cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maa-lähedane orbiit
Orbiidi kirjeldus
Ekvatoriaalsed Maa-lähedased orbiidid (ELEO) on orbiidid, mille kaldenurk Maa ekvaatori suhtes on väike, seetõttu on vajalik delta-v on väiksem, kui teiste kaldenurkadega orbiitidel sama kõrguse juures. Orbiite, millel on väga suur kaldenurk, nimetatakse polaarorbiitideks.
Orbiidi kasutus
Kuigi gravitatsiooniline jõud Maa-lähedasel orbiidil ei ole oluliselt väiksem kui Maa pinnal, siis inimesed ja objektid on orbiidil asudes siiski kaaluta olekus. See on tingitud sellest, et gravitatsioonikiirendus on võrdne satelliidi tiirlemise kesktõmbekiirendusega, mis omakorda tuleneb orbiidil liikumise kiirusest.
Maa-lähedane orbiit on satelliitide hoidmiseks kõige lihtsamini saavutatav ja madalaimate ülalpidamiskuludega orbiit ning sobib väga hästi kommunikatsiooniks väikese vahemaa tõttu. See omadus tagab suuremad andmemahud ning väiksema latentsuse.
Sillamäe Spordiliit Kalev
Sillamäe Spordiliit Kalev on Ida-Viru maakonnas Sillamäel tegutsev spordiliit, mis koordineerib mitme Sillamäe spordiorganisatsiooni (näiteks Sillamäe Spordiklubi Kalev) tegevust.
Liit asutati 2004.
See liit on Eesti Spordiseltsi Kalev liige.
Abram Joffe
pisi|Abram Joffe Abram Joffe (vene keeles Абрам Фёдорович Иоффе, (29. oktoober (vkj 17. oktoober) 1880, Romnõ, Poltaava kubermang – 14. oktoober 1960, Leningrad) oli juudi rahvusest vene ja nõukogude füüsik, "nõukogude füüsika isa", akadeemik (1920), NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident (1942–1945), Nõukogude Liidu füüsikakoolkonna looja.
Lê Đức Thọ
Lê Đức Thọ (14. oktoober 1911 – 13. oktoober 1990) oli Vietnami revolutsionäär, kindral, diplomaat ja poliitik.
1973. aastal anti talle ja USA riigisekretärile Henry Kissingerile Nobeli rahuauhind. Lê Đức Thọ keeldus rahuauhinnast.
Haida
Haidak, setupäraselt Haida, on Krasnojarski krais Partizanski rajoonis asuv setu küla.
Üldkirjeldus
Haida küla on kolmekilomeetrine ridaküla, mis asub Sajaanide eelmäestikus, Krasnojarskist 150 kilomeetrit idas. Külatee keskpaigas on külaklubi ja setu muuseumitare. Klubi on ehitatud kunagise kiriku kohale, mis suleti 1930. aastatel, oli seejärel aastakümneid kasutusel viljahoidlana ning lõpuks 1970. aastatel lammutati.
Ajalugu
1893–1914 rändas Setumaalt Siberisse tuhandeid vabatahtlike ümberasujaid, kes lootsid seal maad saada. Väljarändajate täpset arvu pole teada, aga 1920. aastal elas Krasnojarski ümbruskonnas 9300 eestlast, kellest 5000 pidasid end setuks. Mõnekümne aasta jooksul asustasid setud Siberis Setumaast kordades suurema maa-ala. Nende keskuseks sai Haida küla, mida isekeskis kutsuti Siberi Setomaa pealinnaks. Kuigi setud ja eestlased elasid Haida ümbruses kõrvuti, omavahel esimese põlvkonna väljarändajad ei abiellunud. Eestlaste suhteliselt vähese arvu tõttu muutusid segaabielud hiljem siiski tavaliseks. Venelastele eelistasid nii setud kui eestlased pigem omavahel paari heita.
Aastate 1937–1938 massirepressioonide käigus arreteeritud meestest jäid ellu vaid üksikud. Teine maailmasõda ja järgnevad aastad mõjusid külaelule laastavalt. 1960ndatel küla kosus veidi, kui kohalik sovhoos sai jalad alla. 1990ndatel alanud sotsiaalmajanduslike muutuste käigus on allakäik jätkunud, seda peamiselt noorte lahkumise tõttu linna.
Rahvastik
2010. aasta seisuga on Haida külla sisse kirjutatud 192 inimest, ehkki tegelikke püsielanikke on mõnikümmend vähem. Umbes 80% elanikest peab ennast setuks. Setu keelt valdab vaid vanem põlvkond, kes omavahelises suhtluses eelistavad seda vene keelele. Nooremate kui neljakümneliste seas setu keele oskajaid enam ei ole. Eesti kirjakeelt ei osata. Viimase saja aasta jooksul on kohalikku keelde laenatud palju uusi sõnu vene keelest, millega tähistatakse peale 19. sajandit kasutusele tulnud mõisteid.
Haridus ja kultuur
Suurem osa külaelanikest on naispensionärid. Noori ja lapsi on vähe, mistõttu külakooli ähvardab õpilaste arvu vähenemise tõttu sulgemine. 2007. aastal õppis koolis 27 enamasti setu päritolu last, keda õpetas 8 õpetajat. Kool asub kolmes tares, millest ühes asub muuseum ja mõned klassiruumid, teises klassiruumid ja kolmandas, veidi sügavamaks kaevatus, võimla. 2001. aastal asutatud muuseumi on kogutud riideid, vanu tarbeesemeid ja fotosid. Muuseumi kogud pole eriti suured, sest 1990-ndatel Eesti Rahva Muuseumi korraldatud ekspeditsioonide käigus viidi enamik Siberi setudel säilinud vanavara Eestisse. 2005. aastal asutati Haida laste folklooriansambel Kullõrkukk (Куллэрь Кук).
Yle TV2
Yle TV2 on Soome teine avalik-õiguslik telekanal, mille omanik ja haldaja on Yleisradio. Telekanal alustas tööd 7. märtsil 1965.
Telekanal edastab sporti, lastesaateid, filme ja sarju.
Kanali eelkäijateks olid Tesvisio (ka TES-TV) 1955–1965 Helsingis ja Tamperes ning Tamvisio 1957–1964 Tamperes.
Bastille' elevant
pisi|Kipsist üks ühele mudelit kujutav gravüür pisi|Bastille' elevandi kujutis oma asukohas pisi|[[Gustave Brioni 1865. aasta illustratsioon Victor Hugo raamatule "Hüljatud"]] Bastille' elevant oli aastatel 1813–1846 Pariisis asunud hiiglaslik elevandikujuline monument. Kuju loomise idee tuli 1808. aastal Napoleonilt, kes soovis sellega austada oma armeed. Elevant pidi olema valmistatud pronksist ja seisma Bastille' väljakul. Kuju ei teostatud pronksis kunagi, tehti vaid kipsist täissuuruses mudel, mille kõrgus oli 24 meetrit. Monumendi ümmargune alus on tänaseni säilinud, nüüd on sellele paigutatud Juulisammas. Bastille' elevandi kirjelduse leiab Victor Hugo romaanist "Hüljatud".
Ajalugu
Pärast Bastille' langemist 1789. aasta juulis arutleti, kas selle asemele peaks midagi ehitama või peaks see jääma mineviku mälestusmärgiks. Pierre-François Palloyl õnnestus saada luba ehitise lammutamiseks, kusjuures osa kividest võeti uuesti kasutusele Pont de Concorde'i silla ehitusel ning osa müüs Palloy suveniiridena maha. 1792. aastal muudeti ehitise all olnud ala Bastille' väljakuks, millel on tähistatud ainult kindluse peaehitise kontuur.
1793. aastal ehitati väljakule Egiptuse-pärase disainiga purskkaev, mis kujutas naist, kelle rindadest voolas vesi. Napoleon plaanis Pariisis mitut linnauuendusprojekti ning talle meeldisid eriti mälestusmärgid ta enda võitudele. Ta soovis oma sõjalise vapruse ülistamiseks luua monumentaalset kompleksi ning alustas 24 meetri kõrguse pronksist elevandi rajamist. Napoleon kavatses kasutada lahinguis vaenlaselt konfiskeeritud kahurite ümbersulatamisest saadud metalli. Elevandi ühes jalas asuvat treppi mööda pidid külastajad jõudma kuju seljal asuvale vaateplatvormile.
Ehitamine
Ehitustöö katkes 1815. aastal pärast seda, kui Napoleon oli Waterloo lahingus lüüa saanud. Alavoine püüdis siiski veel 1833. aastal leida toetust, et projekti lõpule viia, ning ka mitmed teised näitasid üles huvi Napoleoni ambitsioonikate plaanide elluviimise vastu. 1841. ja 1843. aastal arutas linnavalitsus võimalusi monumendi lõpetamiseks kas pronksi, rauda või vaske kasutades, ent ükski ettepanek ei saanud heakskiitu.
Lammutamine
Monumendi kipsmudeli naabruses elanud inimesed hakkasid kurtma, et kuju sees elavad rotid, kes rüüstavad toitu otsides nende majapidamisi. 1820. aastate lõpus esitati ettepanekud elevandi lammutamiseks, ent see eemaldati alles 1846. aastal, ehkki selleks ajaks oli ta juba suures osas lagunenud. Tänaseni on säilinud ringikujuline alus, millel elevant seisis. Praegu toetab see Juulisamba soklit.
Bastille' elevandi tegi kuulsaks Victor Hugo romaan "Hüljatud" (1862), kus see on tänavalapse Gavroche'i varjupaigaks. Seda on kujutatud romaani ning romaanil põhineva muusikali ekraniseeringutes, samuti teistes tolleaegset Pariisi kujutavates filmides (nt "Moulin Rouge!").
Hermann Haack
Hermann Haack (29. oktoober 1872 Frederick Werth – 22. veebruar 1966 Gotha) oli saksa geograaf ja kartograaf.
Vincent Youmans
Vincent (Millie) Youmans (27. september 1898 New York – 5. aprill 1946 Denver) oli Ameerika Ühendriikide helilooja, 13 muusikalise komöödia ja 139 lööklaulu autor.
Karjääri algus
Youmans oli pärit jõukast mütsitöösturiperest. Vanemad soovisid, et temast saaks insener. Astus Yale'i Ülikooli, kuid loobus peagi õpingutest. Töötas klaverimüüjana ja ametnikuna Wall Streetil. Esimese maailmasõja ajal teenis mereväes, kus hakkas komponeerima muusikat sõdurite meelelahutuseks korraldatud etendustele. Pärast sõda ühines Tin Pan Alley laululoojatega ning töötas kirjastuse Harms Music laulude kirjutajana ja reklaamijana. Oli ka helilooja Victor Herberti operettide lavaproovide klaverisaatja.
Lavamuusikuna
1921. aastal komponeeris ta oma esimese Broadway muusikalise komöödia Ira Gershwini tekstile "Two little girls in blue" ('kaks väikest tüdrukut sinises'). Kujunes seejärel kiiresti üheks 1920. aastate tähtsamaks lavamuusika heliloojaks Põhja-Ameerikas. Aastatel 1921–1932 komponeeritud muusikalistest komöödiatest olid edukad "Wildflower" ('aasalill') ja "Hit the Deck!" ('taba tekki!'), kuid rahvusvaheliselt tuntuks sai ta operetliku muusikalise komöödiaga "No, No Nanette" ("Ei, ei, Nanette"). Selles esitatud kaks laulu "Tea for Two" ('tee kahele') ja "I Want to be Happy" ('tahan olla õnnelik') olid aastaid rahvusvahelised hitid.
Tema muusika oli lihtsakoeline, hästi meeldejääv ja meloodiline.
Isiklikku
1930. aastate alguses hakkas rängalt jooma ja haigestus tuberkuloosi. Oli sunnitud komponeerimisest loobuma. Veetis suurema osa ajast sanatooriumides. 1934 laostus tema muusikakirjastaja. Ta pidi ise end kuulutama maksevõimetuks. 1943. aastal tundus, et tervis on paranenud, ja ta pöördus tagasi New Yorki ning käivitas Vincent Youmans Ballet Revue, milles kasutas Ladina-Ameerika, Maurice Raveli ja iseenda muusikat. Revüü kukkus aga suurejooneliselt läbi ja tõi talle kaela nelja miljoni dollari suuruse võla. Tõmbus seepeale meelelahutustööstusest tagasi ning kolis New Yorgist Denverisse. Suri seal tuberkuloosi.
1970. aastal lisati ta postuumselt laululoojate Kuulsuste Halli (Hall of Fame) nimekirja.
Filmimuusika
Kirjutanud muusika järgmistele filmidele:
Muusikalised komöödiad
Teosed (esitatud New Yorgis, kui pole teisiti märgitud):
Hadaal
Arvatavasti saab enamik hadaalis elavaid organisme eluks vajaliku energia kas niinimetatud merelumest või termiliste avade ümber toimuvatest eksotermilistest keemilistest reaktsioonidest.
Täielik pimedus ja suur rõhk teevad hadaalis elutingimused väga keerulisteks. Näiteks 11 km allpool merepinda Mariaani süvikus ulatub rõhk üle 1100 atmosfääri. Eluks niisugustes tingimustes on kohastunud kõigest üksikud loomarühmad. Nende hulka kuuluvad mõned meduusid, hiidsuud, pinnasesse kaevuvad hulkharjasussid Raftia ja meripurad.
Nii sügavale ookeani ei jõua Päikese valgus. Sellepärast on osa sealseid eluvorme pimedad. Kuid mitmel sealsel liigil esineb bioluminestsentsi ja sellepärast leidub ka väga suurte silmadega eluvorme, mis suudavad avastada bioluminestsentsi üsna kaugelt.
Eesti – Nõukogude Liidu mittekallaletungileping
Eesti – Nõukogude Liidu mittekallaletungileping oli mittekallaletungileping, mis sõlmiti 4. mail 1932 Eesti Vabariigi ja Nõukogude Liidu vahel.
Gourdon
Gourdon on mitme valla nimi Prantsusmaal:
lisaks veel:
NSV Liidu Lennukitööstuse Rahvakomissariaat
NSV Liidu Lennukitööstuse Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат авиационной промышленности СССР) oli aastatel 1939–1946 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles lennukitööstuse juhtimisega.
Jaanuaris 1939 likvideeriti NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat. Selle baasil moodustati neli uut rahvakomissariaati, sealhulgas lennukitööstuse rahvakomissariaat.
Ümberkujundamine
Märtsis 1946 kujundati lennukitööstuse rahvakomissariaat ümber NSV Liidu Lennukitööstuse Ministeeriumiks.
Mihkel Truman
Mihkel Truman (sündinud 12. oktoobril 1984 Rakveres) on eesti ajaloolane, kultuurikriitik ja produtsent.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli üldkeeleteaduse erialal (BA 2006, MA 2008) ja üldajaloo erialal (BA 2017, MA cum laude 2019). 2019. aastast õpib Tartu Ülikooli doktorantuuris ning uurib Soome humanitaarteadlaste tegevust Tartu Ülikoolis 1920. aastail.
2017. aastast juhib eesti väärtmuusikat avaldavat plaadifirmat Vaiguviiul ning on produtseerinud üle 20 heliplaadi – nt Ruja "Põhi, lõuna, ida, lääs..." (2017), Kaseke "Põletussõnum" (2018), Gunnar Graps & Ornament (2018), In Spe (2019) jpt.
Catherine Howard
pisi|Miniatuurportree, mis võib kujutada Catherine Howardit Catherine Howard (u 1523 – 13. veebruar 1542) oli Inglismaa konsort-kuninganna, Henry VIII viies abikaasa.
Mihkel Truman
2013. aastast kirjutanud teatri- ja muusikakriitikat, mis on ilmunud peaasjalikult ERR-i kultuuriportaalis.
Catherine Howard
Catherine abiellus Henryga 28. juulil 1540, kõigest 19 päeva pärast Henry ja Kleve Anna abielulahutust. Henry oli 49-aastane, Catherine oli alles teismeeas.
Novembris 1541 mõisteti Catherine süüdi abielurikkumises koos õukondlase Thomas Culpeperiga, 13. veebruaril 1542 raiuti tal pea maha.
Lapsepõlv
Catherine sündis ilmselt Londonis Lambethi linnaosas, tema täpne sünniaasta pole teada. Catherine oli lord Edmund Howardi ja Joyce Culpeperi viies laps. Henry VIII teine naine, Anne Boleyn, oli Catherine'i täditütar (Anne'i ema, Elizabeth Howard, oli Edmund Howardi õde). Kui Catherine'i vanemad abiellusid, oli tema emal juba viis last tema esimesest abielust; Catherine oli tema kümnes laps.
Umbes 1536. aastal hakkas Catherine'i muusikaõpetajaks Henry Mannox, kes oli temast umbes 10 aastat vanem. Catherine'i ja Mannoxi vahel tekkis suhe, mille käigus Mannox tõenäoliselt kuritarvitas Catherine'it. Catherine'i 1541. aasta abielurikkumise süüdistuste käigus tunnistasid nii Mannox kui ka Catherine, et kuigi nende suhe oli seksuaalne, ei astunud nad siiski suguühtesse. Lisaks ütles Catherine, et suhtes olles ei avaldanud ta Mannoxile nõusolekut.
Catherine katkestas suhte Mannoxiga 1538. aastal. Varsti pärast seda algas suhe Catherine'i ja Francis Derehami vahel, kes oli leskhertsoginna sekretär. Catherine ja Dereham kohtlesid teineteist kui abikaasat. Leskhertsoginna sai suhtest teada 1539. aastal ning lõpetas selle.
Õukonnadaam kuningannale
Catherine'i onul Thomas Howardil õnnestus Catherine'ile leida koht Kleve Anna, kes oli Henry VIII neljas naine, majapidamises. Kuna Henryl oli vähe huvi Anna vastu, jäi Catherine talle kiiresti silma. Henry hakkas saatma Catherine'ile kalleid kingitusi.
Henry ning Anna abielu lahutati 9. juulil 1540. Abielu korraldaja Thomas Cromwell hukati 28. juulil, Henry ja Catherine abiellusid samal päeval. Abielu avalikustati 8. augustil.
Abielu
Kuningannana oli Catherine'i motoks "Non autre volonté que la sienne" (umbes "Pole muud tahet kui tema"). Catherine polnud nii haritud kui Henry eelmised naised, kuid tema võime lugeda ja kirjutada oli tol ajal piisav. Catherine oli noor, rõõmsameelne ning muretu, ta itsitas palju ning oli väga reibas. Ta näitas üles huvi tantsutundide vastu, kuid tegi nende ajal palju nalja. Talle meeldisid ka loomad, eriti koerad.
Henry tähistas oma uut abielu hoogsalt ning kinkis Catherine'ile palju kingitusi. Ettevalmistusi tehti ka raseduse jaoks, kuid Catherine'il ja Henryl ei sündinud lapsi.
Väidetavalt oli Catherine'il abielu ajal suhe Thomas Culpeperiga, kes oli kuninga lemmik õukondlane. Catherine ning Culpeper olid kohtunud juba eelmise kuninganna majapidamises ning Catherine oli kaalunud ka Culpeperiga abiellumist. 1541. aasta kevadel kohtusid Catherine ning Culpeper salaja. Kohtumised korraldas Catherine'i õukonnadaam Jane Boleyn, vikontess Rochford (leedi Rochford), kes oli Anne Boleyni hukatud venna George Boleyni lesk. pisi|Catherine Howardi kiri Thomas Culpeperile Vaikselt hakati kahtlustama Catherine'i truudusetust, kuna mitmed õukondlased olid teadlikud Catherine'i varasematest suhetest. Läbiotsimisel avastati Culpeperi toast armastuskiri Catherine'ilt. Leedi Rochfordi hakati üle kuulama, kes piinamise hirmus tunnistas, et oli korraldanud Catherine'i kohtumised Culpeperiga. 1. novembril 1541 sai Henry Catherine'i vahistamismääruse, 23. novembril kaotas Catherine kuningannatiitli.
Vangistus ja surm
Catherine vangistati Syon Abbeysse, kus ta viibis 1541. aasta lõpuni. Samuti vangistati mitmed Catherine'i sugulased. Catherine pidi Henryle tagastama tema ehted ja muud väärisesemed.
Culpeper ning Francis Dereham hukati 10. detsembril 1541. Culpeperil löödi pea maha, Dereham poodi üles ning löödi neljaks. Kõik Catherine'i vangistatud sugulastele määrati eluaegne vangistus, kuid ajapikku nad vabastati. 1541. aastal võeti vastu seadus, mille järgi peavad kõik kuninga abikaasad rääkima kuningale oma eelmistest suhetest abielu esimese 20 päeva jooksul; selle eiramine on riigireetmine ning karistuseks on surmanuhtlus. See mõistis Catherine'i kohe süüdi ning ametlikku kohtuprotsessi ei toimunud.
Catherine saadeti Towerisse 10. veebruaril 1542, ta hukati 13. veebruari varahommikul. Usutakse, et öö enne hukkamist harjutas Catherine mitu tundi, kuidas oma pead hukkamisplokile asetada. Hukkamise hommikul oli Catherine rahulik, kuid tema nägu oli kahvatu ja hirmunud. Levib müüt, et tema viimased sõnad olid "Ma suren kuningannana, kuid ma pigem sureksin Culpeperi naisena", ent hukkamise pealtnägijate kirjeldused seda ei toeta. Catherine'i kõne oli traditsiooniline: ta palus andestust oma pattude eest ning lausus, et ta 'väärib tuhat surma kuninga reetmise eest', kes teda nii lahkelt kohtles. Catherine'il raiuti ühe löögiga pea maha.
Susan Helms
Susan Jane Helms (sündinud 26. veebruaril 1958 Charlotte'is) on Ameerika Ühendriikide endine õhuväelane ja NASA astronaut.
Helms astus õhuväkke 1980. aastal. 1985. aastal sai ta Stanfordi ülikoolist aeronautika ja astronautika magistrikraadi. 1987. aastal lõpetas ta Ameerika Ühendriikide Õhuväe Katselendurite Kooli.
Helms valiti NASA astronaudiks 1990. aastal. Helms osales missioonidel STS-54, STS-64, STS-78, STS-101 ja STS-105 ning oli Rahvusvahelise kosmosejaama 2. ekspeditsiooni meeskonnaliige. Ta on esimene Rahvusvahelises kosmosejaamas viibinud naine. 2. ekspeditsiooni ajal väljus Helms koos James Vossiga avakosmosesse ja viibis seal 8 tundi ja 56 minutit, püstitades sellega maailmarekordi. Helms töötas NASAs 12 aastat ning naasis õhuväkke 2002. aastal. 2014. aastal lahkus Helms õhuväest kindralleitnandi auastmes.
Odsonne Édouard
pisi|Odsonne Édouard (2016) Odsonne Édouard (sündinud 16. jaanuaril 1998 Kourous, Prantsuse Guajaanas) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliiga klubis Crystal Palace.
Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2011. aastal. 2015. aastal valiti ta Paris Saint-Germaini tulevikutalendiks. 2016. aasta aprillis sõlmis ta klubiga profilepingu, kuid liigadebüüti Paris Saint-Germaini põhimeeskonnas tal teha ei õnnestunud. Hooajal 2016–2017 mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Toulouse. Ta lõi sel hooajal liigas ühe värava, 19. novembril mängus Metzi vastu.
2017. aasta augustis suundus ta laenule Celticusse. Ta tuli klubiga kolm korda Šotimaa meistriks. Hooajal 2019–20 lõi ta liigas 22 väravat ja oli suurim väravakütt liigas. Hooajal 2019–20 valiti Édouard Celticu ja kogu Šotimaa kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.
2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Crystal Palace'iga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Édouard 11. septembril 2021 mängus Tottenham Hotspuri vastu, kus ta sekkus mängu 84. minutil ja lõi seejärel kohe kaks väravat.
2015. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Édouard lõi turniiril kaheksa väravat ja valiti turniiri parimaks mängijaks.
NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat
NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат оборонной промышленности СССР) oli aastatel 1936–1939 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles kaitsetööstuse juhtimisega.
Detsembris 1936 reorganiseeriti NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaat ja sellest eraldunud struktuuriüksuste baasil moodustati eraldiseisev NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat.
Likvideerimine
Jaanuaris 1939 kaitsetööstuse rahvakomissariaat likvideeriti. Selle baasil moodustati neli uut rahvakomissariaati:
Tartu Läti Selts
Tartu Läti Selts (läti keeles Tartu Latviešu biedrība) on Tartus tegutsev selts, mis arendab läti kultuurielu Tartus ja Eestis. Seltsi esimees on Ilze Salnāja-Värv.
Selts on asutatud aastal 2012.
Johannes Allikas
Maailmasõja puhkedes teenis tsaariarmee jalaväes. Vabadussõjas oli alates 19. veebruarist 1919 vabatahtlikult Kalevlaste Maleva reservis, hiljem tehnilises roodus. 1919. aasta juulist sai vanemallohvitseriks. Võitles Lõuna-Eestis, Lätimaal ja Pihkva rindel Punaarmee ja Landeswehri vastu. 1919. aasta aprillis sai Peteserimaal Suur-Bereznjuki küla all haavata. 1920. aastal oli kuulipildujate komando nooremohvitseri kohusetäitja, sama aasta augustis vabastati teenistusest.
Talle anti 1919. aastal Saputschje küla all üles näidatud lahingulise vahvuse eest VR II/3. Lisaks sai autasuks Harjumaal Rae vallas Lõhe talu.
Kuni 1939. aastani oligi talupidaja, siis siirdus koos pojaga Tallinna. Töötas Franz Krulli masinatehases sepana. Oli Vabadusristi Vendade Ühenduse Tallinna osakonna liige.
Nõukogude okupatsiooni ajal töötas Tallinnas masinatehases Ilmarine sepana. Oli märtsis 1949 küüditatute nimekirjas, polnud aga äraviimise ajal kodus ja pääses Siberisse viimisest.
Luka Dončić
Luka Dončić (sündinud 28. veebruaril 1999 Ljubljanas) on Sloveenia korvpallur, kes mängib 2018. aastast NBA klubis Dallas Mavericks ja 2016. aastast Sloveenia rahvuskoondises.
Karjäär Euroopas
2018. aastal juhtis ta Reali Euroliiga võiduni ning ta valiti põhihooaja ja Final Fouri kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Karjäär NBA-s
Dončići valis 2018. aasta NBA draft'ist kolmandana Atlanta Hawks, kes vahetas ta Trae Youngi vastu Dallas Mavericksi. Debüüthooajal keskmiselt 21,2 punkti, 7,8 lauapalli ja 6 resultatiivset söötu mängus kogunud Dončić valiti 2019. aastal NBA parimaks uustulnukaks.
Järgmisel, 2019/20. hooajal tõi Dončić keskmiselt 28,8 punkti, 9,4 lauapalli ja 8,8 tulemuslikku söötu mängus, mille eest valiti ta nii NBA tähtede mängule kui ka sümboolsesse esimesse viisikusse.
Rahvuskoondis
Dončić kogus 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel keskmiselt 14,3 punkti, 8,1 lauapalli ja 3,6 resultatiivset söötu mängus ning aitas Sloveenia Euroopa meistriks.
Tokio olümpiamängudel 2021, vedas Dončić Sloveenia korvpallimeeskonna 4. kohale, jäädes kolmanda koha mängus alla Austraalia meeskonnale.
Võru Vesi
Ettevõtte eelkäija oli Eesti NSV ajal tegutsenud Võru Kommunaalettevõtete Kombinaat. 1981 moodustati Eesti NSV Rajoonidevaheline Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Tootmisvalitsus, mille üks jaoskondi asus Võrus. 1983 muudeti tootmisvalitsus tootmiskoondiseks ja 1985 muudeti tootmiskoondis puhastusjaamaks. 1991 moodustati puhastusjaama baasil riigiettevõte Võru Vesi, mis oli riigiettevõtte Eesti Vesi struktuuriüksus. Aastast 1995 kannab ettevõte nime AS Võru Vesi.
Gudžaratikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Gudžaratikeelne Vikipeedia (gudžarati keeles नेपाली विकिपीडिया) on Vikipeedia gudžaratikeelne versioon.
Gudžaratikeelne Vikipeedia sai alguse 2004. aasta juulis.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
pisi|250px|left|Gudžaratikeelse Vikipeedia tutvustusüritus Ahmedabadi Ülikoolis 7. aprillil 2018
Fratres
"Fratres" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal loodud teos ansamblile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. Teose kandis esimest korda ette Hortus Musicus 29. oktoobril 1977 Riias.
Tšehhi veinid
pisi|300px|Moraavia veinipiirkond Enamik Tšehhi veiniaedadest asub Tšehhi lõunaosas Moraavias ehk Määrimaal, aga osa veiniaedu jääb ka Böömimaale, Saksa piiri lähedale. Moraavias on veiniaedu ligikaudu 18 000 hektari jagu. Sealsed veinisordid on Veltlínské zelené (Grüner Veltliner), Riesling, Ryzlink vlašský (muus maailmas tuntud kui Welschriesling ehk n-ö vale-Riesling). Rahvusvahelistest sortidest kasvatatakse seal Chardonnayd ja kahte heledat Pinot' perekonna viinamarja. Lõuna pool leidub ka selliseid sorte nagu Frankovka (Blaufränkisch), aromaatne Traminer, Müller Thurgau ja Muscat Moravsky (Moraavia Muskaat). Punaseid veine tehakse seal sarnaselt Austriaga Zweigelti viinamarjadest.
Marija Aleksandrovna
Maximiliane Wilhelmine Auguste Sophie Marie (8. august 1824 – 3. juuni 1880) oli Venemaa keisri Aleksander II abikaasa, õigeusku ristituna Maria Aleksandrovna. Ta oli Hessen-Darmstadti suurhertsogi Ludwig II tütar. Aastail 1855–1880 oli ta Venemaa keisrinna. Marija Aleksandrovna oli Venemaa keisri Aleksander III ema.
Abielu
Marie ristiti õigeusku ning sai nimeks Maria Aleksandrovna. 16. aprillil 1841 abiellus 16-aastane Maria Venemaa troonipärija Aleksandr Nikolajevitšiga, õppis ruttu selgeks vene keele ja temast sai eeskujulik usklik. Õigeusk haaras teda jäägitult. Sügavat religioossust sisendas ta ka oma lastesse. Teine poeg Aleksander on öelnud: "Kõige minus oleva hea eest võlgnen tänu kallile emale." Neil sündis kaheksa last:
Aastal 1855, kui suri Venemaa keiser Nikolai I ja troonile (1855–1881) tuli tema poeg Aleksander II, sai Maria Aleksandrovnast Venemaa keisrinna.
3. juunil 1880 suri 55-aastane Maria Aleksandrovna tuberkuloosi. Elu lõpuaastail oli ta väga viletsa tervisega, olukorda halvendas ka avalik saladus abikaasa teisest perekonnast, kus sündisid lapsed juba Maria eluajal.
Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi on nimetatud Peterburi Maria teater ja Maarianhamina linn Ahvenamaal.
Carlos Lucas
Carlos Lucas Manríquez (10. november 1930 Villarrica, Cautíni provints, Araucanía piirkond Tšiili – 19. aprill 2022) oli Tšiili poksija.
Lucas sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gheorghe Negreale (Rumeenia) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Jevgeni Feofanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
James Forrest
pisi|James Forrest 2017. aastal [[Celtic FC|Celticu särgis]] James Forrest (sündinud 7. juulil 1991 Prestwickis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Celticu akadeemiaga 2003. aastal ja tegi klubi põhimeeskonnas debüüdi hooajal 2009–10. 2012. aastal valiti ta Šotimaa liiga hooaja noormängijaks. Alates hooajast 2011–12 on ta tulnud Celticuga üheksal korral järjest Šotimaa meistriks. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa liiga hooaja parimaks mängijaks.
Debüüdi Šotimaa jalgpallikoondises tegi Forrest 29. mail 2011 mängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese ja teise värava lõi ta UEFA Rahvuste Liiga mängus Albaania vastu. Kolm päeva hiljem tegi ta mängus Iisraeli vastu kübaratriki.
Simsalabim
Simsalabim on võlusõna, mida kasutavad võlurid võlutrikkide tegemisel.
Bethelsdorp
Bethelsdorp on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Nelson Mandela Bay linnaringkonnas. Linn asub Port Elizabethist ligi 20 km loodes.
Bethelsdorp on asutatud 1803. aastal misjonijaamana.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bethelsdorpi elanikest värvilisi 64,38%, mustanahalisi aafriklasi 34,05%, India või Aasia päritolu inimesi 0,56%, valgeid 0,18% ja teisi 0,82%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 57,77% inimesi, koosa keelt 28,74% ja inglise keelt 11,18%.
Almagest
pisi|Ptolemaiose maailmasüsteemi kujutis (1661) "Almagest" on Aleksandria astronoomi Ptolemaiose ja kogu vanakreeka astronoomia peateos, antiikastronoomia tähtsaim allikas. See on antiikaja matemaatilise astronoomia ning geotsentrilise maailmasüsteemi kanooniline esitus, mis jäi astronoomia aluseks kuni Mikołaj Kopernikuni.
Raamatu algne pealkiri oli Μαθηματικὴ σύνταξις (Mathēmatikē syntaxis ('matemaatiline kogumik', ladina keeles '"Syntaxis mathematica"). Hiljem hakati seda nimetama Hē megalē syntaxis ('suur kogumik'). Araabiakeelne pealkiri "Al-majisţī" (المجسطي) pärineb ülivõrdest μεγίστη (megistē, 'suurim').
Raamat on kirjutatud 2. sajandi keskpaiku pKr Aleksandrias (praeguses Egiptuses) keiser Hadrianuse ajal. Tähekataloog dateeritakse tavaliselt aastasse 137. Teose osad (raamatud) võivad pärineda eri aegadest.
Araabia keelde tõlgiti see 827. Trükis anti "Almagest" esimest korda välja ladina keeles Veneetsias 1515 ning kreeka keeles Baselis 1538.
Seda teost peetakse antiikastronoomia kõige ulatuslikumaks ja pädevamaks esituseks. See on kogumik, mis on mõeldud õpikuks ja käsiraamatuks. Järgneval aastatuhandetel kirjutati seda sageli ümber.
"Almagest" esitab geotsentrilise maailmasüsteemi astronoomilised üksikasjad. Erinevalt Ptolemaiose pigem füüsikalisest tööst "Hypotheseis tōn planomenōn" on seal esiplaanil üksikute taevakehade orbiitide matemaatiline kirjeldus. Taevaliikumiste täpse matemaatilise modelleerimise tõttu, mis andis võimaluse neid üsna täpselt ennustada, sai sellest matemaatilise astronoomia standardteos 2.–17. sajandil. Temaatiliselt väga ulatusliku ja süstemaatiliselt liigendatud esituse tõttu tõrjus "Almagest" juba väga varakult välja kõik teised kreekakeelsed astronoomilised teosed. Ptolemaios süstematiseeris selles kõik antiikaja teadmised taevakehade kohta, kasutades kõrgetasemelist kreeka matemaatikat, ja sobitas oma süsteemi Aristotelese füüsikasse. Tänapäeval peetakse seda teost antiikastronoomia kulminatsiooniks ja lõpetuseks.
"Almagest" on jaotatud 13 raamatuks. Need sisaldavad trigonomeetriat koos kõõlude tabeliga, sfäärilist astronoomiat, Päikese näiva liikumise teooriat, Kuu liikumise teooriat, tähtede ekliptilisi koordinaate, planeetide näiva liikumise teooriat pikkuse ja laiuse järgi ning Hipparchose tähekataloogi, mille Ptolemaios laiendas 1022 täheni. Ära toodud oli iga tähe asend ja tähesuurus. Kirjeldatud oli 48 tähtkuju. "Almagest" võimaldas planeetide asendit ette välja arvutada täpsusega kuni 10', mis oli omal ajal enneolematu.
On säilinud ka antiikaegseid kommentaare, sealhulgas Papposelt ja Theonilt
Koperniku peateost "De revolutionibus orbium coelestium" on nimetatud Koperniku Almagestiks.
Väljaanded ja tõlked
Standardväljaanne pärineb Johan Ludvig Heibergilt (1899). Sellel väljaandel põhinevad Karl Manitiuse saksakeelne tõlge (1912, 1913) kahes raamatus ja Gerald J. Toomeri ingliskeelne tõlge (1984), kusjuures viimane võtab arvesse korrektuure keskaegsetest araabiakeelsetest käsikirjadest.
Sisu ja ülesehitus
"Almagesti" sisust ja ülesehitusest sai rohkem kui 1500 aastaks eeskuju kõigile astronoomiakäsiraamatutele. See koosneb 13 raamatust:
Maailmapilt
Ptolemaios esitab kõigepealt mõned põhimõtted:
Planeetide liikumise juures torkas silma kaks raskust:
Nende nähtuste seletamiseks oli erinevaid mudeleid. Ptolemaios võttis üle Apolloniose teooria, mis kasutas epitsükleid ja deferente, sest sel teoorial oli võrreldes vanema Eudoxose sfääridemudeliga see eelis, et seda saab kõrgemat järku epitsüklitega avardada. Hipparchoselt pärineb deferendi ekstsentrilise asendi idee. Ebaühtlase liikumise tõttu oli Ptolemaiosel tarvis ka nn ekvantpunkti, millest planeedi liikumine paistab ühtlasena.
"Almagestis" on muu hulgas süstemaatiline kokkuvõtte selle kohta, kuidas määrata nurkade ja pikkuste mõõtmise teel kaugusi (triangulatsioon). Hiljem kujunes sellest trigonomeetria. Raamatus 1 leidub kuulus kõõlude tabel (tänapäeva trigonomeetriliste tabelite eelkäija), nurkade ½°-st 180°-ni kohta  ½°-ste sammuga (see vastab sisuliselt siinuste tabelile ¼°-st 90°-ni ¼°-ste sammuga). Järgnevad teised tasandilise ja sfäärilise trigonomeetria teoreemid.
"Almagestis" on ka tähekataloog, milles on andmed 1025 tähe ja 48 tähtkuju kohta. See kataloog oli järgneva 15 sajandi tähekataloogide ülesehituse, terminoloogia ja koordinaatide andmete eeskujuks.
Kinnistähtede sfäär (tähekataloog)
"Almagesti" tähekataloog kirjeldab antiikaja vaatlejate jaoks muutumatut kindla asendiga öise taeva punktide sfääri. "Almagesti" raamatud 7 ja 8 on pühendatud järgmistele teemadele:
pisi|Kreekakeelsed käsikirjad on liigendatud tabelikujuliselt
Tähekataloogi ülesehitus
Tähekataloogil on tabeli kuju. Nähtavasti see on juba Ptolemaiosel nii, sest ta kirjutab, et koordinaadid on antud (ekliptiliste) "pikkuste" ja "laiustena". Et Ptolemaios on teadlik pretsessioonist, kasutab ta esimesena ekliptilisi koordinaate. Hipparchose taevagloobusel oli küll sissejoonestatud ekliptika, aga koordinaadid olid ekvaatorilised. . Et Hipparchose tähekataloog on säilinud ainult Ptolemaiose teoses ümbertöötatud variandis on "Almagesti" tähekataloog vanim säilinud tähekataloog, milles on antud mõlemad koordinaadid ja tähesuurus.
Sodiaagi põhifunktsioon ei olnud kreeka antiigis (alates selle kasutuselevõtust hiljemalt Eudoxose poolt) esmajoones astroloogiline, vaid seda kasutati mõõtmiseks: isikuhoroskoope on juba Augustuse ajast, kuna aga sodiaak võeti kreeka matemaatilises astronoomias kasutusele sajandeid varem. Juba Hipparchos tegi selget vahet tähtkujudel (tähtedest koosnevatel kujunditel) ja tähemärkidel (sodiaagi 12 lõigul). Tähemärkidega, st ekliptika täisringi kaheteistkümne 30°-se lõiguga, tähistatakse asendeid. Alates Jäärast loetakse 30° Jäär, edasi 30° Sõnn, edasi 30° Kaksikud jne. Punkti kohta, mille ekliptiliseks pikkuseks me nimetame tänapäeval 98°, ütlesid kõik kreeka astronoomid seega 8° Vähk. pisi Ka "Almagestis" ei ole tähtkujud ja tähemärgid omavahel vastavuses: tähemärgid ei ole kõik ühepikkused (30° ekliptikal), tähtkujud on kõik eri suurusega, mõnes kohas on nad kattuvad ja mõnes kohas on neil lünk vahel.
Tähtkujud "Almagestis"
Tähekataloog sisaldab 48 tähtkuju, millel on erinev suurus ja tähtede arv. VIII raamatu 3. peatükis kirjutab Ptolemaios, et tähtkujude kontuurid tuleb kanda gloobusele, aga pole selge, kas ta mõtlen tähtkujude piire, kujundite visandeid või kujundeid?
Kuigi antiikajast pole tähtkujude kujundeid säilinud, saab need tähekataloogis leiduvate kirjelduste järgi rekonstrueerida, sest seal on täpselt kirjas kujundite pea, jalgade, käte, tiibade ja teiste kehaosade koordinaadid. Sellised rekonstruktsioonid on alates 2019. aastast saadaval vaba planetaariumitarkvara Stellarium kaudu.
Nendel tähtkujudel põhinevad tänapäeva tähtkujud, mis määrati 1930. aastal rahvusvaheliselt kindlaks. pisi|"Almagesti" tähekoordinaatide vigade graafik (Graßhoff 1990, Hoffmann 2017)
Vead tähekoordinaatides
pisi|"Almagesti" tähekoordinaatide vigade graafik (Graßhoff 1990, Hoffmann 2017, täiendatud minimaalpolügoonidega) Tycho Brahe avastas, et "Almagestis" on tähekoordinaatidel süstemaatiline viga. Kõik on umbes 1° võrra piki ekliptikat nihkes, mille üle arvukad astronoomid on sestsaadik pead murdnud (teiste seas Tycho Brahe ise, Pierre-Simon Laplace, Jérôme Lalande 18. sajandil, Jean-Baptiste Joseph Delambre 19. sajandil, Axel Anthon Bjørnbo, Heinrich Vogt, Johan Ludvig Emil Dreyer 20. sajandi alguses).
Tehti kindlaks, et need koordinaadid ei sobi 137. aasta kevadpäeva juurde, vaid pärinevad 1. sajandi keskpaigast. Seletuskatsetena pakuti välja:
Kui süstemaatiline viga kõrvale jätta, siis on veel vigu, mida ei seletada pretsessiooniga. Nendest vigadest on umbes 18–20 ka (ainult osaliselt rekonstrueeritavas) Hipparchose tähekataloogis. Sellest saab järeldada, et osa "Almagesti" tähekoordinaatidest pärineb tõesti Hipparchoselt, aga see ei tähenda, et kogu tähekataloog on lihtsalt maha kirjutatud. Pigem on Hipparchose suurimad vead "Almagestis" kõrvaldatud ja Hipparchose tähekataloogis oli tähti, mis "Almagestis" puuduvad. Sellest saab järeldada, et Hipparchose tähekataloog on küll aluseks, kuid seda on kontrollitud vaatlustega ja revideeritud.
Raskused ja kriitika
Epitsüklite mudel võimaldas küll planeetide liikumisi tollase mõõtmistäpsuse piirides väga usaldatavalt ennustada, kuid selle hind oli vastuolu  Aristotelese füüsikaga: planeedid ei liikunud enam mitte enam ümber maailma keskme (deferendi ekstsentrilise asendi tõttu) ja planeetide liikumise ühtluse sai tagada ainult matemaatiliste trikkidega. Sellepärast hakati juba päris ammu rääkima nähtuste päästmisest. Sellega peeti silmas, et astronoomiat tuleb pidada pigem geomeetria kui füüsika haruks ning selle pädevuses on ainult taevakehade liikumise täpne matemaatiline kirjeldamine.
1970ndatel väitis ameerika astrofüüsik Robert Russell Newton, raamatu "The Crime of Ptolemy" ("Ptolemaiose kuritegu") autor, et Ptolemaiose väidetavad vaatlusandmed on võltsitud, sest ta esitab tegelikult arvutuste tulemusi. Mõte, et "Almagesti" tähekataloogis esitatud koordinaadid pärinevad võib-olla eelkäijatelt, tekkis juba 17. sajandil, kui Tycho Brahe tegi kindlaks, et neis on süstemaatiline viga. Raamatus on palju kohti, mis toetuvad varasematele astronoomidele. Süüdistus teaduslikus väärteos ei ole seega õigustatud, seda enam, et "Almagest" kui kompendium kompileerib enesestmõistetavalt vanemaid teadmisi: seal tsiteeritakse nii Babüloonia vaatlusi kui ka varasemaid kreeka vaatlusi, mis pärinevad näiteks Timochariselt, Aristylloselt, Hipparchoselt, Agrippalt ja Menelaoselt. Varasemate teaduslike andmete kasutamine on seniajani teaduse meetod.
Käsikirjad
"Almagesti" vanimad säilinud kreekakeelsed käsikirhad on Pariisi koodeks 2389 rahvusraamatukogus (mis võib-olla pärit Firenzest Laurentianast ning mille on Prantsusmaale toonud Caterina de' Medici) ja Codex Vaticanus Graecus 1594, mõlemad 9. sajandist. Vatikani koodeks on ilusaim säilinud eksemplar ja selle võttis Heiberg oma väljaande aluseks. On ka 10. sajandist (Veneetsia koodeks 313) ja 11. sajandist (Laurentiana, Pluteus 89,48) pärit eksemplare. Peters ja Knobel loetlesid 1915. aastal 21 kreekakeelset, 8 ladinakeelset ja 25 araabiakeelset koodeksit (nende loetelu ei ole täielik). Araabiakeelsete käsikirjade seas on väljapaistev Briti Muuseumi käsikiri Reg. 16, A. VIII (15./16. sajand, pärineb Naşīr ad-Dīn at-Tūsīlt, kunagi Türgi sultani valduses). Kõige varajasem säilinud araabiakeelne tõlge (Bagdad 827) al-Ḩajjāj ibn Yūsuf ibn Maţarilt ja Bütsantsi Eliaselt on säilinud ühes Leideni koodeksis (Codex Leidensis 399).
Levik ja retseptsioon
9. sajandil said araablastele tuttavaks paljud kreekakeelsed tööd, sealhulgas "Almagest". Seda hakati ka palju tõlkima ja kommenteerima. Nii sai sellest astronoomiliste vaatluste ja arvutuste alus araabia maades. Üks varajane tõlge (8. sajandi lõpp) süüria keeldse ja esimene tõlge araabia keelde on kaduma läinud. Kõige varajasem säilinud araabiakeelne versioon pärineb al-Ḩajjāj ibn Yūsuf ibn Maţarilt. Parim tõlge pärineb Isḩāq ibn Ḩunaynilt, meistertõlkija Ḩunayn ibn Isḩāqi pojalt; Thābit ibn Qurrah töötas selle ümber. Mõlema väljaande käsikirjad on säilinud. Need jõudsid keskajal ka islami Hispaaniasse.
Et varakeskaja Lääne-Euroopas ei olnud antiikaja kreekakeelsed allikad kättesaadavad, oli seal ka "Almagest" tundmatu. Kuigi astronoomia oli kvadriiviumi osa, olid astronoomiaalased teadmised napid. Asi muutus, kui kasvas huvi astroloogia vastu, sest selleks oli tarvis täpseid astronoomilisi andmeid. 12. sajandi 2teisel. poolel sai siis lõpuks kättesaadavaks mitu astronoomiateost, sealhulgas Thābit ibn Qurrah' ja Albumasari (Abū Ma‘shar al-Balkḫī) teoste kõrval ka "Almagest". Viimase tõlkis araabia keelest ladina keelde Gherardo da Cremona ning ladina keskajal kasutati valdavalt seda tõlget. Gherardo töötas algul al-Ḩajjāji versiooniga, töö käigus sattus talle kätte Ḩunayni ja Thābiti tõlge, nii et ta tegi juba tõlgitud peatükid selle palju täpsema versiooni põhjal ümber ning tõlkis ülejäänu selle järgi. Gherardo tõlge on, nagu kõik tema tõlked, äärmiselt sõnasõnalised
Alates 13. sajandist pakkus "Almagestile" ülikoolide astronoomialoengutes tugevat konkurentsi "Theorica planetarum" ("Planeetide teooria"), anonüümne traktaat, mille autor oli tõenäoliselt mõni Pariisi ülikooli õppejõud See teos kirjeldas Ptolemaiose alusteooriat iga planeedi kohta ja täiendas seda kirjeldust uute joonistega.
Aastal 1451 tegi kreeka õpetlane Georgios Trapezuntios kreeka allikatest tõlke ladina keelde (trükitud Veneetsias 1528 Giunti trükikojas), mis aga tunnistati ebapiisavaks, sealhulgas kardinal Bessarioni poolt. Oli juba ka tõlge otse kreeka keelest, mille oli teinud anonüümne tõlkija Sitsiilias, mis aga levis vähe (säilinud on neli käsikirja või käsikirja osa). Peale selle on teada mittetäielik käsikiri tõlkest araabia keelest ladina keelde 12. sajandi algusest Antiookia ristisõdijate riigist Astronoomid Georg von Peuerbach ja Regiomontanus töötasid paremate tõlgete kallal, kuid surid noorelt. Regiomontanuse kokkuvõte trükiti alles kakskümmend aastat pärast tema surma, 1496. aastal pealkirjaga "Epytoma Ioa[n]nis de Mo[n]te Regio in Almagestu[m] Ptolomei". See Bessarionile pühendatud teos oli kaks kümnendit üks tähtsamaid astronoomia aluseid, ka Kopernikul oli see olemas.
Täies mahus ilmus "Almagest" ladina keeles trükist alles 1515. aastal Veneetsias (Petrus Lichtensteini trükikojas Gherardo da Cremona tõlkes araabia keelest). Kreekakeelne originaal trükiti esimest korda 1538 Baselis (Joh. Walderi trükikojas); selle valmistasid ette Simon Grynaeus ja Joachim Camerarius vanem kunagi Regiomontanusele kuulunud ja hiljem kaduma läinud käsikirja järgi. Baselis ilmusid 1543 ka Regiomontanuse ja Peuerbachi ladinakeelsed teosed "Almagesti" kohta „Ioannis de Monte Regio et Georgii Purbachii Epitome in Cl. Ptolomaei magnam compositionem…". Samal aastal ilmus Nürnbergis Mikołaj Koperniku teos "De revolutionibus", mis võttis vormilt eeskuju "Almagestist". See vallandas "Almagestis" esitatud geotsentrilise maailmasüsteemi väljavahetamise heliotsentrilise maailmasüsteemiga. Uue maailmasüsteemi suurimateks eestvõitlejateks said pool sajandit hiljem Galileo Galilei ja Johannes Kepler. Kepleri seadustest sai siis alguse moodsa astronoomia areng. Erasmus Reinhold avaldas  1549 "Almagesti" kreeka-ladina paralleelväljaande, ja 1551  Preisi tabelid Koperniku andmetega.
Väljaanded ja tõlked
(Heibergil põhinev tõlge saksa keelde)
Naa-dene keeled
pisi|Naa-dene keelte levila enne kontakti eurooplastega Naa-dene keeled on Põhja-Ameerika põliskeeltest koosnev keelkond, kuhu kuuluvad ejaki keel, tlingiti keel ning alamrühmana atapaski keeled (apatši, hupa, kojuko, navaho jt). Haida keele keelkonda arvamine on vaieldav. Kokku kuulub keelkonda isegi kuni kolmkümmend keelt.
Ejaki keel arvatakse olevat välja surnud, kuna viimane kõneleja suri 2008. aastal. Tlingiti keelt kõneleb mõnisada inimest Alaska kaguosas ja Lääne-Kanadas. Atapaski keeli kõneldakse suurtel aladel Kanada loodeosas ning Ameerika Ühendriikide lõunapiirkonnas. Tänapäeval on neist navaho keelel kõige suurem kõnelejaskond (peamiselt Arizonas ja New Mexicos).
Sundakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Sundakeelne Vikipeedia (sunda keeles Wikipédia basa Sunda) on Vikipeedia sundakeelne versioon.
Amaranthe
Amaranthe on Rootsi metal-bänd, mis erineb selle poolest, et neil on kolm lauljat ning igaühel neist on oma stiil: pop rock (Elize Ryd), hard rock (Jake E) ja extreme metal (Henrik Englund).
Sundakeelne Vikipeedia
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Amaranthe
Bänd on esinenud Eestis kolmel korral: 2014. aastal Haapsalus American Beauty Car Showl, 2015. aastal Tallinnas klubis Tapper (alustati "Massive Addictive'i" Euroopa turneed) ja 2015. aastal Tallinna Kesklinna jaanitulel Kalevi staadionil.
Ajalugu
Bänd on loodud 2008. aastal Jake E ja Olof Mörcki poolt, ning sellest kasvas välja suurem projekt kui liitusid lauljad Elize Ryd ja Andreas Solveström, trummar Morten Løwe Sørensen. Bassist Johan Andreassen liitus bändiga pärast singli Leave Everything Behind fotosessiooni, kuid enne esimese albumi "Amaranthe" ilmumist.
Bändi algne nimi oli "Avalanche", kuni 2009. aasta maini, kui bänd pidi endale nimeks võtma "Amaranthe", kuna eelmise nimega tekkisid probleemid seadusega. Hiljem ilmus bändi esimene demo "Leave Everything Behind".
Bändi debüütalbum "Amaranthe" ilmus 2011. aasta aprillis ja tõusis Rootsi albumite edetabelis avanädalal 35. kohale ning Soome edetabelis 16. kohale.
Nende teine album "Nexus" ilmus 2013. aasta märtsis. Kitarrist Olof Mörck kirjeldas albumit kui rohkemate kontrastidega ja selles on rohkem loomingulisust kui eelmisel albumil. Album tõusis Rootsi edetabelites 6. kohale ja Soome edetabelis 4. kohale.
2013. aasta oktoobris lahkus bändist laulja Solveström ja tema asemele tuli Henrik Englund.
Nende kolmas album "Massive Addictive" ilmus 21. oktoobril 2014. Albumi Euroopa kontserditurneed alustas bänd 10. veebruaril 2015 Tallinnast.
Johann Christoph Schmidt
Johann Christoph Schmidt (1705 Alsleben, Bernburgi maakond, Brandenburg – 1775 Otepää) oli Eesti vaimulik.
Oli aastatel 1736–1747 Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Aastatel 1747–1749 oli (kutsuti juulis 1747) Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1749–1775 (kutsuti 23. septembril/4. oktoobril 1748, introdutseeriti märtsis 1749) oli ta Otepää Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema poeg Theophil Schmidt oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Tema tütre Justine Helene esimene abikaasa oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Conrad Bocris (1727–1765), teine abikaasa oli Rõngu ja Rannu Püha Martini koguduse õpetaja Joachim Friedrich Petersen.
Edyta Górniak
Edyta Anna Górniak (sündinud 14. novembril 1972 Ziębices) on Poola laulja ja laulutekstide autor. Ta esindas Poolat 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "To nie ja!" ning sai teise koha.
Ta tegi oma debüüdi telesaates 1989. aastal, lauldes Sam Browni laulu "Stop". Aastal 1990 osales ta festival "KFPP Opole" ja võitis teise koha.
Ta osales Poola muusikalis "Metro" aastail 1990–1994. Aastal 1993 võitis ta kolmanda koha võistlusel "Baltic Song Contest". Ta esindas Poolat 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "To nie ja" ja saavutas 2. koha.
Kylie Minogue andis talle laulu "Love Is on the Line", 1995. aastal.
2007–2009 kuulus ta telesaate "Jak oni śpiewają" žüriisse. 2011. aastal esines ta Smolenski lennuõnnetuse aastapäeva mälestuskontserdil ja esitas Jacques Breli laulu "Ne me quitte pas".
Aastal 2016 andis välja singli "Grateful", millega osales 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Poola eelvoorus "Krajowe Eliminacje do Konkursu Piosenki Eurowizji 2016", kus sai kolmanda koha.
Trad.Attack!
alt=|pisi|350x350px|Trad.Attack! 2023. aastal. Foto: Renee Altrov Trad.Attack! on Eesti trad-pop-rokkmuusikaansambel.
Mähe Vaba Aja Keskus
Keskuses tegutseb kolm huviringi: fotograafia, kokanduse ja Pilates.