cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vahtra puiestee
Tänava pikkus on 1514 meetrit. See läbib Tammiku ja Taaravainu linnaosa. See on Rakvere Vallimäe lääneküljel olevate linnaosade pikim tänav ning paralleelne Õie tänavaga. Tänav saab alguse põhja pool Annemäe teelt ja lõpeb lõunas Taara tänava ristmikuga. Ühendab idaküljel paiknevaid väikseid põiktänavaid, mis kannavad piirkonnale iseloomulikke taimenimetusi.
Rakvere Tammiku ja Taaravainu linnaosad on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt eramud.
Madagaskari sisiprussakas
Madagaskari sisiprussakas (Gromphadorhina portentosa) on prussakaliste seltsi kuuluv putukas.
Välimus
Madagaskari sisiprussakad on prussakalistest ühed suurimad. Täiskasvanud isend võib olla 5–8 cm, mõnede andmete järgi isegi kuni 10 cm pikk ja kaaluda kuni 22 grammi. Isased putukad on emastest tavaliselt suuremad. Erinevalt teistest prussakalistest ei ole madagaskari sisiprussakatel tiibu.
Madagaskari sisiprussakad on ovaalse kujuga, keha on üleni kaetud läikiva välisskeletiga, mille värv võib olla mahagonpruunist mustani. Peas on nii emastel kui ka isastel isenditel üks paar tundlaid. Lisaks on isastel pea taga sarved, mida nad kasutavad rivaalidega võitlemisel nagu sarvedega imetajad. Sisiprussakate jalgadel on küünised, tänu millele on need putukad head ronijad, suutes isegi mööda klaasi ronida.
Elukoht ja toitumine
Looduses leidub madagaskari sisiprussakaid vaid Madagaskari saare troopiliste vihmametsade niiskes metsakõdus. Madagaskari sisiprussaka peamiseks toiduks on mahalangenud puuviljad, lagunevad taimed ja metsakõdu. Seetõttu on neil Madagaskari looduses oma kindel roll: nad aitavad lagunevat taimestikku aineringesse suunata.
Käitumine
pisi|Isane madagaskari sisiprussakas Madagaskari sisiprussakad on peamiselt öise eluviisiga. Päeval peidavad nad end kändude, lehekõdu ja puunottide alla. Isased sisiprussakad on territoriaalsed. Teiste isaste eemale peletamiseks nad susisevad või siis vajadusel võitlevad, kasutades selleks oma sarvi. Oma üleoleku demonstreerimiseks võivad nad võtta ka iseloomulikke poose, seistes n-ö varvastel. Ühe isase territoorium on tavaliselt üsna väike, piirdudes mõnikord vaid ühe kiviga. Võitjad isased sisisevad kõvema häälega kui kaotajad.
Sisisevat häälitsust, mille järgi see prussakaliik oma nimegi on saanud, teevad nad oma keha 4. lülil asuva hingamisava kaudu õhku välja surudes. Eristatakse nelja tüüpi häälitsusi: võitlushäälitsus, kahte tüüpi paaritumishäälitsusi ja ohu korral kasutatav hoiatushäälitsusi.
Paljunemine ja areng
Isased suhtlevad emaste isenditega helide abil. Seejuures eristatakse kahte tüüpi helisid: kaugkutsungeid, millega kutsutakse emaseid ligi, ning kurameerimishelisid, mida kasutatakse lähedal oleva emase paaritumisse meelitamiseks. pisi|Madagaskari sisiprussakas poegimas Madagaskari sisiprussakad on polügaamsed, st üks isane võib paarituda mitme emasega. Paaritumiseks valmis olev emane eritab iseloomulikku lõhna, mida isased tunnevad tundlate küljes olevate spetsiaalsete meeleelundite abil. Viljastamiseks kinnituvad emas- ja isasloom keha tagaosadega umbes 30 minutiks teineteise külge. Madagaskari sisiprussakad on munaspoegijad. Pärast viljastumist kannavad emased kookonilaadset munakotti oma kehas, kuni nümfid kooruvad. Selleks kulub 2 kuud. Tavaliselt on ühel madagaskari sisiprussakal 15–40, vahel isegi kuni 60 järglast.
Paaritumine võib toimuda aasta ringi. Suguküpseks saavad nad 7-kuuselt.[3] Looduses suudavad madagaskari sisiprussakad elada 2–5-aastaseks.
Thomas Lam
Thomas Anton Rudolph Lam (sündinud 18. detsembril 1993 Amsterdamis) on Soome-Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Austraalia kõrgliigaklubis Melbourne City ja Soome jalgpallikoondises.
Aastatel 2014–2016 mängis ta Hollandi kõrgliigaklubis PEC Zwolle. 2016. aasta juulis siirdus ta Inglismaa esiliigaklubisse Nottingham Forest. Hooajal 2017–2018 oli ta Nottingham Forestist laenul Hollandi kõrgliigaklubis FC Twente. Aastatel 2018–2021 mängis ta taas PEC Zwolles. 2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Bulgaaria kõrgliigaklubiga Sofia CSKA, kus mängis ühe hooaja.
2022. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Melbourne Cityga.
Aastatel 2009–2014 mängis Lam Soome noortekoondistes. Soome jalgpallikoondises debüteeris ta 9. juunil 2015 mängus Eesti vastu. Ta kuulus Soome koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Giorgi Margvelašvili
Giorgi Margvelašvili (gruusia keeles გიორგი მარგველაშვილი; sündinud 4. septembril 1969 Thbilisis) on Gruusia poliitik, kes oli 17. novembrist 2013 kuni 16. detsembrini 2018 Gruusia president.
Liivia Oraste
Liivia Oraste (aastani 1972 Vares; sündinud 13. aprillil 1953 Kambjas Tartumaal) on eesti keemik.
Elulugu
Liivia Oraste on töölise tütar.
Lõpetas 1970 Nõo Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. Oli 1977–79 TÜ analüütilise keemia kateedri nooremteadur, 1979–89 vanemlaborant, 1989–92 orgaanilise keemia kateedri vaneminsener, 1992–95 Tartu Lennujaama katlaoperaator, 1995–97 Tartu Soojuse keemik, 1997–99 Eesti Põllumajandusülikooli toiduhügieeni labori (lepinguline) töötaja, 1999– keemiaosakonna vanemlaborant.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: lahuste elektrijuhtivus. Üle 10 teadustrükise.
Giorgi Margvelašvili
27. oktoobril 2013 toimunud presidendivalimistel valiti ta esimeses voorus 62,12 protsendiga häältest Gruusia presidendiks. Davith Bakradze sai 21,72% ja Nino Burdžanadze 10,19% häältest.
Alaotsa
Alaotsa (vene keeles Андрейково) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Petseri linna-asunduses (varem Pankjavitsa vallas). Ajalooliselt jäi küla Setumaale Seeritsä nulka.
19. sajandil kuulus küla Kossolka kogukonda ja Irboska kogudusse.
Asub Petserist 10 km kagu pool.
Saratoki-Rüütli
Saratoki-Rüütli oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Paganamaa küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Paganamaa külaga.
Külast on teateid alates 1945.
Varbola lasteaed-algkool
Varbola lasteaed-algkool on lasteaed-algkool Rapla maakonnas Märjamaa vallas Varbola külas.
Kool asutati 1882.
Kooli nimed:
Tulika tänav (Rakvere)
Tulika tänav on tänav Rakveres.
Rakvere Tammiku linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud. Tänavad kannavad linnaosale iseloomulikke taimenimetusi.
Anne Orav
Anne Orav (sündinud 12. septembril 1942 Uue-Võidu vallas Viljandimaal) on Eesti keemik.
Elulugu
Lõpetas 1960 Pärnu-Jaagupi Keskkooli, 1965 TPI keemiateaduskonna ja 1971 Keemia Instituudi aspirantuuri; keemiakandidaat (1972, Eesti TA), väitekiri "Küllastamata süsivesinike lahutamisvõimaluste uurimine gaasikromatograafia meetodil". Oli 1972–97 KI noorem- ja vanemteadur, aastast 1998 TTÜ KI analüütilise keemia osakonna vanemteadur.
Teadustöö
Anne Orava uurimisvaldkonnaks on gaasikromatograafia. On välja töötanud gaasikromatograafia meetodeid keeruliste segude kvalitatiivseks ja kvantitatiivseks analüüsiks, sh uurinud süsivesinike ja hapnikuühendite lahutamisvõimalusi kapillaargaasikromatograafilisel meetodil ja leidnud vastavad korrelatsioonivõrrandid. Üle 50 teadustrükise.
Harperi maakond
pisi|Harperi maakond Kansase osariigis Harperi maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 6034 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Anthony (2307 elanikku). Suuremad asulad on veel Harper (1511) ja Attica (616).
Maakonna pindala on 2080 km², millest 4 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Harperi maakond moodustati 26. veebruaril 1867. Maakond on saanud nime Ameerika Ühendriikide kodusõja ohvitseri Marion Harperi järgi.
Martelange
Aastatel 1830–1947 oli asula peamine kildakaevandamiskeskus.
Dumitru Budianschi
Dumitru Budianschi (sündinud 2. septembril 1961 Chișinăus) on Moldova matemaatik, majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 6. augustist 2021 kuni 16. veebruarini 2023 Moldova rahandusminister.
Riigikohtu esimees
Riigikohtu esimees on Eesti Riigikohtu tegevust juhtiv isik, kes on ex officio ka Riigikohtu üldkogu eesistuja ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi esimees.
Euroopa Kuldsaabas
pisi|[[Eusébio võidetud Kuldsaapad 1968 ja 1973]] Euroopa Kuldsaabas on jalgpalliauhind, mida jagatakse igal hooajal ükskõik millises Euroopa liigasarjas enim väravaid löönud mängijale.
Punktisüsteem
Alates 1996–97 hooajast on punktisüsteem, mis võimaldab võita tugevamas liigasarjas löödud väravatega, isegi kui mõni mängija on nõrgemas liigasarjas löönud rohkem väravaid. UEFA koefitsiendi alusel korrutatakse 5 tugevaima liiga väravad kahega, liigades kohtadel 6–21 löödud väravad 1,5-ga ning tugevuselt 22. ning nõrgemates liigades 1-ga.
Kasvaja tüvirakud
Kasvaja tüvirakud on kasvaja rakud, millel on oma populatsiooni säilitamise ja diferentseerumise võime.
Savihoovi
Savihoovi oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Viitka küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Viitka külaga.
Kasvaja tüvirakud
Vähiravi
Pahaloomuliste kasvajate vastu võitlemiseks kasutatakse erinevaid meetodeid. Kirurgiline eemaldamine, kiiritusravi ja süsteemsed ravimid, nagu kemo- või hormoonteraapia, on traditsiooniliselt kasutatavad meetodid. Kuid nendel meetoditel on olulisi piiranguid. Sageli ei suudeta kirurgiliselt eemaldada tervet kasvajat ja kõiki vähirakke kuid kiiritamine ning kemoteraapia kahjustavad terveid kudesid. Need meetodid on edukad, kui vähi kolle on lokaliseeritud, aga metastaatiliste kasvajate vastu ei ole need efektiivsed. Pärast vähiravi võib tekkida haiguse taasesinemine, mis seisneb kasvaja taasmoodustumises. Usutakse, et põhjus võib peituda rakkude populatsioonis, mida kutsutakse kasvaja tüvirakkudeks.
Enamik vähkkasvajaid koosneb heterogeensest rakkude populatsioonist, millest osa moodustavad ilmselt kasvajate tüvirakud. Eksperimentaalselt on tõestatud, et mõnes vähi tüübis selline mudel kindlasti kehtib. Kuid tulenevalt puuduvatest kasvajate tüviraku markeritest või tingituna ebasobivatest katsemeetoditest ei ole veel täit selgust selles, kas selline mudel on universaalne.
Kasvajate tüvirakkude tuvastamine
Kasvajate tüvirakke saab tuvastada katseliselt, uurides nende võimet moodustada uuesti samasuguse koostisega kasvajaid, kust nad pärit on.
1997. aastal identifitseeriti inimese leukeemia rakkudest rakupopulatsioon, mis suutis erinevalt ülejäänud leukeemiarakkudest immuunpuudulikesse hiirtesse süstituna põhjustada inimese leukeemiat. Tuvastati kasvajarakkude populatsioon, mis kandis tüvirakkudele omaseid tunnuseid: võimet populatsiooni säilitada ja diferentseeruda. Populatsiooni säilitamine võimaldab tuumorite teket ja kasvu. Diferentseerumine, ehkki mitte normaalsele koele omane, vastutab kasvaja fenotüübilise heterogeensuse eest.
On tõestatud, et kasvaja tüvirakud võivad tekkida kudedes paiknevatest normaalsetest tüvirakkudest. Kasvaja tüvirakud võivad täiskasvanu tüvirakkudest tekkida viimaste pika eluea tõttu, mille jooksul on nad sihtmärgiks mitmetele vähki põhjustavatele mutatsioonidele. Samuti on täiskasvanu tüvirakkudel ja kasvaja tüvirakkudel mitmeid ühiseid omadusi – ka see viitab võimalusele, et kasvaja tüvirakud on tekkinud normaalsetest tüvirakkudest.
Kasvaja tüvirakud ja normaalsed tüvirakud
Embrüonaalsed tüvirakud on pluripotentsed rakud, nad võivad moodustada kõiki embrüo rakke. Täiskasvanu tüvirakud on multipotentsed ehk suudavad diferentseeruda ainult teatud tüüpi rakkudeks.
Täiskasvanu tüvirakud esinevad nii organites, mis pidevalt uuenevad (veri, epidermis), aga ka organites, millel teatakse olevat väiksem proliferatiivne võime (aju, lihased).
Täiskasvanu tüvirakud ja kasvaja tüvirakud jagavad mitmeid ühiseid omadusi, eelkõige võimet oma populatsiooni taastoota ja diferentseeruda erinevateks rakkudeks. Samuti ühendavad neid aktiivne telomeraasi ekspressioon, antiapoptootiliste radade aktivatsioon, suurenenud membraani transporterite aktiivsus ning võime migreeruda ja metastaseeruda.
Kuigi valdavalt on tüviraku küpsemine ühesuunaline, on olukordi, kus juba diferentseerunud rakk suudab ennast paljundada või veelgi edasi diferentseeruda. See näitab, et tüvirakkude järglaskond on plastilisem, kui võiks arvata. Kuid selline plastilisus ei avaldu ilmselt normaalsetes olukordades, vaid tekib eksperimentaalsel teel või vastuseks vigastustele. Tüvirakkude ja nende järglaste plastilisus on ka vähirakkude populatsioonis oluline tegur (vaata Vähi tüvirakkude plastilisus).
Erinevalt tavalistest tüvirakkudest, mille proliferatsioon ja genoomi terviklikkus on hästi kontrollitud, puudub kasvaja tüvirakkudel põhjalik kontroll nende protsesside üle. Normaalse arengu käigus on tüvirakkude populatsiooni taastootmine reguleeritud signaalidega, mis pärinevad tüvirakku ümbritsevalt keskkonnalt, niinimetatud tüviraku nišilt. Üks varajasi kasvaja tüvirakkude tekke etappe täiskasvanu tüvirakkudest võib olla häirete teke populatsiooni taastootmises.
Vähi tüvirakke iseloomustab ka embrüonaalsete tüvirakkudele omaste markerite Nanog, Oct4 ja Sox2 ekspressioon . Oct4 ja Nanog geenid on vähi tüvirakkudes seotud kasvajale omase pahaloomulise oleku stimuleerimisega. Nanog geeni väljalülitamine inhibeerib aga kasvajate arengut.
Kasvaja tüvirakud ja embrüonaalsed tüvirakud kasutavad samu signaalradasid. Wnt signaalrada on oluline tüvirakkude iseuuenemise regulatsioonis, kuid kasvajate puhul on seostatud seda hoopis pahaloomulise prolifereerumisega. Ka tüvirakkudele iseloomuliku Notch signaalraja puhul on näidatud seost kasvaja tüvirakkudega. Kasvajate moodustumisel on oluline roll näidatud ka tüvirakkudes esinevas Hedgehog signaalrajas .
Savihoovi
Külast on teateid alates 1922.
Kasvaja tüvirakud
Kasvaja tüvirakud ja normaalsed tüvirakud
Nimetatud molekulaarsed mehhanismid on olulised potentsiaalsete ravimite väljatöötamisel.
Kasvaja tüvirakud ja metastaseerumine
pisi|[[Metastaseerumine|Metastaatilised kasvajad maksas, mis on alguse saanud kõhunäärmevähist]]
Kasvaja tüvirakke on seostatud võimega tekitada metastaase. Rakkude võime teisi kudesid asustada ja metastaseeruda on seotud protsessiga, mida nimetatakse epiteel-mesenhümaalseks transitsiooniks (EMT). Arvatakse, et EMT muudab võimalikuks ka vähirakkude metastaseerumise. Kuigi on tuvastatud seos kasvaja tüvirakkude ja metastaaside vahel, ei saa siiani veel kindlalt väita, et just vähi tüvirakud on kasvajate metastaseerumise alged.
Vähi tüvirakkude plastilisus
Tüvirakkude ja EMT uurimine on tuvastanud plastilisuse tüvirakkude ja nende diferentseeritumate derivaatide vahel. On näidatud, et EMT suudab diferentseerunud kasvajarakke suunata kasvaja tüviraku laadsesse seisu. Need uuringud näitavad funktsionaalset lüli kasvaja tüvirakkude ja EMT vahel ning viitavad sellele, et kasvaja tüvirakud võivad tekitada metastaase.
Vähi tüvirakud ja vähiravi
Kui ainult väike osa pahaloomulise kasvaja rakkudest põhjustab kasvaja moodustumise ja selle säilimise, siis võiks teraapia eesmärk olla selle populatsiooni tuvastamine ja sellise ravi väljatöötamine, mis hävitab kasvaja tüvirakke.
pisi|Kasvajate ravi võimalused
Traditsioonilise vähiravi eesmärgiks on kasvaja massi kiire vähendamine. Kui ravim, mida vähiravis kasutatakse, ei tapa kasvaja tüvirakke, on kasvaja taasmoodustumine vältimatu, sest ellu jäänud kasvaja tüvirakud hakkavad taas kasvajat tekitama.
Spetsiifiiselt kasvaja tüvirakkude vastu suundatud ravimeetodid võiksid olla
Diferentseeruma suunavatest ainetest on enim uuritud retinoolhapet, kuid see on efektiivne ainult teatud tüüpi kasvajate tüvirakkudele.
Kasvaja tüvirakkude vastaste ravimeetodite väljatöötamisel tuleks arvestada kasvaja tüvirakkude ja normaalsete koe tüvirakkude sarnasust – kasvaja tüvirakkude vastu suunatud ravi võib mõjutada negatiivselt kudede uuenemist, kui see mõjutab ka normaalseid tüvirakke. Eelistatud peaksid olema sihtmärgid, mis on aktiivsed ainult pahaloomulistes tüvirakkudes.
Savikunnu
Savikunnu oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Mõisamäe küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Mõisamäe külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Konstantin Rokossovski
Konstantin Rokossovski (poola Konstanty Ksawerowicz Rokossowski; vene Константин Ксаверьевич Рокоссовский; 21. detsember 1896 Varssavi – 3. august 1968 Moskva) oli Poola ja NSV Liidu sõjaväelane.
Nooruspõlv
Konstantin Rokossosvki sündis Varssavis, mis tollal oli veel Vene Keisririigi osa. Rokossovskite pere kuulus Poola aadli sekka. 14. eluaastal jäi ta orvuks ning pidi hakkama raha teenima sukavabrikus töötades. 1911. aastal läks onu juurde müürsepa õpipoisiks.
Esimene maailmasõda
Ilmasõja puhkedes asus vabatahtlikuna teenima Vene Keisririigi 5. ratsaväe diviisis. 28. oktoobril 1914 autasustati teda Georgi risti 4. järguga ning ülendati kapraliks. 20. juulil 1915 sai ta Georgi risti 3. järgu. 1917. aasta 26. septembril esitati ta 2. järgu kavaleriks, kuid edaspidise kaose tõttu Vene armees jäi see kinnitamata.
1917. aastal liitus bolševike ja nende juhitava Punaarmeega. Vene kodusõja ajal võitles Uuralites Aleksander Koltšaki valgekaartlaste vastu, teenides välja Punalipu ordeni.
1921. aastal juhtis ta 35. ratsaväepolku Irkutskis. Lahingutes Ungerni Aasia ratsadiviisi vastu sai kaks korda haavata, teine haav oli tõsisem ning kodusõda lõppes tema jaoks Troitskosavski haiglas. Samal ajal aitas ta Ulaanbaataris võimule Damdin Sükhbaatari, kes hiljem rajas Mongoolia Rahvavabariigi.
1921. aastal pärast haiglast vabanemist määrati Rokossovski 5. Kubani ratsaväediviisi 3. brigaadi ülemaks. Reorganiseerimise käigus nimetati 3. brigaad ümber 27. ratsaväepolguks Siberi sõjaväeringkonnas. Aastatel 1924 ja 1925 õppis ta Leningradi Kõrgemas Ratsaväekoolis. 1926. aasta juulist kuni 1928. aasta juulini teenis ta instruktorina Mongoolia Üksikus Ratsaväediviisis, seejärel teenis Kaug-Ida sõjaväeringkonnas ning võttis osa sõjalisest konfliktist Hiina Vabariigiga 1929. ja 1930. aastal. 1930. aastal viidi ta üle Valgevenesse 7. ratsaväediviisi ülemaks ning 1932. aastal määrati ta 15. üksiku ratsaväediviisi komandöriks Kaug-Idas. 1935. aastal sai ta diviisikomandöri auastme ning 1936. aastal määrati 5. ratsaväekorpuse ülemaks, korpus asus Leningradi sõjaväeringkonnas peakorteriga Pihkvas.
Suur terror
Rokossovski sattus suure terrori ajal põlu alla. 13. juunil 1937 vallandati ta korpuse komandöri kohalt, 27. juunil visati parteist välja ning augustis arreteeriti paragrahvi 58-1(b) alusel. Teda süüdistati spionaažis Poola kasuks. Ülekuulamiste käigus, mil temalt pressiti ülestunnistusi fabritseeritud süüdistuste osas, peksti Rokossovskil välja mitu hammast, ka roided löödi sisse. Kõigest hoolimata õnnestus tal ellu jääda ning ta paigutati vanglasse Leningradis. Ilma selgitusi andmata vabastati ta 22. märtsil 1940 ning auaste taastati. Tema kriminaaltoimik hävitati 1960ndate alguses Hruštšovi käsul.
Kolga-Jaani Valla Leht
Kolga-Jaani Valla Leht oli 1998-2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas endise Kolga-Jaani valla uudiseid. Lehte andis välja Kolga-Jaani vallavalitsus.
Konstantin Rokossovski
Teine maailmasõda
Kui Saksamaa ründas NSV Liitu juunis 1941, siis Rokossovski juhtis parasjagu 9. mehhaniseeritud korpust, mis võitles Ukrainas Saksa Riigi väegrupiga Süd. Korpus pidas kaitselahinguid Lutski-Rovno piirkonnas 25. juunist kuni 7. juulini, mil väeüksus tõmmati tagasi Edelarinde reservi. Nende kaitselahingute eest autasustati Rokossovkit neljanda Punalipu ordeniga.
Kolga-Jaani Valla Leht
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Kolga-Jaani vald Viljandi vallaga, annab endise Kolga-Jaani valla aladel toimuva kohta uudised edasi Viljandi Valla Teataja.
Konstantin Rokossovski
Teine maailmasõda
11. juulil määrati Rokossovski 4. armee ülemaks mahalastud A. A. Korobkovi asemel, kuid kui ta 17. juulil saabus Läänerinde peakorterisse, määrati ta Stavka nimel niinimetatud Jartsevo grupeeringu ülemaks. Grupeeringu ülesandeks oli olemasolevate ja saabuvate üksuste toel ära hoida Smolenski ümberpiiramine põhja poolt.
8. augustil määrati ta 16. armee ülemaks, armee reorganiseeriti Smolenskist taganenud 16. armee riismetest ja Rokossovski grupi, endise Jartevo grupeeringu vägedest.
Rokossovski armee käsutati kaitsma Moskvat, alludes otseselt Georgi Žukovile. 16. armee pidas suuri lahinguid Saksa kolmanda ja neljanda soomusarmee, kuid väljus lahingutest võidukalt.
1942. aasta märtsis sai Rokossovski raskelt vigastada. Ta oli kaks kuud haiglas ravil, misjärel määrati Brjanski rindele taas juhtima 16. armeed. Rindelõigul kaitses ta paremat tiiba, kuid Saksa relvajõud murdsid kaitsest läbi ning lahingud jätkusid Stalingradi all. Stalingradi kaitselahingutes juhtis Rokossovski nüüd põhjapoolset rinnet ning piiras sisse Friedrich Pauluse 6. armee.
1943. aastal, mil Rokossovskist sai NSV Liidu Keskrinde juhataja, pidas ta lahinguid Kurski kaarel. Olles lahingutest väljunud võidukalt, ründas ta seejärel Kiievit. Keskrinne nimetati seejärel ümber 1. Valgevene rindeks.
1944. aastal, kui planeeriti suurt vasturündeoperatsiooni koondnimega "Bagration", sattus Rokossovski Staliniga konflikti. Rokossovski nimelt nõudis, et kavandataks kaks kolossaalset rünnakkiilu ühe asemel. Stalin saatis Rokossovski kaks korda järele mõtlema, kuid kolmandal korral nõustus. Rokossovski nõudmised olid õigustatud, sest NSV Liidu väeüksused olid lahingutes edukad. Stalin ütles seepeale: "Mul ei ole Suvorovit, kuid Rokosskovski on minu Bagration."
Rokossovski väed peatusid Wisla linna ääres, kus parasjagu toimus Poola eksiilvalitsuse korraldatud ülestõus Armia Krajowa ja Saksa vägede vahel.
1944. aasta novembris viidi Rokossovski üle juhtima 2. Valgevene rinnet, mis parasjagu pidas lahinguid Ida-Preisimaal ning hiljem Poola põhjapoolses osas Odra jõel. Viimaks kohtusid tema väed Briti marssali Bernard Montgomery lahinguüksustega.
Pärast sõda
pisi|Konstantin Rokossovski (parempoolseim) koos [[Georgi Žukoviga (keskel) Berliinis 1945]]
Rokossovski osales Saksamaa üle saavutatud võidule pühendatud paraadil Moskvas, sõites mustal täkul üle Punase väljaku koos Georgi Žukoviga.
Sõja lõppedes määrati ta juhtima NSV Liidu relvajõude Poolas. 1949. aasta oktoobris nimetati Rokossovski Poola Rahvavabariigi kaitseministriks, millega kaasnes Poola marssali aunimetus.
1952. aastal sai Konstantin Rokossovskist Poola Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Kuigi Rokossovski oli Poola päritolu, polnud ta enne sõda elanud Poolas mitukümmend aastat ning põlised elanikud pidasid teda võõramaalaseks, eriti kuna ta rääkis viletsat poola keelt. Rokossovski ise ütles selle kohta: "Venemaal öeldakse minu kohta poolakas, Poolas aga, et ma olen venelane."
Rokossovski võttis osa Poola ühiskonna ja armee sovetiseerimisest, ka võitles ta Poola vastupanuliikumise vastu.
1956. aasta protestide käigus saadeti Rokossovski käsul sõjaväelased meeleavaldust lämmatama. Tänavatele kutsuti üle kümne tuhande sõduri ja 360 tanki. Meeleavalduste käigus hukkus vähemalt 74 inimest.
Kui samal aastal püüdsid kommunistliku võimu vastased võimule tulla, siis Rokossovski käis Hruštšovilt Moskvas abi palumas, et NSV Liidu esimene sekretär kasutaks oma volitusi Poola iseseisvuspüüete lämmatamiseks. Władysław Gomułka, kes seises reformimeelsete jõudude eesotsas, suutis tekkinud olukorras osavalt laveerida ning Rokossovski sunniti Poolast lahkuma. Rokossovski nimetati 1957. aastal Georgi Žukovi asemel kaitseministri asetäitjaks ja Taga-Kaukaasia sõjaväeringkonna ülemaks. 1958. aastal sai Konstantin Rokossovskist kaitseministeeriumi järelevalve ülem. Selles ametis püsis ta 1962. aasta aprillini, mil läks pensionile.
Konstantin Rokossovski suri augustis 1968, olles 71-aastane. Ta tuhastati ning maeti Punasele väljakule Kremli müüri äärde.
Tunnustus
pisi|Rokossovski NSV Liidu 1976. aasta postmargil
Ott
Ott on eestipärane mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Ott vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 13,47 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 10,65.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ott 837 mehel. See oli levikult 194. mehenimi.
Järeltulijad (film)
"Järeltulijad" (inglise The Descendants) on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide komöödia sugemetega draama, mille lavastas Alexander Payne. Linateos põhineb Kaui Hart Hemmings'i samanimelisel romaanil.
Filmis mängivad George Clooney, Shailene Woodley, Judy Greer, Matthew Lillard ja Beau Bridges.
2012. aastal kandideeris linateos viiele Oscarile, nende seas ka parima filmi, lavastaja ja kohandatud stsenaariumi Oscarile ning George Clooney parima meespeaosatäitja Oscarile. Samal aastal pärjati "Järeltulijad" kahe parima draamafilmi ja parima draamafilmi meesnäitleja Kuldgloobusega.
Välislingid
‎
Kirsi tänav (Rakvere)
Kirsi tänav on tänav Rakveres.
Umbtänava pikkus on 56 m ja see paikneb Tammiku linnaosas. . Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi läänekülje lõunaosas, piirkonnas, kus paikneb Rakvere tammik. Tänav saab alguse Õie tänavalt. Rakvere Tammiku linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud. Tänavad kannavad linnaosale iseloomulikke taimede ja puude nimetusi.
Mare Mikoff
Mare Mikoff (varem ka Mare Mikof; sündinud 20. augustil 1941 Tallinnas) on eesti skulptor.
Elukäik
1959. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli.
Ta õppis vaheaegadega 1961–1971 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri ning 1962–1964 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu.
Mikoff on enamiku elust olnud vabakutseline kunstnik, kuid on episoodiliselt töötanud ka restauraatorina, kunstikombinaadi ARS monumentaalateljee peakunstnikuna ja 1998–2001 Tallinna linnakunstnikuna. Alates 1997. aastast on ta olnud skulptuuriõpetaja Eesti Kunstiakadeemias ja 2007. aastast Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. 2005. aastast on ta skulptuuriprofessor Eesti Kunstiakadeemias.
Mare Mikoff asus aktiivselt kunstiga tegelema 1970. aastate algul. Loomingu algusaastaid mõjutas hüperrealism ja popkunst. Kunstnik ehitab oma kompositsioone üles humoorikate lavastustena ning panustab perfektsele vormimängule ja üllatavate materjalide koosmõjule.
Looming
Mikoff on tegelnud eri skulptuuriliikidega pisiplastikast ja portreedest monumentaalskulptuurini. Tema tuntumate tööde seas on näiteks Paul Kerese (1996) ja Jüri Vilmsi (2005) monumendid Pärnus, Karl Menningu (2006) mälestusmärk Tartus Vanemuise teatri ees, skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks (1977), "Nõmme ema" (1998) Tallinnas Nõmme keskuse juures ning "Hämarik" (2005) Tallinnas Viru keskuse juures. 2012. aasta suvel avati tema "Hiiu lõvi" Tallinnas Nõmmel.
Deniss Boroditš
Deniss Boroditš (sündinud 1. novembril 1979 Tallinnas) on Eesti poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige ja kuulus Reformierakonda. Keskerakonna liikmena oli ta aastatel 2007–2011 Tallinna abilinnapea.
Poliitiline tegevus
Aastatel 2004–2012 kuulus ta Eesti Keskerakonda.
Deniss Botoditš kandideeris 2005. aasta kohalikel valimistel Põhja-Tallinna linnaosas ning osutus 168 häälega valituks Tallinna Linnavolikokku.
Aastatel 2007–2011 oli ta Tallinna abilinnapea, vastutades kommunaalmajanduse ja keskkonna valdkondade eest.
2009. aasta kohalikel valimistel kogus Keskerakonna nimekirjas kandideerinud Deniss Boroditš Tallinna linnas suuruselt kolmanda häältesaagi: 6640 häält. Temast rohkem said hääli ainult Edgar Savisaar ja Jüri Ratas.
Boroditš kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Reformierakonna nimekirjas Ida-Virumaal, valimisringkonnas nr 7, sai 769 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga.
Deniss Boroditš kuulus detsembrist 2013 kuni augustuni 2018 Reformierakonda.
Tegevus Tallinna abilinnapeana
Deniss Boroditš oli Tallinna abilinnapeana ametis aastatel 2007–2011 ning vastutas kommunaalmajanduse ja keskkonna valdkondade eest. Tema esimene tööpäev oli pronksiööle järgnenud päev, mis tähendas, et sisseelamiseks talle aega ei antud ning kohe oli tarvis organiseerida öise mässu üle elanud linnatänavate puhastamine ja korrastamine.
Abilinnapeana ametis oldud viie aasta jooksul koostas Boroditš mitu linna jaoks olulist kommunaal- ja keskkonnaprojekti, teiste hulgas:
Lahkumine Keskerakonnast
Pärast 2011. aastal toimunud Keskerakonna kongressi, kus Jüri Ratas kandideeris edutult senise erakonna esimehe Edgar Savisaare vastu, otsustasid kaheksa Ratase leeri kuulunud poliitikut erakonnast lahkuda, Deniss Boroditš nende hulgas. Viimane põhjendas oma otsust erakonnast lahkuda sellega, et uute ideede ja erakonna avatumaks muutmise soosijaid küll kongressil oli, kuid siiski jätkus kõik vanaviisi. Samuti oli tema lahkumisel oluline tõukeandja nn Kalle Laaneti juhtum, kus oma arvamuse esitamist karistati otsitud põhjenduste abil parteist väljaviskamisega.
Tegevus Riigikogu liikmena
Jaanuaris 2014 nimetati Deniss Boroditš Reformierakonna Ida-Viru maakonnajuhiks ning seetõttu on Riigikogu liikmena tema jaoks südamelähedased teemad Ida-Virumaal valitsev tööpuudus ja ettevõtluskeskkond. Sealse tööpuuduse leevendamiseks peab ta oluliseks riiklikult toetada kohalike (Narva, Jõhvi, Kohtla-Järve ja Kiviõli) tööstusparkide arengut. Lisaks seisis ta põlevkivisektori tuleviku ja arengu eest. XIII Riigikogu koosseisus oli ta keskkonnakomisjoni ning pärast oli majanduskomisjoni liige.
Deniss Boroditš kuulus aastatel 2011–2015 Riigikogu XII koosseisu ning osales põhiseaduskomisjoni ja majanduskomisjoni töös.
Mõlema Riigikogu koosseisu jooksul oli ta Eesti logistika- ja transiidisektori arendamise riigikogupoolne eestvedaja.
Tegevus Tallinna Linnatranspordi juhatajana
Deniss Boroditš on alates 1. augustist 2018 Tallinna Linnatranspordi AS juhatuse esimees. Enne ametisse astumist Deniss Boroditš ütles, et tema süda kuulub rööbastranspordile, kuid aga paar kuud hiljem Deniss Boroditš avaldas vene raadio eetris, et rööbastranspordi ehitamine maksab 4 miljonit eurot ühe kilomeetri kohta ning otsus trammiliini ehitamiseks kuulub linnavõimule, aga mitte tema ettevõttele.
Isiklikku
Deniss Boroditši emakeel on vene keel, samuti valdab ta eesti ja inglise keelt. Eesti keele omandas ta eestikeelses lasteaias käies. Boroditš on abielus ning tal on poeg ja tütar.
Nellie Bly
Nellie Bly (õieti Elizabeth Jane Cochran, pärast abiellumist 1895 Elizabeth Cochrane Seaman; 5. mai 1864 Allegheny – 27. jaanuar 1922 New York) oli ameerika uuriv ajakirjanik.
Ta võttis endale varjunime Stephen Fosteri tollal populaarse laulu "Nelly Bly" järgi; naisajakirjanikel polnud tollal tavaks oma loomingut kodanikunime all avaldada. Toimetaja kirjutas kogemata tema eesnimeks Nellie ja hiljem ei hakatud seda muutma.
Lapsepõlv ja noorusaeg
Ta sündis USA Pennsylvania osariigi Cochran's Millsi asulas, mille oli asutanud tema isa Michael Cochran, maaomanik ja kohtunik. 1870. aastal suri Bly isa ootamatult ning perekond sattus raskustesse, kuna perepea polnud teinud testamenti.
Bly läks Indiana Normal Schooli õpetajaks õppima, kuid rahaprobleemid sundisid kõrghariduse omandamise katkestama ning koos emaga Pittsburghi kolima, kus nad hakkasid majutusasutust pidama.
Ajakirjanikutee algus
Nellie Bly saatis 18-aastaselt terava vastuse Erasmus Wilsoni juhtkirjale väljaandes Pittsburgh Dispatch. Wilson väitis artiklis, et naised sobivad kõige paremini majapidamistöödeks, ning pidas palgatööd tegevaid naisi ebaloomulikuks. Bly tuline vastulause jäi silma tegevtoimetaja George Maddenile, kes pakkus naisele väljaandes tööd. 1885. aastal sai temast seega reporter. Bly püüdis esile tuua seksistliku ideoloogia tagajärgi ning rõhutada naisõiguste vajadust, samuti tegeles uuriva ajakirjandusega ja osaluseksperimentidega, paljastades kehvi tingimusi, milles naisi töötama sunnitakse. Samas hakkas tema loomingulist vabadust piirama see, et ta pandi koostama väljaande naiste rubriiki ning ta hakkas sobivamat töökohta otsima.
Kümme päeva hullumajas
1887. aastal kolis Bly Pittsburghist New Yorki. Nelja kuu pärast sai tal raha otsa, kuid ta pääses Joseph Pulitzeri jutule. Pulitzer oli ajalehe New York World peatoimetaja ja see ajaleht oli sisuliselt Demokraatliku Partei häälekandja. Bly nõustus osalema ajakirjanduslikus eksperimendis, mille käigus ta teeskleb hullumeelsust, et uurida vihjeid patsientide jõhkra kohtlemise ja hooletusse jätmise kohta Blackwelli saarel asuvas naiste hullumajas.
Pärast seda, kui ta oli öö otsa peegli ees harjutanud hullumeelseid näoilmeid, võttis ta toa töölisklassile mõeldud võõrastemajas. Ta keeldus minemast voodisse ning ütles majapidajatele, et ta kardab neid ja nad näevad välja nagu hullud. Nad otsustasid varsti, et ta on ise hull, ja kutsusid järgmisel hommikul politsei. Kohtus teeskles ta, et tal on amneesia. Kohtunik otsustas, et ta on uimas.
«Mis peale piinamise tekitab hullust veel kiiremini kui selline kohtlemine? Siin on hulk naisi, kes on saadetud ravile. Mis saaks siis, kui psühhiaatrid, kes praegu mõistavad mind hukka minu teguviisi pärast, mis nende kompetentsust näitab, võtaksid vaimselt ja füüsiliselt täiesti terve naise, lukustaksid ta tuppa, sunniksid teda istuma iga päev kella 6-st hommikul kuni 8-ni õhtul pingil, lubamata tal sel ajal rääkida ega liikuda, ei annaks talle midagi lugeda ega laseks tal midagi teada ümbritsevast maailmast ega seal toimuvast, annaksid talle halba toitu ja kohtleksid teda karmilt ning vaataksid, kui kaua võtab aega, kuni ta hulluks läheb? Kaks kuud muudaksid ta vaimselt ja füüsiliselt varemeks.
Minu hambad lõgisesid ning minu liikmed olid kanged ja külmad. Äkitselt valati mind üle kolme ämbritäie jääkülma veega, neist ühe vesi kattis minu silmad, nina ja suu.»
Pärast kümmet päeva vabastati Bly New York Worldi palvel hullumajast. Tema ettekanne, mis hiljem avaldati raamatuna "Kümme päeva hullumajas", põhjustas sensatsiooni ja tegi ta kuulsaks. Sel ajal, kui häbistatud psühhiaatrid ja ametnikud püüdsid selgitada, kuidas on võimalik, et nii paljud professionaalid lasid end petta, laskis suurkohus korraldada uurimuse hullumajades valitsevate tingimuste kohta, kutsudes Bly selles osalema. Suurkohtu ettekandes tehti ettepanek nendekssamadeks muutusteks, mida Blygi oli soovitanud, ning selle üleskutse parandada hullumajade rahastamist ajendas avalike heategevate ja parandusasutuste osakonna eelarve suurendamist 850 000 dollari võrra. Ühtlasi muudeti edaspidised läbivaatused põhjalikumaks, nii et üksnes raskelt haiged saadeti tegelikult hullumajja.
Selline osaluseksperimendi kasutamine uurivas ajakirjanduses oli uuenduslik ning eeskujuks teistele ajakirjanikele.
Ümbermaailmareis
pisi|left|200px|Nellie Bly reisiriietes (1890) 1888. aastal pani Bly New York Worldi toimetajale ette, et ta võiks reisida ümber maailma. Ta oli inspiratsiooni saanud Jules Verne'i romaanist "80 päevaga ümber maailma". 14. novembril 1889 astuski ta aurulaeva Augusta Victoria pardale ja alustas retke.
Samal ajal pani New Yorgi ajaleht Cosmopolitan vastassuunas teele oma reporteri Elizabeth Bislandi, et purustada Bly rekord, kuid Bisland finišeeris neli ja pool päeva hiljem.
Tema pagas koosnes kleidist, mida ta kandis, tugevast mantlist, mitmest komplektist aluspesust ja väikesest reisikotist tualett-tarvetega. Raha (200 naelsterlingit ja veidi USA dollareid) kandis ta kaela ümber seotud kotis.
Et avalikkuse huvi ülal hoida, organiseeris New York World ennustusmängu, milles lugejad pakkusid Bly võimalikku naasmisaega. Auhinnaks oli reis Euroopasse.
Oma teekonnalt saatis Bly telegraafi abil kiiresti lühikesi teateid ja postiga pikemaid kirjeldusi, mis jõudsid kohale nädalaid hiljem.
Ta kasutas aurulaevu ja raudteed. Prantsusmaal sai ta teate, et Jules Verne ise soovib temaga kohtuda, mispeale otsustas ta minna ka läbi Verne'i kodust Amiensis. Verne olevat talt küsinud, miks ta ei reisi Bombay kaudu, mispeale Bly vastas, et ta tahab võita aega, mitte noore lese südant ("Because I am more anxious to save time than a young widow") (Verne'i romaanis päästab peategelane Phileas Fogg Indias noore lese Aouda). Singapuris ostis ta endale ahvi.
Bly jõudis laevaga San Franciscosse 21. jaanuaril. Tema jaoks telliti erarong ja ta jõudis New Jerseysse 25. jaanuaril 1890. Samal aastal ilmus tal ka seda reisi kirjeldav raamat.
72 päeva 6 tundi 11 minutit ja 14 sekundit oli sel ajal uus maailmarekord, kuigi selle ületas paar kuud hiljem George Francis Train (67 päeva).
Eraelu
Bly abiellus 31-aastaselt 1895. aastal 73-aastase töösturi Robert Seamaniga, kes oli miljonäriks saanud soomuslaevu tootva ettevõttega. Seaman suri 1904. aastal.
Töösturi rollis
pisi|Nellie Bly Poolas Esimese maailmasõja ajal Bly võttis pärast mehe surma vabriku juhtimise üle. Sel perioodil kirjutati Elizabeth Cochrane Seamani nimele uudse prüginõu ja piimamannergu patendi, ühtlasi oli ta mõnda aega üks Ameerika juhtivaid naistööstureid, kuid ettevõte läks viimaks pankrotti.
Hilisem ajakirjandusperiood
Bly kirjutas Esimeses maailmasõjas lugusid idarindelt, olles sellega esimene naine ja üks esimesi välismaalasi, kes seda sõda kajastas. Teda kahtlustati Suurbritannia heaks spioneerimises ja ta vahistati. Bly kirjutas 1913. aastal ka naisõiguslaste liikumisest.
Savira
Savira oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Vana-Roosa küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Vana-Roosa külaga.
Külast on teateid alates 1922.
Zinaida Valk-Bogdanovskaja
Zinaida Valk-Bogdanovskaja (ka Zinaida Valg-Bogdanovskaja, eesnimi ka kujul Sinaida; 17. detsember 1893 Peterburi – 13. juuli 1935 Elva) oli harfimängija.
Ta õppis Peterburi Konservatooriumis Jekaterina Walter-Kühne klassis, esines seejärel suurel kontserditurneel Venemaal.
Aastast 1921 elas ta Eestis. Ta töötas aastani 1935 teatris Estonia ja õppejõuna Tallinna Konservatooriumis. Ta esines solistina ning oli esimene Eesti harfimängija.
Isiklikku
Tema isa oli näitleja Nil Merjanski, õde Maria Merjanskaja oli näitleja, lavastaja ja teatrijuht.
Sloka
thumb|Sloka vapp. pisi|Sloka asendikaart. Sloka on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist läänes ja Kaugurist lõunas. 6013 elanikku (2008). Kuni aastani 1959 oli Sloka iseseisev linn, mille osadeks olid nii mere ääres olev Kaugurciems kui ka Sloka kirikla maadele rajatud Krastciems. Lisaks kuulusid linna alla veel tänapäevased Jūrmala osad Kauguri, Bāžciems ja Brankciems.
Ajalugu
Slokat mainiti esimest korda aastal 1255. Jakob Kettler asus seda piirkonda arendama, rajades sinna klaasi tootmise ja kavandades kanali Lielupest mereni.
Kuramaa hertsog Peter von Biron loovutas Sloka aastal 1783 Venemaale, aastal 1785 andis Katariina II Slokale, Riia asehaldurkonna Riia kreisis alevi õigused. Sloka alevisse asusid elama Riiast välja saadetud juudid, kes asutasid alevisse käsitööettevõtted ja muutsid piirkondlikuks ärikeskuseks.
Kui rajati Ventspilsi viiv Moskva–Ventspilsi raudtee, siis rajati aastal 1877 Sloka raudteejaam. 1896 rajati Slokasse tselluloosivabrik. Aastail 1878-1959 oli Sloka iseseisev linn.
Messancy
Messancy on  vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Valla territooriumil asub mitmeid asulaid, sealhulgas Wolkrange, Guelff, Sélange, Hondelange, Turpange, Bébange, Longeau, Habergy, Differt.
Veiko Vihuri
pisi|Veiko Vihuri sõnavõtt meeleavaldusel perekonna ja demokraatia kaitseks Foto: Ave Maria Mõistlik, 5. oktoober 2014 Veiko Vihuri (sündinud 13. veebruaril 1968 Tallinnas) on eesti vaimulik, veebiväljaande Meie Kirik peatoimetaja ja portaali Objektiiv endine peatoimetaja.
Ta on lõpetanud Tallinna 46. Keskkooli. Aastatel 1987–1989 õppis ta kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu (ei lõpetanud). Aastatel 1991–1996 õppis ta Usuteaduse Instituudis, mille lõpetas diplomiga. Ta ordineeriti 7. novembril 1991 diakoniks ja 16. detsembril 1992 aseõpetajaks, õpetaja õigused anti talle 4. veebruaril 1997. Aastal 2000 kaitses ta Durhami Ülikoolis väitekirja ning sai ''mag. theol. kraadi, aastal 2007 kaitses ta Tartu Ülikoolis väitekirja "Hugo Bernhard Rahamägi, Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop 1934-1938" ning sai dr. theol.'' kraadi.
Ta on Karja, Saaremaa Jaani, Orissaare ja Pöide koguduse õpetaja ning oli aastatel 2001–2015 EELK Saarte praostkonna praost (aastatel 1997–2001 oli ta sama praostkonna abipraost).
Ta on ka karikaturist, kes joonistab karikatuure portaalile Objetiiv.
Savvõmäe
Savvõmäe (ka Savemäe) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Meeliku küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Meeliku külaga.
Külast on teateid hiljemalt alates 1970.
Kūdra
thumb|Kūdra rongipeatus. pisi|Kūdra asendikaart. Kūdra on Läti linna Jūrmala osa. See asub Brankciemsist läänes ja Ķemerist idas, Ķemeri rahvuspargi aladel. Linnaosas on 123 elanikku (2008).
1950. aastal hakati ümbritsevatest rabadest Sloka tselluloosivabriku kütteks turvast tootma, selle järgi on saanud nime raudteele rajatud rongide peatuskoht ja selle ümbruskond (kūdra on läti keeles turvas).
Paul
Paul on mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
Eestis oli 2019. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Paul 1145 mehel. Paul oli populaarsuselt 152. mehenimi. Nime Paul kandja oli keskmiselt 50 aasta vanune (mediaanvanus oli 57). Kõige populaarsem oli eesnimi Paul vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 20,31.
Andreas Weber
pisi|Andreas Weber (2009)
Andreas Weber (sündinud 4. novembril 1967 Hamburgis) on saksa bioloog ja ajakirjanik.
Paberiveski
Paberiveski on endisaegne ettevõte, mis valmistas käsitsi paberit.
Eesti alal rajas esimese paberiveski Tallinna Karjavärava mölder Reinecken Härjapea ojale; veski töötas kuni Põhjasõjani.
Endel John Orav
Endel John Orav (sündinud 17. veebruaril 1955 New Jerseys USA-s) on eesti päritolu USA matemaatik ja biostatistik.
Are Kool
Are Kool on põhikool Pärnu maakonnas Tori vallas Are asulas.
Endel John Orav
Elulugu
Lõpetas 1977 Princetoni Ülikooli matemaatika erialal, Ph.D. (statistika, 1984, Stanfordi Ülikool), väitekiri "Discrete time alternating processes and effects due to noise"; 1984–1985 Harvardi Ülikooli järeldoktorant biostatistikas. Oli 1982–1984 Naval Postgraduate Schooli (Monterey, California) adj-professor, 1985–1990 Harvardi Tervisekooli biostatistika abiprofessor, alates 1990. aastast dotsent, ühtlasi aastast 1995 Harvardi meditsiinikooli biostatistika dotsent. Õpetanud mitmeid aineid biostatistika alal.
Are Kool
Kool asutati 1829. 2015. aastal liideti Are Põhikool ja Suigu Lasteaed-Algkool, uue õppeasutuse nimeks sai Are Kool. Põhikool asub Ares ning lasteaed Suigus.
Endel John Orav
Teadustöö
Uurimisvaldkond: stohhastiline modelleerimine, statistika rakendused meditsiinis. Osalenud juhtiva statistikuna paljudes kliinilistes meditsiinilistes uurimustes (HIV, toitumine, kliinilised katsed kardioloogias, neuroloogias, psühhiaatrias jne), koostanud statistilise simuleerimise ja andmetöötluspaketi (1986, 2. versioon 1989). Belgia Limburgi Ülikooli külalisprofessorina kontakteerus 1992 TÜ statistikutega, pani aluse regulaarsele Eesti biostatistikute koolitamisele Limburgi Ülikoolis. Rahvusvahelise Biomeetriaühingu liige, sh 1989–1991 ühingu piirkondliku nõustamiskeskuse juhatuse liige. Üle 160 teadustrükise, monograafia (kaasautor), tarkvarapakettide kirjeldused.
Harperi maakond (Oklahoma)
thumb|Asend Oklahoma osariigis Harperi maakond (Harper County) on maakond USA-s Oklahoma osariigis. Geograafilised koordinaadid on 36°78' N, 99°65' W.
Maakonna halduskeskus on Buffalo.
Maakonna pindala on 2696 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3685. Aastal 2000 oli elanike arv 3562.
Ajalugu
Harperi maakond moodustati 1907. aastal.
Haapsalu detektiiv
"Haapsalu detektiiv" on Juhan Paju 1990. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus astub esmakordselt üles uurija Toivo Kivistik.
Vihula Valla Leht
Vihula Valla Leht oli 1996–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas endise Vihula valla uudiseid. Lehte andis välja Vihula vallavalitsus.
1996–1999 ilmus leht nime all Vihula Valla Infoleht.
Haapsalu detektiiv
Sisututvustus
Jutustuse sündmused leiavad aset nõukogudeaegses Haapsalu linnas. Pärast kooperatiivi saunas peetud pidu leitakse järgmisel päeval saunalavalt Ants Riiseni surnukeha. Kuigi arstid nentisid surma põhjuseks südamepuudulikkust, asus hukkunu sõber Rein Sipelgas asja omal käel uurima. Endine miilits jõuab üllatava avastuseni, mis maksab talle elu. Toivo Kivistik asub uurima mõrvamüsteeriumi.
Romaani tõlked
Soome keeles (Haapsalun saunamurhat) ilmus teos Taifuuni kirjastuselt sarjas "Myrskyn merkki" 1992. aastal Samuli Juvoneni tõlkes. Trükikordus ilmus 2004. aastal kirjastuselt Like sarjas "Like-pokkari nr. 89".
Vihula Valla Leht
2010. aastatel ilmus Vihula Valla Lehes lisana paar numbrit Käsmu Koguduse Lehte.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Vihula vald Haljala vallaga, annab endise Vihula valla aladel toimuva kohta uudised edasi Haljala Valla Sõnumid.
Friedrich Wilhelm Etzold
Ta sai algul koduõpet, seejärel õppis Heinrich Panteniuse koolis ja Walteri Saksa Eragümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1925. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1931 arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Livonia. Aastal 1930 viibis ta Berliinis ennast täiendades.
Ta alustas tööd Tallinnas Diakonisside Asutise haigla assistendina.
Isiklikku
Tema Viljandis sündinud isa Ernst Heinrich Etzold (1858–1939) oli Saksi-Altenburgist pärit Gustav August Etzoldi (1807–1885) ja Viljandist pärit Emilie Spechti (1830–1887) poeg, kes õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja tegutses muuhulgas kihelkonnaarstina Helmes ja Voltveti mõisa lähedal Allikukivil (Quellenstein). Vend Otto Etzold oli Harju-Madise koguduse õpetaja.
Erakordselt vali ja uskumatult lähedal
"Erakordselt vali ja uskumatult lähedal" on Jonathan Safran Foeri 2005. aastal avaldatud romaan.
Välislingid
Jonathan Safran Foer Extremely Loud and Incredibly Close