cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallinna vallutamine (1941)
Väeüksused
Rünnakuks moodustati eraldi Rudolf Friedrichi grupp (Gruppe Friedrich). Grupp formeeriti 18. augustil ja sinna kuulusid 291. jalaväediviisi 504. rügement ning sama diviisi suurtükiväepataljonid, 403. jalgratturite pataljon, 660. pioneeripataljon 10., 436., 536., ja 637. raskesuurtükiväe pataljonid, 185. ründekahurite pataljon ja 563. tankitõrje pataljon. Väekoondise ülemaks oli kindral Friedrich.
Eestlastest üksustest osalesid rünnakus Tallinnale pataljon Erna, kapten Karl Talpaku omakaitse kompanii ja major Hirvelaane pataljon. Eestlaste osatähtsus Tallinna hõivamise lahingus oli siiski marginaalne.
Ettevalmistused ja plaanid
Saksa väejuhatusele oli Tallinna vallutamine tähtis, kuna seejärel oli võimalik luua vahetu ühendus Soomega ning suruda Balti mere laevastik Soome lahe idaossa lõksu. Tallinna vallutamine tehti ülesandeks XXXXII. armeekorpusele inseneriväekindral Wilhelm Kunze juhtimisel. Rünnak Tallinnale pidi algama 20. augustil ning linnale plaaniti läheneda neljas kolonnis:
Lahingu käik
pisi|Nõukogude poolne kaart Tallinna operatsioonist
Lähenemine Tallinnale
pisi|Plahvatus [[Tallinn Teise maailmasõja ajal|Tallinnas, augustis 1941]] 20. augustil kell 4.00 kohaliku aja järgi (osadel andmetel ka kell 4.30) alustasid Saksa üksused pealetungi Tallinnale. Kõik rünnakukolonnid saavutasid kohe edu.
21. augustil puhastasid Eesti Omakaitse ja 217. diviisi üksused Rapla nõukogude vägedest. 21. augustil murdsid sakslased Tallinna kaitsest läbi. Hoolimata jõupingutustest ei suutnud Nõukogude väed sakslasi tagasi hoida.
22. augustil jõudis 254. diviis Kallavere ja Maardu lähistele, 61. jalaväediviisi 151. rügement vallutas Raasiku, sama diviisi 162. ja 176. jalaväerügement lõid Kiviloo ja Periloo väljadel kolmepäevase lahingu tulemusena puruks 1. Tallinna kommunistliku kütipolgu ja 1. Läti vabatahtliku polgu. Friedrichi grupp lõi samal päeval Lihulast välja 14. hävituspataljoni ja puhastas Märjamaa Nõukogude mereväelastest.
24. augustil alustasid Nõukogude väed Tallinna evakuatsiooni.
25. augustil sooritasid Hiiumaal asunud 156. laskurpolgu I pataljon ja kaks pataljoni Saaremaalt dessandi mandrile, sundides kohalikke Saksa katteüksusi taanduma. Lahing Palivere juures kestis 30. augustini. Läänemaa hävituspataljon pidas lahinguid Martnas ning Kasari jõel. 1. septembril taganesid Hiiumaalt ja Saaremaalt mandrile dessandi teinud Punaarmee üksused koos Läänemaa parteiaktiiviga tagasi Hiiumaale. Tallinna vallutamise operatsiooni käiku see ei mõjutanud.
Tallinna vallutamine Saksa vägede poolt
25. augustil jõudsid Saksa väed Keila jõe-Saku-Lehmja-Pirita jõe joonele. Samal päeval avastati 61. diviisi lõigus venelaste kaitses auk: Vaskjala-Ülemiste kanali ümbrus oli jäänud kaitseta. Sinna tungisid 151. rügemendi kaks pataljoni ja liikusid Mõiguni. Tallinna sadam asus nüüd sakslaste suurtükiväe laskeulatuses ning Nõukogude laevad hakkasid pihta sama. See põhjustas laevade sagedast positsioonide muutmist, mis vähendas laevade relvade lasketõhusust ja nõrgendas maismaa kaitset. Samal päeval taotles admiral Tributs luba Tallinna maha jätmiseks, viidates vägede vähesusele ja kurnatusele ning vaenlase suurele arvulisele ülekaalule.
26. augustil alustasid Saksa väed Mõigust edasitungi ning lõunaks olid nii Tallinna lennuväli kui ka Dvigateli tehas nende valduses. Samal päeval andis Looderinde ülemjuhataja Kliment Vorošilov lõpuks (ja pärast vastava loa saamist Stalinilt) loa Tallinn maha jätta. Rindejuhatuse korraldusel tuli lahingutegevus 27. augustil lõpetada ja asuda laevadele. Punaarmee ja sisevägede üksused alustasid linnas oluliste objektide purustamisega või süütamisega. Tuletõrjujatel keelati tulekahjude kustutamine.
27. augustil alustas Saksa 61. diviis lõplikku rünnakut Tallinnale Lasnamäe piirkonnas. Punased osutasid vihast vastupanu, tulistades sõjalaevade suurtükkidest, õhutõrjesuurtükkidest ja soomusrongilt. Kella 12-ks jõudsid saksla üksused Ballasti tänavani.
28. augusti hommikul kell 8 läks 151. jalaväerügement pärast 10-minutilist suurtükiväe tuleettevalmistust uuesti pealetungile. Tunniga jõuti Lasnamäe ja Lubja tänavani. I pataljon ületas seejärel kitsarööpmelise raudtee tammi. II pataljon jõudis kõigepealt kell 12.30 Jannseni tänavale ja umbes kell 13.00 Estonia teatri juures paiknevale turuplatsile.
Sama päeva hommikul hakkasid viimased laevad Tallinna sadamatest lahkuma ja kogunema reidile ankrusse. Sadu punaväelasi jõudis sadamatest reidile ümber asunud laevadele veel leitud paatidel, ise valmistatud parvedel ning isegi ujudes.
Kell 14.30 (teistel andmetel kell 13.30) jõudis Saksa 151. rügemendi 2. pataljon Raekoja platsile ja heiskas Tallinna Raekojale haakristilipu. Vennad Fred ja Sven Ise viisid Toompea torni sinimustvalge lipu. Peagi jõudsid Kadrioru juures rannani ida suunast linna tunginud saksa üksused. Pirita suunast hakati Tallinna sadamaid ja ka veel reidil seisvaid laevu järjest enam tulistama.
Päeva jooksul lahkus Tallinna reidilt Kroonlinna suunas mitme konvodina kokku umbes 183 laeva, neist 55 uppus teel (Juminda miinilahing). Mõned laevad jäid ka reidile maha ja pardal olijad pääsesid peagi tagasi kaldale.
Suure segaduse tõttu jäi lõpuks laevadelt maha umbes 12 000 Nõukogude sõjaväelast, kellest osa olid veel viimaseks sadamatesse taandumist katvaks järelväeks. Õhtupoolikul toimusid linnas veel mõned hajusad tulevahetused laevadele põgenevate ja neist maha jäänud punaarmeelastega sadama piirkonnas. Nõmme piirkonda jäi maha hulk seal kaitsel olnud Punaarmee 10. laskurdiviisi koosseisust ja Lasnamäe-Maardu piirkonda jäi maha seal tegutsenud merejalaväelasi. Taandujate põhimass oli koondunud sadamatesse ja Koplisse.
Tulemused
Tallinna kaitsmisel kaotas Punaarmee ja Balti laevastik linnas ja selle lähistel langenuina umbes 8500 meest langenuina ja haavatuina umbes 28 000 võitlejat. Tallinnast evakueeriti 28. augustil umbes 18 000 võitlusvõimelist punaväelast, Paldiskist umbes 4000. Kiirustades ja organiseerimatusest jäi maha ümmarguselt 12 000 sõjaväelast. Üle 700 punaväelase murdis kahes grupis läbi ida poole, aga suur osa sai surma või langes vangi Rakvere lähistel toimunud lahinguis. Lisaks jäi umbes 2000 sõdurit Lääne-Eestisse Virtsu-Haapsalu piirkonda, kuid neil õnnestus liikuda Punaarmee käes olevatele Lääne-Eesti saartele.
Saksa vägede kätte langes vangi 11 432 punaarmeelast. Werner Haupti ja Saksa rindeajalehe Die Front andmeil langes sakslaste kätte Tallinnas 149 tankitõrje- ja välisuurtükki ning 144 õhutõrjesuurtükki, 91 soomusmasinat, 2 soomusrongi ja suurel arvul sõjamaterjali. Pärast punalaevastiku lahkumist jäi Tallinna sadamatesse kas uputatuna või kai äärde maha umbes 15 praami, umbes 15 erinevas suuruses purjelaeva, umbes 10 puksiiri ja lisaks mõningaid muid, peamiselt abilaevu.
Sakslaste ametlikud kaotused Tallinna operatsioonis olid 871 surnut ja 3282 haavatut. Saksa sõjaväe koosseisus Tallinna rünnanud Eesti üksuste kaotused olid vähemalt 66 meest langenutena.
Tallinna elanikud tervitasid kõikjal Tallinnas Saksa vägesid vaimustusega. Kõikjal lehvisid peagi sinimustvalged lipud. Linlased valasid oma viha välja kommunistide plakateid, pilte ja muid sümboleid avalikult hävitades. Omaalgatuslikult asuti looma mitmeid Omakaitse üksusi.
Juba 29. augustil saabus Tallinnasse Hjalmar Mäe, kes asus endisesse Haridusministeeriumi hoonesse aadressil Tõnismäe tänav 11, et alustada Eesti Omavalitsuse ehk Saksa okupatsioonivõimu marionettvalitsuse moodustamist.
Tallinn jäi sakslaste valdusse kuni 22. septembrini 1944.
Linna autasustamine Nõukogude võimu poolt
27. novembril 1970 autasustati Tallinna "mehisuse ja vastupidavuse eest võitluses Saksa fašistlike vallutajatega Suures Isamaasõjas" Lenini ordeniga.
Tapani Kansa
pisi|Tapani Kansa esinemas aastal 2001 Aarne Tapani Kansa (sündinud 9. märtsil 1949 Haminas) on soome laulja.
Tapani Kansa on esmajoones estraadilaulja, kuid ta on esitanud ka teistsugust repertuaari (rock'n'roll, diskomuusika, operetimuusika)
Howard Shore
thumb|Howard Shore 2003. aastal Howard Leslie Shore (sündinud 18. oktoobril 1946 Torontos) on Kanada helilooja.
Howard Shore on kirjutanud filmimuusikat ja oopereid. Ta on kirjutanud muusika sellistele filmidele nagu "Kärbes", "Voonakeste vaikimine", "Aviaator – valguses ja varjus", "New Yorgi jõugud", "Kahe tule vahel", "Hugo Cabret' leiutis" ning filmitriloogiatele "Sõrmuste isand" ja Kääbik.
Tunnustus
Oscar
Kuldgloobus
Grammy
Juozas Paškevičius
Juozas Paškevičius (sündinud 24. juulil 1924 Anykščiai rajoonis) on leedu geoloog.
Elulugu
Juozas Paškevičius lõpetas aastal 1943 Vepriais põllumajanduskooli. Edasi suundus ta Vilniusse õppima sealses aiandusliku kallakuga keskkoolis, kuid rinde lähenemine katkestas ta edasised õpingud. Aastal 1945 suundus ta Musninkaisse, kus asus tööle agronoomina. Aastail 1947–1948 töötas ta Vilniuse aiandustrustis aednikuna.
Juozas Paškevičius lõpetas 1952. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Õpingute kõrvalt töötas ta ülikooli juures vanemlaborandina ja abiellus, aastal 1951 sündis poeg Algimantas, aastal 1956 tütar Jūratė. Aastal 1958 sai temast geoloogia ja mineraloogia kandidaat. Aastal 1973 sai ta doktorikraadi.
Aastast 1969 juhatas ta Leedu alade stratigraafia komisjoni. Aastal 1972 oli ta Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogiamuuseumi kuraator. Aastail 1973–1990 oli ta Vilniuse Ülikooli geoloogia ja mineraloogia kateedri professor. Aastail 1980–2002 tegeles ta ajakirja Geologija väljaandmisega.
Teadustöö
Juozas Paškevičiuse põhiline panus oli Ordoviitsiumi ja Siluri brahhiopoodide ja graptoliitide uurimine. Ta avastas uusi liike ja perekondi. Uuringutulemusi kasutas ta brahhiopoodide ja graptoliitide tsoonide skaala loomiseks, mis omakorda mõjutas vastavate ajastute stratigraafia loomist. Ordoviitsiumi ja Siluri stratigraafiate korreleerimisega tegeles ta Euroopa tasandil. Ta võttis esimest korda kasutusele Leedu alade paleostruktuursed üksused.
Türkmeeni-Khorāsāni mäestik
Türkmeeni-Khorāsāni mäestik on mäestik Aasias. Piirab kirdest Iraani mägismaad, kulgeb loode-kagu suunas. Läänes on ühenduses Alborzi mägedega. Kõrgus kuni 3314 meetrit.
Võidusammas
Võidusammas on sõjalist võitu tähistav monument, milliseid leidub paljudes maailma linnades:
Sündinud 18. märtsil
''Siin loetletakse 18. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Margus Ader
Margus Ader (sündinud 15. veebruaril 1977 Võrus) on eesti laskesuusataja, ettevõtja, kaitseväelane, spordikommentaator.
Muid tähtsamaid võistlusi
Esindanud Eestit täiskasvanute laskesuusatamise koondises maailmameistrivõistlustel aastatel 1999, 2000, 2001, 2004 ja 2005.
Osales Salt Lake City taliolümpiamängudel 2002. aastal.
Teenis aastatel 1996–2005 Eesti kaitseväes, auastmelt seersant. Aastatel 1996–2005 osales kümnel korral Eesti koondises sõjaväelaste maailmameistrivõistlustel.
Kaitseriiv
Kaitseriiv on tulirelva mehhanism, mis on ettenähtud juhulasu ning sellega kaasnevate võimalike vigastuste vältimiseks.
Kaitseriivid on enamjaolt jaotatud omakorda alamkategooriatesse: sisemised ja välimised kaitseriivid. Seesmiste kaitseriivide puhul on tegemist relva enda mehhanismiga, kus laskur ei pea ise midagi tegema, teisel juhul peab laskur ise kaitseriivi maha võtma/peale panema.
Neid on ka kutsutud passiivseteks kaitseriivideks ja aktiivseteks kaitseriivideks.
Relvadel, mis lubavad laskjal laskerežiimi valida, on tavaliselt kaitseriiv välja toodud eraldi lülitina (näiteks Thompsoni poolautomaat või AK - 47) või on kaitseriiv juba relva sisse integreeritud, koos režiimide valikuga kaitserežiim-poolautomaat-täisautomaat (näiteks relv M16).
Mõnedel tulirelvadel, mis toodeti üheksakümnendate teises pooles, oli kohustuslik võti, mis käis kaitseriiviga kaasas. Enne tulirelva kasutada ei saanud, kui võtmega oli kaitseriiv lahti tehtud. Sellised integreeritud lukkude mehhanismid on kasutusel rohkem kui "lapseluku" funktsioonina, kui relv valveta oli jäetud. Kui relva omanik võttis relva kaasa, siis oli kaitseriiv maas.
Päästikud
Niinimetatud topelt mehhanismiga (double-action) päästiku vajutamisega kaasneb kolm tegevust ehk kolm toimingut: kukk liigub vinnastatud olekusse, trummel lükkub kuke vinnastamisega ühe padruniaugu võrra edasi, kukk vabastatakse ja annab hoobi lööknõelale ning toimub lask. See erineb ühe mehhanismiga päästikust selle võrra, et siin toimub kõik automaatselt. Lasu sooritamiseks on vaja ainult päästikule vajutada, mitte iga kord manuaalselt kukk uuesti vinnastada.
Manuaalne kaitseriiv
Kõige levinum kaitseriivi mehhanism on lüliti, nupp või kang, mis takistab tulistamist, kui kaitseriiv on seatud asendisse safe (turvaline). .
Manuaalsed kaitseriivid varieeruvad, see oleneb tulirelvade disainist. Kaks kõige tavalisemat mehhanismi on kas plokk või sulgur, mis ei lase laskmismehhanismil liikuda, see läheb käiku siis kui kaitseriiv on maas ja päästikut vajutatakse. Mõned disainid ei lase kukel või taanduril omapäi liikuma hakata, vältides lööknõela liikumist ja lasu sooritamist. Need on vanimad kaitseriivi mehhanismid ning neid kasutatakse laialdaselt, kuid paljud topelt päästiku mehhanismiga (double-action) tulirelvade puhul nagu revolvrid puudub manuaalne kaitseriiv, neil on kaitseks kaugemale ja raskemini tõmmatav kukk ja topelt päästiku mehhanismiga relvadel on piisavalt kindlust tagav päästikuriiv, mis hoiab relva rohkem kasutamisvalmis seisukorras. pisi|Heckler & Koch VP70 püstolil on kaitseriivi pealepanemiseks nupp käepideme ja päästiku juures
Käepideme kaitseriiv
Käepideme kaitseriiv tähendab seda, et kaitseriivi lüliti või nupp on asetatud käepideme peale. See on tõhusam eelmisest variandist sellepärast, et kui käsi satub käepideme peale, siis tähendab see ka seda, et relva hakatakse kasutama. Sel viisil on lihtne kaitseriivi maha võtta ja relv laskevalmis seada. See on disaini ja mehhanismi poolest väga sarnane manuaalse kaitseriiviga, kuid käepideme juures olev kaitseriiv on hetkeline, saab ainult siis kasutada relva, kui operaator hoiab käepidemist kinni. Nii kui laskur käepidemest lahti laseb, liigub kaitseriiv jälle safe-asendisse ja relva ei saa kasutada. Näiteks M1911 käsitulirelv ja Uzi poolautomaadid kasutavad käepideme kaitseriivi.
Teine sarnane mehhanism on käepideme üleval pool olev kaitseriiv või nupp. Kaitseriivi maha võtmiseks peab käepidet pigistama või ühel või teisel viisil nupule survet avaldama. Relvaga saab sooritada lasku ainult siis, kui nupp on alla surutud, kas pigistades või mingil muul viisil. Nii kui käsi käepidemelt ära võetakse läheb kaitseriiv peale. Lisaks on võimalik ka lasta niimoodi, et vajutad päästikule ja siis alles vajutad kaitseriivi lülitit, siis toimub momentaanselt lask. Viimane variant on ka, et teha mõlemat korraga, et ikka kogemata ei sooritataks lasku. Ehk samal ajal tuleb vajutada päästikut ja kaitseriivi nuppu. pisi|Ortgies' püstol, millel on kaitseriiv peal. Nagu näha käepideme ülalosas, ei ole nuppu alla surutud
Single-action revolver
Üksik päästiku süsteemiga revolver tähendab seda, et päästiku vajutamisele järgneb ainult üks asi: kukk vinnastatakse ja toimub lask või lööknõel hakkab liikuma ja toimub lask. Üksik päästikuga revolvritel pole väliseid kaitseriive, ega sisemisi kaitseriive. Enamus ühepäästiku mehhanismiga revolvritel on kukk, mis võib olla vinnastatud olekus või niinimetatud kaitserežiimis. Selleks, et sooritada lask peab olema kukk vinnastatud. Enamus neist pole eriti ohutud, kui revolver kukub maha või kui revolvrit käsitletakse hooletult võib toimuda lask. Sellise mehhanismiga on suhteliselt vanaaegsed revolvrid või üldsegi antiikrevolver. Antiikide tänapäeva koopiates on ilusti moodsad kaitseriivid kasutusel, vältimaks õnnetusi, näiteks kuke blokk. Selliste revolvrite kandmine vinnastatud olekus on väga ohtlik.
Double-action revolver
Topelt päästiku süsteemiga revolvrite puhul järgneb päästiku vajutamisele kolm toimingut : kukk liigub vinnastatud olekusse, trummel lükkub kuke vinnastamisega ühe padruniaugu võrra edasi, kukk vabastatakse ja annab hoobi lööknõelale ja toimub lask. Enamus topelt päästikuga revolvritel pole väliseid kaitseriive. Selleks, et sooritada lask peab piisavalt tugevalt vajutama päästikule. Tavapärasest tugevam vajutus on mõeldud selleks, et pool vajutusest läheb kuke vinnastamiseks ja pool lasu sooritamiseks. Tänu sellisele mehhanismile on suhteliselt raske kogemata sooritada lasku isegi siis, kui revolver maha kukub. Tänapäevastel topelt päästiku mehhanismiga revolvritel on sisemine kaitseriiv, mis blokeerib kuke vinnastamist. Leidub ka nn aftermarket versioone, kus topelt päästiku mehhanismiga revolvritel on ka välimine kaitseriiv.
Vintpüssid
Vintpüsside kaitseriivid on varieeruvad. Mõned kasutavad kaitseriivi nuppu või pool vinnastatud olekus kaitseriivi, mis ei lase kukel vastu padrunit minna, selline mehhanism on vanematel vintpüssidel. Näiteks Winchester Model 94 tuli alguses välja kaitseriiviga, mis ei lasknud kukel ennast kogemata vinnastada, kuid hiljem tehti mehhanism ümber, kuna juhtus palju laske kogemata. M1 Garand tuli välja kaitseriivi veidi teistsuguse tehnoloogiaga, kus kaitseriiv oli asetatud päästiku ette. Kaitseriiv ise oli metallist kang ja mida pidi sälgu sisse tõmbama, enne kui sai relva kasutada. Tänapäeval kutsutakse seda Garand-stiilis kaitseriiviks, mis on rakendatud näiteks Ruger Mini-14 vintpüssis.
Mõnedel vintpüssidel on kolm laskmisrežiimi: tulistamisrežiim, millega saab lasku sooritada lihtsalt päästikule vajutusega, kaitserežiim, kus relva ei saa enne lasta, kui kaitseriiv on maas, ja kolmas režiim, mis laseb relva laadida, kuid mitte lasta, et laadimise ajal ei juhtuks õnnetusi.
Pumppüssid
Pumppüssidel on levinuim manuaalne kaitseriiv, mis paikneb päästikukaitse ees või päästikukaitse lähedal. Levinud on ka nupu või lüliti versioon, mis on tehtud eraldi paremakäelistele või vasakukäelistele.
Asendite mehhanism
Kahes asendis olev kuke asend on vanim kaitserežiim, mis on kasutusel vanemates revolvrites, enne kui leiutati vinnastamist blokeeriv mehhanism. Kui kukk on algasendis ehk vinnastamata, siis ei saa lasku toimuda, kukk paikneb algasendis trummelsalvele lähedal. Kui kukk on vinnastatud siis pole enam väga midagi teha. Kui revolver kukub maha siis võib toimuda lask. See mehhanism pole kõige ohutum, kuid see oli esimene kaitseriivi mehhanism, mis välja töötati.
Lööknõela blokeeriv mehhanism
Lööknõela blokeeriv mehhanism on enamjaolt kasutusel poolautomaat relvades ja revolvrites, mis takistab lööknõela edasiliikumist. Kuid mehhanism on ühenduses otse päästikuga, kui päästikule vajutada siis liigub takistav varras lööknõela eest ära ja toimub lask. See on hea lahendus selleks puhuks, kui kukk on vinnastatud ja püstol on laskevalmis. Kui mingil põhjusel, näiteks kui püstol kukub maha, hakkab lööknõel edasi liikuma, siis toimib mehhanism ideaalselt ja ei lase lasku sooritada. Kui päästikule vajutada, siis toimub lask. Kui kukk on vinnastatud olekus ja kogemata läheb käsi või mingi objekt vastu, siis metallvarras blokeerib lööknõela liikumist padruni suunas. Tänu sellele saab vältida, seda et vinnastatud olekus toimub lask ilma päästikule vajutamata.
Kukke blokeeriv mehhanism
Kukke blokeeriv mehhanism sarnaneb lööknõela mehhanismiga. See on varras või mingit muud sorti blokk, mis ei lase kukel edasi liikuda, mistõttu omakorda ei lähe lööknõel vastu padrunit ja ei toimu lasku. Lask saab toimuda ainult siis kui kukk on vinnastatud olekus ja vajutatakse päästikule, siis liigub varras või blokk eest ära.
Lööknõela eemalejuhtiv mehhanism
Lööknõela eemalejuhtiv mehhanism on vastupidine kuke blokeerimisele. Kui relv on laetud ja vinnastatud, kuid päästikut pole vajutatud, siis lasku ei toimu. Kui mingil põhjusel peaks kogemata liikuma lööknõel padruni poole, siis see suunatakse vastu kelku. Sama mehhanism on kasutusel ka automaatselt laetavatel relvadel.
Talong (ansambel)
pisi|[[Peeter Kaljumäe ja Peeter Kaber ansamblist Talong 1989. aastal]]
Talong oli kupleeansambel, mis tegutses aastatel 1987–1993.
Ansambli sünnipäev on 27. detsember 1987. Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis korraldas tol aastal nääripidu lauluõppe teine kursus, kus Tõnu Bachmanni klassis õppisid Peeter Kaber ja Peeter Kaljumäe. Peeter Kaber, kes oli kogenud Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva liige, pakkus välja, et võiks esitada mõne malevaaegadest pärit lorilaulu. Peeter Kaljumäe, kes oli aastaid imetlenud Olaf Kopvillemi kupleesid, nõustus. Klaverit kutsuti mängima kursusekaaslane Margot Kvelstein. Seejärel esineti kõikjal ülisuure menuga.
1988. aasta kevadel asutas Kalju Kass huumorikooperatiivi Aara, mis kutsus leheveergudel enda tiiva alla esinejaid. Kaks Peetrit, kes olid koolimenust tiivustatud, otsustasid ka õnne proovida. Aara kunstinõukogu (Kalju Kass, Priit Aimla, Hugo Hiibus, Toivo Tootsen, Rita Mägar ja teised) pidas esitust vääriliseks, mispeale lepiti kokku esimesed avalikud etteasted Tallinna vanalinna päevadel Raekoja platsi Kaagikohtus. Nime Talong pani kollektiivile Priit Aimla. Algul esitati malevalaule ja Kopvillemi lugusid. Peetrid kirjutasid Kaagikohtu tarbeks uusi ja omaloomingulisi laulutekste. Sellest ei piisanud pideva lavalise aktiivsuse jaoks, mistõttu lepiti Henno Käoga kokku, et ta kirjutab sügiseks ansamblile Talong terve lavakava mahus uusi lugusid. Edasine repertuaar kujunes peamiselt päevakajaliste sündmuste värsistamisel, kus kasutati tuntud viise.
1989. aasta alguses hakkas Margot Kvelsteini asemel klaverdama Katrin Lehismets. Viimase lavakava esitamisel istus klaveri taga vaheldumisi Katrin Lehismetsaga Airi Allvee. Esineti kõikjal Eestis, samuti mitu korda Saksamaal Berliinis, Magdeburgis, Münchenis, Nürnbergis, Stendalis ja Potsdamis. 1989. aastal Stockholmis ja Göteborgis ning 1990. aastal Torontos ja Hamiltonis esinedes moodustasid kuulajas-vaatajaskonna väliseestlased.
Ansambli Talong mänedžer oli kogu tegutsemisaja vältel Raivo Põldmaa. Viimast korda astuti üles aprillis 1993. Ansambli lahkumineku põhjustas see, et Katrin Lehismets asus õppima Berliini kõrgkooli Hochschule für Musik ja Peeter Kaljumäe siirdus Pärnu Endla teatrisse.
Helikandjad
Ansambel Talong andis välja kaks helikassetti:
Rubens Barrichello
Rubens Gonçalves Barrichello (sündinud 23. mail 1972 São Paulos) on Brasiilia Vormel 1 sõitja. Ta oli alates 2008. aasta Türgi GP-st läbi aegade kõige rohkem Vormel 1 GP-etappe sõitnud vormelipiloot kuni Kimi Räikkönen edestas teda 2020. aasta Eiffel GP-l.
Enne Vormel 1
Nii Rubensi isa kui ka isapoolse vanaisa eesnimi on Rubens. Lisaks on tal isaga sama sünnipäev. Sellepärast hüütakse Barrichellot väikeseks Rubensiks ehk Rubinhoks [rub'inju].
Barrichello tuli eri võistlusklassides viis korda Brasiilia meistriks kardispordis. 1989 oli ta Brasiilia Vormel Ford sarjas 4.
1990. aastal osales ta Lõuna-Ameerika Vormel 3 sarja 3 etapil, millest ühe ta võitis. See andis kokkuvõttes 8. koha. Seejärel sõitis ta Euroopasse. Seal tegi ta kaasa Vormel Opel Lotuse eurosarjas, kus võitis 6 etappi ja kogu sarja samuti. Vormel Vauxhall Lotuse sarjas sõitis ta 4 etappi, ei võitnud neist ühtegi ja oli kokkuvõttes 11.
1991 osales ta Briti Vormel 3 sarjas, kus 16 etapist võitis 4. Sellest piisas sarja võitmiseks üldkokkuvõttes David Couldharti ees.
1992 sõitis ta Vormel 3000 sarjas. Ta ei võitnud 10 sõidust ühtki, kuid kokkuvõttes tuli 3. kohale ja sai lepingu Vormel 1 Jordani meeskonnaga.
1993–1996: Jordan
1993. aastal oli Jordani meeskond vilets ja auto oli vilets. Barrichello sõitis hooaja algusest lõpuni läbi, kuid tal oli tervelt viis meeskonnakaaslast, kellest kõik (nagu ka Barrichello) katkestasid vähemalt pooled sõidud.
Järgmisel aastal oli olukord paranenud. Barrichello kõrval sõitis Irvine. Juba avaetapil, kodurajal peetud Brasiilia Grand Prix'l tuli Barrichello 4. kohale ja järgmisel, Vaikse ookeani Grand Prix'l Jaapanis koguni kolmandaks. Kahe sõidu kokkuvõttes oli ta Michael Schumacheri järel teisel kohal.
Kuid kolmandal etapil, San Marino Grand Prix'l oleks ta kvalifikatsioonis peaaegu surma saanud, kui tema auto pööras katusele ja Barrichello keel blokeeris tema hingamisteed. Arstid suutsid tema elu päästa. Samas sattusid õnnetustesse Ayrton Senna ja Roland Ratzenberger, kes hukkusid, ning Kurt Wendlinger, kelle hooaeg sellega lõppes.
Belgia Grand Prix'l võitis Barrichello kvalifikatsiooni, saades 22 aasta ja 97 päeva vanuselt kõigi aegade noorimaks Vormel 1 kvalifikatsioonivõitjaks. 2003. aasta Malaisia Grand Prix'l ületas selle rekordi Fernando Alonso, kes oli alla 22 aasta vana.
Kokkuvõttes saavutas Barrichello 19 punktiga 6. koha, Irvine oli 6 punktiga 16., Irvine'i vahepeal asendanud Andrea de Cesaris 4 punktiga 20. ja Jordan 28 punktiga 5.
pisi|Barrichello oli 1995. aastal [[Prantsusmaa Grand Prix'l 6]] pisi|Barrichello oli 1995. aasta [[Suurbritannia Grand Prix'l 11]] 1995. aasta helgeim moment oli Kanada Grand Prix, mille Barrichello lõpetas 2. ja Irvine 3. kohal: kummalegi oli see senise karjääri tipp. Kõigist ülejäänud sõitudest tuli kummalegi 3 punktikohta ning kokkuvõttes oli Barrichello 11 punktiga 11., Irvine 10 punktiga 12. ja Jordan 21 punktiga 6. Kolme sõidu viimasel ringil kaotas Barrichello kokku 7 punkti ühe kokkupõrke ja kahe tehnilise rikke tõttu.
1996. aastal napsas Ferrari Irvine'i endale ja Jordan palkas tema asemele Martin Brundle'i. Barrichello oli 14 punktiga 8. ja Brundle 8 punktiga 11. Irvine katkestas märksa paremast autost hoolimata 10 sõitu 16-st, oli ainult korra poodiumil (sinna Jordan küll ei jõudnud) ja oli 11 punktiga 10. Meeskondadest oli Jordan 22 punktiga 5.
Hooaja lõpul lahkusid mõlemad sõitjad: Barrichello äsja moodustatud Stewartisse ja Brundle loobus spordist, hakates telekommentaatoriks. Neid asendasid Ralf Schumacher ja Giancarlo Fisichella, kes märksa paremini sõitsid.
1997–1999: Stewart
Kolmekordne Vormel 1 maailmameister Jackie Stewart ja tema poeg Paul Stewart asutasid 1996. aastal uue vormelimeeskonna Stewart Grand Prix. Meeskonda palgati Barrichello ja Vormel 1 debütant Jan Magnussen Taanist, testisõitjat ei olnudki. Auto ei olnud töökindel, sest 17 etapist suutis Barrichello lõpetada vaid 3 ja Magnussen 4. Mõlemad sõitsid oma hooaja parima tulemuse välja Monaco Grand Prix'l, kus vahetult enne starti hakkas vihma sadama ja Stewart sõitis ühena vähestest vihmarehvidega – teised meeskonnad üldiselt ootasid, et ilm paraneb, aga läks ainult hullemaks. Barrichello lõpetas Michael Schumacheri järel teisena ja Magnussen 7. kohal. Nii saadud 6 punkti andsid Barrichellole 13. koha ja Stewartile 12 meeskonna seas 9. koha, Magnussen oli 20.
1998. aastal ei olnud auto oluliselt parem, sest Barrichello suutis lõpetada 6 etappi ja tema meeskonnakaaslased samuti 6. Kanada Grand Prix'l suutsid mõlemad Stewartid esimest korda punktikohale saada: Barrichello oli 5. ja Magnussen 6., kuid just see etapp jäi Magnusseni vormelikarjääri viimaseks. Ta asendati hollandlase Jos Verstappeniga, kes sõitis aga veelgi halvemini (tema parimaks kohaks jäi 12.). Hooaja kokkuvõttes oli Barrichello 4 punktiga 12., Magnussen 1 punktiga 17. ja Verstappen viimane, 23. Stewart oli 11 meeskonna seas 8.
pisi|Rubens Barrichello (1999) 1999. aastal sõitis Barrichello kõrval Johnny Herbert, kes oli eelmisel aastal Sauberis üksnes 1 punkti saanud. See oli Stewarti parim hooaeg: mõlemad sõitjad lõpetasid enam kui pooled etapid. Barrichello teenis 3 kolmandat kohta ja võitis Prantsusmaa Grand Prix'l kvalifikatsiooni. Euroopa Grand Prix kujunes Stewarti suurpäevaks: hoovihmaga kulgenud etapil taibati ainsaina esimese vihmahoo ajal kuivailmarehvidega jätkata, aga teise vihmahoo alguses kohe vihmarehvid alla vahetada. Herbert saavutas seal Stewarti ainsa ja enese viimase etapivõidu, Barrichello oli kolmas. See oli ainus Vormel 1 etapp, kus mõlemad Stewartid lõpetasid esikolmikus. Ka järgmisel etapil Malaisia Grand Prix'l jõudsid mõlemad Stewartid punktikohale. Hooaja kokkuvõttes oli Barrichello 21 punktiga 7., Herbert 15 punktiga 8. ja Stewart 36 punktiga 4.
Hooaja lõpul müüsid isa ja poeg Stewartid oma osaluse vormelimeeskonnas Fordile ja meeskond hakkas kandma nime Jaguar Racing. Herbert jätkas Jaguaris, kuid ei suutnud enam endisi tulemusi näidata, nagu ka Jaguar ei suutnud Stewarti 1999. aasta tulemusi näidata.
2000–2005: Ferrari
Schumacher tuli 108 punktiga maailmameistriks, võites 4 viimast etappi. Järgnesid tiitlikaitsja Mika Häkkinen ja David Coulthard McLarenist. Juba avaetapil Austraalia Grand Prix'l saavutas Barrichello Schumacheri järel teise koha, sõites ühtlasi oma elu esimese kiireima ringi. Kokku saavutas ta 1 kvalifikatsioonivõidu ja 3 kiireimat ringi. Saksamaa Grand Prix'l saavutas ta ka oma elu esimese Vormel 1 etapivõidu, sealjuures pärast 18. kohalt startimist. Ta oli esimene brasiillane pärast Ayrton Sennat, kes võitis Vormel 1 etapi. Kokkuvõttes saavutas ta 62 punktiga neljanda koha ja tagas Ferrarile 170 punktiga esikoha McLareni (152) ees.
2001. aastal Barrichello etapivõitu, kvalifikatsioonivõitu ega kiireimat ringi ei saavutanud, aga sellegipoolest tuli ta 56 punktiga kolmandaks Schumacheri (123) ja Coulthardi (65) järel. Meeskondlikult saavutas Ferrari McLareni ees kindla esikoha (179:102).
pisi|Barrichello tuli 2002. aastal [[USA Grand Prix|USA-s teiseks]] 2002. aastal saavutas Barrichello Schumacheri järel teise koha, sealjuures saavutas Ferrari 9 kaksikvõitu, sealjuures lõppes kaksikvõiduga 5 viimast etappi. Meeskondlik võit oli mäekõrgune (Ferrari 221, WilliamsF1 92). Barrichello võitis 4 etappi ja 3 kvalifikatsiooni ning sõitis 5 kiireimat ringi.
2003. aastal saavutas Barrichello 2 etapivõitu, 3 kvalifikatsioonivõitu ja 3 kiireimat ringi. Hooaja kokkuvõttes jäi ta Schumacheri (93), Kimi Räikköse (91) ja Juan Pablo Montoya (82) järel neljandaks. Meeskondlikult suutis Ferrari 158 punktiga võita Williamsi (144) ees.
2004. aastal võitis Schumacher hooaja 13 esimesest etapist 12 ja tuli 148 punktiga maailmameistriks. Lõpupoole saavutas Barrichellogi 2 etapivõitu, millele lisandusid 4 etapivõitu ja 4 kiireimat ringi. 8 etappi lõppes Ferraride kaksikvõiduga. Barrichello saavutas 114 punktiga kindla teise koha. Meeskondlikult võitis Ferrari 262 punktiga BARi (119) ees.
2005. aasta Vormel 1 hooaeg läks Ferraridel palju halvemini. Barrichello saavutas 2. koha avaetapil Austraalias ja ainus kaksikvõit saadi USA-st, kus osales üksnes 6 sõitjat. Kokku oli Schumacher 62 punktiga 3., Barrichello 38 punktiga 8. ja Ferrari 100 punktiga 3. Maailmameistriteks tulid Fernando Alonso ja Renault F1.
2006–2008: Honda
2006. aastaks palgati Barrichello asemele Ferrarisse tema kaasmaalane Felipe Massa, kes tuligi tiitlit kaitsnud Alonso ja Schumacheri järel kolmandaks. Barrichello sai koha Honda F1 esisõitjana Jenson Buttoni kõrval. See meeskond oli endine BAR, millest Honda oli varemgi omanud 45%, nüüd ostis ta ära ka ülejäänu ja nimetas meeskonna enda järgi ringi. Viimati oli Honda oma nime all osalenud 1968 ja tema parim koht oli aasta varem ühe sõitjaga (John Surtees) saadud 4. koht.
pisi|2006. aasta avaetapil [[Bahreini Grand Prix|Bahreinis oli Barrichello alles 15]] Barrichello sõitis enam kui pooltel etappidel punktidele, aga esikolmikusse ei jõudnudki. Button osutus temast paremaks, sõites 3 korda esikolmikusse ja võites Ungaris etapigi. Button oli 56 punktiga 6., Barrichello 30 punktiga 7. ja Honda meeskondlikult 86 punktiga 4.
2007. aastal oli meeskonna esisõitja juba Button. Kuid tulemused jäid viletsateks: Button sai midagigi (6 punktiga 15.), Barrichello mitte (0 punktiga 20.). Meeskondlikult oli Honda siiski 11 meeskonna seas 8.
2008. aasta tõi väikese paranemise: Barrichello oli 11 punktiga 14., tulles Suurbritannias isegi esikolmikusse. Seevastu ebaõnnestus Button, saades 1 punktikoha ja olles 3 punktiga 18. Honda meeskond oli 11 meeskonna seas 9.
2009: Brawn GP
Ülemaailmse majanduskriisi tõttu tõmbus Honda Vormel F1-st tagasi ja müüs meeskonna Ross Brawnile. Mõlemad sõitjad jäid siiski meeskonda edasi. Ühtäkki selgus, et meeskonnal on väga hea auto.
2009. aasta hooajal võitis Barrichello kaks etappi ning sai kokkuvõttes 77 punktiga kolmanda koha. Maailmameistriks tuli Button, kes hooaja 7 esimesest etapist võitis 6. Hooajal saavutati ka 4 kaksikvõitu. Meeskondlikult saavutas Brawn GP 172 punktiga esikoha Red Bulli (153,5) ees.
Isiklikku
Rubens Barrichello elab São Paulos.
Tema pikkus on 172 cm ja kaal 77 kg.
Ta on 24. veebruarist 1997 abielus Silvana Giafonnega. Neil on pojad Eduardo (sündis 23. septembril 2001) ja Fernando (sündis 12. septembril 2005).
Teisikuluul
Teisikuluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et teda ümbritsevad inimesed (sugulased, aga ka arst) on asendatud teisikutega.
Eristatakse
Teisikuluulu alla kuulub ka Fregoli sündroom, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et erinevaid inimesi tema ümber "mängib" tegelikult üks kiiresti ja osavalt ümber kehastuv inimene. Selle sündroomi korral usutakse sageli, et sellise ümberkehastumise abil on kellegi võimalik inimest jälitada.
Herbivooria
pisi|Liblikaröövikud taimelehel toitumas Herbivooria ehk taimtoidulisus on herbivoori ehk taimtoidulise looma liigi ja taimeliigi vaheline toitumissuhe.
Maailm
Maailm võib tähendada:
Harilik juudapuu
Harilik juudapuu (ka euroopa juudapuu; Cercis siliquastrum) on juudapuu perekonna esindaja Vahemere maadest.
LK III
LK III ehk Leichter Kampfwagen III (eesti k. kerge lahinguauto) oli Saksamaal enne Esimese maailmasõja lõppu Joseph Vollmeri projekteeritud kergetank.
Harilik juudapuu
See on kerakujulise võraga 7–15 meetri kõrgune puu peaaegu musta puukoorega. Euroopa juudapuu kasvab põhiliselt kivistel mäenõlvadel ja tihnikutes. Ta on reliktne taim.
LK III
Tegemist oli LK II modifikatsiooniga, millel sarnaselt aasta varem välja lastud prantsuse tankiga Renault FT-17 pidid mootor ja käigukast paiknema masina tagumises osas, juht ees ja torn keskel. Relvaks planeeriti kas 57 mm või 20 mm Beckeri kahur.
Harilik juudapuu
Legendi järgi poos Juudas Iskariot end selle puu otsa.
Rasmus Kaljujärv
pisi|Rasmus Kaljujärv ja [[Jüri Muttika, Arvamusfestival 2014.]] Rasmus Kaljujärv (sündinud 28. märtsil 1981 Tartus) on eesti näitleja.
LK III
Seda tanki telliti 1000 tükki, kuid isegi prototüüp ei saanud enne sõja lõppu valmis.
Rasmus Kaljujärv
Keskhariduse omandas Miina Härma Gümnaasiumis. Õpingud jätkusid 2000. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis, kus tema juhendajaks oli Ingo Normet. Ta lõpetas lavakunstikooli XXI lennu 2004. aastal.
Keskkoolimuusikal
"Keskkoolimuusikal" (ingl k "High School Musical") on 2006. aasta ameerika telefilm.
Rasmus Kaljujärv
Pärast lavakunstikooli lõpetamist töötas Rasmus Kaljujärv näitlejana Eesti Draamateatris. 2006. aastast kuni 2018. aasta lõpuni oli ta Teater NO99 näitleja. Ta osales ka 2005. aastal Teater NO99 esimeses lavastuses "Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki". Sügisest 2019 on ta Ekspeditsiooni trupi näitleja. 2019–2022 kuulus ta Ekspeditsiooni ja Von Krahli Teatri ühistruppi.
Keskkoolimuusikal
Filmile on tehtud kaks järge: 2007. aastal telefilm "Keskkoolimuusikal 2" ja 2008. aastal kinodes linastunud "Keskkoolimuusikal: Lõpuklass".
Film esilinastus Disney Channelis 20. jaanuaril 2006. Sellest sai äriliselt kõige edukam Disney Channeli telefilm: esilinastust vaatas 7,7 miljonit inimest. Film sai välismaalgi väga edukaks ja 2009. aasta seisuga oli seda üle maailma vaadanud 225 miljonit inimest.
Rasmus Kaljujärv
Näitlejana teatris
2002
Keskkoolimuusikal
Filmi põhjal tehti kontserttuur, kus esinesid filmi "Keskkoolimuusikal" näitlejad, muusikal "Keskkoolimuusikal" ja romaanisari. "Keskkoolimuusikal" on läbi aegade esimene Disney telefilm, mille põhjal on tehtud teatrilavastus.
Rasmus Kaljujärv
Näitlejana teatris
2003
Keskkoolimuusikal
Film sai kuus "Emmy" nominatsiooni, millest võitis kaks: koreograafia ja lasteprogrammi kategoorias. Veel kandideerisid režissöör Kenny Ortega, näitlejate valik ja kaks originaallaulu. Samal aastal sai film neli Teismeliste valiku auhinna nominatsiooni, millest võitis kõigis kolmes kategoorias, kus osales: parim näitleja (Zac Efron, Vanessa Hudgens kandideeris samuti), näitlejapaar (Efron ja Hudgens) ning komöödia- või muusikališõu.
Sisu
East High Schooli korvpallistaar Troy Bolton (Zac Efron) ja matemaatikageenius Gabriella Montez (Vanessa Anne Hudgens) kohtuvad jõuluvaheajal, aastavahetuse tähistamise peol. Seal võtavad nad osa karaokest ja laulavad laulu "Start of Something New", mille käigus mõistavad, et nende vahel on midagi tekkinud.
Nädal hiljem hakkavad nad kohtamas käima. Kui Troy vaatab telefonist uusaastapeol Gabriellast tehtud pilti, on ta kindel, et see uus tüdruk on tema. Ent õpetaja märkab seda ning jätab Troy, Gabriella, Troy parima sõbra ja tiimikaaslase Chad Danforthi (Corbin Bleu), bioloogiaklubi presidendi Taylor McKessie (Monique Coleman) ja draamaklubi asepresidendid Ryan Evansi (Lucas Grabeel) ning Sharpay Evansi (Ashley Tisdale) telefoni kasutamise tõttu pärast tunde.
Rasmus Kaljujärv
Näitlejana teatris
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2014
Isiklikku
Tema isa on näitleja Hannes Kaljujärv.
Friedrich Johann von Ulrich
Friedrich Johann von Ulrich (1717– 8. märts 1770) oli baltisaksa poliitik.
Friedrich Johann von Ulrich sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Heinrich von Ulrichi ja Anna Christina von Löweni pojana.
1737–1753 oli ta Eestimaa rüütelkonna sekretär ja 1753–1770 selle peamees.
Talle kuulusid Lohu ja Röa mõis.
Perekond
Friedrich Johann von Ulrich abiellus 1743. aastal Johanna Margaretha von Stackelbergiga (1728–1760), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto Magnus von Stackelbergi tütar. Abielust sündisid:
Zerendi järv
Zerendi (kasahhi keeles Зеренді, vene keeles Зеренда) on tektoonilise tekkega järv Kasahstanis Akmola oblastis. Ta asub lähimast linnast ja oblasti halduskeskusest Kökšetaust umbes 50 km ning pealinnast Astanast üle 300 km kaugusel.
Järve asub 370 m kõrgusel merepinnast. Järve pikkus on 6,1 km ja laius 3,8 km.
Zerendi rannajoon on väheliigendatud, leidub ilusaid liivarandu. Kallastel kasvab ükskuid puid, peamiselt männid. Järve põhi on üsna tasane ja liivane ning kohati kaetud veerise ja kividega. Järv on mageveeline ja läbipaistev, suvel tõuseb veetemperatuur kuni 24 kraadini Celsiuse järgi.
Kaladest esineb särge, kiiska ja ahvenat, samuti leidub lõhelaste sugukonda kuuluvat peledit ja peegelkarpkala. Zerendit peetakse piirkonna üheks ilusaimaks järveks ja tegu on hinnatud puhkekohaga.
Mazsalaca
Mazsalaca (ka Väike-Salatsi, saksa keeles Salisburg, liivi keeles Piški Salats) on linn Lätis Valmiera piirkonnas.
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on Mazsalaca tamm ümbermõõduga 4,05 meetrit, Mazsalaca kalmistu mänd ümbermõõduga 1,3 meetrit, künnapuu ümbermõõduga 5,2 meetrit, Vilkači mänd ümbermõõduga 1,54 meetrit, Šķesteri pajud, Valtenbergi mõisapargi palsamnulg ümbermõõduga 2,03 meetrit, Valtenbergi mõisapargi kask ümbermõõduga 3,05 meetrit, Valtenbergi mõisapargi pärn ümbermõõduga 3,65 meetrit, Valtenbergi tamm ümbermõõduga 4,85 meetrit ja pärnad ning saar Parka iela alleel (looduskaitse all on ka allee tervikuna). Linna lääneosa jääb Salatsi oru loodusparki.
Riikliku tähtsusega muinsusmälestistest asuvad linnas Valtenbergi mõisakompleks, lisaks peahoonele veel ait, tall ja pargipaviljon. Samuti on kaitse all Mazsalaca kiriku orel ja altar.
Juri Anikjejev
pisi|Juri Anikjejev (2006)
Mazsalaca
Ajalugu
pisi|püsti|[[Väike-Salatsi kirik]]
Alexander Julius Klünder
thumb|Klünderi "Daami portree", arvatavasti on modell [[Natalja Puškina-Gontšarova. November 1838]] Alexander Julius Klünder (vene Александр Иванович Клюндер (Клиндер); 20. veebruar (vkj 8. veebruar) 1802 Tallinn – 8. jaanuar 1875 (vkj 27. detsember 1874) Tallinn) oli Eesti päritolu Vene kunstnik.
Mazsalaca
Ajalugu
Muinasajal kuulus piirkond liivlaste Metsapoole maakonda. Linna lähedal asus liivlaste Mazsalaca muinaslinnus. Aastal 1528 rajati Valtenbergi mõis, aastal 1533 on esimest korda kirjalikult mainitud sealset kirikut. Aastal 1697 uuendati kuningas Karl XI käsul kirikut, aga aastal 1890 ehitati selle asemele uus.
Asula hakkas arenema aastal 1861, mil toonane mõisa omanik Arnold Vietinghoff lubas sellele alale maju ehitada, ka valmis umbkaudu tollasel ajal esimene üle Salatsi jõe viiv sild. Aastaks 1918 oli Mazsalacast saanud 1100 elanikuga alev. Linn aastast 1928. 2009. aastani kuulus Valmiera rajooni.
Juri Anikjejev
Juri Anikjejev (ukraina keeles Юрій Анікєєв; nime on kirjutatud ladina tähestikus ka kujul Iurii Anikieiev, Yuriy Anikeev ja Yuriy Anikyeyev; sündinud 11. juunil 1983 Kivšarivka alevis Harkivi oblastis Ukraina NSV-s ) on Ukraina kabetaja, maailmameister, rahvusvaheline suurmeister (2003), Ukraina teeneline meistersportlane (2005).
Mazsalaca
Ajalugu
Linna läbis varem laiarööpmeline Tallinn–Pärnu–Mõisaküla–Riia raudteeliin. Mazsalaca raudteejaamani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal. Aastail 2009–2021 asus seal Mazsalaca piirkonna keskus.
Alexander Julius Klünder
Arvatavasti siirdus ta juba 1829. aastal Peterburi, kus tegutses portretistina. 1834. aastal sai ta vabakunstniku nimetuse ja 1841. aastal võeti Peterburi Kunstiakadeemia liikmeks.
Juri Anikjejev
Haridus
Pärast Kupjanski linnas Harkivi oblastis kuldmedaliga gümnaasiumi lõpetamist 2000. aastal asus ta edasi õppima Harkivi Raadioelektroonika Rahvuslikku Ülikooli. 2004. aastal lõpetas ta bakalaureuseõppe arvuti, automaatiseerimise ja juhtimise suunal. 2005. aastal kaitses ta samas kiitusega diplomitöö süsteemiprogrammeerija erialal.
Alexander Julius Klünder
1839. aastal sai ta preemia Husaarirügemendi 6 ohvitseri portree eest. Ta maalis nii tsaariperekonna liikmeid kui ka tuntud seltskonnategelasi ja kunstnikke, teiste seas ka Mihhail Lermontovi (neljal korral) ja Karl Brüllowit. Klünder oli tuttav ka Aleksandr Puškiniga.
Juri Anikjejev
Haridus
Ta on lõpetanud ka Harkivi Kehakultuuri Riikliku Akadeemia.
Alexander Julius Klünder
Elu viimased aastad veetis Klünder Tallinnas.
Tema teoseid leidub kõigis Venemaa tähtsamates muuseumides (Vene Muuseum, Tretjakovi galerii, Puškini Muuseum jne).
Juri Anikjejev
Kabe
Anikjejev tuli kadettide seas kolmel korral maailmameistriks 64-ruudulises kabes (1998, 2001 ja 2002). Samas vanuseklassis tuli ta 2001. aastal Euroopa meistriks. Täiskasvanute maailmameistrivõistlustel debüteeris Anikjejev 2002. aastal São Paulos ja seda edukalt – ta võitis pronksmedali. Lisaks sai ta pronksmedali samas toimunud välkkabe MM-il. Kahe aasta pärast Ubatubas São Paulo osariigis sai ta maailmameistrivõistlustel Brasiilia kabes kuldmedali ja samas toimunud MM-il välkkabes hõbemedali. 2008. aastal pälvis ta jällegi Brasiilias peetud MM-il hõbemedali.
2006. ja 2008. aastal tuli Anikjejev Hollandi kabeklubi Van Stigt Thans koosseisus Hollandi meistriks.
Diskvalifitseerimine 2016–2019 ja selle tühistamine
2016. aasta detsembris diskvalifitseeris Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (IDF) eksmaailmameistri Juri Anikjejevi kolmeks aastaks korduva IDF-i eetikakoodeksi rikkumise eest. Otsuses märgiti eetikakoodeksi punkte 2.2.4 ("ebakorrektne käitumine võistlustel") ja 2.2.8 ("käitumine, mis diskrediteerib IDF-i ennast"). Anikjejevi kaitseks astus välja Ukraina spordiminister Igor Ždanov ja Ukraina Kabeliidu president Anatoli Jatsenko. Ždanov nimetas Anikjejevi diskvalifitseerimist sportlikuks terrorismiks. Jatsenko väitel heideti Anikjejevile ette väljaütlemisi Vladimir Putini kohta ja seda, et Anikjejev ilmus autasustamise tseremooniale ukraina tikkesärgis.
2017. aasta jaanuaris teatas Anikjejev, et kavatseb pöörduda Spordi Arbitraažikohtusse. Ukraina spordiminister lisas, et Anikjejev vajab finantsilist toetust, kuid riik ei oma õigust rahaliselt toetada. 2017. aasta märtsis ilmus meedias teade, et hagi esitamine Lausanne'is asuvasse arbitraaži läheb maksma 5000 eurot.
2018. aasta juuli algul sai teatavaks, et CAS annulleeris Rahvusvahelise Kabeföderatsiooni Anikjejevi kolmeaastase diskvalifitseerimisotsuse ning kohustas föderatsiooni Anikjejevile välja maksma 5000 Šveitsi franki kompensatsioonitasu ja katma kohtukulud.
Intervjuu
Ühes 2008. aastal antud intervjuus, kus Anikjejevil paluti nimetada 10 kõigi aegade parimat kabetajat, luges ta üles järgmised nimed: Ton Sijbrands ja Harm Wiersma Hollandist; Andris Andreiko, Iser Kuperman ja Aleksandr Dõbman Nõukogude Liidust; Aleksei Tšižov, Aleksandr Švartsman ja Aleksandr Georgijev Venemaalt; Guntis Valneris Lätist. Eeltoodud 9 kabetajat on olnud maailmameistrid rahvusvahelises kabes. Kümnenda nimena tõi Anikjejev esile legendaarse kabetaja 64-ruudulises kabes Harkivist Zinovi Tsiriki.
pisi|80px| [[Ukraina teeneline meistersportlane|Ukraina teenelise meistersportlase rinnamärk ]]
Isiklikku
Tema vanemad on Volodõmõr Aleksandrovõtš Anikjejev ja Tatjana Aleksandrovna Anikjejeva.
Juri Anikjejev elab Harkivis. Peab Livejournalis blogi "Шашки на Слобожанщине" ('Kabe Slobodaa-Ukrainas').
Urmas Lattikas
pisi|Urmas Lattikas 2011. aastal Urmas Lattikas (sündinud 17. augustil 1960 Tapal) on eesti helilooja ja džässpianist.
Pääsuhöövel
Pääsuhöövel koosneb käepidemetega korpusest ja selle sisse klapiga kinnitatud höövlirauast. Tera võib olla sirge, nõgusa või kumera lõikeservaga. Kahe suuga pääsuhöövlitele saab kinnitada kahe erineva profiiliga terad.
Urmas Lattikas
EHL liige aastast 2000.
Pääsuhöövel
Pääsuhöövlit kasutatakse näiteks ümara ristlõikega toolijalgade ja sarjade silumiseks.
Urmas Lattikas
Lõpetas 1974 Tapa Muusikakooli klaveri erialal ja 1986 Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooni erialal, Eino Tambergi õpilasena. Täiendas end 1990 Bostonis Berklee Muusikakolledžis kompositsiooni ja džässklaveri erialal.