cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aadam
Aadam Eedeni aias
See on kahtlejate arvates vastuolus Esimese Moosese raamatu 1. peatüki 27. salmiga, kus öeldakse ühes ja samas lauses, et inimene loodi meheks ja naiseks. Sellepärast on arvatud, et Eeva loodi pärast Aadamat, tema küljeluust. Vastuolu esimese ja teise Moosese raamatu peatükki vahel seletatakse nii, et üks annab kronoloogilise järjekorra ja räägib inimese geneetilisest kavandist, teine räägib loomise detailidest, nii et teist tuleb mõista esimese valguses.
Dr.Ph Hugh Ross, viidates algkeelele, arvab, et Jumal võis naise valmistamiseks võtta ükskõik millise tüki Aadama küljest, sest iga rakk sisaldab geneetilist informatsiooni. Heebreakeelse sõna, mida tõlgitakse traditsiooniliselt küljeluuks võib tõlkida ka lihtsalt küljeks (aga ka koguni planguks, külgkambriteks vm). Mees loodi esimesena, sest mehel on olemas nii X kui Y kromosoom. Naisel aga Y kromosoomi ei ole, nii et temast mehe loomine oleks tähendanud märkimisväärset ümbertegemist. Kuid ribi kasutamine materjalina on traditsiooniline tõlge ja käsitlus. Ribi kasuks räägib mh asjaolu, et see on ainuke luu inimkehas, mis suudab iseennast päriselt taastada, mitte lihtsalt kokku kasvada. Nii ei jäänud ka Aadam ilma ribita.
Teoloogid on sageli jutlustanud teemal, et naine pole võetud mehe jalast, olles temast madalam, või peast, olles temast kõrgem, vaid südame lähedalt, võrdse kaaslasena, kuigi loomisjärjekord (mh) annab erimeelsuste korral lõpliku otsustusõiguse pere asjades siiski mehele.
Lisaks on märkimisväärne algkeelne detail, mis eestikeelsest tõlkest välja ei tule, et mehele ei tehtud lihtsalt abi, vaid tehti "vastu-abi". Loodi naine, kes on samamoodi inimene, ent siiski mehest erinev. Aare Kimmel oma PKK sarjas räägib pikalt vastuabi teemal ning jõuab järeldusele, et sellisest kaaslasest, kes mõtleb ja tegutseb meiega täpselt ühtemoodi ei olegi meil sageli kasu. Alles seal, kus meie mõtted ja kavatsused kohtuvad teise inimese arvamusega, katsutakse nad läbi, seal näeme ennast justkui peeglis.
Et madu ahvatles naist sööma hea ja kurja tundmise puu viljast, toimus Aadama pattulangemine, millest kristliku õpetuse järgi sai alguse pärispatt:
pisi|vasakul|[[Giusto de' Menabuoi. "Aadam ja Eeva". Padova katedraal, Padova (1376–1378)]]
Aadam pärast pattulangemist
pisi|160px|[[Masaccio, "Paradiisist väljaajamine" (1426–1427)]] Pärast Aadama ja Eeva väljaajamist Eedeni aiast sündis neil poeg Kain, hiljem teine poeg Aabel. Pärast seda, kui Kain oli Aabeli tapnud, sündis Aadamale ja Eevale veel poeg Sett. Seti sünni ajal oli Aadam 130 aastat vana (1 Ms 5:3). Neil oli veel poegi ja tütreid (1Ms 5:4).
Agu Soidra
Agu Soidra (kuni 1935. aastani August Schütz; 6. juuni 1896 Ellavere, Väinjärve vald – 1. veebruar 1974)
Aadam
Aadam pärast pattulangemist
Millal toimus inimeste esimene suguline vahekord, on teadmata. Lähtudes sellest, et 1Ms 1:28 järgi ütles Jumal inimestele: "Olge viljakad ja teid saagu palju, täitke maa ja alistage see enestele...", on võimalik, et see toimus juba Eedeni aias. Pole teada, kui kaua inimesed Eedeni aias viibisid.
Agu Soidra
Soidra oli 1921. aastal Tartu Ülikooli kaubanduse eriala vabakuulaja ning õppis 1922–1927 kaubandust. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aadam
Aadam pärast pattulangemist
Õigeusu pärimuse järgi võeti Jeesuse sündimise ajast tuleleegina sähviv mõõk Eedeni aia eest ära, nii et inimestel on võimalik paradiisi tagasi pääseda.
Agu Soidra
1916–1918 Tallinna sadamatehaste ja Peeter Suure merekindluse ametnik. 1923–1924 ASi "Kütteveo", 1924–1925 ASi "Harju Pank" ametnik Tartus. Eesti Ühistegelise Liidu revident, hiljem Ühistegevuskoja sekretär. 1941–1944 Tallinna linna toitlusosakonna ametnik.
Aadam
Aadam pärast pattulangemist
Kristlus arendab judaistlikust arusaamast pärispatu mõiste ning mõistab Aadamat inimese algkujuna, kellega ta intiimselt samastub. Nagu apostel Paulus Kirjas roomlastele (Ro. 5:12–21) kirjeldab, allub ta surmale ja mööduvusele. Sellele "vanale Aadamale" vastandub Kristus kui "uus Aadam", kelle samuti algkujuline, samastamist võimaldav lugu viib eluni väljaspool surma haardeulatust.1Kr 15:22 ütleb, et "nõnda nagu kõik inimesed surevad Aadamas, nõnda tehakse ka kõik elavaks Kristuses". Vahe on ainult selles, et Aadama pärand on meil sündides kaasas, aga Kristuse pärandi peab igaüks isiklikult vastu võtma, et sellest osa saada.
Pärimuse järgi, mida Piiblis ei ole, oli keelatud viljaks õun, täpsemalt granaatõun. Mõne islami pärimuse järgi oli keelatud viljaks nisu. Eenoki raamatu ptk 32 järgi meenutas puu vili viinamarjakobarat.
Aadam islamis
Islamis on Aadam esimene inimene ja ka prohvet. Koraanis loob Allah (Jumal) Aadama savist. Koraanis ei ole öeldud, et Jumal oleks Aadama loonud oma näo järgi. Muslimid usuvad lihtsalt, et Jumal lõi Aadama mudast ja puhus oma vaimu talle sisse, andes neile elu.
Kui Jumal käskis Iblīst (Saatanat) Aadama ees kummarduda, siis oma uhkuse tõttu ta ei tahtnud seda teha ning ta pagendati taevast. Iblīs lubas Jumalale, et viib nii palju inimesi eksiteele kui suudab, mispeale Jumal vastas, et kes tahab, järgib Saatanat, ja kes tahab, järgib Jumalat.
Aadam saadeti Eedeni aeda ja peagi liitus temaga Eeva. Neil lubati seal elada, nagu tahavad, kuid nad ei tohtinud süüa teatavast puust ega maitsta selle vilja. Lõpuks aga andsid mõlemad järele Saatana kiusatusele ning nad saadeti Maa peale. See ei olnud karistus: Jumal tahtis levitada oma sõna kogu maa peal ning ta hoiatas neid Saatana järgimise eest. Ta tõotas neile, et kui nad elavad Jumala seaduste järgi, tulevad nad kord tema juurde tagasi.
Et Aadamale anti ülesanne levitada Jumala sõna, siis teda peetaksegi islami esimeseks prohvetiks.
Islami pärimuse kohaselt on Aadama mäel (Adam's Peak) Sri Lankal tohutu Aadama jalajälg. Sri Lanka ja India vahel olevat saareahelat nimetatakse Aadama Sillaks.
Kunst
pisi|[[Albrecht Dürer. "Aadam ja Eeva" (1507)]] Keskaegsed ja vararenessansi kunstnikud kasutasid Aadama ja Eeva motiivi alasti mehe ja naise kujutamiseks moraalselt aktsepteeritaval moel. Mõnikord kattis nende suguelundeid viigileht.
Agu Soidra
Tema poeg oli Ivo Soidra.
Agu Soidra on maetud Rahumäe surnuaiale Tallinnas.
Nepal
pisi|Rippsild koormaloomadega Tatopani lähistel pisi|India ninasarvik Nepalis Nepal (varem ka Nepaal) on merepiirita riik Lõuna-Aasias. Nepal piirneb kirdes Hiina Rahvavabariigi Tiibeti autonoomse piirkonnaga ning kagus, edelas ja loodes Indiaga.
Nepalil on ligikaudselt ristküliku kuju: ristkülik asetseb loode-kagusuunas, selle pikkus on umbes 650 km ja laius umbes 200 km. Riigi pindala on 147 181 km², sisevete kogupindala on umbes 4000 km².
Nepal oli 2006. aastani maailma ainuke hinduistlik riik. Põhiseaduse järgi oli Nepal hinduistlik kuningriik, ent 2006. aastal otsustas parlament selle sätte kaotada.
Nepal on üks maailma vaesemaid maid.
Asend
Nepal asub Aasias, piirnedes kirdes Hiina Rahvavabariigi Tiibeti autonoomse piirkonnaga ning kagus, edelas ja loodes Indiaga (Sikkimi, Bihari, Uttar Pradeshi ja Uttarakhandi osariigiga).
Nepal on ligikaudselt ristkülikukujuline, mis asetseb loode-kagusuunas ning mille pikkus on umbes 650 km ja laius umbes 200 km. Ta paikneb 26. ja 30. põhjalaiuse ning 80. ja 88. idapikkuse vahel.
Loodus
pisi|Nepal on väga mägine riik. Horisondil on näha (vasakult paremale) [[Machapucharé (6993 m), Annapurna III (7555 m), Annapurna IV (7525 m), Annapurna II (7937 m) ja Lamjung Himal (6983 m). Esiplaanil on Nepali suuruselt teine järv – Phewa järv]]
Pinnamood
Nepali keskmine kõrgus merepinnast on maailma maade seas kõige suurem. Üle 40% Nepalist paikneb kõrgemal kui 3000 m.
Nepali põhjaosas paikneb suur osa Himaalaja mägedest, sealhulgas Džomolungma mägi, mille tipp on 8848 m kõrgusel merepinnast, olles merepinna suhtes kõrgeim punkt Maal. Kümne maailma kõrgeima mäe seas on veel seitse, mis asuvad Nepalis.
Nepali madalaim punkt (70 m merepinnast) on riigi lõunaosas Kencha Kalani lähedal.
Veestik
Sisevete kogupindala on umbes 4000 km².
Riik
pisi|Mägiküla Nepalis pisi|Khumbu Khola org 2012. aastal. Vasemal on Tawoche (6542m) ja Cholatse (6440m) tipud.
Riigikord
Kuni 1990. aastani oli Nepal absoluutne monarhia, mida valitses kuningas. Aastal 1990 kutsus kuningas Birendra rahva survel ellu ulatuslikud poliitilised reformid, kehtestades konstitutsioonilise monarhia ja parlamentaarse demokraatia, kus riigipea on kuningas ja valitsusjuht on peaminister.
Nepal on Põhiseaduse järgi hinduistlik riik, kuid aastal 2006 teatas parlament selle sätte tühistamisest.
Nepali parlament (Sansad) on kahekojaline, koosnedes Esindajatekojast (Pratinidhi Sabha) ja Rahvusnõukogust. Esindajatekojal on 205 liiget, kes valitakse otseselt rahva poolt ühekohalistes valimisringkondades viieks aastaks. Valimisõiguslikud on kõik vähemalt 18-aastased Nepali kodanikud. Rahvusnõukogul (Rashtriya Sabha) on 60 liiget, kellest 10 nimetab kuningas, 35 valib Esindajatekoda ning ülejäänud 15 valib külavanematest ja linnapeadest koosnev valimiskogu. Parlamendi ametiaeg on viis aastat, kuid kuningas võib selle ennetähtaegselt laiali saata.
Täidesaatva võimu moodustavad kuningas ja Ministrite Nõukogu. Peaministriks määratakse valimistel kõige rohkem parlamendikohti saanud valimisliidu või partei juht. Ministrite Nõukogu määrab kuningas peaministri soovitusel.
Kohtuvõim on seadusandlikust ja täitevvõimust lahus ning on ilmutanud üha enam, sõltumatust. Kohtuvõimul on põhiseadusliku järelevalve õigus. Kuningas nimetab Ülemkohtu ülemkohtuniku Konstitutsiooninõukogu soovitusel ning kõik teised ülemkohtu, apellatsioonikohtu ja maakonnakohtute kohtunikud Kohtunõukogu soovitusel. Kõik alama astme kohtute otsused, sealhulgas õigeksmõistmised, on edasikaevatavad. Ülemkohus (Sarbochha Adalat) on viimase astme kohus. Kuningas võib armu anda ning mis tahes kohtuotsuse täitmist peatada või otsust pehmendada või kustutada.
Poliitika
Aastal 1987 teatas kuningas Birendra India survel, et ta on valmis reformideks. 9. novembril 1990 kehtestati uus põhiseadus. Sellele eelnes massiivne surve teistest maadest, eriti Indiast, mis sulges oma piirid, ning liitunud opositsiooniparteide (Nepali Kommunistlik Partei ja India Kongress) massimeeleavaldused, mida kuningas laskis tulistada.
Mõned parteid kritiseerisid uues põhiseaduses punkti, mis nägi ette erakorralise seisukorra võimaliku kehtestamise kuninga poolt (Esindajatekoda pidi seda kinnitama alles kolme kuu jooksul), ning vormeli "hinduistlik kuningriik" säilitamist. Varsti oli uus poliitiline eliit rahva silmis veel korrumpeerunum kui vana valitsus. See aga tuleneb ka korruptsiooni suuremast nähtavusest suhteliselt vaba ja kriitilise ajakirjanduse tingimustes.
Parteid leppisid 1991 kokku, et poliitilise stabiilsuse huvides monarhia säilib, jäädes Nepali kultuuriliselt mitmekesise elanikkonna riikliku identiteedi sümboliks.
Nepali esimesed vabad valimised 12. mail 1991 võitis Nepali Kongress.
Alates 1991. aastast ei ole ükski valitsus võimul püsinud üle kahe aasta, sest ta on kas lagunenud või kuningas on parlamendi laiali saatnud.
1994. aasta valimistel sai Nepali Kongress lüüa. Valimised võitis Nepali Kommunistlik Partei (Ühinenud Marksistlik-Leninlik) ning peaministriks sai Man Mohan Adhikari. Nepalist sai esimene kommunistliku valitsuse all olev monarhia. Erimeelsuste tõttu Nepali Kongressi sees saadeti parlament aasta keskel laiali. Sama aasta 15. novembril toimunud valimistel ükski partei enamust ei saavutanud. Sellest sai alguse mitmeaastane ebastabiilsete koalitsioonivalitsuste periood. Pärast valimistel mais 1999 sai Nepali Kongressist jälle enamusvalitsuse juht. Sellest ajast saadik on olnud kolm peaministrit Nepali Kongressist: Krishna Prasad Bhattarai (31. maist 1999 kuni 17. märtsini 2000); Girija Prasad Koirala (20. märtsist 2000 kuni 19. juulini 2001) ja Sher Bahadur Deuba (23. juulist 2001 kuni 2003. aastani).
Esindajatekoja viimases koosseisus oli Nepali Kongressil 113 kohta Nepali Kommunistlikul Parteil (Ühinenud Marksistlik-Leninlik) 69 kohta, Rahvuslik-Demokraatlikul Parteil 11 kohta, Rahvuslikul Rahvarindel 5 kohta, Nepali Hea Tahte Parteil 5 kohta, Nepali Tööliste-Talurahva Parteil 1 koht ja Nepali Ühinenud Rahvarindel 1 koht.
22. mail 2002 saatis kuningas parlamendi laiali, tuues põhjenduseks, et ta ei suuda maoistlike mässulistega toime tulla. Peaminister Deuba laskis valitud omavalitsusorganite mandaadi tähtajal mööduda.
Kuningas Gyanendra vabastas 4. oktoobril Sher Bahadur Deuba "suutmatuse" tõttu peaministri ametist. 11. oktoobril 2002 nimetati ametisse uus üleminekuvalitsus. Suured parteid Nepali Kongress, Nepali Kommunistlik Partei (Ühinenud Marksistlik-Leninlik) ning osa Rahvuslik-Demokraatlikust Parteist keeldusid aga uude valitsusse minekust, sest leidsid, et viimasel puudub demokraatlik legitiimsus.
Peaminister Chand Rahvuslik-Demokraatlikust Parteist lubas konfrontatsiooni maoistidega lõpetada, jättes siiski olemasolevad poliitilised struktuurid muutmata.
4. juunil 2003 nimetas kuningas peaministriks Surya Bahadur Thapa.
Valitsuse loosung oli nüüd "Ühtsus terrorismivastases võitluses". Jaanuar 2004 külastas Nepali Colin Powell, kes lubas abi. Nepali valitsus vajas relvi ja varustust.
Maoistide mäss
Veebruaris 1996 alustas Nepali Kommunistlik Partei (Maoistlik) riigi 75 maakonnast viiekümnes mässu (või kodusõda) monarhia ja kastisüsteemi vastu. Alates 1996. aastast on konfliktis hukkunud üle 11 000 politseiniku, tsiviilisiku ja mässaja. Juulis 2001 kuulutas peaminister Deuba, kes püüdis konflikti läbirääkimiste teel lahendada, välja relvarahu, millest maoistid lubasid kinni pidada. Kuigi hirmuõhkkond on ka pärast relvarahu säilinud, on konfliktis hukkunute arv tunduvalt vähenenud. Augustis ja septembris 2001 toimusid valitsuse ja maoistide vahelised läbirääkimised.
Pärast 11. septembrit 2001 hakati mässajaid nimetama terroristideks. Järgneva kuue kuu jooksul hukkus konfliktis rohkem inimesi kui eelneva kuue aasta jooksul.
2002. aastal lubas peaminister Chand konfrontatsiooni maoistidega lõpetada, jättes olemasolevad poliitilised struktuurid siiski muutmata.
Informatsioon politsei, armee ja maoistide vaheliste lahingute kohta on väga ühekülgne, sest informatsioon on riigi kontrolli all. Vaid vähesed meediakanalid, nagu näiteks ajakiri Himal, kirjutavad kriitiliselt ja informatiivselt mõlema poole kohta. Sageli räägitakse maoistide julmusest. On tõsi, et maoistidel pole halastust (korrumpeerunuiks peetavate) politseinike vastu; politseinikud aga ei tseremoonitse maoistidega ning nende ohvriks võivad langevad ka tsiviilisikud, keda lihtsalt kahtlustatakse sümpaatias maoistide vastu või nende toetamises.
2002. aasta lõpus oli Nepali 75 maakonnast 55 maoistide võimu all. Lääne ajakirjanikud on neist vähe reportaaže teinud.
Arvatakse, et kaks kolmandikku konfliktis hukkunutest on tapetud sõjaväelaste ja politseiniku poolt. Konfliktis on hukkunud üle 9000 inimese; mõned allikad nimetavad hukkunute arvuks 13 000.
Alates 19. augustist 2004 on maoistid isegi mitu korda pealinna mõneks päevaks välismaailmast täielikult ära lõiganud või pannud kinni tähtsaid ühendusteid.
Lahingud algasid alates augustist 2003 uuesti.
Turistid said siiski suhteliselt vabalt ja turvaliselt liikuda ja kõik võitlevad pooled kohtlesid neid viisakalt, sest nad on üks riigi tähtsamaid sissetulekuallikaid. Ametlikel andmetel on üks turist saanud surma pommiplahvatuses.
Valitsuse loosung oli nüüd "Ühtsus terrorismivastases võitluses". Jaanuaris 2004 külastas Nepali Colin Powell, kes lubas abi. Nepali valitsus vajas relvi ja varustust.
26. mail alustas uus valitsus eesotsas peaminister Girija Prasad Koiralaga rahuläbirääkimisi maoistlike mässulistega. Enne seda vabastati sadu mässulisi ning võeti kavva põhiseadusereform. Eesmärgiks on 10 aastat kestnud konfliktile lõpp teha.
Veresaun kuningapalees
Kuningas Birendra oli hoolimata oma vastuolulisusest rahva seas väga armastatud.
Ametlikel teadetel tulistas kroonprints Dipendra 1. juunil 2001 surnuks oma isa kuningas Birendra, oma ema kuninganna Aishvarya, oma venna, oma õe, oma isa noorema venna prints Dhirendra ja mitu oma tädi ning tulistas lõpuks iseennast. Kuigi prints Dipendra suri teadvusele tulemata, sai ta Nepali troonijärglusseaduse järgi kuningaks. Kui ta 3. juunil suri, kuulutati kuningaks tema isa vend Gyanendra. Viimane on ärimees, kellel on osalus paljudes suurtes Nepali firmades. Ta suurendas oma kuninglikku elatisraha ümberarvutatult 4,5 miljoni euroni.
Sündmuste ametlik versioon ei äratanud Nepalis usaldust. Kogu kuningliku perekonna tapmist on Nepalis varemgi ette tulnud. Enamikus kontorites, rääkimata kodudest, ei asendatud vana kuningapaari portreesid uue omadega.
Erakorraline seisukord ja demokraatlik liikumine
1. veebruaril 2005 saatis kuningas Gyanendra valitsuse laiali ning kuulutas välja erakorralise seisukorra ja vabastas ametist kogu valitsuse. Peaminister Sher Bahadur Deuba ja teised valitsuse liikmed pandi koduaresti.
Nelsoni jõgi
Jõele andis nime Sir Thomas Button, kes talvitus 1612. aastal jõe suudme ääres.
Nepal
Erakorraline seisukord ja demokraatlik liikumine
Gyanendra süüdistas Deubat toimetulematuses, sest ta ei suutnud saavutada kokkulepet maoistidega järgmisteks valimisteks. Gyanendra lubas nüüd kolme aastaga riigis õiguse ja korra jalule seada ning taastada demokraatia. Maoistid ja suurem osa rahvast kartsid, et ta nii ruttu võimust ei loobu. Deuba ütles, et kuninga sammud olid konstitutsiooni- ja demokraatiavastased. kuninga käitumist kritiseerisid nii ÜRO kui ka Nepali tähtsamad liitlased India, USA ja Suurbritannia. Mõned riigid, sealhulgas Saksamaa ja Prantsusmaa, kutsusid lühiajaliselt oma saadikud tagasi.
22. novembril 2005 võtsid seitse parlamendiparteid (Seitsme Partei Allianss) ja Nepali Kommunistlik Partei (Maoistlik) vastu ajaloolise ja enneolematu 12-punktilise kokkuleppememorandumi rahu ja demokraatia kohta. See näeb ette relvastatud konflikti lõpetamist ja asutava kogu loomist.
Nelsoni jõgi
Jõe suudmesse püstitas Hudson's Bay Company Fort Nelsoni kaubandusposti, millest kujunes oluline kaubajaam 18. sajandi algul.
Jõele on rajatud mitmed hüdroelektrijaamad.
Nepal
Erakorraline seisukord ja demokraatlik liikumine
Alates 7. aprillist 2006 toimus kogu riigis üldstreik, mille kutsus ellu kuninga poolt laialisaadetud seitsme partei allianss ja mille taga oli suur osa rahvast.
Üldstreik kestis üle kahe nädala. Iga päev toimusid üleriigilised sadade tuhandete osavõtjatega meeleavaldused. Politsei kohtles rahumeelseid meeleavaldajaid äärmiselt julm käitumine suhtes 19 päeva kestnud meeleavalduste käigus hukkus 21 inimest, tuhandeid sai vigastada.
Rahva osavõtt oli nii lai ja jõuline, et kuningas lõi kartma. 21. aprillil 2006 kuulutas Gyanendra meeleavalduste jätkumise tõttu ja rahvusvahelisel (eriti India) survel teleesinemises, et "võim antakse rahvale tagasi". Seitsme partei alliansile anti selgesõnaliselt voli määrata järgmine peaminister. Allianss lükkas kuninga pakkumise tagasi, sest sellest oli vähe: ta nõudis endiselt 2002. aastal laialisaadetud parlamendi taaskokkukutsumist, asutava kogu kokkukutsumist ja kuninga absolutistliku võimu piiramist ning kutsus üles meeleavaldusi jätkama. Rahvas jäi Katmandu ja teiste linnade tänavatele, ignoreerides ühepäevast komandanditundi.
Kuningale avaldasid survet ka monarhistlikud ringkonnad ja välisriigid. Muuhulgas kartis USA, et tugevnevad maoistid, kes kontrollisid juba 80% Nepali territooriumist. Lõpuks teatas kuningas 24. aprilli keskööl teleesinemises, et Esindajatekoda kutsutakse kohe uuesti kokku. Sellega oli täidetud üks Seitsme Partei Alliansi peamisi nõudmisi ning opositsioon otsustas meeleavaldused lõpetada.
26. mail alustas uus valitsus eesotsas peaminister Girijā Prasād Koīrālāga rahuläbirääkimisi maoistlike mässulistega. Enne seda vabastati sadu mässulisi ning võeti kavva põhiseadusereform. Eesmärgiks on 10 aastat kestnud konfliktile lõpp teha.
19. juulil 2006 saatis peaminister Girijā Prasād Koīrālā ÜRO-le kirja, milles teatatakse kavatsusest korraldada aprillis 2007 asutava kogu valimised.
21. novembril 2006 kirjutasid peaminister Koīrālā ja maoistide juht Prachanda alla lepingule kodusõja lõpetamise kohta.
Monarhia lõpp
Nepali ajutine parlament kiitis 24. detsembril 2007 ülekaaluka häälteenamusega heaks eelnõu, millega kaotatakse pärast 2008. aasta aprillis toimuvaid parlamendivalimisi kuningavõim ja riik muudetakse föderaalseks demokraatlikuks vabariigiks.
Nepali Kommunistlik Partei (Maoistlik) sai Nepali Asutava Kogu valimistel 10. aprillil 2008 kõige rohkem kohti. Nad püüavad koos mõningate väiksemate parteidega koalitsioonivalitsust moodustada. Kuigi valimiste-eelsel ajal toimus vägivallaakte, kulgesid valimised ise rahumeelselt.
Maoistid olid nõudnud monarhia kaotamist ja kuningas Gyanendra troonilt tõukamist ning föderaalse demokraatliku riigi loomist ja riigipea valimist. Nepali Asutav Kogu tuli Katmandus kokku 28. mail 2008 ning kaotas monarhia. Monarhia kaotamise poolt hääletas Asutava Kogu 564 liikmest 560.
Presidendivalimised
Parlament valis 21. juulil 2008 esimeseks presidendiks Rāmvaraṇ Yādavi, kes sai 590 häälest 308. Maoistide kandidaat Ramraja Prasad Singh sai 282 häält.
Parteid
Nepalis on mitmeparteisüsteem. Parteisid on mitukümmend. Parlamendivalimistel on olnud edukamad Nepali Kongress, Nepali Kommunistlik Partei (Ühinenud Marksistlik-Leninlik), rahvuslik-Demokraatlik Partei, Nepali Hea Tahte Partei, rahvuslik Rahvarinne ja Nepali Tööliste-Talurahva Partei.
Nepali poliitiline maastik on üks maailma keerukamaid. Parteide lõhenemine on Nepalis pigem reegel kui erand. Enamikus riikliku tähtsusega küsimuses ei ole parteid suutnud kokku leppida. Pärast 2005. aastat, mil kuningas Gyanendra võimu haaras, on olukord hakanud muutuma.
Liikmesus rahvusvahelistes organisatsioonides
Nepal kuulub järgmistesse rahvusvahelistesse organisatsioonidesse:
Nepal on Rahvusvaheline Standardiorganisatsiooni (ISO) korrespondentliige ja soovib astuda Ülemaailmne Kaubandusorganisatsiooni.
Haldusjaotus
pisi|Nepali provintsid Nepal on jaotatud seitsmeks provintsiks, mis omakorda jagunevad 77 ringkonnaks.
Enne 2015. aastat oli Nepal jaotatud 14 piirkonnaks. Piirkonnad olid rühmitatud viieks arenduspiirkonnaks.
Keeled
2006. aastal loendati Nepalis 92 keelt.
Esindatud on indoeuroopa ja tiibeti-birma keelerühmad. Nepali keelt räägib 49%, maithili 12%, bhodžpuri 8%, tharu 6%, tamangi 5%, nevari 4%, magari 3%, avadhi 2%, bantava 2%, limbu 1% ja badžika keelt 1% elanikest. Kusunda keel on isolaat.
Nepali keel on ametlikuks riigikeeleks. Kirjakeel baseerub devanaagari kirjal. Nepali lõunapoolses osas vastu India piiri räägitakse ka hindi keelt.
Kastid
Nepalis kehtib kastisüsteem. Kuigi 1963. aastast pärinev tsiviilseadustik keelab igasuguse diskrimineerimise, diskrimineerib kastisüsteem võimude sekkumatuse tõttu 70% elanikest.
Gustave Courbet
19. sajandi keskpaiga ühiskondlikest muutustest ning tärkavast modernsest maailmapildist lähtuvalt lõi Courbet jõulisi ja väljendusrikkaid teoseid, kinnistades sel moel kunstniku uutmoodi loomevabaduse. Oma toore aususe ja ehedusega suutis Gustave Courbet valitseva kunstiautoriteedi proovile panna.
Elukäik
Gustave Courbet sündis heal järjel oleva taluniku peres. Alustas kunstiõpinguid juba kodukohas ning jõudis 1839. aastal Pariisi, kus õppis mitme eraõpetaja käe all. Kunstniku isa ei soosinud algul poja kunstiharrastust elukutsevalikuna. 18-aastaselt internaatkooli saadetud Courbet pidi saama juristiks, kuid naasis õige pea kodulinna Ornansi, kus võttis kunstnik Claude-Antoine Beau käe all kunstitunde. Kunstiõpetaja Beau julgustas õpilasi joonistama looduses silmaga nähtavat reaalsust, mis mõjutas olulisel määral Courbet' kunsti praktiseerimise põhimõtteid. Viimaks, 1839. aasta sügisel, võimaldas kunstniku isa Courbet'l Pariisi suunduda. Pariisis külastas kunstnik Louvre'i ning õppis maalimist suurmeistrite teoseid kopeerides. Pariisi Kommuuni sündmustest osavõtmise tõttu oli kunstnik 1871. aastal lühikest aega vangis. 1873. aastal põgenes Courbet Šveitsi, kuhu ta jäi kuni elu lõpuni.
Looming
Courbet' kuulsus põhineb suures osas tema 1840. aastate lõpu ja 1850. aastate alguse talupoegi ja töölisi kujutavatel olustikumaalidel, mida mõjutasid tugevalt kunstniku poliitilised vaated ja realismi kaanon. Kunstnik veendus pärast 1848. aasta revolutsioonist osavõtmist, et tema kohus on kujutada tegelikkust, eelkõige inimesi, kelle elu ja töö on talle lähedased. Tema loomingut iseloomustavad julgelt maalitud aktid ja maastikud, milles on tunda vanade meistrite mõjutusi. 1850. aastate keskpaigast eelistas kunstnik poliitilistele teemadele jahistseene, maastikke ja vaikelusid. Maalimislaad liikus üha enam abstraktsiooni poole. Järgmisel aastakümnel hakkas ta taas maalima sotsiaalselt tundlikel teemadel. Teise Keisririigi aegsete olude sunnil piirdus tema teemadering eraelu ja jõudehetkede kujutamisega.
Varajane looming
Nagu öeldud, oli Courbet' looming suuresti mõjutatud realismist ja kunstniku poliitilistest vaadetest. Sellegipoolest on Courbet' varases meistriteoses "Odalisk" täheldatavad kirjanduslikud mõjutused. Õigepea hülgas ta kirjandusliku ainese, keskendudes realistlikele stseenidele. Erilist mõju kunstniku loomingule avaldasid Barbizoni koolkonna maastikumaalid. 1839. aastal Pariisi suundunud Courbet hakkas riietuma dändilikult ning võttis koduloomaks musta inglise spanjeli, keda on näha 1842.–1844. aastal maalitud autoportreedel ("Väike autoportree musta koeraga" ja "Autoportree musta koeraga"). Courbet kujutas varastel maalidel tihtipeale iseennast, mille näideteks on teosed "Autoportree (Meeleheitel mees)", "Mees täis hirmu" (1843–1845), "Tšellist" (1847) jpt. Olenemata asjaolust, et kunstnik lõi algusaastatel palju loomingut, polnud need Pariisi Salongis eriti soositud. Viimaks, 1844. aastal, võttis Salongi žürii vastu Courbet' teose "Autoportree musta koeraga" ja 1845. aastal teose "Guitarrero" (1844). 1845. aastal valminud suures formaadis maali "Võrkkiik" lükkas Salongi žürii tagasi; põhjuseks oli tõenäoliselt pildi provokatiivsus ja erootilisus. Courbet kujutab maalil magavat tüdrukut, kelle rind on pisut paljastatud. "Võrkkiige" puhul on kunstnikul õnnestunud oskuslikult sünteesida figuuri- ja maastikumaali stiile.
1846. aastal reisis Courbet Hollandisse ja maalis portree Van Wisselinghist, kes ühtlasi ostis kaks kunstniku teost. Maal kujutab valgust ja varju rembrandtilikult järskude üleminekutega. 1847. aastal tegi Courbet veel ühe katse oma teost Salongi žüriile esitada. Seekord oli tegemist autoportreega "Tšellist" (1847), mille puhul kunstniku näoilme mõjub romantiliselt, kuid kujutusviis on märksa komplekssem ja peenem. Olenemata asjaolust, et taas polnud Courbet' looming Salongi poolt soositud ja kunstniku maalistiil kaugenes ametlikust stiilist üha rohkem, tundis ta ennast järjest enesekindlamalt. Üha suurem hulk kunstnikke asus Salongi piiratud otsuste vastu meelt avaldama. Mitmetest Courbet' kaasaegsetest, näiteks Charles Baudelaire'ist, said spirituaalsed mõttekaaslased, kellega kohtuti kohvikutes ja kunstnike stuudiotes.
Nepal
Majandus
pisi|[[Katmandu on Nepali pealinn]]
Gustave Courbet
Realism
Courbet' esimene loominguline läbimurre toimus 1848. aasta revolutsiooni ajal, kui Salongi žürii kaotati ning suur osa kunstniku teostest võeti näitusele vastu. 1849. aasta Salong toimus kunstnike endi valitud žüriiga ja Courbet pälvis teise koha, olles esitanud seitse teost, mille hulgas oli nii maastikumaale, portreesid kui ka žanrimaale. Vabanemine, mida revolutsioon kaasa tõi tähendas seda, et Courbet sai oma teostes jätkata realismi joont ning hüljata romantilise ainese, mis oli iseloomustanud kunstniku varasemat loomingut. 1848. aasta ülestõus ülistas madalamat töölisklassi ühiskonda ja revolutsioonilised ideed mõjutasid ka Courbet' loomingut, kes hakkas kujutama külaelu. Teos "Pärast õhtusööki Ornansis" (1848–1849) nimetab maali tegevuspaigaks kunstniku kodulinna ning kujutab mõõtmetelt suurel lõuendil Courbet' lähimaid sõpru ja vasakul kunstniku isa. Polnud tavaline, et maal, mis esitab lihtsate inimeste igapäevaseid tegevusi, maalitakse nii suurele lõuendile, sest sellist žanrimaali peeti madalaks kujutamise kategooriaks. Kriitikute reaktsioon teosele oli halvustav. Siiski muutus üha rohkemate kunstnike maalikäsitlus Courbet' omaga sarnaselt realistlikumaks.
Nepal
Elatustase ja arenguabi
Nepal on üks maailma kümnest vaesemast riigist.
Gustave Courbet
Aktimaalid
Courbet maalis elu jooksul palju aktimaale, millest suure osa moodustasid tellimustööd. Kuulsaim aktimaal, mille Courbet erapatroonile maalis, oli "Maailma päritolu" (1866). Teos mõjub vaadates ühtaegu nii šokeerivalt kui ka erootiliselt. Maali sisu on brutaalne ja esitab naist metonüümilise objektina, kes on domineeriv ja allutav. Üks Courbet hilisemaid akte oli "Naine lainete keskel" (1868), mis kujutab neiu alasti ülakeha lainetest ümbritsetuna, rõhutades tema naiselikkust ja erootilisust.
Nepal
Elatustase ja arenguabi
Umbes 800 000 nepallast töötab tööliste, autojuhtide, valvurite, koristajate ja kokkadena välismaal, neist 200 000 Lähis-Idas. Nad saadavad igal aastal oma perekondadele umbes 800 miljonit USA dollari väärtuses raha. See on riigi oluline elatisallikas.
Gustave Courbet
Maastikumaalid
Hiljem pöördus Courbet' aktimaalide asemel maastiku, jahistseenide ja loomade kujutamise juurde, mis tõi tellimustööde näol hästi raha sisse. Courbet' maastikumaalidel on täheldatav konflikt reaalse ja fantastilise vahel. Jahistseenid paljastavad ambivalentsuse – looduse harmoonia katkestatakse inimese isude poolt. Kunstniku maastikud järgisid sarnaselt tema žanrimaalidega põhimõtet, et inimene on materiaalne olend, kelle suhe maailmaga koosneb materiaalsetest sündmustest. Tema maastikud tekitasid kaasaegses vaatajas tunde vahetust suhtlusest loodusega.
Nepal
Elatustase ja arenguabi
Linna- ja maaelanikkonna heaolu taseme vahel on suur vahe.
Gustave Courbet
Isikunäitus "Realismi paviljon"
pisi|"Maalikunstniku ateljee" (1855) Courbet kinnistas oma positsiooni prantsuse moodsa kunsti ajaloos 1855. aasta näitusega "Realismi paviljon". Kunstnik ei olnud rahul valikuga, mida Salongi žürii oli Pariisi maailmanäituse jaoks tema loomingu hulgast teinud. Courbet korraldas retrospektiivnäituse, kus ta eksponeeris 40 teost. Sensatsioonilise näitusega "Realismi paviljon" saavutas Courbet kunstnikuna tuntuse, mida ta oli soovinud. Juba noore kunstnikuna alustades teadis Courbet, et peab läbilöömiseks publikut raputama ja oskama ennast reklaamida. Näituse keskmes oli suurteos "Maalikunstniku ateljee" (1855), mis kujutab väga suurel lõuendil mitmeid Courbet'le lähedasi inimesi ja kunstnikku ennast, kes istub pildi keskosas ning maalib maastikku. Kunstniku isikunäitus ja selle suurteos pälvisid kriitikutelt tuliseid reaktsioone. Mitmed kirjutajad mainisid maali poliitilisust ja nimetasid seda ajastu personifikatsiooniks. Courbet' isikunäitust saatis kirjutis "Realismi manifest", kus ta postuleeris, et vabadus ja kunsti sotsiaalne funktsioon käivad käsikäes ning ainult iseteadlikkuse ja iseseisvuse kaudu saab kunstnik esitleda oma kaasaega selle autentsuses. Courbet' manifest, näitus ja suurteos "Maalikunstniku ateljee" aitasid kaasa realismi kui kunstivoolu ja -teooria tekkele. Sellegipoolest, nagu kunstniku kaasaegsed Champfleury ja Baudelaire olid öelnud, polnud realismi termin kaugeltki uus, vaid omas pikka ajalugu nii kunstis kui kirjanduses. Suure algustähega sõna "realism" asus kunstnik Gustave Courbet' eluajal spetsiifiliselt tähistama 19. sajandi keskpaiga kunsti- ja kirjandusliikumist.
Poliitiline aktiivsus
1870. aasta juulis puhkes Prantsuse-Preisi sõda. Kui Claude Monet ja Camille Pissarro põgenesid sõja eest Inglismaale, siis Courbet jäi Pariisi ning ta valiti kunstnike ühenduse presidendiks. Selle ühingu eesmärgiks oli luua kunstnikele riiklikust administratsioonist iseseisev staatus. Courbet' ülesandeks sai iga-aastase Salongi korraldamine ja muuseumide taasavamine. Kunstnik võttis osa Pariisi kommuunist, kaitstes riiklikke ehitisi ja monumente. Pariisi kommuun hävitas 16. mail Napoleon Bonaparte'ile püstitatud ausamba Place Vendôme'il, kuid 28. mail sekkus kommuuni tegevusse Versailles’ sõjavägi ning 7. juunil võeti Courbet vahi alla. Kunstnikku süüdistati samba hävitamisele kaasaaitamises ning talle määrati kuue kuu pikkune vanglakaristus. 1872. aastal kaebasid bonapartistid Courbet' kohtusse, nõudes temalt ausamba hävitamise eest 500 000 kuldfranki ning konfiskeerides kõik tema teosed. Kuna Courbet'l polnud raha sellise summa tasumiseks, oli ta sunnitud 23. juulil 1873 kolima Šveitsi. Courbet suri 1875. aastal La Tour-de-Peilzis, olles 58-aastane.
Matus Ornansis
vasakul|pisi|"[[Matus Ornansis" (1849–1850)]] Tema üks kuulsamaid teoseid on "Matus Ornansis" (õli, lõuend, 315 × 668 cm). Praegu asub see Musée d'Orsays Pariisis. See teos on tänu tegelaste ja kujutatud paiga ehedusele realismi manifest. Kunstnik palus mitmetel Ornansi elanikel poseerida oma vanaisalt päritud maja pööningul. See maja on näha ka maali kaugeimas vasakus nurgas. Hiljem pani ta eri maalidest kokku ühe suure. Maalil kujutas ta matuseid, kuhu olid kogunenud kodanlased ja talupojad. Esiplaanil on lahtine haud, mis nagu kaasaks vaatajaid osalema. Maali uudsus seisneb hiiglaslikus formaadis, mis annab stseenile monumentaalse ilme ja rõhutab masendavat meeleolu.
Nepal
Elatustase ja arenguabi
Politseinike ja teiste ametnike korruptsiooni tõttu on elanikel puudunud usaldus valitsuse vastu ning nad ei ole mingit abi oodanud.
Gustave Courbet
Matus Ornansis
Teost "Matus Ornansis" eksponeeriti 1850. aastal Pariisi Salongis. Kriitikute arvates oli tegu koleda ja labase teosega.
Teos "Matus Ornansis" kujutab väga suurel lõuendil umbes 50 elusuuruses inimfiguuri. Pildi kõige vasakpoolsemas ääres on kunstnik kujutanud vanaisa Oudot'd, kes suri 1848. aastal. Lisaks vanaisale kujutab Courbet oma vanemaid, õdesid ja mitmeid sõpru.
Nepal
Elatustase ja arenguabi
Maailmapank ja Aasia Arengupank avaldasid minevikus korduvalt valitsusele tulutult survet, et see annaks aru vaesuse leevendamiseks mõeldud arenguabi kulutamisest.
Gustave Courbet
Kivilõhkujad
pisi|vasakul|"Kivilõhkujad" (1849) 1849. aastal maalis Courbet "Kivilõhkujad". Kunstniku sooviks oli näidata kivilõhkujate rasket tööd, mida nad teevad hoolimata lõikavast tuulest ja kõrvetavast päikesest. Nägusid ta ei näita, aga käed ja kehad on hästi välja toodud. Figuurid täidavad peaaegu kogu lõuendi. Tagaplaani maastik on üldistatud, esiplaani kivid ja rohukõrred on detailselt esile toodud.
Kui toimus 1855. aastal Pariisi maailmanäitus, siis tema teoseid "Matus Ornansis" ja "Maalikunstniku ateljee" kunstiosakonnas ei aktsepteeritud. Kunstnik ei loobunud ja pani need sissepääsu ligiduses ise välja, kasutades esimest korda sõna "realism".
Pariisi Kommuuni ajal võttis osa rahva võitlusest. Kui see lagunes, siis arreteeriti ta süüdistatuna Vendome'i samba purustamises. 1875. aastal põgenes Courbet Šveitsi, kus ta ka suri. Nelikümmend aastat hiljem toodi ta põrm Prantsusmaale.
Nepal
Haridus
Üle poole Nepali elanikkonnast on kirjaoskamatud.
Ajakirjandus
Alates 1990. aasta pöördest demokraatia suunas on kõige mitmekesisemate arvamuste avaldamine ajakirjanduses väga elav. Seadus keelab rangelt kuninga ja teiste kuningliku perekonna liikmete kritiseerimise ja pilamise ajakirjanduses. Siiski on paljud protestijad seda teinud.
2001. aasta septembri seisuga oli Nepalis 19 eraraadiojaama, riiklik raadiojaam ning riigile kuuluv telekanal. Seadus lubab eratelevisiooni litsentside väljastamist. Kuigi aastal 1994 väljastati üks selline litsents, ei alustanud selle saaja kuue aasta jooksul saadete edastamist. Riigis on umbes 200 kaabeltelevisiooni operaatorit. Palju on satelliidiantenne.
Esiaeg
Katmandu orust on leitud neoliitikumi tööriistu. See leid osutab vähemalt 9000 aasta tagusele asustusele.
India eeposed, sealhulgas "Mahābhārata", mainivad Nepali elanikena kirateid. Arvatakse, et tegu on mõnd tiibeti-birma keelt kõnelnud rahvaga.
Eepos "Rāmājana", mille sündmustik on "Mahābhārata" omast varasem, väidab, et Mithila (tänapäeva Janakpuri linn Nepalis) on jumalanna Sītā sünnipaik.
Vālmikī aašram ja teised mälestised annavad tunnistust aarja kultuuri kohalolust Nepalis juba 1. aastatuhandel eKr.
Korbik
Korbik (Pylaisia) on perekond lehtsammaltaimi ulmikuliste sugukonnas.
Eesti liigid
Eestis kasvab üks liik korbikuid:
Elmar Tambek
Elmar Nikolai Tambek (24. detsember 1897, Kavastu küla, Vihula vald, Virumaa – 26. juuni 1991 Vancouver, Kanada) oli Eesti riigiametnik, jurist ja sõjaväelane (kapten ).
Elmar Tambek oli Vabariigi Presidendi Kantselei ülem Konstantin Pätsi ametiajal 1938–1940. Aastatel 1941–1944 oli Tambek Äraviidud ja Mobiliseeritud Eestlaste Registreerimise ja Otsimise Keskuse (ZEV) juhataja.
Elulugu
20. detsembril 1920 lõpetas Sõjakooli sõjaaegse ratsaväe kursuse ja ülendati lipnikuks. Aastal 1925 lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Kuulus korporatsiooni Vironia. Pärast seda töötas Sõjaministeeriumis ja Sõjaprokuratuuris. Aastast 1929 töötas prokurörina Rakvere ringkonnakohtus ja 1933. aastast Tallinna abiprokurörina. Osales aastal 1932 Eesti Vabadussõjalaste Liidu Rakvere osakonna rajamisel.
Oli Politseikooli kriminaalõiguse ja kriminoloogia õppejõud.
Alates 1. septembrist 1938 kuni surmani (kinnitatud jätkuvalt ametis olevaks Tõnis Kindi poolt 29. detsembril 1973) oli ta Vabariigi Presidendi Kantselei ülem.
Aastatel 1941–1944 oli Elmar Tambek Saksa okupatsioonivõimudega koostöös tegutseva organisatsiooni Äraviidud ja Mobiliseeritud Eestlaste Registreerimise ja Otsimise Keskuse ZEV (saksa Zentralstelle zur Erfassung der Verschleppten und mobilisierten Esten) juhataja.
Kaks päeva enne punavägede saabumist Tallinna septembris 1944 põgenes ta koos perekonnaga (välja arvatud tema poeg Ülo Tambek, kes 1941. aastal oli mobiliseeritud Punaarmeesse) laeval "Wartheland" Saksamaale (oli seal Eesti Toimkonna juhataja Berliinis, hiljem Detmoldis ). 1947 siirdus Inglismaale ja 1952 kolis Kanadasse Vancouverisse. Töötas erahaiglas sanitarina, 70-aastaselt siirdus pensionile.
Elmar Tambeki ja tema abikaasa Anna Tambeki tuhastatud põrmud on maetud Virumaale Haljala kalmistule. Samal kalmistul puhkavad ka tema vanemad ja poeg, filmioperaator ja -režissöör ning ajakirjanik Ülo Tambek. Elmar Tambeki ja tema abikaasa ümbermatmisele pühendatud mälestusjumalateenistus toimus Tallinnas Kaarli kirikus 9. juunil 1994.
Pedro Joaquín Chamorro
pisi|Pedro Joaquín Chamorro y Alfaro Pedro Joaquín Chamorro (Pedro Joaquín Chamorro y Alfaro või Pedro Joaquín Chamorro Bolaños; 22. juuni 1818 – 7. juuni 1890) oli Nicaragua poliitik, sõjaväelane ja Nicaragua president.
Pedro Joaquín Chamorro sündis 22. juunil 1818 Granadas. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Aastal 1854 sai temast Granada linnapea. Sel ajal toimunud kodusõja ajal kaitses ta koos linnakodanikest salgaga linna Leóni demokraatide eest, keda juhtis Máximo Jerez. Hiljem osales ta ka sõjas William Walkeri vastu. Aastal 1862 sai temast Granada departemangu senaator.
1875. aastal sai Chamorro Nicaragua presidendiks. Ta korraldas ümber Nicaragua haridussüsteemi, pannes aluse tasuta hariduse andmisele ja koolide jagamisele algkoolideks, keskkoolideks ning kõrgkoolideks. Ta pani aluse telegraafiliinide ehitamisele. Samuti alustas ta raudteeliini Ferrocarril del Pacífico ehitamist. Chamorro korraldas ümber ka riigi haldussüsteemi, luues tsiviilregistri ja omandiregistri.
Lumilehik (perekond)
Lumilehik (Hedwigia) on perekond, mis kuulub lehtsammaltaimede hulka.
Karl Burman noorem
Karl Burman noorem (14. märts 1914 Tallinn – 15. oktoober 2001) oli eesti akvarellist ja arhitekt.
Somerset Maughami auhind
Somerset Maughami auhind (inglise keeles Somerset Maugham Award) on iga aasta mais jagatav briti kirjandusauhind.
Auhinna asutas kirjanik William Somerset Maugham 1947. aastal. Auhindu jagatakse alla 35-aastastele kirjanikele eelmisel aastal ilmunud teose eest. Auhinnaraha on ette nähtud kulutamiseks välisreisidele.
Alates 1964. aastast võib igal aastal auhinna saada mitu kirjanikku. 1975. aastal ja 2012. aastal auhinda välja ei antud.
Kaks korda on auhinna võitnud varasema auhinnasaaja poeg: Kingsley Amis (auhind 1955) oli Martin Amise isa (auhind 1974) ning Nigel Kneale (auhind 1950) oli Matthew Kneale'i isa (auhind 1988).
Auhinnasaajate nimekiri
{| class="wikitable" !Aasta !Autor !Raamat
Karl Burman noorem
Karl Burman lõpetas 1933. aastal Prantsuse Lütseumi, seejärel õppis Tartu Ülikooli tehnikaosakonnas ja Tallinna Tehnikainstituudis. Raske majandusliku olukorra tõttu tuli tal korduvalt õpingud katkestada ning töötada Volta tehase ehitusosakonnas arhitekti abilisena ning abistada arhitektist isa Karl Burman vanemat tema projektide juures.
Olles 1941. aastal mobiliseeritud Nõukogude Liidu Punaarmeesse, kuulus ta 1943. aastast Jaroslavli kunstnike kollektiivi ning töötas Jaroslavli kunstikoolis akvarelliõpetajana. Sel perioodil õppisid tema juures hilisemad eesti akvarellistid Aleksander Pilar ja Enno Lehis. 1943. aastal täiendas ta end lühikest aega Moskva Kunstiinstituudis.
Naasis Tallinna 1944. aastal ning oli kaks aastat Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuuriosakonna akvarelliõpetaja. Pärast seda tegutses vabakutselise kunstniku ja arhitektina.
Looming
Esimest korda esines ta näitusel 1936. aastal: Kujutava Kunsti Sihtkapitali näitusel oli väljas tema akvarell "Lansi talu". 1939. aastal käis koos isaga kuuajalisel reisil Rootsis, kus osales rahvusvahelisel ehituskongressil ning maalis sealset loodust. 1940. aastal valmistas rea akvarelle A. H. Tammsaare kodukohast.
1950. aastate lõpust eristub Karl Burman noorema laad tugevalt Karl Burman vanema omast. Tema tööd on formaadilt suuremad, käsitluslaadilt virtuooslik-hoogsamad. Ta töötas välja klassikaliselt mõjuva akvarellilaadi, milles saavutas suure meisterlikkuse. Kõige rikkalikumalt pakkus motiive Tallinn – nii vanalinn kui ka uusehitused – ja selle maaliline ümbrus, eriti jalutuskäigud ja paadisõidud Rannamõisas ja Kloogal.
Arhitektina on ta loonud väikeelamute projekte, projekteerinud väiksemaid teenindusehitisi ja teinud sisekujundusprojekte.
Isiklikku
Karl Burman noorem on Kristi Burmani isa. Tema isa oli kunstnik ja arhitekt Karl Burman vanem ning onu maalikunstnik Paul Burman.
Lumilehik (perekond)
Eesti liigid
Eestis kasvab üks liik lumilehikuid:
Pedro Joaquín Chamorro
Pedro Joaquín Chamorro oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli N. Guadamuz. 1854. aastal abiellus ta María de la Luz Bolaños Bendañaga. Neil oli kolm last: Filadelfo Chamorro Bolaños, Pedro Joaquin Chamorro Bolaños ja Diego Manuel Chamorro.
Pedro Joaquín Chamorro suri 7. juunil 1890 Granadas.
Porfirio Lobo Sosa
Porfirio Lobo Sosa (hüüdnimi Pepe; sündinud 22. detsembril 1947 Trujillos) on Hondurase poliitik. Ta oli 27. jaanuarist 2010 kuni 27. jaanuarini 2014 Hondurase president.
Ta õppis Miami Ülikoolis ärijuhtimist. Ta on õppinud ka Moskvas Patrice Lumumba nimelises ülikoolis. Pärast ülikooli töötas ta perefarmis ning õpetas ülikoolis poliitökonoomiat ja inglise keelt. Talle kuulub üks Kesk-Ameerika suuremaid teravilja kasvatavaid farme.
Ta kuulub konservatiivsesse Hondurase Rahvaparteisse. Alates 1990. aastast on ta Hondurase parlamendi liige, aastatel 2002–2006 oli ta selle esimees.
2005. aasta presidendivalimistel kaotas ta napilt Manuel Zelayale.
Aastal 2009 toetas ta Manuel Zelaya võimult kõrvaldamist. 2009. aasta valimistel valiti ta presidendiks.
Isiklikku
Ka tema vend Ramón Rosa Lobo Sosa on parlamendi liige.
2011. aasta Soome parlamendivalimised
2011. aasta Soome parlamendivalimised olid 17. aprillil 2011 toimunud valimised, kus valiti Soome Vabariigi parlamendi (eduskunna) 36. koosseis. Eelhääletamine toimus 6.–12. aprillil ja välismaal 6.–9. aprillil.
Riik oli jagatud 15 valimisringkonnaks. Soome parlamendis on 200 liiget, nendest 1 koht kuulub Ahvenamaa autonoomsele läänile. Valimissüsteemiks on võrdeline valimissüsteem.
Valimistulemused
Valimistel sai enim hääli ja kõige rohkem kohti Rahvuslik Koonderakond, kuid valimiste suurimad võitjad olid Põlissoomlased, kes said 39 kohta varasema 5 asemel. Senine peaministripartei Soome Keskerakond sai parteidest alles 4. tulemuse ja kaotas eduskunnas 16 kohta.
Lõhistanukas
Lõhistanukas (Schistidium) on perekond, mis kuulub lehtsammaltaimede hulka.
Eesti liigid
Eestis kasvab üheksa liiki lõhistanukaid:
Bergi vald
Bergi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis. Piirneb läänes Norraga.
Bergi valla keskus on Svenstavik. Valla pindala on 6184 km² ning 2010. aastal elas seal 7400 inimest.
Suurem osa vallast jääb Skandinaavia mäestikku. Kõrgeim tipp on 1796 m kõrgune Helagsfjället. Vallas asub Storsjöni lõunaosa.
Wilhelm von Hohenzollern (täpsustus)
Wilhelm von Hohenzollern on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Kopa
Kopa on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas. Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Nimi
Kohanime on mainitud 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis kui Koppa.
Kohanimi pärineb Paul Ariste arvates sõnast kopp ('koor, kest, väike anum').
Loodus
Küla põhjaosa läbib Luidja jõgi. Külas asub Kopa allik.
Ajalugu
Kopa küla kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Küla kasvas välja samanimelisest talust. Esimest korda mainiti seda nime 1726, kui nimetati Kõrgessaare mõisa all Paope vakuses elavat talumeest Koppa Matz.
Küla oli tekkinud 20. sajandi alguseks. 1917. aastal oli külas neli talu. Ilmselt 1930. aastateks oli küla liidetud läänepoolse Villamaa külaga, kuid 1997. aastal taastati see omaette külana.
Taristu
Küla keskosa läbib Villamaa–Puski tee, millega lõikub Mäki tee.
Kultuur
Kopa külas sündis kunstnik Kaljo Põllu.
Detsember 2008
Detsember 2008, kroonika
2008. aasta detsember algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.
IE
IE või ie võib olla:
Ameerika
pisi|Ameerika pisi|Ameerika maailmajagu Ameerika on maailmajagu Maa läänepoolkeral.
Maailmajakku kuuluvad Põhja-Ameerika manner ja Lõuna-Ameerika manner ning neid ümbritsevad saared.
Loodus
Maailmajao pindala on 42 549 000 ruutkilomeetrit.
Ameerika kõrgeim koht on Aconcagua mägi, mis on 6959 meetrit üle merepinna. Ameerika madalaim koht on Surmaorg, mis on 86 meetrit alla merepinna.
Pikim jõgi on Amazonas – 6400 km. Suurim järv on Ülemjärv – 82 097 ruutkilomeetrit.
Suurim kõrb on Sonora, mille suurus on 310 000 ruutkilomeetrit.
Inimasustus
pisi| 2019. aastal avaldatud teadustöös väidetakse, et Cooper's Ferry leiukohas Idahos Ameerika Ühendriikides on tuvastatud inimtegevuse jälgi, mis on dateeritud aega 16560–15280 BP.