cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahldeni ühisvald
Ahlden on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Selle pindala on 84,79 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6918 inimest. Selle keskus on Hodenhagen.
Samtgemeinde Ahlden koosneb järgmistest valdadest:
Fritz Chervet
Fritz Chervet (1. oktoober 1942 Bern – 29. august 2020) oli Šveitsi poksija.
Jämaja kalmistu
pisi|Haud Jämaja kalmistul (oktoober 2010) Jämaja kalmistu on kalmistu Jämaja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jämaja külas Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Fritz Chervet
Isiklikku
Fritz Chervet' vanemad vennad Ernest ja Paul, noorem vend Walter ja tema poeg Alain on samuti tuntud Šveitsi poksijad.
Johann Georg Berg
thumb|Johann Georg Bergi haud Paide [[Reopalu kalmistul. Bergi hauatähis on vasakult teine]] Johann Georg Berg (12/24. mai 1817 Tartu – 17/29. august 1878 Paide ) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis aastatel 1828–1836 Tallinna Gümnaasiumis ja 1836–1841 Tartu Ülikoolis (Korp! Estonia liige).
1842–1844 oli ta koduõpetaja Keila pastor C. G. Ficki perekonnas. 8/20. juunil 1844 ordineeriti Tallinna Toomkirikus vaimulikuks. Aastatel 1844–1874 teenis Juuru Mihkli kogudust pastorina, 1863–1873 oli Ida-Harju praost.
Johann Georg Berg oli Juuru koguduse pastor 1858. aasta Mahtra sõja all tuntud ülestõusu ajal. Mahtra kurbloo on romaaniks kirjutanud kirjanik Eduard Vilde, mistõttu on Bergi nimi ka tuntud tänapäeva inimesele. Vilde kirjelduses nägi Berg välja järgmiselt: "Tugeva kasvuga, täidlase, lihava koguga, ja habemest täiesti lagedaks aetud näoga. See lai, laadikas nägu teraste, uurivalt vaatavate diplomaadisilmadega tuletas muide elavalt Martin Lutherust meelde". Selles võite veenduda ka temast säilinud fotot silmitsedes.
Aastatel 1854–1856 jagas pastor Berg igale kihelkonna talule, kust kolm või enam päeva mõisatööl käidi, igaveseks raudvaraks piibli. Piiblid olid ostetud mõisnike annetustega. Ühtekokku jagati 620 piiblit. Paljudele oli see elu esimene lugemisvara. 1864. aastal asutas ta koguduse pastoraadis laenuraamatukogu, mis oli esimene avalik raamatukogu tänapäeva Raplamaa piires.
Johann Georg Berg suri 17/29. augustil 1878 Paides ja on maetud koos abikaasa Elviine Annettega (sünd. Gunderstup; 1816-1891) Paide (Reopalu) kalmistule.
Konteinermaja
Konteinermaja (inglise container house, container home) on merekonteineri(te)st ehitatud maja. Teraskonteinerid on mitmesuguste mõõtmete ja kujudega. Konteinereid kasutatakse kauba transportimiseks rongidel, laevadel ja veoautodel. thumb|350px|Konteinermaja Konteinermajad on populaarsed, kuna on soodsama hinnaga kui tellismajad. Samuti on need loodussõbralikud, kuna toimub taaskasutus ning väheneb vajadus toota tsementi ja teisi materjale. Üks suurim eelis konteinermajadel on see, et need saab valmis ehitada tehases ja paika tõsta kohapeal. thumb|350px|12- meetrine konteiner
thumb|350px|Hoone plaan
Kasutus
Konteineritel põhinevate hoonete kasutus on väga lai ja need sobivad igaks otstarbeks.
Punapargi paisjärv
Punapargi paisjärv on järv Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa alevikus. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 959 m.
Kyle Connor
Kyle David Connor (sündinud 9. detsembril 1996 Clinton Township'is Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets ründajana vasakäärel.
Aastatel 2012–2015 mängis ta United States Hockey League'i klubis Youngstown Phantoms.
Hooajal 2015–16	mängis ta Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas. Ta oli sel hooajal ülikooliliigas suurim väravakütt (35 väravat) ja resultatiivseim mängija (71 punkti). Samal hooajal valiti ta USA ülikooliliiga hooaja kõige väärtuslikumaks uustulnukaks.
2014. aastal tuli Connor USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht.
Saarde Sillaotsa järv
Saarde Sillaotsa järv (ka Sillaotsa järv, Sillaotsa paisjärv) on järv Pärnu maakonnas Saarde vallas Saarde külas. Veekogu pindala on 4,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1380 m.
Oreocryptophis
Klassifikatsioon
Perekonda Oreocryptophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Oreocryptophis porphyraceus seisuga 07.09.2014.
Talinigerik
Talinigerik (Tubaria furfuracea) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Tõlla järv
Tõlla järv (ka Tõlla paisjärv) on järv Pärnu maakonnas Saarde vallas Tõlla külas. Veekogu pindala on 4,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2172 m.
Osterheide
Osterheide on inkorporeerimata ala Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Ala pindala on 177,99 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1961 inimest.
Ala halduskeskus on Oerbke küla; teised külad on Ostenholz ja Wense. Osterheide ja Lohheide alad moodustavad Bergen-Hohne polügooni.
Ajalugu
1935. aastal rajas Saksa relvajõud, Wehrmacht, Bergeni ja Fallingbosteli vahele Bergeni polügooni. Kokku evakueeriti 24 küla ja nende elanikud paigutati ümber. 1938. aastal loodi polügooni haldamiseks Bergeni ala maaomand (Gutsbezirk Platz Bergen) ja see allutati Fallingbosteli kreisile. 1945. aastal jaotati Gutsbezirk kaheks eraldi alaks, Osterheide ja Lohheide. Osterheide jäi Fallingbosteli kreisi osaks, samas Lohheide allutati taas Celle kreisile. Täna hõlmab Osterheide NATO Bergen-Hohne tulistamisala Heidekreisi kreisis, mis loodi 1958. aastal.
Õiguslik staatus
Alam-Saksi omavalitsusmäärustiku (NGO) § 16 järgi reguleerib inkorporeerimata või vallaväliste alade haldamist määrus. Selle määruse kehtiv versioon anti välja 4. detsembril 1996. See sätestab, et "avalike teenuste osutamise eest selles tegevusvaldkonnas vastutab maaomanik", mis Lohheide ja Osterheide puhul on föderaalvalitsus. Inkorporeerimata ala põhiseadus erineb valla omast. Selle vahendid on piirkonna peainspektor (Bezirksvorsteher) ja elanike valitud esindajate nõukogu. Linnapea pakuvad välja maaomanikud ja siis volikogu valib selle. Elanike osalusõigused piirduvad esindajate valimisega, samuti võimalusega esitada küsimusi ja kuulata nõukogu avalikke menetlusi.
Kultuurimälestised ja huvipaigad
thumb|Tundmatute sõdurite kalmistu Oerbkes thumb|Ostenholz
Kultuurimälestiste ja huvipaikade hulgas on:
Hargla kalmistu
pisi|Hargla kalmistu (august 2012) Hargla kalmistu on kalmistu Valga maakonnas Valga vallas Hargla külas Võru–Mõniste–Valga maantee ääres.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Samuti on kultuurimälestiseks arvatud kalmistul paiknev 1781. aastal püstitatud kabel. Lisaks on seal kaks kunstimälestist – kabeli sepistatud tuulelipp ja kabeli uks.
Kalmistu võtab enda alla 4,59 ha.
Hargla kalmistu kabel
Hargla hauakabel on tagasihoidliku arhitektuurilise lahendusega. Kabeli maapealne osa on neljakandiline telliskiviehitis, mille kõik küljed on 5,2 meetrit pikad. Hoone seinad on krohvitud ja lubjatud, kivikatuse harjal seisab rauast inglikujukesega rist. Seinte ülaosas on ruumi siemusse ulatuvad ristikujulised avad, fassaadil need puuduvad. Valga-Võru maantee poolse seina keskel asub mitmekordsetest laudadest kahe poolega kaarjas uks. Ukse kohal olevasse kaarpuusse on ehitaja lõiganud aastaarvu 1781. Selle järgi teataksegi kabeli vanust. Arhitektuuri ja põhiplaani alusel võib arvata, et Hargla hauakabeli ja Valgas saksa surnuaial puhkava endise Valga linnapea Ernst Bernhard von Witte (suri 1781) hauakabeli on ehitanud sama ehitusinsener. Muid ehitamise üksikasju ei teata.
Väike erakabel on omapärane aadliperekonna ja sellele lähedaste inimeste elukroonika. Kirstudes lebavad muumiad. Hauakabelis puhkab Laanemetsa mõisa omanik Vene kindralmajor Gotthard Wilhelm von Wassermann, temast paremal on tema kälimehe, endise Taheva mõisa omaniku von Riekoffi põrm. Nende jalgade juures, sarkadega risti, puhkab lihtsas puukirstus kindraliproua. Tema kõrval nurgas asub tundmatu meesterahva põrm. Hauakambri vasakpoolse seina äärde von Riekoffi muumiaga risti on paigutatud kindrali ema kirst. Kabeli lõunapoolse seina ääres asuvad naise ja kahe lapse sargad. Naine võis olla nende laste hoidja. Laste ja lapsehoidja surma põhjuseks arvatakse olevat mingi epideemia. Pärast kabeli valmimist 1781. aastal maeti sinna esimesena kindrali ema.
Jõhvi kalmistu
pisi|Jõhvi kalmistu (november 2012) Jõhvi kalmistu on kalmistu Ida-Virumaal Jõhvi linnas, Rakvere tänav 41A. Ajalooliselt jäi kalmistu Jõhvi kihelkonda.
Kalmistu vana kabel
Kalmistul asub kabel, mis on arvele võetud kultuurimälestisena nr 13869.
Vanavanemate päev
Vanavanemate päev on eesti riiklik tähtpäev, mida tähistatakse septembri teisel pühapäeval.
21. jaanuaril 2010 võttis Riigikogu 81 poolthäälega vastu otsuse lisada vanavanemate päev riiklike tähtpäevade hulka. Vanavanemate päeva tähistatakse septembrikuu teisel pühapäeval ja eelnõu algataja valis selle päeva põhjusel, et ka emade- ja isadepäeva tähistatakse just kuu teisel pühapäeval. Seadusemuudatus sai teoks kodanikualgatuse korras ja eelnõu "Pühade ja tähtpäevade seaduse" muutmiseks esitas Erakond Eestimaa Rohelised fraktsioonile Kanal 2 reporter Heiki Valner. Vanavanemate päeva eesmärgiks on tänada ning avaldada austust vanavanematele laste ja lastelaste kasvatamise, jagatud hoole ning armastuse eest. Tähtpäev aitab lastel saada teadlikumaks sellest, millist tugevust, teadmisi ja elutarkust vanavanemad pakkuda suudavad ning tihendaks eri põlvkondade vahelist suhtlemist. Tähtpäev on asjakohane austusavaldus ka riigi poolt ning võimaldab avalikult näidata vanavanemate tähtsust eelkõige perekonna, aga ka ühiskonna jaoks tervikuna.
Vanavanemate päeva tähistatakse ka mujal maailmas. Nii näiteks seadustas president Jimmy Carter 1979. aastal oma allkirjaga vanavanemate päeva rahvuspühana Ameerika Ühendriikides. Ameeriklased tähistavad vanavanemate päeva tööpühale (Labor Day, tähistatakse septembri esimesel esmaspäeval) järgneval esimesel pühapäeval ehk tavaliselt samal päeval, mil eestlased. Vanavanemate päeva tähistatakse kas riikliku tähtpäevana või rahvuspühana ka Kanadas, Prantsusmaal, Itaalias, Poolas, Inglismaal. Kõik riigid tähistavad seda päeva erinevatel kalendrikuudel. Kui Eestis on tegemist ilmaliku tähtpäevaga, siis Poolas on vanavanemate päev seotud katoliku kiriku usupühaga.
Betelgeuse
pisi|Betelgeuse asukoht Orioni tähtkujus (näidatud roosa noolega) Betelgeuse (tuntud ka kui Alpha Orionis ) on Orioni tähtkujus asuv täht, mis on heleduselt teine täht Orioni tähtkujus ja üheksas tähistaevas. See on poolkorrapärane muutlik täht, mille näiv tähesuurus on 0,2 kuni 1,2, millega Betelgeuse on esimese suurusjärgu tähedest suurim muutuja. Betelgeuse oleks tähistaeva heledaim täht, kui inimsilm suudaks näha valguse kõiki lainepikkusi.
Rethemi ühisvald
thumb|Ühisvalla asend Heidekreisi kreisis
Selle pindala on 108,67 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4551 inimest. Selle keskus on Rethem.
Rethemi ühisvald koosneb järgmistest valdadest:
Orgaanilised pooljuhid
Orgaanilised pooljuhid on pooljuhi omadustega orgaanilised materjalid. Juhtivad võivad olla nii üksikud molekulid, oligomeerid kui polümeerid. Et polümeerid elektrit juhiksid, peavad elektronid saama vabalt liikuda, s.t olema nõrgalt seotud konkreetsete aatomitega. Sellist olukorda võimaldavad saavutada konjugeerunud sidemed.
Niisuguste ainete hulka kuuluvad näiteks polüatsetüleen, polü(p-fenüleenvinüleen) (PPV) ja rubreen. Orgaaniliste polümeeride elektrijuhtivust saab mõjutada dopeerimisega.
Orgaanilisi polümeere kasutatakse valgusdioodides (OLED), päikesepaneelides, pinnakatetes jm rakendustes.
Ajalugu
20. sajandi keskel leiutatud transistori tulekuga hakkasid pooljuhid germaanium ja räni elektroonikas domineerima seni kasutatud metallide üle. Samal ajal toimus areng elektrovaakumseadiseid (elektronlampi, elektronkiiretoru) kasutavast elektroonikast pooljuhtseadistele (diood, transistor). Tänu sellele muutusele on pooljuhttehnoloogia jõudnud kõikjal inimeste igapäevaellu. 21. sajandi alguses hakkas hoogsalt arenema ka orgaaniliste pooljuhtide tehnoloogia. Orgaaniliste pooljuhtide uurimine algas juba 20. sajandi alguses, kui uuriti antratseenkristallide fotojuhtivust. Tegu oli orgaaniliste pooljuhtide prototüübiga. Siiski ei suudetud neis rakendustes saavutada kuigi suurt voolutihedust, valguse genereerimist ega seadise stabiilsust. Põhilisteks probleemideks olid kõrge tööpinge vajadus, mis tulenes kristalli paksusest (mõni mikromeeter kuni mõni millimeeter), suutmatusest kristalle suuremates kogustes valmistada ning ebaefektiivsetest kontaktidest.
1970ndatel edukalt sünteesitud ja dopeeritud konjugeeritud polümeerid tähistasid uue orgaaniliste polümeeride klassi sündi. Selle eest saadi 2000. aastal ka Nobeli keemiaauhinna. Koos orgaaniliste fotojuhtidega (molekulaarselt dopeeritud polümeerid) olid need juhtivpolümeerid esimesed juhtivad pinnakatted orgaanilistest materjalidest. Huvi mittedopeeritud orgaaniliste pooljuhtide vastu elavnes 1980ndatel. Põhjuseks oli efektiivse orgaanilist p- ja n-juhtivate materjalide liitekohta omava fotoelemendi demonstratsioon. Lisaks ajendas uurimistööd ka esimese konjugeeritud polümeeridest ja oligomeeridest valmistatud õhukese kiletransistori valmistamine. Peapõhjuseks oli aga kõrge efektiivsusega molekulaarkiledest ja konjugeeritud polümeeridest elektroluminestsentsdioodide esitlemine.
Tänapäeval on OLEDide tehnoloogia kiiresti arenemas ning neile on lisandunud ka orgaanilised väljatransistorid (OFET).
Materjalid
Orgaanilised pooljuhid jagunevad kahte gruppi: väikese molekulmassiga materjalid ja polümeerid. Mõlemal on sarnased pz-orbitaalidest moodustunud konjugeeritud π-elektronsüsteemid. Võrreldes σ-sidemetega, mis hoiavad suuremalt jaolt molekuli koos, on π-sidemed palju nõrgemad. Selle tõttu toimuvad madalaimad elektronergastused konjugeeritud molekulides π-π*-siiretes. Keelutsoon jääb tüüpiliselt 1,5 ja 3 eV vahele, mille juures on võimalik valguse kiirgumine ja neeldumiseni nähtavas spektris. Keelutsooni suurust saab juhtida konjugeeritusega.
Taoliste molekulide keemiline manipuleerimine loob mitmeid võimalusi, et mõjutada orgaaniliste pooljuhtmaterjalide optoelektroonilisi omadusi.
Oluline erinevus eelmainitud kahe klassi vahel seisneb nendest õhukeste kilede valmistamise tehnoloogias. Väikeseid molekule sadestatakse pinnale gaasifaasist sublimatsiooni või aurustamise teel. Konjugeeritud molekulidest valmistatakse kilesid aga lahusest vurrkatmise või printimistehnikatega.
pisi|center|450px| Näited orgaaniliste pooljuhtide struktuuridest
Põhilised omadused
Orgaaniliste pooljuhtide ehitus on anorgaaniliste pooljuhtide omast fundamentaalselt erinev. Orgaaniliste molekulaarkristallide vahel mõjuvad van der Waalsi jõud. Selle tõttu on jõud orgaaniliste kristallide vahel palju nõrgemad kui kovalentseid jõude omavates, Si- või GaAs-kristallides. Sellest tuleneb näiteks orgaaniliste pooljuhtide väiksem kõvadus ja madalam sulamistemperatuur. Vast kõige tähtsam erinevus seisneb aga elektroonsete lainefunktsioonide nõrgemas delokaliseerumises, millel on otsene mõju optilistele ja laengusidestusomadustele.
Optilised omadused
Tänu nõrgale elektroonsele delokalisatsioonile, on orgaanilised pooljuhid anorgaanilistest pooljuhtidest erinevad kahel viisil. Orgaanilistes pooljuhtides esinevad kindlalt piiritletud spinnolekud (singlet ja triplet) nagu eraldiseisvates molekulides. See avaldab olulist mõju nende materjalide fotofüüsikale, ent seab ka piirangu OLEDide elektroluminestsentsi kvantefektiivsusele.
Teine tähtis orgaaniliste pooljuhtide omadus on see, et optilised eksitonid on harilikult lokaliseeritud ühte molekuli ja seega omavad seoseenergiat tüüpiliselt 0,5 ja 1 eV vahel. Seega tuleb fotoelementides see energia ületada enne positiivse ja negatiivse laengukandjate iseseisva paari tekitamist.
Laengukandjate transport
Rääkides laengukandjate liikumisest orgaanilistes pooljuhtides, tuleb arvesse võtta, et kirjeldatakse ioonseid molekulaarolekuid. Seega augu tekitamiseks, peab elektron olema eemaldatud neutraalsest molekulist M, et tekitada radikaalkatioon M+. See auk (defektelektron) saab liikuda ühelt molekulilt teisele.
Laengukandjate liikuvus sõltub suuresti orgaaniliste pooljuhtide puhtusastmest. Seetõttu pööratakse nende materjalide valmistamisel suurt tähelepanu ettevalmistusele ja kasvutingimustele.
OLED
OLED on valgusdiood, milles valgust kiirgab orgaanilise pooljuhi kiht. Orgaanilisi pooljuhte kasutatakse OLEDi katoodi ja anoodi vahelises kihis. Algupärased OLEDid kasutasid elektroodide vahel vaid ühte orgaanilise pooljuhi kihti. Efektiivsuse parandamiseks hakati kasutama mitut kihti. Praegusaegsetes OLEDides on elektroodide vahel kaks kihti: juhtiv ja kiirgav kiht. Harilikult on vähemalt üks elektroodidest läbipaistev.
pisi|center|350px|Kahekihilise OLEDi skeem: 1 – katood, 2 – kiirgav kiht, 3 – kiirguse eraldumine, 4 – juhtiv kiht, 5 – anood
Orgaaniline väljatransistor
Orgaaniline väljatransistor (OFET) on väljatransistor, mille kanalis on orgaaniline juhtiv materjal. Harilikult valmistatakse niisuguseid transistore kas väikestest molekulidest vaakumaurustamisega, väikestest molekulidest ja polümeeridest lahuse vormi viimisega või õhukese monokristallilise kihi kandmisega alusele.
pisi|center|400px|OFETi ehitus
Malle Laan
Malle Laan (9. aprill 1950 Jõhvi – 4. märts 2021) oli eesti arhitekt.
Pärast Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi lõpetamist 1969. aastal asus ta riikliku suunamisega tööle projekteerimisinstituuti Eesti Maaehitusprojekt ehitustehnikuna.
1972. aasta oktoobris suundus Laan S. M. Kirovi-nimelise kalurikolhoosi projekteerimisbüroosse, kus töötas vanemtehnikuna aastani 1981. Pärast Tallinna Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri eriala lõpetamist õhtuses teaduskonnas töötas ta samas edasi arhitektina. Karjäär büroos kestis asutuse likvideerimiseni 1992. aastal.
1992. aastal asutas ta koos arhitekt Maris Remiga Arhitektibüroo LAAN & REMI. Nende ühistööna on valminud Vasalemma ambulatoorium, Vasalemma haldushoone rekonstruktsioon (1995) ja ööklubi Othello Mustamäel (1995). Koos peeti bürood 26 aastat.
Malle Laan on loonud palju eri stiilis eramuid ja kortermaju, kus esikohal on sisu ja elamisväärsus ning alles seejärel vorm. Laan ei ole projekteerinud ühtegi hoonet nii, et sellest kujuneks temanimeline arhitektuurne monument. Ta on projekteerinud suuri villasid, näiteks Villa Merileid (1437 m², 2009) või Vabaduse pst 23 asuva elamu rekonstruktsioon (1997). Tema üks olulisemaid töid on korterelamu-büroohoone Novira Plaza aadressil Tartu mnt 25 (2006–2015, koostöös arhitektuuribürooga JVR ja stuudioga Truus).
Malle Laan oli muu hulgas ka juugendstiili asjatundja. Selle suurepäraseks näiteks on Kissa häärberi rekonstruktsioon Abja-Vanamõisa külas Viljandimaal (2011–2018).
1992. aastast kuulus ta Eesti Arhitektide Liidu ridadesse.
Neuberg an der Mürz
Neuberg an der Mürz on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
Neuberg asub Mürzi ülemises orus Schneealpe jalamil Mürzzuschlagist loodes.
thumb|tühi|Põhjavaade Neubergile
Pavlo Muravskõi muuseum
pisi|Pavlo Muravskij muuseum Pavlo Muravskõi muuseum on Ukrainas Vinnõtsja oblastis Dmõtraškivka külas asuv muuseum, mis avati 21. novembril 2009.
Muuseum on loodud Ukraina dirigendi Pavlo Muravskõi auks, kes selles majas sündis ja lapsepõlve veetis.
Ultramariinpunane
Ultramariinpunane ehk ultramariinroosa on tehislik anorgaaniline värvipigment Na6Al6Si6O24S4, värvuselt keskmisest heledast sinakasroosast kuni tumeda lillakasroosani, mis on võrreldav kanarbikulilla või vanaroosaga.
Värvainete indeksis on ultramariinpunase tähised PR259 (Pigment Red 259) ja 77007, CAS-number on CAS 12769-96-9.
Saamine
Pigmenti saadakse ultramariinvioleti kuumutamisel vesinikkloriidhappe aurudes 200 °C juures nelja tunni kestel või lämmastikhappe aurudes veel kõrgemal temperatuuril. Selles pigmendis on naatrium veel enam redutseerunud kui ultramariinvioletis.
Omadused
Pigment on valguskindel, sobib enamiku muldvärvidega, kuid mitte vase- ja pliiühenditega. Katvus ja värviandvus on märkimisväärselt paremad kui koobaltvioletil, kuid värvitoon pole nii särav kui viimatinimetatul. Tuhmub hapete toimel, välistingimustes tundlik happevihmade suhtes. Ei soovitata kasutamiseks freskomaalis ja lubivärvides, kuid kasutatakse kips- ja savikrohvides sisetöödel. Mooniõliga segatult kasutatakse seda õlivärvides, vähem muu sideainega värvides.
Schwarmstedti ühisvald
Schwarmstedt on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Selle pindala on 140,97 km². 31. detsembril 2017 elas seal 12 826 inimest. Selle keskus on Schwarmstedt.
Samtgemeinde Schwarmstedt koosneb järgmistest valdadest:
Kakiemon
pisi pisi Kakiemon (jaapani 柿右衛門) on Jaapani portselani stiil, mida iseloomustab glasuuripealne maal, mistõttu kutsutakse seda ka "emailkeraamikaks."
Algselt toodetud Arita ümbruse tehastes. Oli populaarne aastatel 1603–1867.
Sellel stiilil on palju ühist Hiina "Famille Verte" stiiliga.
Avatud vormidel kasutatud piimvalget glasuuripinda (nigoshide) ei kasutatud kinniste anumate nagu vaaside ja teepottide ega ka kujude jaoks.
Selline õhkõrn stiil oli populaarne ajal, mil Hiina keraamika import oli häiritud või peatunud.
Halliste (perekonnanimi)
Halliste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Halliste perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Haller, Holtsmeyer, Neiman ja Oltsmeier. Kaarel Halliste palvel kanti Halliste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 57 all (Siseministeeriumi teadaanne 5. aprillist 1935).
Valgeraba laugas
Valgeraba laugas on järv Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Sandra külas. Veekogu pindala on 0,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 816 m. Järves on üks saar.
Super Mario
pisi "Super Mario" (jaapani keeles: スーパーマリオ Hepburn: Sūpā Mario) on Jaapani firma Nintendo toodetud ja levitatud platvormer-mängude sari. Sarja peategelaseks on Mario, kelle lõi üks Nintendo mängudisaineritest Shigeru Miyamoto aastal 1981 mängu "Donkey Kong" raames nime all Jumpman. 1983. aasta mängus "Mario Bros." on ta Itaalia-Ameerika päritolu torumehe rollis koos oma venna Luigiga, kuid nimi Super Mario tuleb 1985. aasta mängust "Super Mario Bros.", mis andis tegelasele palju laialdasema kuulsuse. Algusest peale on sarja mängud ilmunud eksklusiivselt vaid Nintendo mängukonsoolidele, nagu ka kõik muud Nintendo enda arendatud mängud.
Mario on ilmunud enam kui 200 mängus tema loomisest saati ning "Super Mario" on maailma müüduim mängusari. "Super Mario" sarja kõrval ilmub tegelane Mario ka muudes mängusarjades, näiteks peategelasena sarjades "Mario Kart" ja "Paper Mario" ning kõrvaltegelasena sarjas "Super Smash Bros.". Neis sarjades on kasutatud üldse palju "Super Mario" tegelasi, objekte, teemasid, välisilmet ja mehaanikat.
"Super Mario" mängudes juhib mängija Mariot läbi väljamõeldud Mushroom Kingdomi (otsetõlkes 'Seente kuningriigi'), tihti esineb Mario koos oma venna Luigiga. Peaaegu igas mängus on vaenulik Bowser röövinud ära printsess Peachi ning Mario eesmärk on läbida kuningriik, Bowser alistada ja printsess päästa. Miyamoto juhtimisel välditakse sarja sügavamat või keerulisemat taustalugu kirjutamast, et hoida mängude süžeeline pool võimalikult õhuke, kuigi näiteks "Paper Mario" mängusari on teistest rohkem jutustavam.
Eduard Berendts
pisi|Eduard Berendts Eduard Berendts (21. detsember 1860 Peterburi – 4. august 1930 Tallinn), jurist ja ökonomist, Venemaa Keisririigi senaator.
Eduard Berendts maeti 7. augustil 1930 Kopli kalmistule.
Ohukotsu vald
Ohukotsu vald (saksa keeles Odenwald) oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Vardi vallaga.
Hangelaid
Hangelaid on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Hangelaid perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Hacker ja Hakker. Gottfried-Hugo-Vilhelm Hangelaiu palvel kanti Hangelaid perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 45 all.
Voldemar Reiter
Voldemar Reiter (21. jaanuar 1950 Tõrva – 4. aprill 1993 Tallinn) oli eesti ehtekunstnik ja karikaturist.
Elulugu
Tema esimene karikatuur ilmus ajalehes Õhtuleht 1980. aastal. Tema karikatuure on avaldatud veel väljaannetes Noorte Hääl, Sirp ja Vasar, Pikker ning mitmes rahvusvahelise näituse kataloogis, näiteks "Võitjate üle ei naerda!", "Mis siin naerda on?" ja Baltimaade karikatuurinäituste kataloogis "Homo sapiens" (Vilnius, 1981 ja 1984). Ta osales karikatuurinäitustel Leningradis (1981), Havannas (1981), Gabrovos (1981, 1983, 1985), Anconas (1981, 1983, 1985, 1989) ja Tokyos (1983, 1985).
Voldemar Reiter on maetud Metsakalmistule.
Mälestuse jäädvustamine
2007. aastal toimus Voldemar Reiteri nimeline laste joonistusvõistlus Mäetagusel.
Margot Honecker
Margot Honecker oli pärit kingsepa perekonnast. Tema vanemad kuulusid Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Margoti isa Gotthard Feist oli 1930. aastatel kommunistliku tegevuse eest korduvalt vahistatud ning viibis aastatel 1937–1939 Buchenwaldi koonduslaagris.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Margot Feist kaubandust ja töötas telefonistina. Aastatel 1938–1945 kuulus ta Saksa Tütarlaste Liitu. 1945. aastal astus Margot Feist Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis pärast sotsiaaldemokraatide sundliitmist 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. 1946. aastal töötas ta esialgu Vaba Saksa Ametiühinguliidu Saksi-Anhaldi piirkonna juhatuses stenotüpistina. Samal aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu, mille kesknõukogu sekretäriks sai ta 1948. aastal. Samuti oli ta alates 1948. aastast Ernst Thälmanni nimelise Pioneeriorganisatsiooni esimees. 1950–1954 oli Margot Feist Rahvakoja (parlamendi) liige. 1950. aastal sai ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks.
1950. aastate algul tutvus Margot Feist endast 15 aastat vanema ja abielus Erich Honeckeriga. 1. detsembril 1952 sündis neil tütar Sonja. Erich Honecker lahutas 1953. aastal abielu Edith Baumanniga ja samal aastal abiellus Margot Feistiga.
1955–1958 juhatas Margot Honecker Saksa DV Haridusministeeriumi õpetajahariduse osakonda. 1958. aastal sai ta Saksa DV haridusministri asetäitjaks ja 1963. aastal haridusministriks. Selles ametis oli ta kuni 1989. aasta novembri alguseni. 1963. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Aastatel 1967–1990 oli ta taas Rahvakoja liige. 4. veebruaril 1990 astus ta vabatahtlikult Demokraatliku Sotsialismi Parteist (Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei järglasorganisatsioonist) välja.
Kihnu kalmistu
pisi|Kihnu kalmistu (september 2013) Kihnu kalmistu on kalmistu Kihnu saarel Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Sääre külas Kihnu vallas Pärnu maakonnas.
Margot Honecker
1991. aasta märtsis lendas Margot Honecker koos Erich Honeckeriga Nõukogude lennukiga Moskvasse, et vältida Erich Honeckeri arreteerimist. 1991. aasta augustisündmuste järel põgenesid nad Tšiili saatkonda, et vältida Saksamaale väljaandmist. Erich Honecker anti 1992. aasta juulis Saksamaale välja, Margot Honecker kolis Tšiilisse oma tütre Sonja Yáñez Betancourti juurde. 1993. aasta jaanuaris vabastati Erich Honecker vahi alt ja ka tema asus elama Tšiilisse oma tütre juurde.
Kihnu kalmistu
Kalmistule maetuid
Kalmistul on muu hulgas 1992. aastal ümber maetud Kihnu Jõnni haud.
Margot Honecker
2000. aastal avaldas Tšiili Kommunistliku Partei endine peasekretär Luis Corvalán raamatu "La otra Alemania, la RDA : conversaciones con Margot Honecker" ("Teine Saksamaa, SDV : vestlused Margot Honeckeriga").
Elu lõpuperioodil elas Margot Honecker Santiago eeslinnas La Reinas oma lapselapse majas.
Demba Savage
pisi|Demba Savage [[HJK-i särgis (2017)]] Demba Savage (sündinud 17. juunil 1988 Banjulis) on Gambia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis FC Honka.
Ta alustas klubikarjääri Gambia klubis Gambia Ports Authority FC. Hooajal 2003–04 lõi ta 12 väravaga Gambia kõrgliiga suurim väravakütt.
2005. aastal siirdus ta Soome, liitudes Soome esiliiga klubiga Kokkolan Palloveikot. 2008. aasta augustis liitus ta esmakordselt Honkaga. Aastatel 2012−2015 mängis ta Soome kõrgliigas HJK-i koosseisus. Aastatel 2011–2014 lõi ta igal hooajal Soome kõrgliigas vähemalt 11 väravat ja kõige enam 2011. aastal (15 väravat). 2016. aastal mängis Savage Rootsi kõrgliiga klubis BK Häcken, kuid naasis aasta hiljem HJK-i. Ta on HJK-iga tulnud neli korda Soome meistriks ja võitnud kaks korda karika.
Hooaja 2017−2018 teises pooles mängis Savage Türgi esiliiga klubis Erzurumspor, lüües 12 liigamänguga kaks väravat. Pärast seda naasis ta Soome, sõlmides lepingu Honkaga.
Gambia jalgpallikoondises debüteeris ta 2008. aastal.
Tambet Pikkor
Tambet Pikkor (sündinud 17. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti kahevõistleja.
Paul Chervet
Paul Chervet (20. oktoober 1941 Bern – 16. juuli 2015) oli Šveitsi poksija.
Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister - kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1959 ja 1960 ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1961 ja 1962.
Chervet osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Chervet osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Sivkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Chervet poksis maist 1962 kuni maini 1968 elukutselisena. Ta osales kokku 29 kohtumisel ning võitis neist 25 (neist 8 nokaudiga), kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Isiklikku
Paul Chervet' vanem vend Ernest, nooremad vennad Fritz ning Walter (ja tema poeg Alain) on samuti tuntud Šveitsi poksijad.
Sergi Popko
Sergi Popko (Сергій Миколайович Попко, sündinud 13. veebruaril 1961 Kiievis) on Ukraina sõjaväelane.
Tomas Ražanauskas
Aastatel 1997–1999 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora. Lisaks mängis ta väljaspool Leedut veel Venemaa klubides Moskva Torpedo ja Naberežnõje Tšelnõ FK KAMAZ, Šveitsi klubis Servette FC, Rootsi klubides Malmö FF ja Trelleborgs FF, Norra klubides SK Brann ja Pors Grenland, Kreeka klubis Akratitos F.C., Küprose klubis Anorthosis Famagusta FC ning Aserbaidžaani klubis Bakuu İnter.
Ta kuulus Leedu jalgpallikoondisse koondisse aastatel 1995–2011.
Pavlo Muravskõi
pisi|Pavlo Muravskõi 2011. aastal Pavlo Muravskõi (ukraina keeles Павло Іванович Муравський; 30. juulil 1914 Dmõtraškivka – 6. oktoober 2014) oli ukraina dirigent ja professor Tšaikovski Riiklikus Muusikaakadeemias.
Ta on pälvinud kõrgeid autasusid, sealhulgas ka Ukraina kangelase aunimetuse ning Tarass Ševtšenko nimelise riikliku auhinna, mis on Ukraina kõrgeim kunsti ja kultuuri valdkonnas antav autasu.
2009. aastal avati tema sünnikohas Pavlo Muravskõi muuseum ja alates 2010. aastast toimub Dmõtraškivka koorimuusika festival.
Błonie
Błonie on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Lääne-Varssavi maakonnas, Błonie valla halduskeskus. Błonie asub Varssavi kesklinnast umbes 25 km lääne pool.
Błoniet on ürikutes esmamainitud 1257. aastal, linnaõigused sai 1338. aastal.
Molėtai rajoon
Molėtai rajoon (leedu Molėtų rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Utena maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1368 km². 2017. aasta seisuga elas seal 18 444 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1965. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Alanta, Balninkai, Čiulėnai, Dubingiai, Giedraičiai, Inturkė, Joniškise, Luokesa, Mindūnai, Suginčiai ja Videniškiai vald. Eraldi üksuse moodustab veel Molėtai linn, mis ühegi valla koosseisu ei kuulu.
pisi|tühi|Molėtai rajooni omavalitsused
Halduskeskus on Molėtai linn. Teised tähtsamad asulad on Alanta, Balninkai, Dubingiai, Giedraičiai ja Joniškise alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 90% leedulased, 2,52% venelased, 6,34% poolakad, 0,22% valgevenelased, 0,11% ukrainlased, 0,068% sakslased ja 0,77% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on Virinta ja Siesartis. Rajoonis on 231 järve, neist suuremad on Siesartise järv, Aisetas, Alaušai, Stirniai, Galuonai, Arinas, Asveja, Bebrusai, Dūriai, Galuonis, Išnarai, Baltieji Lakajai, Juodieji Lakajai, Pravalas, Virintai ja Kertuojai. Rajoon jääb Aukštaičia kõrgustikule. Kõrgeim koht asub Kojeliškiai küla juures (228 m).
Rajooni territooriumile jäävad osaliselt Asveja regionaalpark ja Labanorase regionaalpark.
Sirje-Mall Reitav
Sirje-Mall Reitav (26. septembril 1941 Tartus – 13. septembril 2008 Tallinnas) oli eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik
Sirje-Mall Reitav õppis aastatel 1956–1961 Tartu Kunstikoolis maali ning aastatel 1962–1967 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis tekstiili.
Isiklikku
Tema abikaasa oli graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko.
Liikmesus
Sirje-Mall Reitav kuulus aastast 1988 Eesti Kunstnike Liitu, aastast 1989 Eesti Disainerite Liitu ning 1993. aastast Eesti Tekstiilikunstnike Liitu.
Harilo
Harilo on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Harilo perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Hübner, Huebner ja Uebner. Osvald Harilo palvel kanti Harilo perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 254 all (Siseministeeriumi teadaanne 14. juulist 1936).
Blanckenhagen
Blanckenhagen (ka Blankenhagen) on Pommerist pärit Liivimaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Pommeris on 1576. aastal mainitud Swinemünde pastor Petrus Blankenhagenit (suri 1576). Suguvõsa Liivimaa liini rajas Simon Blanckenhagen (suri enne 1624), keda mainitakse 1588. aastal Pärnu eesti koguduse pastorina. Tema järeltulijad olid Eestimaal vaimulikud ja kaupmehed. XVIII sajandi keskpaiku siirdus Peter Heinrich Blanckenhagen (1723−1794) Tallinnast Riiga, kus ta asutas kaubamaja. Ta oli Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi asutaja. Tänutäheks võeti tema 1794. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli omandanud järeltulijad 1795. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Edaspidi olid Blanckenhagenid peamiselt mõisaomanikest põllumehed. Peter Heinrichi noorem vend Simon Johann Blanckenhagen (1725−maeti 1790) siirdus elama Hollandisse Amsterdami; tema liin oli alles veel XX sajandi alguses.
Hastingsi maleturniir
Hastingsi maleturniir, ka Hastingsi jõuluturniir, (inglise keeles Hastings International Chess Congress) on iga-aastane rahvusvaheline maleturniir Inglismaa merekuurordis Hastingsis, mida traditsiooniliselt korraldatakse igal aastavahetusel (algab detsembris ja lõpeb jaanuaris).
Hastingsi turniire peetakse alates 1920. aastast. Mängitakse tavaliselt ringsüsteemis, osavõtjaid tavaliselt 10–16.
Hastingsi turniiridel on mänginud kõik (väljaarvatud Robert Fischer) Garri Kasparovi eelsed maailmameistrid (Wilhelm Steinitzist Anatoli Karpovini). Naiste maailmameistritest on turniirist osa võtnud Vera Menchik (parimaks tulemuseks jäi 5.–8. koha jagamine 1931/1932 aastavahetuse turniiril) ja Nona Gaphrindašvili (5. koht 1964/1965 aastavahetuse turniiril).
Paul Keres Hastingsis
pisi|150px|Hastingsi turniiri kolmel korral võitnud [[Paul Keres]] Paul Keres mängis esimest korda Hastingsis 1937/1938 aastavahetusel (jagas 2.–3. kohta edestades Reuben Fine'i ja Salo Flohri). Pärast sõda pääses ta Hastingsisse mängima juba kui Nõukogude Liidu maletaja. 1954/1955 aastavahetusel jagas ta seal esikohta Vassili Smõsloviga, 1957/1958 aastavahetusel tuli ainuvõitjaks (teiseks jäi Svetozar Gligorić). Ka 1964/1965 aastavahetusel sai Keres kindla turniirivõidu (tegi vaid kaks viiki, ülejäänud partiid võitis).
Leedu maletajad Hastingsis
Hastingsis on mänginud Leedu maletajad. 1937/1938 aastavahetusel sai Vladas Mikėnas turniiril 6. koha (osavõtjaid oli 10). 1996/1997 aastavahetusel jagas esikohta Eduardas Rozentalis ja 2018/2019 aastavahetusel Šarūnas Šulskis.
Hastingsi turniiri võitjaid
pisi|150px|Hastingsi turniiri kolmel korral võitnud [[Max Euwe]] pisi|150px|1955/1956 Hastingsi turniiri kaasvõitja [[Friðrik Ólafsson]] pisi|150px|Hastingsi turniiri kahel korral võitnud [[Nigel Short]] pisi|150px|[[Judit Polgár, ainsana naistest Hastingsi turniiri kaasvõitja]]
Orthriophis
Orthriophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Orthriophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.
Välislingid
Molecular systematics and phylogeny of Old and New World ratsnakes, Elaphe auct., and related genera (Reptilia, Squamata, Colubridae), Russian Journal of Herpetology, 2002, 9. köide, nr 2, lk 105–124, veebiversioon (vaadatud 07.09.2014) (inglise keeles)
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Orthriophis seisuga 07.09.2014.
Bruno Cortez
2011. aasta hooajal mängis ta Botafogo de Futebol e Regatases ja valiti samal hooajal Brasiilia liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
Kassia Konstantinoopolist
pisi|Kassia kujutatuna [[ikoonil]] Kassia, ka Kassiana või Kassiani (kreeka keeles Κασσιανή [kasia'ni]; sündinud umbes 805–810, surnud enne 865) oli Bütsantsi iguumenja (egoumenissa), luuletaja, hümnikirjutaja ja helilooja. Tema neumades kirja pandud hümnid on ühed esimesed keskajast, mis on algsel kujul säilinud ja mida tänapäeva uurijad ning muusikud on võimelised üheselt tõlgendama.
Bruno Cortez
2013. aasta juulis läks ta laenule Portugali klubisse Benfica. Ta mängis klubi kuues kõrgliiga mängus.
Kassia Konstantinoopolist
Kassia on ainuke naine, kelle tekstid on võetud õigeusu kiriku liturgiatekstide hulka ja ta on üks kahest teadaolevast naisest, kes Bütsantsi riigis kirjutasid oma nime all (teine on Anna Komnena).
Bruno Cortez
2014. aasta hooajal mängis ta laenulepingu alusel Brasiilia kõrgliiga klubis Criciúma. Klubi jäi kõrgliigas viimaseks ja langes esiliigasse.
Kassia Konstantinoopolist
Kassia mälestuspäeva õigeusu kirikus tähistatakse 7. septembril.
Bruno Cortez
Aastatel 2015–2016 mängis ta laenulepingu alusel Jaapani kõrgliiga J1 League klubis Albirex Niigata.
Kassia Konstantinoopolist
Looming
Kassia loomingust on algsel kujul säilinud umbes 50 hümni ja 23 neist on lülitatud õigeusu kiriku liturgiatekstide korpusse. Laule võib olla rohkem, kuid autorsus pole sajaprotsendiliselt kindel. Osa tema kirjutatud tekstidest võivad leiduda ümber kirjutatuna teistes käsikirjades ja olla peetud teiste autorite või anonüümsete loojate loominguks. Tuntuim Kassia tekstidest on hümn, mida lauldakse Suure kolmapäeva hommikuteenistuse viimase salmstihhiirana ja mille tekst kujutab endast patustanud naise palvet.
Bruno Cortez
2017. aasta jaanuarist mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubis Grêmio.
Kassia Konstantinoopolist
Looming
Lisaks liturgilistele tekstidele on temalt säilinud 789 mitteliturgilist luuleteksti, enamasti lühivormid, epigrammid või aforismid.
Bruno Cortez
2022. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Brasiilia kõrgliigasse tõusnud Avaíga.
Ainsa korra mängis ta Brasiilia rahvuskoondises 14. septembril 2011 mängus Argentina vastu.
Ülde tiik
Ülde tiik on tehisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Ülde külas.
Tiigi pindala on 0,7 ha, kõrgus merepinnast 54 m ja kaldajoone pikkus 479 m. Tiik on paisutatud Ülessaare kraavile ning kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Aleksandr Nevzorov
pisi|Aleksandr Nevzorov (2014)
Aleksandr Nevzorov (vene keeles Александр Глебович Невзоров; sündinud 3. augustil 1958 Leningradis) on endine vene teleajakirjanik, Riigiduuma saadik, praegu publitsist.
Töötas aastatel 1983–1993 Leningradi Televisioonis, oli 1987–1993 populaarse telesaate "600 секунд" ("600 sekundit") saatejuht. 1991. aasta jaanuaris kajastas oma saadetes Leedu sündmusi suurriiklikest ja šovinistlikest seisukohadest lähtuvalt ning tegi sel teemal dokumentaalfilmi "Наши" ("Naši"/"Meie omad"). Oli – enda sõnade kohaselt – augustiputši korraldajate (GKTšP) pooldaja. Moodustas 1991. aasta sügisel liikumise Naši (mitte segi ajada Putini poliitikat toetava liikumisega Naši, mis asutati 2005. aastal)
On esinenud Vladimir Putini režiimi kritiseerijana.
3. juunil 2022 teatati, et Nevzorov sai Ukraina kodakondsuse.
Kägu
Kägu (Cuculus canorus) on kägulaste sugukonda käo perekonda kuuluv lind.
Teaduslikult kirjeldas kägu esimesena Linné 1758.
Kägu elab keskmiselt 10 ja maksimaalselt 40 aastat vanaks.
Käod on tuntud selle poolest, et nad munevad teiste lindude pesadesse.
Levila
Kägu on laia levilaga liik. Ta pesitseb Euraasias, sealhulgas Euraasia saartel, kohati koguni põhjapolaarjoone taga, ent puudub Araabia ja Hindustani poolsaarel ning Indohiina lõunaosas. Aafrikas on ta samuti üldlevinud. Eestis on ta tavaline rändlind.
Kägu talvitub Aafrikas, Araabia poolsaare lõunaosas, Indias, Sri Lankal, Indohiinas ja Lõuna-Hiinas ning Sunda saartel. Aafrikas pesitsevad käod on paigalinnud või osalt hulgulinnud.
Kägu on väga plastiline liik. Ta võib elada metsas, metsatundras, metsastepis, stepis, isegi kõrbe servas, lammimetsas, parkides, aedades, äärelinnas ja kuni 3 km kõrgusel mägedes.
Välimus
Kägu on keskmise suurusega lind. Ta kaalub 100 g. Tema keha on kuni 40 cm ja tiib umbes 22 cm pikk. Saba on samuti üsna pikk, kuni 18 cm, ümardunud ja astmeline. Nii suuruse kui ka värvuse poolest meenutab ta pisut raudkulli. Kägudel on selgelt väljendunud suguline dimorfism.
Täiskasvanud isaskäol on selg ja saba tumehallid, kurgualune, pugu ja rind helehallid. Ülejäänud sulestik on valge tumedate vöötidega. Vikerkest ja silmaääris on kollased. Nokk on tume ja tipust kergelt kõverdunud. Jalad on lühikesed ja oranžid.
Noorlinnud on kas hallikad või roostevärvi. Nad on üle keha tumedavöödilised ja suguline dimorfism ei ole neil välja kujunenud.
Toitumine
Kõige suurem tähtsus toidus on karvastel liblikaröövikutel. Röövikud on tavaliselt taimekahjurid, aga enamik linde neid ei söö, sest röövikud on selleks liiga suured ja karvased. Röövikute hävitamisega toob kägu loodusele kasu.
Röövikute karvad tungivad käo mao epiteeli, mistõttu see muutub harjaseliseks. Aeg-ajalt öögatab kägu mao epiteeli pealmist kihti koos sellesse takerdunud karvadega räppetompudena välja.
Käo toidus on tähtsuselt teisel kohal suured mardikad, kuigi neid sööb ta märksa vähem. Veel sööb ta sihktiivalisi, kiletiivalisi ja suuri kärbseid. Sigimise ajal sööb ta pisivärvuliste mune, sügisel marju.
Enne munemist
Saabunud isaslind hõivab tavaliselt oma eelmise aasta territooriumi. Tihti on see sama koht, kus ta ise üles kasvas. Nähtavasti käituvad emased samamoodi. Kuid emaste ja isaste territooriumid ei lange kokku, sest isaslindude oma on väiksem, ja seetõttu paarituvad emased käod mitme isaslinnuga. Ühe emaslinnu läheduses võib olla mitu isast, kes üksteisega tülitsevad. Ka isaslind võib mitme emaslinnuga paarituda, kui territooriumi vahetab. Emaslinnu territooriumi suurus on Euroopa parasvöötme segametsades 1–1½ km².
Laul
pisi|Isaskägu Esimesed paar päeva pärast saabumist on isaslind vaikne, aga siis hakkab kukkuma. See on vali ja väga iseloomulik hääl, mida naljalt teiste lindude häälitsustega segi ei aja. Isaslind kordab palju kordi pisut nukralt: kuk-kuu, kuk-kuu... Kukkudes istub ta kõrgemal kohal, näiteks puuvõra ülemises otsas rõhtsal oksal, aga stepis lihtsalt kivil või künkal. Harvem kukub kägu lennul. Kukkudes laseb kägu tiivad ripakile ning tõstab ja langetab saba. Kägu võib kukkuda ükskõik mis kellaajal, aga eriti intensiivne on kukkumine hämaruse ajal. Isaslinnu hääle peale lendab kohale emaskägu, aga kui seda ei juhtu, siis lendab isaslind pisut teise kohta ja hakkab uuesti kukkuma.
Emaskäod ei kuku. Isase juurde lennanud emane trillerdab valjult "kli-kli-kli-kli-kli", aga erilise erutuse hetkedel toob kuuldavale kumeda hüüu, mis on kuuldav ainult lähedalt ja meenutab summutatud itsitamist.
Munemine
pisi|Kaks isas- ja üks emaskägu Kägu ei ehita ise pesa. Ta muneb teiste lindude, tavaliselt väikeste värvuliste pessa.
On teada üle 150 liigi linde, kelle pesasse kägu muneb, ent iga emane eraldi võetuna kasutab üksnes mõnd liiki lindude pesi, eelistades nähtavasti sedasama liiki, kelle pesas ta ise üles kasvas. Kõige sagedamini asetab kägu munad pisivärvuliste pesadesse, ent täheldatud on ka rähniliste ja kurvitsaliste pesi.
Käomuna kaalub ligikaudu 3 g. Võrreldes linnu enese suurusega on käo munad väga väikesed. Need on sama värvi ja sama suured või õige pisut suuremad kui nende linnuliikide munad, kelle pesi kägu kasutab.
Munemise ajaks lendab emaskägu oma territooriumi läbi ja otsib üles sobiva pesa. Seejärel jälgib ta pesa ja selle omanikke mõnda aega, püüdes jääda märkamatuks. Hetkel, mil pesaomanikud on eemale lennanud, poetab ta sinna oma muna. Kui pesa on ülalt avatud ja küllalt tugev nagu metskiurul, talvikesel või võsaraadil, istub kägu pesale ja muneb otse sinna. Aga kui pesa asub lõhes või õõnsuses nagu tihasel, lepalinnul või kärbsenäpil või on külgmise sissepääsuga nagu lehelinnul, muneb kägu maapinnale ja viib siis muna nokas pessa.
Kägu muneb igasse pessa ainult ühe muna. Väga harva on ühes pesas kaks käomuna. Sel juhul võib kindlalt öelda, et need kuuluvad eri emastele.
Enamasti tõstavad värvulised oma pesa juures kägu nähes lärmi ja püüavad teda minema kihutada. Pessa poetatud munale reageerivad nad erinevalt. Enamik liike heidab võõra muna lihtsalt pesast välja. Mõned, nagu käblik ja põõsalinnud, hülgavad pesa, isegi täiskurna korral. Roolinnud ja lepalinnud teevad uue pesavooderdise, kattes sellega kõik munad, nii enda omad kui käo oma, ja asuvad uuesti munema. Kuid sageli linnud ei märka pettust. Näiteks võsaraat, punarind ja kiurud ei reageeri võõrale munale isegi siis, kui see ülejäänutest tunduvalt erineb.
Käopoeg pesas
pisi|[[Roolind Acrocephalus scirpaceus toidab käopoega]] Tavaliselt koorub käopoeg pesas esimesena, harilikult 12. päeval. Teised linnupojad kooruvad harilikult 12.–14. päeval. Käopoeg on paljas, teistest linnupoegadest pisut suurem ja kaalub ligikaudu 3 g.