cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahti Mänd
Poliitiline tegevus
15. septembril 1992 osales Mänd niinimetatud Nõmme valitsuse loomisel, vältimaks Vabariigi Valitsuse eksiilis tegevuse lõpetamist – eesmärgiga hoida 1918. aastal loodud Eesti Vabariigi juriidilist järjepidevust tulevastele põlvkondadele. Samal päeval nimetas Mihkel Mathieseni Ahti Männi riigisekretäriks. Vahetult enne VII riigikogu 1. istungjärgu algust, 5. oktoobril 1992, andis ta riigisekretärina avalikult teada Nõmme valitsuse loomisest.
Alates 7. detsembrist 2003 on Mänd Nõmme valitsuse uue koosseisu peaministri asetäitja ja kohtuminister.
26. juulil 2005, pärast kaht ebaõnnestunud katset kutsuda kokku neljaliikmeliseks kahanenud Vabariigi Valitsuse koosolek (mõlemal korral puudus Hando Kruuv) tunnistas Ahti Mänd konfidentsiaalse ettekandega Kalev Otsale Vabariigi Valitsuse teo- ja otsustusvõimetuks ja avaldas selle ettekande hiljem endatehtud Riigi Teatajas.
1992. aastal ei kandideerinud ta VII Riigikogu valimistel ja on sellest alates vältinud osalemist praeguse Eesti Vabariigi poliitikas, kuna peab seda Eesti NSV järglasriigiks. Ta kutsus ka üles boikoteerima 2007. aastal toimunud Riigikogu valimisi.
Ahti Mänd on kirjutanud trükis avaldamata raamatu "Valega ei saa taastada Eesti Vabariiki", mis on saadaval CD-l. Aastail 1992–1993 andis ta välja paljundatud ajalehte Okupeeritud Eesti Sõna.
Tsitaadid
"Ajal, mil Heinrich Mark’i kabineti liikmed, sealhulgas ka sõjaminister Jüri Toomepuu, olid seisukohal, et okupatsioon Eestis on juba lõppenud (august 1992), Eestis endas veel nii ei arvatud. Näiteks 1. augusti 1992. a. „Pühapäevalehes” kinnitas tänane Toompea valitsuse juht Mart Laar: „Okupatsioon Eestis mitte ainult ei jätku, vaid süveneb ning seda tuleb maailmale ka üheselt välja ütelda.
Seda nn. Nõmme valitsus jõudumööda püüabki teha."
Betty Kuuskemaa
Betty Kuuskemaa (sünninimi Marie Elisabeth Jõggis; 28. jaanuar 1879 Hageri – 19. detsember 1966 Tallinn) oli eesti näitleja.
Sündis Mäeküla mõisa aidamehe peres. Hariduse sai Hageri kihelkonnakoolis ja Tallinna elementaarkoolis. Pärast kooli lõpetamist töötas lilleärides.
1897. aastal astus Estonia seltsi laulukoori ja 1898. aastal hakkas asjaarmastajana mängima lavatükkides. 1906. aastal, kui pandi alus Estonia teatrile, algas ka Kuuskemaa tee kutselise näitlejana.
Rahvusooperis Estonia töötanud Kuuskemaa on tänapäeval tuntud eeskätt koduperenaise Anna rolli järgi Eesti NSV esimeses mängufilmis "Elu tsitadellis" (1947).
Viibis 1944. aastast Rootsis, repatrieerus Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Eestisse 1946. aastal.
Betty Kuuskemaa oli näitleja August Kuuskemaa abikaasa ja kunstiteadlase Jüri Kuuskemaa isapoolne vanaema.
Liitõisik
pisi|Liitõisiku näide Liitõisik on õisik, mis koosneb lihtõisikutest. Õied paiknevad peatelje harudel.
Näiteks paljudel sarikalistel on liitõisikud (liitsarikas).
Struktuuriteadused
Struktuuriteadused (saksa keeles Strukturwissenschaften) on keerukate süsteemide uurimisega tegelevad akadeemilised distsipliinid, mis on vahelüliks loodus- ja humanitaarteaduste vahel. Sõna kasutatakse selles tähenduses peamiselt Saksamaal.
Struktuuriteaduste hulka kuuluvaks arvatakse kaoseteooria, mänguteooria, katastroofiteooria, informatsiooniteooria, süsteemiteooria, küberneetika, sünergeetika, semiootika.
Struktuuriteaduse mõiste võttis kasutusele Carl Friedrich von Weizsäcker 1971. aastal.
Bernd-Olaf Küppers asutas 2008. aasta alguses Jena Ülikooli juures uurimiskeskuse Frege Centre for Structural Sciences.
Struktuuriteaduste mõiste kasutuselevõtt on seotud probleemidega füüsika ja bioloogia metodoloogiliste erinevuste mõtestamisel.
Patrick van Aanholt
Patrick John Miguel van Aanholt (sündinud 29. augustil 1990 's-Hertogenboschis) on hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray.
Van Aanholt liitus 2007. aastal Londoni Chelsea noortemeeskonnaga. Esimeeskonnas debüüdi tegi ta 2009. aastal, kui oli laenul klubis Coventry City. 2010. aasta märtsis tegi ta Chelsea meeskonnas debüüdi, kui mängiti Portsmouthi vastu.
Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Van Aanholt 19. novembril 2013 sõprusmängus Colombia vastu.
Kiht
Kiht on mitmetähenduslik sõna, mis võib tähendada:
Patrick van Aanholt
Van Aanholt on hollandi jalgpalluri Leroy Fer nõbu.
2001. aasta Kuldgloobuse auhinnad
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Al Pacinole.
Vlorë maakond
Vlorë maakond (Qarku i Vlorës) on 1. järgu haldusüksus (maakond) Albaania lõunaosas.
Maakonna keskus on Vlorë linn.
Jaguneb kolmeks ringkonnaks: Delvinë ringkond, Sarandë ringkond ja Vlorë ringkond.
Tõri
Tõri (ladina ochrea) on botaanikas liitunud abilehtedest taime vart ümbritsev moodustis ülevalpool sõlmekohta.
Leheke
pisi|Lehekesed erinevatel liitlehtedel Leheke on liitlehe osaleht.
Lumikate
thumb|Lumikate [[Achensee järvel Tiroolis]] thumb|Lumikate [[Ida-Virumaal 2015. aasta algul]] Lumikate on lumekiht maapinnal, mis tekib lumesaju ja lumetormide tagajärjel.
Lumikattele on iseloomulik väike tihedus, mis aja jooksul kasvab, eriti kevadel ja sulailmas. Uue lumikatte albeedo on 70–90%, vana osaliselt sulanud lumikatte albeedo on 30–40%.
Lumikate peegeldab tugevasti päikesekiirgust ja kaitseb mulda ülekülmumisest ning taliviljaorast kärbumise eest. Ta mõjub kliimale, pinnamoele, jõgede ja liustike toitumisele, mullaprotsessidele, taimede ja loomade elule.
Lumikate jaotatakse:
Saare maakond
Saare maakond ehk Saaremaa on 1. järgu haldusüksus Lääne-Eestis. Saare maakonna naabermaakonnad on põhjas Hiiu, kirdes Lääne ja idas Pärnu maakond. Maakonnalinn on Kuressaare.
Kohalikud omavalitsusüksused ja asustus
pisi|Saaremaa omavalitsusüksused pärast [[2017. aasta haldusreformi]] Saare maakonnas on kolm omavalitsusüksust: Saaremaa, Muhu ja Ruhnu vald.
Asustusüksused
Saare maakonnas on üks linn, üheksa alevikku ja 480 küla.
Linnad: Kuressaare
Alevikud: Aste – Kihelkonna – Kudjape – Kärla – Leisi – Nasva – Orissaare – Salme – Valjala
Demograafilised näitajad
Arvestuslikult seisuga 1. jaanuar 2009 oli Saare maakonnas 34 723 elanikku. Neist 46,90% oli mehi ja 53,10% naisi. Sündimuse üldkordaja oli 10,43‰, suremuse üldkordaja 12,70‰ ja loomulik iive −2,28‰. 98,32% elanikest olid eestlased ja 1,00% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,37%, tööealisi (vanuses 15–64) 67,35% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 18,28%. Töötuse määr oli 7,0%. Rahvastiku tihedus oli 11,9 in/km².
Seisuga 1. jaanuar 2019 oli Saare maakonnas 33 108 elanikku, neist 32 395 (97,85%) olid eestlased, 250 (0,76%) venelased ja 332 inimest (1%) muudest rahvustest. 131 inimese rahvus oli teadmata. 2019. aastal sündis Saare maakonnas 367 last ja suri 423 inimest. Loomulik iive oli −56.
Rahvaloendused
1922. aastal loendati Kuressaares 2666 eestlast, 34 rootslast, 401 sakslast, 156 venelast ja 39 juuti. Maaelanike hulgas (ilma Ruhnuta) oli eestlasi 53 242, rootslasi 4, sakslasi 106, venelasi 99 ja juute 1. Protsentuaalselt loeti maakonnas eestlaste arvuks 1922. aasta rahvaloenduse ajal 98,9 ja 1934. aastal 99.
1934. aastaks oli rahvaarv veidi muutunud. Kuressaares elas 3938 eestlast, 24 rootslast, 321 sakslast, 199 venelast ja 22 juuti. Valdades (taas ilma Ruhnuta) elas 50 833 eestlast, 5 rootslast, 79 sakslast, 75 venelast ja 1 juut.
Ajalugu
Kuni 19. sajandini lõpuni oli Saaremaal olnud eristaatus. Taani ajal oli ta eraldi provints, Rootsi ajal kuninganna Kristiina isiklik valdus ja hiljem samuti pigem eraldi provints kui maakond (kreis). 19. sajandil sai Saaremaast Liivimaa kubermangu kuuluv Kuressaare kreis. 1917. aastal ühendati seni Liivimaa kubermangu kuulunud Saaremaa Autonoomne Eestimaa kubermanguga.
pisi|Saaremaa maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]]
1922. aastal elas Saare maakonnas 53 793 inimest. 1934. aastal oli Saare maakonna pindala 2964 km² ja elanike arv 51 373.
1939. aasta vallareformiga likvideeriti Saaremaal Hellamaa, Kaarma-Suure, Loona, Maasi, Muhu-Suure ja Uuemõisa vald ning moodustati Kaarma, Kihelkonna, Kuressaare, Kärla, Laimjala, Leisi, Lümanda, Muhu, Mustjala, Pihtla, Pärsamaa, Pöide, Ruhnu, Salme, Torgu ja Valjala vald.
1950. aastal kaotati maakonnad ja vallad ning moodustati Kuressaare rajoon. Alates 1952. aastast kandis rajoon nime Kingissepa rajoon. Hiljem moodustati ka Orissaare rajoon, mis hõlmas endise maakonna idaosa, kuid 1959. aastal liideti see Kingissepa rajooniga.
1. jaanuaril 1990 moodustati senise Kingissepa rajooni piirides Kingissepa maakond, mis nimetati 20. jaanuaril 1990 ümber Saare maakonnaks.
1995. aastal kinnitatud Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu järgi kuulusid Saare maakonda järgmised haldusüksused:
1999. aastal ühines Kuressaare vald Kaarma vallaga. 2014. aastal ühinesid Kaarma, Kärla ja Lümanda vald Lääne-Saare vallaks.
2017. aasta haldusreformga liitusid Saaremaa saare 12 omavalitsusüksust Saaremaa vallaks. Muhu ja Ruhnu vald säilisid senistes piirides. Peale selle lõpetasid 1. jaanuaril 2018 tegevuse Saare maavanem ja Saare maavalitsus.
Välislingid
🇪🇪
Sügomorfne õis
thumb|[[Valge iminõgese (Lamium album) õied on sügomorfsed]] Sügomorfne on õis, mida ainult ühe lõikepinnaga saab jagada kaheks sümmeetriliseks pooleks.
Sügomorfsed õied on paljudel huulõielistel, kannikeselistel ja mailaselistel.
Lausanne'i Ülikool
Lausanne'i Ülikool (prantsuse Université de Lausanne) on prantsuskeelne ülikool Šveitsis Lausanne'is.
Ülikoolis on 10 200 üliõpilast ja 7 teaduskonda.
Seemnis
pisi|[[Päevalille seeme ja seemnis.]] Seemnis on vili, mis meenutab väliselt seemet, kuid on tegelikult üheseemneline kuivvili. On tekkinud kahest viljalehest. Nahkjas viljakest ei ole seemnega kokku kasvanud.
Seemnised võivad olla varustatud kileja äärisega (kask, lepp) või tiivakujulise lisandiga (jalakas, saar), viimast nimetatakse ka tiibviljaks. Kui kaks tiibvilja on kokku kasvanud, siis nimetatakse vilja kaksiktiibviljaks (vaher).
Seemnised on päevalilleseemned ja teised korvõieliste viljad.
Bluusivennad
"Bluusivennad" (originaalpealkirjaga "The Blues Brothers") on 1980. aasta USA muusikaline komöödiafilm. Filmile tehti 1998. aastal järg "Bluusivennad 2000".
Teresa Ávilast
pisi|[[Paul Rubensi õlimaal Ávila Teresast (u 1615)]] Teresa Ávilast, sünninimega Teresa Sánchez de Cepeda y Ahumada, tuntud ka kui püha Jeesuse-Teresa, Ávila püha Teresa ja Ávila Teresa, (28. märts 1515 – 4. oktoober 1582) oli Hispaaniast pärit roomakatoliku kiriku müstik, nunn ja teoloog.
Tema kirjutatud teoseid, millest tuntumad on ta autobiograafia ning vaimulikud tekstid "Camino de Perfección" ('Täiuslikkuse tee'; 1577) ja "El Castillo Interior" ('Sisemine loss'; 1588), peetakse olulisteks nii renessansiaegses Hispaania kirjandusloos kui ka kristlikus müstitsismis ja meditatsioonis.
Ukraina lennukompaniide loend
Siin on loetletud Ukraina lennukompaniisid.
Ralph Bunche
pisi|Ralph Bunche 1963. aastal Washingtoni marsil töökohtade ja vabaduse eest
Bunche oli seotud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni loomise ja juhtimisega ning tegeles üle 20 aasta rahutagamisega maailma eri osades.
Tunnustus
Ralph Johnson Bunch pälvis 1950. aastal Nobeli rahuauhinna Palestiina konflikti lepitamise eest 1940. aastate lõpus. Ta oli esimene mustanahaline Nobeli auhinna saanud isik.
Samal aastal (1950) valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Nikolai Olem
Nikolai Olem (27. juuni 1901 – 26. jaanuar 1938) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1925).
1935. aastal viidi ta 9. üksik-jalaväepataljonist üle Pioneerpataljoni.
Ta suri kopsupõletikku.
Lasumuselemendid
Lasumuselemendid on geoloogilise struktuuri ruumilist orientatsiooni iseloomustavad parameetrid.
Struktuuri, näiteks kihi või murrangu lasumuselementideks on rõhtsiht, kallakussuund ja kallakusnurk.
Lasumuselemente määratakse geoloogilise kompassiga.
SdKfz 10
SdKfz 10 (Sonderkraftfahrzeug) oli Saksa poolroomikveok, mida kasutas Saksamaa Teises maailmasõjas. See mahutas kaheksa jalaväelast ja võimaldas pukseerida tankitõrjesuurtükke.
Neid tehti eriotstarbelistena keemiatõrjeks (10\1ja2), kütusemasinaks (10\3) ja flakiplatvormiga (10\4 ja 5) 2 cm Flak 30 või 38. Mõned masinad tehti tankivastaseks relvaplatvormiks, mille relvastuses oli Pak36 või Pak38. Sõja lõpul tehti mõned kolmeraudsed MG151 kiirlaskekahuriga masinad.
Õisik
Õisik (inflorescentia) on taimevartel olevate õite kogum.
SdKfz 10
SdKfz 10 projekteerimist alustati 1932. aastal Demagis, esimene prototüüp valmis 1934. aastal. Masstootmises oli masin aastatel 1937–1944 ja selle ajaga toodeti ligikaudu 17 000 masinat. See tegi kaasa lahingud alates Poolast kuni ida- ja läänerindeni.
Õisik
Enamasti moodustub taime õisik suhteliselt väikestest õitest. Õisiku peaeesmärk on tolmeldajatele (enamasti putukatele) taime õie nähtavakstegemine. Mõnikord on väikesed õisikud omakorda liitunud, siis räägitakse liitõisikust. Üksikute õite arv õisikus, samuti õisikute suurus on väga varieeruv, vahel ka ühe liigi piires, puude korral võib juhtuda, et isegi ühe isendi piires.
SdKfz 10
Mõlemat roomikut ja ratast kasutati masina pööramiseks, pööramismehhanism oli tehtud nii, et otseselt pööramiseks kasutati rattaid, kuid roomikute pidurid hakkasid pööramisele töötama, kui rool rohkem välja keerati. Sellest masinast arendati hiljem välja SdKfz 250.
Õisik
Õisikuid liigitatakse paljude tunnuste põhjal. Olulisimad tunnused on see, kuidas üksikud õied on varre küljest kasvanud, õite puhkemise aeg ja viis, kuidas üksikud õied on õisikus rühmitunud.
Laias laastus võib varrel paiknevaid õisikuid liigitada kahte suurde rühma: lihtõisikud ja liitõisikud. Liitõisikud koosnevad lihtõisikutest.
Lihtõisikud liigitatakse kahte peamisse tüüpi.
Monopodiaalsed ehk ratsemoossed (ehk kobarõisikud) on sellised, kus ülemine pung jätkab kasvamist ja külgmiste õite moodustamist, aga päris tipuõit ei moodustugi, ehkki vahel võib mõni viimasena valminud õitest selle koha üle võtta.
Sümpodiaalsed ehk tsümoossed (ehk ebasarikõisikud) on sellised, kus kõige ülemine õis valmib esimesena ja õitseb ära. Kõik ülejäänud õied kasvavad välja mitte tipupungast, vaid külgmistest pungadest.
Kobarõisikute seas eristatakse:
Ebasarikõisikutel saab eristada kolme põhitüüpi:
Abariringa
thumb|Abariringa kosmosest thumb|Fööniksisaarte kaart Abariringa, tuntud ka kui Kantoni saar või Cantoni saar on Kiribatile kuuluv atoll, suurim ja ainus asustatud Fööniksisaar.
Laguunis on väga rikas elu. Sealt on leitud 153 liiki kalu, sealhulgas tuune, haisid, astelraisid ja angerjaid.
Maismaataimestik on, vastuoksa, väga nigel. 1941. aasta uurimuse järgi on Abariringal kõigest 12 pärismaist taimeliiki, mille hulka kuuluvad madalad taimed ja rohupuhmad, tihedad 2–3 meetri kõrgused Scaevola põõsad lõunarannikul, mõned Suriana maritima põõsad laguuni sissepääsu juures, heliotroopne ehk ennast päikese järgi keerav puu Heliotropium foertherianum, puu Cordia subcordata ja kookospalmid. Külakoha juures on puid-põõsaid rohkem.
Loomastikust avastas 1937. aasta Uus-Meremaa ekspeditsioon Abariringal 23 linnuliiki, polüneesia roti, sisalikud, erakvähid ja kilpkonnad. Leiti kaht liiki ämblikke.
Abariringal pole joogivett. Vihmavett kogutakse tsisternidesse. Vihma sajab harva, aga sademeid ei ole väga vähe: aastatel 1938–1953 221–914 mm aastas. Viimastel aastakümnetel on kliima märjemaks muutunud.
Abariringa avastasid eurooplaste jaoks 5. augustil 1824 kaks Londoni vaalapüügilaeva "Phoenix" ja "Mary", mille kaptenid olid vastavalt John Palmer ja Edward Reed. Esialgu nimetati saar Mary Ballcouti saareks laevaomaniku abikaasa järgi.
Levinuma nime Kanton sai ta vaalapüügilaevalt "Kanton", mis sõitis 4. märtsil 1854 saare juures karile. Laeva kapten oli Andrew Wing. Meeskond asus paatidesse ja pärast 49 päeva kestnud merereisi õnnestus neil ainsatki meest kaotamata jõuda Mariaanidel olevale Tiniani saarele.
Suurbritannia nõudis saart endale juba 1850-ndatel, kuid ei astunud mingeid samme saare koloniseerimiseks, nagu seda ei teinud ka ükski teine riik. Uuesti kordas Suurbritannia nõuet 31. augustil 1936 ja hakkas tegutsema. 8. juulil 1937 oli Abariringal täielik päikesevarjutus ning saarele saabusid USA ja Uus-Meremaa teadlased. USA kuulutas saare enda valduseks ja püstitas monumendi kahe USA lipuga. USA laev "Avocel" keeldus loovutamast parimat sadamapaika Briti sõjalaevale "Wellington", mistõttu Briti laev tulistas USA laeva pihta ühe lasu. USA laev vastas samaga, mispeale sõlmiti vaherahu seniks, kuni valitsustelt täiendavad juhised saadakse. Kumbki valitsus polnud sõjast huvitatud ja mõlemad käskisid kaptenitel rahu sõlmida, misjärel mõlema laeva meeskonnad jälgisid päikesevarjutust koos.
3. märtsil 1938 kuulutas Franklin Roosevelt Abariringa USA-le kuuluvaks. 7. märtsil maabus saarel 7 USA sõjaväelast. Suurbritannia saadik USA-s protestis ägedalt, mispeale 6. aprillil 1939 sõlmiti leping, mille järgi oli Abariringa järgmised 40 aastat nende maade ühisvalduses.
Abariringa elanike arv väheneb. Kui 2000. aastal elas saarel 61 inimest, siis 2005 oli elanikke 41.
Atolli loodeservas on lennuväli, mis 2003. aasta seisuga oli täiesti töökorras, kuid mingeid rahvusvahelisi ega riigisiseseid regulaarlende sellelt ei korraldata.
Ümber kogu saare käib sillutamata tee, kuid selle seisund on teadmata.
Aluspõhi
pisi|Eesti aluspõhja ladestute avamusalad pisi|400px|Aluspõhja paiknemist pealiskorra, pinnakatte ja aluskorra suhtes illustreeriv skeem Aluspõhi on pealiskorra settekivimeist ja aluskorra kristalseist kivimeist koosnev kiht, millel lasub pinnakate.
Pealiskord hõlmab ka pudedaist kvaternaarisetetest koosnevat pinnakatet, kuid aluspõhi, mille ülemiseks korruseks on pealiskord, pinnakatet ei sisalda. Seega, aluspõhi koosneb aluskorrast ja pealiskorrast ilma pinnakatteta.
Eesti aluspõhi koosneb Proterosoikumi tard- ja moondekivimeist ning Ediacara, Kambriumi, Ordoviitsiumi, Siluri ja Devoni ajastu settekivimeist.
Bozkurt
Bozkurt on mitme asula nimi Türgis.
Kompassi madal
Kompassi madal on madal Väinameres Muhu kirderanniku lähedal, Püssininast loodes.
Väikseim sügavus on 1,8 meetrit.
1927. aastal oli madal tähistatud toodriga. Tänapäeval on tähistatud Kessu parema külje poiga.
Kompassi madal jääb peamisest Muhu väina laevateest lõunasse. Teisele poole laevateed jääb Kumari lee.
Bozkurti ringkond
Bozkurti ringkond on kahe ringkonna (2. järgu haldusüksus) nimi Türgis:
Settelünk
Settelünk (ka hiaatus, inglise hiatus) on katkestus setete ladestumises või ajavahemik, mille jooksul settinud setted või neist moodustunud settekivimid pole säilinud.
Settelünk võib tekkida näiteks siis, kui seni merelise settimisega ala tõuseb tektooniliste liikumiste tõttu üle merepinna, mille käigus settimine asendub kulutusega.
Settelünk väljendub kivimeis põiksusena.
Nicky Hilton
Nicholai "Nicky" Olivia Hilton (sündinud 5. oktoobril 1983 New Yorgis) on ja Paris Hiltoni õde.
Nintendo
pisi|Nintendo Playing Card Co. Ltd.
Nintendo Co Ltd. (任天堂 株式会社 Nintendo Kabushiki gaisha) on rahvusvaheline ettevõte, mis asub Kyotos Jaapanis. Ettevõtte asutas 23. septembril 1889 Fusajiro Yamauchi, tootma hakati käsitööna valminud hanafuda kaarte.
Nintendost on kujunenud nüüdseks suurettevõte, mis on vaieldamatult üks mõjukamaid videomängude tootjaid ja Jaapani suuruselt kolmas börsiettevõte, mille turuväärtus on suurusjärgus 85 miljardit dollarit. Nintendo of America on ka Seattle Marinersi pesapallimeeskonna suuromanik.
Nimi Nintendo tähendab eesti keelde tõlgituna "jäta õnn taevasse". 2010. aastaks oli Nintendo müünud ​​ligikaudu 565 miljonit riistvaraseadet ja 3,4 miljardit tarkvaraeksemplari.
1889–1956
Nintendo asutati 1889. aasta lõpus ja ettevõtte nimi oli algul Nintendo Koppai. Ettevõte alustas tegevust Kyotos, kus hakati tootma Hanafuda mängukaarte. Käsitööna tehtud mängukaarte saatis edu ja peagi läksid kaardid masstootmisse.
1956–1974
Aastal 1956 külastas Hiroshi Yamauchi (Fusajiro Yamauchi pojapoeg) Ameerika Ühendriike eesmärgiga kohtuda maailma juhtiva kaardimänguettevõttega United States Playing Card Company. Nähes, et ettevõte asub väikeses kontoris, mõistis Yamauchi selle äri piiranguid. Et Nintendo müügiedu suurendada, hakkas Yamauchi tootma mängukaarte Walt Disney Company tegelaskujudega.
Aastal 1963 vahetas Yamauchi Nintendo Playing Card Co. Ltd. nime Nintendo Co. Ltd. vastu. Aastatel 1963–1968 proovis Nintendo uusi mooduseid äri edendamiseks. Seati üles taksoettevõte, hotellikett, telekanal ja toiduaineettevõte, mis tootis kiirtoitu. Kõik ettevõtted kukkusid läbi.
1966 hakkas Nintendo tootma mänguasju. Esimeseks edukaks tooteks sai Ultra Hand, insener Gunpei Yokoi konstrueeritud teleskoopkäsi.
Aastal 1973 hakkas Nintendo tähelepanu pöörama uuele ärile – mängusaalidele. Nintendo hakkas mahajäetud keeglisaale ümber ehitama arkaadmängusaalideks.
Alates aastast 1974
pisi|[[Nintendo Entertainment System (NES)]] Nintendo esimeseks katseks videomängutööstuses oli hakata turustama Jaapanis konsooli Magnavox Odyssey. Nintendo keskendus seejärel omaenda riistvara tootmisele. Aastal 1977 lasti välja Nintendo esimene konsool Color TV Game 6.
Sellele järgnes Color TV Game 15. pisi|SNESi pult Aastal 1975 tootis Nintendo oma esimese arkaadmängu "EVR Race". Mängu disainer oli Genyo Takeda, kes tootis veel mitu edukat mängu, kuid tõeliseks eduks sai aastal 1981 toodetud "Donkey Kong", mille disainer oli Shigeru Miyamoto. "Donkey Kong" oli üliedukas, uued lepingud ja pakkumised kasvatasid jõudsalt Nintendo käivet ja kasumit.
1983 andis Nintendo välja Family Computeri (lühendatult "Famicom"), mis oli väljaspool Jaapanit tuntud kui Nintendo Entertainment System (NES). 1985 hakati NESi turustama ka Põhja-Ameerikas koos ülimenuka mängu "Super Mario Brosiga". See on siiani üks maailma suurema läbimüügiga mänge.
1989 hakkas Nintendo turustama Gunpei Yokoi loodud Game Boy kaasaskantavat konsooli.
1990 lasti turule Super Nintendo Entertainment System. See järgnes Nintendo Entertainment Systemile (NES). Konsool tutvustas paremaid graafika- ja häälevõimalusi teiste selleaegsete konsoolidega võrreldes. SNES oli ülemaailmne õnnestumine, saades suurima läbimüügiga konsooliks 16-bitiste konsoolide ajastul, vaatamata hilisele väljalaskmisajale ning kõvale konkurentsile Põhja-Ameerikast pärit Sega Genesise konsoolilt. SNES jäi populaarseks kuni 32-bitiste konsoolide ajastuni. Kuigi Nintendo on lõpetanud kogu toe ja arenduse konsoolile, on ta ikkagi populaarne fännide, kogujate ja retromängurite seas. Konsooli müüdi kokku umbes 50 miljonit tükki.
1996 paiskas Nintento turule uue konsoolina Nintendo 64. Uus konsool võimaldas 3D-graafikat, kuni 4 mängijaga mitmikmängu ja hiljem sai pult ka force feedbacki, millest sai kogu tööstusharu standard.
19. novembril 2006 tõi ettevõte turule Nintendo Wii, mis saavutas 2009. aasta detsembris kõikide aegade müügirekordi ühe kuu lõikes. Wii on suurima läbimüügiga konsool maailmas. Wii põhitunnuseks on tema juhtmeta pult Wii Remote, mida saab kasutada käeshoitava osutusseadmena ja mis tuvastab liikumist kolmemõõtmelises ruumis. Teine erisus, WiiConnect24, on võimalus ooterežiimis Interneti kaudu sõnumeid ja tarkvaravärskendusi vastu võtta.
Gustav Ernst von Stackelberg
thumb|Krahv Gustav Ernst von Stackelberg ([[1766–1850)]] Krahv Gustav Ernst von Stackelberg (5/17. juuni 1766 Tallinn – 18. aprill 1850 Pariis) oli Eestimaa päritolu Venemaa diplomaat.
Elulugu
Gustav Ernst von Stackelberg sündis diplomaat Otto Magnus von Stackelbergi ja Sophia Gerdruta von Fölckersahmi pojana.
1788–1789 võttis Gustav Ernst von Stackelberg osa sõjast Rootsi vastu. Kuid lahkus peatselt armeest, sai keisrinna kammerjunkru tiitli ning alustas diplomaadikarjääri. Gustav Ernst von Stackelbergist sai 1794. aastal saadik Torinos (1794–1799) Sardiinias, 1799 Genfis Šveitsis, 1802 Bataavias Haagis  (1802–1806), 1807 Preisimaal Berliinis (1806–1808), 1810 Austrias Viinis (1811, 1816–1818) ning 1818 Mõlema Sitsiilia kuningriigis, Napolis (1819–1835). 1815. aastal võttis ta Venemaa esindajana osa Viini kongressist. 1835. aastal läks Stackelberg erru ja elas kuni surmani Pariisis.
Gustav Ernst von Stackelbergi autasustati muuhulgas Venemaa kõrgeima, Andreas Esmakutsutu ordeniga.
Pärand
Krahv Otto Magnus von Stackelbergi testamendi järgi pärisid 1801. aastal Hirmuse, Voorepere, Kohtla, Ereda, Atsalama, Väike-Pungerja, Väike-Soldina, Pagari, Puhatu (Pühs), Purtse (Purtz) tema pojad - tõeline salanõunik Gustav Ernst von Stackelberg ja ooberstleitnant Otto Johann von Stackelberg 233 150 hõberubla eest. Lesk krahvinna Sophia Gertruda von Stackelberg (sünd Völckersahm) sai Pada mõisa eluaegse valdusõiguse. 1808. aasta pärandavara jagamise lepinguga Atsalama, Väike-Pungerja, Väike Soldina, Pagari, Ereda, Puhatu, Purtse, Hirmuse, Voorepere ja Kohtla mõisate valdamise üle, krahv Otto Johann Stackelberg loobus oma osast venna Gustav Ernst von Stackelbergi kasuks 116 550 hõberubla eest.
Talle kuulusid Purtse, Pagari, Hagemäe, Pungerja, Soldina, Pada ja Muuga mõis, kokku 32 000 ha.
Perekond
Gustav Ernst von Stackelberg abiellus 1805. aastal krahvinna Karoline Wilhelmine von Ludolfiga, kes oli Sitsiilia saadiku Londonis Constantin von Ludolfi tütar. Abielust sündisid:
Jeffrey Bruma
Jeffrey Kevin van Homoet Bruma (sündinud 13. novembril 1991 Rotterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Kasımpaşa.
Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud veel Inglismaa klubides Londoni Chelsea ja Leicester City, Saksamaa klubides Hamburger SV, VfL Wolfsburg, Schalke 04 ja Mainz ning Hollandi kõrgliiga klubis PSV.
Debüüdi Hollandi rahvuskoondises tegi Bruma 2010. aasta juulis sõprusmängus Ukraina vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 16. novembril 2014 Euroopa meistrivõistluste valikmängus Lätiga.
Kadak
Kadak on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kadak 501 inimesel (245 mehel ja 256 naisel). Perekonnanimede levikult on Kadak meeste puhul 206. ja naiste puhul 234. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 16,92.
Bluusivennad 2000
"Bluusivennad 2000" (originaalpealkirjaga "Blues Brothers 2000") on 1998. aasta USA muusikaline komöödiafilm bändist The Blues Brothers. Film on filmi "Bluusivennad" järg ning on pühendatud vahepeal surnud esimese osa näitlejatele: John Belushile (Jake Blues; surnud 1982), John Candyle (surnud 1994) ja Cab Callowayle (surnud 1994).
Illingeni vald
Illingeni vald on kahe valla nimi:
Amarula
Amarula Cream on Lõuna-Aafrikas valmistatud naturaalne kooreliköör, mille tähtsaim tooraine on maruula-elevandiõunapuu vili maruula.
Maitseomadustelt on Amarula täidlane, puuviljane ja ühteaegu pehme. Amarula Cream sobib tarvitamiseks puhtalt, jääga ja kokteilides (kohvi, kakaoga, vanillijäätisega) ning toiduvalmistamiseks.
Tootmisprotsess
Pärast viljade korjamist ja sorteerimist valmistatakse pressitud viljaliha ja mahla segu, mis transporditakse 8 °C temperatuuri hoides Stellenboschis asuvatesse destilleerimiskeldritesse. Fermentatsiooniprotsess leiab aset 18–20 °C juures, kui looduslik suhkur moodustab pärmi lisamisel 7 päeva jooksul väikese alkoholisisaldusega maruulaveini. Seejärel destilleeritakse vein esmalt kolonnmeetodil, seejärel pot-still-meetodil maruula puuviljale iseloomulikult magus-hapukaks ning puuviljamaitseliseks piirituseks. Seejärel hoitakse piiritust kaks aastat tammevaatides ning alles pärast seda segatakse maruula piirituslikööriks, lisades värske koore, ning villitakse Amarula Creami pudelisse.
Koorelikööri Amarula Cream alkoholisisaldus on 17%. Amarula koostisosad on värske koor, maruula, piim ja soja.
Pealiskord
pisi|Eesti aluspõhja ladestute avamusalad pisi|400px|Pealiskorra paiknemist aluskorra, pinnakatte ja aluspõhja suhtes illustreeriv skeem Pealiskord on setendeist koosnev maakoore ülemine osa, mis lasub aluskorral.
Pealiskord hõlmab peale kristalseist kivimeist koosneval aluskorral lasuvate settekivimite ka pudedaid kvaternaarisetteid ehk pinnakatet.
Eesti pealiskord koosneb Ediacara, Kambriumi, Ordoviitsiumi, Siluri, Devoni ja Kvaternaari ajastu setendeist.
Illingen (Württemberg)
Illingen on asula Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Enzkreisis, Illingeni valla keskus.
Indrek Galetin
Indrek Galetin (sündinud 24. oktoobril 1987 Tartus) on eesti fotograaf.
Elukäik
Haridusteed alustas Galetin Juhan Liivi nimelises Alatskivi Keskkoolis. Pärast Tallinna elama asumist 1997. aastal jätkas ta õpinguid Tallinna 49. Keskkoolis. Mõni aasta hiljem astus ta Tallinna Kunstigümnaasiumi restaureerimise süvaõppega klassi, mille lõpetas 2007. aasta juunis.
Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus Galetin õppima eraülikooli Akadeemia Nord turunduse ja reklaami erialale. 2007. aasta detsembris katkestas ta õpingud.
2005. aasta juunist kuni 2009. aasta lõpuni tegutses Galetin vabakutselise fotograafina.
2010. aasta algusest elab ja töötab Galetin Inglismaal ning teeb portree-, reklaam- ja moefotosid.
2017. aastal sai Galetin bakalaureusediplomi London South Bank Universityst.
Fotograafia
2003. aasta kevadel asutas Galetin koos teiste huvilistega OGAE Estonia Eesti Eurovisiooni fänniklubi, kujundas klubi kodulehe ja tegi selle tarbeks ka fotosid. Sellest ajast tegutseb Galetin fotograafiavallas.
2005. ja 2006. aastal täiendas Galetin end Eestifoto kooli fotokursustel.
Galetin on teinud koostööd Eesti muusika produktsiooni ja turunduse firmaga Moonwalk.
Galetin on aastaid pildistanud kuulsusi. Tema loomingu äratuntavad põhimotiivid on glamuur, fantaasia, paljas ihu, armastus, kaos ja kõmu. 2015. aasta lõpusirgel ilmusid tema tööd mainekas Briti ajakirjas Notion ja Itaalia Vogue'i veebisaidil.
Eurovisioon
Galetin on Eurovisiooni kohapeal jälginud 2002. aastast, mil lauluvõistlus toimus Tallinnas.
2007. aasta detsembris tehti Galetinile ettepanek sõita laste Eurovisiooni lauluvõistlusele Hollandisse. Pool aastat hiljem kutsuti teda pildistama juba suurt Eurovisiooni võistlust.
Detsembrist 2007 kuni maini 2010 oli Galetin hooajati Euroopa Ringhäälingute Liidu (EBU) poolt määratud Eurovisiooni lauluvõistluse ja Laste Eurovisiooni lauluvõistluse ametlik fotograaf:
Tuntus
Galetin on tuntud oma intrigeerivate ja paljastavate fotonäituste ning otsekoheste ja julgete tööde poolest. Meedias on Galetinit nimetatud staarfotograafiks, kuigi ise ta seda tiitlit heaks ei kiida.
"Eludraama"
Indrek Galetini, Artur Sadovski ja moekunstnik Marin Sildi koostööna valminud fotonäituse "Eludraama" esitlus toimus 2007. aasta juulis klubis Astoria Palace. Alates sama aasta augustist oli näitus üleval Eesti Rahvusraamatukogu viiendal korrusel, kus eksponeeriti 24 fotot.
Näituse läbivaks ideeks oli kujutada inimesi ükskõiksete ja rahulolevatena. Jättes tagajärjed tagaplaanile, naudivad nad meeldivat seltskonda ühes meelemürkide ja hasartmängudega, aimamata, mida kontrollimatu käitumine ja piiride mittetajumine võib endaga kaasa tuua.
"Amour – Vahet pole"
2008. aasta veebruaris avas Galetin Lounge Stereos fotonäituse "Amour – Vahet pole", kus mustvalgetel aktifotodel poseerivad kuulsad ja vähem kuulsad eestlased. Õilsa eesmärgi nimel oli end lahti riietanud näiteks lauljatar Mari-Leen Kaselaan koos hollandlasest elukaaslase Sietsega, eurolaulik Rolf Roosalu, kes poseeris MTV reporteri Charlene Rennitiga, Vanilla Ninja liikmed Lenna Kuurmaa ja Piret Järvis, stilist Karolin Kuusik, endine Suntribe'i liige ja modell Daana Ots, Beatrice, Anu Saagim, Manhunt 2007 võitja Risto Kask, Missi-Margit, Baari-Madis, ajakirja Just! reporter ja saate "Mis toimub?" juht Leemet Prits jpt.
Näituse teemaks valis Galetin armastuse ning palju kõneainet tekitanud hetero- ja homoseksuaalsuse võrdsuse. Näituse sõnumiks oli, et pole vahet, kelle vahel on armastus. Kas see on siis mehe ja naise, kahe mehe või hoopis naiste vahel.
Kuu aega pärast näituse avamist pandi kõik fotod keskkonnas Osta.ee heategevuslikule netioksjonile. Oksjoni müügitulu 123 000 krooni annetas Galetin MTÜ AIDSi Ennetuskeskusele. Hiljem koliti fotonäitus Sauna tänaval asuvasse geiklubisse Angel.
"Eurovisiooni parimad hetked 2008"
Galetin oli välja valinud 2008. aastal Serbias toimunud 53. Eurovisiooni lauluvõistlusel tehtud 15 fotot. Näitus avati 2009. aasta veebruaris klubis LoveSexMoney. Mais kolis näitus UpUp lounge'i.
"Need pildid on väga emotsionaalsed," rääkis Galetin ja lisas, et need on erilised eelkõige talle endale.
Baltra
Baltra on saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest. Pindala on 27 ruutkilomeetrit. Saar on madal, kõrgus kuni 100 meetrit. Kuulub Ecuadorile.
Indrek Galetin
Välislingid
Artikleid tema kohta
Kiht (geoloogia)
Kiht on selgelt eristuvate kihipindadega litoloogiliselt ühtlane ning suure lateraalse ulatusega kivimkeha.
Kihte eristatakse üksteisest peamiselt struktuuri, tekstuuri ja koostise alusel.
Kihid võivad koosneda nii kivimeist kui ka setteist. Kihtidest rääkides peetakse enamasti silmas settekivimi kihte, kuid põhimõtteliselt võivad kihte moodustada ka teised kivimid, näiteks kihiline laavavool koosneb kihtidest.
Kihiks nimetatakse ülalesitatud definitsioonile vastavaid kivimkehi, mille paksus ületab 1 cm. Sellest õhemaid kihte, mis siiski on palja silmaga eristatavad, nimetatakse lamellideks.
Kihi kujunemise ajal on valitsenud enam-vähem ühtlased settimistingimused. Settimistingimuste muutumine viib uue kihi tekkimisele.
Kihti piiritlevaid pindu nimetatakse kihipindadeks. Ülemine kihipind on kihi lasuv pind ja alumine kihi lamav pind.
Üks kiht võib minna üle teiseks ilma settelüngata, kuid nende vahel võib olla ka põiksus.
Kiht võib koosneda paljudest õhematest kihtidest. Ühe kihi piires võivad esineda ka vahekihid. Mitmed üksikud kihid võivad moodustada kihikompleksi.
Kihid sisaldavad informatsiooni geoloogilise mineviku kohta ja on seega oluliseks uurimisobjektiks geoloogidele. Kihtide kirjeldamisega tegelev teadusharu on stratigraafia. Kiht on geoloogiline struktuur ja kuulub seega ka struktuurigeoloogia uurimisobjektide hulka.
Jaapani kunst
Jaapani kunst on väga mitmekesine, hõlmates ohtralt stiile ja väljendusvahendeid, sealhulgas keraamikat, maalikunsti, skulptuuri, kalligraafiat, origamit ja hulgaliselt muid kunstiliike. Sellel on pikk ajalugu, mis ulatub tuhandete aastate taha, inimasustuse algusest Jaapanis umbes 10 000 eKr kuni tänapäevani.
Kalligraafia
Jaapani üheks atraktiivsemaks kunstiliigiks võib pidada kalligraafiat, mis jaapani kirjasüsteemi omapära tõttu on stiiliderohke ja võimaldab suurel hulgal variatsioone ka tehnilisest küljest. Jaapanis kasutusel olevad hiina märgid võeti umbes 8. sajandil üle selleks, et teksti foneetiliselt üles märkida. Juba 9. sajandil loodi jaapani oma foneetilised tähestikud, millest ühe (hiragana) märgid on tervikliku hiina märgi lihtsustatud kujutised, teise tähestiku (katakana) märkideks on aga hiina märgi ühest osast tekkinud märk. Nõnda on ka kalligraafias leida nii üksikute hiina märkide disainitud kujutisi kui ka tekste, mis võivad olla hiina märkide ja jaapani tähestike kombinatsioon (ehk nii nagu tänapäevalgi jaapani keelt kirjutatakse) või siis nn kana-tekst (ehk hiragana’s kirjutatud tekst).
Kalligraafiaga tegelesid kloostrites mungad, kes kirjutasid ümber Hiinast ja Koreast kaasa toodud konfutsianistlikke ja budistlikke tekste. Ajapikku kujunes välja erinevaid stiile, millel Jaapanis on tänapäevalgi igaühel oma kasutusala. Nii on näiteks Qini dünastia ajast (221–206 eKr) pärit arhailises tensho-stiilis märgid kasutusel ametiasutuste pitsatitel, vanade hiina käsikirjade ümberkirjutamisel kasutati aga reisho-stiili ehk nn dokumendikirja. Tänapäeval luuakse kalligraafiateoseid peamiselt kolmes stiilis, milleks on selgete joontega hästiloetav kaisho ehk nn plokk-kiri, kursiivkiri gyōsho ning rohulible-kirjaks kutsutud sōsho, mis on eelmiste kõrval kõige voolavam ja elegantsem. Kirjutatava teksti olemusest lähtuvalt valivad kalligraafid ka sobiliku stiili, ent levinum on siiski see, et kunstnik n-ö spetsialiseerub ühele stiilile, sest selles meisterlikkuse saavutamine on aastakümnete-pikkune protsess.
Tušimaal
pisi|242x242px|[[Sesshū Tōyō. "Vaade Ama-no-Hashidatele" (u 1502–1505)]] Tušimaal kui maalimise tehnika võeti üle Hiinast umbes 14. sajandil, kuid Jaapani esteetika põhimõtetega sobitumisel ja ühtesulamisel tekkis täiesti uus Jaapani stiil. Hiinast üle võetud nn haboku-stiilis, mida kasutasid Tangi dünastia (617–907) kunstnikud, püüti tuši abil edasi anda objektide kuju, massi ja ka pindade tekstuuri (näiteks loomade karvkatet), samuti saavutati suur meisterlikkus perspektiivi edasiandmisel, loodi vedelama tuši abil mulje kaugematest ja paksema tušiga lähemal asuvatest objektidest. Selle stiili silmapaistvamaks esindajaks Jaapanis oli 15. sajandi kunstnik Sesshū Tōyō, kelle haboku-stiilis kujutatud maastikud on sajandeid olnud jäljendajaile eeskujuks.
Tušimaalide hiilgeajaks võib pidada Kamakura (1185–1333) ja Muromachi (1333–1568) ajajärku, kui zen-budism Jaapanis järjest enam kanda kinnitas. Sel ajal loodud maalidel on objektideks sageli orhideed ja bambused, mis nagu ploomiõied, krüsanteemid (keisri sümbol) ning männid sümboliseerisid konfutsianistlikke voorusi. Näiteks orhidee kujutas kõrge moraaliga konfutsianistlikku õpetlast. Samas kujutab bambus, millel on tugev, ent tühi tüvi, nn kirgedest vabanenut, vaimsust, mis on väga lähedane zenilikule enesest loobumise ideele. Zen-munkadele tähendas tušiga maalimine iseenesest mediteerimist ning oli vahendiks, et kujutada vaimseid väärtusi.
Arhitektuur
6. sajandil jõudsid Jaapanisse peamiselt Korea ja Hiina kaudu budism ja hiina kunsti mõjud, sealhulgas mitmed ehitustehnilised võtted. Näiteks hakati katuseid valmistama savist katusekividest. 7. sajandil asutati pealinn Nara lähedale Hōryū-ji buda usu klooster, mille tempel on vanimaid puitehitisi maailmas. 752. aastal ehitatud Suure Buddha Saal Tōdai-ji kloostris Naras on maailma suurim puitehitis. Kloostrites lisandusid viilkatustega hoonetele Hiina arhitektuuri mõjul pagoodid, kuid nende katuseääred ulatuvad Hiinaga võrreldes tornist kaugemale ja kaarduvad hoogsamalt ülespoole. Ehitised hakkasid seisma valgest kivist alusel, millele toetuvad lakitud puust postid, mis kannavad katust.
Koyota õukonna tellimusel arenes elamismõnu ja esteetilisi naudinguid pakkuv ilmalik kunst. Elati suhteliselt väikestes majades, mille järsult tõusvad katusenurgad rõhutavad hoonete kergust ja õhulisust. Tube eraldasid liigutatavad vaheseinad ja lükanduksed, millele maaliti maastikupilte või üksikuid loodusmotiive. Puust põrandatel polnud mööblit, vaid õlgmatid (tatamid) ja maalidega kaunistatud sirmid.
Puulõiketehnika
pisi|205x205px|[[Katsushika Hokusai. "Suur laine". Värviline puulõige sarjast "36 vaadet Fuji mäele"]]
Puulõike tehnika jõudis Jaapanisse Hiinast. Sajandeid kasutati seda vaid usuliste tekstide illustreerimiseks. Alles 17. sajandil hakkas puulõige laiemalt levima, saavutades küpsuse järgmisel sajandil. Esialgu trükiti ühe plaadiga mustvalge pilt, millele lisati värvid pintsliga. Hiljem levis mitme plaadi ja värviga trükkimine, mille kõrgaeg oli 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi esimesel poolel. Puulõikekunst levis massiliselt ja selle tarbijaks oli peamiselt linnade lihtrahvas. Puulõigete temaatika oli mitmesugune, kuid tähtsal kohal oli igapäevaelu, mida kujutati realistlikult, kuid sageli humoorikalt ja karikatuurselt.
Origami
pisi|212x212px|Origami kured Origami tähendab tõlkes kokkuvolditud paberit: ori 'voltima', kami 'paber'.. Seega on origami iidne paberist kujukeste voltimise kunst. Vaatamata sellele, et paber ise leiutati Hiinas, tulid just jaapanlased mõttele voltida sellest kujukesi. Kõige kuulsam origami motiiv maailmas on kurg. Jaapani legendi kohaselt täitub igal tuhande paberkure voltijal üks soov. Aasia maades toob kurg õnne, tervist ja head. Tuhat volditud kurge oli levinud kink pruudile või vastsündinule sümboliseerimaks pikka ja head elu.
Ikebana
Ikebana on Jaapani lilleseadmiskunst, mis sai alguse Buddhale lillede ohverdamise kombest, mis jõudis 6. sajandil Korea kaudu Hiinast Jaapanisse. Vastavalt legendile korjasid buda mungad tormi ja tuule räsitud oksi ja seadsid need vaasidesse altarile, et säilitada neid elavatena. Sõnas ikebana peegeldub jaapanlaste arvestamine lille elu ja surmaga: ike tähendab sündi, elu – selle hoidmist, hana taime, lille. Eesti keelde tõlgituna - elavad lilled.
Külmrelvad
pisi|250x250px|[[Katana]] Jaapani tarbekunsti üheks suursaavutuseks on külmrelvad, mida kasutasid samuraid.
Vanim harjumuspärase kujuga Jaapani mõõk tachi pärineb 1159. aastast. See oli hobuse seljas võitlemiseks mõeldud saabel tera pikkusega 80 cm. Tachi valmistati esmakordselt kahest erinevate omadustega terasest. Vanimad Jaapanist leitud mõõgad 4. sajandist olid sirge teraga ja meenutasid Mandri-Aasia omi.
13. sajandi lõpus üritasid mongolid kahel korral Jaapanis maabuda. Nende rünnaku tagasilöömiseks otsustati mõõkade tootmist suurendada ja kehtestada ühtsed standardid, mis kokkuvõttes kõikide relvade kvaliteeti tublisti parandasid. Iga mõõga "keelele” (see osa, kuhu käepide kinnitatakse) tuli lisada valmistaja ja tellija nimed ning valmistamise aeg.
Jaapani mõõgakunsti kuldaeg oli 14. sajandil, mil toimus kodusõda. Selle käigus ilmus uus pikk mõõk katana, mille suurim kõverus paiknes mitte käekaitse, vaid mõõga teraviku pool. Erinevalt senistest mõõkadest kanti seda tupes lõiketeraga ülespool. Paljud vanemat tüüpi mõõkade omanikud lasksid oma relvad lihtsalt ümber sepistada, et neid uutmoodi kanda.
Taygetos
Taygetos (kreeka Ταΰγετος) on mäestik Euroopas Peloponnesose poolsaarel Lakedaimonis.
Kulgeb põhja-lõuna suunas, eraldab Messeeniat läänes Lakooniast idas. Kõrgus kuni 2404 meetrit. Mäestiku idanõlval on avaus, mis viib Tartarosse, sealtkaudu käis seal Orpheus.
MicroLED-ekraan
MicroLED on ekraanitehnoloogia, mille pildielememendid (pikslid) koosnevad üliväikestest (mikromeetri suurusjärgus) valgusdioodidest (LED on lühend inglise keele sõnadest Light Emitting Diode). Erinevalt orgaanilistest valgusdioodidest (OLED) koosnevad mikrodioodid anorgaanilisest materjalist (indiumgalliumnitriidist). Nende tehnoloogia töötati välja Texas Tech Universitys 2000. aastal.
MicroLED-ekraanid (kuvapaneelid, kuvarid) on mõeldud asendama eelkõige OLED-ekraane.
LED-kuvapaneelid on seni olnud kasutusel peamiselt suurte infotabloodena avaliku teavituse ja reklaami otstarbel. Neis on pildipunktide alampiksliteks tavalised valgusdioodid.
MicroLED-ekraane on võimalik valmistada suure eraldusvõimega (kuni 16K) paljudes suurustes, näiteks nii nutikelladele kui ka mitmemeetrise diagonaaliga teleriekraanidena (sel juhul on võimalik koostada terviklik ekraan vajalikust arvust moodulist).
MicroLED-tehnoloogia peamised väljatöötajad on Samsung, LG ja Sony (CrystalLED).
MicroLED-ekraanide võrdlus LCD- ja OLED-ekraanidega
MicroLED-pikslid koosnevad poojuhi mikroskoopilistest elementidest, mis paiknevad suhteliselt suurepinnalisel sügavmustal substraadil. Kuna valgusdiood on ise kiirguse allikas (nagu ka OLED), siis erinevalt LCD-pikslitest ei vaja nad tagantvalgustust, värvifiltreid ega polarisaatoreid. Seetõttu on niisugustel ekraanidel olulisi eeliseid seniste ekraanitehnoloogiatega võrreldes:
Nende suurepäraste näitajate juures on saritootmisele takistuseks esialgu suured tootmiskulud: peamiselt näituseeksponaatidena esitletud suurte (mitme meetri laiuste) 4K ja 8K MicroLED-telerite hind ulatub kümnetesse ja sadadesse tuhandetesse dollaritesse (2019).
Abula-Kalasma matkarada
Rada algab Pidula-Veere teelt, algus Abula telkimisalal. Rada on tähistatud ka mitmete piktogrammide ja värvimärkidega puudel.
Õpperada asub Tagalahe idarannikul Koorunõmme looduskaitsealal. Rahulikus tempos võtab kogu raja läbimine 4-5 tundi. Umbes pool õpperajast kulgeb piki mereäärt ja teine pool metsas, ranniku lähedal. Rada tutvustab Saaremaa ranniku ja maastiku kujunemise ja kasutamise lugu, loometsi, taimi ja taimekooslusi. Soostunud niitudel näeb kodumaiseid käpalisi ja metsades metsloomade tegutsemistest jälgi. Tagalaht on sügav ning külmub harva, seetõttu on veelindudele oluline talvitumispaik. Õpperajal kohtab I ja II maailmasõja aegseid kaevikuid, kividest laetud kahurialuseid ning teisi militaarseid objekte.
José María López
thumb|José María López (2013) José María López (sündinud 26. aprillil 1983) on Argentina vormelisõitja.
2001–2002: Vormel Renault 2000
2001. aastal sõitis ta Vormel Renault 2000 Euroopa meistrivõistlustel, tehes kaasa kõik 10 etappi. Juba avaetapil saavutas ta kiireima ringi, ehkki lõpetas 11. kohal ega saanud punkte. 8. etapil võitis ta kvalifikatsiooni, kuid lõpetas 24. kohal. Eelviimasel etapil tuli lõpuks 7. ja viimasel koguni 6. koht, mis sarja kokkuvõttes andsid 24 punktiga 17. koha. Robert Kubica oli 14., Neel Jani 24. Lópeze argentiinlastest koosnev meeskond saavutas 6. koha.
Samas sarjas jätkas López 2002. aastalgi. Sõit läks märksa paremini. Ühe etapi ta katkestas, kuid oli sellel võitnud kvalifikatsiooni. Ülejäänutest halvim tulemus oli 7. koht, parimateks jäid esimene, teine, kolmas ja neljas koht. Kokku saavutas ta 100 punktiga 4. koha. Neel Jani oli 2., Lewis Hamilton 5., Christian Klien 6. ja Robert Kubica 7. Meeskondlikult oli López 3. kohal.
Samal 2002. aastal sõitis ta Itaalia Vormel Renault' sarja, mille võitis Robert Kubica ees. López kogus 4 etapivõitu.
2003–2004: Vormel Renault V6 Euroopa meistrivõistlused
2003 sõitis López äsjaasutatud uues sarjas Vormel Renault V6 Euroopa meistrivõistlustel kaasa kõik 20 etappi. Ta võitis 8 kvalifikatsiooni ja 5 etappi, oli 3 korda teine ja 4 korda kolmas, sõitis 8 kiireimat ringi ja võitis sarja 354 punktiga Neel Jani 350 ees. Meeskondlikult edestas López samuti Janit, kuid sai ikkagi teise koha, sest meeskonnakaaslastelt tuli ainult üks esikolmikukoht.
2004 seevastu ebaõnnestus ta samas sarjas täielikult. Ta võitis 1 kvalifikatsiooni, aga etappidelt jäi parimaks 11. koht. Punkte see ei andnud ja kohaks jäi eelviimane. Tänu meeskonnakaaslastele (Neel Jani 4. koht) tuldi siiski meeskondlikult kolmandaks. Edaspidi Vormel Renault V6 Euroopa meistrivõistlusi enam ei korraldatud.