cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Repositoorium
Referatoorium
Õpiobjektide repositooriumide üheks eriliigiks on referatooriumid. Nende puhul hoitakse andmebaasis ainult õpiobjektide metaandmeid. Õppematerjal ise paikneb kas mõnes muus repositooriumis või autori personaalses veebikeskkonnas. Selle lähenemise eeliseks on see, et autor saab paindlikult materjali täiendada, kuid puuduseks on aegunud metaandmed ja mittetöötavad viited. On ka repositooriume, mis võimaldavad nii õppematerjale oma andmebaasi laadida kui ka lihtsalt viitekirjeid avaldada.
Viited
__SISUKORDEES__
Scott Laughton
pisi|Scott Laughton 2015. aastal [[Lehigh Valley Phantomsi särgis]] Scott Laughton (sündinud 30. mail 1994 Oakville'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers ründajana vasakäärel.
2012. aastal valiti ta NHL-i draft'is Flyersi poolt 20. valikuna. NHL-is debüteeris ta 19. jaanuaril 2013. Kogu hooaja 2013–14 mängis ta taas Oshawa Generalsis. NHL-is lõi ta oma esimese värava 13. detsembril 2014 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Suurema osa hooajast 2016–17 mängis ta American Hockey League'i klubis Lehigh Valley Phantoms. Järgmisel hooajal kindlustas ta koha Flyersi põhikoosseisus.
2019. aasta juulis pikendas ta Flyersiga lepingut kahe aasta võrra.
Takistustermomeeter
pisi|250px| Termomeetri mõõtelülituse sildskeem (Messbrücke Prinzip) ja anduri Rt kahe-, kolme- ning neljajuhtmeline ühendusskeem (RLtg ‒ ühendusjuhtme takistus) Takistustermomeeter on termomeeter, mille temperatuuritundlikuks elemendiks on takistustermoandur. Anduri takisti on enamasti plaatinast, millest tuleneb vahel kasutatav nimetus PRT-termomeeter (lühend inglise k sõnadest Platinum Resistance Thermometer).
Termomeetri anduri takistuse määrab kindlaks mõõtelülitus ja mõõtmise tulemusele vastavat temperatuuri näitab numbriline näidik.
Mõõtelülitust toidetakse püsipingeallikast. Kuigi anduri takistus on võrdeline takistil tekkiva pingelanguga, ei mõõdeta pingelangu vahetult, vaid täpsema tulemuse saamiseks kasutatakse sildlülitust, milles anduri takisti Rt  on üheks õlaks. Seega mõõdab silla voltmeeter U tegelikult anduri takistuse muutusest põhjustatud pingemuutust.
Andur paikneb enamasti mõõtelülitusest eemal ja ühendatakse mõõtelülitusega kaabli abil. Lihtsaima, kahejuhtmelise (kahe kaablisoonege) ühenduse korral mõjutab ühendusjuhtmetes tekkiv pingelang mõõtetulemust. Täpsemat mõõtmist võimaldab kolme- ja neljajuhtmeline ühendusskeem, milles anduri toitevoolu ja mõõtevoolu jaoks on eraldi juhtmed.
Täppistermomeetreis kasutatakse nelja juhtmega mõõtelülitust, mis ei ole aga kasutatav koos sildskeemiga ja nõuab takistustermoandurit läbiva voolu täpset etteandmist (mida toodud joonisel ei ole kajastatud). Selle lülituse puhul vabanetakse aga tasakaalustamata sildlülituse ebalineaarsusest.
Carnarvon (LAV)
Carnarvon on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas, Kareebergi valla halduskeskus.
Carnarvon on asutatud 1853. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Carnarvoni elanikest värvilisi 86,83%, valgeid 7,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,32% ja teisi 0,50%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,14%, inglise keelt 1,59%, tsvana keelt 0,69%, koosa keelt 0,49% ja viipekeelt 0,30%.
Must hundiseenik
Must hundiseenik (Boletopsis leucomelaena) on seeneliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida paljudest metsatüüpidest.
Volare
Volare, rahvakeeli "kreeka laev", on vrakistunud ja osaliselt vanarauaks lõigatud kaubalaev, mis asub aastaid madalikul Ariste lahes Saaremaa rannikul.
Ajalugu
Laev ehitati 1957. aastal Rootsis ja kandis esialgu nime Alta. Seejärel on laev kandnud nimesid Archenar, Vola ja Tiger Bay.
Hoolimata katsetest ei õnnestunud laeva madalikult kätte saada ja samuti pole õnnestunud seda hiljem täielikult vanarauaks lõigata. Siiski on suur osa veepealsest osast küljest ära lõigatud. Väidetavalt on laevas veel hulk kütust, mis ohustab keskkonda.
Suldental
thumb|Sissepääs Suldentali vaadatuna [[Stilfsist]]
Suldental (itaalia: Val di Solda; saksa: Suldental) on Trafoi oru külgorg Lõuna-Tiroolis Itaalias. Orus on Suldeni küla.
Matscher Tal
Matscher Tal (ka saksa: Matschertal; itaalia: Val di Mazia) on Vinschgau külgorg Lõuna-Tiroolis Itaalias. See on Malsi valla osa.
Digital Sky Technologies
Digital Sky Technologies (DST) on Venemaa investeerimisettevõte peakorteriga Moskvas. Ettevõttel on osalus suurtes internetiettevõtetes, mille kontrolli all olevad veebilehed saavad väidetavasti üle 70% venekeelse internetilehtede tabamustest.
Ligi kolmandik ettevõttest kuulub Ališer Usmanovile. Olulisemate osanike seas on Hiina internetiettevõte Tencent, Ühendriikide investeerimispank Goldman Sachs, Tiger Global ja Renaissance Capital.
Ettevõttel on osalus sotsiaalvõrgustikus Vkontakte, veebiportaalis Mail.ru ja Forticomis. Forticomile kuulub 70% Poola portaalist Nasza Klasa.
2009. aasta mais osteti 200 miljoni USA dollari eest 1,96-protsendiline osalus Facebookis.
2010. aasta aprilli lõpus müüs AOL DST-le 187,5 miljoni USA dollari eest välksuhtlusteenuse ICQ.
Rostocki ringkond
pisi|Rostocki ringkond Rostocki ringkond (saksa Bezirk Rostock) oli Saksa DV ringkond (1. järgu haldusüksus). See moodustati 1952. aastal.
Rostocki ringkonna pindala oli 7075 ruutkilomeetrit, 1986. aastal oli elanike arv 909 550.
Valli Porgasaar
pisi|Valli Porgasaar Tartu Ülikooli ajaloomuuseumi valges saalis 2005 Valli Porgasaar (8. november 1934 Tartu − 19. detsember 2019 Tartu) oli eesti taimefüsioloog ning jõgede ja rannikumere eutrofeerumise uurija.
Elulugu
Valli Porgasaar oli töölise tütar.
Ta on lõpetanud 1953 Tartu 2. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1963 aspirantuuri Zooloogia ja Botaanika Instituudis (ZBI), bioloogiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Hariliku männi mineraalne toitumine ja selle diagnostika". Oli 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia botaanika, fütopatoloogia ja taimefüsioloogia kateedri assistent, 1963–1964 TRÜ taimefüsioloogia kateedri vanemteadur, 1964–1968 EPA maaviljeluse kateedri vanemlaborant, 1968–1971 ZBI botaanika sektori vaneminsener, 1971–1981 botaaniline ja merebioloogia sektori nooremteadur, 1981–1993 merebioloogia sektori vanemteadur.
Teadustöö
Uurinud männi mineraalset toitumise diagnostikat okaste keemilise analüüsi alusel ning Eesti kuusikute bioproduktsiooni; Eesti rannikumere eutrofeerumist ja jõgede ökoloogilist seisundit vee toiteelementide ja klorofüllisisalduse alusel. 1985–1990 võttis osa Läänemere uurimisekspeditsioonidest. ELUS-i liige (1957). Üle 40 teadustrükise.
Kihme aardeleid
Kihme aardeleid (kirjanduses ka Kihme hõbeaare) on Kihme külast (tänapäeval Järva maakonnas Paide linnas) 1972. aastal leitud aardeleid.
Aardeleid sisaldas muu hulgas 325 Liivimaa ja Rootsi päritoluga 16. sajandist pärit münti.
Neubrandenburgi ringkond
pisi|Neubrandenburgi ringkond Neubrandenburgi ringkond (saksa Bezirk Neubrandenburg) oli Saksa DV ringkond (1. järgu haldusüksus). See moodustati 1952. aastal.
Neubrandenburgi ringkonna pindala oli 10 948 ruutkilomeetrit, 1986. aastal oli elanike arv 620 057.
Voyageri programm
Voyageri programm on Ameerika Ühendriikide kosmoseprogramm, mille raames saadeti Päikesesüsteemi uurima kaks kosmosesondi, Voyager 1 ja Voyager 2. Sondid startisid 1977. aastal, et uurida Jupiteri, Saturni, Uraani ja Neptuuni. Esialgu pidid sondid ainult planeete uurima, kuid mõlemad sondid on oodatust paremini vastu pidanud ja seetõttu on programmi kolm korda pikendatud ja esialgseid eesmärke muudetud. Voyager 1 ja 2 on tänaseni töökorras ja uurivad nüüd tähtedevahelist ruumi. NASA teadlaste arvutuste kohaselt peaksid programm kestma 2025. aastani, sest pärast seda on sondide raadiosignaalid Maale jõudmiseks liiga nõrgad.
Andmeid uurivate teadlaste sõnul sisenes Voyager 1 25. augustil 2012 tähtedevahelisse ruumi ja on seega kaugeimale jõudnud kosmoseaparaat inimkonna ajaloos. Voyager 1 liikub Päikese suhtes kiirusega 17 km/s. Detsembris 2018 teatas NASA, et 5. novembril 2018 sisenes ka Voyager 2 tähtedevahelisse ruumi.
Voyageride pildid ja kogutud andmed on andsid uut infot kõigi nelja hiidplaneedi kohta. Jupiterist möödudes pildistasid sondid selle pilvkatet ja torme ning avastasid, et Io on vulkaaniliselt aktiivne. Saturni uurides avastati selle ümber tiirlemas väiksemad rõngakesed. Voyager 2 tuvastas Uraanil magnetvälja ja avastas kümme uut kaaslast. Neptuunist möödudes tuvastas Voyager 2, et sellel on kolm rõngast, magnetväli ja virmalised ning avastas kuus uut kaaslast. Voyager 2 on seni ainus kosmoseaparaat, mis on külastanud Uraani ja Neptuuni.
Välisinvesteering
Välisinvesteering on ühest riigist teise tehtav investeering, mis hõlmab uue tegevuse alustamist või materiaalse vara omandamist sihtriigis. Rahvusvaheliste kokkulepete alusel omandab investor vähemalt 10% ettevõtte hääleõiguslikest aktsiatest. Hääleõiguse kõrval võib investoril olla võimu ettevõttes kasutatava tehnoloogia, juhtimise ja oluliste sisendite üle.
Välisinvesteeringud jagunevad nelja peamisesse kategooriasse:
Välisinvesteeringuid on kolme tüüpi:
Kuni 1980ndateni olid pangalaenud suurim arengumaadesse tehtavate välisinvesteeringute allikas. Sellest ajast alates on pangalaenude tase jäänud suhteliselt muutumatuks, kuid samal ajal on välismaised otseinvesteeringud ja portfelliinvesteeringud järsult suurenenud. Aastatel 1991–1998 tehti 90% välismaistest otse- ja portfelliinvesteeringutest arengumaadesse. Välisinvesteeringud on kriitilise tähtsusega just arenevatele riikidele, kus ettevõtted vajavad kogenud investorite rahastust ja teadmisi, et laiendada oma äri rahvusvaheliselt. Aastatel 1996–2006 olid USA välisinvesteeringud kahekordsed. Rahvusvaheliste otseinvesteeringute voog vähenes aastatel 2007–2009 finantskriisi tõttu oluliselt ja hakkas taas kasvama 2010. aastal, kuigi pole siiani jõudnud kriisieelsele tasemele. 2014. aastal tehti 55% välisinvesteeringutest arenenud riikidesse.
Välisinvesteeringute mõju
Välisinvesteeringutest saavad kasu nii maailmamajandus, investorid kui ka investeeringute saajad. Investeeringu saav ettevõte peab oma välisinvestorit kaasama nii ettevõtte juhtimisse, raamatupidamisse kui ka muudesse juriidilistesse tegevustesse. Kuna investorid toovad ettevõtte tegevusse uuendusi, parandavad nad sellega omakorda töötajate eluviisi. Nii tõuseb riigi elatustase ja väheneb kohalike omavalitsuste mõju. Mõned riigid pakuvad maksusoodustusi, kuna investeeringu saav ettevõte peab maksma kõrgemaid makse. Kuna välisinvesteeringutel on sihtriigis kauakestev mõju, aitab see vähendada lühiajaliste laenuandjate negatiivset mõju nende majanduses. Lühiajalised laenuandjad ja valuutakauplejad investeerivad palju raha lühikese aja jooksul, et hiljem oma investeering kiiresti maha müüa. See aga toob majanduses kaasa kasvu ja languse tsüklid.
Teisalt ei tohiks riigid lubada liiga palju välisinvesteeringuid strateegiliselt olulistesse tööstusharudesse, kuna see võib vähendada riigi suhtelist eelist. Teiseks võivad haritumad välisinvestorid ajada ettevõtte pankrotti ilma oma raha investeerimata. Nad võivad müüa ettevõtte kahjumlikumad osad kohalikele või vähem kogenud investoritele. Samuti võivad nad kasutada ettevõtet tagatisena, et võtta odavat laenu.
Välisinvesteeringud Eestisse
Eesti on välisinvestoritele küllaltki huvipakkuv. Seda kinnitab asjaolu, et Ida- ja Kesk-Euroopas on ühe elaniku kohta välisinvesteeringuid kõige rohkem tehtud just Eestisse. Kui varem tehti investeeringuid finantssektorisse, siis nüüd investeeritakse pigem kaubandusse ja teenindusse. 2008. aastal moodustasid välisinvesteeringud riigi SKP-st 71,4%. 2009. aasta seisuga oli Eesti saanud välisinvesteeringuid 177,4 miljardi krooni eest. Peamised investeeringud tehti finantssektorisse (35%), kinnisvaraarendusse (25%) ning töötlevasse tööstusesse (15%). Aastal 2012 moodustasid välisinvesteeringud riigi SKPst 72% ning Eestisse tehti välisinvesteeringuid 29,2 miljardi euro väärtuses. 2015. aasta lõpuks investeeriti Eestisse 17,4 miljardit eurot, mis teeb ühe Eesti elaniku kohta 13 244 eurot. Peamised investeerijad olid Rootsi (25%), Soome (23%) ja Holland (10%). Tegevusalade järgi tehti 26% investeeringutest finants- ja kindlustustegevusse, 19% kinnisvarategevusse ning 14% hulgi- ja jaekaubandusse.
Kapten (jäähoki)
Kapten on jäähokis mängija, kelle meeskond on määranud ainsaks isikuks, kellel on õigus rääkida mänguametnikega reeglite tõlgendamise asjus, kui kapten on jääl. Enamikul mängutasemetel peab iga meeskond määrama ühe kapteni ja mitu asenduskaptenit (tavaliselt kaks või kolm), kes räägivad ametnikega, kui kapten on pingil. Kaptenid kannavad kampsunil tähte "C", asenduskaptenid aga "A"-tähte.
Johannes Veski
Johannes Veski (sündinud 12. augustil 1986) on eesti lavastaja ja teatrijuht.
Välisinvesteering
Välisinvesteeringud Eestisse
Välisinvesteeringuid Eestisse reguleerib Eesti Vabariigi välisinvesteeringuseadus, mis võeti vastu 11. septembril 1991. See seadus määrab välisinvesteeringute tegemise korra ja õigusliku režiimi Eestis. Seaduse järgi peavad väliskapitaliga ettevõte ja välisinvesteerija alluma Eesti Vabariigis kehtivale korrale.
Kapten (jäähoki)
Ametlikult ei ole kaptenitel muud vastutust ega volitusi, kuigi neil võib olenevalt liigast või individuaalsest meeskonnast olla mitmesuguseid mitteametlikke kohustusi, näiteks osalemine mängueelsetel tseremooniatel või muudel mänguvälistel sündmustel. Nagu enamiku meeskonnaspordialade puhul, mis määravad kaptenid, on kapten tavaliselt lugupeetud mängija ja faktiliselt meeskonna juht.
Johannes Veski
Haridus
Ta lõpetas 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lavakunstide osakonna näitlejana.
Kapten (jäähoki)
Kohustused ja tähtsus
Vastavalt Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni (IIHF) ja National Hockey League'i (NHL) reeglitele on ainus mängija, kes tohib kohtunikega reeglite tõlgendustest rääkida, kapten või, kui kaptenit ei ole jääl, asenduskapten.
Välisinvesteering
Eesti investeeringud välismaale
Siirdemajanduses on Eesti üks aktiivsemaid välisinvestoreid. Tänu oma kiirele majanduskasvule 1990ndatel tõmbas Eesti ligi välisinvestoreid, kes omakorda investeerisid Eestis asuvate ettevõtete kaudu Lätti ja Leetu. Enim välisinvesteeringuid tehti finantssektorisse. Praegu on 56% välisinvesteeringutest tehtud Lätti ja Leetu, 7% Soome, 5% Venemaale ning 4% Ukrainasse. 2016. aastal ületasid Eesti investeeringud välismaale 554 miljoni euro võrra välisriikide investeeringuid Eestisse.
Johannes Veski
Töökäik
Suvel 2009 asutas ta koos mõttekaaslastega endistes Salong Teatri ja Teatrilabori ruumides sõltumatu teatri Cabaret Rhizome. 2013. aastal asutas ta koos Eero Järviste ja Cabaret Rhizome'ga Erinevate Tubade Klubi.
Kapten (jäähoki)
Kohustused ja tähtsus
Kaptenit peetakse sageli meeskonna peamiseks esindajaks avalikkuse ees ja mõnikord vastutab ta meeskonna sotsiaalsete funktsioonide korraldamise ja tseremoniaalsete jääülesannete täitmise eest, nagu auhindade üleandmine või pidulikud vastasseisud.
Välisinvesteering
Välisinvesteeringud Euroopa Liidus
Nii otsesed välisinvesteeringud Euroopa Liitu kui ka Euroopa Liidu liikmesriikide otseinvesteeringud väljapoole Euroopa Liitu vähenesid järsult 2014. aastal. Toona oli tase ajavahemiku 2009–2015 madalaim. Suure languse põhjustasid negatiivsed investeeringud põhilistesse partnerriikidesse – USAsse ja Šveitsi –, samuti investeeringud USAst Euroopa Liitu. Aastal 2015 tehti välisinvesteeringuid 2013. aastaga võrreldaval tasemel. Kui 2012. aastal investeeris USA Euroopa Liitu 119,6 miljardit eurot, siis 2015. aastaks kasvasid investeeringud 252,4 miljardi euroni. Euroopa Liit investeeris USAsse 2012. aastal 125,2 miljardit eurot ning 2015. aastal 323,5 miljardit eurot. Teine põhiline partnerriik Šveits investeeris 2012. aastal Euroopa Liitu 24,6 miljardit eurot ning 2015. aastaks olid investeeringud kasvanud 78,3 miljardi euroni. Euroopa Liidu investeeringud Šveitsi olid 2012. aastal negatiivsed ehk −1,9 miljardit eurot ja 2014. aastaks olid negatiivsed investeeringud kasvanud −33 miljardi euroni. 2015. aastal tehti Šveitsi investeeringuid 48,8 miljardi euro eest. Peale USA ja Šveitsi on 2015. aastal teinud märgatavaid otseinvesteeringuid Euroopa Liitu ka Kanada (24,2 miljardit eurot) ja Singapur (14,2 miljardit eurot). 2015. aastal tehti Euroopa Liidust välisinvesteeringuid Brasiiliasse (28,9 miljardit eurot), Singapuri (27,8 miljardit eurot) ja Lõuna-Aafrikasse (24,5 miljardit eurot).
Johannes Veski
Teatrirollid
lav. P. Raudsepp/ K. Kivitar, Teatrilabor 2009 lav. P. Raudsepp, TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2008 lav. V. Granov, TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2008 lav. H. Rekkor, Kuressaare Linnateater 2008 lav. Igor Uibo, TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2008 lav. Jaanika Juhanson, Teatrilabor 2007 lav. Tiit Palu, Endla Teater 2007 lav. K. Komissarov, Ugala 2006 lav. S. Heiberg, Rakvere Teater 2006 lav. H. Rekkor, TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2006 lav. J. Juhanson, Ugala 2005
Kapten (jäähoki)
Valik
Kaptenid on tavaliselt veteranmängijad, kuigi vahel valitakse ka nooremaid mängijaid. Valikut peetakse sageli meeskonna jaoks oluliseks hetkeks, mis võib mõjutada meeskonna (ja äsja ametisse nimetatud kapteni) sooritust. Kapteneid valitakse erinevatel viisidel: mõnel juhul on meeskonnad oma mängijate vahel hääletanud meeskonna kapteni valimiseks, mõnel juhul tegi valiku meeskonna juhtkond. Kaptenid valitakse sageli nende mängustaaži ja praeguses klubis töötatud aastate tõttu. Kuid frantsiisimängijaid – praeguseid või tärkavaid staare – on nimetatud ka kapteniteks. Kuigi seda ei nõuta, on paljud kaptenid varem oma meeskonna asenduskaptenina töötanud. Mõned NHL-i kaptenite valikud või eemaldamised on olnud vastuolulised, seda rohkem kui teised Põhja-Ameerika professionaalsed spordiliigad.
Johannes Veski
Lemmiktsitaat
''All of old. Nothing else ever. Ever tried. Ever failed. No matter. Try again. Fail again. Fail better.'' ― Samuel Beckett
Kapten (jäähoki)
Vormiriietus
Täht "C" või "A" on kinnitatud meeskonna kapteni ja asenduskaptenite särgile (tavaliselt õmmeldakse kõrgematel mängutasemetel, kuigi on olemas eemaldatavad sümboolikat, nii et tähistust "C" või "A" saab hõlpsasti muuta). Tähis on traditsiooniliselt paigutatud kampsuni vasakule küljele, kuigi IIHF-i, NHL-i ja NCAA reeglid nõuavad ainult seda, et see peab asuma mängija kampsuni esiküljel silmatorkavas kohas. Kahel NHL-i meeskonnal on kampsunid, mille esiküljel oleva hari paigutus jätab vasakule kirja jaoks ebapiisavalt ruumi: Detroit Red Wingsil, kes asetab kirja kodu paremale küljele, ja maanteesärgid alates 2007.–2008. hooajal ja Arizona Coyotes, kes aastatel 2015–2016 vormiriietust värskendades nihutasid oma kaptenite plaastrid paremale poole.
International Hockey League'i viimasel hooajal 1978–1979 kandis Edmonton Oilersi kapten Paul Shmyr kampsunil C-tähe asemel tähte "K" (tähendab kapitani), et avaldada austust nii oma isiklikule kui ka isiklikule isikule. Edmontoni linn, Ukraina pärand.
Rannu kirik
pisi|Rannu kirik Rannu kirik (ka: Rannu Püha Martini kirik) on kirik Tartu maakonnas Elva vallas Neemiskülas.
Praegune kirik valmis arvatavasti 15. sajandi I poolel. Kiriku pikihoone põhiplaan on peaaegu ruudukujuline, kooriruum on nelinurkne. Arhitektuuriliselt on kirik hilisgooti stiilis.
Kirikut kasutab Rannu Püha Martini kogudus. Torn on 33 meetrit kõrge.
Ganspan
Ganspan on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas Phokwane vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ganspani elanikest mustanahalisi aafriklasi 90,22%, värvilisi 9,47%, India või Aasia päritolu inimesi 0,26% ja teisi 0,04%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 86,48% inimesi, afrikaani keelt 8,78%, inglise keelt 1,26%, koosa keelt 1,00%, suulu keelt 0,70% ja ndebele keelt 0,70%.
Aadjalaid
Aadjalaid on saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Asva küla territooriumil Tepu lahes. Laiu pindala on 1,1 hektarit ja rannajoone pikkus 490 meetrit.
Laid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all. Laid on ümar-sirpja kujuga, mille läänepoolses rannas asub abajas. Laiu pinnamood on kruusane, seal esineb rohttaimi.
Jurgita Šiugždinienė
pisi
Jurgita Šiugždinienė (sündinud 1. märtsil 1972 Kaunases) on Leedu poliitik, ta on erakonna Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid liige. Ta on alates 11. detsembrist 2020 Leedu haridus-, teadus- ja spordiminister.
Ta lõpetas aastal 1994 Kaunase Tehnoloogiaülikooli, omandades bakalaureusekraadi ärijuhtimises. Aastal 1996 omandas Kaunase Tehnikaülikoolis magistrikraadi avaliku halduse avaliku halduse alal. Aastal 2008 sai ta doktorikraadi sotsiaalteaduste alal.
Ta oli aastatel 2008–2020 Kaunase Tehnikaülikoolis sotsiaalteaduste, humanitaarteaduste ja kunstide teaduskonna dotsent, lisaks oli ta aastatel 2013–2015 sama teaduskonna dekaan. Aastatel 2015–2017 oli ta Kaunase Tehnikaülikooli ja õppeprorektor ja aastatel 2017–2018 Kaunase Tehnikaülikooli rektori kohusetäitja. Aastatel 2018–2020 oli ta erakonna Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid sekretariaadi strateegilise rühma juht. Aastatel 2019–2020 oli ta Kaunase linnavolikogu liige. Alates 2020. aastast Šilainiai valimisringkonnas valitud Leedu Vabariigi seimi liige.
11. detsembrist 2020 on ta Leedu haridus-, teadus- ja spordiminister.
Isiklikku
Ta on abielus purjesportlase Raimondas Šiugždinisega. Ta on kahe lapse ema.
Saksi-Meiningeni hertsog
pisi|Esimene Saksi-Meiningeni hertsog [[Bernhard I (Saksi-Meiningeni)|Bernhard I]] Saksi-Meiningeni hertsog oli Saksi-Meiningeni hertsogiriigi valitsejate tiitel 1680–1918.
Metropoli prantsuse keel
Metropoli prantsuse keel (prantsuse keeles français de métropole) on Prantsusmaa kui ka Andorra ning Monaco ametlikes ja mitteametlikes registrites valdav prantsuse keele variant. See esindab enim Pariisis kõneldavat prantsuse keelt. See on niinimetatud prantsuse emamaa keel.
Saksi-Meiningeni hertsog
Kõik Saksi-Meiningeni hertsogid pärinesid Wettinide valitsejasoo ernestiinide harust.
Siilaberg
Siilaberg on Kagu-Eesti päritolu perekonnanimi.
Päritolu
Perekonnanimed pani isiklikult pastor Johann Friedrich Heller, kes töötas Räpina pastorina aastatel 1814–1849. Helleri tegevuse kaudu sai Räpina kant Eesti unikaalseimad perekonnanimed, 80% seal pandud nimedest on pandud ainult Räpina kihelkonnas. Unikaalseks teeb need pastori loodud süsteem, kus ta kasutas põliseid suguvõsa- ehk lisanimesid, liites nendele juurde tüüpilisi või ka oma väljamõeldud lõppe.
Nimi sai alguse Siila Hansu ehk Hans Siilabergi (1769-1840) perest ja levis tema järglaste kaudu.
Eestistamine
Perekonnanime Siilaberg eestistati kuuel korral ja viiel erineval kujul:
Levik
2023. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Siilaberg 8 mehel ja 11 naisel. Perekonnanimede levikult on Siilaberg meeste puhul 15196. ja naiste puhul 12444. kohal.
Hebe
Hebe oli vanakreeka mütoloogias nooruse jumalanna, Zeusi ja Hera tütar, Olümpose jumalate joogivalaja, kuni ta Heraklesele naiseks anti. Joogivalaja amet läks üle Ganymedesele, Hebel on seetõttu lisanimi Ganymeda.
Suzdali kreml
pisi|Suzdali kreml. Vaade loodest. Jumalaema Sündimise katedraal, kellatorn ja piiskopi palee, paremal näha ka 18. sajandi puukirik
Suzdali kreml on Suzdali linna (esmamainitud 1024. aastal ) vanim osa, mis oli arheoloogiliste leidude põhjal olemas juba 10. sajandil. Kremli arhitektuuriansambli olulisima osa moodustavad 13. sajandist pärit Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal koos hilisemate juurdeehitustega – kellatorniga ning ülempiiskopi paleega, mis ümbritsevad nende vahele jäävat paraadõue. Jumalaema Sündimise katedraal ja kogu Suzdali kreml on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse kui Vladimiri-Suzdali piirkonna keskaegse arhitektuuri näited.
Ehituslugu
Kreml asub Suzdali lõunaosas Kamenka jõe käärus. Kreml on kolmest küljest ümbritsetud jõega, idast piiras seda vallikraav.
11.–12. sajandil asus selles kohas muldvallidest ümbritsetud kindlus. Vallide harjal olid täiendavad kindlustused: palkseinad ja -tornid. Kremlis asusid vürsti ja piiskopi eluhooned ning linna katedraal, samuti vürsti družiina ja teenijaskonna jaoks mõeldud hooned.
15. sajandi teisel poolel puitkindlustusi tugevdati ja ehitati korduvalt ümber, ning 1677. aastal on kindlustustes mainitud mitu väravat ja 15 torni. 1719. aastal põles kogu puitosa maha ja seda ei taastatud. Säilinud on muldvallid ja ülempiiskopi palee koos Jumalaema Sündimise kirikuga.
Jumalaema Sündimise katedraal
Jumalaema Sündimise kirik on ehitatud aastail 1222–1225 poorsest lubjakivist tahutud kantkividest varasema kiriku kohale. Ehituse alustamist Vladimiri vürsti Juri Vsevolodovitši poolt on mainitud Lavrenti leetopissis. 15. sajandil hoone põles ja võlvid varisesid, seetõttu lammutati seinte ülemine osa 16. sajandil Vassili III käsul ning asendati valgeks krohvitud tellisseintega. 13. sajandist pärit väljanägemise on säilitanud vaid petikarkaadidega liigendatud ja raiddekooriga kaunistatud alumine seinavöönd. Katedraali kasutati pühakojana 1930. aastateni, seejärel hoone suleti arheoloogilisteks kaevamisteks, uurimis- ja taastamistöödeks. Lammutati osa hilisemaid juurdeehitisi, ehitise praegune välimus vastab ligikaudu 16. sajandil olnule. Endiseks jäeti vaid 18. sajandist pärit sinised maalitud kuldtähtedega sibulkuplid.
Piiskopipalee
Ülempiiskopi palee on ulatuslik mitmes järgus ehitatud kivihoonete kompleks. Vanim ehitis on kagunurgas, katedraali vastas, ehitatud 15. sajandil. Lossikompleksi täiendati uute ehitistega 18. sajandini, peale vaimulike eluruumide olid seal majandushooned, refektoorium (vene keeles трапезная) ja lossikirik refektooriumi kõrval, väikese haritornikesega kaheksatahulisel katusel. 1635. aastal ehitati kiriku lõunafassaadi vastu kõrge kaheksanurkse telkkiivriga kellatorn, kolme rea akendega tornikiivris ja iseloomuliku, väiksema nurga all eenduva katuseservaga (vene keeles полица) karniisi kohal – element, mis on omane kindlusetornidele. Kellatornis asus väike kahe altariga kirik. 17. sajandi lõpul paigaldati torni kellamänguga tornikell.
17.–18. sajandi vahetusel lasi metropoliit Hilarion kellatornis olevat kirikut laiendada ja varustada pääsuga piiskopi eluruumidesse, ühtlasi ühendas ta ka teised varem eraldi seisnud hooned galeriide, käikude ja salatreppide abil üheks tervikuks. Tema ajal ehitati pidulikeks vastuvõttudeks ka suur 330-ruutmeetrine ühegi tugisambata esindussaal Крестовая палата, mille siseuste astmikportaalid aimavad järele Vladimiri ja Suzdali keskaegset ehituskunsti. Saali algupärane lagi pole säilinud, vaid taastati 20. sajandil. 18. sajandil asendati kalorifeerahi hoones Hollandi ahjudega.
Ehitiste käekäik hilisemal ajal
1960.–1970. aastail restaureeriti kremli hoonekompleksi ulatuslikult. Põlengutes varisemisohtlikuks muutunud võlvid laoti uuesti. Praegu asub piiskopilossis muuseum, mille paljudes ruumides on mitu ekspositsiooni: Suzdali ajalugu, vene ikooni- ja maalikunst ning lastele mõeldud ajaloonäitus; kellatornis on eksponeeritud unikaalne 17. sajandist pärit varikatus veepühitsuse talituseks.
Tombolo
pisi|Shetlandi saartel on palju tomboloid Tombolo on maasäärekujuline rannakuhjevorm, mis ühendab mandrit selle lähedal oleva saarega, harvem kaht saart omavahel.
Tombolod näitavad kaldajoone muutlikkust. Suhteliselt väike maalapp, sel juhul saar, muudab oluliselt lainete liikumise ja setete ladestumise viisi.
On juhtunud, et saare ja mandri vahele moodustub kaks tombolot, mille vahele jääb väike laguun. Lõpuks täitub ka laguun tavaliselt settega.
Eestis oli Antsülusjärve ajal tombolo Toompea ja Tõnismäe vahel, aga keskajal see enamjaolt tasandati Tallinna kaitsekindlustuste ja vallikraavi rajamise käigus.
Vana-Pebalgi piiskopilinnus
Vana-Pebalgi piiskopilinnus (saksa Pebalg, Alt-Pebalg, läti Vecpiebalga 'vana Balga äärne') oli Riia peapiiskopkonna lätlaste aladel asunud teetõkke ja majanduslinnus, mis kuulus Rauna linnusepiirkonda. Linnuse varemed paiknevad Lätis Vidzemes Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas Vana-Pebalgi luteri kirikust 300 m lõunas Balga oja (Bach Bresse) lähedal. Muinasajal kuulus piirkond Tālava maakonna lõunaossa ja Autine linnusepiirkonna põhjapiiri lähedale. Venemaa keisririigi lõpuni kehtinud ajaloolise haldusjaotuse järgi asus linnus Liivimaa kubermangu Võnnu maakonna Vana-Pebalgi kihelkonnas (Kirchspiel Alt-Pebalg).
pisi|Vaade linnusekünkale loodest. Põhja poolt piki läänekülge jookseb linnuseni ka juurdepääsutee
Paikkond asub kõrgustikul umbes 200 m üle merepinna, väga künklikus ümbruskonnas. Lähedalasuvast Alaukstse järvest algab Koiva jõgi.
Nimekujud
pisi|Vaade kastelli nurgale ja lõunamüürile edelast üle vallikraavi (september 2013)
Linnus esmamainimisest Liivi sõjani
pisi|Vaade läänemüürile edelast (september 2013)
1318. aastal mainiti Pebalgi nime esimest korda siis, kui feodaalide omavaheliste arveteklaarimist käigus hõivas paiga Liivi ordu.
Baltisaksa ajaloolaste andmetele tuginedes ehitati linnus 1340. aastal peapiiskopi Friedrichi käsul. 1345 arvatakse olevat läheduses valminud ka kirik. Teistel andmetel on algne linnus ehitatud ajavahemikus 1340–1365 ja on kuulunud peapiiskoppide omandusse.
1356 panditi Vana-Pebalgi ja 1361 Serbeni linnused peapiiskop Fromholdi poolt Toreidas asuvale Riia Peapiiskopkonna stiftifoogtile Barthold von Tiesenhausenile, et finantseerida orduvastast võitlust. Peapiiskop ise suundus Avignoni paavsti Innocentius VI juurde ordu peale kaebama, et viimane ta Riiast välja ajas.
Herman Wartberge kroonikas kirjutatakse 1375. aasta kohta, et venelased hõivasid peapiiskopkonna territooriumi ja lõhkusid mõningaid linnuseid, sealhulgas Vana-Pebalgi.
1479 okupeeris linnuse Liivi Ordu.
1483 saabus Leedust 70 ratsaniku saatel Riiga uus peapiiskop Stephan Grube. Käis kodusõda Riia linna ja Liivi Ordu vahel. Riialased, saanud peapiiskopi saabumisest uut innustust liikusid Koknesesse, kus liitusid riialase Berensi abijõududega ja läksid ordumaadele rüüsteretkele. Nad tungisid Zaube (Jürgensburg), Skujene (Schujen) ja Vana – Pebalgi (Alt – Pebalg) linnustesse, lõhkusid neid ja panid need põlema.
pisi|Lõunapoolse kaitsemüüri väliskülg (august 2012)
1530 mainitakse uuesti peapiiskoplikku linnust, mis on üks seitsmest koadjuutor Wilhelm von Brandenburgile lauamõisaks (Tafelgut – elatismõis) antuist.
1555 on mainitud linnust ja asulat (Pebalgen, ein Schloss und Flecken), samuti ka kirikukihelkonda peapiiskopkonna parohhiaal – lehel.
1556, pärast 24. juunit alistus linnus Vana-Liivimaa koadjuutorivaenuse käigus tõenäoliselt vastupanuta Liivi Ordu vägedele.
pisi|Linnuse põhjakülg
Linnus Liivi sõjast Põhjasõjani
pisi|Alumisel pildil on kujutis Vana – Pebalgi linnuse varemetest 1772 a. Brotze
1559. aasta veebruari lõpus tulid vene väed Liivimaa sõjakäigul olles röövides ja põletades Tsässviina (Cesvaine) poolt ja jõudsid Vana-Pebalgi alla. Kolm korda nõudsid venelased linnuse alistumist, kuid pealik Peter Bruns ei andnud alla.
1558–1587 on Pebalgi härrana mainitud Hildebrandt Stael von Holsteini, kes võitles Ivan IV ehk Ivan Groznõi vägede vastu, langes venelaste kätte vangi ja viidi Moskvasse, kuid pääses sealt seitsme aasta pärast siiski tulema ja peatselt pärast naasmist suri.
1577 juuli ja augustikuu jooksul vallutasid ja purustasid vene väed Ivan IV juhtimisel enamiku Vana-Liivimaa keskmaa linnustest, sealhulgas ka Vana-Pebalgi. Oletatakse, et tsaari suurtükid tulistasid linnust lähedalasuvalt 10 m kõrguselt lätlaste vanalt linnamäelt Griškaskalnsilt.
1582 – 1585 oli poolakas Maciej Dembiński ka Pebalgi piirkonna staarostiks. 1585 annetas Poola kuningas Vana – Pebalgi talle pärusvalduseks.
1593 tekkis juba keskajal olemasolnud Vana-Pebalgi piiskopimõisast (Alt-Pebalg või Orishof) 20 km kirde poole Uue-Pebalgi mõis (Neu-Pebalg). Neid valdasid edaspidi alati ühed ja samad omanikud ja algselt kuulusid need ühe Pebalgi kihelkonna alla.
1599 aasta kohta on kinnitatud, et Pebalgi mõisad ja linnus kuulusid Pärnu vojevoodile Mathias Dembinskyle (Maciej Dembiński).
1601 veebruaris saadab rootsi kuningas Karl IX oma sõjaväe Carl Carlsson Gyllenhielmi juhtimisel pärast Volmari linnuse vallutamist edasi Rauna peale. Väiksem väeosa jäetakse Raunaga tegelema ja Rootsi peavägi Karli juhtimisel liigub vallutama Koknese piiskopilinnust. Teele jäävad poolakate valduses olevad Vana-Pebalgi ja Erla linnused. Vana-Pebalgi staarost Dembinsky saadab saksa aadliku Georg Nötkeni luurele, kuid viimane on hoopis rootslaste spioon. Varjatult piiravad rootslased Dembinsky Vana-Pebalgis sisse ja vallutavad linnuse. Poola staarost võetakse vangi ja saadetakse Rootsi.
1604 Suntaži lossis koostatud "Franz Nyenstadti Liivimaa kroonikates" on linnuse omanikeks märgitud Drebinschenid.
1625 läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf linnuse ühes mõisatega riigiadmiral Carl Carlson Gyldenhielmile.
1633 oli linnus veel heas korras ja kaitsetegevuseks kasutatav.
1670 kuulusid Pebalgi mõisad Rootsi kuninganna Hedwig Eleonora kaasavara hulka.
1688, 29. oktoobrist pärinevas rootslaste poolt koostatud inventariseerimisaktis märgitakse, et linnus on kasutuses lao- ja laagriplatsina (Hoflager), kuigi seal ei elata pidevalt. Nähtavasti on rootslased kavatsenud linnust tugevdada, sest kaardile on kantud ka linnuse nelja nurka plaanitavad bastionid.
Linnus Põhjasõjast tänapäevani
pisi|Vaade lõunapoolsele väliskaitsemüürile edelast
1711 käskis tsaar Peeter I mõisad üle anda feldmarssal krahv Šeremetjevile, hiljem pärisid need lesk ja lapsed. Ilmselt sellal hakati linnusevaremetest murdma maakive kiriku ja uue mõisahoone ehitamiseks. Šeremetjevite perekonna valdusse jäi piirkond kuni Oktoobrirevolutsioonini Venemaal.
1830 maalis linnust ja joonistas selle plaani markiis Paulucchi. Väliskaitsemüür on suuremalt jaolt säilinud täiskõrguses.
1960 mõõdistas ja pildistas linnust lätlane A. Zaune.
Ehitus
pisi|Vaade Vana – Pebalgi piiskopilinnusele ja kirikule. 1797, Brotze
Ehitusstiililt kujutas linnus endast vaba laagerkastelli ja otstarbe järgi oli see piiskopi majanduslinnus. Pealinnusest Raunast jäi Vana-Pebalgi otsejoones 33 km (4,5 miili) kaugusele lõunakagusse.
Linnus oli täisnurkse nelinurga kujuline, kusjuures kastelli küljed asetsesid peaaegu põhiilmakaarte suunas (veidi vasakule kaldu). Hoonetiivad asetsesid väliskaitsemüüri lõuna- ja idakülgedel ja olid vähemalt osaliselt palksõrestikehitised (vahvärk, Fachwerkbauten). Tornilaadse ehitisega varustatud sissekäik asetses idatiiva keskel. Majanduslinnust iseloomustas ruumikas õu ja hoonete vaba planeering.
Linnus pidi olema olnud üpriski tugevalt välja ehitatud, kuna pidas Liivi sõja ajal edukalt vastu mitmetelegi piiramistele.
Läänepoolse müüri pikkuseks oli 57 m, lõunapoolsel 49 m, hoonetiibade laius oli umbes 8 meetrit. Linnust ümbritsevad vallikraavid olid ühendatud kõrvalvoolava Balga ojaga.
Praegune seisukord
Säilinud on ruudukujulise linnuse väliskaitsemüüri kõik neli külge enamjaolt 2–3 meetri kõrguselt, aga kohati ka kuni 6 meetri kõrguseni. Ümbritseval tasasel heinamaal asuval ja 2–3 meetri kõrgusel künkal paikneva linnuse ümber on märgata samuti vanade vallikraavide jälgi. Linnusemüürid vajaksid kiiret konserveerimist.
Muistendid
Viimane peapiiskop, Brandenburgi markkrahv Wilhelm, kes polevat olnud pühitsetud preestriks ja elanud ilmalikku elu, andunud joomingutele, tantsudele ja muudele lõbustustele. Kord õhtul, päikeseloojangu ajal pidanud ta jälle oma aadlike ja õukondlastega Vana – Pebalgi lossis pidu ja juhtinud purjakil olles koos Ungurpilsi linnuseprouaga tantsurida, millele järgnenud 20 paari tantsulisi. Äkki olnud kõrvalasuval lätlaste vanal linnamäel näha samasugune pidu, samasuguste isikute, rõivaste ja muusikaga. Kui markkrahv seda lossiaknast näeb, siis arvab ta, et kurat teda pattude pärast kiusab. Peale esimest ehmatust käsib aga närvide rahustuseks pidu jätkata.
Georgijevsk
Georgijevsk on linn Venemaal Stavropoli krais, Georgijevski rajooni keskus. Asub Podkumoki jõe ääres, Stavropolist 210 km edelas.
Johannes Andreas Helwig
Johannes Andreas Helwig (26. jaanuar 1668 Berliin – 7. detsember/18. detsember 1719 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Georgijevsk
Asula tekkis 1777. aastal rajatud kindluse juurde, mis sai nime Püha Jüri (vene Svjatoi Georgi) auks. 1783. aastal sõlmiti seal Georgijevski leping Venemaa ja Kartli-Kahheti kunigriigi vahel, millega Gruusia idaosast sai Venemaa protektoraat. 1786. aastal sai linnaõigused.
2023. aastal oli linna elanike arv 62 036. Elanikest oli 2010. aastal 81,23% venelased, 11,52% armeenlased ja 1,04% ukrainlased.
Johannes Andreas Helwig
Helwig tuli juulis 1677 koos isaga Tallinna. Ta õppis Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 6. detsembril 1686) Greifswaldi ülikoolis, Rostocki ülikoolis (immatrikuleeriti oktoobris 1688, pidas dispuudi aastal 1691), seejärel (immatrikuleeriti 31. oktoobril 1691) Wittenbergi ülikoolis, kus pidas aastal 1692 kolm ja aastal 1693 ühe disputatsiooni; sai 28. aprillil 1692 magistriks. Viibis aastatel 1693–1694 Uppsalas. Ordineeriti 19. juunil 1695 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1695–1696 Tallinna toomkiriku saksa koguduse abiõpetaja ja piiskopi adjunktõpetaja. Sai 27. oktoobril 1696 Narva Jaani koguduse abiõpetajaks, introdutseeriti 18. juulil 1697 õpetajaks, sai 11. märtsil 1701 ülemõpetajaks; aastal 1697 sai tast Narva konsistooriumi assessor ja aastal 1703 sai tast konsistooriumi eesistuja-dekaan. Aastal 1708 viisid venelased ta Vologdasse vangi, ta oli seal vangistatute vaimulik. Vabastati vangistusest aastal 1713, oli seejärel aastatel 1714–1719 Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.
Isiklikku
Tema isa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop, vend Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, poeg Christian Gottfried Helwig oli Helme Maarja koguduse õpetaja.
André Derain
André Derain (10. juuni 1880 – 8. september 1954) oli prantsuse maalikunstnik ja skulptor, üks fovismi rajajaid.
Noorusaeg
André Derain sündis 1880. aastal pagari perekonnas Pariisi lähistel Chatous. Juba teismelisena hakkas ta maalimisega tegelema. 1898. aastal astus ta Pariisi Académie Camillosse inseneriteadust õppima. Õpingute kõrvalt käis ta Eugène Carrière'i juures maalimist õppimas. Just maalitunnis kohtuski ta Henri Matisse'iga, kellega koos pandi alus fovistlikule suunale maalikunstis. 1900. aastal kohtas Derain rongisõidul Maurice de Vlamincki, neist said eluaegsed sõbrad ning kaastöölised. Koos Vlaminickiga hakkas Derain harrastama maastikumaali. 1901.–1904. aastal oli Derain ajateenistuses ega saanud eriti maalimisega tegeleda. Matisse'i pealekäimisel lubasid Deraini vanemad pojal pärast ajateenistust pühenduda ainult maalimisele ja insenerikarjääri sinnapaika jätta. Seega astus Derain Académie Juliani.
Fovism
1905. aasta suve veetis Derain koos Matisse'iga Vahemere ääres Collioure'is maalides. Sama aasta lõpus esitleti nende töid Pariisi Sügissalongis. Kunstikriitik Louis Vauxcelles nimetas maale julge ja ebatavalise värvikasutuse tõttu metsikuteks (pr fauves), mistõttu hakati selle uudse kunstistiili esindajaid kutsuma fovistideks.
1906. aastal saatis kunstikaupmees Ambroise Vollard Deraini Londonisse maalima. Ta maalis Londonist 30 pilti, mida iseloomustasid selged värvid ja julge kompositsioon.
1907. aastal ostis kunstikaupmees Daniel-Henry Kahnweiler ära Deraini ateljee. Derain kolis Montmartre’ile, kus elas ka tema sõber Pablo Picasso. Deraini maalide värvikasutus muutus neutraalsemaks, olles mõjutatud kubistide ja postimpressionisti Paul Cézanne’i loomingust. Sel perioodil tegi Derain ka kivist skulptuure ning puulõikeid.
Tagasi traditsioonilisema kunsti juurde
Aastatel 1911–1914 hakkas tema töödes üha enam peegelduma klassikalise kunstihariduse mõju. Ta ei kasutanud enam nii kontrastseid värve ja pööras rohkem tähelepanu esemete kujule. 1916. aastal tegi ta illustratsioonid André Bretoni raamatule Mont de piété (’Vagaduse mägi’).
1919. aastal hakkas Derain balletilavastustele lavakujundusi looma.
1928. aastal võitis Derain Carniege’i kunstiauhinna. See tõstis tema rahvusvahelist tuntust ja peagi esitleti Deraini töid nii New Yorgi, Londoni, Berliini, Frankfurdi, Düsseldorfi kui ka Cincinnati galeriides.
1954. aastal jäi André Derain Pariisi äärelinnas Garches’is auto alla ja suri.
UNESCO maailmapärand Gruusias
Gruusia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus kolm objekti ja 15 objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud:
In dubio pro reo
In dubio pro reo on Eesti õiguskorras kehtiv põhimõte, mille kohaselt langetatakse kriminaalmenetluses kõrvaldamata kahtluse puhul otsus süüdistatava kasuks. See printsiip on sätestatud kriminaalmenetluse seadustiku § 7 lõikes 3. In dubio pro reo on süütuse presumptsiooni alapõhimõte.
In dubio pro reo vajalikkus tuleneb sellest, et mõnikord ei suuda kohus ega süüdistav pool tegelikkuses aset leidnud asjaolusid täielikult välja selgitada. Kohtuvaidlustes tuleb ette olukordi, kus süüdistatava vastu on kogutud tõendeid, mis tema süüdiolemisele kaudselt viitavad, kuid seda siiski eksimatult ei tõenda. Kohus peab igal juhul langetama õigusliku otsuse: mõista süüdistatav õigeks või tunnistada ta süüdi. Kui süüstavad tõendid kohust lõplikult ei veena, siis kohaldatakse in dubio pro reo põhimõtet.
In dubio pro reo kohaldamine
In dubio pro reo põhimõtet saab kaaluda vaid sellistes olukordades, kus kahtlus või ebaselgus on otseselt seotud süüdistatava süüdiolemisega. Kriminaalmenetluses võib aga esineda ka selliseid kahtlusi, mis süüdistatavat ei puuduta. Näiteks võib kohus kahelda tunnistaja sõltumatuses. See ei annaks aga kohtule alust in dubio pro reo kohaldamiseks.
Riigikohus on mitmes lahendis selgitanud, et in dubio pro reo kohaldamise alasse mahuvad vaid sellised kõrvaldamata kahtlused, mis on kaasuse asjaoludest lähtudes eluliselt usutavad. Sellise arusaama eesmärk on vältida in dubio pro reo kohaldamist olukordades, kus süüdistatava kaitseks on juhtunust esitatud ilmselgelt ebatõenäoline versioon. Kui kohus otsustab sellistel juhtudel in dubio pro reo põhimõtte kohaldamata jätta, ei viita see veel süüdistatava süüdiolemisele ega vähenda kohtu põhjendamiskohustust.
Riigikohus on juhtinud tähelepanu sellele, kuidas ainuüksi otseste tõendite puudumine süüdistatava vastu ei viita võimalusele in dubio pro reo põhimõtet kohaldada. Sellest võib järeldada, et kohus saab isiku süüdi tunnistada ka täielikult kaudsetele tõenditele tuginedes. Sellise otsuse langetamiseks peavad kaudsed tõendid igasuguse kahtluse kõrvaldama. Alles siis võib kohus in dubio pro reo põhimõtet kohaldada, kui olemasolevad tõendid seda kahtlust siiski täielikult ei hajuta.
Konkureeriv printsiip iura novit curia
Iura novit curia on kohtumõistmise sõltumatuse printsiip, mis tähendab, et kohus peab iga kaasuse puhul langetama õigusliku otsuse. Teisisõnu võib öelda, et kohus ei tohi kunagi jätta otsust tegemata.
Iura novit curia põhimõte käib in dubio pro reo printsiibiga käsikäes. Praktikas tuleb ette kaasusi, kus ainult in dubio pro reo kohaldamine ei viiks õige lahenduseni. Näiteks võib tuua olukorra, kus kohus on tuvastanud, et süüdistatav on toime pannud teo, mis vastab kahele seaduses sätestatud karistatava teo tunnustele. Sellisel juhul ei saa in dubio pro reo põhimõtet mõlema teo suhtes kohaldada, kuna seda tehes oleks süüdistatava vastutus täielikult välistatud. Iura novit curia printsiibist lähtudes võib kohus isiku süüdi tunnistada, kuna tema tegu vastab vähemalt ühele karistatava teo kirjeldusele.
Näide in dubio pro reo kohaldamisest Riigikohtu praktikas
Isikut süüdistati selles, et ta kasvatas ilma nõutava loata ühe kanepitaime. Maakohus ja ringkonnakohus keskendusid selle kaasuse lahendamisel erinevatele argumentidele. Riigikohtus taandus kaasuse lahendus küsimusele, kui suur oli selles kanepitaimes tetrahüdrokannabinooli sisaldus. Isiku süüdi tunnistamine olnuks võimalik vaid siis, kui tetrahüdrokannabinooli sisaldus tema kasvatatud taimes on suurem kui 0,2%. Teadmata põhjusel ei tehtud kriminaalmenetluse käigus selle taime tetrahüdrokannabinooli sisaldust kindlaks. Samuti selgus asja arutamise käigus, et kanepitaime ei olnud enam kogutud asitõendite seas. Järelikult oli ekspertiisi tegemine välistatud. Kohus ütles, et isiku süüdiolemises on tekkinud kahtlus, mida pole võimalik kõrvaldada. Riigikohus kohaldas in dubio pro reo põhimõtet ning mõistis isiku õigeks.
Juan de Dios Orozco
Juan de Dios Orozco (eluaastad teadmata) oli Nicaragua poliitik, aastal 1843 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.
Juan de Dios Orozco tegevuse kohta pärinevad varaseimad andmed aastast 1823, mil tulid ilmsiks Mehhiko keisri Augustin I plaanid annekteerida Kesk-Ameerika Liitvabariik. Anneksiooniplaanide pooldaja Leóni intendant piiskop García Jerez pages seepeale linnast ning Juan de Dios Orozco moodustas koos Dionisio Urcuyo Crespíni ja Sutiaba alkaldi Juan Hernándezega komisjoni, mis määras linna uueks intendandiks brigadir González Saravia.
Aastal 1843 lahkus senine ülemdirektor Pablo Buitrago y Benavente ametist ja parlament määras peadirektori kohusetäitjaks Juan de Dios Orozco, kes oli selles ametis seni, kuni parlament rahva asemel riigile uue ülemdirektori valis, kuna avalikud valimised ebaõnnestusid ja ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat häälteenamust.
Džankoi
Džankoi (ukraina ja vene Джанкой) on linn Ukrainas Krimmis (de facto 2014. aastast alates Venemaa kontrolli all). Džankoi on Džankoi rajooni keskus.
Asulat on esmamainitud 1855. aastal ja sai linnaõigused 1926. aastal.