cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Ernst von Baer
Teenistus Peterburi Teaduste Akadeemias
1828. aastal tekkis Keiserlikus Teaduste Akadeemias küsimus vakantse zooloogiakoha täitmisest. Akadeemia alaline sekretär Paul Heinrich von Fuss pöördus Baeri poole ettepanekuga asuda Königsbergist Peterburi. Baer lootis saada kutset Tartusse professori kohale, kuid seda saamata, saatis teele kirja nõusolekuga minna Peterburi. 1828. aasta aprillis valitigi ta Keiserliku TA zooloogia kateedri korraliseks akadeemikuks. Keiser andis sellele oma kinnituse sama aasta 27. augustil (vkj 13.08). Kuna Baer oli jõudnud võita üldise tunnustuse, siis sai ta akadeemikuks adjunkti vaheastet vahele jättes.
1829. aasta lõpul jõudis Baer Peterburi, küll ilma perekonnata ja ametlikult Königsbergi Ülikooli professorina. Kuid juba järgmisel aastal otsustas Baer naasta Königsbergi 1830. aasta novembris vabastatigi Baer akadeemia teenistusest. Hiljem on Baer autobiograafias nimetanud Peterburist lahkumise põhjustena esmajoones piiratud võimalusi imetajate embrüoloogia uurimiseks ja vastumeelset suhtumist akadeemia zooloogiliste kogude korrastamisse. Vähetähtsusetu polnud ka tema abikaasa vastuseis Königsbergist lahkumisele. 1830. aastal valiti Baer Keiserliku TA auliikmeks.
pisi|[[Peterburi Teaduste Akadeemia raamatukogu Vassili saarel, kus Baer 1835–1862 töötas akadeemik-raamatukoguhoidjana]] 1835. aasta juunis valiti Baer Keiserliku Teaduste Akadeemia raamatukogu väliskirjanduse osakonna juhatajaks (akadeemik-raamatukoguhoidjaks ). Seda ametit, mis andis teatavat lisatasu, pidas Baer kuni akadeemiast lahkumiseni (1862). Kuna enne Baeri valitses raamatukogus tohutu segadus, siis pidas Baer oma esmaülesandeks koostada süstemaatiline kataloog. Hilisemad uuringud on tõestanud, et käsikirjade kataloog on koostatud Baeri enda käekirjaga.
Pärast Pjotr Zagorski surma (1846) valiti tema asemele Keiserliku Peterburi TA võrdleva anatoomia ja füsioloogia kateedri akadeemikuks mitmekülgsete huvidega Baer. Selline valik tehti Baeri enda palvel. Tema koha zooloogias võttis üle Alexander Theodor von Middendorff.
1858. aastal sattus Baer skandaali keskele. Akadeemia füsioloogia-adjunkti vakantsele kohale esile kerkinud Nikolai Jakubovitš oli Baerile vastuvõetamatu oma tööde kaheldava väärtuse tõttu. Baer kavatses sellele kohale Berliinist kutsuda Wilhelm Kühne. Selle peale aga saatis Jakubovitš rahvahariduse ministrile kaebekirja nii akadeemia kui ka Baeri kohta. Kirjas pandi akadeemik Baerile süüks, et ta otsib akadeemiale uusi liikmeid kõigis Euroopa nurkades, ei otsi neid aga venelaste, vaid oma kaasmaalaste, välismaalaste hulgas. Jakubovitš üritas ka avalikku arvamust enda poole kallutada. Bulvariajakirjandus haaraski sellest kinni, kirjutades Peterburi saksa akadeemiast, mis olevat 136 aastat töötanud vene rahva kulul teiste riikide heaks. Liberaalsemad ajalehed rõhutasid ettevaatlikult, et akadeemikuid tuleb valida mitte rahvuse järgi, vaid teaduslike saavutuste põhjal.
1862. aasta oktoobris lahkus Baer kõrge ea ja tervise halvenemise tõttu akadeemia teenistusest. Kuigi ta oli akadeemiku kohast loobunud, jäi ta akadeemiaga seotuks auliikmena koos hääleõigusega. Selline staatus oli Peterburi Teaduste Akadeemia ajaloos haruldane.
Teadustöö
Oma elu eri perioodidel oli ta huvide kese erinev: Königsbergis tegeles ta embrüoloogiaga, Venemaal etnograafia, antropoloogia ja geograafiaga (tema järgi on nimetatud Baeri-Babinet' seadus), Eestis bioloogia teoreetiliste küsimustega.
Embrüoloogia ja arengubioloogia alaste uurimuste käigus avastas ta imetajate munaraku. Tema sõnastatud üldised organismide arengu reeglid on tuntud Baeri seadustena. Ta oli üks ökoloogia rajajaid. Ta uuris muu hulgas Peipsi järve kalavarude dünaamikat ja seda mõjutavaid tegureid.
Talve võlumaa (Birgit Õigemeel)
"Talve võlumaa" on Birgit Õigemeele teine raadiosingel tema jõulualbumilt "Ilus aeg". Lugu ilmus Eesti Ekspressi vahel. Laulul teeb kaasa ETV Lastekoor.
Karl Ernst von Baer
Teadustöö
Ta oli bioloogilise aja käsitluse üks alusepanijaid.
Talve võlumaa (Birgit Õigemeel)
Ajalugu
"Talve võlumaa" on eestikeelne versioon inglise jõululaulust "Winter Wonderland". Laulu ingliseelsed sõnad on kirjutanud Richard Smith ja viisi Felix Bernard. Eestikeelsed sõnad on kirjutanud Vello Salumets. Flöödil teeb kaasa Deniss Pashkevitch. "Vaikselt sajab lund" on eestikeelne versioon saksakeelsest laulust "Leise rieselt der Schnee", mille sõnad ja viisi on kirjutanud saksa protestantlik minister Eduard Ebel. Arranžeeringu on mõlemale loole teinud Uku Suviste ja produtseerinud Ivar Must. Singel anti välja 11. detsembril 2008.
Karl Ernst von Baer
Teadustöö
Olles küll evolutsionist, suhtus ta kriitiliselt Charles Darwini antud seletustesse evolutsiooni mehhanismi kohta. Ta kirjutas sel teemal pikema töö "Über Darwins Lehre" (eesti keeles "Darwini õpetusest").
Talve võlumaa (Birgit Õigemeel)
Esinemised
Birgit on laulu "Talve võlumaa" esitanud TV3 saates "Kolmeraudne" ja oma kontsertidel.
Karl Ernst von Baer
Mälestuste jäädvustamine
Baeri 10. surma-aastapäeval 1886. aastal avati Tartus Toomemäel Baeri monument.
Baerile on pühendatud mälestuskivi tema sünnikohas Piibe mõisa juures ning lapsepõlvekodus Lasilas.
Prehistorik
Prehistorik on lihtne kiviaega imiteeriv platvormmäng.
Mängu ajalugu
Prehistorik (kuigi selle kohta öeldakse tavaliselt valesti Prehistoric, mis on erinevalt mängu tegelikust nimest õigekirjaliselt korrektne) on platvormmäng, mis väljastati 1991 arvutimängufirma Tituse poolt. 1993 väljastas Titus talle järje Prehistorik 2. Omal ajal (1990. aastate teisel poolel, sest esimesel poolel polnud Eestis veel eriti arvuteid) oli see Eestis oma lihtsuse ja süsteemi vähenõudlikkuse tõttu eriti algklassilaste seas populaarne. Ka tänapäeval on see üks klassikalisi ajaviitemänge. Praegu on ta abandonware.
Mängu sisu
Mängija kehastab koopainimest, kes kogub seletamatul põhjusel maakera eri paigus süüa, korjates toitu ja tappes nuia ja kirvega imetajaid ja saurusi (tegelikult olid inimese nuia ja kirve kasutuselevõtu ajaks muidugi saurused välja surnud). Erinevalt viimatinimetatud vastastest ei saa miskipärast kalasid ja linde (erandina pingviine) tappa, neid saab ainult vältida. Tihti tuleb võidelda lõpukollidega. Tasandil peab koopamees vasakult paremale liikuma ja tee peal toitu koguma. Tasandi kõige paremas otsas on lõpuõhupall(see peaks selgitama maakera eri paigus rändamist). Kui lõpuõhupallini jõudes pole piisavalt toitu kogunud, siis peab tagasi minema, mis võib väga halvasti lõppeda, sest 1) tasand on aja peale, kui aeg saab otsa, siis koopamees sureb 2) mõnest kohast ei saa tagasi minna, seega pole tasandit võimalik mõnikord lõppu jõudes toidu puudusel lõpetada.
Kust saada?
http://www.abandonia.com/games/9/Prehistorik1 - see on üks võimalik aadress, kust saab prehistorikut tasuta tõmmata. Vajuta seal tumepunasele valge kirjaga nupule, kus on kiri get it. Uus leht peaks avanema. Vajuta seal uuesti samasugust nuppu. Failinimi peaks olema prehistorik 1.zip. Paki ta lahti(nt. WinZipiga või 7-zipiga). Mäng käivitub failist historik.exe.
Mida teha, kui mäng reageerib nuppudele halvasti?
Käivita historik.exe DOS-s. Kui DOS-i pole, laadi alla Dosbox või mõni teine DOS-i emulaator.
Nupud
vasakule - vasakuleklahv paremale - paremaleklahv hüppa, roni redelit mööda üles - ülesklahv sisene koopasse, roni redelit mööda alla - allaklahv peksa - tühik
Hülgvara
Hülgvara või vanavara (inglise keeles abandonware 'hüljatud vara/kaup') on tarkvara, mida levitatakse selle moraalse vananemise tõttu vabalt, kuigi sellise tegevuse seaduslikkus on sageli kaheldav.
Iseloom ja juriidiline staatus
Internetis on palju saite, kust saab hülgvara alla laadida, eriti hülgvara staatuses arvutimänge, aga ka rakendustarkvara, utiliite ning isegi operatsioonisüsteeme. Paljudel juhtudel on hülgvara kvaliteetsem kui suurem jagu vabavara, sest seda on kunagi rahastatud kommertsproduktina ning see vastab seega minimaalsetele kvaliteedistandarditele. Samas on hülgvara moraalselt niivõrd vananenud, et lisaks vähesele kasutusmugavusele võib tekkida sobivusprobleeme ka tänapäevase riistvara ja tarkvaraga. Seetõttu kasutatakse hülgvara jooksutamisel arvutis sageli mitmesuguseid emulaatoreid.
Terminil "hülgvara" pole juriidilist tähendust. Sisuliselt võiks käsitleda hülgvarana tarkvara, millele kuuluvatest õigustest on nende omanik loobunud, kuid niimoodi hülgvara levitajad tegelikult ei tee. Sestap tähendab hülgvara nimi praktikas, et tegemist on tarkvaraga, mida enam avalikult ei müüda. Mõnikord palutakse sellise tarkvara levitamiseks õiguste omaniku luba ning mõned neist on tasuta levitamisega nõus. Enamasti aga omanike poole ei pöörduta.
Levitamise õigustatus
Hülgvara levitajad põhjendavad oma tegevuse õigustatust sellega, et sellisel tarkvaral on esiteks ajalooline väärtus, mistõttu hülgvara kogujaid võib võrrelda muuseumitöötajate või vanavara kogujatega, teiseks ei tekita hülgvara levitamine õiguste omanikule kahju, kuna see ei vähenda mingil viisil müügist saadavaid tulusid. Hülgvara levitajad võivad endid käsitleda kultuuri- ja intellektuaalse väärtuse säilitajate ning edasikandjatena, mis annab nende tegevusele üldsuse heakskiidu. Kui aga õiguste omanik leiab, et tema tarkvara sellisel kujul levitamine ja kasutamine on talle kahjulik, siis pole levitajal ühtki tõsist juriidilist õigustust.
Davith Abašidze
Davith Abašidze (gruusia დავით აბაშიძე; ka Dodo Abašidze, დოდო აბაშიძე; 1. mai 1924 – 26. jaanuar 1990) oli gruusia filminäitleja ja filmirežissöör.
Rummu tee
Rummu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas ning läbib Pirita, Maarjamäe ja Kose asumit.
Helbi
Helbi on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Küla kuulub Üle-Pelska nulka. 1977 liideti Helbi külaga Kropkuva küla, kus oli ajalooliselt vaid kaks talu.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 22 elanikku, neist 21 eestlased.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Sož
thumb|Sož [[Homielis]] Sož (vene, valgevene ja ukraina keeles Сож) on jõgi Euroopas. Algab Smolenski kõrgustikult. Voolab valdavalt lõunasse. Suubub vasakult Dneprisse (Kiievi veehoidlasse).
Jõe pikkus on 648 km, valgla 42 100 km². thumb|350px|left
Varstu vald (1939)
Varstu vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Vana-Roosa valla maa-alast, välja arvatud osa Savira küla piirkond; senise Saru valla Punsa asunduse, Palu metsavahikoha ning Haava, Rebase ja Palu talude piirkondadest; senise Krabi valla maa-alast, välja arvatud Kellamäe küla piirkond; senise Mõniste valla Ritsiku kõrtsi ning Ala-Partsi, Mäepartsi, Parmuvere (Parmupalu), Luhtu, Tundo, Pihkura, Sae ja Suure-Tamme talude piirkonnad.
Reolasoo
Reolasoo on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Šacak
thumb|left|250px|Šacak Šack või Šacak (valgevene keeles Шацк, vene keeles Шацк, transkribeerituna Šatsk või Šatsak) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblasti Puchavičy rajoonis. Šacak on Šacaki külanõukogu halduskeskus. Agrolinnake asub Šaca jõe kaldal, merepinnast 180 meetri kõrgusel.
Ajalugu
Alevit on esmamainitud 1492. aastal. Algselt Sudivojus Valimantaitis ja seejärel Stankus Sudijovaitisele kuulunud asula läks sel aastal Petras Jonaitis Mantigirdaitise valdusse. Hiljem kuulus asula Kiszkadele ja Radziwillidele. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas see kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, ühtlasi sai asulast alev.
Aastal 1582 ostsid Šacaki Hołowczyńskid. Asula omanikud vahetusid kiiresti, nende seas olid Winkod (Andzej Winko sai tuntuks sellega, et tungis selle naabri valdustesse, kellega tal oli piiritüli, ja lõi teda seal rusikaga näkku), Piekarskid, Krzyszkowskid, Mozolewskid, Chreptowiczid, Wołodkowiczid, Czyżid, Bychowiecid, Denhoffid, Tiesenhausenid, Orańskid. Viimaks, aastal 1732, ostsid alevi Oskierkod.
Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Šacak hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1879 ostsid alevi Homuliczkid, viimased omanikud olid aga Puciatad.
Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai 1924. aastal rajoonikeskus. Aastal 1935 muudeti alev külaks. Aastast 1960 on asula Puchavičy rajooni koosseisus.
Valgjärve vald (1939)
Valgjärve vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Valgjärve valla maa-alast, välja arvatud Põdra, Puusepa, Tuutska, Rootsi, Koivo ja Kangro talude ning Tõdu metsavahikoha piirkond, Vana-Piigaste asunduse piirkond, osa Tõdu asunduse piirkonnast, Tammemetsa talude ja metsavahikoha Keldu nr. A-19 piirkonnad, Piigandi metsa ning Pikareinu, Raja, Vädase-Raja, Võsu, Halliku, Saare, Peelia, Liivako nr. 27, Möldre nr. 28, Piirikolga nr. 26, Raudsepa nr. 31, Kure nr. 3, Vana-Pika nr. 4, Põdra nr. 1, Treiali nr. 2 ja Kubi nr. 5 talude maa-alad; senise Vastse-Otepää valla maa-alast; senise Kooraste valla Jõksi küla osa piirkonnast ning Mügra ja Väike-Mügra asunduste piirkondadest; senise Krüüdneri valla Poka nr. 26, Kuksena nr. 513, Jeroski nr. 22, Lõrsokese nr. 27, Taniko nr. 28, Tigase nr. 23 ja Saare nr. 24 talude maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 77. valimisringkonda, kust valiti Alo Karineel.
Valla täitevkomitee esimees Marie Pelju oli aktiivne kommunist, pealekaebaja, laskis vahistada kaks inimest, hukati septembris 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Pikajärve külanõukogu ja Valgjärve külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Otepää rajooni koosseisu.
Olev Meremaa
Olev Meremaa (21. oktoober 1936 – 19. jaanuar 2021 ) oli eesti matemaatik, nudist ja Eesti Nudistide Seltsi esimees.
Ta lõpetas 1955. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatika osakonna. Ta on füüsika-matemaatikakandidaat.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ühe aasta õpetajana Viivikonnas ning aastatel 1961–1962 matemaatika ja füüsika õpetajana Tallinna 46. Keskkoolis. Seejärel on ta töötanud teadusliku töötajana, sealhulgas Eesti Informatsiooni Instituudis.
1. mail 1974 Olev Meremaa arreteeriti nõukogudevastase meeleavalduse pärast ja vallandati hiljem töökohalt.
Isiklikku
Tema isa oli August Meremaa (kuni 1935 August Birken, 10. mai 1904 Jõhvi vald, Virumaa – 8. august 1941 Virumaa), kes lõpetas 1937. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja tapeti Nõukogude Liidu sõjaväelaste poolt Varja küla lähedal.
Riiviku
Riiviku on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Mamma Mia (täpsustus)
Mamma Mia (itaaliakeelsest üllatust või ahastust väljendavast väljendist mamma mia 'mu ema') on mitme teose pealkiri:
Caspian Airlinesi lend 7908
Caspian Airlinesi lend 7908 oli lend Teheranist (Iraan) Jerevani (Armeenia). 15. juulil 2009 kukkus lennuk Jannatabadi küla ligidal Iraanis alla. Nii 153 reisijat kui 15 meeskonnaliiget hukkus.
Õnnetus
Õnnetus juhtus kell 11.33 kohaliku aja järgi (07.03 UTC) 16 minutit pärast õhkutõusu. Asjatundjate arvates võis lennuki saba põlema minna.
Piloodil ei õnnestunud leida sobivat kohta maandumiseks ning lennuk kukkus põllumaale. Kukkumise tagajärjel tekkis sinna 10 meetri sügavune kraater.
Hukkunud
Hukkusid kõik pardal olnud 168 inimest, seal hulgas 153 reisijat ja 15 meeskonnaliiget.
Pardal oli Iraani, Armeenia, Gruusia ja Kanada kodanikke. Kahel reisijal oli nii Iraani kui Austraalia kodakondsus ja kahel Iraani ja Ameerika Ühendriikide kodakondsus.
Tallinna piiskoppide loend
Tallinna piiskoppide loendis on ära toodud keskaegsed roomakatoliku kiriku Tallinna piiskopid aastail 1219–1561 ning luterlikud Tallinna piiskopid aastail 1565–1710. Loend on mittetäielik.
Katoliiklikud piiskopid
thumb|upright=0.7|[[Johann Blankenfeld (1514–1524) 16. sajandist pärineval pildil]]
Luterlikud Eestimaa ja Tallinna piiskopid
... ...
Hilana
Hilana (aastani 1997 Hilande) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, kõik eestlased.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
2. juuni
2. juuni on Gregoriuse kalendri 153. (liigaastal 154.) päev. Juliuse kalendri järgi 20. mai (1901–2099).
Endel Tennov
Õppis 1945–1949 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Töötanud ajakirjanikuna.
Looming
Kirjutanud värvika olustiku- ja tüübikujutusega humoristliku põhitooniga proosat.
Daejeon
Daejeon (ka Taejŏn, korea 대전) on keskalluvusega linn (1. järgu haldusüksus) Lõuna-Koreas.
Ajaloolised allikad annavad alust oletuseks, et Hanbati piirkond (praegune Daejeon), on olnud asustatud paleoliitikumist alates.
Hilläkeste
Hilläkeste on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Daejeon
Linna pindala on 539 km² ja elanike arv 1,3 miljonit.
Hilläkeste
Küla kuulub Koolina nulka.
Daejeon
Linna sümbol
Daejeon tunnuslill on valge magnoolia, mis sümboliseerib sõprust.
Hilläkeste
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 5 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 13.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Daejeon
Välislingid
🇰🇷
Santiago
Santiago (Santiago de Chile) on Tšiili pealinn ja riigi suurim linn. Asub Mapocho jõe ääres.
Halduslikult ei moodusta terviklikku üksust, vaid koosneb 37 omavalitsusest. Suurem osa neist asub Santiago provintsis, mõned ka Maipo, Cordillera ja Talagante provintsis.
Transport
Santiagos on nelja liiniga metroo. Linnast kirdes asub Comodoro Arturo Merino Benítezi rahvusvaheline lennujaam.
Pasqual Maragall i Mira
pisi|Pasqual Maragall i Mira Pasqual Maragall i Mira (sündinud 13. jaanuaril 1941 Barcelonas) oli 127. Generalitat de Catalunya president aastatel 2002–2006. Ta oli ka Barcelona linnapea 1982–1997. Sellesse perioodi jääb ka olümpiamängude edukas läbiviimine Barcelonas.
Holdi
Holdi on kahe Eesti küla nimi:
Holdi (Setomaa)
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 2 elanikku, eestlasi ei olnud. 2000. aastal oli elanikke 6.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Toimetaja
Toimetaja on kultuuri valdkonnas tegutsev töötaja, kes kogub ja korrastab kultuuris loodut enne selle avalikustamist või säilitamisele võtmist või siis juhib sellist tööd; toimetuse liige.
Töö sisu järgi on see isik, kes ametialaselt muudab (kirjutatud või kuuldava) teksti, pildi või väljapaneku jne sisu või vormi või loob kas avaldamiseks või säilitamiseks vajaliku ettevalmistava materjali;
Töökoha järgi:
Toimetajal kui teose tegelikul korrastajal või korrastamise juhtijal on kultuuris oluline roll, sest ta aitab kaasa vastava kultuuri eri valdkondade väljakujunemisele, nende taseme tõusule, kultuuriväärtuste avalikustamisele ja säilitamisele ning soodustab üht või teist keelepoliitikat. Rahvuskultuurides on keeletoimetajal nii reguleeriv kui ka vastava rahva kultuuriteadlikkust soodustav osa. Hea keeletoimetaja tööd iseloomustab teadlikkus ja tundlikkus keele, stiili ja autori iseärasuste suhtes ja keelehoid (püüd soodustada keele teadlikku kasutamist ja luua tasakaal keele loomuliku arengu ja keele teadliku normimise vahel). Toimetajalt eeldatakse vastavat kvalifikatsiooni ja sobivaid isiksusomadusi.
Sisulisel ja keelelisel toimetamisel on korrastav iseloom. Toimetamise käigus viiakse toimetatav (tekst, pilt jne) kooskõlla valitsevate keelenormidega, uusimate teaduslike seisukohtadega või avaliku arvamusega, püütakse kaasa aidata autoristiili ühtlusele jm. Toimetamine toimub hea tava järgi koostöös autoriga või tema teadmisel ning muudatusi temaga enne teose avaldamist (teksti trükis avaldamist või saate eetrisse andmist jne) kooskõlastades. Hea tava rikkumise korral võib toimetaja tegevus muutuda tsenseerimiseks, mis võib olla kas tahtmatu ja lähtuda headest kavatsustest või siis tahtlik ja teadlik ning lähtuda mitte toimetatava paremaks muutmisest, vaid poliitilistest nõuetest, moraalireeglitest jm, millel ei ole teosega (tekstiga, pildiga) otsest seost.
Rebase
Rebase on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Asend
Rebase külgneb läänes ja põhjas Lalli, põhjas Vana-Kuuste, kirdes Sipe, idas ja lõunas Sirvaku külaga. Küla läänepiir kulgeb mööda Põlva–Reola maanteed, kirdepiir mööda Tartu-Petseri raudteed.
Ajalugu
Rebase küla maad kuulusid varem Maidla mõisa Rebase karjamõisale. 1935. aastal rajas ühisus "Lõuna-Eesti Eksporttapamajad" külla Lõuna-Eesti esimese hõberebasekasvatuse. Nõukogude perioodil asusid seal Vambola kolhoosi Rebase osakonna sini- ja hõberebaste kasvatus ning sigala. Rebasekasvatust jätkas UÜ Rebaseaed, mis 2015. aastal lõpetas tegevuse.
Taristu
Küla asub Põlva–Reola maantee ja Tartu-Petseri raudtee ääres. Küla juures asub Rebase raudteepeatus.
Ettevõtlus
Külas tegutseb puidutööstusettevõte OÜ Sakkose.
Tuntud isikuid
Rebase külas on sündinud kunstnik Lembit Saarts.
Stargard
Stargard (saksa Stargard in Pommern) on linn Poolas, 36 km kaugusel Szczecinist.
Kuulub 1999. aastast Lääne-Pomorze vojevoodkonda, aastatel 1975–1998 kuulus Szczecini vojevoodkonda. thumb|left|Stargardi vanalinn
Evald Tammlaan
Elulugu
Evald Tammlaan sündis 1904. aastal Vihula mõisas veskirentniku peres. Aastail 1920–1926 õppis ta Rakvere gümnaasiumis ning töötas 1929. aastast ajakirjanikuna (1929–1931 töötas Virulase toimetuses, 1934–1940 Kaja ja Uue Eesti juures), reisis kaubalaevadega, millest avaldas ajalehtedes reisivesteid.
1940–1941 oli NSV Liidus Moskvas algul pressiatašee, seejärel alatise esindaja asetäitja. Saksa okupatsioonivõimud vangistasid ta 1941. aastal ning Tammlaan suri Stutthofi koonduslaagris.
Looming
Tema rohke publitsistika sisaldab poliitilisi artikleid, vesteid ja reisikirju. Lisaks on ta kirjutanud ka näidendeid.
Teoseid
Publitsistikavalimikud:
Näidendid:
Laste Rõõm
Laste Rõõm oli aastatel 1922–1940 Eestis ilmunud igakuine lasteajakiri.
SZ (auto)
pisi|SZD (roheline), SZA (sinine) ja [[IZH mootorratas]] pisi|1969 SZA-M pisi|SZD [[Tiraspolis (2006)]] SZ on kahekohaline neljarattaline auto, millel on õhkjahutusega mootor IZH-PZ.
Laste Rõõm
Ajakirja vastutava toimetajana tegutsesid Artur Adson, Ernst Enno, Voldemar Mettus, Jakob Mändmets ja Julius Oengo.
SZ (auto)
SZA-M-e toodeti aastatel 1958–1970. Selle ühesilindriline 346 cc mootor võimaldas maksimumkiirust 55 km tunnis.
Nõukogude Liidus tunti neid "(mootor)ratastooli" või vene keeles "invalidka" ja eesti keeles "invaliidikäru" nime all, sest neid jaotati puuetega inimestele tasuta kasutada.
Laste Rõõm
Ajakirja andis välja Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus.
SZ (auto)
Viimased 300 SZ-d valmisid Serpuhhovi autotehases (СеАЗ) sügisel 1997. 1998. aastal asendati SZ mudeliga Oka.
SZ filmis
SZA kasutati
Vaharu
Vaharu on mitme Eesti loodusobjekti nimi:
Vaharu on perekonnanimi
Vihula vald (1939)
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Vihula vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Paasi külas.
Vald asutati 1. aprillil 1939 järgmistes piirides [Vabariigi Presidendi otsus nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)]: "32. Vihula vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vihula valla maa-alast, välja arvatud Jorika, Pihlaspea ja Vergi külade, Paju nr. A-20, Mägede-Pikapõllu nr. 10 ja Mägede-Everk nr. 11 talude, Loobu metskonna Viitna metsandiku kvartaalide nr. 14–18 ning nende vahel asuvate heinamaatükkide maa-alad; b) senise Varangu valla Eisma, Andi, Kiva, Matsu ja Kandle külade maa-aladest; c) senise Palmse valla Sagadi metsandiku kvartaalide nr. 54–57 ja 65–67 maa-aladest."
Esimene Vihula vallavanem oli Evald Etverk. Vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Penno, ning Haljala põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Annikvere külanõukogu, Karula külanõukogu ja Vihula külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Loksa rajooni koosseisu.
Paul Morrissey
pisi|Paul Morrissey (1967) Paul Morrissey (sündinud 23. veebruaril 1938 New Yorgis) on Ameerika filmirežissöör.
Ta on olnud kunstnik Andy Warholi mänedžer, Andy Warhol’s Factory tegevjuht ning rokkansambli Velvet Underground avastaja, mänedžer ja produtsent. Morrissey lõpetas Ampleforthi kolledži ja Fordhami Ülikooli kirjanduse teaduskonna ning hiljem teenis Ameerika sõjaväes. Pärast sõjaväeteenistust hakkas ta tegema sõltumatuid lühimängufilme. Ta tutvus 1965. aastal Andy Warholiga ning nende pikk koostöö lõppes 1975. aastal.
Donghae
Elanike arv oli 2001. aastal 103 115.
Parika raba
alt=Parika raba serv ja vaatetorn|pisi Parika raba on kaitsealune raba Viljandi maakonnas Põhja-Sakala ja Viljandi vallas. Selle pindala on 3426 hektarit. Raba laiub Võrtsjärve põhjapoolses nõos, mis varem oli vee all. Rabas on mitu rabajärve ja -saart. Tähtsamad järved on Parika järv, Parika Väikejärv ja Parika Pühajärv.
Turbalasundi paksus on 4–8 m.
Raba eriilmelise elustiku kaitseks on raba põhjaosas loodud Parika looduskaitseala, lõunaosa on kuivendatud ja seal asub turbatootmisala. Põhja- ja lõunaosa vahel kulgeb Viljandi–Põltsamaa maantee.
Parika järve lõunakaldal asub puidust vaatetorn. Parika väikejärve ääres on matkarada, puhkeala ja ujumiskoht.
1113
1113. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad
Aastad: 1108 1109 1110 1111 1112 - 1113 - 1114 1115 1116 1117 1118
Kardioloogia
pisi|Vere voolamine läbi südame vatsakeste Kardioloogia on südamehaigusi käsitlev meditsiini haru.
Kardioloogiaga tegelev eriarst või teadlane on kardioloog.
Rummu raba
Soo on alguse saanud järve kinnikasvamisest, selle sügavaimas osas asub Rummu järv (45,4 ha). Turbalasundi paksus kuni 4,5 m.
Otsingutabel
Otsingutabel (inglise keeles lookup-table) on andmete tabel arvutiteaduses, kuhu on salvestatud mingi funktsiooni väärtused, et asendada jooksvalt nende arvutamine. Programmi tööajas võib sellest tulenev säästmine olla väga suur, sest tavaliselt on mälust andmete lugemine kordades kiirem, kui seda on mõni kallis arvutustehe. Otsingutabel võib olla enne valmis arvutatud ja juba programmi salvestatud või siis arvutatakse selle väärtused programmi initsialiseerimise faasis. Otsingutabeleid kasutatakse ka tihti igasuguse sisendi valideerimiseks: võrreldakse sisendit lubatud sisendite nimekirjaga jne.
Ajalugu
Enne arvutite tulekut kasutati paberile prinditud otsingutabeleid, et kiirendada käsitsi keeruliste funktsioonide arvutamist. Nendeks funktsioonideks olid enamasti trigonomeetrilised funktsioonid ja logaritmid.
Eesti hobune
pisi|Raud[[ader|adrad võeti Eestis kasutusele 1870ndatel. Kahe hobusega künti päevas 0,8 ha. Pilt Tartumaalt aastast 1913.]] pisi|[[Gregor von Bochmann: Saanisõit Eestis]] pisi|[[Gregor von Bochmann: Hobused sepikoja ees]] Eesti hobune (vananenud nimetusega: eesti maahobune) on ohustatud hobusetõug.
Otsingutabel
Ajalugu
Koolis õpetatakse lastele korrutustabelit, mis on ka tegelikult otsingutabel, et kiirendada kõige sagedamine kasutatavate numbrite korrutamist.
Eesti hobune
Tõuliinid
Kohalikest, aborigeense põlvnemisega täkkudest on tänaseni aretuses
Otsingutabel
Ajalugu
Esimeste arvutite juures olid sisend/väljund operatsioonid eriti aeglased. Ja nii tundus loogiline vähendada kulukaid lugemisoperatsioone kasutades tabeleid, kus olid ainult kõige sagedamini esinevad andmed. Tänapäeval on see protsess automatiseeritud (vt vahemälu), aga siiski on kasulik kasutada ka rakenduse otsingutabeleid nende andmete jaoks, mis ei muutu üldse või muutuvad harva.
Eesti hobune
Tõuliinid
Hobuste veojõu, kehakaalu ja kõrguse suurendamiseks toodi aastail 1921…1938 Eestisse 13 soome täkku, kellest väljapaistvamate täkuliinide rajajaks kujunesid
Otsingutabel
Vahemälud
Erinevad vahemälud töötavad ka nagu otsingutabel.
Riistvaralised otsingutabelid
Digitaalses loogikas saab implementeerida n-bitilist otsingutabelit multiplekseriga, mille sisendiks on otsingutabeli sisendid ja väljundid on konstantsed. n-bitine otsingutabel saab kujutada endast ükskõik millist n sisendiga Boole'i funktsiooni, modelleerides tõeväärtustabelit. Selliseid otsingutabeleid kasutatakse laialdaselt FPGA-des.
Eesti hobune
Omadused
Eesti hobused paistavad silma suhteliselt suure veojõu ja kiiruse poolest. Eesti hobune on hästi kohanenud siinsete söötmis-ja pidamistingimustega ning paistab silma vähenõudlikkuse, hea söödakasutuse ja vastupidavuse poolest. Tänapäeval on eesti hobune universaalne väikehobune, keda saab kasutada laste ratsahobusena ja pere- ning turismihobusena. Eesti hobuse samm ja traav on avar ja hoogne, kuid tuleb ette ka sõudmist ja kerimist. Puudusena esineb vahel jalgade ebakorrapärast seisu ja hobuste nõgusat selga.
Kehaehitus
Eesti hobune on suhteliselt madalajalgne, pika kere ning kuiva ja tugeva kehaehitusega kerge põllumajandushobune, kelle:
Iseloom
Eesti hobuse iseloom on elav, aga rahulik, elurõõmus ja asjalik, temperament energiline. Eesti hobuse iseloom on eriti sümpaatne ratsahobuste suure pretensioonikuse ja raskeveohobuste osavõtmatu ükskõiksuse vahel.
Värvus
Tõule omast värvust eesti hobusel ei ole. Värvuselt on eesti hobused keskmiselt
Aborigeense tunnusena on eesti hobusel tume vööt seljal ja laudjal.
Ajalugu
Eesti hobune on kantud Vabariigi Valitsuse 30. jaanuari 2001. a määruses nr. 42 (RT I 2001, 14, 64) toodud ohustatud taimesortide ja loomatõugude loetellu ning ÜRO FAO maailma ohustatud tõugude nimekirja.
3. juuni
3. juuni on Gregoriuse kalendri 154. (liigaastal 155.) päev. Juliuse kalendri järgi 21. mai (1901–2099).
Jaan Tomp
Jaan Tomp (10. september 1894 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 14. november 1924 Tallinn) oli Eesti kommunist, Riigikogu liige ja poliitik.
Noorus
Jaan Tomp sündis Viljandimaal taluperes ja töötas Pärnus Waldhofi tselluloosivabrikus.
1914. aastal Esimese maailmasõja alguses mobiliseeriti ta Venemaa keisririigi sõjaväkke, kus sai rindel haavata.
Revolutsioonide perioodil
1917. aasta veebruarirevolutsioonile järgnenud ümberkorralduste käigus sõjaväes liitus ta esimese Eesti rahvuspolguga, kus valiti roodukomitee esimeheks ja polgukomitee liikmeks.
Eesti Vabadussõjas
Eesti Vabadussõja ajal mobiliseeriti ta Eesti Rahvaväkke, mille ridades osales lahingutes. Pärast demobiliseerimist asus elama isatallu Aidu valda.
Jaan Tombi tegevus poliitikas
1920. aastal valiti ta Aidu valla ametiühingu esindajana Viljandimaa Maatööliste Ametiühingute konverentsile. Samuti kandideeris samal aastal toimunud I Riigikogu valimistel Viljandimaa Ametiühingute Nõukogu poolt.
1920. aasta detsembris astus Jaan Tomp Eestimaa Kommunistliku Partei liikmeks.
Kommunistliku tegevuse eest vahistati Tomp esimest korda 1921. aasta kevadel koos 160 kahtlustatavaga, kellest suurema osa üle mõisteti hiljem 19.–27. mail 1921 115 protsessi käigus kohut. Tomp mõisteti süüdi "riigikogu liikmekandidaadina riigivastase kommunistliku agitatsiooni" eest ja talle määrati kolm aastat vanglakaristust, mille aga kassatsioonikohus 1922. aastal tühistas.
Pärast vabanemist jätkas Tomp poliitilist tegevust ametiühingute liinis ja osales Eestimaa Ametiühingute II kongressi organiseerimises ja läbiviimises (kuna kommunistlike liikumiste tegevus oli keelatud ja väljapääs poliitikasse oli ainult ametiühingute kaudu).
Kongress toimus 27.–29. novembril 1922 Tallinnas karskusseltsi Valvaja ruumides, kus Jaan Tomp esines avakõnega. Kongressi tulemusena ühines Ametiühingute kongress oma poliitilise suunitlusega kommunistliku Töörahva ühise väerinde poliitilise platvormi ja nn 12 nõudmisega. Jaan Tomp valiti ka Eestimaa Töölisühingute Üldliidu Kesknõukogu esimeheks.
1923. aasta kevadel toimunud II Riigikogu valimistel juhtis Jaan Tomp töörahva ühise väerinde ülemaalist valimisbürood ja oli Töörahva Ühise Väerinna esindaja Valimiste Keskkomisjonis.
Tomp valiti II Riigikogu koosseisu Viljandi valimisringkonnast. Riigikogus juhatas Tomp ühise kommunistliku suunitlusega fraktsiooni (Töörahva Ühine Väerind ja Eesti Tööliste Partei) tööd.
Aastast 1923 oli Tomp ka illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. 1923. aasta Tallinna linnavolinike valimisel valiti ta Tallinna linnavolinikuks Töörahva Ühise Väerinna nimekirjast.
Süüdimõistmine ja hukkamine
21. jaanuaril 1924 korraldas Poliitiline Politsei operatsiooni, mille käigus kontrolliti ligi tööliste ühendust. Vahistati ka Tallinna töölisorganisatsioonide ja TÜV Riigikogu liikmed nende korraldatava koosoleku ajal "Tööliste keldris".
23. veebruaril 1924 alanud kohtuprotsessil mõisteti Tomp "sidepidamise eest Jaan Kreuksiga ja riigivastase agitatsiooni eest" kaheksaks aastaks vangi.
Kaheksa kuud hiljem 10.–27. novembrini 1924 toimunud 149 protsessilt Tomp kõrvaldati inetu ja väljakutsuva käitumise pärast. Sõjaväljakohtu erandliku otsuse tingis asjaolu, et Tomp, kes oli Riigikogu liige ja kellele algselt mõisteti kaheksa aastat sunnitööd, ütles, et tema ennast kodanliste kelmide ees süüdi ei tunnista. Kui ta selle eest esimehe käsul saalist ära viidi, hüüdis ta: "Elagu nõukogude vabariik!", teise versiooni kohaselt aga: "Elagu tööliste ja talupoegade valitsus!" . Vladimir Kanguri mälestuse järgi Tomp hüüdis "Elagu töörahva valitsus!" . Kohus leidis, et kehtiva sõjaseisukorra ajal tähendas selline väljendus üleskutset kehtiva korra kukutamiseks.
Otsuse tegi Sõjaväljakohus 14. novembril 1924. Jaan Tomp mõisteti surma ainukesena selle protsessi kohtualustest. Otsuse kinnitas sõjaminister. Otsus viidi täide sama päeva õhtul kell 23 mahalaskmise läbi Tallinna lähedal Valdeku metsas.
Mälestuse jäädvustamine
1947. aastal nimetati Jaan Tombi nimeliseks kultuurimaja, mis algul asus Tallinnas Mustpeade majas ja hiljem hoones, mida alates 1991. aastast tuntakse Salme Kultuurikeskusena.
Vilmsi tänav Tallinnas, Kiriku tänav Narvas ja Uus tänav Kärdlas kandsid Tombi tänava nime ning Johan Laidoneri plats Viljandis kandis nime J. Tombi plats.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia
Kirjanduse aastapreemia saaja kandidaadid esitab kirjanduse sihtkapital ja laureaadi valib välja Eesti Kultuurkapitali nõukogu.
Diocletianus
pisi|Diolectianuse pea Istanbuli arheoloogiamuuseumis Diocletianus (Imperator Caesar Caius Marcus Aurelius Numerius Diocletianus Augustus); sünninimi Diocles; (22. detsember 245 – 3. detsember 313) oli Vana-Rooma keiser 20. novembrist 283 kuni 1. maini 305. Astus tagasi. Sündis Rooma Dalmaatsia provintsis, tegi karjääri riigi sõjaväes, kus tõusis keiser Caruse ratsaväe komandöriks. Pärast Caruse ja tema poja Numerianuse surma kuulutati keisriks. Samale tiitlile pretendeeris ka Caruse ainus ellujäänud poeg Carinus, kuid tema väed said Marguse lahingus Diocletianuse käest lüüa. Tema valitsemisaja algust on peetud 3. sajandi kriisi lõpuks. Nimetas väejuhi Maximianuse 285. aastal oma kaasvalitsejaks (augustus).
293. aastal nimetas ta Galeriuse ja Constantius Chloruse abikeisriteks (caesar). Sellist võimu jagamist hakati nimetama tetrarhiaks (nelikvõim), kus iga keiser valitses ühte neljandikku impeeriumist. Tema valitsemisajal muutus Rooma impeerium täielikult monarhiaks, kus keiser hakkas kandma tiitleid isand (dominus) või isand ja jumal (dominus et deus). Seda perioodi kuni Lääne-Rooma riigi languseni on nimetatud dominaadiks.
Võidutiitlid: Germanicus maximus (I 285, II 287, III 287, IV 288, V 293, VI 301), Sarmaticus maximus (I 285, II 289, III 294, IV 300,), Gothicus maximus (293), Persicus maximus (I 295, II 298), Britannicus maximus (297), Carpicus maximus (297), Armenicus maximus (298), Medicus maximus (298), Adiabenicus maximus (298). Loomulik surm.
Varajane elu
Sünniaaja kohta on erinevad andmed. Sünniajana on pakutud 236/237. ja 245. aastat. Sündis ilmselt Dalmaatsia provintsis tänapäeva Horvaatias Solini (Salona) lähedal Diocleas. Tema isa oli vabastatud ori, kes oli senaator Anullinuse kirjutaja. Tegi karjääri Rooma sõjaväes. 284. aastal Pärsia vastu sõdides leiti keiser Carinuse vend ja kaasvalitseja Numerianus surnuna. Pärast seda kuulutasid sõdurid keisriks Diocletianuse, kes süüdistas Numerianuse tapmises pretoriaanide prefekti Arrius Aperit ning tappis ta isiklikult.
Administratsioon
Riik jagati neljaks preotoriaani prefektuuriks, mida juhtis üks tetrarhidest ning kellele allus üks pretoriaani prefekt. Prefektuurid jagati diötseesideks, mida juhtisid vikaarid (vicarii). Diocletianuse ajal suurendati impeeriumi ja sõjaväe kontrollimiseks ametnikkonda kuni kaks korda. Idaprovintsides tõusis ametnike arv 15 000-ni. Sõjaväelaste ja ametnike töötasu suurused jäid madalaks.
Rooma linna tähtsus langes. Kui tetrarhid viibisid Itaalias, siis oli nende residentsiks Mediolanum (Milano). Teised tetrarhide residentsid olid Augusta Treverorum (Trier), Sirmium (Doonau ääres), Antiookia Süürias ja Nikomeedia Bitüünias. Tegemist ei olnud alaliste pealinnadega, sest tetrarhid olid pidevalt liikvel sõdimas või vahetasid rahuajal pidevalt asukohta. Säilinud Diocletianuse õigusaktid anti välja eri kohtades. Keisri õukond ja pealinn paiknesid tegelikult seal, kus oli keiser.
Maksureform
Kogukondade maksustamisel võeti aluseks maaomandi ja tööjõu suurus. Maaomandi hindamise ühikuks oli iugera, mis erines piirkonniti vastavalt sellele, mida oli võimalik põllumaal kasvatada ja tootlikkusele. Tööjõu suurust arvestamise ühikuks oli üks täiskasvanud tööealine elanik. Nende alusel määrati kindlaks kindla piirkonna kohustused riigi ees. Sellist maksude kogumise viisi kasutati kogu impeeriumis. Makse koguti tooraine vormis, et vältida selle väärtuse langemist. Sõduritele ja ametnikele maksti töötasu samuti tooraines. Kui sellisest töötasust üle jäi, siis oli võimalik see maha müüa.
Sõjavägi
Germaaniast lähtuvate rünnakute surve tõttu algatas laiaulatusliku sõjaväe reformi. Leegionite isikkoosseisu suurust vähendati 5000-lt (osadel andmetel 6000-lt) 1000 kuni 500-le, kuid samas suurendati leegionite arvu, millega nende arv tõusis 140-ni. Impeeriumi kaitse parandamiseks suurendati sõjaväe suurust hinnanguliselt kuni kaks korda. Diocletianuse valitsemisaja maaväe hinnanguline suurus oli 310 000 ning mereväe suurus 30 000 sõdurit.
Paljud ajaloolased on vaielnud selle üle, kas Diocletianuse ajal sai alguse sõjaväe jaotamine piirivägedeks (Limitanei) ja mobiilseks väliarmeeks ehk comitatus′eks (Comitatenses). Esimene mobiilne ratsavägi moodustati keiser Gallienuse ajal, kuid see ei pruukinud säilida pärast tema tapmist. Samas on väidetud, et igal neljal tetrarhil oli piirvägede kõrval ka oma väliarmee, mis võimaldas võidelda impeeriumi vaenlastega neljal rindel. Diocletianuse aja comitatus moodustati Ioviani leegioni ja kahe eliitratsaväeüksuse Lanciarii ja Comites põhjal.
Tema ajal parandati ja rajati uusi kindlusi Brtianniasse, Reini ja Doonau jõe äärde, mis tõstis tema ja kaasvalitsejate kui impeeriumi kaitsjate prestiiži. Samuti tehti muudatusi sõjaväe juhtimises. Piiriäärseted piirkonnad jaotati tsoonideks, milles paiknenud piirivägesid juhtis ohvitser, kes kandis tiitlit dux (mitm. duces). Väliarmeesid juhtis ohvitser, kelle tiitliks oli comes (mitm. comites). Jalaväe kõrval suurenes raskerelvastuses ratsaväe osatähtsus.
Hilisem elu
1. mail 305 pidasid tetrarhid kahes impeeriumi paigas kaks suurejoonelist paraadi. Diocletianus ja Galerius tegid seda Nicomedias ning Maximinius ja Constantius Mediolanumis. Diocletianus ja Maximianus astusid keisriametist tagasi. Esimese järglaseks sai Galerius ja teise puhul Constantius. Galeriuse abikeisriks sai Maximinus Daia, kuid Constantiuse abikeisriks sai Severus, mis oli üllatav valik, sest nii Constantiusel kui ka Maximianusel olid täiskasvanud pojad. Severus oli Galeriuse usaldusisik, kes soovis tema kaudu tetrarhiat paremini kontrollida. Consantiuse poeg Constantinus põgenes pärast Diocletianuse juures riigi lääneossa oma isa Constantiuse juurde. Pärast isa surma kuulutasid Constantinuse isa kõrgemad ohvitserid ta oma isa järglaseks.
Pärand
Mitmed Diocletianuse algatatud reformid jäid hiljem püsima. Impeeriumi kaheks suuremaks administratiivseks osaks (mis omakorda jaotati kaheks) jaotamine jäi püsima kuni Lääne-Rooma riigi lagunemiseni. Suurema kuid madalama töötasuga armee ja ametnikkonna eelistamine jäi kestma kahe järgneva sajandi jooksul. Warren Treadgoldi arvates suurendas see riigis korruptsiooni, kuid muutis impeeriumi tugevamaks ja stabiilsemaks, kui see oli olnud 3. sajandi kriisi ajal. Tänu temale jäi impeerium püsima ning ei langenud mässuliste ega sissetungijate tõttu. Teda on peetud ka esimeseks Bütsantsi keisriks.
Sändvitš (asend)
pisi|Sändvitši asend kahe mehe ja ühe naisega Kamasutras Sändvitš ehk hamburger on suguühte asend, mille korral partnerid asetsevad kolmekesi ligikaudu paralleelselt seistes või lamades.
Tuntumas versioonis lamab naine kahe mehe vahel. Üks meespartneritest on selili ja naispartner läheb, seljaga meespartneri poole, kaksiratsi partneri peale. Alumine mees viib suguti naisele pärakusse ja teine meespartner viib oma suguti tuppe.
Daegu
Daegu (ka Taegu) [te'gu] on linn Lõuna-Koreas. See on pärast Souli, Busani ja Incheoni Lõuna-Korea suuruselt neljas linn.
Linna pindala on 884,15 km². 2009. aasta seisuga on rahvaarv 2 512 604.
pisi|tühi|Daegu
Välislingid
🇰🇷
Satī
Satī on Indias esinev praktika, mille puhul lesknaine läheb koos surnud abikaasaga tuleriidale.
Rakkestad
Rakkestad on asula Norras Vikeni maakonnas 26 km Sarpsborgist põhjas, Rakkestadi valla keskus.
Elanike arv oli 4055 (2008) (3932 (2007)), pindala 3,52 km².
Asulas ristuvad maanteed riksvei 22, riksvei 124 ja riksvei 111.
Pleščanicy
Pleščanicy (transkribeerituna Pleštšanitsõ, poola keeles Pleszczenice) on alev Valgevenes Minski oblastis Łahojski rajoonis, Pleščanicy külanõukogu halduskeskus.
Pleščanicys on kaks keskkooli, spordikool ja muusikakool. Alevis on kaks raamatukogu. Pleščanicys on toiduainetetööstus, seal töödeldakse puitu ja valmistatakse ehitusmaterjale. Veehoidla kaldal asub kalapüügibaas koos hotelliga.
Vaatamisväärsusteks on XX sajandi algul ehitatud sünagoog ja õigeusu kirik.
Ajalugu
Pleščanicyt mainitakse esimest korda XVI sajandil. Toona oli see Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda kuuluv küla. Asula kuulus Tyszkiewiczite suguvõsale.
left|thumb|Õigeusu kirik
Uputuse ajal tegutses asula ümbruskonnas partisanide salk, mis rüüstas Moskva poole üle läinud feodaalide losse, korraldasid teedel varitsusi, aga kohalikul talurahval ei lubanud nad käia okupeeritud Minskis.
Poola jagamisel hakkas Pleščanicy aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Ühtlasi muudeti senine küla aleviks. 1812. aasta sõjas toimus alevi all Vene ja Prantsuse vägede vahel lahing.
Aastal 1817 ehitasid Tyszkiewiczid alevisse õigeusu kiriku, aga aastal 1825 asutasid nad sinna teatri, mis tegutses 10 aastat. Sajandi lõpus oli asulas peale kiriku veel ka sünagoog, seal pruuliti õlut ja toimusid laadad. Aastal 1885 asutati alevisse vabrik, kus valmistati kingataldasid, hiljem hakati seal tootma ka saapanaelu.
Aastal 1924 sai alevist samanimelise Valgevene NSV rajooni keskus. Aastal 1929 olid seal elektrijaam, saekaater, veski. Aastal 1962 liideti Pleščanicy Łahojski rajooniga.
Talve võlumaa
"Talve võlumaa" (originaal inglise keeles "Winter Wonderland") on 1934. aastal avaldatud laul, mille muusika kirjutas Felix Bernard ja ingliskeelsed sõnad Richard B. Smith.
Seda esitatakse peamiselt jõululauluna, kuigi laulus endas jõule ei mainita.
Eestikeelsed sõnad kirjutas Vello Salumets.
Eesti keeles on laulu esitanud teiste seas Birgit Õigemeel (vt Talve võlumaa (Birgit Õigemeel)), Karavan, Meie Mees, Noorkuu, Kare Kauks.
Zbigniew Brzezinski
Zbigniew Kazimierz Brzezinski (28. märts 1928 Varssavi – 26. mai 2017) oli Poola päritolu Ameerika Ühendriikide politoloog ja riigitegelane.
pisi|Zbigniew Brzezinski
Päritolu ja noorus
Doktorikraadi omandas Zbigniew Brzezinski Ühendriikides, Harvardi ülikoolis (1953), kus jõudis ka professorina tegutseda. 1958. aastal sai Brzezinski Ameerika Ühendriikide kodanikuks.
Brzezinski osales nõuandjana John Kennedy presidendikampaanias ning toetas hiljem Lyndon Johnsoni ja Hubert Humphrey kampaaniaid.
Aastatel 1973–1976 oli Brzezinski Trilateraalse Komisjoni esimeseks direktoriks.
Roll Ameerika välispoliitikas
Aastatel 1977–1981 oli Brzezinski president Jimmy Carteri julgeolekunõunik. Brzezinski toetas suhete normaliseerimist Hiina Rahvavabariigiga, täiendava relvastuskontrolli lepet Nõukogude Liiduga (SALT II kirjutati alla 1979). Tema ametiaega jäid ka Iraani islamirevolutsioon ja Nõukogude invasioon Afganistani. Ägeda Nõukogude-vastasena tuntud Brzezinskile on vahel pahaks pandud Afganistani modžahediinide relvastamist võitluseks Nõukogude vägedega.
Brzezinski oli Johns Hopkinsi Ülikooli professor. 2008. aasta presidendivalimistel oli Brzezinski üks Barack Obama välispoliitilisi nõuandjaid.
Astrahan
Astrahan on linn Venemaa lõunaosas, Astrahani oblasti keskus. Linn asub Volga jõe deltas 11 saarel.
Ajalugu
Linna on esmamainitud 1333. aastal Hadži-Tarhani nime all. Sellest nimest on tulnud ka linna tänapäevane nimi. Kuid linn ise on vanem. Oletatavasti asutati see 13. sajandi teisel poolel, mil seda piirkonda valitsenud Kuldhordi juhtkond pöördus islamisse. Hadži-Tarhan asus tänapäeva Astrahanist umbes 12 km ülesvoolu.
Juba 1254 külastas seda kanti flaami frantsiskaani munk Rubroecki Willem ja nimetas Volga vasakul kaldal Batu-khaani vanima poja Sartak-khaani talvekorterit. Esiteks pole teada, kas see asula ikka oli tänapäeva Astrahani asukohas, ja teiseks pole kindel, et seda asulat aasta ringi kasutati.
Astrahan asus kahe kaubatee ristumiskohal: üks neist oli veetee mööda Volgat ja teine maatee mööda Kaspia põhjarannikut. Sellepärast sai temast ruttu Kuldhordi ärikeskus.
1395. aasta talvel lähenesid linnale Timuri väed. Linna kaitseks rajasid kohalikud elanikud paksu jää tükkidest kiiresti kõrge seina. Kuid linnavõimud alistusid lahinguta, jäädes uskuma Timuri lubadust säästa linna ja selle elanikke. Kuid Timur andis linna oma vägedele röövida, seejärel käskis linna põlema panna ja lõpuks hävitada. Hiljem ehitati linn üles uude, praegusse asukohta.
Aastatel 1459–1556 oli linn Astrahani khaaniriigi pealinn. Khaaniriik ei olnud sisemiselt tugev ning Astrahan kujunes tüliõunaks Osmanite riigi, Krimmi khaaniriigi ja Nogai hordi vahel. Viimased khaanid nägid oma peavaenlast Venemaas, mistõttu Venemaa tollane tsaar Ivan Julm laskis Astrahani 1552. ja 1556. aastal vallutada. Esimesel korral pani Ivan ametisse uue khaani, kes talle truudust vandus, aga kuna seegi pöördus kohe Venemaa vastu, laskis Ivan khaaniriigi teist korda vallutada, likvideeris selle ja ühendas selle maad Venemaaga.