cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kääbik: Viie väe lahing
Sisu
Bilbo Paunaste, Thorin Tammiskilp ja tema päkapikkude kompanii on kogemata maailma vallandanud eluohtliku jõu. Vihane Smaug valab oma viha välja Järvelinna meeste, naiste ja laste peale. Thorin Tammiskilpi tabab lohetõbi ning ta toob ohvriks sõpruse ja au, et leida üles legendaarne Laekakivi. Bilbo üritab seejärel Thorinile aru pähe panna, sest haldjad ja Järvelinna inimesed on omavahel liidu moodustanud ning Thorini appi kutsutud päkapikkude armee valab õli veel enam tulle. Samal ajal ei märka keegi peale Gandalfi, et ohtlik vaenlane on Keskmaale naasnud ja Üksildase mäe poole on teel Sauroni leegionid.
503. üksik merejalaväe pataljon (Ukraina)
Ajalugu
President Petro Porošenko andis väeosale 2017. aastal üle lahingulipu. 2017. aasta seisuga oli pataljoni relvastuses liikursuurtükk 2S1 Gvozdika.
Diakonisside Asutis
Diakonisside Asutis (saksa keeles Diaconissen Anstalt) oli Tallinnas Pärnu maanteel aastatel 1867–1914 ehitatud hoonetes tegutsenud tervishoiu- ja hoolekandeasutus.
Asutamine
Tallinna Evangelistliku Lutherliku Diakonisside Seltsi esimene diakonisside maja, kus tegeleti haigete ja ravi ja hooldamisega, asutati 1867. aastal Luise tänaval. Asutamise initsiaator oli Tallinna Oleviste kiriku pastor parun Nikolai von Stackelberg ja esimene arst Carl Berg. Tallinna diakonisside asutis kuulus Saksamaa Kaiserswerthi Diakonisside Liitu. pisi|Diakonisside Asutise (Diaconissen Anstalt) hooned, 1876. aasta Tallinna linnaplaanil, [[Tallinna–Riia postimaantee|Tallinna–Riia postimaantee ääres]]
Ülesanded
Diakonisside asutis (Suur-Pärnu maantee 50) ühendas endas mitme asutuse – haigla, polikliiniku, vanadekodu, laste varjupaiga, lastekodu, algkooli ja vaimuhaigete varjupaiga – ülesanded. Tallinnas Diakonisside maja juures oli ka nõrgamõistuslike varjupaik, kuhu võeti saksa soost rahulikke naispatsiente.
Tallinna Evangelistliku Lutherliku Diakonisside Seltsi eesmärkide täitmiseks, hoolekandeõdede ja haigepõetajate teoreetiliseks ja praktiliseks ettevalmistamiseks rajatud Pärnu maantee ääres asunud diakonissideasutuse kompleksi olulisemateks osadeks olid haigla(hospidal), laste varjupaik ning vanadele ja töövõimetutele õdedele mõeldud  vanadekodu ehk Elisabethheim. 19. sajandil tegutses asutise juures ka lastekodu, nõrgamõistuslike varjupaik ja juudi tütarlaste kool (1876–1885).
Diakonisside Asutist peeti üleval omavahenditest, Eestimaa rüütelkonnalt, Tallinna linnalt ja välisriikide diakonisside majadelt saadud toetuste abil ning ka liikmemaksudest.
Juhtorganid
Diakonisside Ühenduse esimees oli aastatel 1889–1897 Hermann Hesse, Tallinna Toomkoguduse pastor ja Oleviste koguduse pastor. Aastatel 1910–1925 oli Diakonisside Asutise rektor Paul Ferdinand Walter, Kodavere ja Alatskivi koguduse kirikuõpetaja.
1880. aastatel hakati diakonisside asutises tegelema keerukate kirurgiliste operatsioonidega: vähkkasvajate eemaldamine, kolju trepanatsioon, plastilised operatsioonid, silmaoperatsioonid.
Asutise haiglas tegutsesid peaarstidena (1880–) Edmund Adelheim (kirurgidena: Emil Hansen, Wilhelm Greiffenhagen) ja (1891–1903) Artur Ernst Bätge.
Tegevuse lõpetamine
1940. aastal reorganiseeriti diakonisside haigla Tallinna Sisehaiguste Haiglaks, seejärel Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi IV Valitsuse Vabariiklikuks Haiglaks ja 1990. aastal Magdaleena Haiglaks.
1999. aastast kuuluvad asutise hooned, Pärnu maantee 102 AS Feerile ning on pärast ümberehitusi kasutusel kontori- ja büroohoonena.
Diakonisside Asutise hoonestus
pisi|Diakonisside kabel, kasutusel kui [[Pikva Miikaeli kabel]]
Animatroonika
Animatroonika on mehhatroonika haru, mida kasutatakse loomaks masinaid, mis sarnanevad elusate loomade ja mitte robotitega.
Animatrooniliste mehhanismidega on võimalik jäljendada loomi, taimi ning müütilisi olendeid. Inimese välimust ja käitumist jäljendavaid roboteid nimetatakse androidideks.
Animatroonikat kasutatakse põhiliset filmitööstuses ning teemaparkides, kuid ka mujal meelelahutusäris.
Eesti filmitööstuses on animatroonikat vähe kasutatud. Levinum on olnud nukuanimatsiooni ja viimasel kümnendil kasutatakse enamasti visuaalseid filmiefekte.
Sidani rahn
Sidani rahn ehk Sidani kivi on migmatiidist hiidrahn Jõgeva maakonnas Raadna külas metsamassiivis.
Rahnu pikkus on 11,0 m, laius 9,0 m, kõrgus 2,5 m, ümbermõõt 29,9 m ning maht 49 m³.
Rahn on lapiku pätsi kujuline, alusel laienev ja küllaltki korrapäratu kontuuriga pinnasesse laskuv. Lagi kumer, kuid lõhedest tingitud astmeliste murdepindadega. Kaetud suures osas samblaga.
Issaklõ rajoon
Rajooni läbib Soki jõgi.
Elanikest olid 2011. aasta seisuga 42,6% tšuvašid, 31,5% venelased, 21% mordvalased ja 1,7% tatarlased.
Rajoonis on 9 kohaliku omavalitsuse üksust 47 külaga. Põhiline tegevusala on põllumajandus.
Arbuskulaarne mükoriisa
Arbuskulaarsele mükoriisale iseloomulikuks anatoomiliseks tunnuseks on hõimkonna Glomeromycota poolt moodustavate struktuuride arbuskulite ja vesiikulite olemasolu. AM seened aitavad taimel omastada mullast fosforit, väävlit, lämmastikku ja mikroelemente.
Nii paleobioloogilised kui molekulaarsed tõendid osutavad, et AM on iidne sümbioos, mis sai alguse vähemalt 460 miljonit aastat tagasi. Arvatakse, et arbuskulaarse mükoriisa areng mängis otsustavat rolli maa koloniseerimisel taimedega ja vaskulaarsete taimede evolutsioonis. AM on kõige sagedamini esinev mükoriisatüüp maismaataimedel. Hinnanguliselt on välja pakutud, et umbes 80% taimeliike on arbuskulaar-mükoriissed.
Tähelepanuväärne areng seenekoosluste füsioloogia ja ökoloogia uurimisel viimase 40 aasta jooksul on viinud AM seente arvukate rollide parema mõistmiseni ökosüsteemis. Neid teadmisi rakendatakse ökosüsteemi haldamisel, taimkatte ja koosluse taastamisel, põllumajanduses ning biotervendamisel.
Presümbioos
AM seente areng enne juurde tungimist ehk presümbioos koosneb kolmest etapist: eose idanemine, hüüfi kasv, peremeesraku äratundmine ja apressooriumi (lamendunud hüüfne organ, millega seened peremeestaime epidermi läbistavad) moodustamine.
AM seente eosed ehk spoorid on paksuseinalised paljunemis-, säilimis- ja levimisorganid. Eoste eksperimentaalsel idandamisel nii in vitro kui mullas on selgunud, et eose idanemine ei sõltu taimest. Siiski, idanemise määra võivad tõsta peremeestaime juureeritised. AM seente spooride idanemist mõjutavad mulla maatriks, temperatuur, pH ning süsinikdioksiidi ja fosfori kontsentratsioon.
Sümbioos
Parenhüümi rakkude sees moodustab seen tugevalt harunenud struktuure ehk arbuskuleid. Arbuskulid on peamiseks fosfori, süsiniku, vee ja muude toitainete vahetuskohaks. Juuresiseste struktuuride morfoloogia alusel eristatakse Arum- ja Paris-tüüpi arbuskulaarset mükoriisat. Seen kasvab kas juure sees rakust rakku hüüfikeerdude ja väiksemate arbuskulitena (Paris-tüüp) või paralleelsete hüüfidena rakkude vahel, kusjuures vaid nende külgharud sisenevad rakkudesse moodustamaks arbuskuleid (Arum-tüüp).
Peremeestaim kontrollib intertsellulaarsete hüüfide proliferatsiooni ja arbuskulite moodustamist. Taime kromatiini dekondensatsioon osutab DNA transkriptsiooni suurenemisele taime arbuskule sisaldavates rakkudes. Arbuskulite paigutamiseks on peremeesrakus nõutavad suured muudatused. Vakuoolid kahanevad ja teised rakuorganellid prolifereeruvad, taimeraku tsütoskelett organiseeritakse ümber.
Koloniseeritud peremeestaime juurest pärinevad veel kaht tüüpi hüüfid. Kui taime kolonisatsioon on toimunud, kasvavad hüüfid juurte rakkudest välja mulda. Need hüüfid omastavad mullast fosforit ja mikrotoitaineid, mille toimetavad seenestruktuuridesse taimerakus. Arbuskulite kaudu toimub fosfori ülekanne taimerakkudesse. AM seente hüüfidel on suur eripind, tänu millele on nende neelav võime taime omast suurem. AM seente hüüfid suudavad samuti siseneda mullapooridesse, mis on taime juurtele ligipääsmatud. Kolmandat tüüpi AM seente hüüfid kasvavad juurest välja ning koloniseerivad teiste taimede juuri. Need kolm hüüfide tüüpi on morfoloogiliselt üksteisest eristatavad.
Toitainete omastamine ja vahetus
AM seened on obligatoorselt mükoriissed. Neil puudub võime pikemaajaliseks saprotroofseks kasvuks ning nad sõltuvad täielikult taimedelt saadavast süsinikust. AM seened omastavad peremeestaime fotosünteesi produkte heksoosidena.
Süsiniku liikumise kohaks taimest seende võivad olla kas arbuskulid või intraradikaalsed (juuresisesed) hüüfid. Heksooside sekundaarne süntees leiab aset intraradikaalses mütseelis. Mütseelis konverteeritakse heksoos trehaloosiks ja glükogeeniks. Trehaloos ja glükogeen on süsiniku varuained, mida on võimalik kiiresti sünteesida ja lagundada, samuti toimivad nad puhvritena säilitamaks intratsellulaarset suhkru kontsentratsiooni. Intraradikaalne heksoos suundub pentoosi fosfaadi raja oksüdatiivsesse osasse, kus toodetakse nukleiinhapetele pentoosi.
Lipiidide biosüntees leiab samuti aset intraradikaalses mütseelis. Seejärel eksporditakse lipiidid ekstraradikaalsetesse hüüfidesse, kus nad metaboliseeritakse või talletatakse. Lipiidide konverteerimine heksoosideks ehk glükoneogenees leiabki aset ekstraradikaalses mütseelis. Ligikaudu 25% taimest seende paigutatud süsinikust säilitatakse ekstraradikaalsetes hüüfides. Kuni 20% peremeestaime fikseeritud süsinikust kulub seene ülalpidamiseks. See näitab, et peremeestaim investeerib märkimisväärselt süsinikku mükoriisse võrgustiku moodustamisse.
Kui suureneb taime poolt AM seende toimetatava süsiniku kogus, suureneb ka fosfori omastamine ja selle transport seenest taime. Fosfori imamine ja ülekanne samuti väheneb, kui seentele fotosüntaatide kättesaadavus on vähenenud. Osa AM seente liike on efektiivsemad toitainete imamisel mullast ja transportimisel, teised vähem. Mõnel juhul on AM seened kehvad sümbiondid, varustades taime vähese fosforiga, kuid kasutades suhteliselt suurel hulgal süsinikku.
Mükoriisne aktiivsus võib suurendada vaba fosfori kontsentratsiooni juure piirkonnas. NH4+ ioonide neelamise ja H+ ioonide vabastamise tõttu langetab mükoriisa risosfääri pH-d. Langenud mulla pH suurendab fosfori sademete lahustuvust. NH4+ adsorbeeritakse mulla sisemuses ja tõstetakse üles difusiooni teel, seega hüüfide NH4+ neelamine suurendab samuti lämmastiku voogu taime.
Levila
Arbuskulaarse mükoriisa seened on enamlevinud mineraalsetel muldadel kasvavatel taimedel. Suurimad AM seente populatsioonid on suure liigirikkusega troopilistes vihmametsades ja parasvöötme rohumaadel, kus neil on mitmeid potentsiaalseid peremeestaimi. Vähem esineb mükoriisat väga kuivas kasvukohas või väga toitaineterikkal mullal. Mükoriisat on uuritud väga niisketes kasvukohtades, vett täis imbunud muldadel on mõnedel liikidel mükoriisa moodustamine vähenenud.
Peremehespetsiifilisus
Kui parasiitluses saab peremeestaim kasu mutatsioonidest, mis aitavad vältida kolonisatsiooni, siis sümbioosi puhul saab taim kasu mutatsioonidest, mis võimaldavad kolonisatsiooni. Siiski, taimeliigid erinevad üksteisest kolonisatsiooni ulatuse ja sõltuvuse poolest, mõned taimed võivad olla fakultatiivsed mükotroofid, teised aga obligaatsed mükotroofid.
Risosfääri ökoloogia
Arbuskulaarne mükoriisa mõjutab teiste mullas elavate organismide populatsioonide koosseisu ja liigirikkust. Mükoriisne mitmekesisus suurendab taimede liigirikkust tänu potentsiaalsete ühenduste kasvule. Maa-alal, kus dominantsed arbuskulaarse mükoriisa seened on moodustanud peremeestaimega sümbioosi, on nad võimelised takistama mittemükoriissete taimede invasiooni.
Hiljutine uuring näitab, et AM seened vabastavad mulda seni identifitseerimata difusioonilist faktorit, nimetatakse myc factor ' iks, mis aktiveerib nod-faktorit kodeerivat geeni MtEnod11. Sama geen osaleb taime ja õhulämmastikku fikseerivate bakterite vahelise sümbioosi moodustamises. Kui mullas esinevad perekonna Rhizobium bakterid, suureneb sümbioosi moodustamiseks kasutatavate keemiliste signaalide kontsentratsioon. Selle tõttu suureneb mullas ka mükoriisne kolonisatsioon. Nod-faktoritega sarnanevad molekulid indutseerivad MtEnod11 geene, lateraalse juure moodustumist ning parandavad mükoriisa teket. Seega võib efektiivne mükoriisne kolonisatsioon suurendada juurenoodulite teket ning lämmastiku sümbiontset fikseerimist liblikõielistel. Arbuskulaarse mükoriisa kolonisatsiooni ulatus ja mükoriisat moodustavad liigid mõjutavad risosfääris elavat bakteripopulatsiooni. Bakteriliigid võistlevad omavahel taime eritatavate süsinikühendite pärast. AM seened ja koloniseeritud peremeestaimed väljutavad mulda eritisi. Just muutused eritiste koguses või koosseisus määravad bakteripopulatsioonide mitmekesisuse ja rohkuse risosfääris.
AM seente mõjul taimede võsu ja juure kasvule võib esineda ka kaudne efekt risosfääri bakteritele. Läbi hüüfide võrgustiku kasvu ja degeneratsiooni vabastavad AM seened olulisel määral süsinikku risosfääri.
Kaja Noodla
Kaja Noodla (aastani 1936 Hilda Helene Negfeld, kuni 9. märtsini 1944 Hilda-Helene Noodla ; 11. jaanuar 1915 (vkj 29. detsember 1914) Väinjärve vald, Järvamaa – 1. mai 2009 Tartu) oli eesti raamatuteadlane.
Noodla oli renditalupidaja tütar.
Lõpetas 1933 Tallinna Linna 1. Tütarlastegümnaasiumi, 1941 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonna klassikalise filoloogia ja bibliograafia erialal. EYS Veljesto liige.
Oli 1939–42 gümnaasiumiõpetaja, 1941–1945 Eesti Kirjandusmuuseumi ja Õpetatud Eesti Seltsi raamatukoguhoidja, 1944–1949 Tartu Riikliku Ülikooli bibliograafiakateedri assistent, 1949–1951 TRÜ Teadusliku Raamatukogu direktori kohusetäitja, 1951–1963 osakonnajuhataja, 1963–1965 teadusala asedirektor, 1965–1971 TRÜ Teadusliku Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonna juhataja. Pidanud õppeülesande täitjana Tartu ülikoolis loenguid raamatu, raamatukogude ja bibliograafia ajaloost.
Uurinud isiklike raamatukogude ajalugu, eesti raamatu lugejaid, Tartu Ülikooli raamatukogu ajalugu ja tsensuuri. "Eesti nõukogude entsüklopeedia" kaasautor. Bbliograafiaväljaannete toimetaja, kirjastuse Valgus ladina keele (õpiku ja sõnaraamatu) eritoimetaja. Umbes 30 teadustrükist, 70 aimeartiklit.
Ta oli Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige
Josef Lada
Josef Lada (17. detsembril 1887 Hrusice – 14. detsember 1957 Praha) oli tšehhi maalikunstnik, illustraator ja kirjanik. Ta on tuntud Jaroslav Hašeki romaani „Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil“ illustraatorina, võites postuumselt 1963. aastal auhinna Deutscher Jugendliteraturpreise. pisi|left|Josef Lada aastal 1940 Tema järgi on nimetatud asteroid 17625 Joseflada.
Vottignasco
Vottignasco on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Vottignasco kõrgus merepinnast on 380 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Vottignasco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Savigliano, Villafalletto.
Aleksandr Barkov (1995)
Aleksandr Barkov (vene keeles Александр Александрович Барков; sündinud 2. septembril 1995 Tamperes) on vene päritolu Soome jäähokimängija. Ta mängib 2013. aastast NHL-i klubis Florida Panthers keskründajana. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas jäähoki mängimist Soome liiga klubis Tappara.
2018. aastal osales Barkov NHL-i tähtede mängul.
Barkov võitis Soome jäähokikoondise koosseisus 2014. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali ja 2016. aasta maailmameistrivõistlused hõbemedali.
Isiklikku
Tema isa Aleksandr Barkov on endine vene hokimängija ja treener.
Don't Forget About Me, Demos
Don't Forget About Me, Demos on Ameerika Ühendriikide laulja ja räppari Dominic Fike'i debüüt EP, mis ilmus 16. oktoobril 2018 plaadifirma Columbia Records alt.
Albumi loomeprotsess
Enamik EP lauludest salvestati 2017. aasta hilisemal poolel, millal Dominic Fike oli politseiametniku käskluse tõttu koduarestis. Fike avalikustas tervikalbumi iseseisvalt läbi SoundCloudi. 2018. aastal, kui ta saadeti koduarresti tingimuste rikkumise eest lühikest vanglakaristust kandma, tekitas Fike'i muusika märkimisväärset huvi ja kutsus plaadifirmade seas üles pakkumishinna sõja. Selle aja jooksul eemaldati voogedastus teenusest kogu tema iseseisvalt välja antud muusika. 3. augustil teatati, et Fike on sõlminud 4 miljoni dollari väärtuses plaadilepingu Columbiaga. 16. oktoobril ilmus tema debüüt EP Don't Forget About Me, Demos ametlikult läbi plaadifirma.
Wilson Palacios
2011. aasta augustis sõlmis Palacios Inglismaa kõrgliiga klubiga Stoke Cityga neljaaastase lepingu.
Debüüdi Hondurase rahvuskoondises tegi Palacios 2003. aasta aprillis sõprusmängus Paraguay vastu. Esimese värava lõi ta Hondurase rahvuskoondises 21. veebruaril 2005 Copa Centroamericana alagrupimängus Belize'i vastu. Seisuga 22. august 2014 on ta löönud rahvuskoondise 95 mängus kuus väravat.
Enne Stoke Citysse siirdumist mängis Palacios teises Inglismaa kõrgliiga klubis Tottenham Hotspur.
Gagauusikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Gagauusikeelne Vikipeedia (gagauusi keeles Gagauzca Vikipediya) on Vikipeedia gagauusikeelne versioon.
Gagauusikeelsele Vikipeediale pandi alus 2010. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Jehorivka (Volnovahha rajoon)
Jehorivka (ukraina keeles Єгорівка) on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis.
Kirsty Moseley
Kirsty Moseley on inglise kirjanik.
Elulugu
Ta on sündinud Inglismaal Hertfordshire'i krahvkonnas. 2000. aastal kolis ta Norfolki krahvkonda.
Looming
Kirsty Moseleyt on alati huvitanud kirjutamine. Pärast poja sündi leidis ta kogemata veebilehe, kus olid algajate kirjutatud lood. Ta luges seal teiste kirjutatud tekste mitmeid kuid ning üks päev oli ta piisavalt julge, et enda kirjutatud loo ise postitada sinna lehele. Lugejatelt sai ta palju tuge ja julgustust edasi hakata kirjutama.
2012. aasta aprillil ilmus tema esikromaan “The Boy Who Sneaks in My Bedroom Window”.
Ta on kirjutanud ka mõned romaanid koos teiste kirjanikega, näiteks “Courage”, koos J. L. Berg, L.A. Casey, Erin Noelle, Tess Oliver, Kate Perry, Julie A. Richman, Aurora Rose Reynolds.
2020. aasta seisuga on ta kirjutanud 19 raamatut.
Populaarsemad teosed
Kirsty Moseley sai kirjanikuna tuntuks 2011. aastal, kui ilmus tema esimene ja seni populaarseim teos “The Boy Who Sneaks in My Bedroom Window”. Raamat räägib Amber Walkerist, kelle naabriks oli tema venna parim sõber Liam James. Liam on tavaliselt ülbe ja edev poiss, kuid öösiti näeb Amber seda, mida teised temas ei näe. Amber ei tahaks mitte kunagi Liamisse armuda, kuid ta süda tunneb teisiti.
“Always You” on sarja "Best Friend" esimene teos (sarja kuuluvad veel romaanid “Free Falling” ja “Friend Zoned”). Raamat räägib tüdrukust, kelle parim sõber on kooli kõige ahvatlevam poiss. Pärast pikka ja tavalist sõprust muutub see kõik, kui tüdruk kaotab kihlveo ja peab sõbrale musi andma.
Raamat on kokku pandud sama autori kahest romaanist: “Guarding the Broken” ja “Blurring the Lines”. Romaan räägib tüdrukust, kelle nimi on Anna ning kuidas tema elu muutus traagiliseks. Kolm aastat pärast Anna 16. sünnipäeva pole ta enam samasugune rõõmus ja energiat täis tüdruk. Nüüd oli ta külm, kinnine ja öösiti nägi ainult õudusunenägusid. Anna isa tahtis tagada oma tütrele turvalisust ja nii ta määras Ashton Taylori Annat kaitsma. Kolm aastat pole Anna oma emotsioone väljendanud, kuid ta mõtteviisi muudab Ashton.
Isiklikku
Kirsty Moseley abikaasa on Lee. 2005. aastal sündis neil poeg. Suurema osa Moseley romaanide meestegelaste kujutamisel on kirjanik saanud inspiratsiooni oma abikaasast.
Jasmine Camacho-Quinn
Jasmine Camacho-Quinn (sündinud 21. augustil 1996 Charlestonis) on Puerto Rico tõkkejooksja, olümpiavõitja.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Tobi Amusani ja Britany Andersoni järel ajaga 12,23 pronksmedali. Finaali ajal puhunud lubatust tugevama taganttuule tõttu ei arvestata tulemust rekordina.
Isiklikud rekordid
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Isiklikku
Jasmine Camacho-Quinni isa James Quinn on endine tõkkejooksja ja ema María Milagros Camacho endine sprinter ja kaugushüppaja. Camacho-Quinni vend on Ameerika jalgpallur Robert Quinn.
Flotwedeli ühisvald
Flotwedel on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis. See paikneb Alleri jõe ääres, umbes 10 km Cellest kagus. Selle keskus on Wienhausenis.
Samtgemeinde Flotwedel koosneb järgmistest valdadest:
Bernhard I (Saksi)
thumb|
Bernhard I (u. 950 – 9. veebruar 1011) oli Saksi hertsog aastatel 973–1011, teine Billungite dünastiast, hertsog Hermanni ja Oda poeg. Ta laiendas oma isa võimu märkimisväärselt.
Ta võitles daanidega 974., 983. ja 994. aastal nende sissetungide ajal. Ta toetas Otto III järglust Heinrich Riiaka vastu. 986. aastal sai temast marssal ning 991. ja 995. aastal ühines ta noore Ottoga kampaanias slaavlaste vastu. Ta suurendas oma võimu krooni suhtes; kui tema isa oli kuninga esindaja hõimu juures, oli Bernhard hõimu esindaja kuninga juures. Bernhard suri 1011. aastal ning maeti Püha Miikaeli kirikusse Lüneburgis.
Perekond
990. aastal abiellus Bernhard Hildegardiga. Nad said järgmised lapsed:
ja ilmselt:
Öö
pisi|Satelliidipilt ööst. Montaaž eri aegadel tehtud satelliidipiltidest Öö on ajavahemik, mille jooksul taevakeha (planeet või tema kaaslane) pinna punkti jaoks on valguse peamine allikas (päike) horisondist allpool.
Öö kestus sõltub laiuskraadist ja taevakeha telje nurgast orbiidi pinna suhtes. Öö vastand on päev. Taevakehade öö- ja päevakülge eraldab terminaator. Kui taevakeha pöörlemistelg ei asu orbiidiga risti, siis muutub öö pikkus perioodiliselt.
Päikesesüsteemi planeetidel on öö väga erineva pikkusega. Ööpäev kestab Veenusel 224,7 päeva ja Jupiteril 9 tundi 56 minutit. Öö hõlmab ööpäevast keskmiselt poole.
Päev ja öö on võrdse pikkusega kevadisel ja sügisesel pööripäeval, kui planeedi telg on ekliptikaga risti. Suurim päeva ja öö pikkuse erinevus on talvisel ja suvisel pööripäeval, kui telg on ekliptikaga suurima nurga all. Talvisel pööripäeval on öö kõige pikem ja suvisel pööripäeval kõige lühem.
Taevakehad saavad energiat põhiliselt soojuskiirguse kaudu oma päikeselt. Öösel, kui valgust pole, on temperatuur seetõttu üldiselt madalam kui päeval. Taevakehadel on kõige suuremad temperatuurierinevused tavaliselt nendes piirkondades, kus esinevad polaaröö ja -päev. Ekvaatori lähedal, kus päeva ja öö pikkuses suuri erinevusi ei ole, kõigub temperatuur aasta jooksul vähem.
Kui päike on horisondi all, aga tema hajunud valgus jõuab vaatlejat, on hämarik. Eristatakse kolme tüüpi hämarikku:
Mõju elule
Öösel ei jõua maapinnale peaaegu üldse valgust. Sellepärast on öösiti valgustundlikust meelest ehk nägemisest vähe kasu.
Loomad, kellel nägemine on eriti hästi arenenud, tavaliselt magavad öösiti. Mõned loomad, vastupidi, on öösiti eriti aktiivsed. Neid nimetatakse ööloomadeks. Mõned nendest, näiteks öökullid, on kohastunud nägema eriti väheses valguses. Sellistel loomadel on tüüpiliselt suured silmad. Mõned ööloomad on täiesti pimedad ja liiguvad teisi meeli kasutades, milleks võib olla kajalokatsioon.
Taimed kasutavad valgust fotosünteesiks. Öösiti fotosüntees peaaegu lakkab. Seetõttu toimuvad ka taimedes öösiti mitmesugused muutused, näiteks on tüüpiline, et õistaimed sulgevad ööseks oma õied.
Gaujmala
Gaujmala on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonna Kauguri vallas. Küla asub valla lääneosas Koiva jõe kaldal. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Gaujmalas asub Sapase bussipeatus.
Küla jääb osaliselt Gauja rahvusparki.
Gaujmalaks nimetatakse ka külast lõunasse jäävat suvilapiirkonda.
Segļi
Segļi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonna Kauguri vallas. Küla asub valla loodeosas Koiva jõe kaldal. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Küla jääb osaliselt Gauja rahvusparki.
Aquileia
thumb|Aquileia basiilika
Aquileia (friuli Olee/Olea/Acuilee/Aquilee/Aquilea; veneetsia Aquiłeja/Aquiłegia) on Vana-Rooma linn Itaalias Aadria mere tipus laguunide servas u. 10 km merest Natiso (nüüd Natisone) jõe ääres, mille säng on Rooma aegadest saati mõnevõrra muutunud. Täna on linn väike (u. 3500 elanikku), kuid antiikajal 2. sajandil pKr oli see suur ja silmapaistev kui üks maailma suurimaid linnu rahvaarvuga 100 000 ja on üks peamisi Põhja-Itaalia arheoloogilisi paiku. Hilisantiikajal oli linn esimene linn Apenniini poolsaarel, mida rüüstas Attila.
Antiikaeg
pisi|püsti|Vaade Aquileia arheoloogilisele alale
Rooma vabariik
Aquileia asutati roomlaste poolt 180./181. aastal eKr kolooniana piki Natiso jõge Julia Alpidest lõunas, kuid u. 13 km laguunidest põhjas. Koloonia oli strateegilise piiriala kindlusena Po jõe taguse Itaalia kirdenurgas ja oli mõeldud venetite kaitseks, kes olid Rooma ustavad liitlased Hannibali sissetungi ajal Teises Puunia sõjas, ning Illüüria sõdade ajal. Koloonia toimis kantsina, et kontrollida teiste sõjakate rahvaste, nagu vaenulikud karnid kirdes, kus nüüd on Karnia, ja histrid kagus, kus nüüd on Istria, Gallia Cisalpinasse edenemist. Tegelikult asus Aquileia jaoks valitud koht u. 6 km kaugusel kohast, kuhu hinnanguliselt 12 000 keldi tauriski nomaadi oli proovinud 183. aastal eKr elama asuda. Kuid alates 13. sajandist eKr oli paik jõe ääres ja Aadria mere tipus olnud ka ärilise tähtsusega kui balti merevaigu (sucinum) kaubanduse lõpp-punkt. Seetõttu pole teoreetiliselt tõenäoline, et Aquileia oli olnud gallide oppidum juba enne roomlaste tulekut. Kuid 500. aastast eKr kuni Rooma saabumiseni on vähe keldi esemeid leitud.
Koloonia rajas ladina õigusega Publius Cornelius Scipio Nasica, Caius Flaminiuse ja Lucius Manlius Acidinuse triumviraat, kellest kaks olid konsuli ja üks preetori auastmes. Kõigil meestel oli esmapilgul teadmisi Gallia Cisalpinast. Nasica oli 191. aastal vallutanud boid. Flaminius oli jälginud omanimelise tee ehitamist Bononiast (Bologna) Arretiumi (Arezzo). Acidinus oli 183. aastal vallutanud tauriskid.
Triumviraat viis 3000 perekonda piirkonda asustama, mis tähendab, et Aquileia elanike arv oli varsti pärast asutamist tõenäoliselt 20 000. Vahepeal tuli kivisse raiutud nimede põhjal enamik koloniseerivaid perekondi Picenumist, Samniumist ja Campaniast, mis selgitab ka seda, miks koloonia oli ladina ja mitte rooma. Nende kolonistide seas said jalamehed igaüks 50 iugerumit maad, tsentuuriod said igaüks 100 iugerumit ja ratsanikud said igaüks 140 iugerumit. Kas asutamise ajal või mitte palju aega hiljem täiendasid lähedalasuvad veneti kolonistid neid perekondi.
Teed ühendasid varsti Aquileiat Rooma koloonia Bolognaga tõenäoliselt 173. aastal eKr. 148. aastal eKr ühendati see Via Postumia abil Genuaga, mis kulges üle Po madaliku Aquileiast Opitergiumi, Tarvisiumi, Vicetia, Verona, Bedriacumi ning kolme Rooma koloonia Cremona, Placentia ja Dertona kaudu. Via Popilia rajamine 132. aastal eKr Rooma kolooniast Ariminiumist Ad Portumini Altinumi juures parandas ühendust veelgi. 1. sajandil pKr ühendas Via Gemina Aquileiat Emonaga Julia Alpidest idas ning 78. või 79. aastal pKr ühendas Via Flavia Aquileiat Pulaga.
Vahepeal asus 169. aastal eKr garnisoni tugevduseks linna veel 1500 ladina kolonisti koos perekondadega, keda juhtis Titus Annius Luciuse, Publius Decius Subulo ja Marcus Cornelius Cetheguse triumviraat. Kullaväljade avastamine praeguse Klagenfurti lähedal 130. aastal eKr tõi kasvavale kolooniale lisatähelepanu ja see muutus peagi tähtsaks kohaks mitte ainult oma strateegilise sõjalise positsiooni tõttu, vaid ka kaubanduse keskusena, eriti põllumajandustoodete osas ja viinamarjakasvatuses. Samuti oli sellel vähemalt hilisematel aegadel märkimisväärsed telliseväljad.
Rooma keisririik
Augustus külastas esimesena paljudest keisritest Aquileiat, eriti Pannoonia sõdade ajal 12.–10. aastal eKr. Viimasel aastal sündis seal Tiberiuse ja Julia poeg. Rooma poeet Martialis kiitis Aquileiat kui lootust vanaduses varjupaigale ja puhkepaigale.
Religiooni osas võttis rahvas omaks Rooma panteoni, ehkki keldi päikesejumal Belenusel oli palju järgijaid. Juudid harrastasid oma esivanemate usku ja võib-olla said neist juutidest esimesed kristlased. Vahepeal tõid sõdurid sõjaka mitraismi.
thumb|Iidne sisesadam Aquileia
Hilisantiik
Aquileiasse ehitati keiserlik palee, kus keisrid pärast Diocletianuse aega sageli elasid.
thumb|left|Rooma keiser [[Flavius Victor asil Aquileia rahapajas]]
4. sajandi jooksul säilitas Aquileia oma tähtsuse. Constantinus viibis seal mitmel korral. Sellest sai mereväe jaam ja Corrector Venetiarum et Histriae asukoht; loodi rahapaja, mille münte oli väga palju, ja piiskop omandas metropoliidi auastme. 381. aastal linnas peetud kirikukogu oli alles esimene sajandite jooksul kokku kutsutud Aquileia kirikukogude seeriast. Linn mängis aga oma osa 4. sajandi valitsejate vahelises võitluses. 340. aastal tapeti läheduses keiser Constantinus II, kes oli tunginud oma noorema venna Constansi territooriumile.
thumb|Aquileia 1493. aasta puulõikel [[Hartmann Schedeli Nürnbergi kroonikast]]
4. sajandi lõpus loetles Ausonius Aquileiat maailma suurlinnade seas üheksandana, asetades selle ette Rooma, Konstantinoopoli, Kartaago, Antiookia, Aleksandria, Trieri, Mediolanumi ja Capua. Kuid selline silmapaistvus muutis selle sihtmärgiks ning Alarich ja läänegoodid piirasid seda 401. aastal, mille jooksul osa selle elanikest põgenes lähedalasuvatesse laguunidesse. Alarich ründas seda uuesti 408. aastal. Attila ründas linna 452. aastal. Selle sissetungi ajal 18. juulil hävitasid Attila ja tema hunnid linna nii täielikult, et pärast oli selle algset asukohta raske ära tunda. Aquileia langemine oli Attila esimene sissetung Rooma territooriumile; järgnesid linnad nagu Mediolanum ja Ticinum. Rooma elanikud koos ümbruskonna väiksemate linnade elanikega põgenesid massiliselt laguunidesse ning panid aluse Veneetsia ja Grado linnadele.
Ometi tõusis Aquileia uuesti üles, ehkki palju väiksemana, ja eksisteeris seni, kuni langobardid 568. aastal sisse tungisid; langobardid hävitasid selle teist korda 590. aastal. Vahepeal põgenes patriarh saarelinna Gradosse, mis oli bütsantslaste kaitse all. Kui Grados asuv patriarh leppis 606. aastal Roomaga ära, valisid need, kes Kolme peatüki skismat jätkasid, lükates tagasi Konstantinoopoli teise kirikukogu, patriarhi Aquileias. Nii jagunes diötsees sisuliselt kaheks osaks, Aquileia maismaapatriarhaat oli langobardide kaitse all ning Aquileia saarepatriarhaat asukohaga Grados oli Ravenna eksarhaadi ja hiljem Veneetsia doodžide kaitse all, langobardide kokkumänguga. Aquileias valitud patriarhide rida jätkus skismas kuni 699. aastani. Kuigi nad hoidsid Aquileia patriarhi tiitlit, viisid nad oma elukoha kõigepealt Cormonsisse ja hiljem Cividale del Friulisse.
Keskaeg
Langobardide Friuli hertsogid valitsesid Aquileiat ja ümbritsevat maismaaterritooriumit Cividale del Friulist. 774. aastal vallutas Karl Suur langobardide hertsogkonna ja tegi sellest frankide hertsogkonna, hertsogiks sai Eric Friulist. 787. aastal nimetas Karl Suur preester Paulinuse uueks Aquileia patriarhiks. Patriarhaat jäi üheks suurimaks piiskopkonnaks, hoolimata selle jagamisest, kus põhjaosa määrati vastloodud Salzburgi peapiiskopkonna pastoraalse hoolduse alla. Kuigi Paulinus asus peamiselt Cividale del Friulis, kaalus tema järglane Maxentius Aquileia ülesehitamist. Projekti ei viidud aga kunagi täide.
Kui Maxentius oli patriarh, kiitis paavst heaks Mantova sinodi, mis kinnitas Aquileia maismaapatriarhi ülimuslikkust Grado patriarhi ees. Kuid materiaalsed tingimused halvenesid Aquileia jaoks peagi. Aquileia varemeid rüüstati pidevalt ehitusmaterjalideks. Ja Karolingide kokkuvarisemisega 10. sajandil kannatasid elanikud madjarite rüüsteretkede all.
1027. ja 1044. aastal Aquileia patriarh Poppo, kes ehitas Aquileia toomkiriku ümber, sisenes ja rüüstas Gradot ja kuigi paavst taastas viimase patriarhi oma ametisse, ei taastunud linn kunagi täielikult, ehkki see oli jätkuvalt patriarhaadi asukoht kuni ametliku üleminekuni Veneetsiale 1450. aastal.
14. sajandil saavutas patriarhiriik oma suurima ulatuse, ulatudes Piave jõest Julia Alpide ja Põhja-Istriani. Aquileia patriarhaadi asukoht viidi 1238. aastal Udinesse, kuid toodi 1420. aastal tagasi Aquileiasse kui Veneetsia annekteeris Udine territooriumi.
1445. aastal nõustus lüüasaanud patriarh Ludovico Trevisan oma iidse ilmaliku valduse kaotuses vastutasuks 5000 tukatise aastapalga eest, mis lubati talle Veneetsia varakambrist. Edaspidi tohtisid Aquileia patriarhi tiitlit kanda ainult veneetslased. Patriarhiriik liidendati Veneetsia vabariiki nimega Patria del Friuli, seda valitses provveditore generale või luogotenente Udinest. Patriarhi diötsees kaotati lõplikult alles ametlikult 1751. aastal ning selle territooriumil loodi Udine ja Gorizia toolid.
Rannajalgpall
link=https://et.wikipedia.org/wiki/Pilt:Beach_soccer.jpg|pisi|300x300px|Jalgpalli mängimine rannas Rannajalgpall on pallimäng, mida mängitakse rannas või liivapinnasel.
Aquileia
Toomkirik
Aquileia toomkirik on lamekatusega basiilika, mille patriarh Poppo 1031. aastal varasema kiriku kohale püstitas ja mille patriarh Marquard von Randeck u. 1379. aastal gooti stiilis ümber ehitas.
Rannajalgpall
Kuigi jalgpalli mängiti rannas juba varem, siis rannajalgpallile kui spordialale pandi alus 1992. aastal, kui loodi Rahvusvaheline Rannajalgpalli Assotsiatsioon. Sätestati esimesed ametlikud mängureeglid, mis suures osas kehtivad tänapäevalgi.
Aquileia
Toomkirik
Romaani-gooti stiilis fassaad on portikusega ühendatud niinimetatud paganate kiriku ja 5. sajandi ristimiskoja jäänustega. Interjööris on lööv ja kaks vahekäiku, millel on tähelepanuväärne mosaiiksillutus 4. sajandist. Puidust lagi pärineb 1526. aastast, samas kui freskodekoratsioon kuulub erinevatesse ajastutesse: alates 4. sajandist Püha Peetruse kabeli apsiidipiirkonnas; 11. sajandist apsiidis endas; 12. sajandist nn "freskode krüptis", presbüteri all, tsükliga, mis kujutab kristluse päritolu Aquileias ja linna esimese piiskopi Püha Hermagorase ajalugu.
11. sajandi Püha Haua romaani kabeli kõrval, vasaku vahekäigu alguses võib näha erineva vanusega põrandakatteid: kõige madalam on Augustuse ajastu Rooma villast; keskmine on tüüpiline opus signinum sillutus; ülemisel, mis kannab Attila tulekahju jälgi, on geomeetrilised kaunistused.
Rannajalgpall
Teistsugune pind, väljaku suurus ja mängijate arv muudavad rannajalgpalli tavalise jalgpalli mängustiilist palju erinevamaks – mängijad võivad värava lüüa igalt väljakupositsioonilt, mistõttu on mängus löödavate väravate arv tavaliselt palju suurem.
Aquileia
Toomkirik
Väliselt on 9. sajandi campanile ja apsiidi taga langenute kalmistu, kuhu on maetud kümme tundmatut Esimese maailmasõja sõdurit. Püha Hermagoras on samuti siia maetud.
Rannajalgpall
Ajalugu
link=https://et.wikipedia.org/wiki/Pilt:06_Chgo_Beach_Soccer_Invitational_Curling_Shot.JPG|pisi|300x300px|Mängija pealelöök 2006. aasta Chicago rannajalgpalliturniiril
Aquileia
Vana-Rooma jäänused
Tänapäeval on Aquileia linn, mis on väiksem kui Rooma algselt asutatud koloonia. Sajandite vältel piiramisi, maavärinaid, üleujutusi ja iidsete hoonete materjalide rüüstamist tähendab, et Rooma perioodi ehitisi ei ole maapinnast kõrgemal. Arvatakse, et Aquileia paik on Rooma suurim väljakaevatud linn, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Väljakaevamistel on siiski ilmnenud osa Rooma linna paigutusest, näiteks tänavalõik, linnamüüri loodenurk, jõesadam ja endised termid, amfiteater, tsirkus, kalmistu, Via Sacra, foorum ja turg. Riiklik arheoloogiamuuseum sisaldab üle 2000 pealdise, kuju ja muu vanavara, mosaiiki, samuti kohalikku klaasitoodangut ja numismaatikakogu.
Muud
Monastero jaos asub 5. sajandi kristlik basiilika, hilisem benediktlaste klooster, kus täna asub varakristluse muuseum.
Diiselmootor
pisi|264x264px pisi|308x308px Diiselmootor (Rudolf Diesel järgi) on kompressioonsüütega sisepõlemismootor. Diiselmootori silindrisse pihustatav kütus süttib õhus, mis kolviga kokkusurumise tagajärjel kuumeneb. Diiselmootoris saab kütusena kasutada bensiinist märksa raskemaid naftafraktsioone alates toornaftast kuni petrooleumini välja.
Ajalugu
1824. aastal tuli Nicolas Léonard Sadi Carnot välja teooriaga n-ö Carnot' tsükliga, väites, et võimalikult säästlikus soojusmasinas tuleb töötav keha kuumutuda süttimistemperatuurini “muutes mahtu” ehk ruumala kiire kokkusurumisega. 1880. aastal pakkus Rudolf Diesel oma lahendust eelpool mainitud ideele ning patenteeris leiutise 1892. aastal. Diesel sai oma esimese töötava mootori valmis 1897. aastal. Tol ajal olid diiselmootorite kasutusvõimalused piiratud, sest need mootorid olid suuremad ja raskemad kui aurumasinad.
Rannajalgpall
Rajamine
Brasiilia on tuntud jalgpalliriik, kus on aastaid spordiala meisterlikult harrastatud, ning inimesed hakkasid palli taguma ka rannaliivadel. Tavapärased liigutused kohandati liival mängimiseks. Petted, improviseerimine, suurepärane füüsiline vorm ja anne – omadused, mille poolest brasiillased jalgpalliväljakutel tuntud on, omavad suurt rolli ka rannajalgpallis.
Diiselmootor
Eelised ja puudused
Nüüdisaegsete diiselmootorite kasutegur jääb vahemikku 40–45%, parimatel mootoritel isegi suurem, nagu näiteks MAN B&W S80ME-C7 mootoril, mille kasutegur on 54,4%. Diiselmootorid ei nõua kindla aurustumisnäitajatega kütust, see võimaldab kasutada kütusena madalaastmelisi naftafraktsioone. Kütteõlid sisaldavad rohkem süsinikuaatomeid, nende kütteväärtus on suurem ja see tingib diiselmootori suurema kasuteguri.
Rannajalgpall
Rajamine
1992. aastal moodustati Rahvusvaheline Rannajalgpalli Assotsiatsioon, mis järgmise aastaga koostas rannajalgpalli ametlikud reeglid. 1993. aastal korraldati maailma esimene rahvusvaheline rannajalgpalliturniir Miami Beachis. Võistlusest võttis osa 4 riiki: USA, Brasiilia, Argentina ja Itaalia.
Diiselmootor
Eelised ja puudused
Diiselmootorid ei arendama kõrgeid väntvõlli pöördeid, sest kütus silindris ei jõua sel juhul lõpuni põleda. Mehaanilised pinged mootoris on suuremad, mis tähendab, et tuleb kasutada massiivsemaid ja vastupidavamaid osasid, see teeb diiselmootori raskeks. Viimane tingib diiselmootorite vähese kasutuse lennunduses. Üks näide on pommituslennukid Junkers, mis olid varustatud diiselmootoritega (Junkers Jumo 203 kuni 224).
Rannajalgpall
Areng
1995. aastal toimusid Rio de Janeiros Copacabana rannas esimesed rannajalgpalli maailmameistrivõistlused, millest võttis osa 8 riiki ja võitjaks krooniti korraldajariik Brasiilia. Üle kogu maailma pakkus uus spordiala kõigile huvi, mistõttu 1996. aastal loodi Pro Beach Soccer Touri sari, et suurendada inimeste teadlikkust rannajalgpallist.
Diiselmootor
Eelised ja puudused
Kütuse põlemine silindris kestab seni, kuni sellesse pihustatakse kütust. Seetõttu on diiselmootori väntvõllil suur väändemoment madalatel pööretel, see teeb diiselmootoriga auto “erksamaks” võrreldes samasuguse autoga, millel on bensiinimootor. Suur väntvõlli väändemoment madalatel pööretel ja kütusesäästlikkus tingib asjaolu, et enamus tänapäeva veokeid ja laevu on varustatud just diiselmootoritega.
Rannajalgpall
Areng
Esimese Pro Beach Soccer Touri raames peeti Euroopas, Aasias, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas 60 kohtumist. Tuuri edukus oli üks põhjus, miks 1998. aastal loodi Euroopa Rannajalgpalli Liiga. Menu meelitas ligi mitte ainult pealtvaatajaid, aga ka sponsoreid. Euroopa Rannajalgpalli Liiga palkas rannajalgpalli edendamiseks promootoreid, kes hakkasid tegelema ajakavade ning meelelahutusprogrammide väljatöötamisega, sponsorlepingute sõlmimisega ja turniiride organiseerimisega. Ettevõtmist saatis edu ning peatselt sõlmiti Maailma Rannajalgpalli Liiduga koostööleping. Rannajalgpall hakkas võtma ülemaailmset mastaapi.
Diiselmootor
Eelised ja puudused
Võrreldes bensiinimootoritega on diiselmootori väljalaskegaasides väiksem vingugaasi sisaldus, ent laialdane katalüsaatorite kasutamine teeb selle vahe üsna väikeseks. Märkimisväärse osa diiselmootori väljalaskegaaside koostisest moodustavad süsivesinikud (CH j HC), oksiidid ja tahm. Väljalaskegaaside temperatuur on keskmiselt 600–700 °С, vastav näitaja bensiinimootorite puhul on 800–1100 °С. Madalam väljalaskegaaside temperatuur põhjustab võrreldes bensiinimootoriga vähem soojuskadu.
Rannajalgpall
Areng
1999. aastal olid rannajalgpalli organiseerimises tehtud suuri samme edasi – võistluste ja ürituste korraldus oli väga professionaalne. Maailma Rannajalgpalli Liidu peakontor loodi esmalt Monacosse, kust see koliti edasi Barcelonasse. Maailmameistrivõistlusi korraldati endiselt Lõuna-Ameerikas.
Diiselmootor
Eelised ja puudused
Diislikütus aurustub võrreldes bensiiniga halvasti ning ei kogune gaasina mootoriruumis, mis tähendab et tulekahjuoht on palju väiksem, kui bensiinimootorite puhul, sest ei kasutata ka süüteküünlaid. See asjaolu ja kütusesäästlikkus tingisid diiselmootorite laialdase kasutuse näiteks tankides.
Rannajalgpall
Areng
2000. aastal nimetati Maailma Rannajalgpalli Liit ümber Pro Beach Socceriks. Samal aastal alustati Ameerika liigaga, milles võistlesid meeskonnad nii Põhja- kui ka Lõuna-Ameerikast.
Kalnamuiža mõis (Võnnu kihelkond)
Kalnamuiža mõis (saksa keeles Kallenhof, läti keeles Kalnamuiža) oli poolmõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas.
Rannajalgpall
Areng
2001. aastal ühendati suurimad rannajalgpalli organisatsioonid – moodustati rannajalgpalli katusorganisatsioon Beach Soccer Worldwide (lühidalt BSWW). Organisatsioon, mis vahendab rahvusvahelisi rannajalgpalli võistlusi.
Lohheide
thumb|Lohheide paiknemine Celle kreisis
Tallinna Linnahalli AS
Tallinna Linnahalli AS on Tallinna aktsiaselts, mis muu hulgas haldab Tallinna Linnahalli. Aktsiaseltsi tegevusalad on üürida äriruume ja vahendada üürnikele kommunaalteenuseid. Aktsiaseltsi nõukogu esimees on Mihhail Kõlvart.
Rannajalgpall
Viimased aastad
Rahvusvaheline jalgpalliorganisatsioon FIFA võttis 2005. aastal rannajalgpalli organiseerimise enda alla. Samast aastast alates on rannajalgpalli maailmameistrivõistlused ametlikult toimunud FIFA egiidi all. 2005. aasta maailmameistrivõistlused toimusid Brasiilias ja võitis Prantsusmaa Eric Cantona juhtimisel. 2006–2009 toimusid maailmameistrivõistlused igal aastal ja Brasiilia oli kõigil kordadel võidukas, kuid mida enam riike hakkas osa võtma, seda tasavägisemaks võistlused muutusid. 2008. aastal toimus turniir esimest korda väljaspool Brasiiliat, nimelt Marseille's ja 2009. aastal jällegi uuel kontinendil Dubais. 2011. ja 2013. aastal krooniti võitjateks Venemaa rahvuskoondise mängijad. 2015. aastal võidutses Portugal ja märkimisväärne on Brasiilia mittejõudmine nelja parima sekka, mis juhtus esimest korda rannajalgpalli maailmameistrivõistluste ajaloos.
Tallinna Linnahalli AS
Aktsiaselts on munitsipaalettevõtte Tallinna Linnahall õigusjärglane.
Rannajalgpall
Mängureeglid
pisi|233x233px|Rannajalgpalli väljak
Paul Thomson (pomoloog)
Paul Thomson (29. juuni 1916 – 31. mai 2008) oli Ameerika eksootiliste puuviljade entusiast, iseõppinud botaanik, puuviljade kasvataja, pomoloog.
Lohheide
Lohheide on inkorporeerimata ala Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Paul Thomson (pomoloog)
Ta oli firma California Harv Fruit Growers kaasasutaja. See firma toodab aiandustooteid; seal on praeguseks üle 3000 töötaja 35 riigis. Thomson on aidanud laiendada eksootiliste puuviljade kättesaadavust Californias.
Rannajalgpall
Väljak
Karistusala tähistatakse kollaste lippudega, mis asuvad väljaku küljejoontel, ning see ulatub väravast 9 meetri kaugusele. Küljejoontel paiknevad punased lipud tähistavad väljaku keskjoont. Rannajalgpalli väravad on maapinnast latini 2,2 meetrit kõrged ja kahe posti vaheline laius on 5,5 meetrit.
Lohheide
Valla pindala on 91,32 km² ja 31. detsembril 2015 elas seal 3564 inimest. Koos Osterheidega on see osa Bergen-Hohne polügoonist.
Ajalugu
1935. aastal rajasid Saksa relvajõud (Wehrmacht) Bergeni ja Fallingbosteli vahele Bergeni polügooni. Kokku 24 küla evakueeriti ja nende elanikud paigutati ümber. 1938. aastal loodi polügooni haldamiseks Bergeni ala valdus (Gutsbezirk Platz Bergen) ja see allutati Fallingbosteli kreisile. 1945. aastal jaotati Gutsbezirk kaheks eraldi piirkonnaks, Osterheide ja Lohheide valdused. Osterheide jäi Fallingbosteli kreisi osaks, samas Lohheide allutati taas Celle kreisile. Täna asub Lohheide NATO Bergen-Hohne tulistamisalas Soltau-Fallingbosteli kreisis, mis loodi 1958. aastal.
Õiguslik staatus
Alam-Saksimaa omavalitsuskorralduse (NGO) § 16 järgi peab inkorporeerimata alade haldamine olema reguleeritud määrusega. Käesoleva määruse kehtiv versioon anti välja 4. detsembril 1996. See sätestab, et "avalike teenuste pakkumine ala tegevussfäärile on maaomaniku vastutusel", kes Lohheide ja Osterheide puhul on föderaalvalitsus. Inkorporeerimata ala põhimäärus erineb valla põhimäärusest. Selle tööriistad on ringkonna juht (Bezirksvorsteher) ja elanike poolt valitud esindajate volikogu. Linnapeaks teevad ettepaneku maaomanikud ja siis valitakse ta volikogu poolt. Elanike osalusõigused piirduvad esindajate valimisega, samuti võimalusega esitada küsimusi ja kuulata volikogu avalikke menetlusi.
Rannajalgpall
Mängijad
Korraga võib ühe võistkonna eest väljakul viibida 5 mängijat (4 väljakumängijat + väravavaht). Kokku võib võistkond kasutada ühes mängus 10–12 mängijat. Mängus tehtav vahetuste arv pole piiratud. Rannajalgpalli mängitakse liival paljajalu, lubatud on kasutada vaid liigesekaitsmeid.
Lohheide
Kultuurilised mälestusmärgid ja huvipaigad
Lohheides on järgmised huvipaigad:
Rannajalgpall
Mängu kestvus
Mänguaeg on 3×12 minutit. Arvestatakse puhast aega, st mänguseisakutel pannakse ka aeg seisma. Rannajalgpallis ei saa mäng lõppeda viigilise tulemusega. Kui normaalaja lõppedes on mängu seis viigis, mängitakse 3 minutit lisaaega. Lisaaja viigilise tulemusega lõppemise korral löövad võistkonnad võitja välja selgitamiseks penalteid. Mõlemast võistkonnast sooritab penaltilöögi kolm mängijat. Kui peale seda on seis endiselt viigis lüüakse penalteid esimese eksimuseni.
Kohtunikud ja kord
Rannajalgpalli mängu kohtunikebrigaad koosneb neljast. Kaks neist on väljakul, üks väljaku kõrval ja neljas kohtunik vastutab ajapidamise eest. Vea tagajärjel määratud karistuslöök tuleb sooritada mängija poolt, kelle vastu viga tehti. Nagu tavalises jalgpallis, nii antakse ka rannajalgpallis mängureeglite rikkumise eest kollaseid ja punaseid kaarte. Kuid saades rannajalgpallis kohtunikult kollase hoiatuskaardi, peab mängija lahkuma väljakult kaheks minutiks. Võistkond võib asendada selle mängija kellegi teisega. Kui mängija saab punase kaardi, peab ta mänguväljakult lahkuma ja mängu sekkuda enam ei või. Kuid võistkond võib ärasaadetud mängija kahe minuti jooksul teise mängijaga välja vahetada.
Konföderatsioonide turniirid
AFC (Aasia Jalgpallikonföderatsioon) CAF (Aafrika Jalgpallikonföderatsioon) CONCACAF (Põhja-Ameerika, Kesk-Ameerika ja Kariibi piirkonna jalgpalliliit) CONMEBOL (Lõuna-Ameerika jalgpalliliit) OFC (Okeaania Jalgpallikonföderatsioon) UEFA (Euroopa Jalgpalliliit)