cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sven Začek
Fotograafiaalane tegevus
Ta on kuulunud mitme fotokonkursi žüriisse ja olnud paljudel kursustel koolitaja.
Teoseid
Sven Začek on kirjutanud ja fotodega illustreerinud kokku üle saja loodus- ja fototeemalise artikli.
Tunnustus
thumb|250px|Sven Začek 2008. aastal [[Madeiral]]
Isiklikku
Sven Začek on abielus, tal on kaks last.
Siiriuse kask
Aastal 1999 mõõdeti kase ümbermõõduks 390 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), puu kõrgus on 26 m.
Suitsetamine
pisi|Piipu suitsetav mees pisi|[[Modell Christy Turlington räägib 2000. aasta telereklaamis kopsuvähist ja nikotiinisõltuvusest]] Suitsetamine (ka tubakasuitsetamine) on mingi aine, suitsetatavate tubakatoodete või kanepi põletamisel tekkiva suitsu eesmärgipärane tarvitamine (sissehingamine ja väljapuhumine) nautimise eesmärgil.
Meditsiinivaldkondades kasutusel olevas rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis on suitsetamine liigitatud krooniliseks sõltuvushaiguseks (X; RHK-F17).
Suitsetamine ja tubakatooted
Tubakat saab suitsetada suitsetatavate tubakatoodetega nagu näiteks sigarettidega, sigarillodega või sigaritega, piibuga või vesipiibuga.
"Tubakaseaduse" § 7. alusel on suitsetamine sigareti, sigari, sigarillo või suitsetamistubaka eesmärgipärane tarvitamine sõltumata asjaolust, kas ja millist vahendit selleks kasutatakse.
Włodzimierz Cimoszewiczi valitsus
Włodzimierz Cimoszewiczi valitsus tuli Poolas võimule 7. veebruaril 1996 ja lahkus järgmiste valimiste kaotamise järel 31. oktoobril 1997.
Valitsuse koosseis
1 originaalis Minister Rolnictwa i Gospodarki Żywnościowej
Suitsetamine
Tubakasuitsu koostis ja toime
Tubakasuits tekib suitsetamisel tubaka hõõgpõlemise protsessis, milles eraldub üle 4000 keemilise ühendi ja aine, millest rohkem kui 40 on vähktõve teket esilekutsuvad või soodustavad. Peale sõltuvust tekitava nikotiini satub koos tubakasuitsuga organismi vingugaasi, arseeni, ammoniaaki, benseeni, formaldehüüdi, vinüülkloriidi, vesiniktsüaniidi, radioaktiivset polooniumi, niklit, kroomi, elavhõbedat, atsetooni, pestitsiide, aromaatseid süsivesikuid, glütserooli, aldehüüde, fenooli, glükooli, sinihapet, kaadmiumi ja muid keemilisi ühendeid. Suitsetamisel eraldub kõiki nimetatud ühendeid ka ümbritsevasse keskkonda.
Nikotiin
Looduses leidub nikotiini teadaolevalt rohkesti üksnes tubakataimes. Nikotiini ülesanded taimes pole käesoleval ajal päris selged, arvatakse et ta toimib signaalmolekulina, teatava antagonistina, loomade poolt ärasöömise kaitseks.
Arvatakse, et suu kaudu suitsumahvidena sisse tõmmatud nikotiin mõjutab inimese kõiki elundeid. Imendudes tubakasuitsuga kopsude kaudu verre, jõuab nikotiin ajju seitsme sekundiga pärast esimest suitsumahvi.
Nikotiin alandab nahatemperatuuri, aeglustab vereringet jäsemetes ja halvendab suitsetaja tähelepanuvõimet. Nikotiin võib suurtes annustes ja kroonilisel tarvitamisel vastuvõtlikel inimestel sõltuvushäiret tekitada, mis kujuneb märkamatult ning on suureks takistuseks hiljem suitsetamisest loobumisel.
Vingugaas
Vingugaas ehk süsinikmonooksiid (CO) on süsivesinike mittetäieliku põlemise käigus tekkiv mürgine gaas. Ühe sigaretiga satub inimorganismi 2–20 mg vingugaasi. Vingugaasi mürgisus seisneb tema seondumises vere punalibledega. Selle tulemuseks on organismi üldine hapnikunälg. Nii on vingugaasimürgituse esmasteks tunnusteks peavalu, väsimus ja nõrkus. Üsna kiiresti jäävad hapnikupuudusse ajurakud ja inimene kaotab teadvuse.
Vähki tekitavad ained
Vähki tekitavaid ehk kantserogeenseid aineid on tubakasuitsus küllaltki palju. Nende hulgas on mitmed lämmastikuühendid, metallid (nikkel, kaadmium), poolmetall arseen, radioaktiivsed ühendid (poloonium), benseen jt. Nende koosmõjul suureneb regulaarse suitsetaja vähkkasvajatesse haigestumise risk kümneid kordi. Palju kantserogeenseid ühendeid on ka tubaka põlemisel tekkivas tõrvas.
Kuna suurem osa tubakasuitsust satub kopsudesse, siis suureneb eriti palju risk haigestuda kopsuvähki. Kuid samuti suureneb risk haigestuda huulevähki, keelevähki, suuõõnevähki, neeluvähki, kõrivähki ja isegi maovähki, sest osa tubakasuitsust jõuab süljes lahustunult ka makku.
Valgeveresust tekitavad ained
Valgeveresus ehk leukeemia on rahvasuus tuntud verevähina. See on raske haigus, mille korral on häiritud vereloomeelundite töö. Sageli kaasnevad leukeemiaga nõrkus, higistamine, kõhnumine, luu- ja liigesevalu, haiguse süvenedes tõuseb kehatemperatuur, neelamine võib muutuda valulikuks, tekib nina- ja igemeverejookse ning nahaaluseid verevalumeid.
Tõrv
Tõrv on paljude keemiliste ühendite segu. See mõjub laastavalt hingamisteede limaskestadele, mille tulemusel väheneb hingamisteede vastupanuvõime haigustele. Mittesuitsetaja kopsudesse ei jõua lima ja ripskarvade kaitsemehhanismi tõttu peaaegu mitte ükski bakter. Suitsetaja haigestub normaalse limaskesta puudumise tõttu mitmesugustesse kopsuhaigustesse (bronhiit, kopsuemfüseem, kopsutuberkuloos, kopsupõletik) hoopis kergemini ja suitsetaja kopsud muutuvad seest mustaks. Olenevalt sigareti margist on ühe sigaretiga saadav tõrva kogus 3–20 mg. Aasta jooksul koguneb keskmise suitsetaja kopsudesse ligi kohvitassitäis pigi.
Radioaktiivsed ained
Tubakasuitsust kõige sagedamini leitav radioaktiivne aine on poloonium. Radioaktiivsete ainete pideva aatomituumade lagunemise käigus vabaneb kiirgusena suur energiahulk. Seda kiirgust nimetatakse radioaktiivseks kiirguseks. Radioaktiivse kiirguse võib jaotada alfakiirguseks, beetakiirguseks ja gammakiirguseks. Neist alfakiirgus ei suuda inimese nahast läbi tungida, kuid beetakiirgus mingil määral küll. Gammakiirgus on meile kõige ohtlikum, sest talle läbipääsmatuid kehi praktiliselt pole (gammakiirguse leviku tõkestamiseks kasutatakse kahe meetri paksusi betoonseinu). Gammakiirgus tungib ka läbi inimese ja "augustab" meie rakkude seinu. Ilmselt mõjutab ta ka rakkudes olevat pärilikku materjali (DNA-molekule).
Pärilikke muutusi põhjustavad ained
Tubakasuitsus leidub rohkesti aineid, mis kutsuvad esile rakkude päriliku materjali muutusi ehk geneetilisi muutusi ehk mutatsioone. Neist eriti tugeva mutageense (mutatsioone esilekutsuva) toimega on lämmastikuühend aminokarboliin.
Geneetilised muutused päranduvad pooldumisel edasi tütarrakkudele. Kui mutatsioonid toimuvad sugurakkudega, siis päranduvad muutused ka meie järglastele. Peaaegu kõik mutatsioonid on meile ebasoodsad, seega võib enamasti vaadelda muteerumist kui väärastumist. Nii on suitsetavatel naistel risk sünnitada väärarengutega lapsi suurem kui mittesuitsetavatel. Samas võib suitsetamise tagajärjel kahjustuda ka mehe seemnerakkudes olev pärilik info, mistõttu ka munarakku viljastav seemnerakk võib olla süüdlane väärarengu tekkes.
Loote väärarenguid põhjustavad ained
Üks sagedasemaid suitsetamise tagajärgi rasedatel on enneaegne sünnitus. See võib olla tingitud puudulikust loote varustamisest hapnikuga. Enneaegselt sündinud lapsed on nõrgemad ja neil esineb sagedamini nii füüsilist kui ka vaimset arengupeetust (enneaegseid sünnitusi on maailmas 6–10%) Süsinikmonooksiid põhjustab hapnikuvaegust nii emal kui ka lootel. Ka siis, kui pole tegu enneaegse sünnitusega, on suitsetajate lapsed sageli alakaalulised, nõrga tervisega ja võtavad kergemini külge mitmesuguseid nakkus- ja viirushaigusi, külmetuvad kergemini. Eriti nõrgad on suitsetavate vanemate lapsed esimesel eluaastal. Neil esinevad võõrutusnähud, sest ilmale tulles peab lapse organism loobuma nikotiinist, millest on tal tekkinud sõltuvus. Nii on laps palju rahutum, nutab palju, ei maga korralikult. Suitsetajate lastel on ka suur oht haigestuda ülemiste hingamisteede põletikku, keskkõrvapõletikku, astmasse ja mandlipõletikku. Halvemal juhul võivad tekkida tõsisemad väärarengud juba lootel. Kahel esimesel elunädalal tekkinud arenguhäired on drastilisemad: kahepäisus, Siiami kaksikud jms. Kuni kaheksanda elunädalani tekivad peamiselt elundite väärarendid: elundite arvu, asukoha, suuruse anomaaliad, alaareng, avauste puudumine jms. Loote hilisemas arengujärgus tekivad peamiselt kasvu- ja talitlushäired. Samas arenevad näiteks silmad peaaegu kogu embrüonaalse arengu jooksul ja nägemine on seega pidevalt väga ohustatud. Esimestel elunädalatel on embrüo eriti tundlik väliste mõjutuste suhtes ning siis võib ta tubakamürgituse tõttu väga kergesti hukkuda.
Tubakaepideemia
pisi|270px|Suitsetamine riigiti (mehed) pisi|270px|Suitsetamine riigiti (naised)
Eesti Haigekassa 2005. aastal tehtud uuringu andmetel suitsetatakse (nii aktiivselt kui ka passiivselt) rohkem kui pooltes kodudes.
Tõenduspõhine riskiprofiil tervisega seotult
Tubakasuitsetamise toime ja kaasuvad tervisekahjustused erinevad nii indiviidi, suitsetamise liikide (praegune, endine, passiivne (mittesuitsetaja) suitsetaja jt), vanuse kui ka perekondlike tegurite lõikes.
Ka lühiajaline kokkupuude tubakasuitsuga (kaasa arvatud nn pühapäevasuitsetajad) kujutab endast ohtu nii suitsetajale kui ka tema lähedal viibivatele inimestele.
Tubakatoodetes leiduvat nikotiini peetakse närvimürgiks. Tubakasuitsetamine on sõltuvushaigus, mis kahjustab närvisüsteemi. Paljudel tubakat sisaldavate toodete suitsetajatel võib esineda tubaka tarvitamisest tingitud psüühika- ja käitumishäireid (äge intoksikatsioon, kuritarvitamine, sõltuvus, võõrutusseisund, amnestiline sündroom jpt) ja kujuneb välja tubakasõltuvus.
Krooniline tubakasuitsetamine kahjustab südame-veresoonkonda, hingamis- , seede-, kuse-suguelundkonda ja meeleelundeid ning on paljude haiguste tekkepõhjuste hulgas olulisim välditav ohutegur.
Regulaarne (10 suitsu päevas) suitsetamine võib suurendada riski haigestuda tuberkuloosi.
Suitsetamine avaldab Crohni-haigete organismile laastavat toimet.
Suitsetamine võib geneetilise soodumusega inimestel suurendada riski haigestuda polüskleroosi. Kroonilist tubakasuitsetamist seostatakse paljude vähisurmadega. Krooniline suitsetamine põhjustab suu-, kurgu-, söögitoru-, kopsu-, mao-, kõhunäärme-, neeru-, kusepõie-, rinna-, emakakaelavähki ja ägedat müeloidleukeemiat.
Suitsetamist peetakse riskiteguriks amüotroofsesse lateraalskleroosi haigestumisel.
Tubakasuitsetamine ja tubakasuits (nikotiiniga) modulleerivad lümfoid(-immuun)süsteemi – nii kaasasündinud kui ka omandatud immuunsust, tubakasuitsu komponendid omavad inimorganismides immunosupressiivset toimet.
Krooniline tubakasuitsetamine põhjustab muutusi limaskestaimmuunsuses, näiteks BALT-i hüperplaasia.
Veel sündimata laste, vastsündinute ja väikelaste arenevale immuunsüsteemile tekitab tubakasuitsu sissehingamine tõenäoliselt mitmeid häireid immuunvastuses (astma, allergia, bronhiit) ja immunodefitsiidiga seotud haiguslikke seisundeid. Maailma Terviseorganisatsiooni järgi suri 2004. aastal 5,4 miljonit inimest suitsetamisest tingitud haigustesse. 20. sajandil võis nendesse surra 100 miljonit inimest.
Seadusega kehtestatud terviseohuhoiatused Eestis
Suitsetatava tubakatoote pakendile kantavad terviseohu üld- ja lisahoiatused on kirjas "Tubakaseaduses". § 13. Suitsetatava tubakatoote terviseohu hoiatused (1) Suitsetatava tubakatoote terviseohu hoiatused jagunevad terviseohu üldhoiatusteks ja terviseohu lisahoiatusteks. (2) Terviseohu üldhoiatused on järgmised eestikeelsed tekstid: 1) Suitsetamine võib tappa. 2) Suitsetamine kahjustab raskelt sinu ja sind ümbritsevate inimeste tervist. (3) Terviseohu lisahoiatused on järgmised eestikeelsed tekstid: 1) Suitsetamine lühendab eluiga. 2) Suitsetamine ahendab artereid ning põhjustab südameinfarkti ja ajurabandust. 3) Suitsetamine põhjustab kopsuvähki. 4) Raseduse ajal suitsetamine kahjustab sinu last. 5) Kaitse lapsi: ära sunni neid hingama tubakasuitsu. 6) Suitsetamisest loobumiseks saad abi arstilt või apteekrilt. 7) Suitsetamine tekitab kergesti sõltuvust. Ära alusta! 8) Suitsetamisest loobumine vähendab ohtu haigestuda südame- ja kopsuhaigustesse. 9) Suitsetamine võib põhjustada aeglase ja valuliku surma. 10) Otsi abi suitsetamisest loobumiseks: küsi nõu oma perearstilt või apteekrilt. 11) Suitsetamine põhjustab vereringehäireid ja impotentsust. 12) Suitsetamisega kaasneb naha kiire vananemine. 13) Suitsetamine kahjustab spermat ja vähendab viljakust. 14) Tubakasuits sisaldab benseeni, nitrosoamiini, formaldehüüdi ja sinihapet.
Tubakatoodete tarbimise keelud
Alla 18 aasta vanusel isikul on keelatud omandada ja omada ning suitsetada tubakatooteid (sh suitsuvabu).
Ajalugu
Piibuleiud ühest roomlaste elamust Šveitsis tõendavad, et suitsetamine oli tuntud juba Rooma keisririigi ajal. Enne tubaka saabumist Euroopasse tarvitati aromaatseid taimi. Tuntumad nendest olid maamandel (Cyperus esculentus), pune (Origanum), paiseleht (Tussilago) ja lavendel (Lavendula). Plinius Vanem kirjutab oma "Loodusloos", et suits tõmmati sisse torukese kaudu ja neelati lonksukese rosinaveiniga alla.
Kui kõneldakse suitsetamisest, siis mõistetakse selle all reeglina siiski erilise taime, tubaka (Nicotiana) suitsetamist. Andmed selle saabumise kohta Euroopa kultuuri on mõneti vastuolulised. Rootsi teadlane G. Lindblom avaldas 1947. aastal arvamust, et tubakas on viidud Ameerikasse Vanast Maailmast, mitte aga vastupidi. Rootsi etnograaf E. Nordenskiöld on aga arvamusel, et nuusktubaka, sigaretid, sigarid ja piibud olid indiaanlased juba ammu kasutusele võtnud. Veidi üksikasjalikumalt räägib indiaanlaste suitsetamistavadest saksa etnograaf Julius Lips oma raamatus "Asjade algusest". Ta märgib, et suitsetamisel oli indiaanlaste juures algselt vaid tseremoniaalne tähendus. Laiemalt on seal hulgas tuntud rahupiibu (calumet) suitsetamine ja suitsetamine religioossete kombetäitmiste ajal.
Eurooplaste esimesest kokkupuutest suitsetamisega on ülestähendusi leitud Christoph Kolumbuse laevapäeviku 1492. aasta 6. novembri sissekandes. Kolumbuse nimetatud San Salvadori saarel kinkisid pärismaalased Kolumbusele sõpruse märgiks mõned kuivatatud tubakalehed, kuid admiral ei osanud nendega midagi peale hakata. Kui oli randutud Kuubal, nägid Bartholome de las Casase päeviku andmeil Rodrigo de Jerez ja Luis de Torres esimeste eurooplastena tegelikku tubakasuitsetamist. Torukesi, mille kaudu tõmmati sisse suitsu, hakati nimetama hispaaniakeelse sõnaga tabacos.
Ajalooliselt oli rahupiibu suitsetamine Ameerika põlisrahvaste rituaal.
19. sajandil oli populaarne ka oopiumi suitsetada.
Eestisse jõudis tubakatarvitamine suhteliselt hilja. Eesti kirjalikes allikates mainitakse tubakat 1620. aastatel. Rootsi aja lõpuks suitsetasid vähesed talupojad.
Lee
pisi|Lee Norras Lee ehk kolle  (tartu ja võru murdes ka tuhkhaud) oli ürgne lahtine tulease toidu valmistamiseks. Juba 12. sajandil olid Eestis elamute ahjud koldega.
Asukoht
Eesti rehetoas, samuti setude suitsutoas asus kolle ahjusuu ees, moodustades ahjuga ühe terviku. Omaette keedukohad olid kolle suveköögis ja õuekolle lahtise taeva all.
Kirjeldus
Kolle oli ahjupõrandast madalamal ja sinna tõmmati ahjust söed ja tuhk. Kolde ühel või mõlemal küljel oli lõugas ja kolde ees madal lõmmukivi.
Lee kohal oli keedunõu hoidmiseks tavaliselt tugev horisontaalne pajapuu. Selle otsad olid kinnitatud kolde külgmüüridesse või ka postide ning harkide külge. Kasutati ka pööratavat pajavinna, eriti kui kolle oli külgmüürideta.
19. sajandi teisel poolel võeti kasutusele pliidid, mistõttu kolde osatähtsus vähenes.
Kandahāri provints
Kandahāri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
Provints piirneb läänes Helmandi provintsiga ning põhjas Uruzgāni ja Zābuli provintsiga. Ida ja lõuna poole jääb Pakistan.
Halduskeskus on Kandahār.
Elanike arv oli 2002. aasta ametlikul hinnangul 816 000. 2004. aasta elanike arvuks hinnati 1,5 miljonit. Provintsi elanike arv võib eri allikate andmetel erineda; seda mõjutab põgenike liikumine. 1979. andmetel oli elanike arv 567 000.
Kandahāri provintsis sündis Mogulite riigi valitsejanna Nūr Jehān, kes abiellus Jahāngīriga.
Provints jaguneb halduslikult 17 ringkonnaks:
Välislingid
🇦🇫
Harris
pisi|Harrise asukoht Välis-Hebriidides thumb|Harris Harris (gaeli Na Hearadh) on lõunapoolne osa Lewise saarest Hebriidides.
Gõda laht
Gõda laht (Гыданская губа ehk Гыданский залив) on Kara mere laht Euraasia põhjaosas Venemaal Gõda poolsaare põhjaosas. Eraldab Javai poolsaart Gõda poolsaare ülejäänud osast. Lahe pikkus on 185 km, suurim laius 47 km, sügavus 5–8 m.
Lahte suubub Juribei jõgi. Lahe rannik on soostunud.
Gõda lahe rannikul asuvad Gõda ja Matjuisale.
Andreas Virginius
Andreas Virginius (18. november 1596 Schwessini rüütlimõis Pommeris – 30. detsember 1664 Tallinn) oli usuteadlane, korduvalt Tartu Ülikooli rektor, 1650. aastast Liivimaa asekindralsuperintendent ja ülemkonsistooriumi assessor Tartus, ning alates 1658. aastast Eestimaa piiskop.
Aastatel 1632–1658 oli ta Tartu Ülikooli I usuteaduse professor.
Khōsti provints
Khōsti provints (ka Khowsti provints) on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Volusianus
pisi|Volusianus Volusianus (Imperator Caesar Claudius Afinius Gallus Veldumianus Volusianus Augustus; suri augustis 253) oli Vana-Rooma keiser 251–253.
Volusianus oli Trebonianus Galluse poeg ja kaasvalitseja.
Ta tapeti koos isaga sõdurite poolt. thumb|vasakul|Volusianuse portree tetradrahmil
Kunari provints
Kunari provints (ka Konarhā provints) on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Ngapoi Ngawang Jigme
Ngapoi Ngawang Jigme (ka Ngabo Ngawang Jigme, hiina 阿沛·阿旺晋美 Āpèi Āwàng Jìnměi; 1. veebruar 1910 Lhasa – 23. detsember 2009) oli tiibeti päritolu Hiina poliitik ja sõjaväelane, aastast 1993 Hiina Rahva Poliitilise Konsultatiivkonverentsi Rahvuskomitee aseesimees.
Tegevus iseseisvas Tiibetis
Tema karjäär riigiametnikuna algas 1936. aastal iseseisvas Tiibetis. Algselt vastutas ta vilja varumise eest tänase Qamdo ringkonna aladel, hiljem oli magistraat ja Qamdo kuberner. Viimasel ametikohal oli ta ka oktoobris 1950 kui linna ründasid Hiina väeüksused. Ngapoi oli sunnitud oma vägedega 19. oktoobril 1950 hiinlastele alistuma. Pärast lühikest vangistust hiinlaste juures lubati tal Lhasasse tagasi pöörduda.
Aastal 1951 volitas Tiibeti valitsus teda juhtima läbirääkimisi Hiina Rahvavabariigi esindajatega. Nende läbirääkimiste tulemusel sõlmiti 23. mail 1951 Pekingis 17 punktist koosnev Tiibeti rahumeelse vabastamise leping, millega kinnitati Hiina ülemvõim Tiibeti piirkonna üle. Selle lepingu allkirjastamine Ngapoi juhitud viieliikmelise delegatsiooni poolt ja tema hilisem teenistus Hiina Rahvavabariigi võimuorganites on andnud alust kujutada teda Tiibeti reeturina. Kõige tugevamalt on tema negatiivset mainet kaasajal kujundanud 1997. aastal linastunud mängufilm "Seitse aastat Tiibetis", kus Ngapoi rolli mängis näitleja B. D. Wong.
Tegevus Hiina Rahvavabariigis
Pärast Tiibeti liitmist Hiina Rahvavabariigiga asus Ngapoi Ngawang Jigme Hiina valitsuse ja armee teenistusse, olles aastatel 1952–1987 Tiibeti sõjaväeringkonna ülema esimene asetäitja. Aastast 1955 kindralleitnant. 1952 nimetati ta ühtlasi Tiibeti Autonoomse Piirkonna Ettevalmistava Komitee peasekretäriks. Mainitud komitee tegeles iseseisvuse kaotanud Tiibeti ümberkujundamisega Hiina koosseisus eksisteerivaks autonoomseks piirkonnaks ja oli 13 aasta kestel kõrgeim kohalik võimuorgan. Ngawang Jigme jäi selle peasekretäriks aastani 1964 ja oli aastatel 1964–1965 sama komitee aseesimees.
Paralleelselt tegutses ta Hiina Rahvavabariigi kõrgemates võimuorganites, olles 1952–1965 ühtlasi Riikliku Kaitsekomitee liige, 1959–1964 Hiina Rahva Poliitilise Konsultatiivkonverentsi Rahvusliku Komitee aseesimees ja 1964–1993 Üleriigilise Rahvaesindajate Kongressi Alalise Komitee aseesimees.
Armeenia mägismaa
pisi|Armeenia mägismaa satelliidipilt pisi|Akhuriani jõgi Armeenia mägismaal pisi|Vaade Araratile Armeenia mägismaa (armeenia keeles Հայկական լեռնաշխարհ) on ulatuslik mägismaa Armeenias ja Türgis. Samuti hõlmab see Gruusia lõunaosa, Aserbaidžaani lääneosa ja Iraani loodeosa. Mägismaa põhjapiiriks on Väike-Kaukasuse ahelik, läänepiiriks Anatoolia mägismaa, ida suunas läheb see üle Iraani mägismaaks ja lõunast piirab seda Mesopotaamia madalik.
Ngapoi Ngawang Jigme
Tegevus Hiina Rahvavabariigis
Pärast Tiibeti autonoomse piirkonna moodustamist 1965. aastal säilitas ta oma võimu Tiibeti üle, olles aastatel 1965–1979 Tiibeti Autonoomse Piirkonna Rahvakomitee esimees, 1979–1981 Tiibeti Autonoomse Piirkonna Rahvakongressi Alalise Komitee esimees, 1981–1983 Tiibeti Autonoomse Piirkonna Rahvavalitsuse esimees ja 1983–1993 taas Tiibeti Autonoomse Piirkonna Rahvakongressi Alalise Komitee esimees.
Armeenia mägismaa
Armeenia mägismaa pindala on 400 000 km². Kõrgus 1500–3000 m, kõrgeim tipp on Ararat (5137 m).
Suurimad järved on Urmia, Van ja Sevan.
Ngapoi Ngawang Jigme
Tegevus Hiina Rahvavabariigis
Aastal 1987 asutas ta koos kümnenda pantšen-laamaga Tiibeti Arenguabi Sihtasutuse, mille kaudu on Tiibeti piirkonna arendamiseks kahekümne aasta jooksul hangitud umbes 25 miljonit USA dollarit. Märtsis 2006 valiti ta sihtasutuse esimeheks.
Tiibeti autonoomse piirkonna juhina osales ta pantšen-laama ühteistkümnenda reinkarnatsiooni leidmisega tegeleva komitee töö koordineerimises, mille tulemusena kuulutati pantšen-laamaks Qoigyijabu, keda väljaspool Hiinat ei tunnustata.
Kunduzi provints
🇦🇫
Eirik Brandsdal
pisi|Eirik Brandsdal MK-etapil [[Dresden, 2019]] Eirik Brandsdal (sündinud 11. novembril 1986 Oslos) on endine Norra murdmaasuusataja.
Maailma karikavõistlustel osales Brandsdal esimest korda 15. märtsil 2007 Drammenis ja sai 1 km sprindi klassikasõidus 29. koha. Esimest korda jõudis ta kolme parema hulka 2009.–2010. aasta maailma karikasarja Düsseldorfi etapil 5. detsembril 2009 1,2 km sprindi vabasõidus. 23. jaanuaril 2011 Otepääl peetud 2009.–2010. aasta maailma karikasarja etapil võitis Brandsdal esimest korda MK-võistlustel sprindi klassikasõidu.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2019–2020.
Maailma karikavõistlustel
Eirik Brandsdal osales karjääri jooksul 128 MK etapil ja jõudis esikolmikusse 24 korral, millest üheksal korral ta võitis.
Arved Tamm
Arved Tamm (sündinud – 14. november 2017) oli eesti pikaealine, keda peetakse kõige vanemaks elanud eesti meheks. Alates 16. detsembrist 2015 kuni surmani vanim elusolev eestlane.
Ta oli Heino Kiige seitsmeosalise romaanisarja nimitegelase Arve Jommi prototüüp.
Arved Tamm oli töötanud nii põllumehe, fotosuurenduste müügiagendi, laomehe, ekspediitori, turumüüja, brigadiri, kioskööri kui ka mitme teise ameti peal.
Pekka
Pekka on soomepärane mehenimi.
Soomes on Pekka üks tavalisemaid mehenimesid, enim pandi seda aastatel 1940–1980. 2020. aasta aprilli seisuga oli Soomes elanud 103 738 sellenimelist meest. Pekka on ka mitmete liitnimede osa, näiteks Ari-Pekka, Juha-Pekka, Jukka-Pekka, Jussi-Pekka, Kari-Pekka, Olli-Pekka, Veli-Pekka, Vesa-Pekka, Ville-Pekka.
Kirovi oblast
Suuremad linnad on Kirov, Kirovo-Tšepetsk, Vjatskije Poljanõ, Slobodskoi ja Kotelnitš.
Haldusjaotus
Rajoonid:
Linnaringkonnad:
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 1 503 529 inimest, kellest 90,8% olid venelased, 2,9% tatarlased, 2,6% marid ja 1,2% udmurdid. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 1 341 000 inimest.
Linnades elas 71,8% rahvastikust.
Ādaži
Ādaži on linn Lätis, Ādaži piirkonna ja Ādaži valla halduskeskus. Asub Riiast 25 km kirdes Koiva jõe ääres.
Kuni 2009. aasta haldusreformini kuulus linn Riia rajooni. Linnaõigused sai 1. juulil 2022.
Ādažis asub mälestusmärk Nõukogude sõduritele. Linnas on raamatukogu.
Looduskaitsealustest puudest kasvavad linnas kaitsetammi remmelgas, Zelmeņu iela pärn, läänepärn (ümbermõõt 4,03 m) ja tammed (ümbermõõt 4,8; 4,1; 4,35; 4,65; 5,05 ja 4,24 m).
2015. aastal oli külas 6103 elanikku, 2020. aastal oli elanikke 6988. pisi|tühi|Ādaži linnulennult
Valerianus
pisi|[[Reljeef (kunst)|Relieef Valerianuse alistamisest Shapur I poolt Naqsh-e Rostamis (241–272) 3 km kaugusel Persepolisest]] Valerianus (Imperator Caesar Publius Licinius Valerianus Germanicus Maximus Augustus; sünninimi Publius Licinius Valerianus; 200 – pärast juunit 260, võib-olla 263) oli Vana-Rooma keiser augustist 253 kuni vangistamiseni 260.
Keiser langes vangi sõjas pärslastega ning suri vangistuses.
Kiisa jaama tee
Kiisa jaama tee (registrinumbriga 11243) on kõrvalmaantee Saku vallas Kiisa alevikus. Tee pikkus on 0,6 km.
Tee saab alguse Tõdva–Hageri tee kuuendal kilomeetril ning lõpeb Kiisa raudteejaama juures.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi. Teele jääb üks nimetu bussipeatus.
Teega ristub esimesel kilomeetril Kirdalu–Kiisa tee.
Tee alguses on asfaltkate, keskel on mustkate ja lõpus on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Georgi Aljošin
Georgi Vassiljevitš Aljošin (vene keeles Георгий Васильевич Алёшин; 10. märts 1931 Krasnojarsk – 4. mai 2011 Novosibirsk) oli nõukogude parteifunktsionäär, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee II sekretär 1985–1990, rahvuselt venelane.
Aastail 1949–1954 õppis ta Raudteeinseneride Elektromehaanikainstituudis Tomskis ja oli Inski jaama veduridepoo elektrivedurijuhi abi Novosibirskis, 1954–1956 oli ta sama depoo katsejaama ülem, 1956-1957 ÜLKNÜ Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1957–1958 I sekretär. Alates 1957 kuulus ta NLKP-sse. 1958–1959 oli Aljošin NLKP Inski jaama veduridepoo komitee sekretäri asetäitja ja 1959–1962 sekretär, 1962–1964 NLKP Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1964–1973 I sekretär, 1979–1985 NLKP Novosibirski linnakomitee I sekretär ja NLKP KK inspektor Moskvas.
Seejärel suunati Aljošin Eestisse ja kinnitati 4. detsembril 1985 EKP KK XXI pleenumil EKP KK II sekretäriks, kelleks oli kuni 1990. aastani. .
Pärast NSV Liidu lagunemist töötas Aljošin Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikus Parteis Novosibirski oblastikomitee konsultatiivse nõukogu juhatajana.
Aljošin suri 2011. aastal pärast pikaajalist haigust.
Sorgu saare kaitseala
pisi|Sorgu saar Sorgu (saare) kaitseala oli Sorgu saart hõlmav kaitseala pindalaga 3 ha. Saar kuulub halduslikult Pärnu maakonda.
Kaitseala loodi 1991. aastal sealse linnustiku kaitseks. Inimestel oli 15. aprillist kuni 1. juulini saarel liikumine keelatud.
2014. aastal moodustati Sorgu saare kaitseala ja Pärnu lahe hoiuala baasil Sorgu looduskaitseala.
Laghmāni provints
Laghmāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Aastaparallaks
Aastaparallaks on väljaspool Päikesesüsteemi asuva taevakeha (tavaliselt tähe) parallaks, mille baas on Maa orbiidi pikem pooltelg.
Aastaparallaksi mõõtmine võimaldab määrata lähemate tähtede kaugust Maast.
Andrei Sahharov
pisi|Andrei Sahharov Andrei Sahharov (Андрей Дмитриевич Сахаров) (21. mai 1921 Moskva – 14. detsember 1989 Moskva) oli vene füüsik ja ühiskonnategelane, dissident.
Elukäik
1950. aastate lõpus hakkas ta muretsema oma töö tagajärgede pärast ja püüdis tõkestada võidurelvastumist, kirjutades pöördumisi Nõukogude Liidu juhtkonnale.
1975. aastal pälvis ta Nobeli rahuauhinna, kuid teda ei lubatud seda vastu võtma minna.
1980. aastal ta arreteeriti Afganistani sõja vastu protesteerimise tõttu ja saadeti Gorkisse koduaresti, kus ta elas miilitsa järelevalve all 1986. aastani, mil Mihhail Gorbatšov ta vabastada lasi.
Isiklikku
1943. aastal abiellus Andrei Sahharov Simbirskis sündinud Klavdija Aleksejevna Vihhirevaga (1919–1969), kes suri vähki. Neil oli kolm last: Tatjana, Ljubov ja Dmitri.
Aastast 1972 oli ta abielus Jelena Bonneriga.
Annaalid
Annaalid ehk aastaraamatud on sündmuste lühikesed ülestähendused kronoloogilises järjekorras aastate kaupa.
Vasco Núñez de Balboa
thumb|Vasco Núñez de Balboa thumb|Balboa reiside kaart thumb|Vasco Núñez de Balboa mälestussammas [[Panamás]] Vasco Núñez de Balboa (1475 Jerez de los Caballeros – 15. jaanuar 1519 Acla, Panama) oli hispaania konkistadoor, kes asutas Ameerikas esimese eurooplaste linna ning jõudis esimese eurooplasena 1513. aastal Vaikse ookeani idarannikuni.
Vasco Núñez de Balboa järgi on nimetatud üks Panamá rajoon ja Panama rahaühik balboa.
Hollandi parlament
pisi|150 px| Hollandi parlament (hollandi keeles Staten-Generaal van het Koninkrijk der Nederlanden) on Hollandi kõrgeim seadusandlik kogu.
See koosneb kahest kojast: alamkojast (Tweede Kamer – eesti keeles 'teine koda') ja ülemkojast (Eerste Kamer – 'esimene koda'), millest olulisem on alamkoda; ülemkoda on mitteametlikult tuntud ka kui senat.
Ülemkoda
Ülemkoda ehk esimene koda koosneb 75 liikmest, kes valitakse provintside esindajate hulgast proportsionaalse esindatuse põhimõttel.
Lōgari provints
Lōgari provints (ka Lowgari provints) on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Nangarhāri provints
Nangarhāri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Afganistanis.
🇦🇫
Vaasa
Praegusele asukohale rajati linn pärast seda, kui 7 km kaugusel asunud linn 3. augustil 1852 tulekahjus hävis. Aastail 1855–1917 kandis linn Nikolai I järgi nime Nikolaistad (Nikolainkaupunki). Soome kodusõja ajal 29. jaanuarist 3. maini 1918 tegutses Vaasas Soome senat ja linn oli sel ajal Helsingi asemel Soome ajutine pealinn.
Elanikke oli 2010. aastal 59 600 (soomekeelseid 71,7% ja rootsikeelseid 25,1%).
Vaasa pindala on 397 km², millest maismaad on 183 km².
Vaasa idaosas on väikesel alal mitmeid turismiobjekte.
Eelpõletus
Eelpõletus ehk ettepõletus on põletusliik keraamikas, mille käigus põletatakse õhkuivaks kuivanud keraamilised esemed enne nende glasuurimist.
Gregorius XIII
Ugo Boncompagni sündis 7. jaanuaril 1502 kella 2 paiku öösel Bolognas jõuka kaupmehe Cristoforo Boncompagni ja Angela Marescalchi 11-lapselises peres 5. pojana. Segaduste tõttu varasemates daatumites pakuvad erinevad allikad tema sünnikuupäevaks ka 1. jaanuari ja 10. jaanuari 1502.
1539 siirdus ta kardinal Pietro Paolo Parisio kutsel Rooma, kus ta määrati kohtunikuks. Vaimuliku tonsuuri sai ta 1. juunil 1539 Bolognas ja ta ordineeriti 1542 preestriks. Paulus III tunnustas teda võimeka advokaadi, administraatori ja suurepärase kanoonikuna. Paulus IV hindas samuti tema ametialast võimekust ja lähetas ta delegatsioonide koosseisus Euroopa õukondade juurde. Ugo Boncompagni osales 1545 ja 1562–1563 Trento kirikukogul kanoonilise õiguse eksperdina.
Tema karjäär sattus ohtu pärast tema isa surma 1546, kui Ugost sai isa pärija, sest selleks ajaks olid ka tema vanemad vennad surnud ilma pärijateta. Ta otsustas vaimulikuseisusele vaatamata oma õigused edasi pärandada, kuid ei tahtnud loobuda senisest karjäärist, mille tõttu sai ta abieluvälisest suhtest Maddalena Fulchiniga poja Giacomo (1548–1612). Ugo tunnistas lapse omaks, kuid vaimulikuna ei saanud ta loobuda tsölibaadist ja seetõttu tunnustas ta Maddalena abielu Simone Scamniga. See jäi viimaseks juhtumiks, kus paavstil on teada laps.
Ugo Boncompagni tegutses legaadina Hispaanias, kus ta pidi uurima Toledo peapiiskopi Bartolomé Carranza juhtumit. Hispaanias viibides võitis ta Hispaania kuninga Felipe II usalduse. Ta osales kardinalina 2 konklaavil: 1565–1566 ja 1572.
Välispoliitika
Katoliiklikud valitsejad olid Gregoriuse paavstiks saamisest vaimustunud ja kinnitasid kohe pärast konklaavi oma truudust uuele paavstile. Tema peamiseks välispoliitiliseks prioriteediks sai katoliikluse taastamine väljaspool paavsti mõjusfääri jäänud riikides. Gregorius XIII rajas uued nuntsiatuurid 1579 Luzernis, 1580 Grazis, 1581 Viinis ja 1584 Kölnis. Tema valitsemisaja lõpuks allus paavstile 13 nuntsiatuuri.
Suhted Hispaaniaga
Varasemate sidemete tõttu orienteerus Gregorius XIII oma välispoliitikas eelkõige Hispaaniale, mis oli tol ajal Euroopa võimsaim riik. Kardinal Antoine Granvelle oli Hispaania asekuningas Napolis. Gregorius XIII julgustas Felipe II tegutsemist Madalmaades ja Iirimaal, et katoliiklikud väed saaksid tungida nende alade kaudu Inglismaale ning taastada seal katoliiklus. 1578 toetas Gregorius XIII Thomas Stukeley vallutusretke, kuid Stukeley liitus Portugali kuningaga, et sõdida Marokos. 1579 toetas ta James Fitzmaurice'i vallutusretke Iirimaale, kuid seda ettevõtmist ei saatnud jällegi edu. Pärast seda, kui Prantsusmaa ja Hispaania ühise liidu kavandamine kukkus läbi, olevat Gregorius XIII toetanud Henri de Guise'i kavandatud atentaati Elizabeth I-le.
Gregorius XIII toetas Madalmaades Arrasi uniooni moodustamist.
Suhted Portugaliga
4. augustil 1578 suri Portugali kuningas Sebastião ja uueks kuningaks sai tema vend kardinal Henrique, kelle surma järel 31. jaanuaril 1580 läks Portugal Hispaania koosseisu.
Suhted Prantsusmaaga
Kui kuuldused Pariisis toimunud Pärtliöö veresaunast jõudsid 2. septembril 1572 Rooma, peeti kohe tänujumalateenistusi ja paavst osales isiklikult San Marco katedraalis toimunud tseremoonial, mille järel kavatses ta korraldada ilutulestiku. 8. septembril korraldati Roomas tänuprotsessioon ja hiljem lasi paavst selle sündmuse tähistamiseks vermida medali. Teistel andmetel sattus paavst uudiseid kuuldes raevu, sest teda ja nuntsius Antonmaria Salviatit ei teavitatud toimuvast. Gregorius XIII toetas Katoliikliku Liiga võitlust hugenottide vastu.
Suhted Rootsiga
Taastamaks Rooma mõju Põhjamaades, otsustas Gregorius XIII pidada läbirääkimisi Rootsi kuningaga. Ta lähetas 1574 Johan III juurde jesuiit Warsiewiczi, seejärel 1576 jesuiit Nielsseni, kelle mõjul pöördus Johan III 6. mail 1578 katoliiklusse. Rootsist ei saanud katoliiklikku riiki, sest paavsti ega kuningat ei rahuldanud teise osapoole nõudmised.
Suhted Venemaaga
Gregorius XIII soovis pidada liitumisläbirääkimisi Moskvale alluva õigeusu kirikuga ja levitada katoliku kiriku mõju Venemaal. 1581 saatis ta Antonio Possevino nuntsiuseks Venemaale, kus ta vahendas 15. jaanuaril 1582 Jam Zapolski vaherahu sõlmimist. Possevino tegevuse tulemusena võisid katoliiklased Venemaal tegutseda avalikult. Possevino külastas 1585 Tartut.
Sõda türklastega
Gregorius XIII soovis võiduka Lepanto lahingu järel türklaste vastu ristisõda korraldada, saates Euroopa katoliiklike valitsejate juurde delegatsioone. Paavsti plaanid ei leidnud toetust, sest Veneetsia oli sõlminud türklastega rahu.
Sisepoliitika
Gregorius XIII lasi Kirikuriigis sekretär Bonfigliuoto nõuandel konfiskeerida mitme aadlisuguvõsa valdused, kes olid keeldunud täitmast kohustusi paavsti ees. Selle otsuse tagajärjeks oli aadli vaen paavstivõimu vastu, mille tõttu suurenenud kuritegevus ja tühi riigikassa viisid riigi sisepoliitilise kaoseni. Paavsti küll ei rünnatud, kuid tema alluvate elu oli pidevalt ohus. Romagnas puhkes kodusõda. Gregorius XIII maksustas Ancona sadama ja kehtestas Veneetsia kaupadele maksud.
Kiriku institutsioonide reformid
Gregorius XIII esimesel konsistooriumil loeti avalikult ette Pius V konstitutsioon, millega keelustati kiriku valduste võõrandamine. Ta propageeris Trento kirikukogu otsuseid ja määras nende läbiviimiseks ametisse kardinalide komisjoni. Gregorius XIII määras nädalas ühe päeva, mil igaüks võis tulla tema juurde oma probleemidega. Ta sätestas, et vaimulikeks tuleb pühitseda isikud, kes väärivad seda kohustust, mistõttu tal oli vastav nimekiri selliste isikute ja nende tegemiste kohta. Tema tähtsaim nõuandja oli Tolomeo Galli, kes sai 1572 kardinal-riigisekretäriks. Ta määras ametisse komisjoni, mis pidi uurima vaimulike kohustusi neile määratud ametikohtadel.
13. septembril 1572 avaldatud bullas "Ut pestiferarum" kinnitas Gregorius XIII Keelatud raamatute nimekirja kongregatsiooni tegevuse.
1573–1578 tegutses Saksa kongregatsioon, mille ülesandeks oli levitada Saksamaal katoliiklust.
Gregorius XIII avaldas 15. juulil 1575 bulla "Copiosus in misericordia", milles tunnustas Filippo Neri rajatud oratooriumit.
1. jaanuaril 1583 avaldatud bullas "Exposcit debitum" sätestas ta, et Itaalias ja Itaalia riikidele kuuluvatel saartel tuleb abtisse valida mitte eluks ajaks, vaid 3 aastaks.
Barnabiidid
1579 kinnitas ta barnabiitide privileegid.
Karmeliidid
1579 kinnitas ta Monte Vergine kloostrile uued reeglid.
Jesuiidid
Ta taastas jesuiitide õigused, mida Pius V oli põhjalikult muutnud. Ta lõpetas Prantsusmaal jesuiitide seas puhkenud tüli. 24. mail 1584 avaldatud bullas "Ascendente domino" kinnitas ta Jeesuse Seltsi konstitutsiooni ja oma eelkäijate poolt jesuiitidele sätestatud privileegid.
Liturgilised reformid
Gregorius XIII reformis kuuria tseremooniat ja protokollireegleid.
1577 avaldatud bullas "In coela Domini" võidi ekskommunikatsioon karistusena langetada 20 juhtumi korral.
1582 avaldati kanoonilise õiguse koodeksi täiendatud variant.
Misjon
pisi|Gregorius XIII ja [[Jaapani saadikud]] Seoses haridusreformiga hoogustus misjonitegevus, mida viisid läbi peamiselt jesuiidid, kes tegutsesid Indias, Jaapanis, Hiinas, Brasiilias ja Filipiinidel.
15. märtsil 1572 tunnustas Gregorius XIII Goa peapiiskoppi Idamaade priimasena. 18. veebruaril 1582 India suurmogulile Akbarile saadetud kirjas soovis paavst tema pöördumist kristlusse.
1579 saabus Jaapanisse paavsti volitusel jesuiit Alessandro Valignano. 22. märtsil 1585 saabusid Rooma neli jaapanlast.
Teoloogilised vaidlused
1578 saatsid toomakristlased paavstile kirja ja neile saadetud vastuses hoiatas Gregorius XIII toomakristlasi Mar Simeoni eest.
29. jaanuaril 1579 avaldas ta bulla "Provisionis nostrae", kus mõistis hukka Michael Baiuse augustiinlikule teoloogiale tuginevad vaated ja kohustas Baiust tunnustama ortodoksset õpetust.
1. aprillil 1583 ekskommunitseeris ta Kölni peapiiskopi Gebhard Truchess von Waldburgi.
Suhtumine juutidesse
28. veebruaril 1581 avaldatud kirjas keelas ta juudi arstidel kristlaste ravimise. 1. septembril 1584 avaldatud bullas "Sancta mater ecclesiae" kohustas ta kõiki juute, kes olid vanemad kui 12-aastased, kuulama korra nädalas kristlikku jutlust. Ta lubas juutidel pöörduda tagasi Venaissini, kust nad olid minema aetud, ja tagas puutumatuse läbi Itaalia reisivatele juutidele.
Kristlik eetika ja moraal
Gregorius XIII leevendas 23. augustil 1575 bullas "Exponii" Pius V keeldu pidada härjavõitlusi, lubades aadlikel viibida härjavõitlusel.
Kanoniseerimised
Gregorius XIII kanoniseeris kolm isikut: 28. juulil 1582 Xanteni Norberti ja Romauldi ning 1584 Alipiuse.
Ta kuulutas 1582 õndsaks Giovanni Colombini ja Gerardo Tintorio ning 1584 Gregorius VII. 1584 sätestas ta kogu kirikule Neitsi Maarja vanemate püha Anna ja püha Joakimi austamise.
Onupojapoliitika
Õde Giacoma abiellus esmalt Teodoro Garisendiga, seejärel Angelo Michele Guastavillaniga. Tema poeg Filippo Guastavillani sai kardinaliks.
Kardinalide pühitsemised
pisi|Gregorius XIII. [[Alessandro Menganti büst]] Gregorius XIII pühitses oma ametiajal 34 kardinali 8 konsistooriumil. Lisaks itaallastele said kardinalideks 7 prantslast, 4 hispaanlast, 2 austerlast, 2 poolakat ja 1 Belgia vaimulik. Tema ajal said kardinalideks tulevased paavstid Urbanus VII, Gregorius XIV, Innocentius IX ja Leo XI. Ainult Paulus III poolt pühitsetud kardinalidest sai 4 isikut paavstiks.
Gregorius XIII kultuuriloos
pisi|1982. aastal andis Deutsche Bundespost [[Gregoriuse kalender|Gregoriuse kalendri kehtestamise 400. aastapäeva puhul välja postmargi]] Gregorius XIII ajal viidi läbi kalendrireform ja haridusreform. Ta toetas jesuiitide peakiriku ehitamist Roomas. Tema käsul alustati Palazzo del Quirinali ehitamist, mille ta tegi 1580 oma suveresidentsiks. See palee jäi paavsti suveresidentsiks 1870. aastani. Rooma Peetri kirikusse ehitati tema mälestuseks Gregoriuse kabel. Tema eluajal püstitati Rooma kapitooliumile tema auks mälestussammas. Tema teenistuses oli kunstnik Matteo Perez d’Aleccio. Ta kohustas Palestrinat looma Gregoriuse laulu uut versiooni.
1578 avastati Rooma katakombid, mida hakati seejärel põhjalikult läbi uurima.
Paavstist on portree teinud kunstnik Lavinia Fontana, Alessandro Menganti tegi temast büsti.
Kalendrireform
Trento kirikukogu rõhutas 1563 kalendrireformi vajadust, et välistada lisapäevade tõttu liturgiliste pühade kuupäevadega tekkinud eksimusi. Järgmised paavstid määrasid ajaarvamissüsteemi korrastamiseks ametisse komisjone ja nende töö tulemusena tutvustati 1578 katoliiklikes riikides kalendriprojekti. Seoses kalendrireformiga lasi Gregorius XIII 1580 korrigeerida märtrite ja pühakute mälestuspäevade kuupäevi. Kalendrireformiga jõuti valmis 1582 algul ja 24. veebruaril 1582 avaldas Gregorius XIII bulla "Inter gravissimas", mis sätestas uue kalendri kehtestamise 15. oktoobrist 1582 (kuupäev uue kalendri järgi). Sel kuupäeval hakkas uus ajaarvamine kehtima esmalt Prantsusmaal, Itaalias, Hispaanias, Madalmaades, Savoias ja Luksemburgis. 1583 hakkas uus kalender kehtima Austrias, Saksamaa katoliiklikes riikides ja Šveitsis. Uue kalendri alusel avaldati 1582 korrigeeritud märtrite ja pühakute kalender, kuid tõsiste vigade tõttu korrastati seda järgmistel aastatel. 14. jaanuaril 1584 kinnitas Gregorius XIII korrigeeritud märtrite kalendri.
Haridusreform
Trento kirikukogul rõhutati vaimulikkonna kohustust omandada tasemel haridust, sest paljud vaimulikud ei vallanud piisavalt ladina keelt, mistõttu polnud nad piisavalt pädevad missat korralikult läbi viima. Gregorius XIII volitas jesuiite teostama haridusreformi, mille tarbeks ei säästetud raha. Gregorius XIII rajas oma ametiajal 23 seminari ja kolleegiumi, millest tuntumad olid 13. jaanuaril 1577 rajatud Kreeka kolleegium, 1577 juudi neofüütide kolleegium, 1578 Ungari kolleegium, 1. mail 1579 Inglise kolleegium, 1580 Saksa kolleegium, 27. juunil 1584 Maroniidi kolleegium ja 1584 Armeenia kolleegium. Tema käsul rekonstrueeriti 1572 Rooma kolleegium, mis hiljem nimetati tema järgi Gregoriuse ülikooliks. 1572 rajati Pont-à-Mousson’is Šoti kolleegium. Tuntumad seminarid rajati 1578 Grazis, 1573 Olomoucis, 1584 Fuldas, Viinis, Prahas, Kolozsváris, Augsburgis, Dillingenis, Braunsbergis, Milanos, Loretos ja Fribourg'is. Tema ajal rajati kolm kooli Jaapanis.
Surm
Gregorius XIII suri 83-aastaselt 10. aprillil 1585 kella 23 paiku Roomas ja maeti Vatikani basiilikasse.
Madis Tammert
Madis Tammert (8. mai 1940 – 10. märts 2008) oli eesti bioloog, ihtüoloog.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1968. aastal bioloogina, ja töötas põhilise osa elust Võrtsjärve Limnoloogiajaamas.
Madis Tammert oli kalade geneetika alaste uurimistööde alustajaid Eestis.
Aažioteooria
Aažioteooria ehk intressiteooria on Eugen von Böhm-Bawerki raamatus "Kapital und Kapitalzins" esitatud teooria, mis seletab intressi sellega, et praeguste hüviste väärtus ja hind on suuremad kui samasugustel hüvistel tulevikus.
Böhm-Bawerk polemiseerib Karl Marxi lisaväärtusteooriaga.
Permi oblast
Permi oblast (aastail 1940–1957 Molotovi oblast) oli haldusüksus Venemaal Volga föderaalringkonnas. 1. detsembril 2005 liideti ta Permikomi autonoomse ringkonnaga Permi kraiks.
Dinoflagellaadid
Dinoflagellaadid (Dinoflagellata) ehk vaguviburvetikad on alveolaatide superhõimkonda kuuluv suur rühm protiste. Dinoflagellaate on teada umbes 4000 liiki.
Enamik dinoflagellaate kuulub mereplanktonisse, vähem leidub magevees elavad vorme. Dinoflagellaatide populatsioon ja levik sõltub suuresti temperatuurist ja soolsusest. Nendest umbes pooled on autotroofsed ning ränivetikate järel on nad arvukuselt eukarüootsete vetikate seas teised. Primaarprodutsentidena on nad tähtsal kohal vee toiduahelates. Mõned liigid, näiteks zooxanthella, elavad endosümbiontidena mereloomades ja teistes protistides, samuti mängivad nad olulist rolli korallriffide ökosüsteemis. Mõned dinoflagellaadid on ka röövloomad, üksikud vormid parasiitsed.
Mõnedel liikidel esineb bioluminestsentsi. Ka Eestis võib hilissuveõhtuti Läänemeres kohata veele eresinise kuma andvaid dinoflagellaate (Alexandrium ostenfeldii).
Lumbinī
Lumbinī on Siddhārtha Gautama sünnipaik, üks neljast tähtsamast budismi suurest pühapaigast ehk tšaitjast (sanskriti keeles mahācaitya).
Lumbinī oli juba esimestel sajanditel pärast Šākjamuni parinirvaanat palverännakute sihtpunkt. Seal asus hulgaliselt stuupasid ja kloostreid, kuid budismi hääbudes Indias vajus paik unustusse, kuni 1896 taasavastati. Pärimuse järgi oli see aed, kus kuninganna Mahāmāyā sünnitas tulevase Buddha.
Lumbinī asub Nepali territooriumil Rummindai asulas Himaalaja jalamil India piiri lähedal. Koha geograafilised koordinaadid on 27° 29' N, 83° 17' E.  Lumbinī avastati arheoloogilistel väljakaevamistel 1896. Tähtsaim leid oli 6,5 m kõrgune kivisammas, mille laskis 245 eKr püstitada kuningas Ašoka. Sellele on magadhi keeles brahmi kirjas kirjutatud: pisi|Hirvlane Lumbinis aastal 2023. "Kakskümmend aastat pärast kroonimist tuli kuningas Devanampija Pijadasi [Ašoka] siia austust avaldama, sest siin on sündinud Buddha, Šākja soost tark. Ta laskis valmistada kivireljeefi, et näidata, et suurmees on siin sündinud. Lumbinī küla vabastas ta maksudest ning alandas selle loonused [tavaliselt veerandilt] kaheksandikule."
Lordoos
pisi Lordoos ehk nõgusselgsus on inimese lülisamba kõverdus kumerusega ettepoole.
Orenburgi oblast
Orenburgi oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Volga föderaalringkonnas. Piirneb lõunas Kasahstaniga.
Läbi oblasti voolab Uurali jõgi.
Orenburgi oblast loodi 1934. aastal. 1938–1957 kandis Valeri Tškalovi auks nime Tškalovi oblast.
Purtse vasallilinnus
pisi|300px|Purtse linnus pisi|Linnus talvel Purtse vasallilinnus (ka Purtse kindluselamu ja Purtse mõis; saksa keeles Isenhof või Alt-Isenhof ) asub Lüganuse vallas Purtse jõe idakaldal.
Purtse vasallilinnus on omapärane kindlusehitis, mis kätkeb endas elemente arhailisest majalinnusest, keskaegsest kantsist ja ehitusajal populaarses renessanss-stiilis lossist. Linnuse ehitas 16. sajandi keskel arvatavasti Purtse mõisa tolleaegne omanik Johann Taube (Tuve).
Orenburgi oblast
Asustus
Suuremad linnad on Orenburg, Orsk, Novotroitsk ja Buzuluk.