cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Relatiivsusteooria
Gravitatsioonilained
Üldrelatiivsusteooria lubab gravitatsioonilainete, valguse kiirusega levivate lokaalsete aegruumi deformatsioonide olemasolu. Need peaksid tekkima masside kiirenemisel. Need deformatsioonid on aga nii väikesed, et nende olemasolu vaadeldi otseselt alles 2015. aastal. Võrdlemisi lähedase supernoova 1987A plahvatus aastal 1987 pidi tekitama gravitatsioonilaineid, mis oleksid olnud tõestatavad. Kuid see sajandi šanss magati maha, sest otsustavatel sekunditel olid kõik maailma gravitatsioonilainete detektorid tõrke tõttu hooldustöödeks välja lülitatud.
Pulsaritega kaksiktähtede vaatluste põhjal leidis gravitatsioonilainete olemasolu kaudset tõestust. Russell Hulse ja Joseph Taylor said 1993 selle eest Nobeli füüsikaauhinna.
11. veebruaril 2016 teatasid LIGO teadlased esimesest edukast gravitatsioonilainete otsesest mõõtmisest septembris 2015; lained tekkisid kahe musta augu kokkupõrkel. Seda peetakse astronoomia ajaloo verstapostiks. Aastal 2017 said Rainer Weiss, Barry Barish ja Kip Thorne selle eest  Nobeli füüsikaauhinna.
Indianapolis Colts
Aastal 1953 asutatud spordiklubi kandis alguses nime Baltimore Colts. Alates 1984. aastast tegutseb ta praeguse nime all. Meeskonna värvid on sinine ja valge. Coltsi logo kujutab sinist hobuserauda.
Kärsa (Väike-Maarja)
Kärsa on Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas olev küla.
Külas on Lindrehti allikad, mis võeti kaitse alla 1978. aastal.
Indianapolis Colts
Oma divisjoni meistriks on Colts tulnud aastatel 1968, 1970, 1975, 1976, 1977, 1987, 1999, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009 ja 2010. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud 24 hooajal. Oma konverentsi meistri tiitli on Colts võitnud aastatel 1958, 1959, 1964, 1968, 1970, 2006 ja 2009. Liiga meistriks on meeskond jõudnud viis korda: aastatel 1958, 1959, 1968, 1970 ja 2006.
Indianapolis Coltsi mängujuht (quarterback) on Andrew Luck. Aastatel 1998–2011 oli mängujuht Peyton Manning. Meeskonna tuntumate mängijate seas on ka lööja (kicker) Adam Vinatieri. Varasemate tähtede hulgas on teiste seas ründaja (running back) Joseph Addai (2006–2011).
Kärsa (Väike-Maarja)
Küla on esmamainitud 1241. aastal kujul Kœrsœlœ. Sel ajal oli see Pudiviru lõunapoolsetest küladest läänepoolseim; edasi lääne poole tuli juba Järvamaa. 1456. aastal on mainitud küla, mõisat ja veskit nimega Karzill. Kuna küla oli väike, siis ta sulandus mõisasse. 1732. ja 1782. aastal on nimetatud Kersa mõisa. Mõis asus Väike-Maarja kihelkonnas ja selle nimeks saksa keeles kujunes Kersell. 1920. aastail muudeti Kärsa mõis asunduseks, 1977. aastal külaks.
Indianapolis Colts
7. veebruaril 2010 peetud XLIV Super Bowlis oli Indianapolis Colts vastamisi New Orleans Saintsiga ning kaotas 17:31.
2010. aasta hooajal võitis Colts oma divisjoni ja pääses väljalangemismängudele. Ta kaotas esimeses ringis New York Jetsile.
Kärsa (Väike-Maarja)
Nime päritolu
Lauri Kettuse järgi tuleb külanimi sõnast "kärss", mis alguses olevat olnud hüüdnimi. Tema järgi oleks ootuspärane nimi Kärsla, millest l olevat kadunud. Läänemeresoomlaste la-lõpulised kohanimed tulevadki tavaliselt isikunimest, kusjuures kasutus mõnikord la-liitega ja mõnikord ilma selleta olevat tavaline.
Matthias Johann Eiseni sõnul tuleb külanimi samuti kärsast, kuid lisas, et rahvas nimetab küla vahel Kärsuks. Saksa nimi Kersell tekkis tema meelest mõne sarnase nime analoogina.
1930. aastail kirjutati üles järgmine rahvajutt. Kärsa omanik Brevern olevat olnud rahvuselt eestlane ja teeninud toapoisina Järvamaal ühe vanatüdruku juures, kellele kuulunud mitu mõisa, sealhulgas Kärsa. Kärsa mõisal olevat olnud sel ajal teine nimi. Kord pidusöögil seisnud toapoiss vanapreili taga, kui too peeretanud. Toapoiss võtnud peeru enda süüks. Tänutäheks kinkinud vanapreili toapoisile mõisa, mida hakati esialgu hüüdma Kärtsu, pärast Kärsa mõisaks.
Sedasama rahvajuttu räägiti ka Harjumaal asuva Kaersoo küla kohta.
Piiskopilinnus
Piiskopilinnuseid (saksa keeles Bischofsburg; läti keeles Bīskapa pils) rajasid piiskopkonnad. Eesti aladel oli keskajal kaks piiskopkonda – Saare-Lääne piiskopkond ning Tartu piiskopkond.
Eesti ala piiskopilinnused
pisi|[[Kuressaare piiskopilinnus.]]
Saare-Lääne piiskopkonna linnused
pisi|[[Vastseliina piiskopilinnus.]]
Riia peapiiskopkonna linnused
pisi|[[Rauna piiskopilinnus.]] pisi|[[Cesvaine piiskopilinnuse varemed Cesvaine lossi kõrval.]]
Preisimaa ala piiskopilinnused
thumb|right|Warmia piiskopilinnus [[Lidzbarkis.]] pisi|Georgenburg Ida-[[Preisimaal.]] pisi|Saksa ordu piiskopkondade alad [[Preisimaal.]]
Kulmi piiskopkonna linnused
(saksa Bistum Kulm)
Pomesania piiskopkonna linnused
(saksa Bistum Pomesanien)
1964. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis
1964. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis korraldas Hispaania.
1964. aasta EM-il osales kokku 29 riiki. Mängiti sama süsteemi järgi mis esimeselgi korral. Poolfinaalides alistas Nõukogude Liit Taani tulemusega 3:0 ning korraldajamaa Hispaania sai lisaajal jagu Ungarist 2:1. Madridis tugevas vihmasajus peetud finaalis alistas Hispaania Nõukogude Liidu 2:1.
710
710. aasta
Kümnendid: 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad - 710. aastad - 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad
Aastad: 705 706 707 708 709 - 710 - 711 712 713 714 715
2008. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused
2008. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused on 12. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 7.–9. märtsini Valencias Palau Velódromo Luis Puigi areenil Hispaanias. MM-il osales 159 IAAF-i liikmesriiki, mis on sisemaailmameistrivõistluste osalejate rekord.
60 m jooks
Kuupäev: 7. märts Osavõtjaid: 64 (Stardileht) Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
400 m jooks
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 30 (Stardileht) Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
800 m jooks
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 36(Stardileht) Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
1500 m jooks
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 32 (Stardileht) Eeljooksud Finaal
3000 m jooks
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 22 (Stardileht) Eeljooksud Finaal
4×400 m teatejooks
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 12 (Stardileht) Eeljooksud Finaal
60 m tõkkejooks
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 39 (Stardileht) Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
Rene Oruman jooksis oma eeljooksus kuuenda aja 8,00 ja edasi ei pääsenud. Tema isiklik rekord on 7,84 ja pärineb 2008. aasta veebruarist.
Kõrgushüpe
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 17 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Teivashüpe
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 21 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kaugushüpe
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 20 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kolmikhüpe
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 15 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kuulitõuge
Kuupäev: 7. märts Osavõtjaid: 21 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Andrei Mihnevitš diskvalifitseeriti positiivse dopinguproovi tõttu.
Seitsmevõistlus
Kuupäev: 8.–9. märts Osavõtjaid: 8 (Stardileht) Ametlikud tulemused
800 m jooks
Osavõtjaid: 20
4×400 m teatejooks
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 6 võistkonda (Stardileht) Finaal
60 m tõkkejooks
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 31 (Stardileht) Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
Kõrgushüpe
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 18 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Teivashüpe
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 16 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kaugushüpe
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 12 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kolmikhüpe
Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 18 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Kuulitõuge
Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 17 (Stardileht) Kvalifikatsioon Finaal
Viievõistlus
Kuupäev: 7. märts Osavõtjaid: 8 (Stardileht) Ametlikud tulemused
Laama (perekond)
Laama on sõraliste perekond, kuhu kuulub neli Lõuna-Ameerika kaamellast: metsik guanako (Lama guanicoe) ja kodustatud laama (Lama glama), metsik vikunja ja kodustatud alpaka.
Enne hispaanlaste jõudmist Ameerikasse olid laamad ja alpakad seal ainsad kodustatud kabiloomad. Neid ei peetud mitte ainult veoloomadena, vaid ka liha, naha ja villa pärast.
Klassifikatsioon ja teke
vasakul|pisi|1776. aastast pärinev illustratsioon erinevatest laamalastest. Pildil on ka salapärane [[chilihueque (ülal paremas nurgas)]] Kuigi varasemad autorid võrdlesid laamasid sageli lammastega, mõisteti varsti nende sugulust kaamelitega. Carl von Linné paigutas nad teoses "Systema naturae" kaameli (Camelus) perekonda. Aastal 1800 paigutas Georges Cuvier laama, alpaka ja guanako laama (Lama) perekonda ning vikunjad vikunja (Vicugna) perekonda. 2001. aastal viidi ka alpaka üle vikunja perekonda, kuid nüüdseks paigutatakse nii alpakad kui ka vikunjad laama perekonda.
Need kaamellased on koos kahe kaameliliigiga sõraliste seltsis ainsad retsentsed liigid, kellel on taldadeks padjandid ehk mõhnad; nad paigutatakse mõhnjalaliste alamseltsi. Mõhnjalaliste alamseltsis on ainult üks sugukond, nimelt kaamellased.
Tertsiaaris väljasurnud loomaliikide avastamine Ameerikas on heitnud valgust laama perekonna ajaloole. Laamade levila ei ole alati piirdunud Lõuna-Ameerikaga: nende fossiile on rikkalikult Pleistotseeni setetes Kaljumäestikus ja Kesk-Ameerikas. Mõned väljasurnud laamadest olid tänapäevastest liikidest palju suuremad.
Nende üleminekuvormide fossiile pole Vanast Maailmast leitud. Põhja-Ameerika oli mõhnjalaliste algkodu. Kaamellased rändasid Vanasse Maailma läbi Beringia ja Lõuna-Ameerikasse üle Panama maakitsuse Ameerika suure siserände käigus. Vana Maailma vormid taandusid arvatavasti kliimamuutuste tõttu järk-järgult lõuna poole ja nende levilad eraldusid üksteisest. Samal ajal tõi paleoindiaanlaste asumine Ameerikasse kaasa megafauna väljasuremise, mille tõttu laamad jäid alles ainult Lõuna-Ameerikasse. Guanako oli Patagoonia indiaanlaste põhitoit, tema nahka kasutati riiete valmistamiseks.
Tšiili keskosas (Zona Central ja Zona Sur) peeti Kolumbuse-eelsel ajastul ja varajasel koloniaalajal hueque 'sid ehk chilihueque 'sid. Ühe hüpoteesi järgi olid need kohapeal kodustatud guanakod, teise järgi Tšiili põhjaosast toodud laamatõug. Chilihueque 'd surid 16. või 17. sajandil välja ning nad asendati Euroopa põllumajandusloomadega. Väljasuremise põhjused pole teada. Juan Ignacio Molina sõnul märkas Hollandi kapten Joris van Spilbergen 1614. aastal, et Mocha saare maputšed kasutasid chilihuegue 'sid künniloomadena.
Hambumus
Täiskasvanud laamadel on kummalgi pool lõikehambaid 1/3 (üleval 1, all 3), silmahambaid 1/1, eespurihambaid 2/2, purihambaid 3/2; kokku on hambaid 32. Lõikehammasteluu tagumise serva ligidal on kummalgi pool kokkusurutud teravatipuline silmahambakujuline lõikehammas, millele isasel järgneb keskmise suurusega kõver teravatipuline silmahammas ülalõualuu eesosas. Puuduvad isoleeritud silmahambasarnased esipurihambad, mis on olemas kaamelitel. Esipurihambad ja purihambad asetsevad üksteisega kokkupuutuvate hammaste reana. Kaks eespurihammast on väga väikesed (esimene peaaegu rudimentaarne). Kolm laia purihammast on üldiselt sarnased kaamelite omadega. Alalõualuul on kolm pikka lamedat ja väljapoole kaldus lõikehammast, neist välimised on väiksemad. Nende kõrval on kumerad ja peaaegu püstised silmahambad, millele järgneb imeväike ja sageli piimahambalaadne lihtne kooniline eespurihammas, selle järel rida eespurihambast ja kolmest purihambast, mis erinevad kaamelite hammastest väikese serva poolest välimises küljes.
Luustik
Kolju sarnaneb üldjoontes kaamelite koljuga, sellel on suhteliselt suurem ajuõõnsus ja silmakoopad ning vähem arenenud koljuluud, kuna kolju on väiksem. Ninaluud on lühemad ja laiemad ning ühendatud eesmise ülalõualuuga. Selgroolülid :
Välimik
Kõrvad on üsna pikad ja teravatipulised. Seljal puudub küür. Jalad on kitsad, varbad on rohkem eraldatud kui kaamelitel, mõlemal on eraldi tundlik padjake. Saba on lühike ning karv pikk ja villataoline.
Laamad nagu ka alpakad on tuntud ainult kodustatud liikidena. Neid leidub eri suurustes ja eri värvides, tavaliselt valged, mustad või laigulised. Metsik guanako on sarnaselt vikunjaga peaaegu ühtlaselt helepruuni värvi, mis läheb kõhupoolel üle valgeks. Guanako on umbes punahirve suurune elegantne loom pika kumera kaela ja saledate jalgadega. Vikunjal ja guanakol võib olla eemalt keeruline vahet teha. Vikunja on väiksem ja saledam ning tal on lühem pea kui guanakol.
Levila
Guanako levila ulatub Ecuadori ja Peruu Andide kõrgmaadest kuni Patagoonia tasandikeni ja isegi Tulemaa saarteni.
Lasson
Lasson võib tähendada järgmist:
Georgia
Georgia on Ameerika Ühendriikide osariik. Lõunas piirneb ta Floridaga, idas Atlandi ookeani ja Lõuna-Carolinaga, põhjas Tennessee ja Põhja-Carolinaga, läänes Alabamaga. Geograafiliselt ja kultuuriliselt kuulub ta lõunaosariikide hulka.
Georgia oli üks kolmeteistkümnest kolooniast, mis tõstsid Ameerika revolutsiooni ajal mässu Briti ülemvõimu vastu. 2. jaanuaril 1788 võeti ta neljanda osariigina vastu Ameerika Ühendriikide koosseisu. Ameerika kodusõja ajal 1861–1865 kuulus ta Ameerika Riikide Konföderatsiooni.
Georgia hüüdnimed ameeriklaste seas on Peach State ja Empire State of the South. Esimese nime on ta pälvinud virsikuistanduste tõttu, millest esimesed rajasid frantsiskaani mungad osariigi ranniku lähedal St. Simonsi ja Cumberlandi saartel juba 1571. aastal. Viimase nime on ta pälvinud oma suuruse ja õitsva tööstuse tõttu. Georgia on tuntud ka Coca-Cola sünnikohana ja The Coca-Cola Company peakorter asub siiani Atlantas.
Ameerika Ühendriikide presidentidest on Georgias Plainsi linnas sündinud Jimmy Carter.
Osariigi kuberner on alates 2019. aastast vabariiklane Brian Kemp. 2003–2011 oli kuberner Sonny Perdue, esimene vabariiklane sellel ametikohal pärast 1872. aastat. Sellest ajast on Vabariiklik Partei hoidnud taas katkematult kuberneritooli enda käes.
Utagawa Kuniyoshi
Utagawa Kuniyoshi (jaapani 歌川国芳; umbes 1797 – 14. aprill 1861) oli Jaapani kunstnik, ukiyo-e stiili üks suurimaid meistreid. Kuulus Utagawa koolkonda.
Rastla
Rastla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Rootsi riigipeade loend
Rootsi riigipeade loend loetleb teadaolevad Rootsi kuningaid kuni tänapäevani.
Rootsi muinaskuningad
(Kronoloogilises järjekorras)
Uuemõisa (Väike-Maarja)
Uuemõisa on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Şaydā
Şaydā on linn Liibanonis, Lõuna-Liibanoni kubernerkonna keskus.
Euroopas on Şaydā nimena olnud kasutusel Sidon (Eestis ka Siidon).
Kross
Kross võib tähendada järgmist:
Şūr
Şūr on sadamalinn Liibanoni lõunaosas ja Lõuna-Liibanoni kubernerkonna keskus.
Linnas elab umbes 60 tuhat elanikku ja kogu linnastus umbes 174 tuhat elanikku. See on elanike arvult riigi neljas linn Beiruti, Tripoli ja Şaydā (Sidon) järel.
Seal asub mitmeid antiikajast pärinevaid kultuurimälestisi ja linn on arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnast pärines värv purpur, mis oli seetõttu Vana-Roomas tuntud ka kui Tüürose purpur. Seda värvi kangaid sai endale lubada ainult kõige rikkamad ja mõjukamad inimesed. Nii sümboliseeris see värv rikkust ja võimu.
Linnast pärinesid vanarooma jurist Ulpianus ja uusplatonistlik filosoof Porphyrios. Sealt on arvatud pärinevat ka kristlik märter Christina. Linna on nimetatud veel vanakreeka mütoloogiast tuntud Europe ning Kartaago rajaja Dido sünnikohaks.
Elfikelder
Nimi "Elfikelder" viitab kommentaariumi seosele Delfi portaaliga, olles selle "keldriks", so paiknedes selle vundamendis, ning seosele elfide aruka haldjarassiga nii nagu tuntud Tolkieni teostest. Elfi on kujutatud ka portaali logol, mis samal ajal tsiteerib kirja "Delfi". Elfikeldri liikmetest moodustati segakoor, mis kandis nime Kellerkoor.
Kellerkoor
Kellerkoor oli Eestis tegutsev ühiskondlik segakoor. Koor sai alguse internetikeskkonnast Elfikelder, kuid liikmeskond ei piirdunud vaid sealsete liikmetega. Kellerkoor laulis paljude rahvaste laule, enamasti originaalkeeltes.
Elfikelder
Põhimõtted
Elfikelder esitab silmapaistvatele kommentaatoritele kutseid klubisse. Elfikeldri üheks printsiibiks on reaalse ja virtuaalse identiteedi eraldamine, liikmeteks on pigem virtuaalsed isikud kui reaalsed füüsilised isikud, keda nimetatakse "peremeesloomadeks". Taunitakse virtuaalse isiku identiteedi seostamist reaalse isikuga ilma virtuaalse isiku loata. Enamikule Elfikeldri liikmetele ehk elfidele on või on olnud kommenteerimine sõltuvuseks ja nad on pidanud oma kommenteerimist piirama.
Ravimifirma
Ravimifirma on kommertsettevõte, mis tegeleb ravimite tootmise ja turustamisega. Ravimifirmad toodavad:
Turu
Turu (soome keeles Turku; rootsi keeles Åbo) on ajalooline linn Soome edelarannikul Aura jõe suudmes. Turu on Soomes elanike arvult kuues linn.
Linna nimest
Linna soomekeelne nimi Turku tuleneb vanavene keele sõnast tǔrgǔ, mis tähendab "turg". Mõnes soome keele idioomis tähistab sõna turku tänini turgu. Rootsi keeles tähistab turgu sõna torg, mis laenati ilmselt vanavene keelest ja mis esines juba vanarootsi keeles.
Linna rootsikeelne nimi Åbo võib olla lihtsalt sõnade å ("jõgi, oja") ja bo ("elukoht") kombinatsioon. Kuna see muster ei esine üheski teises Soome rootsikeelses kohanimes, usuvad etümoloogid, et nimel võib olla teine seletus. Ühe teooria järgi tuleneb linna nimi mehenimest "Aabo", mis on Soome tuletus vene nimest "Avram"; samast nimest võib tuleneda ka Aura jõe nimi. Ent rootsi keeles leidub ka vana õiguslik termin åborätt (otsetõlkes "õigus teatud paigas elada"), mis andis kodanikele ("åbo") päritava õiguse elada riigi omanduses oleval maal.
Ajalugu
1229. aastal asutatud Turu on Soome vanim linn. Pikka aega oli Turu ka Soome suurim linn ja puhuti ka riigi halduskeskus, kuid viimase kahe sajandiga on Helsingi Turust mööda läinud. Linna identiteet tuleneb Soome vanima linna ja riigi esimese pealinna staatusest. Algselt viitas nimi "Soome" vaid Turu linna ümbritsevale alale, millest tuleneb ka sealse maakonna tänapäevane nimi Varsinais-Suomi (Päris-Soome).
pisi|vasakul|[[Turu toomkirik 1814. aastal ehk enne 1827. aasta suurt Turu tulekahju]] Kuigi piirkonnast leitud arheoloogilised leiud ulatuvad tagasi kiviaega, rajati Turu linn 13. sajandil. Turu toomkirik õnnistati sisse 1300. aastal.
1640. aastal rajati Turu linnas Soome esimene ülikool: Turu Akadeemia. Lisaks oli Turu 1676. aastal toimunud Soome maapäeva toimumiskoht.
pisi|vasakul|1842. aastast pärinev [[dagerrotüüp Nobeli majast on esimene Soomes tehtud foto]] Pärast Soome sõda, mis lõppes sellega, et Rootsi loovutas 1809. aasta Hamina rahulepinguga Soome Venemaa Keisririigile, sai Turu lühikeseks ajaks Soome pealinnaks. Ent kuna keiser Aleksander I-le tundus, et Turu asub Venemaast liiga kaugel ja on Soome Suurvürstiriigi pealinna jaoks liialt rootsimeelne, kaotas Turu pealinna staatuse peagi Helsingile. Pealinna vahetati ametlikult 1812. aastal. Pärast 1827. aasta suurt Turu tulekahju, mis hävitas linna pea täielikult (muuhulgas hävis linna toomkirik ja ülikooli raamatukogu), koliti viimaks uude pealinna ümber ka kõik linna alles jäänud riigiasutused. Pärast tulekahju koostas Saksa arhitekt Carl Ludvig Engel, kes oli projekteerinud ka pealinna Helsingi, uue ja ohutuma linnaplaani. Turu oli veel kakskümmend aastat Soome suurim linn.
pisi|Aurakatu piirkond 1910. aastatel 1918. aastal asutati Turus ainus Soome rootsikeelne ülikool Åbo Akademi. Kaks aastat hiljem rajati selle kõrvale soomekeelne Turu Ülikool. Tegemist on ühtlasi teise ja kolmanda Soomes asutatud ülikooliga ning mõlemale pandi alus eraannetustega.
20. sajandil kutsusid mitmed ajaloolased, näiteks Jarmo Virmavirta, Turut "Soome väravaks läände". Linnal on hea ühendus Lääne-Euroopa riikide ja linnadega ning eriti alates 1940. aastatest üle Põhjalahe Stockholmiga. See on viinud rohkemate kultuurikontaktideni ja andnud linna kui värava rollile uue tähenduse. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist tulid paljud prominentsed venelased Turusse kapitalistlikke äritavasid õppima, sealhulgas ka Vladimir Putin Peterburi linnavalitsusest. 2011. aastal oli Turu koos Tallinnaga Euroopa kultuuripealinn.
Selle tulemusena hävitati hooneid, mida järgnevatel aastakümnetel nähti kui ilusaid ja alleshoidmist väärinuid. Mõnede üksikute hoonete lammutamine sõjajärgsetel kümnenditel on tänini vaidlusteema. Näiteks lammutati 1959. aastal turuplatsi nurgal seisnud hotell Phoenix, et teha ruumi suurele mitmekorruselisele kortermajale. Antud hoone oli oluline nii oma asukoha kui ka ajaloo poolest: olles seisnud kesklinna ühel kõige väärtuslikumal krundil juba aastast 1878, oli hoone muuhulgas olnud ka esimene Turu Ülikooli peahoone. Teised hooned, mille lammutamist peeti kas skandaalseks juba selle toimumise ajal või hakati hiljem skandaalse teona nägema, olid näiteks Nobeli maja (mida on kujutatud esimesel Soomes tehtud fotol) ja hotelli Börs 1909. aastal ehitatud juugendstiilis hoone, mille autor oli arhitekt Frithiof Strandell.
Turu kindlus restaureeriti põhjalikult pärast 1941. aasta pommitamist ning avati 1961. aastal uuesti külastajatele. Toomkirikut restaureeriti põhjalikult aastatel 1923–1928.
Turul on seega Soome kultuuriloos oluline roll: seal asutati Soome esimene kool, klooster, haigla, kohus, Turu Akadeemia ja trükikoda.
Transport
Turus asub Turu sadam, millest väljuvad parvlaevad regulaarsetel liinidel Maarianhamina ja Stockholmi.
Turu ühistranspordivahendid on bussid, kuigi aastatel 1890–1972 sõitsid linnas ka trammid.
Sport
Turus tegutseb jalgpalliklubi Turu Palloseura. Jäähokis mängivad TuTo ja TPS.
ABC (ansambel)
pisi|ABC (2008) ABC on inglise uusromantiline ansambel. Bändi populaarsemad lood on jäänud 1980. aastatesse.
Ansambli rajasid 1980 Sheffieldis Martin Fry, Mark White ja Stephen Singleton. Bänd läks laiali 1990. aastal, kuid alates 1997. aastast kasutab Martin Fry bändi nime taas.
Ansambli eelkäija oli post-punk-ansambel Vice Versa. ABC sai mõjutusi punkmuusikast ja 1970ndate toretsevat popmuusikast.
Ansambel paistis silma jaheda ülesastumisega. ABC katsetas väga erinevate stiilidega New Wave'i aja poliitpopist disco funki, electro ja house'ini. Iseloomulikud olid rikkalikult orkestreeritud süntesaatorikõlad ja Martin Fry kirglik croonerlik laul.
Debüütalbumi "The Lexicon of Love" produtsent oli Trevor Horn. Selle singlid "The Look of Love" ja "Poison Arrow" jõudsid Briti singlite edetabeli etteotsa ning USA-s 24. kohale. See jäi nende menukaimaks albumiks.
Hiljem olid menukad singlid "Be Near Me" albumilt "How To Be A...Zillionaire!" (1985 ning "When Smokey Sings" (soulilaul albumilt "Alphabet City".
Setomaa
Setomaa ehk Setumaa (setu ja võru keeles Setomaa) on setode asuala Eesti kaguosas ja sellega piirneval Venemaa territooriumil. Setomaa hõlmab Võru maakonnast Setomaa valla ning osa nendega piirnevaid Venemaa Pihkva oblasti Petseri rajooni külasid. Traditsioonilise jaotuse järgi jaguneb Setomaa nulkadeks. Setomaa elanike arv oli 01.01.2014 Statistikaameti järgi 3632 inimest.
Setomaa ajalooline ja vaimne keskus on läbi aegade olnud Petseri. Praeguseks keskuseks peetakse Värska alevikku.
Etümoloogia
Setumaa nimi (esmamainimine 1869. ja 1872. aastal Jakob Hurda poolt) pärineb rahva nimest setu / seto, mida esimesena mainis 1860. aastal Hermann Eduard Hartmann. Tema teatel kutsuti Petserimaa eestlasi nõnda kogu eestlaste alal ja põhjuseks oli, et nad kasutasid asesõna se asemel sõna settu. Ka Julius Mägiste arvas algul, et tegu on naabrite poolt keeleerinevuse tõttu antud pilkenimega, kuid hiljem pidas ta selle päritolu siiski ebaselgeks. Enn Ernitsa hinnangul võis setu olla halvustava tähendusega kirjeldav sõna, millele tema arvates osutab element -u. Oletatavalt Friedrich Reinhold Kreutzwaldi välja pakutud etümoloogia setä (lell) ja tundmatu autori etümoloogia чудь (tšuud) pole keeleteadlaste seas tunnustust leidnud. Paul Hagu kohaselt hakkasid eestlased 19. sajandi lõpus setuks kutsuma koolihariduseta ja kummalist inimest.
Loodus
Setomaa loodusolud on mitmekesised. Edela-Setomaale jääb Haanja kõrgustiku idajalam. Põhjaosas asub Palumaa. Ida- ja kirdeosas laiub Peipsi madalik. Setomaale jäävad ka Mustoja maastikukaitseala, Lutepää liivikud, Piusa jõe ürgorg (liivakivipaljandid), Tonja-Värska kaitseala ja Tonja-Karisilla-Värska looduspark.
Ajalugu
Arheoloogiliste leidude põhjal on Setomaa inimasustus ligi 8400 aastat vana. Kõige vanem teadaolev kiviaja asulakoht on leitud Meremäe külast.
Tsfat
Tsfat on linn Iisraeli Põhjaringkonnas.
Setomaa
Ajalugu
Alates 862. aastast kuulus suurem osa setode alast vene valitsejatele (Pihkva Vürstiriik, Novgorodi Vabariik, Pihkva Vabariik, Moskva Suurvürstiriik, Moskva tsaaririik, Venemaa Keisririik ja Nõukogude Venemaa). Sel ajal valitses Irboskas väidetavalt varjaag Rjuriku kaaskondlane Truvor, ent on võimalik, et tegelikult oli ta hoopis Pihkvas. Pole päris selge, kas ja kui palju setosid toona Setomaal elas ja kas see ala ka pidevalt vene vürstiriikide koosseisu kuulus. Piir fikseeriti kindlamalt alles 13. sajandil, ajaloolase Anti Selarti arvates toimus see 1224. aastal, kui moodustati Tartu piiskopkond ning fikseeriti selle piir Pihkva vürstiriigiga.
Ristiusk jõudis õigeusu näol Setomaale 10.–13. sajandil, sellest ajast on säilinud ka mitmeid ristikive. Ristiusu mõju oluline kasv toimus seoses Petseri kloostri rajamisega 15. sajandil. Sellele vaatamata on kuni tänaseni setode kombestikus säilinud palju paganlusaegseid jooni.
Tabasalu
Tabasalu on alevik Harju maakonnas Harku vallas Kakumäe lahe ääres. Tabasalu on Harku valla keskus.
Setomaa
Ajalugu
Alates 14. sajandist asusid Pihkva Vürstiriik ühelt poolt ning Tartu piiskopkond teiselt poolt täpsemalt paika panema oma mõjupiire. Pihkva vürstid kindlustasid 1330. aastatel Irboska linnust, Tartu piiskop ehitas 1342. aastal (koostöös Liivi orduga) Vastseliina linnuse. Piirijoon konkretiseerus aga alles 16. sajandil, kui oluliseks piirikindluseks muutus 1473. aastal rajatud Petseri klooster. See võis kaasa tuua ka Petseri ümbruse venestumise.
Liivi sõja ajal kasutas Venemaa Setomaad baasina Vana-Liivimaa ründamiseks, Petseri kloostri kindlustamist jätkati. Suur tähtsus on Setomaa kultuuriloos tolleaegsel Petseri kloostri ülemal, iguumen Korneliusel (iguumen 1529–1570), kelle ajal ehitati klooster võimsaks kindluseks, rajati koole ning käis ka aktiivne misjonitöö talupoegade õigeusku pööramiseks. Kornelius hukkus Ivan Julma käe läbi, selle kohta on setode rahvaluules mitu legendi. 1589. aastal moodustati iseseisev vene õigeusu Pihkva-Irboska piiskopkond, mille keskuseks oli Pihkva Püha Kolmainu peakirik.
Tabasalu
Asula on muutunud populaarseks elamupiirkonnaks ja seal on alates 2004. aastast kerkinud palju uusi kortermaju ja eramuid. Asustus on tihe ja looduskeskkond taandub pidevalt elamuehituse ees.
Setomaa
Ajalugu
1581. aastal piiras Stephan Bathory Pihkvat ning laastas ühtlasi ka Setomaad. Tema kätte langes Irboska, kuid Petseri pidas Jürgen Fahrensbachi juhitud Poola vägede piiramisele vastu. 1595. aastal õnnestus rootslastel Petseri klooster ajutiselt vallutada. 1615. aastal püüdis Pihkvat omakorda vallutada Gustav II Adolf, kuid ka temal see ei õnnestunud, lisaks ebaõnnestusid ka Irboska ja Petseri vallutamine. Stolbovo rahuga jäi Setomaa endiselt Venemaaga liidetuks. Seejärel kaotati lõplikult ka Pihkvamaa autonoomia ning Setomaa majandus allutati selgelt keskvõimu vajadustele. Selle poliitika vastu puhkes 1650. aastal mäss, mis haaras ka Irboskat ja Petserit, kuid see suruti peagi keskvõimu poolt maha.
Tsfat
pisi|tühi|Tsfat
Tabasalu
thumb|Vaade Tabasalu pangalt
Setomaa
Ajalugu
1656. aastal ründasid venelased Setomaalt Tartut ning vallutasid selle. Rootslased tegid Setomaale mitu rüüsteretke, kuid kindlusi ei vallutanud. 1661. aastal taastati sõjaeelsed piirid. Põhjasõja alguses rüüstasid Setomaad rootslased, hiljem tõrjusid venelased nad sealt eemale, 1704. aastast rootslaste ohtu Setomaale enam polnud. Kuid 1708. aastal kartis Peeter I, et Karl XII ründab Liivimaa kaudu Venemaad ning hävitas Tartu ja Narva. Setomaal kindlustas ta aga Petseri kloostrit uute bastionitega.
Tabasalu
Loodus
Tabasalu pankrannikul kasvas veel 2001. aastal haruldasi orhideelisi. 1999. aastal loodi Eestimaa Looduse Fondi algatusel Rannamõisa maastikukaitseala koosseisus MTÜ Tabasalu Looduspark. 2006. aasta sügisel avati loodusrada, kuhu on paigaldatud ka infotahvlid. Looduspark piirneb merega, sealne rand on sobib ujumiseks ja terviserada jooksmiseks.
Setomaa
Ajalugu
Liivimaa, sealhulgas Setomaa liitmisega Venemaa Keisririigiga jaotati setode alad Liivimaa kubermangu ja Pihkva kubermangu vahel.
Aastatel 1861–1866 vabastati setod pärisorjusest. Nende majanduslik areng oli siiski aeglane, külakogukond säilis kuni Eesti Vabariigi tulekuni. Suurt mõju omas õigeusu kirik, ning et hariduspoliitika arenes väga aeglaselt ja oli suunatud vaid venelastele, siis oli rõhuv enamus setudest kirjaoskamatud.
thumb|left|Setode asualad (tumepunasega) 1902. aasta paiku [[Jakob Hurt|Jakob Hurda andmetel]]
12. aprillil (30. märts vkj) kinnitas Ajutine Valitsus määruse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", millega Liivimaa kubermangu Pärnu, Saare, Tartu, Viljandi ja Võru maakond liideti Eestimaa kubermanguga. Väljapoole jäid vaid Narva, Valga ja Setomaa. 1. juulil 1917 esitati 74 allkirjaga Petserimaa eestlaste ja setode palve Eesti Maanõukogule Petserimaa Autonoomse Eestimaa kubermanguga ühinemiseks. Kirjas oli ettepanek ühendada Pihkva kubermangu Petseri, Lobotka, Pankjavitsa ja Irboska vald koos Petseri linnaga Eestimaaga. 1. septembril otsustaski Eesti Maanõukogu koosolek suunata palve juriidilisse komisjoni otsuseprojekti väljatöötamiseks.
Tabasalu
Loodus
Tabasalu järgi on nime saanud Türisalu kihistu Tabasalu kihistik.
Setomaa
Ajalugu
24. veebruaril 1918 kuulutati välja Eesti Vabariik (Manifest kõigile Eestimaa rahvastele). Iseseisvusmanifest nägi muuhulgas ette:
Tabasalu
Transport
Ühistransport on olemas, sõidavad nii liinibussid, kui ka marsruut-taksod.
Setomaa
Ajalugu
Vabadussõja tulemusel sõlmiti 2. veebruaril 1920 Eesti Vabariigi ja Nõukogude Venemaa vahel Tartu rahu. Lepingu järgi oli Eesti Vabariigi osaks ka Setomaa ning viimasega piirnevad Pihkva kubermangu alad. Eesti valdusse jäi Petseri ning veel mõned suuremad asulad, sealhulgas Irboska ja Laura. Liidetud alast moodustati Petseri maakond.
Tabasalu
Asutused ja kaubandus
Tabasalu keskuses asuvad Keila Tarbijate Ühistu Tabasalu kauplus, Kala Pluss ja Realiseerimiskeskus. 3. juunil 2010 avati Rimi supermarket. Tabasalus on ka tankla. Tabasalu söögikohad on peamiselt keskmise või kallima hinnaklassiga.
Setomaa
Ajalugu
Tollase Petseri maakonna lääne-, põhja- ja keskosa asustasid valdavalt setod, idapoolsed alad olid aga Eesti Vabariigiga liitmise ajal seoses setode asustuspiiri järkjärgulise lääne poole nihkumisega peaaegu sajaprotsendiliselt venekeelsed ning neil polnud setodega olulisemat seost, küll aga vajas Eesti neid oma territooriumina selleks, et hoida etnilised Eesti alad eemal tollaste kauglaskesuurtükkide laskeulatusest, samuti olid Irboska läheduses olevad künkad ning võimalikult lühike maismaapiir Nõukogude Venemaaga heaks kaitsepositsiooniks.
Tabasalu
Asutused ja kaubandus
Tabasalu territooriumil asusid kunagi Tiskre mõis ja Lucca mõis, Tabasalus asub ka Eesti NSV ajal ehitatud Ranna sovhoosi veetorn-elamu.
Setomaa
Ajalugu
1940. aastal okupeeris ja annekteeris Nõukogude Liit Eesti ja ühes sellega ka Setomaa. Setomaa etniline ühtsus lõhuti, kui 15. augustil 1944 75% Petseri maakonnast illegaalselt eraldati Eesti NSV-st Vene NFSV-le, millest moodustati Leningradi oblastisse Petseri rajoon.
Tabasalu
Asutused ja kaubandus
Hiljuti rajati ka Tabasalu keskus, milles asub Selveri toidupood, jõusaal, toidutänav ja kus tegutseb mitmeid ettevõtteid.
Setomaa
Ajalugu
pisi|[[Põlva maakond|Põlva maakonna omavalitsusüksused ja Põlva linn]] pisi|[[Võru maakond|Võru maakonna omavalitsusüksused ja Võru linn]] Kommunistid väitsid jagamisel, et lähtuti enamjaolt etnilisest piirist – need alad, kus olid ülekaalus setod, püüti jätta Eesti NSV-le, need alad aga, kus ülekaalus olid venelased, püüti jätta Vene NFSV-le. Selle vastu räägib siiski esialgne plaan, mille kohaselt oleks Vene NFSV-ga liidetud veelgi suurem territoorium ühes Värska aleviku ning Saatse külaga. Kuigi kava esialgsel kujul ei teostatud, jäeti liidendamise käigus ometi arvukalt seto külasid Vene poolele. Petseri maakonna keskel asunud Vilo valla elanikest oli ülejäänud Eestist eraldamise ajal setosid 2/3.
23. augustil 1944 eraldati Leningradi oblastist ligikaudne endise Pihkva kubermangu ala, millest moodustati Pihkva oblast. Viimase koosseisu jäi ka Petseri rajoon. Eesti NSV-sse jäänud osa Petseri maakonnast likvideeriti ning liideti Võrumaaga (hiljem peamiselt Võru ja Põlva rajoon).
Eesti Vabariigi taastamisel 20. augustil 1991 tunnustas Nõukogude Liit de jure Eesti Vabariiki. Eesti Vabariigi ja Nõukogude Liidu vahel jäi ajutise kontrolljoonena kehtima endise Eesti NSV ja Vene NFSV vaheline administratiivpiir. Pärast Nõukogude Liidu lakkamist detsembris 1991 jäi kontrolljoon eraldama Eesti Vabariiki ja Venemaa Föderatsiooni. Mitmed suured setode külad ja Eesti kodanike omandid jäid Venemaa Föderatsiooni territooriumile.
Nõukogude Liidu õigusjärglane Venemaa Föderatsioon ei ole tunnustanud Tartu rahu ega sellejärgset Eesti-Venemaa piiri. 1990. aastatel alustati piiriläbirääkimisi, mis katkesid. 1993. aastal alustas Venemaa ühepoolselt Eesti-Venemaa ajutisel kontrolljoonel riigipiiri mahamärkimist.
2004. aastal jätkasid osapooled piiriläbirääkimisi.
Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheline Eesti-Venemaa riigipiiri leping kirjutati alla 18. mail 2005 Moskvas. Leping, erinevalt põhiseaduses toodust, ei järgi Tartu rahu järgset maismaapiiri, vaid lähtub kontrolljoonest, kehastamata ka võimalikku kompromissi Tartu rahus kokku lepitu ning Eesti NSV ja Vene NFSV vahelise halduspiiri vahel - Eesti praegune pindala uue lepingu järgi ei suurene (olenemata väiksematest maadevahetustest). Samas ei ole Eesti parlament vastu võtnud ühtegi jõustunud deklaratsiooni ega seadust, milles loobutaks Tartu rahu järgsest piirist.
Hacı Bayrami mošee
pisi|Hacı Bayrami mošee [[Ankaras]]
Hacı Bayrami mošee (türgi keeles Hacı Bayram Camii) on mošee Türgi pealinna Ankara Ulusi linnaosas.
Setomaa
Ajalugu
"/-/Lähtudes 1918. aasta 24. veebruaril välja kuulutatud Eesti Vabariigi õiguslikust järjepidevusest, nii nagu see on sätestatud Eesti Vabariigi põhiseaduses, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1991. aasta 20. augusti otsuses "Eesti riiklikust iseseisvusest" ja Riigikogu 1992. aasta 7. oktoobri deklaratsioonis "Põhiseadusliku riigivõimu taastamisest" ning silmas pidades, et käesoleva seaduse §-s 1 nimetatud leping muudab kooskõlas Eesti Vabariigi põhiseaduse §-ga 122 osaliselt 1920. aasta 2. veebruari Tartu rahulepingu artikli III lõikes 1 määratud riigipiiri joont, ei mõjuta ülejäänud lepingut ega määra piirilepingutega mitteseotud kahepoolsete küsimuste käsitlemist,/-/ "
Viidates vastumeelsusele selle preambuli vastu jättis Venemaa lepingu ratifitseerimata ning kuulutas selle kehtetuks. Seega sõlmitud leping ei astunud jõusse.
Enamik Venemaa Föderatsiooni aladele jäänud seto külasid on praeguseks juba hääbunud, nõnda on elujõus seto perekondi sinna alles jäänud väga vähe ning paljud Venemaa noored setod on venestunud. Piiriküsimus on setodele loonud takistavad probleemid: koguduste jagatus, sugulaste või omandi asumine ühel või teisel pool piiri.
Praegune olukord
pisi|Setomaa valla piiritähis Piusa külas Piusa jõel Orava ja Meremäe valla piiril
Hacı Bayrami mošee
Mošee asub kõrvuti hellenismiaegse Monumentum Ancyranumi ehk Augustuse templi varemetega.
Ehitamise ajalugu
Hacı Bayrami mošee on ehitatud aastatel 1427–1428 sufi luuletaja ja hümnide looja, Bayrami sekti asutaja Hacı Bayram-ı Veli algatusel vaid kaks aastat enne tema surma. Selle arhitekt oli Mimar Mehmet, mõningate andmete järgi Mehmet bin Ebubekir Hamdani. Mošee renoveeriti 16. sajandil kuulsa arhitekti ja ehitusinseneri Mimar Sinani projekti järgi. Mihrabi kärgstruktuurse mocárabe-stiilis stukkornamentika frontoonis on kasutatud koraani teksti, mille nikerdas Nakkaş Mustafa, ja sealt võib lugeda, et mošeed renoveeriti ka 1714. aastal eesotsas Mehmet Babaga, Hacı Bayram-ı Veli pojapojaga. 18. sajandil lisati peamiselt akende ülaossa Kütahya pottseppade valmistatud värvilised kahhelkivid, mistõttu ehitis kannab 17. ja 18. sajandi mošeede arhitektuurilist ilmet. Mošeed renoveeriti veelkord 1940. aastal.
Ehitise kirjeldus
Mošee kaguseinas on kahe rõduga minarett nelinurksel kivist vundamendil ja tellistest torniosaga.
pisi|left|Hacı Bayrami hauakamber Mošee lõunapoolses osas mihrab ' i kõrval paikneb 1429. aastal rajatud Hacı Bayrami mausoleum, mille ehitamiseks hangiti ehitusmaterjali mošeega külgnevast Augustuse templist. See on ruudukujulise põhiplaaniga, kaheksanurkse tamburi ja pliikattega kupliga ehitis, algselt puidust, hiljem marmorist fassaadi ning puidust sise- ja välisustega. 1947. aastal tehtud remondi käigus sai mausoleum oma esialgse välimuse ja on üks paremini säilinud 15. sajandi hauakambreid Ankaras. Mausoleumi aias on veel üks, 18. sajandist pärit Osman Fazıl Paša mausoleum. Tänapäeval kasutatakse mošeed tsiviil- ja ametlike tseremooniate korraldamiseks ning tihtipeale külastavad seda noorpaarid.
Kaljo Põllu
Kaljo Põllu (28. november 1934 Kopa küla, Kõrgessaare vald (Reigi kihelkond) – 23. märts 2010 ) oli eesti kunstnik. Ta kuulus Eesti Kunstnike Liitu aastast 1966.
Elukäik
Kaljo Põllu sündis Hiiumaal Kõrgessaare vallas. 1942–1949 õppis Puski koolis Hiiumaal, 1949–1953 Haapsalu Pedagoogilises Koolis. Pärast sõjaväeteenistust 1953–1955 asus tööle õpetajana Tallinna 8. Koolis. 1956. aastal alustas klaasikunsti õpinguid Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Põllu tuli eesti kunsti ja kunstiellu 1962. aastal, mil ta asus äsjadiplomeeritud klaasikunstnikuna tööle Tartu Riikliku Ülikooli kunstikabineti juhataja ametisse. Algul oli ta Tartu pallaslikus kunstielus kui nn Tallinna saadik, kes tõi ülikoolilinna avangardismihõngu ning viljeles op-, pop- jm moodsat kunsti.
Põllu energilisel suunamisel kujunes kunstikabinetist oluline alternatiivne kultuurikeskus, kus kunstitegemise kõrval tõlgiti ja paljundati kunstiteoreetilisi tekste, diskuteeriti, korraldati väljasõite ja näitusi. 1967. aastal loodi tema algatusel kunstirühmitus Visarid. Kui üheks ülikooli interdistsiplinaarseks mõttekeskuseks kujunenud kunstikabinet 1973. aastal peahoone lähedusest Tiigi tänavale viidi ja oma tähtsuse vaimse liidrina kaotas, lahkus Põllu Tallinna, kus muutus ka tema kunstnikukäekiri.
1975. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud (dotsent – 1978; professor – 1988). Juba ülikoolilinnas olid tekkinud sidemed fennougristidega ja Põllu oli käinud õppereisidel sugulasrahvaste juures. Põllu korraldas etnograafilisi uurimisreise soome-ugri ja samojeedi rahvaste juurde ning on üldistanud neid teoses "Kümme soome-ugri uurimisreisi".
Looming
Kaljo Põllu oli pidevas muutumises loovkunstnik ning eesti kunstielu võimas uuendaja ja teoreetik. Kutsumuselt õppejõud ja hariduselt klaasikunstnik, oli Põllu ka üks tähelepanuväärsemaid eesti graafikuid 1960.–1980. aastatel. Pealkirja "Eesti maastik" all teostas Kaljo Põllu alates 1973. aastast vähemalt 30 erinevat sügavtrükki. Samaaegsete suurte graafikasarjade ("Kodalased", "Kalivägi" jt) kõrval olid maastikugravüürid neile eeltööks ja kujutamisobjektiga kontaktihoidmiseks. Eesti maastiku kujund kasvas Kaljo Põllu graafikas suurejooneliseks, samas lihtsaks arhetüübiks. Metsotintomaastikud moodustavad tema loomingus unikaalse graafikasarja.
Idüll, mütoloogiline tegevusväli ja vaimne maastik – need on iseloomustused, mida võib kasutada Kaljo Põllu lehtede puhul − viitavad prantsuse, leedu ja soome 19. ja 20. sajandi vahetuse sümbolismile. Põllu jäi aga siiski tugevalt seotuks kodumaise realiteediga, nii on tema kujutatud Jägala juga (1979), Põhja-Eesti pankrannik (1981), järved (1987), kivilabürint ("Saatus", 1987), Lõuna-Eesti kuppelmaastik jm täiesti äratuntavad. Antiikjumalate, nümfide ja saatürite asemel valitseb maastikku hiidnaine – Taevalik Maailma Esiema –, kelle kehavormid korduvad rünkpilvedes ja küngastes. Maastikul tegutsevad selle juurde kuuluvad põhjamaised loomad ja linnud – metssiga, rähnipere jne. Üks läbiv sümbolistlik element Kaljo Põllu graafikas on päike, pimeduse vastand.
Graafikas on kõige enam tuntud Põllu sarjad "Kodalased" (25 lehte, 1973–1975), "Kalivägi" (65 lehte, 1978–1984), "Taevas ja maa" (40 lehte, 1987–1991) jt. Neis arendas kunstnik välja soome-ugri mütoloogiale toetuva isikliku kunstikontseptsiooni, jõudes välja eksistentsiaalsete küsimusteni: Kust me tulime? Kes me oleme? Kuhu me läheme? Graafiliste kompositsioonide loomisel kasutas ta sageli üksikelemente "Eesti maastiku" sarjast (hiidpuu, paeklint jne).
Kaljo Põllu on loonud modernistlikke kolmemõõtmelisi objekte, sotsiaalse sisuga graafikat, maale, eksliibriseid, illustreerinud ka Lennart Meri raamatuid, avaldanud uurimusi kaljukunstist jne. Ta oli Eesti Kunstiakadeemia ja Jyväskylä Ülikooli audoktor ning 2007. aastal Tartu Ülikooli rahvusmõtte auhinna laureaat.
Kaljo Põllu teoseid on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Kirjandusmuuseumis, Eesti Rahvusraamatukogus, Pärnu Uue Kunsti Muuseumis, Hiiumaa Muuseumis, erakogudes Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Austraalias, USA-s, Kanadas jm.
Eestis
Eesti ajakirjanduses on ilmunud umbes kolmveerandsada K. Põllu loomingut käsitlevat kirjutist.
Välismaal
Välismaa ajakirjanduses on ilmunud umbes 30 K. Põllu loomingut käsitlevat kirjutist.
Lõuna-Dakota
Lõuna-Dakota on Ameerika Ühendriikide osariik alates 1889. aastast. Põhjas piirneb see Põhja-Dakota, lõunas Nebraska, läänes Montana ja Wyomingi ning idas Minnesota ja Iowa osariigiga.
Lõuna-Dakota pindala on 199,729 km² ja elanike arv oli 2019. aasta seisuga 884 659. Lõuna-Dakota on pindala poolest USA osariikidest 17. kohal, aga niihästi rahvaarvult kui rahvastiku tiheduselt tagantpoolt viiendal kohal.
Osariigi suurim linn on Sioux Falls (187 200 elanikku) ja pealinn Pierre (13 900 elanikku). Pierre on elanike arvult Lõuna-Dakota linnadest kaheksas ja USA osariikide pealinnadest eelviimane (ainult Vermonti pealinn Montpelier on veel väiksem).
Lõuna-Dakota sai nime sealkandis elavate siuu indiaanlaste dakotade järgi. Tänapäeval moodustavad indiaanlased Lõuna-Dakota elanikest eri andmetel umbes 9%, kuid elussündide poolest 13–17%.
Missouri jõgi (selle idakaldal asub ka Pierre) jagab osariigi kaheks umbkaudu võrdseks osaks, mida rahvasuus kutsutakse idakaldaks ja läänekaldaks. Need erinevad üksteisest tugevasti. Idakallas on tasasem ja parasvöötme kliimaga, seal tegeldakse põllumajandusega ja idakallas on arenenum. Läänekallas on mägisem ja kuivema kliimaga, seal valitseb poolkõrb. Põllumajanduse asemel tegeldakse seal pigem mäenduse ja karjakasvatusega.
Juss Tamm
pisi|Juss Tamm 1997. aastal Juss Tamm (sündinud 5. märtsil 1977 Haapsalus) on eesti muusik.
Õppis Tallinna Muusikakeskkoolis eriklaverit (õpetaja Tiina Kurik) ja metsasarve (õpetaja Ado Tamm). On õppinud ka Tallinna Georg Otsa nimelises Muusikakoolis jazz-klaverit.
2006. aastast on ta lepinguline laulja Eesti Rahvusmeeskooris. Ta on laulnud ka Rahvusmeeskoori lauljatest koosnevas improkvartetis Improloo ja Rahvusmeeskoori liikmetest koosnevas kaheliikmelises ansamblis Jämm.
Karl Ader
Karl Ader (varjunimi Kaarup; 20. märts 1903 Kavastu vald – 18. juuni 1993 Tallinn) oli eesti lavakõneõpetaja, lavastaja, näitleja ja lastekirjanik.
Mälestuse jäädvustamine
Aastal 2003 asutas Eesti Teatriliit näitleja Kalju Orro ettepanekul Karl Adra nimelise auhinna, mille pälvib Karl Adra sünniaastapäeval, 20. märtsil draamanäitleja, kelle korrektne eesti keel, kõnekultuur ja sõnumi selgus kõige paremini publikuni jõuab.
Illinois
Illinois (hääldus eesti keeles ['illinois], inglise keeles /ˌɪlɪˈnɔɪ/ ) on Ameerika Ühendriikide osariik 1818. aastast. Osariik piirneb põhjas Wisconsini osariigiga, lõunas Kentuckyga, läänes mööda Mississippi jõge Iowa ja Missouriga, idas Indianaga ning kirdenurgas Michigani järvel Michiganiga.
Rahvastik
2010. aastal elas Illinoisis 12 830 632 inimest.
Dzeeta
Dzeeta (suurtähena Ζ, väiketähena ζ, vanakreeka ζῆτα, uuskreeka ζήτα) on kreeka tähestiku 6. täht. Dzeeta väärtus kreeka numbrina on 7. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest 20px /zayin/.
Dzeetaga märgitakse uuskreeka keeles helilist alveolaarset frikatiivi /z/. Tähe hääldus vanakreeka keeles on vaieldav. Arvatakse, et seda hääldati /zd/ või /dz/.
Ladina tähestikus vastab dzeetale Z.
Pajulillelised
Pajulillelised (Onagraceae) on mürdilaadsete seltsi kuuluv taimede sugukond.
Sellesse sugukonda on arvatud umbes 640–650 liiki.
Eluvormilt on nad puud, põõsad ja rohttaimed.
Vorsti
Vorsti on mitme koha nimi:
Usulise arengu astmed
Usulise arengu astmed on arengupsühholoog James W. Fowleri poolt välja pakutud seitsmeastmeline skaala, mis kirjeldab inimese liikumist teistekesksest ja kohanduvast usust isikliku usu suunas. Ta avaldas selle oma 1981. aastal ilmunud teoses "Stages of Faith".
Fowleri usulise arengu astmed on tihedalt seotud teiste arengupsühholoogiliste teooriatega nagu William Perry eetilis-intellektuaalse arengu teooria, Jean Piaget' kognitiivse arengu teooria, Erik Eriksoni psühhosotsiaalse arengu astmed ja Lawrence Kohlbergi moraalse arengu astmed.
Usulise arengu astmed on järgmised:
Kõik tabelis esitatud vanusepiirid on tinglikud. Paljud inimesed ei pruugi üldse kunagi kõrgematele astmetele jõuda. Näiteks eelviimasele, paradoksaalse usu astmele jõudis Fowleri uuringute kohaselt 7 protsenti inimestest; viimasele, universaliseeriva usu astmele ainult 0,3 protsenti inimestest.
Fowleri usulise arengu astmete praktiline väärtus seisneb eelkõige arusaama kujundamises, et igal inimesel on kasvupotentsiaal; et usuline areng ei toimu mingite eeskirjade või mudelite järgi, vaid läbi sisekogemuse. Tegemist on äärmiselt sügava ja isikliku protsessiga. Samuti tõestab see kriiside loomulikkust ja vajalikkust ning aitab mõista, et valulised kogemused on midagi, mida arengu juures ei saa vältida.