cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NORDEFCO
NORDEFCO struktuur
NORDEFCO struktuur on kooperatiivne, mitte hierarhiline; tegu ei ole käsuliinil põhineva sõjaväelise struktuuriga. Ettepanekuid erinevateks koostööoperatsioonideks on võimalik algatada struktuuris nii üleval kui allpool asuvatel üksustel, kuid lõpptulemusena on selliste projektide elluviimine riigiti vabatahtlik. NORDEFCO näol ei ole tegemist niivõrd sõjalise liiduga, nagu seda on NATO, vaid koostööliiduga ühiste eesmärkide saavutamiseks, arvestades liikmesriikide juba eksisteerivaid kohustusi erinevate rahvusvaheliste organisatsioonide ees.
NORDEFCO struktuuri kõige kõrgemal astmel asuvad liikmesmaade kaitseministrid, kellele Põhjamaade kaitsepoliitika korralduskomitee (Nordic Defence Policy Steering Comittee) esimees esitab tuleva aasta töökava, ning ministrid saavad selle kas heaks kiita või vajadusel ka sisulisi muudatusi ette võtta ning istungeid juurde lisada. Kaitseministrite näol on tegemist NORDEFCO poliitilise tasandiga ning nad kohtuvad tavaliselt kaks korda aastas.
Põhjamaade sõjalise koostöö koordineerimise komitee (Nordic Military Coordination Commitee) vastutab otseselt Põhjamaade kaitsepoliitika korralduskomitee poolt paika pandud ja kaitseministrite poolt kinnitatud tegevuskava elluviimise eest sõjaväelisel tasemel, arvestades liikmesmaade eripära ning võimalusi. Siia kuuluvad liikmesmaade kõrgemad sõjaväelased. Samas on nende ülesandeks ka korralduskomiteele vajaliku info andmine liikmesriikide kohta, kui pannakse paika tulevase aasta tegevuskava. Hetkel on selle komitee eesistujaks kontradmiral Arne Røksund.
Nende kahe komitee vahel asub NORDEFCO sekretariaat, mis vastutab välissuhtluse eest.
Lisaks kuulub NORDEFCO struktuuri ka koordineeriv personal, kelle ülesandeks on liikmesriikide ja nende võimekuse kohta info kogumine ning selle edastamine Põhjamaade sõjalise koostöö koordineerimise komiteele. Samuti koostöögruppide ja Põhjamaade sõjalise koostöö koordineerimise komitee vahelise koostöö koordineerimine.
NORDEFCO tegevuse aluseks on viis koostöövaldkonda, mille põhjal on kokku pandud viis koostöögruppi (Cooperation Areas – COPA), kuhu kuuluvad tavaliselt liikmesriikide kolonelid või mereväekaptenid. Need koostöögrupid aitav siduda NORDEFCO struktuuri iga eraldiseisva liikmesriigi sõjaväelise struktuuriga. Koostöögruppide peamine eesmärk on koordineerida liikmesriikide koostööd konkreetses valdkonnas. Koostöögruppide kogutud info ning selle alusel antud nõuanded on aluseks lepete välja töötamisele Põhjamaade sõjalise koostöö koordineerimise komitees ja Põhjamaade kaitsepoliitika korralduskomitees.
NORDEFCO viis koostöövaldkonda
Struktuuri iseloomustaval joonisel on välja toodud ka riikide välisministrid/riigisekretärid ja kaitseväe juhatajad, kuid neil ei ole NORDEFCO struktuuris sisulist rolli, vaid tegemist on nõuandvate ja järelevalvet teostavate struktuuriüksustega.
Koostööprotsess
Kui liikmesriigi poolt tehakse ettepanek koostööks mõne operatsiooni raames, siis seda arutatakse NORDEFCO struktuuriüksustes ning kui ettepanekut hakatakse sisuliselt ellu viima NORDEFCO kokkuleppe alusel, pannakse paika operatsiooni raamistik või määratakse operatsiooni juhtriik. Selline operatsioon võib olla näiteks väljaõppealane koostöö, mille käigus vastutus operatsiooni õnnestumise eest on jagatud kõigi liikmesriikide vahel või suuremate operatsioonide puhul määratakse üldine õppusplaan vahelduva võõrustajariigiga. Vastutuse jagamise all on siinkohal mõeldud seda, et eri riikides on erinevad väljaõppeharud ebaühtlaselt arenenud, mistõttu on teatud kursusi mõistlik läbi viia ühes riigis ning teistsuguseid koolitusi mõnes teises liikmesriigis.
NORDEFCO ja Eesti
Eestile on esitatud kutse kaasa lüüa Põhjamaade sõjalise koostöö raamistikus, et kaasa aidata stabiilse julgeolekuolukorra loomisele Läänemere piirkonnas.
NORDEFCO kursused 2011. aastal
Õppused on toodud ajalises järjestuses :
Jamie Maclaren
Ta alustas profikarjääri 2013. aastal Austraalia kõrgliigas Perth Glorys. Noorena mängis ta ka Inglismaal Blackburn Roversis. 2015. aastal liitus ta Brisbane Roariga. Nii hooaegadel 2015–16 kui ka 2016–17 lõi ta Austraalia kõrgliigas 20 väravat. 2016–17 põhihooajal oli ta 19 väravaga Besart Berisha kõrval liiga suurim väravakütt. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 valiti Maclaren liiga parimaks noormängijaks ning hooajal 2015–16 liiga sümboolsesse koosseisu.
2017. aastal suundus ta Euroopasse, liitudes esmalt Saksamaa esiliiga klubiga Darmstadt 98 ja seejärel Šotimaa kõrgliiga klubiga Hibernian. 2019. aasta jaanuaris naasis Maclaren Austraaliasse, sõlmides pikaajalise lepingu Melbourne Cityga.
Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi Maclaren 2016. aasta mais sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2019. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus Palestiina vastu. Samuti on ta kuulunud Austraalia koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Gorlice
Gorlice on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Gorlice maakonna halduskeskus. Gorlice asub Nowy Sączist umbes 33 km idas ja Krakówist ligikaudu 100 km idakagus.
Gorlice on asutatud ja sai linnaõigused 1354. aastal.
192 eKr
192. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXII (562).
Kabelimägi
Kabelimägi on mitme kõrgendiku nimi Eestis. Sageli on see koht, kus asus vanasti kalmistu ("kabel" murdesõnana ongi "surnuaed", "kalmistu").
Hilja Treuberg
Hilja Treuberg (sünninimi Hilja Rannala; 24. detsember 1931 Tallinn – 5. september 2021 Pärnu ) oli eesti kultuuritegelane.
Aastatel 1970–1988 oli ta Pärnu Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee kultuuriosakonna juhataja.
2004. aastast oli ta Pärnu linnakodaniku maja perenaine.
Uusnaru
Uusnaru oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Veelikse küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Veelikse külaga.
Külast on teateid alates 1970. aastatest.
Moreni
Moreni on linn Rumeenias Dâmbovița maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Târgoviștest ligikaudu 16 km idakirdes.
Morenit on esmaminitud 1584. aastal. Linnaõigused sai Moreni 17. septembril 1947.
Morenis alustati 1861. aastal esmakordselt Rumeenias naftatootmist.
Tartu Ülikooli psühholoogia instituut
Tartu Ülikooli psühholoogia instituut kuulub 1. jaanuarist 2016 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonda.
Psühholoogiat on Tartu Ülikoolis võimalik õppida kõigil kolmel õppeastmel: bakalaureuseõppes, magistriõppes ja doktoriõppes.
Ajalugu
Psühholoogia õpetamise ja psühholoogiaga seonduva teadustöö algus Tartu Ülikoolis ning ühtlasi Eestis seondub juba Academia Gustaviana (1632–1656) ja Gustavo-Carolinaga (1690–1710), kus filosoofia õpetamise raames käsitleti ka ajastule iseloomulikke psühholoogia probleeme (nt hinge olemus ja tüübid, ideede päritolu, rahvuslik iseloom). Püsivalt juurdus psühholoogia Tartu Ülikooli akadeemilises õppekavas siiski alates ülikooli taasavamisest 1802. aastal ning sellest ajast on psühholoogia õpetamine Tartu Ülikoolis jätkunud ilma suuremate vaheaegadeta. Esimeseks psühholoogia lektoriks oli Immanuel Kanti õpilane Gottlieb Benjamin Jäsche, kes töötas Tartus aastatel 1802–1838 teoreetilise ja praktilise filosoofia professorina. 19. sajandil psühholoogia kursust lugenud lektorite seas on märkimisväärseteks isikuteks olnud Ludwig Strümpell, kelle unenägude teooria mõjutas oluliselt Sigmund Freudi ja samuti Gustav Teichmüller, kes sai tuntuks inimese Mina substantsiaalsust ja surematust käsitleva suuna rajamisega personoloogias. Tartu Ülikooli rektoril ja füsioloogia professoril Alfred Wilhelm Volkmannil oli märkimisväärne osa eksperimentaalpsühholoogia kujunemises. Ta kirjutas Rudolf Wagneri füsioloogia käsiraamatusse "Handwörterbuch der Physiologie" (1846) nägemist puudutava peatüki ja näitas katseliselt Weberi seaduse kehtimist nägemises. Tema tulemusi kasutas ka Gustav Theodor Fechner oma raamatu "Elemente der Psychophysik" (1860) kirjutamisel. Lisaks Volkmannile on eksperimentaalpsühholoogia kujunemislooga seotud ka Friedrich Georg Wilhelm Struve, kes koostöös Friedrich Wilhelm Besseliga aitas kaasa nn personaalsete võrrandite probleemi lahendamisele.
Teaduslik ehk eksperimentaalne psühholoogia kui eraldi valdkond jõudis Tartu Ülikooli peatselt pärast selle loomist (sellele pani 1879. aastal Leipzigis aluse Wilhelm Wundt). Vaid seitse aastat pärast seda rajas Wundti õpilane Emil Kraepelin Tartu Ülikooli uue anatoomikumi hoonesse eksperimentaalpsühholoogia laboratooriumi. Emil Kraepelini peetakse üheks kaasaegse psühhiaatria ja psühholoogia rajajaks. Tartus uuris ta taju, väsimust, und, sõnaassotsiatsioone ja farmakonide mõju psüühikale. Kraepelin sai Leipzigis Wundti juhendamisel hea ettevalmistuse eksperimentaalpsühholoogias ja säilitas ka hiljem selle vastu huvi ning tegeles sellega. Kraepelin õpetas Tartus kursust “Eksperimentaalpsühholoogia valitud peatükke" ja viis läbi kollokviume psühholoogiast. Kraepelini huvi eksperimentaalpsühholoogia probleemide vastu leidis oma väljenduse ka selles, et mitmed tema juhendamisel valminud meditsiinialased väitekirjad olid pühendatud puhtalt psühholoogilistele probleemidele. Pärast Emil Kraepelini lahkumist Tartust jätkas psühholoogia alal eksperimentaalset suunda teine Wundti õpilane füsioloog Vladimir Tšiž, kes täitis seda ametikohta kuni 1918. aastani.
Esimene eestlane, kes professionaalsel tasemel psühholoogiaga tegeles, oli Gustav Teichmülleri õpilane Rudolf Kallas, kelle "Mäluõpetuse süsteem" (“System der Gedächtnislehre”, 1897) vaatleb eesti regilaulu mnemotehnilisest vaatekohast. Kallas oli esimene eestlane, kes kirjutas teadusliku töö psühholoogias.
Andresjärv
Andresjärv (ka Mustjärv) on järv Tartu maakonnas Elva vallas Purtsi külas. Veekogu pindala on 3,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1122 m.
Despina
Despina (ladina sõnast Despœna ja kreeka sõnast Δέσποινα), teise nimega Neptune V on Neptuuni kaaslane, mis sai nime Kreeka usundi nümfi Despoina (Poseidoni ja Demeteri tütre) järgi.
Avastamine
Despina avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt 1989. aasta juuli lõpus. Sellele anti ajutine nimetus S/1989 N 3. Avastus kuulutati välja 2. augusti 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4824, kuid seal mainiti vaid "10 päeva jooksul võetud 5 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele pandi nimeks Despina 16. septembril 1991.
Tartu Ülikooli psühholoogia instituut
Ajalugu
Tartu Ülikooli kui Eesti rahvusülikooli esimeseks psühholoogiaprofessoriks valiti Aleksander Kaelas, kes oli esimene eesti soost kutseline psühholoog. Ta oli töötanud Moskva Ülikooli juures ja tegeles emotsioonide uurimisega. Tema surma tõttu täitmata koha sai endale Konstantin Ramul, kes rajas 1922 Tartu Ülikooli juurde eksperimentaalpsühholoogia laboratooriumi. 1939 kaitses Ramul doktoritööd Herbarti matemaatilise psühholoogia ajaloost (“Mathematik und Psychologie. Beiträge zur Geschichte und Theorie der mathematischen und der phänomenologischen Psychologie"). Ramul oli korraline psühholoogiaprofessor aastatel 1939–1965 ja professor-konsultant aastatel 1965–1975. Psühholoogia õpetamise ja populariseerimise kõrval on Ramulil teeneid ka psühholoogia ajaloo uurijana. Tema artiklid, mis ilmusid maailma suurima levikuga psühholoogiaajakirjas American Psychologist aastatel 1960 ja 1963 on kaalukad uurimused 17. sajandi psühholoogia ja psühholoogiliste mõõtmiste ajaloo vallast. Kõige märkimisväärsem saavutus kahe sõja vahelisest perioodist psühholoogia valdkonnas oli Juhan Torki "Eesti laste intelligents" (1939), mis kujutab laiaulatuslikku eesti laste vaimsete võimete uurimust. Torki ideed ja töö tulemused (nt migratsiooni mõju populatsiooni vaimsetele võimetele) olid uuenduslikud ja pakuvad huvi veel tänapäevalgi.
Despina
Orbiidi iseloomustus
Despina orbiit jääb napilt väljapoole Neptuuni Le Verrier' rõngast ja asub Thalassa orbiidi lähedal. Despina tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Despina orbiit aegamööda ja kunagi võib Despina langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.
Tartu Ülikooli psühholoogia instituut
Ajalugu
Nõukogude okupatsiooni ajal Eesti psühholoogide sidemed välismaailmaga praktiliselt katkesid. Seevastu jõudsid mitmed väliseestlased, näiteks Theodor Künnapas, Endel Tulving, Jaak Panksepp ja Jaan Valsiner oma uuringutega maailma tipptasemele. Psühholoogiat hakati Tartu Riiklikus Ülikoolis statsionaarselt õpetama 1968. aastal ning esimene lend lõpetas õpingud 1973. aasta kevadel. Eesti psühholoogid hakkasid juba Nõukogude perioodil oma töid avaldama ka rahvusvahelistes väljaannetes. 1976. aastal avaldasid Talis Bachmann ja Jüri Allik rahvusvahelises eelretsenseeritavas ajakirjas Perception artikli sellest, kuidas kaks järjestikust vormi üksteist maskeerivad sõltuvalt nende omavahelisest ajaintervallist. Uue aktiivse teadlaste põlvkonna töö tulemusel kujunes psühholoogiast Eesti sotsiaalteaduste rahvusvaheliselt kõige tuntum ja mõjukam valdkond.
Erinevalt Nõukogude ajast tekkis taasiseseisvumise järel Eestis jälle võimalus psühholoogia doktoritööde kaitsmiseks. Esimene doktoritöö kaitsja oli Jüri Kruusvall 1994. aastal ning 2013. aasta aprilliks oli kaitstud kokku 36 doktoritööd. Instituudiga seotud inimesed avaldavad igal aastal üle 50 töö maailma juhtivates teadusajakirjades ja suures osas just tänu nendele töödele kuulub Tartu Ülikoolis tehtav psühhiaatria/psühholoogia 1% maailma tsiteerituma hulka (Essential Science Indicators). 2013. aasta 1. märtsi seisuga kuulub 32 Eestis töötavat teadlast oma valdkonna 1% kõige viidatuma nimekirja. Nende seast leiab ka kaks psühholoogi: Risto Näätänen, kelle viimase 11 aasta olulisematele töödele on viidatud 3813 korda, ja Jüri Allik, kelle viimase kümnendil ilmunud tööd on kogunud 1188 viidet. Andmebaasi PsycINFO põhjal on Eesti rahvusvaheliste publikatsioonide arv ühe elaniku kohta võrreldav näiteks Prantsusmaa ja Jaapaniga. Paremini arenenud psühholoogia valdkonnad on tunnetusprotsesside uurimine, kultuuripsühholoogia ja psühhofarmakoloogia.
2013. aasta 5. septembri avati renoveeritud Tartu Ülikooli uue anatoomikumi hoone, kuhu kolisid sotsiaal- ja haridusteaduskonna psühholoogia instituut ning haridusteaduste instituudi eripedagoogika osakond. Muinsuskaitsealuse rohkem kui 130 aastat vana hoone renoveerimisel säilitati palju vanu elemente ning hoone ehitus ja sisustamine läks maksma ligikaudu 2,2 miljonit eurot. Mainitud hoonesse tööle asumine oli psühholoogidele väga sümboolne, kuna tegemist on majaga, kus tegi eksperimente ka Wilhelm Wundti õpilane Emil Kraepelin. Seni kasutas instituut aadressil Tiigi 78 asunud õppehoonet, mis aga 2012. aasta detsembris sai uue omaniku.
Struktuur
2007. aastal viidi ellu aasta varem välja töötatud Tartu Ülikooli struktuurireform ning sotsiaalteaduskonna põhimääruse alusel reorganiseeriti senised osakonnad instituutideks. 2007. aasta 1. septembril alustas teiste seas tööd ka psühholoogia instituut.
Nõukogu
Psühholoogia instituudi nõukogu tööd juhatab 2020. aasta 27. novembri seisuga instituudi juhatajana lektor ja teadur Kariina Laas.
Nõukogu liikmed: seal hulgas tudengite esindajad
Kristi Hausenberg
Kristi Hausenberg (sündinud 17. juulil 1989 Tartus) on eesti jalgpallur.
Ta mängib aastast 2008 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Pruun-suurkõrv
Pruun-suurkõrv (Plecotus auritus) on nahkhiirlaste sugukonda kuuluv käsitiivaline. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
2008. aastal andis Eesti Post välja margi, millel on kujutatud pruun-suurkõrva.
Mõõtmed
Kehakaal 6–9 g, tüvepikkus 37–53 mm, küünarvarre pikkus 35–43 mm, tiibade siruulatus 240–285 mm.
Välimus
Keskmise suurusega nahkhiir. Selgmine karv on helepruun, kõhtmine beežikas. Nägu on hele ning punaka varjundiga, kõrvad ja lennus pruunid. Kõrvade pikkus ulatub 3/4 keha pikkusest, seetõttu on ta teistest Eestis leitud nahkhiireliikidest kergesti eristatav. Puhkeasendis on kõrvad tahapoole kõverdunud ja jätavad väiksema mulje. Talvitudes on kõrvad tavaliselt tiibade alla peidetud ning näha on ainult teravatipulised traagused, kust valgus läbi kumab. Hambaid 36 (I 2/3, C 1/1, P 2/3, C 3/3).
Levik
Peamiselt Euroopas levinud liik. Levila ulatub Hispaaniast ja Iirimaast Uuralite ning Kaukasuseni. Lõunas on levinud Vahemere ja Gruusiani, põhjas Kesk-Soome, -Rootsi ja -Norrani. Eestis on sageli kohatav, küll aga väikese arvukusega. Arvatavasti kogu mandriosas levinud nahkhiireliik, teda on leitud ka Saaremaalt ja Hiiumaalt ning mõnelt väiksemalt saarelt.
Elupaik
Suvised elualad paiknevad peamiselt metsades ja parkides, kuid teda võib kohata ka hoovides, kus leidub puid ja mitmesuguste lineaarsete maastikuobjektide (hekid, puuderivid, alleed) ümbruses. Üldjuhul väldib suuri avatud alasid, nagu põllud või muud suured lagendikud, kuid võib neid vahel siiski ületada. Eelistab pimedaid varjulisi lennupaiku ja hoidub valgustatud aladest eemale. Asulates elab aedlinnades ja parkides.
Eluviis ja käitumine
Öise aktiivsusega loom, kes veedab päeva varjepaikades, mis asuvad tavaliselt hoonete pööningutel ja puuõõntes. Eestis on leitud ka linnupesakastidest ja üksikuid isendeid ka puuriitadest. Ühte varjepaika võib asustada kuni 50 isendist koosnev koloonia, aga Eestis leitud kolooniad ei ole tavaliselt suuremad kui 10 isendit. Emas- ja isasloomad võivad moodustada segakolooniaid ning varjepaiku võidakse jagada nattereri lendlasega.
Aktiivne vaid soojal poolaastal. Talve elab üle talveunes, mis algab Eestis septembris-oktoobris ja kestab aprilli-maini. Talvituspaikadena kasutatakse mitmesuguseid maa-aluseid ruume; olulisematena on Eestis teada mahajäetud kaevanduskäigud, maa-alused kaitserajatised ja keldrid. Talub talvitumisel ka suhteliselt madalat õhutemperatuuri, mistõttu kohatakse teda sageli ka väikestes maakeldrites.
Pruun-suurkõrv on paikne nahkhiireliik, kelle maksimaalne teadaolev liikumisulatus on 90 km. Pikim Eestis registreeritud vahemaa on olnud 66 km (Sigastest Veltsale).
Toitumine
Suure hulga saagist hõlmavad ööliblikad, mardikad ja ehmestiivalised. Kajalokatsiooni kõrval kasutab saaki püüdes passiivset kuulamist ja nägemismeelt, seetõttu on võimeline saaki püüdma ka seda pindadelt noppides. Peale öösel lendavate putukate leidub saagis puulehtedel või tüvedel varjuvaid päevase aktiivsusega putukaid ja ämblikke.
Sigimine ja areng
Paarituvad alates hilissuvest parvlemispaikades ja talvel talvituspaikades. Viljastuvad kevadel pärast talveune lõppu. Tiinuse ja poegade kasvatamise ajaks kogunevad emasloomad poegimiskolooniatesse, mis asuvad tavaliselt puuõõntes ja hoonete pööninguil, Eestis on kolooniaid leitud ka linnupesakastidest. Kolooniatesse kogunetakse mais; need koosnevad Eestis tavaliselt 5–10 isendist. Pärast 60–70 päeva pikkust tiinust sünnivad juuni teisel poolel või juuli algul järglased, keda on tavaliselt 1, kuid võib olla ka 2. Pojad lennuvõimestuvad ja iseseisvuvad 6 nädala vanuselt. Pärast poegade iseseisvumist kolooniad hajuvad. Väike osa loomi (5–10%) saavutab suguküpsuse juba esimesel eluaastal, ülejäänud teisel.
Koht ökosüsteemis
Laialdase leviku tõttu võib suurkõrva pidada Eestis vähe ohustatud nahkhiireliigiks. Peamised ohutegurid on poegimiskolooniate häirimine ehitustööde käigus ja nahkhiirte häirimine talvituspaikades ning talvituspaikade hävinemine.
Staatus
Kuulub Eesti looduskaitseseaduse järgi II kaitsekategooriasse, Euroopa loodusdirektiivi IV lisasse, Berni konventsiooni II lisasse ning Bonni konventsiooni II lisasse. Peale selle on kaitstud Euroopa nahkhiirte kaitse lepinguga (EUROBATS).
Manuel Agujetas
Manuel Agujetas (kodanikunimi Manuel de los Santos Pastor; lavanimed Agujetas, Agujetas de Jerez; 17. mai 1939 Las Tablas, Jerez de la Frontera vald – 25. detsember 2015 Jerez de la Frontera) oli Hispaania mustlaspäritolu flamenkolaulja.
Ta laulis cante jondo stiilis. Ta esines Carlos Saura filmis "Flamenco". Dominique Abel tegi temast dokumentaalfilmi "Agujetas cantaor".
Jalamädanik
Jalamädanik (inglise keeles foot rot) ehk nakkav pododermatiit on levinud lammaste, kitsede ja teiste ruminantide seas. Jalamädanik toob kaasa valu haiguskoldes, mis omakorda vähendab looma heaolu, toob kaasa lonkamist, kaalu kaotust, lammastel vähendab villa kasvu ja veistel piima tootlikkust. See on nakkushaigus, mille peamine haigustekitaja on bakter Dichelobacter nodosus (gramnegatiivne anaeroob, mis hukkub peale seitsmendat päeva) nakkuse esinemisel peab siiski olema koostöö ka bakteriga Fusobacterium necrophorum, keda leidub peamiselt looduslikus pinnases ja väljaheites, mis põhjustab varvastevahelist dermatiiti, mis võimaldab D. Nodosuse sissetungi.
Pikaajaline kokkupuude märja karjamaa, väljaheidete ja uriiniga on eelduseks nakatumiseks ja haiguse levimiseks loomade vahel. Haigestumist mõjutavad peamiselt kliima ja õhuniiskus, mis soosivad sõrgadevahelise naha pragunemist, mis loob sissepääsu bakteritele. Selle tõttu on jalamädanik eriti levinud suvel. Samuti mängivad olulist rolli ka looma immuunsüsteem ja nakkusohtliku looma eraldatus. Jalamädanik on kergesti tuvastatav välimuse ja lõhna järgi. Varvastevahelised vigastused või pidevalt jalgupidi niiskes allapanus viibimine on vajalikud patogeeni pääsemiseks looma organismi.
Jalamädanikku iseloomustab sarvestunud koe ja kabja sügavamate osade eraldumine.
Sümptomid
Jalamädanikku nakatumise esimene märk on sõrgadevahelise naha paisumine. Turse ilmub tavaliselt 24 tundi pärast nakatumist. Varvastevaheline nahk võib olla väga õrn ja punane. See on loomale väga valus ja põhjustab longet. Samuti võib loomal tõusta kehatemperatuur normaalsest kõrgemaks. Nakatunud piirkonda võib tekkida kollaka värvusega pragu, millest eraldub ebameeldivat lõhna. Piirkonna kõõlused ja liigesed võivad nakatuda, mida on palju kulukam ja keerulisem ravida.
Ravi
Jalamädaniku ravimine on varakult leituna lihtne ja edukas. Selleks et ravi oleks edukas on kiire diagnoosimine oluline. Raviks on antibiootikumid, mida manustatakse 3–5 päeva. Suure hulga loomade puhul võib olla keeruline ükshaaval antibiootikume manustada, sellepärast soovitatakse tihti ka söödalisandeid, aga enne nende kasutamist kindlasti pidada nõu veterinaariga. Kui ravi ei anna tulemust 5 päeva pärast tuleb puhastada haiguskolle uuesti, eemaldades kogu nakatunud koe ja puhastades haava antiseptikuga. Vaktsiinid jalamädaniku vastu on välja töötatud, aga nende tõhusus on kaheldav ja immuunsus lühiajaline.
Ennetamine
Hoida loomade vigastuste tekitamise võimalus võimalikult väike (eemaldada laudast, karjamaalt kõik teravad esemed. Loomade jalgealune peab olema kuiv ja puhas, et piirata bakter Fusobacterium necrophorum 'i levikut. Vihmaperioodidel viia kari näiteks kõrgemal asuvale karjamaale või hoopis lauta. Nakkusohtlikud loomad tuleb karjast eemaldada, et piirata nakkuse levimist. Kui see pole võimalik, tuleks kasutada veekindlat sidet või kaitsesaapaid. Kaitsesaapaid kandvaid loomi tuleks täiendavate vigastuse vältimiseks siiski hoolikalt jälgida. Saapaid tuleks desinfitseerida.
Vedu maa-alune kalmistu
pisi|Kalmistu asukoha tähis. Taamal [[Vedu Riibaku pärn]] Vedu maa-alune kalmistu on Tartu maakonnas Tartu vallas Vedu külas asuv muistne kalmistu. Kalmistut kasutati 11.–17. sajandini.
Populatsiooni pudelikael
thumb|Populatsiooni pudelikaela sündmus ja sellele järgnev populatsiooni arvukuse taastumine või [[väljasuremine]] Populatsiooni pudelikael (ka populatsiooni pudelikaela efekt; inglise population bottleneck, genetic bottleneck) on ajutise geneetilise triivi üks erijuhte, mis tuleneb populatsiooni arvukuse järsust, kuid 1–3 põlvkonna jooksul mööduvast arvukuse langusest.
Sageli on populatsiooni arvukuse kollaps tingitud looduskatastroofidest, tänapäeval üha sagedamini aga inimtegevuse tõttu. Mõnedel loomadel aga esinevad eriomased perioodiliselt korduvad arvukuse järsud langused ja tõusud, mida nimetatakse nn populatsiooni- ehk elulaineteks. Ka need populatsioonilained võivad oluliselt mõjutada populatsiooni genofondi.
Eesti-Soome maavõistlused poksis
Eesti ja Soome maavõistlusi poksis peeti aastatel 1926–1938 ja uuesti alates 1994. aastast.
1926
1. maavõistlus toimus Helsingis 17. detsembril 1926. Soome võitis 5:3.
1927
2. maavõistlus toimus Tallinnas 25. novembril 1927. Eesti võitis 5:3.
1928
3. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1928. Soome võitis 5:3.
1929
4. maavõistlus toimus Tallinnas 6. detsembril 1929. Eesti võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.
1930
5. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1930. Soome võitis 7:1.
1931
6. maavõistlus toimus Tallinnas 4. detsembril 1931. Soome võitis 6:2.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid 21.–27. maini Ungaris Debrecenis. 31. korda toimunud Euroopa meistrivõistlused ujumises korraldas Euroopa Ujumisliit (LEN). Pärast pealinnas Budapestis peetud varasemaid Euroopa meistrivõistlusi 1926., 1958., 2006. ja 2010. aastal olid need Ungaris juba viiendat korda. Samal ajal oli see riigi viies suurem ujumisvõistlus seitsme aasta jooksul.
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1933
8. maavõistlus toimus Tallinnas 12. novembril 1933. Soome võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.
1934
9. maavõistlus toimus Helsingis 21. novembril 1934. Soome võitis 5:3.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
Euroopa ujumise meistrivõistlused langesid treeningumahuka ettevalmistuse perioodil hooaja tipphetkeks, Londoni suveolümpiamängudeks (28. juuli kuni 4. august). Paljudele osalejatele oli see ka viimane võimalus mängudele kvalifitseeruda. Ehkki Euroopa Ujumisliit oli varem teatanud rekordilisest arvust 570 ujujat 44-st LEN-i 51 riigist, ei osalenud mõned soositud sportlased. Nende hulka kuulusid näiteks hollandlane Ranomi Kromowidjojo (kolmekordne medali võitja 2011. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel) ja prantslane Yannick Agnel (2010. aasta Euroopa meister 400 meetri vabaujumises).
Gerlin Naisson
Ta mängib Eesti naiste jalgpallikoondises.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
Võistluste avamisel meenutati filmi Norra ujujale Alexander Dale Oenile. Maailma ja kahekordne Euroopa meister 100 meetri rinnuliujumises suri 30. aprillil 2012 USA-s treeningulaagris ja tähistas 21. mail, Euroopa ujumise meistrivõistluste avamisel oma 27. sünnipäeva. Norra osalejad austasid teda sellega, et kandsid initsiaalidega (A.D.O.) musti ujumismütse.
Edukaim sportlane oli Ungari liblik- ja kompleksujumise spetsialist László Cseh (3 kuld-, 1 hõbe- ja 2 pronksmedalit). Kolm kuldmedalit võitsid veel kolm ujujat, ungarlane Katinka Hosszú (3 kuld- ja üks hõbemedal) ning sakslased Britta Steffen (3 kuld- ja üks hõbemedal) ja Paul Biedermann.
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1935
10. maavõistlus toimus Tallinnas 3. novembril 1935. Eesti võitis 6:2.
1936
11. maavõistlus toimus Viiburis 1. novembril 1936. Soome võitis 5:3.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
50 m vabalt
Maailmarekord: 20,91 (2009) César Cielo, Euroopa meister 2010: 21,49 Frédérick Bousquet, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1937
12. maavõistlus toimus Tallinnas 4. novembril 1937. Eesti võitis 5:3.
1938
13. maavõistlus toimus Helsingis 1. novembril 1938. Eesti võitis 5:3.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m vabalt
Maailmarekord: 46,91 (2009) César Cielo, Euroopa meister 2010: 48,49 Alain Bernard, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1939
Kuna maavõistlus toimus harilikult aasta lõpul, jäi 1939. aasta maavõistlus ära Soome osalemise tõttu Teises maailmasõjas. Edaspidi polnud enam Eesti riiki. Järgmine maavõistlus toimus juba pärast Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamist, 1994. aastal.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.42,00 (2009) Paul Biedermann, Euroopa meister 2010: 1.46,06 Paul Biedermann, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1994
14. maavõistlus toimus 24. septembril Kotkas. Soome võitis 9:3.
Oriol Riera
pisi|Oriol Riera 2017. aasta [[Western Sydney Wanderers FC|Western Sydney Wanderersi särgis]] Oriol Riera Magem (sündinud 3. juulil 1986 Vicis) oli Hispaania endine jalgpallur (ründaja).
Ta alustas klubikarjääri Barcelonas, kuid mängis peaaegu kogu aja Barcelona teises ja kolmandas meeskonnas. Suurema osa klubikarjäärist veetis ta Hispaanias, mängides Cultural Leonesa, Celta de Vigo, Córdoba, Alcorcóni, Osasuna ja Deportivo de La Coruña ridades. Hooajal 2013–2014 tegi ta Osasunaga väga eduka hooaja Hispaania kõrgliigas, lüües 13 väravat. Hooaja 2014–2015 esimesel poolel mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Wigan Athletic.
Aastatel 2017–2019 mängis Riera Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers. Hooajal 2017–18 lõi ta Austraalia kõrgliigas 15 väravat, millega oli liiga paremuselt teine väravakütt. Samal hooajal valiti ta Western Sydney Wanderersi hooaja parimaks mängijaks.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
400 m vabalt
Maailmarekord: 3.40,07 (2009) Paul Biedermann, Euroopa meister 2010: 3.46,17 Yannick Agnel, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1996
16. maavõistlus toimus 8. septembril Kirkkonummel. Soome võitis 8:4.
1997
17. maavõistlus toimus 20. septembril Tallinnas. Eesti võitis 8:4.
1998
18. maavõistlus toimus 21. novembril Lahtis. Soome võitis 7:5.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
800 m vabalt
Maailmarekord: 7.32,12 (2009) Zhang Lin, Euroopa meister 2010: 7.48,28 Sébastien Rouault, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
1999
19. maavõistlus toimus 26. septembril Sillamäel. Eesti võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit. Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Eesti sai siin loobumisvõidu.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1500 m vabalt
Maailmarekord: 14.34,14 (2011) Sun Yang, Euroopa meister 2010: 14.55,17 Sébastien Rouault, <br style="clear:both;" />
50 m selili
Maailmarekord: 24,04 (2009) Liam Tancock, Euroopa meister 2010: 24,07 Camille Lacourt, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
2000
20. maavõistlus toimus 22. oktoobril Helsingis. Soome võitis 7:4.
Erkki Tanttu
Erkki Lauri Tanttu (kuni 1913. aastani Erkki Lauri Lydén; 3. oktoober 1907 Viiburi – 5. mai 1985 Helsingi) oli soome raamatuillustraator, graafik ja koomiksikunstnik.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m selili
Maailmarekord: 51,94 (2009) Aaron Peirsol, Euroopa meister 2010: 52,11 Camille Lacourt, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
2001
21. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 7:5.
Erkki Tanttu
Erkki Tanttu vanemad olid jaamaülem Eliel Laurentius Lydén (1877–1954) ja õpetaja Lyyli Lydén (neiupõlvenimega Tanttu). Vanemad lahutasid abielu 1913, Lyyli Tanttu võttis oma neiupõlvenime tagasi ja vahetas ka oma poja perekonnanime.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
200 m selili
Maailmarekord: 1.51,92 (2009) Aaron Peirsol, Euroopa meister 2010: 1.57,18 Stanislav Donets, <br style="clear:both;" />
Eesti-Soome maavõistlused poksis
2002
22. maavõistlus toimus Heinolas. Soome võitis 6:4.
Erkki Tanttu
Kunstnikuna oli Tanttu iseõppija. 1926. aastal sai ta Porvoos tööle trükikotta, kus õppis töö kõrvalt raamatugraafikat. 1929–1930 õppis Tanttu Helsingi Kunstitööstuslikus Keskkoolis, kuid õpingud jäid pooleli.
Eesti-Soome maavõistlused poksis
2003
23. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 4:3.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
50 m rinnuli
Maailmarekord: 26,67 (2009) Cameron van der Burgh, Euroopa meister 2010: 27,38 Fabio Scozzoli, Eelujumises ujus Filipp Provorkov aja 27,93. <br style="clear:both;" />
Erkki Tanttu
Tema tuntumad teosed olid koomiks "Rymy-Eetu" ja illustratsioonid Aleksis Kivi romaanile "Seitse venda".
Eesti-Soome maavõistlused poksis
2004
24. maavõistlus toimus Kirkkonummel. Soome võitis 6:5.
2012. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
100 m rinnuli
Maailmarekord: 58,58 (2009) Brenton Rickard, Euroopa meister 2010: 59,20 Alexander Dale Oen, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.07,31 (2009) Christian Sprenger, Euroopa meister 2010: 2.08,95 Dániel Gyurta, <br style="clear:both;" />
50 m liblikat
Maailmarekord: 22,43 (2009) Rafael Muñoz, Euroopa meister 2010: 23,17 Rafael Muñoz, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Maailmarekord: 49,82	 (2009) Michael Phelps, Euroopa meister 2010: 51,73 Jevgeni Korotõškin, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 1.51,51 (2009) Michael Phelps, Euroopa meister 2010: 1.55,00 Paweł Korzeniowski, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Maailmarekord: 1.54,00 (2011) Ryan Lochte, Euroopa meister 2010: 1.57,73 László Cseh, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.03,84 (2008) Michael Phelps, Euroopa meister 2010: 4.10,95 László Cseh, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.08,24 (2008) Michael Phelps (47,51), Garrett Weber-Gale (47,02), Cullen Jones (47,65), Jason Lezak (46,06) Euroopa meister 2010: 3.12,46 Jevgeni Lagunov (48,23), Andrei Gretšin (48,38), Nikita Lobintsev (47,98), Danila Izotov (47,87) <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 6.58,55 (2009) Michael Phelps (1.44,49), Ricky Berens (1.44,13), David Walters (1.45,47), Ryan Lochte (1.44,46) Euroopa meister 2010: 7.06,71 Nikita Lobintsev (1.45,93), Danila Izotov (1.45,74), Sergei Perunin (1.47,98), Aleksandr Suhhorukov (1.47,06) <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.27,28 (2009) Aaron Peirsol (52,19), Eric Shanteau (58,57), Michael Phelps (49,72), David Walters (46,80) Euroopa meister 2010: 3.31,32 Camille Lacourt (52,46), Hugues Duboscq (59,67), Frédérick Bousquet (51,84), Fabien Gilot (47,35) <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 52,07 (2009) Britta Steffen, Euroopa meister 2010: 53,58 Francesca Halsall, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Maailmarekord: 1.52,98 (2009) Federica Pellegrini, Euroopa meister 2010: 1.55,45 Federica Pellegrini, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 15.42,54 (2007) Kate Ziegler, Euroopa meister 2010: 15.59,13 Lotte Friis, <br style="clear:both;" />
50 m selili
Maailmarekord: 27,06 (2009) Zhao Jing, Euroopa meister 2010: 27,64 Aljaksandra Herasimenja, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 58,12 (2009) Gemma Spofforth, Euroopa meister 2010: 59,80 Gemma Spofforth, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Maailmarekord: 2.04,81 (2009) Kirsty Coventry, Euroopa meister 2010: 2.07,04 Elizabeth Simmonds, <br style="clear:both;" />
50 m rinnuli
Maailmarekord: 29,80 (2009) Jessica Hardy, Euroopa meister 2010: 30,29 Julia Jefimova, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.20,12 (2009) Annamay Pierse, Euroopa meister 2010: 2.23,50 Anastasija Tšaun, <br style="clear:both;" />
50 m liblikat
Maailmarekord: 25,07 (2009) Therese Alshammar, Euroopa meister 2010: 25,63 Therese Alshammar, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Maailmarekord: 2.01,81 (2009) Liu Zige, Euroopa meister 2010: 2.06,71 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Maailmarekord: 4.29,45 (2008) Stephanie Rice, Euroopa meister 2010: 4.33,09 Hannah Miley, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 3.31,72 (2009) Inge Dekker (53,61), Ranomi Kromowidjojo (52,30), Femke Heemskerk (53,03), Marleen Veldhuis (52,78) Euroopa meister 2010: 3.37,72 Daniela Samulski (54,91), Silke Lippok (53,78), Lisa Vitting (55,06), Daniela Schreiber (53,97) <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 7.42,08 (2009) Yang Yu (1.55,47), Zhu Qianwei (1.55,79), Liu Jing (1.56,09), Pang Jiaying (1.54,73) Euroopa meister 2010: 7.52,49 Ágnes Mutina (1.57,24), Eszter Dara (1.59,88), Katinka Hosszú (1.58,60), Evelyn Verrasztó (1.56,77) <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Maailmarekord: 3.52,19 (2009) Zhao Jing (58,98), Chen Huijia (1.04,12), Jiao Liuyang (56,28), Li Zhesi (52,81) Euroopa meister 2010: 3.59,72 Gemma Spofforth (1.00,39), Kate Haywood (1.07,50), Francesca Halsall (57,46), Amy Smith (54,37) <br style="clear:both;" />
1 m hüppelaud
Euroopa meister 2010: Illja Kvaša, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 2010: Patrick Hausding, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 2010: Sascha Klein, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaua sünkroonhüpped
Euroopa meister 2010: Illja Kvaša, Oleksi Prigorov <br style="clear:both;" />
10 m torni sünkroonhüpped
Euroopa meister 2010: Patrick Hausding, Sascha Klein <br style="clear:both;" />
1 m hüppelaud
Euroopa meister 2010: Tania Cagnotto, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 2010: Nadežda Bažina, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 2010: Christin Steuer, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaua sünkroonhüpped
Euroopa meister 2010: Tania Cagnotto, Francesca Dallapè <br style="clear:both;" />
10 m torni sünkroonhüpped
Euroopa meister 2010: Christin Steuer, Nora Subschinski <br style="clear:both;" />
Vettehüpped segavõistkond
<br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Vladimir Anšon
Elukäik
Ta sündis Nižni Novgorodis, kus möödus ka ta lapsepõlv. Tema isa oli füüsikadotsent ja ema kehalise kasvatuse õpetaja. Aastatel 1974–1978 õppis ta Nižni Novgorodi laste kunstikoolis ja 1978–1982 Nižni Novgorodi Kunstiinstituudis, mille lõpetas disaini erialal. Pärast sõjaväge omandas Leningradi Riiklikus Teatri-, Muusika- ja Kinematograafiainstituudis (praeguse nimega Peterburi Teatriakadeemia) stsenograafia eriala. Tema juhendaja oli Marat Kitajev, kes on pannud süsteemse aluse stsenograafiaõppele Venemaal.
Esimese lavakujunduse Eestis tegi Vladimir Anšon 1989. aastal Eesti Vene Draamateatris diplomieelse praktikalavastusena. Tegu oli Grigori Gorini ja Vladimir Voinovitši lavatükiga "Keskmise kohevusega kodukass", mille lavastaja oli Grigori Mihhailov.
Alates 1989. aastast on ta teinud lavakujundusi Peterburis, Riias, Jekaterinburgis ja Eesti teatrites (Vene Teatris, Tallinna Linnateatris, Eesti Draamateatris, Vanemuises ja Theatrumis).
Praegu töötab Vladimir Anšon Kuremäe Pühtitsa Jumalaema Uinumise Staropigiaalses kloostris restaureerija ja ikoonimaalijana. Lisaks on ta õppejõud Euroülikoolis.
Armo Hiie
Armo Hiie (sündinud 14. veebruaril 1968 Tallinnas) on eesti orienteeruja ja rogainija.
Haridus
Lõpetas 1986. aastal Tallinna 10. Keskkooli.
Sporditulemused
Meistersportlane orienteerumises (1990). Aastatel 1989–2003 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 4 kulda (1990 teatevõistluses, 1993 lühirajal, 1999 pikal rajal ja 2001 tavarajal), 9 hõbedat ja 11 pronksi. Kuulunud aastatel 1990–2001 orienteerumisjooksus Eesti koondisse.
Orienteerumisjooksu MMil 1997. aastal lühirajal 30. koht, 2001. aastal Eesti meeskonna koosseisus teatevõistlusel 9. koht. 2008. aastal võitis veteranide MMil orienteerumisjooksu tavarajal hõbeda.
Kergejõustikus võitnud Eesti meistrivõistlustel 12 km murdmaajooksus hõbeda (1994) ja 2 pronksi (1993, 1995).
2006. aastal võitis laskeorienteerumise maailmameistrivõistlustel Eesti teatevõistkonna koosseisus pronksi (koos Rain Eensaare ja Janek Lauteriga). 2007. ja 2008. aastal laskeorienteerumise maailma karikasarja kokkuvõttes 3. koht. Aastatel 2007–2012 Eesti Laskeorienteerumise Föderatsiooni juhatuse esimees ja president.
2012. aastal tuli rogainis koos Lauri Lahtmäega meesvõistkondade arvestuses Euroopa meistriks, lisaks võitnud meesveteranide klassis rogaini MMil koos Lauri Lahtmäega 2013. aastal kulla ja 2015. aastal pronksi ning rogaini EMil 2011 koos Lauri Lahtmäega ja 2014 koos Alar Abramiga hõbeda.
Korstnamärk
pisi|Laev "Boudicca" korstnamärgiks on laevandusettevõtte [[Fred. Olsen Cruise Lines logo (2015)]] Korstnamärk on mittesõjalaeva korstnal olev tähtedest ja/või kujunditest tunnusmärk, mis viitab laevaomanikule. Mõni reeder kasutab korstnamärgina ettevõtte logo.
Wieliczka
Wieliczka on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Wieliczka maakonna ja Wieliczka valla halduskeskus. Wieliczka asub Krakówi kesklinnast umbes 12 km kagus.
Wieliczkat on ürikutes esimest korda mainitud 12. sajandi algupoolel, linnaõigused sai 1290. aastal.
Linnas asub 13. sajandil rajatud Wieliczka soolakaevandus.
Evelyn Bernard
Evelyn Bernard (sündinud 2. aprillil 1988) on eesti jalgpallur.
2005–2006 ja 2007–2009 	mängis ta klubis JK Pärnu.
Uuluta
Uuluta (kirjakeeles varem ka Uulota) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tali mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lanksaare küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lanksaare külaga.
Pudelikaela efekt
((Kustutada))
Uuluta
Külast on teateid alates 1638 (Uhlotto).
Keldrimägi
Keldrimägi on mitme kõrgendiku nimi Eestis:
Klassikaline keemiline analüüs
Klassikalised keemilised analüüsid on läbiviidavad ilma keerulist aparatuuri kasutamata. Klassikaline keemiline analüüs tähendab aine karakteerse keemilise muundamise (karakteerse keemilise omaduse) kindlakstegemist või keemilise muundamise kvantitatiivset mõõtmist. Teiste sõnadega: tuntud keemilised reaktsioonid võimaldavad tuvastada mingi aine esinemise proovis ja määrata aine kvantitatiivset sisaldust proovis (nimetatakse „märg keemia”).
Määramismeetodeid
Kaasaegsel keerulisel aparatuuril põhinevad suure efektiivsusega ainete lahutamise meetodid ning aineosakeste ja füüsikalise mõjuri vastastikuse toime määramise meetodid (spektroskoopia) paigutatakse analüütilises keemias instrumentaalanalüüsi valdkonda.
Ülle Hahndorf
Ülle Hahndorf (sündinud 15. augustil 1959) on eesti tšellist.
Õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, tema õpetaja oli Peeter Paemurru.
Töötas Tallinna Vanalinna muusikakoolis.
Tallinna Keelpillikvarteti ja Tallinna Kammerorkestri liige.
Charles Le Brun
Charles Le Brun (24. veebruar 1619 – 12. veebruar 1690 ), samuti tuntud nime all Charles LeBrun, oli prantsuse kunstnik ja sisekujundaja. Ta oli prantsuse kuninga Louis XIV õukonnakunstnik ja vastutas suure osa Versailles' lossi sisekujunduse eest. Tema loomingu mõju 17. sajandi kunstile oli märkimisväärne.
Isiklik elu
Le Bruni isa oli andekas skulptor Nicolas Le Brun ja tema ema oli Julienne Le Bé, kelle mõned perekonnaliikmed olid seotud Louis XIII-ga, kantsler Pierre Séguier’ga ja hiljem Louis XIV-ga.
Le Brun abiellus 26. veebruaril 1647 Suzanne Butayga, kelle isa oli kuninga maalikunstnik (Peintre du Roi) Robert Butay.
Varajane tegevus
thumb|vasakul|Charles Le Brun, "Ristilöömine", 1637 Juba lapsena valmistas Le Brun väikseid skulptuure. 11-aastaselt õppis ta Simon Vouet’ käe all barokset stiili ning teismelisena viibis ta lühikest aega maalikunstnik François Perrieri ateljees. Nicolas Poussinilt õppis ta hiljem klassitsistlikku maali. Vouet’ juures õppides avastas Le Bruni kantsler Séguier, kellest sai Le Bruni esimene patroon.
"Ristilöömine" on Le Bruni säilinud töödest vanim – maalitud 1637. aastal. Praegu asub see Venemaal Puškini-nimelises Kujutava Kunsti Muuseumis.
Põhitegevus
1647. aastal määrati Le Brun kuningas Louis XIV teenistusse. Tema tiitliks määrati maalikunstnik ja Valet de Chambre. Järgmisel aastal asutati Kuninglik Maalikunsti- ja Skulptuuriakadeemia (Académie royale de peinture et de sculpture) ja Le Brun oli üks kahetestkümnest esimesest valitud professorist. 1654. aastal sõlmis Le Brun lepingu, mille tulemusena hakkas ta kujundama Saint-Sulpice'i kirikut. 1656. aastal andis kuningas Le Brunile haruldase privileegi: tema teoseid ei võinud volituseta reprodutseerida.
Järgmisena hakkas Le Brun tegutsema Vaux-le-Vicomte'i palees. Aastatel 1658-1661 piirdus tema panus palees maalikunstnikuks olemisega, kuid hiljem määrati ta ka sisekujundajaks ning ta vastutas palee skulptuuride, aia ja ka meelelahutuse eest. Ta kujundas palee ruumide seinu ja lagesid.
1660. aastal valminud maalist "Dareiose perekond Aleksandri ees" sai alguse Louis XIV tellitud seeria "Aleksandri triumfid" või "Lood Aleksandrist". Seeria koosneb viiest maalist ja Le Brun on öelnud, et pidas seeriat oma meeldejäävamaks saavutuseks. Maalidel on kujutatud Aleksander Suurt sõjakäigul Aasias. 1665. aastal valmisid "Aleksander Babüloni sisenemas" ja "Granicuse ületamine", 1669. aastal "Arbela lahing" ja 1673. aastal seeria viimane "Aleksander ja Poros".
1663. aastal määrati Charles Le Brun Kuningliku Maalikunsti- ja Skulptuuriakadeemia (Académie royale de peinture et de sculpture) rektoriks. Samal aastal sai temast ka tänu peaminister Jean-Baptiste Colbertile Gobelinsi Manufaktuuri juhataja. Manufaktuuris oli tema tööks kuningliku mööbli tootmisprotsessi üle valvamine. Gobelinsis valminud mööbel oli eeskujuks tervele Euroopale 1664. aastal määras Louis XIV Le Bruni kuninga esimaalikunstnikuks (Premier Peintre du Roi).
Charles Le Bruni suur palk tõendas tema tähtsust. Ta teenis 4000 liivi Gobelinsi juhatajakoha eest, 3200 liivi esimaalikunstnikuks olemise eest ja 4800 liivi kuninglike maalide haldamise eest. Lisaks sellele teenis ta lisaraha, kui valmis mõni tähtsam projekt.
1667. aastal alustas Le Brun Kuninglikus Maalikunsti- ja Skulptuuriakadeemias konverentside sarjaga. 1668. aastal pidas ta loengu näoilmete kohta. Tema kunstiteooria loengud tõlgiti Euroopas mitmesse keelde ja nendest sai 18. sajandiks kunstiõpilastele standardõpik.
Versailles’ loss
Le Brun oli Versailles' lossi ümberehitamisele Louis XIV peamiseks elukohaks kaasatud juba varakult. Ta vastutas kogu dekoreerimise eest, isegi ilutulestiku vaatemängude eest.