cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Alvre
Elulugu
Ta õppis aastatel 1933–1940 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti keele ja sugulaskeelte alal ja 1943. aastal Turu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, lühemat aega ka Suomenlinna sõjamerekoolis.
1941. aastal oli Alvre metsavend, 1942–1943 teenis Saksa sõjaväes. 1943–1944 teenis ta vabatahtlikuna Soome mereväes, saades lõpuks alamleitnandi kraadi. 1944 naasis ta koos teiste soomepoistega Eestisse, kus võitles nõukogude okupantidega, kuid samal aastal naasis Soome.
Teise maailmasõja järel lõpetas Paul Alvre 1946. aastal Helsingi ülikooli. 1946–1948 oli ta Jyväskylä Pedagoogilise Instituudi eesti keele lektor.
Pärast soomepoiste väljaandmist Nõukogude Liidule 1948. aastal (Alvrel õnnestus põgeneda vangirongilt) töötas eesti ja ladina keele õpetajana Viljandis: 1948–1949 Viljandi kaubandustehnikumis, 1949–1951 Viljandi 2. Keskkoolis, 1949–1960 meditsiinikoolis. 1961–1967 oli ta toimetaja kirjastuses Valgus. 1966. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli juures filoloogiadoktori kraadi (väitekiri "Morfologis-äännehistoriallinen tutkimus monikkovartalon muodostuksesta suomessa verrattuna sukukieliin").
1968. aastast oli Alvre õppejõud Tartu Riikliku Ülikooli soome-ugri keelte kateedris, 1970. aastast professor (1979–1991 ka prodekaan) ning 1993. aastast emeriitprofessor, kuid jätkas siiski õpetamist. Pikkade tööaastate vältel luges ta kursusi soome kirjakeele ajaloost, semantikast, fraseoloogiast ja ajaloolisest morfoloogiast, vadja keelest, läänemeresoome keelte kõrvutavast grammatikast, uurali keelte sõnavarast ja morfoloogiast. Tema juhendamisel valmis 15 väitekirja.
Teadustöös keskendus Alvre eelkõige läänemeresoome keelte morfoloogiale ja sõnavarale. Ta avaldas ligi 550 teadustööd, sealhulgas monograafia "Eesti kirja- ja murdekeele morfoloogiat" (1985). Samuti koostas ta terve rea algupäraseid õppevahendeid üliõpilastele.
Ta oli mitme rahvusvahelise teadusseltsi välisliige ning tegutses soomepoiste Eesti ühenduses.
Isiklikku
Paul Alvre (enne nime eestistamist Simensoni) vanemad olid kingsepp Juhan Alvre (1893–1976) ja Emilie Kottart (1892–1940). 1977. aastal abiellus ta arstiteadlase Lea Bostoniga (sündinud Tiikmaa, 1929; 1. abielus 1949–1965 Boston).
Järelehüüdes iseloomustas fennougrist Ago Künnap Alvret järgmiselt: "40 koostööaasta jooksul ei kuulnud ma kolleeg Paul Alvret kordagi kurjustavat, kurtvat ega nurisevat ei olude, inimeste, ilma ega tervise üle. Kunagi ei kaotanud ta enesevalitsust. Ühestki ülesandest ülikoolis ei püüdnud ta keelduda. Tema kodu uksed olid omainimestele lahkesti valla, eriti idapoolsetest soomeugrilastest õppuritele, kes olid ju oma kodust kaugel ja kes teda ta isaliku hoole pärast ka väga hindasid. Kõiki asju talitas professor Paul Alvre tasa ja targu, välise kenitlemiseta. Samal ajal oli ta nõudlik, seda ennekõike enese suhtes."
Käina kirik
Käina Martini kirik on gooti stiilis kirik Käina alevikus Hiiumaal, mis on tänaseks varemetes. Käina kirik oli 600 isekohaga Hiiumaa suurim kirik. Kiriku ümber asub suuresti hävinenud Käina kirikaed. Kirikut haldab EELK Käina Martini kogudus.
Ajalugu
vasakul|pisi|Piiskop Johannes III Orgese vapiga raidkivi (16. sajandi algus) Käina kirikust 2023. aastal Algselt paiknes siin oletatavasti 13. sajandist pärit puitkirik. Esialgu oli kiriku kaitsepühakuks Nikolaus ning kirik kandis enne reformatsiooni Käina Nikolause kiriku nime. Kivikirik ehitati 1500. aastate paiku Saare-Lääne piiskop Johannes III Orgase valitsemisajal. Hiljemalt 1522. aastaks on kirik olnud valmis, sest antud aastal toimus kirikusse piiskop Johannes Kyveli visitatsioon. 1513.-1515. aasta paiku kiviraidur Reynkeni valmistatud Johannes III Orgase vapiga raidkivi oli müüritud kiriku lääneportaali kohale. 1859.-1860. aastal toimunud rekonstrueerimise ajal paigutati see lõunaportaali kohale. Täna on vapp hoiul museaalina. Samasugune vapp on Martna kirikus. pisi|352x352px|Käina kirik, kevad 2023 Käina kivikirik on ühelööviline ning selle põhjaküljel on väike käärkamber. See on üks noorimaid keskaegseid kirikuid Saarte-Lääne piirkonnas. Et kirik ehitati viirsavile, siis vajumise tagajärjel tekkivate kahjustuste vältimiseks toestati 1660. aastatel kiriku idamüüri võimsate tugipiilaritega.
Aja jooksul jäi kirik kogudusele väikeseks. Nii ehitati 1860. aastaks kiriku lõunaküljele juurdeehitis. Selleks lammutati osaliselt kiriku lõunasein. Uus tiib kaeti plekk-katusega, samas kui ülejäänud kirikul oli jätkuvalt kimmkatus. Altar tõsteti ümber endise pikihoone põhjaseina, kuhu lisati kaks akent. Taolist põhja–lõunasuunalist põhiplaani lahendust peetakse Baltikumis ainulaadseks. Samal ajal müüriti lääneportaali kohale 17. sajandi rõngasrist.
14. oktoobril 1941 tabas Teise maailmasõja käigus operatsioon Siegriedi ajal Käina kirikut kirikut Saksa süütepomm. Läbi kooriruumi kukkunud lennukipomm süütas kiriku ning kirik ja selle sisustus hävis tulekahjus. Hävisid nii orel, Neitsi Maarja, Püha Nikolause ja Püha Antoniuse altar ning kirikuga sama vanaks hinnatud Püha Nikolause puitkuju.
Peale sõda kirikut ei taastatud. Sakslased kasutasid varemeid hobutallina. 1949. aastal rajati varemete kõrvale, kirikaeda masina-traktorijaam (hiljem EPT). Kiriku varemed olid kasutusel kütuselaona, seejärel lasketiiruna, toornahkade vastuvõtupunktina, välirestoranina, lauluväljakuna ning 1970. aastatel planeeriti ka tantsupõranda sisseseadmist.
Uuringud ja rekonstrueerimine
Et peatada kiriku lagunemist, betoneeriti pikihoone põrand 1992. aastal ja taastati lõunatiiva ja pikihoone vahesein. 1995. aastal kinnitati müüriosad pealt. Seejärel rekonstrueeriti 1999.-2004. aastal võidukaar ning käärkamber ja kooriruum. Viimased said 2004. aastal uue kimmikatuse. 2015. aastal said kiriku uksed sepisvõred. Arheoloogilised uuringud on toimunud kirikus 1981. aastal Urmas Seliranna juhtimisel. Ülejäänud uuringud on toimunud kirikaias, viimati 2021. aastal.
Kirikuõpetajaid
Käina kiriku õpetajatest esimene nimeliselt teadaolev õpetaja oli Joachim Schulterus, kes tegutses 1570. aastatel. 2023. aastast on õpetajaks Triin Simson.
Varia
Eesti 50-kroonise tagaküljel oli kujutatud Käina kiriku orel, mille valmistas Johannes Tobias. Rahatähe esiküljel oli Rudolf Tobiase portree.
Kalāt
Kalāt on linn Afganistanis, Zābuli provintsi keskus.
Üldmaateadus
Üldmaateadus on geograafilise hariduse peamine õppeaine, loodusgeograafiliste teaduste alus. Seda õpetatakse kõrgkoolides geograafia ja geoökoloogia erialal ning Eestis kooli gümnaasiumiastmes. Eesti kõrgkoolides (Tartu ja Tallinna ülikoolis) on vastava õppeaine nimetus "maateaduste alused" või "maateaduse alused".
Üldmaateadus uurib Maa kui terviku ehituse, koostise, arenemise ja geograafilise liigestuse üldisi seaduspärasusi.
Erakond Isamaaliit
Erakond Isamaaliit oli rahvuslik-konservatiivne kristlik-demokraatlik liberaalse majanduspoliitikaga Eesti erakond aastatel 1995–2006.
Isamaaliit loodi 2. detsembril 1995 Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Rahvusliku Koonderakonna "Isamaa" ühinemise teel. Paljud nimetatud kahe partei liikmetest olid juba varem töötanud koos Eesti kodanike komiteede liikumises, Eesti Muinsuskaitse Seltsis ja Eesti Kongressis.
1995–1998 oli erakonna esimees Toivo Jürgenson, 1998–2002 Mart Laar, 2002–2005 Tunne Kelam ja aastast 2005 kuni ühinemiseni Res Publicaga Tõnis Lukas.
Isamaaliit on mänginud olulist rolli iseseisvuse taastanud Eesti elu kujundamisel, olles valitsuse juhtiverakond kolmandiku sellest ajast. Samuti oli Lennart Meri "Isamaa" kandidaadiks Eesti presidendi kohale 1992. aastal. Isamaaliidu juures tegutsesid Rahvuslaste ühendus, Naiskogu, Ettevõtjate ühendus, Rahvuskultuuri ühendus, Sportlaste ühendus, Seeniorite kogu, mitmed toimkonnad ja töörühmad ning noorteühendus Noor-Isamaa.
2001. aasta presidendivalimistel valiti Isamaaliidu presidendikandidaadiks Peeter Tulviste.
2006. aasta jaanuari seisuga oli Isamaaliidul üle 3200 liikme.
18. märtsil 2006 võttis Eesti Demokraatliku Partei kongress vastu otsuse liituda Isamaaliiduga.
4. aprillil 2006 teatasid erakond Isamaaliit ja erakond Res Publica kavatsusest ühineda. Sama aasta 4. juunil saavutas ühinemisotsus ka Pärnus peetud erakonna suurkogu toetuse. Ühenderakonna nimeks kinnitati ametlikult Isamaa ja Res Publica Liit. Kuni ühinemisprotsessi lõpuleviimiseni juhtisid seda kaks esimeest – Tõnis Lukas ja Taavi Veskimägi.
Varjaagid
Varjaagid on skandinaavlaste (viikingite) nimetus idaslaavlaste juures.
Idaslaavlased kutsusid veel 18. sajandil Läänemerd Varjaagide mereks (vene keeles Варяжское море).
Ágústa Eva Erlendsdóttir
Ágústa Eva Erlendsdóttir (sündinud 28. juulil 1982) on Islandi laulja ja näitleja.
Ta kehastab esinejana Silvia Nighti tegelaskuju.
Ta esindas Islandit 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas lauluga "Congratulations" ja sai poolfinaalis 13. koha.
Dharma Initsiatiiv
Dharma Initsiatiiv on telesarjas "Teadmata kadunud" figureeriv väljamõeldud asutus, mis on loodud füüsikalis-bioloogiliste nähtuste uurimiseks.
Sõna D.H.A.R.M.A. on lühend ingliskeelsest nimetusest Department of Heuristics And Research on Material Applications ('heuristika ja materiaalsete väärtuste uurimise asutus').
Sarjas "Teadmata kadunud" loo arenemise käigus leidis John Locke maa seest ühe salapärase luugi, mille ta dünamiidiga õhkis. See osutus olema üks Dhrama Initsiatiivi baasidest, mis asus umbes 10 m sügavusel maa sees. Baasi nimi oli Luik (ing. Swan). Sarja arenedes leitakse veel baase, näiteks Nool, Pärl, Hüdra, Uks, Sau, Leek ja veel üks, mis asub ookeani põhjas, suure saare kalda ligidal ja mille nimi on Peegel. Suure saare peal on 5 baasi, väikse saare peal, ka "teiste" saare peal üks baas ja ka ookeani põhjas üks baas.
Ajalugu
Dharma Initsiatiivi lõid 1970. aastate lõpus Gerald ja Karen DeGroot. Luige baasi orientatsioonivideodest on neid ka näha. Projekti rahastaja on Alvar Hanso. Baasid ehitati saarele, sest nende läbi uuriti selle saare omadusi. Saare müstilised omadused: haavata saanud isikul, loomal kasvab haav kiiremini kinni kui muidu; igasugused haigused, kasvajad peatavad oma süvenemise; saare keskosas asub ka võimas elektromagnetvoo tekitaja, mida uuris Luige baas. Saarel on nn kaitsesüsteem, üks must tomp, "suits", mis hävitab kõik oma teele ette jäänud elusolendid varem või hiljem. Saarele pääsesid ringi jooksma kaks muteerunud jääkaru, kellest ühe Sawyer maha lasi. Teine jäi ellu ja tappis hiljem peaaegu Mr. Eko. On alust arvata, et jääkarud aretati Hüdra baasis, mis tegeleb ühtlasi zooloogiaga.
Tühjendamine
Tühjendamine oli üks Dhrama Initsiatiivi kõige vägivaldsemaid ja verisemaid kokkupõrkeid "teistega". "Teised" kasutasid ründamiseks gaasi, mis tappis kogu Dharma Initsiatiivi personali.
Tallinna päev
Tallinna päev on 15. mail tähistatav tähtpäev, mis mälestab Tallinnale Lübecki linnaõiguse andmist 1248. aastal. Sellega võeti Tallinn vastu Euroopa linnade liitu. Esimest korda peeti Tallinna päeva 2002. aastal. Päeva korraldamise peaeesmärk on tõsta tallinlastes oma kodulinna tunnet.
Traditsioonid
pisi|Jüri Ratas koputamas 2020. aasta 15. mail Lühikeses jalas linnaväravale Tallinna päevaks kutsutakse kokku Tallinna Aukodanike Kogu, mille liikmeteks on Tallinna teenetemärgi ja vapimärgi kavalerid.
Pidupäev algab kaitseväe orkestri marsi ehk äratusmänguga vanalinnas. Tavapäraselt avatakse Tallinna päev Raekoja platsil, kus avasõnad ütleb Tallinna heerold Jüri Kuuskemaa ning päeva avab Tallinna linnapea. Tallinna vanalinnas leiab aset mitmekesine kultuuriprogramm, kuid väiksemaid üritusi toimub ka mujal linnas.
Tallinna linnavalitsus üritas 2002. aastast juurutada traditsiooni, kus peaminister tuleb ja koputab Lühikeses jalas linnaväravale ja palub all-linna sisselaskmist, misjärel linnapea värava avab. 2005. aastal peaministriks saanud Andrus Ansip selle aga lõpetas. Küll nõustus 2017. aastast peaminister Jüri Ratas väravatseremoonial osalema.
Cambridge'i viisik
Cambridge'i viisik (ingl Cambridge Five) oli Nõukogude luure poolt 1930. aastatel Suurbritannia elitaarse Cambridge'i ülikooli õppurite seast värvatud agentide võrgustik, mis edastas NSV Liidule poliitilist ja sõjalist informatsiooni teise maailmasõja ja külma sõja ajal, kuni 1950. aastate alguseni.
Viisiku liikmed olid
Kuna Cairncrossi osalemine võrgustikus sai laiemalt teatavaks alles 1990. aastatel, on spioonirühmitust nimetatud ka Cambridge'i nelikuks. Kolm viisiku liiget (Kim Philby, Guy Burgess ja Donald Duart Maclean) põgenesid hiljem NSV Liitu.
Taust ja värbamine
Viiest agendist neli kuulus inglise kõrgklassi ning ainult üks neist, John Cairncross, oli pärit lihtrahva seast. 1930. aastail olid NSV Liidu ja Kominterni tehtud propaganda tulemusena Suurbritannia ülikoolides materiaalselt kindlustatud noorte hulgas suhteliselt laialt levinud sotsialistlikud ideed, mille üle toimusid poolavalikud arutlused klubides ja noorte kogunemistel. Kasutades inglise vanema põlvkonna kommunistliku liikumise pooldajate (Arthur Winn) antud vihjeid värbamiseks sobilike isikute kohta (kuni 25 noort) õnnestus Nõukogude illegaalse luurevõrgustiku luureagentidel (Arnold Deutsch ) kaasata ideoloogilisel pinnal (poolehoid Nõukogude Liidus ehitatavale heaoluriigile) ja arvatavasti ka seksuaalse sättumuse põhjal (homo- ja biseksuaalsus) teadaolevalt vähemalt need viis võimekat üliõpilast (mõningatel andmetel rohkemgi), kes peagi tõusid Suurbritannia luure- või välisteenistuses kaalukatele ametikohtadele, mis võimaldasid neil edastada konfidentsiaalset sõjalist ja poliitilist teavet NSV Liidule ligi 20 aasta jooksul.
John Cairncrossi (1913–1995) tegevus
Cairncrossil, kes töötas 1940. aastatel Suurbritannias ministriabina ja pärast luureametis SIS, oli juurdepääs mitmesugustele tuumauuringuid ja -tehnoloogiat käsitlevatele dokumentidele ja aruannetele. 1943. aastal autasustas NSV Liit teda Punalipu ordeniga. Cairncross jõudis paljastamata pensionile minna ja kolis elama Prantsusmaale. Tema tegevus paljastati tagantjärele, kuid kohtu alla ta ei läinudki – väidetavalt vastutasuks avameelse ja kõikehõlmava ülestunnistuse eest.
Varbla valla lipp
thumb|Varbla valla lipp Varbla valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Varbla valla lipp.
Lipp kinnitati 3. juunil 1996.
Lipu kirjeldus
Varbla valla lipp on vapilipp. Sinise kanga allservas kolm lainelõikelist laidu (kaks ülemist on kitsamad ja alumine laiem), valge-sinine-valge. Sinisel väljal valge kollase nokaga luik. Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 (2:3).
Põhjendus
Lainelõige sümboliseerib valla mereäärset asendit ning kohalike inimeste merega seotud elu ja tegemisi. Ujuv luik tähistab nii sealmail elutsevaid majesteetlikke luikesid kui ka paljusid teisi veelinde. Sinine värvus tähendab tulevikulootust, valge on aga puhtuse ja vaimsuse võrdkuju.
Lipu kasutamise kord
Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Kunlun
pisi|Kunlun Kunlun (hiina 昆仑, tiibeti ཁུ་ནུ་རི་རྒྱུད (Kunu Rigyü)) on üks ulatuslikumaid mäestikke Aasias.
Kulgeb valdavalt Hiina läänealadel ida-lääne suunas ligi 3000 km. Piirneb põhjas Tarimi ja Qaidami nõoga ning lõunas Tiibeti kiltmaaga.
Kunlunis asuvad üks seitsmetuhandeline ja üle 200 kuuetuhandelist mäetippu.
Eesti alpinistid Kunlunis
2010. aastal toimus Eesti Kunluni mägiekspeditsioon. Selle käigus tõusid ekspeditsiooni liikmed kuuetuhandelise Lazio tippu uut marsruudi mööda.
Kirill Raudsepp
Kirill Raudsepp (5. aprill 1915 Tallinn – 5. september 2006 Haabneeme, Viimsi vald) oli eesti dirigent.
Raudsepp lõpetas 1934. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1939. aastal Tallinna Konservatooriumi klaveri erialal Artur Lemba klassis ning õppis konservatooriumis aastatel 1946–1949 kompositsiooni Heino Elleri klassis. Ta täiendas end dirigeerimise alal Moskva Suures Teatris ja külastas Moskva konservatooriumis dirigeerimistunde. 1941. aastal oli ta Tallinna Töölisteatris pianist, aastatel 1942–1949 Estonia pianist-repetiitor, 1944–1986 dirigent (tõi välja üle 70 lavastuse), 1951–1963 peadirigent ja 1978–1987 konservatooriumi ooperiklassi õppejõud.
Tema juhatusel on helisalvestisi mitmekümnel heliplaadil, ta oli hinnatud orkestreerija nii sümfoonia- kui ka puhkpilliorkestrile.
Adaptatsioon
Sõna on terminina kasutusel mitmes tähenduses:
Toomas Hendrik Ilves
Aastatel 2004–2006 oli ta Euroopa Parlamendi liige. 23. septembril 2006 valiti ta Eesti Vabariigi presidendiks. 29. augustil 2011 valiti ta samasse ametisse teiseks viieaastaseks ametiajaks. Pärast teise ametiaja lõppu läks ta külalisteadurina tööle Stanfordi ülikooli.
Elulugu
Toomas Hendrik Ilves sündis Stockholmis eesti põgenike Endel (1923–1991) ja Irene Ilvese (1927–2018) perekonnas. Isa Endel õppis Stockholmi Tehnikaülikoolis inseneriks. Ema Irene töötas Stockholmi kindlustusfirmas ning 1948. aastast õppis Stockholmi Ülikoolis keelt ja kirjandust ning hiljem ka raamatukogundust. Pere kolis Ameerika Ühendriikidesse 1957. aastal. 1962. aastal said nad USA kodanikeks. Ka Toomas Hendrik Ilvesel oli USA kodakondsus 1993. aasta 1. aprillini, mil ta sellest loobus.
Poliitiline karjäär
1997. aasta lõpus astus Ilves Eesti Talurahva Erakonda, mis ühines aprillis 1998 erakonnaga Parempoolsed. Ilves oli liitumisel tekkinud Rahvaerakonna asutajaid ja aastani 1999 selle esimees, aastast 1999, mil Rahvaerakond ühines Mõõdukatega, tekkinud erakonna Rahvaerakond Mõõdukad aseesimees, seejärel kuni 2002 esimees. Hiljem muutis Rahvaerakond Mõõdukad oma nime Sotsiaaldemokraatlikuks Erakonnaks.
Esimene ametiaeg Eesti Vabariigi presidendina
pisi|Toomas Hendrik Ilves "Laulame Ilvese presidendiks" toetuskontserdil, 2006 2006. aasta presidendivalimistel oli Toomas Hendrik Ilves presidendikandidaat 29. augustil Riigikogus toimunud valimiste teises ja kolmandas voorus. Ta kogus Riigikogu koosseisu vajaliku 2/3 häälteenamuse ehk 68 hääle asemel mõlemas voorus 64 häält, ega osutunud seega valituks. Nii nagu esimeses voorus, kus kandidaadiks oli seatud Ene Ergma (65 häält), ei võtnud valimistest osa Keskerakonna ega Rahvaliidu poliitikud, kes olid otsustanud Riigikogus toimuvaid valimisi boikoteerida ning seada oma kandidaat, ametis olev president Arnold Rüütel, üles alles valimiskogus.
Valimiskogus toimunud valimiste esimeses voorus 23. septembril 2006 kogus Toomas Hendrik Ilves 174 poolthäält ning osutus valituks Eesti Vabariigi Presidendiks. Tema vastaskandidaat Arnold Rüütel kogus 162 häält, märgistamata sedeleid oli 8 ning kehtetuid sedeleid 1. Kokku osales valimistel 345 valimiskogu liiget, valituks osutumiseks oli vaja lihthäälte enamust ehk vähemalt 173 häält.
Avaldatud ettekannete järgi olla Ilves 2006. aasta juunis kohtumisel tolleaegse USA suursaadikuga Aldona Wosiga öelnud, et tegelikult ta ei tahagi presidendiametit. Ettekande koostajad järeldasid, et peamised põhjused, miks ta kandideeris Arnold Rüütli vastu, oli see, et Ilvese sõnul pole Rüütli presidendiks olemise ajal sisuliselt riigipead olnudki ja Ilves usub, et tema on ainuke, kes suudab Rüütlit võita. Presidendi sõnul on tegemist memo koostaja tõlgendusega.
Teine ametiaeg Eesti Vabariigi presidendina
2011. aastal oli Toomas Hendrik Ilvese ainus vastaskandidaat Indrek Tarand. Ilves valiti Riigikogus tagasi presidendiks esimeses hääletusvoorus, kus teda toetas 73 riigikogulast, Tarandit 25, 3 hääletussedelit tunnistati aga kehtetuks.
Pärast Paul Krugmani Eesti majanduspoliitikat kritiseeriva blogipostituse "Estonian Rhapsody" avaldamist New York Times´i arvamuslehel ründas Ilves Krugmani teravalt ööl vastu 7. juunit Twitteri kaudu, märkides muuhulgas: "Let's sh*t on East Europeans: their English is bad, won't respond & actually do what they've agreed to & reelect govts that are responsible." Sündmus leidis laialdast kajastamist meedias.
Välisvisiidid
pisi|Toomas Hendrik Ilves ja [[Dmitri Medvedev 28. juunil 2008]] pisi|Toomas Hendrik Ilves ja [[Barack Obama 15. juunil 2009]] pisi|Riigivisiidil Rootsi jaanuaris 2011
pisi|Toomas Hendrik Ilves ja [[George W. Bush 28. novembril 2006]]
Isiklikku
pisi|Toomas Hendrik Ilves perega 2009. aasta [[XXV üldlaulupidu|üldlaulupeol]] Toomas Hendrik Ilvese vanaonu ja ema kasuisa vend Hans Rebane oli Eesti Vabariigi välisminister.
Toomas Hendrik Ilvese vanaema oli rahvuselt karaiim.
Aastal 2004 abiellus Toomas Hendrik Ilves Evelin Int-Lambotiga. Aastal 2003 sündis neil tütar Kadri Keiu. 17. aprillil 2015 teatas Presidendi Kantselei, et paar on otsustanud oma abielu lahutada.
7. detsembril 2015 teatas Eesti meedia, et Ilves kihlus lätlanna Ieva Kupcega. 2. jaanuaril 2016 sõlmiti Halliste kirikus toimunud laulatusel Ilvese ja Ieva Kupce abielu. 28. novembril teatati, et neil sündis poeg Hans Hendrik Ilves.
BBC ajakirjanik Andres Ilves on Toomas Hendrik Ilvese vend.
Toomas Hendrik Ilves oli Wellesto liige.
Filmid
Ilves mängis kõrvalosas 2007 esilinastunud filmis "Jan Uuspõld läheb Tartusse". Filmis mängis teisigi Eesti avaliku elu tegelasi.
Ärma talu skandaal
12. oktoobril 2016 puhkes skandaal kui ajaleht Postimees kirjutas, et OÜ Ermamaa sai 2006. aastal Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse kaudu Euroopa Liidu struktuurifondidest 190 000 eurot toetust ja peab vastavalt 2012. aastal vastu võetud EASi otsusele sellest tagastama ainult 10% ehk 19 039 eurot. See oli märkimisväärne, sest teistelt ajavahemikus 2004–2006 turismi jaoks toetust saanud, kuid turismiga mitte tegelenud ettevõtjatelt küsiti toetus täielikult tagasi. EAS põhjendas Ermamaale tehtud erandit asjaoluga, et talus on presidendi ametisoleku aja jooksul võõrustatud arvukalt väliskülalisi ja mitteametlikke külalisi.
Kõned
pisi|Toomas Hendrik Ilves kõnelemas Filosoofia ja Kirjanduse Assotsiatsiooni 36. aastakonverentsi vastuvõtul 2012. aastal
June Carter Cash
Valerie June Carter Cash (23. juuni 1929 – 15. mai 2003) oli USA laulja ja laulukirjutaja.
Ta võitis on karjääri jooksul viis Grammy auhinda. Esimene auhind tuli 1968. aastal ja see oli koos Johnny Cashiga 1967. aastal esitatud dueti "Jackson" eest. Samuti pälvis duo auhinna 1971. aastal looga "If I Were a Carpenter" (1970). 2000. aastal võitis ta oma sooloalbumiga "Press On" (1999) parima traditsioonilise folgialbumi kategoorias ning 2004. aastal postuumselt samas kategoorias albumiga "Wildwood Flower" (2003). Samal, 2004. aastal pälvis ta singli "Keep on the Sunny Side" eest Grammy auhinna parima naiskantrilaulja vokaalesituse kategoorias.
Aastatel 1952–1956 oli June Carter abielus muusik Carl Smithiga. Nende tütar Carlene Carter on kantrimuusik. Aastatel 1957–1966 oli June Carter abielus endise korvpalluri, politseiniku ja võidusõitja Edwin "Rip" Nixiga. Neil oli tütar Rosie Nix Adams, kellest sai samuti kantrimuusik.
Johnny Cash suri neli kuud pärast June Carteri surma ning Rosie Nix Adams omakorda kuu hiljem. Nad on kolmekesi maetud Hendersonville Memory Gardensisse Tennessee osariigis.
1960. aastate algul kirjutas June Carter loo "Ring of Fire", millest sai hiljem üks Johnny Cashi edukamaid hittlugusid.
Tema autobiograafia avaldati 1979. aastal ning kümnend hiljem avaldas ta ka oma mälestusteraamatu "From the Heart".
186. Eesti julgestusgrupp
186. Eesti julgestusgrupp (Estnische Sicherungsgruppe 186 ehk Estnische Sicherungs Abteilung 186) oli Wehrmachti alluvuses olev eestlastest komplekteeritud rinde tagala julgestusüksus II maailmasõjas.
Isikkoosseis
186. Eesti julgestusgrupp moodustati 185. Eesti julgestusgrupi formeerimisel üle jäänud väiksematest allüksustest.
Tegevus
Julgestusgrupi 2 sadakonda olid põhiosas 185. Eesti julgestusgrupi Venemaale ärasaatmisel jaanuaris 1942 hõivatud valveteenistusega Narva-Jõesuus, neid ei saanud selles 185. julgestusgrupis kasutada. Kuna osa mehi oli olemas, siis tekkiski rinde tagalateenistusel idee komplekteerida nendest jääkidest 186. Eesti julgestusgrupp Jamburgi (Kingisseppa) Põhjakasarmutes. Need olid kolm uut kasarmut, millest kahte paigutati julgestusgrupi 2 sadakonda.
Vastavalt 1. mai 1942 raportile kuulus julgestusgruppi siis 14 ohvitseri, 42 allohvitseri ja 195 reameest pluss üks sakslasest allohvitser ja 5 reameest. Julgestusgrupp oli Narvas vahiteenistuses.
Likvideerimine
186. Eesti julgestusgrupp oma täismahtu ei saavutanud ja lahingutegevuses ei osalenud ning mõni kuu pärast asutamist saadeti laiali ja kustutati üksute nimekirjast. Kompaniide vanemad mehed saadeti Tagalateenistuse-abiüksusesse Narva, ülejäänud rivikõlbulike meestega täiendati teisi Idapataljone.
Internet
pisi|300px|Internetis asuvate ühenduste kujutus väikese Interneti osa kohta Internet on mis tahes arvutivõrkude võrgustiku üldnimetus. Ülemaailmse TCP/IP-protokollistikku kasutava arvutivõrkude võrgu nimi on Internet.
Kõige lihtsamalt öeldes on Internet suur hulk omavahel ühendatud arvuteid. Selleks, et arvutid omavahel suhelda saaksid, kasutatakse paljusid protokolle. Protokoll on sisuliselt lihtsalt üks reegel või reeglite kogum, mis määrab, kuidas midagi tehakse. Ilma protokollideta ei oleks võimalik omavahel infot vahetada. Tänapäeval arvatakse olevat internetti ühendatud seadmeid 20 miljardi kandis.
Tuleks veel eristada internetti ja veebi (ingl World Wide Web). Need on kaks eri asja. Internet lubab arvutitel omavahel ühendusse astuda. Tegemist on ülemaailmse süsteemiga. Veeb on lihtsalt üks viisidest, kuidas informatsiooni saab interneti kaudu jagada. Kuna see on kõige levinum viis, kuidas me internetti tänapäeval kasutame, siis peetakse seda lihtsalt interneti sünonüümiks. Tegelikult võib internetti kasutada info vahetamiseks ka ilma veebita.
Internetiga seostub mõiste "nutistu" (ingl internet of things). Tegelikult mõeldaksegi selle all internetti, aga selle vahega, et enam ei ühendata omavahel ainult arvuteid või servereid, vaid kõiki esemeid, millel on interneti tugi, näiteks telefonid, tahvelarvutid, külmkapid, televiisorid jne.
Ajalugu
Tänapäevast Internetti hakati välja töötama 1960. aastatel USA kaitseministeeriumi katselisest arvutivõrgust ARPANET, mis hiljem jaotati tsiviilkasutusega ARPANETiks ja salastatud sõjaväeliseks MILNETiks. Aastail 1962–1968 arendati välja paketipõhine tsentraliseerimata andmesidevõrk, et tagada töökindlus ka suurte purustuste (näiteks tuumasõja) korral. 1969. aastal toimusid esimesed õnnestunud katsed pakettedastusprotokolliga California Ülikoolis Los Angeleses (UCLAs) professor Kleinrocki juhtimisel ning 1970. aastate alguses töötasid Vint Cerf ja Robert Kahn välja TCP/IP-protokolli.
Aastal 1983 käivitati esimene TCP/IP-arvutivõrk 200 hostarvutiga ja järgmisel aastal alustas tööd sellel põhinev kommertsarvutivõrk.
1980. aastate lõpus hakati Genfis Euroopa Tuumauuringute Keskuse CERN-i uurimislaboris arendama jooniseid ja viiteid sisaldavate dokumentide edastamise süsteemi inglase Tim Berners-Lee juhtimisel. Aluseks võeti uus loodav hüpertekstikeel HTML (HyperText Markup Language).
1993 formuleeris Tim Berners-Lee oma hüpertekstikeele (HTML-i) esimese versiooni. Teaberuum, kus seda kasutama hakati, nimetati veebiks (World Wide Web, WWW). Samal ajal töötas Marc Andreessen USA Illinoisi Ülikoolist välja esimese mugava kasutajaliidesega brauseri Mosaic 1.0 ning Interneti ja veebi laialdasem levik võis alata.
2012. aasta 30. juuni seisuga oli maailmas üle 2,4 miljardi internetikasutaja.
Teenused
Internetis sagedamini kasutatavad andmevahetusprotokollid on IP, TCP, UDP, DNS, PPP, SLIP, ICMP, POP3, IMAP, SMTP, HTTP, HTTPS, SSH, telnet, FTP, LDAP ja SSL/TLS.
Populaarsemad teenused, mis neid protokolle kasutavad, on e-post, veeb, Useneti uudiserühmad, failide jagamine, kiirsuhtlus, IRC ja MUD. Neist enim kasutatakse e-posti ja veebi ning paljud teenused põhinevad omakorda neil, nagu näiteks postiloendid ja ajaveebid. Internet võimaldab samuti reaalajas pakutavaid teenuseid, näiteks veebiraadiod ja videopildi otseülekanded.
Domeen
Domeen on nimeline valdus Internetis, mille nimi koostatakse tähtede ja numbrite kombinatsioonina. Domeenis saab omakorda olla mitut tüüpi nimesid, kõige levinum on seda kasutada, et nimele IP-aadress vastavusse seada. Domeenide süsteem on hierarhiline – tipmine on esimese astme domeen, edasi teise astme domeen jne.
OSI mudel
pisi|350x350px| [[Avatud süsteemide sidumise arhitektuur|OSI mudel ]] OSI (Open Systems Interconnection'') mudel on loogiline mudel, mis näitab, kuidas peaks interneti süsteem toimima. Selleks jagatakse erinevad komponendid eri kihtidesse. OSI mudel koosneb seitsmest kihist.''
7. Rakenduskiht – selles kihis tegeletakse rakendustega ehk see mida kasutaja näeb. Siia kihti kuuluvad Mozilla Firefox, Google Chrome, Safari, aga ka HTTPS-, FTP- ja SNMP-protokollid.
6. Esitluskiht – selles kihis toimub kõik, mis toimub rakenduskihi taga. Tegeleb andmete krüpteerimise ja dekrüpteerimisega. Viib andmed sellisele kujule, mida rakenduskiht aktsepteerib. Selles kihis asuvad näiteks ASCII, JPEG, GIF.
5. Seansikiht – selles kihis luuakse sessioon kahe seadme vahel.
4. Transpordikiht – seal toimub andmete edastamine. Kui palju andmeid edastatakse ja kuidas, seda reguleeritakse siin. TCP- ja UDP-protokollid asuvad selles kihis.
2. Kanalikiht – tegeleb füüsilise adresseerimisega. Muudab bitid kaadriteks ja vastupidi. Ühesõnaga tegutseb võrgukihi ja füüsilise kihi vahendajana. Tegeleb vigade tuvastamisega, aga ka andmete edastamise kiirusega. Selles kihis asuvad MAC-aadressid ja kommutaatorid (ingl switches).
1. Füüsiline kiht – selles kihis asuvad füüsilised esemed, näiteks kõik võrgukaablid.
TCP/IP
TCP/IP-on protokollide kogum, mille kaks peamist protokolli on nimest tulenevalt TCP (ingl Transmission Control Protocol) ehk edastusohje protokoll ja IP (ingl Internet Protocol) ehk internetiprotokoll. TCP/IP loodi kohe pärast interneti loomist 1970-ndatel samuti USA sõjaväe poolt. TCP/IP ongi mõeldud andmevahetuseks loodud interneti süsteemi jaoks. Luues TCP/IP-d taheti, et andmed kindlasti kohale jõuaksid isegi siis, kui toimub massiline tuumarünnak. Selleks loodi TCP/IP-protokoll nii, et see kontrolliks ka, kas paketid kohale jõuavad. Interneti-protokoll ehk IP ühendab omavahel kaks võrgu otspunkti. Seda tehakse IP-aadresside abil ehk siis igal võrgus oleval punktil (ruuteril) peab olema unikaalne IP-aadress, et neid saaks eristada. Kui ühendus on olemas, tuleb mängu TCP, mis ütleb ja kontrollib seda, kuidas andmeid vahetatakse. TCP saadab andmeid pakettide kaupa ja kontrollib, kas andmed kohale jõuavad. Selleks saadetakse algul väga väike andmepakett ja kui tuleb signaal, et teine osapool on andmepaketi kätte saanud, siis saadetakse 2 korda suurem pakett. Kui tuleb jälle signaal, et pakett on kätte saadud, siis saadetakse jälle 2 korda suurem pakett. Kui ei esine tõrkeid, jätkatakse nii kuni teatud ülempiirini. Kui tekivad tõrked, hakkab kogu protsess jälle otsast pihta. Igal paketil on olemas päis, kus on kirjas vajalik info, et pärast saaks pakettidest terviku kokku panna. Olgu selleks siis pilt või mõni muu fail. Sellisest suhtlusest tulenevalt ei sobi TCP/IP näiteks reaalsete kõnede tegemiseks, kuna alguses liigub infot vähem kui vaja, ja kui esineb tõrge, siis jällegi ei saa piisavas koguses infot läbi.
On olemas kahte tüüpi IP-aadresse. IP versioon 4 ehk IPv4 ja IP versioon 6 ehk IPv6. Antud artiklis kasutan ma ainult IPv4-aadresse kuna tänapäeval on see jätkuvalt kõige levinum viis. Kuna seadmete hulk, mis tahavad liituda ülemaailmse internetiga aina kasvab, siis ühel päeval saavad IPv4-aadressid otsa ja kasutusele tuleb võtta IPv6-aadressid. Vt IPv6.
DNS
DNS (ingl Domain Name System) ehk domeeninimede süsteem on süsteem, mis võimaldab internetiaadresside tõlkimist – teisendamist. Kui sisestada veebibrauserisse aadress www.google.com, siis see ei tähenda arvutile midagi. Arvuti hoolib ainult IP-aadressidest. Teisenduseks on olemas DNS-serverid. DNS-server on lihtsalt üks server, kus IP-aadress ja inimesele loetav aadress (näiteks www.google.com) on pandud vastavusse. Näiteks 216.58.207.227 = www.google.com (lihtsalt näide). Nii ei pea inimesed mäletama peast kõiki IP-aadresse, mis oleks üsna jama. IPv4-aadressid pole tegelikult veel nii hullud, aga kui kunagi peaks kogu süsteem ümber minema ipv6 peale, siis oleks olukord ikka päris hull. Siinkohal on ka võimalik turvaauk, kui mõni häkker peaks suutma ära muuta DNS-serveri aadressi, siis saab ta väga lihtsalt kontrolli arvuti üle. Üheks väga levinud petuskeemiks on teiste veebilehtede maskeerimine. Näiteks keegi maskeerib panga lehekülje identseks ja suudab DNS-serveri ära vahetada enda oma peale, siis võib ta väga lihtsalt võrguliikluse suunata ümber. DNS-servereid saab vaadata kas terminali kaudu või näiteks ruuteri seadetest. Internetiteenuse pakkujad on automaatselt ette ära seadistanud primaarse ja sekundaarse DNS-serveri, kuid neid on võimalik muuta kui tekib tahtmine. Niiviisi saab ka tööandja kontrollida enda töötajaid kõige lihtsamalt, näiteks pannes www.facebook.com juurde mõni kasutu IP-aadress. Niiviisi ei ole töötajal enam juurdepääsu leheküljele www.facebook.com. DNS-serverite puhul võiks veel ühte asja teada. Iga arvuti on seadistatud automaatselt kõigepealt otsima vastavat IP-aadressi /etc/hosts kaustast, Windowsi arvutis asub see kaust aadressil C:\Windows\System32\drivers\etc. Kui sinna kausta panna ise mõni IP-aadress vastama mõne lehekülje aadressiga, siis arvuti alati avab selle lehekülje vastava IP järgi, mis sinna kausta kirjutati. Ehk alati esmalt otsitakse IP-aadressi kaustast Hosts. Pärast seda otsitakse vastavale lehekülje aadressile vastet lokaalsest DNS-serverist, milleks on väiksemates süsteemides ruuter. Suurtel kontsernidel võib selleks olla enda DNS-server. Seejärel otsitakse primaarsest DNS-serverist. Kui ka sealt ei leita, siis otsitakse vastavat aadressi sekundaarsest DNS-serverist.
DHCP
DHCP (ingl Dynamic Host Control Protocol) ehk dünaamiline hostikonfiguratsiooni protokoll on andmevahetuse protokoll, mis võimaldab DHCP-serveritel anda välja teatud ajaks dünaamilisi IP-aadresse. IP-aadresse on kahte sorti, on dünaamilised ja staatilised. Staatilised on need, mis ei muutu kunagi. Dünaamilised muutuvad teatud aja tagant. DHCP on ülimalt kasulik suurte võrkude puhul, aga ka kasulik väiksemate puhul. Näiteks kui sul on kohvikus Wi-Fi ja seda kohvikut külastab päevas 1000 inimest, siis ei ole varsti enam ühtki unikaalset IP-aadressi järel. Ja siis tekib üks paras segadus, kui mitu arvutit üritavad kasutada sama IP-aadressi. Osa pakette läheb ühte arvutisse ja osa teisse ning mitte kumbki ei saa infot kätte. Poolikute pakettidega pole midagi peale hakata, kuna ülejäänud informatsioon on puudu. Samas need inimesed vahetuvad pidevalt ja kui oleks võimalus, et kui keegi lahkub ja järgmine tuleb ning tema saaks sama IP-aadressi, mis lahkuval inimesel oli, siis ei tekiks probleemi. Ja seda just DHCP võimaldabki. Teiseks ülimalt suureks boonuseks on lihtsus, DHCP teeb elu lihtsamaks. Kui keegi tahaks ükskõik kust internetti pääseda, siis igaüks peaks käsitsi sisestama nii IP-aadressi, subnet maski (alamvõrgu aadressi), DNS-serverite aadressid ja ka default lüüs, et saada internetiga ühendus. Mis need on sinna veel jõuame. DHCP puhul on üks vajalik mõiste nimega lease time, see näitabki kui kaua tohib üks seade hoida kindlat IP-aadressi enda käes. Pärast 50% lease time aega küsib arvuti või mis iganes seade DHCP-serveri käest, kas ta võib seda IP-aadressi edasi hoida. Näiteks kui Lease time on 1 päev, siis 12 tunni pärast küsib arvuti kas ta võib IP-aadressi alles hoida. Niimoodi arvuti või mis iganes seade annab teada, et ta on veel olemas. Kui ühendust ei toimu, siis server teab, et kui ühendust ei ole olnud, siis pärast lease time lõppu võib IP-aadressi vabaks jälle lasta. Samas kui DHCP-server ära kaob ehk arvuti ei saa ühendust, siis ta hoiab IP-aadressi ja küsib jälle 50% pärast uuesti. Ehk kui lease time oli 1 päev, siis esimest korda küsib 12 tunni pärast ja järgmisel korral 6 tunni pärast jne. Kui lõpuks jõuab niimoodi nulli, siis sõltub juba seadmest ,kas ta hoiab seda IP-aadresst või mitte. Lease time on võimalik määrata igaühel oma ruuteri seadetest. Siinkohal tuleks veel aru saada, et DHCP võib olla täiesti eraldi server suurtes korporatsioonides, lihtsalt ongi eraldi selleks ülesandeks server püsti pandud. Kodus aga mängib DHCP-serveri rolli ruuter.
Ruuteril on olemas tegelikult kaks IP-aadressi. On olemas väline ja sisemine. Sisemine on tavaliselt aadressiga 192.168.1.1. Ruuteri sisemist IP-aadressi kutsutakse default gateway. See on staatiline IP ehk see ei muutu. Ruuteril on ilmselgelt on olemas ka väline IP-aadress, mis on pääsuks internetti ja see peab ka unikaalne olema. Kuid väline IP ei pruugi olla staatiline, vaid on enamasti koduvõrkudes dünaamiline. Siin tuleb juba mängu ISP (ingl Internet service provider) ehk internetiteenuste pakkuja, eestis võib selleks olla näiteks telia. Staatilised IP-aadressid hoitakse äridele, kes ilmselgelt maksavad ka selle eest. Neile on väga oluline, et nende veebileht või mis iganes teenus internetis asuks samal aadressil. Dünaamilisi on vaja selleks, et maailmas on miljardeid arvuteid ja igaühele ei jätkuks staatilisi IP-aadresse. Lisaks paljud ei kasuta internetti 24/7 ja seega IP-aadress võib muutuda. Selleks, et staatilist IP-aadressi saada tuleb kontakteeruda oma ISP-ga. Tavaliselt dünaamilised IP-aadressid ei muutu tihti, võivad kesta kuid ja isegi aastaid. Kui teed ruuterile restardi üle pika aja siis saad tõenäoliselt uue IP-aadressi. Kohalikus koduvõrgus võid aga oma arvutile või mis iganes seadmele ise määrata staatilise IP-aadressi kui on soovi. Silmas tuleks pidada, et see oleks väljaspool ruuteri pakutavaid IP-aadresseid. Muidu võib kaks seadet lihtsalt juhuslikult sama IP-aadressi saada. Staatilisest IP-aadressist on kasu näiteks koduvõrgus serveri kasutamisel. Aga see on vajalik ka siis, kui tahta üles seada üleinternetilist serverit, mis on muidugi juba keerulisem teema.
NAT
NAT (ingl Network address translation) ehk võrguaadresside tõlkimine on viis kuidas muuta ruuteri taga olevad ühendused tulevat ruuterist endast. Sisuliselt NAT muudab ära andmepakkide päised. Kui varem tulid andmepaketid arvuti IP-aadressilt, siis ruuter asendab andmepakettide päistes oleva arvuti IP-aadressi enda IP-aadressiga. Nii paistab välisele võrgule, et andmepaketid tulevad ruuterist kuigi tegelikult tulevad need ruuteri taga olevast arvutist (võib olla mis iganes seade, arvuti on lihtsalt kõige levinum näide). NAT on igale ruuterile sisse ehitatud ja toimib automaatselt. Siit tulenevalt ei ole vaja igale võrgus olevale seadmele unikaalset IP-aadressi terves maailmas. Niiviisi saaksid kohe IP-aadressid otsa. Tänu NAT-ile võivad ruuteri taga olevad seadmed kasutada uuesti neid IP-aadresse, mis juba on välises võrgus ära kasutatud.
Pordid
Kõik on ilmselt kuulnud tulemüürist. Tegelikult kõik, mida tulemüür teeb, on portide blokeerimine.
Steinigtwolmsdorfi vald
Steinigtwolmsdorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Tšehhi piiril.
Valda kuuluvad külad Steinigtwolmsdorf, Ringenhain ja Weifa.
Nimelised reaktsioonid
Nimelised reaktsioonid keemias on need reaktsioonid, mis on saanud tuntuks selle esmakirjeldaja(te) nime järgi. Eri keeltes võib nimetamisel esineda variatsioone.
Jean Piaget
pisi|Piaget [[Michigani Ülikoolis (u 1968)]] Jean William Fritz Piaget (9. august 1896 Neuchâtel, Šveits – 16. september 1980 Genf, Šveits) oli šveitsi psühholoog, kognitiivse arengu teooria looja.
Elukäik
Jean Piaget hakkas varakult tegelema teadusliku uurimisega. Ta huvitus mehaanikast, lindudest, väljakaevatud loomadest ja merekarpidest. Juba 1907. aastal ehk 10-aastaselt avaldas ta esimese artikli albiinovarblase kohta. Piaget' teooria on üks laiemalt tuntud teooriaid. Tema tööd on peale psühholoogia mõjutanud ka filosoofiat ja haridusteadust.
1915 – sai bakalaureusekraadi Neuchâteli Ülikoolis.
1918 – kaitses doktoritöö bioloogias Neuchâteli Ülikoolis.
1918 – lahkus Neuchatelist selleks, et omandada psühholoogiaalaseid teadmisi ja kogemusi.
Töötas Wreschneri ja Lippsi laboratooriumides, Bleuleri psühhiaatriakliinikus, Sorbonne’i ülikoolis, Alfred Binet' laboratooriumis.
1921 – asus tööle Jean-Jacques Rousseau instituudi teadusdirektorina.
1923 – võttis vastu ettepaneku töötada kohakaasluse alusel Neuchâteli ülikoolis.
1923–1929 töötas nii Genfis kui ka Neuchâtelis.
1929 – loobus kohakaaslusest ja piirdus ühe töökohaga J. J. Rousseau instituudis.
1929–1939 J. J. Rousseau instituut ühines Genfi ülikooliga, Piaget’ õlul oli reorganiseerimise koormus. Ta sai Rahvusvahelise haridusbüroo (Bureau International d´Education) direktoriks, hiljem liideti see büroo UNESCO-ga ja selle töös osales ta selle esimestest päevadest alates. Teaduslik tegevus avaldus mitmes eri suunas, viis läbi uuringuid laste vaimse arengu valdkonnas.
1940 – Genfi psühholoogialaboratooriumi direktor, jätkas koos Rey ja Lambercier’ga "Archives de Psychologie" toimetamist, sai Šveitsi psühholoogiaseltsi esimeseks presidendiks ja "Revue Suisse de Psychologie" (Šveitsi psühholoogia ajakiri) toimetajaks.
Piaget'le andsid oma aunimetused Harvardi, Brüsseli ja Sorbonne ülikoolid.
1969 – ameeriklased andsid talle "pühendunud teadlase preemia".
1979 – autasustati Balzani autasuga sotsiaalteadustes ja politoloogias for Social and Political Sciences.
Elulugu
Jean Piaget sündis aastal 1896 Neuchattelis Šveitsis. Piaget oli lapsena huvitatud paljudest asjadest. Tema huvialade hulka kuulusid mehaanika, merikarbid, linnud ja fossiilid. Esimeseks loominguks oli lühike artikkel valgest varblasest. Seda kirjutades oli ta 10-aastane. Piaget huvitus väga kohalikust loodusmuuseumist ja selle tõttu tegeles ka malakoloogiaga. Genfi muuseum pakkus talle molluskite kuraatori kohta, millest Piaget loobus, kuna ta ei olnud veel keskkooli lõpetanud. Piaget huvitus ka filosoofiast ja tema sulest ilmus ka 1917. aastal novell, mis paraku erilist edu ei saavutanud.
Piaget jätkas oma õpinguid limuste erialal Neuchâteli Ülikoolis 1918. aastal, olles 21-aastane. Kuigi ta oli avaldanud 20 artiklit, ei suutnud ta oma elu pühendada limuste uurimisele. Pärast Zürichi laborite külastamist ja mõningast psühhoanalüütiliste teooriatega tutvumist veetis Piaget kaks aastat Sorbonne'is, kus õppis psühholoogiat ja filosoofiat. Seal kohtas ta Theodore Simoni, kes tegeles intelligentsustestidega. Simon palus Piaget'l esialgu tegeleda testide standardiseerimisega, mis talle eriti ei meeldinud. Tema huvi muutus aga siis, kui ta küsitles lapsi, et uurida nende valede ja õigete vastuste põhjusi ning sattus nendest mõtteprotsessidest vaimustusse. 1921. aastal ilmunud kolme artikli põhjal kutsuti Piaget Genfi Rosseau instituuti õpingute juhatajaks. Sel ajal avaldas ka 5 raamatut, mis tõid talle lastepsühholoogi kuulsuse. Aastatel 1929–1945 töötas Genfi Ülikoolis erinevatel ametikohtadel ning hiljem sai temast ka Genfi ja Sorbonne'i Ülikooli professor. Piaget tegeles kuni surmani laste mõtlemise uurimisega. Piaget kirjutas 40 raamatut ja üle 100 artikli lastepsühholoogia kohta. Piaget nägi, kuidas tunnetusprotsesside arengus mängivad suurt rolli olukordade ja inimestevahelised kokkupuuted. Piaget' teooria on üks laialdasemalt tuntud teooriaid. Tema tööd on mõjutanud nii psühholoogiat kui ka filosoofiat ja haridusteadust ning tänapäevane arengupsühholoogia baseerub suuresti just tema teooriatel.
Teadustegevus
Teaduslik töö kolmes suunas: 1. Aja, ruumi, tõenäosuse, liikumise ja muude selliste kategooriate mõistmine lastel.
2. Tajuküsimused.
Etapiline lähenemine
Piaget üks vastuolulisemaid väiteid oli see, et kognitiivne areng läbib teatud etapid. Piaget jaoks tähendas etapp ajavahemikku, mille käigus lapse muutumine ja käitumine peegeldab kindlat tüüpi selle aluseks olevat mentaalset struktuuri. Piaget leidis, et iga aste järgneb eelnenud astmele, hõlmates eelmise astme elemente ja valmistudes järgmiseks astmeks. Astmetel tagasi liikumine ei ole võimalik ja kui laps omandab teatud oskused, siis tema roll ja organiseerimisvõimed on jäädavalt muutunud. Etappide eeldus on ka see, et ükski aste ei tohi vahele jääda ja igale astmele eelneb temale eelnev aste. Piaget arusaamise järgi alustab inimene oma elu mitmesuguste inimestele omaste füüsiliste refleksidega ja päritud oskustega, mis teevad võimalikuks keskkonnaga kohanemise ja sellega suhtlemise ning mõttetegevuse organiseerituse.
1250. aastad
1250. aastad on aastad 1250–1259.
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Kümnendid: 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad
Aastad: 1250 1251 1252 1253 1254 1255 1256 1257 1258 1259
Tudre
Tudre on küla Järva maakonnas Järva vallas.
Vaatamisväärsus on Tudre karstiorg. Veerikkal ajal tekib Tudres kuni 4 m sügavune, 300 m pikkune ja 100 m laiune järskude nõlvadega karstijärv. Vesi tuleb maapinnale ja kaob arvukate karstilohkude ja -lehtrite kaudu, mida leidub mitmes kohas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koeru valda.
Sundsvall
Sundsvall on linn Rootsis Västernorrlandi läänis, Sundsvalli valla keskus. Asub Läänemere kaldal.
Sundsvall sai linnaõigused 1621. aastal. Põhjasõja ajal 1721. aastal põletasid venelased linna maha. 19. sajandi keskel kasvas linn tänu saeveskitele. 1879. aastal toimunud suurstreik Sundsvallsstrejken oli esimene selletaoline Rootsis. 1888. aastal puhkenud Rootsi ajaloo suurimas tulekahjus hävis suur osa linnast. Pärast seda hakati linnas ehitama vaid kivimaju. Kesklinn sai hüüdnime Stenstaden ('Kivilinn').
Linnas asub Kesk-Rootsi ülikooli (Mittuniversitetet) üks haru (peamiselt loodusteaduste õpe).
pisi|tühi|Vaade linnale
Frédéric Passy
Frédéric Paul Passy [freder'ik pass'ii] (20. mai 1822 Pariis – 12. juuni 1912) oli Prantsusmaa poliitika- ja majandustegelane, Nobeli rahuauhinna laureaat 1901.
Kirst (täpsustus)
Kirst võib tähendada järgmist:
Santovi
Santovi on küla Järva maakonnas Järva vallas. Külas on asunud Santovi mõis.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koeru valda.
Beibe
Beibe või beib (inglise keeles baby – imik) on 20. sajandi lõpu – 21. sajandi alguse popkultuuris ja slängis nimetus teatud figuuri-kuvandi ja ülimalt hoolitsetud (pool-sünteetilise) välimusega kuid vaatlejale pealiskaudse ja rumalana tunduva noore naisterahva stereotüüp.
Stereotüüpne beibe pöörab tähelepanu eelkõige oma välimusele ning staatusesümbolitele ning tal puuduvad, vaatlejate arvates, sügavamad kultuurilised või vaimsed huvid ja ambitsioonid. Ingliskeelses popkultuuris on vasteks bimbo. Blondiininaljade peategelast võib samuti pidada blondiks beibeks.
Johannes Perens
Johannes Perens (26. september 1906 Kaavi, Torgu vald (Jämaja kihelkond) – 25. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli V Riigikogu, Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige, Kuressaare linnapea aastail 1934–1940.