cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ungari kuningriik
Jagatud Ungari ajastu
pisi|Ungari alad Osmanite impeeriumis Osmanite surve tõttu keskvõim lagunes ja algas võimuvõitlus. Enamus Ungari valitsevast eliidist valis Janos Zapolya (10. novembril 1526). Riigisiseselt väike aristokraatide vähemus pooldas Ferdinand I, kes oli Austria ertshertsog ja oli Lajosiga abielu kaudu seotud. Seoses 1526. aasta lepinguga Jagelloonidega, et Habsburgid (Ferdinand I) saavad Ungari trooni ja Böömimaa, kui Lajos sureb pärijateta, valiti Ferdinand detsembris 1526 jäänukparlamendi poolt kuningaks.
29. veebruaril 1528 saavutas kuningas Janos I Zapolya Türgi sultanilt toetuse. Tekkis kolmepoolne konflikt, kui Ferdinand I liikus kinnistama oma võimu üle nii suure osa Ungari kuningriigi kui võimalik. Aastal 1529 jagati kuningriik kaheks osaks: Habsburgide Ungari ja 1529–1570 "Ida-Ungari kuningriik". Sel ajal ei olnud Osmaneid Ungari territooriumil, väljaarvatud tähtsas kindluses Sremis. Aastal 1532 kaitses Nikola Jurišić Köszegi ja peatas võimsa Osmanite armee.
Kuigi piire nihutati sel perioodil sageli, võib kolmest osast ära tunda enam-vähem järgmisi: pisi|300px|Ungari alad, Euroopa kaardil 1596. aastal. [[Gerardus Mercatori atlasest Atlas sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mundi et Fabricati Fugura]]
Habsburgide Ungari
1556. aastast oli Kuningliku Ungari, mis koosnes põhja- ja läänepoolsetest alade ja Böömi kuningateks Saksa-Rooma keisrid (kuni 1740). 1740–1780 oli riikide kuningannaks Maria Theresia, hiljem läksid tiitlid Habsburg-Lotringi dünastia kätte.
16.–17. sajandil oli arvukalt püüdeid Osmanite väed tagasi suruda, nagu kristlike vägede koalitsiooni juhitud Kolmeteistkümneaastane sõda (Pikk sõda) (29. juuli 1593 – 1604 / 11. november 1606). Nikola Zrinski talvekampaania ajal 1644. aastal põletati oluline Suleimani sild Osijekis, Slavoonia idaosas, mis katkestades türklaste varustusliini Ungarisse. Sankt Gotthardi lahingus (1664) võitsid austerlased ja ungarlased Osmanite armeed. pisi|[[Buda lahing (1686). Ungarlased ja Püha Liiga võtavad Buda tagasi]] Pärast Osmanite sissetungi ebaõnnestumist Austriasse aastal 1683 läksid Habsburgid türklaste vastu rünnakule. 1683. aastal purustas keiserlik sõjavägi Poola kuninga Jan Sobieski abiga Viini all türklaste sõjaväe. Osmanite impeerium ei saanud enam Euroopas laieneda.
Rakoczi iseseisvussõda
Rakoczi iseseisvussõda (1703–1711) oli esimene tähtis Ungari vabadusvõitlus Habsburgide absolutistliku valitsemise vastu. See oli grupi rikaste ja edumeelselt mõtlevate aadlike võitlus, kes tahtsid Ferenc II Rakoczi juhtimisel teha lõppu ebavõrdsetele võimusuhetele. Põhieesmärgiks oli kaitsta erinevate sotsiaalsete gruppide õigusi ning tagada maa majanduslik ja sotsiaalne areng. Negatiivse jõudude tasakaalu, Euroopa poliitilise olukorra ja sisekonfliktide tõttu suruti vabadusvõitlus lõpuks maha, kuid suutis ära hoida Ungari muutumise Habsburgide keisririigi lahutamatuks osaks, ning tema põhiseadus säilis, kuigi see oli ainult formaalsus.
Pärast Osmanite lahkumist domineerisid Ungari kuningriigis Habsburgid. Ungarlaste kasvanud vabadusiha viis Rakoczi iseseisvussõjani. Kõige tähtsam sõja põhjus oli uued ja kõrgemad maksud ning taaselustunud protestantlik liikumine. Rakoczi oli Ungari aadlik, legendaarse kangelanna Jelena Zrinski, kes oli Transilvaania valitsejanna ja veetis osa noorusest Austrias vangistuses, poeg. Kurutsid olid Rakoczi sõdurid. Esialgu saavutas kurutsite armee mitmed tähtsad võidud oma võimsa kergeratsaväe tõttu. Nende relvad olid enamasti püstolid, kerge saabel ja fokos (lamburikirves). Sankt Gotthardi lahingos (1705) võitis Janos Bottyan otsustavalt Austria armeed. Kuulus Ungari kolonel Adam Balogh peaaegu püüdis kinni Joseph I, Ungari kuninga ja Austria keisri.
pisi|Ungari kuningriigi maakondade kaart 1880. aastatel pisi|Ungarlaste osatähtsus Ungaris (1890) pisi|Ungari etnograafiline kaart ilma [[Horvaatiata (1910). Piirkondade rahvastik alla 20 inimese/km² on arvatud lähipiirkondade hulka ja piirkond on jäetud tühjaks]] Aastal 1711 sai Saksa-Rooma keiser Karl VI järgmiseks Ungari valitsejaks. Siis loobuti nimetusest Kuninglik Ungari ja ala hakati uuesti nimetama Ungari kuningriigiks. Kogu 18. sajandil oli Ungari kuningriigil oma esindajatekogu (parlament) ja põhiseadus, kuid kuberneri nõukogu (Helytartotanacs, palatiini ametkond) liikmed nimetas Habsburgi monarh ja ülim majanduslik institutsioon Ungari kamber allus otse Õukonna kambrile Viinis. Ungari keele reform algas Joseph II valitsemise ajal. Ungari reformide ajastu algatas Ungari aadlik István Széchenyi, kes ehitas ühe suurima silla Ungaris, Szechenyi kettsilla.
Kuni aastani 1844 jäi riigikeeleks ladina keel. Ungari keel sai riigikeeleks ajavahemikul 1844–1849 ja lõplikult alates 1867.
1848. aasta Ungari revolutsioon
, 1848. aasta revolutsioonid 1848. aasta Euroopa revolutsioon puhkes ka Ungaris. 1848. aasta revolutsioon Ungaris püüdis leevendada kaua allasurutud soovi poliitilisele muutusele nimega iseseisvus. Noorte Ungari patriootide poolt loodi aastal 1848 Ungari Rahvuskaart. Ungari revolutsioonipäevil koostati ka rahvusprogramm, milles nõuti sõnavabadust, oma parlamenti, valitsust, sõjaväge ja rahvuspanka, poliitvangide vabastamist ja Transilvaania ühendamist Ungariga. Keiser Ferdinand I (Ferenc V) pidi nõustuma valitsuse moodustamisega, mis kaotas aadli eesõigused ja kehtestas demokraatlikud vabadused.
Revolutsioon kasvas vabadussõjaks Austria keisririigist, kui Horvaatia baan Josip Jelačić ületas Habsburgide võimu taastamiseks piiri. Uus Lajos Kossuthi juhitud valitsus oli esialgu Habsburgide vägede vastu edukas. Kuigi Ungari võttis oma vabaduse suhtes rahvuslikult ühtse seisukoha, toetasid mõned Ungari kuningriigi vähemused, sealhulgas Vojvodina serblased, Transilvaania rumeenlased ja mõned Ülem-Ungari slovakid Habsburgist keisrit ja võitlesid Ungari revolutsioonilise armee vastu. Lõpuks, pärast poolteist aastat kestnud võitlust revolutsioon purustati, kui Vene tsaar Nikolai I marssis rohkem kui 300 000 sõduriga Ungarisse. Ungari pandi seega jõhkra sõjaseisukorra alla, Austria võim taastati. Juhtivad mässulised, nagu Kossuth, põgenesid pagendusse või hukati. 1848. aastal soovitud poliitilised muudatused suruti jälle alla kuni Austria-Ungari kompromissini.
1848. aasta Ungari revolutsioon saavutas lühiajalist edu, kuna see purustati aastal 1849 Austria ja Vene armeede poolt. Sellest hoolimata oli sel suur mõju pärisorjade vabastamisele. See algas 15. märtsil 1848, kui Ungari patrioodid organiseerisid Pestis ja Budas (nüüd Budapest) massidemonstratsioone, mis sundisid keiserlikku kuberneri nõustuma nende 12-punktilise nõudmisega, mis sisaldasid nõudmisi ajakirjandusvabadusele, sõltumatule Ungari ministeeriumile Budas-Pestis, mis vastutab rahva valitud parlamendi ees, Rahvuskaardi moodustamisele, täielikule kodaniku- ja usuvõrdsusele, vandekohtule, riigipangale, Ungari armeele, võõrvägede (Austria vägede) väljaviimisele Ungarist, poliitiliste vangide vabastamisele ja Transilvaania ühendamisele. Lajos Kossuth ja mõned muud liberaalsed aadlikud, kes moodustasid Riigipäeva, pöördusid Habsburgide õukonna poole esindusvalitsuse ja kodanikuvabaduste nõuetega. Need sündmused tingisid Klemens Wenzel Lothar von Metternichi, Austria vürsti ja välisministri tagasiastumise. Keiser Ferdinand nõustus Riigipäeva nõudmistega pärast 18. märtsi. Isegi kui Ungari pidi jääma keisririigi osaks personaaluniooni kaudu keisriga, tuli luua põhiseaduslik valitsus. Riigipäev võttis siis vastu Aprilliseadused, mis rajasid võrdsuse seaduse ees, seadusandluse, päriliku konstitutsioonilise monarhia ja lõpetasid maakasutuse üleandmise ja piiramise.
Austria-Ungari kompromiss
Austria-Ungari majandus muutus kaksikmonarhia eksisteerimise ajal dramaatiliselt. Tehnoloogilised muutused kiirendasid industrialiseerimist ja linnastumist. Kapitalistlik tootmisviis levis kogu keisririigis tema viiekümneaastase eksisteerimise kestel ning iganenud keskaegsed institutsioonid jätkasid kadumist. 20. sajandi alguses koges enamus keisririigist kiiret majanduslikku kasvu. RKT inimese kohta kasvas aastatel 1870–1913 jämedalt 1,45% aastas. See taseme kasv oli väga soodne võrreldes teiste Euroopa riikide nagu Suurbritannia (1,00%), Prantsusmaa (1,06%) ja Saksamaa (1,51%).
Ungari Esimeses maailmasõjas
pisi|350px|Sõjalised liidud 1914. aastal Ungari osales Austria-Ungari ühisriigi osana koos teiste Austria-Ungari rahvastega Esimeses maailmasõjas, Antandile sõja kaotanud sõjalises liidus.
1918. aasta 11. novembril lõppes Esimene maailmasõda Austria-Ungari jaoks täieliku sõjalise kaotusega (vaatamata sellele, et riigi kokkukukkumise ajal asusid kõik väed väljaspool 1914. aasta piire). Sõjaväe kokkuvarisemisega varises kokku ka Austria-Ungari riik. Ungari kuningriigi rahvusrühmad kutsusid üles sõltumatute rahvusriikide loomisele.
29. oktoobril 1918 otsustas Horvaatia Sabor Zagrebis ühineda Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste kuningriigi rahvuskoguga. 31. oktoobril 1918 tühistati Budapestis Austria-Ungari kompromiss ning 16. novembril kuulutati välja Ungari Demokraatlik Vabariik.
1920. aastal sõlmitud Trianoni rahuleping
Leping jättis rohkem kui 3,5 miljonit etnilist ungarlast väljapoole uusi piire, vastupidi tingimustele, mis sätestati Ameerika Ühendriikide presidendi Woodrow Wilsoni neljateistkümne teesiga, mis olid mõeldud austama territooriumide etnilist kehtestamist.
Sõdadevaheline periood
Pärast Rumeenia okupatsioonivägede väljaajamist aastal 1920 läks riik kodusõtta, kus Ungari antikommunistid ja monarhistid puhastasid rahvast kommunistidest, vasakpoolsetest ja teistest nende ohustajatest. Hiljem aastal 1920 parempoolsete poliitiliste jõudude koalitsioon ühines ja taastas Ungari staatuse konstitutsioonilise monarhiana. Uue kuninga valimine lükati erimeelsuste tõttu edasi ja monarhia esindajaks nimetati regent.
pisi|vasakul|[[Miklós Horthy oli Ungari regent (1920–1944)]] Selleks regendiks sai endise Austria-Ungari laevastiku admiral Miklós Horthy. Uued rahvusvahelised piirid eraldasid ungari tööstuse tooraineallikatest ning põllumajandus- ja tööstustoodete endistest turgudest. Ungari kaotas 84% oma puiduressurssidest, 43% oma põllumaast ja 83% oma rauamaagist. Veelgi enam, Trianoni-järgne Ungari valdas 90% kuningriigi tehnika- ja trükitööstusest, samas oli säilinud ainult 11% puidust ja 16% rauast. Lisaks jäi 61% sõjaeelse Ungari kuningriigi põllumaast, 74% maanteedest, 65% kanalitest, 62% raudteedest, 64% kõvakattega teedest, 83% malmist, 55% tööstusettevõtetest, 100% kulla-, hõbeda-, vase-, elavhõbeda- ja soolakaevandustest ning 67% krediidi- ja pangaasutustest Ungari naabrite territooriumile.
pisi|vasakul|[[István Bethlen, Ungari peaminister (1921–1931)]] Kuna enamus riigi sõjaeelsest tööstusest oli koondunud Budapesti ümbrusse, säilitas Ungari umbes 51% oma tööstustöölistest, 56% oma tööstusest. Horthy nimetas krahv Pal Teleki juulis 1920 peaministriks. Tema valitsus kehtestas numerus clausus seaduse, mis piiras "poliitiliselt ebaturvaliste elementide" (sageli olid need juudid) vastuvõttu ülikoolidesse ja, maapiirkondade rahulolematuse vaigistamiseks, astus esimesi samme suure maareformi lubaduse täitmise suunas umbes 3850 km² suurmaavalduse väikevaldusteks jagamisega. Teleki valitsus lahkus siiski pärast Károly IV ebaedukat püüet Ungari troon märtsis 1921 tagasi võtta. Kuningas Károly naasmine tekitas lõhe konservatiivide, kes toetasid Habsburgide taastamist, ja rahvuslike parempoolsete äärmuslaste, kes toetasid Ungari kuninga valimist, vahel. Krahv István Bethlen, sõltumatu parempoolne parlamendi liige, võttis selle lõhe ära, moodustades uue Ühtsuspartei tema juhtimisel. Horthy nimetas siis Bethleni peaministriks. Károly IV suri varsti pärast teist ebaõnnestunud püüet oktoobris 1921 troon tagasi saada. Peaministrina domineeris Bethlen Ungari poliitikas aastatel 1921–1931. Ta moderniseeris poliitilist maasinavärki, muutes valimisseadust, pakkudes tööd laienevale teda toetavale bürokraatiale ja manipuleerides valimisi maapiirkondades. Bethlen taastas korra riigis, andes äärmuslikele kontrrevolutsionääridele tulusid ja riigiameteid nende juutide ja vasakpoolsete vastase terrorikampaania lõpetamise eest. Aastal 1921 leppis ta kokku sotsiaaldemokraatide ja ametiühingutega (Bethleni-Peyeri pakt), nõustudes muu hulgas legaliseerima nende toimingud ja vabastama poliitvangid nende lubaduse eest hoiduda Ungari-vastase propaganda levitamisest, poliitiliste streikide korraldamisest ja maarahva organiseerimisest. Bethlen viis Ungari aastal 1922 Rahvasteliitu ja aastal 1927 välja rahvusvahelisest isolatsioonist, sõlmides sõpruslepingu Itaaliaga. Trianoni rahulepingu ümbervaatamine tõusis Ungari poliitilise päevakorra tippu ja Bethleni kasutatud strateegia koosnes majanduse tugevdamisest ja suhete loomisest tugevamate riikidega. Lepingu muutmisele oli Ungaris nii lai toetus, et Bethlen kasutas seda, vähemalt osaliselt, kriitika kõrvalejuhtimiseks tema majandus-, sotsiaal- ja poliitiliselt poliitikalt.
Ülemaailmne majanduslangus põhjustas elustandardi langust ja riigi poliitiline suundumus nihkus veelgi paremale. Aastal 1932 nimetas Horthy uueks peaministriks Gyula Gömbösi, kes muutis Ungari poliitilist kurssi tihedama koostöö poole Saksamaaga. Gömbös allkirjastas kaubanduskokkuleppe Saksamaaga, mis juhtis Ungari majanduse depressioonist välja, kuid tegi Ungari sõltuvaks Saksa majandusest nii tooraine kui ka turgude osas.
Müncheni konverentsile järgnenud 2. novembril 1938 andis esimene Viini arbitraaž osa Tšehhoslovakkia Lõuna-Slovakkiast ning Ruteenia, pindalaga 11 927 km² ja rahvaarvuga 869 299 (kellest 86,5% olid vastavalt 1941. aasta loendusele ungarlased), üle Ungarile. 5.–10. novembrini okupeerisid Ungari sõjajõud rahulikult uued territooriumid. Hitler lubas hiljem kogu Slovakkia Ungarile üle anda vastutasuks sõjalise liidu eest, kuid see pakkumine lükati tagasi. Selle asemel otsustas Horthy tegeleda territooriumide revideerimisega piki rahvuspiire. pisi|Tšehhia ja [[Slovaki Vabariik (1939–1945)|Slovakkia 1938. ja 1939. aastal]] Märtsis 1939 saadeti Tšehhoslovakkia vabariik laiali, Saksamaa vallutas selle ja moodustas Böömi- ja Määrimaa protektoraadi. 14. märtsil kuulutas Slovakkia vabariik end iseseisvaks riigiks. 15. märtsil kuulutas Karpaatide Ukraina end iseseisvaks riigiks. Ungari lükkas Karpaatide Ukraina iseseisvuse tagasi ning 14.–18. märtsini okupeerisid Ungari sõjajõud Karpaatide Ukraina ja tagandasid Avgustin Vološini valitsuse. Seevastu tunnustas Ungari natside nukuriiki, vaimuliku fašisti Jozef Tiso juhitud Slovakkia vabariiki. pisi|Rumeenia 1940. aastal, [[Põhja-Transilvaania kollasega]] 23. märtsil 1939, ründas Ungari äsjaloodud Slovakkia riiki, vallutades 12 päeva kestnud sõja järel Slovakkia lõunaosa, sh seal asunud suure Košice (saksapäraselt Kassa) linna. Need alad olid Austria-Ungari keisririigis varem olnud osake Ungari kuningriigist. 1919. aasta märtsis Ungaris võimu enda kätte haaranud kommunistlik Béla Kuni valitsuse oli sama aasta suvel puruks Rumeenia armee ja Slovakkia oli võtnud sega-asustusega alad enda kontrolli alla.
Septembris 1940, kui väed olid kogunenud mõlemale poole Ungari-Rumeenia piiri, jäi sõda ära seoses teise Viini arbitraažiga. See arbitraaž andis Põhja-Transilvaania osa Ungarile, pindalaga 43 492 km² ja rahvastikuga 2 578 100 (kellest 53,5% olid vastavalt 1941. aasta loendusele ungarlased). Transilvaania jagamisega Rumeenia ja Ungari vahel suutis Hitler leevendada pingeid Ungaris. Oktoobris 1940 algatasid sakslased Rumeenia ja Ungari vahelise vastastikuse poliitika, mis jätkus kuni Teise maailmasõja lõpuni. Ruteenia piirkonnale anti eriline autonoomne staatus kavatsusega, et (lõpuks) oleks ta russiinide omavalitsus.
Suhted Tšehhoslovakkiaga
pisi|left|[[Tšehhoslovakkia jagamine 1938. aastal]]
Ungari sai Lõuna-Slovakkia ja Taga-Karpaatia osad sakslaste ja itaallaste vahendusel esimese Viini arbitraažiga aastal 1938, siis Põhja-Transilvaania teise Viini arbitraažiga aastal 1940. Müncheni kokkulepete järel oli Taga-Karpaatia piirkonnal 1938–1939 autonoomia. 15. märtsil 1939 kuulutasid russiinid Taga-Karpaatia iseseisevaks Karpaatia Ukraina Vabariigiks, kuid Ungari väed sisenesid regiooni ja vallutasid kogu Taga-Karpaatia paari päevaga (aastani 1944).
Jugoslaavia invasioon
Ungari osales oma esimestel teljeriikide sõjaväemanöövritel aastal 1941. Ungari armee oli osaline Jugoslaavia invasioonis, saades juurde territooriume ja ühinedes nii teljeriikidega. 6. aprillil 1941 alanud Saksa vägede rünnakuga Kreekale alustasid Saksamaa, Ungari, Rumeenia, Bulgaaria ja Itaalia väed ka Jugoslaavia alistamist. 11. aprillil alustasid pealetungi Ungari väed ning Itaalia väed vallutasid Ljubljana ja Saksa väed vallutasid Sarajevo.
Jugoslaavia jagati 22. ja 23. aprillil Viinis Saksa ja Itaalia välisministrite kohtumisel Saksamaa, Itaalia, Ungari, Bulgaaria ja Rumeenia vahel, ülejäänud aladel loodi Iseseisev Horvaatia riik, Serbia aladel moodustati Saksamaa sõjaväe võimu all olev piirkond ja Montenegro aladel Itaaliast sõltuv Montenegro kuningriik.
pisi|Ungari alad 1941. aastal
Saksa-Nõukogude sõda idarindel
22. juunil 1941 tungis koos Saksamaa vägedega Barbarossa plaani kohaselt Nõukogude Liitu. Ungari ühines Saksamaaga ja kuulutas Nõukogude Liidule 26. juunil sõja, sisenedes Teise maailmasõtta teljeriikide poolel. Ungari relvajõudude idarinde väegrupp Süd väekontingent, "Karpaatide väegrupp" koosnes 1. mägikütibrigaadist, 8. piirivalvebrigaadist ning mehhaniseeritud korpusest. Ungari üksused tegutsesid Galiitsias, ületasid Dnepri ning Ukraina territooriumil võitlesid Wehrmachti 17. armee koosseisus. 1941. aasta lõpul saavutasid Ungari väed idarindel Umani lahingus edu. Kurnavate pealetungilahingute tulemusel kurnatud ja suurema osa lahingutehnikat kaotanud mehhaniseeritud korpus saadeti Ungarisse tagasi. 1941. aasta 1. oktoobril vahetati 1. mägi­küti brigaad ja 8. piirivalvebrigaad Galiitsias välja moodustatud 102., 105., 108., 121. ja 124. julgestusjõudude diviisi vastu. Hiljem koondati nimetatud üksused Ungari 8. armeekorpuseks okupeeritud Kiievis ning tegeles kommunikatsioonide valvega poolakatest, nõukogude ja ­ukrainlastest partisanide diversioonide ja rünnakute eest.
1942. aastal moodustas Ungari idarindel Wehrmachti kantud kaotuste katmiseks ja uute pealetungioperatsioonide toetuseks oma 2. armee, kuhu kuulus 200 000 meest. 2. armee koosseisu kuulus kolm armeekorpust. 3. korpus – 6. diviis (22. ja 52. jalaväerügement); 7. diviis (4. ja 35. jalaväerügement); 9. diviis (17. ja 47. jalaväerügement). 4. korpus – 10. diviis (6. ja 36. jalaväerügement), 12. diviis (18. ja 48. jalaväerügement); 13. diviis (7. ja 37. jalaväerügement). 7. korpus – 19. diviis (13. ja 43. jalaväerügement); 20. diviis (14. ja 23. jalaväerügement); 23. diviis (21. ja 51. jalaväerügement). 2. armee asus 1942. aasta juunis Kurski alla positsioonidele piki Doni jõge Voronežist lõuna poole.
1943. aasta jaanuaris murdis Punaarmee läbi rindest 7. ja 12. diviisi liitumiskohas. Ungari vägede taganemise käigus kaotas Ungari 2. armee 30 000 sõdurit ja ohvitseri ning peaaegu kõik oma tankid ja kahurväe. 1943. aasta kevadel asus 8. korpus Valgevenes ja 7. korpus Ukrainas. 1943. aasta märtsis suundus Ungari 2. armee tagasi Ungarisse. Pärast 2. armee väga suuri kaotusi Doni jõel, püüdis Ungari valitsus liitlastega vaherahu osas läbi rääkida. 19. märtsil 1944 okupeerisid Saksa väed selle kahepalgelisuse tulemusena Ungari, mis sai tuntuks kui operatsioon Margarethe. Selleks ajaks oli selge, et Ungari poliitikat tuli survestada vastavalt Hitleri kavale hoida riik sõjas Kolmanda Riigi poolel oma strateegilise asendi tõttu. Ungaris viidi läbi esimene täielik mobilisatsioon. 1944. aasta maikuus asus Ungari 1. armee Galiitsiasse, 1. armeega liideti 2. armee koosseisus olnud 7. armeekorpus ja augustis liideti 1. armeega veel 6., 10. ja 13. diviis. Vaatamata tugevale koosseisule pidi 1. armee taganema Hunyadi liinile Ungari riigipiiri äärde Karpaatide põhjaosas.
1944. aasta sügisel lähenes Punaarmee Ungari süda-aladele, Iași-Chișinău pealetungioperatsiooni tulemusel jõudis Punaarmee Transilvaanias Ungari piirideni. 15. oktoobril 1944 tegi Horthy sümboolse püüde eemaldada Ungari sõjast. Sakslased käivitasid operatsiooni Panzerfaust ja Horthy režiim asendati fašistliku nukuvalitsusega eesotsas saksameelse Noolristlaste juhi Ferenc Szalasiga. Saksamaa tugevdas oma väegrupi Süd sõjajõude Ungaris. Ida-Ungaris paikneva 1. armee ülemjuhataja Béla Dálnoki-Miklós jätkas aga läbirääkimisi NSV Liiduga, moodustas Debrecenis vastuvalitsuse ja kuulutas 31. detsembril Saksamaale sõja.
Ungari pealetungioperatsioonis osalenud Punaarmee väekoondised jagunesid kolme rinde juhtimise alla: põhja pool Karpaate tungis peale 4. Ukraina rinne, Ungaris 2. Ukraina rinne ning Lõuna-Ungaris ja Horvaatias 3. Ukraina rinne.
29. oktoobrist 1944 kuni 13. veebruarini 1945 peeti Lahing Budapesti pärast linn vallutati pärast veriseid tänavalahinguid. 6.–16. märtsini 1945 toimus sakslaste Balatoni-pealetung, mille järel 1945. aasta märtsi lõpuks jõudis Punaarmee Austria piirile.
, Operatsioon Paula, Margiti liin, Árpádi liin, Székesfehérvári lahing, Budapesti lahing
Üleminek vabariigile
Pärast Ungari okupeerimist aastal 1944 kehtestas Nõukogude Liit karmid tingimused, mis võimaldas tal konfiskeerida tähtsaid materiaalseid väärtusi ning kontrollida siseasju. Pärast seda, kui Punaarmee püstitas politseiorganid klassivaenlaste tagakiusamiseks, eeldasid nõukogulased, et vaesunud Ungari rahvas toetab tulevatel valimistel kommuniste. Kommunistidel läks halvasti, nad said vaid 17% häältest, tulemuseks oli koalitsioonivalitsus peaminister Zoltan Tildy juhtimisel. Nõukogude sekkumine tekitas siiski valitsuse, kes eiras Tildyt, pani tähtsatele ministrikohtadele kommunistid ning kehtestas piiravad ja repressiivsed meetmed, kaasaarvatud võitnud Sõltumatu väikemaaomanike, maatööliste ja kodanike partei keelustamine. Aastal 1945 sundis marssal Kliment Vorošilov vabalt valitud Ungari valitsust andma siseministeeriumi Ungari Kommunistliku Partei valitseda. Kommunistlik siseminister Laszlo Rajk asutas AVH salapolitsei, mis surus poliitilise opositsiooni läbi hirmutamise, valesüüdistuste, vangistamise ja piinamise maha. Aastal 1946 muudeti valitsusvorm vabariigiks. Varsti pärast monarhia lõplikku likvideerimist sundis Nõukogude Liit Ungari juhti Mátyás Rákosit võtma "palju intensiivsemat klassivõitluse joont". Tulemuseks oli kommunistlik riik, mis kestis kuni oktoobrini 1989, kui kommunistid nõustusid ära andma oma võimumonopoli, sillutades teed vabadele valimistele märtsis 1990. Tänapäeva vabas vabariigis peetakse kuningriiki üheks pikaks etapiks riigi arengus. See järjepidevuse mõte kajastub ka vabariigi rahvuslikes sümbolites nagu Ungari Püha Kroon ja Ungari vapp, mis on samad kui monarhia ajal. Mitmed pühad, ungari keel ametliku keelena ja pealinn Budapest on ka samad kui monarhia ajal, ja riigi nime ungarikeelne lühivorm (Magyarorszag) on sama kui monarhia ajal. Aastal 2000 tähistati Ungari riikluse aastatuhandet.
Riigivapid
Näiteid sajandite jooksul kasutatud vappidest:
Franciscus Donders
Franciscus (Franz) Cornelius Donders (27. mai 1818 – 24. märts 1889) oli Hollandi silmaarst. Oma karjääri ajal oli ta Utrechtis füsioloogia professor ja juhatades Hollandi Silmahaiguste Kliinikut, tunnustati teda silmahaiguste valdkonnas kui rahvusvahelist autoriteeti. Koos Graefe ja Helmholtziga oli ta teadusliku oftalmoloogia (silmaarstiteadus) üks peamisi rajajaid.
Elu
Ta sündis Tilburgis, Jan Franz Dondersi ja Agnes Elizabeth Hegh’i pojana. Ta õppis Duizeli koolis ja Tilburgi ning ka Boxmeeri seminarides.
Mõned aastad õppis noor Donders Kuninglikus Hollandi sõjaväe meditsiinikeskuses Utrechtis. Arstiteaduse doktorikraadi omandas ta 1840. aastal Leideni ülikoolis. Pärast meditsiinitöötaja ametikoha saamist Haagis, määrati ta 1842. aastal Utrechti sõjaväe meditsiinikooli füsioloogia ja anatoomia õppejõuks. 1847. aastal sai temast kaasprofessor Utrechti ülikoolis ning 1862. aastal sai ta füsioloogia professoriks. Hollandi Kuninglikust Instituudist sai 1847. aastal Hollandi Kuninglik Kunstide ja Teaduste Akadeemia, Dondersist sai selle korrespondent; 1851. aastal ühines ta liikmena.
Donders oli ka esimene, kes kasutas inimeste reaktsiooniaegade erinevusi, et teha järeldusi kognitiivse töötluse erinevuste kohta. Ta tegi katseid nii lihtsa reaktsiooniajaga kui ka valiku reaktsiooniajaga ning leidis, et lihtne reaktsioon oli kiirem. See mõiste on nüüd üks kognitiivse psühholoogia põhitõekspidamistest – vaimne kronomeetria on üks kõige tavalisemaid vahendeid, mida kasutatakse selliste protsesside kohta järelduste tegemiseks nagu õppimine, mälu ja tähelepanu.
Donders asutas 1858. aastal Nederlands Gasthuis voor Behoeftige et Minvermogende Ooglijders (lühidalt: Ooglijdersgasthuis) – Hollandi Haigla puudust kannatavatele silmapatsientidele. Tema esimene partner oli Herman Snellen. Aastal 1864 avaldas ta kõrgelt tunnustatud raamatu "Silmade kohanemise ja refraktsiooni anomaaliad".
Tema nimi on seotud "Dondersi seadusega", mis ütleb, et "silmamuna pöörlemist määrab objekti kaugus kesktasandist ja silmapiiri joonest". Ta on ka hambaravi kogukonnas hästi tuntud, andes nime "Dondersi ruumile" – ruum keele ülemise pinna ja kõvasuulae vahel kui alalõug on lõdvestunud asendis.
Donders suri Utrechtis.
Perekond
Donders abiellus kaks korda: esmakordselt 1845. aastal Ernestine Zimmermaniga (lahutasid 1887. a) ning teist korda 1888. aastal Abrahamiin Arnoldale Louisa Hubrechtiga.
Lapėse vald
Lapėse vald (leedu keeles Lapių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 62 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3052 inimest. Valla keskus on Lapėse alev, kus aastal 2011 oli 1218 elanikku. Vallamaja asub aadressil A. Merkio g. 1. Vallavanem on Rimantas Stankus.
pisi|Didžiosios Lapės pisi|Drąseikiai paljand
Tüüp 61
Tüüp 61 (jaapani keeles ろくいちしきせんしゃ Kanji: 61式戦車) oli Jaapani põhilahingtank, mida kasutas Jaapani omakaitsejõudude maavägi.
Tanki hakati arendama 1954 ja esimesed masinad toodeti 1961. aasta aprillis. Tüübi number näitab aastat, mil tank kasutusele võeti. Aastatel 1961–1975 tootis Mitsubishi Rasketööstus (Mitsubishi Heavy Industries, Ltd) 560 tanki Tüüp 61.
Eellugu
Pärast Teist maailmasõda peatati Jaapanis liitlasvägede ülemjuhataja käsul kogu sõjatehnika tootmine ja tehased suleti. Selle tulemusel Jaapani tehnoloogia soomustehnika tootmiseks vananes moraalselt. Kuid Korea sõja tõttu käskis ülemjuhataja Jaapanil taasrelvastuda. Alguses loodi relvastatud politseiüksused (Rahvuslik politseireserv, mis hiljem nimetati ümber rahvuslikeks julgeolekujõududeks ja lõpuks Jaapani enesekaitsejõudude maavägedeks).
Arendustöö
Tank pidi vastama kolmele nõudmisele. Esiteks pidid tanki mõõtmed ja kaal sobima selleks, et tanke saaks rongidega teisaldada. See võimaldaks suhteliselt väikest arvu tanke tõhusalt kasutada. Teiseks ei tohtinud tanki soomus kaaluda üle 25 tonni, kuid ometi pidi tank olema võimalikult hästi kaitstud. Ja kolmandaks pidi peakahur olema 90 mm.
Kirjeldus
Tank Tüüp 61 on 8,19/6,03 m pikk, 2,95 m lai ja 2,49 m kõrge. Ta kaalub 35 tonni, tema kliirens on 40 cm ja meeskonda kuulub 4 inimest.
Tüübi 61 kere on keevitatud ja torn valatud terasest ning meenutab välimuselt M47 Pattonit. Torni tagaosas on väljaulatuv nišš, mille küljes on lehtmetallist varustusekast.
Erich Raidna
Erich Raidna (aastani 1936 Erich Müürman; 17. oktoober 1919 Tallinn – 15. aprill 2002) oli eesti põllumajandusteadlane.
Tüüp 61
Kirjeldus
Juht istub keres ees paremal ja pääseb tanki läbi luugi oma pea kohal. Juht on varustatud kolme periskoobiga.
Erich Raidna
Elulugu
Erich Raidna oli töölise poeg. Lõpetas 1938 Jäneda Põllunduskeskkooli ja 1958 EPA agronoomiateaduskonna; põllumajanduskandidaat (1972, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut), väitekiri "Veisekasvatuse arendamise küsimusi Põhja-Eesti tingimustes Harju rajooni materjalide alusel".
Tüüp 61
Kirjeldus
Komandör, laadur ja sihtur asuvad tornis. Komandör on tornis paremal ja tema pea kohal asub väike torn, mida saab 360° pöörata. Komandöril on 12 vaatluspilu, 12-kordse suurendusega kaugusmõõtur ja üks 7-kordse suurendusega periskoop. Komandöri tornil on taha avanev luuk.
Hettel
Hettel on naisenimi.
Erich Raidna
Elulugu
Osales 1941–45 Eesti Laskurkorpuses teises maailmasõjas. Oli 1945–47 Võrumaa Täitevkomitee Maaosakonna peaagronoom, 1950–52 Põllumajandusministeeriumi Valitsuse juhataja, 1952 Tartu oblasti Põllumajandusvalitsuse juhataja, 1953–55 Põllumajandusministeeriumi Peavalitsuse juhataja, 1955 Kose rajooni täitevkomitee esimees, 1955–58 põllumajandusministri asetäitja, 1958–62 Põllumajandusministeeriumi sovhooside peavalitsuse juhataja, 1962–73 Harju rajooni Kolhoosi- ja Sovhoositootmisvalitsuse juhataja, 1973–89 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) katsemajandite ja seemnekasvatuse osakonna sektori juhataja ja vanemteadur.
Tüüp 61
Kirjeldus
Sihtur istub tornis vasakul ja on lisaks vaatlusseadmetele varustatud 6-kordse suurendusega sihtimisperiskoobiga.
Torni pööratakse elektrimootoriga, kuid hädakorral saab seda ka käsitsi teha. Ballistiliselt on tank üldiselt hea kujuga, kuigi torni tagaosas on mürsulõks.
Relvastus
pisi|Tüüp 61 väljapanekul. Pearelvaks on 90 mm tankikahur Tüüp 61, mida tootis Jaapani Terasetööstus. Kahuril on gaaside ejektor ja T-kujuline ühe kambriga suudmepidur, kuid kahur on stabiliseerimata, mistõttu liikumise pealt ei saa täpselt tulistada. Tankil puudus ka ABK-kaitse süsteem ja algselt ka seadmed öiseks lahingutegevuseks. Hiljem lisandusid infrapunane sõidutuli ja infrapunane otsimistuli pearelvast vasakul.
Pearelvaga paralleelselt paikneb 7,62 mm kuulipilduja M1919 A4. Komandöri torni juurde on paigutatud 12,7 mm õhutõrjekuulipilduja M2 Browning. Mõnele mudelile lisati ka kaitsekilp. Hiljem lisati mõlemale poole torni 3 suitsugranaadiheitjat
Tanki lahinguvaru oli 50 suurtükimürsku ja 4000/525 padrunit kuulipilduja jaoks.
Erich Raidna
Teadustöö
Erich Raidna avaldas 37 teadustrükist.
Los TNT
pisi|LosTNT Los TNT oli Uruguay–Itaalia ansambel. 1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Caracola".
Tüüp 61
Relvastus
pisi|Tüüp 61 tagantvaates
Mootor ja käiguosa
Tanki jõuallikas oli Mitsubishi Tüüp 12 HM 21 WT 12 silindriline õhkjahutusega diiselmootor, mis arendas 2100 pöörde juures võimsust 570 hobujõudu (447 kW). Lisaks kasutati Mitsubishi käigukasti, millel oli 5 edasi- ja üks tagasikäik. Käiguvahetus toimus käsitsi pneumaatilise servomehhanismi abil. .
Maanteel suutis Tüüp 61 arendada kiirust 45 km/h ja läbida ilma tankimata 200 km. Vees ta sõita ei saanud.
Tanki roomikud on 500 mm laiused. Veermik koosneb 6 paarist kummikattega maanteerattast, veorattast taga, tugirattast ees ja roomiku 3 tugirullikust. Kasutati väändvedrustust. Esimene, teine, viies ja kuues maanteeratas on varustatud amortisaatoriga.
Kasutamine
pisi|Tüüp 61 Fuji sõjaväelaagris õppusel Orient Shield (1985) Tüüpi 61 toodeti aastatel 1961–1970 560 tükki. Tüüp 61 oli juba tootmisse minnes ajast maha jäänud: selle soomus ja pearelv olid liiga nõrgad, tulejuhtimisseadmed lihtsakoelised, puudus ABK-kaitse ja esimestel mudelitel ka võime öiseks lahingutegevuseks. Järgmise tanki Tüüp 74 väljatöötamine algas samal ajal kui Tüüp 61 teenistusse võeti (1962. aastal). Vaatamata puudustele, kasutati Tüüpe 61 koos uuemate tankidega Tüüp 74 ja Tüüp 90 2000. aastani.
Oberlangen
Oberlangen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Valla pindala on 22,12 km². 31. detsembril 2015 elas seal 938 inimest.
Valla territooriumil asus sõjavangilaager Stalag VI-C. Seal on kalmistu Nõukogude vangide ühishaudadega ning Poola ja Itaalia vangide üksikhaudadega.
Bodil
Bodil on taani naisenimi.
Samuel ja Nathaniel Buck
Elukäik
Samuel sündis 1696. aastal, Nathanieli sünniaja kohta andmed puuduvad. Nathaniel suri vendadest esimesena, ajavahemikus 1759–1774. Samueli viimased eluaastad möödusid vaesuses ja ta suri 17. augustil 1779 Londonis.
Looming
Alates 1724. aastast reisisid vennad Buckid mööda Inglismaad ja Walesi ning joonistasid üles vanade linnuste ja kloostrite varemeid. Aastatel 1739–1742 andsid nad välja gravüüride sarja "Buck's Antiquities" ("Buckide antiik"). Nende huvi ei piirdunud ainult üksikehitistega. Hiljem ilmus gravüüride kogumik "Cities, Sea-ports and Capital Towns" ("Linnad, meresadamad, pealinnad").
Baruckas
Baruckas (ka Barackas) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas.
Küla asub valla kaguosas. Baruckas jääb vallakeskusest Vecpiebalgast 2,1 ning Riiast 129,9 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Aastal 2001 oli külas 9 elanikku.
Kriitiline teooria
Kriitiline teooria (saksa Kritische Theorie, inglise critical theory) on tõlgendusviis, milles on võimalik ühiskonda järk-järgult muuta. Kriitiline teooria oli Frankfurdi koolkonna esindajatel algselt ühiskonda õigustavate õpetuste (idealism, empirism, positivism, totalitarism) vastandus. Hiljem muutus neil isikuvaenuliku ühiskonna (natsism, stalinism) kriitikaks. Kriitiline teooria on ühiskonnateadustes ideoloogiate mõju analüüs ühiskonnanähtustele.
Nimetus pärineb Max Horkheimeri tööst "Traditionelle und kritische Theorie" (1937). Sarnane suund on kujunenud ka kirjanduskriitikas, mis analüüsib ideoloogiate mõju kirjandusteostes.
Red Bull Powertrains
Red Bull Powertrains, lühendatult RBPT, on Vormel 1 jõuallikatootja, mille omanik on Austria ettevõte Red Bull GmbH. Ettevõte loodi. aasta hooajal, et võtta üle sarjast lahkuva Honda jõuallikate tootmine alates. aastast. Alates sellest on Honda jätkuvalt väiksemas koostöös Red Bulli omatavate võistkondadega.
Ajalugu
2021. aasta veebruaris sõlmis Red Bull Advanced Technologies kokkuleppe Hondaga, mis võimaldas neil alates. aasta hooajast ise tarnida Honda jõuallikaid, sets Honda plaanis lahkuda Vormel 1 sarjast pärast hooaja lõppu. Jõuallikad ostetakse Hondalt, antakse nimi Red Bull Powertrains ning tarnitakse Red Bullile ja AlphaTaurile alates 2022. aastast. See tähendas seda, et Red Bull Powertrainsist sai esimene eraldiseisev jõuallikatarnija alates Cosworthi lahkumisest 2013. aastal.
23. aprillil 2021 teatas ettevõte tehnikadirektori Ben Hodgkinsoni palkamisest. Hodgkinson oli endine Mercedes AMG High Performance Powertrains masinaehituse juht ja ta töötas Brixworthi tehases üle 20 aasta. 6. mail teatas Red Bull veel viie Mercedese jõuallikatehase töötaja palkamisest: Steve Blewett (kellest sai Red Bulli jõuallika tootmisjuht), Omid Mostaghimi (mootori, elektroonika ja energiataaste osakondade juht), Pip Clode (energiataastusseadmete disainijuht), Anton Mayo (sisepõlemismootori disainijuht) ja Steve Brodie (sisepõlemismootori töödejuht).
Heveli
Heveli on naisenimi.
Bērzkalne vald
pisi|Tee [[Balvist Baltinavasse]] Bērzkalne vald (läti keeles Bērzkalnes pagasts) on vald Lätis Balvi piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Vectilža, Lazduleja, Kubuli, Balvi, Vīksna, Kuprava, Susāji, Medņeva ja Rugāji vallaga.
Valla pindala on 103 km². 2016. aasta seisuga elas seal 498 inimest. Aastal 2011 elas vallas 333 lätlast, 146 venelast, 2 valgevenelast, 8 ukrainlast ja 3 poolakat. Valla keskus on Bērzkalne küla. Vallamaja asub aadressil Ūdru iela 1, vallavanem on Skaidrīte Saleniece.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Balvi vallas Ploskena külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga Balvi vald ametlikult. Aastal 1959 liideti Ploskena külanõukoguga likvideeritav Vistusala külanõukogu ja Balvi külanõukogu kolhoosi Strana Sovetov maad, kolhoosi Progress maad liideti aga Kraukļi külanõukoguga. Aastal 1961 liideti Balvi külanõukoguga sovhoosi Balvi maad. Aastal 1977 liideti külanõukoguga osa Balvi külanõukogu maadest. Aastal 1989 nimetati Ploskena külanõukogu ümber Bērzkalne külanõukoguks. Vald moodustati külanõukogust aastal 1991. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Balvi rajooni. 2009. aastast kuulub vald Balvi piirkonda.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mežarija muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Silakrogsi keskaegne kalmistu ja Moziņķi muinaskalmed ehk Sõjahauad. Valla lääneossa jääb osaliselt Stompaki soo hoiuala.
Külad
Vallas on kakskümmend seitse küla. Valla keskuses Bērzkalnes (vidējciems) oli aastal 2018 181 elanikku. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Aizpūre 26 elanikuga aastal 2018, Auzāji 8 elanikuga aastal 2018, Babāni 6 elanikuga aastal 2018, Brīžova 31 elanikuga aastal 2017, Brūklāji 8 elanikuga aastal 2018, Burčava 6 elanikuga aastal 2018, Dubļava 30 elanikuga aastal 2018, Elkšņova 21 elanikuga aastal 2018, Gaiļi 2 elanikuga aastal 2007, Garstierdele, Kārnīte 2 elanikuga aastal 2018, Krievkalns 6 elanikuga aastal 2018, Lemešava 1 elanikuga aastal 2018, Lielmežnieki 9 elanikuga aastal 2018, Lozdukolns 8 elanikuga aastal 2018, Mežarija 4 elanikuga aastal 2018, Moziņki 8 elanikuga aastal 2018, Mūrava 8 elanikuga aastal 2018, Ploskīne 4 elanikuga aastal 2007, Rubeņi 45 elanikuga aastal 2018, Silakrūgs 13 elanikuga aastal 2018, Šūcene 1 elanikuga aastal 2018, Taureskalns 10 elanikuga aastal 2018, Užgova 1 elanikuga aastal 2018, Vējava 11 elanikuga aastal 2018 ja Vistusola 19 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Grease
"Grease" on Jim Jacobsi ja Warren Casey 1971. aastal loodud muusikal.
Muusikal on nime saanud 1950. aastatel USA-s levinud töölisnoorte subkultuuri greasers järgi.
Muusikali on ette kantud ka Eestis: Tallinna Linnahallis 2004. aastal Andres Dvinjaninovi lavastuses ja Vanemuise teatris 2013. aastal Georg Malviuse lavas­tuses.
Koit Parts
Koit Parts (sündinud 7. augustil 1954 Pärnus) on eesti majandusteadlane.
Elulugu
Koit Parts on tööliste poeg.
Oli 1982–88 ELVI ökonoomika osakonna vanemteadur, 1988–90 ökonoomika ja tootmise organiseerimise osakonna teadur, 1990–91 ökonoomika sektori juhataja, 1991–93 Lõuna-Eesti Farmaatsiakoondise juhataja, 1993–95 Tamro Eesti AS juhataja, 1996–2000 AS Margim juhataja (Solomon Software'i majandustarkvara esindus Baltikumis), 2001–02 GPSB OÜ projektijuht (Great Plains Software Baltikumi arendused), 2003–04 MS Ärisüsteemide majandustarkvara (MS Dynamics) konsultant; 2005–06 Cell Network AS majandustarkvara (MS Dynamics) konsultant, 2006–07 Alna Business Solution majandustarkvara (MS Dynamics) konsultant; 2007– MS Ärisüsteemide majandustarkvara (MS Dynamics) konsultant.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: töökulu loomakasvatuses. 8 teadustrükist, sh monograafiat.
Joseph Tanner
pisi|Tanner STS-82 ajal avakosmoses Joseph Richard Tanner (sündinud 21. jaanuaril 1950) on Ameerika Ühendriikide mehaanikainsener ning endine mereväelane ja NASA astronaut.
Tanner liitus mereväega 1973. aastal ja sai 1975. aastal mereväelenduriks. 1987. aastal kandideeris ta astronaudiks, kuid ei osutunud valituks. 1992. aastal proovis ta uuesti ning osutus valituks. Tanneri taust oli astronautide hulgas ebatavaline, sest ta polnud katselendur ning tal polnud magistri- või doktorikraadi.
Tanner lahkus NASAst 2008. aastal.
Eduard Oskar
Eduard Oskar VR II/3 (12. august (vkj)/ 24. august 1891 Siimusti küla, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 9. oktoober 1964 Põltsamaa, Jõgeva rajoon) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser, alates 1939 nooremseersant) ja põllumees.
Osales Esimeses maailmasõjas 13. tragunipolgus.
Vabadussõjas osales 24. detsembrist 1918 mobiliseerituna. Alates 1. jaanuarist 1919 oli reamees Kuperjanovi partisanide salga (hilisem Kuperjanovi Partisanide Pataljon) 4. roodus. Ülendati märtsis 1919 kapraliks, oli aprillist 4. roodus jaoülem.
Sai 13. aprillil 1919 lahingus haavata. Mai keskel määrati 5. roodu. Ülendati oktoobris 1919 nooremallohvitseriks ning nimetati 5. roodus rühmaülemaks. Võttis osa lahingutest punaväe ja landesveeri vastu Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. Demobiliseeriti aprillis 1920.
Ehitas Puurmanni vallas saadud talumaale hooned. Müüs siis aga talu ära ja asus elama Põltsamaale, kuhu ostis krundi ja ehitas maja. Töötas Põltsamaal voorimehena. Pärast Teist maailmasõda tegeles aiandusega ning elatas end aiasaaduste müügist.
Oli VRVÜ Viljandi osakonna liige.
Ruhnu Põhikool
Ruhnu Põhikool on põhikool Saare maakonnas Ruhnul.
Ajalugu
1945. aastal muudeti kool 7-klaasiliseks ja selle nimeks sai Ruhnu Mittetäielik Keskkool. 1962. aastal muudeti kool 8-klassiliseks. 1963. aastal sooviti kooli muuta 4-klassiliseks, sest õpilasi oli ainult 14 ja valmis oli saanud Pärnu Internaatkool. Regulaarse lennuühenduse puudumise tõttu jäi muudatus teostamata.
1978 oli kool õpilaste puuduse tõttu suletud. 1979. aastal avati 3-klassiline algkool ja kool tegutses nime all Ruhnu Algkool. 1987. aastal muudeti kool 8-klassiliseks (Ruhnu 8-klassiline Kool) ja 1988. aastal 9-klassiliseks (Ruhnu 9-klassiline Kool). Alates 1. septembrist 1990 kannab kool nime Ruhnu Põhikool.
Kooli hoone renoveeriti aastatel 2016-2017. Koolil puudub spordisaal, mistõttu ei ole võimalik täielikult täita riiklikku õppekava.
Renkenberge
Valla pindala on 18,98 km². 31. detsembril 2015 elas seal 732 inimest.
Ristiku tänav (Pärnu)
Ristiku tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Oja tänavalt, suundub kirdesse ja lõppeb Ehitajate teel.
Tänava pikkus on ligikaudu 327 meetrit.
Połacki Püha Sofia katedraal
thumb|Kiriku algne välimus. pisi|Kiriku kooriruum. pisi|Vanad katedraali müürid. pisi|Katedraali tornid.
Połacki Püha Sofia katedraal (Valgevene keeles Сафійскі сабор) on endine kirik Valgevenes Viciebski oblastis Połacki rajoonis Połackis.
Kirik on praegu kasutusel muuseumina.
Kirikuhoone
Kuigi kirik on vanim Valgevene aladele ehitatud kivikirik ja tõenäoliselt vanim sealne ehitis, pole selle algsest välimusest midagi säilinud. Tänapäevase välimuse sai kirik aastail 1738–1750. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist. Połacki Püha Sofia katedraal on üks seitsmest "Valgevene imest".
Raphael (laulja)
pisi|Raphael Miguel Rafael Martos Sánchez (sündinud 5. mail 1943) on hispaania laulja. 1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Yo soy aquél". 1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Hablemos del amor".
Połacki Püha Sofia katedraal
Varasem ajalugu
Aastail 1044–1066 ehitatud Püha Sofia katedraal on vanim kivist ehitatud kirik Valgevene territooriumil. XI – XII sajandil toimusid Polotski vürstiriigi ja Kiievi suurvürstiriigi vahel sagedased sõjaretked eesmärgiga allutada iseseisev Polotski vürstiriik Kiievi suurvürstiriigile. Połackis ehitati Püha Sofia katedraal, märk iseseisvusest ja võimsusest, osa võimuvõitlusest Novgorodi Vabariigi ja Kiievi suurvürstiriigiga, kus ehitati samuti Ida-Rooma Konstantinoopoli Hagia Sophia eeskujul Novgorodi Püha Sofia katedraal ja Kiievi Püha Sofia katedraal. Katedraali rajamise algatas vürst Vseslav Tšarodei.
Aastail 1494–1501 ehitati kirik ümber neljalööviliseks. Peale aastat 1579 oli Püha Sofia katedraal ainus õigeusu kirik Połackis. Aastal 1596 läks ka see kirik uniaatide käsutusse.
Aastal 1607 kirik põles, ent aastaks 1612 oli see taastatud. Taas kannatas kirik tule läbi aastal 1643.
Uputuse ajal okupeerisid Połacki linna aastail 1654–1667 Moskva väed, sellel ajal kasutati katedraali taas õigeusu kirikuna, aga peale linna vabastamist tagastati see uniaatidele.
XVIII sajand
Põhjasõja ajal hõivasid linna Peeter I väed ja katedraal võeti kasutusele õigeusu kirikuna. Ühtlasi tapeti neli sealset uniaadi vaimulikku (teistel andmetel oli tapetute arv 6). Hiljem kasutati katedraali püssirohulaona. Kui väed aastal 1710 linnast lahkusid, plahvatas püssirohuladu, hävitades katedraali peaaegu täielikult.
XIX sajandi algus – tänapäev
Aastal 1839 anti katedraal taas õigeusklike käsutusse. Aastail 1911–1914 toimusid kirikus ehitustööd.
Nõukogude Liit sulges ateismi edendamise ettekäändel katedraali ja sinna rajati koduloomuuseum. Kirik tegutses taas aastail 1942–1944, mil Połacki olid okupeerinud Natsi-Saksamaa väed.
Aastal 1983 muudeti katedraal kontserdisaaliks. Aastal 1985 valmis sealne orel.
Tänapäeval on hoone kasutusel muuseumina, selle ette on paigaldatud üks Borisi kividest. Hoonet kasutatakse siiski ka sealse õigeusu koguduse jumalateenistuste läbiviimiseks.
Algne hoone
Algne hoone rajati viielöövilisena, kirikul oli kolm apsiidi. Kolm keskmist löövi olid pikemad, mis andis kirikule teatava sarnasuse basiilikatega. Kiriku pikkus oli 26.2 meetrit, laius 25.5 meetrit, suurima kupli läbimõõt 5.85 meetrit. Hoone oli valmistatud tellistest. Hoonet ehtisid freskod.
Algsest hoonest on säilinud vaid vundament ja ühe apsiidi müür kuni 11 meetri kõrguseni.
Barokne hoone
Ümberehitustööde käigus kujundati Püha Sofia katedraal ümber kolmelööviliseks ja ühe apsiidiga basiilikaks. Kiriku lõunaküljel asuvad kaks sümmeetrilist torni, mille kõrguseks on 50 meetrit. Kirik on hea näide Vilniuse barokist.
Barokne on ka katedraali interjöör. Sisekujundusele lisasid bareljeefid ja nikerdustega karniisid, katedraali ehivad puuskulptuurid. Altari juures asub koopia Leonardo da Vinci kuulsast taiesest "Püha õhtusöömaaeg", samuti on seal koopia Edessa kujutisest.
Naer ja lõbu
"Naer ja lõbu : piltidega ilustatud naljade kogu" oli huumoriajakiri, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas.
Väljaandjateks olid raamatukaupmees Eduard Konstantin Berggrün nr. 1 ja N. Lement nr. 2. Ajakirja trükiti Tallinnas "M. Antje" trükikojas.
Neftçi Arena
8 kilomeetri staadion (aserbaidžaani keeles 8-ci km stadionu) tuntud sponsornimega Bakcell Arena on jalgpallistaadion Bakuus Aserbaidžaanis.
Ajalugu
Staadionil toimusid mõned 2012. aasta FIFA U17 naiste MMi mängud.
Peary kraater
pisi|Peary Peary kraater on kraater Kuu põhjapooluse lähedal.
Kuigi selle ümbruses paistab päike kogu 28-päevase lunaartsükli, ei valgusta see Peary sisemust.
Kraater sai nime polaaruurija Robert Edwin Peary järgi.
Aglutinatiivne keel
Aglutinatiivne on keel, kus peamiseks sõnavormide moodustusviisiks on aglutinatsioon.
Mõiste võttis kasutusele Wilhelm von Humboldt 1836. aastal, kui ta klassifitseeris keeli morfoloogiast lähtudes.
Aglutinatiivses keeles koosnevad sõnad tavaliselt võrdlemisi paljudest morfeemidest ja sõnamuutmine on väga reeglipärane.