cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Sooliselt dimorfne hüpotalamuse eespoolne tuum
1991. aastal uuris LeVay hüpotalamuse neuronite gruppe INAH1, INAH2, INAH3 ja INAH4. Levay uuris 41 haiglas surnud patsiendi aju. Uurija jagas patsiendid kolme rühma. Esimene rühm koosnes homoseksuaalsetest meestest, kes olid surnud AIDS-iga seotud haigustesse. Teise rühma moodustasid 16 meest, kellest kuus olid surnud AIDS-siga seonduvatesse haigustesse. Kolmas grupp koosnes 16 naisest, kellest üks oli surnud AIDS-iga seotud haigusse. Teise ja kolmanda rühma inimeste seksuaalset sättumust uurija ei teadnud. Uurija eeldas, et nad on heteroseksuaalsed. Eeldus tugines sellel, et heteroseksuaalsed inimesi on ühiskonnas rohkem. Kõik HIV-positiivsed inimesed olid kas narkootikumide väärkasutajad või oli neile sooritatud vereülekanne. LeVay ei leidnud tõendeid, mis eristaks neuronite gruppe INAH1, INAH2 või INAH4 kolmes patsiendi rühmas. Eeldatud heteroseksuaalsete meeste rühmas oli aga INAH3 neuronite grupp kaks korda suurem kui homoseksuaalsete meeste rühmas. Erinevus kahe grupi vahel oli märkimisväärne. Homoseksuaalsete meeste INAH3 neuronite grupi suurus oli võrreldav eeldatult heteroseksuaalsete naiste omaga.
Hilisemad uuringud on näidanud, et sooliselt dimorfse eespoolse tuuma ala hüpotalamuses (mis hõlmab ka INAH3) on AIDS-i surnud homoseksuaalsetel meestel ja heteroseksuaalstel meestel sarnase suurusega ehk suurem kui naistel. Need tulemused räägivad selgelt vastu hüpoteesile, et homoseksuaalsetel meestel on naiste hüpotalamus. Lisaks on homoseksuaalsetel meestel hüpotalamuse piirkond nucleus suprachiasmaticus võrreldes heteroseksuaalsete meestega äärmiselt suur (seda nii ruumalalt kui neuronite arvult). Seda hüpotalamuse piirkonda ei ole veel homoseksuaalsetel naistel ega biseksuaalsetel meestel või naistel uuritud. Uued leidud heidavad tugevat varju laialt tunnustatud Dörneri hüpoteesile. Selle hüpoteesi järgi on homoseksuaalsetel meestel "naiste hüpotalamus" ning "algselt naise ajust mehe aju" eristamine sünnieelsel arenemisel toimub peamiselt läbi testosterooni epigeneetilise mõju.
Bryne jt üritasid täpsustada LeVay poolt teatatud suuruse erinevusi neuronite gruppides INAH 1–4. Nad viisid erinevate patsientidega läbi kordusuuringu. Patsiendid jaotati kolme rühma: 14 HIV-positiivset homoseksuaalset meest, 34 eeldatult heteroseksuaalset meest (10 HIV-positiivsed) ning 34 eeldatult heteroseksuaalset naist (9 HIV-positiivset). Eeldatult heteroseksuaalsete meeste rühma ja eeldatult heteroseksuaalsete naiste rühmas neuronite grupi INAH3 suuruses leiti märkimisväärne erinevus. Homoseksuaalsete meeste rühmas oli neuronite grupi INAH3 suurus väiksem kui heteroseksuaalsetel meestel ja suurem kui heteroseksuaalsetel naistel. Samas mõlemad erinevused ei olnud statistiliselt olulised.
2010. aastal avaldatud uuringus kinnitasid Garcia-Falgueras ja Swaab, et "emakasisesel perioodil areneb loote aju mehe aju suunas närvirakkude arenemisel toimuva testosterooni otsese tegevuse tõttu. Loote aju areneb naise aju suunas hormooni purske puudumisel. Selliselt on meie sooidentiteet (veendumus, et kuulutakse kas meessoo või naissoo hulka) ja seksuaalne sättumus programmeeritud meie aju struktuuridesse kui me oleme veel emakas. Puuduvad igasugused märgid, et sünnijärgne sotsiaalne keskkond omaks mõju sooidentiteedi või seksuaalse sättumuse kujunemisel."
Varajase kinnistumise hüpotees
Hüpoteesiga on seotud nii mõnigi teadustöö, kus on uuritud kas sünnieelset arengut või keskkonnategureid, mis mõjutavad aju maskuliseerumist. Osad uurimused peavad ühe või teise seksuaalse sättumuse kujunemise peamiseks teguriks sünnieelsete hormoonide mõju. Varajase kinnistumise hüpoteesi toetavad teadlaste leitud erinevused homoseksuaalsete ja heteroseksuaalsete meeste aju struktuuris ning kognitiivsetes protsessides. Neid erinevusi on üritatud seletada sellega, et lootelise arengu käigus võivad hormoonide tasemed muutuda. See omakorda võib mõjutada aju maskuliseerumist, mida on seostatud homoseksuaalsuse kujunemisega meestel. Oletatakse, et nende hormoonide kontsentratsiooni mõjutavad loote ja ema immuunsüsteem, ema stress, teatud ravimite tarbimine või süstimine. Hüpotees on seotud ka teadustööga, mis uurib sündide järjekorda.
Eksootiline muutub erootiliseks
Daryl Bem käis 1996. aastal välja mõtte, et seksuaalse sättumuse bioloogilisi tegureid võivad mõjutada lapsepõlvekogemused. Inimese temperamendi kujunemine on mõjutatud mitmetest bioloogilistest muutujatest. Oma temperamendi tõttu eelistavad lapsed ühtesid tegevusi teistele. Osad lapsed tunnevad külgetõmmet tegevuste vastu, mida nauditakse harilikult teiste samast soost laste poolt. Teised aga eelistavad tegevusi, mis on tüüpilised teisest soost lastele. Need lapsed, kes eelistavad oma sookaaslastega samasid tegevusi, tunnevad end erinevalt vastassoolistest lastest. Oma sookaaslastest erinevaid tegevusi eelistavad lapsed tunnevad end aga erinevalt teistest samasoolistest lastest. Bemi järgi kutsub see erinevuse tunne esile psühholoogilise erutuse, kui laps on inimeste lähedal, kelle sugu ta peab enda omast 'erinevaks'. Bem pakub välja, et see psühholoogiline erutus muutub hiljem seksuaalseks erutuseks: laps hakkab seksuaalset külgetõmmet tundma soo poole, mida ta peab endast erinevaks ("eksootiliseks"). Bemi ideed tuntakse nime all "eksootiline muutub erootiliseks teooria".
Bem ei avaldanud enda teooria tõestamiseks uusi andmeid vaid otsis tuge varem avaldatud uurimustest. Eelkõige kasutas ta erinevaid uurimusi, mis näitasid, et enamik geidest ja lesbidest teatasid enda lapsepõlves soole mittevastavusest. 48 teadustöö metaanalüüs näitas, et lapsepõlves soole mittevastavus on nii naiste kui meeste puhul parim homoseksuaalsuse ennustaja. Kuues pikaajalises uuringus, mis vaatlesid soole mittevastavaid poisse alates 7. eluaastast täiskasvanuikka, oli 63% soole mittevastavatest poistest täiskasvanuna kas homoseksuaalse või biseksuaalse seksuaalse sättumusega.
Hatting
Hatting on vald (Gemeinde) Innsbrucki ringkonnas Austria Tirooli liidumaal, 616 m kõrgusel merepinnast.
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Üldiselt
Osad teadlaseid on pakkunud välja, et homoseksuaalsuse näol on tegemist kaudse kohastumisega. Homoseksuaalsus ei anna eelist paljunemisel mitte homoseksuaalsele inimesele, vaid kaudselt tema heteroseksuaalsetele õdedele-vendadele või nende lastele. Välja on toodud analoogia sirprakulist aneemiat põhjustava alleeliga. Haigus tekib, kui inimesel esineb kaks sirprakulist aneemiat tekitavat alleeli korraga (homosügootsus). Ühe haigust tekitava alleeli korral sirprakulist aneemiat ei teki (heterosügootsus). Heterosügootne alleelide seis annab eelise nende ees, kellel sirprakulist aneemiat tekitavad alleelid puuduvad. Seda seetõttu, kuna alleeli olemasolu tõttu põevad nad malaariat kergemini. See tähendab seda, et ehkki haigus on selle põdejale kahjulik, annab haigust tekitava alleeli kandmine üksikisikule eelise. Teadlased on välja toonud, et ka Darwin ise kirjeldas enda "Liikide tekkimises" sugulusvalikut. See tähendab, et Darwini evolutsiooni mudeli järgi ei võistle valikul mitte ainult üksikisikud vaid ka perekonna grupid (vereliinid).
Hatting
Valla pindala on 7,07 km².
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Üldiselt
2004. aastal avaldasid Camperio-Ciani jt uuringu, mis toetab eelise hüpoteesi. Teadlased näitasid viljakuse kasvu homoseksuaalsete meeste emapoolsete sugulaste seas. Populatsioonis homoseksuaalsuse esinemissageduse kõrgel hoidmist võib seletada isegi tagasihoidlik paljunemise võimekuse kasv naistel, kes kannavad "gei geeni".
Hatting
1. jaanuaril 2016 elas seal 1395 inimest.
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Üldiselt
Zietsch jt väitsid 2008. aastal avaldatud uurimuses, et teadlastel "on piisavalt tõendeid, et inimese seksuaalne sättumus on mõjutatud geenidest. Samas ei ole teada, kuidas hoitakse homoseksuaalsuse esinemissagedust populatsioonis suhteliselt kõrgel vaatamata sellele, et see kipub vähendama edukat paljunemist." Nende uuringu tulemused viitasid sellele, et homoseksuaalsust soodustavad geenid võivad anda neid kandvatele heteroseksuaalsetele isikutel paljunemisel eeliseid. See võib aidata seletada homoseksuaalsuse alalhoidmist populatsioonis lähtudes evolutsioonilisest perspektiivist. Uurimuse autorid rõhutasid, et välistatud ei ole ka alternatiivsed mittegeneetilised seletused. Näiteks tõid nad ühe võimaliku seletusena välja sotsiaalse surve. Sellega on võimalik seletada näiteks seda, et miks heteroseksuaalses-homoseksuaalses kaksikute paaris on heteroseksuaalsel kaksikul rohkem seksuaalseid partnereid. Autorid teadustasid samas, et suurem seksuaalsete partnerite arv ei pruugi endaga kaasa tuua suuremat edu paljunemisel.
Zietsch käis välja ka alternatiivse teooria: naiselikke jooni väljanäitavad mehed on naistele külgetõmbavad, millega suurendavad nad enda võimalust edukalt paljuneda. Seda aga vaid siis, kui homoseksuaalsuse väljakujunemisega seotud geenid ei põhjusta seda, et nad loobuksid täielikult vastassoolisestest suhetest.
Hatting
Küla on esmamainitud umbes 11. sajandil.
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Gei onu hüpotees
Hüpoteesi järgi suurendavad perekonnas leiduvate geenide edasikandmist tulevastele põlvedele ka isikud, kellel endal ei ole lapsi. Seda seetõttu, et nad jagavad enda lähemate sugulaste järeltulijatele ressursse (näiteks toitu, kaitset, peavarju). Paljud teadlased peavad seda parimaks seletusmudeliks mitteheteroseksuaalsele käitumisele. Seda seetõttu, et hüpotees lahendab küsimuse, miks on homoseksuaalsust tuhandete aastate jooksul populatsioonis edasi kanrud. Seda vaatamata sellele, et see vähendab üksikisikute paljunemise edukust. Normaaljaotus, mis esineb kõikjal bioloogias ja sotsioloogias, seletab selle väljendamise muutujaid spektris.
Andrzej Dragan
Andrzej Dragan (sündinud 16. mail 1978 Poolas) on poola fotograaf ja füüsik.
Elulugu
Dragan on õppinud Varssavis, Oxfordis, Amsterdamis ja Lissabonis füüsikat. 2005. aastal kaitses ta doktoriväitekirja kvantfüüsikas.
Saksa kultuuromavalitsus
Saksa kultuuromavalitsus (ametlikult Eesti Vabariigi Saksa Kultuuromavalitsus, alates 1935 Eesti Vabariigi Saksa Vähemusrahvuse Kultuuromavalitsus; harva ka Saksa Kultuurvalitsus) oli 1925. aastal vastu võetud kultuurautonoomia seaduse alusel loodud baltisaksa institutsioon, mis tegutses aastatel 1925–1940.
Eellugu
Kultuurautonoomia vajalikkusest Eestis hakati rääkima Asutava Kogu põhiseadusdebattide ajal. Ehkki Eesti poliitikud olid kultuurautonoomia kehtestamise vastu, viidi põhiseadusse §21 all sisse, et „Eesti piirides elavate vähemusrahvuste liikmed võivad ellu kutsuda oma rahvuskultuurilistes ja hoolekande huvides sellekohaseid autonoomseid asutusi nii palju, kui nad vastu ei käi riigi huvidele“. Kultuuromavalitsuste loomiseks oli siiski vaja eraldi kultuurautonoomia seadust, mille vastuvõtmiseni jõuti 1925. aastal.
Saksa-Balti Erakond töötas välja ja esitas Riigikogule 1920. aastate esimesel poolel mitmeid seaduseelnõusid kultuurautonoomia seaduse vastuvõtmiseks. Seadus võeti vastu 12. veebruaril 1925. Kultuurautonoomia seadus põhines Austria sotsialistide O. Baueri ja K. Renneri põhimõtetel, mille järgi kultuuromavalitsused tuli üles ehitada personaalsel printsiibil erinevalt territoriaalsetest omavalitsustest.
Loomine
Baltisaksa kultuuromavalitsus moodustati 1925. aastal 3.–5. oktoobrini kestnud valimiste tulemusel. Valimised toimusid piirkondlike valimisringkondade kaudu eesmärgiga säilitada kohalik kultuuriline omapära ja hoida ära Tallinna domineerimine. 1. novembril kogunes Mustpeade Klubis I saksa kultuurnõukogu istung. Kultuurnõukogu valis kuueliikmelise kultuurvalitsuse eesotsas presidendiga, valitsuse töö jagati viie ameti – sekretariaadi, katastriameti, kooliameti, kultuuriameti ning spordi- ja noorsooameti – vahel. Kultuuromavalitsusse kuulusid ja selle organite valimisel said osaleda saksa rahvusnimekirja kantud isikud. Kultuuromavalitsuse pädevuses oli koolide haldamine ja järelevalve, muud kultuurialased ülesanded ning nendeks loodud asutuste haldamine, samuti võis ta välja anda määrusi ja nõuda makse.
Tegevus
Kultuuromavalitsuse tegevus oli läbi põimunud Saksa-Balti erakonna tegevusega.
Kultuuromavalitsuse otsuste elluviimiseks ja töö paremaks korraldamiseks otsustati novembris 1925 moodustada kohalikud kultuurhoolekogud: Viru, Järva, Lääne, Saare, Pärnu, Viljandi, Valga, Tartu ja Võru-Petseri.
Kultuurinõukogu valimised toimusid aastatel 1925, 1928, 1931 ja 1934. 1935. aastal nimetati siseministeeriumi nõudmisel "Eesti Vabariigi Saksa Kultuuromavalitsus" ümber "Eesti Vabariigi Saksa Vähemusrahvuse Kultuuromavalitsuseks".
Saksa kultuuromavalitsus saadeti laiali 21. detsembril 1939 seoses baltisakslaste ümberasumisega. Tegevuse pidi kultuuromavalitsus täielikult lõpetama 1. jaanuariks 1940.
Andrzej Dragan
Elulugu
Dragan on töötanud fotograafina Converse'i, Fairy, Pilsner Urquelli, Avoni ja Playstation 3 juures. Pildistamiseks kasutab ta Canoni fototehnikat.
Seksuaalse sättumuse bioloogiline alus
Poliitilised küljed
Seksuaalse sättumuse oletatavad põhjused mõjutavad märkimisväärselt sotsiaalselt konservatiivsete inimeste silmis seksuaalvähemuste seisundit. Konservatiivne kristlik mõttekoda Perekonna Uuringute Nõukogu (Family Research Council) väidab, et avastus, et inimesed sünnivad geina "edendaks mõtet, et seksuaalne sättumus on kaasasündinud tunnus nagu rass; et homoseksuaalseid inimesi nagu afroameeriklasi peaks õiguslikult kaitsma 'diskrimineerimise' eest; ja homoseksuaalsuse hukkamõistmine peaks olema samamoodi sotsiaalselt hukkamõistetud nagu rassist. Ometi ei ole see tõsi." Teised sotsiaalselt konservatiivsed inimesed arvavad, et inimesed võivad küll aktsepteerida mistahes teaduslikke tõendeid ja ikkagi moraalselt vastu seista homoseksuaalsusele. Samasooliste abielu vastane Orson Scott Card on toetanud bioloogilisi uuringuid, väites, et "homoseksuaalsusele suunatud teaduslikud jõupingutused peaksid üritama määratleda geneetilisi ja sünnieelseid põhjuseid... et selle väärtalitluse esinemissagedust minimeerida... [Ometi ei peaks seda nägema] rünnakuna homoseksuaalsete inimeste suunas, soovina 'sooritada genotsiidi' homoseksuaalse kogukonna vastu.... Kuna homoseksuaalsus ei ole haigus, ei leidu sellele ka 'ravi'. Siiski on erinevad viise, kuidas elada homoseksuaalsete ihadega."
Osa seksuaalsete vähemuste õiguste toetajatest ei nõustu ideega, et seksuaalsus on bioloogiliselt määratud või sünniga inimesele kinnitatud. Nad väidavad, et seksuaalne sättumus võib inimese elu jooksul muutuda. Teised seisavad vastu igasugustele katsetele 'hälbelist' seksuaalsust patologiseerida või meditsiiniliseks muuta. Selle asemel keskenduvad nad moraalses või sotsiaalses valdkonnas seksuaalvähemustele heakskiidu saavutamisele. Chandler Burr on väitnud, et "meenutades varasemaid psühhiaatrilisi homoseksuaalsuse "ravimisi", tajuvad osad inimesed bioloogilistes otsingutes seemneid tulevaseks genotsiidiks. Nad manavad esile hirmuäratava väljavaate, kus kas kirurgiliselt või geneetiliselt hakatakse geisid "ümber häälestama". Või siis hakatakse tegema emakas tuvastatud homoseksuaalsete loodete aborte." Geide ja lesbide sellisele kriitikale on seksuaalse sättumuse uurija LeVay vastu öelnud, et uurimistöö "on panustanud homoseksuaalsete inimeste seisundile ühiskonnas."
Kollineaarsus
Kollineaarsus on matemaatikas kas punktide (kollineaarsed punktid) omadus paikneda ühel ja samal sirgel või kahe vektori (kollineaarsed vektorid) omadus olla ühe ning sama sihiga.
Planeerimiskultuur
Planeerimiskultuur on inimühiskonna loov kohapõhine lähenemine ümbritseva keskkonna arengusse ja sellest tulenevad tegevused. Planeerimise käigus kujundatakse tulevikku ja välditakse soovimatuid tagajärgi. Seepärast on oluline teada, kuidas on ühiskond ajalooliselt kujunenud ning kuidas toimub see eri piirkondades tänapäeval. Planeerijal peavad olema laiaulatuslikud teadmised ja võime töödelda paljudelt erialaspetsialistidelt saadud informatsiooni.
Regionaalplaneerimine
Regionaalplaneerimine tegeleb infrastruktuuride projekteerimise ja paigutamisega suurtele maa-aladele. Planeerimistsoonid võivad koosneda mitmetest linnadest, osariikidest või regioonidest. Eesmärgiks on ennetada kogukonna vajadusi ja lahendada need enne, kui võimalikud probleemid tekivad. Regionaalplaneerijad teevad koostööd paljude riikide valitsustega ja linnaplaneerijatega, tegeledes kogukonna arenguga, keskkonna planeerimise, majutuse ja majanduse arenguga. Regionaalplaneerimine on piiriks ühiskonna vajaduste ja keskkonnakaitse vahel. Sellega püütakse luua regioone, kus ühiskonna kasvavad vajadused ei mõjuks keskkonnale laastavalt. Territoriaalse arengu eelduseks seatakse üha enam inimeste koostööd ja ühtekuuluvust. Majanduse globaliseerumine ja Euroopa integratsiooniprobleemid on ühtsustanud eri regioonide lähenemist, et tagada jätkusuutlik areng.
Linnaplaneerimine
Tänapäevasest linnaplaneerimisest kujunes inimestele elukutse 20. sajandi alguses. Tekkis vajadus linna oskuslikult planeerida, sest kiiresti kasvavates tööstuslinnades valitsesid väga halvad sanitaarsed, sotsiaalsed ja majanduslikud tingimused. Arhitektuurile ja tsiviilehitusele hakati oluliselt suuremat rõhku pöörama. Linnade arengu planeerimisse kaasati mitmete valdkondade spetsialistid: sotsioloogid, advokaadid, majandusteadlased ja geograafid. Suurenev tähelepanu pööramine linnade arengusse on igati mõistetav, kuna ühe aastaga suureneb linnaelanike arv 83 miljoni võrra. Tänapäeval kirjeldatakse linnaplaneerimist kui poliitilist ja tehnilist protsessi. Seda tehakse keskkonnakaitse tagamiseks ning oluline on ka võimalikult suur inimeste heaolu.
Planeerimiskultuuri kuldsed aastad
Pärast Teist maailmasõda valitses regionaal- ja linnaplaneerimises sedavõrd optimistlik suund, et Peter Hall on perioodi kirjeldanud kui „kuldseid aastaid planeerimises“. Planeerimine ei toetunud enam vanadele tõekspidamistele, otsused tuginesid täpsetele empiirilistele vaatlustele, millega kaasnesid uued sotsiaalmajanduslikud suundumused. Tekkis laiaulatuslik ratsionaalne planeerimine, mis peegeldab sõjajärgse perioodi pürgimusi. Saksamaal arendati välja teooria, kuidas firmasid otstarbekalt paigutada. Edu saavutati avastusega, millega suudeti näidata kiirelt areneva autotranspordi mõju firmade ja elumajade paiknemisele. Peagi tutvustati teooriat ka Ameerika Ühendriikides. See tugevdas oluliselt vajadust planeerijate kui professionaalide järele. Rahvuskultuuri teemadel arutleti vähe, sest riikide vahel toimus pidev võistlus, eesmärgiga võimalikult kiiresti majanduslikult ja poliitiliselt moderniseeruda. Olulised märksõnad olid riigi suveräänsus, kultuuriline autonoomia ja majanduslik iseseisvus. Linnade planeerimise tasandil rõhuti samuti modernsusele, seda selgelt eraldatud maakasutusega. Samas tuleb siiski tõdeda, et tehnokraatlike planeeringute tegemisteks jäi enamikus linnades puudu vajalikust personalist ja infrastruktuuridest.
Muutused
1980. aastatega kaasnesid planeerimiskultuuris kaks suurt pööret. Esiteks, tööstustoodang muutus maailmas väga laiaulatuslikuks, mis tõi endaga kaasa suurte tootmisharude linnadest lahkumise. Kapitali väljavool tekitas vanades industriaallinnades suure tööpuuduse ja infrastruktuuride alakasutamise. Linnaplaneerijad seisid silmitsi suurte probleemidega, nähes, et vanaviisi ei ole võimalik lahendust leida. Samas ei nähtud ka efektiivset uut lahendust tööstuste kadumisele linnadest. Teiseks tõi neoliberaalse poliitika võidukäik Ameerika Ühendriikides kaasa muutused riigi sekkumises professionaalsesse planeerimisse. Poliitiliselt oli suurimaks pöördepunktiks planeerimise muutmine valitsuste prioriteediks. Neoliberaalid rõhusid planeerimise hargnemisele valitsuste, turuosaliste ja tavakodanike vahel. Kasvava tööstusega riikides tuldi välja kolme omavahel seotud poliitilise lähenemisviisiga: stabilisatsioon, liberalism ja erastamine. Eesmärgiga takistada riikide majanduslikku mahajäämust, mida põhjustas valitsuse liigne sekkumine. Tootmiskulude vähendamine, riskide maandamine ja kasumi väiksem maksustamine pidid meelitama erainvestoreid rohkem enda kapitali investeerima. Sellega tagati eri rahvuste võimalus osaleda globaalses majanduses. Lähtuvalt eelnevast muutus avaliku ja erasektori vaheline koostöö peamiseks planeerimise strateegiaks. Vanade planeerimisasutuste asemel tekkisid arengukorporatsioonid, sest peamiseks motivatsiooniks kujunes ettevõtlus ja selle areng. Samal ajal kui riikide valitsused planeerimises võimu kaotasid, tekkis industrialiseeruvates riikides planeerimisteoreetikute seas kommunikatiivne pööre. Viidati, et planeerimise legitiimsuse taastamiseks tuleks korraldada avalikult organiseerituid arutelusid kohalikes kogukonnagruppides. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal ei käsitlenud paljud riigid kommunismi enam ühe võimalusena ühiskonna kiireks industrialiseerimiseks.
Planeerimise areng Balti riikides
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist seisid Balti riigid ruumilise arengu planeerimisel suurte ülesannete ees. Pika kommunismiperioodi tõttu toetas ühiskond 1990. aastatel Ida-Euroopas vähe planeerimist ja ruumipoliitikat. Probleemid kuhjusid kiirelt, senini toiminud majandusstruktuurid lõpetasid ükshaaval tegevuse. Kolhoosid ja mitmed tööstused sulgesid uksed. Vene väed sunniti lahkuma. See põhjustas inimeste koondumise linnadesse ja suur hulk infrastruktuuridest seis kasutult. Ilmnes vajadus rajada uusi institutsionaalseid, majanduslikke ja poliitilisi süsteeme. Majandustegevus elavnes peamiselt suuremates linnaregioonides. Probleeme põhjustas inimeste kolimine halvasti planeeritud äärelinnadesse, tekitades soodsa pinnase valglinnastumiseks. Kui suurlinnad hoidsid maakasutusel ja ehitustel ranget suunda, püüdsid äärelinnad endale meelitada elanikke ja maksumaksjaid, seades arendajatele väikseid piiranguid. Balti riikide soovi jäljendada lääne planeerimismudeleid võib näha, kui püüdu saada liigipääs Euroopa Liidu rahastamisele. Lääne-Euroopat nähti sotsiaalselt ja kultuuriliselt väga sobiliku eeskujuna, arvestades, et Balti riigid liikusid vaba turumajanduse suunas. Vähesed nägid ohtu, et planeerimine püütakse riikidesse n-ö importida. Kommunistlikud institutsioonid lagunesid Balti riikides küll kiiresti, aga nende uutega asendamine on olnud palju aeglasem protsess.
Johan Rudolph Deiman
pisi|Vasegravüür umbes aastast 1810 Johan Rudolph Deiman (ka Johann Rudolf Deimann; 29. august 1743 Hage, Ida-Friisimaa – 15. jaanuar 1808 Amsterdam) oli Saksa päritolu Hollandi arst ja keemik.
Elulugu
Deiman sündis Albertus Deimani ja Volke Hidde viiest lapsest noorimana. Ta käis koolis algul Nordenis. Oma kahe venna toetusel õppis ta Leeris farmatseudiks. Ta õppis Halles Adolph Böhmeri juures farmaatsiat, arstiteadust ja filosoofiat. Aastal 1770 alustas Deiman Amsterdamis arstipraksist. Mõne aastaga sai ta edukaks arstiks. Ta sai tuntuks eriti rõugete vastu vaktsineerijana.
Aastal 1775 ilmus tema tõlkes hollandi keelde Johann Christoph Unzeri teos magnetitest. Aastal 1776 ilmus temalt prantsuskeelse paelussile pühendatud meditsiinilise traktaadi tõlge. Ta tegi koos Adriaan Paets van Troostwijkiga katseid valguse mõju kohta taimedele. Tulemusi kirjeldav töö, mis pälvis Utrechti Kunstide ja Teaduse Seltsi auhinna, valmis 1778. Aastal 1780 ilmus see Amsterdamis trükist. Aastal 1779 ilmus Deimani traktaat elektri mõjust mitmesugustele ainetele. Juba varem sai ta sarnase töö eest Rotterdami Eksperimentaalfüüsika Seltsi kuldmedali.
Koos Paets van Troostwijki, Anthonie Lauwerenburghi ja Nicolaas Bondtiga sai ta 1,2-dikloroetaani. Koos Paets van Troostwijkiga lagundas ta 1789. aastal hõõrdeelektri abil vee.
Aastal 1783 sai ta Hollandi Teaduste Seltsi Haarlemis liikmeks. Ta oli ka Pariisi ja Rotterdami teadusseltside liige.
Deiman sai tuntuks ka Hollandi kuninga  Lodewijk I ihuarstina.
Tema vend Johann Diederich Deimann oli tuntud hollandi jutlustaja.
Sarnassõna
Sarnassõnad ehk paronüümid on kõlalt sarnased, sageli morfeemkoosseisu poolest osaliselt kattuvad sõnad, mis keeletarvitajal võivad segi minna.
Paronüümid on näiteks metroloogia ja meteoroloogia, ortoeepia ja ortopeedia, käsitlema, käsitama ja käsitsema.
EKI Keelenõu järgi on Keelenõuandest küsituimate paronüümide esikolmik järele ja järgi, õieti ja õigesti, enamus ja enamik.
JÄRGI tähendab ’põhjal, alusel’: koolis käib õppetöö tunniplaani järgi, toimisin tema õpetuse järgi. JÄRELE kasutatakse tähenduses ’üle, alles, kannule’: seisin järjekorras teiste järele, küsi järele, võileivad jäid järele, igatsen su järele.
ENAMUS tähendab ’arvuline ülekaal’, vastand on vähemus: naised on õpetajate hulgas enamuses, parlamendi enamus pooldab seda presidendikandidaati. ENAMIK tähendab ’suurem osa’: enamik talusid osteti välja, rong peatub enamikus jaamades, enamikul töötajaist on pühapäev puhkepäev.
Kiriku laulu- ja palveraamat
"Kiriku laulu- ja palveraamat" on eestikeelne kiriklik lauluraamat luteri kirikus.
Jake Wood
pisi|Jake Wood (2011) Jake Wood (õieti Jacob Dylan Wood; sündinud 12. juulil 1972 Westminsteris) on Briti näitleja.
Kiriku laulu- ja palveraamat
Kiriku laulu- ja palveraamat laoti (ja seda trükiti 5000 eksemplari) Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku (eksiilkiriku) kulul trükikojas OMA PRESS LIMITED Kanadas Torontos. 50 000 eksemplari trükiti FINNCHURCHAIDi (Soome Evangeelse Luterliku Kiriku allasutus) kulul. Täiendavalt trükiti "Kiriku laulu- ja palveraamatut" 30 000 eksemplari Tallinnas aastal 1992 EELK Konsistooriumi kirjastus- ja infoosakonna väljaandena (Ühiselu) trükikojas.
Viljandi linavabrik
Viljandi linavabrik oli Viljandis tegutsenud linatööstusettevõte.
Kiriku laulu- ja palveraamat
KLPR-is on laulud esmakordselt trükitud koos nootidega. Endise, "Uue lauluraamatu" puhul kasutati spetsiaalset noodiraamatut – Punscheli noodiraamatut.
Viljandi linavabrik
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1912, kui Viljandi Linatööstuse Ühisus asutas lina ja paklase ketramis- ja kudumisvabriku. 1926. aastal jätkas ühisus tegevust Viljandi Linavabriku nime all.
1930. aastatel oli vabrik Viljandi suurim tööstusettevõte.
Aastal 1940 vabrik natsionaliseeriti. Aastatel 1940–1950 kandis vabrik nime Viljandi linavabrik ning 1950–1975 Viljandi linaketramis- ja kudumisvabrik.
Sergei Lebedev
Ta lõpetas aastal 1965 Jizzaxis kuldmedaliga keskkooli. Seejärel õppis ta Kiievi Polütehnilise Instituudi Tšernigovi filiaalis, mille lõpetas aastal 1970, pärast seda jäi ta tööle instituudi juurde, kuid õige pea valiti Tšernigovi komsomoli linnakomitee sekretäriks.
Lahutusmeetodid
Lahutusmeetodid keemias hõlmavad mitmesuguseid protseduure ja protsesse, mida kasutatakse ainete segu komponentide üksteisest eraldamiseks.
Ainete lahutamine põhineb komponentide füüsikaliste või keemiliste omaduste erinevustel. Vastavalt valitakse lahutamisprotseduur. Ainete lahutamine on massi ülekande protsess.
Praktikas tuleb tihti eraldada individuaalne puhas komponent looduslikust või sünteetilisest produktist, kui see kujutab endast ainete segu või sisaldab lisandeid. Lahutamisprotsessi mahukus võib olla mikrogrammidest tonnideni olenevalt eesmärgist: keemiline analüüs, laboratoorne preparaat või tööstuslik tootmine. Näiteks toornafta töödeldakse saamaks eriotstarbelisi fraktsioone: gaasilised süsivesinikud, bensiin, diislikütus, määrdeõlid, asfalt.
Mehaanilised lahutusmeetodid on tavaliselt eelistatavamad, kuna need on kiiremad ja odavamad, kuid mitte alati rakendatavad. Paljudel juhtudel tuleb soovitud tulemuse saavutamiseks kasutada erinevate meetodite kombinatsioone. Ainete keemiline muundamine selektiivses keemilises reaktsioonis või derivatiseerimisreaktsiooni kaudu osutub efektiivseks juhul, kui moodustuvad esmastest erinevate omadustega ühendid, nii et neid on võimalik lahutada mingi mehaanilise või füüsikalis-keemilise meetodiga. Näiteks reaktsioon ühe komponendi sademesse viimiseks, seejärel eraldamine filtrimisega ja kuivatamine.
Lahutusmeetodid on ühtlasi ka ainete puhastamise meetodid. Puhastamiseks on tihti vajalik teatud protseduure korrata mitmekordselt. Suure efektiivsusega lahutusmeetodid on näiteks mitmed kromatograafilised ja fraktsioneeriva destillatsiooni meetodid, kus loendamatu arv kordi korduvad esimesel juhul ainete sorptsioon ja desorptsioon ning, teisel juhul, aurustumine ja kondensatsioon. Mitmekordne tahke materjali ekstraktsioon lahustiga toimub Soxhleti ekstraktoris.
Tehniline atmosfäär
Tehniline atmosfäär (tähis at) on mittesüsteemne (SI-väline) rõhuühik. Rõhu 1 at tekitab jõud 1 kgf (jõukilogramm), mis on ühtlaselt jaotatud oma mõjumissuunaga risti olevale 1 cm2 suurusele pinnale. Et 1 kgf = 9,80665 N (njuutonit), 1 m2 = 104 cm2 ja 1 N/m2 = 1 Pa (paskal), siis
Tehnilist atmosfääri on määratletud ka kui rõhku, mida avaldab 10 m kõrgune veesammas (VS):
Atmosfäärirõhku ületavat rõhku tehnilise atmosfäärides on nimetatud ülerõhuks (tähis atü).
Sutlepa raamatukogu
Sutlepa raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Sutlepa külas (enne haldusreformi jäi raamatukogu Noarootsi valla alale).
Sutlepa avalik raamatukogu asutati 1926. aastal Sutlepa valla poolt.
1927–1928. aastate seisuga olid Läänemaa avalike rahvaraamatukogude nimestikus: 20. Paslepa, Noarootsi rahvaraamatukogu; 22. Rikholdi, Rootsi haridusseltsi ja 27. Sutlepa, Sutlepa raamatukogu.
Sutlepa raamatukogu on asunud vanas koolimajas, paneelmaja korteris, Nõmmküla mõisas. 1984. aastal asus raamatukogu kolhoosi kontoris. 2011. aastast alates asub raamatukogu Sutlepa Vabaajakeskuses.
55th Street
Tee harutänavatena
Püstsirge edela-kirdesuunaline Fifth Avenue poolitab rõhtsirge tee kaheks harutänavaks: West 55th Street ja East 55th Street.
Keskkonnaõigus
Keskkonnaõigus on normide kogum, mille eesmärgiks on kaitsta meid ümbritsevat keskkonda.
Laias laastus saab keskkonnaõigusega seotud teemad jagada kaheks: (1) reostuse kontroll ja kahjustatud keskkonna taastus (remediation), ning (2) loodusressursside kaitsmine ja majandamine.
Vaidlusküsimuseks on, kas regulatsiooni eesmärgiks on ainult inimese tervise, vara, heaolu ja muude hüvede kaitse või on loodusel ka kaitsmist vääriv iseväärtus.
Keskkonnaõiguse normid mõjutavad ettevõtete igapäevategevust eelkõige sellistel juhtudel, kui ettevõte tegeleb keskkonda otseselt kahjustada võiva tegevusega, kasutab tootmiseks loodusressursse või tekitab ümbritsevas keskkonnas häiringuid. Kuna tegutsemisruum keskkonna näol on piiratud, toob majandustegevuse laienemine ettevõtete tegutsemisele kaasa järjest rangemaid nõudeid. Keskkonnaalaste normatiivide puhul peab ettevõte oma tegevuses järgima näiteks teatud saasteainete sisaldusele, mürale, heitveele või ka toodetes ohtlike ainete sisaldusele kehtestatud piirmäärasid. Sellised normid on konkreetsed ning nende rikkumise tuvastamine on faktiküsimus (ettevõte kas ületab normi või mitte). Keskkonnanormatiivid tulenevad tihtipeale Euroopa Liidu (EL) õigusest ja on seetõttu Eesti kui EL liikmesriigi jaoks kohustuslikud.
Ajalugu
Õigusvaldkonnana on keskkonnaõigus suhteliselt noor, tänapäevase keskkonnaõiguse sündi seostatakse 1960. aastatega. Kuigi ka enne seda eksisteerisid teatud keskkonnaõiguse valdkonda kuuluvad normid (näiteks looduskaitsealased), muutus valdkonna ulatuslikum reguleerimine 20. sajandi teisel poolel üha ilmsemaks saavate keskkonnaprobleemide taustal hädavajalikuks.
Eesti keskkonnaõigus
Eesti keskkonnaõigus on viimase kümnendi jooksul teinud läbi märkimisväärse arengu. Aastatel 1992–1996 töötati välja ja kehtestati esimesed seadused. Aastaid 1997–2002 iseloomustab eelkõige Euroopa Ühenduse keskkonnaõiguse ülevõtmine ja sellega seotud aktiivne õigusloome. Praeguseks on kehtestatud kümned keskkonnaalased õigusaktid. Paraku on massiliselt ja kiirkorras loodud keskkonnaõigusest kujunenud küllaltki fragmentaarne ja vastuoluline õiguslik distsipliin. Eesti keskkonnaõiguses domineerib sektoriviisiline, partikulaarne ja tehniline regulatsioon. Puudus on suurema abstraktsiooniastmega normidest. Eesti keskkonnaõiguses puudub üldosa, mis oleks rajatud keskkonnaõiguse rahvusvaheliselt üldtunnustatud printsiipidele. Meie keskkonnaõigus ei ole õiguse adressaatidele piisavalt selge ja arusaadav. Seetõttu valmistab justiitsministeerium ette keskkonnaseadustiku kodifitseerimist, mille tulemusena erinevad keskkonda puudutavad seadused moodustaksid ühtse terviku.
16.02.2011 võeti vastu keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mis jõustub koos keskkonnaseadustiku eriosa seaduse jõustumisega, milline seadus on veel eelnõu tasemel.
Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia
Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia on arhitektuuripreemia, mida annab välja Eesti Kultuurkapital. Preemia asutati 1995. aastal. Selle eesmärk on tunnustada silmapaistvaid saavutusi Eesti arhitektuuris, ergutada arhitektuurielu arengut ning tõsta selle üldist prestiiži ühiskonnas.
Preemiakandidaate saab esitada arhitektuuri, sisearhitektuuri, linnaplaneerimise, maastikuarhitektuuri, keskkonnadisaini, restaureerimise/rekonstrueerimise, arhitektuurialase tegevuse ja arhitektuurikriitika valdkonnast. Aastapreemiate arv määratakse igal aastal eraldi. Preemiad on võrdse suurusega. Preemia määramisel autorite kollektiivile kuulub see autorite vahel jagamisele.
Emil Hagemann
Emil Alexander Wilhelm Hagemann (10. september 1900 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti advokaat.
Ta osales Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas, oli 1928–1936 vandeadvokaat Erich Beicki abi, 1936–1939 vandeadvokaat Võrus.
Siirdunud Saksamaale, oli ta kuni 1944. aastani kohtunik Krotoschinis, 1944–1945 teenis Saksa sõjaväes, oli 1945–1949 Siemeni DP-laagri ametnik Lüneburgi lähedal, alates 1949. aastast kohtuametnik Uelzenis.
https://www.geni.com/people/Emil-Alexander-Hagemann/6000000081870841025?through=6000000081870476080
http://www.ra.ee/apps/andmed/index.php/matrikkel/view?id=3119&_xr=eNpLtDK0qs60MrBOtDKGMIqtDI2slIpSC0tTi0v0ExNLS5SAYpZWSrmJJUWZ2dmpOSC%252BiZWSsYGBKYhpaKVUCKUNlaxrawEf3xhc
Vilivalla tuulik
Vilivalla pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Vilivalla külas. Tuulik valmis aastal 1886.
Muinsuskaitseameti rahastusel restaureeriti tuuleveski 2000. aastatel.
Oktoober 2018
Oktoober 2018, kroonika.
2018. aasta oktoober algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem kolmapäeval.
Fjodor Jemeljanenko
thumb Fjodor Jemeljanenko (vene Фёдор Влади́мирович Емелья́ненко; sündinud 28. septembril 1976 Rubižnes Luhanski oblastis) on Venemaa raskejõustiklane.
Sportimist alustas ta sambo ja lahingsambo harrastamisega, hiljem on tegelenud peamiselt sportliku vabavõitlusega.
Ta on mitmekordne maailmameister.
Göran Pettersson
Göran Sven Erik Pettersson (sündinud 24. aprillil 1960 Stockholmis) on Rootsi poliitik, Rootsi parlamendi liige (2006–2018).
Pettersson on endine Rootsi kaitseväe kolonelleitnant. Ta kuulub moderaatide parteisse ning valiti 2006. aastal Rootsi parlamenti.
Nõva raamatukogu
Nõva raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nõva külas Nõva koolis.
Raamatukogu juhataja on Irmeli Alt.
Valentin Rasputin
pisi|Valentin Rasputin Valentin Rasputin (vene keeles Валентин Григорьевич Распутин; 15. märts 1937 Atalanka küla, Ust-Udinski rajoon, Irkutski oblast – 14. märts 2015 Moskva) oli vene kirjanik.
Lincoln Ellsworth
pisi|Lincoln Ellsworth Lincoln Ellsworth (tuntud ka kui William Linn Ellsworth; 12. mai 1880 Chicago – 26. mai 1951 New York) oli Ameerika Ühendriikide polaaruurija.
Valentin Rasputin
Ta lõpetas Irkutski Riikliku Ülikooli 1959. aastal. Ülikooli lõpetamise järel töötas Rasputin Irkutskis ja Krasnojarskis ajalehtede toimetuses. Alates 1966. aastast oli ta kutseline kirjanik. Nõukogude Liidu Kirjanike Liitu võeti ta vastu 1967. aastal.
Lincoln Ellsworth
Ta tegi mitu polaarlende Arktikasse. Sealhulgas 1926. aastal koos Roald Amundseni ja Umberto Nobilega ning 1935. aastal õhusõidukil üle Lääne-Antarktise, kus ta avastas Ellsworthi mäestiku ja andis nime selle põhjapoolsele osale (Sentineli mäeahelik).
Valentin Rasputin
Rasputini esikraamat ilmus 1966. aastal. Temast kujunes nn vene külaproosa silmapaistvamaid esindajaid. Valentin Rasputin elas ja töötas Irkutskis ja Moskvas. Alates perestroika ajast oli Rasputin ühiskondlikult aktiivne ning väljendas antiliberaalseid ja natsionalistlikke seisukohti.
Vene kirjandusklassikutest pidas ta oma õpetajateks Fjodor Dostojevskit ja Ivan Buninit.
Kirjutas 1991 alla pöördumisele "Slovo k narodu" (Sõna rahvale).
Aastal 2010 esitas Vene Kirjanike Liit Rasputini Nobeli kirjandusauhinna kandidaadiks, mida ta siiski ei saanud.
1989–1990 oli ta NSV Liidu rahvasaadik. 1989. aasta suvel esines ta NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressil ettepanekuga Venemaa väljaastumiseks NSV Liidust.
1990–1991 oli ta NSV Liidu Presidendinõukogu liige.
2007. aastal astus ta välja tollase presidendikandidaadi Gennadi Zjuganovi toetuseks.
Alates 2010. aastast oli ta Vene Õigeusu Kiriku patriarhinõukogu liige.
Lõuka tuulik
Lõuka pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Vahtrepa külas. Tuulik valmis aastal 1884.
Aarne Sihvo
pisi|Aarne Sihvo (1936) Aarne Sihvo (22. november 1889 Virolahti – 12. juuni 1963 Helsingi) oli Soome sõjaväelane ja poliitik. Ta oli aastatel 1926–1933 ja 1946–1953 Soome Kaitseväe juht.
Ta sündis aastal 1889 Virolahtis. Ta lõpetas aastal 1910 Käkisalmi ühiskooli. Aastatel 1910–1915 õppis ta Helsingi Ülikooli filosoofiateaduskonna füüsika-matemaatika osakonnas ja arstiteaduskonnas.
Nullpatsient
Nullpatsient (vahel ka indekspatsient või indeksjuhtum ) on esimene mingis elanikkonna rühmas tõendatult haigusse nakatunud patsient või esimene epidemioloogilise uuringuga hõlmatud tõendatult nakatunud patsient.
Alle-Saija Teatritalu
Alle-Saija Teatritalu on Põlva maakonnas Kanepi vallas Kaagna külas asuv talu, mis on tuntud oma teatritegevuse tõttu. Talu tegevust korraldavad Ingrid Ulst ja Aivo Kikerman.
Talus on oma teatristuudio.
Wichita maakond
thumb|Wichita jõe ülemjooksul asuv juga
Wichita maakond (Wichita County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Wichita Falls.
Maakonna pindala on 1639 km². Veepindala on 13 km².
Ajalugu
Wichita maakond moodustati 1858. aastal Cooke'i maakonna osast.
Vladimir Kappel
pisi|Vladimir Kappel Vladimir Kappel (28. aprill 1883 – 26. jaanuar 1920) oli Vene väejuht, üks valgete juhte Venemaa kodusõjas 1918–1920.
Tegevus Vene kodusõjas
Oktoobripöörde järel läks Kappel 1918. aasta suvel Volgamaal üle esseeride leeri ja hakkas formeerima Volgamaa Rahvaarmeed. Ta oli veendunud monarhist ja nõus võitlema bolševike vastu ükskõik millise lipu all. Sama aasta augustis võttis ta Kaasanis enda valdusse Venemaa riikliku väärismetallivaru. 1918. aasta lõpul kukutas admiral Koltšak Omskis võimult esseerid ning Kappel läks Koltšaki kui Venemaa ülemvalitseja teenistusse.
Kindralina sõdis ta Tomskis, Krasnojarskis ja Irkutskis ülestõusnud garnisonidega. 1919. aasta algul määras Koltšak Kappeli 1. Volga armeekorpuse ülemaks. Sama aasta sügisel murti rinne läbi ning Kappel suutis vaevu päästa oma üksused ümberpiiramisest. 3. detsembril 1919 sai Kappelist Idarinde vägede ülemjuhataja. Pärast seda, kui prantslased ja tšehhid Koltšaki punastele välja andsid, algas kappellaste (каппелевцы) ohvriterohke taganemistee Baikali suunas 35-kraadises pakases läbi taiga mööda Kani jõge. Pärast lahvandusse kukkumist jalad külmetanud Kappelil algas gangreen, tema jalalabad amputeeriti narkoosita. Valudes vaevu sadulas püsides jätkas ta vägede ees liikumist, kuid haigestus peagi lisaks tüüfusse ja kopsupõletikku.
Elu lõpp
Kindral Kappel suri 26. jaanuaril 1920 Irkutski lähedal. Ta maeti ajutiselt Tšitas, kuid taganedes viidi kirst Hiinasse kaasa. Kappeli armee jäänused ühinesid ataman Semjonovi omadega; vähesed pääsesid Välis-Mongooliasse "verise paruni" von Ungerni juurde ja sealt pärast viimase lüüasaamist Kasahstani. Enamik kappellasi jäi Hiinasse, sealt valgusid nad Läände või vahistati pärast Mao võimuletulekut ja anti NSV Liidule välja. Kappeli põrm toodi 2006. aastal ära Hiinast ja maeti 2007 sõjaväeliste auavaldustega Moskvas Donskoi kalmistule kindral Denikini kõrvale.
Kappel ja Eesti
1930. aastate teisel poolel hakkas levima vale arvamus, et Vladimir (või Voldemar) Oskari poeg Kappel oli eesti päritolu. Seda väitis näiteks sõjakirjanik Otto Grossschmidt. ENE 4. köites (Tallinn 1989) on Kappeli kohta ekslikult kirjutatud "rahvuselt eestlane". Samas ei jõudnud Kappeli nimi 1917. aastal rahvusväeosade koostamise ajal eesti ohvitseride nimekirja. Vene ja Lääne allikad mainivad vaid Kappeli isa rootsi päritolu.
Nõukogude ajal said surmapõlgavad kappellased tuntuks filmist "Tšapajev", kus aga on eksitud mitmete ajalooliste detailide osas.
Werner Hasselblatt
Werner Richard Karl Hasselblatt (22. juuni 1890 – 24. jaanuar 1958 Lüneburg) oli baltisaksa jurist ja poliitik. Tema isa Arnold Hasselblatt oli ajaloolane ja ajakirjanik.
Ta õppis Tartus Zeddelmanni erakoolis ja Riias von Eltzi eragümnaasiumis. Aastatel 1908–1912 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust (lõpetas).
Aastatel 1912–1914 oli ta kohtuameti kandidaadiks Tveris ja Petrikowis (Poolas). Aastal 1914 oli ta Nordlivländische Zeitungi toimetaja ja aastal 1915 oli ta Tartu linnavalitsuse linnanõunik. Aastal 1915 saadeti ta Siberisse, kust ta pääses Tartusse tagasi aastal 1918, saades rahukohtunikuks. Ta oli Tartu kodukaitse ja Balti pataljoni asutajaliikmete seas, viimase koosseisus võttis ta aastatel 1918–1920 osa Vabadussõjast. Aastast 1920 oli jälle ametis juristina Tartus.
Aastatel 1923–1932 võttis ta osa Riigikogu II, III ja IV koosseisu tööst. 1932. aastal kolis elama Saksamaale (Berliini) ja muutis väga oluliselt poliitilist orientatsiooni. Tõusis kiirelt Saksamaad valitseva partei mõjukaks tegelaseks, eksperdiks kellel oli lähedane side natsionaalsotsialistide ladvikusse kuuluvate inimestega. b
Isiklikku: tema tütar Christiane, oli abielus baltisakslasest Kieli ülikooli prof. Dietrich Andre Loeberiga (1923-2004).
Kirjandus:
Hall in Tirol
thumb|Silmapiiril [[Karwendeli mäestik]] thumb|püsti|Tänav vanalinnas, taustal Bettelwurfi mägi
Hall in Tirol on linn Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 574 m kõrgusel merepinnast. Linna pindala on 5,54 km². 1. jaanuaril 2011 elas seal 12 695 inimest. Linn asub umbes 5 km Innsbruckist idas Inntalis.
Ajalugu
Halli Tirooli krahvkonnas on esmamainitud kui salina (soolatehas) Thauri lossi juures 1232. aasta dokumendis. Praegune nimi pärineb aastast 1256, ning sarnaselt Halle, Halleini, Schwäbisch Halli ja Hallstatti nimega tuleneb keldi sõnast soola kohta.
Alates 13. sajandist moodustas Absami soolakaevandus Halli orus linnast põhjas linna ja selle ümbruse peamise tööstuse. Esimene stoll asutati 1272. aastal Tirooli krahvi Meinhard II käsul, kust soolvesi suunati 10 km pikka torujuhet pidi aurustamistiiki Hallis. Soolatööstuse tähtsus, mis eksportis kaupa Šveitsi, Schwarzwaldi ja Reini orgu, peegeldub Halli vapil, kus on kaks lõvi hoidmas soolatünni. 1303. aastal sai Hall linnaks. Sellega kaasnevad õigused, samuti kaubandustegevus Hallist allavoolu Innil ja Doonaul, muutsid selle juhtivaks turuks ja kauplemiskohaks Põhja-Tiroolis. Areng sai tõsise tagasilöögi 1447. aastal, kui suur osa ülalinnast hävis tulekahjus. 1477. aastal sai linn müntimisõiguse, kui Tirooli rahapaja koliti Meranost Halli. 1486. aastal vermiti seal esimene kõrge kvaliteediga hõbetaaler, dollari eelkäija. 16. sajandil juurutas rahapaja Hallis ka maailma esimese automaatse vermimismasina. Täna toimub selle revolutsioonilise masina rekonstrueerimine Halli rahapaja muuseumis Burg Haseggis.
15. ja 16. sajandil oli Hall üks Habsburgide monarhia kõige tähtsamaid linnu. Sel ajal ehitati palju kirikuid, kloostreid ja konvente, mis kujundavad endiselt linna välimust. Täna on Hall suurim puutumata vanalinn Austria lääneosas.
Aastatel 1938–1974 oli linna nimi Solbad Hall – osis "Solbad" kaotati linna nimest mõni aasta pärast soolakaevanduse sulgemist 1967. aastal.
Kliima
Kliimatüübis domineerib talvine hooaeg, pikk, kibedalt külm periood lühikeste ja selgete päevadega, suhteliselt vähe sademeid enamasti lumena, ja väike õhuniiskus. Köppeni kliimaklassifikatsiooni alamtüüp sellele kliimale on Dfc (mandriline lähisarktiline kliima).
Michael Frey
Michael Frey (sündinud 19. juulil 1994 Münsingenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliiga klubis Royal Antwerp.
Hooajal 2011–12 debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas BSC Young Boysi meeskonnas.
Klubikarjääri jooksul on Frey mänginud veel Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille, Šveitsi kõrgliiga klubides FC Luzern ja FC Zürich, Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe, Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Nürnberg ning Belgia kõrgliiga klubis Waasland-Beveren. 2018. aastal võitis ta Zürichiga Šveitsi karikafinaali, kui Young Boys alistati tulemusega 2:1; Frey lõi ühe kahest Zürichi väravast.
Royal Antwerpiga liitus ta 2021. aasta juulis ning sõlmis klubiga kolmeaastase lepingu. 8. augustil 2021 lõi ta 5:2 võidumängus Standard Liège üle Royal Antwerpi kõik viis väravat.
Aastatel 2009–2016 mängis Frey Šveitsi noortekoondistes.
Eskimo muusika
pisi|1900. aastal tehtud ülevõte tantsivatest ja pillimängu harrastavatest eskimotest [[Nome lähedal]] Eskimo muusikas on ülekaalus on väikese heliulatusega lihtne laul. Saatepillidena kasutatakse üldjuhul algupäraseid rahvapille – vuhisti, käristi ja raamtrumm (gilain). Laulu saatsid koor ja solist tantsuga.
Apofaatiline teoloogia
Apofaatiline teoloogia ehk negatiivne või eitav teoloogia on mõtteviis teoloogias ja lähenemisviis religioosses praktikas, mille puhul mõistetakse jumalat või jumalikkkust läbi eituse.
Tõnise tuulik
Tõnise pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Tubala külas. Tuulik valmis aastal 1903.
Apofaatiline teoloogia
Apofaatilise teoloogia kohaselt saab jumalat või mistahes pühadust kirjeldada, tunda ja mõista üksnes seeläbi, mida ta ei ole, millised omadused tal puuduvad, missuguseid tunnuseid tal ei ole.
Tõnise tuulik
pisi|Tõnise pukktuulik
Apofaatiline teoloogia
Kirjandus
Derrida and Negative Theology, ed H. G Coward, SUNY 1992. ISBN 0-7914-0964-3
56th Street
228px|pisi|56th Street ja [[Lexington Avenue ristmik]] 56th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Tee harutänavatena
Püstsirge edela-kirdesuunaline Fifth Avenue poolitab rõhtsirge tee kaheks harutänavaks: West 56th Street ja East 56th Street.
Mõlemal harutänaval loendatakse aadressinumbreid alates linnaosa peamisest avenüüst lähtuvalt, vastavalt loodesuunal Hudsoni jõeni (nn läänes) ja kagusuunal East Riveri suudmelaheni (nn idas).
Gaston Bachelard
pisi|:Gaston Bachelard
Gaston Bachelard (27. juuni 1884 Bar-sur-Aube – 16. oktoober 1962 Pariis) oli prantsuse filosoof.