cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vecpiebalga vald
Kaitstavad kultuurimälestised
Kohaliku kaitse all on Silakrogsi kõrts, Vecpiebalga kiriku keskaegne kalmistu, Taunsi muinasasula, Ragaiņi keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Žvirbuļi keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Purgaiļi keskaegne kalmistu, Veckaupēni keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Jaunvīļumi keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Jaunmietiņi keskaegne kalmistu ehk Täringumägi, Mietiņi keskaegne kalmistu, Kalnaraskumi asulakoht, Viduskaibēni asulakoht ja Raskumi keskaegne kalmistu.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1323 lätlast, 70 venelast, 13 valgevenelast, 9 ukrainlast, 9 poolakat ja kolm leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Christian Eriksen
Christian Dannemann Eriksen (sündinud 14. veebruaril 1992 Middelfartis) on Taani jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester United FC ja Taani jalgpallikoondises.
Eriksen alustas klubikarjääri Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax. Ta valiti aastatel 2010 ja 2011 Ajaxi aasta noorjalgpalluriks ning hooajal 2010–2011 kogu Hollandi parimaks noorjalgpalluriks. Ajaxiga tuli ta neljal korral Hollandi meistriks.
2013. aasta augustis siirdus ta umbes 11,5 miljoni naela eest Tottenham Hotspuri. Aastatel 2014 ja 2017 valiti ta Tottenhami aasta mängijaks.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Milano Internazionale. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Itaalia meistriks.
12. juunil 2021 kaotas Eriksen Euroopa meistrivõistlustel Soome vastu Kopenhaagenis mängides 43. mänguminutil teadvuse ja kukkus väljakul kokku. Mäng peatati ja Erikseni hakati väljakul elustama. Veerand tundi hiljem toimetati Eriksen kanderaamil staadionilt ära ning viidi kiirabiga haiglasse. Mõne aja pärast teatati, et Eriksen on teadvusel ja et tema seisund on stabiilne.
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brentfordiga. 26. veebruaril 2022 osales ta esimeses ametlikus võistlusmängus pärast 2021. aasta juunit.
José Giménez
Koondisekarjäär
2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 15. juunil lõi ta lõpuminutitel värava Egiptuse vastu, tuues Uruguayle 1:0 võidu.
Christian Eriksen
15. juulil 2022 teatas Manchester United, et on sõlminud Erikseniga kolmeaastase lepingu. Tema esimene mäng Unitedi eest Inglismaa kõrgliigas oli 2-1 kaotus Brighton & Hove Albioni vastu 7. augustil 2022.
Eriksen on viiel korral (aastatel 2013, 2014, 2015, 2017 ja 2018) valitud Taani aasta jalgpalluriks.
Koondisekarjäär
Debüüdi Taani rahvuskoondises tegi Eriksen 18-aastaselt 2010. aasta märtsis sõprusmängus Austria vastu. Tema esimeseks suurturniirniks olid 2010. aasta maailmameistrivõistlusted, kus ta pääses platsile kahes alagrupimängus. Ta oli 2010. aasta maailmameistrivõistlustel kõige noorem mängija.
Krigul
Krigul on eesti perekonnanimi.
Christian Eriksen
Koondisekarjäär
Esimese värava rahvuskoondise särgis lõi ta 4. juunil 2011 EM-i valikmängus Islandi vastu.
Krigul
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krigul 44 inimesel: 17 mehel ja 27 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krigul meeste puhul 7376. kohal ja naiste puhul 4891. kohal. Perekonnanime Krigul kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune. Krigul oli levinuim Võru maakonnas, kus seda nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,01.
Christian Eriksen
Koondisekarjäär
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus ta algkoosseisu kõigis kolmes alagrupimängus.
Krigul
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Võrumaal Räpina kihelkonna Räpina mõisavallas talupojale nimeks Krigul.
Christian Eriksen
Koondisekarjäär
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Austraalia vastu.
Philipp II (Baden-Baden)
Philipp II Badenist (19. veebruar 1559, Baden-Baden – 7. juuni 1588, Baden-Baden) oli Baden-Badeni markkrahv aastatel 1571-1588. Ta oli protestantliku markkrahvi Philiberti ja katoliikliku Baieri Mechthildi poeg.
Elu
Philippi isa Philibert suri 1569. aasta oktoobri alguses Moncontouri lahingus. 10-aastase Philippi ja temast üks aasta vanema õe Jakobe kasvatas seejärel üles nende eestkostja, nende onu Baieri Albrecht V. Albrecht andis Philippile range katoliikliku hariduse. Ingolstadti ülikoolis hariti Philippi vastureformatsiooni vaimus.
Philibert oli andnud oma alamatele usuvabaduse, kuid pärast tema surma piirati seda vabadust üha enam tema lese ja poja poolt, keda mõjutas tugevalt nende katoliiklik kasvatus. Isegi tema onu ja eestkostja hertsog Albrecht V valitsemisajal taastati katoliiklik riitus Baden-Badenis aastatel 1570–71. Pärast valitsema hakkamist oli Philippi esimene dekreet, et kõik Baden-Badeni kodanikud pidid külastama jumalateenistusi, karmide karistuste ähvardusel.
Philipp lammutas Baden-Badeni uue lossi (ehitatud 1579. aastal) ja ehitas samale kohale uhkema renessanss-stiilis lossi. See suurendas tema võlgu tunduvalt. 1582. aastal tehtud inventuur tõi lisaks 218 muusikainstrumendile päevavalgele 200 000 kuldna suuruse võla. Philipp püüdis neid võlgu katta kommertssektori ümberkorraldamise ja maksude tõstmisega. Seega hakkas markkrahvkonna majandus järk-järgult meenutama plaanimajandust.
Sünge peatükk Baden-Badeni ajaloos on nõiajahid, mis toimusid tema valitsemise ajal. Need algasid Baieri regentluse ajal, kuid nende arv kasvas märgatavalt Philippi valitsemise ajal. Viimane nõiajaht Philipp II ajal toimus 1580. aastal; 18 naist põletati tuleriidal Rastatti, Baden-Badeni ja Kuppenheimi kreisides.
Kui Philipp 29-aastaselt suri, ei olnud tal järeltulijaid ja tema valdused päris tema nõbu, Baden-Rodemacherni markkrahv Eduard Fortunat. Philipp maeti Baden-Badeni kollegiaalkirikusse.
Jevgeni Kabajev
Jevgeni Kabajev (ka Evgeny Kabaev; sündinud 28. veebruaril 1988) on Venemaa jalgpallur (ründaja).
Ta mängib Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Lisatud suhkrud
Lisatud suhkrud on suhkrud, mida kasutatakse kodus toidu valmistamisel või lisatakse toidutööstuses toitude või jookide tootmisel. Euroopa Liidu toiduainete märgistamise direktiivi 90/496/EMÜ järgi on suhkrud kõik toidus sisalduvad monosahhariidid ja disahhariidid, välja arvatud polüoolid. Kodus toitu valmistades lisatakse toidule peamiselt tavalist rafineeritud suhkrut – sahharoosi, toidutööstuses kasutatakse ka fruktoosi, glükoosi, tärklise hüdrolüsaate (glükoosisiirupit ja suure fruktoosisisaldusega siirupit). Suhkrute lisamine toidule suurendab nende energiasisaldust. Oma omadustelt ning struktuurilt ei erine lisatud suhkrud looduslikult toidus sisalduvast suhkrust, mida leidub puuviljades, marjades, mees, köögiviljades, piimas. Suhkruid lisatakse toitudele ja jookidele maitse, välimuse ja löhna, tekstuuri, fermenteerimise ning säilimise parandamiseks.
Lisatud suhkrutega seotud terviseriskid
Lisatud suhkrute liigne tarbimine on üheks arvestatavaks terviseriskiks, mis tekitab erinevaid südant kahjustavaid muutusi nagu ülekaalulisus, kõrgvererõhktõbi, metaboolne sündroom ja II tüüpi diabeet. Lisatud suhkrute tarbimist on seostatud suurenenud diabeediriskiga ka ilma olulise ülekaaluta. Hambakaariese teket soodustab nii suhkru tarbimise hulk kui ka sagedus.
Lisatud suhkrutega seotud toitumissoovitused
Nii looduslikest kui lisatud suhkrutest kokku saadav energia ei tohiks ületada 18% inimese päevasest toiduenergiast, kusjuures lisatud suhkrutest saadav energia võiks jääda alla 10%, ideaaljuhul alla 5%. Euroopa Liidu toiduainete märgistamise direktiivi 90/496/EMÜ kohaselt on tootjal kohustus märkida pakendile lisaks energiasisaldusele ka süsivesikute ja suhkrute sisaldus. Lisatud suhkru koguse märkimine pakendile ei ole kohustuslik.
Lisatud suhkrute tarbimine Eestis
Eesti toitumisuuringu kohaselt tarbivad 93% noorematest lastest, 86% teismelistest poistest ja 88–72% teismelistest tüdrukutest ning 70% noorematest täiskasvanutest päevas toitumissoovitustest rohkem magusat. Eesti noorte magustatud jookide tarbimise uuring näitab, et vähemalt ühe korra kuus tarbis suhkruga magustatud jooke 95,4% noortest ning iga päev 19,1%. Tervise Arengu Instituut viis kahel korral (27. märts – 24. aprill 2017 ning 5.–31. märts 2018) läbi kampaania "Märka suhkruid", mille käigus kutsus üles lisatud suhkruid märkama ja nende tarbimist vähendama. Vähendamaks lisatud suhkrute liigse tarbimisega seotud terviseriske, võttis Riigikogu juunis 2017 vastu magustatud joogi maksu seaduse eelnõu, kuid 3. juulil 2017 jättis president seaduse välja kuulutamata ning esitas eelnõu Riigikogule uueks arutamiseks.
122th Street
122th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Otto Puusta
Otto Friedrich Puusta (kuni 1926. aastani Otto Friedrich Puutsa; 24. september 1896 Tartu – 6. veebruar 1984 Göteborg) oli Eesti kohtunik ja kunstnik.
Ta õppis 1917. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja matemaatikaosakonnas, 1918 agronoomiaosakonnas 1920–1929 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Raimla vilistlane.
Otto Puusta osales Vabadussõjas, oli 1921–1922 Läänemaa Ühisgümnaasiumi ja õpetajate seminari, 1923–1930 Hugo Treffneri Gümnaasiumi kehalise kasvatuse õpetaja, 1930–1936 Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, 1936–1938 Petseri 2., alates 1938. aastast Tallinna 3. jaoskonnakohtunik.
1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Filmirežissöör
Filmirežissöör ehk filmilavastaja on filmi tegemise loominguline, kunstiline juht.
Filmirežissöör kujundab filmistsenaariumi põhjal näitlejate ja võttemeeskonna töö. Filmirežissööril on tähtis roll ka näitlejate valimisel.
Filmi eri elementide või etappide jaoks võidakse kasutada kitsama eriala spetsialiste, näiteks helirežissöör, montaažirežissöör.
Režissöör võib filmi tegemisel täita ka muid rolle, näiteks olla ka stsenarist, operaator, monteerija, näitleja või helilooja.
Filmirežissöörid võivad töötada üsna erineva tööstiiliga: ühed annavad ette vaid üldise tegevuskirjelduse ja lasevad näitlejatel teksti improviseerida, teised kontrollivad võttemeeskonna ja näitlejate tegevuse iga detaili.
Riiv (sulgemisvahend)
Riiv on lükatav puust või metallist liist, mille abil saab sulgeda näiteks uksi, väravaid, aknaid.
Riive on teada juba Vana-Egiptusest.
Eestis oli kuni 19. sajandini kasutusel peamiselt puust riiv. Aidauste sulgemiseks kasutati ka riivlukku.
Liina-Mai Tooding
Liina-Mai Tooding (sündinud 21. septembril 1944 Räpina vallas) on eesti matemaatik ja statistik.
Ta lõpetas aastal 1967 Tartu Riikliku Ülikooli arvutusmatemaatika osakonna.
Välislingid
ETIS: Liina-Mai Tooding
123th Street
123th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Trikāta vald
Trikāta vald (läti keeles Trikātas pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Strenči linnaga, Brenguļi, Valmiera, Jērcēni ja Plāņi vallaga ning Smiltene piirkonna Smiltene ja Blome vallaga.
Valla pindala on 113 km². 2016. aasta seisuga elas seal 952 inimest. Valla keskus on Trikāta küla.
Ajalugu
Valla aladel oli varem seitse mõisa: Dutka mõis (Dutkenhof), Lipšukalnsi mõis (Lipskaln), Lubi mõis (Lubbenhof), Tiepole mõis (Witkop), Trikāta mõis (Trikaten), Vecvāle mõis (Alt-Sackenhof) ja Trikāta kirikumõis. Aastal 1935 oli valla pindala 301,3 km², elanikke oli seal 3035. 1945. aastal moodustati vallas Taure, Trikāta ja Vāle külanõukogud, juba samal aastal aga Taure külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Trikāta külanõukoguga. Aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1965 liideti sovhoosi «Plāņi» maad Plāņi külanõukoguga. Aastal 1975 likvideeriti Vāle külanõukogu ja selle maad liideti Trikāta külanõukoguga, osa selle maadest liideti aga Plāņi külanõukoguga. Aastal 1979 liideti osa Plāņi külanõukogu maadest Trikāta külanõukoguga. Aastal 1981 liideti osa külanõukogu maadest Brenguļi külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald ainsa Valka rajoonist pärineva vallana Beverīna piirkonda.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Trikāta muinaslinnus ja Trikāta ordulinnus, sealne luteri kirik, kaasa arvatud altar, kantsel ja Kristust kujutav reljeef, pastoraat ja selle ahi, samuti ka Libirti muinaskalme ja Atpiļi ohvritamm. Kohaliku kaitse all on Trikātas asuv keskaegne kindlustus Zviedru saliņa, samuti ka Lūsase keskaegne kalmistu ja Ķikuti muinaskalmed.
Loodus
Valla suurimaks jõeks on selle loodepiiril voolav Koiva jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Abuls. Olulisemad jõed on veel Abulsi lisajõed Lisa ja Nigra. Suurim soo vallas on 850 hektari suurune Kačori soo, teised tähtsamad sood on veel 131 hektari suurune Dutka soo, 161 hektari suurune Mežitese raba ja 2149 hektari suurune Mārsnēni soo, mis asub vallas aga vaid osaliselt. Valda jääb ka Baltimaade suurim harilik vaher – Rūtiņase vaher, mille kõrgus on 24 meetrit ja ümbermõõt 6,04 meetrit. Looduskaitse all on veel Slāži mänd, Mūrnieki pärn ja Atpiļi ohvritamm. Vallas asub arvukalt nimetuid põlispuid nii Trikātas kui ka Strenči lähistel Koiva kaldal. Valla põhjaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul.
Windows Mobility Center
Windows Mobility Center (WMC) on Microsoft Windowsi komponent, mis koondab kõik mobiilse seadme tähtsamad funktsioonid ühte kohta. Esmakordselt võeti see kasutusele Windows Vistas. Vaikimisi on WMC sisse lülitatud vaid süle- ja tahvelarvutitel, kuid seda saab võimaldada ka lauaarvutil.
Trikāta vald
Asustus
Valla külad on:
Windows Mobility Center
Kasutajaliideses kuvab arvuti seaded ruudukujuliste plaatidena. Millised plaadid täpselt kuvatakse, sõltub konkreetse süsteemi riistvarast ja draiveritest. Tootjad nagu Dell, HP ja Lenova on tihti lisanud ka omapoolseid plaate.
Trikāta vald
Asustus
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Windows Mobility Center
Funktsioonid
Igal plaadikesel on vähemalt üks reguleerimisfunktsiooniga nupp, ruuduke, rippmenüü või liugur. Plaadikesel oleva ikooni klõpsamisel avatakse aken, kust saab soovitud sätteid reguleerida.
Heleduse reguleerimine / Brightness
Liugurit liigutades saab reguleerida ekraani heledust. Ikoonile vajutades saab kohandada oma uinumise ja ekraani sätteid oma soovidele vastavateks.
Aku tase / Battery Status
Saab infot, kui palju aku energiast on alles, ja rippmenüüst valida endale sobiva energiaplaani. Ikoonile vajutades avaneb aken energia kasutuse valikutega (loo või muuda vaikimisi energiaplaane).
Traadita võrk / Wireless Network
Näeb oma traadita võrguühenduse staatust ja võimalus sisse/välja lülitada oma wifi võrgukaart. Ikoon avab vaate kõikide leitud võrkudega. Kui nupp peaks olema kasutamatu/mitteklõpsatav, siis tuleks kontrollida, kas füüsiline lüliti on sisse lülitatud.
Väline kuvar / External Display
Annab võimaluse ühendada lisakuvar või muuta selle sätteid. Ikooniga avatud vaates saab muuta oma kuvari resolutsiooni, asetust (püstine või rõhtne) või tuvastada ja identifitseerida teisi ühendatud ekraane.
Esitluse sätted / Presentation Settings
Võimaldab kuvada ettekandeid oma arvutist läbi projektori. Sülearvuti ei uinu ja süsteemi teavitused lülitatakse välja. Windows 7 Home Premiumil see valik puudub.
Ekraani asend / Screen Orientation
Saab muuta tahvelarvuti ekraani asendit – püstiseks või rõhtsaks.
Rootsi Julgeolekuteenistus
Rootsi Julgeolekuteenistus (rootsi keeles Säkerhetspolisen, lühendatult Säpo; kuni 1989. aastani Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning, RPS/SÄK) on Rootsi justiitsministeeriumile alluv julgeolekuteenistus, mis tegeleb vastuluure, terrorismivastase võitluse, riigi võtmeisikute ihukaitse ja Rootsi põhiseaduse kaitsega.
Säpo loodi praegusel kujul 1. oktoobril 1989 Riikliku Politseiameti (Rikspolisstyrelsen) osana ning sai iseseisvaks ametiks 1. jaanuaril 2015. Teenistuse peakorter asub alates 2014. aastast Solnas.
Burhard Sulke
Burhard Gustav Theodor Sulke (ka Burchard Gustav Theodor Sulke; 28. mai 1903 Saraatov – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti kohtunik.
Monte Rosa
Monte Rosa (itaalia: massiccio del Monte Rosa; saksa: Monte Rosa-Massiv; prantsuse: massif du Mont Rose) on mäemassiiv Penniini Alpide idaosas. See on Itaalia (Piemonte ja Valle d'Aosta) ning Šveitsi (Valais' kanton) vahel. Monte Rosa on kõrguselt teine mägi Alpides ja Lääne-Euroopas, Mont Blanci järel.
Burhard Sulke
Ta õppis 1920. aastal Siberi 1. Kadetikorpuses Omskis, 1921–1923 Valdivostoki Kaug-Ida Pedagoogilises Instituudis, 1923–1924 Frankfurdi ülikooli kaubandusteaduskonnas, 1924–1928 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
EstDocs
EstDocs on filmifestival Kanadas Torontos, millel võistlevad Eesti või eestlastega seotud dokumentaalfilmid.
Burhard Sulke
1923. aastal opteerus ta Eestisse, oli 1929–1938 Viljandi Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, alates 1938. aastast Petseri 3. jaoskonnakohtunik.
EstDocs
Festival toimus 2015. aastal 11. korda. Võitjad valib žürii, aga ära märgitakse ka publiku lemmikud. Lühifilmide võistlusel osalevate filmide pikkus on piiratud 7 minutiga, lisaks tiitrid.
Monte Rosa
Rühm on Kesk- ja Lõuna-Euroopa vahelisel veelahkmel.
Monte Rosa massiivil on neli külge. Kolm on Itaalias: Liskamm Val de Gressoney kohal; Valsesia külg Alagna Valsesia kohal Valsesia ülemises osas; ja järsk, kõrge idakülg Macugnaga kohal Valle Anzascas. Šveitsi loodeküljel on mitu liustikku (koos ühe suurima Alpide liustikuga), mis voolavad Mattertali ja Zermatti suunas.
Selle täielikult Šveitsis asuv peamine mäetipp Dufourspitze (nimetatud maamõõtja Guillaume-Henri Dufouri auks) on kõrgusega 4634 m, millele järgneb viis peaaegu sama kõrget kõrvaltippu: Dunantspitze, Grenzgipfel, Nordend, Zumsteinspitze ja Signalkuppe. Mõned teised üle 4000 m kõrgused tipud, nagu Piramide Vincent, Punta Giordani ja Corno Nero, on täielikult Itaalias. Monte Rosa on kõrgeim mägi nii Šveitsis kui ka Penniini Alpides ning on ka teiseks kõrgeim mägi Alpides ja Euroopas väljaspool Kaukasust.
Igal suvel ronivad paljud mägironijad Monte Rosa hütist mäe läänetiival ühele selle tippudest tavalist marsruuti pidi või Margherita hüti juurde Signalkuppel (itaalia: 'Punta Gnifetti'), mida kasutatakse uurimisjaamana. Paljud turistid ja matkajad tulevad igal aastal ka Gornergratti massiivi loodeküljel, et näha panoraami, mis ulatub üle Alpide hiiglaste Monte Rosast Matterhornini.
Geograafiline taust ja kirjeldus
thumb|Monte Rosa ja [[Po madalik selle taga, pilvekihi all]]
Monte Rosa hõlmab alasid mõlemal pool Šveitsi Valais' kantoni ning Itaalia Piemonte ja Valle d'Aosta piirkondade vahelist piiri. Monte Rosa peamine mäetipp on Dufourspitze. Šveitsi poolel on linnaline keskus Zermatt sellest u 13 km kagus ja 3000 m allpool. Itaalia poolel on Macugnaga Valle Anzascas 9 km mäetipust kirdes, Alagna Valsesia Valsesias 11 km ja Gressoney-La-Trinité Val de Gressoneys 13 km lõunakagus. Mäe erinevad küljed erinevad üksteisest suuresti. Šveitsi läänekülg on peaaegu täielikult kaetud suurte liustikega, 57 km² suure Gorneri liustiku harud, laskudes järk-järgult laugete nõlvadega ja moodustades suure asustamata jääoru. Itaalia idakülg koosneb 2400 m kõrgusest seinast, kust avaneb vaade Macugnagale, mille lumi toidab selle aluses asuvat Belvedere liustikku. Kagukülg, mis kulmineerub Signalkuppe juures, on vaatega Piemonte Valsesiale (itaalia: Valle della Sesia) ja Val de Gressoneyle Valle d'Aosta autonoomses piirkonnas.
Mägi on kaetud peamiselt igilume ja liustikega, peale mäetipu, mis on kaljune lääne-idasuunaline seljak Šveitsi ja Itaalia vahelise peamise veelahkme (Rhône'i ja Po vesikonnad vastavalt Šveitsi ja Itaalia poolel) lähedal ja sellega risti. Nendevaheline ühenduspunkt on Grenzgipfel ('piirimäetipp') otse piiril ja sellega ka kõrgeim tipp Itaalia poolel. Seega on Monte Rosa kõrgeim mägi Alpides, mille mäetipp ei asu peamisel alpiveelahkmel, kuigi see on vaid 150 m eemal. Silbersattel ('hõbesadul') ja Grenzsattel ('piirisadul') on kurud mäetipust põhjas ja lõunas. Kolm peamist Monte Rosa teisest mäetippu on (põhjast lõunasse): Nordend (4609 m; Dufourspitzest põhjas), Zumsteinspitze (4563 m; Dufourspitzest lõunas) ja Signalkuppe (4554 m, itaalia: Punta Gnifetti), kõik asuvad otse Šveitsi-Itaalia piiril. Muud teisesed tipud on Parrotspitze (4432 m), Ludwigshöhe (4341 m) ja Piramide Vincent (4215 m). Kõigil neil on algselt saksakeelsed nimed, sest isegi Itaalia orud olid varem sakslastest walseritega asustatud orud.
Dalneretšensk
Dalneretšensk (kuni 1972. aastani Iman) on linn Venemaal Primorje krais, Dalneretšenski rajooni ja Dalneretšenski linnaringkonna keskus.
Monte Rosa
Geograafiline taust ja kirjeldus
Mitu ristiasetsevat teisest seljandikku on ühendatud massiivi keskosaga, jagades liustikke, mis laskuvad Mattertali suunas. Seljak nimega Weissgrat, mis ühendab Nordendi Schwarzberghorniga (itaalia: Corno Nero), kujutab idasuunas endast tohutut järsku seina, kuid langeb lauge nõlvaga läände. Mõne kilomeetri laiusel asuvad Weissgrati ülemised lumeväljad selle nõlval peaaegu katkematult, kuid kui need hakkavad laskuma Mattertali suunas, jagunevad need kaheks jäävooluks (ülemine Gorneri liustik ja Findeli liustik) seljakuga, mis kerkib järk-järgult välja ja lõpuks esitab liustikele kummaltki poolt üsna selge rinde. Selle seljaku kõrgeimad punktid, mis tunduvad ebaolulised võrreldes ümbritsevate suurte objektidega, on Stockhorn (3532 m) ja madalam Gornergrat (3090 m). Nende lõunakülgedel asub madalam Gorneri liustik, mis on moodustunud kõigi Monte Rosa massiivi keskosa põhja-, lääne- ja lõunaküljelt laskuvate suurte (Gornergletscher ja Grenzgletscher) ja väikeste ühinemisest, samas põhjaküljel laskub Findeli liustik Findelni asunduse juurde.
Dalneretšensk
Dalneretšensk asub Malinovka jõe ja Suure Ussurka jõe ääres. Linn asub mõne kilomeetri kaugusel Hiina piirist ja Ussuuri jõest.
Ise (luuletaja)
pisi|upright=1.1|Ise kujutatuna [[Kanō Tan'yū 1648. aasta maalil]] Ise (jaapani keeles 伊勢; u 875 – u 938), tuntud ka kui Ise no Miyasudokoro (伊勢の御息所) ja Ise no Go (伊勢の御), oli jaapani waka-luuletaja, üks kolmekümne kuuest luulepühakust.
Dalneretšensk
Asula on rajatud 1859. aastal, linnaõigused sai 1917. aastal.
Monte Rosa
Geograafiline taust ja kirjeldus
Monte Rosa on üks kõrgeid mägesid, mis ümbritsevad 40 km pikkust Mattertali Staldenist lõuna pool. Edelast läände jäävad Liskamm, Zwillinge koos Castori ja Polluxiga, Breithorn ja Matterhorn; põhjas on Weisshorn ja Dom. Gornergrati mäetipp, asudes 8 km loodes kõrgusel 3100 m, on populaarne vaatepunkt massiivile, kuna see on ligipääsetav rongiga Zermattist, kasutades Euroopa kõrgeimal asuvat avatud õhuraudteeliini.
Ise (luuletaja)
Mitu tema luuletust ilmus esimeses keiserlikus luuleantoloogias „Kokin Wakashūs” ja üks antoloogias „Ogura Hyakunin Isshu”.
Monte Rosa
Geograafia
Mäestike ja orgude suund pakub märkimisväärset kontrasti Alpide naaberpiirkondades valitsevaga. Peale väikese osa Itaalia orgudest on suund siin kas meridiaaniga paralleelne või risti. Monte Rosa ise asub suure põhja- ja lõunaseljaku ristumiskoha lähedal, mis ulatub Balfrinist läbi Mischabelhörneri ja mäe enda kõrgeimatest tippudest kuni Piramide Vincentini ja sealt läbi mäestiku, mis ümbritseb Valle di Gressoneyd, peaaegu Ivreasse, kus ristuv mäestik asub Dent d'Herensi ja Pizzo Bianco vahel Macugnaga lähedal. Väikesed seljakud piiri põhjaküljel on paralleelselt selle viimase mäestikuga, kusjuures nende vastavates orgudes on Gorneri ja Findeli liustikud.
Ise (luuletaja)
Ta oli Ise provintsi maavalitseja Fujiwara no Tsugukage tütar.
Arville Puström-Uus
Arville Puström-Uus (1942. aastani Arville Uus; 30. mai 1921 Tallinn – 21. oktoober 2014 New Jersey) oli eesti kunstnik Ameerika Ühendriikides.
Monte Rosa
Geograafia
Selgetel päevadel pakub Monte Rosa mäemassiiv silmapaistvat vaadet Po madalikult, eriti selle ülemisest otsast Lääne-Lombardias ja Ida-Piemontes. See domineerib silmapiiril, kõrgudes teiste väiksemate Alpi mäetippude vahel silmapaistva mitmeharulise, habemenoana terava kühmuna, mille püsivad liustikud säravad päikese all.
Massiiv on Šveitsi ja Itaalia vaheline piir, kuigi liustike sulamine on põhjustanud piiril mõningaid muudatusi. Need muudatused ratifitseerisid mõlemad riigid 2009. aastal ja muutuvad sulamise jätkudes ka edaspidi.
Arville Puström-Uus
Ta lõpetas 1940. aastal Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi. Aastatel 1940–1942 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja 1942. aastast kunstikoolis Pallas.
Monte Rosa
Geoloogia
Kogu massiiv koosneb peamiselt graniidist ja graniitgneisist (kihiline moondekivim). Monte Rosa kate asub Zermatt-Saasi vööndi all ja on osa Penninikumist Briançoni mikromandri vööndis, kuigi selle paleograafiline päritolu on vastuoluline ja mõnikord omistatakse Alam-Penninikumile. Kivimid Monte Rosa katte paragneisis näitavad eklogiitfaatsies metamorfismi. Monte Rosa graniitide deformatsioon näitab subduktsiooni sügavust u 60 km. Need tõi pinnale tektooniline kerge, mis jätkub ka tänapäeval. Mäetipp on terav, sakiline vilgukivi serv, mis on ühendatud seljaku kaudu Nordendiga, kuid on välja lõigatud Zumsteinspitzest lõunas peaaegu vertikaalsete u 120 m kõrguste kaljudega.
Arville Puström-Uus
1944. aastal põgenes ta suure põgenemise lainega Saksamaale. Aastatel 1946–1949 õppis ta (Briti sõjaväe stipendiaadina) Düsseldorfi Kunstiakadeemias graafikat ja maalimist. 1949. aastal siirdus ta USA-sse, kus elas New Jersey osariigis. Ta on tegutsenud rakenduskunstnikuna lambivabrikus. Aastatel 1961–1980 tegutses ta Mendhamis (Morrise maakonnas) kunstiõpetajana, seejärel oli vabakunstnik.
Monte Rosa
Kliima
Olles Šveitsi kõrgeim punkt, on Monte Rosa ka üks äärmuslikumaid kohti. Keskmine õhurõhk on umbes pool sellest, mis merepinnal (56%) ja temperatuur võib langeda kuni –40 °C. Kuna ida- või kirdepoolne tugev tuul on sagedane ning tempo, millega on võimalik tipu lähedal liikuda, on aeglane, on Monte Rosale ronimisel eriti vajalikud ettevaatusabinõud külma eest. Lumepiir asub u 3000 m kõrgusel.
Arville Puström-Uus
Isiklikku
Ta oli 1942. aastast abielus Aksel Puströmiga (1920–2013), kes oli arst; neil oli tütar ja poeg, tütar Tiia Äärismaa on kunstnik.
Monte Rosa
Turism
thumb|Regina Margherita hütt [[Signalkuppel 2002. aasta augustis]]
Monte Rosa massiiv on populaarne mägironimiseks, matkamiseks, suusatamiseks ja lumelauaga sõitmiseks. Seal on mitu pikkade suusaradadega suusakuurorti. Plateau Rosa, u 3500 m kõrgusel merepinnast, on suvine suusakuurort, kus kõrguse tõttu sajab aasta läbi lund. Plateau Rosa on õhutrammi liiniga ühendatud Cerviniaga ja Klein Matterhorni kaudu Zermattiga. Massiivi läänepiirkonnad ulatuvad Zermatti suusapiirkonda. Gressoney, Champoluc, Alagna Valsesia ja Macugnaga (idakülje all, intensiivselt jäätunud ja 2500 m kõrged) on peamised mägi- ja suusakuurordid, mis ümbritsevad Monte Rosat selle lõunaküljel. Monte Rosale ei ole tehniliselt raske ronida, kuid see võib olla üsna ohtlik suure kõrguse ja äkiliste ilmamuutuste tõttu, samuti pragude tõttu ulatuslikel liustikel – see on üks suuremaid liustikualasid Alpides.
Matkamine
Matkajad läbivad Monte Rosa tuuri umbes 10 päevaga. Marsruudile jääb palju iidseid radu, mida mööda on sajandeid Šveitsi ja Itaalia orgude vahet käidud. Ring hõlmab lehismetsi, alpiniite, rõduradasid ja liustikuületust. See ühendab seitset orgu, mis hõlmavad eri kultuure: saksakeelne kõrge Valais, arpitaanikeelne Valle d'Aosta ning Lombardia ja Piemonte orud.
Tipud
Tavaliselt peetakse Monte Rosa massiivi osaks järgmisi tippe:
Liustikud
Tavaliselt peetakse Monte Rosa massiivi osaks järgmisi liustikke:
Câmpia Turzii lennuväebaas
Câmpia Turzii lennuväebaas on sõjaväelennuväli Rumeenias Cluji maakonnas, umbes 4 kilomeetri kaugusel Câmpia Turzii linnast lõunas.
Ajalugu
Sõjaväelennuvälja hakati rajama aastal 1952. See kohandati MiG-21 hävituslennukite kasutamiseks aastatel 1982–1987. Lennuväebaas rekonstrueeriti põhjalikult aastatel 2001-2002 ning sellisena kasutatakse seda praegugi.
2004. aasta lõpul viidi 93. lennuväebaasist sinna üle helikopterieskadrillid.
Augustist novembrini 2007 olid Balti õhuturbe missioonil neli Câmpia Turzii lennuväebaasist pärit hävitajat MiG-21 LanceR 'C'.
Madlike
"Madlike" on Astrid Lindgreni lasteraamat. Sellele järgneb "Madlike ja Jaanikingu põnn".
Sisu
„Madlike“ sisaldab üheksat ajalises järgnevuses olevat juttu, milles Madlike ja Liisbet mängivad, satuvad pahandustesse ning elavad oma igapäevast elu oma linnaäärses kodus Jaanikingul. Tegevus toimub Esimese maailmasõja päevil, kuid seda mainitakse raamatus vaid möödaminnes.
Raamatus olevad lood:
Inspiratsioon
Madlikese karakter on paljuski võetud Astrid Lindgreni parima lapsepõlvesõbra Anne-Marie pealt. Ta oli härra Ingeströmi tütar ja nad elasid suures valges majas, olles autori lähimad naabrid. Mardie - Rootsi versioon Madlikesest - oli Anna-Marie hüüdnimi. Paljud raamatus kirjeldatavad mängud on pärit nende lapsepõlvemängudest. Mardie oli julge ja tugev, ta õpetas Astridit kaklema ning koos ronisid nad puude otsa ja katustele. Liisbet, Madlikese väike õde, on paljuski sarnane Anna-Marie õe Stinaga.
Tegelased
Madlike ehk Margareta Engström on ligi 7-aastane tüduk. Ta hakkas ennast väiksena ise Madlikeseks hüüdma ja sestsaadik jäi see nimi talle külge. Margaretaks hüütakse teda ainult siis, kui ta on mingi pahandusega hakkama saanud – tõsi küll, seda juhtub üpris tihti. Madlike tahaks väga olla hea ja kuulekas, seepärast on lihtsalt kahju, et see ei kipu alati õnnestuma. Tegelikult on ta hooliv tüdruk, kes tahab, et kõik alati õnnelikud oleksid. Välimuselt on Madlike päevitunud, paksude pruunide juuste, pikkade tumedate ripsmete ning siniste silmadega. Ta on peenike ja sihvakas, tugev ning väle nagu kass.
Liisbet ehk Elisabet Engström on Madlikese 5-aastane väikeõde. Ta on ilus ja naerune laps, heledate lokkis juustega ning näolt ema moodi. Liisbet tahab igas asjas olla nagu suur õde Madlike. Talle meeldib toppida kõiksugu asju kohtadesse, kuhu need ei kuulu – mitte paha pärast, vaid selleks, et saada teada, kas see sinna mahub. Nii pani ta näiteks teenijatetoa võtme kirjakasti, ema sõrmuse hoiupõrsasse ja herne endale ninna. Liisbet on ka kärme teistelt väljendeid üle võtma, nii õppis ta Mattiselt selgeks „laku panni“ ja Alvalt „siis ma lähen ja uputan ennast järve“.
Ema Kaisa on hoolitsev ja korralik, ta hoiab perekonda väga ning teeb kõik selleks, et lastel tore oleks. Jõulude puhul võetakse ette suurpuhastus ja kodukaunistamine ning sünnipäevadeks on lastel alati hommikusöögiks kakao ja vahvlid voodisse serveeritud. Jõulude puhul saadab ta alati ka Liinuse Idale jõulukorvi, mis on täidetud hea-parema toiduga. Emale ei meeldi Nilssonid ning ta eelistaks, et tütar nendega ei suhtleks, kuid isa leiab, et lapse peavadki igasugust elu nägema.
Isa Jonas töötab ajalehes toimetajana. Kui Liisbet saab teada, et ori on see, kes muudkui töötab ja töötab, arvab Liisbet, et seega on isa ka ori. Siiski on isa muhe ja naljalembene noor mees, kes tihti lastega koos laulab või nalja viskab.
Alva on Madlikse pere teenija, kes lapsi väga hoiab. Kui Madlike peapõrutuse sai, nuttis ta rohkem kui ema ja isa kokku. Ta kasutab võimalikest halbadest sündmustest rääkides väljendit „siis ma lähen ja uputan ennast järve“, mille pisike Liisbet kärmelt üle võtab. Liinuse Ida on vanem naine, kes käib reedeti Jaanikingul koristamas ning pesu pesemas. Talle meeldib laulda ja kõik tema laulud on ühtemoodi kurvad: emad muudkui surevad ja surevad ja isad istuvad kogu aeg kõrtsis kuni ka lapsed surevad ja siis kui nad ükskord koju lähevad ja nutavad ja kahetsevad on kõik juba otsas. Madlikesele meeldib väga ta laule kuulata, kuigi need ajavad teda vahel nutma. Liinuse Ida elab linna kõige väiksemas majakeses, kus on üks tibatilluke tuba ja köök ning nii madal lagi, et Ida ise vaevu püsti seisma mahub. See kõik on aga väga kena ja õdus, akendel on lilled ja seinal ripuvad kaks pilti. Lisaks on kirjutskapil fotod Ida kahest tütrest, Estris ja Rutist, kes elavad Chicagos. Kapi kõval ripub Liinuse Ida kitarr. Alati kui Liisbet ja Madlike talle külla tulevad, küpsetab ta tüdrukutele õunu. Jõulude puhul saadab Madlikese ema talle uhke korvi jõulutoiduga.
Abbe Nilsson on Madlikese 15-aastane naabripoiss. Ta on kõhetu, aga ilus poiss heledate juuste, siniste silmade ja suure suuga. Pügamata juuksepahmaku peale surub ta tihti oma soni. Abbe küpsetab suhkrukringleid ja müüb neid turul, kuigi tegelikult peaks kringleid küpsetama isa ja turul peaks seisma ema, aga enamasti jääb kõik poja õlgadele. Abbe ise tahaks hoopis meremeheks saada. Vahel ta küll lollitab väikese Madlikesega, aga tegelikult on ta hea poiss.
Onu Nilsson on Abbe isa, kel pole tahtmist tööd teha ning kes veedab laupäevad kõrtsis. Maldikest hüüab ta „Jaanikingu väike Madli“ ning Liisbetti „Jaanikingu põnn“. Kuigi napsulembene, pole ta ilmaski kuri ei Abbe ega tädi Nilssoni vastu.
Rihard on Madlikese väljamõeldud klassivend, kelle kaela Madlike oma õnnetused ja vembud ajab.
Miia on Madlikese klassiõde, kellel on täid. Ta kaitseb enda väikest õde sama tuliselt kui Madlike Liisbetti. Jõululaupäeval ei hakka ta aga üldsegi Madlikese ja Liisbetiga norima, vaid soovib neile häid pühi ja käsib ka väikeõel mokk maas hoida.
Mattis on Miia väike õde, kellelt Liisbet võtab üle väljendi „laku panni“. Mattisel on kaks küülikut ning tal on kõhu peal pimesooleoperatsiooni arm. Jõulude puhul said tema ja Miia vaestehoolekandest uued punased püksid, mille Mattis ka uhkelt Liisbetile ja Madlikesele välja hõikab, kuigi ta neid endiselt tatikateks kutsub.
Berglundid on Madlikese vanemate tuttavad, kelle poole neid lõunatama kutsuti. Onu Berglund töötab tohtrina, ta ravis Madlikese peapõrutust ning ninaverejooksu. Berglundid elavad linna keskel suure platsi ääres.
Sebastian Nigge on Liinuse Ida järgi see, kes on läinud lastele sisse siis, kui nad parajasti mitte kenasti ei käitu, vaid suisa pahad ja ebaviisakad on.
Vanaema saatis Madlikesele paki, kolm kaarti ja kirja, kuna tüdruk peapõrutusega voodis lamas.
Peetrus Karlsson on Uibukingu talu peremees.
Tädi Karlsson on Peertuse naine.
Maaja on Karlssonite tütar, umbes 20-aastane. Ta andis Madlikesele ja Liisbetile mängimiseks oma nukke, mida ta alles oli hoidnud.
Miisu on Madlikese pere kassipoeg, kes elab pliidiesisel.
Camille Flammarion
pisi|Camille Flammarion (1883)
Hapukurgihooaeg
pisi|Kurgid Hapukurgihooaeg tähistab ajakirjanduses sündmustevaest perioodi, mil avaldatakse küsitava uudisväärtusega lugusid. Eestis langeb see suveperioodile, mil suur osa elanikkonnast puhkab.
Camille Flammarion
Nicolas Camille Flammarion (26. veebruar 1842 Montigny-le-Roi, Haute-Marne'i departemang – 3. juuni 1925 Juvisy-sur-Orge) oli prantsuse astronoom ja literaat.
Hapukurgihooaeg
Mõiste päritolu
Eesti keelde on mõiste tulnud tõenäoliselt saksa keelest, kus sõna Sauregurkenzeit tuli käibele 18. sajandi lõpul – see viitas ajale, mil toitu nappis. Eesti keeles võeti sõna kasutusele 20. sajandi alguses.
Camille Flammarion
Ta sündis Kirde-Prantsusmaal asuvas väikelinnas Juvisy-sur-Orge, mis kuulus tollasesse Seine-et-Oise'i departemangu (praegu Essonne'i departemang). Flammarion töötas aastatel 1858–1862 ja 1876–1882 Pariisi observatooriumis. Astronoomina uuris ta kaksiktähti ja planeeti Marss. Ta oli ajakirjade Cosmos ja Le Siècle teadustoimetaja. 1883. aastal asutas ta ajakirja L'Astronomie, millest sai hiljem Prantsuse Astronoomiaseltsi väljaanne. 1887. aastal asutas Flammarion Prantsuse Astronoomiaseltsi ja sai selle esimeseks presidendiks (1887–1889).
Hapukurgihooaeg
Mõiste päritolu
Päewaleht kirjutab 1933. aasta juulis:"'Kehwaks kipub jääma see olemine ajalehe toimetuses. Kõikjal waikus ja suwine windumus. Käes on hapukurgihooaeg täielikus ulatuses. Et ükski telefoniaparaat ka tiliseks ja keegi hea inimene annaks edasi uudise! Seda ei ole, aparaadid waikiwad. Nagu oleks kellegi kuri käsi lõiganud läbi kõik traadid ja juhtmed.'"
Lucinda järv
Lucinda järv on järv, mis asub Washingtoni osariigis Ameerika Ühendriikides. Lucinda järv on saanud nime lähedal asuva elamukompleksi järgi.
Hapukurgihooaeg
Mujal maailmas
Saksa keeles on tänapäeval hapukurgihooaja asemel kohati kasutusel mõiste suve auk, inglise keeles on käibel mõiste silly season ehk tobe või kergemeelne hooaeg, Põhja-Ameerikas nimetatakse seda aeglaseks uudiste perioodiks (slow news season). Hollandis, Poolas, Norras, Ungaris ja Tšehhis on see kurgihooaeg, Rootsis kannab nimetust uudiste põud ning Prantsusmaal on surnud hooaeg.
Camille Flammarion
Flammarion on tuntud astronoomia populariseerija, kelle raamatuid tõlgiti paljudesse Euroopa keeltesse. 1880. aastal ilmus tema raamat "Astronomie populaire" ('populaarne astronoomia'), mida trükiti tolle aja kohta väga suure tiraažiga – 100 000 eksemplari. 1888. aastal ilmus tal "L'Atmosphère: météorologie populaire" ('atmosfäär: populaarne metoroloogia'), milles illustratsioonide hulgas oli ühe tundmatu autori puugravüür (praegu tuntud kui Flammarioni gravüür), mida sajandi jagu hiljem hakati laialt kasutama illustratsioonina paljudes väljaannetes.
Tunnustus
Ta valiti Kuningliku Astronoomiaseltsi liikmeks.
Omastavaline täiend
Omastavaline täiend ehk genitiivatribuut on lauses omastava käände vormis esinev nimisõnaline täiend, nt minu auto. Nagu milline tahes omastavas käändes sõnavorm vastab omastavaline täiend küsimustele ''kelle? mille?''.
Eesti keel
Omastavaline täiend kuulub nimisõnafraasi ja täiendab nimisõna. Omastavalise täiendi puhul on fraasi peasõna ja selle laiendosa omavahel sisulises, mitte vormilises seoses. Seega laiend peasõnaga ei ühildu, vaid säilitab oma esialgse kuju, nt sõbra koer – sõbra koera – sõbra koerad. Omastavaline täiend paikneb alati peasõna ees.
Omastavaline täiend jaguneb sisu alusel kolmeks:
Omastavalist täiendit kasutatakse ka mitmusliku reduplikatiivse ehk korduvust näitava täiendina põhja tähenduse intensiivistamiseks, nt lõppude lõpuks, imede ime.
Viited
Erelt, Mati, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, § 570, 576.
Vabadussõjas langenud raudteelaste mälestustahvel
Vabadussõjas langenud raudteelaste mälestustahvel on mälestusmärk Eesti Vabadussõjas langenud raudteelaste auks.
Pinar del Río
Pinar del Río on linn Kuubal, Pinar del Río provintsi keskus.
Vabadussõjas langenud raudteelaste mälestustahvel
Mälestustahvel asub Tallinnas Kopli tänav 3 hoone seinal (kunagine Raudteelaste Ühing "Raudam").
Pinar del Río
Pinar del Río asutasid hispaanlased 1669. aastal. Linn aastast 1867.
Surnud 1900
''Siin on loetletud 1900. aastal surnud isikuid.
Vermimine (bioloogia)
Tugevat vermimist nimetatakse uurendamiseks.
Kirjandus
Reflex
Herfindahli-Hirschmani indeks
Herfindahl-Hirschmani indeks on mikroökonoomikas kasutusel olev indeks, kõigi turul tegutsevate äriühingute turuosade kohta, andes suuremate äriühingute turuosadele proportsionaalselt suurema kaalu. Herfindahli indeks annab teavet selle kohta kui konsentreeritud on vastav turg ning seega ka kui tugev on konkurents.
Herfindahli indeks on kõigi turul tegutsevad äriühingute turuosade ruutude summa.
Herfindahl-Hirschmani indeks on nimetatud majandusteadlaste Orris C. Herfindahli ja Albert Hirschmani järgi.
Kääbusmadu
Kääbusmadu (Calamaria) on maoperekond. Kääbusmaod on valdavalt õrnad ja väikesed maod, suurimaks perekonna esindajaks peetakse Jaava saarel elavat liiki Calamaria occipitalis, kelle pikkus on 50 cm ringis. Neile peetakse iseloomulikuks varjuvat-kaevuvat eluviisi, neid leiab lehtede ja kivide alt. Looduses on nad valdavalt loomtoidulised loomad.
Geograafiline levila
Kääbusmaod elavad peamiselt Aasias, Birmas, Filipiinidel, Indohiinas, Lõuna-Hiinas, Myanmaris, Suurtel Sunda saartel, Vietnamis.
Klassifikatsioon
Kääbusmadusid klassifitseeritakse järgmiste liikide ja alamliikidena:
Barkmere
Barkmere on linn Kanadas Québeci provintsis Laurentidesi halduspiirkonnas.
Vitebski vaksal
Vitebski vaksal (vene keeles Витебский вокзал) on Peterburi ja kogu Venemaa vanim raudteejaam, mis teenindas algselt Tsarskoje Selo liini. Hiljem nimetati see Valgevene linna Vitsebski järgi ümber. Tänapäeval teenindab see lõunasse suunduvaid liine, sealhulgas rahvusvaheliselt.
Admiraliteedi rajoonis asuvat raudteejaama teenindavad omakorda Puškinskaja metroojaam ja Zvenigorodskaja metroojaam.
Ajalugu
Jaama on kasutatud võttekohana mitmetes vene filmides (näiteks "Jaam kahele" ja "Vend").
Mälestusmärgid
Venemaa raudtee 170. aastapäeval 2007. aasta 30. oktoobril avati seal monument insener Franz Anton von Gerstnerile, kes rajas Venemaa esimese (Tsarskoje Selo) raudteeliini. 2014. aastal avati jaama sissepääsu juures monument esimeses maailmasõjas (1914–1918) võidelnutele.
Mikko Koivisto
pisi|Mikko Koivisto Mikko Koivisto (sündinud 18. aprillil 1987 Vantaas) on soome korvpallur.
Ta mängib Soome klubis Nilan Bisons.
Ta on 194 cm pikk ja kaalub 85 kg.
Suhkrumäe paljand
pisi|Suhkrumäe paljand
Suhkrumäe paljand on paljand Tallinnas Maarjamäe lossi taga.
Paljand on osa kaitsealusest Maarjamäe paekaldast.
Läbi paljandi kulgeb jalgrattatee.
125th Street
125th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Dave Eggers
pisi|Dave Eggers Dave Eggers (sündinud 12. märtsil 1970 Bostonis Massachusettsi osariigis USA-s) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, kirjastaja ja kirjaoskuse eest seisja. Ta sai tuntuks memuaarteosega "A Heartbreaking Work of Staggering Genius" (2000), millele järgnes kirjaniku edasine edu ulme- ja mitteilukirjanduse vallas.
Nooruspõlv
Dave Eggers kasvas üles Bostonis advokaat John K. Eggersi ja kooliõpetaja Heidi McSweeney Eggersi peres. Eggersi õed-vennad on Bill, Beth ja Christopher (Toph). Eggers õppis mõnda aga Illinoisi ülikoolis ajakirjandust. Ülikool jäi pooleli, sest 21-aastane Eggers kaotas lühikese ajavahemiku jooksul mõlemad vanemad, misjärel otsustas oma kaheksa-aastase venna Christopheri üles kasvatada Californias.
Looming
Enne kirjanikutee algust oli Eggers kaasasutaja ja toimetaja ühes lühikest aega ilmunud satiiriajakirjas ning tegi kaastööd mitmele muule väljaandele.
Eggers on kirjutanud kokku üksteist romaani, millest eesti keelde tõlgituna on ilmunud "Ring" (2015, "The Circle" 2013).
Tema esimene fantaasiasugemetega memuaarteos "A Heartbreaking Work of Staggering Genius" (2000) põhines oma venna kasvatamise kogemusel. Memuaarteos sai kiiresti tunnustuse osaliseks ning nomineeriti Pulitzeri auhinnale.
2002. aastal ilmus Eggersi esimene romaan “You Shall Know Our Velocity!", millele järgnes kolme aasta pärast "How We Are Hungry".
Üks märkimisväärne Eggersi teos on “What Is the What: The Autobiography of Valentino Achak Deng” (2006), mis räägib tõestisündinud loo Ameerikasse tulnud Lõuna-Sudaani mehest, kelle küla hävis kodusõjas. Mitteilukirjanduslik teos “Zeitoun” (2009) jutustab Süüria-Ameerika mehe kogemusest orkaan Katrinaga. “The Wild Things” (2009) on Maurice Sendaki teosel põhineva filmi “Where the Wild Thing Are” (2009) stsenaariumi (koostöös režissöör Spike Jonzega) alusel valminud romaan.
Viimane Eggersi sulest ilmunud romaan "The Monk of Mokha” (2018) räägib San Francisco kohviettevõtja soovist alustada äri kodumaal Jeemenis.
Ring
Romaan räägib loo 25aastasest Maest, kes saab “unistuste töökoha” suures meediakorporatsioonis Ring, mida juhivad Kolm Tarka. Mida kõrgemale peategelane karjääriredelil tõuseb, seda seotumaks ta Ringiga muutub, kuni lõpuks aitab ta organisatsioonil jõuda oma unistusele lähemale ­– koguda kõik inimesed ja informatsiooni oma keskkonda.
"Ringist" ilmus ka 2017. aastal film, mille peaosades mängivad Emma Watson ja Tom Hanks.
Muud tegevused
Eggers asutas kirjastuse McSweeney, mis on platvormiks teistele noortele kirjanikele ning alates 1998. aastast hakkas ilmuma kirjandusajakiri Timothy McSweeney’s Quarterly Concern. 2003. aastal ühines ajakiri kirjandusarvustusi ning intervjuusid avaldava väljaandega The Believer, millele ka Eggers kaastööd tegi. 2002. aastal oli Eggers üks mittetulundusühingu 826 Valencia asutajatest, mis korraldas noortele loovkirjutamise töötubasid ning suunas neid loominguliselt kirjutama. Mõne aja pärast laienes ühendus mitmesse suuremasse linna (nt New York, Chicago) ja sai tuntuks kui 826 National.
Rakvere linnakalmistu
Rakvere linnakalmistu on kalmistu Rakveres Kondivalu linnaosas.
Kalmistu paikneb Juhan Kunderi tänava, Rahu tänava ja Tammiku tänava vahelisel alal.
Kalmistu rajati 1806. aastal. Kalmistu pindala on 60,6 hektarit.
Kalmistu on ajaloomälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Nadia Murad
Murad rajas organisatsiooni Nadia's Initiative, mis abistab genotsiidi, massimõrvade ja inimkaubanduse ohvriks langenud naisi ja lapsi.
3. mail 2017 kohtus Murad Vatikanis paavst Franciscuse ja peapiiskop Paul Gallagheriga. Kohtumisel küsis ta tuge jeziidide abistamiseks, kes on endiselt ISISe vangistuses, ning arutas Iraagi vähemuste olukorda.
Muradi autobiograafia "The Last Girl: My Story of Captivity, and My Fight Against the Islamic State" ilmus 7. novembril 2017.
Isiklik elu
2018. aasta augustis kihlus Murad teise jeziidi inimõigusaktivisti Abid Shamdeeniga.
Veok
Veok võib olla iseseisvalt sõitev veomasinaga sõiduk või järelveetav veovahend (järelveok).
Elmar Peetsu
Elmar Peetsu (17. juuni 1904 Kõrenduse, Kudina vald, Tartumaa – 29. oktoober 1971 Toronto) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1924–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Elmar Peets oli aastail 1932–1939 Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, 1939–1944 kohtunik Võrus.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust läks 1947. aastal Inglismaale, sealt edasi Kanadasse.
La Quinta
La Quinta on kuurortlinn USA-s California osariigis Riverside'i maakonnas. See paikneb Indian Wellsi ja Indio linna vahel Coachella orus.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 37 558. Rahvastikukasv protsentuaalselt (umbes 350%) oli La Quintas aastatel 1990−2010 tunduvalt suurem kui enamikus teistes California linnades.
Seltskonnaajakiri Robb Report on nimetanud La Quintat USA üheks juhtivaks golfikeskuseks. Golfimänguvõimalusi pakub teiste seas 1926. aastal asutatud puhkekeskus La Quinta Resort & Club, kus Frank Capra kirjutas stsenaariumi oma 1937. aasta filmile "Kadunud silmapiir" ("Lost Horizon").
Turism on linnas elav, eriti talvekuudel, mil külmematest piirkondadest USA põhja- ja idaosast tulevad pensionärid ja ettevõtjad soojematesse piirkondadesse talvituma.
pisi|Püha Assisi Franciscuse katoliku kirik La Quintas
Geograafia
pisi|[[Santa Rosa mäed videvikus]] La Quinta asub Riverside'i maakonna keskosas. See piirneb loodes Indian Wellsi ja Palm Deserti linnaga, põhjas Bermuda Dunesi asulaga ning kirdes Indio linnaga. Linnast lõunasse jääb kohaliku omavalitsuseta piirkond. La Quinta põhjaosa läbi maantee California State Route 111.
La Quinta ja selle ümbrus on tuntud Santa Rosa mägede poolest, mis kõrguvad La Quintast läänes ja lõunas.
Kogu Coachella oru piirkond asub väga lähedal San Andrease murrangule.