cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sitsiilia ajalugu
Sitsiilia ekspeditsioon
Dionysiose sai kontrolli alla oli enamuse Sitsiiliast ja ateenlased kutsusid teda õigustatult Sitsiilia valitsejaks. Lõuna-Itaalia kreeka linnade vastuolusid ära kasutades sekkus ta ka sealsetesse asjadesse, sõlmis mõne linna, sealhulgas Krotoniga, liidu ja vallutas pika piiramise järel mandril Rhegioni (387 eKr). Sitsiiliat Itaaliast eraldav Messina väin langes Dionysiose kontrolli alla ja Dionysiose vallutas ka mõned tugipunktid Aadria meree rannikul, nende seas kaugeim Hadria tänapäeva Veneetsia juures. Dionysiose valitsusaeg tõi Sürakuusa jaoks õitsengu. Müüridest piiratud ala oli laienenud umbes kahekordseks ja elanikkonna arvukus tõusnud palgasõdurite ning alistatud linnadest ümberasustatud elanike arvel. Arvatavasti oli Sürakuusa tol ajal Vahemere maade suurim linn, ületades nii Kartaagot, Roomat kui ka Ateenat. Dionysios I sugulane Dion hakkas vanakreeka filosoof, Sokratese õpilase ja Aristotelese õpetaja ning Lääne esimese kõrgkooli, Ateena Akadeemia rajaja, üks maailma ajaloo mõjukama filosoofi Platoni õpilaseks, kuid türann Dionysios I pöördus tema vastu ning Platon müüdi orjusse. Ateenaga sõjajalal oleva Kürenaika linna orjaturult ostis Platoni üks ta pooldaja ning läkitas filosoofi koju Ateenasse.
Dionysiose poeg ja järeltulija Dionysios Noorema (kes valitses vaheaegadega 367–344 eKr) nõuandjatena olid juba vanema Dionysiose ajal mõjukas Dion, kes oli abielus vanema Dionysiose tütrega (noorema Dionysiose poolõega) ja Platon. Platoni sõber ja mõttekaaslane Dion kutsus filosoofi teist korda Sitsiiliasse noort valitsejat kasvatama, et koolitada uus valitseja Dionysios II valgustatud filosoof-kuningaks. Dionysios kuulas küll õpetusi, kuid hakkas kahtlustama Dionit plaanis võimu haarata, saatis tolle pagendusse ja hoidis Platonit väevõimuga kinni, lõpuks Platon siiski lahkus. Dion kogus Kreekas palgaväe, purjetas sellega 357 eKr Sitsiiliasse ja vallutas Sürakuusa, Dionysiose põgenes aga Itaaliasse. Dion (kes valitses 357–354 eKr) püüdis kehtestada Platoni riigiõpetuse vaimus aristokraatlikku monarhiat, kuid Dion mõrvati 354 eKr, millele järgnes veelgi suurem kaos. Naasis Itaaliast ka Dionysios, kuid enamus Sürakuusast allus türannile aga vaid nimeliselt ja muud linnad oli järk-järgult Sürakuusa valitsejatest lahku löönud. Korra tagamiseks palusid sürakuusalased Dionysiose vastu abi oma emalinnast Kórinthosest ja korintlased saatsid Sitsiiliasse kogenud riigimehe Timoleoni.
pisi|[[Suur-Kreeka umbes 280 eKr]]
Timoleon saabus umbes 1000 sõjamehega kümnel laeval 344 eKr Sitsiilia. Ka Dionysiose vastaste toonane juht suhtus temasse vaenulikult ning liitus taas kreeklaste asjadesse sekkunud kartaagolastega. Timoleon saavutas Etna jalamil hiilgava võidu, Dionysios loovutas Ortygia Timoleonile, lahkus Sitsiiliast ja veetis oma ülejäänud elu Kórinthoses. Kartaagolaste ootamatu lahkumise järelkehtestati riigis vähemalt nime poolest demokraatlik riigikord ja sisuliselt juhtis riigiasju lähimatel aastatel (344–338 eKr) aga Timoleon, ehkki suur osa saarest oli endiselt erinevate türannide võimu all.
Kartaago järgmise kallaletungi lõi tagasi Timoleon 339 eKr, Krimisose jõel Sitsiilia lääneosas. Sõjalisest edust hoolimata ei jätkanud Timoleon võitlust kartaagolastega ja sõlmitud rahuga säilitas ta traditsioonilise piiri Kartaago ja kreeklaste alade vahel. Selle asemel hakkas Timoleon kõrvaldama kreeka türanne saare idaosas, lastes mitmed võimult tõugatud valitsejad rahvahulga ees piinarikkalt hukata. Timoleoni tegevus tõi kaasa Sitsiilias uue õitsengu, idaosa türannide kukutamine ja võit kartaagolaste üle tagasid siserahu. Timoleon algatas Sürakuusas linna ulatusliku taasasustamisprogrammi, kutsudes koju naasnud pagulastele lisaks uusasukaid kogu Kreekast, et korvata elanikkonna langust vahepealse kaose aastatel. Tõusid elanikkonna tihedus ja üldine heaolu pea kogu Sitsiilias. Saarel, ka väljaspool Sürakuusat, taastati mitmed osaliselt või täielikult varemeis seisnud linnad, sealhulgas kartaagolaste poot aastakümnete eest hävitatud Gela ja Akragas.
Võitlused linnakodanike vahel algasid taas pärast Timoleoni surma ja lõppesid uue türanni Agathoklese esiletõusuga, kes haaras võimu riigipöördega aastal 317 eKr. Agathokles oli madalat päritolu, kuid abielu teel rikastunud väepealik, kes palgasõdurite ja lihtrahva toel kukutas Sürakuusas kehtinud oligarhia ja haaras türannivõimu. Kasutades rikaste vastu julmi repressioone vallutas ta kiiresti muud kreeka linnad Sitsiilias, ühendades seega suure osa saarest ühtseks riigiks. Sürakuusa türann Agathokles jätkas vahelduva eduga sõda (311–306 eKr) Kartaago vastu ja saavutas moraalset edu, viies 310 eKr sõja kartaagolaste kodusele Aafrika pinnale, tekitades vaenlasele raskeid kaotusi. Sõda lõppes rahulepinguga 306 eKr, mille kohaselt Kartaago maksis kontributsiooni ja Agathokles lahkus Aafrikast, kuid mis ei takistanud kartaagolastel sekkumast Sürakuusa poliitikasse pärast Agathoklese surma (289 eKr). Järgnevalt tungis Agathokles Lõuna-Itaaliasse, kuid suri sõjaretke ajal ja pärast Agathoklese surma lõid Sitsiilia linnad taas Sürakuusast lahku.
Głogów
Głogów (saksa keeles Glogau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Głogówi maakonna ja Głogówi valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1010. aastal, linnaõigused sai 1253. aastal. Poola koosseisus on Głogów alates 1945. aastates.
Głogówis on sündinud juudi päritolu Saksa kirjanik Arnold Zweig (1887–1968).
Sitsiilia ajalugu
Pyrrhose sõjad
Pärast lühikest Phyrrose valitsemise perioodi haaras aastal 275 eKr võimu Hieron II. Hieron II juhatas sisse 50-aastase rahu ja õitsengu perioodi (270–215 eKr), milles Siracusast sai üks tuntumaid antiiklinnu. Tema valitsemise ajal elas kõige kuulsam siracusalane, matemaatik ja loodusfilosoof Archimedes. , Agrigento, Naxos, Tauromenium
Rooma ajastu
pisi|vasakul|Sitsiilia ja Kartaago alad aastal 264 eKr, enne Esimest Puunia sõda Rooma sekkumise aluseks Sistiilias oli Sürakuusa türanni Agathoklese endised palgasõdurid mamertiinid (marsipojad), kes pärast Agathoklese surma teenistuseta jäid, nad läksid tülli nii sürakuusalaste kui ka kartaagolastega ja palusid abi Roomalt. Sürakusalaste ja kartaagolaste vahelisse konflikti sekkus Rooma ning Puunia sõjad ei jätnud puutumata ka Sitsiiliat.
Puunia sõjad
pisi|Sitsiilia Puunia sõdade ajal pisi|vasakul|Sitsiilia 218. aastal eKr pisi|Rooma vabariigi Sitsiilia provints , Esimene 264–241 eKr, Teine 218–201 eKr, Kolmas 149–146 eKr Esimese Puunia sõja järel 242. aastal eKr pidi Kartaago Sitsiiliast loobuma. , vaid Sürakuusa jäi vallutamata. Esimese Puunia sõja alguses, oli kartaagolastel merel edu, neil oli seni­kuulmatult suurte mõõtmetega lahinglaevu – viie aerupingi ja hiigelrammiga galeerid. Rooma laevastik sai lahingus Lipari saarte juures Kartaago laevastikult lüüa, kuid võitis kartaagolasi aastatel 260 eKr Mylae merelahingus ja 256 eKr Ecnomuse lahingus võitsid roomlased Kartaago laevastikku. Kartaago väed lõid küll tagasi roomlaste maabumiskatse Kartaago lähedal Põhja-Aafrikas, kuid said raskesti lüüa Palermo juures, Sitsiilias ja viimaseid Kartaago merejõude lõid roomlased 241 eKr merelahingus Egadi saarte juures ning Kartaago palus rahu ning Rooma sai endale Sitsiilia lääneosa. 227 eKr sai Sitsiilia Rooma vabariigi esimeseks provintsiks, välja arvatud Sürakuusa kuninga valitsusalad, millest sai Rooma liitlane. Liit Roomaga püsis Hieroni surmani.
209 eKr vallutas Rooma väepealik Publius Cornelius Scipio Africanus Pürenee poolsaare idarannikul asuva Cartagena ja 205 eKr alustas Publius Cornelius Scipio Africanus invasiooni Sitsiiliast, Aafrika mandrile.
Rooma tegi Sitsiiliast oma viljaaida, kuid orjade koondamine latifundiumidesse ja nende halastamatu rõhumine põhjustasid suuri ülestõuse aastatel 136–132 eKr ja 104–101 eKr. Sitsiilia rasket olukorda 1. sajandil eKr näitavad Cicero kõned, mida ta pidas Verruse vastu. Sextus Pompeius tegi Sitsiiliast 43–36 eKr Octavianuse vastase sõja keskuse. pisi|Rooma keisririigi provintsid 117. aastal Pärast Caesari tapmist 44. aastal eKr vabanes Sitsiilia Rooma võimu alt, kui saarele põgenes Sextus Pompeius, kes kogus suure mereväe, värvates sellesse hulgaliselt sitsiillasi ja organiseeris Roomale mereblokaadi, laskmata läbi viljalaevu. Pompeiuse vastuseis kestis kuni 36. aastani eKr, kui Marcus Agrippa hävitas ta laevastiku Naulochuse neeme lähedal merelahingus. Pompeius põgenes ning järgmisel aastal ta tapeti. Sõja järel anti paljudele leegionäridele Sitsiilias maad, et tekiks Roomale lojaalne elanikkond.
Kuni Rooma riigi lagunemiseni 5. sajandil elas Sitsiilia rahulikku elu. Rooma oma keelt ja kultuuri kohalikele peale ei surunud, elanikud rääkisid esimese keelena kreeka ja teisena ladina keelt. Kristluse toodi saarele 1. sajandil. Sürakuusa säilitas Sitsiilias Rooma valitsuse pealinna ja preetori residentsi staatuse Sitsiilias. See jäi tähtsaks sadamaks kaubavahetusele impeeriumi ida- ja lääneosade vahel.
Bütsantsi ajastu
pisi|[[Lääne-Rooma keisririik|Lääne- ja Ida-Rooma riigi alad 476. aastal]] 5. sajandil vallutasid Gooti hõimud Mandri-Itaalia ning sajandi lõpus, 488. aastal tungisid ka Sitsiiliasse, Gooti sõja ajal saatis Bütsantsi keiser Justinianus I saarele oma armee. Saar võideti tagasi ning kui järgmisel, 6. sajandil asus mandril pealetungile uus germaani hõim, langobardid, kujunes Sürakuusast Bütsantsi läänepoolseim tugipost.
Vandaalide ja alaanide kuningriik
pisi|300px|Vandaalide ja alaanide riik, 526
Kesk-Euroopast liikuma hakanud vandaalid asustasid algselt Hispaanias alasid, kuid ületasid 429 Gibraltari väina ning liikusid mööda Vahemere lõunarannikut, Põhja-Aafrikas itta Kartaago poole. Aastal 435 andsid roomlased neile mõningaid alasid Põhja-Aafrikas, ent 439 langes Kartaago vandaalide kätte.
pisi|300px|[[Vandaalide sõda|Vandaalide sõja sõjalised kampaaniad]] Vandaalide juht Geiseric arendas vandaalide ja alaanide kuningriigi võimsaks riigiks, nad lõid suure merelaevastiku ning vallutasid Sitsiilia, Sardiinia, Korsika ja Baleaarid. Nad moodustasid mereriigi, mis oma ulatuselt sarnanes väga 7 sajandit varem õitsenud Kartaagoga. Oma võimu tipul olid nad aastal 477. Saavutanud ülemvõimu merel, hõivasid vandaalid, pärast keiser Valentinianus III võimulttõukamist 455 Rooma ning rüüstasid Roomat palju hullemini kui Alarich 410. aastal.
Bütsantsi keiser Justinianus I saatis 533. aastal välja 500 laevaga ekspeditsiooniväe, keda juhtis germaanlasest väepealik Belisarios. Bütsantsi vägede sõjakäiku juhtis Belisarius, kui ta kuulis, et suurem osa vandaalide laevastikust on võitlemas ülestõusuga Sardiinias, otsustas ta kiiresti tegutseda, maabus Põhja-Aafrikas Tuneesia territooriumil ning marssis Kartaago peale. Belisarius vallutas kiiresti Kartaago; järelejäänud vandaalid võitlesid edasi. 533 toimus uus lahing – Ticameroni lahing umbes 20 miili kaugusel Kartaagost, võidukas Belisarius liikus kiiresti edasi vandaalide kuningriigi teise linna Hipposse. Aastal 534 Gelimer alistus ning vandaalide kuningriik lakkas olemast. pisi|350px|Bütsants aastal 650. Selleks ajaks oli riik kaotanud kõik lõunaprovintsid, välja arvatud Aafrika eksarhaadi Pärast triumfi Põhja-Aafrikas jätkas Bütsants oma territooriumi laiendamist Theoderich Suure surma järel Idagootide kuningriigi Itaalia alade arvelt. Ida-Rooma väikesearvuline ekspeditsioonivägi, kelle juhiks oli endiselt Belisarios, maabus Sitsiilia saarel 535. aastal. Üksteise järel langesid Itaalia suuremad linnad bütsantslaste valdusse: Napoli (535), Rooma (536) ja lõpuks idagootide pealinn Ravenna (540).
Bütsantsi laevastiku komandör Euphemius põgenes vastuolude tõttu Bütsantsi keisriga Põhja-Aafrikasse ja pakkus Sitsiiliat Tuneesia emiirile, vastutasuks kindrali koha emiiri armees. Emiir saatis armee Sitsiiliat vallutama, ent sitsiillased osutasid visa vastupanu ja araablaste sissetung kestis üle saja aasta. Lõpuks, 965. aastast, oli saar nende käes, kuni järgmisel sajandil saabusid uued väed – normannid.
Sitsiilia emiraat
pisi|330px|Bütsantsi alad aastal 867
pisi|300px|Abbassiidide kalifaat, 891–892 Aastal 826 pakkus endine Bütsantsi laevastiku komandör Sitsiilias Eufemius saare valitsemist Aghlabiidist Tuneesia emiirile Ziyadat Allahile vastutasuks kindralikoha ja turvalisuse eest. Ziyadat Allah nõustus Sitsiilia vallutama ning lubas anda selle Eufemiusele iga-aastase maksu eest.
Esimene lahing Bütsantsi vägede vastu toimus 15. juulil 827 Mazara lähistel ja selle tulemuseks oli Aghlabiidide võit.
Aastal 830 võitsid Ibeeria moslemid Bütsantsi komandöri Teodotust sama aasta juulis-augustis. Aafrika berberite üksused saadeti Palermot piirama ja nad vallutasid selle pärast aastastpikkust piiramist septembris 831. Palermost sai moslemite Sitsiilia pealinn, ümbernimetatuna al-Madinah ("Linn").
Vallutus toimus vahelduva eduga; märkimisväärse vastupanuga ja paljude sisemiste võitlustega võttis Bütsantsil Sitsiilia vallutamine üle sajandi. Sürakuusa pidas kaua vastu, kuid langes aastal 878, Taormina langes aastal 902 ja viimane Bütsantsi tugikoht võeti aastal 965.
Edaspidi valitsesid Sitsiiliat sunniitlik Aghlabiidide dünastia Tuneesiast ja šiiitlik Fatimiidide dünastia Egiptusest.
Normannide ajastu
, Sitsiilia kuningriik Normannid, viikingite järeltulijad, kes 9. sajandil olid asunud elama Normandiasse praegusel Põhja-Prantsusmaal, kutsuti appi Lõuna-Itaalia valitsejate poolt, kes olid hädas saratseenide rünnakutega. 11. sajandi lõpuks kuulusid normannidele peale Lõuna-Itaalia ka Sitsiilia ja Malta. Uue Sitsiilia ja Lõuna-Itaalia kuningriigi etteotsa asus kõigepealt Hauteville’ide suguvõsa esindaja Robert, tema järel Roger I ja lõpuks viimase poeg Roger II. Ususallivad normannid kohanesid hästi mitmekultuurse Sitsiiliaga ega hakanud taga kiusama ei kreeklasi, araablasi ega juute. See oli Sitsiilia hiilgeaeg.
Abielusidemete kaudu läks Sitsiilia kuningriik 12. sajandi lõpus Hohenstaufenite suguvõsale, kelle silmapaistvaim esindaja oli Sitsiilias Palermos üles kasvanud Saksa keiser Friedrich II, Sitsiilias tuntud kui kuningas Frederick I. Friedrich II lahutas kiriku riigist ja viis läbi õigusreformi ning andis 1231. aastal välja seadustiku Constitutiones Augustales, mis ühendas Rooma, Bütsantsi, lombardi, franki ja normanni õigustavasid. Seadus tagas kohtumõistmise kõigi üle ühel alusel, sõltumata kohtualuse ühiskondlikust kuuluvusest. Kuid hea läbisaamine moslemitega tekitas Frederickul konflikti Rooma paavstiga ning ta oli sunnitud 1224. aastal moslemid Sitsiiliast pagendama. Kui Frederick 1250. aastal suri, määras paavst saare valitsejaks Prantsuse kuninga venna, Anjou hertsogi Charles I. Sitsiilia ülikud sellega ei leppinud ning Fredericku järglaseks kuulutati tema abieluväline poeg Manfred. Kuid 1266. aastal Benevento lahingus Charles I vastu sai Manfred surma ning prantslased kehtestasid saarel oma võimu.
Aragóni krooni ajastu
Prantslased kihutati omakorda Sitsiiliast välja 1282. aastal toimunud nn Sitsiilia Vespri ülestõusu tulemusena, kusjuures ülestõusnud olid sunnitud võimu peaaegu kohe andma Aragoonia kuninga kätesse. Sitsiilia kuningriigi mandriosa Apuulia hertsogkond ja Capua krahvkond jäid Anjou dünastia valdusse. pisi|[[Aragóni krooni alad 15. sajandil]] 1282. aasta sündmustele järgnes ligi sajandi kestnud Sitsiilia vespri sõda kahe Sitsiilia kuningriigi vahel. 1302. aastal oli saareriigi kuningas ajutiselt sunnitud loobuma Sitsiilia kuninga tiitlist. Caltabellotta rahu aastal 1302, jagas vana Sitsiilia kuningriigi kaheks. Sitsiilia saar, "Sitsiilia kuningriik teisel pool majakat" või Trinacria kuningriik, läks Aragoni Federico III-le, kes hakkas seda valitsema. Poolsaare territooriumid (Mezzogiorno), mida kutsuti ka Sitsiilia kuningriigiks, kuid moodsas teaduses kutsutakse Napoli kuningriigiks, läks Anjou Charles II-le, kes hakkas seda valitsema.
Sitsiiliat valitseti iseseisva kuningriigina Aragoni dünastia sõltlaste või kõrvalliinide poolt aastani 1409 ja sealt edasi Aragoni krooni osana. Napoli kuningriiki valitses Anjou valitseja René kuni kahe trooni taasühendamiseni Aragoni kuninga Alfonso V poolt pärast edukat Napoli piiramist ja René kaotust 6. juunil 1443. Aragóni kuningas ühendas Alfonso V saare ja maismaa, kuid viimaks jagas Aragoni Alfonso kaks kuningriiki oma valitsemise ajal. Ta andis võimu Napolis oma vallaspojale Ferdinando I-le, kes valitses aastatel 1458–1494, ning ülejäänud osa Aragoni ja Sitsiilia kroonist oma vennale Juan II-le.
Kui Napoli kuningriik taasühendati Aragóni krooniga, kandsid Sitsiilia kuninga tiitleid Kataloonia-Aragoni krooni Aragóni kuningad aastani 1516, neile järgnesid Hispaania kuningad kuni Habsburgide Hispaania haru lõpuni aastal 1700.
, Aragóni kroon, Sitsiilia kuningriik
Mõlema Sitsiilia kuningriik
pisi|Mõlema Sitsiilia kuningriik (roheline)
Sööst
"Sööst" ("Premium Rush") on 2012. aasta põnevusfilm, mille lavastaja on David Koepp ning peaosades Joseph Gordon-Levitt ja Michael Shannon.
Sisu
Trotsida kiirendavaid autosid, liikluses süstivaid taksosid ja kaheksat miljonit pahurat jalakäijat – see kuulub Wilee (Joseph Gordon-Levitt) igapäevatöö juurde. Kes on Wilee? Parim New Yorgi väledate ja agressiivsete rattakullerite seas.
Ülikerge ühekäigulise piduriteta fixie-rattaga sõidavad vaid erilised ratturid, kes on ühtaegu osavad sõitjad ja alailma üle võlli riskivad hulljulged tüübid. Sellised, kes riskivad maanteemäärdeks saada iga kord, kui liikluskeerisesse sukelduvad. Oma elu päevast päeva ohtu seadval noorukil tuleb aga mängu panna kõik, kui ta asub kohale toimetama päeva viimast ümbrikku ning rutiinsest sõidust Manhattani tänavatel saab elu ja surma küsimus.
Laura Freudenthaler
alt=|pisi|Laura Freudenthaler (2018) Laura Freudenthaler (sündinud 1984 Salzburgis) on Austria kirjanik. Viini ülikoolis õppis ta saksa keelt ja kirjandust, filosoofiat ja soouuringuid. Ta elab Viinis.
Tema novellikogu "Der Schädel der Madeleine" ilmus 2014. Debüütromaani "Die Königin schweigt" eest sai ta 2018. aastal Bremeni linna kirjandusauhinna (Literaturpreis der Stadt Bremen) ning Chambéry esikromaanide festivalil nimetati see parimaks saksakeelseks debüüdiks. 2019 ilmus tema teine romaan "Geistergeschichte" ("Tondijutt"), mille eest ta pälvis samal aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
You're Not Alone (Birgit Õigemeele laul)
"You're Not Alone" on Birgit Õigemeele singel. Laul anti välja 2011. aasta detsembris ning see osaleb "Eesti laul 2012" konkursil. Muusika ja sõnad on loole kirjutanud Mihkel Mattisen. Loo on produtseerinud Mihkel Mattisen ja Timo Vendt Sonicmedia stuudios 2001. aasta detsembris.
Kernu allikad
Kernu allikad on allikas Harjumaal Saue vallas Kohatu külas. Allikas jääb Lääne-Eesti vesikonda, Harju alamvesikonda. Veekogule on seatud järgmised piirangud: veekaitsevöönd 10 m / 0,03 ha, ehituskeeluvöönd 25 m / 0,19 ha , piiranguvöönd 50 m / 0,78 ha. Veekogu Keskkonnaregistri kood on VEE4504608.
Guéridon
Guéridon ([gerid'oon]; prantsuse keelest, rahvaliku laulu tegelase Guéridoni pärisnimest ) on väikest lauakest kandev nikerdatud, sageli kullatud postament, 17. sajandil kujunenud mööbliese. Sõna kasutatakse ka mitmele peenele jalale toetuva väikese ümmarguse laua kohta.
17. sajandil, Louis XIV stiilis kujundati guéridon sageli õlal lauda kandva neegri kujulisena. Mööblitükil eksponeeriti iluvaase, küünlajalgu ja muid kunsti- või toredusesemeid.
Elmar Milkop
Elmar Milkop (11. mai 1910 Tallinn – 25. august 1978 Tallinn) oli eesti fagotist ja muusikapedagoog.
Hans Rosling
Hans Rosling (27. juuli 1948 – 7. veebruar 2017) oli Rootsi akadeemik, statistikateadlane, meditsiiniteadlane ja teaduse populariseerija.
Elmar Milkop
Ta õppis Tallinna Kommertsgümnaasiumis ja mängis kooli orkestris klarnetit. 1927. aastast õppis Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis klarnetit, kuid katkestas õpingud aasta pärast ning töötas orkestrandina restoranides, kohvikutes ja suveorkestrites.
Hans Rosling
Hans Rosling oli Karolinska Instituudi rahvusvahelise meditsiini professor ja Gapminder Foundation asutaja.
Elmar Milkop
Aastatel 1941–1945 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Leonid Ernitsa klassis fagotti.
Hans Rosling
Hans Rosling ja Gapminder tegid suure töö eelarvamuste ja teadmatuse vastu võitlemisel. Hans Rosling selgitas levinud valearvamuste paikapidamatust, statistikat ja arve huvitavalt ja humoorikalt. Gapminder küsib: Why is there so much ignorance? (Miks on maailmas nii palju teadmatust?)
Elmar Milkop
Aastatel 1944–1972 mängis ta fagotti Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkestris ja oli fagotirühma kontsertmeister. Mängis ka kammeransamblites ja Eesti Raadio puupillide kvartetis.
Hans Rosling
Hans Roslingi TED esinemine "The best stats you've ever seen" tõestab statistiliste näitajate abil, millised levinud uskumused ei ole enam õiged. Hans Roslingi stiil on veenev ja ettekanne on väga populaarne. Seda on ka põhjalikumalt analüüsitud.
Hans Rosling propageeris andmete vaba kasutamist – temale omase humoristliku stiili ja sõnakasutusega:
Elmar Milkop
Aastatel 1961–1977 töötas ta ühtlasi Tallinna Muusikakooli fagotiõpetajana. Tema õpilasi on Madis Schmidt ja Erich Vaher.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Gianluigi Donnarumma
Gianluigi Donnarumma (sündinud 25. veebruaril 1999 Castellammare di Stabias) on Itaalia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Itaalia klubis AC Milan, millega liitus 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 25. oktoobril 2015 mängus Sassuolo vastu. 16 aasta ja 242 päeva vanuselt sai ta teiseks kõige nooremaks väravavahiks, kes on Itaalia kõrgliigas algkoosseisu kuulunud. Kohe hooajal 2015–16	sai Donnarumma Milani esiväravavahiks. Hooajal 2020–21 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.
2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain.
Itaalia jalgpallikoondises tegi Donnarumma debüüdi 1. septembril 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. 17 aasta ja 189 päeva vanuselt sai ta Itaalia koondise läbi aegade noorimaks väravavahiks. Pärast Gianluigi Buffoni koondisekarjääri lõppu tõusis Donnarumma Itaalia koondise esiväravavahiks. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks ning Donnarumma valiti turniiri parimaks mängijaks.
Leinatoetuslaager
Leinatoetuslaager on laager, mida korraldab MTÜ Laste ja Noorte Kriisiprogramm. Laager on mõeldud lastele, kes on kaotanud oma pereliikme (ema, isa, õe/venna). Leinatoetuslaager aitab perel leinaga toime tulla.
Ajalugu
1994. aastal parvlaeva Estonia katastroofi tagajärjel soovisid lapsed, kes oma lähedase õnnetuses kaotasid, teiste lastega kokku saada, kes olid samas õnnetuses mõne lähedase kaotanud. Nii toimuski aastal 1995 esimene leinatoetuslaager, mida rahaliselt toetas Rootsi lastekaitseorganisatsioon Rädda Barnen. 2001. aastal asutati mittetulundusühing Laste ja Noorte Kriisiprogramm, mis tegeleb praeguseni põhiliselt leinatoetuslaagritega. Nüüdseks oleme läbi viidud ligi 80 laagrit, millest on psühholoogilist abi saanud rohkem kui 1050 last ja noort.
Otsa allikas
Otsa allikas on allikas Harjumaal Saue vallas Maidla külas. Allikas jääb Lääne-Eesti vesikonda, Harju alamvesikonda. Veekogule on seatud järgmised piirangud: veekaitsevöönd 10 m / 0,03 ha, ehituskeeluvöönd 25 m / 0,19 ha , piiranguvöönd 50 m / 0,78 ha. Veekogu Keskkonnaregistri kood on VEE4101800.
Leinatoetuslaager
Laagritegevus
Leinatoetuslaagrit korraldatakse sellise programmi kaudu, mis aitab lapsel ja perel pereliikme surmaga paremini toime tulla. Programm sisaldab perekonsultatsioone, nädal aega kestvat suvelaagrit ja kahte kolmepäevast jätkulaagrit. Programmis aidatakse aasta jooksul kuni 45 last. Laagrisse võetakse vastu noor, kes on 7–18-aastane ja viimase kahe aasta jooksul oma pereliikme kaotanud. Laager ei ole puhtalt leinaga tegelemiseks. Seal toimetatakse samamoodi kui teistes laagrites (sporditegevused, loovtegevused, diskod, viktoriinid jms). Igal hommikul tegeletakse leinaga vaid kaks tundi rühmatööna oma vanuserühmas. Noor saab erinevates tegevustes oma mõtteid ja tundeid väljendada. Lastega tegelevad eriväljaõppe saanud spetsialistid, kes töötavad iga päev psühholoogide ja arstidena. Paljud spetsialistidest on juba alates Estonia kriisist leinatoetuslaagritega tegelenud.
Lapse lein
Täiskasvanutel on keeruline aidata ja aru saada leinavast lapsest. Lapse lein on hoopis teine kui täiskasvanul. Pereliikme kaotuse puhul tihti unustatakse ära lapse lein. Lapse leinast ei saada sageli aru, kuna see on keerukam kui täiskasvanutel. Laps ei soovi oma leinaga täiskasvanuid segada ning ta üritab vanemaid oma leinast säästa. Lapsel peab olema võimalus rääkida oma leinast, muidu võib ta endasse sulguda, mis võib viia depressioonini. Leina ületamiseks on vaja läbida neli etappi. :
1) aktsepteerida juhtunut: õnnetuse eitamine on vale otsus leina üleelamisel
2) mitte karta väljendada mistahes tundeid
3) tuleb harjuda uute elukorraldustega
4) lõpuks tuleb leppida sellega, et inimene on meie seast lahkunud, ja harjuda eluga ilma lahkunuta.
Lein mõjutab last igas eluetapis, isegi täiskasvanuna oma eluvalikute täideviimisel. Laste leinamisel otseselt ei ole mingisugust reeglit, kuna nad leinavad täiskasvanutest hoopis erineval moel. Seetõttu öeldakse ka, et „lapse lein on triibuline“. Laps ei tohi leinates end üksildasena tunda. Talle peab toeks olema, teda kuulama ja talle rohkem leina selgitama. Võib küll mõelda, et kui lapsele tõde ei räägita, siis sel viisil saab teda säästa, kuid tegelikult võib see lapsele veel rohkem haiget teha. Lapsel ei tohi keelata leinamist, kuna surm on elu osa ja seda ei tohi karta.
Kuidas jõuda abini?
Leinalaagrisse võib saada ohvriabi, psühholoogi, psühhiaatri või mõne tuttava kaudu. Leinalaagri maksumus ühe lapse kohta on 260 €. Toetuse saamiseks tuleb omavalitsusse esitada taotlus. Toetust saavad 7–18-aastased leinas lapsed, kes on oma lähedase 1,5 aasta jooksul kaotanud.
Jastrzębie-Zdrój
Jastrzębie-Zdrój (saksa keeles Bad Königsdorff-Jastrzemb) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Jastrzębie-Zdrój asub Tšehhi piiri ääres.
Asulat on esmamainitud 1293. aastal. 1860. aasta paiku avastati soolveeallikad, hiljem ravimuda. Kuurort alates 1861. aastast. 1922. aastal läks asula rahvahääletuse tulemusel Poola koosseisu. Linnaõigused sai Jastrzębie-Zdrój 1963. aastal. 1962–1974 asutati Jastrzębie-Zdrójs viis kivisöekaevandust. 1980. aastal oli linn üks streigiliikumise keskusi.
Radomõšl
Radomõšl (ukraina keeles Радомишль) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Radomõšli rajooni keskus. Linn asub Teterivi jõe ääres.
Ürikutes on asulat esimest korda mainitud 1150. aastal. Alates 1362. aastast oli Leedu Suurvürstiriigi koosseisus. 1569. aastal läks asula Lublini uniooni tagajärjel Rzeczpospolita võimu alla. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Radomõšl 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu, linnaõigused sai 1795. aastal. 1946. aastal sai linn Radomõsli asemel uueks nimeks Radomõšl.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Radomõšli elanikest ukrainlasi 94,16%, venelasi 4,55%, poolakaid 0,69%, valgevenelasi 0,19%, sakslasi 0,13% ja juute 0,07%.
Jordan Pickford
Jordan Lee Pickford (sündinud 7. märtsil 1994 Washingtonis) on Inglismaa jalgpallur, kes on väravavaht Premier League'i klubis Everton FC ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Pickford on mänginud Sunderland FC noorte ja täiskasvanute meeskonnas ning olnud laenul Darlingtonis, Alberton Townis, Burton Albionis, Carlisle Unitedis, Bradford Citys ja Preston North Endis. 2017. aastal sõlmis ta lepingu Evertoniga.
Pickford debüteeris rahvuskoondise väravavahina novembris 2017, kui Inglismaa kohtus sõprusmängus Saksamaaga.
Kiievi ja kogu Vene metropoliit
Kiievi ja kogu Vene metropoliit (ukraina keeles Митрополит Київський та всієї Русі, vene keeles Митрополит Киевский и всея Руси) oli Kiievi-Vene riigis ja selle järglasriikides Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi alluvuses tegutsenud Kiievi metropoolia eestseisja tiitel aastatel 988–1461.
Ajalugu
Kiievi metropoolia oli Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi alluvuses. 9. sajandist olid idakirik ja läänekirik hakanud üksteisest eralduma, kui Rooma patriarhid hakkasid teistelt patriarhidelt allumist nõudma. Et Bütsantsi kirik ei soovinud alluda ega muuta usutunnistust, nagu soovis paavst, viis see kirikulõheni aastal 1054.
Kiievi-Vene riigi lagunemise ja võimukeskuse tähtsuse kadumisega pärast Mongolite invasiooni Venemaale püüdis Galiitsia-Volõõnia vürst Danilo Romanovitš muuta Galiitsia-Volõõnia ühe uue võimukeskusena ka õigeusu kiriku keskuseks. Tema toetusel valiti vürstiriigi pealinna Chełmi piiskop Kirill II 1243. aastal Kiievi ja kogu Vene metropoliidiks. 1251. aastal tegi Kirill reisi Konstantinoopolisse oikumeenilise patriarhi juurde, kes kinnitas tema staatust metropoliidina. Kuid patriarh nõudis, et metropoliidi residents ei tohi asuda vürstiriigi pealinnas, kuna Danilo Romanovitš oli mongolivastase koalitsiooni moodustamisel lähenenud Rooma paavstile. Kuna senine metropoliidi asukoht Kiiev oli laastatud, siis valis Kirill 1299. aastal uueks residentsiks teise tähtsama võimukeskuse Vladimiri-Suzdali vürstiriigi pealinna Vladimiri Kljazma ääres.
Shinji Okazaki
Shinji Okazaki (jaapani keeles 岡崎 慎司, Okazaki Shinji; sündinud 16. aprillil 1986 Takarazukas) on Jaapani jalgpallur, ründaja. Alates 2019. aastast mängib ta Hispaania kõrgliiga klubis Huesca.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Leicester City. Hooajal 2015/2016 tuli ta Leicester Cityga Inglismaa meistriks. 2016. aastal valiti ta Aasia aasta jalgpalluriks.
Koondisekarjäär
Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Okazaki 9. oktoobril 2008 mängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 20. jaanuaril 2009 Aasia meistrivõistluste valikmängus Jeemeni vastu.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Taanile.
Kiievi ja kogu Vene metropoliit
Ajalugu
Kuigi metropoliidid ei resideerinud Kiievis alates 1299. aastast, kasutasid nad 1461. aastani jätkuvalt Kiievi ja kogu Vene metropoliidi tiitlit.
Metropoliit Pjotr viis 1325. aastal Kiievi ja kogu Vene metropoliidi residentsi üle Moskva suurvürstiriiki, Moskva suurvürsti kaitse alla.
Shinji Okazaki
Koondisekarjäär
2011. aasta Aasia meistrivõistluste viimases alagrupimängus 17. jaanuaril tegi ta Saudi Araabia vastu kübaratriki. Okazaki tuli Jaapani koondisega Aasia meistriks ja valiti lisaks turniiri sümboolsesse koosseisu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Colombiale.
2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 12. jaanuaril lõi ta värava Palestiinale.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Vidnava
Vidnava (saksa keeles Weidenau, poola keeles Widnawa) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Jeseníki ringkonnas. Vidnava asub Poola piiri ääres, Jeseníkist ligikaudu 16 km põhjas.
Vidnava asub merepinnast 233 meetri kõrgusel.
Vidnavat on esmamainitud 1291. aastal.
Vidnava vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Pajusoo allikas
Pajusoo allikas on allikas Harjumaal Saue vallas Kaasiku külas. Allikas jääb Lääne-Eesti vesikonda, Harju alamvesikonda. Veekogule on seatud järgmised piirangud: veekaitsevöönd 10 m / 0,03 ha, ehituskeeluvöönd 25 m / 0,19 ha , piiranguvöönd 50 m / 0,78 ha. Veekogu Keskkonnaregistri kood on VEE4504200.
Ansembourgi uus loss
thumb|Ansembourgi uue lossi lõunakülg thumb|Ansembourgi uus loss Ansembourgi uus loss (letseburgi keeles: Schlass vun Aansebuerg, ka Ënnescht Schlass ja Grousst Schlass; prantsuse keeles: nouveau château d'Ansembourg, ka grand château d'Ansembour; saksa keeles: Schloss Ansemburg) on Kesk-Luksemburgis Seitsme lossi orus asuv loss.
Et Ansembourgi "uut lossi" mitte segamini ajada Ansembourgi vana lossiga (Ansembourgi kindlusega), nimetatakse Eischi oru kohal olevat keskaegset lossi vanaks lossiks ja (prantsuse keeles vieux château d'Ansembourg) ja 17. sajandil orgu ehitatud uut lossi uueks lossiks (prantsuse keeles nouveau château d'Ansembourg).
Mõlemad lossid olid sama perekonna valduses, kuid 1986. aastal müüdi uus loss Jaapani ususektile Sukyo Mahikari. Ansembourgi vana loss on aga Ansembourgi krahvi ja krahvinna eravalduses.
Ajalugu
5. oktoobril 1624 lubas Ansembourgi isand Florenz von Rollingen Dinantist pärit vendadel Thomas ja Nicolas Bidartil rajada külasse rauasulatustöökoja. Ettevõte andis tööd, oli väga kasumlik ja tõi orgu rikkuse. Veidi aega varem olid vennad asutanud ka Simmerschmelzi, olles taibanud, et kolmekümneaastase sõja ajal on rauaäri väga tulus. Vennad said väga jõukaks ja Thomas Bidartil oli peagi kogu piirkonnas suurim sissetulek ja kõrgeimad maksud. Florenz von Rollingen seevastu oli aga sõjast laostunud. Bidart laenas talle raha. 10. märtsil 1671 sai Thomas Bidart II Ansembourgi lossi uueks omanikuks.
Maxim Bilovitskiy
pisi|Maxim Bilovitskiy (2015) Maxim Bilovitskiy (sündinud 8. novembril 1992) on Eesti juutuuber ja teadusfotograaf. pisi|Maxim Bilovitskiy tegemas keemiakatset "Barking Dog" ('haukuv koer') 2014. aastal
Ansembourgi uus loss
Ajalugu
Bidart vajas positsiooni kindlustamiseks esinduslikku elukohta. Ta elas alguses Ansembourgi vanas lossis (1624–1628), kuid see ei olnud piisavalt esinduslik ja ta plaanis rajada orgu rauatööstuse lähedusse suure mõisakompleksi. 1628–1639 elas Bidart Hollenfelsi lossis.
Maxim Bilovitskiy
Ta on pärit Maardust. 2011. aastal lõi ta venekeelse keemiakatsete videokanali Thoisoi. Tema keemiakatseid vaadatakse YouTube'is iga päev üle 80 000 korra. Novembriks 2018 on tema üle 118 miljoni vaatamist kogunud kanalit tellinud üle 976 000 huvilise. Tema harrastuse põhieesmärk on teaduse populariseerimine ja õppevideote loomine. 2014. aastal lõi ta ingliskeelse keemiakatsete videokanali Thoisoi2 (2018. aasta veebruari seisuga 309 000 tellijat ja 35,8 miljonit vaatamist).
Ansembourgi uus loss
Esimene ehitusetapp (1639–1647)
Thomas Bidart II hakkas Ansembourgi uut lossi ehitama 1639. aastal. Esimeses ehitusetapis valmis lossi praegune keskmine osa. See oli ühe tiivaga mugav ja moodne häärber, millel oli kaks ümmargust torni.
Maxim Bilovitskiy
Venemaa suurimaid kirjastusi AST avaldas 2017. ja 2018. aastal Bilovitskiy keemiakatsete teemalised raamatud.
Ansembourgi uus loss
Teine ehitusetapp (1735–1750)
pisi|Marchant d'Ansembourgi suguvõsa vapp Thomas Bidart II tütar Marie-Anne Bidart abiellus François de Thomassiniga ja nad pärisid mõisa 1670. aastal. 1711. aastal päris mõisa Marie-Anne Bidarti vennapoeg Thomas Marchant. See Thomas de Marchant ülendati 10. detsembril 1728 aadliks, ehkki ta sai oma uut tiitlit Ansembourgi parun de Marchant (parun de Marchant d'Ansembourg) nautida vaid mõni päev enne surma. Sellest ajast alates on pere kuulunud Luksemburgi aadli koosseisu.
1735. aastal lisas parun Thomas de Marchanti poeg Lambert-Joseph de Marchant lossi külgmistele tiibadele kaks ruudukujulist torni. Neid kahte torni ühendas lossi aia poolse küljega kaarjas hall, mille taga oli suur saal. Hallis oli neli üleelusuurust kuju, mis tähistasid 18. sajandil tuntud nelja mandrit: Euroopat, Aasiat, Aafrikat ja Ameerikat. 1. oktoobril 1749 andis hertsoginna Maria Theresia Ansembourgi parunile Lambert-Joseph de Marchantile krahvi tiitli. 1750. aastal valmis ta barokkstiilis portaal. 1730–1750 rajas Lambert-Joseph de Marchant 3,6 ha suuruse barokkstiilis aia, mida saab külastada praegugi. Aias olevad kujud, sfinksid, labürindid, purskkaevud on inspireeritud antiikmütoloogiast, nagu ka ainulaadne ja Luksemburgis ainus alumise tee äärne allee, mida ääristavad barokkstiilis skulptuurid. Ligi 250 meetri pikkune valgepöögiallee lossi lõunaküljel on tänapäevani säilinud, lisaks veel mõned üksikud puud. Silma torkab ka rikkalikult kasutatud sepistatud raud, mis valmistati kohapeal.
Maxim Bilovitskiy
Haridustee
2014. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna toidutehnika ja tootearenduse erialal bakalaureusekraadiga. 2016. aastal kaitses ta TTÜ Toiduainete instituudis magistrikraadi (magistritöö "Antifriisvalkude ja oligosahhariidide mõju jää rekristallisatsioonile jäätises").
Ansembourgi uus loss
Hilisemad omanikud
Krahv Guillaume Louis Eugene Marie de Marchant d'Ansembourg (06.09.1809–10.02.1882) oli Hollandi kuninga ja Luksemburgi suurhertsogi kammerhärra ning Luksemburgi Riiginõukogu liige. Tema poeg krahv Gaston Johann Baptist Franz Maria de Marchant d'Ansembourg (sündinud 13. augustil 1848) oli samuti kammerhärra suurhertsogi õukonnas. Viimane krahv Ansembourgi uues lossis oli tema poeg krahv Gaston d'Ansembourg, kes oli muu hulgas Luksemburgi suursaadik Brüsselis. Ta suri 1959. Tema poeg krahv Gaston Amaury Nicolas Marie d'Ansembourg (sündinud 14. augustil 1938) kolis tagasi Ansembourgi vanasse lossi.
Maxim Bilovitskiy
Teadusfotograafia
2013. aasta Eesti teadusfoto võistlusel pälvis ta fotoga osaliselt lahustatud magneesiumi ja alumiiniumi sulamist parima TTÜ tudengi eripreemia.
Ansembourgi uus loss
Loss praegu
Krahv Gaston Amaury Nicolas Marie d'Ansembourg suri 2006. aastal. Ta oli abielus Béatrix de Brabandère'iga ja neil on kolm last: Vinciane, Gaston-Gaëtan ja Susan. 1986. aastal müüdi Ansembourgi uus loss Jaapani ususektile Sukyo Mahikari, mis oli asutatud 1960. aastal kui "tõelise valguse tsivilisatsiooni maailmakirik". Mahikari on omamoodi tervendav maagia, mis sisaldab šintoismi, animismi ja esivanemate kummardamise ideid.
Oandu-Aegviidu-Ikla
pisi|Oandu-Ikla matakatee tähis Kakerdaja rabas, Kõrvemaa serval pisi|Droonivideo Oandu-Ikla matkateele jäävast Kakerdaja rabast 2021. aasta veebruaris Oandu-Aegviidu-Ikla matkatee on kirde-edela (või edela-kirde) suunaline, 372 kilomeetri pikkune matkatee. 2012. aastal valminud rada on esimene tervet Eestit läbiv matkatee – raja loomisel seoti omavahel mitmed olemasolevad rajad ja peatuskohad, samuti loodi uued peatuspaigad ning tähistused. Põhja-Eestis matka alustades on alguspunkt Lahemaa rahvuspargis, läbitakse Kõrvemaa metsad, samuti Soomaa rahvuspark, Pärnumaa metsad ja jõutakse Liivi lahe äärde. Rajatähisteks on kilomeetripostid, suunaviidad, infotahvlid, värvikood on valge-punane-valge.
Ansembourgi uus loss
Loss praegu
Ehkki orus olev Ansembourgi uus loss on samuti eraomand nagu mäe otsas olev Ansembourgi vana loss, on uue lossi sisehoov ja aiad külastajatele avatud.
Oandu-Aegviidu-Ikla
Edelas matka alustades on alguspunkt Eesti-Läti piiril, Rannametsa-Ikla teel – selles suunas läbis raja näiteks telesaate "Metslased" seltskond 2020. aastal.
Maxim Bilovitskiy
Teadusfotograafia
2015. aastal valiti tema videofail ülijuhi omadustest Eesti teadusfoto konkursil parimaks kategoorias "Teised meediafailid", tema foto laktoosi kristallidest sai mikroskoobifotode kategoorias II preemia. 2016. aasta märtsis võistlesid Eesti parimad teadusfotod üleeuroopalisel teadusfoto konkursil. Siin sai tema ülijuhi omadusi tutvustav video esikoha kategoorias "Teised meediafailid". Selles kategoorias hinnati fotode asemel audio- ja videofaile ning arvutiga loodud pilte (teise koha sai Eesti esindaja Tavo Romanni meediafail).
Oandu-Aegviidu-Ikla
Matkateed saab kasutada nii jalgsi kui ka jalgrattaga, rattal on tee läbitav nelja päevaga.
Maxim Bilovitskiy
Teadusfotograafia
2017. aasta Eesti teadusfoto võistlusel võitis Bilovitskiy taas esikoha kategoorias "Mittefotofailid". Sel korral tõi võidu video veepiisa külmumisest temperatuuril –180 °C. Sarnaselt 2015. aastaga tuli kategooriavõit ka ülemaailmsel teadusfoto võistlusel (varasem üleeuroopaline võistlus oli vahepeal laienenud).
Bilovitskiy võitis 2021. aasta Eesti teadusfoto võistlusel esikoha mittefotofailide kategooris videoga Wilsoni pilvekambrist ning sama video võitis esikoha ka rahvusvahelises finaalis.
Tema videod YBCO ülijuhist ja veetilga jäätumisest on ühtlasi pääsenud Wikimedia Commonsi aasta pildi valimisel finaali.
Massihävitusrelv
Massihävitusrelv on ülisuure purustus- või hävitusjõuga relv, mille kasutamine põhjustab kohe või hiljem hulgalisi purustusi ja inimkaotusi ning kahjustab suurel alal looduskeskkonda. Massihävitusrelv avaldab suurt demoraliseerivat ja psühholoogilist mõju.
Massihävitusrelva pealiigid on (termo)tuuma-, bioloogiline ja keemiarelv.
Ajalugu
Terminit "massihävitusrelv" on kasutatud sellises tähenduses vähemalt aastast 1937, kui seda kasutati pommituslennukite kirjeldamiseks. Tol ajal näisid sellised kõrgel lendavad lennukid kui pidurdamatu hävitusjõud ja oht linnade tsiviilisikutele, kes olid sõjaliste konfliktide korral rindelt eemal. Teise maailmasõja ajal pommitati lennukitelt suurlinnu Hamburgi ja Tokyot, kus sai surma kümneid tuhandeid inimesi ühe ööga.
Estrela mäestikukoer
Estrela mäestikukoer on Portugalist pärit koeratõug, kes on saanud nime Estrela mäeseljandiku järgi.
Massihävitusrelv
Ajalugu
Keemiarelva laengud sisaldavad erilisi mürgiseid vedelikke ja gaase, mis lämmatavad ohvreid, saastavad nende verd, tekitavad naha- või närvisüsteemikahjustusi. Kloorigaasi kasutati Esimeses maailmasõjas.
Estrela mäestikukoer
Tõusandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: „Karjakoer, valvekoer ja seltsikoer. Kasutatakse ka rakendiveoks.“
Sama allikas lisab koera käitumise/iseloomu kohta järgmist: „Karjuse lahutamatu abiline ning usaldusväärne karja valvur, kes kaitseb oma karja vapralt röövloomade ja varaste eest. Suurepärane farmi- ja majakoer, kuulab hästi peremehe sõna, ent võõraste suhtes on umbusklik.“
Massihävitusrelv
Ajalugu
Bioloogilised relvad sisaldavad looduslikke mürke, baktereid või viirusi. Biorelv erineb keemia- ja tuumarelvast selle poolest, et biorelva pole pärast kasutamist võimalik kohe tuvastada. On olemas vahendeid, mis tuvastavad biorelva mõju, kuid see võtab aega. Biorelva mõju pole ka kohe nähtav, kulub aega, et tekitada kahju või haigust (inkubatsiooniperiood). Selleks ajaks, kui sümptomid hakkavad tekkima, on tõenäoliselt paljud inimesed nakatunud ning alanud on haiguspuhang. Äkilise haiguspuhangu teke on biorelva kasutamise korral üks tähtsamaid tunnuseid. Biorelvi kasutatakse rahvarohketel aladel, et saavutada maksimaalne efektiivsus. Biorelvade kasutamisele võib järgneda surmavate haiguste levik (Siberi katk, kopsukatk, rõuged).
A-Rühm (film)
"A-Rühm" on 2010. aasta USA põnevusfilm, mis põhineb samanimelisel 1980ndate telesarjal.
Massihävitusrelv
Ajalugu
Biorelva pole tänapäeval kasutatud pärast seda, kui Jaapan levitas Teise maailmasõja ajal katkuga nakatatud täisid Hiina aladel. Vaatamata sellele kardetakse, et biorelva võidakse ikka kasutada, sest üldiselt on keemia- ja biorelva suhteliselt lihtne valmistada.
A-Rühm (film)
Osatäitjad
Tiitritejärgses stseenis astuvad üles A-Rühma seriaali näitlejad Dirk Benedict (Face) ja Dwight Schultz (Murdock).
Nörten-Hardenberg
Nörten-Hardenberg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 54,08 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8178 inimest.
Vald asub Leine jõe ääres, umbes 10 km Northeimist edelas ja 10 km Göttingenist põhjas. Keskus paikneb Nörtener Waldi jalamil, kuid suured osad vallast on Leinegrabenis, Sollingi ja Harzi vahelisel madalikul.
Ajalugu
Hardenbergi loss, esmamainitud 1101. aastal, ehitati Mainzi kuurvürstide poolt. Nende ministeriaalid (või burgmannid) olid Rosdorfi isandad, kes saadeti välja 1287. aastal, nende järglased olid Thüdinghauseni (Moringeni lähedal) isandad, kes võtsid nime Hardenbergi rüütlid (neid ei tohi segi ajada Vestfaali Hardenbergi lossi aadliperekonnaga Velberti lähedalt, kes hääbusid 1450. aastal). Üks haru läks 1340. aasta paiku Taani, hääbus hiljem, Anne Hardenberg kuulus sinna. Perekond omandas veel varandust Nörten-Hardenbergi lähedal, samuti teistes Põhja-Saksamaa piirkondades. 1409. aastast alates jagunes Hardenbergi loss perekonna kahe haru vahel. 1698. aastal äikeses osaliselt hävinuna jäeti loss 1720. aastal maha ja muutus vareks. 1778. aastal krahvideks ülendatud Hardenbergi perekond, kelle kõige silmapaistvamad liikmed olid Preisi peaminister Karl August von Hardenberg ja luuletaja Novalis, on siiani pärandvara omanik. 1710. aastast elab perekond naabruses mõisahoones. 1700. aastal asutasid nad Hardenberg-Wiltheni piiritusetehase, mis on täna Saksamaa suuruselt teine alkoholitootja.
Aleksandropole
Aleksandropole (ka Aleksandrapole) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Viļāni vallas.
Aastal 2020 oli külas 16 elanikku.
Hubert Minnis
Hubert Alexander Minnis (sündinud 16. aprillil 1954) on Bahama poliitik, kes oli aastatel 2017–2021 Bahama peaminister. Ta on ühtlasi erakonna Vaba Rahvuslik Liikumine (FNM) juht ja Bahama parlamendi liige.
Minnis oli 2016. aasta detsembris haripunkti jõudnud lahkhelide pärast sunnitud FNM-i juhi kohalt tagasi astuma, 2017. aasta aprillis sai ta uuesti esimeheks. Ta sai peaministriks, kui tema juhitud partei 10. mail 2017 toimunud valimised võitis.
Viited
[[Minnis, Hubert}}
Alok (DJ)
Alok Achkar Peres Petrillo (esinejanimi Alok; sündinud 26. augustil 1991) on Brasiilia diskor, muusikaprodutsent ning telefonimängu "Garena Free Fire" populaarseim tegelane. Ta sai tuntuks looga "Hear Me Now". Aastal 2019 hindas väljaanne DJ Mag ta maailma paremuselt 11. DJ-ks.
Sõida vihaga
"Sõida vihaga" on 2011. aasta USA põnevusfilm.
Sisu
John Milton on kurjategija, kes põgeneb Põrgust, et õiendada arved sektijuht Jonah Kingiga, kes tappis ta tütre ja tolle abikaasa, et röövida Miltoni lapselaps ja ohverdada too Saatanale. Milton asub koos liitlase Piperiga Kingi ja tema käsilasi jälitama, kannul Raamatupidaja, kelle ülesandeks on Milton kinni püüda ja Põrgusse tagasi viia.
Eesmine ristatiside
Eesmine ristatiside ehk ERS (inglise keeles anterior cruciate ligament ehk ACL) on üks inimese põlve ristatisidemete paarist (teine on tagumine ristatiside, inglise keeles posterior cruciate ligament ehk PCL). Neid kahte sidet nimetatakse ka ristkülikukujulisteks sidemeteks, kuna need on paigutatud ristuva kujuga.
ERS kulgeb põlveliigeses sääreluu eesmisest osast reieluu tagumisse ossa põlve keskosas ja vastutab põlveliigese eesmise stabiilsuse eest – et liigese alumine osa ei nihkuks ette. Eesmine ristatiside saab kõige sagedamini vigastada just sporti tehes.
Struktuur
Asub põlveliigese keskel ning on risti tagumise sidemega ning kinnituvad reie- ja sääreluule.
Funktsioon
ERS vastutab põlveliigese eesmise stabiilsuse eest. Lisaks piirab ERS liigese alumise osa nihkumist ette.