomakatoliku kirik eraldunud (vrdl kreekakatoliku kirik) juba enne reformatsiooni.
Luteriusu territoriaalkirik vs roomakatoliku kirik
Inglismaal kuningas Henry VIII loodud anglikaani kirik oli õiguslikult ja organisatsiooniliselt ühtne ja terviklik institutsioon, inglise riigikirik ja valitseva konfessioonina riiklikult kuninga poolt tunnustatud ja kontrollitud.
Luterlikel partikulaarkirikutel oli põhitunnuseks kirikuvalitsemise sõltuvus territoriaalülematest ning vormiliseks põhitunnuseks oli poliitilistest valitsuspiiridest ümbritsetud territoorium. Luterlik partikulaarkirik kattus territoriaalselt riigi või vabalinnaga ja kirikuvalitsemine muutus üheks osaks ilmalikust riigivalitsemisest. Luterlikud partikulaarkirikud tekkisid igas riigis ja vabalinnas, mille valitsejad tunnustasid luterlust valitseva usutunnistusena.
Ilmaliku riigivõimu ja vaimuliku seisuse jõuvahekord luterliku territoriaalkiriku valitsemisprotsessides oli aluseks kahele erinevale luterliku kirikuorganisatsiooni põhitüübile.
Patronaadiõigus
Patronaadiõigus (ladina keeles ius patronatus, saksa keeles Patronatsrecht ja Kirchenpatronat) on kirikuõpetaja ehk pastori teenistuskohta valimise ja kinnitamise õigus, mis kuulus kirikupatroonile, kes oli koguduse asutamisel ja kiriku ehitamisel sellele maad annetanud.
Ajalugu
Frangi riigis tekkinud patronaadiõigus kehtis Läänemereprovintsides alates keskajast. Rooma paavst Gregorius IX (1227−1241) annetas selle algselt Saksa ordule ja selle haru Liivi ordu maameistrile. Rootsi ajal lõpuperioodil tehti katseid patronaadiõigust piirata, kuid Vene riigivõim tunnustas seda endisel alusel. Venemaa keisririigis kinnitati see lõplikult 1832. aasta kirikuseadusega ja see jäi kehtima 1919. aastani. XX sajandi alguses kehtis patronaadiõigus Eesti alal 78 koguduses (neist 47 asusid Eestimaal, ülejäänud 31 Liivimaa eesti distriktis).
Patroon
Patronaadiõigust evis kirikupatroon (Patron), kelleks maapiirkonnas oli reeglina selle mõisa omanik, kelle maale oli kirik omal ajal rajatud. Õigus pastoreid kutsuda säilis mõisnikule ka senise omaniku vahetudes. Kui patronaadiõigus kuulus rüütlimõisa omanikule, siis lasus viimasel kohustus leida sobivad pastorikandidaadid ja korraldada neile proovijutlused. Ehkki seaduse järgi oli Liivimaal nõutav kutsuda kohale vähemalt kolm kandidaati ja vajadusel pöörduda selleks Liivimaa kindralsuperintendendi poole, ei peetud sellest tavaliselt kinni. Pastori võis patroon valida ainuisikulisest, kuna teiste kihelkonna mõisnike arvamuse arvestamine ei olnud kohustuslik. Eestimaal osalesid pastori valimisel kõik kihelkonna mõisnikud, patrooni eeliseks oli vaid see, et tal oli kaks häält.
Patronaadiõigus riigimaadel
Kroonumaade (Regal-Pfarren) puhul oli patrooniks riik. Sellisel juhul osalesid pastori valimisel kõik kihelkonna mõisnikud praosti juuresolekul ning esitasid kaks enim hääli kogunud kandidaati kindralkubernerile otsustamiseks ja kinnitamiseks. Seadus nõudis ka talupoegade arvamusega arvestamist, kuid enamasti ei evinud see määravat tähtsust.
Kaaspatroon
Kirikupatrooni kõrval oli mõnes kihelkonnas ka kaaspatroon (Kompatron), kelleks olid tavaliselt kihelkonna ülejäänud rüütlimõisate omanikud.
Antillid
Antillid on saared Põhja- ja Lõuna-Ameerika vahel Atlandi ookeanis. Koosnevad Suurtest ja Väikestest Antillidest.
450px|thumb|left|Antillide kaart
Klösterle
Klösterle on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Laimjala vald
Laimjala vald (ajalooliselt Laimjala külanõukogu ja Gemeinde Laimjall) oli Saare maakonnas üks väiksemaid valdu.
Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.
Põhilised töökohad olid kolmes põllumajanduslikus ühistus. Viimastel aastatel oli vähemaks jäänud nii kalu meres kui ka mehi, kes kaluriametit peavad. Paljud noored mehed on läinud Tallinna ehitajateks.
Laimjala vallavanem oli Vilmar Rei.
Külad
Aaviku, Asva, Audla, Jõe, Kahtla, Kapra, Kingli, Kõiguste, Käo, Laheküla, Laimjala, Mustla, Mägi-Kurdla, Nõmme, Pahavalla, Paju-Kurdla, Randvere, Rannaküla, Ridala, Ruhve, Saareküla, Saaremetsa, Viltina, Üüvere.
Ajalugu
11. sajandist on pärit Viltina sadamakompleks.
Loodus
Endise valla territooriumil asub kolm järve: Ümmargune-, Pikk- ja Naistejärv. Samuti kaks oja – Kuke ja Vihu, kuhu kevaditi tuleb kudema särg, Kuke ojas on leidnud endale kodu ka vähk. Ojades õitsevad kollane vesikupp, võhumõõk, valge vesiroos, kollane vesikupp. Endise valla territooriumil on marjarikas Koigi raba ning Lääne-Eesti saarestiku biosfäärikaitseala tuumala – Kahtla laid. Rannikuäärsetel loopealsetel kasvavad käpalised – kaunis kuldking, valge tolmpea, kaheleheline käokeel. Roolahtedest varutakse roogu. Vallas on metsa vähe, peamiselt lehtpuumetsad. Loomadest on esindatud põdrad, metssead, kitsed ja teised väiksemad ulukid. Lindudest pesitsevad luiged, haned, kevaditi ja sügisel rändavad läbi valgepõsklagled. Valla territooriumil pesitses ka merikotkas.
Lahed
Kolli laht, Kotkaabaja, Kunnati laht, Kõiguste laht, Massilaht, Mäenõmme laht, Oogilaht, Persulaht, Rangela laht, Roolaht, Saanalaht, Saareküla laht, Saastna laht, Soolaht, Tagulaht, Tepulaht, Tõrvalaht, Vaike laht, Ärmbu abaja,
Laiud
Atja laid, Harklaid, Kahtla laid, Kadakanina laiud, Latikalaid, Lembrilaid, Nabralaid, Paelaid, Parevere laid, Pulgalaid, Rampsilaid, Rootsikare, Rusulaid, Suur Viirelaid, Töödilaid, Valkkare, Virmalaid, Võrgukare, Väike Viirelaid, Ämmulaid,
Poolsaared
Ira nasv, Kaarnasäär, Laave säär, Laidunina, Luhina säär, Ninaots, Pennulaiu nina, Pihlatsi poolsaar, Rusulaiu nasv, Sääreotsa nasv, Sääretirp, Tõllakivi nasv, Täkunasv,
Kivimi struktuur
Kivimi struktuur (inglise texture) on kivimit moodustavate mineraaliterade ehitust, suurust ja omavahelisi suhteid iseloomustavate tunnuste kogum.
Kivimi struktuuri moodustavad mineraalide, kivimitükkide, vulkaanilise klaasi ja muude koostisosade suurus, kuju ja omavahelised suhted. Struktuur võib olla näiteks eriteraline ehk porfüüriline, peitkristalne ehk afaniitne, amorfne ehk klaasjas jne.
Tardkivimite struktuur sõltub peamiselt magma tardumiskiirusest. Mida kiiremini magma tardub, seda väiksemad kristallid moodustuvad ja vastupidi, mida aeglasemalt tardub magma, seda suuremad kristallid saavad moodustuda. On selge, et aeglasemalt jahtub magma maakoores ja kiirelt maapinnal. Seega esineb selge seos – süvakivimid on reeglina jämedateralised ja purskekivimid peeneteralised. Näiteks basalt ja gabro on mineraalselt ja keemiliselt koostiselt samasugused kivimid, kuid erinevad struktuuri poolest. Süvakivim gabro koosneb tunduvalt suurematest kristallidest kui purskekivim basalt. Sama on lugu süvakivim graniidi ja purskekivim rüoliidi ehk lipariidiga, mis erinevad vaid struktuuri poolest.
Esineb ka tardkivimeid, mis on tardunud nii kiirelt, et kristallstruktuur pole jõudnud moodustuda. Selliseid kivimeid nimetatakse obsidiaaniks ehk vulkaaniliseks klaasiks.
Eraldi tuuakse välja ka püroklastilise struktuuriga kivimid, kus esinevad koos mitmesuguse kuju ja suurusega kivimiosakesed, vulkaanilise klaasi tükid ja mineraalid. Tuntuimaks püroklastiliseks kivimiks on tuff. Püroklastilisi kivimeid peetakse tardkivimite hulka kuuluvaks, ehkki see on vaieldav, sest tekkelt on nad peamiselt kivistunud vulkaaniline tuhk, seega võiks neid pidada ka settekivimite hulka kuuluvaiks.
Tardkivimite struktuure on väga palju. Enamik neist on spetsiifilised ja jälgitavad vaid polarisatsioonimikroskoobi abil. Kõige tähtsamate ja makroskoopiliselt jälgitavate struktuuride äraõppimine ei ole siiski keeruline. Kõigepealt eristatakse kivimeid, milles üksikud kristallid on nähtavad, neid nimetatakse faneriidilisteks. Keskmise terasuuruse järgi toimub täpsem jaotus peeneteralisteks, pegmatiidilisteks jne. Neid kivimeid, milles kristallid on küll olemas, kuid palja silmaga neid ei näe nimetatakse peitkristalseiks ehk afaniitseiks. Kui kivim on amorfne ehk kristallistruktuurita, nimetatakse teda klaasjaks. Kivimi struktuur on geoloogidele väga oluline, sest see annab kivimi moodustumise ja vahel ka koostise kohta olulist teavet. Näiteks ei moodustu maapinnal kunagi jämedateralisi kristalle, sest magma jahtub nii kiiresti, et kristallidel pole aega kasvada.
Terasuuruse erinevuse järgi eristatakse võrdteralist ja porfüürilaadset ning afüürilist ja porfüürilist struktuuri. Neist esimesed kaks käivad faneriidiliste ehk silmaga nähtavatest kristallidest koosnevate, viimased kaks aga peitkristalse põhimassiga kivimite kohta. Võrdteraline struktuur seletab ennast ise – kristallid, millest kivimid koosnevad on enam-vähem sama läbimõõduga. Eriteralise ehk porfüürilaadse puhul on, aga tegemist selgelt erineva suurusega kristallidega. Põhimass koosneb silmaga nähtavaist kristallidest, kuid selle sees on tunduvalt suuremaid fenokristalle. Afüüriline struktuur tähendab seda, et põhimass on ühtlaselt peitkristalne ilma suuremate fenokristallideta. Porfüüriline struktuur viitab aga sellele, et peitkristalses põhimassis on suuremaid fenokristalle. Kivimit nimetatakse porfüüriks, kui ta sisaldab kaalium-naatriumpäevakive ehk kaaliumpäevakive rohkem kui naatrium-kaltsiumpäevakive ehk plagioklasse. Selliseks on näiteks graniitporfüür. Vastupidisel juhul, kui plagioklassi on kivimis rohkem kui kaaliumpäevakivi, nimetatakse kivimit porfüriidiks, näiteks dioriitporfüriit. See kehtib muidugi siis kui kivimil on porfüüriline või porfüriidiline struktuur.
Kui kivim koosneb väiksematest kivimtükkidest, mis on kokku tsementeerunud, nimetatakse teda klastiliseks. Analoogseid settekivimeid nimetatakse purdkivimeiks. Saab eristada püroklastilisi ja kataklastilisi kivimeid. Esimesed on tekkinud plahvatuslike vulkaanipursete tagajärjel purunenud ja hiljem uuesti kokku tsementeerunud kivimitest. Kataklastilised kivimid on aga purustatud kivimmasside liikudes, see tähendab dünaamilise rõhu ehk stressi poolt tektooniliste liikumiste maavärinate, maalihete jms käigus.
Afaniitne, faneriitne ja klastiline struktuur on üksteist välistavad. Siiski, kui tegemist on klastilise kivimiga, mis koosneb suuremas osas klaasja struktuuriga kivimtükkidest, nimetatakse teda vitroklastiliseks. Klaasja põhimassiga kivimit, mis sisaldab fenokristalle nimetatakse vitrofüüriliseks jne.
Kvaliteedijuhtimine
Leidub erialainimesi, kelle arvates oleks kvaliteedijuhtimise asemele täpsem kasutada terminit kvaliteedihaldamine. Vaidlus kumba terminit – kvaliteedihaldamine või kvaliteedijuhtimine eelistada – pole erialainimesi ühesele seisukohale viinud. Seetõttu on praktikas kasutusel mõlemad terminid.
Dragan Đokanović
Dragan Đokanović (serbia Драган Ђокановић; sündinud 20. aprillil 1958 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik ja meditsiinidoktor (pediaatria).
Kvaliteedijuhtimine
Kvaliteet kvaliteedijuhtimise tähenduses on oluliste karakteristikute vastavus ootustele, nõuetele ja kokkulepetele. Kvaliteedi ulatust ja eesmärke võib erinevalt hinnata. Ühest kvaliteedimääratlust ei eksisteeri.
Dragan Đokanović
Dragan Đokanović on president demokraatlikust parteist Demokratska Stranka Federalista.
Kvaliteedijuhtimine
Kõnekeeles on kvaliteet kujunenud hea/parema sünonüümiks.
Ajaloost
Arusaam, et võimaliku kliendi vajaduste rahuldamine aitab suurendada majanduslikku kasu, on sama vana kui majanduskaubandus. Kuid väga pikka aega oli tegemist üksikisikute vahelise küsimusega ehk vastastikku olid kaupmees või käsitööline ja klient. Ühiskonna jaoks oli põhinõuete täitmine tagatud teenuseosutaja isikliku vastutusega. Kõrvalekaldeid, mida võis tõlgendada pettuse või kvaliteedinõuete eiramisena, karistati karmilt. Muus osas oli klient üksi.
Kvaliteedisüsteemi sünd
Tööstusrevolutsioon muutis senist praktikat märkimisväärselt. Vastutust toote kvaliteedi eest ei olnud enam võimalik siduda ühe kindla isikuga. Hüppeliselt suurenenud tootmismahtude ja kliendibaasi laienemise tingimustes hakati välja töötama tegevusi, mida võib pidada tänapäevase kvaliteedijuhtimise aluseks. 20. sajandi jooksul toimunud rohkearvuliste muutuste tulemusena arenes kvaliteedisüsteem järjest spetsiifilisemaks – alates tootepõhisest kvaliteedi kontrollist protsessile orienteeritud kvaliteedikontrollini ning kvaliteedi tagamisest kuni tänapäeval kasutatava süsteemipõhise kvaliteedijuhtimise ja tervikliku kvaliteedijuhtimiseni välja.
Kvaliteedijuhtimine ja bürokraatia
Saksa sotsioloog, filosoof ja majandusteadlane Max Weber (1864–1920) uuris riikide ja religioonide korralduse aluseid ja juhtimisviise. Erilist tähelepanu pööras ta katoliku kiriku juhtimisele ning reformatsioonijärgse ja tööstusrevolutsiooniaegse uue ajastu vajadustele. Uurimistöö alusel töötas ta välja administratiivse juhtimisviisi alused ja nimetas tulemuse bürokraatiaks. Weberi järgi peavad organisatsiooni struktuuriüksused ja töötajad spetsialiseeruma kindlate ülesannete täitmisele. Selleks peab töötajatel olema piisav kvalifikatsioon ning nad tegutsevad vastavalt seadustele ja juhistele. NSV Liidus ja Natsi-Saksamaal kujunes Weberi põhimõtetele rajatud valitsemissüsteem totalitaarsetele diktatuuridele tõhusaks tööriistaks. Seetõttu ei tohi paljude arvates Weberi põhimõtteid demokraatlike riikide valitsemise korraldamisel kasutada. Halva maigu on omandanud ka sõnad "bürokraat" ja "bürokraatia". Ometi sisaldab ka tänapäevane ISO-põhine kvaliteedijuhtimissüsteem Weberi põhimõtteid.
Kvaliteedi järelevalve
Tehaste süsteemi laiaulatuslikuks majanduslikuks mõjuks oli väikeste kulutustega masstootmine. Masstootmine muutis tooted taskukohasemaks, mis omakorda aitas kaasa tööstusriikide majanduskasvule ja suure "keskklassi" tekkele. Uues süsteemis keskendusid kvaliteedikontrolli tegevused aastatel 1900–1940 toodete kohaletoimetamisele lõppkasutajatele ilma teadaolevate tõrgeteta. Põhimeetodina kontrolliti lõpptooteid ja vigased tooted praagiti välja. Keskne eesmärk oli tagada toote piisav kvaliteet, et vältida klientide kaebusi ja nõudeid. Eri tootmisetappides teostatavat kontrolli hakati nimetama kvaliteedikontrolliks. Suuremahuliste kontrollide vajadus päädis suurte kulutustega: vigaste osade avastamine, parandamine või välja vahetamine ja kasvanud jäätmekogused. Vajalikud parandusetapid põhjustasid ka suure ajakulu, sest mitmeid etappe tuli tootmises parandamiseks korrata. Ekstreemsematel juhtudel tipnes olukord "varjatud tehasega", mis tegeles avaliku tehase väljundi korrigeerimisega.
Klassikaline juhtimisteooria
Kaasaegse juhtimisteaduse eri suundadele panid aluse Taylor ja Fayol ning nn klassikaline juhtimisteooria valitses 1930. aastateni. Kvaliteedi järelevalvesüsteemi arendas oluliselt Frederick Winslow Taylor (1856–1915), keda peetakse teadusliku juhtimise isaks. Taylor oli pikka aega ameerika mehaanikainseneride liidu juhataja ning andis välja terve rea töid tootmise ja tootlikkuse efektiivsuse tõstmise teemadel. 1912. aastal ilmus tema tööde põhjal raamat "Teadusliku juhtimise põhimõtted". Taylori õpetuse alus rajanes tootmise planeerimise parendamisel. Ta eraldas planeerimise teostamisest. Taylor pidas oluliseks kaasata insenere planeerimisse ja jätta juhendajatele ning töötajatele kitsas vastutus plaanide elluviimisel. Taylori uus süsteem oli produktiivsuse tõstmisel väga edukas ning see võeti USA-s laialdaselt kasutusele. Üheks tuntumaks näiteks on autotööstur Henry Ford. Süsteemist sai uue ameerikaliku, peamiselt kasumile ja konkurentsile orienteeritud juhtimise (inglise k new management) alus. Ometi oli Taylori süsteemil ka negatiivne kõrvalmõju, mida algul ignoreeriti. Seades eesmärgiks ainult efektiivsuse nii tööülesannete täitmisel kui kogu tootmistsükli planeerimisel, mõjus see negatiivselt inimsuhetele ja toodete kvaliteedile. Olukorra lahendusena loodi varem tootmisosakondades töötanud inspektoritele eraldi osakonnad. Aja jooksul said osakonnad lisafunktsioone ja muutusid tänapäeva laiapõhjalisteks kvaliteedikontrolliosakondadeks.
Kvaliteedikontroll
Vajadus ühendada järjest kasvavaid nõudmisi tarneajale, tootmise kuludele ja oodatavale kvaliteedile tõi kaasa esimese tähtsama paradigma muutuse, mis suurendas tähelepanu fookust toote kvaliteedilt protsessi kvaliteedile. Tayloristliku töötajate jaotamisega oli tööprotsesside jälgimisega algust tehtud, kuid need piirdusid eri etappidele kuluva aja mõõtmisega. Kvaliteedi aspekte arvesse ei võetud. Suureneva majandusliku konkurentsi tingimustes 1940. aastate lõpus hakati senisest enam arvestama tootmisprotsessidega, eesmärgiga vähendada seni kehtestatud kontrollikontseptsioonist tulenevat suurt kadu ja jäätmeid. Kvaliteedikõvera laiendamisega kohaldati nüüd kolmnurka – KVALITEET, HIND ja AEG – ka protsessidele. Leiti, et kontrollides ja optimeerides tootmisprotsesse võib see samaaegselt positiivselt mõjutada ka kvaliteeti, aega ja kulusid. Lisaks kogu protsessi avaramale vaatele saadi nüüd aru, et vigade otsimine ja nende järgnev korrigeerimine on palju ebaefektiivsem, kui leida vigade allikas ning see eemaldada. 1922. aastal ilmus George Stanley Radfordi (1881–1956) raamat "Kvaliteedi kontroll tootmises", milles vaadeldakse kvaliteedi kontrolli juhtimise valdkonna tegevusena. Raamatu seisukohad on lähedased tänapäevastele põhimõtetele – rakendada tuleb kontrolloperatsiooni ja kvaliteedi arendamine peab toimuma allüksuste ja töötajate koostöös. 1931. aastal nägi ilmavalgust Walter Andrew Shewharti (1891–1967) raamat "Toodetud toote kvaliteedi majanduslik kontroll". Tegemist on esimese teadusliku kvaliteedist rääkiva teosega ning seetõttu loetakse autorit kaasaegse kvaliteediõpetuse rajajaks. Shewhart võttis esimesena kasutusele tootega kaasas käiva kontrollkaardi ning täiendas kvaliteedi mõistet fokuseerimisega tarbijale. Shewharti ideid arendasid edasi William Edwards Deming (1900–1993) ja Joseph Moses Juran (1904–2008). Kvaliteedikontrolli arusaama toetuseks töötati välja mitmesuguseid meetodeid, näiteks kvaliteedijuhtimise seitse vahendit (Q7), Demingi ring (PDCA) või "Viis korda miks" strateegia. Need kõik toetasid protsessis vigade tuvastamist ja parandamist. Demingi ja Jurani laiemat tegevust USA-s takistasid sealsed tingimused ning 1947. aastal kutsuti Deming ja Juran Jaapanisse. Kaks meest mängisid suurt rolli Jaapani 20. sajandi teisel poolel saavutatud kvaliteedisüsteemi eduloos.
Kvaliteedi tagamine
Kvaliteedi tagamise ja kontrolli põhimõtted on väga sarnased – hinnatakse tegelikku kvaliteeti ehk võrreldakse tegelikku kvaliteeti eesmärgiga. Erinevus seisneb subjektis, keda teenitakse. Kvaliteedikontrolli eesmärk on aidata neid, kes vastutavad otseselt operatsiooni teostamise eest. Kvaliteeditagamise peamine ülesanne on teenida neid, kes pole otseselt seotud operatsioonide teostamisega, aga kellel on vajadus teada – olla informeeritud olukorrast ja saada kinnitust, et kõik on korras. Kvaliteeditagamise tegevuste kasutuselevõtuga hakati jälgima toote kogu teekonda ettevõttes, mitte ainult tootmises. Märgati, et varajased etapid nagu ehitus ja arendus mõjutavad oluliselt kolme tegurit – KVALITEETI, HINDA ja AEGA. Ennetava kvaliteedi tagamise arengut tõhustas uute meetodite kasutuselevõtmine, kus rakendati ennetava analüüsi jaoks loogilist põhjendamist. Näiteks tõrkerežiim (inglise k Failure Mode), mõjuanalüüs (inglise k effects analysis ehk FMEA), tõrgete või sündmustepuu analüüs (FTA, ETA) ja lõpetuseks seitse uut kvaliteedijuhtimise tööriista (inglise k New Seven Tools ehk N7) loogikal põhineva informatsiooni tarvis.
Kvaliteedijuhtimine, ISO 9000 ja "Kvaliteedi tagamise mudelid"
Kvaliteedi mõiste oli pikka aega kasutusel vaid tööstuses, kus kvaliteetseks loeti toodet, mis vastas talle kehtestatud tootestandardi nõuetele. Organisatsioonide järjest kasvav keerukus tõi päevakorda partnerite vastastikuse usalduse küsimuse. Senine arusaam muutus 1987. aastal ilmunud standardiga ISO 9000 "Kvaliteedi tagamise mudelid", millega määratleti kvaliteedijuhtimise põhinõuded. ISO 9000 alusel kujunes välja kvaliteedi mõiste tänapäevane sisu – kvaliteet on toodete ja teenuste vastavus kliendi nõuetele, vajadustele ja ootustele.
On oluline, et kvaliteedijuhtimise eelised varasemate paradigmade ees pole seotud mitte uute tehnikate või meetodite kasutuselevõtuga, vaid süsteemi muudab uuenduslikuks selle laiahaardelisus. ISO 9000 seeria abil on loodud ühine ühtlustatud ja rahvusvaheliselt aktsepteeritud standardite raamistik koos akrediteeritud sertifitseerimisasutustega, mis loovad ettevõtete vahel vastastikuse usalduse ja võimaldavad paremat partnerlust. Nii aitab ISO 9000 vähendada märkimisväärselt ettevõtete üha suurenenud jõupingutusi tarnija kvaliteedi kontrollimiseks. Süsteemi on laiendatud tootmisprotsessist ka teenuseprotsessile ja immateriaalsetele toodetele. Nii on tänaseks mõeldus ISO kvaliteedi tagamise mudelid kasutamiseks kõikides organisatsioonides.