cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilniuse Ülikool
Juhtimine
Ülikooli igapäevast tööd juhib rektor, keda assisteerivad tema tegevuses neli prorektorit: õppe-, teadus-, haldus- ja strateegilise arengu prorektor.
Kõrgeim võim Vilniuse ülikoolis kuulub ülikooli senatile, kus lisaks rektorile ja prorektoritele on liikmeteks kõigi teaduskondade, instituutide ning üliõpilaskonna esindajad. Kokku on ülikooli senatis 71 liiget.
Teaduskonnad
Vilniuse ülikoolis on tänapäeval 12 teaduskonda.
Teistest mõnevõrra eraldi tegutseb veel humanitaarteaduskond, mille õppehooned asuvad Kaunases. See Vilniuse ülikooli filiaal asutati 1939. aastal.
Instituudid
Vilniuse ülikooli juures tegutseb tänapäeval kaheksa instituuti, millest kolm on seotud meditsiinivaldkonnaga.
Eesti keel ja kultuur Vilniuse Ülikoolis
Kuni 1991. aastani õpetas Vilniuse Ülikoolis eesti keelt ülikooli leedu keele kateedri õppejõud Dalia Barauskaitė, kes suundus vahetuslektoriks Tartu Ülikooli. Eestist lähetati omakorda vahetuslektor Vilniuse Ülikooli. Selleks oli hilisem Tallinna Ülikooli keele- ja nimekorralduse lektor Annika Hussar. Eesti keele kursus kuulus valikainete hulka ja tööd alustas algajate ja edasijõudnute rühm. Tollal ei olnud Vilniuses veel soome keele lektorit ja nii paluti eesti keele lektoril juhendada ka soome keele algajate kursust. Paari aasta pärast jäi lektorite vahetus mõneks ajaks soiku. Kui 2000. aastast hakati ette valmistama eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe (EKKAV) programmi, mille eesmärk oli toetada Eesti-huviliste tudengite eesti keele ja kultuuri õpet välismaa kõrgkoolides, olid just Vilniuse ja Peterburi ülikool esimesed ülikoolid, kuhu 2002. aastal lähetati Eesti riigi rahastusel eesti keele ja kultuuri lektor.
Alates 2002. aastast saabki Vilniuse Ülikoolis õppida eesti keelt ja kultuuri eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames. Programmi koordineeris Eesti Instituut, alates 2021. aastast haldab programmi Haridus- ja Noorteamet. Lektorit ei lähetatud 2014/2015. õppeaastaks. Sel õppeaastal oli Vilniuse Ülikoolis võimalik eesti keelt õppida valikainena (õppejõud Sigita Komarovskytė). Järgmise aasta sügisel taasavati leedu filoloogia ja eesti keele liiteriala.
Majanduskasv
Majanduskasv on tootmismahu suurenemine. Toodangu või tootmismahu all mõistetakse seejuures terves majanduses toodetud kõiki kaupu ja teenuseid. Nende väärtus arvutatakse kokku hindade abil.
Majanduskasvuks nimetatakse täpsemini riigi hüviste tootmise suurenemist mingil kindlal perioodil. Majanduskasvu mõõtmisel kasutatakse sageli sisemajanduse koguprodukti (SKP) või rahvamajanduse koguprodukti (RKP) näitajat. Et SKP ja RKP arvväärtused ei pruugi anda selget ülevaadet majanduse kasvust, kasutatakse võrdlevaid näitajaid ehk juurdekasvu protsentides. Samuti arvestatakse rahvastiku hulka, sest reaalselt kasvab jõukus vaid siis, kui majanduse kasvutempo ületab rahvastiku kasvutempo. Seetõttu kasutatakse majanduskasvu väljendamiseks sisemajanduse koguprodukt (või RKP) elaniku kohta.
Majanduskasvu allikateks võivad olla mitmed tegurid. Stiglitz toob neist välja neli olulist: kapital ehk investeeringud, tehniline progress ehk uurimis- ja arendustegevus ning loodusvarade kasutamine ja areng. Neljas oluline tegur on rahvastik ja tööjõu kvaliteet ehk inimkapital.
Majanduskasv (või kahanemine) on majandustsükliga seotud iga-aastane nähtus. Pikaajaliselt on arenenud maades jälgitav aga selge kasvutrend suurusega umbes 2-3% aastas.
Majanduskasvu otseseks põhjuseks võib olla tehnoloogia areng, tööviljakuse kasv või elanikkonna kasv. Kaudsemateks põhjusteks peetakse üldist haridustaset, sidemeid välismaailmaga, poliitilist stabiilsust, selgeid omandisuhteid, hästi toimivat riigiaparaati jpm. Arenenud maades on haritava maa ja maavarade osatähtsus majanduskasvu tagamisel minimaalne.
Majanduskasvu hindamine
Majanduskasvu hindamisel tuleb silmas pidada rida momente:
Tegurid, millest majanduskasv sõltub
Majanduskasv sõltub antud maal kasutatavatest ressurssidest:
Majanduskasvu riskid
Majanduskasvu riskidest kirjutas Rooma Klubi uuringugrupp raamatus "Kasvu piirid" (Limits of Growth). Selles tõendatakse, et majanduskasv, seotult tarbimise kasvuga, toob kaasa ka reostuse kasvu. Majanduskasv saab olla vaid ajutine, ökoloogiliselt tasakaalulise majanduse kasv on null. Indrek Tarandi üheks teesiks 2011. aasta presidendivalimistel oli: "Leian Eestile ainitise majanduskasvu asemel parema eesmärgi".
Majanduskasvu, energia- ja ressursitarbimise kasvu vahelise seose lahutamine
Majanduskasvu, energia- ja ressursitarbimise kasvu vahelise seose lahutamine (inglise decoupling) on jätkuv majanduskasv (SKT kasv), mis ei too kaasa ressursikasutuse, jäätmete, saaste kasvu, mis saavutatakse ressursi- ja energiakasutuse tõhususe kasvuga.
Mõõdetakse mahukuse näitajatega (nt majanduse CO2- ja energiamahukus).
Siiski on seni vähe tõendeid absoluutse seose kaotamise võimalikkusest.
Peipsi järv
pisi|Peipsi järv
Üldandmed
Isegi Pihkva järve ja Lämmijärveta on Peipsi järv pindala poolest Euroopa neljas kuni viies järv. Peipsist eespool on Laadoga, Äänisjärv ja Vänern, olenevalt Saimaa järve kokku loetavatest osadest ka Saimaa.
Peipsisse voolab umbes 200 jõge või oja, suurim neist on Emajõgi. Ainus väljavoolav jõgi on Narva jõgi.
Peipsi suurim saar on Eestile kuuluv Piirissaar. Piirissaarest lääne pool asub Vasikakuiv.
Peipsi põhjarannik on liivane, kena loodusega ilus piirkond ja kõrgelt hinnatud puhkeala, kus vanadel rannaluidetel kasvab männimets ja järve ääres on maaliline liivarand, mille pikkus on umbes 40 km. Peipsi on läbivooluga järv.
Järvenõgu
Peipsi järv on tekkinud mandrijää poolt tekitatud madalasse lohku. Peipsi järve põhja- ja lõunakallas on väga eriilmelised. Põhjakaldal, näiteks Kauksis on liivane rand ja luited. Lõunakallas on aga kinnikasvanud ja soostunud. Selle põhjuseks on maakerge, mis põhjakaldal on kiirem kui lõunakaldal. Selle tulemusena valgub Peipsi järve vesi aeglaselt lõunasse ning ujutab üle uusi lõunapoolseid alasid.
Veetase
Peipsi järve nullveetasemeks loetakse 29,5 m BK77 kõrgussüsteemi järgi. Peipsi järve veetase kõigub aasta jooksul +1,5 meetrist –0,5 meetrini.
Kliima
Keskmine õhutemperatuur juulis on üle 17 °C ja veebruaris alla –7 °C. Sademeid langeb keskmiselt 575 mm aastas. Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi on Peipsi parasvöötme kontinentaalse ja merelise kliimavöötme piiril. Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi kuulub Peipsi Dfb kliimatüübi alla. Seda kliimatüüpi iseloomustab mõõdukalt külm talv ja jahe suvi. Talvel on järv külmunud keskmiselt 114 päeva jooksul.
Hüdrokeemia
Peipsi järve vesi on nõrgalt aluseline. Näiteks 1997–2006 võetud proovide alusel saadi keskmiseks pH väärtuseks 8,36, kusjuures see kõikus proovide lõikes enamasti 8,0–8,6 vahel. pH väärtused olid nii Peipsi järves kitsamas mõttes, Lämmijärves kui ka Pihkva järves sarnased.
Elustik
Järves elab 37 liiki kalu ja 9 liiki kahepaikseid. Nendest iseloomulikumad on rääbis, ahven, peipsi tint, ja haug. Elutsevad ka luts, koger, koha, latikas, nurg, roosärg, särg ja peipsi siig.
Peipsit kasutab igal aastal peatuspaigana üle miljoni rändlinnu.
Probleemid
Suuremad probleemid on põlevkivi kaevandamine, põllumajanduses kasutatavad väetised ning sellest kõigest tulenev liigtoitelisus ehk eutroofsus. Probleemiks on ka kalade ülepüük. Aastas püütakse Peipsist ligikaudu 10 000 tonni kala.
Seire
Riikliku keskkonnaseire programmi raames jälgitakse pidevalt Peipsi järve kahe allprogrammiga, milleks on Peipsi ja Võrtsjärve randade seire ning Peipsi järve hüdrokeemiline ja hüdrobioloogiline seire. Nendele lisaks viiakse läbi ka Peipsi järve ja sinna suubuvate jõgede ohtlike ainete hüdrokeemilist seiret. Senistest seiretulemustest ja teadusuuringutest on selgunud, et Peipsi järve ökosüsteem on ebastabiilses seisundis ja tema tulevik on raskemini prognoositav, kui varem arvatud. Häired Peipsi ökosüsteemis võivad kujutada ohtu sealsele bioloogilisele mitmekesisusele, ökosüsteemi tervisele ja talitlusele, samuti inimestele olulistele kalavarudele ja magevee ressursile.
Randade seire
Peipsi järve randade seire toimub riikliku keskkonnaseire programmi alaprogrammi "Peipsi ja Võrtsjärve randade seire" raames. Alaprogrammi hakati ellu viima 1996. aastal, kuid varem (1994–1996) seirati ka Peipsi randu rannikumere seire programmi raames. Alaprogrammi seire toimub kaheaastase rotatsiooniga – ühel aastal seiratakse Võrtsjärve randu ja teisel Peipsi randu.
Peipsi järve rannikuprotsesse seiratakse kaheksal alal: Remniku, Silla, Kuru, Ranna, Nina, Mehikoorma, Alajõe ja Kauksi. Vastavad seirealad on valitud nii, et nad asuksid eri rannatüüpidel ja sealjuures ka purustusohtlikes paikades. Alaprogrammi seire eesmärgiks on looduslike ja antropogeensete tegurite mõjul toimuvate rannaprotsesside jälgimine, arengutendentside selgitamine ning arenevate rannaosade arengu prognoosimine. Rannikuseire tulemused on väga vajalikud sadamaehitustel, hoonete rajamisel, teede rajamisel ja puhkemajanduse planeerimisel. Seire käigus jälgitakse ranna morfoloogiat, kõrgussuhteid rannaprofiilidel, rannasetete lõimise muutusi ning visuaalselt hinnatakse ka inimtegevuse mõju (prügi, mootorsõidukid, rannajoone omavoliline muutmine jne) rannale. Info saamiseks ja rannaprofiilide muutuste jälgimiseks kasutatakse peamiselt kordusnivelleerimist. Läbi nivelleerimise saab aimdust randadel toimunud purustustest ja kuhjetest. See võimaldab arvutada kuhjunud ja ärakantud setete massi. Rannikuseire käigus pildistatakse kõik rannikuprofiilid ning lisatakse lõpparuandesse. Samuti võetakse lõimiseproovid rannajoonelt kogu rannaprofiili ulatuses.
Hüdrokeemiline ja hüdrobioloogiline seire
Hüdrokeemilist ja hüdrobioloogilist seiret tehakse kahest aspektist. Peipsi järve hüdrobioloogilise seire raames uuritakse veekogu fütoplanktonit, zooplanktonit ja põhjaloomastikku, liigilist koosseisu ja biomassi; vetikapigmentide hulka ning suurtaimestiku ja epifüütoni levikut, liigilist koosseisu ja hulka. Lisaks registreeritakse igal proovivõtul kohapeal vee läbipaistvus Secchi ketta abil, mõõdetakse vee temperatuuri, hapnikusisaldust ja pH-d. Fütoplanktoni proovides määratakse ka klorofülli (Chl-a), feopigmentide ja karotinoidide sisaldus. Proove võetakse iga kuu kevadest sügiseni integraalselt eri sügavustelt. Põhjaloomastiku proovid kogutakse ajavahemikul mai lõpust kuni juuni alguseni. Fütoplanktoni liigilise koosseisu, arvukuse, biomassi ja liikide osakaalu määramiseks sadestatakse proovid ning loendatakse Utermöhli meetodil invertmikroskoobiga. Hulkrakse zooplanktoni proovide kogumiseks võetakse batomeetriga vett eri sügavustest, saadud integreeritud veeproov filtreeritakse läbi planktonvõrgu ning proovid loendatakse stereomikroskoobi all. Põhjaloomastiku proovid kogutakse Zabolotski ja Borutski põhjaammutitega, pestakse siidsõelal ja sorteeritakse kohapeal viide suuremasse taksonoomilisse rühma ning fikseeritakse etanoolis. Biomassi määramiseks kaalutakse väikesi etanoolis fikseeritud loomi torsioonkaalul rühmade kaupa, niiskelt (pärast lahtise vedeliku eemaldamist filterpaberiga), täpsusega 1 mg. Suured limused kaalutakse eraldi elektroonilistel (varem tehnilistel) kaaludel 10 mg täpsusega.
Peipsi järve riikliku keskkonnaseire hüdrokeemilise allseire raames mõõdetavatest füüsikalis-keemilistest näitajatest mõõdetakse Peipsi järve veeproovides vee temperatuur, elektrijuhtivus, lahustunud hapnik ja happelisus. Lisaks mõõdetakse laboris vee värvus, hõljuvaine, BHT5, Mitmete keemiliste elementide sisaldus: KHTCr, NH4, NO2, NO3, Nüld, PO4, Püld, Cl, SO4. Lisaks määratakse Eesti-Vene suvise ühisekspeditsiooni raames veel vee üldkaredus, Ca, Mg, Feüld, K, Na ja Si sisaldus. Pinnakihi veeproovidest määratakse naftasaaduste ja raskmetallide Cd, Cu, Hg, Pb, Zn, Cr ja Ni sisaldus. Veeproove võetakse vastavalt keskkonnaseire seaduse, veeseaduse ja keskkonnaministri 06.05.2002 määruse nr 30 "Proovivõtumeetodid" nõuetele. Proovivõtu ajal mõõdetavad näitajad nagu veetemperatuur, hapnikusisaldus, elektrijuhtivus, pH ja nende analüüsid tehakse vastavalt keskkonnaministri 25.08.2011 määrusele nr 57 "Nõuded vee füüsikalis-keemiliste ja keemiliste parameetrite uuringuid teostavale katselaborile, nende uuringute raames tehtavatele analüüsidele ja katselabori tegevuse kvaliteedi tagamisele ning analüüsi referentmeetodid". Ohtlike ainete analüüsidel arvestatakse direktiivide 2008/105/EÜ (keskkonnakvaliteedi standardid) ja 2009/90/EÜ (vee keemilise analüüsi ja seire tehnilised näitajad) nõuetega. Ühisekspeditsioonide seiretööd ja analüüsid toimuvad samade metoodikate kohaselt nagu Eesti riiklikus keskkonnaseire programmis.
Peipsi järve hüdrobioloogilise ja hüdrokeemilise seire eesmärgid on järgmised:
Peipsi järve hüdrobioloogilist seiret teeb Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi limnoloogiakeskus, keemilised analüüsid teeb Eesti Keskkonnauuringute Keskuse Tartu filiaal. Eesti Keskkonnauuringute Keskus on teinud Peipsi järve seiret alates 1992. aastast.
Paternalism
Paternalism on konservatiivne (minevikust kinnihoidmise tähenduses) poliitiline ideoloogia, mis põhjendab ühe inimese õigust piirata teise inimese tahtevabadust ja eneseteostuse õigust. Seejuures lähtutakse arusaamast, et põhiosa inimestest on rumalad, nad ei mõista põhjuse-tagajärje seoseid, ei suuda omavahel suhelda ja läbi rääkida nii, et leitaks üksmeel koordineeritult tegutsemiseks.
Paternalistliku hoolekande kohustus on vanematel oma alaealiste last suhtes, samuti võidakse selline kohustus määrata vaimse puudega inimeste suhtes ning lastele vanemate suhtes, kui nad enesega enam ise toime ei tule. Eesti Põhiseaduse § 27 sätestab, et: Perekond on kohustatud hoolitsema oma abivajavate liikmete eest.
Paternalistlik eesthooldus on iseloomulik elitaristlikule klassiühiskonnale, milles inimese positsioon määratakse sünnipäraga. Ennastkahjustavaks käitumiseks loetakse laiskust, ülalpeetava mentaliteeti, ebatervislikke eluviise, uimastavate ja sõltuvust põhjustavate ainete tarbimist, kuid ka liigset haritust ja sellest tulenevaid nõudeid, mida ühiskond ei suuda rahuldada. Ühiskondlikku huvi kahjustavaks tegevuseks loetakse ka enesetappu, samas kui riigi eest massilist suremist lahinguväljal peetakse avaliku huvi teenimiseks. Paternalistlikku valitsusmudelit põhjendatakse üldjuhul inimeste vajaduste rahuldamisega, sest vaid nii on võimalik tagada süüdimatute toimetulek ja riigi jätkusuutlikkus. Paternalistliku maailmavaadet (s.t alistumist jumaliku valitseja tahtele) on õigustanud mitmed religioonid s.h judaism (seaduseusk), ortodoksne- ja katoliiklik kristlus.
Paternalistlik suhe on ka territoriaalriigis valitsusvõimu kandvate ametnike ja selle kodanike vahel. Sotsiaalriigis lasub ametnikel vastutus inimeste toimetuleku eest, kuid viimastel on taas kohustus alistuda meetmetele (näiteks kohustus õppida, tasuda sotsiaalkindlustusmakse, autos turvavöö kasutamine jms), mida valitsus rakendab korra hoidmiseks avalikus ruumis ja toimtulekuks vajalike vahendite kogumiseks. Paternalistlik suhe valitseb orja ja orjapidaja, tööandja ja töövõtja, arsti ja patsiendi, õpetaja ja õpilase vahelises suhtluses, mille reeglid on määratud tavade või õigusaktidega. Olemuslikult tähendab paternalism täiskasvanud inimeste kohtlemist lapsena, kellel pole õigust ise otsustada selle üle, mis on talle hea.
Riiklikul tasandil teostatakse paternalismi majanduslikult fiskaalpoliitiliste meetmetega (aktsiisimaksud halbadele asjadele ning riigieelarvelised kulutused headele tegudele), õiguskorra kehtestamisega (õigusriigi seadused või jumala viha ja põrgupiinadega hirmutamine) ning vägivalla rakendamisega (riiklik terror). Inimeste eneseteostuse vabadust tunnustavad ühiskonnad põhinevad moraalsel paternalismil, s.t inimeste enesekontrolli põhimõttel: ära tee teisele seda, mida sa ei taha enesele osaks saavat.
Paternalistliku võimu teostajaks võib olla patriarh ’pereisa, perekonnapea’, kogukonna vanem või hingekarjane, ettevõtte juht või riigi valitseja. Kui võimu teostab naine, siis nimetataks sellist ühiskonda matriarhaalseks. Paternalismi tunnuseks on vastuvaidlematu allumise nõude esitamine. Paternalism saavutab domineeriva rolli, kui inimesed loobuvad iseseisvast mõtlemisest ning hakkavad pimesi järgima oma juhte. Vastutasuna võtab valitsusvõimu teostaja endale vastutuse tagada nende inimeste igapäevane toimetulek ja rahulik elukeskkond.
Teoreetiline käsitlus
Platon (428-348 eKr), Vana-Kreeka filosoof käsitles oma teostes korduvalt isa-poja suhet, hoolekande ja eestkoste küsimusi. pisi|Lagunenud sild John Stuart Mill (1806-1873) briti filosoof, politoloog ja riigimees esindas liberaalset maailmavaadet ja leidis, et inimesed teavad ise paremini kui valitseja, mis on neile hea. Samas leidis ta, et mitte kõik inimesed pole saavutanud vaba tahte rakendamiseks vajalikku arengutaset, mistõttu nad vajavad eestkostet ja juhendamist. Seetõttu eristas ta tugevat ja pehmet paternalismi, tuues näiteks lagunenud silla juhtumi. Kui inimene ei saa keelest aru kuid tahab ületada seda silda, siis kõva paternalismi õpetuse järgi on valitsusvõimu teostajal õigus teda füüsiliselt ja kõigil muudel viisidel takistada (näiteks keelates suitsiidi ja eutanaasia). Pehme paternalismi järgi peame teda informeerima (näiteks visuaalselt) varitsevast ohust, kuid jätma talle õiguse riskida ja minna sillale. Oma raamatus „Liberty“ väidab ta:
''Ainus eesmärk, mille nimel võimukandja saab kodaniku vaba tahet ignoreerida ja sunnivõimu rakendada, on teistele kahju tekitamise vältimine. Inimese vaba tahte ignoreerimine põhjendusega, et see teeb talle füüsiliselt või moraalselt head, ei ole õigustatud. Inimest ei saa õiguslikult sundida tegema või taluma midagi sellepärast, et see teeb ta teiste arvates õnnelikumaks või et see on teiste arvates mõistlik või õige.''
Joel Feinberg (1926-2004), ameerika filosoof eristas pehmet ja ranget paternalismi. Kui pehme paternalism panustab teadmistele ning jätab inimesele iseotsustamise õiguse, siis range paternalism teeb ühiskondliku kahju vältimiseks panuse sunnimeetmetele.
Gerald Dworkin (s 1937), ameerika moraali- ja õigusfilosoof pakkus välja meetodi, kuidas neutraalselt määrata paternalistlikku suhte olemasolu: Kirjeldan olukordi, milles X käitub paternalistlikult Y suhtes toimides viisil Z:
Thomas Pogge (s 1953), saksa filosoof püüdis defineerida paternalismi tunnuseid:
Isotoop
Mingi keemilise elemendi isotoobid on selle aine aatomite tüübid, mis erinevad üksteisest massiarvu (A) poolest. Järjenumber ehk aatomnumber ehk laenguarv (Z) on neil sama. Ehk teisisõnu, keemilise elemendi isotoobid erinevad üksteisest neutronite arvu poolest aatomi tuumas, aga prootoneid ja elektrone (juhul kui tegemist pole iooniga) on neil ühepalju.
Nimetus
Sõna "isotoop" tuleb vanakreeka sõnadest ἴσος (ísos 'sama') ja τόπος (tópos 'koht'): isotoobid asuvad perioodilisustabelis ühel ja samal kohal. Sõna võttis algselt ingliskeelsena (isotope) kasutusele inglise radiokeemik Frederick Soddy 1914. aastal.
Isotoopide tähistamine
Aatomi järjenumber vastab prootonite arvule aatomis. Seega langeb ühe ja sama elemendi isotoopidel prootonite arv aatomis kokku. Massiarvude erinevus tuleneb erinevast neutronite arvust aatomituumas. Isotoope tähistatakse elemendi nimetusega, millele järgneb sidekriips ja nukleonide (prootonite pluss neutronite) arv aatomituumas (näiteks raud-57, uraan-238, heelium-3). Sümbolkujul lisatakse elemendi keemilise sümboli ette ülaindeksina nukleonide arv (näiteks 57Fe, 238U, 3He).
Vesiniku isotoopidel on ka erinimetused: prootium (vesinik-1), deuteerium (vesinik-2) ja triitium (vesinik-3). Deuteeriumil ja triitiumil on eraldi keemilised sümbolid: D ja T; prootiumil erisümbolit pole.
Radioaktiivsetesse ridadesse kuuluvatel isotoopidel on ka erinimetused.
Keemiliste ja füüsikaliste omaduste võrdlus
Isotoopide keemilised omadused on sarnased, sest elektronkatete ehitus on neil ühesugune.
Isotoopide füüsikalised omadused on erinevad, eriti väikese järjenumbriga elementidel.
Stabiilsed ja mittestabiilsed isotoobid
Eristatakse stabiilseid ja mittestabiilseid (radioaktiivseid). Ebastabiilsed isotoobid püüdlevad stabiilsuse poole ning lagunevad aja jooksul mõneks stabiilsemaks elemendiks või isotoobiks.
Looduslikud ja tehislikud isotoobid
Eristatakse looduslikke ja tehislikke isotoope. Tehislikult on tuumareaktsioonide abil saadud peaaegu kõikide elementide isotoope.
Skandinaavia mütoloogia
Muinaspõhja või skandinaavia mütoloogia on Skandinaaviat ja Islandit asustanud põhjagermaani hõimude ja rahvaste ristiusu eelsete müütide ja legendide kogum. Skandinaavia mütoloogiast eraldi seisab Soome mütoloogia, kuigi sellel on eelmainituga mõningaid sarnasusi.
Skandinaavias säilis muistne germaani mütoloogia kõige kauem. Müüte anti viikingiajal edasi suuliselt, näiteks pikkade värssjutustustena. Praegune teave muinaspõhja mütoloogia kohta pärineb põhiliselt Vanemast ja Nooremast Eddast, Islandi saagadest ja teistest keskaegsetest tekstidest.
Skandinaavia folklooris säilisid muistsed uskumused ja legendid pikka aega ning mõnedes maakohtades püsivad need tänapäevani.
Muinaspõhja usku on taaselustatud või taasleiutatud germaani uuspaganlusena. Mütoloogia on ka inspiratsiooniks kirjandusele, lavateostele ja filmidele.
Huiling Zhu
Karjäär
2000. aastal lõpetas Zhu Shanghai Kõrgema Muusikakooli. Aastatel 2001-2007 õppis Hamburgi Muusika- ja Teatriülikoolis (prof. Ingrid Kremlingi juhendamisel). On ennast täiendanud Milano La Scala ja New Yorgi Metropolitan Opera meistriklassides. On Elise Meyeri rahvusvahelise konkursi I preemia võitja (2003) ning Klaudia Taevi nim. konkursi II preemia laureaat (2005). 2003/2004 hooajal oli solist Grazi ooperimajas Austrias. 2008/2009 hooajal oli solist Zürichi ooperis.
Tihedus
Tihedus on füüsikaline suurus, mis näitab aine massi ruumalaühikus. Tiheduse tähis on ρ ja SI mõõtühik kilogramm kuupmeetri kohta (kg/m3): kus m on aine mass ja V ruumala.
Aine tihedus sõltub üldiselt rõhust ja temperatuurist. Gaasiliste ainete korral on see sõltuvus väga tugev: tihedus on ligilähedaselt võrdeline rõhuga ning pöördvõrdeline absoluutse temperatuuriga (see seos kehtib täpselt ideaalse gaasi korral). Kondensaine (tahkised, vedelikud) korral on see sõltuvus suhteliselt nõrk. Väikeste rõhu- ja temperatuurimuutuste vahemikus võib iga aine tiheduse suhtelise muutuse sõltuvuse rõhust ja temperatuurist lugeda lineaarseks funktsiooniks:
kus \alpha on aine ruumpaisumistegur, \beta on kokkusurutavustegur, \rho on aine tihedus temperatuuril t ja rõhul p ning \rho_0 on aine tihedus temperatuuril t_0 ja rõhul p_0.
Põhimõtteliselt on viimase valemi näol tegemist aine olekuvõrrandiga piiratud temperatuuri- ja rõhuvahemikus. Kokkusurutavus on alati positiivse märgiga (aine tihedus kasvab rõhu tõstmisel). Ruumpaisumistegur on reeglina positiivne, kuid sellest seaduspärasusest on ka erandeid. Näiteks vee tihedus kasvab temperatuurivahemikus 0–4 °C. Soojuspaisumistegur on tahkiste ja vedelike korral tüüpiliselt suurusjärgus 10−5 K−1, kokkusurutavus aga suurusjärgus 10−6 at−1.
Ainete tiheduse väärtused antakse enamasti standardtingimustel t = 20 °C ja p = 101 325 Pa.
Tahkised
Tihedus (kg/m3) temperatuuril 15–20 °C:
Gaasid
Tihedus (kg/m3) temperatuuril 0 °C ja rõhul 760 mm Hg:
Junõi Tehnik
alt=Ajakirja Noor Tehnik logo|pisi|Ajakirja Noor Tehnik (Юный Техник) logo "Junõi Tehnik" ("Юный техник"; 'Noor Tehnik') on Venemaal aastast 1956 ilmuv venekeelne tehnika teemaline kuukiri noortele.
Vere hüübimine
Vere hüübimine on protsess, mille käigus vabanevad vigastusejärgselt vereliistakutest ained (kaltsiumi ioonid, ensüümid, fibrinogeen), mis ahendavad vigastuskohas veresooni. Vereliistakud kleepuvad kokku ja liibuvad vigastatud kohale. Tekib valge tromb, mis vähendab haavast verejooksu. Vere hüübimine on vajalik, et vältida liigset verejooksu, see kaitseb ka haava bakterite eest.
Coventry City FC
Klubi asutati 1883. aastal ja liigamängudes hakati osalema 1919. aastal. Aastani 1898 oli klubi nimi Singers FC. 1987 võitis klubi Inglismaa karika, alistades finaalis Tottenham Hotspuri. Aastatel 1967–2001 mängis klubi Inglismaa kõrgliigas.
Vere hüübimine
Vere hüübimist pärsivad antikoagulandid ja antiagregandid. Tuntud antikoagulandid on dikumarool, hepariin, hirudiin ja varfariin ning antiagregandid aspiriin ja klopidogreel. Samuti vähendavad hüübimist trombolüütilised ained.
Vere hüübimine ehk vere koagulatsioon on protsess, kus veri muutub geeljaks ja moodustab verehüübe ehk trombi. Selle tagajärjel tekib hemostaas, veresoone vigastusest verevoolu peatumine ja järgneb vigastuse paranemine. Vere hüübimisel toimuvad trombotsüütide aktivatsioon, adhesioon ja agregatsioon ja ladestamine vigastuskohale ning fibriini võrgustiku moodustamine. Vere hüübimishäired on haigused, mida iseloomustavad sagedased verejooksud, verevalumid ja puudulik vere hüübimisvõime (trombi teke).
Vere hüübimine algab kohe veresoone vigastamisel, kui kahjustatakse endoteeli rakke veresoone seinas. Vere vabanemine subendoteeli piirkonda aktiveerib kaks protsessi: esmalt toimub trombotsüütide aktiveerumine ja teiseks toimub subendoteliaalsest piirkonnast koefaktor (tissue factor) vabanemine, mis aktiveerib VII hüübimisfaktori ja moodustab kompleksi aktiveeritud VII hüübimisfaktoriga, mis seejärel kohe aktiveerib fibriini tekke. Trombotsüüdid moodustavad klombi vigastatud veresoone seinale ning seda etappi nimetatakse primaarseks hemostaasiks. Sekundaarne hemostaas hakkab toimuma paralleelselt, sest teised hüübimisfaktorid aktiveeritakse järjest ning aktiveeritud hüübimisfaktorite komplekside moodustamise tulemuseks on märgatavalt suuremas koguses fibriini ahelate teke (võrreldes primaarse hemostaasi tulemusel), mis stabiliseerib trombotsüütide klombi ja tekib stabiilne tromb.
Vere hüübimine on väga hästi säilinud evolutsiooni jooksul. Kõigil imetajatel võib eristada vere hüübimisel rakkudega seotud protsesse (trombotsüüte) ja valkudega seotud protsesse (hüübimisfaktoreid). Inimese vere hüübimist on kõige enam uuritud ja see on kõige paremini teada.
Trombotsüütide aktivatsioon
Veresoone endoteeli kahjustamisel saavad trombotsüüdid seonduda kollageenile (tavaliselt on rakkudes isoleeritud) oma pinnal oleva kollageeni-spetsiifilise retseptori abil (glükoproteiin Ia/IIa). Trombotsüütide adhesiooni tugevdab veelgi von Willebrandi faktor (VWF), mis vabaneb endoteeli rakkudest ja trombotsüütidest. Von Willebrandi faktor seondub trombotsüütide pinnal oleva retseptoriga glükoproteiin Ib/IX/V ja teise seondumiskoha abil kollageeni fiibritega (ahelatega). Selle tagajärjel kinnituvad trombotsüüdid ekstratsellulaarsele maatriksile ja see soodustab trombotsüütide pinnal oleva teise retseptori, glükoproteiin VI seondumist kollageeniga. Seondumise tulemusel aktiveerub signaalide kaskaad, mis põhjustavad trombotsüütide pinnal olevate integriinide aktiveerumise. Aktiveeritud integriinid aitavad rombotsüütidel seonduda väga tugevalt ekstratsellulaarsele maatriksile. Selle protsessi tulemusel kinnitatakse trombotsüüdid vigastuskohale.
Aktiveeritud trombotsüütidest vabanevad verre seni trombotsüütide graanulites talletatud ained. Graanulites hoitakse ADP, serotoniini, trombotsüüte-aktiveerivat faktorit (PAF), VWF, trombotsüüdi faktor 4 ja tromboksaan A2 (TFA 2), mis omakorda aktiveerivad trombotsüüte. Graanulitest vabanevad ained aktiveerivad Gq-seotud valguretseptorite kaskaadi, mille tagajärjel suureneb kaltsiumi kontsentratsioon trombotsüütide sütosoolis. Kaltsium aktiveerib valgu kinaas C, mis omakorda aktiveerib fosfolipaasi A2 (PLA2). Viimane modifitseerib trombotsüüdi pinnal glükoproteiin IIb/IIIa retseptori konformatsiooni ja suurendab trombotsüütide võimet seonduda fibrinogeenile. Trombotsüüdi aktiveerumisel muutub trombotsüüdi kuju sfäärilisest tähekujuliseks ja võimaldab trombotsüütide agregeerumist, kui pinnal olevad glükoproteiin IIb/IIIa retseptorid ristseonduvad fibrinogeeniga (primaarse hemostaasi lõpetamine).
Nomenklatuur
Hüübimisfaktorite eristamisel kasutatakse Rooma numbreid, nagu on kokku lepitud hemostaasi ekspertide aastakonverentsil alates 1955. aastast. 1962. aastal saavutati konsensus hüübimisfaktorite I–XII nimetamise osas. Sellest komiteest on tänapäeval saanud rahvusvaheline tromboosi ja hemostaasi komitee (International Committee on Thrombosis and Hemostasis, ICTH). Hüübimisfaktoritega seotud valkudele prekallikreiin ja kõrge molekulmassiga kininogeen pandi nimeks Fletcheri faktor ja Fitzgeraldi faktor.
Vere hüübimise kaskaad/rada
Eristatakse kontaktist algavat hüübimisrada (nimetatakse ka sisemiseks rajaks) ning koefaktorist (tissue factor) algavat hüübimisrada (nimetatakse ka väliseks rajaks), mille mõlema lõpp-tulemuseks on fibriini teke ühises hüübimisrajas. Siiani on arvatud, et mõlemad hüübimisteed on võrdse olulisusega, kuid nüüdseks on näidatud, et primaarseks on siiski väline hüübimisrada (koefaktori rada). Sisemine hüübimisrada aktiveeritakse veresoone vigastamisel endoteeli rakkude pinnale tekkinud kollageeni ja väline rada endoteeli rakkudest vabanenud koefaktori poolt. Vere hüübimisradade jaotamine kaheks on siiski illustratiivne ning tänapäeval eristatakse hüübimisprotsessis erinevaid faase: esmane, amplifitseerimise ehk kiirendamise faas, propageerimise ehk intensiivse hüübimise faas ja trombi stabiliseerimise faas. Hüübimisrajad ehk kaskaadid on reaktsioonide jada, milles aktiveeritakse seriini proteaasi sümogeen (inaktiivne ensüümi prekursor) ja vastav ko-faktor (glükoproteiin) ja seejärel toimivad nad katalüsaatorina järgmisele reaktsioonile kaskaadis/rajas ning tulemuseks on ristseotud fibriini moodustamine. Vere hüübimisfaktoreid tähistatakse Rooma numbritega, kusjuures „a“ märge numbri juures tähendab aktiveeritud hüübimisfaktorit.
Enamus hüübimisfaktoritest on ensüümid, seriini proteaasid, mis moduleerivad järgnevaid valke vere hüübimisrajas. Erandlikult on koefaktor, VIII ja IX hüübimisfaktor glükoproteiinid ja XIII hüübimisfaktor on transglutaminaas. Hüübimisfaktorid tsirkuleerivad veres inaktiivsete sümogeenidena.
Salvatore Schillaci
Salvatore Schillaci (sündinud 1. detsembril 1964) on Itaalia endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Itaalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–1991 16 mängu ja lõi 7 väravat.
Vere hüübimine
Vere hüübimise kaskaad/rada
pisi|3. Vere hüübimise skeem. Vere hüübimise sisemine, välimine ja ühine rada ning faasid
Koefaktorist algav hüübimisrada (väline hüübimisrada)
Koefaktori hüübimisraja eesmärgiks on tekitada trombiini kiire vabanemine. Trombiin on oluline hüübimisprotsessis nii fibrinogeeni aktiveerimisel kui ka teiste hüübimisfaktorite aktiveerimisel. Selles hüübimisrajas on oluline VII hüübimisfaktor, kusjuures aktiveeritud VII hüübimisfaktorit on veres tsirkuleerimas suuremas kontsentratsioonis kui teisi hüübimisfaktoreid.
Coventry City FC
Aastatel 1899–2005 pidas Coventry oma kodumänge Highfield Roadi staadionil. 2005. aastast mängitakse 32 609 pealtvaatajat mahutaval Ricoh Arenal, mis avati 2005. aasta augustis.
Vere hüübimine
Koefaktorist algav hüübimisrada (väline hüübimisrada)
2. Koefaktor-VIIa kompleks aktiveerib IX ja X hüübimisfaktorid.
Coventry City FC
pisi|Klubi kodustaadion [[Ricoh Arena]]
Praegune meeskond
''Seisuga 6. märts 2015.''
Vere hüübimine
Koefaktorist algav hüübimisrada (väline hüübimisrada)
3. Xa hüübimisfaktor omakorda aktiveerib VII hüübimisfaktorit, kuid seda võivad teha ka teised hüübimisfaktorid trombiin (II) ja XIa,
4. Kui X hüübimisfaktor aktiveeritakse koefaktor-FVIIa kompleksi poolt, siis samaaegselt inhibeeritakse koefaktori inhibiitori signaalirada (tissue factor pathway inhibiitor, TFPI).
Välise hüübimisraja uurimiseks kasutatakse laboris protrombiini aja määramist (PT).
Kontaktist aktiveeritud hüübimisrada (sisemine hüübimisrada)
Kontaktist aktiveeritud rada algab primaarse kompleksi moodustamisega, mille moodustavad kollageen ja kõrge molekulmassiga kininogeen (high-molecular-weight kininogen, HMWK), prekallikrein ja XII hüübimisfaktor (Hagemani faktor). Prekallikreiin konverteeritakse kallikreiiniks ja aktiveeritakse XII hüübimisfaktor. Aktiveeritud XII (XIIa) aktiveerib omakorda XI hüübimisfaktori, mis aktiveerib seejärel IX hüübimisfaktori. Seejärel moodustab IXa koos VIII hüübimisfaktoriga tenaasi kompleks, mis aktiveerib X hüübimisfaktori.
Sisemine hüübimisraja uurimiseks kasutatakse laboris osalist tromboplastiini aja määramist (APTT).
Amplifitseerimise, kiirendamise faas
Trombiin, mis aktiveeritakse sisemise hüübimisraja aktivatsioonil, aktiveerib teised komponendid hüübimisrajas, sealhulgas V ja VIII hüübimisfaktorid, mis moodustavad kompleksi IX hüübimisfaktoriga ja see kompleks aktiveerib ja põhjustab VIII hüübimisfaktori vabanemise kompleksist von Willebrandi faktoriga.
Aktiveeritud VIII (VIIIa) hüübimisfaktor on kofaktoriks aktiveeritud IX (IXa) hüübimisfaktorile ja koos moodustavad nn tenaasi kompleksi, mis aktiveerib X hüübimisfaktori ning kiirendab trombiini teket.
Ühine hüübimisrada (propageerimise, intensiivse hüübimise faas)
Ühine hüübimisrada algab X hüübimisfaktori aktiveerimisega tenaasi kompleksi poolt trombotsüütide pinnal. Tenaasi kompleks võib tekkida välisest hüübimisrajast, koosnedes VII hüübimisfaktorist, koefaktorist ja kaltsiumist, või sisemisest hüübimisrajast, koosnedes VIII, IXa hüübimisfaktoritest ja fosfolipiididest ning kaltsiumist.
1. Aktiveeritud X (Xa) hüübimisfaktor koos aktiveeritud V (Va) hüübimisfaktoriga moodustavad protrombinaasi kompleksi, mis aktiveerib protrombiini trombiiniks.
2. Trombiin aktiveerib fibrinogeeni (I) fibriiniks.
3. Fibriini molekulid (monomeerid) moodustavad fibriini polümeerid XIII hüübimisfaktori juuresolekul (stabiliseerimise faas). Fibriini võrgustik stabiliseerib trombotsüütide trombi.
4. Trombini aktiveerib fibrinolüüsi inhibiitori (TAFI), mis kaitseb trombi fibrinolüüsi eest.
Kaltsium ja fosfolipiidid
Kaltsium ja fosfolipiidid (trombotsüütide membraani komponendid) on vajalikud tenaasi kompleksi ja protrombinaasi kompleksi moodustamiseks. Kaltsium vahendab Xa ja IXa hüübimisfaktorite terminaalsete gammakarboksüjääkide seondumist fosfolipiidide pinnale. Fosfolipiidid asuvad trombotsüütide ja prokoagulantsete mikropartiklite ja mikrovesiikulite pinnal. Kaltsium osaleb ka teiste komplekside moodustamises.
K-vitamiin
K-vitamiin on oluline maksa gammaglutamüülkarboksülaasi (gamma-glutamyl carboxylase) jaoks, mis lisab karboksüülgrupi II, VII, IX, X hüübimisfaktorite ja proteiin S, C ja Z glutamiinhappe jäägile. Selle tegevusega K-vitamiin ise oksüdeerub. Teine ensüüm, K-vitamiini epoksiidreduktaas (vitamin K epoxide reductase) moduleerib K-vitamiini tagasi oma aktiivsesse vormi. K-vitamiini epoksiidreduktaas on farmakoloogiliselt oluline märklaud vere hüübimist vähendavale varfariinile ja kumariinidele. Need ravimid tekitavad K-vitamiini defitsiidi, pärssides just epoksiidreduktaasi, seega inhibeerides hüübimisfaktorite aktiveerumist. K-vitamiini defitsiit võib olla põhjustatud sekundaarsetest põhjustest (näiteks vähene imendumine) või K-vitamiini metabolismi häire (näiteks maksakahjustuse korral). K-vitamiini puuduse tõttu ei ole valgud osaliselt või täielikult gammakarboksüleeritud ja seega väheneb hüübimisfaktorite seondumine fosfolipiididele.
Fibrinolüüs
Kui tromb on tekkinud, siis vere hüüve ehk tromb reorganiseeritakse ja resorbeeritakse fibrinolüüsil, et tromb ei muutu liiga suureks ja probleemseks. Peamiseks toimivaks ensüümiks on plasmiin, mida reguleerivad mitmed aktivaatorid ja inhibiitorid. Eristatakse primaarset ja sekundaarset fibrinolüüsi. Primaarne fibrinolüüs on normaalne füsioloogiline protsess, kuid sekundaarne fibrinolüüs toimub ravimite või haiguste tõttu või muudel põhjustel.
Kamjanets-Podilskõi
thumb|Kamjanets-Podilski kindlus pisi|left|Kamjanets-Podilskõi kindlus talvel Kamjanets-Podilskõi (varasem eestikeelne nimi venepäraselt Kamenets-Podolski) on oblastilise alluvusega linn Ukraina Hmelnõtskõi oblastis, Kamjanets-Podilskõi rajooni keskus.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kamjanets-Podilskõi elanikest ukrainlasi 91,2%, venelasi 5,9%, poolakaid 0,6%, valgevenelasi 0,3% ja juute 0,2%.
Andrea Fischbacher
pisi|Andrea Fischbacher (2008) Andrea Fischbacher (sündinud 14. oktoobril 1985 Schwarzach im Pongaus) on Austria mäesuusataja, olümpiavõitja (2010).
2010 valiti ta Austria aasta naissportlaseks.
Maailma karikavõistlustel
Andrea Fischbacher on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 24. jaanuar 2015</FONT> ) 245 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 10 korral, millest 3 korda kõige kõrgemale astmele.
Kasematt
Kasematt (saksa või vene keelest < prantsuse keeles casematte; < itaalia keeles casamatta – ‘maa-alune võlvruum’; < kreeka keeles χάσμα – 'lõhe, kuristik'; ka 'suurtüki-õõne suue') on kindlusehitise siseruum, millelt lastakse suurtükke. Kasematt on hiljem hakanud tähistama ka sõjamasinate suurtükiruume.
Kindlusehitised
Kasematt oli algselt suurtükkide laskmiseks mõeldud võlvruum, mis on oma tarinduselt mõeldud iseseisvalt ja ilma lisaehitisteta vastu pidama tulistamisele ja pommitamisele.
Kasematil on ka tänapäeva fortifikatsioonis tähtis koht, ehkki oluliselt tähtsustub kindlusehitise paigaldamise ning vajadusel ka teisaldamise kiirus ja paindlikkus.
Sõjamasina osa
Sõjalaevade puhul on kasemattideks nimetatud soomustatud aurulaevade kindlustatud pardaid, hiljem suurtükiruume, mis paiknesid kummaski pardas.
Tankide puhul tähistab kasematt seda, kui suurtükk kinnitub otse kere külge, selle asemel et kinnituda pööratavale tornile. See lihtsustab projekteerimist, muudab masina kergemaks või lubab alternatiivina rohkem soomustust. Samas peab lahingus suurtüki suunamiseks kogu masinat pöörama, mis võib olla suur puudus lahingsituatsioonis.
Kasematid on ka soomusrongidel.
Johannes Gutenberg
Johannes Gutenberg, õigemini Johannes Gensfleisch zur Laden zum Gutenberg (ka Johann Gutenberg; sündinud vahemikus 1394–1406 Mainzis – surnud 3. veebruaril 1468 Mainzis) oli saksa leiutaja, trükkal ja kullassepp, keda peetakse liikuvate metalltähtedega trükikunsti (trükimasina) leiutajaks.
Enne Gutenbergi leiutist kopeeriti raamatuid neid käsitsi ümber kirjutades. Trükikunst andis võimaluse raamatute tootmiseks kiiresti ja suures koguses, mis viis raamatute ja hariduse kiirele levikule renessansi ajal. Esimese 50 aasta jooksul trükiti Euroopas 30 000 nimetust raamatuid kogutiraažiga 12 miljonit.
Elukäik
Johannes Gutenberg sündis kas 14. sajandi lõpus või 15. sajandi alguses Mainzis jõuka kaupmehe Friele (Friedrich) Gensfleischi ja tema teise naise Else Wyrichi pojana. Johanni sünniaasta pole teada, kuid see pidi olema varasem kui 1407. aasta. Saksamaal on Gutenbergi sünniaastaks kokkuleppeliselt nimetatud 1400. aasta.
Johannes Gutenberg sai oma lisanime sünni- ja elukoha, Hof Gutenbergi järgi, mis asus Mainzi turu lähistel (zum Laden). Tema elust pole kuigivõrd teada, kuna ta kuulus kolmanda seisuse esindajate hulka ning ei jätnud endast maha ka endast rääkivaid kirjalikke dokumente.
1411. aastal toimus Mainzis patritsiaadivastane ülestõus, mistõttu Gutenbergi perekond linnast lahkus. Nad asusid elama Eltvillesse, kust pärinesid Gutenbergi ema esivanemad. Pole teada, millal Gutenberg Mainzi tagasi pöördus. Tema haridusteest pole samuti kindlaid tõendeid, 1418. aastal õppis Erfurdi ülikoolis keegi Johannes de Alta Villa, kes võis olla Johann Gutenberg.
1420. aastal on Gutenbergi kohta teada esimene kindel kirjalik teade, kui teda mainiti tema eelmisel aastal surnud isa pärandi protsessis. Gutenbergi tegevusest 1420. aastatel pole midagi teada. Ilmselt polnud ta Mainzis, sest seal jätkusid rahutused. Tõenäoliselt omandas ta sel ajal kullassepa elukutse ja reisis mööda Saksamaad.
Aastatel 1434–1444 viibis ta Strasbourgis (toona Straßburgis), kus töötas kullassepana ja valmistas muuhulgas ka metallpeegleid relikviaariumite tarbeks. 1439. aastal pidi ta tegema suurejoonelise graveeringu palverännaku tarbeks, kuid linnas puhkenud epideemia tõttu lükkus see järgmisesse aastasse. Gutenberg ei suutnud mingil põhjusel aga tellimust täita ning lubas selle asemel avalikustada "suure saladuse". Viimaseks on peetud tema trükikunsti. Järgnevatel aastatel tegeles Gutenberg graveerimisega ning ilmselt täiustas oma trükitehnikat. Pole teada, et ta Strasbbourgis viibides oleks ühtegi trükist välja andnud.
1448. aastal oli Gutenberg taas Mainzis. Ta võttis mitmeid laene, sealhulgas oma õemehelt, kaupmees Johann Fustilt, ning rajas oma trükikoja. Umbes 1450. aastal sai hakata trükkima lendlehti ja väiketrükiseid. Esimeste trükiste hulka kuulusid ka sõnaraamatud, lühigrammatikad, indulgentsikirjad ja kalendrid. Tema suurimaks tööks jäi aga 42-realise Piibli (Gutenbergi Piibli, nimetus 42-realine tuleb kirjaridade arvust leheküljel) trükkimine aastatel 1452–1455.
Gutenbergi tegevus osutus siiski majanduslikult ebaedukaks. Ta läks 1455. aastal sisuliselt pankrotti, misjärel Johann Fust ja tolle väimees Peter Schöffer tema trükikoja üle võtsid. Gutenberg pöördus tagasi oma vanematekoju Hof Gutenbergi, kus rajas uue trükikoja. Arvatavasti trükiti seal Catholicon (ususõnastik) 1460. aastal. thumb|left|Johannes Gutenberg [[16. sajandi gravüürilt]] 1462. aastal oli Gutenberg sunnitud Mainzist lahkuma, kui Mainzi peapiiskop Adolf Nassaust linna vaenuse käigus rüüstas. Ta asus taas elama Eltvillesse, aidates sealgi tõenäoliselt rajada trükikoda. 1465. aastal andis peapiiskop Adolf Gutenbergile aastase stipendiumi, mis sisaldas 2180 liitrit vilja ja 2000 liitrit maksuvaba veini. Kas ta seejärel Mainzi tagasi pöördus, pole teada.
Johannes Gutenberg suri 1468. aastal, arvatavasti Mainzis, ja maeti sealse frantsisklaste kiriku juurde. Kuna see 18. sajandil koos surnuaiaga hävitati, siis pole tema hauda säilinud.
Et Gutenberg ei lisanud oma trükistele enda nime, siis vajus ta mõneks ajaks unustuse hõlma. 1504. aastal nimetas aga professor Ivo Wittig teda trükikunsti leiutajaks, misjärel ta nimi kiiresti tuntust kogus. Alles 1567. aastal maaliti temast esimene portree.
Hiljem on Gutenbergi saavutusi väga kõrgelt hinnatud. Francis Bacon nimetas trükimasinat üheks kolmest kõige olulisemast leiutisest püssirohu ja kompassi kõrval. 1997. aastal valis USA ajakiri Time-Life trükimasina aastatuhande olulisimaks leiutiseks ja 1999. aastal nimetas ajakiri A&E Gutenbergi aastatuhande olulisimaks inimeseks.
Tuva Rahvavabariik
Tuva Rahvavabariik (tuva keeles Тыва Арат Республик Tıwa Arat Respublik), aastatel 1921–1926 Tannu-Tuva Rahvavabariik, oli osaliselt tunnustatud sotsialistlik riik, mis eksisteeris aastatel 1921–1944.
Riik paiknes endise Vene Keisririigi ja hiljem Venemaa Vabariigi protektoraadi Urjanhai krai territooriumil, piirnedes loodes Mongooliaga. Alates 1759. aastast oli piirkond (tollal tuntud kui Tannu Urjanhai) kuulus Mongoolia alla, mis omakorda oli osa Qingi dünastia juhitavast Hiinast. 1911. aastal puhkenud Xinhai revolutsioon kukutas aga Hiinas võimult Qingi dünastia ning samal aastal puhkes revolutsioon ka Mongoolias, mis viis nii Tuva (ametlikult Tuva Urjanhai Vabariik) kui Mongoolia iseseisvumiseni. Uus vabariik oli aga poliitiliselt ebastabiilne ning 1914. aastal sai sellest Vene Keisririigi protektoraat. Tänapäeval asub samal territooriumil Venemaa koosseisus olev Tõva Vabariik.
Iseseisvus kuulutati välja 14. augustil 1921, samal päeval võeti vastu ka esimene põhiseadus. Riigiaparaadi, majanduse ja sisekorralduse ülesehitamisel lähtuti Nõukogude Venemaa eeskujust. Kuigi oldi formaalselt iseseisevad, hoidis riiki tegelikult oma kontrolli all Nõukogude Liit, kes oli koos Mongoolia Rahvavabariigiga ka ainus Tuva iseseisvuse tunnustaja. 1924. aastal võeti vastu uus põhiseadus, kaotades sellega muuhulgas sätte, mille järgi oli riik Nõukogude Liidu kaitse all. NSVL jätkas siiski sekkumist Tuva siseasjadesse. 1941. aastal võeti vastu kolmas põhiseadus, mis sidus riiki uuesti tugevamalt Nõukogude Liiduga, andes nõukogude kodanikele õiguse osaleda Tuvas toimuvatel valimistel.
Teise maailmasõja ajal saatis Tuva Nõukogude Liidule toitu ja muid kaupu ning mitmed tõvalased astusid vabatahtlikult Punaarmeesse. 1944. aasta augustis esitas täidesaatvat võimu teostav Väike Huraal Moskvale palve inkorporeerida Tuva Nõukogude Liitu. 14. oktoobril kiitis Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidium palve heaks ning rahvavabariik muudeti Tuva autonoomseks oblastiks. 10. oktoobril 1961 organiseeriti oblast ümber Tõva Autonoomseks Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Tuva ANSV).
Klassifikatsioon
Klassifikatsioon ehk liigitus ehk kategooriate kujundamine on esemete (objektide) rühmitamine teatud ühiste tunnusega süsteemi või üksikuteks klassi deks.
Klassifikatsioon põhineb mõtleva olendi tunnetuse (kognitiivsel) võimel tuvastada kogemuse põhjal maailma üksikosade (elementide) ühiseid tunnuseid või sarnasusi, organiseerides üksikosad nende omaduste, tunnuste, sarnasuste või muude üldiste mõõtmistunnuste (universaalsete kriteeriumide) alusel mõttelistesse (abstraktsetesse) rühmadesse (kategooriatesse, klassidesse, tüüpidesse, hulkadesse). Eristada ja mõista on võimalik nii üksikuid (konkreetseid) kui ka mõttelisi esemeid (abstraktseid objekte).
Kõrõlo Tõmošenko
Elulugu
Töötas 2019-2023 Ukraina Presidendi Kantselei ülema asetäitjana.
Klassifikatsioon
Klassifikatsioon võimaldab lihtsustada maailmast arusaamist. See on vajalik kohanemiseks või muudel praktilistel eesmärkidel. Klassifikatsioon on oluline näiteks õppimiseks, järeldamiseks, otsustamiseks, tuleviku ennustamiseks, mingis keeles kõnelemiseks või muul moel keskkonnaga suhtlemiseks. Klassifitseerimine kui tegevus võib toimuda nii sõnaliselt (verbaalselt) kui ka mittesõnaliselt (mitteverbaalselt).
Klassifikatsiooni loomist peetakse üheks põhilisemaks tunnetuse võimeks, millega tegeletakse eelkõige psühholoogias ja tunnetuslikus keeleteaduses (kognitiivne lingvistika).
Leonardo Araújo
Leonardo Nascimento de Araújo (sündinud 5. septembril 1969 Niteróis) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Kiek in de Kök
pisi|Kiek in de Kök Kiek in de Kök (alamsaksa keeles 'kiika kööki') oli Tallinna linnamüüri suurtükitorn, mis asetseb linnamüüri edelalõigul Lühikese jala värava ja Harju värava vahel tänapäeva Komandandi teest põhja ja Rüütli tänavast lääne pool.
Leonardo Araújo
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on Araújo tegutsenud treenerina. Aastatel 2009–2010 oli ta AC Milan, aastatel 2010–2011 Milano Internazionale ja 2017. aastal Türgi kõrgliiga klubi Antalyaspori peatreener.