cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sputnik (uudisteportaal)
Sputnik Eesti
Eestis alustas eesti- ja venekeelne Sputniku uudisteportaal tegevust 24. veebruaril 2016. Eesti Sputniku viljakas autor on end Nõukogude sõjaväeluure (GRU) kindralmajoriks tituleeriv Villu Rooda, kelle tegeliku tausta Eesti Põllumajandustehnika traktoristina paljastas Mihkel Tamm 9. novembril 2017 Eesti Päevalehes ilmunud artiklis. Ingliskeelses Sputnikus esineb ta, kui Nõukogude luure kindralleitnant William Rooda. Tema venepärane pseudonüüm on Vladimir Rodin või Vladimir R. Legendi kohaselt on ta Eestisse elama jäänud endine GRU kindral, kelle sulest ilmuvad Sputnikus pöörased seiklusjutud nagu näiteks Ladina-Ameerika revolutsionäär Ernesto Che Guevara väidetavast vabastamisoperatsioonist 1967. aasta Boliivias.
19. detsembril 2017 avas Venemaa suursaadik Eestis Aleksandr Petrov Tallinnas uue moodsa Sputnik Eesti pressikeskuse. Eesti Sputniku peatoimetaja on mõni aasta varem Venemaalt Eestisse kolinud eesti keelt mittevaldav Jelena Tšerõševa, kes võeti Rossija Segodnja Eesti esinduse juhina tööle 2015. aasta juulis. Sputniku tegevust Balti riikides koordineerib Rossija Segodnja töötaja Andrei Blagodõrenko.
Seisund rahvusvahelisel areenil
Ameerika Ühendriikide juhtiva ajalehe The New York Times andmete kohaselt on Sputnik üks võimsamaid informatsioonirelvi 21. sajandil. Ameerika ühe mõjukaima välispoliitika ajakirja Foreign Policy kohaselt on Sputnik Kremli propaganda väljalaskeava, mis esitab Vladimir Putini revanšistliku natsionalismi brändi rahvusvahelisele auditooriumile läänevastase retoorika trummi lüües. Euroopa Parlament on Sputnikut nimetanud infosõja tööriistaks. Prantsusmaa presidendivalimistel aprillis 2017 keeldus Emmanuel Macron oma kampaaniaüritustele sisse laskmast Sputniku esindajaid, väites, et nad levitavad valeinfot (Macroni oli süüdistatud homoseksualismis). Oktoobris 2017 keelas interneti suhtlusvõrgustik Twitter Sputnikul avaldada reklaami oma portaalis.
Tears, Idle Tears
"Tears, Idle Tears" on viktoriaanliku poeedi Alfred, Lord Tennysoni (1809–1892) 1847. aastal avaldatud luuletus.
Nõukogude ajal oli luuletus (kärbitud kujul, 2. lõiguta) inglise keele süvaõppega keskkoolide inglise kirjanduse õppekavas.
Lielustes
Lielustes on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Lode vallas. Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Loodist 4,5, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 13,3 ning Riiast 164,2 kilomeetri kaugusele.
Aastail 2009-2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Lielustes asuvad Kokļese muinaskalmed ehk Kirikuase on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.
Jooneraldis
Jooneraldis (line object) on metsakorralduse kaardimaterjalil mõõtkavas enamasti mitteväljendatav joonekujuline leppemärk/eraldis (teed, sihid, kraavid, trassid, jne). Jooneraldiste pindala lahutatakse metsaregistrisse kantavast eraldise pindalast maha.
Reet Oja
Reet Oja (kuni 1977 Reet Ristlaan; sündinud 27. juulil 1956) on eesti tele- ja raadioajakirjanik.
Svetlana Järvi
pisi|Svetlana Järvi juubelil koos poeg Raivoga. Allikas: Perekond Järvi fotokogu|link=Special:FilePath/Pojaga_juubelil.jpg Svetlana Järvi (ka Sveta Järvi; sünninimi Svetlana Susanna Kazvai ; 30. juuli 1926 – 20. juuni 1998 Tallinn) oli Eesti tantsija, tantsuõpetaja, ballettmeister.
Reet Oja
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.
Svetlana Järvi
Elukäik
Simferopoli koreograafiakooli lõpetanud Svetlana stažeeris kõikjal Euroopas, muuhulgas Ungaris, Austrias, Saksamaal. Ta oli filminäitleja ja muusikaliartisti Marika Röki taustatantsija. Juunis 1944 saadeti 18-aastane neiu Norilski parandusliku töö laagrisse "süüdistatuna selles, et ta liiga ilusti ja ovatsioonide saatel saksa ohvitseridele tantsinud oli".
Reet Oja
Töö Eesti Televisioonis
Alates 1978. aastast töötas veerand sajandit Eesti Televisioonis saatejuhi, toimetaja ja peatoimetaja-produtsendina. Oja tegi peamiselt noorte- ja meelelahutussaateid, algatas ja viis ellu palju suurprojekte, kuid lahkus televisioonist 2001. aastal. Seejärel tuli ta küll veel tagasi, kuid lahkus 2006. aastal lõplikult.
Svetlana Järvi
Elukäik
Oma oskuste tõttu sattus Svetlana ka vangilaagris teatrisse, mis vangivalvurite ja laagri juhtkonna meelt lahutas. Norilski teatri truppi kuulus teiste väljasaadetute hulgas ka Svetlana eakaaslane, andekas näitleja Innokenti Smoktunovski.
Reet Oja
Looming
Reet Oja tegi algul "Noortestuudio" saatesarju "Oma nägu", "Oma asi" ja "Kontakt". Aastatel 1984–1987 oli ta meelelahutussaate "Kitsas king" toimetaja ning 1988–1992 "Öö TV" autor, peatoimetaja, produtsent ja saatejuht. Aastatel 1991–1996 juhtis ta "Hommiku TV-d" (mille esimene saade läks eetrisse 22. septembril 1991, külalisteks Marju ja Uku Kuut) ja 1998–2001 projekti "Tere hommikust"; 1999–2001 oli saate "Tegijad" toimetaja ja saatejuht, 2000. aastal ajaloosarja "Televisiooni lapsed" autor, saatejuht ja toimetaja ning aastatel 2003–2006 väitlussaate "Unetus" saatejuht. Viimasteks tema kui autori ka saatejuhi tehtud telesaadeteks jäid portreesaated "Tähelaev" (2006–2007; nt "Lavakas 50", 2007; "Martin Veinmann", 2007).
Tema telekarjääri kokkuvõttena läks 15. juulil 2020 eetrisse saade "Eksklusiivintervjuu Reet Ojaga". Selles Eesti Televisiooni sünnipäevasaates räägib ta ajakirjanduse võimust, inimlikkuse säilitamisest ning sellest, kes ja miks talle telemajas olulised on olnud.
Justin Braun
pisi|Justin Braun 2011. aastal [[San Jose Sharksi särgis]] Justin Timothy Braun (sündinud 10. veebruaril 1987 Saint Paulis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Philadelphia Flyers.
Svetlana Järvi
Elukäik
1960. aastal kolis perekond elama Tallinna.
Reet Oja
Raadiotöö
Raadiosaateid tegi ta 1997. aastast: algul koos Vahur Kersnaga raadiojaamas Raadio Pulss B 3 hommikuprogrammi juhtides, hiljem üksikutes Eesti Raadio saadetes (sealhulgas 21. juuni 1998 saates "Vikerkäär" võib kuulda teda koos teiste telesaatejuhtidega laulmas Alo Mattiiseni ja Vahur Kersna laulu "Ei ole Ime ükski ime") esinedes. Kuku Raadio persoonisaates "Kukul külas" oli ta ise Erki Berendsi intervjueeritav 14. mail 1995.
Svetlana Järvi
Elukäik
Ballettmeister, repetiitor, koreograaf, lavastaja, varustaja ja balletiansambli Pähklipureja looja, õpetaja Svetlana Järvi suri 20. aprillil 1998. Ta oli 71-aastane ning maeti Järvide perekonna platsile Tallinna Metsakalmistul.
Justin Braun
Aastatel 2006–2010 mängis Braun Amhersti Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Svetlana Järvi
Töökäik
Svetlana Järvi töötas Tallinna 46. Keskkoolis oma loodud balletiklassi juhtides 33 aastat. Selle kõrval tegutses ta liikumisjuhina mitmes teatris, seadis tantse Eesti Televisiooni lavastustele ("Väike nõid", 1975) ning oli varietee Astoria kunstiline juht.
Justin Braun
2007. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 201. valikuna. NHL-is debüteeris ta Sharksi meeskonnas 26. novembril 2010 mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 2. detsembril mängus Ottawa Senatorsi vastu. Hooajal 2010–11 sai ta mõnevõrra enam mänguaega American Hockey League'is mängivas San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks ning valiti 2011. aastal ka AHL-i tähtede mängule.
Svetlana Järvi
Pähklipureja
Svetlana Järvi asutas 1962. aastal Tallinna 46. Keskkooli balletiansambli Pähklipureja ning oli ansambli peaballettmeister kuni oma surmani. 15 õpilasega alustanud nimetu huvialaring saavutas tuntuse kolm aastat pärast alustamist. 26. aprillil 1965 anti balletiõhtule esimest korda lisaetendus ning ajalehtedes ilmusid kiitvad arvustused.
Reet Oja
Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja, lavastaja ning teatrijuht ja -tegelane Rein Oja, neil on pojad Risto ja Raido.
Svetlana Järvi
Pähklipureja
Pärast sellist tunnustusavaldust oli aeg anda huviringile kõlavam nimi. Pjotr Tšaikovski balleti "Pähklipureja" tuntuim teos "Lillede valss" oli üks Svetlana lemmikmuusikapalu. Koreograafiakooliõpilasena oli ta omal ajal selgeks õppinud ka balletile koreograafia loonud prantsuse balletitantsija Marius Petipa seatud sammud. Seepärast oli nimevalik loogiline. pisi|Svetlana Järvi koos poja Raivoga (Jaltas, 1966). Allikas: Perekond Järvi fotokogu|link=Special:FilePath/Pojaga_Jaltas.jpg Koreograafiaansambli Pähklipureja lavatee oli muljetavaldav: läbi tantsiti kümned lavad Lätist ja Leedust Gruusia ja Krimmini. Esineti üleliidulises pioneerilaagris Artek ning Leningradi ja Moskva televisioonis.
Justin Braun
Sharksi meeskonnas mängis Braun kokku üheksal hooajal ja jäi vaid ühel hooajal klubiga väljalangemismängudest välja. Parimaks tulemuseks oli Stanley karikavõistluste finaali jõudmine hooajal 2015–16; finaalseerias kaotati Pittsburgh Penguinsile mängudega 2:4. Tema kõige resultatiivseim põhihooaeg oli 2017–18 (5+28). Väljalangemismängudes oli ta kõige resultatiivseim 2015–16 (2+5). Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Braun Soome kõrgliiga klubis Tappara.
Svetlana Järvi
Pähklipureja
1978. aastal anti Pähklipureja balletiansamblile näidiskollektiivi nimetus.
Kui Tallinnas avati 1980. aasta suvel Moskva olümpiamängude purjeregatt, siis olid ka pisikesed pähklipurejad platsil. Lõpuks võttis ELKNÜ preemia laureaadi ja parimaks näidiskollektiiviks nimetatud sajaliikmelise ansambli majandusmured enda kanda Tallinna Puhkeparkide Direktsioon. Svetlanale anti Eesti NSV teenelise kultuuritegelase aunimetus. Algasid välisturneed, esineti nii Saksa Demokraatlikus Vabariigis kui ka Ameerika Ühendriikides.
Palju muu hulgas on Järvi loonud kaheosalise balleti "Metsajärv" (1970).
Perekond
Ta oli kunstnik Raivo Järvi ema. Tema abikaasa oli muusik Riho Järvi (1911–1965).
Montenegro Jalgpalliliit
Montenegro Jalgpalliliit (FSCG) (montenegro keeles Fudbalski savez Crne Gore; kirillitsa Фудбалски савез Црне Горе) on Montenegro jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Montenegro 1. CFL), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Adolphe Appia
Perekond
Adolphe Appia isa Louis Paul Amédée Appia (13. oktoober 1818 – 1. mai 1898) oli Šveitsist pärit kirurg, kes oma töös keskendus eelkõige sõjameditsiinile. Louis Appia kuulus Genfi 5-liikmelisse komiteesse, mis pani aluse Punase Risti organisatsioonile.
1853. aastal abiellus Louis Appia Anne Caroline Lassere'ga, neil sündis kaks poega (Paul Heinrich ja Adolphe) ja kaks tütart (Helene ja Marie). Perekond oli sügavalt usklik ning järgis kalvinistlikku õpetust.
Karjäär
Adolphe Appia oli hariduselt muusik, kuid on eelkõige tuntud oma uuenduslike teatriteooriate poolest. Inspireerituna Wagneri ideedest uuendada draamat ja teatrit, soovis Appia luua uut lavastuslaadi. Ta õppis joonistama ning omandas lavatehnilisi teadmisi Viini Linnateatris ja Dresdeni Õukonnateatris.
1892. aastal hakkas ta looma kujundust Wagneri tsüklile "Nibelungide sõrmus". 1895. aastal avaldas Appia esimese teose oma ideid kajastavate raamatute sarjast: “La Mise-en-scéne du drame Wagnérien” (“Wagneri draamade lavastamisest”).
Adolphe Appia ei pooldanud kahemõõtmelisi maalitud taustu laval, kuna need olevat vastuolus teatritegevuse olemusliku põhimõttega: kolmemõõtmelises ruumis liikuv kolmemõõtmeline näitleja. Kunstnik pidas oluliseks ruumilise liikumise ja muusika kooskõla ning tema nägemuses oli valguse roll tekitada ruumipoeesiat, tuues esile lavastuse visuaalse ja muusikalise külje skulpturaalsed ja rütmilised aspektid.
1903. aastal lavastas Appia Béarni vürsti erateatris Pariisis stseene Byroni "Manfredist" (Schumanni muusikaga) ning Bizet' "Carmeni".
1906. aastal kohtus Appia kaasmaalasest muusikapedagoogi Èmile Jacques-Dalcroze'iga, kes lõi laste muusika-ja rütmitunnetuse arendamise meetodi (eurütmia), millest arenes välja üks kaasaegse tantsu alusteooriatest. See koostöö viis Appia utoopilise Hellerau asunduse juurde kuuluva kooli- ja teatrimaja väljakujundamise juurde. Ta otsustas luua ruumi, kus teatrisaal ja lavana kasutatav pind asusid samal tasandil – õigupoolest oli tegemist ühega esimestest teatriruumidest, mida oli võimalik täielikult ümber kujundada. 1912. aastal toimus selles hoones esimene eurütmia festival, mis oli Appia jaoks läbimurre. Ta kasutas läbi gaasriide hajutatud taustvalgust, prožektorid aga tõid esile lauljate ja koori liikuvad kujud ning kogu vaatemäng lõi enneolematuid kontraste.
Adolphe Appia ideed ei mõjutanud vaid muusikalise draama lavastuslaadi, vaid kogu teatrikunsti arengut. Ta oli ka üks esimesi, kes töötas välja lavastaja rolli kontseptsiooni nii nagu seda tänapäeval mõistame.
Adolphe Appia pärand
Adolphe Appia keskne idee käsitleb lavastaja ja teatrikunstniku koostöö olulisust. Appia väidab, et lavastuse loomingulise töö kese on ühtsus igas valdkonnas (näitlemine ja tantsimine, muusika, valgus, lavakujundus). Samuti väitis ta, et kahedimensioonilised dekoratsioonimaalid lõhkusid etenduse dünaamilisust. Ta sõnastas kolm fundamentaalset elementi, kuidas lavastada ühtset ja efektset misantseeni: Appia nägi valgust, ruumi ja inimkeha lavastuse osadena, mida tuleks ühtse misanstseeni loomiseks integreerida. Ta propageeris oma Wagneri ooperite lavastustes heli, valguse ja liikumise sünkroonsust ning püüdis siduda näitlejate liikumist muusika rütmide ja meeleoludega. Appia pidas valgust põhiliseks vahendiks, millega muusikat ja liikumist laval siduda ning mille abil muuta meeleolu. Ta püüdis sageli lasta näitlejatel, lauljatel ja tantsijatel alustada tugeva sümboolse žesti või liigutusega ja lõpetada mõne teise tugeva sümboolse poosi või žestiga. Tema lavastustes oli valgus pidevas muutumises hetkest hetkesse, tegevusest tegevusse. Lõppkokkuvõttes püüdis Appia ühtlustada lavalist liikumist ja ruumikasutust, lavalist rütmi ja misanstseeni. Appia oli üks esimesi teatrikunstnikke, kes mõistis lavavalgustuse potentsiaali teha enamat kui ainult näitlejate valgustamine ja maastike maalimine. Appia toob oma teooriates välja just kaks eraldi ülesannet valgusele. Esimeseks “Diffused light” ehk hajutatud valgus, mis oli ette nähtud lavaruumi ja selles paiknevat dekoratsiooni ja näitlejaid välja valgustama. Teisena käsitleb Appia “Active light’i” mille alla kuuluvad koondumised ja punktvalgused ning samuti ka valguse liikuvus.
Appia ja tema lavastuste jaoks oli misanstseen ja etenduskogemuse terviklikkus või ühtsus esmatähtis ning ta uskus, et need elemendid ajendavad liikumist ja käivitavad tegevust rohkem kui miski muu. Appia kujundused ja teooriad inspireerisid paljusid teisi teatriloojaid, nagu Edward Gordon Craig, Jacques Copeau ja Wieland Wagner.
Musta kasti (Black box) tüüpi lava kontseptsiooni autoriks võib pidada Adolphe Appiat, sarnaseid ideid ruumist avaldas ka Antonin Artaud.
Eestis
Valgusmeister Sander Aleks Paavo on oma seminaritöös “Adolphe Appia olulisus tänapäeva valguskujunduse kontekstis” (2019) kirjutanud, et Appia andis valgusele teatris kõrgeima rolli ning ka Eesti teatrites on tähelepanu valguskujundusele üha kasvamas.
Avaldatud teosed
Teose pealkirja järel on aastate vahemik, millal Appia tööd kirjutas. Saksakeelse pealkirjaga on tööd, mis on avaldatud ainult saksa keeles ning mille käsikiri pole säilinud. Kõikidele esseedele on lisatud ingliskeelne tõlge.
Esseed, artiklid, stsenaariumid
Directing the Play. Toby Cole and Helen Krich Chinoy (eds.). Indianapolis: The Bobbs-Merrill Company, Inc. 1953·
Lääne-Niiluse viirus
pisi|Lääne-Niiluse viirus elektronmikroskoobi all Lääne-Niiluse viirus on flaviviiruste hulka kuuluv viirus, mis levib eelkõige Vahemere maades, Indias ja Aafrikas.
Viirus võib levida muuhulgas sääse Culex quinquefasciatus hammustusega, vereülekandel ja rinnapiimaga. Inimesed ei ole Lääne-Niiluse viirusele väga vastuvõtlikud.
80 protsendil viirusega nakatunud inimestest haiguse sümptomeid ei teki. Sümptomiteks on palavik, pea- ja lihasevalu, isukaotus, kõhulahtisus, iiveldus ja oksendamine. Vähem kui ühel protsendil nakatunutest põhjustab haigus entsefaliiti, meningiiti või halvatust.
Välja on töötatud vaktsiin hobuste jaoks.
Järva-Madise vana kalmistu
Järva-Madise vana kalmistu on kalmistu Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva-Madise külas Järva vallas Järva maakonnas.
See on kihelkonnakeskuse üks kolmest kalmistust (teised on Järva-Madise kirikaed ja Järva-Madise uus kalmistu).
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Aga sellele vaatamata oli see hävitatud aastal 2003.
Tiiu Kirsipuu
pisi|Tiiu Kirsipuu (2020) Tiiu Kirsipuu (sündinud 29. oktoobril 1957 Tartus) on eesti skulptor.
Kirsipuu looming mahub vahemikku paarisentimeetrisest mündist kuni 8 m pikkuse skulptuurini. Tema töödes leidub nii realistlikku kui ka abstraktset vormilahendust ning oma ideede teostamisel kasutab ta väga paljusid materjale.
Tema tuntuimate teoste seas on Oscar Wilde'i ja Eduard Vilde skulptuur Tartus.
Elukäik
thumb|Jääskulptuur Vesidraakon Tallinnas (2012) Tiiu Kirsipuu õppis 1965–1975 Miina Härma nimelises Tartu 2. keskkoolis ja 1975–1976 Tallinna 46. Keskkoolis. 1983. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi skulptuuri erialal.
Aastatel 1983–1987 juhendas ta Nõmme Pioneeride Majas skulptuuriringi, 1987–1993 oli vabakutseline kunstnik, 1993–2003 töötas Eesti Kunstiakadeemia õppejõuna ja 2003–2019 Tallinna Ülikooli õppejõuna. Alates 2019. aastast töötab ta vabakutselise kunstnikuna Tallinnas.
Tal on olnud isikunäitusi Eestis, Soomes, Saksamaal, Hollandis, Prantsusmaal, Hiinas, Venemaal ja Belgias ning ta on osalenud arvukatel grupinäitustel nii kodu kui välismaal. Kirsipuu on võtnud osa paljudest rahvusvahelistest skulptuurisümpoosionitest ja -võistlustest ning teinud lume- ja jääskulptuure. Ta on kujundanud ka mitmeid mälestustahvleid, auhindu ning meeneskulptuure.
Kirsipuu oli Sagadi rahvusvahelise puuskulptuuri sümpoosioni organiseerija.
Ta on 1987. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ning kuulub ka Eesti Kujurite Ühendusse.
2012. aastal valmis Rein Raamatu film "Tiiu Kirsipuu. Edu kood".
Looming
pisi|Kirsipuu on loonud Tallinna tänavatele endiste [[Rahvusooper Estonia|Estonia teatri näitlejate jalajälgede graniittahvleid ]] Kirsipuu tuntumaid teoseid on Oscar Wilde'i ja Eduard Vilde skulptuur Tartus Vallikraavi tänaval ehk kahe Wilde kuju. Sellel 1999. aastal loodud teosel istuvad pingil kõrvuti kirjanike Eduard Vilde ja Oscar Wilde´i pronksfiguurid. Sellest skulptuurist on valmistatud ka koopia. Seoses Eesti astumisega Euroopa Liitu kinkisid Eesti Vabariik ja Tartu linn skulptuuri koopia 2004. aastal Iirimaal asuvale Galway linnale.
Ta on loonud arvukalt avaliku ruumi skulptuure ja mälestusmärke. Näiteks kirjanik Juhan Jaigi mälestusmärk "Kaarnakivi" Rõuges (1999), Estonia teater 100. aastapäeva mälestusmärk Tallinnas (2006), Johan Skytte monument Tartus Toomemäel (2006) ja istuva muusiku skulptuur Tartus Vanemuise Kontserdimaja juures (2009). Tema loodud on ka Tallinnas Tallinna Tehnikaülikooli juures asuv skulptuur Igavene tudeng Juulius (2008), Tartu Kaarsilla juures asuv Kivisilla makett (2003), Tartu botaanikaaias asuv skulptuur "Tüdruk linnuga" (1987; algselt Sõbramaja ees) ning Elvas paiknev Ants Söödi mälestusmärk (2015).
Tallinna vanalinnas Šoti klubi aias Kirsipuu loodud pronksbüst luuletaja Robert Burnsile (2005). 2011. aasta jaanuarist asub seal ka Kirsipuu loodud Sean Connery pronksi valatud büst ja 2015. aastast admiral Edwyn Alexander-Sinclairi mälestusbüst.
Tema loodud on ka 2020. aastal püstitatud Petserimaa Vabadussõja monumendi graniidist sõduri skulptuur (Roman Haavamägi skulptuuri koopia).
2019. aastal valmis 6 meetri kõrgune metallist skulptuur "Tallinn-Chengdu" Tallinna sõpruslinna Chengdusse. Kirsipuu avaliku ruumi töid leidub peale selle ka veel Lätis, Austrias ja Hiinas Changchunis.
Alates aastast 2007 on ta loonud mitmeid installatiivseid portreeskulptuure Eesti tuntud kultuuritegelastest nagu Matti Milius, Tõnu Aav, Andres Dvinjaninov, Ülo Vilimaa, Mark Soosaar, Hardi Volmer, Leonhard Lapin, Peeter Laurits jt.
Johannes Villemson
pisi|Johannes Villemson (1920) Johannes Villemson (25. märts 1893 Tallinn – 22. märts 1971 Chicago, USA) oli Eesti kergejõustiklane, kiiruisutaja ja sporditegelane.
Sport
Noorena harrastas ta koduvõimlemist ja Miili klubis maadlust ja tõstmist.mängis Meteori jalgpallimeeskonnas ja osales edukalt karskusseltsi Valvaja jooksuvõistlustel, 1910 siirdus Kalevisse.
Kiiruisutamises võistles esimest korda 1909 ja kergejõustikus 1910.
1911–1927 püstitas ta 60–2000 m jooksus, teivashüppes ja kümnevõistluses 55 Eesti tipptulemust või rekordit ning oli 22 korral teatejooksurekordi või -tipptulemuse püstitaja.
1920. aastal oli ta Antwerpeni olümpiamängudel 1500 m eeljooksus 3., kuid diskvalifitseeriti. 800 m eeljooksus oli ta 6.
Blue Gene
pisi|Blue Gene superarvuti [[KEK-is]] Blue Gene on IBM-i projekt, mille eesmärk on välja töötada väikese voolutarbega superarvuteid, mille arvutusjõudlus ulatuks petaflopsini.
Johannes Villemson
Isiklikud rekordid
Kergejõustikus:
Blue Gene
Projekti käigus töötati välja kolm generatsiooni superarvuteid: Blue Gene/L, Blue Gene/P ja Blue Gene/Q. Blue Gene'i superarvutid on aastaid hoidnud esikohti edetabelis TOP500 kõige võimsama superarvutina ja edetabelis Green500 kõige energiasäästlikuma superarvutina. Samuti on Blue Gene'i arvutid saanud järjepidevalt häid kohti edetabelis Graph500. Projekti tunnustati 2009. aastal riikliku medaliga tehnoloogia ja innovatsiooni eest.
Johannes Villemson
Isiklikud rekordid
Kiiruisutajana tuli 1911–15 4 korral mitmevõistluses (1911–13, 1915) ja 11 korral üksikdistantsidel Eesti meistriks ning parandas 11 korda Eesti tipptulemust. Isiklikud rekordid:
Foundation (raamistik)
Foundation on avatud lähtekoodiga raamistik, mis aitab kujundada veebilehti ja rakendusi. See sisaldab HTML-i ja CSS-i komponente kasutajaliidesele: malle, koodilõike, vorme, nuppe, navigatsiooni ja teisi liidese osasid ning lisaks JavaScripti laiendeid. Foundationit haldab ZURB. Foundationit on disainitud nii veebilehtede kui ka seadmete jaoks. Raamistik on ehitatud Sassiga/SCSSiga, mis annavad disaineritele parima kogemuse kiireks arenduseks.
Johannes Villemson
Isiklikud rekordid
Oli 2 korral (1916–17) Eesti jääpallimeistreid ja Eesti rekordi püstitajaid sõudmises (3000 m neljapaadil).
Lenini preemia
pisi|Lenini preemia laureaadi rinnamedal
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
Tegutses 8 spordialal kohtunikuna, sh maadluskohtunikuna Pariisi (1924), Amsterdami (1928) ja Berliini OM-il (1936), 11 korda EM-il ning tõstekohtunikuna Pariisi OM-il. Oli koos Jüri Lossmaniga Eesti esimesi spordistatistikuid ja 1917–26 esimeste spordikalendrite koostajaid.
Lenini preemia
Lenini preemia (1925–1956 V. I. Lenini nimeline preemia) oli NSV Liidu riiklik autasu, mida anti üksikisikutele silmapaistvate saavutuste eest teaduse, tehnika, arhitektuuri, kirjanduse või kunsti vallas.
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
Oli 1920–40 ESL-i ja ESK asjaajaja, spordibüroo peasekretär, EOK asjaajaja (1923–40), EKRAVE Liidu, Kergejõustiku- ning Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliidu asjaajaja.
Lenini preemia
Autasu asutati NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu otsusega 23. aprillil 1925. Aastatel 1935–1956 autasu väljaandmine katkes, 1941–1954 asendas seda Stalini preemia. 15. augustil 1956 Lenini preemia väljaandmine taastati. Seda anti välja kuni 1990. aastani.
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
1941 töötas Kehakultuuri- ja Spordikomitee plaani- ja rahandussektori juhatajana, 1943–44 Rahvakasvatuse Peavalitsuse Spordiameti raskejõustikuinstruktorina.
Lenini preemia
Eestlastest on Lenini preemia pälvinud Juhan Smuul (1961), Paul Veigel (1961), Johannes Hint (1962), Viktor Rüütel (1962) ja Gustav Ernesaks (1970). Samuti kosmosetehnika konstruktor Arvid Pallo (1966).
Blue Gene
Ajalugu
1999. aasta detsembris teatas IBM saja miljoni USA dollarilise eelarvega projekti alustamisest superarvuti väljatöötamiseks, millega saaks teha väga suurt arvutusjõudlust nõudvaid teadusuuringuid. Põhieesmärk oli uurida valkude struktuuride kujunemist. Samuti taheti projekti raames muuta uudset süsteemi paremini rakendatavaks. Algne ülesehitus põhines varasemal, Monty Denneau poolt projekteeritud Cyclops64 arhitektuuril. Põhiline arendustöö toimus IBM T.J. Watsoni uurimiskeskuses.
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
Oli 1923–26 Kadrioru staadioni ehituskomitee liige. ESK esindajana andis 31. X 1940 koos A. Luhti ja K. Vitsutiga staadioni üle Dünamo EV Nõukogule.
Blue Gene
Ajalugu
2001. aastal hakkas Blue Gene'i väljatöötamiseks IBM-iga koostööd tegema USA California osariigis eeskätt turbelahendusi pakkuv teadusasutus Lawrence Livermore National Laboratory (LLNL). Arendustöö jätkus IBM T.J. Watsoni uurimiskeskuses ja IBM Rochesteris eesmärgiga töötada välja superarvuti LLNL-i jaoks.
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
Oli Kalevi juhatuse liige, kergejõustikuosakonna laekur ja majandusjuht, välismaailmaga spordisidemete arendaja, Eesti Spordilehe talitusjuht ja kaastööline (1920–40) ning mitme spordiala võistlusmääruste tõlkija ja koostaja.
Aastal 1944 läks Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse. USA-s Chicagos oli ta aastaid sealse Eesti Seltsi esimees.
Blue Gene
Blue Gene/L
pisi|Süsteemi ülesehitus Blue Gene/L-i näitel pisi|Üks Blue Gene/L-i plaat 2004. aasta novembris saavutas 16 seadmepüstikuga superarvuti Blue Gene/L esikoha edetabelis TOP500 jõudlusega 70,72 teraflopsi. Sellest ajast peale hoidis LLNL-i superarvuti Blue Gene/L esikohta 3,5 aastat, kasvades lõpuks 104 seadmepüstikuni ning saavutades kiirusi 478 ja 596 teraflopsi LINPACK jõudlustesti peal. Juunis 2008 ületas need kiirused IBM-i uus superarvuti Roadrunner teadusasutuses Los Alamos National Laboratory. Roadrunner oli ka esimene superarvuti, mis ületas 1 petaflopsi piiri.
Foundation (raamistik)
Struktuur ja funktsioon
Grid-süsteem ja paindlik disain – Foundation on standardselt 940 pikslit laia ja paindliku paigutusega. Samas on raamistik võimeline töötama vastavalt resolutsioonidele ning erinevatele seadmetele (mobiiltelefonides, portree ja maastiku formaadis, tahvelarvutites ja laiekraanidel). Vastavalt seadmele, muutuvad tulpade laiused automaatselt.
Blue Gene
Ülesehitus
Arvutussõlmed paiknesid kahekaupa arvutuskaardil, mis omakorda paiknesid 16 kaupa plaatidel. Ühes seadmepüstikus oli 32 sellist plaati. Kuna kõik olulisemad häiresüsteemid asusid ühel kiibil ja kasutati vähese energiatarbega loogikat, oli voolutarve ühe arvutussõlme kohta väike (umbes 17 vatti koos mälumoodulitega). Tänu sellele suudeti ühte standardseadmepüstikusse mahutada kuni 1094 arvutussõlme. Nii suure arvutussõlmede hulga juures on aga komponentide rikked vältimatud. Superarvuti oli siiski võimeline elektriliselt eraldama terve rea rikkega komponente, et süsteem saaks sellest olenemata edasi töötada.
Iga Blue Gene/L-i sõlm oli ühendatud kolme paralleelsesse sidevõrku: kolmemõõtmeline võrk suhtluseks sõlmede vahel, ühine võrk suhtluseks ja üldine katkestusvõrk. I/O sõlmed, mis töötasid Linuxi operatsioonisüsteemis, tagasid suhtluse andmebaasiga Ethernet võrgu abil. I/O sõlmed tegelesid ka failisüsteemi toimingutega arvutussõlmede asemel.
Rakenduste arendus toimus enamasti C-, C++ ja Fortrani programmeerimiskeeltes, aga ka sellised skriptikeeled nagu Ruby ja Python olid kohandatud Blue Gene/L-i arvutussõlmede jaoks.
Blue Gene/P
pisi|vasakul|Blue Gene/P arvutuskaart pisi|vasakul|Blue Gene/P Argonne National Laboratorysis Juunis 2007 avaldas IBM Blue Gene/P teise põlvkonna superarvuti Blue Gene'i sarjast. See töötati välja koostöös LLNL-i ja Argonne National Laboratoryga.
Ülesehitus
Blue Gene/P on Blue Gene/L edasiarendus. Iga Blue Gene/P arvutuskiip koosneb neljast 850 MHz kiirusel töötavast PowerPC 450 protsessori tuumast. Tuumade vahemälud on omavahel seotud ning see võimaldab kiibil toimida neljasuunalise sümmeetrilise multiprotsessorina. Mälu häiresüsteem kiibil koosneb väikestest L2-vahemäludest ja 8 MB suurusest kesksest jagatud vahemälust ning kahest DDR2-mälukontrollerist. Üks arvutussõlm töötab maksimaalselt kiirusel 13,6 gigaflopsi sekundis. Ühte seadmepüstikusse mahtus 32 plaati, seega tegi see kokku 1024 sõlme ja 4096 tuuma püstiku kohta. Kasutades palju väikseid madala võimsusega ja kompaktselt pakitud kiipe, ületas Blue Gene/P kõiki oma generatsiooni superarvuteid võimsuse efektiivsuses. Aastatel 2007–2008 olid Blue Gene/P arvutid edetabelis Green500 esimesed või esimeste hulgas.
Arvutid
Järgnev on mittetäielik loetelu Blue Gene/P arvutitest.
Blue Gene/Q
Kolmas edasiarendus Blue Gene'i sarjas, Blue Gene/Q, saavutas 2012. aastal arvutusjõudluseks rekordilised 20 petaflopsi. Blue Gene/Q jätkab Blue Gene/L-i ja /P ülesehituse edasiarendust ja laiendust.
Foundation (raamistik)
Struktuur ja funktsioon
CSS-laadileht – Foundation pakub hulga stiililehti, mille abil saab lihtsalt luua HTMLi komponente.
Korduvkasutatavad komponendid – Foundation kasutab tuntud kasutajaliideste elemente. Näiteks erinevad nupud, sildid, tabelid, sõnumid.
JavaScripti komponendid – Foundationi JavaScripti osa on tihedalt seotud JQueryga ning neid kasutatakse koos. Sellega saavutatakse kasutajaliidese osas veelgi efektsemad tulemused. Foundation kasutab näiteks JQuery vorme, küpsiseid, teateid, erinevaid menüüstiile, sektsioone, tööribasid ja palju muud.
Installimine
Foundationi installimiseks on mitu viisi. Foundationi installimisega saadakse kaasa:
├─ scss      Sassi lähtefailid ├─ js        JavaScripti lähtefailid └─ dist      Kompileeritud failid: ├─ css       * ühendatud CSS-failid (minimeeritud ja mitteminimeeritud) ├─ js        * ühendatud JavaScripti failid (minimeeritud ja mitteminimeeritud) └─ plugins   * JavaScripti pluginad
Blue Gene
Jõudlus
Juunis 2012 paiknesid TOP500, Graph500 ja Green500 tipus kõik Blue Gene/Q arvutid.
Arvutid
Järgnev on mittetäielik nimekiri Blue Gene/Q arvutitest.
Rakendused
Blue Gene/Q superarvuteid on kasutatud teadusotstarbeks, mille käigus on püstitatud uusi jõudlusrekordeid. Kosmoloogia simulatsiooni raamistik HACC töötas arvutusjõudlusel peaaegu 14 petaflopsi. Cardioidi kood, mis modelleeris inimese südame elektrofüsioloogiat, saavutas arvutusjõudluseks peaaegu 12 petaflopsi. Mõlemad olid saavutatud Sequoia peal.
Johannes Laos
Johannes Laos (2. september 1920 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 17. oktoober 1993 Võhma) oli eesti muusik, kommunistliku partei töötaja ja muusikapedagoog.
Johannes Villemson
Kohtuniku ja sporditegelasena
Tema tuhk maeti 1982. aastal Tallinna Metsakalmistule.
Johannes Laos
Ta õppis Soomevere algkoolis ja Türi Majandusgümnaasiumi progümnaasiumis. Pärast progümnaasiumi lõpetamist 1938. aastal jätkas ta õpinguid muusikakoolis Tallinnas, kus õppis klarnetit. Hiljem, aastal 1971 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal, õppides ka puhkpille.
Johannes Villemson
Isiklikku
Ta oli Henrik Villemsoni isa.
Johannes Laos
Olles Nõukogude sõjaväe eesti territoriaalkorpuses ajateenistuses, saadeti ta Nõukogude–Saksa sõja ajal juulis 1941 Nõukogude tagalasse. Ta mängis Eesti Laskurkorpuse ansamblis ja džässorkestris. Pärast demobiliseerimist 1946. aastal asus ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia orkestrisse altsaksofoni solistina, kus ta töötas 1952. aasta lõpuni.
Aastatel 1953–1956 õppis ta EKP Keskkomitee Vabariiklikus Parteikoolis. Pärast kooli lõpetamist suunati ta tööle Suure-Jaani rajooni, kus ta töötas EKP rajoonikomitee instruktorina, hiljem rajooni täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana ja EKP rajoonikomitee teise sekretärina. Suure-Jaanis organiseeris ta populaarse poiste puhkpilliorkestri.
Aastast 1959 oli ta taas Tallinnas. Ta oli EKP Keskkomitee instruktor, seejärel filharmoonia puhkpilliorkestri instruktor. Aastatel 1959–1963 oli ta EKP Keskkomitee teaduse, koolide ja kultuuriosakonna juhataja, aastatel 1966–1967 oli ta riikliku hariduskomitee loomingulise maja direktor. Aastatel 1967–1988 töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis peamiselt muusikateoreetiliste ainete õpetajana (ta oli aastatel 1968–1971 kultuurhariduse kateedri juhataja).
Aastal 1988 jäi ta pensionile. Aastatel 1988–1992 organiseeris ta Võhma noorte puhkpilliorkestri, kelle esinemised koos täiskasvanutega olid oodatud sündmused kohalikus kultuurielus.
Looming
Ta oli tuntud ka heliloojana. Aastal 1973 Entel-tenteli lauluvõistluse võidulaul oli tema "Jänkude saunalaul" Imme Viidalepa sõnadele. Georg Otsa repertuaaris oli tema loodud laul "Kiri emale" (1970).
Võrguneutraalsus
Võrguneutraalsus, ka interneti neutraalsus (inglise keeles net neutrality) on põhimõte, mille kohaselt ei tohiks internetiteenuste pakkujad ja riigid kehtestada piiranguid tarbijate ligipääsule internetti. Täpsemalt väldib võrguneutraalsus piiranguid sisule, veebisaitidele, platvormidele, võrku ühendatavale riistvarale ning kommunikatsiooniviisidele.
2000. aastate algusest saati on võrguneutraalsuse ja sellega seotud reeglite poolehoidjad muretsenud lairibaühenduse pakkujate võime pärast kasutada oma ühendust lõpptarbijaga, blokeerimaks internetirakendusi ja sisu (nt veebilehti, teenuseid ja protokolle) ning takistamaks oma konkurentide tööd. Termin "võrguneutraalsus" tuli laiatarbe kasutusse siiski alles mitu aastat hiljem. Interneti neutraalsust tagavate reeglite võimalikkuse üle on peetud ägedaid vaidlusi, eriti Ameerika Ühendriikides.
Neutraalsuse pooldajad väidavad, et telekomifirmad püüavad kehtestada mitmekihilist teenusemudelit, et kontrollida ühendusi ja seeläbi tõrjuda konkurente, luua kunstlik defitsiit ning kohustada kliente ostma nende muidu konkurentsivõimetuid teenuseid. Paljude arvates on võrguneutraalsus esmatähtis meie praeguste vabaduste säilitamiseks. Vinton Cerf, keda peetakse "interneti isaks" ja internetiprotokolli kaasloojaks, World Wide Webi looja Tim Berners-Lee ja paljud teised on võrguneutraalsuse toeks sõna võtnud.
Võrguneutraalsuse vastaste väitel pole lairibaühenduse pakkujatel mingit kavatsust blokeerida veebisisu või halvendada võrguühenduse omadusi. Sellele väitele vaatamata on internetiteenuste pakkuja Comcast tahtlikult aeglustanud P2P-ühendusi. Teised firmad on hakanud kasutama pakettide süvajälgimist, et diskrimineerida P2P- ja FTP-ühendusi ning võrgumänge, kehtestades mobiililaadse maksusüsteemi (kus tariif sõltub kellaajast ja nädalapäevast), telekomi piires vabu "lisaväärtust pakkuvaid" teenuseid ja paketeerimist. Samuti kinnitavad võrguneutraalsuse kriitikud, et mõnd liiki andmediskrimineerimine ei ole probleem, eriti kui seda tehakse teenusekvaliteedi parandamiseks, vaid pigem ülimalt soovitav. Üks internetiprotokolli leiutajatest Bob Kahn on nimetanud võrguneutraalsust "loosungiks" ja teatanud, et on sellele vastu, kuid tunnistanud ka, et ta on võrgu killustamise vastu, kui see hakkab teisi võrguosalisi kõrvale jätma. Võrguneutraalsuse vastased väidavad samuti, et parim abinõu lairibaühenduse pakkujate poolse diskrimineerimise vastu on julgustada nende seas tugevamat konkurentsi, mis on praegu paljudes valdkondades piiratud.
Tuha veskijärv
Tuha veskijärv on järv Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Vea külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 476 m.
Sabiin
Sabiin on ehitusakustikas kasutatav helineelduvuse ühik, mis on nimetuse saanud Wallace Clement Sabine'i järgi.
Ruumi koguneeldumisala sabiinides saab leida valemiga:
kus
Sabiine [m^2- sab] kasutatakse näiteks kontserdisaalide, klassiruumide ja helistuudiote järelkõla kestuse arvutamiseks. Tähistus [m^2- sab] võimaldab sama dimensiooniga suuruste – koguneeldumisala ja pindala – hõlpsamat eristamist.
Paljaslaid
Paljaslaid on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõbajate lähedal asuv 0,88 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 537 meetrit.
Laid kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Ryan Ellis
Aastatel 2007–2011 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Windsor Spitfires. Aastatel 2009 ja 2010 tuli ta klubiga OHL-i meistriks. Hooajal 2008–09 oli ta liigas kõige resultatiivseim kaitsemängija (22+67) ning pälvis liiga hooaja parimale kaitsemängijale antava Max Kaminsky Trophy. Teist korda sai ta Max Kaminsky Trophy hooajal 2010–11, mil ta oli taas resultatiivseim kaitsemängija (24+77). Hooajal 2010–11 pälvis Ellis lisaks OHL-i hooaja silmapaistvamale mängijale antava Red Tilson Trophy ning valiti kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks kaitsjaks ja mängijaks.
Eenok Kornel
Eenok Kornel (12. jaanuar 1940 – 28. aprill 2008) oli Eesti jurist ja riigiametnik.
Ryan Ellis
2009. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i draft'is 11. valikuna. NHL-is debüteeris ta Predatorsi meeskonnas hooajal 2011–12. Esimese värava lõi ta liigas 7. jaanuaril 2012 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Predatorsis mängis Ellis kokku kümme hooaega. Vaid kahel hooajal ei jõudnud ta klubiga Stanley karikavõistluste väljalangemismängudele. Hooajal 2016–17 jõudis ta Predatorsiga Stanley karikavõistluste finaali, kus kaotati Pittsburgh Penguinsile mängudega 2:4.
2021. aasta juulis kaubeldi ta Philippe Myersi ja Nolan Patricki vastu Philadelphia Flyersisse.
Eenok Kornel
1967. aastast Eesti Raamatu kirjastuses toimetuse juhataja. Aastatel 1974–1982 töötas ta Eesti Televisiooni kommentaatorina ja kuulus 1979. aastast ka Eesti NSV Ajakirjanike Liitu. 1979. aastast oli Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe abi. 1983. aastal sai temast juriidilise osakonna asejuhataja, aastal 1989 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi analüütilise õiguskeskuse juhataja ning 1991–1992 Ülemnõukogu esimehe nõunik.
1994. aastal oli ta üks Eesti Maarahva Erakonna asutajaliikmeid, kuuludes selle juhatusse. Samal aastal astus Eesti Akadeemilise Õiguskaitse Seltsi liikmeks.
1995. aastal sai Eenok Kornelist Kaitseministeeriumi nõunik. Aastatel 1996–2004 oli ta Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni nõunik. Aastast 2000 Eesti Rukki Seltsi liige.
Eenok Kornel on avaldanud aastatel 1964–1995 kümneid õigusalaseid artikleid, pidanud loenguid põhiseaduse, inimõiguste ja korruptsiooni teemal. Ta on kirjutanud eluloolise raamatu "Kuldset keskteed ei ole" (2011), mis kõneleb Eesti lähiajaloost ning juristide osast taasiseseisvumisel.
Ta võttis osales riigi taasiseseisvumise protsessis, kus:
Kilingi metskond
Kilingi metskond oli metskond Pärnumaal. Kilingi metskond loodi 1918. aastal endise Kilingi riigimetskonna maadel. Kantselei asus Kilingi-Lähkmal.
Lannu lomp
Lannu lomp on järv Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Nõva külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 496 m.
Üllő
Üllő on linn Pesti komitaadis Ungaris. See asub umbes 25 km kaugusel Budapesti südalinnast.
Hollandi Jalgpalliliit
Hollandi Jalgpalliliit (KNVB) (hollandi keeles Koninklijke Nederlandse Voetbalbond) on Hollandi jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Eredivisie), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Loonalaid
Loonalaid (rts Lettenholm) on Saaremaa lääneranniku lähedal asuv laid, mis jääb Vilsandi rahvuspargi piiresse.
Loonalaid on Eesti üks läänepoolsemaid saari, veel kaugemale jääb vaid Nootamaa, mõlemad on Saaremaa valla territooriumil. Loonalaiu pindala on 1,2 km2, kõrgus kuni 5 m ja rannajoone kogupikkus 8,4 km.
Laid asub 2,2 km Vilsandist edelas. Laiul leidub rohttaimestikku ja võsa.
Copșa Mică
Copșa Mică (ungari keeles Kiskapus) on linn Rumeenias Sibiu maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas. Linn asub Mediașist 12 km kaugusel.
Ürikutes on asulat esimest korda mainitud 1402. aastal, linnaõigused sai 1961. aastal.
1990. aastatel oli Copșa Mică, kus asusid mitmed metallitöötlemistehased, Rumeenia üks saastatumaid linnu.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Copșa Mică elanikest rumeenlasi 75,07%, mustlasi 11,15%, ungarlasi 8,3% ja teistest rahvustest inimesi 0,49%. Rahvus oli teadmata 4,95%-l inimestest.
Milorad Dodik
Aastatel 1998–2001 ja 2006–2010 oli ta Serblaste Vabariigi peaminister.
Samarkand
Samarkand (usbeki keeles Samarqand; tadžiki keeles Самарқанд; pärsia keeles سمرقند‎) on linn Usbekistanis, Samarkandi vilajeti keskus. Samarkand on Usbekistani suuruselt teine linn.
Samarkand asub muistsel Siiditeel. 14. sajandil oli linn Timuri impeeriumi pealinn.
1868. aastal vallutasid linna Vene väed ja see liideti Venemaa keisririigi koosseisu.
2005. aasta andmeil elas linnas 412 300 inimest, 2008. aasta andmetel 596 300 inimest. Elanikkonnast enamuse moodustavad tadžikid.
2001. aastal lisas UNESCO linna maailmapärandi nimistusse.
pisi|tühi|[[Registani väljak kolme medresega (vasakult): Ulugh Beg Madrasah, Tilya-Kori Madrasah ja Sher-Dor Madrasah]]
Bismarcki pruun Y
Bismarcki pruun Y on diasoühendite hulka kuuluv asovärv ideaalvalemiga [(H2N)2C6H3N2]2C6H4 - tegelikult on värvaine segu mitmest sarnasest ühendist. Tegemist on ühega esimestest sünteesitud asovärvidest, esimesena kirjeldas seda 1863. aastal saksa keemik Carl Alexander von Martius. Kasutatakse peamiselt histoloogias kudede toonimiseks.
Värvainete indeksis on värvaine tähised C.I. 21000 and C.I. Basic Brown 1.
Värvainet on kasutatud ka vahade, rasvade, lakkide, naha ja puidu toonimiseks.
Maianpata linnus
Kroonika mainib linnust kaks korda. 1226. aastal, pärast Läänemaa minekut paavsti võimu alla, saatis paavsti legaat Modena Wilhelm Läänemaale ristima preester Petrus Kaikewalde oma kaasvennaga. Nad ristisid Soontaganas, Maianpatas ja Paehalles, viimastes ristiusku pööramata Eestimaa piirkondades. Hiljem samal aastal tekkis Wilhelmi esindajal magister Johannesel konflikt Taaniga. Taanlased tungisid Läänemaale ja rüüstasid maakonda, kuid Johannese vägede rünnakus neist 50 meest tapeti ja ülejäänud varjusid Maianpata linnusesse. Pärast kolmepäevast piiramist lubati taanlastel lahkuda.
Linnuse asukoht on ebaselge. Oletatud on selle paiknemist Põhja-Pärnumaa valla Maima külas või Haapsalu linnas Tubri maalinna kohal.
Lidus-hernekärsakas
Lidus-hernekärsakas (Sitona lineatus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Caroline'i maakond
thumb|Caroline'i maakonna kohtumaja Bowling Greenis
Caroline'i maakond (Caroline County) on maakond USA-s Virginia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Bowling Green.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 28 545. Aastal 2000 oli elanike arv 22 121.
Ajalugu
Caroline'i maakond moodustati 1728. aastal Essexi, King and Queeni ja King Williami maakonna osadest. Maakond on saanud nime Suurbritannia kuninga George II abikaasa Caroline'i järgi.
Noortepargi kivi
pisi|Noortepargi kivi (mai 2014) Noortepargi kivi (ka Lastepargi kivi) on kaitsealune rändrahn Tallinnas Kadrioru pargis Miiamilla lastemuuseumi territooriumil.
Kivi mõõtmed on 4,6 x 3,4 x 1,9 m.
Noortepargi kivi on kaitse alla 1938. aastast.
Rootsi-Eesti Ühing
Rootsi-Eesti Ühing oli 1930ndatel Rootsis tegutsenud ühing. Ühingul oli 184 liiget. Ühingu esimees on olnud rootslane Bengt Bergqvist.
Spekulatiivne filosoofia
Spekulatiivne filosoofia (ladina keelest: speculari, jälgima; kreeka keeles: θεωρητικός) on teadmiste saamine väljaspool kogemust, ainult mõistusliku arutelu toel. Spekulatiivses filosoofias püütakse luua kogu olemasoleva hõlmavat seletust, mingi ühe põhimõtte alusel.
Spekulatiivne filosoofia hõlmab tõeväidete süsteeme ehk metafüüsikat nagu: spekulatiivne realism, teoloogia, skolastika, idealism ja muid ainult ettekujutusest pärinevaid arusaamu.
Spekulatiivsele filosoofiale vastandub kogemusteadus, empirism, positivism ja loogiline positivism.
Hegel
Georg Friedrich Wilhelm Hegel käsitas spekulatiivset filosoofiat nii: "Spekulatiivne filosoofia on teadlikkus ideest, nii et kõike käsitatakse ideena; idee, on aga see, mis on mõtetes tõene, mitte paljas kaemus ega ettekujutus. See, mis on mõtetes tõene, on nimelt see, et see on konkreetne, iseeneses lahku läinuna asetatud, ja nimelt nõnda, et lahkuläinu kaks poolt on vastandlikud mõttemääratlused, mille ühtsusena ideed tuleb haarata. Spekulatiivne mõtlemine tähendab millegi tegeliku lagundamist ja selle talle endale niimoodi vastandamist, et erinevused on mõttemääratluste poolest vastandlikud ja eset käsitatakse nende kahe ühtsusena."
Feuerbach
Ludwig Feuerbach nimetas spekulatiivseks filosoofiaks Hegeli filosoofiat, milles ettekujutus mitteesemelisest transtsendentsest Jumalast lagundatakse suletud süsteemis, nii et Jumal kaotab objektiivsuse ning muutub mõtlevaks mõistuseks eneseks: "Spekulatiivse filosoofia olemus ei ole mitte midagi muud kui Jumala ratsionaliseeritud, realiseeritud, selgeks tehtud olemus. Spekulatiivne filosoofia on tõeline, järjekindel, mõistuslik teoloogia." Sellisest spekuleerimisest tahtis Feuerbach lahti saada: "Asju ei tohi mõelda teisiti, kui need tegelikkuses esinevad. See, mis on tegelikkuses lahus, ei tohi ka mõttes identne olla. Mõtlemisele, ideele  – uusplatoonikutel intellektuaalmaailmale – tegelikkuse seadustest erandi tegemine on teoloogilise suva privileeg. Tegelikkuse seadused on ka mõtlemise seadused."
Whitehead
Alfred North Whitehead nimetab oma orgaanilist filosoofiat  spekulatiivseks: "Spekulatiivne mõistus on oma olemuselt vaba metoodilistest kitsendustest. Selle funktsioon seisneb selles, et lähtudes kitsendatud alustest jõuda üldiste alusteni ning mõista kõikide meetodite kogusust asjade loomuse poolt koordineerituna; seda asjade loomust on võimalik mõista kõiki metoodilisi tõkkeid  ületades. Inimese piiratud intellektist ei piisa kunagi selle ideaali tegelikuks saavutamiseks. Spekulatsioon on meetod mõtlemises edusammude tegemiseks, "Spekulatsiooni olemuse juurde kuulub see, et ta läheb vahetult antud tõsiasjadest kaugemale. Tema ülesanne on lasta mõtlemisel loovalt tulevikku mõjutada; ja ta täidab selle ülesande, kaedes ideid, mis vaadeldavat ümbritsevad." Spekulatsiooni sidumine vaadeldavaga on Whiteheadi järgi põhjapanev nõue: "Faktilise prioriteet mõtlemise ees tähendab, et spekulatiivse mõtlemise julgeimateski puhangutes peaks veel olemas teatud määral tõtt." Oma metafüüsilises peateoses "Process and Reality" rõhutab ta, et spekulatiivne filosoofia on seotud loodusteaduslike teadmistega. Ta peab olema nii koherentne kui ka adekvaatne. "Kõik, mida "praktikast" eest leitakse, peab olema metafüüsilise kirjelduse haardeulatuses." Sel taustal on metafüüsika ülesanne luua sekulatiivne terviklik maailmapilt, mis ei saa mingi üksiku loodusteaduse lähenemisest tuleneda. Whiteheadi spekulatiivse hüpoteesina tuleb maailma vaadelda protsessina, mis kulgeb dünaamiliselt maailma võrgus nagu organismis.
Kirjandus
An Essay on the Foundations of Whitehead's Metaphysics, väitekiri, 2002, ISBN 978-3-933146-79-3 Veebiversioon
Juurdekasvupuur
Juurdekasvu puur (increment borer) ehk Pressleri puur on instrument puust võetavate 4...6 (12) mm jämeduste silindrikujuliste proovikehade saamiseks, millelt loetud aastarõngaste arvu järgi saab muuhulgas otsustada puu vanuse, tüve kvaliteedi või aastarõngaste laiuse järgi puu juurdekasvu üle. Puursüdamikke kasutatakse ka dendrokronoloogilistes uuringutes.
Savastvere järv
Savastvere järv on järv Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Savastvere ja Sudemäe külas. Veekogu pindala on 2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2205 m.
Abduktsioon
Abduktsioon (inglise keeles abduction) on Charles Sanders Peirce'i järgi deduktsioonist ja induktsioonist erinev järeldamise viis, mille korral eeldustest järeldatakse äraarvamise teel lõppjäreldus, mis eeldusi seletab.