cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indrek Visnapuu
Aastast 2012 juhendab ta klubi Audentese SG/Noortekoondis.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Ringkondade võistlused
Igast ringkonnast pääses võitja mängima ringkonnaklassi esivõistlustele.
Kaarupipealne soo
Soo eesvooluks on lühike Alba järve suunduv oja. Soo kirdenurka läbib Kirimäe mõisa juures asuvatest allikatest algav ja Kaldasoo järves lõppev oja. Soosse suubub lühike oja Kirimäe Jaanisoost. Kõrgveega muutub soo vahel Alba järv madalaveeliseks osaks. Soosse on sadakonna aasta eest kaevatud mõningaid labidakraave, kuid need ei kahjusta selle madalsoo toimimist ala veerežiimi eripärade tõttu. Ala on kasutusel olnud heinamaana.
1928. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Põhja-Eesti ringkond
!colspan="3" align="center"|Finaal
Lääne-Eesti ringkond
!colspan="3" align="center"|Finaal
Happearv
Happearvuga iseloomustatakse peamiselt rasvades, õlides ja vaikudes sisalduva vaba happe (enamasti karboksüülhapete) hulka.
Praktiliseks määramiseks lahustatakse aine proovi kaalutis orgaanilises solvendis (näiteks isopropanoolis) ja tiitritakse teadaoleva kontsentratsiooniga KOH lahusega fenoolftaleiini kui indikaatori juuresolekul.
Under Marié
Under Marié on Eesti ansambel. Ansambel asutati 2004.
Koosseis
Ansamblis on kaasa teinud:
Hermann Axen
1953–1956 oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini ringkonnaorganisatsiooni teine sekretär. 1958–1966 oli ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetaja. 1963. aastal sai Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1970. aastal liikmeks. Ta oli vastutav rahvusvaheliste suhete eest ning alates 1960. aastate lõpust kujundas ta Saksa DV välispoliitikat. Ta valmistas ette Erich Honeckeri välisvisiite ning saatis teda väliskülaskäikudel.
Jaan Kägu
Jaan Kägu (24. november 1902 – 13. november 1988) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Gauchin-Verloingt
pisi|Gauchin-Verloingt' kirik
Hermann Axen
8. novembril 1989 astus Axen kõigist ametitest tagasi ja sõitis Moskvasse silmaoperatsioonile. Saksa DV-sse tagasipöördumise järel vahistati ta 18. jaanuaril 1990 süüdistatuna korruptsioonis ja riigi raha raiskamises. 31. jaanuaril 1990 vabastati ta tervislikel põhjustel vahi alt.
Jaan Kägu
Tema õpilaste hulka kuulub Anne Velli.
Gauchin-Verloingt
Gauchin-Verloingt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub Ternoise'i jõe orus, 37 km Arrasist loodes, teede D343 ja D100 ristumiskoha ümbruses.
Räpina Vabadussõja mälestussammas
pisi|Räpina Vabadussõja mälestussammas, 2009 Räpina Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja langenute või kaduma läinute auks püstitatud mälestussammas Räpinas, mis avati 26. juunil 1927.
Mälestussammas lõhuti 27. augustil 1945 ja osad maeti maha. Tükid leiti 23. veebruaril 1989 ja mälestussammas taasavati 24. juunil 1989 Räpina päevade ajal.
Mälestussamba ümbruse korrastamisel 1934. aastal tuli samba ümbrusest välja luukeresid, 11. ja 12. sajandi raha ja terariistu.
Marie Boas Hall
Marie Boas Hall (18. oktoober 1919 – 23. veebruar 2009) oli Ameerika Ühendriikide teadusajaloolane, kes uuris varauusaegse teaduse ajalugu, keskendudes peamiselt teadusrevolutsiooni aegsele Suurbritanniale ja Londoni Kuninglikule Seltsile.
Koos oma abikaasa Alfred Rupert Halliga pälvis ta 1981. aastal Teadusajaloo Seltsi (History of Science Society]) tähtsaima autasu, George Sartoni medali.
Hotkovo
Hotkovo on linn Moskva oblastis, Moskvast 60 km kirdes.
Arula Veskijärv
Veskijärv (ka Arula Veskijärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Arula külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 253 m.
Naiste Balti liiga (korvpall)
2017/18 hooajal osalesid liigas meeskonnad Valgevenest, Venemaalt ja Leedust. Varem on liigas mänginud ka meeskonnad Eestist, Kasahstanist, Lätist, Moldovast, Norrast, Poolast, Rootsist, Soomest, Ukrainast ja Usbekistanist.
Eesti naiskondadest on liigas mänginud Audentes Tallinn, Tooted Tallinn, TPÜ-ELK ja FCR Media/Rapla.
Haute-Corse'i departemang
Haute-Corse [otk'ors] (ka Ülem-Korsika; korsika keeles Cismonte, Corsica suprana) on departemang Prantsusmaal Korsika piirkonnas. See on Korsika saare põhjapoolne osa.
Departemang jaguneb halduslikult:
Ravila mõisa park
pisi|Ravila mõisa park pisi|Mõisapark Ravila mõisa park asub Ravila alevikus Kose vallas Harju maakonnas.
Pargi pindala on 11,8 või 13,4 ha.
Pargis on esindatud umbes 70 liiki taimi.
Pargi tagumine parkmetsaga osa ulatub Pirita jõeni.
Kańczuga
Kańczuga on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przeworski maakonnas, Kańczuga valla halduskeskus. Kańczuga asub Przeworskist umbes 10 km edelas.
Ürikutes on Kańczugat esmamainitud 1340. aastal. Linnaõigused sai enne 1441. aastat, kuid kaotas need 1896. aastal. Linnaõigused sai tagasi 1934. aasta. Teises maailmasõjas hävis 50% linnast.
Teekotike
pisi|Teekotike [[tassis]] Teekotike on vedelikku läbi laskvast materjalist valmistatud suletud kotike, mille sees on teepuru, teelehed või muude leotisejookide valmistamiseks kasutatavate taimede (purustatud) osad. Kotikese otstarve on teepuru portsjoniteks jaotada ja pakendada. Teekotikesel võib küljes olla niit, mille abil kotike joogist välja tõsta. Teekotikest leotatakse joogi valmistamiseks harilikult kuumas vees.
Materjal
Ühekordseks kasutamiseks mõeldud teekotikesed on tavaliselt valmistatud pehmest, kuid vees lahustumatust paberist. Mitmekordseks kasutamiseks mõeldud teekotikesed on enamasti valmistatud tekstiilist.
Teekotikese valmistamiseks võidakse kasutada ka sünteetilist kiudmaterjali või plasti. Siiski soovitatakse plastist teekotike avada ning selle sisu kruusi kallata, millele lisatakse kuum vesi. Teadlased on kindlaks teinud, et tulikuumas vees eralduvad kotikese materjalist miljardid mikro- ja nanoosakesed, mille inimesed alla neelavad. Katsed vesikirpude peal näitavad, et kuigi tervisekahjustusi neil ei täheldatud, muutus nende kognitiivsus.
Málaga lennujaam
pisi|249x249px|Málaga lennujaama aerofoto Málaga lennujaam (IATA: AGP, ICAO: LEMG), ametlikult Málaga-Costa del Soli lennujaam, on rahvusvaheline lennujaam Málagas Hispaanias.
Lennujaam on Hispaania liiklustiheduselt neljas lennuväli, sellest suurema liiklustihedusega lennujaamad riigis on Madridi Bajarase lennujaam, Barcelona El Prat ja Palma de Mallorca lennujaam.
Lennujaama läbis 2017. aastal 18,6 miljonit reisijat ja 2018. aastal oli reisijaid üle 19 miljoni.
Lennujaamast saab lennata rohkem kui 60 riiki. See on Air Europa, Norwegiani, SASi, Ryanairi ja Vuelingu kodulennujaam.
Málaga lennujaamal on kolm terminali ja kaks lennurada.
Kinoliinkollane
Kinoliinkollasel on inglise keeles vähemalt 28 erinevat sünonüümi, näiteks C.I. Acid Yellow 3, D&C Yellow 10, Quinidine Yellow KT, Japan Yellow 203, värvainete indeksi number on C.I. 47005.
Omadused
Kinoliinkollane on kollane või rohekaskollane asovärv, mis kuulub disulfoonhappe derivaatide (dinaatriumsoolade) hulka. Seda turustatakse kaubanduses mono-, di- ja trisulfoonhappe derivaatide seguna. Lahustub kergesti vees, halvemini etanoolis ning üldse mitte taimeõlides. Värv sisaldab enamasti monosulfonaatide, disulfonaatide ja trisulfonaatide ja täiendavate värvainete segu (naatriumkloriidi ja/või naatriumsulfaati).
Kasutamine
Kinoliinkollane on Euroopa Liidus heaks kiidetud värvaine ning seda kasutatakse enamasti toiduvärvina, eelkõige karastus- ja alkohoolsetes jookides ja maiustustes. Värvaine lisamisega soovitakse ära hoida toiduaine värvuse võimalik kadu valguse, temperatuuri ja õhu mõjul. Samuti kasutatakse kinoliinkollast naha ja huulte kosmeetikavahendites ühe värviandjana.
Kõrvaltoimed
Kinoliinkollase tarbimise peamisteks kõrvaltoimeteks on allergilised tursed ja nõgestõbi. Samuti võib kinoliinkollane tekitada astmat, urtikaariat ja riniiti, kuid seda rohkem siis, kui seda tarbitakse koos teiste sünteetiliste värvainetega
Regulatsioon
Kinoliinkollane kuulub asovärvide hulka, mille sisaldusega toiduainete pakenditel peab Euroopa Ühenduse määruse nr 1333/2008 kohaselt olema koos toiduvärvi nimetuse või E numbriga esitatud ka lisateave "võib avaldada kahjulikku mõju laste aktiivsusele ja tähelepanuvõimele".
Laura Ikauniece
Laura Ikauniece (varem ka Laura Ikauniece-Admidiņa; sündinud 31. mail 1992 Ventspilsis) on läti kergejõustiklane (seitsmevõistlus).
Aastatel 2015 ja 2016 on ta valitud Läti aasta naissportlaseks.
Tema isiklik rekord seitsmevõistluses on 27.–28. mail 2016 Götzises saavutatud 6815 punkti, mis on ühtlasi ka Läti rekord.
Ernst Joll
Ernst-Aleksander Joll (pseudonüüm Jaan Kägu ; 26. august (vkj)/ 8. september 1902 Tallinn – 3. aprill 1935 Tallinn ) oli Eesti jalgpallur, ajakirjanik ja följetonist.
Sportlasena
Eesti jalgpallikoondises mängis ta 23 mängu ja lõi 4 väravat. Ta võttis osa 1924. aasta olümpiamängude jalgpalliturniirist.
Ta lõi värava Eesti esimeses võiduga lõppenud jalgpallimaavõistluses Soome vastu 30. septembril 1923. Joll lõi värava ka Rootsi vastu 7. juulil 1929, kuigi Eesti kaotas mängu 1:4.
Ta tuli Eesti meistriks Kalevi (1923) ning 1926 ja 1928 Tallinna Jalgpalliklubi meeskonnas.
Ajakirjanikuna
Ta töötas aastast 1921 Päevalehes spordireporterina ja aastast 1925 Rahvalehes sporditoimetajana. Uudislehes alustas ta humoorikate, enamasti spordisündmusi ja -probleeme käsitlevate lugude sarja. Joll andis 1930. aastal välja kolm numbrit nädalalehte Sport ja Auto.
Isiklikku
Joll oli 173 cm pikk ja kaalus 67 kg.
Tema varjunimest Jaan Kägu on tekkinud väljend "käojaani ajama".
Surm
Ta suri 3. aprillil 1935 kõhutüüfusse ja maeti 7. aprillil Tallinna Rahumäe kalmistule.
Gunnar Klaus Prause
Gunnar Klaus Prause on majandusteadlane ja Tallinna Tehnikaülikooli külalisprofessor.
Teenistus
Wismar Business School’i professor 1994–…; Institute of Cooperative Studies at Humboldt University Berlin juhatuse liige 2005–…;
TTÜs 2009–…: majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli dotsent (0,25 koormusega) 2009–2012; majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli külalisprofessor 2012–2013;  majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi ettevõtluse õppetooli külalisprofessor 2013–2016; majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi jätkusuutliku väärtusahela juhtimise valdkonna professor (koormusega 0,25) 2017–…:
Teadustöö põhisuunad
Ühiskonnateadused ja kultuur. Majandusteadus. Avaldanud üle 230 teaduspublikatsiooni. Juhendanud 4 magistri- ja 5 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Rahvusvaheliste suhete ja teadusprodekaan Wismar Business School’is 2005–2007; teadusprorektor Wismari Ülikoolis 2007–2010.
Põhjamaade Tippteaduse Algatus
Põhjamaade Tippteaduse Algatus (inglise keeles Nordic Top-level Research Initiative, rootsi keeles Toppforskningsinitiativet) on Põhjamaade ühine programm, mis keskendub uurimistööle ja innovatsioonile kliima, energia ja keskkonnaga seotud valdkondades.
Programmi algatasid 2008. aastal Islandi peaminister Geir H. Haarde, Norra peaminister Jens Stoltenberg, Taani peaminister Anders Fogh Rasmussen, Rootsi peaminister Fredrik Reinfeldt ja Soome peaminister Matti Vanhanen. Seda haldab Põhjamaade Ministrite Nõukogu, algatuse sekretariaadiks on ühiselt NordForsk, Põhjamaade Innovatsioonikeskus ja Põhjamaade Energiauuringute Keskus.
Algatus hõlmab uurimusi kuue alamprogrammi raames:
Kavastu kool
Kavastu kool oli kool Lääne-Virumaal Haljala vallas Kavastu külas.
Kooli klassiruumid ja saal paiknesid endise Kavastu endise mõisamaja härrastemaja läänetiivas (1921–1968), hoone teisel korrusel asusid õpetajate ja koolijuhataja korterid. pisi|Kavastu algkool (Haljala kihelkond)
Ajalugu
Kavastu mõisa piires on esimesi ülestähendusi rahvahariduse jagamisest hernhuutlaste poolt 1764 aastal. Kooli esmamainimine pärineb aastast 1843.
Järgmised märkmed kooli eksisteerimise kohta pärinevad aastatest 1851–1853, kui Salguse talus ning Kavastu mõisa peretoas pidas koolmeistriametit kohaliku kangru poeg Gustav Webermann. Päris uus koolimaja ehitati aastail 1860–1862. See Linnupõlluks nimetatud hoone oli ristnurkadega palkehitis õlgkatuse ja ühe klassitoaga. Linnupõllult koliti kool endisesse mõisahoonesse 1921. aastal.
Kavastu mõisas peeti menukat külaelanike spordi ja lillepidu. Koolimajas näidati ka kino. Enne elektri toomist koolimajja 1940-ndail toodi kino tarbeks kohale generaatoriga kinoaparatuur.
Kavastu kool suleti Rakvere rajooni täitevkomitee otsusega 1. septembrist 1968. aastal. Koolimajaks olnud Kavastu mõisa härrastemaja hävis tulekahjus 7. juunil 1971. aastal. Koolimaja vundamendile paigutati Kavastu koolihariduse 750 aastapäeva tähistamiseks 15. juunil 1991. aastal graniidist mälestuskivi.
Martin Dorbek
Martin Dorbek (sündinud 21. jaanuaril 1991) on Eesti korvpallur.
Aastast 2014 mängib ta klubis BC Kalev/Cramo.
Ta mängib Eesti korvpallikoondises.
Ta isa on Allan Dorbek.
Arula Vahejärv
Vahejärv (ka Arula Vahejärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Arula külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 698 m.
Stereo Rock-N-Roll
"Stereo Rock-N-Roll" on esimene singel Islandi ansambli Apparat Organ Quartet debüütalbumilt "Apparat Organ Quartet". 7″ vinüülplaadil ilmunud singli B-poole looks on samalt albumilt pärineva laulu "Romantika" kontsertlindistus ("Romantika" ilmus aasta hiljem ka omaette singlina). Kui albumil on loo nimi kirjas kujul "Stereo Rock & Roll", siis singel ilmus veidi muudetud nimega: "Stereo Rock-N-Roll".
Lugude nimekiri
1. "Stereo Rock-N-Roll" 2. "Romantika" (kontsertlindistus)
John de Lancie
pisi|John de Lancie ([[2019)]] John Sherwood de Lancie, Jr. (sündinud 20. märtsil 1948 Philadelphiais) on Ameerika Ühendriikide näitleja, lavastaja, kirjanik, muusik, ja hääleesitaja.
Orava Vabadussõja mälestussammas
pisi|Orava Vabadussõja mälestussammas. Orava Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas ja Esimeses maailmasõjas langenute auks püstitatud mälestussammas Oraval. Mälestussammas avati 15. juulil 1934. Nõukogude ajal sammas lõhuti. Sammas taasavati 15. juulil 1989. Orava mälestussamba kavandas kunstnik Arkadio Laigo.
John de Lancie
Tema tuntumaks rolliks on Q telesarjades "Star Trek: Uus põlvkond" (1987–praeguseni), "Star Trek: Süvakosmos 9" (1993–1999) ja "Star Trek: Voyager" (1995–2001) ning Discordi ('Ebakõla') häälena telesarjas "My Little Pony: Friendship Is Magic" (2010–praeguseni). Ta on kaasa teinud ka telesarjades "Tähevärav SG-1" (1997–2007) Frank Simmonsina ja "Halvale teele" (2008–2013) Donald Margolisena.
Suur-Helsingi
2010. aasta septembris elas Suur-Helsingis umbes 1 500 000 inimest, mis tähendab seda, et iga viies soomlane elab Suur-Helsingi regioonis.
Tyczyn
Tyczyn on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Rzeszówi maakonnas, Tyczyni valla halduskeskus. Tyczyn asub Rzeszówist umbes 7 km lõuna pool.
Tyczyn sai linnaõigused 1368. aastal.
Tyczynis on sündinud estraadilaulja Katarzyna Sobczyk (1945–2010).
Anna Aaver
Anna Aaver (sünninimi Brilkova; 23. jaanuar 1927 Valgevene – 9. juuni 1982 Eesti).
Ta tuli 1955. aastal koos abikaasa Mihkel Aaveriga Eestisse elama. Ta oli viie lapse ema ja töötas Rakvere rajoonis Energia kolhoosis lüpsjana.
Viimased meie hulgast
"Viimased meie hulgast" (originaalpealkirjaga "The Last of Us") on Craig Mazini ja Neil Druckmanni HBO-le loodud Ameerika postapokalüptiline draamasari. Naughty Dogi välja töötatud 2013. aasta videomängul põhineva sarja tegevus toimub kakskümmend aastat pärast massilise seennakkuse põhjustatud pandeemiat ning räägib salakaubavedajast Joelist (Pedro Pascal), kelle eesmärgiks on smugeldada teismeline Ellie (Bella Ramsey) läbi laastunud USA. Kõrvalosades kehastab Gabriel Luna Joeli nooremat venda Tommyt ja Eesti juurtega Anna Torv Joeli salakaubavedajast partnerit Tessi.
Anna Aaver
Ta oli Nõukogude Liidu kommunistliku partei 26. kongressi delegaat, Lenini ja Tööpunalipu ordeni omanik. Sai 1977. aastal Eesti NSV teenelise põllumajandustöötaja aunimetuse.
Viimased meie hulgast
"Viimased meie hulgast" on väidetavalt ajaloo suurim Kanada telelavastus, filmitud Alberta provintsis 2021. aasta juulist 2022. aasta juunini. See on esimene videomängul põhinev HBO seriaal, olles Sony Pictures Televisioni, PlayStation Productionsi, Naughty Dogi, Mighty Minti ja Word Gamesi ühistoodang. Esimene hooaeg koosneb üheksast jaost, mille stsenaristid on Mazin ja orginaalmängu kirjutanud ning lavastanud Druckmann.
Anna Aaver
Temast on tehtud dokumentaalfilm "Anna Aaveri argipäev" (1981, režissöör Semjon Školnikov).
Viimased meie hulgast
"Viimased meie hulgast" esilinastus 15. jaanuaril 2023. See pälvis rohket tunnustust kriitikutelt etteastete, stsenaariumi, lavakujunduse ja partituuri eest – mitmed on seda nimetanud videomängude telekohandustest parimaks. Sarja esilinastus kogus esimesel päeval 4,7 miljonit vaatajat, olles HBO jaoks suuruselt teine debüüt viimase 10 aasta jooksul. Kaks päeva pärast esilinastust oli sarjal juba üle 10 miljoni vaataja. Eestis on sari vaadatav TeliaTV-st.
Nowe Brzesko
Nowe Brzesko on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Proszowice maakonnas, Nowe Brzesko valla halduskeskus. Linn asub Visla jõe vasakul kaldal, Proszowicest umbes 10 km kagus.
Nowe Brzesko sai linnaõigused 1279. aastal ja kaotas need 1870. Uuesti sai Nowe Brzesko linnaõigused 1. jaanuaril 2011.
Kõue-Triigi mõisa park
pisi|Pargi sissekäik pisi|Mõisapark Kõue-Triigi mõisa park asub Kõue külas Kose vallas Harju maakonnas.
Park on arvele võetud ehitismälestisena, kui ajastule tüüpiline mõisakompleksi ümbritsev tagasihoidlik park.
Pargi pindala on 15,2 ha.
Wilbert McClure
Wilbert James McClure (29. oktoober 1938 Toledo, Lucase maakond, Ohio – 6. august 2020) oli USA poksija.
McClure võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
McClure poksis juulist 1961 kuni jaanuarini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 33 kohtumisel. Ta võitis neist 24 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas ühe kohtumise.
Urai
Urai on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas.
Ajalugu
Urai rajasid 1922 ümberasujad Euroopa Venemaa keskosast.
1960. aastal avastati Urais esimene nafta leiukoht Lääne-Siberis.
1965. aastal sai Urai linnaõigused.
Rahvastik
Rahvaarv rahvaloenduste andmetel (tuh. in.)
Mütofest
Mütofest ehk Muistse Maailma Pidu on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kassinurme linnuses toimuv festival. Festivali keskseks teemaks on viikingitega seonduv.
Esimene Mütofest toimus 2006.
R (täpsustus)
R või r on täht või lühend, mis võib tähendada järgmist:
Armeenia 2018. aasta taliolümpiamängudel
Armeenia osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis kolme sportlasega.
Armeeniat esindasid Ašot Karapetjan mäesuusatamises ning Mikael Mikaeljan ja Katja Galatjan murdmaasuusatamises.
Tartu Pärmivabrik
pisi|Endise Tartu pärmivabriku hoone Pika ja Pärna tänava nurgal, juuli 2011 pisi|Tartu Pärmivabrik pildistatuna teiselt poolt [[Emajõgi|Emajõge, aprill 2010]] Tartu Pärmivabrik oli Tartus tegutsenud tööstusettevõte.
Aastal 1883 valminud Tartu Pärmivabrikus Pika tänava ja Pärna tänava nurgal toodeti pärmi alates 20. oktoobrist 1883 kuni 1997. aasta lõpuni. Pärmivabrikus on alates 1898. aastast asunud ka piiritusepuhastamise vabrik ning alates 1926. aastast ka vesiravila. Vett saadi oma arteesia kaevust. Ajalooliselt puudus linnaosas veesüsteem, mistõttu pärmivabriku seinas oleva kunstipärase viimistlusega orvas asuvast kraanist lubati puhast vett võtta ka linnarahval.
Pärmivabriku hoovis asuv ladu ja piiritusekelder valmisid 1927. aastal (insener K. Grimm), loodepoolne ümar juurdeehitis 1935. aastal. Aastal 1928 hakati tehase kõrval, aadressil Pärna 1 asuvat mansardkorrusega kontorihoonet rekonstrueerima nelja ametniku elumajaks (ehitusinsener F. Kangro). Krundil asusid ka garaaž, tall, kuurid ja muud kõrvalhooned.
Ajalugu
1883. aastal valminud pärmivabriku hoones toodeti pärmi alates 20. oktoobrist 1883 kuni 1997. aasta lõpuni. Viljapresspärmi, mis on pälvinud auhindu Pariisi väljanäitusel, eksporditi paljudesse Venemaa linnadesse. Aastal 1898 hakati pärmivabrikus pärmivirdest piiritust destilleerima. Aastal 1920 omandas aktsiaselts Tartu Pärmivabrik pärmivabriku kinnisvara aadressil Pikk uulits 58 Jüri Eeritsa käest.
pisi|Tartu Pärmivabrik. Johannes Pääsuke, juuni 1914.
Aastal 1926 rajati aadressil Pikk tänav 54 ka vesiravila ehk supelasutus, mida pärmivabrik varustas sooja ja külma vee ning teraviljast pärmi ja piirituse tootmisel tekkinud kasulike kõrvalsaadustega, mida kasutati vesiraviks: pärmivirret tervisevannideks ja pärmiraba kompressideks. Kui vesiravila esimestel tegevusaastatel toimus ainult ambulatoorne vastuvõtt, balneoloogiline (kümblus-) ja füsioteraapiline ravi, siis 1929. aastast hakati omanike poolt selleks otstarbeks ostetud ja ümber ehitatud majas Pikk tänav 54 patsiente kliiniliselt ravima. Kuni 1940. aastani oli vesiravila direktor Tartu Ülikooli närvikliiniku juht, professor Ludvig Puusepp. Aastatel 1927–1933 töötas vesiravilas arstina ka Vladimir Paškov, kes pärast teist maailmasõda kuni oma surmani oli kõikide vesiravilast välja kasvanud raviasutuste peaarst. Vesiravilas on viibinud patsiente kogu maailmast, sh Ameerikast, Aafrikast, Pariisist, Berliinist, Helsingist ja Stockholmist.
1930. aastatel oli pärmivabriku tegevusvaldkondadeks linnaste kasvatamine, toitainete ekstraheerimine linnastest ja pärmiseente kasvatamine. 1940. aastal ettevõte riigistati.
Tooraine vähesuse tõttu asendati 1948. aastal pärmi tootmine teraviljast tootmisega Nõukogude Liidust sisse toodud suhkrupeedi tootmise jäägist melassist. Seetõttu lõpetati ka 1949. aastal haigete pärmivedelikuga ravimine. Vesiravila ruumides alustas 1951. aastal tööd Vabariiklik Struumatõrje Dispanser, hiljem aga mitu muudki raviasutust. Alates 2002. aasta septembrist Pärmivabrikus enam raviga ei tegelda.
Aastal 2008 korraldasid Tartu Linnavalitsus ja kinnistu omanik BVL Kapital Pärmivabriku ala uuendamiseks arhitektuurivõistluse, kuid rahapuudusel pole neid visioone veel realiseeritud. Aastatel 2008–2010 tegutses pärmivabrikus ka Tartu Kultuuritehas.
Haute-Saône'i departemang
Haute-Saône'i [ot sa'on] on departemang Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas.
1929. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
1929. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste kõrgeima taseme 9. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport.
Haute-Saône'i departemang
Departemang on nime saanud Saône'i jõe järgi. Eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Saône'i departemang.
1929. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste Liiduklass
Mängud
Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Haute-Saône'i departemang
Departemang oli aastatel 1815–1818 okupeeritud Austria keisririigi vägede poolt. 2015. aastani kuulus departemang Franche-Comté piirkonda.
Ozolkalns
Ozolkalns on küla (vidējciems) Lätis Gulbene piirkonnas Beļava vallas. Küla asub merepinnast 140 meetri kõrgusel, Riiast 182, piirkonna keskusest Gulbenest 5 ja vallakeskusest Beļavast 12 kilomeetri kaugusel.
Külas on kultuuri- ja spordikeskus «Zīļuks». Varem asus seal ka postkontor. Külas on Kļaviņi ja Blome bussipeatus.
Asula on tekkinud Blome mõisa (Blumenhof) keskuse juurde. Aastani 1979 oli see Ozolkalnsi külanõukogu halduskeskuseks. Nõukogude perioodil oli küla Gulbene kolhoosi keskasulaks. Blome mõisa hooned (ait, häärber) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Pärlimäe muinaskalmed ja Lazdi mäe linnamägi ning muinaskalmed ehk Kruusamägi on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
2017. aastal oli külas 202 elanikku, 2022. aastal 220.
Marguse järv
Marguse järv (ka Marguse veehoidla) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Nüpli külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 595 m.
Inimtegevuse mõju Eesti soodele
Inimtegevuse mõju Eesti soodele on olnud pikaajaline, kuid eriti tugev alates 19. sajandi lõpust. Soid kasutatakse väga erinevatel eesmärkidel. Sellised tegevused nagu teadustöö, marjade- või ravimtaimede korjamine ning matkamine ei avalda soodele suurt mõju, samas kui teised võivad põhjustada olulisi muutusi soode hüdroloogilises režiimis ja turbalasundis.
Eesti soode pindala on vähem kui sajandi jooksul vähenenud umbes 2,7 korda. Kõige suurem muutus on toimunud madalsoode pindalas, mis on kahanenud 7,1 korda. Rabade pindala on vähenenud 1,7 korda.
Põllumajandus
Juba 17. sajandil sai alguse soode kasutamine põllumajanduslikel eesmärkidel. 19. sajandil võeti põllumajandusliku maa saamiseks laialdaselt kasutusele turbaalade kuivendamine ja põletamine. Põllumajanduse edasiarendamiseks kuivendati aastatel 1918–1949 rohkem kui 350 000 hektarit maad.
Järjest enam võeti kasutusele võimsamaid masinaid ja see viis turbaalade kuivendamise laienemiseni. Enamik kuivendamata soodest ümbritseti 1950. aastatel piirdekraavidega ning sellega kahjustati märgatavalt soode ääreosa hüdroloogilist režiimi.
1980. aastate lõpuks oli põllumajanduses turbaaladest kasutusele võetud 250 000–300 000 ha. Erinevate allikate põhjal oli 1990. aastate alguseks kuivendamisest mõjutatud ligikaudu 70% Eesti soodest, see tähendab, et turba edasine ladestumine oli peatunud. Eestis on turba juurdekasv peatunud peaaegu 400 000 hektaril põllumajanduslikul maal, kus potentsiaalselt oleks võinud moodustuda ligikaudu 4 miljonit tonni toorturvast.
Kui orgaanilise aine ehk turba aastane mineralisatsioon on 5–10 t/ha ja turba keskmine süsinikusisaldus 53%, emiteerub ainuüksi kuivendatud madalsoodest aastas CO2 näol 0,8–1,6 miljonit tonni süsinikku. Selle arvu võrdlemisel süsiniku võimaliku sidumisega turba moodustumisel (0,25–0,32 miljonit tonni CO2 süsinikku) selgub, et süsiniku lendumine kuivendatud madalsoodest on keskmiselt neli korda suurem kui selle aastane akumulatsioon looduslikus seisundis soodes. Ka kuivendatud metsaalasid ja tööstuse hõivatud turbaalasid arvestades ületab süsiniku emissioon selle akumulatsiooni isegi kaheksa korda. Seega on kuivendatud turbaalad Eestis tööstuse järel lenduva süsiniku allikana teisel kohal.
Metsandus
Soode metsastamiseks või seal kasvava metsa tootlikkuse tõstmiseks toimusid esimesed kuivendustööd juba 19. sajandi alguses. Organiseeritumaks muutus kuivendamine 1830.–1840. aastatel.
Metsade kasvuks liialt niiskete alade kuivendamine võeti laialdaselt käsile 1950. aastate alguses, kuid juba 1960. aastate lõpul saadi aru, et rabade kuivendamine ei ole metsanduslikel eesmärkidel majanduslikult tasuv ja selle rahastamine peatati. Kuid sellegipoolest on rabade ümbruses paiknevate metsaalade kuivendamine või ka rabade ümbritsemine piirdekraavidega mõjutanud märgatavalt eelkõige rabasid ümbritsevaid siirdesooribasid. Sellele lisaks on kuivendussüsteemide rajamine või rekonstrueerimine mõjutanud veelgi tugevamini ümbruses olevaid madalsookooslusi.
1990. aastatel suurenes kuivendatud metsaalade kogupind umbes 560 000 hektarini.
Turba kaevandamine
Eesti üheks tähtsaimaks maavaraks peetakse turvast, mille varu ulatub 1,64 miljardi tonnini, aktiivne varu moodustab 1,12 miljardit tonni.
pisi|Ohtu raba turbatootmisala
Turba kasutamine suurenes 20. sajandi alguses, kuna turvas oli elektrijaamades põhiliseks kütteaineks. Aastatel 1925–1935 võeti puit küttemajanduses laialdasemalt kasutusele ja turba osatähtsus vähenes. Veidi hiljem algatati metsaraie pidurdamiseks kütusereform ja turbakütuste osakaalu suurendati.
Freesturba kaevandamist alustati 1938. aastal ning kaevandamine kasvas kiiresti, sest suurenes nõudlus aiandusliku- ja alusturba järgi. Kodumaise freesturba kasutamine on tänapäeval vähenenud, kuid kaevandamine ekspordiks on suurenenud 116 000 tonnilt kuni miljoni tonnini 2008. aastaks. Tõenäoliselt jätkub freesturba eksport ka edaspidi, kuna kõrgekvaliteetse rabaturba varud on Lääne-Euroopas piiratud. Eesti on maailmas aiandusturba ekspordimahu poolest 3.–4. kohal.
1980. aastatel oli kaevandamise maht maksimaalne (kuni 2,8 miljonit tonni), kuna hakati kaevandama väetusturvast. 1976. aastal oli kõige suurem briketitoodang (340 000 tonni). Kaevandamise aastane maht pole 1990. aastate algusest ületanud 1,5 miljoni tonni piiri.
Kaevandatavate turbaväljade kogupindala on praegu 20 281 ha. Kaevandamine on lõpetatud umbes 15 000 hektaril. Sellest tulenevalt võib järeldada, et otseselt on turba kaevandamisega hävitatud umbes 30 000 hektarit rabasid ning umbes sama palju on kaevandamise naabrusmõju tagajärjel kaudselt kahjustatud rabasid. Järelikult võib Eestis turbakaevandamise tõttu kuivendatud rabakoosluste pindala ulatuda 50 000–60 000 hektarini. Iga aastaga suureneb kaevandamise tõttu ammendatud ja hüljatud turbaväljade pindala. 2009. aastal lõpetatud märgalade inventuuri põhjal ulatub nende pindala 9371 hektarini, paaril järgmisel aastakümnel suureneb see pindala enam kui kaks korda. Ammendatud turbaväljad avaldavad ümbruskonna veerežiimile negatiivset mõju ning need on ka kasvuhoonegaaside allikaks, samuti suurendavad põlengute riski, vähendavad bioloogilist ja maastikulist mitmekesisust. Seega on Eestis kaevandamise tõttu kahjustatud rabade ja siirdesoode kasvuhooneefekt ligikaudu 10 korda suurem sellest, kui need alad oleksid looduslikus olekus.
Tööstus ja saastamine
Paljud sood Kirde-Eestis on hävinud põlevkivi kaevandamisega seoses. Lahtise kaevandamise käigus eemaldatakse põlevkivini jõudmiseks kogu pinnakate, seega on hävitatud 2000 hektarit turbaalasid ning igal aastal lisandub umbes 100 hektarit. Samuti on ulatuslikul alal kaevandamise tõttu looduslik veerežiim rikutud.
Suureks probleemiks on ka põlevkivi kasutavate elektrijaamade tuhana lenduvad leeliselised põlemisjäägid. Lisaks kaltsiumile sisaldavad nad ka mitmeid raskmetalle, mis akumuleeruvad taimede kudedes ja turbas. Leeliseline õhusaaste põhjustab turbasammalde hävimise, see omakorda peatab ka turba ladestumise ning orgaanilise aine lagunemine soodes intensiivistub.
Aluselise õhusaaste tagajärjel on soojuselektrijaamade lähikonnas rabavee pH väärtused ja elektrijuhtivus oluliselt kõrgemad kui saasteallikast eemal olevates rabades. Sellega seoses on muutunud ka taimkatte struktuur: sammal- ja soontaimede liigirikkus on märgatavalt kõrgem saasteallikale lähedal asuvates rabades, sest mida tugevamini on raba saastatud, seda arvukamalt kasvab rabakooslustele mitteomaseid liike.
Muutused saasteallikate lähedal olevate rabade geokeemias viitavad kõrgele saastekoormusele ning seetõttu on need rabad oma puhverdusvõime piiril. Rabade geokeemias ja taimkattes toimuvad suured muutused ehk toimub rabakoosluste degradeerumine. Kuid atmosfäärisaaste vähenemise tagajärjel on paljudes rabades tähele pandud turbasammalde taasilmumist ja nende katvuse suurenemist, rabamändide radiaalse juurdekasvu aeglustumist ja raskmetallide sisalduse vähenemist sammaldes.
Turism ja puhkus
pisi|Marimetsa raba matkarada
Eestis paiknevad sood hajusalt ning seetõttu ei mõjuta märgalade mõõdukas külastamine kuigi oluliselt sooelustikku. Kuid märgatud on näiteks kahlajate pesitsuspaikade vähenemist laudteede läheduses ning sellega seoses on hakatud laudteede ehitust kaitsealadel piirama.
Marjade korjamine, ravimtaimede kogumine
Eestis inventeeriti 1970. aastate alguses Eesti jõhvikavaru. Leiti, et on vähemalt 70 sood kogupindalaga 25 750 hektarit, kus jõhvikasaak ületab 50 kg/ha. Ligikaudu poole Eesti jõhvikasaagist annavad Emajõe Suursoo ja Muraka raba. Piirkondades, kus on töötute osakaal suur, võib jõhvikakorjamine olla tähtis sissetulekuallikas. Rabamuraka kasvukohtadest ja saagivarudest on teada vähem. Suuremat tähtsust omavad sooservades kasvavad pohl ja mustikas. Lääne farmaatsiakompaniid on hakanud viimastel aastakümnetel huvi tundma huulheina vastu, kuna selle kasvukohad on enamikus Lääne-Euroopa maades praktiliselt kadunud. Praegu korjatakse huulheina veel vähe, kuid ilmselt suureneb tulevikus ravimtaimede varumine.
Põlengud
Rabade põlengute tõttu nende pind tasandub – mättad põlevad ära, turbalasundi pealmine kiht tiheneb ja vee kapillaarne tõus pidurdub või peatub, seetõttu vähenevad ka turba veemahutavus ja aeratsioon. Oluliselt muutub ka turbalasundi ülemiste kihtide keemiline koostis, kuna tuhas on palju mineraalset ainet, mis muudab turba toiterikkamaks ja tõstab pH-d. Kuid need toitained leostuvad küllaltki kiiresti sügavamale ning taimejuurte ulatuses olev turbakiht muutub isegi toitevaesemaks kui see oli enne põlengut. Mõned taimeliigid annavad märku põlengujärgsest rabast, kuna muidu need liigid rabas ei kasva. Umbes viie aasta jooksul pärast põlengut kujuneb taimestik, kus puurindes valitsevad mändide asemel kased ning puhmarindes kanarbik või ka sookail, küüvits, sinikas. Pikaajalisem protsess on aga uue samblarinde väljakujunemine, milles domineerib raba-karusammal ja rohkesti samblikke. Turbasambla taastumine algab tavaliselt mõnest teravalehise turbasambla laigust ning hiljem lisanduvad lillakas turbasammal, pruun turbasammal. Mõne aja pärast ilmuvad taimkattesse jõhvikad ja kukemari, samblarindes asenduvad pioneerliigid turbasammaldega. Rabakoosluste täielik taastumine võtab aega 50–100 aastat.
Viimastel aastakümnetel on ulatuslikumad põlengud aset leidnud Läänemaal Suursoos, Varnja soos ja Feodorisoos, kuid on toimunud ka väiksemaid põlengud mitmel pool üle Eesti.
Christoph Mertzig
Christoph Mertzig (14. september 1704 Nachterstedt – 12. oktoober/23. oktoober 1763 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.
Mertzig sündis Nachterstedtis (praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. mail 1727) Halle ülikoolis, oli aastatel 1727–1729 Halle vaeslastekooli õpetaja. Aastast 1729 oli ta Tallinnas koduõpetaja. Ordineeriti 30. juunil / 10. juulil õpetajaks.
Ta oli aastatel 1736–1763 (kutsuti 18. mail / 29. mail 1736) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Ta oli pietistlik pastor.
Isiklikku
Tema abikaasa Margarethe Dorothea (1720–1756) isa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema tütre Margarethe Dorothea (1739–1784) abikaasa Gotthard Johann Jäger oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse abiõpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.
Kodulugu
Kodulugu on ajaloo haru, mis tegeleb väiksema piirkonna kohaliku ajaloo (mikroajaloo) uurimisega. Seda võib pidada nii teadusharuks kui ka hobiks.
Kodulooga tegelevaid inimesi nimetatakse koduloolasteks. Enamasti eristatakse koduloolasi professionaalsetest, erihariduse saanud ning oma tegevusega elatist teenivatest ajaloolastest.
Viktor Vaht
Viktor Vaht (vene keeles Виктор Александрович Вахт; 10. veebruar 1929 Gattšina – 15. jaanuar 2011) oli Eesti NSV riigitegelane ja EKP funktsionäär. Aastatel 1972–1989 töötas ta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi sekretärina.
Elu ja taust
Viktor Vaht oli Venemaa eestlane ning ta rääkis eesti keelt tugeva vene aktsendiga. Tema isa Aleksander Vaht (Александр Вахт) oli sündinud Ingerimaal Gattšinas ja tema ema Maria (Marija) oli pärit Ingerimaa Kikkerist. Viktori vanavanemad olid kolinud Eestimaa kubermangust Peterburi kubermangu. Tema isaisa Madis (Matvei) oli pärit Avinurmest. Viktor Vaht abiellus puhastverd venelanna Marina Nikolajevna Ivanovaga.
Viktor Vaht osales väidetavalt märtsiküüditamisel 1949. aastal.
Aastatel 1950–1956 teenis ta Nõukogude Balti laevastikus. Seejärel oli ta viis aastat komsomolitegelane – esmalt ELKNÜ Tallinna Mererajooni komitee I sekretär, seejärel ELKNÜ Keskkomitee osakonnajuhataja asetäitja, ELKNÜ Tallinna linnakomitee II ja I sekretär.
Aastatel 1961–1965 oli ta Harju rajooni Arnold Sommerlingi nimelise sovhoosi direktor, 1965–1970 EKP Kohtla-Järve rajoonikomitee I sekretär ja 1970–1972 EKP Kohtla-Järve linnakomitee I sekretär. Ta oli NLKP liige alates 1953. aastast.
Vaht alustas 6. juulil 1972 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi sekretärina, kellena ta töötas kuni 18. maini 1989. Samal ajal oli ta ka EKP Keskkomitee liige ja Eesti NSV Ülemnõukogu 8., 9., 10. ja 11. koosseisu saadik.
Vaht nimetati Ülemnõukogu Presiidiumi juurde asutatud eesti keele staatust käsitleva töögrupi juhiks. Töögrupi ülesandeks anti valmistada ette eesti keele kinnitamist Eesti NSV riigikeeleks ja leida viis, kuidas kaitsta eesti keelt. Vaht aga tegutses vastupidi ja tegi ettepaneku, mis lausa loobus riigikeele mõistest ja püüdis seadustada toonase olukorra, mille järgi Eestis polnud riigikeelt, aga kehtiv oli NSV Liidu konstitutsiooni järgi vene keel.
Vaht kandideeris Harju, Rakvere ja Kohtla-Järve rajoonidest moodustatud valimisringkonnas NSV Liidu rahvasaadikute valimistel 1989. aastal, kuid valituks osutus Jüri Kraft. Eesti NSV hakkas muutuma vene- ja vanameelse kommunisti jaoks raskeks kohaks ja samal aastal jättis ta Eesti maha ning kolis Venemaale.
1998. aasta Molodjož Estonii ajalehe intervjuus ütles Vaht, et Eesti iseseisvumise puhul ta "ei saa aru, miks peab rahvast kaheks jagama. Miks pole võimalik koos võidelda, kuna keegi pole hea elu vastu, vaid aastakümneid Eestis elanud venelasi pidi hakkama okupantideks nimetama". Vahi arust okupatsiooni ei olnud ja ta pidas Eestit uueks riigiks.
Intervjuus oli Vaht veendunud, et Rahvarinde tegutsemine oli ebaseaduslik, kuna see ei põhinenud Nõukogude Liidu konstitutsioonil: "seaduslikkust ei saa arendada ebaseaduslikult". Samuti ei saanud ta aru, milleks pidi keeleseaduses "vene keele kõrvaldama". Vaht lisas, et ta mõtleb peamiselt vene keeles ja on oma südame poolest rohkem venelane. Tema arust suuremad rahvad, nagu venelased, on tolerantsemad teiste rahvuste vastu kui väiksemad rahvad, nagu eestlased. Veendunud kommunistina ei näinud Vaht demokraatia häid külgi. Tema arvates olid nõukogude ülemnõukogus töölised, noored ja naised paremini esindatud, kui läänelikus demokraatias, kus "tööliste ja talupoegade esindused" puudusid.
Pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist ja Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal võttis Vaht endale Venemaa kodakondsuse.
Viktor Vaht suri 15. jaanuaril 2011 ja ta maeti 20. jaanuaril 2011 Metsakalmistule nimega Victor Vakht.
St. Mary kirik (Carisbrooke)
Maarja kirik on kirik Suurbritannias Inglismaal Wighti saarel Carisbrooke'is. Kirikut kasutab Inglismaa Kiriku kogudus.
Normannide ajal rajatud pühakoja kirikutornis on kümme kella, millest kaheksa valati 1921. aastal ja kaks viimast 2002. aastal.
Kiriku 1908. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Eedi lomp
Eedi lomp on järv Valga maakonnas Otepää vallas Nüpli külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 848 m.
Sokołów Małopolski
Sokołów Małopolski on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Rzeszówi maakonnas, Sokołów Małopolski valla halduskeskus. Sokołów Małopolski asub Rzeszówist umbes 22 km põhjakirdes.
Asula on rajatud 14. sajandil, linnaõigused sai 1569. aastal.
Gaudiempré
pisi|Gaudiempré kirik
Gaudiempré on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Väike põllumajandusküla asub 23 km Arrasist edelas, teede D23 ja D1 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Neeme Järvi fond
Neeme Järvi fond on Eesti fond (õiguslikult sihtasutus), mis toetab muusikuid.
Fond loodi 1998 Eesti Kultuurifondi allfondina. Kui Kultuurifond 2000. aastal likvideeriti, siis korraldati Neeme Järvi fond ümber sihtasutuseks.
VeniVidiVici õpilasvahetus
MTÜ VeniVidiVici on 2012. aastal loodud mittetulundusühing, mis pakub 7.–12. klasside õpilastele Eesti-siseseid õpilasvahetusi ja e-keelepraktika võimalusi. Võrgustikku kuulub 250 kooli.
VeniVidiVici asutasid 2011. aastal neli Otepää Gümnaasiumi õpilast (Teele Jakobson, Gerle Trifanov, Kerli Suviste ja Iti Uusküla) Eesti Energia koolinoorte ettevõtlikkusideede konkursil ja arenguprogrammis ENTRUM.
== VeniVidiVici võidetud auhinnad == VeniVidiVici on pärjatud:
Viimsi mõisa park
pisi|[[Johan Laidoner|Johan ja Maria Laidoneri mälestusmärk Viimsi mõisa pargis]] Viimsi mõisa park asub Viimsi alevikus Viimsi vallas Harju maakonnas.
Park on arvele võetud ehitismälestisena kui silmapaistev pargiarhitektuuri näide.
Mõisapark on rajatud 18. sajandil. Selle taimestik ei ole väga liigirikas – domineerivad tammed, vahtrad ja sanglepad. Erandina väärib aga väljatoomist pargi lääneosas kasvav vana jaapani tiib-pähklipuu.
Raul Pettai
Raul Pettai (USA-s ka Raoul Pettai, sündinud 20. septembril 1928 Tartus) on eesti elektroonikainsener.
Elulugu
Raul Pettai on näitleja Ferdinand Pettai poeg ja politoloog Vello Pettai isa.
Alghariduse omandas Tartus. Läks 1944 Saksamaale, lõpetas Blombergi põgenikelaagris eesti gümnaasiumi. Aastast 1950 elab USA-s New Jersey osariigis. Lõpetas 1953 Colorado Osariigi Ülikooli elektriinseneri erialal, M.Sc. (elektroonika ja mikrolainete tehnoloogia, 1960, Brooklyni Polütehniline Instituut, New York), väitekiri "Difference-Frequency Parametric Upconverter". Töötas peamiselt mikrolainete tehnoloogia alal: 1953–1958 Bell Telephone Laboratoriesi, 1958–1962 Radio Corporation of Americas, 1962–1992 Raytheon Companys (, 1962–1992), kust läks pensionile.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: mikrolainete filtrid ja muud komponendid, mikrolainete saatjad/vastuvõtjad ning nendest koostatud sidesüsteemide arhitektuur. Kirjastuse John Wiley & Sons väljaandel 1984 ilmunud raamat "Noise in Receiving Systems" käsitleb termilise päritoluga elektrilist müra sidesüsteemides. Pensionärina teinud kaastööd Välis-Eesti ajalehtedele ajaloo, kunsti, muusika, rahvuspoliitika, teaduse/tehnoloogia jm valdkondades. Olnud 1976–80 ja 1991–1993 ajakirja Eesti Üliõpilaste Selts paguluses tegevtoimetaja. Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) USA-s liige (1956 ja 1997–98 esimees), Bostoni Eesti Seltsi liige (1988–1992 esimees.)
Jevgenija Mihhailova
Jevgenija Issajevna Mihhailova (vene keeles Евгения Исаевна Михайлова; sündinud 9. oktoobril 1949 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane ja pedagoogikateadlane, Venemaa Haridusakadeemia akadeemik.
Ta oli aastatel 2007–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresident. Alates 2010. aastast on ta Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektor.
Haridus ja töökäik
Mihhailova lõpetas 1972. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli matemaatika erialal ja 1996. aastal Venemaa Haridusakadeemia Psühholoogiainstituudi. Ta on psühholoogiakandidaat 1996. aastast. 2000. aastal kaitses ta pedagoogikadoktori kraadi.
Ta töötas õpetaja ja haridusametnikuna. Aastatel 1997–2002 töötas ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi haridusministrina ja 2003–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi valitsuse aseesimehena. 2007. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresidendiks.
2010. aastal määras Venemaa Föderatsiooni Valitsus oma korraldusega Mihhailova Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektoriks. Seoses sellega võttis Sahha parlament Il Tümene vastu otsuse tema asepresidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest.
pisi|100px| [[Venemaa Föderatsiooni teeneline õpetaja|VF teenelise õpetaja rinnamärk ]]
Isiklikku
Jevgenija Mihhailova on abielus. Tal on neli last.
Väikeste Lõõtspillide Ühing
pisi|Väikeste Lõõtspillide Ühing 1998. aastal Väikeste Lõõtspillide Ühing (VLÜ) on Eesti rahvamuusikaansambel.
Ansambel asutati 1989. Sellesse kuulusid alul Marko Matvere, Raido Koppel ja Mati Kiviselg.
Koosseis
Ansamblis on kaasa teinud:
Aleksander Maidla
Aleksander Maidla VR II/3 (27. detsember 1898 Torila küla – 26. juuni 1983) oli Vabadussõja veteran (vanemallohvitser).
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Soome vabadussõjas, novembris 1918 astus Kaitseliitu. Pärast Tartu vallutamist 21. detsembril 1918 läks Aleksander Maidla läbi rinde Puurmani mõisa, kus astus Kuperjanovi partisanide pataljoni.
1931. aastal eraldati talle Alatskivi mõisast Mõisavahe talu.
27. detsembril 1935 abiellus Aleksander Maidla Liide-Johanna Kuusikuga. Neil sündisid lapsed Liivi, Ants, Aasa, Arno ja Linda.
Aleksander Maidla on maetud Alatskivi kalmistule.
Timo Eichfuss
Timo Eichfuss (sündinud 19. novembril 1988 Muhus) on endine Eesti kutseline korvpallur. Ta on kuulunud Eesti korvpallikoondisse.
Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh
pisi|240px|Balti Riikliku Tehnikaülikooli Vojenmehh peakorpus [[Peterburis]]
Timo Eichfuss
Timo Eichfuss alustas korvpallurikarjääri Rakvere Palliklubi noortesüsteemis ning debüteeris 17-aastaselt koos BC Rakvere Tarva meeskonnaga Korvpalli Meistriliigas. Pärast kolme hooaega Rakvere Tarvas sõlmis ta 2008. aastal lepingu Tartu Ülikool/Rockiga. Hiljem on mänginud ka Pärnu ja Valga korvpalliklubides. 2020. aasta sügisel liitus Tartu Kalev/Estiko meeskonnaga, kes mängib esiliigas.
Ta on tulnud kolmel korral Eesti meistriks: 2010. ja 2015. aastal Tartu Ülikooli meeskonna ja 2017. aastal BC Kalev/Cramo meeskonna koosseisus.
Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh
Ustinovi Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh (vene keeles Балтийский государственный технический университет «Военмех» им. Д. Ф. Устинова»; lühendnimi BGTU Vojenmehh) on Peterburis asuv tehnikaülikool.
Ajalugu
BGTU Vojenmehh loeb enda asutamisaastaks 1871. aastat, kui asutati Tsesareevitš Nikolai kutsekool (Ремесленное училище Цесаревича Николая). 1930. aastal kujundati õppeasutus ümber kõrgkooliks (Mehaanika Instituut).
Hilisemaid nimesid
Aastatel 1932–1936 kuulus õppeasutus NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaadi, 1936–1939 kaitsetööstuse rahvakomissariaadi ja 1939–1946 relvastuse rahvakomissariaadi struktuuri.
August Kivitare
August Kivitare (7. juuni 1891 Ranna vald – 26. aprill 1974) oli eesti põllumees ja Vabadussõja veteran.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, asutas Ranna vallas Kaitseliidu kompanii ja oli selle pealik kuni 1939. aastani. Saksa okupatsiooni ajal oli ta Pala vallavanem.
Fars
pisi|Fars 1924 nr 1 Fars oli huumoriajakiri, mis ilmus 1924. aastal Tallinnas. Väljaandjad H. Hasenbusch ja J. Loolähker, kes oli samas ka vastutav toimetaja. Ilmumissagedusega korra kuus.
August Kivitare
August Kivitare abiellus 1920. aastal Alma-Loviisa Kiviga, lapsed Emma, Liidia, Linda, Juta ja Ülo.