cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
All My Sons (telefilm)
Teisi osi mängisid:
Nanoioonika
Nanoioonika on nanotehnoloogia alaliik, mis uurib kiire ioonide transpordiga (ingl k fast ion transport – FIT) seotud protsesse nanostruktuursetes tahkiste süsteemides. Tegu on ühe osaga teadusest, mis uurib ioonse juhtivusega tahkiseid ning oma rakenduste poolest on nanoioonika tihedalt seotud nanoelektroonikaga. Nanoioonika mõiste ning kui uue teadusharu pakkusid 1992. aasta artiklis „A step towards nanoionics“ välja A. L. Despotuli ja V. I. Nikolaichik.
Põhimõte
Sarnaselt tavaliste tahkete ioonjuhtidega on nanoioonikas põhiline rõhk ioonide liikumise ja difusiooni uurimisel tahkistes. Erinevalt tavalistest polükristallilistest materjalidest on siin tegu nanostruktuursete materjalidega, mille puhul on kristalliitide või kogu struktuuri mõõtmed nanoskaalas (vähemalt ühes dimensioonis alla 100 nm). Sellest tulenevalt on kristalliitide vaheliste piirpindade ja pindmiste aatomite osakaal nanomaterjalis palju suurem võrreldes massiivsete (bulk) materjalidega ning pindade omadused mõjutavad oluliselt materjali kui terviku omadusi. Nendeks mõjutusteks võivad esmalt olla mitmed nanoskaala efektid nagu kvantlõksustus, mis kokkuvõttes annavad panuse ioonide liikuvusesse.
Seoses kristalliitide piirpindade arvu kasvuga suureneb oluliselt defektide arv struktuuris, mis eelistatult moodustuvad ja koonduvad kristalliitide kokkupuutepindadele. Defektide mõju ioonjuhtivusele sõltub vaadeldavast süsteemist, kuid enamasti koos vakantside arvu kasvuga kasvab ka ioonide liikuvus, sest neile tekib teekonnal elektriväljas palju rohkem potentsiaalseid vabu kohti.
Teoreetilise poole pealt loetakse nanoioonika süsteemideks neid süsteeme, mille korral kehtib kriteerium:
kus \lambda on kiire ioonide transpordi protsessile (FIT) vastav karakteerne (iseloomulik) pikkus ja L on vaadeldava nanoseadme suurus.
Väikese ioonjuhtivusega materjalides vastab \lambda väärtus ligikaudselt Debye raadiusele, mis näitab kõrge defektide kontsentratsiooni piirkonnas tekkiva elektrilise kaksikkihi paksust.
Jaotus
pisi| Tahkete ioonjuhtide jaotus ioon- ja elektronjuhtivuse põhjal. Piirkondades 2, 4 ja 6 on tegu peamiselt ainult ioonjuhtivate tahkete elektrolüütidega. Alad 1, 3 ja 5 vastavad materjalidele, millistes esineb arvestataval määral mõlemat tüüpi juhtivust. Piirkondadesse 3 ja 4 kuuluvad superioonsed juhid; 5 ja 6 vastavad eriti suure ioonjuhtivusega materjalidele ning 7 ja 8 puhul on tegu hetkel veel hüpoteetiliste ülisuure ioonjuhtivusega materjalidega Üleüldiselt eristatakse tahkefaasiliste ioonjuhtide puhul tahkeid elektrolüüte (ingl k solid electrolyte – SE), mille ioonjuhtivus on mitmeid suurusjärke kõrgem elektronjuhtivusest (σi ≫ σe) ja superioonseid ioonjuhte (ingl k superionic conductor – SIC), mille puhul σi > 0,001 Ω–1 cm–1, samas elektronjuhtivuse väärtus võib olla suvaline. Lisaks eristatakse superioonsete ioonjuhtide puhul veel eriti kõrge ioonjuhtivusega materjale (ingl k advanced superionic conductors – ASIC), mille korral σi > 0,1 Ω–1 cm–1. Peale selle eksisteerivad nende klasside omavahelised kombinatsioonid, mille puhul on ühendid kõrge ioonjuhtivusega ning samal ajal on tagatud tingimus σi≫σe. Vastavat jaotust kirjeldab kõrval olev joonis.
Olenevalt sellest, millist tüüpi efektid panustavad domineerivalt ioonjuhtivusse, eristatakse kahte fundamentaalselt erinevat nanoioonikat. Neist esimene on „kehvadel“ ehk nõrkadel ioonjuhtidel baseeruv nanoioonika, mille hulka kuuluvad materjalid on väikese σi väärtusega, näiteks sellised nagu LiI (300 K juures σi = 5,5 × 10–7). Seda tüüpi ioonjuhtidele on omane, et neist tehtud nanokomposiitides ioonjuhtivus oluliselt paraneb tänu piirpindade ja seega defektide arvu kasvule. Nende materjalide korral vastab \lambda Debye raadiusele, mis tähendab, et kui kristalliitide suurust vähendada elektrilise kaksikkihi paksusega võrreldavaks, saavutab materjal oma maksimaalse ioonjuhtivuse.
Teist tüüpi nanoioonika ilmneb eriti suure ioonjuhtivusega materjalides, mille σi väärtused ulatuvad kuni 0,3 Ω–1 cm–1 300 K juures. Nende korral moodustavad ühte tüüpi ioonid jäiga alamvõre, milles on vakantside kontsentratsioon mitu korda suurem liikuvate ioonide omast. Taoliste materjalide kristallstruktuur on optimaalne kiireks ioonide transpordiks. Kui defektide arv neis süsteemides kasvab, siis rikub see korrapärase võrestruktuuri ning üldine ioonjuhtivuse, σi, väärtus väheneb. Sellisteks materjalideks on näiteks α-AgI, RbAg4I5.
Kui võrrelda neid kahte gruppi, siis isegi kui esimest tüüpi ioonjuhid on loodud nanokomposiitidena, jäävad ikkagi nende ioonjuhtivuse väärtused mitu suurusjärku alla eriti suure ioonjuhtivusega materjalides mõõdetutele.
Rakendused
Nanoioonika printsiibid ja suure ioonse juhtivusega materjalid on olulised peaaegu kõikides elektrokeemilistel protsessidel põhinevates energiasalvestuse tehnoloogiates. Samuti on need materjalid perspektiivsed kasutamiseks nanoelektroonika seadmetes. Lisaks peitub tahkete elektrokeemiliste seadmete üks olulisi eeliseid selles, et peale elektrokeemilisele funktsionaalsusele on neil hea mehaaniline vastupidavus.
Kütuseelemendid
Nanoioonika rakendamine tahkeoksiidsetes kütuseelementides põhineb peamiselt hapniku ioone juhtivate keraamiliste materjalide kasutamisel elektrolüüdis ja elektroodides. Sellisteks juhtideks võivad olla näiteks mesopooridega tsirkoonium- või tseeriumdioksiidi nanoioonsed võrgustikud. Suureks probleemiks on aga nanokristalliitidest koosnevate materjalide ebastabiilsus kõrgetel temperatuuridel.
Patareid ja akud
Enamik liitiumioonakusid põhinevad liitiumi ioonide liikumisel ühe elektroodi pealt teisele. Seetõttu on nanoioonika vajalik siin nii kõikide aset leidvate protsesside mõistmise, kuid ka uute ja efektiivsemate patareides kasutavate nanokomposiitide disainimise näol. Näited sellistest süsteemidest on LiO2 ja Ru või nanopoorses Al2O3 maatriksis oleva LiI nanokomposiidid. Lisaks tuleb märkida, et erinevalt kütuseelementidest on akude töötemperatuur oluliselt madalam, mis tagab nanostruktuuride parema stabiilsuse.
Superkondensaatorid
Nanoioonsete superkondensaatorite puhul on registreeritud väga suured energia- ja võimsustihedused ja nende mahtuvustihedus on ligikaudu 1-2 suurusjärku suuremad tavaliste tehnoloogiatega valmistatud seadmetest. Lisaks kannatavad osad seda tüüpi kondensaatorid kuni 180 °C töötemperatuuri, võimaldades nende kasutuse süvapuurides ja kosmosetehnoloogias.
Nanolülitid
Katioonide liikumisel põhinevate seadmete korral hakkavad elektroodidele pinge rakendamisel katioonid liikuma ioone juhtivas kihis inertsest materjalist katoodi suunas, millel nad redutseeruvad. Nii moodustuvad anoodi poole kasvavad ahelad, mis anoodini jõudes muudavad süsteemi elektrit juhtivaks. Elektroodide polaarsust ümber pöörates need ahelad lagunevad ja süsteem lakkab elektrit juhtimast. Ideaaltingimustel võiks selline lülitus pöörduvalt töötada lõpmatu arv kordi. Peamised anoodina kasutatavad materjalid on hõbedaühendid (Ag2S) ning näiteks ioone juhtiva kihina on edukalt 20 nm suurustes süsteemides GeSe kasutust demonstreeritud.
Alternatiivina katioonide migratsioonile on võimalik ka, et süsteem on üles ehitatud põhiliselt anioonidega seotud protsessidele. Nii on näiteks paljudes siirdemetallide oksiidides arvukalt hapniku vakantse, mis on katioonidest märksa suurema liikuvusega.
Lisaks kahe elektroodiga süsteemidele on uuritud ka rohkem transistorisarnaseid konfiguratsioone, milles kasutatakse paisuelektroodi, et juhtivate dendriitide kasvamist ja lagunemist paremini kontrollida.
Muud rakendused
Lisaks leiavad kiiret ioonide transporti võimaldavad materjalid ja tehnoloogiad kasutust veel näiteks keemiliste sensorite, gaasimahutite ja elektrokroomsete klaaside valmistamisel.
Aivar Leito
Ta lõpetas 1972. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna.
Töötas Eesti Maaülikoolis juhtivteadurina.
On avaldanud ligikaudu 200 teaduslikku ja populaarteaduslikku kirjutist ning on kolme ornitoloogilise raamatu autor ja populaarteadusliku filmi "Valgepõsk-lagle" (Tallinnfilm, 1993) käsikirja autor.
Julius Seljamaa
pisi|Julius Seljamaa pisi|Julius Seljamaa hauasammas [[Rahumäe kalmistul. Arhitekt Karl Lüüs, kujur Ferdi Sannamees. Foto: 16.09.2011]] Julius Friedrich Seljamaa VR III/2 (8. aprill 1883 Sindi – 17. juuni 1936 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, riigitegelane ja diplomaat, Eesti Ajutise Maanõukogu sekretär ja abiesimees ning I Riigikogu liige.
Ta õppis 1899–1902 Riias õpetajate seminaris, oli 1902–1905 Taali ministeeriumikoolis õpetaja ja 1905–1909 selle juhataja, 1909–1914 Rakvere eestikeelse  haridusseltsi  III järgu algkooli juhataja.
Tadžikistan
Tadžikistan (tadžiki keeles Тоҷикистон Todžikiston; ametlikult Tadžikistani Vabariik (Ҷумҳурии Тоҷикистон Džumhurii Todžikiston)) on merepiirita riik Kesk-Aasias. See piirneb põhjas Kõrgõzstani, idas Hiina, lõunas Afganistani ja läänes Usbekistaniga.
Julius Seljamaa
Ta siirdus 1914 Peterburi, õppis 1915–1918 Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, töötas Pealinna Teataja toimetuses ja Venemaa IV Riigiduumas ajakirjanikuna. Kuulus Venemaa asutava kogu koosseisu ning võttis selle lühikese tegutsemisa ajal eestlastest ainsana sõna.
Tadžikistan
Riigi pealinn ja suurim linn on 860 000 elanikuga Dušanbe. Teised suuremad linnad on Hudžand, Kulob ja Bohtar.
Julius Seljamaa
Ta oli 1917 Eesti Vabariiklaste Liidu ja Ajutise Maanõukogu liige, 1918–1921 Vaba Maa peatoimetaja.
Tadžikistan
Geoloogia
Tadžikistan on kaetud kõrgmäestikega: üle kahe kolmandiku riigi pindalast on kõrgmäestik. Peaaegu pool riigi territooriumist asub vähemalt 3000 m kõrgusel. Riigi idaosas domineerivad Pamiiri mäestik ja suurem osa Pamiiri kõrgustikust. Seal asub ka riigi kõrgeim mägi, 7495 m kõrgune Ismoili Somoni mäetipp (varasema nimega Kommunismi mäetipp). Riigi põhjaosas asub Alai ahelik. Zarafšoni ahelikust lõuna pool asub Fanni ahelik. Ainult kõige põhjapoolsemas osas Tadžikistanis on madalik, osa Fergana orust, mida niisutab riigi suurim jõgi Sõrdarja ja mis sobib maaviljeluseks. Enamikus riigis on kõrguse ja reljeefi tõttu võimalik ainult loomakasvatus.
Julius Seljamaa
Ta alustas diplomaatilist karjääri veebruaris 1918 Eesti esimese välisdelegatsiooni (1917–1918) liikmena, esindades koos Johan Laidoneriga Eestit Nõukogude Venemaal (esitaja). Ta osales 1919–1920 Eesti-Vene rahuläbirääkimistel. 1922–1928 oli ta saadik Lätis, 1925–1926 Leedus ja 1928–1933 Nõukogude Liidus.
Oktoobrist 1933 kuni juunini 1936 oli ta välisminister (1934. aastal lühikest aega ka peaministri asetäitja ). Seejärel nimetati ta saadikuks Rooma, kuid suri maksavähki enne ametisse asumist.
Tadžikistan
Kliima
Tadžikistan asub kuivas lähistroopilises kliimavööndis. Kliima on mandriline, talv on külm ja suvi kuum. Välja arvatud orgudes ja vesikondades, kus valitseb niiskem kliima, võib suvekuudel õhutemperatuur kuni 45 °C tõusta. Riigi madalamate ja kõrgemate piirkondade vahel on suured temperatuurierinevused. Aastane sademete hulk on suhteliselt väike, mistõttu domineerib stepitaimestik. Fergana valgalas sajab vaid 140 mm aastas. Ainult Hissari mäestiku lõunapoolsed nõlvad on sademeterikkad, 1700 mm aastas.
Riik
Vabaühenduse Freedom House aruandes "Freedom in the World", mis käsitleb riikide demokraatia olukorda, oli Tadžikistani indeks 2017. aastal 100 punktist 11, millega liigitati riik kategoorialt "mittevabaks".
Sisejulgeolek
Tadžikistani sisejulgeolekuasutuste ühenduse moodustavad: Tadžikistani Julgeolekunõukogu, riigikaitse teenistus, Riiklik Julgeolekuteenistus, Tadžikistani siseministeerium, narkootikumide kontrolli agentuur jt.
Rahvastik
Tadžikistani statistikaameti andmetel elas 2010. aastal 27% elanikkonnast linnades.
Ligi 98% elanikest on islamiusku. Neist omakorda 87%–95% on sunniidid.
Haldusjaotus
pisi|Tadžikistani haldusjaotus
Tadžikistan jaguneb halduslikult neljaks piirkonnaks: kaheks vilajetiks (vilojat), üheks autonoomseks vilajetiks (vilojat muhtor) ja vabariikliku alluvusega rajoonideks (keskusega Dušanbes). Riikliku alluvusega on 13 rajooni ja 5 linna.
Majandus
pisi|Riik on väga mägine ja teatud piirkondadesse ligipääsemiseks võib helikopteri kasutamine olla ainuke võimalus. Tadžikistan on endise Nõukogude Liidu ja Kesk-Aasia vaeseim riik. Sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta oli 2005. aastal 1388 USA dollarit, millega riik oli maailmas 159. kohal. Sisemajanduse kogutoodang kokku oli samal aastal 8,802 miljardit USA dollarit.
Riigi peamisteks ekspordiartikliteks on puuvill ja alumiinium. Ekspordiartiklite vähesuse tõttu on majandus väga haavatav. Siiski on riigi majandus pärast kodusõja lõppu 2001. aastal kiiresti kasvanud. Keskmine majanduskasv aastatel 2000–2004 oli 9,6 protsenti aastas, tunduvalt rohkem kui teistel Kesk-Aasia maadel.
Üle 95% Tadžikistanis toodetud elektrienergiast tuleb hüdroelektrijaamadest. Pea igal talvel tabab riiki energiakriis. Leevendust loodetakse saada uute hüdroelektrijaamade ehitamisest. 2010. aastal viidi riigis läbi ehitamisel oleva Roguni hüdroelektrijaama aktsiate müügikampaania, mille käigus riigi kodanikke väidetavasti sunniti aktsiate ostule paljudel juhtudel väevõimuga. Hüdroelektrijaamade ehitamise kava vastu on allavoolu paiknevad riigid, eriti Usbekistan.
Tadžikistani saabuvad raudteeveosed läbivad Usbekistani territooriumi. Alates 2009. aastast blokeerib Usbekistan raudteeliiklust, lubades üle piiri vaid mõne vaguni päeva kohta. Samuti on tõstetud tariife Tadžikistani suunduvatele veoautodele. Usbekistan ei luba Tadžikistanil kasutada oma territooriumil asuvaid, Nõukogude Liidu ajal ühiseks kasutamiseks rajatud ülekandevõrkusid elektrienergia transpordiks Tadžikistani piirkondade vahel.
Oluliseks sissetulekuallikaks on töömigrantide poolt koju saadetud teenistus. 2010. aasta esimese 9 kuuga sõitis migratsiooniteenistuse andmetel Venemaale 844 000 Tadžikistani kodanikku, Venemaalt lahkus 252 640.
Hiina pähkel
"Hiina pähkel" võib tähendada:
Johann Karl Girard
Johann Karl Girard (9. detsember 1732 Rastede, Alam-Saksi – 14. veebruar 1799 Tallinn) oli Tallinna kodanik (1774), raehärra (1797–1798) ning valiti 18. jaanuaril 1798 ka bürgermeistriks.
Perekond
3. mail 1782 abiellus ta Tallinna bürgermeistri Karl Nikolaus Hetlingi (surnud 1781) ja Christiana Duborgi tütre Anna Dorothea Hetlingiga (1746–1815), abielust sündis:
Aleksandr Puškini mälestusmärk (Narva)
Aleksandr Puškini mälestusmärk on Aleksandr Puškini 200. sünniaastapäeva puhul Narva püstitatud monument. See asub vanalinna linnaosas aadressil Aleksander Puškini tänav 12. Mälestusmärk paigaldati 1999. aastal. Mälestusmärgi autor on kuulus vene skulptor Mihhail Anikušin (1917–1997), kes oli nii NSV Liidu rahvakunstnik kui ka sotsialistliku töö kangelane ja akadeemik.
Aleksandr Puškin ja Narva
Aleksandr Puškin pole ise Narvas kunagi käinud, kuid tema sugulased on linna ajalooga tihedalt seotud. Luuletaja poeg Aleksandr oli aastast 1870 13. Narva husaaripolgu komandör. 1911. aastal saadeti linna Puškini pojapoeg Grigori Puškin, Narvas sündisid tema lapsed Sergei ja Grigori.
Eduard Liibus
Ta õppis 1914. aastal Peterburi ülikooli ja 1920–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ning 1925–1927 (lõpetas) Kõrgemas Sõjakoolis, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Eesti Vabadussõjas, 1918. jaanuarist märtsini oli 2. jalaväepolgu II pataljoni ülem, alates 23. novembrist 1918. 2. jalaväepolgu 5. roodu ülem, detsembrist 1919 II pataljoni ülem, novembrist 1919 2. jalaväepolgu polguülema abi.
Ta oli Sõjaringkonnakohtu liige, 2. ja 7. jalaväerügemendi ohvitseride kogu esimees, 2. jalaväerügemendi kohtu eesistuja, hiljem Valga Sõjaväeringkonna ülem.
18. veebruaril 1925 sai Eduard-Ervin Liibus II liigi 3. järgu Vabadusristi.
Moskoviidid
Moskoviidid olid Moskoovia – Moskva vürstiriigi, Moskva suurvürstiriigi või Moskva tsaaririigi – elanikud.
Sõimusõna
Sõna "moskoviidid" kasutatakse varieeruvalt ka sõimusõnana Moskva valitsusele lojaalsete kodanike suhtes.
Nils Niitra
Nils Niitra (sündinud 20. detsembril 1975 ) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta on lõpetanud 1994. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi.
Niitra töötas 2017. aastani ajalehe Postimees ajakirjanikuna. 2014. aastal valiti ta Eesti Ajalehtede Liidu aasta ajakirjanikuks.
2017. aastast töötab ta suhtekorraldusfirma Powerhouse Lõuna-Eesti büroo juhi ja konsultandina.
Välislingid
ise: a Niitra, Nils
Sasku
Sasku (ka saaskopp, sass, lambapea) on kaardimäng neljale mängijale, mängitakse paaris. Mõnus maakeelne terminoloogia viitab sellele, et mängu tuntakse Eestis juba üsna ammu. Nimed saaskopp ja lambapea viitavad võimalikule Saksa päritolule ning Baierist pärineva Schafkopf-iga (schafkopf=lambapea) on mõningane sugulus olemas. Võib oletada, et tegu ongi nimetatud Saksa mängu Eestipärase mugandusega.
Sasku reeglid on levinud suulise pärimuse teel ja seetõttu võib leida mitmesuguseid kohalikke erinevusi. Nii näiteks on turniiridel keelatud igasugune infovahetus paariliste vahel, kuna aga vähemformaalses olukorras peetakse teatud infovahetust lubatavaks (vt. pildi andmine ja häda). Samuti lähevad arvamused lahku trumpamiskohustuse ja trumbi ülelöömise kohustuse osas.
Kaardid
Mängitakse 36-kaardi pakiga. Kaardid jagunevad saskus järgmiselt:
Kaardid tugevuse järgi: kuningas, emand, soldat, äss, 10, 9, 8, 7, 6
Mastid tugevuse järgi: risti, pada(poti), ärtu, ruutu.
Mängu käik
Kaardid segatakse ja igale mängijale jagatakse 9 kaarti. Viimase kaardi vaatamine jagaja poolt ei ole lubatud enne, kui tõstmises on kokku lepitud ehk välja öeldud kuidas jagatakse. Kui jagajale jääb nii ehk naa viimane kaart endale, siis võib ta seda teha, kuid seda ei peeta selles mängus heaks tooniks.
Jagamine
Jagamisel on saskus mitmed erivõimalused. Jagamise mooduse määrab tõstja, kes on jagaja tagantkäsi.
Järgnevate jagamise meetodite juures füüsiliselt pakki ei tõsteta, vaid antakse ainult jagajale märku kuidas toimida:
Pildi andmine, katus
Kohati kasutatakse reeglit, et risti kuningat ja ruutu poissi antakse kinniselt. See tekitab alati pisut elevust, kuna vähemalt üks vastastest ei tea, kummaga on tegemist ja kui tugevaks muutub pildi saaja. Ülejäänud pilte peab aga näitama.
Katus tähistab olukorda, kus jagamisel mängijale pilte kätte ei tulnudki. Seda võib siis partnerile öelda.
Pakkumine
Pakkumiseks (mida ka karjumiseks nimetatakse) loevad mängijad kokku oma pildikaardid ning kõige pikema masti. Erinevalt bridžist pakutakse numbrit, kuid mitte masti. Pakkumist alustab jagaja eestkäsi (vasakpoolne mängija, tema teeb ka esimese käigu). Trumbi teeb kõige kõrgemalt pakkunud mängija.
Kord passinud mängija peab passima pakkumise lõpuni. Kui passivad kõik neli mängijat, on trumbiks üleküla ruutu (ka pime ruutu).
Igaüks peale passinud mängija võib ilma pakkumist tegemata trumbiks teha ruutu. Seda siiski ainult oma karjumiskorra ajal.
Turniirimängus võib kehtida reegel, et kõrgemat pakkumist kui käesolevate trumpide arv, teha ei tohi.
Vastane võib pakkumisele vastata "Omale!", millega võetakse pakkumine üle samal tasemel. Turniirisaskus võib kehtida reegel, et omale võib nõuda ainult viimase positiivse pakkumise teinud mängija tagantkäsi.
Väljamängimine
Häda Kui mängijal on käes üksik trumpsilmakaart, siis võib ta (loomulikult oma partneri käigul olles) öelda "Häda!". Seda lootuses, et partneril on kõva trump välja käia, millega silmad koju saaks. Turniirimängus võib see olla keelatud ja teadagi on selline väljaütlemine kahe teraga mõõk, oodatud risti kuningas võib välja tulla ka vastaste poolelt.
Punktiarvestus
Mäng käib 16 punktini (kriipsuni). Esimesed kaks punkti märgitakse paberile kui kaks paralleelselt tõmmatud vertikaalset kriipsu, järgmised kaks nende peale horisontaalsetena, tulemuseks on trips-traps-trulli mänguvälja moodi kujutis. Edaspidiste punktide korral tehakse uued kriipsud samal kombel eelmiste alla. Kui mäng lõpeb nii, et vastased ei saa paberile ühtegi kriipsu, siis kutsutakse seda redel (või ka saag, mõnedes piirkondades ka muu meelepärane tööriist või hobune) ja paberile võib kaotanute lahtrisse redeli (või siis sae või kuidas kombeks) joonistada.
Punktiarvestus on järgmine:
Näiteks allpool toodud summeeritud punktiarvestused, mis kehtivad turniirisaskus:
jne.
Humanitaarabi
Humanitaarabi on kiireloomuline materiaalne abi (nt toiduained, vesi, ravimid, eluase jms) tsiviilelanikkonnale looduse või inimese poolt esile kutsutud õnnetuste, näiteks looduskatastroofide ja näljahäda korral või sõjaga kaasnevate kannatuste tagajärgede leevendamiseks või likvideerimiseks.
Humanitaarabi eesmärk on toetada ja täiendada sihtriigi valitsuse vastavaid meetmeid elanikkonna põhivajaduste täitmiseks. Humanitaarabi andmine tugineb mittediskrimineerimise, sõltumatuse ja inimlikkuse printsiipidele.
Humanitaarabi andmist koordineerivad enamasti sellised rahvusvahelised humanitaarorganisatsioonid nagu Rahvusvaheline Punase Risti Komitee (ICRC), ÜRO Humanitaarabiasjade Koordinatsiooni Büroo (OCHA) jms. Erinevad humanitaarabi andvad organisatsioonid on liitunud ka klastritesse, et suurendada humanitaarabi andmise efektiivsust läbi koordineeritud koostöö.
Euroopa Liit on üks maailma suurimatest humanitaarabi andjatest. 1992. aastal loodi Euroopa komisjoni humanitaarabi amet (ECHO), mille eesmärk on anda abi loodusõnnetuste ja inimeste tekitatud katastroofide ohvritele.
Humanitaarabi ja arengukoostöö vahe seisneb antava abi kestuses ja iseloomus. Humanitaarabi antakse katastroofide tagajärgede leevendamiseks või likvideerimiseks; arengukoostöö on pikemaajaline toetus kogukonna arenguks.
Humanitaarabi Eestis
Eestis tegeleb humanitaarabi andmise koordineerimisega Välisministeerium. Näiteks 2014. aastal eraldas ministeerium humanitaarabiks 2,7 miljonit euro ning valdav osa sellest liikus läbi erinevate ÜRO organisatsioonide ja teiste rahvusvaheliste abiorganisatsioonide.
Pedro Lascuráin
Pedro Lascuráin Paredes (8. mai 1856 México – 21. juuli 1952 México) oli Mehhiko presidendiks eri andmetel 25 kuni 55 minuti (!) vältel 19. veebruaril 1913 riigipöörde toimumise ajal.
Suhkruroog
Suhkruroog (botaaniline nimetus harilik suhkruroog; ladinakeelne teaduslik nimetus Saccharum officinarum) on kõrreliste sugukonda suhkruroo perekonda kuuluv rohttaim.
Harilik suhkruroog pärineb Uus-Guineast. Teised suhkrurooliigid kasvavad metsikult Lõuna- ja Kagu-Aasias. Tänapäeval on suhkruroog introdutseeritud ekvatoriaalse ja lähisekvatoriaalse kliimaga kohtadesse peaaegu kõikjal maailmas. See on kultuurtaim, mis väljaspool istandusi üldjuhul ei kasva.
Suhkrurool on 5–7 cm laiused ja 1–2 m pikkused lehed, 2–6 m kõrgune ja kuni 6 cm läbimõõduga vars. Varre ülemisse otsa kasvab 30–60 cm kõrgune õisik.
Merepõhja pinnavormide loend
Siin on loetletud maailmamere põhja keskmäestikke, ahelikke, madalaid ja kerkeid.
Suhkruroog
Varres on 67–73% vett, 18–21% sahharoosi ja 8–12% sideainet.
Varre sees olevas mahlas on 14–20% sahharoosi ja umbes 81% vett. Lisaks on mahlas 0,03% valke, 0,1% tärklist, 0,22% lämmastikuühendeid ja 0,29% sooli, peamiselt orgaaniliste hapete sooli.
Taimemahlast tehakse suhkrut, suhkru tootmisjääkidest aga rummi. Lehti söödetakse koduloomadele, neist toodetakse paberit, riiet, kiudplaate ja kemikaale. Neid kasutatakse ka kütteks.
Suhkruroog kasvab samal kohal 1–3 aastat. Igal järgmisel aastal annab ta saaki vähem kui eelmisel, seetõttu on vaja iga mõne aasta järel põllule uued taimed istutada. Istikuteks on varre ladvaosa tükid.
Suhkruroog vajab kuuma ja niisket kliimat ning toitaineterohket mulda. Sobivaim kasvutemperatuur on 25–28 °C.
Mõned suhkruroosordid suudavad siduda õhulämmastikku bakteri Acetobacter diazotrophicus abil. Liblikõielised taimed seovad samuti lämmastikku, aga selleks on neil juurtel mügarad. Seevastu suhkruroos elab Acetobacter diazotrophicus varres rakkude vahel.
Ajalugu
pisi|Suhkruroopõld [[Madeiral]] pisi|Suhkruroopõld [[Brasiilias São Paulo osariigis]] pisi|Suhkruroosaagi koristamine [[Mauritiusel]] Vanimad teated kristalliseerunud suhkrust pärinevad 5 tuhat aastat tagasi Indiast.
Tõenäoliselt õppisid eurooplased suhkruroogu tundma alles Aleksander Suure India-retkel. Theophrastos ja Dioskorides mainisid suhkrut ravimina. Rooma riigi elanikud importisid suhkrut Indiast. Euroopas sai suhkur üldtuntuks alles 9. sajandil.
Suhkru rafineerimine leiutati Hiinas 8. sajandil.
Kolumbus viis juba oma teise reisi ajal Ameerikasse Hispaniola saarele suhkruroo. Brasiilias hakati suhkruroogu kasvatama 16. sajandi algul, Mehhikos 1520, Guajaanas 1600, Martinique'il 1650 ja Mauritiusel 1750.
Moodustus orjakaubanduse kolmnurk: Aafrikast viidi suhkrurookasvandustesse orje, sealt viidi suhkrut Euroopasse ja Euroopast omakorda rahastati orjade hankimise ekspeditsioone (vahetuskaubana kasutati muuhulgas suhkruroost valmistatud rummi).
Kesk-Ameerikas olevaid kolooniaid pidasid Euroopa maad just suhkruroo tõttu väga tähtsaks, isegi sedavõrd, et Prantsusmaa vahetas pärast Seitsmeaastast sõda Kanada, mida Voltaire nimetas korduvalt "mõneks aakriks lumeks", Suurbritanniaga Martinique'i, Guadeloupe'i ja Saint Lucia vastu. Samal põhjusel vahetas Holland Uus-Madalmaad koos Uus-Amsterdamiga Suriname vastu.
20. sajandil hoidis NSV Liit Kuuba majandust üleval sellega, et tagas Kuuba suhkruroole suure turu NSV Liidus koos üsna kõrgete hindadega. Pärast NSV Liidu lagunemist suleti suurem osa Kuuba suhkrutööstusest.
Suhkruroogu kasvatatakse ka paljudel Vaikse ookeani saartel. Eriti tuntud on selle poolest Fidži, Hawaii ja Okinawa. Nendele viidi suhkruroog enamjaolt pärast orjakaubanduse lõppu. Suhkrurooistandustesse toodi hulgaliselt võõrtöölisi Indiast ja sellepärast moodustavad mitmel Vaikse ookeani saarel suure osa elanikest indialased.
2008. aasta seisuga kasvatavad kõige suurema osa maailma suhkruroost Brasiilia (37,2%), India (20,0%), Hiina (7,2%), Tai (4,2%), Pakistan (3,7%), Mehhiko (2,9%), Colombia (2,2%), Austraalia (2,0%), Argentina (1,7%) ja USA (1,6%).
Kasvatamine
pisi|Suhkruroosaagi käsitsi koristamine pisi|Suhkruroog pärast põletamist Suhkruroog vajab soojust, valgust ja niiskust (vähemalt 600 mm aastas).
Suhkruroog on kõige tõhusam fotosünteesija taimeriigis. Harilikult jõuab taimele langevast päikeseenergiast taime kasvuks 0,1–1%, põllu- ja niidutaimedel, mis on sageli aretatud rohkem kasvama, 1–2%. Suhkrurool võib soodsates tingimustes taime kasvuks minna kuni 7–8% talle langevast energiast. Igal aastal võib igalt ruutmeetrilt kasvada kuni 20 kg suhkruroomassi.
Suhkruroog kasvatab ka seemneid, aga tänapäeval teda seemnetega ei paljundata. Vars lõigatakse tükkideks, millest igasse peab jääma vähemalt üks varresõlm, ja istutatakse maha. Seda tehakse peamiselt käsitsi, aga USA-s ja Austraalias peamiselt masinaga. See kõigepealt avab maapinna, paneb igasse auku varretüki ja siis ajab augu kinni.
Suhkruroogu saab koristada nii mehaaniliselt kui käsitsi. Maailma suhkrurootoodangust koristatakse käsitsi üle poole. Kõigepealt pannakse põld põlema. Tuli hävitab kuivad lehed ja suhkrurooistandusse elama asunud maod, kahjustamata veerikkaid võrseid ja varsi. Seejärel lõikavad töölised suhkruroovarred maapinna lähedalt matšeetede või analoogsete lõikeriistadega. Kogenud lõikaja võib koristada pool tonni suhkruroogu tunnis.
Suhkruroogu koristatakse ka kombainidega. Kombain lõikab suhkrurootaimed maapinna lähedalt maha, koorib lehtedest paljaks ja ladustab varred vastavasse kohta. Ühtlasi puhutakse äralõigatud lehed ja muud jäägid põllule tagasi. Kombaini tööjõudlus võib olla kuni 100 tonni tunnis.
Koristatud suhkruroog tuleb kiiresti töödelda, sest koristatud roog hakkab kiiresti suhkrut kaotama. Eriti käib see kombainiga koristatud suhkruroo kohta, mis taimi märksa rohkem mehaaniliselt vigastab.
Kasutamine
pisi|Suhkruroomahla valmistamine [[Dhakas]] pisi|Brasiilia suurim ja vanim suhkrutehas Brasiilias töödeldakse kõige suurem osa suhkruroost suhkruks ja etanooliks. Seda etanooli tarvitatakse põhiliselt etanooli ja bensiini segu tootmiseks, mida kasutatakse kütusena. Seevastu Indias müüakse põhiosa saagist toorsuhkruna ja osa rafineeritakse suhkruks, mida tarvitatakse peamiselt tee ja magusainena. Igal pool toodetakse suhkrust ka alkoholi.
Suhkruroogu kasutatakse toiduks paljudel viisidel. Selles on küll mõningaid kultuurierinevusi.
Kilo (Espoo)
thumb|[[Kilo raudteepeatus]] Kilo on linnaosa Espoos Soomes. Kuulub Suur-Leppävaara piirkonda.
Suhkruroog
Kasutamine
Lõigatud tooreid suhkruroovarsi saab imeda, et sellest magusat mahla kätte saada.
Suhkruroomahl on üsna levinud jook. Maitse parandamiseks lisatakse sellele sageli sidrunit.
Melassi kasutatakse siirupi ja magusainena lisaks paljalt söömisele ja kodumajapidamistes toidu valmistamisele ka toiduainetööstuses, näiteks juustu ja küpsiste tootmiseks.
Toorsuhkrut saadakse melassi aurutamisel paksuks massiks, mis seejärel jahutatakse mingites ämbrites, misjärel toorsuhkru tükid omandavad ämbri kuju. Tänapäeva tootmises jahutatakse mahla kuivalt, et vähendada karamelliseerumist. Nii saadud toorsuhkur on heledam. Seda kasutatakse magusainena, näiteks küpsiste ja magustoitude valmistamisel.
Suhkruroosiirup on traditsiooniline magustaja karastusjookides.
Läbi aegade on suhkruroost aetud mitmesuguseid alkohoolseid jooke. Neist kõige tuntum on rumm.
Kilo (Espoo)
Piirneb läänes Kauniaise linnaga.
Vanimad hooned pärinevad 19. sajandi algusest, neist tuntuim on Albert Edelfelti maja.
All My Sons
"All My Sons" ("Kõik minu pojad"; eesti keeles kasutatud ka pealkirja "Joe Keller ja pojad") on Arthur Milleri näidend (1947), tema esimene menunäidend.
Näidendist on leitud tugevat Henrik Ibseni ja antiiktragöödia mõju.
Näidend esietendus New Yorgis Broadwayl Coronet Theatres 29. jaanuaril 1947 Elia Kazani lavastuses. Seda lavastust mängiti 328 korda. Näidend võitis New Yorgi Draamakriitikute Ringi auhinna (New York Drama Critics' Circle Award).
See lavastus aitas tugevasti kaasa lavastaja Elia Kazani karjäärile.
1948. aastal esietendus näidend ka eesti keeles pealkirja "Joe Keller ja pojad" all.
Sisu
''Ettevaatust! Järgneb sisukokkuvõte.''
Joe Keller on pealtnäha edukas väiketööstur, kes on saanud rikkaks, müües Teise maailmasõja ajal sõjaväele lennukidetaile. Et mitte kaotada riigihanget, otsustas ta väljastada praakpartii, lootes, et defektid õigeaegselt avastatakse. Ta veenis selle sammu õigsuses ka oma äripartnerit Steve Deeverit. Ent defekte ei avastatud ja 21 pilooti sai praagi tõttu surma. Keller vahistati ja tema üle peeti kohut, kuid ta valetas, öeldes, et detailid väljastati ilma tema teadmata ning süüdlane oli tema äripartner Steve Deever. Deever pandi vangi ja Keller mõisteti õigeks. Larry, üks Kelleri poegadest, näidendi tegevuses ei osale, kuid tema ema Kate väidab, et poeg on elus, kuigi hiljem saame teada, et saades teada isa vahistamisest, sooritas ta enesetapu.
Francis Drake
pisi|Sir Francis Drake Sir Francis Drake (1540 – 27. jaanuar 1596) oli Inglise meresõitja.
All My Sons
Sisu
Näidendi tegevus algab, kui Kelleri ja tema naise teine poeg Chris, kes on sõjast tagasi tulnud ning isa äris tööle hakanud, palub Larry endise pruudi, Deeveri tütre Anni kätt. Chris kutsub Anni oma koju, lootes teha kihluse ametlikuks ning saada vanemate õnnistuse. Selleks peab Chris veenma ema, et Larry on kolm aastat tagasi sõjas surma saanud. Tekib pingeline olukord, mis viib selleni, et Kelleri pettus tuleb ilmsiks. Chris on kogu sõja läbi teinud ning näinud paljude oma eakaaslaste surma, mistõttu ta pärast isa süü selgumist hülgab ta täielikult. Kui Keller saab teada, mis põhjustas Larry surma, tunnistab ta end lõpuks kuriteos süüdi ja tapab enda.
Autori kommentaar
Oma "Kogutud näidendite" sissejuhatuses kirjutab Miller: "Näidendi menu, eriti kui see on su esimene edu, meenutab pisut surumist vastu ust, kui see tehakse järsku teiselt poolt lahti. Kukud sa siis ninali või mitte, igatahes avaneb uus tuba, mis seni on kindlalt suletud olnud. Minule andis see kogemus jõudu. See võimaldas unistada julgeda rohkem ja riskida enamaga. Enne lahendust istus publik hiirvaikselt ja ahmis õige koha peal õhku, ja ma sai maitsta seda võimu, mis küllap on reserveeritud näitekirjanikele: sa tead, et sinu väljamõeldis on võõraste inimeste hulga avalikult kohale naelutanud."
Näidendi saamisloost
Miller kirjutab: "Minu elutoas lobisedes rääkis üks jumalakartlik Kesk-Lääne daam ühest perekonnast tema naabruses, mis purunes, kui tütar andis oma isa võimudele üles, sest ta oli avastanud, et isa oli müünud sõjaväele praakseadmeid. Sõda oli siis täies hoos. Selleks ajaks, kui daam oli loo lõpuni rääkinud, olin ma muutnud tütre pojaks ning teise vaatuse haripunkt oli mul peas täiesti valmis.
Mulle oli tuttav informandi naabruskond, selle keskklassilik tavalisus, ning ma teadsin, kui harva sellisesse ümbrusse tungivad suured probleemid. Kuid tõsiasi, et tütar mitte ainult tahtis, vaid tõesti astus samme eksinud isa vastu, muutis faktiks ja tavaliseks tegelikkuseks selle, millele minu eelmine näidend oli alles hakanud vihjama. Ma polnud teadlik vähimastki seosest nende kahe näidendi vahel. Teadsin vaid seda, et minusse oli tunginud üks kõva asi, raskus, mille poole paistis olevat võimalik liikuda tugevate ja sirgjooneliste liigutustega. Miski sai mulle selgeks esimest korda sest ajast peale, kui ma hakkasin näidendeid kirjutama, ja see oli teise vaatuse kriis, ilmutus ühiskonnavastase teo kogu jälkusest.
Kaalule jäävad puhtalt Joe Kelleri südametunnistus ja ärkamine kurjale, mida ta on teinud, ning poja südametunnistus silmitsi sellega, mida ta isa kohta teada sai. Võiks öelda, et probleemiks oli moraalist tõsiasja tegemine, kuid arvan, et täpsem on öelda, et näidendi ülesehitus on niisugune, et inimene satuks otseteed vastamisi oma teo tagajärgedega.
Seda näidendit on sageli nimetatud moraalinäidendiks, kuid moraali mõiste ei ole päris nii puhteetiline, nagu seda on paista lastud, ega ole seda ka järgmistes näidendites. See, et Joe Kelleri tegu, mis näidendis kõne all on, seisneb selles, et ta põhjustas pilootide hukkumise sõjas, varjutab teist laadi moraali, mis seda näidendit esmajoones huvitab. "Moraal" ei ole selles seoses vist õige sõna, kuid minule oli põhiline see omamoodi imekspandav tõsiasi, et tegude tagajärjed on sama reaalsed nagu teod ise, ent ometi me arvestame neid tegusid tehes harva, ja me ei saa loota seda täielikult teha, kui me peame alati toimima tagajärgi ainult osaliselt teades. Lühidalt öeldes ei ole Joe Kelleri häda mitte selles, et ta ei oska õige ja väära vahel vahet teha, vaid selles, et tema vaimulaad ei suuda möönda, et temal isiklikult on mingi toimiv seos oma maailmaga, oma universumiga ja oma ühiskonnaga. ta ei ole ühiskonnas partner, vaid nii-öelda aktsiaomanik, ja korporatsiooni ametnikke ei saa isiklikult kohtusse kaevata. Ruttan selgitama, et ma ei räägi ainult korporatsioonist sõnasõnalises mõttes, vaid mõistest, mis tähendab, et inimesest saab sel määral tootmise või jaotamise funktsioon, et tema isiksus lahutub tegevusest, mida see käitab.
See kindlus, mida "All My Sons" piirab, on osavõtmatuse kindlus. See on väide, mis ei puuduta niivõrd moraali õige ja väära mõttes, vaid seda, et moraalne maailm on moraalne sellepärast, et inimesed ei saa vältida vastutust oma teatud tegude eest."
Filmid
Näidendi põhjal on valminud järgmised filmid:
Ice Cube
O'Shea Jackson (esinejanimega Ice Cube; sündinud 15. juuni 1969) on Ameerika Ühendriikide räppar, muusikaprodutsent ja näitleja.
Ice Cube'i karjäär algas gangsta rap 'i ansamblis N.W.A, mis läks laiali 1991. aastal. Pärast seda algas tema soolokarjäär. 1992. aastal abiellus ta Kimberly Woodruffiga, kellega on tal neli last. 1990. aastate keskel keskendus Ice Cube rohkem näitlemisele kui muusikale. Ta on tuntud ka Ameerika valitsust sõimavate räpplugude poolest.
N.W.A
1987. aastal avaldasid Dr. Dre ja Ice Cube oma esimese albumi, mis ilmus vinüülplaadil. Pärast seda näitas Cube enda kirjutatud sõnu tuntud räpparile ja narkodiilerile Eazy-E. 1987. aastal loodi ansambel N.W.A, kuhu kuulusid peale Eazy-E ja Ice Cube'i ka Dr. Dre, MC Ren ja DJ Yella. Cube kirjutas sõnad bändi ühele kuulsamale loole "Straight Outta Compton", milles esitavad neid Dr. Dre ja Eazy-E. Samanimeline album anti välja 1988. aastal. Peagi läksid liikmed aga tülli, sest Dr. Dre ja Ice Cube süüdistasid Eazy-E-d selles, et ta varastab teiste seljatagant ansambli raha. Liikmed hakkasid kirjutama üksteise kohta solvavaid räpplugusid. Ice Cube lahkus ansamblist 1989. aastal. Allesjäänud N.W.A liikmed mustasid Ice Cube'i albumite "100 Miles and Runnin" ja "Niggaz4Life" lugudes.
Soolokarjäär
Ice Cube alustas tööd esimese sooloprojektiga New Yorgis koos enda ansambliga Da Lench Mob. Esimene album "AmeriKKKa's Most Wanted" anti välja 1990. aastal. Ice Cube sai albumi tõttu palju negatiivset vastukaja, sest paljud lood diskrimineerisid valgeid korealasi. Pärast albumi ilmumist aitas Ice Cube produtseerida tuntud naisräppari Yo-Yo esimest albumit "Make Way for the Motherlode". Seejärel näitles ta 1991. aastal linastunud filmis "Boyz n the Hood". 1990. aastal andis Ice Cube välja oma teise kogumiku "Kill at Will", mida saatis märkimisväärne müügiedu.
Ice Cube'i 1991. aastal ilmunud album "Death Certificate" on samuti tuntud selle poolest, et sõnades väljendub vastasseis valgenahalistele. Oma neljanda albumi "The Predator" andis Ice Cube välja 1992. aasta novembris. Kõige tuntumad singlid albumilt on "Today Was a Good Day" ja "Check Yo Self". Album osutus tema edukaimaks, sest seda osteti Ameerikas üle kolme miljoni eksemplari. Peale selle tegi Ice Cube kaasa ka Dr. Dre sooloalbumis "The Chronic". Järgmise aasta lõpus ilmus Cube'i viies album "Lethal Injection". Pärast 1994. aastat ei tegelenud Ice Cube enam muusikaga nii palju ja keskendus pigem näitlemisele.
2006. aastal ilmus Ice Cube'i kaheksas sooloalbum "Laugh Now, Cry Later", mille tuntuim lugu on "Why We Thugs".
Eraelu
26. aprill 1992 abiellus Jackson Kimberly Woodruffiga, kellega on tal neli last: O'Shea Jr., Darrell, Kareema ja Shareef.
Ice Cube lubab lastel oma muusikat kuulata. Ta on öelnud, et sellel on mitu põhjust. Roppuste kohta on Ice Cube öelnud oma lastele järgmist: "On sobivaid hetki, kus tohib kasutada ükskõik milliseid sõnu. Täiskasvanute juuresolekul ei tohi ükskõik kuidas rääkida. Kuid kui te soovite oma sõprade seas kasutada ebasobivaid sõnu, siis see on puhtalt teie enda teha."
Ice Cube'i nõbu on Del the Funky Homosapieni. Kui Del the Funky Homosapien oli 18-aastane, aitas Ice Cube salvestada tal debüütalbumit.
Filmitöö
Pärast oma esimest filmi "Boyz n the Hood", mis linastus 1991. aastal, mängis Ice Cube koos Ice T ja Bill Paxtoniga Water Hilli produtseeritud filmis "Trespass". Hiljem näitles ta ka filmis "The Glass Shield".
John Singleton tegi Ice Cube'ile ettepaneku kirjutada stsenaarium komöödiafilmile "Friday", öeldes talle: "Kui oskad valmis kirjutada muusikaloo, siis oskad kirjutada ka filmi." Selles filmis kehastas Ice Cube ka tegelaskuju Graig Jones. Filmi saatis edu ja see teenis 28 miljonit USA dollarit.
Samuti oli tal roll 1997. aasta filmis "Anaconda", ta kirjutas stsenaariumi filmile "The Players Club" ning 1999. aastal mängis koos George Clooney ja Mark Wahlbergiga kriitikat pälvinud komöödiamärulis "Three Kings". 2002. aastal mängis Ice Cube eduka komöödiafilmi "BarberShop" peaosas ning filmis "All About the Benjamins". 2004. aastal kirjutas Ice Cube stsenaariumi filmi "Friday" järjele "Next Friday". Samal aastal tegi Cube kaasa ka filmi "Barbershop" järjes "Barbershop 2: Back in Business" ning filmis "Torque". 2005. aastal mängis Ice Cube märulis "XXX: State of the Union".
Riideäri
Ice Cube'il on rõivafirma, mis toodab ja müüb pusasid, millele on kõrvaklapid sisse õmmeldud.
Reklaamindus
Alates 2011. aastast on Ice Cube teinud kaasa Coors Lighti õlle reklaamides. Samuti on ta peale lugenud St. Idesi likööri reklaamidele.
Korvpalliliiga BIG3
11. jaanuaril 2017. a asutas Ice Cube korvpalliliiga BIG3. BIG3 on elukutseliste mängijate korvpalliliiga, kus ühes meeskonnas on kolm mängijat. Liigas osalevad endised ja praegused NBA mängijad. Eelmine aasta algasid mängud juunis. Need kestsid kaheksa nädalat ning hiljem toimusid ka finaalid.
Auhinnad
Ice Cube on võitnud auhindu nii filmirollide kui ka muusika eest.
Filmirollid
Elutööauhind (Lifetime Achievement Award)
Parima räpialbumi eest
All My Sons (kinofilm)
"All My Sons" on 1948. aastal Irving Reisi lavastatud USA film Arthur Milleri näidendi "All My Sons" põhjal.
Stsenarist ja produtsent oli Chester Erskine, operaator Russell Metty, heliloojad Leith Stevens ja Dave Torbett, monteerija Ralph Dawson.
Peaosades olid
Kõrvalosades mängisid Lloyd Gough (Jim Bayliss), Arlene Francis (Sue Bayliss), Harry Morgan (Henry Morgani nime all; Frank Lubey) ja Elisabeth Fraser (Lydia Lubey).
Veel mängisid filmis Walter Bonn, Helen Brown, Pat Flaherty, Jack Gargan, Harry Harvey, Jerry Hausner, Herbert Heywood, William Johnstone, Joe Kerr, Frank Kreig, Richard LaMarr, Therese Lyon, Charles Meredith, Al Murphy, William Ruhl, George Slocum, Walter Soderling, George Sorel, Herb Vigran ja Victor Zimmerman.
Film kestab 95 minutit.
Venda Sõelsepp
pisi|Venda Sõelsepa haud [[Haapsalu Metsakalmistul Foto: Ave Maria Mõistlik, 16. august 2020 ]] Venda Sõelsepp (17. juuli 1923 Haapsalu – 12. mai 2006 Pärnu) oli eesti lastekirjanik ja luuletaja.
Sõelsepp töötas Teise maailmasõja ajal ajalehes Lääne Elu, kus avaldatud nõukogudevastaste kirjutiste pärast saadeti ta Kolõma vangilaagrisse. Pärast vangist vabanemist asus ta elama Pärnusse, kus elas kuni surmani.
Sõelsepp kirjutas nii lastejutte kui ka luulet.
Ta on kasutanud mitut pseudonüümi, näiteks Emilie Ohmu ja Helene Piepenberg.
Indrek Rohtmets
pisi|püsti|Indrek Rohtmets (2015) Indrek Rohtmets (sündinud 18. juulil 1953 ) on eesti bioloog, tõlkija ja teadusajakirjanik.
Ta oli aastatel 1989–2001 ja 2014–2015 ajakirja Horisont peatoimetaja.
Rohtmets on teinud mitmes maailma paigas loodusvideoid Eesti Televisiooni saatesarja "Osoon" tarbeks.
Tema algatusel on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts, ta oli ka seltsi esimene esimees.
Teoseid
Ta on tõlkinud eeskätt looduse- ja evolutsiooniteemalisi aimeteoseid.
Isiklikku
Tema abikaasa on advokaat Maria Mägi-Rohtmets.
Alan Wilder
Alan Charles Wilder (sündinud 1. juunil 1959 Londonis Inglismaal) on inglise muusik, Depeche Mode'i liige aastatel 1982–1995. Ta on ka muusikaprojekti Recoil algataja.
Depeche Mode'is
Depeche Mode'l tekkis pärast Vince Clarke'i lahkumist vajadus uue klahvpillimängija järele. Teiste seas kandideeris sellele kohale ka Wilder, kelle ansambli liikmed heaks kiitsid. Bändi teise albumi "A Broken Frame" produtseerimisel ta veel ei osalenud, kuna teda ei peetud ametlikuks liikmeks. Ta oli ansambli ainuke muusikaharidusega muusik.
Ta lahkus ansamblist 1995. aastal. Põhjuseks nimetas ta liikmetevahelisi pingeid ja rahulolematust töötingimustega. Hiljem on ta ka maininud, et ei tahtnud keskikka jõudes enam popansamblis olla.
Aerosool
Aerosool on gaasi ja väikeste tahkete osakeste või vedeliku piiskade dispersne segu. Aerosoolid on olulised atmosfäärikeemia, nähtavuse, pilvede moodustumise, atmosfääri kiirguse ja elektri seisukohalt.
Aerosooliks nimetatakse ka koos gaasiga rõhu all olevat täiteainet, mis täidab aerosooliballoone. Sellised aerosooltooted on deodorandid, putukamürgid, juukselakid, värvid jms.
Väljenditega "aerosool" ja "aerosooliosake" viidatakse enamasti vedela või tahke aine osakestele, mille väljastamisel gaasi tekib dispersne segu.
Dispersseks süsteemiks nimetatakse vähemalt kahest komponendist koosnevat süsteemi. Üks komponentidest on väikeste osakestena jaotatud teises. Ülekaalus olevat komponenti nimetatakse dispersioonikeskkonnaks ning vähemuses olevat komponenti dispersseks faasiks.
Aerosoolide dispersioonikeskkonnaks on gaas ning dispersseks faasiks tahked osakesed või vedelikupiisad. Dispergeeritud faasi agregaatoleku järgi jagunevad aerosoolid uduks (vedel dispergeeritud faas) ja suitsuks (tahke dispergeeritud faas).
Aerosoolide teke
pisi|Suurlinnade sudu pisi|Pilved
Jaotus tekkeviisi alusel
Tekkeviisi alusel jagunevad aerosoolid primaarseteks ja sekundaarseteks. Aerosoolid kas emiteeritakse otse tekkeallikast valmiskujul või tekivad keskkonnas füüsikaliste ja keemiliste protsesside käigus. Primaarseteks on otse allikatest paiskuvad osakesed, nagu vulkaaniline tuhk, meresool, tuule-erosiooni tolm, kaevandamisel ja lõhkamistöödel tekkiv tolm, autotranspordi tolm. Sekundaarsed aerosoolide tekivad erinevate atmosfäärigaaside reageerimisel ja kondenseerumisel või jahtuva gaasi kondenseerumisel. Tekkimisel võivad osaleda nii looduslikud gaasid kui ka inimtegevuse poolt õhku paisatud lisandgaasid (SO2, NH3, NOx, joodi oksiidid, gaasilised orgaanilised ained). Nii tekivad näiteks pilvepiisad ja sudu.
Jaotus tekke- ja emiteerumisallikate järgi
Tekke- ja emiteerumisallikate järgi jagunevad aerosoolid looduslikeks ja inimtekkelisteks :
Aerosooliosakeste suurus
pisi|Aerosoolide hulgas on väga erineva tekke ja suurusega osakesi. Diagrammil on toodud bioloogiliste aerosoolide, tolmude, tahkete ja gaasiliste saasteainete näiteid ning nende suurusvahemikud mikromeetrites (10−6m) Õhu gaasiliste komponentide molekulide diameetrid jäävad alla 1 nm (10−9m). Aerosooliosakeste mõõtmed on enamasti suuremad, kuid väga varieeruvad, alates mõnest nanomeetrist (10−9m) kuni kümnete mikromeetriteni (10−6m). Suuruse järgi eristatakse PM10, PM2,5, PM1 osakesi. Need vastavad 10, 2,5 ja 1 mikromeetristele diameetritele. Täpsemalt näitab see jaotus aerodünaamilist diameetrit, mille puhul läbivad osakesed mõõtmisprotsessis 50% efektiivsusega vastava selektiivse sisendi.
Osakeste kasvamine atmosfääris
Suuremad osakesed väljuvad atmosfäärist kiiremini ja pole keemiliselt nii aktiivsed, kui väikesed sekundaarsed osakesed. Viimaste suurus on atmosfääris ajas muutuv. Põhiline muundumisskeem on järgmine :
Aerosoolide kadu
Aerosooliosakesed ei saa atmosfääris igavesti püsida. Õhus viibimise aeg on mõnest päevast kuni mõne nädalani. Osakese eluiga oleneb asukohast ja osakese suurusest. Eemaldumisprotsesse mõjutavad gravitatsioon ja kondenseerumispinnad.
Neelud
Eraldumisteed ehk neelud jagunevad märgväljasadestumiseks, kus osaleb vesi, ja kuivväljasadestumiseks. Märgdepositsioon jaguneb omakorda lihtsalt väljapesemiseks (washout), kus osake ühineb olemasoleva pilvetilgaga, vihmaga väljapesemiseks (rainout), kus osake on kondensatsioonituum, ja väljapühkimiseks (sweepout), kus osake haaratakse kaasa saju käigus.
Kuivdepositsioon jaguneb omakorda gravitatsiooniliseks ja turbulentseks väljasadestumiseks.