cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enigma (muusikaprojekt)
Ajalugu
"The Cross Of Changes" valmis samuti A.R.T. Studios 1993. aastal. Cretu säilitas sellel mitmeid esimesele albumile omaseid elemente, soovides samas "täiesti teistsugust kogemust. Tahtsin nii palju kui võimalik segada omavahel elemente nii rokist, etnilisest kui klassikalisest muusikast." Kasutati erinevaid sämpleid nii Genesise, Black Sabbathi, Vangelise kui ka U2 loomingust. Cretu pingutas teadlikult, et vähendada albumil Gregoriuse koraalide mõjusid. Kuna Cretu luges sel ajal palju numeroloogia kirjandust, põhinevad ka paljud albumi lugude tekstid sarnastel teemadel.
"The Cross Of Changes" ilmus detsembris 1993, saavutas Inglismaa edetabelites esimese ja USA edetabelites üheksanda koha. 1994. aastal ilmus albumilt neli singlit: "Return To Innocence", "The Eyes Of Truth", "Age Of Loneliness" ja "Out From The Deep". Esimene neist sai rahvusvaheliseks hitiks 12 riigis ning Inglismaal müüdi seda pool miljonit eksemplari. Albumit "The Cross Of Changes" müüdi kogu maailmas kokku umbes 8 miljonit eksemplari.
1998. aastal andsid Difang ja Igay Duana (hiinapäraselt lühendatuna Kuo'd), kelle hääli oli kasutatud loos "Return To Innocence", Michael Cretu kohtusse, sest nende loomingut oli kasutatud ilma loata. Kohtuasi lahendati suurema avaliku tähelepanuta vaid rahalise nõude ning kokkuleppega, et kõik loo edaspidised väljaanded sisaldavad ka nii viidet kui rahalist tasu Kuo'dele. Cretu on tunnistanud, et lasi end kaasa viia usust, et (Kuo'de) lindistus oli mõeldud üldiseks vabaks kasutamiseks ning ei rikkunud nende autoriõigusi tahtlikult.
1996. aastal ilmus album "Le Roi Est Mort, Vive Le Roi!" (prantsuse keeles "Kuningas on surnud, elagu kuningas!"). Cretu idee kohaselt pidi see olema kahe eelneva albumi "laps" ning seal olid omavahel tuttavlikult segatud juba nii Gregoriuse kui ka sanskritikeelsed koraalid. See ei saavutanud küll varasematega samaväärset edu ning selle tulemusel avaldati albumilt esialgse plaanitud kolme singli asemel vaid kaks. Albumit müüdi USA-s pisut üle miljoni eksemplari ning esitati ka Grammy nominendiks parima kunstilise kujundusega albumi ja parima New Age albumi kategooriates.
2000. aastad
Aastal 2000 ilmus album "The Screen Behind The Mirror", mille singlitest neli sisaldasid lõike Carl Orffi teosest "Carmina Burana". Sel ajal vähenes Gregoriuse koraalide kasutamine bändi toaalsuses tohutu hooga samal ajal kui Shakuhachi flöötide ning teiste Enigmale omaste traditsiooniliste instrumentide kasutamine jätkus. "Gravity of Love" ja "Push The Limits" olid ainsad singlid, mis sellelt albumilt välja anti. Ruth-Ann Boyle (ansamblist Olive) ja Andru Donalds olid uued nimed, mis ilmusid esmakordselt Enigma projekti.
2001. aastal andis Cretu koos kogumikega "Love Sensuality Devotion: Greatest Hits" ja "Love Sensuality Devotion: The Remix Collection" välja singli "Turn Around", et lõpetada enda jaoks ajajärk, mida ta ise nimetas Enigma esimeseks peatükiks. Koostatud albumitega samaaegselt tehti Müncheni Planetaariumis ka uhke valgusetendus.
2003. aasta album "Voyageur" näitas, kuidas projekti suund on muutunud: enamik Enigma seniseid helielemente nagu rahvalikud või Gregoriuse koraalid ning Shakuhachi flöödid olid kadunud.
Et meenutada Enigma 15 aastat kestnud esimest ajajärku, anti välja ka piiratud arvul albumita "15 Years After", millel oli vinüülplaadi suurus ning kaanekujunduses kasutatud Leonardo da Vinci kunsti. Mälestuskomplekti juurde kuulusid veel eraldi kunstivihik, kaheksa varasemat kogumikplaati, DVD "Remember The Future" ning spetsiaalne boonusplaat "Dusted Variations", mis sisaldas projekti mõnede suurimate hittide chill-out versioone. Kõik laulud erinesid originaalist ning löökriistu oli kasutatud minimaalselt. Samuti sisaldas plaat lugu "Hello And Welcome", mis kaks aastat hiljem ka eraldi singlina välja anti.
26. septembril 2006 ilmus Enigma album "A Posteriori", mis sisaldas uut versiooni loost "Hello And Welcome" ja uut lugu "Good-Bye Milky Way". Albumi DVD versioon anti välja sama aasta 16. detsembril ning seal olid erinevad kaleidoskoobi pildid, mis olid sünkroonitud taustaks kõlava muusikaga. Album sai Grammy nominendiks kui parim New Age'i album, mis oli samas kategoorias juba teistkordne ( esimene nominatsioon oli 10 aastat varem albumiga "Le Roi Est Mort, Vive Le Roi!").
Märtsis 2007 andis muusikapood iTunes välja A Posteriori remikside albumi "Private Lounge", kus olevat tosinat lugu on remiksinud sellised esitajad nagu Boca Junior, Tocadisco ja teised. Mõned neist lugudest olid juba varem saadaval ka originaalalbumi iTunesi versioonis ning varemmainitud DVD juures.
19. septembril 2008 ilmus Enigma seitsmes album "Seven Lives Many Faces", mille esisingel "Seven Lives" oli segu moodsatest ja klassikalistest elementidest.
Kolmest plaadist koosnev "The Platinum Collection" anti Saksamaal välja 27. novembril 2009 ning ülemaailmselt 9. veebruaril 2010. Esimesel plaadil on Enigma suurimad hitid ja teisel remiksid; kolmas plaat ("The Lost Ones") koosnes lõpetamata jäänud muusikalistest katsetustest.
4. juuli
4. juuli on Gregoriuse kalendri 185. (liigaastal 186.) päev. Juliuse kalendri järgi 21. juuni (1901–2099).
Ališer Usmanov
Ališer Usmanov (usbeki Alisher Usmonov, vene Алишер Бурханович Усманов; sündinud 9. septembril 1953 Chustis Namangani vilajetis Usbekistanis) on usbeki rahvusest Vene suurärimees.
Usmanov on Metalloinvesti enamusosanik, ajalehe Kommersant omanik, Gazprominvestholdingsi esimees. Talle kuulub ligi kolmandik internetiettevõtetesse investeerivast firmast Digital Sky Technologies. Usmanov on Küprosel registreeritud rahvusvahelise haardega investeerimisfirma Gallagher Holdings ainuomanik. Muuhulgas on ta Londoni Arsenali jalgpalliklubi suurim osanik (24,2%).
Usmanovi isa oli riigiprokurör, kes kaotas töö, kui Ališer 1980. aastal kaheksaks aastaks sunnitööle mõisteti. Vabanes ta 1986. aastal ennetähtaegselt. Usbekistani Ülemkohus rehabiliteeris Ališer Usmanovi 2000. aastal. Briti endine saadik Usbekistanis Craig Murray on Usmanovile süüks pannud mitmesuguseid kuritegusid, nimetades teda gangsteriks.
Ajalehe Sunday Times andmetel oli Usmanov 2011. aastal rikkuselt teine inimene Suurbritannias.
Ajakirja Forbes andmetel oli Usmanov 2014. aastal rikkuselt esimene inimene Venemaa Föderatsioonis.
Elukäik ja tegevus
Sündis prokuratuuritöötaja peres (isa oli 1980 Taškendi prokurör). Kasvas üles Taškendis tegeldes spordiga (kuulus vehklemises Usbeki NSV noortekoondisse). 1976 lõpetas Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) rahvusvahelise õiguse alal.
Naasis Usbekistani, kus töötas Usbekistani komsomoli keskkomitee vanemreferendina.
Suvel 1980 vahistati koos kahe teise usbeki "kuldse nooruse" liikmega (Usbeki NSV KGB ülema asetäitja poeg ja põllumajandusministri poeg) ning 19. augustil 1980 mõistis Turkestani sõjaväeringkonna sõjatribunal talle kaasosaluse eest altkäemaksu võtmises raskendavatel asjaoludel, isikute rühma poolt toime pandud pettuse ja sotsialistliku vara grupivarguse eest kaheksa aasta vangistust. Vabanes 1986. aastal ennetähtaegselt "eeskujuliku käitumise" ja "siira kahetsuse" eest. 2000. aastal rehabiliteeriti Usbekistani Ülemkohtu poolt, kes leidis, et juhtum on väljamõeldis. Tema enda sõnul „langes ta koos sõpradega Usbekistani NSV sisekonflikti ohvriks”, samas kui peamine löök oli suunatud Usbekistani kuldsete noorte kõrgete vanemate vastu.”
Vanglast vabanenuna tegeles algul tõlkimisega araabia keelest saades peagi tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi Andijani laborisse Usbekistanis, kus ta töötas patendispetsialistina. MGIMO sõprade abil sai tööle NSV Liidu Rahukomitee välismajandusassotsiatsiooni Moskvas.
1987. aasta lõpul asutas Moskva oblastis Ramenskojes kooperatiivi Agroplast, mis tootis kilekotte. 1989. aastal loobus sellest ärist ja tegeles kuni 1993. aastani sigarettide impordiga. 1990. aastate alguses sai telekommunikatsiooniseadmete tootmisele spetsialiseerunud ettevõtte Intercross asepresidendiks ja seejärel presidendiks.
1993. aastal oli üks MAPO-Banki asutajaid, 1994–1995 panga asedirektor.
1995. aasta jaanuaris asutas koos ärimeeste Andrei Skotši ja Lev Kvetnoiga ettevõtte Interfinservice (või Interfin), mis tegeles metallurgiavarade ostmisega. Eelkõige omandati selle kaudu aktsiad Oskoli elektrometallurgiatehases (OEMK) ning Lebedinski kaevandus- ja töötlemistehases.
1997. aastal, pärast seda, kui Usmanov suutis OEMK ja Lebedinski tehase õlad Gazpromi ees tasuda, kutsus gaasiettevõtte juhatuse esimees ta tütarettevõtte Gazprominvestholding peadirektori asetäitjaks. Veebruarist 2000 kuni oktoobrini 2014 tegevjuht. Meedia andmetel tegeles Usmanov Gazprominvestholdingu eesotsas "halbade võlgade" küsimustega – eelkõige SRÜ riikide võlgade tasumisega Gazpromi ees. Pärast Gazpromi juhtkonna vahetust 2001. aastal asus ta tagastama 1990. aastatel kaotatud Gazpromi vara. 1999. aastal võõrandasid Skotš, Usmanov ja Kvetnoi Lebedinski ja OEMK aktsiad ettevõttele Gazmetall. 2000. aastate alguses ühendati ettevõttega Uralstal. 2004. aastal ostsid nad Bidzina Ivanišvililt (hiljem Gruusia peaminister) holdingfirma Metalloinvest. 2008. aastal ostsid Sko jatš Usmanov välja Kvetno osaluse ühises äris. 2008. aastal nimetati Gazmetall ümber holdingettevõtteks Metalloinvest. 2006. aastal omandas Usmanov kirjastuse Kommersant. 2008. aastal omandas 31,1% Venemaa ühest suurimast mobiilioperaatori MegaFon aktsiatest. Seejärel suurendas Usmanov oma osalust MegaFonis 100%-ni. 2007–2018 Inglismaa tippjalgpalliklubi Arsenal kaasomanik. 2012. aastal registreeris firma USM Holdings Küprosel, kuhu ta kaasas hulga oma telekommunikatsioonivarasid, sealhulgas Mail.ru Groupi ja Megafoni. Alates 2018. aastast kandis ta USM -i vara Venemaale. 2021. aasta seisuga omab 49% osaluse USM aktsiatest.
Aastatel 2001–2009 oli ta Venemaa vehklemisliidu president, 2005–2009 Euroopa Vehklemisliidu president. 2008. aastal valiti ta Rahvusvahelise Vehklemisliidu (FIE) presidendiks.
2007. aastal ostis Sotheby'si oksjonil 111,75 miljoni USA dollari eest Mstislav Rostropovitši ja Galina Višnevskaja kunsti- ja pillikogu, annetades selle Venemaa riigile. 2013. aastal annetas Puškini muuseumile Frans Halsi maali "Püha Mark", mis kadus Krimmi sõja ajal aastatel 1853–1856. Samal aastal ostis ta ameeriklastelt NSV Liidu kokkuvarisemise järel kadunud klassikaliste Nõukogude karikatuuride õigused ja andis üle laste riiklikule telekanalile Bibigon.
Sanktsioonid
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidus olev vara külmutati.
Miltiades (paavst)
Miltiades (ka Melchiades) oli paavst 311–314. Ta oli 32. paavst.
Miltiades oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Rooma riigi Aafrika provintsist (natione Afer), kuigi kirikuajaloolane J. N. D. Kelly eeldab tema pärinemist Roomast. Enne Miltiadest sai Aafrika provintsi asukatest paavstiks Victor I, pärast teda on saanud paavstiks Gelasius I.
Miltiades oli enne paavstiks saamist üks mõjukamaid presbütereid. Donatistid süüdistasid teda pühakirjade üleandmises võimudele koos Marcellinusega kristlaste tagakiusamise ajal.
"Liber Pontificalise" järgi pühitseti Miltiades paavstiks 2. juulil 311. Tema valitsemisaja algusena on pakutud ka aastat 310, kuid kuna 30. aprillil 311 andis keiser Galerius välja edikti, mille alusel lõppes kristlaste tagakiusamine, võib hilisem kuupäev olla tõenäolisem.
Miltiades reorganiseeris tagakiusamise ajal kannatada saanud kiriku tegevust. Ta saatis diakonid Strato ja Cassianuse Rooma prefekti juurde, et nõuda tagasi tagakiusamise ajal kirikult võõrandatud varasid. Seetõttu sai 13. aprillil 312 üle pika aja tähistada ülestõusmispühi avalikult. Miltiades lasi Sitsiiliast tagasi tuua oma eelkäija Eusebiuse säilmed, mis maeti 26. septembril 311 Roomas ümber.
Miltiades kohtus pärast 28. oktoobrit 312 Milvianuse silla juures Constantinus Suure ja Maxentiuse vahel peetud lahingut Constantinusega, kes kinkis kirikule keisrinna Fausta palee (Lateraani palee), millest sai paavsti residents. Veebruaris 313 andsid Constantinus ja Licinius välja Milano edikti, millega tunnustati kristluse eksisteerimist Rooma riigis.
Seoses kiriku varade tagasiandmisega tekkis Põhja-Aafrikas vaidlus donatistidega. Kartaagos valiti 311 piiskopiks Cæcilianus, kuid donatistid tunnustasid piiskopina Majorinust. Vaidluse lahendamiseks pöörduti Constantinuse poole, kes volitas keiserliku mandaadiga Miltiadest asja uurima. Miltiades kutsus Lateraani paleesse kokku sinodi, millel otsustati oktoobris 313 toetada Cæcilianust ja Majorinuse järglane Donatus Magnus ekskommunitseeriti. Donatistid polnud sinodi otsusega rahul ja kaebasid taas keisrile, kes kutsus 1. augustiks 314 kokku Arles'i kirikukogu.
Miltiades alustas "Liber Pontificalise" järgi oblaatide pühitsemist. Ta sätestas, et pühapäev ja neljapäev pole paastupäevad. Ta kohustas austama märtreid Claudiust, Nicostratust, Simpronianust, Castoriust ja Simplicitust. Tema ajal tulid Rooma esimesed maniluse esindajad. Ta teatas Hispaania piiskoppidele, et nii ordinatsioon kui ristimine on mõlemad olulised sakramendid. Ta taunis hasartmänge. Tema ajal viibis Roomas Antiookia Timoteus.
Ta ordineeris 7 preestrit, 5 diakonit ja 12 piiskoppi.
Miltiades suri "Liber Pontificalise" järgi 2. jaanuaril 314, kuid "Liberiuse kataloogi" järgi 10. jaanuaril 314, samas kui "Depositio Episcoporum" pakub tema surmakuupäevaks 11. jaanuarit 314. "Liber Pontificalise" järgi oli ta ametis 3 aastat 7 kuud ja 12 päeva, "Liberiuse kataloogi" järgi 3 aastat 6 kuud ja 8 päeva. Miltiades maeti "Liber Pontificalise" järgi San Callisto katakombidesse. Teda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on katoliku kirikus 10. detsember, õigeusu kirikus 10. aprill.
Ebraucus
Ta valitses 39 aastat.
Vera Poska-Grünthal
Vera Poska-Grünthal, ka Veera Poska-Grünthal (25. märts 1898 Tallinn – 29. jaanuar 1986 Stockholm), oli eesti õigusteadlane, naisõiguslane ja ajakirjanik, Eesti riigimehe Jaan Poska tütar.
Tema algatusel kutsuti ellu Tartu Emadekaitse Ühing ja ulualuseta emadele mõeldud Emadekoda. Ta osales mitme rahvusvahelise naisorganisatsiooni tegevuses, sealhulgas Rahvusvahelise Naisliidu korraldatud I sotsiaaltöö kongressil Pariisis 1928, kus tema ettepanekul asutati Rahvusvaheline Naisjuristide Organisatsioon. Vera Poska-Grünthali eestvedamisel asutati naisteajakiri Triinu ja ta oli pikka aega selle toimetaja.
1944. aastal põgenes Poska-Grünthal perega Rootsi. Ta töötas kuni pensionile minekuni arhiivis, mis oli Rootsis pagulastest haritlaste tavaline saatus.
Isiklikku
Vera Poska-Grünthal oli vandeadvokaat Jaan Poska tütar. Tema abikaasa oli jurist Timotheus Grünthal. Neil oli tütar Constancia Grünthal (ka Tanni Kents; jurist, 22. juuli 1920 – 17. jaanuar 2005), poeg Ivar Grünthal (kirjanik ja pagulaspoliitik, 8. juuni 1924 Tartu – 14. veebruar 1996 Göteborg), tütar Vera Grünthal (1925–2018) ja poeg Timotheus Grünthal noorem (1. juuli 1930 – 6. jaanuar 2008). Tema lapselaps (Timotheus noorema poeg) Raoul Grünthal (sünd. 1966) on töötanud Põhjamaade suurimas meediakontsernis Schibsted ja olnud 15 aastat Schibstedi Rootsi haru peadirektor.
Pekingi köök
Pekingi ehk Põhja-Hiina köök on Hiina põhjaregiooni köök, mis ühendab endas kõige äärmuslikumaid vaateid. Seal leidub möödunud päevade keisriõukonna hõrgutisi kui Gansu ja Heilongjiangi provintsis ning Ningxia autonoomses piirkonnas ja Sise-Mongoolias elavate maaharijate köögiviljapottide lihtsat ja toitvat talupojatoitu.
Põhja kulinaarne keskus on Peking. Keiserlike õukonnakokkade leidlikkus ja valitud retseptid on tänini tuntud. Tegu on ju riigi parimatest parimate toiduvalmistajatega. Õukonnas võidi endale lubada kalleimaid ja parimaid toiduaineid. Kulinaarseid imelugusid karukäppadest, kaameliküürudest ja ahvihuultest leidub juba väga varases kirjanduses. Tänaseks on see ajaloost kadunud koos viimase keisriga.
Tänapäeva köök
Tänapäeval on Pekingis hulgaliselt restorane, kus liigub pealinna tegelasi: diplomaate, ärimehi, ametnikke ja turiste. Neile pakutakse külluslikku roogade valikut, millest põhiprovintside talupidajad võivad ainult unistada. Paljusid väikesi ja suuri restorane võib pidada eri provintside ja etniliste rühmade söögikultuuri peegelpildiks.
Põhja-Hiina regionaalse köögi olemuse määrab ekstreemne, köögi- ja teraviljakasvatuseks eriti ebasoodsa kliima. Nappidel ja kuumadel suvedel ilmuvad turule lühikeseks ajaks melonid, baklažaanid, kõrvitsad, tsukiinid ja lillkapsas. Talvel tuuakse lauale kapsas, kaalikas ning nisu- ja hirsitooted, mis on talupidajate kodudes pajaroogade põhikomponendid.
Kõige ehedamaid roogi õnnestub süüa Pekingi väikestes restoranides. Igal juhul ei tehta nendes maitsemööndusi välismaalastele. Tänavaköökides pakutakse küpsetatud puuvilju ja magusa või magushapu täidisega taskuid. Kalal on Pekingi köögis teisejärguline roll – kohalikud väidavad, et Huang He tohutus voolavas lössimassis ei suuda hingata ükski kala. Lugematute nisutoodete hulgas leidub palju sorte nuudleid, mille valmistamisprotsessi võib jälgida otse tänavaköökides. Pikaksvenitatud tainakange mitmeid kordi ringikujuliselt käte vahel keerutades-viibutades valmivad nuudlid, mida süüakse kergelt praetuna liharoogade juurde või supilisandina. Nuudlite valmistamine ongi pärit Hiinast. Marco Polo olevat olnud see mees, kes selle peenikeste tainamoodustiste tegemise kunsti Itaaliasse tõi.
Pekingi part
pisi|Kokk valmistamas [[Pekingi parti]] Kõik oskavad seostada Hiina kööki maailmakuulsa Pekingi pardiga. Väidetakse, et tõelist Pekingi parti võivat leida ainult kohapealsetes Pardirestoranides. See hiina kokakunsti pärl saavat oma tõelises hiilguses sündida ainult tingimustes, kus jälgitakse piinliku täpsusega kõiki valmistusnippe.
Pekingi part on hea näide sellest, kuidas võimukandjate eelistused on läbi aegade mõjutanud ühe toidu valmistamist. Roa ajalugu ulatub tagasi Songi dünastia aegadesse. Tollal küpsetati parti savikoorikus. Yuani ajal mongolite võimu all täideti part lambalihaga, et muuta roog põhjast saabunud valitsejate maitseharjumustele vastuvõetavamaks. Alates Mingi dünastiast eelistatakse eriti õhukese naha ja pehme lihaga valget parti. pisi|left|Pekingi part Enne kui Pekingi part tänapäeval piduroana lauale kantakse, peab ta läbima kuue- kuni seitsmekümne päeva pikkuse ettevalmistusperioodi. Parditibul lastakse tõelist vabadust maitsta kakskümmend päeva. Siis algab nuumamisprotsess, sest liha maitsvuse ja hõrkuse tagab ainult täpselt kindlaksmääratud koostisega ja õigetes annustes toidusegu. Loomade seisukohast on see piin. Iga kuue tunni tagant rändab pardi kõrist alla kuulikesteks vormitud kikerherne, sorgohirsi ja nisu jäme jahu. Kokku umbes kolmsada grammi päevas, mis annab kaalus viie-kuuekümne-grammise tõusu. Viie-kuuekümne päeva pärast, kui part on saavutanud tubli kolmekilose kaalu, lõpetatakse ta elupäevad. Selleks, et part oleks nauditav mitte ainult keelele, vaid ka silmadele, viiakse praadimisele eelneva neljapäevase ettevalmistusaja jooksul läbi mõned „kosmeetilised korrektuurid”. Naha kortsude silumiseks puhutakse pardi naha ja liha vahele õhku. Nii ei muutu part mitte ainult „nägusamaks”, vaid praadimisel ka kirjeldamatult krõbedaks. Pardi suursuguse kahvatuse kiireks korrigeerimiseks hõõrutakse linnu nahka linnasesuhkruga. Sel moel saadud punakaspruunil jumel lastakse seejärel õhu käes taheneda. Enne praadimist täidetakse pardi sisemus õige niiskusastme saavutamiseks kuuma veega. Seda väärtuslikku lindu küpsetatakse ümaras ahjus elaval tulel, mida toidetakse datli-, virsiku- ja pirnipuu puiduga.
Mongoolia tulepada
pisi|Mongoolia tulepaja koostisosad Mongolite ülemkiht on endast Hiinasse pärandanud kogu Hiinas armastatud roa – mongoolia tulepaja. Tulepada on hea näide hiinlaste eelistusest viibida ise toidutegemise juures. Pekingi gurmaanide restoranides kasutatakse tulepaja valmistamiseks peamiselt Sise-Mongoolia lopsakatel aasadel sirgunud lammaste liha, mis on pehme ja peaaegu lõhnatu, kuid siiski ülimaitsev.
Fondüünõusarnasesse astjasse, mille keskel kõrgub lõõmavate puusütega täidetud „korstnake”, kallatakse kuum puljong. Traatkorvikeste abil vastavalt regionaalsetele eelistustele kas lamba, talle, sea, veise või ka vee-elukate imeõhukesteks lõikudeks viilustatud liha kiiresti mulinal keevasse puljongisse upudates küpsetatakse roog valmis otse söögilaual. Lisandiks süüakse köögivilju, mille lõigud on samuti vaid kergelt küpsetatud. Kõrvale serveeritakse dipikastmeid. Söögikorra lõpetab väikestes kausikestes korduvast "liha uputamisest" rammusaks muutunud puljong nuudlitega.
Shandong
Tänapäeval hinnatakse Shandongi eelkõige kalarohkuse, nisutoodete ja magusate kartulite tõttu – seda tänu siidile. 1897. aastal võttis Saksa Keisririik rendile Qingdao linna ümbritseva ala, mis on tuntud ka kui „saksa linn kollase mere ääres”. Rendileping pidi kestma 99 aastat, kuid lõppes siiski juba 19 aasta pärast, kui linna vallutasid jaapanlased. Lühikesest saksa ajast on tänini säilinud saksa stiilis ehitatud sõrestikmajad, kirikud ja eelkõige ikka veel originaalretseptide järgi pruulitav ja kõrgelt hinnatav saksa õlu (tuntuim mark Tsingtao), mida peetakse Hiinas parimaks.
Sihtasutus Innove
Sihtasutus Innove oli aastatel 2003-2020 tegutsenud hariduse kompetentsikeskus, mis koordineeris ja edendas Eestis üld- ja kutsehariduse valdkonda ning pakkus üle-eestilise Rajaleidja võrgustiku kaudu õppenõustamist.
Innove töö põhieesmärk oli luua ja rakendada Eestis paljude võimalustega pidevat õpet toetavat õppekeskkonda ning iga õppija arengut toetavat õpikäsitust.
Innove peakontor asus Tallinnas Ülemiste Citys aadressil Lõõtsa tänav 4. Innove Rajaleidja keskused asusid kõigis Eesti maakondades. Varem tegeles Innove ka hariduse ja tööelu vallas Euroopa Liidu toetuste vahendamisega.
Ajalugu
Innove loodi Vabariigi Valitsuse korraldusega 8. juulil 2003 ning registreeriti 3. novembril 2003 mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris. Kuni 27. detsembrini 2011 kandis asutus nime Elukestva Õppe Arendamise Sihtasutus Innove.
Osaliselt 1. jaanuarist 2012 ja täielikult 1. augustist 2012 anti senise Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse ülesanded üle Innovele.
1. jaanuarist 2013 anti Innovele ka Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutuse Meie Inimesed ülesanded.
Kuni 2018. aasta lõpuni pakkus Innove ka karjääriteenuseid (karjääriinfot ja -nõustamist) lastele ja noortele. Alates 2019. aastast pakub karjääriteenuseid Eesti Töötukassa.
Tegevuse lõpetamine
1. augustil 2020 loodi SA Innove, Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutuse, Sihtasutus Archimedese ja Eesti Noorsootöö Keskuse teenuste baasil uus Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalas olev ühtne valitsusasutus - Haridus- ja Noorteamet -, mille ülesanne on Eesti riigi haridus- ja noortepoliitika elluviimine. Varasemad neli asutust on likvideerimisel.
Juhtimine ja struktuur
Innove viimane juhataja oli Birgit Lao. Lisaks oli asutusel kuueliikmeline nõukogu. Innoves töötas umbes 275 inimest.
Stimsoni doktriin
Stimsoni mittetunnustamisdoktriin on USA välispoliitiline doktriin, mille kohaselt USA ei tunnusta sõjalise jõu kasutamise või sellega ähvardamisega saavutatud territoriaalseid muutusi.
Stimsoni doktriin sai alguse 7. jaanuaril 1932, kui Ameerika Ühendriikide riigisekretär Henry Stimson saatis Hiina ja Jaapani valitsustele noodi, milles teatas muu hulgas, et USA ei kavatse tunnustada Kelloggi-Briandi pakti rikkumise tulemusena toimunud territoriaalseid muudatusi (Jaapan oli osa Hiinast okupeerinud).
Stimsoni doktriin oli aluseks Eesti, Läti ja Leedu iseseisvuse taastamisele 1991. aastal.
Marek Marksoo
Marek Marksoo (sündinud 5. mai 1993) on eesti tennisist.
2006. aastal sõlmis ta sponsorluslepingu Eagle Visioni optikasalongide omanikfirma AS Lupreega.
Marksoo õpib Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis.
Francisco Fonseca
pisi| José Francisco Fonseca Gúzman (sündinud 2. oktoobril 1979 Leónis Guanajato osariigis Mehhikos) on Mehhiko jalgpallikoondise endine ründaja.
Fonseca debüteeris Mehhiko 1. divisjonis La Piedadi meeskonnas 2001. aastal. Ta mängis La Piedadis kaks hooaega, siis siirdus Mehhiko peasarja klubisse UNAM Pumas. Fonsecast sai Pumases suur täht, kuna ta aitas meeskonnal tulla meistriks ja lõi 81 mängus 23 väravat. Ta mängis klubikarjääri jooksul põhiliselt Mehhiko klubides. Ainsaks välisklubiks oli Lissaboni Benfica, kus ta mängis 2006. aastal.
Mehhiko rahvuskoondises debüteeris Fonseca 27. oktoobril 2004, kui mängiti Ecuadori meeskonnaga. Ta mängis koondises aastatel 2004–2008 kokku 43 korda ja lõi 21 väravat.
Fonseca osales rahvuskoondise rivistuses 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal. Ta lõi MM-il alagrupimängus Portugali meeskonna vastu ühe värava. Mäng lõppes Portugali võiduga 2:1. 2007. aasta CONCACAF Gold Cupil sai ta Mehhiko koondisega teise koha.
Isiklikku
Francisco Fonseca on 184 cm pikk ja kaalub 79 kg.
Nähtamatu mees (film)
"Nähtamatu mees" (originaalpealkirjaga "The Invisible Man") on 1933. aasta Ameerika Ühendriikide õudusfilm.
See põhineb Herbert George Wellsi romaanil "Nähtamatu mees".
Kamelot
Kamelot on USA Florida osariigist Tampast pärit power metal ' i ansambel. Nende muusikas on ühendatud sümfooniline muusika ja progressiivse metal ' i elemendid. 2010. aastaks oli Kamelot välja andnud 9 stuudioalbumit, 2 kontsertalbumit, ühe kontsert-DVD, 7 videot ja albumi "Ghost Opera" uusversiooni.
Ajalugu
2000. aasta suvel toimunud kontserditurneel "New Allegiance Tour" ("Uue truuduse turnee"). Külastati Saksamaad, Austriat, Šveitsi, Madalmaid, Belgiat, Itaaliat, Kreekat ja Hispaaniat ning salvestati Kameloti esimene kontsertalbum "The Expedition". Mõne kuu pärast esitles bänd oma viiendat albumit "Karma". Nende kuues album "Epica" ilmus 2003. aastal. Albumi promoturnee toimus Euroopas (soojendusesinejaks At Vance) ja Jaapanis. Nii "Epica" kui ka bändi seitsmes album "The Black Halo", mis ilmus 2005. aastal, põhinevad Johann Wolfgang von Goethe "Fausti" käsitlusel. Taas esines Kamelot uue albumi promoturnee raames nii Euroopas kui ka Jaapanis. Esimese poole maailmaturneest "Black Halo World Tour 2005" anti peaesinejana kontsert koos Epica ja Kotipeltoga. Jaapanis oli toetuseks Silent Force. Samuti esineti Bang Your Head!!! festivalil Saksamaal ja Graspop Metal Meetingul Belgias.
2005. aastal filmiti esimesed muusikavideod lugudele "The Haunting (Somewhere in Time)" ja "March of Mephisto" albumilt "The Black Halo". Mõlema video lavastaja oli Patric Ullaeus. 5. oktoobril 2005 sai Oliver Palotai Kameloti ametlikuks viiendaks liikmeks.
"The Black Halo" maailmaturnee teisel poolel külastas Kamelot Põhja- ja Lõuna-Ameerikat (USA, Kanada, Brasiilia) ja Euroopat (Madalmaad, Belgia, Rootsi ja Norra).
11. veebruaril 2006 filmis Patric Ullaeus Oslos Rockefeller Music Hallis bändi kontsert-DVD "One Cold Winter's Night", mis ilmus Saksamaal 17. novembril 2006, teistes Euroopa riikides 20. novembril USA-s ja Kanadas SPV Recordsi kaudu 21. novembril.
2006. aastal sügisel naasis bänd Gate Studiosse, et salvestada album "Ghost Opera", mis ilmus Saksamaal 2007. aasta 1. juunil, Euroopas 4. juunil ja USA-s 5. juunil.
2011. aasta aprillis lahkus bändist laulja Roy Khan.
Nümfomaania
Nümfomaania ehk furor uterinus ehk andromaania on naistel ülemäärane ja kompulsiivne vajadus seksuaalvahekorra järele. Selle häirega naisi nimetatakse nümfomaanideks.
Tänapäeva meditsiinis räägitakse nümfomaania (nymphomania) asemel hüperseksuaalsusest, mis hõlmab ka meestel esineva satüriaasi.
Nümfomaania mõiste on üle kantud ka emasloomadele.
Mackenzie Rosman
Mackenzie Lyn Rosman (sündinud 28. detsembril 1989 Lõuna-Carolina osariigis Charlestonis) on USA näitleja.
Ta on tuntud Ruthie Camdeni osatäitjana sarjast "Seitsmes taevas".
Ta vanemad lahutasid abielu, kui ta oli väike. Tema kolis koos ema, kasuisa ja vennaga California osariiki Santa Claritasse.
Ta lõpetanud 2007. aastal Valencia Keskkooli.
DOSBox
DOSBox (lühend ingliskeelsest nimetusest Disk Operating System Box, eesti keeles 'ketta operatsioonisüsteemi kast') on ilmselt levinuim MS-DOS-i emulaator.
DOSBox kui MS-DOS-i emulaator jäljendab MS-DOS-i, st DOSboxi abil on võimalik käitada mitte-Microsofti operatsioonisüsteemide all MS-DOS-i rakendusi. DOSBox tuleb MS-DOS-i rakenduste käitamisega isegi paremini toime kui uuemad Windowsi versioonid ning seetõttu saab seda kasutada näiteks Windowsis vanade mängude mängimiseks.
Kuidas kasutada?
Kõigepealt pead sa teadma, kus asub programm, mida sa tahad DosBoxiga käivitada. Näiteks oletame, et ta on E:\mängud\mäng.exe. Kirjuta:
1) mount U E:/
(koolon on alt+58, juhul kui tavapärasest klahvist ei õnnestu koolonit saada. Eesti klaviatuuril vajab \ Alt Gr allhoidmist, seda DOSbox ei luba. Vajuta näiteks Numpadi kohal olevat /-klahvi, see tähendab sama mis \. Mount U E:/ tähendab, et DOSBox käsitleb edaspidi enda mälus olevat U-ketast kui sinu arvuti tegelikku E-ketast. Kui sul on Linux, mis ei saa aru ühetähelistest partitsioonidest, võid kirjutada näiteks mount U home/. Siis on home/ DOSBoxi arust U-ketas.)
2) U:/
(läheb E-kettale.)
3) cd mängud
(läheb mängude kataloogi, cd tähendab change directory ehk eesti keeles vaheta kausta. Sa võid ka kohe algul panna, et mount U E:/mängud, siis ei pea seda kirjutama.)
4) mäng.exe
(käivitab E:\mängud\mäng.exe. Võib ka lühemalt kirjutada: lihtsalt mäng.)
Kui programm sulgub, jääb DOSBoxi aken lahti. Käsk exit sulgeb selle.
Kui failinimi on pikem kui 8 sümbolit
Sa võid igal ajal sisestada käsu dir, et teada saada, mis antud kaustas on. Kui sa vahetad kausta (käsk cd), kasuta nimesid, mis sa dir-ga näed. ~, mida sa pead ilmselt kasutama, on alt+126.
Kasepää vald
Kasepää vald oli kohalik omavalitsusüksus Jõgeva maakonna idaosas Peipsi rannikul.
DOSBox
Kust saada?
SuSEga on DOSBox tavaliselt juba kaasas. http://prdownloads.sourceforge.net/dosbox/DOSBox0.65-win32-installer.exe?download - see on üks võimalik aadress, kust uusimat DOSBoxi Windowsile tõmmata. Vajuta seal näiteks kõige esimese sinise DOWNLOAD-kirjaga nupu peale. Vajuta sinist linki ette tulnud lehe otsas. Faili nimi peaks olema DOSBox0.65-win32-installer.exe. Käivita see fail ja installi DosBox. DosBox käivitub failist DosBox.exe.
Picardie
Picardie (ka Pikardia) oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa kirdeosas.
Kasepää vald
Vald liideti 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustatud Mustvee vallaga.
Picardie
Piirkond jagunes kolmeks departemanguks: Aisne'i, Oise'i ja Somme'i departemang.
Kasepää vald
Vald piirnes idas Peipsi järvega, lõunas Pala vallaga, läänes Saare vallaga, põhjas Torma valla ja Mustvee linnaga. Vald asus Eesti ja seega ka Euroopa Liidu maismaa idapiiritsoonis.
Kasepää vallavanem oli Jüri Vooder.
Picardie
2016. aastal liideti Picardie ja Nord-Pas-de-Calais' piirkond Hauts-de-France'i piirkonnaks.
Kasepää vald
Looduslik asend
Naabervaldadest eraldasid Kasepää valda suured metsa- ja soomassiivid. Metsa- ja metsastuvate maade osakaal oli üle poole valla territooriumist. Kasepää vald oli pinnamoelt madal ja tasane, puudusid kõrgemad pinnavormid. Valla maad olid üldiselt liigniisked. Kohati olid need ajutiselt Peipsi poolt üle ujutatud. Valla lõunaosas suubus Peipsi järve Kullavere (Omedu) jõgi.
Picardie
Ajalooliselt kutsuti Pikardiaks Pariisist põhja poole jäävat Prantsusmaa osa kuni Madalmaade piirini.
Kasepää vald
Asustus ja rahvastik
Külad: Kaasiku, Kasepää, Kükita, Metsaküla, Nõmme, Omedu, Raja ja Tiheda.
Ajalugu
Vald moodustati 1992. aasta 30. aprillil. Aastatel 1992–1998 kandis Kasepää vald Raja valla nime.
Eesti omavalitsuste haldusreformiga moodustati 2017. aastal Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus haldusüksus – Jõgeva maakonda kuuluv Mustvee vald.
Møsvatn
Møsvatn ehk Møsvann on järv Norras Vestfold og Telemargi maakonnas Vinje vallas (väike osa järvest on Tinni valla territooriumil). Järv on osa Skiensvassdragetist.
Järvel on ebakorrapärane kolme haruga kuju.
Järve pikkus on kuni umbes 40 km.
Tegu on pindalalt (78,43 km²) 11. järvega Norras. Veetaseme reguleerimisel kõigub pindala 78 ja 80,9 km² vahel. Ümbermõõt on 206,62 km.
Suurim mõõdetud sügavus on 68,5 m.
Järve kaldalt on leitud leide kiviajast.
Suurim järve suubuv jõgi on Kvenna, mis toob vett Hardangervidda edelaosa järvedest.
Järvest voolab välja Måna jõgi, mis suubub Tinnsjøsse.
Järve ääres on hajusalt talusid. Pärast järve paisutamist asetseb Møsstrandi kirik ühel järvesaarel.
Piki järve kagukallast kulgeb maantee riksvei 37, mis ühendab Raulandit Rjukaniga.
Järve nime päritolu pole selge; seda on seostatud Måna jõe nimega.
Vetla
pisi|Vaade Vetlas asuvale Kõrvemaa maastikukaitsealale 2021. aasta kevadel pisi|Droonivideo Vetla külas 2021. aasta sügisel pisi|Vetla küla ja Jägala jõgi udus (september 2021)
Vetla küla on küla Harju maakonnas Anija valla idaosas Jägala jõe ääres.
Vetla küla on esimest korda kirjalikult mainitud 1379. aastal. Toona saksakeelse nimega Vettevilge, tõenäoliselt Veteviljast tuletatuna, viitega vesiveskile – veski järgi sai küla hiljem nime. 1694. aastal oli küla nimi juba Wetla, 1844 Wätla. 1977. aastal liideti Vetla külaga Taganurga küla. Küla läbivad Perila–Jäneda tee ja Paunküla–Vetla tee.
Veski ja hüdroelektrijaam
Vesiveski omanikuks sai 1920ndatel Hugo Pärnamäe, kes renoveerimistööde käigus asendas vesiratta Rootsist tellitud veeturbiinidega, mis töötasid nõukogude aja lõpuni – suurem turbiin andis elektrit ja aitas jahvatada jahu ning töös hoida saekaatrit, väiksema turbiini vooluga varustati talud kahe kilomeetri raadiuses. Veskimehe hooned asuvad veski vastas, kõrgel vasemkaldal. 2003. aastal ehitati veski juurde hüdroelektrijaam. Paisu tõttu on Vetlas paisjärv.
Aasia taapir
Aasia taapir ehk india taapir (Tapirus indicus) on taapirlaste sugukonda taapiri perekonda kuuluv kabjaline.
Vetla
Sõjad
Külas asuvad Vabadussõja mälestussammas ja Vabadussõjas hukkunute ühishaud, mis on arvatud ajaloomälestisteks. Sammas püstitati esimest korda 1932. aastal, 1940. aastal see lõhuti ja uputati jõkke, 1942. aastal toodi sammas välja ja pandi uuesti püsti, kuid nõukogude võimu ajal hävitati taas. Vetla lahingu 71. aastapäevaks jaanuaris 1990 paigaldati sammas uuesti vanale kohale.
Sild
Vetla raudbetoonist sild valmis 1932. aastal. Varem kasutati jõeületuseks koos veskipaisuga ehitatud puusilda, kuid too lagunes. Uus sild ehitati paisust eemale, tänapäevasele asukohale, Jüri-Peningi maanteele, mistõttu muutus ses kohas ka tee sirgemaks. Sild õhiti taganeva punaväe poolt 1941. aastal ja liiklus toimus veepaisule rajatud ajutisel sillal. Praegune sild valmis 1960ndatel.
Loodus
Piirkonda ümbritsevad soised metsad. Läheduses asub Kakerdaja raba ja Kõrvemaa maastikukaitseala, samuti Taganurga (Rootsipere) mõhnastik, Eestis ainulaadne mandrijää servakuhjatiste vormi esinemine. Vetla külas asub Anija valla kõrgeim tipp, 104 meetri kõrgune Määrasmägi. Vetlas asub Kaeramäe Silmaallikas.
Kultuur
Vetlas filmiti 2021. aasta augustis Serbia teleseriaali "Besa" märulistseene.
Matkarajad
Vetlat läbistavad ja selle läheduses on mitmed matkarajad: Kakerdaja loodusrada (7 km), Peraküla-Aegviidu-Ähijärve matkatee (870 km), Oandu-Aegviidu-Ikla matkarada (372 km), Penijõe-Aegviidu-Kauksi matkatee (615 km).
Brasiilia jiu-jitsu
thumb|200px|Brasiilia jiu-jits u'le omane omoplata õlalukk Brasiilia jiu-jitsu [] on jujutsu 'st pärinev võitlussport, kus keskendutakse eelkõige maasvõitlusele. Pearõhk on domineeriva asendi saavutamisel ning vastase alistamisel läbi liigeselukkude või kägistuste. Löögid ei ole lubatud.
Spordialale panid aluse Brasiilias 1920. aastatel vennad Carlos Gracie ja Hélio Gracie, lähtudes Mitsuyo Maedalt õpitud judotehnikatest.
BJJ maaletoojaks Eestis võib pidada Priit Mihkelsoni. Eestis alustasid BJJ treeninguid Indrek Reiland ja Jorgen Matsi 2003. aasta sügisel Tartus.
2021. aastal toimuvad Eestis Brasiilia jiu-jitsu treeninguid spordiklubides: Estum jiu-jitsu (kasvanud välja klubist 3D treening), Brazilian Top Team (Kevin Renno Võitlusspordi Akadeemia juures), Võimla (Tartus), Alistamise Akadeemia (Tartus), BJJ Hapsal (Haapsalus), Invicta (Pärnus), Hilti BJJ Pärnu, TapaGym ja Tokon.
Anne Erm
pisi|Anne Erm 2006. aastal Raadiomajas Anne Erm (sündinud 4. septembril 1943 Rakveres ) on eesti helilooja, muusikateadlane ja -ajakirjanik.
Brasiilia jiu-jitsu
Treeningud toimuvad ka lastele ja noortele.
Anne Erm
Õppis 1959. aastast Tallinna Muusikakoolis. Tallinna Muusikakooli lõpetas muusikateooria erialal ja jäi sinna viieks aastaks kaugõpperühma õpetajana tööle. 1963–1970 õppis Tallinna Konservatooriumis kompositsiooni erialal. Tema õppejõudude seas olid Villem Kapp ja Eugen Kapp.
Aasia taapir
Aasia taapir on ainus Aasias elav taapir (ülejäänud elavad Lõuna-Ameerikas). Ta elab Kagu-Aasias Kagu-Birmast kuni Sumatrani. Indias on ta juba ammu välja surnud. Ta on metsaloom, aga metsade pindala ulatusliku vähenemise tõttu sealkandis väheneb nende arvukus kiiresti.
Anne Erm
Anne Erm on olnud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õppejõud. 1966–1972 laulis ansamblis Collage (ka ansambli nimi on tema idee).
Aasia taapir
Kirjeldus
Aasia taapiri tüvepikkus on 2½ m, mass ligikaudu 300 kg. Seega on aasia taapir suurem Ameerika taapiritest, ehkki hiidtaapir võib samuti 300 kg kaaluda.
Aasia taapiril on pikk ja tugev lont ning võimsad jalad. Karvastik on lühike ja lakk puudub üldse.
Looma pea, kael, õlavööde ja jalad on mustad, ülejäänud kere aga valge, justkui ta oleks kaetud sadulavaibaga. Selline kontrastne värvus varjab teda alusmetsas hästi, sest meenutab päikeselaike tumedal maapinnal. Sellepärast on metsas lebavat looma päikesepaistelisel päeval raske märgata.
Noored aasia taapirid on vöödilised ja täpilised nagu teistegi taapiriliikide noorloomad, meenutades metsseapõrsaid või metskitsetallesid. Alles 5 kuu vanuselt omandab loom täiskasvanu värvuse.
Eluviis
Eluviisilt on aasia taapir teiste taapirite moodi. Nagu teisedki taapirid, tuleb ta sööma põldudele, kus maaharijad neid jälitavad. Eriti eelistab ta maisipõlde.
Anne Erm
1970. aastast töötab muusikatoimetajana Eesti Raadios, kus on ellu kutsunud hulga saatesarju: "Kerge muusika ABC", "Kerged variatsioonid", "Saagem tuttavaks", "Uusi heliplaate" jt.
Aasia taapir
Eluviis
Taapirid on üksildased loomad. Oma territooriumina märgistavad nad suure ala, mis harilikult osalt kattub teiste taapirite omaga. Oma territooriumi tähistavad nad taimedele urineerimisega. Sageli kõnnivad nad oma maa-alal mööda kindlaid radu, mille nad on tihedasse alustaimestikku tallanud.
India taapiril on väga vilets nägemine. Tema juhtivad meeled on haistmine ja kuulmine. Tema pea kummalgi küljel on tillukesed nööpsilmad pruuni vikerkestaga. See on sageli kaetud sinaka häguga, mis tuleneb sellest, et sarvkest hakkab oma läbipaistvust kaotama. Sarvkesta ülesanne on vastu võtta ja fokuseerida silma langevat valgust ja kui see hägustub, siis tähendab see nägemisvõime vähenemist. Sellepärast on taapirid peamiselt ööloomad.
Anne Erm
1997. aastast alates korraldavad Erm ja tema meeskond ka festivali "Jõulujazz". Anne Erm on olnud Eesti Jazzliidu juht.
Aasia taapir
Eluviis
Taapir elab ja sigib loomaaias hästi. Ta armastab väga maisi noori tõlvikuid ja lehti, kuid sööb ka puude lehti (eelistades paplit ja paju) ning niidurohtu, riisiputru ja õunu. Ta on täielikult taimetoitlane.
Kyrenia
Kyrenia (kreeka Κερύνεια) on linn Küprosel Küprose saare põhjarannikul, Kyrenia ringkonna halduskeskus.
Aasia taapir
Eluviis
Aasia taapir on vangistuses elanud 30 aasta vanuseks.
Kyrenia
thumb|Kyrenia kindlus öösel Kyrenia on tuntud oma ajaloolise sadama ja kindluse poolest.
Aasia taapir
Paljunemine
Paaritumine toimub tavaliselt aprillist juunini ja emane poegib üle aasta. Mõningatel andmetel ei otsi innaajal mitte isane emast, vaid emane isast.
Kyrenia
Alates 1974. aasta Türgi okupatsioonist asub Kyrenia de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigis (tunnustatud ainult Türgi poolt).
Aasia taapir
Paljunemine
Emaslooma tiinus kestab 380–400 päeva. Ta sünnitab ühe (harva kaks) 4–7 kg kaaluva varsa. Varss võõrutatakse emapiimast 6–8 kuu vanuselt, kui nad on peaaegu nii suured kui täiskasvanud loomad. Täiskasvanuks saavad varsad alles 3–4-aastaselt.
Brasiilia jiu-jitsu
Liisi Vaht
Eesti edukaim jijtsikas on Liisi Vaht (must vöö), kes on saanud no-gi MM-il hõbemedali, no-gi Euroopa meistrivõistluste kuldmedali.
2017. aastal USA-s Dallases peetud NAGA (North American Grappling Association) maailmameistrivõistlustel Brasiilia jiu-jitsu 's tuli Liisi Vaht kahekordseks maailmameistriks (nii kimonoga kui ka no-gi arvestuses).
2019. aastal võitis Liisi Vaht Rootsis Stockholmis põhjamaade meistrivõistlustel Brasiilia jiu-jitsu 's (Nordic BJJ Open) naiste pruunide ja mustade vööde arvestuses avatud kaalu kuldmedali ja krooniti põhjamaade absoluutseks meistriks.
Anne Erm
Looming
Ermi enda sõnul koosneb tema looming paarist teatrimuusikast ja paarist naljaviluks kirjutatud estraadilaulust. Helilooja Ermi teostest on salvestatud vaid üks: "Sümfoniett".
Tallinna Tehnikaülikool
Suurbritannia ettevõtte Quacquarelli Symonds septembris 2015 avaldatud QS World University Rankingsi põhjal on Tallinna Tehnikaülikool maailma 650 parima ülikooli seas. Tehnikaülikoolide arvestuses on TTÜ maailma 50 parima hulgas.
Tehnilistest erikursustest Tallinna Tehnikaülikoolini
Tallinna Tehnikaülikool sai alguse 17. septembril 1918, mil Saksa vägede okupeeritud Eestis hakkas kohalikke tehnikaharitlasi koondav Eesti Tehnika Selts korraldama tehnilisi erikursusi. Pärast Eesti iseseisvumist kasvas üha enam vajadus inseneride, arhitektide ja tehnikute järgi. 1919. aastal jätkati tegevust Tallinna Tehnikumi (TT) nimelise erakoolina.
Edasise arengu huvides riigistati TT 1920. aastal ning noor õppeasutus saavutas peatselt riikliku kõrgkooli staatuse. Kuni 1931. aastani töötas TT kitsastes oludes Pikal tänaval, seejärel koliti endise Vene-Balti laevaehitustehase peahoonesse Koplis. Kuigi eesmärgiks oli kõrgkoolile oma hoone ehitamine, ei teostunud see piiratud eelarve tõttu. Hoolimata ainelisest kitsikusest leidus siiski piisavalt entusiastlikke noori, kes soovisid TT tehnikaharidust omandada.
1920. aastate lõpust pärssis TT arengut plaan liita kõrgkool Tartu Ülikooliga. Olukord paranes alles 1936. aastal, mil riigi juhtkond otsustas, et tehnikaülikool peab asuma Tallinnas. TT muudeti nõnda Tallinna Tehnikainstituudiks. 1938. aastal nimetati see omakorda ümber Tallinna Tehnikaülikooliks.
Anne Erm
Looming
Ta on kirjutanud arvukalt artikleid džässi ja levimuusika teemadel, samuti kahes trükis ja neljas keeles ilmunud raamatu "Polkast rokini: tänapäeva eesti levimuusika panoraam" (1984), mis räägib Eesti levimuusikast ja -muusikutest.
Tallinna Tehnikaülikool
Tehnilistest erikursustest Tallinna Tehnikaülikoolini
1938. aastal kuulusid Tallinna Tehnikaülikooli:
Teine maailmasõda katkestas aga alanud kiire arengu, sõjakeerises kaotas ülikool arvukalt nii õppejõude kui üliõpilasi, rääkimata varadest.
Sõjale järgnenud Nõukogude ajal kandis ülikool nime Tallinna Polütehniline Instituut (TPI). Seda kuni Eesti taasiseseisvumiseni. Hoolimata üldisest vaimsest surutisest tõusis ülikooli tase järjepidevalt. 1970. aastatest muutus aina vabamaks ka mõtete ja ideede levik. Kasvas üliõpilaskond ja tõusis õppejõudude kvalifikatsioon. TPI tegi märkimisväärseid edusamme teadusuuringute vallas, pälvides sellega NSV Liidu juhtiva tehnikaülikooli staatuse.
Oluliseks murdepunktiks sai oma ülikoolilinnaku väljaehitamisega alustamine Mustamäele 1960. aastate alguses. Uued tuuled hakkasid puhuma laulva revolutsiooni ajal, mil ülikool osales ühiskonnas toimuvates protsessides, panustades oluliselt riikliku iseseisvuse taastamisse. 1989. aastal võeti taas kasutusele Tallinna Tehnikaülikooli nimi.
Järgnenud paarikümne aasta jooksul on oluliselt laienenud õppekavad, aina rahvusvahelisemaks on muutunud üliõpilas- ja teadlaskond ning paranenud õpi- ja töötingimused. Tehnikaülikooli alluvuses on neli teaduskonda ja viienda teaduskonna staatuses olev Eesti Mereakadeemia, kaks kolledžit, 18 instituuti, innovatsiooni- ja ettevõtluskeskus Mektory ning muid asutusi. Kui enne teist maailmasõda õppis tehnikaülikoolis alla 500 üliõpilase, siis 2018. aastal oli üliõpilasi 10 852. Vilistlasi on ülikoolil juba pea 70 000.
Juhtimine
Alates 2020. aastast on ülikooli rektor Tiit Land. Detsembris 2019 kinnitatud Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu koosseisu kuuluvad Ardo Kamratov, Robert Kitt, Gunnar Okk, Mart Saarma, Andres Öpik, Heiti Hääl, Tõnis Kanger, Piret Mürk-Dubout, Arvo Oorn, Tiina Randma-Liiv ja Maive Rute.
18. mail 2020 valiti Tallinna Tehnikaülikooli rektoriks Tiit Land. Ta asus ametisse 1. septembril 2020.
Audoktorid
Audoktorite loend:
Sport
Tallinna Tehnikaülikoolil on oma spordihoone, staadion ja spordiklubi. Ülikooliga on seotud ka järgnevad spordiklubid:
Famagusta
Famagusta (kreeka Αμμόχωστος) on linn Küprosel Küprose saare idarannikul, Famagusta ringkonna halduskeskus.
thumb|250px|Püha Peetri ja Pauluse kirik Famagusta paikneb Famagusta lahe rannikul Gkréko ja Elaía neeme vahel Nikosiast ida pool. Famagustas on saare sügavaim sadam.
Alates 1974. aasta Türgi okupatsioonist asub Famagusta de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigis (tunnustatud ainult Türgi poolt).
ISO 3166-2:US
ISO 3166-2:US on maakoode defineeriva ISO standardi ISO 3166-2 Ameerika Ühendriike puudutav osa.
Koodi teine kahetäheline osa on seesama, mida kasutatakse USA-s postilühendina (erandina UM).
Jälle need naksitrallid. Teine raamat
"Jälle need naksitrallid. Teine raamat" on neljas ja ühtlasi viimane raamat Eno Raua naksitrallilugude lasteraamatusarjas.