cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšuudid
9.–10. sajandil
Pauli Rahkonen jõudis aga oma 2011. aastal avaldatud artiklis järeldusele, et Novgorodi ümbruse tšuudid (elasid Volhovi jõe ülemjooksul ja Lauga jõe valgalas) ei rääkinud üldse läänemeresoome keelt, vaid mingit muud nüüdseks kadunud soome-ugri keelt. Tema seisukoht põhineb eelkõige kohanimede analüüsil, mille kohaselt on selles piirkonnas vähe läänemeresoome kohanimesid ja needki tekkisid eeldatavalt hilisema läänemeresoomlaste immigratsiooni tulemusel. Kohanimede keelelised tunnused osutavad mingile muule soome-ugri päritolu keelele (või isegi kahele – läänetšuudi ja idatšuudi – keelele), mis samas erineb teistest teadaolevatest soome-ugri keeltest. Rahkoneni hinnangul mõeldi varastes allikates tšuudide all ennekõike just seda Novgorodi ümbruses elanud rahvast. Sellega on kooskõlas asjaolu, et läänemeresoome isikunimed puuduvad kõige vanemates tohtkirjades ning sarnanevad Karjala maakitsuse ja Ingerimaa nimedega hilisemates kirjades. Lähtudes Riho Grünthali väitest, et varane Novgorodi administratsioonialane keelekasutus ei maini "tšuudide maad", peab ta selle loogiliseks seletuseks, et Novgorod ise oligi "tšuudide maa". Ka tšuudi-etnonüümi levik kohanimedes koondub Novgorodi piirkonda ja sellest kagusse, olles ümbritsevatel läänemeresoome aladel harv või üldse puuduv. Rahkoneni argumenti Novgorodi tšuudide mitteläänemeresoomelisuse kohta on ka mitmed teised uurijad tugevaks pidanud. Rahkoneniga sarnasele järeldusele on jõudnud ennekõike arheoloogilise materjali analüüsile toetuv Valter Lang, kes piiritleb tšuudide asuala Isuri platoo idaosa ja sellest lõunasse jääva piirkonnaga Peipsi järvest ida pool kuni Ilmeni järveni ja sealt edasigi. Tema arvates näitavad arheoloogilised leiud, et nimetatud piirkonna rahvastiku keel pärineb sellest lääneuurali keele harust, mille ühest osast kujunesid lõpuks saami keeled. Läänemeresoomlastega seostatav arheoloogiline materjal sinna ei levinud.
11. sajandil ja hiljem
Valdav osa tšuudide küsimust uurinud teadlasi on seisukohal, et alates 11. sajandist mõeldi leetopissides tšuudide all reeglina või alati eestlasi. Kuigi sagedasti ongi чудь eestikeelses tekstis läbivalt ilma lähema selgituseta "eestlaseks" tõlgitud ja seotud Eesti alaga, on mitmed uurijad siiski seisukohal, et tšuudide ja eestlaste täielik samastamine pole põhjendatud. Tvauri peab ka 11. sajandi kontekstis leetopissides mainitud tšuude Pihkva oblastis ja Kagu-Eestis elanud rahvaks. Vürst Jaroslav Targa 1030. aasta paiku korraldatud tšuudidevastast sõjakäiku ja linnuse rajamist Tartu kohale, tšuudide ja eestlaste piirialale, peab ta katseks haarata enda kätte kogu tšuudide asuala. Marika Mägi lähtub sellest, et muinasajal eksisteeris praeguse Eesti territooriumil kaks erinevat kultuuripiirkonda, Ranniku-Eesti ja Sise-Eesti (viimasesse loeb Mägi ka Virumaa), ning et Vana-Vene leetopissid räägivad 11. sajandi sündmustega seoses kahest erinevast Eesti alal elanud rahvast, sossolitest ja tšuudidest. Kuna tšuudidevastased sõjakäigud suundusid ennekõike sisemaa osadesse ja sossoleid peetakse sageli Eesti lääne- ja looderanniku asukaiks, siis järeldab Mägi, et tšuudide all mõeldi Sise-Eesti ja sossolite all Ranniku-Eesti kultuuriala elanikke. Heiki Valk ja Silvia Laul arvavad, et hilisrauaajal ja keskajal tähistas tšuudide mõiste lisaks eestlastele teisigi sarnase keele kõnelejaid, näiteks leetopissides Otšela tšuudideks kutsutud Adsele maarahvast.
Aliise Moora leiab, et leetopissides mainitud tšuudidega peetud lahingud kohas на Бору 1113. aastal ja в Клине 1132. aastal, mida on seotud eestlaste ja Eesti alaga, toimusid tegelikult Peipsist ida pool. Leetopissides kirjeldatud 1111. ja 1179/1180. aasta sõjakäike Otšelasse, kus viimase teate järgi elasid tšuudid, on paigutatud nii Põhja-Läti Adsele piirkonda kui ka Virumaale. Anti Selart ei pea üheseltmõistetavaks teisigi kroonikateateid, milles puuduvad viited kindlalt Eesti alal identifitseeritavate paikade kohta: 1130. aasta vürst Vsevolodi rüüsteretke "tšuudide maale", 1176. aasta "kogu Tšuudimaa" sõjakäiku Pihkva alla, 1190. aasta kokkupõrget "mereäärsete tšuudidega" Peipsil.
Aastal 1534 kaebas peapiiskop Makar, et Novgorodi aladel elavad tšuudid peavad oma preestreid, keda kutsuvad arbui. Need tšuudid matsid oma surnud kalmetesse ja viisid oma usu palvemajadesse ohvreid. Ka kutsusid nad oma preestreid lastele nime andma. Makari kirjeldusest pole võimalik tuletada, keda ta täpselt tšuudideks nimetas, tõenäoliselt oli aga tegu Novgorodi maadel elavate soomeugri rahvastega.
Hanila kirikumõis
Hanila kirikumõis (saksa keeles Pastorat Hannehl) oli kirikumõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Tubakas (aine)
Tubakas on tubaka taimeperekonna (Nicotiana) lehtedest saadud aine.
Eurooplaste esimesest kokkupuutest tubakaga on ülestähendusi leitud Chr. Kolumbuse laevapäeviku 1492. aasta 6. novembri sissekandes. Kolumbuse nimetatud San Salvadori saarel kinkisid pärismaalased Kolumbusele sõpruse märgiks mõned kuivatatud tubakalehed, kuid admiral ei osanud nendega midagi peale hakata. Kui oli randutud Kuubal, nägid Bartholome de las Casase päeviku andmeil Rodrigo de Jerez ja Luis de Torres esimeste eurooplastena tegelikku tubaka suitsetamist. Torukesi, mille kaudu tõmmati sisse suitsu, hakati nimetama hispaaniakeelse sõnaga tabacos.
Algul kultiveeriti tubakat ta kaunite õite pärast ilutaimena. Veidi hiljem hakati teda kasutama ravimtaimena, eriti hambavalu, peavalu ja podagra vastu. Seda rohtu hakati nimetama nicotiana’ks ja siit tulenebki tubaka hilisem ladinakeelne nimetus Nicotiana, samuti temas leiduva tugeva närvimürgi nikotiini nimetus.
Meeste seitsmevõistlus
Meeste seitsmevõistlus on kergejõustiku mitmevõistlus meestele, mis peetakse sisehallis kahel päeval järjest ning koosneb kindlas järjekorras seitsmest alast:
Seitsmevõistluses hakati võistlusi korraldama 1970. aastatel. Esimesed Euroopa meistrivõistlused peeti aga alles 1992. aastal Itaalias Genovas. Esimene Euroopa meister oli prantslane Christian Plaziat. Maailmameistrivõistluste kavva võeti see ala 1995. aastal Barcelonas. Esimeseks maailmameistriks krooniti samuti Plaziat.
Maailmarekord 6645 punkti on 2012. aastast Ashton Eatoni nimel. Eestlastest parimana on Erki Nool 1999. aastal kogunud 6374 punkti.
Kõigi aegade edetabel
''Seisuga 11. märts 2023.''
Eesti edetabel
Üle 6000 punkti saavutanud Eesti seitsmevõistlejad nende isiklike rekordite järgi. ''Seisuga 24. veebruar 2023.''
Reason (ajakiri)
Reason on alates 1968. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv poliitikaajakiri, mida annab välja Los Angeleses baseeruv libertaarne mõttekoda Reason Foundation. Ajakirja deviis on "Free Minds and Free Markets".
Ajakiri ilmub sagedusega 11 numbrit aastas. Selle tiraaž on umbes 70 000 eksemplari. Ajakirja Reason peatoimetajaks on alates 2008. aastast Matt Welch.
Reason on mõjukaim ja suurima tiraažiga libertaarne trükiväljaanne. Ajakirjaga on seotud ka lühidokumentaalfilme ja videoprogramme tootev ning avaldav veebileht Reason TV.
Saialill (perekond)
Saialill (Calendula) on korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- ja mitmeaastaste rohttaimede perekond.
Ladinakeelne nimetus on tõenäoliselt tuletatud sõnast calendae 'kalendid', millega tähistati iga kuu esimest päeva. Taim oli pühendatud neitsi Maarjale, sellest tuleb tema ingliskeelne rahvapärane nimetus marygold.
Saialilli on 12–20 liiki, mis on levinud Vahemere maadest ida poole Iraanini ja lääne poole Makroneesiani.
Saialille õisik on kollane või oranž ja paikneb varrel üksikult. Õisik koosneb paljudest õitest, mis ei ole päris ühesugused. Välimised, õie äärel olevad õied on pika emakasuudmega ja viljuvad. Seesmised, õie keskel olevad õied on viljatud ja lühema emakasuudmega.
Saialille viljad on seemnised. Need on heteromorfsed ehk mitmekujulised ja asuvad samal taimel mitmes reas. Seemnised on nii kõverad, et võivad olla koguni rõngakujulised. Välimised seemnised erinevad kuju ja ehituse poolest seespool asuvatest.
Kasutamine
Saialill kõlbab ka süüa. Tema kroonlehed sobivad värskena salatisse. Neid võib ka kuivatada ja pärast kasutada juustu värvimiseks või safrani asemel. Nimelt sisaldavad õielehed karotinoide ja flavonoide.
Farmakoloogilised uurimused on näidanud, et saialilleekstraktil on viiruste, genotoksiinide ja põletike vastane toime. Saialilletinktuuri kasutatakse akne vastu, verejooksu peatamiseks ja ärritatud kudede rahustamiseks. Saialillešampooniga pestakse kuivi ja hapraid juukseid.
Kymenlaakso maakond
Kymenlaakso maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes.
Edward Goldsmith
Edward Goldsmith (8. november 1928 Pariis – 21. august 2009 Siena) oli inglise-prantsuse keskkonnakaitsja, ökoloog, kirjanik ja filosoof, rohelise liikumise pioneere maailmas.
Kymenlaakso maakond
Maakonnal oli alates juunist 2007 novembrini 2010 alaline esindus Eestis.
Haldusjaotus
Maakonnas on kuus kohaliku omavalitsuse üksust (kunta), sealhulgas kolm linna.
Välislingid
🇫🇮
Edward Goldsmith
Teosed
Tema peateos on mitmes trükis ilmunud raamat "The Way", ent sellele eelnes mitu raamatut.
Toivo Aavik
pisi|Toivo Aavik 2008. aastal Toivo Aavik (sündinud 28. novembril 1966 Paides) on eesti psühholoogiateadlane ja õppejõud.
Aavik on uurinud mitmeid psühholoogia valdkondi: mulje kujundamine, isiklikud väärtused, positiivne psühholoogia ja inimese seksuaalkäitumine.
Töökäik
Toivo Aavik oli aastatel 1998–2006 Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna raamatukogu juhataja, 2006–2007 Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakonna peaspetsialist ja 2007–2010 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tervise edendamise teadur ning töötas kuni 2021. aastani psühholoogiainstituudis dotsendina. 2021. aastast on ta Tartu Ülikooli isiksuse- ja sotsiaalpsühholoogia kaasprofessor, isiksuse- ja tervisepsühholoogia osakonna juhataja (2021).
Õppetöö
Toivo Aavik on toonud Tartu Ülikooli õppekavva positiivse psühholoogia loengukursuse (2018), mis on esimene selle teemaline loengukursus Eesti akadeemilistes ülikoolides. 2005. aastast õpetab ta Tartu Ülikoolis inimese seksuaalkäitumist. Lisaks vastutab ta sotsiaalpsühholoogia teema õpetamise eest Tartu Ülikooli psühholoogia instituudis.
Teadustöö
Google Scholari andmetel oli Toivo Aaviku töödele viidatud üle 1600 korra (10.10.2022). Kõige enam viiteid (üle 730) on kogunud artikkel „The attractive female body weight and female body dissatisfaction in 26 countries across 10 world regions: Results of the International Body Project I“.
Toivo Aaviku kõige innovatiivsem idee on olnud leksikaalse lähenemise kasutamine inimeste väärtuste uurimisel. Igas keeles peitub universaalne sõnavara, mis iseloomustab selle keele kõnelejate väärtushinnanguid. Selle ideega vastandub ta maailmakuulsale Iisraeli väärtuste uurijale professor dr. Shalom Schwartzile, kes rõhutab väärtuste universaalsust, seda süsteemi samal ajal igale kultuurile jõuga peale surudes. Peale Aaviku uuringut on esmakordselt eesti keeles kasutatud süsteemi kasutatud ka selliste suurte keelte nagu saksa, hiina, araabia, hollandi jms keele väärtuste analüüsides.
Viimastel aastatel on Toivo Aavik osalenud mahukates üleilmsetes uuringutes, mis käsitlevad sugudevahelisi erinevusi, lähedussuhteid, kehataju ja atraktiivsust.
Koolitused
Toivo Aavik on tunnustatud koolitaja. Tema koolitused hõlmavad töökeskkonda ja inimestevahelisi suhteid.
Isiklikku
Toivo Aavik on abielus, tal on neli tütart.
Flyleaf
Flyleaf on hard rock bänd Texasest. Bänd viljeleb hard rock 'i ja alternative metal 'i segu, mis ühendab sügavamõttelisi laulusõnu. Ansamblil on aastate jooksul on mitu nime: Sporos, Listen ja Passerby (nimi "Passerby" oli juba ühe teise bändi kasutuses). Lõpuks võeti nimeks Flyleaf, kuna see sobis bändi iseloomuga.
"Flyleaf on tühi leht raamatu alguses. See on palgeleht, leht, kuhu sa kirjutad pühendusi, kellele sa raamatu kingid, ning just sellised meie lood on – isiklikud sõnumid, mis vajavad mõne hetke selginemist, enne kui jutustus algab," seletab Mosley.
Ansambli ajalugu
Flyleaf on pärit USA Texase osariigist väiksest Temple'i linnast, praegu aga on bändi ametlik kodu Temple'i naaberlinnas Beltonis.
Flyleafi asutajateks saab nimetada Lacey Mosleyt ja James Culpepperit. Hiljem lisandusid bändi kitarristid Jared Hartmann ja Sameel Bhattacharya. Basskitarrist Pat Seals liitus bändiga aastal 2002.
Flyleaf on mänginud koos nii kohali bändide kui ka üle maailma tuntud ansamblitega, näiteks: Riddlin Kids, Bowling for Soup, Fishbone, Breaking Benjamin, Saliva, Trust Company, Staind, 3 Doors Down, Evanescence jpt.
Aastal 2005 salvestas ansambel esimese täispika albumi "Flyleaf".
12. aprillil, 2006, esines Flyleaf esimest korda live'is telekanalis Fuse TV Daily Download. Nad mängisid kahte lugu: "I'm So Sick", mis on olnud seal Top 5'es, ning "All Around Me".
Riigivolikogu 79. valimisringkond
'''Riigivolikogu 79. valimisringkonda''' kuulusid Mõniste, Saru, Vana-Roosa, Tsooru, Sõmerpalu, Kärgula, Erastvere, Nursi ja Rõuge vallad Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid valimisringkonda Mõniste, Varstu, Lepistu, Kasaritsa ja Linnamäe vald.
I Riigivolikogu valimistel seati ringkonnas ainsa Riigivolikogu kandidaadina üles Kaarel Eenpalu, kes vastaskandidaatide puudumise tõttu loeti Riigivolikogu liikmeks. Oskar Juul ei saanud 150 nõutavat soovitusallkirja ja tema kandidatuuri ei olnud seetõttu võimalik üles seada, ka tarvitati tema ja tema pooldajate vastu vägivalda.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Ruut Liiv, vastaskandidaat Oskar Juul.
Sündinud 25. novembril
''Siin loetletakse 25. novembril sündinud tuntud inimesi.
Janet Jackson
pisi|Janet Jackson (2006) Janet Damita Jo Jackson (sündinud 16. mail 1966) on Ameerika Ühendriikide laulja.
The Ecologist
The Ecologist on aastast 1970 ilmuv ja maailmas üks suurima levikuga ökoloogilist maailmavaadet esitavaid ajakirju.
Ajakirja asutas 1969. aastal Edward Goldsmith.
Vetluga
Vetluga [vetl'uuga] (vene Ветлуга) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis, Vetluga rajooni keskus.
2002. aasta rahvaloenduse järgi oli elanike arv 9641, 1989. aasta rahvaloenduse järgi 10 190.
Vetluga rajati 1636 ja sai linnaõigused 1778.
Tähtvere küla
Tähtvere on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Külas asus aastani 1943 Tiksoja raudteepeatus. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Päijät-Häme maakond
Päijät-Häme maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes. Asub Päijänne järve ümber, millelt on saanud ka nime.
Päijät-Hämes asub Lõuna-Soome kõrgeim mägi Tiirismaa, mille kõrgus on 222,6 m.
Haldusjaotus
Maakonnas on kümme kohalikku omavalitsust, sealhulgas kolm linna.
Endiseid valdu: Hämeenkoski vald, Nastola vald.
🇫🇮
Ruperti maa
thumb Ruperti maa oli osa Briti Põhja-Ameerikast, mis hõlmas Hudsoni lahe vesikonna. See kuulus 200 aasta vältel de facto Hudsoni lahe kompaniile. Piirkond sai nime Reini printsi Ruperti järgi, kes oli esimene Hudsoni lahe kompanii kuberner. Inglise kuningas Charles II andis 1670. aastal kompaniile kaubandusmonopoli sellel alal. Monopol tühistati 1870. aastal. Hudsoni lahe kompanii müüs Ruperti maa Kanadale.
Tänapäeval kuulub valdav osa Ruperti maast Kanadale.
Newsweek
thumb|Esimene Newsweeki number 17. veebruarist 1933.
Newsweek on alates 1933. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv uudisteajakiri.
Newsweek ilmub korra nädalas. Seda levitatakse ka väljaspool Ameerika Ühendriike – kokku on Newsweekil neli ingliskeelset ja üksteist muudes keeltes regionaalset väljaannet. Eestis on müügil ajakirja ingliskeelne Euroopa väljaanne Newsweek Europe, varem müüdi ka venekeelset väljaannet Russki Newsweek.
Aastatel 1961–2010 andis ajakirja välja meediakontsern The Washington Post Company. Augustis 2010 müüdi rahalistesse raskustesse sattunud väljaanne 1 USA dollari eest 91-aastasele ärimehele Sidney Harmanile, kes võttis koos ostuga üle 71 miljoni USA dollari väärtuses Newsweeki rahalisi kohustusi.
Ameerika väljaannet toimetas alates 2006. aastast Jon Meacham, regionaalsete väljaannete aluseks olevat rahvusvahelist versiooni Newsweek International alates 2000. aastast Fareed Zakaria. Mõlemad teatasid pärast omanikuvahetust 2010. aastal ametist lahkumisest. Fareed Zakaria kirjutas oma viimase juhtkirja peatoimetajana ajakirja 4. oktoobri numbris.
Novembris 2010 ühines Newsweek veebiväljaandega The Daily Beast ning kahe väljaande haldamiseks moodustati valdusfirma The Newsweek Daily Beast Company. Mõlema väljaande peatoimetajaks sai seni The Daily Beasti toimetanud Tina Brown.
Ajakirja tiraaž langes 21. sajandi alguses tugevalt – kui 2003. aastal oli ühe numbri eksemplaride arv 2 700 000 ja koos regionaalsete väljaannetega üle 4 000 000, siis 2010. aastaks oli see langenud umbes 1 500 000 eksemplarini. Vaatamata tiraaži vähenemisele oli Newsweek Ameerika Ühendriikides müügiarvult teine ajakiri oma põhikonkurendi Time'i järel.
Kahanevad müüginumbrid sundisid Newsweeki oktoobris 2012 võtma vastu otsuse ajakirja paberväljaanne alates 31. detsembrist 2012 sulgeda ja piirduda edaspidi ainult digitaalse väljaandega. Euroopas jätkas AG Castillo Media omanikfirmalt saadud litsentsi alusel trükiväljaande avaldamist ka pärast seda kuupäeva.
3. augustil 2013 vahetas Newsweek taas omanikku – väljaande omandas ettevõte IBT Media, tehingu tingimusi osapooled ei avalikustanud. Tehing puudutas ainult Newsweeki, kuid mitte sellega samasse gruppi kuulunud väljaannet The Daily Beast. 7. märtsil 2014 hakkas Newsweek ilmuma taas paberväljaandena ka Ameerika Ühendriikides.
Ajakirja uus peatoimetaja on alates septembrist 2013 Jim Impoco.
Enn Eesmaa
Enn Eesmaa (sündinud 7. juunil 1946 Tallinnas) on Eesti poliitik ja endine ajakirjanik. Ta on XV Riigikogu liige ja Eesti Keskerakonna aseesimees.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Saaremaal.
Ajakirjanduslik tegevus
Enn Eesmaa on tuntud eelkõige teleajakirjanikuna.
Poliitiline tegevus
pisi|left|[[Riigikogu väliskomisjoni esimehed ja aseesimehed 2007. aastal Toompeal. I reas Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Enn Eesmaa, Vello Saatpalu, Eino Tamm ja Anti Liiv ning II reas Tiit Made, Marko Mihkelson ja Andres Tarand]] Enn Eesmaa on alates 2003. aastast Eesti Keskerakonna liige. Ta on ka Eesti Keskerakonna juhatuse liige.
Aastatel 2003–2007 oli ta X Riigikogu liige, sh aastatel 2003–2005 Riigikogu väliskomisjoni aseesimees ja seejärel 2005–2007 Riigikogu väliskomisjoni esimees. Aastatel 2007–2016 oli ta XI, XII ja XIII Riigikogu väliskomisjoni aseesimees ja aastatel 2016–2019 Riigikogu esimene aseesimees.
XIV Riigikogus oli ta aastatel 2019–2021 Riigikogu väliskomisjoni esimees ja on alates 2021. aastast Riigikogu riigikaitsekomisjoni esimees. Ta on ka Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjoni liige.
Ta oli aastatel 2017–2021 Saaremaa vallavolikogu liige ja valiti Saaremaa vallavolikogusse ka 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel, kuid loobus kohast vanuse tõttu.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1977–2012 abielus pianisti ja muusikapedagoogi Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaaga, sellest abielust sündis poeg. Tema isa oli laulja Enno Eesmaa, õde on etnoloog ja poliitik Andra Veidemann, õemees on kirjandusteadlane Rein Veidemann.
REAPER
REAPER (Rapid Environment for Audio Production, Engineering, and Recording) on muusikatarkvara (Digital audio workstation), mis on mõeldud digitaalseks helitöötluseks ja muusika loomiseks.
REAPER on praegu saadaval Windowsile, kuid varsti ilmub ka versioon MacOSXi jaoks.
Funktsioonidelt sarnanedes tarkvaraga nagu Cubase, ProTools, Logic jt on REAPER tunduvalt odavam. Neile, kes ei soovi tarkvara kasutada kommertseesmärgil, on see saadaval 50 dollari eest, tavahind on 225 dollarit. Samuti peaks REAPER olema üpris vähenõudlik ressursside suhtes ning selle uuendused ilmuvad tihti, tootjad on avatud kasutajate tagasisidele.
Mõned funktsioonid: toetab DX ja VST liideseid, mõned on tarkvaraga kaasas; ReWire host ja slave mode; ReaMote liidese abil on võimalik kasutada teise arvuti ressursse kohtvõrgu kaudu.
Püha Anna orden
Püha Anna orden (vene keeles Императорский орден Святой Анны, saksa keeles Orden der Heiligen Anna) oli Venemaa keisririigi orden.
Ajalugu
Ordeni asutas Holstein-Gottorpi hertsog Karl Friedrich 14. veebruaril 1735 oma surnud naise, Peeter I tütre Anna Petrovna auks.
5. aprillil 1797 lisas vastne Venemaa keiser Paul I ordeni Venemaa autasude süsteemi, kus see oli esialgu tähtsuselt viimasel kohal. Hiljem asetus tema järele veel Püha Stanislavi orden.
Alates Veebruarirevolutsioonist jagas Venemaa Ajutine Valitsus teenete eest väliselt sarnaseid, kuid juba uue nimega (Püha Anna Orden) teenetemärke.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni lõpetati 1917. aastal Venemaa Kesktäitevkomitee dekreediga nii Keiserliku Püha Anna ordu tegevus kui ka Ajutise Valitsuse teenetemärkide väljastamine Venemaal.
Statuut
Ordeni aupäevaks määrati 3. veebruar 1797. Korralduse kohaselt kinnitati tseremooniate pidamiseks Pühade Siimeoni ja naisprohvet Hanna kirik Peterburi Liteinõi linnaosas. Kavaleride rõivastus koosnes peamiselt punasest, taftiga vooderdatud sametkeebist ning sulgede ja pealeõmmeldud ristiga punasest sametist peakattest. Pärast kavaleri surma oli pärijatel kohustus väljaantud ordeni tunnusmärgid Venemaa Ordenite Kapiitlile tagastada.
Püha Anna ordeni uued statuudid kinnitati 14. aprillil 1829 ja 22. juulil 1845 ning veel 1847. ja 1874. aastal.
Püha Anna ordeniga autasustati laia ringi riigiametnikke ja sõjaväelasi. Läbi aegade pälvis Püha Anna ordeni sadu tuhandeid inimesi.
Esialgu tähendas Püha Anna ordeniga autasustamine ühtlasi pärilikku aadliseisusse tõstmist. See kord muudeti ära 1845. aastal. Edaspidi tõi päriliku aadliseisuse endaga üksnes Püha Anna ordeni I klassiga autasustamine, ülejäänud klassidega autasustamine tõi kaasa isikliku, mittepäriliku aadliseisuse. Täiendava erandi moodustasid kaupmehed ning moslemid, kes ei saanud ühegi järguga autasustamise korral aadlikeks, vaid üksnes aukodanikeks.
1847 hakati Püha Anna ordeniga autasustama riigiametnikke vähemalt 12 aastat kestnud laitmatu teenistuse eest vähemalt 8. klassi ametikohal, samuti sõjaväelasi vähemalt 8 aastat kestnud teenistuse eest vähemalt staabikapteni ametis.
Püha Anna ordeniga kaasnes pension, mida maksti kuni autasustatu surmani. Pensioni suurus oli IV klassil 50 või 40 rubla, III klassil 100 või 90 rubla, II klassil 150 või 120 rubla ja I klassil 350 või 200 rubla aastas.
Ordeni klassid
Esialgu puudusid ordenil klassid ning kavaleride arv oli piiratud 15 rüütliga, kes valiti isikute hulgast, kes olid vähemalt polkovniku auastmes.
Paul I jagas Püha Anna ordeni kavalerid kolme klassi. Lisaks neile põhiklassidele asutas ta ordeni kavaleride esimesele klassile täienduseks ordeni eriklassi – Püha Anna I klassi orden briljantidega. Madalaima, kolmanda klassi tunnuseks oli külmrelvale kinnitatav tunnusmärk, mida täiendas ordeni värvides portupee. Samal ajal kaotati piirangud kavaleride arvule ning teenistusastmele.
1955
1955. aasta (MCMLV) oli 20. sajandi 55. aasta.
Püha Anna orden
Ordeni klassid
Aleksander I asutas 1815. aastal ordeni kavaleridele neljanda klassi ning muutis ära briljantidega ordenimärkide jagamise Venemaa kodanikele, asendades briljandid keisrikrooniga. Kroonid kui eritunnus kaotati 1874. aastal.
Eestlastest Püha Anna ordeni kavalerid
Ordeni kavaleride madalamatesse klassidesse on arvatud hulgaliselt hilisemaid Eesti Vabariigi ohvitsere ja ka mõningane hulk tsiviilametnikke. Autasustatute hulka kuulusid näiteks Peeter Kann (IV klass; 31. oktoober 1914), Johann Laidoner (III klass; 1912), Jakob Hurt (III klass), Martin Jervan (III klass), Karl August Hermann (III klass, 22. veebruar 1905) ja Friedrich Reinhold Kreutzwald (III klass; 16. veebruar 1876).
Eestlastest on ordeni I klassi kavaleriks saanud suurtükiväekindral Karl Reinhold Mihhail Masing, dr. jur. Friedrich Fromhold Martens, dr. Philipp Karell, dr. Gustav Hirsch jmt.
Jägala juga
thumb|[[Põhja-Eesti paekallas|Põhja-Eesti paekaldalt langev Jägala juga on Eesti kõrgeim looduslik juga]] pisi|Video Jägala joast 2022. aasta juulis pisi|Vahutav Jägala juga pisi|Jägala juga öös 2007. aastal thumb|Jägala juga talvel
Jägala juga on juga Jägala jõe alamjooksul Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Asub umbes 5 km jõe suudmest Soome lahte, umbes 25 km Tallinnast idas ja 1 km Koogi küla keskmest põhjas. Joa paremale kaldale on võimalik jõuda ka Jägala-Kaberneeme tee 3. kilomeetrilt vasakule, Neeme küla suunas keerates.
Joa tagant on võimalik läbi kõndida, astudes libedaile kividele.
Kõige huvitavamat vaatepilti pakub juga kevadise suurvee ajal ning talvel, kui juga on jäätunud.
Jõe lõunakallas joa kõrval on varisemisohtlik.
Geoloogia
Juga langeb Põhja-Eesti pangalt. Joa taga ja kõrval paljanduvad ordoviitsiumi settekivimid. Esindatud on Varangu, Hunnebergi, Billingeni, Volhovi ja Kunda lade. Varangu lademe Türisalu kihistu graptoliitargilliit jääb enamikus veepiirist allapoole, kuid langeva vee poolt lahtimurtud argilliiditükke leidub joa ümbruses rohkesti. Argilliidi peal lasub glaukoniitliivakivi kiht, mis kuulub Hunnebergi lademe Leetse kihistusse. Ülalpool järgneb sellele Volhovi lademe glaukoniitlubjakivi ning seejärel Kunda lademe lubjakivi. Lubjakivis on rohkesti nautiloidide kivistisi. pisi|left|Joa tagune 2010. aasta jaanuaris Joa paljand on Jägala kihistiku stratotüüp, ka on kihistik selle järgi nime saanud. Samuti on selle järgi nimetatud Joa kihistik, mille stratotüübiks on samuti Jägala joaastangu paljand.
Juga on klindiastangu, millelt ta langeb, tuhandete aastate jooksul kulutanud, nii et allapoole juga on Jägala jõele tekkinud kitsas kanjonorg, mille põhjas on kärestikuline jõesäng. Oru pikkus on 300 meetrit, sügavus 12–14 meetrit. Kujunema hakkas see umbes 3000 aastat tagasi. Iga aastaga liigub juga lähtele lähemale. Aastail 1688-1931 taandus juga keskmiselt 17 cm aastas.
Ajalugu
Jägala joa varasem rahvapärane nimi on Joarüngas.
Arvatavasti on sellel kohal olnud muistne kultusepaik. Jägala joa juurest pärinevad esimesed kirjalikud teated vesiveskist Eestis (13. sajandi algus; umbes 1240). Aastast 1688 pärinevatele kaartidele on märgitud joa juurde vesiveski.
Caruaru
Caruaru on linn Brasiilias Pernambuco osariigis.
Kstovo
Kstovo (Кстово) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis, Kstovo rajooni keskus. Asub Volga paremal kaldal.
Kstovo tekkis 15. sajandil ja sai linnaõigused 1957.
2002. aasta rahvaloenduse järgi oli elanike arv 66 944, 1989. aasta rahvaloenduse järgi 62 414.
Karolingid
Dünastiad said Karolingide nime suguvõsa kuulsaima esindaja Karl Suure järgi, kellest põlvnesid hilisemad Karolingide valitsejad.
Alates majordoomus Pippin Keskmisest ehk Pippin II-st (687–714) valitsesid Karolingid Frangi riiki. Karl Martell (714–741) valitses viimased viis aastat ilma uut kuningat valimata. 751 krooniti Karoling Pippin Lühike Frangi kuningaks. Pärast Frangi riigi jaotamist Verduni lepinguga 843 püsisid Karolingid võimul: Itaalias aastani 905, Saksamaal (Ida-Frangi riigis) väljasuremiseni aastal 911 ja Prantsusmaal (Lääne-Frangi riigis) kahe katkestusega kuni dünastiavahetuseni Kapetingide võimule tulekuga 987. Alam-Lotringi hertsogiriigis valitses 11. sajandi alguseni Lääne-Frangi Karolingide kõrvalharu. Sellega suri Karolingide suguvõsa meesliinis välja (kui arvestada ainult pärimisõiguslikke abielust sündinud poegi). Karolingide valitsejate troonikõlbmatuid    abieluväliseid lapsi ja Karl Suure naisliinis järeltulijaid oli siiski arvukalt.
Nimi
Kui Karolingid valitsesid, nimetati neid allikates sageli Karl Suure järglasteks; nime "Karolingid" põlvnemise tähistamiseks ei olnud. See nimi võeti kasutusele alles tagantjärele, lähtudes nähtavasti sellest, et Karl Suur oli hilisemate Karolingide esivanem, ning seda, et Karl oli suguvõsa juhtnimi. Ida-Frangi riigis võttis alles 10. sajandi teisel poolel ajaloolane Widukind Corveyst kasutusele nime Karoli 'Karlid'; ta nimetas 965. aasta paiku viimast Ida-Frangi riigi Karolingist kuningat Ludwig Last, kes suri 911, ultimus Karolorum apud orientales Francos ('viimane Karlidest idafrankide juures'). Prantsusmaal, kus Karolingide valitsemine lõppes 987, nimetas ajaloolane Richer Reimsist varsti mineviku kuningaid Karlideks. Sellest said hilje ladina nimekujud Karlenses, Karlingi, Karolini ning lõpuks ka Karolingi, millest lõppkokkuvõttes pärineb ka eestikeelne nimi "Karolingid".
Ajalugu
Karolingide esivanemad olid Arnulf Metzist Arnulfingide soost ja Pippin Vanem Pippiniidide soost. Karolingid valitsesid Frangi riigis katkestustega juba 639. aastast, kuid mitte kuningatena, vaid ainult Merovingide majordoomustena, kelle ainuõigust kuningaaule endiselt austati. 8. sajandi keskpaigaks oli Karolingide või sedavõrd kindlustunud, et nad said Merovingide dünastia nominaalsetest kuningatest vabaneda. Aastal 751 kuulutasid Frangi riigi aadlikud paavsti toetusel Pippin Lühikese frankide kuningaks, viimane Meroving tõugati troonilt. Temalt võeti sümboolselt kuningaõnnistus: ta pea pöeti paljaks ja ta pandi kloostrisse. See dünastiavahetus tähendas ideega "Jumala armust" põhjendatud kõrvalekallet vereõigusest, mis aga jäi püsima ja kanti nüüd üle uuele dünastiale. Tuntuim Karoling Karl Suur rajas uue Rooma keisririigi, kui 25. detsembril 800 salvis ja kroonis paavst Leo III ta Roomas keisriks.
400px|pisi|right|Karolingide [[sugupuu 877–987 (vasakul) ning nende sugulussuhe Liudolfingidega (keskel; Ida-Frangi riik) ja Kapetingidega (paremal; Lääne-Frangi riik)]] Karl Suurele järgnes keisrina 814 Ludwig Vaga, sest Karli vanemad pojad Karl Noorem ja Pippin Küürakas surid juba enne Karli. Juba Ludwig Vaga eluajal tõstsid tema pojad Lothar I, Ludwig II, Pippin ja Charles II Paljaspea erinevates koalitsioonides isa vastu mässu ning võitlesid üksteisega (vt Karolingide dünastiasisesed võitlused 830–842), kusjuures keisriseisust, mis Lotharil alates 817. aastast oma isa kaaskeisrina oli, ei pandud kunagi küsimärgi alla.
Aastal 843 leppisid alle jäänud vennad Lothar I, Ludwig II ja Karl II Verduni lepinguga kokku jaotada valitsemine, kuid mitte riik. Kui Lothari pojad olid pärijateta surnud, jaotati valitsemine uuesti Karl II ja Ludwig II vahel. Ida-Frangi kuningas Karl III Paks ühendas 885 lühiajaliselt Frangi riigi mõlemad osad. Keisritena järgnesid talle Arnulf Kärntenist ja Ludwig III Pime. Seejärel Karolingide keisridünastia hääbus.
Karolingide sugu valitses Kesk-Euroopat mitmesugustes konstellatsioonides kuni 987. aastani ning avaldas varakeskaegsele maailmale otsustavat mõju. Lähtudes Frangi õigusest, mis ei näinud ette esmasündinu automaatset primaati, jaotati Frangi riigi valitsemine pärast Karl Suure surma mitu korda. Verduni lepingut 843 võib pidada Prantsusmaa ja Saksamaa tekkimise lähtepunktiks. Jaotamised ja Coulainesi leping Lääne-Frangi riigis tõid kaasa frangi aadli võimu kasvu: aadel püüdis jaotamisplaane alati oma kasuks mõjutada. Karolingide valitsemises on nähtud ka tänapäeva Saksamaa föderatiivse ja detsentraliseeritud põhikorra alget.
Kui Ida-Frangi liin 911 Ludwig Lapsega välja suri, järgnesid algul Konradiinid frankide hertsogi Konrad I  ja alates 919. aastast Liudolfingid sakside hertsogi Heinrich I-ga, keda hiljem nimetati Ottoonideks. Lääne-Frangi riigis olid veel 987. aastani võimul Karolingid, seejärel tõrjusid Kapetingid nad kõrvale.
Tolleaegset arhitektuuristiili, mis oli eelromaani stiili vorm, nimetatakse Karolingide stiiliks. Karl Suure ajal tekkinud raamatu- ja halduskirja nimetatakse Karolingide minuskliks.
Tähtsate jutustavate allikate seas on Einhardi Karl Suure biograafia, mitmesugused annaalid (sealhulgas "Annales regni Francorum", Metzi annaalid, "Annales Bertiniani" ja "Annales Fuldenses"), paljud kroonikad (ühe autor Regino Prümist) ja Nithardi "Historiae".
Libreville
Libreville (prantsuse 'vabalinn') on Gaboni pealinn ja Estuaire'i provintsi keskus. Gaboni jõe estuaari põhjakaldal.
Linn on asutatud 1843. aastal prantslaste poolt kaubanduspostina. Linn sai 1848. aastal nime selle järgi, et sinna saadeti vabastatud orjad. Libreville oli 1934–1946 Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika pealinn.
Kanta-Häme maakond
Kanta-Häme maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes. Piirneb Uusimaa, Päijät-Häme, Pirkanmaa ja Päris-Soome maakonnaga.
Libreville
Linna lähedal asub rahvusvaheline lennujaam. Libreville'il on raudteeühendus Franceville'iga riigi kaguosas.
Kanta-Häme maakond
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lõuna-Soome lääni.
Libreville
Libreville'is tegutseb Omar Bongo ülikool.
Kanta-Häme maakond
Haldusjaotus
Maakonnas on 11 kohalikku omavalitsust, sealhulgas 3 linna.
Libreville
pisi|tühi|Vaade Libreville'ile õhust
Kanta-Häme maakond
Endised vallad
🇫🇮
Rapla Maarja-Magdaleena kogudus
EELK Rapla Maarja-Magdaleena kogudus on luterlik kogudus, mis kasutab Rapla kirikut ja Kehtna Peetri kirikut.
Kogudus kuulub Lääne-Harju praostkonda.
pisi|[[Rapla Maarja-Magdaleena kirik]] pisi|[[Kehtna Peetri kirik]]
Meduuspuu
Meduuspuu (Medusagyne oppositifolia) on igihaljas puittaim, meduuspuuliste sugukonna ja meduuspuu perekonna ainuke liik. Mõnikord arvatakse meduuspuu perekond linnusilmapuuliste (Ochnaceae) sugukonda.
Meduuspuu on endeemne taim, mis kasvab ainult Seišellidel Mahé saarel. Ta kuulub äärmiselt ohustatud liikide hulka.
Meduuspuud peeti väljasurnuks, kuni 1970. aastatel leiti saarelt üksikud isendid.
Meduuspuu on väike puu või põõsas. Vastakuti kinnituvad lehed on nahkjad ja harvade ümarate sakkidega. Väikesed õied on radiaalsümmeetrilised, ebameeldiva lõhnaga. Õite värvus varieerub valgest punaseni.
Meduuspuu vili on kupar. Seemned on tiibadega.
Beatrice
pisi|Beatrice 1994. aastal pisi|Beatrice oma kodurestoranis 2014. aastal (seinal tema enda joonistused) Beatrice Fenice (tuntud kui Beatrice, sünninimega Beatrice Bugajets; sündinud 19. jaanuaril 1970 ) on Eesti modell, omanimelise modelliagentuuri omanik ning nAnO kodurestorani ja champagne lounge 'i Mull perenaine.
Alates oktoobrist 2014 on Beatrice Rahva Ühtsuse Erakonna liige. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta valimisliidu MEIE Tallinn nimekirjas.
Isiklikku
Beatrice on abiellunud kuus korda. Tema praegune abikaasa on Laur Laja.
Beatrice'il on lapsed Simona, Balthazar-Serafim ja Uma Sofia Grazia.
Beatrice elab Tartus.
Ta on tuntuks saanud 1993. aastal näitusega "Soul & Body".
Beatrice osales 2007. aastal saatesarjas "Tantsud tähtedega", kus tema partner oli Eduard Korotin. Ta ei jõudnud paremate hulka.
Ro toro
Ansambel Ro:toro läheneb traditsioonilistele hoogsatele torupillilugudele moodsa helikeele kaudu, lisades muusikasse saksofoni, elektrikitarri ja omavalmistatud alternatiivsed löökpillid. Kõlapilt on sellegipoolest ürgne ja torupillikeskne.
Liikmed
pisi|Ro:toro esinemas Ammende Villas, 2008. aastal. Pildil (vasakult paremale): [[Cätlin Jaago, Marko Mägi, Silver Sepp, Karl Laanekask]]
Cätlin Jaago õppis torupillimängu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Sandra Sillamaa on Cätlin Jaago õpilasena temaga koos torupilli mänginud alates 2000. aastast, nende vahel tekkinud muusikaline üksteisemõistmine on ansambli alustugi.
Marko Mägi teeb saksofonil improvisatsioonilisi džässisoolosid. Erilised rütmipillid – kausid veega – on avastanud Silver Sepp. Kausid annavad maheda meloodilise rütmikõla. Karl Laanekask elektrikitarril täiendab ansamblit kaasaegsete kõlavärvidega.
Albumid
pisi|Ro:toro esinemas Mooste Elohelü festivalil 2022. aastal.
Jäääär I
"Jäääär I" on Jääääre 1991. aasta album.
Naeris
Naeris (Brassica rapa rapa) on Vahemere maadelt pärinev ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane rohttaim.
Morfoloogia
Juurvili on lapiku, ümarlapiku, ümara või pikliku kujuga. Koor on kollane või valge, ülemises osas võib mõnel sordil esineda ka violetjas varjund. Sisu on samuti kollane, mõnikord ka valge.
Lehed on enamikul sortidel sulglõhised, mõnel sordil ka terved, helerohelised, mõlemalt poolt lühikarvalised. Naeri lehed on söödavad ja neil puudub vahakirme.
Õisikuvarred on püstised ja hargnevad. Õied väikesed ja kuldkollased. Vili on kõder. Seemned on väikesed, ümmargused, pruunikad, sarnanevad kaalika seemnetega.
Ajalugu
Metsnaeri lehti ja juuri söödi juba ammu enne põlluharimise algust. Naereid hakati esimest korda kasvatama umbes 4000 aastat tagasi Lähis-Idas. Vana-Kreekas ja Rooma riigis oli naeris tähtsaim köögiviljakultuur teravilja- ja viinamarjasortide kõrval ning sellest aretati mitu sorti.
Naeris oli Eestis enne kartuli kasvatamise algust põhitoiduaine. Viimastel sajanditel on kartul naeri kõrvale tõrjunud ja ka kaalikas, mis arvatavasti on naeri ja kapsa ristand, on naerist ettepoole tõusnud.
Kasutamine
Naerist süüakse toorelt, keedetult ja küpsetatult. Naeris on maitsev suppides, raguudes, püreena või täidetult ja praetult. Naerist võib toorelt või keedetult lisada salatitesse. Lehed on maitsvad ja neid valmistatakse nagu spinatit.
Adbusters
Adbusters, alapealkirjaga "Vaimse keskkonna ajakiri", on kommertsiaalsuse ja tarbimisühiskonna vastane ajakiri.
Selle asutas Kalle Lasn. Ajakirja toimetus asub on Kanadas Vancouveris.
Jäääär II
"Jäääär II" on Jääääre 1992. aasta album.
Białystok
thumb|[[Branicki loss (Białystok)|Branicki loss (Palac Branickich)]] Białystok (valgevene Беласток, leedu Balstogė, jidiši ביאַליסטאָק) on Poola kirdeosa suurim linn. Ta on Podlaasia vojevoodkonna keskus.
Valgevene piiri lähedal asuv Białystok on Poola suurimaid õigeusu keskusi.
Białystok on ka tähtis turismikeskus, sest seda läbib suur osa Poolast Leetu ja Valgevenesse suunduvast liiklusest. Białystoki turismi arengut soodustab ka UNESCO maailmapärandi nimekirja kantud Białowieża rahvuspargi ja teiste turismiobjektide lähedus.
Ajalugu
Białystoki teadaolev ajalugu asulana algab aastal 1437, kui Raczków'ite perekonna liige Jakub Tabutowicz, kes kasutas luigega Łabędź'i vappi, sai Leedu suurvürsti Žygimantas I Kęstutaitis'e pojalt Mykolas Žygimantaitis'elt metsase ala Biała jõe kaldal. Białystok oli osa Podlaasia vojevoodkonnast, peale 1569. aastat kuulus see Poola Kuningriigi krooni valduste alla.
Białystok sai linnaõigused aastal 1692. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks Białystok 1795. aastal Preisi kuningriigi koosseisu. Vastavalt Tilsiti rahule läks linn aga 1807. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla.
1897. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid juudid 63% linna elanikest. 1921. aastal oli juute Białystoki elanikest 51,6% ja 1931. aastal 42,8%.
Lõuna-Karjala maakond
Lõuna-Karjala maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes.
Kuni läänide kaotamiseni (31. detsembrini 2009) kuulus ta Lõuna-Soome lääni.
Haldusjaotus
Maakonnas on üheksa kohaliku omavalitsuse üksust, sealhulgas kaks linna.
Välislingid
🇫🇮
80 päevaga ümber maailma
"80 päevaga ümber maailma" (prantsuse keeles "Le tour du monde en quatre-vingts jours") on Jules Verne'i 1873. aastal ilmunud seiklusromaan.
left|thumb|teekond
Romaani järgi on tehtud mitu filmi. Näiteks:
Süžee
Raamatu peategelane on rikas inglise härrasmees Phileas Fogg, kes elab üksinda Londonis ja teeb kõike matemaatilise täpsusega. Teada on, et ta on Reform Club'i liige ja ta oli äsja vallandanud oma teenri James Forsteri, kes oli talle toonud soovitud 86-kraadise (Fahrenheiti skaalal) (30°C) habemeajamisvee asemel 84-kraadise (29°C). Tema asemel palkab ta oma uueks teenriks prantslase Jean Passepartout.
Bombaysse jõutaksegi kaks päeva graafikust ees, kus Fogg ja Passepartout sõidavad edasi rongiga Calcuttasse. Fogg saab aga teada, et Daily Telegraphi artikkel valetas - 50-miiline (81 km) lõik Kholbyst Allahabadi on veel valmis ehitamata. Seepeale ostab Fogg elevandi ja palkab teejuhi ja nad reisivad Allahabadi. Teel märkavad nad, kuidas üht India printsessi tahetakse saata tuleriidale satī jaoks. Nad päästavad naise, kelle nimi on Aouda. Aouda oli Bombays parsi kaupmehe tütar, kes sunniti abielluma vana Bundelkhandi radžaga. Kuigi nad on kaotanud 12 tundi, ei kahetse Fogg tehtut. Jõudes Allahabadi, asuvad nad uuesti Calcutta rongile, Calcuttast sõidavad nad aerulaev Rangooniga Singapuri, kus Fix laseb nad vahistada, kui nad põgenevad ja asuvad uuesti Rangooni pardale, sõites Hongkongi, kuhu nad jõuavad 6. novembril.
Hongkongis selgub, et Aouda kauge sugulane, kelle hoole alla nad plaanisid ta jätta, on kolinud Hollandisse, mispeale otsustavad Fogg ja Passepartout Aouda endaga Euroopasse kaasa võtta. Hongkongis näeb Fix oma viimast võimalust arreteerida Fogg Suurbritannia territooriumil. Passepartout hakkab arvama, et Fix on Reform Clubi spioon. Fix räägib talle oma kahtlustest, kuid Passepartout on kindel, et Fogg ei ole pangaröövel. Selgub, et järgmine laev, Carnatic, millega Fogg, Passepartout ja Aouda kavatsevad sõita Yokohamasse, väljub järgmise hommiku asemel samal õhtul. Et takistada Passepartout'd sellest Foggi teavitamast, pakub Fix talle oopiumimajas piipu. Ärgates õnnestub Passepartout'l endiselt jõuda Carnaticu peale, kuid tal pole õnnestunud sellest Foggi teavitada.
Saanud järgmisel hommikul teada, et Carnatic lahkus juba eelmisel õhtul, õnnestub Foggil ja Aoudal sõita lootsilaev Tankaderega Shanghaisse, kust nad sõidavad edasi järgmise laevaga Yokohamasse. Yokohamas kohtuvad nad uuesti Passepartoutga, kes töötab tsirkuses, proovides teenida raha kojusõiduks. Nelik asub aurulaevale General Grant, millega nad sõidavad üle Vaikse ookeani San Franciscosse. Fix lubab Passepartoutle, et ta ei kavatse enam Foggi takistada, vaid nüüd aidata reisile kaasa, et ta saaks Foggi Suurbritannia pinnal vahistada.
San Franciscos läheb nelik New Yorgi rongile. Tee peal tuleb aga ette ootamatusi - piisonitekari ületab raudteed, ebastabiilne rippsild, ja siuud ründavad rongi. Peale auruveduri ja vagunite eraldamist röövivad indiaanlased Passepartout, kuid Fogg koos Ameerika sõduritega päästavad ta. Edasi sõidavad nad tuulejõul liikuva reega Omahasse, kus nad asuvad uuesti New Yorgi rongile.
New Yorgis on nad aga Inglismaale minevale aurulaevale China hiljaks jäänud. Fogg aga avastab teise aurulaeva Henrietta, mis seilab Bordeauxsse. Kapten keeldub aga minemast Liverpooli, kuid on nõus viima nad Bordeauxsse, kui Fogg maksab 2000 dollarit reisija kohta. Laeval olles aga annab Fogg meeskonnale altkäemaksu, meelitades nad mässule ja laev asub teele Liverpooli suunas. Merel olles aga saab laeval kütus otsa, mispeale ostab Fogg kaptenilt laeva välja ja laseb laeva puitosad ära põletada, et saada auru juurde.
Laeval õnnestub jõuda Queenstowni, kus Fogg, Passepartout, Aouda ja Fix sõidavad rongiga Dublinisse ja sealt edasi praamiga Liverpooli, jättes neile küllalt aega. Kuid kui nad on Inglismaa pinnale jõudnud, vahistab Fix Foggi. Kuid saanud mõne aja pärast teada, et tegelik pangaröövel nimega James Strand vahistati juba kolme päeva eest Edinburghis, vabastatakse Fogg. Fogg on aga rongist maha jäänud ja jõuab Londonisse viis minutit peale tähtaja lõppu, olles kindel, et on kaotanud.
Fogg palub Aoudalt vabandust, et ta endaga kaasa võttis, kuna nüüd peab ta elama vaesuses ja ei saa teda toetada, kuid Aouda ütleb, et ta armastab Foggi sellest hoolimata ja tahab temaga abielluda. Kui Passepartout läheb vaimuliku järele, avastab ta, et käesolev päev pole 22. detsember, nagu nad arvasid, vaid 21. detsember. Kuna nad olid reisinud ida suunas, lühenes nende päev iga ületatud 360 laiuskraadi kohta neli minutit, seega olid nad näinud 80 päikesetõusu, kuigi Londonis oli samas ajavahemikus päike tõusnud vaid 79 korda - üle Vaikese ookeani reisides olid nad ületanud Kuupäevaraja. Fogg jõuabki täpselt tähtajaks Reform Clubi, et võita kihlvedu. Olles kulutanud oma 20 000 naelast reisirahast 19 000 naela, jagab Fogg ülejäänu Passepartout ja Fixi vahel ja abiellub Aoudaga.
Kommertsiaalsus
Kunstis vastandub kommertsiaalsele kunstile süvakunst.
Maria Eleonora von Brandenburg
Maria Eleonora von Brandenburg (11. november 1599 Königsberg – 18. märts 1655 Stockholm) oli Brandenburgi printsess ja Rootsi kuninga abikaasa.
Tema vanemad olid Brandenburgi kuurvürst Johann Sigismund ja Preisimaa hertsoginna Anna.
25. novembril 1620 abiellus ta Rootsi kuninga Gustav II Adolfiga. Neil sündis kaks tütart: Christina Augusta, kes suri vähem kui aasta pärast sündi, ja Christina, kellest sai Rootsi kuninganna.
Kadri Lehtla
Kadri Lehtla (sündinud 3. mail 1985 Tallinnas) on eesti laskesuusataja.
Kadri Lehtla on tegelenud murdmaasuusatamisega alates 1996. aastast. 1996–1998 kuulus ta Pirita Suusaklubisse. Tema esimesed treenerid olid Kaja Remmelgas ja Tiit Idarand.
2003 astus Lehtla Audentese Otepää filiaali, kus tema treener oli Jaanus Teppan.
Laskesuusatamist hakkas Kadri Lehtla treenima 2006. aasta mais. Tema treenerid on olnud Tõnu Pääsuke, Kristjan Oja ja Hillar Zahkna.
Tema esimesed suurvõistlused olid 2007 Otepääl toimunud laskejooksu maailmameistrivõistlused. Segateatejooksus jäi Eesti kindlalt viimaseks ehk sai 8. koha. 3 km sprindis oli ta 15., jälitusjooksus tõusis 14. kohale ja rullsuusatamises oli ta samuti 14. Kõigil üksikaladel kaotas ta Eveli Sauele.
Hooaja jooksul toimus märgatav progress. Selle hooaja 6. MK-etapil Itaalias Anterselvas saavutas ta sprindis 36. koha ja pääses jälitussõitu, kus tõusis 32. kohale. See koht jäigi hooaja parimaks, aga neljandasse kümnesse jõudis ta sel hooajal veel korduvalt. Maailma karikasarja kokkuvõttes pälvis ta 69. koha.
2008. aasta maailmameistrivõistlused laskesuusatamises toimusid Rootsis Östersundis. Lehtla oli pikal eraldidistantsil 65., aga sprindis eestlaste parimana koguni 20. Jälitussõidus langes ta 39. kohale. Teatesõidus sõitis Lehtla esimest vahetust ja küllalt hästi, aga naiskond lõpetas 17. kohal. Ka segateatesõidus läbis Lehtla avavahetuse ja Eesti koondis saavutas 11. koha.
2008. aasta suvel toimusid laskerullsuusatamise maailmameistrivõistlused Prantsusmaal Haute Maurienne'is. Lehtla oli sprindis 20. ja jälitussõidus tõusis 16. kohale. Osavõtjaid oli vastavalt 22 ja 19, Eestist üksnes Lehtla.
2009. aasta maailmameistrivõistlused laskesuusatamises toimusid Lõuna-Koreas Pyeongchangis. Ta osales viiel alal. Tavadistantsil (15 km) jäi ta 66. kohale, sprindis oli ta parima eestlasena 28. ja jälitussõidus langes 42. kohale. Teatesõidus läbis ta avavahetuse ja tegi kõigest 1 möödalasu, Eesti koht oli 14. Segateatesõidus oli ta samuti avavahetuses, Eesti sai 13. koha.
Maailma karikasarjas tuli Lehtla esimest korda 30 parema sekka viimasel MK-etapil Norras Trondheimis, kus ta sprindis oli parima eestlasena 27. ja jälitussõidus tõusis 25. kohale. Maailma karika kokkuvõttes oli ta 66.