cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kveenid
Ränded
350px|pisi|Kveeni naine põhjapõtra lüpsmas (19. sajandi lõpp) Juba 16. sajandist pärinevad Taani/Norra maksuandmed loetlevad mõningaid Põhja-Norras elavaid kveene. Ka aastast 1539 pärinev Olaus Magnuse maakaart Carta marina kujutab nime "Berkara Qvenar" all võimalikku kveenide asundust ligikaudu tänapäevase Tromsø linna ja Lofootide saarestiku vahel. Selleaegseid kveene seostatakse sageli Põhja-Rootsi pirkalastega. Mõnedes varajastes dokumentides on kveene pandud ühte rühma Kesk- ja Põhja-Norra põlisrahvaste saamidega.
Põhilise kveenide Norrasse rändamise saab jagada kahte ajajärku. Esimene emigratsioon leidis aset umbes vahemikus 1720–1820, kui Põhja-Soomest ja Tornio jõe orust pärit soome keelt kõnelevad rahvad kolisid Tromsi aladele jäävate fjordide äärde ja Finnmargi läänepoolsetesse osadesse: kohtadesse nagu Polmak, Kárášjohka, Porsáŋgu, Alta ja Lyngen.
Rände teine laine leidis aset vahemikus pärast 1820. aastat ja kuni ligikaudu aastani 1890 ning see oli suunatud Finnmargi idaosa rannikualadele ja selle tõukeks oli Põhja-Norra õitsev kalatööstus. Lisaks oli sealt võrreldes Põhja-Soomega lihtsam edasi Ameerikasse saada ja paljud kolisidki enne Atlandi ületamist Finnmarki. Kveenide rände lõpetasid probleemid kalatööstuses, rahvastiku surve, ümberasumine Ameerikasse ja kveenide järjest suurenevad probleemid maa ostmise ning Norra kodakondsuse saamisega.
Keel
Kveeni keel on läänemeresoome keel. Keeleteaduslikust seisukohast on kveeni keel soome keele vastastikku arusaadav murre, kuid poliitilistel ja ajaloolistel põhjustel sai keel aastal 2005 Norras Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte harta raames seadusliku vähemuskeele staatuse.
Kuna kveenide elanikkond oli tegelikult muudest soomekeelsetest rahvastest isoleeritud, erineb kveeni keel soome keelest. Kveeni keel sisaldab paljusid Norra laensõnu ja kasutatakse ka soome keele sõnu, mida Soomes enam ei kasutata. Norra valitsuse 2005. aasta raportiga hinnati Norras elavate kveeni keelt kõnelevate isikute arv vahemikku 2000–8000 (sõltuvalt kasutatud kriteeriumist).
Etnilised vastuolud
Kveenidel ja saamidel on küll ühine norrastamise ajalugu, kuid sellele järgnenud poliitikad on neid käsitlenud erinevalt. Saame on tunnustatud kui Põhja-Norra põlisrahvast. Neil on oma koolid ja parlament ja nad valivad Finnmarksloven 'i, ehk umbes 95% Finnmargi maakonna maid omava organisatsiooni, juhatuse kuuest liikmest kolm. Mõned kveenid arvavad, et õiguste ja riiklike vahendite jaotamisel on saame liigselt eelistatud. Samas leidub saamide poolel inimesi, kes arvavad, et Norra vähemuspoliitikad ja riiklik rahastamine peaksidki peamiselt saamidele keskenduma.
Viimasel ajal on Norra Kveenide Organisatsioon üritanud sarnaselt saamidega saada tunnustust ka kveenidele kui Norra põlisrahvale. See on muutnud osade kveenide jaoks oluliseks selle näitamise, et nende ajalugu ulatub ajas tagasi kaugemale kui üldiselt arvatud. Kooskõlas soomlastest ajaloolaste Jouko Vahtola ja Kyösti Julku poolt esitatud hüpoteesidega on hiljuti hakatud nimetus "kveen" asemel mitteametlikult võtma kasutusele sõna "kainu". Vahtola on esitanud hüpoteesi, et sõnad "kveen" ja "kainu(u)" on samaväärsed.
Tunnustamine kaasajal
Tähistamaks ja austamaks esimest iga-aastast kveenide päeva, heisati 2013. aasta 16. märtsil kell 11 Rootsis Kiruna raekojas Kveenimaa lipp. Edaspidi peaks see kuupäev olema laiemalt tunnustatud nii põhjapoolsetes kveenide kogukondades kui ka teiste poolt.
Sündmuse kuupäev valiti 14. sajandil Rootsi ja Kveenimaa vahel allkirjastatud riikliku lepingu järgi, mida tuntakse nimega Tälje harta (rootsi keeles Tälje stadga). Selle lepinguga garanteeris Rootsi kuningas kveenidele (pirkalastele) kauplemisõigused põhjas.
Kiruna linn kuulub Rootsi kõige põhjapoolsemasse omavalitsusse Kiruna valda ja geograafiliselt on tegemist Rootsi suurima omavalitsusega, mis katab 4.604% Rootsi pindalast.
Minevikus peeti Norras kõneldavat kveeni keelt soome keele murdeks, paljuski nagu peetakse murdeks Põhja-Rootsis kõneldud meä keelt. Tänapäeval on mõlemad keeled aga piirkondades, kus neid räägitakse, tunnustatud vähemuskeeled. Rootsi Kiruna vallas on ametlikult tunnustatud vähemuskeeled nii soome keel, meä keel kui ka saami keel.
Ruijan Kaiku
Ruijan Kaiku on Norras Tromsøs kord kuus välja antav kakskeelne ajaleht (kveeni/soome ja norra keeles). Peamiselt kirjutatakse lehes kveenidega seotud probleemidest ja soome keele ning kultuuri tugevdamise alasest tööst Norras. Lisaks ilmub ajalehes lugusid teistest Soomega seotud organisatsioonidest Norras ja teistest soomlastest vähemusrahvustest Põhjamaades ning nendega piirnevatel aladel. Ajalehe peatoimetaja on Liisa Koivulehto.
Baaski festival
Baaski on Nordreisas peetav kultuurifestival. Esimene festival toimus 2007. aasta juunis ja 2017. aasta 5. –11. juunini peetava festivaliga tähistatakse 10 aasta möödumist esimesest festivalist. Festivali vastutav korraldaja on Nordreisa vald ja esimese festivali direktor oli Johanne Gaup.
Kveenide rahvariided
1990. aastate lõpus disainiti kveenide rahvariided. Tegemist ei ole mitte vanade rahvariiete rekonstruktsiooniga, vaid pigem uue disainiga, mis põhineb piltidel ja muudel allikatel, mis käsitlevad kveenide poolt 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kantud riideid ja ehteid. Nende loomise eesmärk oli ühendada ja liita kveenide identiteeti.
"Kadonu Loru"
"Kadonu Loru" on ainus kveeni keeles salvestatud levimuusika singel. See põhineb vorstide tegemisest rääkival vanal kveenide lastelaulul. Esitajad on Karine Jacobsen ja Kine Johansen (vastavalt Børselvist ja Lakselvist). Singli andis välja kirjastus Iđut.
Norra Kveenide Organisatsioon
Norra Kveenide Organisatsioon (kveeni/soome keeles Ruijan Kveeniliitto, norra keeles Norske Kveners Forbund) rajati aastal 1987 ja 2014. aasta 1. jaanuari seisuga oli organisatsioonil 838 liiget. Organisatsioonil on mitu kohalikku haru: Skibotn, Børselv, Nord-Varanger, Deatnu, Lakselv, Alta, Põhja-Troms, Tromsø ja Østlandet.
Organisatsiooni ülesannete hulka kuuluvad valitsuse kveenide rahvastiku ajalugu ja õigusi käsitleva raporti heaks töötamine, kveenidega seotud teemade kajastamise parandamine meedias ja püüdlused selle poole, et valitsus looks kveenidega seotud teemadega tegeleva sekretäri (statssekretær) ametikoha. Lisaks lugemise ja kirjutamise õpetamine algajate tasemest edasijõudnute tasemeni, kveeni lasteaia rajamine ja kveeni keele liitmine kõigisse Norra haridustasemetesse. Organisatsioon püüab rajada ka kveeni kultuuri fondi ja saada kveeni keelt liiklus- ja muudele märkidele, kveenikeelseid kohanimesid ametlikele kaartidele ning luua kveeni keele ja kultuuri muuseume ja keskusi.
Kainun institutti
Kveeni Instituut (kveeni/soome keeles Kainun institutti, norra keeles Kvensk institutt) on Norra Porsáŋgu omavalitsuses Børselvi asulas asuv kveeni kultuuri ja kveeni keele keskus.
Kveeni Keelenõukogu
Kveeni Keelenõukogu loodi 2007. aasta aprillis ja sinna kuuluvad juhataja Irene Andreassen, Terje Aronsen, professor Anna Riitta Lindgren, dotsent Eira Söderholm ja Pia Lane. Nõukogu esimeseks ülesandeks sai kveeni kirjakeele standardi loomine.
Halti kvenkultursenter
Halti kvenkultursenter asub Nordreisa vallas.
Ruija kveeni muuseum
Ruija kveeni muuseum asub Vadsø vallas.
Ööpäev
Ööpäev on aja mõõtühik ja SI põhiühikuga sekund seotud mittedetsimaalne kordühik. Rahvusvaheline tähis on d (ladina keele sõnast dies, päev).
Ööpäevas on 24 tundi ehk 86 400 sekundit (1 d = 24 h = 86 400 s).
600px|pisi
Nimetus
Ööpäeva nimetus tuleneb päeva ja öö vaheldumisest, mida tekitab Päikese näiva asendi tsükliline muutumine taevavõlvil. See omakorda on tingitud põhiliselt Maa pöörlemisest.
Kalender
Enamikus kalendrites on ööpäev ajaarvamise põhiühik ning seda samastatakse kuupäevaga. Gregoriuse kalendris algab ööpäev kell 0.00 ja lõpeb kell 24.00. Viimane kellaaeg on ühtlasi järgmise ööpäeva algus.
Juudi kalendris on ööpäev ajavahemik päikeseloojangust järgmise päikeseloojanguni. Selline arusaam ööpäevast oli Euroopas ja Lähis-Idas kaua valitsev. Sellel põhineb ka traditsiooniline kristlik jumalateenistuste kord.
Täheööpäev
Maa teeb kinnistähtede suhtes täispöörde ümber oma pöörlemistelje 86 164 sekundiga ehk 23 tundi 56 minutiga ehk 0,99727896 ööpäevaga. Täheööpäevaks nimetatakse mingi kinnistähe kahe teineteisele järgneva ülemise kulminatsiooni vahelist ajavahemikku. Et Maa asend kinnistähtede suhtes muutub väga vähe, võib täispöörde tegemise aja samastada ajavahemikuga kinnistähe järjestikuste kulminatsioonide vahel. Keskmine täheööpäev kestab 23 tundi 56 minutit ja 4,09054 sekundit.
Maa pöörlemine aeglustub pikkamööda Kuu ja Päikese poolt põhjustatud loodete mõjul, nii et täheööpäev pikeneb. Maa pöörlemiskiirus muutub ka massijaotuse muutumise tõttu: kui ookeanid ja atmosfäär tõmbuvad jahenemise tõttu kokku, siis pöörlemismomendi jäävuse tõttu Maa pöörlemine sellepärast kiireneb. Tänapäevaste ajamõõtmismeetoditega on selliseid Maa pöörlemiskiiruse muutumisi võimalik tuvastada.
Päikeseööpäev
pisi|300px|Ööpäeva pikku sõltuvalt [[laiuskraadist ja Juliuse ööpäevast]] Ööpäevaks ehk keskmiseks päikeseööpäevaks loetakse keskmist ajavahemikku, mille jooksul Päike teeb oma näivas liikumises ümber Maa ühe täistiiru, mis vastab Maa ühele täispöördele. Päikeseööpäev on Maa täispöördele kuluvast ajast pikem, sest täispöörde tegemise aja jooksul on Maa Päikese suhtes liikunud, mistõttu Maa peab lisaks pöörlemisele pöörduma rohkem kui 360 kraadi, et mingist konkreetsest punktist vaadelduna asuks Päike samas ilmakaares. Päikeseööpäeva arvutamisel võetakse aluseks lõunas olev Päike (mis on ülemises kulminatsioonis).
Tõeline päikeseööpäev on aeg, mis Päikesel kulub ühe konkreetse täistiiru tegemiseks. Täpsemalt nimetatakse tõeliseks päikeseööpäevaks päikeseketta keskpunkti kahe järjestikuse ülemise või alumise kulminatsiooni vahelist ajavahemikku. Tõeline päikeseööpäev varieerub sõltuvalt vaatluskohast ja aastaajast.
Päikesekellaga mõõdetakse tõelist päikeseaega, mille arvestamisel lähtutakse tõelisest keskpäevast, mis on tõelise Päikese ülemise kulminatsiooni hetk.
Maa tiirlemise trajektoori ekstsentrilisuse tõttu liigub Maa (ja seetõttu ka näivalt Päike) periheelis kiiremini kui afeelis. Keskmist päikeseööpäeva arvutatakse fiktiivse keskmise päikese järgi, mille aastane näiv liikumine ei toimu mitte mööda ekliptikat, vaid mööda taevaekvaatorit ühtlase kiirusega, ning mis läbib kevadpunkti samal ajal tõelise Päikesega.
Keskmine päikeseööpäev ongi ajavahemik selle fiktiivse keskmise päikese kahe järjestikuse ülemise kulminatsiooni vahel. Sekund on 1/86400 sellest keskmisest päikesepäevast.
Vahe tõelise ja keskmise päikese kulminatsiooni vahel ehk vahe tõelise päikeseaja ja keskmise päikeseaja vahel on ajavõrrand. Ajavõrrandi positiivsed väärtused näitavad, et tõelise Päikese kulminatsioon on enne keskmist keskpäeva, ja ümberpöördult.
Aadressiregister
Aadressiregister (address register) on register, mis tagab käsu aadressiosa täitmise.
Albert Tattar
Tattar läks 17-aastaselt koolipingist vabatahtlikuna Vabadussõtta. Võitles Tartu kooliõpilaste pataljonis ning miiniristleja Lennuk dessantroodus, seejärel oli ohvitser soomusrongil nr. 2.
Sasangi ringkond
Sasangi ringkond (Sasangi-gu, hangulis 사상구, hanjas 沙上區) on Busani haldusüksus. Jaguneb 14 linnaosaks (dong).
Albert Tattar
Õppis Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, seejärel Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1920. aastal. Tartu ülikoolis oli esialgu loodus- (matemaatika), seejärel õigusteaduskonnas. Lõpetas ülikooli 1925. aastal kaubanduse erialal.
Tattar oli Korp! Vironia liige ning asutas hiljem stipendiumifondi Korp! Vironia liikmetele.
Tattar töötas pikka aega Eesti välisministeeriumis erinevatel ametikohtadel: praktikant, II sekretär, I sekretäri kohusetäitja, I sekretär, poliitilise büroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja, poliitilise osakonna abidirektor.
Oli Berliini saatkonna nõunik. Asus pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt elama Ameerika Ühendriikidesse. Tänu isiklikele sidemetele õnnestus tal asuda tööle alumiiniumi tootva suurkorporatsiooni Alcoa teenistusse.
Alcoa ülesandel asus ta 1940. aastate lõpus looma äriüksust Venezuelas. Koos eesti ettevõtja Arnold C. Oravaga lõi ta Lõuna-Ameerika suurima põllumajandusmasinaid ja autosid maale toova kompanii ACO Group, mille tegevjuhiks palgati Harry Männil. Aastatel 1951–1970 oli Tattar ACO Groupi direktor. Pensionile jäädes jätkas ta tööd Venezuela suurtöösturite direktorite nõukogu presidendina.
Tunnustus
Tattar pälvis Eesti Punase Risti teenetemärgi II järgu II astme (1936), Prantsuse Auleegioni ordeni, Poola Polonia Restituta ordeni ja Soome Valge Roosi Rüütelkonna komandöri ordeni II klassi.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Alice Sikk (1903–1988), lapsi neil ei olnud.
Multimiljonär Albert Tattar pärandas märkimisväärse osa oma varandusest Välis-Eesti organisatsioonidele. Ainuüksi Toronto Eesti Maja sai miljon USA dollarit.
Jüri Vlassov
pisi|Jüri Vlassov 1987. aastal esinemas Kuldse Trio koosseisus Jüri Vlassov (sündinud 23. aprillil 1948 Pärnus) on eesti näitleja ja laulja.
Vlassov lõpetas 1966. aastal Pärnu töölisnoorte keskkooli. Ta töötas Pärnu teatris Endla aastatel 1969–73 lavatöölisena ning 1974. aastast alustas tööd näitlejana, ta on teinud teatri lavastustele ka muusikalisi kujundusi.
Peale 2014. aastat on ta töötanud Endlas külalisnäitlejana. Aastatel 1974–2020 esines Vlassov ansambliga Kuldne Trio.
Vlassov kuulub 1999. aastast Eesti Reformierakonda. Ta kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel ja kogus 1877 häält. Eesti kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel on ta mitmel korral kandideerinud Pärnu linna volikogusse.
Bosch
pisi|Boschi logo Stuttgardis Bosch (Robert Bosch GmbH) on saksa kontsern, mille ettevõtetes toodetakse autoosi, kodumasinaid ja tööriistu. Maailmas on ta selles valdkonnas liidrikohal. Peakontor asub Gerlingenis.
Boschi kontserni kuulub 280 ettevõtet ja 13 000 teeninduskeskust 140 riigis.
Ajalugu
pisi|Robert Bosch 1888. aastal
Juhtimine
pisi|
Juhtkond
Praegune aktsiajaotus
Aadressiin
pisi|[[Röntgen-kristallograafia abil kindlaks tehtud valgu struktuur]] Aadressiin on üks rakupinnavalkudest, eriti vereringesüsteemi ääristavatel endoteelirakkudel, mis annab signaale leukotsüütide suunamiseks konkreetsetele kudedele.
Religioon
pisi|360px|
pisi|Valik religioosseid sümboleid pisi|[[Nina Paley 2008. aastal avaldatud animafilmi "Sita sings the blues", kus hinduismi lugu on toodud tänapäeva konteksti, pidasid mõned usklikud solvavaks ]] Religioon ehk usund on uskumuste, normide, tavade ja institutsioonide süsteem, mille keskmes on jumalikeks, pühadeks ja/või üleloomulikeks peetavad jõud ning inimese ja kõiksuse suhteid reguleerivad põhilised väärtused. Religioonile (kasutusel on ka mitmetähenduslikud sünonüümid usund ja usk) on antud palju definitsioone, enamasti on nad seotud selle usundiga, mida defineerija ise eelistab. Eestikeelses akadeemilises kirjanduses on sõna "usund" üha enam välja tõrjunud sõna "religioon" (nii õppekavade nimetustes kui ka uurimistööde pealkirjades).
Sõna "religioon" pärineb ladina keelest. Termin on tulnud sõnast religio või ka religare, mille etümoloogiat on erinevalt tõlgendatud. Üheks võimalikuks tõlgenduseks on 'taassidumine'.
Oletatakse, et religioon tekkis kiviajal või et religioon on sama vana kui inimkond. Kirjalike allikate puudumisel või nende kõrval võib varasemate uskumuste kohta informatsiooni saada arheoloogilise materjali (sealhulgas näiteks matusekommete, hauapanuste põhjal), samuti võrdleva mütoloogia ja keeleteaduse abil. Pole teada ühtki rahvast või kultuuri, kel poleks mingisuguseidki religioosseid uskumusi.
Religioon võib anda järgijaile kindla maailmavaate (elu mõtte, juhised õigeks tegutsemiseks ja suhtlemiseks, tõe, surma, saatuse, tuleviku, maailma alguse ning lõpu küsimustes jms).
Pärast renessanssi on religiooni tähtsus ja tähendus läänemaailmas langenud. 18. sajandi ratsionalism vähendas religiooni tähtsust veelgi. Teaduslikud meetodid ja avastused jätsid üha vähem ruumi religioossele maailmapildile. 20. sajandil vähenes religioonide tähtsus eriti kommunistliku režiimiga maades, kus religiooni püüti välja tõrjuda. Samal ajal tõusid läänemaailmas jm esile mitmesugused uued usulised liikumised (New Age jm). Religioon on väga oluline Indias, Indoneesias, paljudes Aafrika maades ning mitmetes katoliiklikes maades. 2005. aastal ei pidanud umbes 16% inimestest ennast religioosseks, kuid pooled neist uskusid Jumalat, sidumata ennast ühegi religiooniga.
Religiooni(de) uurimisega tegeleb teoloogia ehk usuteadus, samuti kultuuriantropoloogia, religiooniantropoloogia, etnoloogia, folkloristika.
Religioon ja teadus
Teaduse varajases arengujärgus olid religioon, filosoofia ja loodusteadused sünkretistlikult põimunud. Teadusliku maailmapildi ja teadusliku meetodi areng tõi kaasa vastuolud religioossete õpetustega. Tänapäeval on täheldatav usulise ja teadusliku maailmavaate teatav leppimine ja lõimumine, kuid on ka fundamentalistlikke usulisi liikumisi, kes eitavad näiteks evolutsiooniteooriat. Levinum on siiski seisukoht, et religioon püüab anda vastuseid nendele küsimustele inimese ja universumi suhtest, millele teadus ei suuda vastata. Mõned mõtlejad on püüdnud religiooni mõisteid ühendada füüsika uusimate uurimissuundadega, nii on sündinud niinimetatud kvantmüstika, Suure Paugu seostamine loomisaktiga, Jumala käsitlemine varjatud aine või energiana jms.
Religioon ja mõtlemine
Religiooni ja mõtlemist on nähtud teineteisele vastandlikuna ning mõtlemist on peetud religioosset tunnet rüvetavaks ja moonutavaks ning religiooni oma olemuselt mõtlemisest sõltumatuks. Hegeli järgi see ei saa nii olla, sest just mõtlemine eristab inimest loomast ja religioon on inimesele ainuomane. Religiooni puhul võib mõtlemine esineda madalamas, mittemõistelises, mittefilosoofilises vormis ("Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia", § 2). Nii religiooni kui ka filosoofia ese on tõde kui Jumal (samas, § 1).
Lejaslabiņi
Lejaslabiņi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla lääneosas.
Küla asub Kurzeme kruusakarjäärist põhjas Lejaslabiņi järve ääres. Lejaslabiņi asub Talsi küngastiku maastikukaitseala läänepiiril. Küla jääb valla keskusest Laucienest 5,5, piirkonna keskusest Talsist 10 ja Riiast 114 kilomeetri kaugusel.
Salatoimikud
"Salatoimikud" (originaalpealkirjaga "The X-Files") on stsenarist Chris Carteri televisiooni jaoks kirjutatud Ameerika Ühendriikide ulme- ja põnevussari, mida toodeti aastatel 1993–2002. Kokku kestis telesari 9 hooaega, mille jooksul läks eetrisse 202 osa.
Peaosades on David Duchovny, Gillian Anderson ja Mitch Pileggi, viimasel kahel hooajal ka Robert Patrick ja Annabeth Gish.
Lisaks on sarja põhjal valminud kaks filmi, esimene 1998. aastal ning teine pealkirjaga "Salatoimikud: Ma tahan uskuda" 2008. aastal. Juba mitu aastat on arutamisel olnud ka kolmanda filmi tegemine, milleks seni pole veel produktsioonifirmalt Fox heakskiitu saadud.
Seriaali uute osade võtted algasid 2015. aasta suvel, esilinastus oli 24. jaanuaril 2016.
Sisu
Seriaali keskmes on kaks FBI eriagenti, Dana Scully ja Fox Mulder, kes uurivad müstilisi, lahendamata jäänud ja paranormaalseid juhtumeid. Mulder (Duchovny) usub tulnukate olemasolusse ning on avatud paranormaalsetele nähtustele, samas kui tema teadlasest partner Scully on skeptik, kes otsib neile juhtumitele ennekõike teaduslikke seletusi.
Seriaali episoodid jagunevad kaheks: nädala koletise (monster-of-the-week) osadeks ja seriaali mütoloogiat käsitlevateks (myth) osadeks. Nädala koletise episoodid, mis moodustavad umbes 2/3 kõigist “Salatoimikute” osadest, käsitlevad laia spektrit seletamatutest nähtustest nagu vampiirid, koletised, vaimud jmt. Siia hulka kuuluvad ka kõik humoorika suunitlusega osad. Mütoloogia osades käsitletakse valitsuse vandenõu ja ufotemaatikat ning selle keskmes on suurel määral Mulderi õe Samantha kadumine, kui Mulder oli 12-aastane.
Film
37 000 aastat tagasi maeti ühte Texases asuvasse koopasse surmav saladus. Selle vallapääsemine võib tähendada kogu inimkonna hukku. Fox Mulder ja Dana Scully segatakse nende karjääri suurimasse vandenõusse. Neile pakub kaheldava väärtusega abi paranoiline teadlane Alvin Kurtzweil (Martin Landau). Tõe otsinguid segavad asjaosalised, kellel on nii võim kui ka vahendid, et saladuse avalikuks tulemist vältida. Hoolimata sellest jõuavad agendid iga sammuga tõele lähemale, mis on suurem, kui nad arvata oskasid.
Arles
Arles ['arl] on linn Lõuna-Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Bouches-du-Rhône'i departemangus. Linnas elab 52 600 inimest. Arles asub 80 km Marseille'st lääne pool Rhône'i jõe delta Camargue ülaosas.
Ajalugu
Kreeklased asutasid Arlesi 6. sajandil eKr. Keldid vallutasid linna aastal 535 eKr ja panid linnale nimeks Arelate. Aastal 123 eKr vallutasid linna roomlased. Ühinedes edukalt koos Julius Caesariga võitluseks Pompeiuse vastu, tõusis linn Gallia Narbonensise provintsi tähtsamaks linnaks. Linn ümbritseti kogu ulatuses müüridega ja sinna ehitati amfiteater, võidukaar ja tsirkus.
Linna õitseng oli 300. ja 400. aastal, kui Rooma keisrid kasutasid seda sõjakäikude peastaabina. Arles oli keiser Constantinus Suure meelispaik ja ta ehitas linna mitu pesemiskohta, mille varemed on siiani säilinud. Constantinus III kuulutas end Lääne-Rooma keisriks ajavahemikus 404–411 ja kuulutas 408. aastal Arlesi Lääne-Rooma riigi pealinnaks. Rooma riigi lõpuaastatel oli linn tähtis kultuuri- ja ristiusukeskus.
thumb|püsti|[[Vincent van Goghi nägemus Arlesi kohvikust, "Café Terrace at Night"]] 700. aastate teisel poolel Arles sai kõvasti kannatada saratseenide ja frankide vahelises sõjas. 885. aastal sai Burgundiat ja Provence'i valitsenud frankide Arlesist Alam-Burgundia kuningriigi pealinn. Hilisemate aastasadade jooksul samm-sammult tõusis Prantsusmaa ja Provence'i edukamaks linnaks Marseille. Arlesi elanike arv oli võrreldes roomlasteaegsete hiilgeaegadega veidi vähenenud.
Modernsel ajajärgul oli Arles pikka aega märgatavalt edukas tänu Rhône'i jõe laevaliiklusele. Raudtee tulek hävitas suures osas laevaliikluse ja linn kaotas sellega kõvasti. Arlesi tagasihoidlikkus ja primitiivsus ahvatles maalikunstnik Vincent van Goghi, kes tuli linna 1888. aastal ja tegi linnast kolmsada maali.
Vaatamisväärsused
Arlesis on märkimisväärseid roomlasteaegsete ehitiste varemeid, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Need on:
Püha Trophimukse kirik, endine katedraal, on märkimisväärne rooma arhitektuuri näide. Kiriku peaukse kohal olevat viimset päeva kujutavat skulptuuri peetakse rooma kunsti üheks parimaks teoseks.
Linnas on ka kuulus antiikajaloo muuseum (Musée de l'Arles et de la Provence antiques), kus on üks maailma paremaid roomlaste sarkofaagide kogusid väljaspool Roomat.
Abüssaalikalad
pisi|[[Kirveskala Argyropelecus hemigymnus vähilaadset söömas]] Abüssaalikalad ehk süvamerekalad on maailmamere abüssaali ja selle peal asuvat pelagiaali asustavad kalad (batübiondid), kes enamasti elavad 3000–6000 m sügavusel.
Abüssaalis valitsevad karmid keskkonnatingimused: ülikõrge rõhk, täielik pimedus, taimede puudumine, napp toidulaud jne. Abüssaalikaladel on nende tingimustega sobitumiseks mitmesuguseid kohastumusi. Kalad toituvad siin peamiselt käsnadest, ainuõõssetest, vähilaadsetest jt.
Kohastumused
Enamik abüssaalikalu on üsna väikesed, pikkus on 1–50 cm (üksikuil juhtumeil kuni 1 m või rohkemgi). Enamasti on need kalad tumedat värvi või pigmenditud.
Mõnede abüssaalikalade magu võimaldab mahutada ja seedida peaaegu röövkala endaga ühesuuruseid toiduobjekte, näiteks teisi kalu.
Pilkase pimeduse tõttu on mõnedel kaladel arenenud teleskoopsilmad, nt kirveskaladel (Argyropelecus), mis võimaldavad väiksematki valgussähvatust tajuda.
Kaug-Ida föderaalringkond
pisi|Kaug-Ida föderaalringkond 2018. aastani Kaug-Ida föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal.
Kaug-Ida föderaalringkonda kuuluvad:
thumb|left|Poliitiline asendikaart
Novembris 2018 liideti Kaug-Ida föderaalringkonnaga Burjaatia Vabariik ja Taga-Baikali krai, mis seni olid kuulunud Siberi föderaalringkonda.
Üksinda kodus 2
"Üksinda kodus 2: Kadunud New Yorgis" (inglise "Home Alone 2: Lost in New York") on 1992. aastal valminud komöödiafilm. See on teine "Üksinda kodus" film.
Kaug-Ida föderaalringkond
2000. aastal oli Kaug-Ida föderaalringkonna rahvaarv 7 169 400, 2002. aasta rahvaloenduse andmeil 6 692 900.
Üksinda kodus 2
Ühes osas osales ka Donald Trump, kes mängis oma hotellis iseennast.
Kaug-Ida föderaalringkond
Venemaa presidendi esindajad Kaug-Ida föderaalringkonnas:
Bild
pisi|Bildi müügiautomaat Saksamaal Bild (ehk Bild-Zeitung, sõna-sõnalt 'pildiajaleht') on saksa ajaleht, mille väljaandjaks on Axel Springer AG.
Memphis (Tennessee)
Memphis on linn Ameerika Ühendriikides, Tennessee osariigi suurim linn. Asub Shelby maakonnas kohas, kus Wolfi jõgi suubub Mississippisse.
Bild
Väljaande The Guardian andmetel on Bild ilmunud 28 aasta jooksul, 1984–2012, esilehel üle 5000 topless-neiu pildi. 2012. aastal nimetatud praktika lõpetati.
Väljaandmiskohad
Väljaannet Bild trükitakse Ahrensburgis, Hannoveris, Berliinis, Leipzigis, Essenenis, Neu-Isenburgis, Esslingenis, Münchenis ja Sykes.
Välismaal ilmub leht Hispaanias Madridis, Palma de Mallorcas ja Las Palmases, Itaalias Milanos, Kreekas Ateenas ning Türgis Antalyas.
Peatoimetajad
pisi|Toimetuse peahoone Hamburgis, 1952–2008
Memphis (Tennessee)
Ajalugu
Memphise alal elasid enne kolonisatsiooni tšikasoo indiaanlased. Esimeste eurooplastena rajasid sinna oma tugipunktid prantslased: Fort Proudhomme tekkis 1682, Fort Assumption 1739. 1818. aastal olid tšikasood sunnitud oma maast loobuma ja 1819 asutati ametlikult Memphis. Algul oli linnas 50 elanikku, kuid Memphis hakkas kiiresti kasvama ning sai 1826. aastal linnaks. 1845. aastal, kui linn sai sadama ja raudteeühenduse, oli see elanike arvult USA kuues linn.
Memphises tapeti Martin Luther King.
Vaatamisväärsused
Linna suurim vaatamisväärsus on Elvis Presley kodu Graceland, mida külastab igal aastal üle 600 000 turisti.
Linnas on kõrge kuritegevuse tase.
Sport
Linnas asub korvpalliklubi Memphis Grizzlies.
Emilio Salgari
Emilio Carlo Giuseppe Maria Salgàri (21. august 1862 Verona – 25. aprill 1911 Torino) oli itaalia kirjanik.
Jugakäitur
pisi|Mootorpaadi jugakäitur pisi|Jugakäituri ja siibri tööpõhimõte pisi|Kahe jugakäituriga veesõiduki manöövrite põhimõte. Kollane nool – veojõu suund. Punane nool – manöövri suund. Läbipaistev nool – veevoolu suund
Jugakäitur ehk veepaiskur ehk vesiturbiin on veesõiduki keret pikisuunas läbivas torus asuva turbiinpumbaga käiturseade, mille tekitatava veejoa jõud paneb veesõiduki liikuma.
Kirjeldus
Jugakäituri toru sisendava asub reeglina veesõiduki kere põhja all (tavaliselt kaetud restiga, takistamaks risu imemist turbiini) ja väljundava ahtris allpool veeliini. Peamasina abil käitatav turbiin (või harvem surugaas) paneb veetorus vee kiiresti liikuma, paisates kerest välja veejoa. Väljuva veejoa suunda muudetakse kas
1) rooliga – suunab juga kas otse või vasakule või paremale (veesõiduk liigub edasi, pöörab soovitud suunas); või
2) siibritega – suunavad-põrgatavad joa kas võrdselt külgedele (veesõiduk seisab) või piki põhja tagasi (veesõiduk liigub tagasi).
Jugakäituri eelis on madalas vees hõlpsam ja käiturile ohutum liikumise võime, hea manööverdusvõime ja suure kiiruse arendamise võime. Puuduseks on jõuseadme suurem ressursikulu ning süsteemi keerukam hooldus ja remont.
Jugakäituriga veesõidukiga manöövrite tegemine erineb kuigipalju tavalisest sõukruvi ja tüüriga manöövritest, nõudes laevajuhilt eelnevat harjutamist või vähemalt läbiproovimist.
Orv
pisi Orv ehk nišš on arhitektuuris ühest küljest avatud müürisüvend, poolümara, täisnurkse või hulknurkse kujuga. Nišše kasutatakse seina kujunduselementidena ning neid tuntakse alates antiikarhitektuurist.
Mäluaadressiregister
Memory Address Register und Memory Buffer Register
Saha ringkond
Saha ringkond (Saha-gu, hangulis 사하구, hanjas 沙下區) on Busani haldusüksus. Jaguneb 16 linnaosaks (dong).
Emoansamblite loend
Siin on loetletud emocore'i viljelevaid ansambleid.
Sarnõ
Sarnõ (ukraina Сарни, poola Sarny) on linn Ukrainas Rivne oblastis, Sarnõ rajooni halduskeskus. Sarnõ asub Slutši jõe vasakul kaldal, Rivnest umbes 86 km põhjakirdes.
Emoansamblite loend
B
Bring Me The Horizon
Sarnõ
Asula sai alguse 1885. aastal, kui rajati Rivne–Łuninieci ja Kovel–Korosteni raudteeliinide sõlmjaam.
Aastatel 1919–1939 kuulus Sarnõ Poola koosseisu. Sarnõ sai linnaõigused 1939. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sarnõ elanikest ukrainlasi 94,67%, venelasi 3,54%, valgevenelasi 1,05%, mustlasi 0,22%, poolakaid 0,14%, juute 0,06%, armeenlasi 0,05% ja asereid 0,04%.
Tallink Takso
Ajalugu
2007. aasta augustis asutas investeerimisfirma Infortar koos kaasaktsionäridega taksofirma Tallink Takso. Seejärel tehti teatavaks plaan, et 2008. aasta esimestel kuudel alustab äsja loodud ettevõte tööd 100 uue taksoga.
Tallink Takso hinnad on teiste Tallinna taksoettevõtete hindadest kõrgemad.
Tõnis Sahk
Tõnis Sahk (sündinud 1. juunil 1983) on endine eesti kaugushüppaja. Ta tegeleb ka maalikunstiga.
Sahki isiklik rekord on 7,99, mille ta hüppas 3. juunil 2008 Tallinnas.
Tema treener oli Andrei Nazarov.
Tartu Hansa Kool
Tartu Hansa Kool on põhikool Tartus, praeguse aadressiga Anne tänav 63.
Kooli eelkäija oli 1978. aastal asutatud '''Tartu 12. Keskkool''', mis alustas tööd vastvalminud majas. Kooli esimene direktor oli Valter Johanson, õppealajuhatajad olid Maie Buraeva ja Aave Kõrgesaar. Kooli sümboliks valiti öökull, kelle üks silm on kinni ja teine avatud.
1995. aastal muudeti kool majanduskallakuga gümnaasiumiks ja nimetati Tartu Kommertsgümnaasiumiks.
2014. aasta sügisel organiseeriti õppeasutus ümber põhikooliks nimega Tartu Hansa Kool.
Keskföderaalringkond
Keskföderaalringkonda kuuluvad:
2000. aastal oli Keskföderaalringkonna rahvaarv 37 142 300.
Alba (laul)
Alba (provanssaali keeles "koit"), minnesingerite traditsioonis Tagelied või Wächterlied ('päevalaul', 'vahilaul'), on hommikulaul, keskaegne provanssaali armastuslaul ja luuležanr, milles kujutatakse armastajate lahkumist pärast salajast öist kohtumist.
Tavaline tegelane albades on "valvur" - armastajate sõber, kes hoiatab neid, kui on kätte jõudnud lahkumineku aeg. Armastajad süüdistavad laulus teda tihti magamajäämises või vastupidi liiga varases sekkumises.
Keskföderaalringkond
Venemaa presidendi esindaja Keskföderaalringkonnas:
Aadressiruum
Informaatikas on aadressiruum teatud hulk võimalikke aadresse, mis vastavad kas mälupesadele (mäluaadress), arvutivõrgu sõlmedele (IP-aadress) või muudele füüsilistele või loogilistele olemitele.
Registripidajate jaoks jagab IP-aadresse aadressiruumidesse IANA (Internet Assigned Numbers Authority).
Edison (New Jersey)
Edison on väikelinn New Jersey osariigi Middlesexi maakonnas.
Algselt oli koha nimi Raritan, aga 10. novembril 1954 nimetati see seal tegutsenud Thomas Alva Edisoni auks Edisoniks.
Aadressiteisendus
Aadressiteisendus (address modification) on aadressi muutmise protseduur masinakäsus, nii et selle käsu täitmisel võidakse viidata erinevatele mälupesadele.
Lehtse mõis
pisi|Lehtse mõisa peahoone varemed pisi|Lehtse mõisa varemed (aprill 2021) pisi|Lehtse mõisa varemed 2021. aasta kevadel Lehtse mõis (saksa keeles Lechtis, hiljem Lechts) oli rüütlimõis Järvamaal Ambla kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Lääne-Viru maakonda Tapa valda Tõõrakõrve külla.
Ajalugu
Esimesed teated mõisast pärinevad 1467. aastast, kui ordumeister andis mõisa Hans von Lechtesele, kelle järgi on mõis ka nime saanud.
Pärast Põhjasõda kuulus mõis algul Derfeldenitele, hiljem Rosenitele.
1780. aastal pandi Lehtse mõisas tööle klaasimanufaktuur. Lehtse klaasimanufaktuur tegutses Aru, Kurge, Lehtse ja Pruuna mõisa ühise ettevõttena. Valmistati pudeleid ja klaaspurke, kusjuures parimatel aastatel ulatus toodang üle 46 000 eseme. Kaup realiseeriti Tallinnas, Narvas ja Rakveres. Ettevõttes töötas 25 inimest, nendest 17 palgatud käsitöölist ja 8 pärisorja-talupoega, osalt teopäevade, osalt tasu eest.
8. märtsil 1837 loovutas Michael Otto Theodor von Huene oma osa Lehtsest, Kurgest ja Arust oma vendadele, erurittmeistrile Nikolai Bernhard Eduard von Huenele ja Paul Georg Fromhold von Huenele 37 206 hõberubla eest. 10. augustil 1840 loovutas Paul oma poole vennale Nikolaile 11 429 hõberubla eest. Kui Nikolai ("vana Hiin") 15. mail 1867 suri, päris mõisa tema poeg Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene (1843–1919).
1868. aastast kuni mõisate riigistamiseni 1919. aastal pidas Lehtse mõisa parun Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene, kes pärast seda kolis Saksamaale. Ta tegeles lindude vaatlemisega ja omas ainulaadset liblikate kogu. Ta suri Saksamaal ja toodi tinakirstus rongiga Lehtse raudteejaama. Maetud on ta Ambla kiriku ukse vastas olevale Ambla kalmistu platsile.
Mõisakompleks
Mõisa lihtne ühekorruseline kivist peahoone ehitati ilmselt 19. sajandi alguspoolel. Sajandi lõpul ehitati hoone põhjalikult ümber uusgooti stiilis: selle parempoolsesse otsa lisati suursugune juurdeehitis, millel olid astmikviilud, teravkaaraknad ja võimas viiekorruseline sakmelise rinnatisega torn, mis on osaliselt säilinud tänapäevani. pisi|Peahoone varemed Räägitakse, et kui parun von Huene abikaasa jäi rasedaks, siis oodati kannatamatult poega ja parun lubas poja sünni korral panna Lehtse mõisa torni tippu kuldse muna. Sündis poeg ja mõisnik täitis lubaduse. Poeg suri väikesena, kui ta ronis kõrge pärna otsa, et kuldmuna imetleda, ja kukkus sealt alla.
Ei Nikolail ega Friedrichil olnud noorelt surnud poega. Alexander Georg von Huenel oli kuus noorelt surnud last, kuigi tema lapsed sündisid 19. sajandi alguses. Nähtavasti on tegemist rahvajutuga, millel pole tõepõhja.
Praeguseks on mõisahoone peaaegu täielikult hävinud. Säilinud on mõisa keldrid. Eemal põllul on säilinud kuivatihoone. Kaks kilomeetrit mõisasüdamest edelas, Soodla jõe ülemjooksul on kunagise stiilse uusgooti vesiveski varemed.
Anakard
Anakard ehk nakrapuu (Anacardium) on õistaimede perekond anakardiliste sugukonnast.
Perekonda kuulub kümmekond liiki, mis kasvavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas. Anakardid on väikesed või keskmise suurusega laia võraga puud. Lehestik on lopsakas, lehed on iseloomuliku vaigulõhnaga.
Õied on väikesed. Anakardi vili on luuvili.
Mõne liigi tüvest saadakse kummitaolist vaiku.
Emajuurelised
Emajuurelised (Gentianaceae) on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Emejuureliste sugukonda kuulub umbes 90 perekonda ja rohkem kui 1500 liiki, mis kasvavad kõikjal maailmas. Nende hulgas on nii puid, põõsaid kui ka rohttaimi.
Kokoda
"Kokoda" on 2006. aastal valminud Austraalia film. Film räägib Teise maailmasõja ajal Uus-Guineas Kokoda rajal võidelnud Austraalia 39. pataljoni ühe jao meeste lahingutest jaapanlaste vastu 1942. aastal.
Meä keel
pisi Meä keel (meänkieli 'meie keel') on läänemeresoome keel, mida räägitakse Rootsi põhjaosas. Meä keel pärineb põhjasoome (peräpohja) murdest ning seda kõneldakse Põhja-Rootsis Torniojoki piirkonnas. Meä keelt räägib umbes 40 000 – 70 000 inimest, kellest umbes 20 000 kõneleb seda kodukeelena. Meä keel on 2000. aastast tunnistatud Rootsis ametlikuks vähemuskeeleks ning seda õpetatakse ka soovijatele koolis.
Meä keel tekkis nendest soome murretest, mida on juba keskajast peale räägitud praeguses Põhja-Rootsis. 1809. aastal vallutas Venemaa Rootsi käest Soome ning riigipiir kahe riigi vahele tõmmati mööda Tornio jõge. Tõmmatud riigipiir jagas tollase põhjasoome murdeala kaheks, millest osa jäi tänapäeva Rootsi territooriumile. Läänepoolne põhjasoome murrak saigi aluseks meä keelele. Meä keelel puuduvad 19.–20. sajandil soome keelt mõjutanud muutused ja uuemad soome mõjud. See-eest sisaldab see keel mitmeid laensõnu rootsi keelest ja kohati on isegi grammatikat üle võetud.
Meä keel on arusaadav soome keele rääkijale, kuid seda peetakse poliitilistel ja ajaloolistel põhjustel Rootsi vähemuskeeleks. Mitmed sõnad sarnanevad või on identsed eesti keele sõnadega, aga puuduvad või on teise tähendusega soome keeles.
Aadressisiin
Aadressisiin on protsessoris paiknev ja aadressiregistrit mäluga ühendav sidekanal, mis võimaldab protsessoril mälu juhtida. Mälujuhtimise abil määratakse mälupesa, millega lugemis- või kirjutamisoperatsioon teostatakse.
Bus (Datenverarbeitung)
Zaide
"Zaide" on Wolfgang Amadeus Mozarti pooleli jäänud ooper, mille libreto on kirjutanud Johann Andreas Schachtner. Teosest puudub avamäng ja lühike lõpuvaatus.
Sonia Sotomayor
pisi|Sonia Sotomayor Sonia Maria Sotomayor (sündinud 25. juunil 1954 Bronxis New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide jurist, alates 8. augustist 2009 Ameerika Ühendriikide Ülemkohtu liige.
Zaide
Ooper avaldati alles 1838. ja see 1866. aastal.
Sonia Sotomayor
Enne seda töötas ta 17 aastat osariigi kohtunikuna. Tema vanemad on pärit Puerto Ricost.
Ökoloogiline nišš
thumb|Neil kahel (kollakal ja hallikal) [[samblikuliigil on mõneti erinevad ökonišid]] Ökoloogiline nišš ehk ökonišš ehk nišš on ökoloogia mõiste, mis iseloomustab liigi või populatsiooni suhtumuslikku positsiooni eripära ökosüsteemis.
Niši parameetrid
Nišši kirjeldatakse kui liigiomast piirkonda graafikul, mille telgedeks on erinevate biootiliste ja abiootiliste keskkonnategurite muutuvad väärtused. Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (ehk Gause reeglile) ei saa kaks liiki hõivata täpselt sama nišši samas keskkonnas pikka aega.
Mõistet "ökoloogiline nišš" kasutas esmakordselt loodusteadlane Joseph Grinnell oma 1917. aasta teadustöös "The niche relationships of the California Thrasher".
Niši mõistet populariseeris eriti tuliselt 1958. aastast G. Evelyn Hutchinson.
Eristatakse fundamentaalset ja realiseerunud nišši. Esimesel puhul on tegu kogu keskkonnatingimuste kompleksiga (bioloogilised ja füüsilised), milles organism on võimeline eksisteerima. Realiseerunud nišš tähendab aga eelmisest kitsamaid keskkonnatingimusi, kus organism on tugevalt kohastunud.
Eri liikidel võivad eri kohtades olla sarnased nišid ning samad liigid võivad eri kohtades hõivata erinevaid nišše.
Mõnikord, kui taimi ja loomi introdutseeritakse uutesse niššidesse, võivad nad hõivata uusi nišše või ka pärismaiste liikide nišše, tõrjudes viimaseid välja, ja saada (kahjulikeks) võõrliikideks.
Üksinda kodus
pisi|Filmis "Üksinda kodus" esinenud maja [[Winnetkas aadressil 671 Lincoln Avenue]] "Üksinda kodus" (inglise "Home Alone"; stiliseeritult "HOME ALONe") on 1990. aastal valminud USA komöödiafilm. Filmi stsenarist ja produtsent on John Hughes, lavastaja Chris Columbus. Filmi peaosas on Macaulay Culkin Kevin McCallisterina.
Kevin McCallister on kaheksa-aastane poiss, kes jääb eksikombel üksi koju, kui tema pere lendab jõulupuhkuseks Pariisi. Esialgu naudib Kevin üksi kodust olemist, kuid peagi tuleb tal asutada võitlusse kahe murdvarga Harry (Joe Pesci) ja Marviga (Daniel Stern).
Culkin pälvis rolli eest muusika- või komöödiafilmi parima meespeaosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni. Film on üks kõigi aegade enim piletitulu teeninud komöödiafilme ja on sellega kuulunud ka Guinnessi rekordite raamatusse. Film esitati kahele Oscarile parima muusika ja parima filmilaulu kategoorias.
Filmi ametlik embleem on tehtud Edvard Munchi kuulsa teose "Karje" ainetel.
1992. aastal valmis filmi järg "Üksinda kodus 2".
Aadressitu käsk
Aadressitu käsk (zero-address instruction) on arvutustehe, mille puhul operandide asukoha määrab käsukood ja seda sõltumatult ei spetsifitseerita.
Löwenruh' park
thumb|Löwenruh' park, Tallinn thumb|Löwenruh' park. Talv 2008 Löwenruh' park on park Tallinnas Kristiine linnaosas; Mustamäe tee ja Linnu tee ristumiskohas asuv ala. Põhipargi (5,9 hektarit) ja seda ümbritseva ala pindala on kokku umbes 9 hektarit.
Ajalugu
17. sajandil rajati sellele alale Evert Staalborni suvemõis.
18. sajandi keskel ehitati üles Löwenruh' suvemõis. Tolle aja Kristiinentali suvemõisatest oli ta üks suuremaid. Mõisa omanikuks oli Eestimaa kuberner aastatel 1728–1736 Friedrich von Löwen, kelle nime järgi on pandud mõisale nimetus Löwenruh (tõlgituna "lõvirahu").
1798. aastal avati Löwenruh' suvemõisas lõbustus- ja kümblusasutus. Tegutses restoran, kondiitriäri, tantsusaal, keeglirada, lasketiir ja ravikümblusasutus. Linnu tee ääres oli allikas, mis sisaldas rauda, väävlit ja muid kasulikke aineid.
19. sajandi algul asus suvemõisas Friedrich Noltkele kuulunud ettevõte, kus valmistati äädikat, šokolaadi ja värve. Kadrioru puhkepiirkonna suurenev populaarsus hakkas Lilleküla tähtsust supelasutusena vähendama. 19. sajandi keskel ehitati park põhjalikult ümber ja praeguse Räägu tänava poolsesse külge (praeguse Kullo asukohas) rajati 19 suurt kalatiiki. 1886. aastal toimus suvemõisas tulekahju, hävisid mõisahoone ja mitmed abihooned.
1930. aastatel tegutses Anna Grafi kalakasvatusmajand. 1936. aastal ostis selle majandi AS Kopli Kinnisvarad, kes tahtis sinna rajada üle-eestilise tähtsusega aianduskoolituskeskuse. thumb|Tallinna Huvikeskus "Kullo" Pärast Teist maailmasõda asus endise Löwenruh’ suvemõisa territooriumil Eestimaa Kommunistliku Partei põllumajanduslik abimajand. Juurviljaaedade kõrval oli seal ka kalakasvandus (kasvatati forelli ja karpkalu). Abimajand kaotati 1948. aastal ning kalakasvandus 1957. 1960-ntatel tegutses seal puukool, mille ülesandeks oli linna elanike varustamine viljapuude- ja marjapõõsaistikutega, samuti kiviktaimla taimede, lillesibulate ja lilletaimedega.
1976 ehitati pargi kirdeservale Pioneeride ja Koolinoorte Palee (arh. Vivian Lukk; praegune Tallinna Huvikeskus "Kullo").
1993. aastal võeti Löwenruh' park looduskaitse alla.
Loodus
Park on rajatud heinamaale.
Taimestik
Pargis oli 2003. aastal 570 üksikpuud. Valitsevad liigid on sanglepp (29%) ja harilik vaher (25%). Vanade ja suurte põlispuude – hobukastanite, remmelgate, saarte ja sangleppade – tüve ümbermõõt on üle 1 m. Kõige haruldasemad puud on punane tamm ja Margarita enelas ning kultivaridest harilik elupuu, hõberemmelgas ja rabe remmelgas. thumb|Löwenruh' pargi põlispuu. Asub Linnu tee ääres. Peatuskoht 14.
Linnustik
Pärast korrastustöid (enamiku võsa ja põõsaste maha raiumist) muutunud väga läbipaistvaks ja lindudele vähem atraktiivseks. Väiksusele alale vaatamata pakkus pesitsusvõimalusi mitmetele maas ja põõsastel pesitsejatele, kellest võiks välja tuua soo-roolinnu (Acrocephalus palustris), keda peetakse parimaks linnuhäälte matkijaks.
Tänapäev
thumb|Lõvikuju Löwenruh' pargis Praegu on pargis säilinud kivisild, lõviskulptuur (pargi ees kahel pool silda paiknesid 19. saj. keskpaigas Saksamaalt ostetud 2 lõviskulptuuri, millest üks on kadunud), jääkelder ja tallihoone. Pargis asub 14 vaatluspunktiga õpperada, mis tutvustab loodust ja ajalugu. Sissepääsu juures on skulptor Tauno Kangro poolt restaureeritud lõvikuju.
2004 aastal teostati tiigi puhastus- ja süvendustööd.
4. septembril 2008 avati pargis keskaegset kindlust meenutav kogupere mänguväljak.
Livviko keel
Livviko keel ehk Aunuse karjala keel (livvin kieli, ka livvi keel) on eraldiseisev läänemeresoome keel, mida räägivad livvikod ehk livvilased, kes asustavad Laadoga kirderannikust kirdesse jäävat ala, mis on piirnenud karjala- ja lüüdikeelse alaga. Livviko keelt ja lüüdi keelt on kaua loetud nn päriskarjala murrete (põhja-karjala murderühm) kõrval vastavalt teiseks (livviko murderühm) ja kolmandaks (lüüdi murderühm) karjala keele peamurdeks.
Aadressiväli
Aadressiväli on sõnumi osa, mis sisaldab lähtekasutaja ja sihtkasutaja aadressi.
Livviko keel
Livviko keel jäi pikka aega vene keelest mõjutamata, kuigi nendele aladele saabusid venelased pärast Peterburi asutamist aastal 1703.
Layne Staley
Layne Thomas Staley (22. august 1967 – u 5. aprill 2002) oli Ameerika Ühendriikide muusik, kes oli 1987. aastal loodud mõjuka Seattle'i grungebändi Alice in Chains solist.
Staley oli ka ansamblite Mad Season ja Class 99 liige.
Ta tarvitas palju narkootikume, mis viisid ta surmani aprillis 2002.
Hageja
Hageja on tsiviilmenetluses isik, kes esitab kohtusse hagi ehk taotleb oma eeldatavate õiguste ja vabaduste kaitseks kohtumenetluse alustamist. Hageja võib olla nii füüsiline kui ka juriidiline isik. Tema vastas olev protsessiosaline on kostja.
Haldusmenetluses nimetatakse kohtumenetluse alustamiseks kohtu poole pöörduvat isikut kaebajaks.
Marine Le Pen
Marine Le Pen valiti 16. jaanuaril 2011 Rahvusrinde juhiks tema isa Jean-Marie Le Peni asemele, kes oli selle esimees Rahvusrinde asutamisest saadik.
Marine Le Pen sündis Jean-Marie Le Peni ja tema naise Pierrette Lalanne'i noorima, kolmanda tütrena. Marine oli nelja-aastane, kui ta isa asutas Rahvusrinde. Kolme õde narriti sellepärast koolis ja tema isa nimetati fašistiks.
1976. aastal elas nende pere üle pommirünnaku. Nende kodumaja trepikojas koduukse taga lõhkes pomm. Plahvatus rebis maja välisseina augu, aga inimesed jäid terveks.
Marine Le Pen õppis Pariisi Ülikoolis õigusteadust ja sai 1992. aastal magistrikraadi kriminaalõiguse alal. Aastatel 1992–1998 töötas ta advokaadina. Sealjuures pidi ta sageli kaitsma illegaalseid immigrante, kel polnud raha endale advokaati palgata. Sel juhul määrab riik neile esindaja ja Marine Le Pen oli sageli riiklik kaitsja.
1986. aastal (18-aastaselt) astus Marine Le Pen Rahvusrindesse. 1998–2003 juhtis ta erakonna õiguskomisjoni. 2000 valiti ta erakonna täitevkomiteesse, 2003 sai erakonna aseesimeheks. Ta juhtis oma isa presidendikampaaniat 2007. aasta presidendivalimistel.
16. mail 2011 valis Rahvusrinde täitevkomitee ta ühel häälel erakonna presidendikandidaadiks 2012. aasta presidendivalimistel. Need toimusid 22. aprillil ja Marine Le Pen tuli 17,90%-ga kolmandale kohale Sotsialistliku Partei kandidaadi François Hollande'i ja võimul olnud presidendi Nicolas Sarkozy järel. Hollande valiti teises voorus Prantsusmaa presidendiks.
Marine Le Pen kuulus 1998–2004 ja 2010–2012 Prantsusmaa põhjapoolseima 1. järgu haldusüksuse Nord-Pas-de-Calais' ning 2004–2010 Île-de-France'i volikokku. 2012 kaotas ta koha Nord-Pas-de-Calais' volikogus umbes sajahäälelise vahega.
Alates 2004 on ta Euroopa Parlamendi liige, kusjuures 2004 valiti ta sinna Île-de-France'ist ja 2009 Loode-Prantsusmaalt.
Le Pen on vastu Euroopa Liidule ning on veendunud, et Prantsusmaa peaks järgima Suurbritannia eeskuju ning lahkuma Euroopa Liidust. Pärast 2015. aastal puhkenud pagulaskriisi kutsus ta Prantsusmaad üles väljuma Schengeni viisaruumist ning sulgema piirid pagulaste eemalehoidmiseks.