cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Müller (Loberģi)
Liivimaa liin
Selle liini rajajaks oli Olaus (Claus) Molleri poeg Christian Johann Müller (1663/1669−1732), kes siirdus XVII sajandi lõpul Liivimaale ja sai Aluliina pastori Johann Ernst Glücki juures koduõpetajaks. Tema poeg major Gotthard Johann von Müller (suri 1782), kes tõusis ilmselt teenistuse kaudu aadliseisusse, omandas abielu kaudu Thumb von Weingartenitega Loberģi mõisa. Tema järeltulijad võeti 12. jaanuaril (vkj) 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. See haru kustus meeliinis majori poja Carl Johann von Mülleri (1775−1807) surmaga.
Eesti Maaülikooli majandus- ja sotsiaalinstituut
Eesti Maaülikooli majandus- ja sotsiaalinstituut on Eesti Maaülikooli instituut.
Plankimine
Plankimine on abrasiivviimistlusprotsess, mille puhul abrasiivosakesed on surutud töödeldava pinna ja suhteliselt pehmest materjalist (malm, vask) plankuri vahele. Meetodit kasutatakse tavaliselt suure täpsusega tasapinnalisuse saavutamiseks.
Arnold Vihvelin
Arnold Vihvelin (täisnimega Arnold Peeter Vihvelin, ka Vichvelin ja Wihwelin) 10. aprill 1892 Mustvee vald, Rääbise, Tartumaa – 20. aprill 1962 Viljandi) oli eesti graafik ja maalikunstnik.
Arnold Vihvelin sündis Rääbise mõisa metsavahi pojana. Tema isa Hans Vihvelin kogus rahvalaule ning saatis neid Kreutzwaldile. Perel oli oma raamatukogu. Tulevane kunstnik hakkas maalimisega tegelema juba 6-aastaselt, eeskujuks temast vanem onupoeg, kes oli portreemaalija.
Vihvelin töötas 1905. aastal Laiuse apteegis õpilasena, samal ajal lõpetas Torma kihelkonna algkooli. Aastatel 1906–1909 Tartus joonestajana leiba teenides õppis õhtuti Rudolf Julius von zur Mühleni juures joonistamist ja maalimist, külastas ka Kristjan Raua stuudiot. Arnold Vihvelin võttis osa Karlsruhes korraldatud graafikavõistlusest ning sai teise koha. 1910. aastal astus ta Tartu reaalkooli inspektor Peter Barthi soovitustega Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi kooli ja pääses eksamiga kohe kolmandasse klassi. 1911. aastal valis ta erialaks Ivan Bilibini graafikaklassi, ühtlasi töötades Nikolai Samokiši ja Dmohowski sulejoonistusklassis. Temaga koos õppisid samas koolis Peet Aren, August Roosileht, Jaan Vahtra, Konrad Mägi jt. Peterburis õppis ta aastatel 1910–1914.
Aastail 1914–1920 õppis Peterburi Kunstiakadeemia kõrgemas kunstikoolis professor V. Maté juures (1914–1916). Mõned tema selleaegsed teosed avaldati eesti kunstiõpilaste ajakirjas Ronk, mida ilmus üldse kaheksa numbrit, sisuks luule, proosa ja kunstiõpilaste reproduktsioonid. 1916. aastal Maté suri ning akadeemia ei leidnud kohe uut graafika õppejõudu. Vihvelin jätkas õppimist maastikuateljees A. Rõlovi õpilasena. Vihvelin lõpetas akadeemia 1918. aastal. Osales 1918 Petrogradi kunstiseltsi Lennok asutamises. 1920 asus ta Rakveres ametisse joonistusõpetajana.
Seejärel täiendas ta ennast 1928. aastal välismaal, viibides Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiaadina pikemat aega Viinis. 1930. aastast elas Piira mõisas Timoleon von Neffi ateljees. Kuulus 1930–1931 Rakvere muuseumi juhatusse.
Looming
Arnold Peeter Vihvelini loomingus on maastikumaale ja salongilikke portreid. Joonistas ka illustratsioone, mis ilmusid ajakirjas Tuuslar (1922) ja karikatuure, mida avaldati satiiriajakirjas Sädemed (1926). Ta on autoriks Tartu Peetri kiriku altarimaali tiibkaunistuste kompositsioonidele "Ketsemani aed" ja "Kolgata" (1925). Vabariigi ajal oli ta tuntud peamiselt Vabadussõja-aineliste kompositsioonide autorina, ehkki viljeles ka muid žanre. Sõjajärgsel perioodil tõmbus ta kunstielust täiesti tagasi, ilmselt kartes repressioone oma iseseisvusaegse loomingu pärast, ning töötas n-ö sahtlisse.
Šelkovskaja rajoon
Rajooni halduskeskus on Šelkovskaja.
1989. aastal olid 37,5% elanikest tšetšeenid, 31,5% venelased ja 14,7% nogaid. 2010. aastal oli elanikest tšetšeene 81,16%, nogaisid 6,1% ja venelasi 5,42%.
Rajoonis on 25 asulat, mis moodustavad 19 külaasnudust.
Kos (linn)
pisi|Kosi linna asukoht saarel pisi|Vaade Kosi sadamale Kosi lossist Kos (kr Κως) on linn Kreekas, Kosi saare keskasula. Kos asub saare idaosas. 2011. aasta rahvaloenduse andmete järgi oli linna rahvaarv 19 432 inimest. Kos on Lõuna-Egeuse piirkonna suuruselt teine linn.
Kos on suur kaubandus-, finants- ja turismikeskus.
Johannes Odres
Johannes Odres (13/25. november 1886 Albu vald, Järvamaa – 17. detsember 1941 Šarõgino, Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Paldiski linnapea aastatel 1917–1940.
Isiklikku
Ta on Lembit Odrese isa.
Esa
Esa on jõgi Valgevenes, Daugava vesikonnas. Valgevene keeles on jõe nimi Эса, vene keeles Эсса (Essa) või Эса.
Jõe pikkus on 84 km, valgla on 1040 km². Jõe langus on 0,4 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 7,28 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 2–5 meetrit, keskjooksul 5–12 meetrit, alamjooksul 10–12 meetrit.
Esa algab Minski oblasti Krupki rajoonist. Esa voolab veel läbi Viciebski oblasti Čašniki rajooni ja Lepieli rajooni, suubudes Lepieli linna all Lepieli järve.
Ajalooliselt oli Esa üks osa Daugava ja Dnepri vahelisest veeteest, tänapäeval jõel enam kaubateena tähtsust ei ole. Jõe ülemjooks on alates selle algusest 38 kilomeetri ulatuses melioratsioonitööde käigus õgvendatud.
Bioklimatoloogia
Bioklimatoloogia on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib kliima mõju elusorganismidele.
Kui bioklimatoloogia uurib kas aastaaja või pikema perioodi mõju organismidele, siis biometeoroloogia uurib aastaaja või lühemate perioodide mõju organismidele.
Bioklimatoloogia üks harudest on ökoklimatoloogia, mis uurib elusolendite ja nende kliimakeskkonna vahelisi seoseid.
Kopli järv
Kopli järv (ka Killaste järv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Univere külas.
Järve pindala on 1,3 ha, kõrgus merepinnast 79 m, kaldajoone pikkus 1,174 km ja see on paisutatud Pöögle ojale. Järves asub üks saar pindalaga 0,4 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Kopli järve võidakse kutsuda ka Killaste järveks, kuna järve veetase on reguleeritud Pöögle ojal allavoolu asuva Killaste järve paisuga. Järved on üksteisest eraldatud teetammidega ja tammide vahel asuva Nuuda järvega.
Lehise-limanutt
Lehise-limanutt (Hygrophorus lucorum) on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik.
Ta on lehise-mükoriisaseen. Seen ei kasva Eestis.
Jäide
Jäide on jääkiht, mis tekib maapinnale ja esemeile alajahtunud vihma- või udupiiskade jäätumisel. Maapinnale tekkinud jäidet nimetatakse ka kiilasjääks.
Jäite tekkimiseks sobiv õhutemperatuur on 0...–3 °C. Jäide võib olla mitu sentimeetrit paks.
Groznõi rajoon
Groznõi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšetšeeni Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Groznõi.
Jere Sallinen
Jere Tapio Sallinen (sündinud 26. oktoobril 1990 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Biel ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues, mille koosseisus debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2007–08. 2011. aastal kaotas ta Espoo Bluesiga Soome meistrivõistluste finaalseerias HIFK-ile mängudega 0:4.
2009. aastal valis Minnesota Wildi ta NHL-i draft'is 163. valikuna.
Hooaja 2011–12 keskel liitus ta Soome kõrgliiga klubiga HPK. Hooajal 2012–13 pälvis ta liiga hooaja kõige efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna. 2014. aasta veebruaris liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Örebro HK, kuid ta mängis seal vaid hooaja lõpuni.
Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega KHL-i klubis Jokerit.
2016. aasta märtsis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Ta mängis hooaja 2016–17 jooksul vaid Oliersi noorteklubis Bakersfield Condors American Hockey League'is. Seejärel naasis Sallinen Örebrosse, kus mängis kaks hooaega.
2019. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Soome kõrgliiga klubiga HIFK. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga EHC Biel.
2019. aastal tuli Sallinen Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. 2014. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome koondisega hõbemedali.
2001: Kosmoseodüsseia
"2001: Kosmoseodüsseia" on Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia aastal 1968 linastunud ulmefilm, mille on lavastanud Stanley Kubrick. Stsenaariumi kirjutas Kubrick kahasse ulmekirjanik Arthur C. Clarke'iga, toetudes osaliselt Clarke'i novellile "The Sentinel" (1951). Filmi valmimise kestel kirjutas Clarke romaani "2001: kosmoseodüsseia" ("2001: A Space Odyssey", e k 1999), mis ilmus peatselt pärast filmi esilinastust.
Temaatiliselt käsitletakse filmis inimevolutsiooni, tehnoloogiat, tehisintellekti ja maavälist elu. Film on jaotatud neljaks pildiks, mida ühendavaks lüliks on inimeste kokkupuuted nende arengule mõju avaldavate musta tooni monoliitidega. Teise poole keskmes on reis Jupiterile, kust on leitud sarnane signaal kui see, mida on edastanud varem Kuult avastatud monoliit. Filmi on sageli nimetatud eepiliseks nii selle pikkuse (142-minutine kinoversioon) kui ka mõõtme poolest.
Kuigi filmi produtseeris ja seda levitas Ameerika Ühendriikide filmistuudio Metro-Goldwyn-Mayer, valmis film pea täielikult Inglismaal selle kohalikus stuudios MGM British ja stuudios Shepperton Studios (peamiselt paremate helistuudio võimaluste tõttu) ning produtseerimises osales Kubricku enda ettevõte Stanley Kubrick Productions. Kubrick, kes oli juba kaks eelmist filmi Inglismaal teinud, otsustas pärast "Kosmoseodüsseia" filmimist püsivalt sinna elama jääda.
1984. aastal lavastas Ameerika režissöör Peter Hyams filmi järje "2010: The Year We Make Contact".
Süžee
Film jaguneb neljaks osaks, millest on pealkirjastatud kolm (pealkirjata on 2. osa).
Aafrika kõrbes kogub toitu grupp inimese eellasi. Leopard tapab neist ühe ning teine hõim inimahve peletab nad eemale veesilma juurest, mille ümber nad on koondunud. Taganema sunnitud grupp veedab öö eemal kaljuõnaruses ning hommikul ärganuna avastab, et nende ette on ilmunud risttahuka kujuga kõrge tume monoliit. Nad ehmuvad, kaotavad enesevalitsuse, kuid hakkavad sellele siis ettevaatlikult lähenema, kuni viimaks julgevad seda arglikult puudutada. Peatselt pärast seda avastab üks neist (nn Kuuvaatleja, Moonwatcher, nimi pärineb Clarke'i romaanist, filmis kasutatakse seda sel põhjusel, et ta vaatleb ühes stseenis pikemalt Kuud), kuidas konti on võimalik kasutada nii tööriista kui ka relvana. Hõim asub toitu jahtima, muutub võimekamaks ja enesekindlamaks ning võtab tagasi ka teise hõimu kätte langenud veesilma. Osa kulminatsiooniks on rivaalitseva hõimu liidri tapmine, mille järel triumfeeriv juht viskab õhku kõik selle võimaldanud tööriista-relva. Järgnev liikumine õhus kujutab sümboolselt suurema ajavahemiku möödumist. On arvatud, et viidatakse miljonitele aastatele, mitte tuhandetele. Clarke'i romaanis on monoliidi vanusena nimetatud kolm miljonit aastat, kuid filmi varases, 1965. aasta versioonis on viidatud neljale miljonile aastale.
Dr Heywood R. Floyd maandub Pan Ami kosmoselennuki transiitlennul Maalt Kuul asuvasse Claviuse baasi Maa ja Kuu vahele jäävas kosmosejaamas. Ta teeb videokõne oma tütrele ning kohtub siis oma sõbra, Vene teadlase Elenaga ja tolle kolleegi dr Smysloviga. Vestluse ajal tunneb Smyslov huvi, mis "veidrad asjad" Claviusel toimuvad ja kas vastab tõele, et sealses baasis on mingi müstiline haiguspuhang. Floyd vastab viisakalt, kuid resoluutselt, et ta ei saa küsimustele vastata, sest tal ei ole selleks õigusi.
Pärast Claviusel maandumist suundub Floyd kohtumisele personaliga. Tema ülesandeks on uurida Kuult Tycho kraatrist värskelt leitud tehislikult loodud objekti (Tycho Magnetic Amomaly 1 ehk TMA-1), mille kohta on selgeks tehtud, et see on Kuu pinnasesse maetud neli miljonit aastat tagasi. Floyd ja teised töötajad sõidavad kuukulguriga objekti juurde ning selgub, et see on identne monoliidiga, mille avastasid esimeses pildis inimahvid. Nad uurivad monoliiti lähemalt ning teevad selle taustal grupifoto. Foto jaoks poseerides ning koos päikesevalguse langemisega monoliidile (see kaevati üles öisel ajal) algab äkki vali helisignaal, mis lähtub monoliidist.
18 kuud hiljem liigub Jupiteri poole Ameerika Ühendriikide kosmoselaev Discovery One. Selle pardal on piloodid ja teadlased dr David Bowman ja dr Frank Poole ning kolm teadlast, kes läbivad teekonna uinunatuna. Suuremat osa laeva tööst juhib pardakompuuter HAL 9000, keda meeskonnaliikmed kutsuvad Haliks. Bowman ja Poole vaatavad nende endi BBC-le missiooni kohta antud intervjuud, millest selgub, et HAL 9000 on raudse töökindlusega ning veakindel. Hal räägib, kui entusiastlik ta missiooni suhtes on ning kuidas ta naudib inimestega koos töötamist. Kui saatejuht küsib Bowmanilt, kas Halil on ka tundeid, vastab too, et see tundub nii olevat, aga pole tõestatud.
Hal küsib Bowmanilt, miks Jupiteri missiooni selline müstiline aura ja saladuslikkus ümbritseb, kuid vastus jääb saamata, sest Hal raporteerib kohe, et tehnika, mis laeva peaantenni kontrollib, ütleb peatselt üles. Poole ja Bowman vaatavad probleemse osa üle, kuid see ei tundu katki olevat. Hal pakub, et osa tuleks uuesti tagasi panna ja lasta sel üles ütelda, et probleemne koht välja selgitada. Missiooni juhid nõustuvad Haliga, kuid märgivad, et nende HAL 9000 seeria kaksikarvuti andmete järgi on Discovery One'i pardakompuuter teinud vea. Kui Halilt asja uuritakse, vastab too, et probleem on siiski inimlikus veas, nagu on näidanud ka varasemad HAL-seeria arvutitega tekkinud probleemide tulemused. Hali käitumine paneb Bowmani ja Poole'i muretsema ning nad astuvad ühte pardal asuvasse lühilennukapslisse, et seal asja Hali kuulmata arutada. Selgub, et mõlemas neist on Hal kahtlusi tekitanud, kuigi seeria arvutid on senini laitmatult töötanud, aga nad otsustavad järgida ta soovitust detail välja vahetada. Nad lepivad kokku, et juhul kui selgub, et Hal siiski tegi vea, lülitavad nad Hali välja. Hal saab sellest plaanist siiski aru, sest kuigi ta ei kuule nende sõnu, suudab ta kapsli aknast nende suu liikumist lugeda.
Poole siirdub ühe kapsliga laevakerele detaili vahetama. Sel ajal, kui ta kosmoses viibib, lõikab samuti Hali juhitav kapsel läbi ta hapnikuvooliku ning jätab ta kosmosesse hõljuma. Bowman, kes ei mõista, et õnnetuses on süüdi Hal, tormab teise kapslisse, et Poole päästa. Kui ka Bowman on kosmoselaevast väljunud, keerab Hal kinni ülejäänud meeskonnaliikmete kapslite funktsioonid ning nood surevad. Bowman naaseb Poole'i kehaga kosmoselaeva juurde, kuid Hal keeldub teda sisse laskmast, leides, et plaan ta deaktiveerida paneb missiooni ohtu. Bowman laseb Poole'i keha vabaks, et kapsli haaratseid ukse avamiseks kasutada. Ta avab ukse ja otsustab eluga riskides laeva siseneda, sest oli unustanud kaasa haarata kiivri. Sisenemine õnnestub. Bowman läheb Hali serveriruumi ning tasalülitab ükshaaval kõik arvuti funktsioonid. Esmalt püüab Hal teda rahustada, seejärel palub lõpetada ning lõpuks väljendab hirmu. Bowman ignoreerib aina monotoonsemaks muutuvat häält ning viib alustatu lõpule. Seejärel hakkab mängima Floydi salvestatud sõnum. Floyd räägib Kuult leitud nelja miljoni aasta vanusest musta värvi monoliidist, mille päritolu ja otstarve on senimaani saladus. Ta lisab, et monoliit edastab väga võimsat raadiosignaali, mis on suunatud Jupiterile.
Bowman on jõudnud Jupiteri juurde ning lahkub kapsliga laevast, et uurida monoliiti, mis on avastatud planeedi ümber tiirlemas. Sellele lähenemise ajal tõmmatakse ta kapsel aga ühtäkki valgustunnelisse. Segaduses ja hirmunud Bowman liigub suurel kiirusel läbi kosmose, nähes arusaamatuid kosmoloogilisi nähtusi ning veidrates toonides maastikke.
Ühel hetkel seisab Bowman, olles nüüd keskealine, aga siiski skafandris, magamistoas, mis on kujundatud Louis XVI stiilis. Ta näeb end vana mehena sellessamas toas, viisakalt riides ja õhtusööki söömas, ning lõpuks kõrges vanuses voodis lamamas. Voodi jalutsisse ilmub must monoliit ning kui Bowman selle poole küünitab, muundub ta ühtäkki looteks, keda ümbritseb läbipaistev valguskera (Kubrick on seda nimetanud Tähelapseks, nn Star-Childiks ). Filmi lõpustseenis hõljub uus olend kosmoses Maa kõrval, vaadates selle poole.
Tootmine
Töö näitlejatega lõppes 1967. aasta septembris, 1966. aasta juunist kuni 1968. aasta märtsini tegeles Kubrick peamiselt 205 eriefekti kallal töötamisega. Ta soovis, et parema tulemuse saamiseks tuleks eriefektid teha n-ö otse filmile, mitte kasutada nn rohelist tausta (green screen) ja mitme pildi kokkusulatamist. Sel põhjusel oli eriefektide tegemine eriti keeruline ning väga ajamahukas, sest paiguti tuli säritatud filmi võtete vahel hoiustada pikka aega, isegi kuni aasta. 1968. aasta märtsis lõpetas Kubrick esilinastuse-eelse montaaži ning tegi viimaseid kohendusi veel vaid paar päeva enne esilinastust aprillis 1968.
Film plaaniti algselt üles võtta Cineramale, sest selle olid MGM ja Cinerama Releasing kokku leppinud, kuid eriefektide asjatundja Douglas Trumbulli soovitusel valiti siiski Super Panavision 70, sest Cinerama kolmest projektorist filmi näitamine oleks pilti moonutanud.
Stanley Kubrick osales tootmise kõikides etappides väga intensiivselt, ta otsustas isegi seda, millistest kangastest olid kostüümid, ning valis välja filmis kasutatava märkimisväärsema tolle ajastu mööblit. Näiteks kui Floyd väljub kosmosejaama liftist, tervitab teda lennusaatja, kes istub veidi kohendatud Ameerika tööstusdisaineri George Nelsoni Ameerika mööblitootja Herman Milleri jaoks loodud 1964. aasta Action Office'i seeria laua taga. Üllatuslikult sai 1968. aastal välja tulnud seeria kuubikulik disain ülipopulaarseks 2000. aastate keskpaigas. Discovery astronautide lauanõud lõi Taani disainer Arne Jacobsen.
Stanley Kubrick oli esimene režissöör, kes kasutas nn peavoolufilmis eestprojektsiooni koos retroflektiivkašeega. Varem oli seda kasutatud peamiselt fotograafias ja televisioonis, kuid liikumatute kaadrite ja projektoritega. Kubrick kasutatav eestprojektsioon koosnes projektorist, mis oli paigutatud kaamera suhtes kindla nurga alla, ning poolläbipaistvast peeglist, mis oli kaamera ette asetatud nõnda, et see peegeldas projitseeritud pilti edasi taustale, mis oli valmistatud spetsiaalsest retroflektiivsest materjalist. Ta valis Aafrika stseenide jaoks, kus ahvinimesi kujutatakse laiade väljade taustal, selle tehnika, sest tavapärased tehnikad, näiteks maalitud foon või taustprojektsioon ei oleks nii loomulikku muljet jätnud. Lisaks "Inimese sünni" osale kasutas ta seda järgmises osas, kus kujutatakse Kuul Claviuse baasi taustal kõndivaid astronaute. Seda tehnikat hakati pärast laialt kasutama, kuid 1990. aastatest alates on hakanud nn green screeni tehnika seda välja tõrjuma.
Aafrika stseenides kasutatud fooni jaoks oli tarvis 12 × 34 meetri suurust ekraani. Peegelduv materjal kanti sellele esmalt 30-meetriste ribadena, kuid suurte mõõtmete ja ribade pisierinevuste tõttu tekkisid moonutused. Probleem lahendati nõnda, et materjal tehti väiksemateks tükkideks ning paigaldati taustale vaba asetusega. Filmi jaoks ehitati koostöös MGM-i eriefektide spetsialisti Tom Howardiga ka võimekam projektor, sest olemasolevad ei suutnud nii suurele ekraanile piisavalt kvaliteetset pilti projitseerida.
pisi|Kosmoselaeva Discovery One filmis kasutatud mudel
Discovery One'il on filmis ratta kuju, mille pöörlemise tulemusena tekib selles kunstlik gravitatsioon. Et kosmoselaevas liikumist kujutada, ehitas Vickers-Armstrong Engineering Group 750 000 dollarit maksma läinud 27-tonnise pööratava ratta, mille diameeter oli 12 meetrit ja laius 3 meetrit. Stseenide filmimiseks, kus astronaut kosmoselaevas kõnnib, kinnitati esmalt kõik liikuvad asjad ning hakati siis ratast näitleja liikumisega sünkroonis pöörama, nõnda et näitleja kõndis kogu aeg ratta põhjas. Kaamerat sai kinnitada nii ratta külge, et näidata liikumist pikas plaanis, kui ka eraldiseisvana, et näitlejale järele liikuda (seda näeb stseenis, kus astronaut teeb laevas sörkjooksu). Stseenid, kus näitlejad olid laeva eri osades, tuli üks näitlejatest esmalt oma kohale kinnitada, ratas filmimise algpositsiooni kinnitada ning siis teise näitleja tollele lähenemist filmima hakata (näiteks stseenis, kus Bowman siseneb redeli kaudu laeva keskossa, mille kaugemas piirkonnas Poole parajasti sööb, ning liitub temaga). Sama lahendust kasutati stseenis lennusaatjaga transiitjaama kulgevas kosmoselennukis Aries.
Selleks, et kujutada astronautide liikumist nullgravitatsiooniga kosmoselaevas ja kosmoses loomulikuna, kinnitati näitlejate külge trossid ja filmiti neid alt üles. Näitlejate kehad varjasid nende külge kinnitatud trossid ning tekkis loomulikuna mõjuv hõljumine. Et teadvuseta inimese liikumist tõetruult kujutada, asendati stseenis, kus Bowman üritab Poole'i päästa ja too hõljub kapsli haaratsite vahele, inimene nukuga ning filmiti aegluubis. Sarnasel moel tehti stseen, kus Bowman siseneb kapslist kosmoselaeva: näitleja külge kinnitatud tross lasti esmalt järsult lõdvemaks, mistõttu ta liikus kaamerale lähemale, ning siis tõmmati kiiresti pingule, et kujutada tema tagasipaiskumist.
Filmi kolmanda osa lõpus olevate läbi kosmose liikumise stseenide jaoks kasutati mitmesuguste objektide, näiteks opkunsti teoste, arhitektuuriliste joonistuste, Muaree-mustrite, kristallstruktuuride jm, moonutatud ning venitatud kujutisi. Võttemeeskonna jaoks nn Manhattani projekti nime all tuntud ettevõtmises kasutati ka vees ja kemikaalides lahustatud värvi aegluubis filmimist. Stseenis kujutatud maastikud filmiti Suurbritannias Hebriididel, Põhja-Šotimaa mägedes ja Ameerika Ühendriikides Monument Valleys. Veidrate värvidega negatiivis efektid saadi positiivi pealt negatiivi tegemise ajal mitmesuguseid värvifiltreid kasutades.
Filmi eriefektide tegemise kohta on pikem artikkel ilmunud ajakirja American Cinematographer 1968. aasta juuninumbris.
Muusikal on "Kosmoseodüsseias" väga suur roll, ja mitte ainuüksi vähese dialoogi tõttu. Kubrick otsustas juba varases tootmisstaadiumis, et film peab olema peamiselt mitteverbaalne, ei rajaneks tavapärastel narratiivikeskse kino tehnikatel ning et muusika mängiks tähtsat osa meeleolude loomise juures. Selle tulemusena sündis film, kus mahuliselt umbes pool kuuldavast muusikast kestab esimese dialoogini ja teine pool jätkub pärast viimaseid sõnu. Dialoogide ajal ei ole peaaegu üldse muusikat kasutatud.
"Kosmoseodüsseia" paistab silma ka selle poolest, et selles kasutati uuel moel juba salvestatud klassikalist muusikat. Tollal kasutati (ja seda tehakse ka praegu) filmide heli loomiseks kaasaja heliloojaid. Ka Kubrick tegi varases tootmise etapis seda ning palkas muusikalist tausta looma Hollywoodi helilooja Alex Northi, kes oli muusikat loonud ka Kubricku varasemate filmide "Spartacus" (1960) ja "Dr Strangelove ehk Kuidas ma õppisin mitte muretsema ja armastama pommi" (1964) jaoks. Filmi järeltöötluses otsustas ta siiski valida selle asemel klassikalise muusika palad, mida ta oli varem heliloomise juures lähtepunktidena kasutanud. North sai sellest teada alles esilinastusel. Filmile muusika loomisega oli seotud ka briti helilooja Frank Cordell. Cordell märkis intervjuudes, et ta kohendab filmi jaoks peamiselt Gustav Mahleri töid.
Tuntuim "Kosmoseodüsseias" kasutatav pala on Johann Strauss II valss "Ilusal sinisel Doonaul" ("Blue Danube Waltz", 1866), mis kõlab filmi esimese pildi alguses, ning Richard Straussi sümfoonilise poeemi "Nõnda kõneles Zarathustra" ("Also Sprach Zarathustra", 1896) avang, mille esitavad Viini filharmoonikud Herbert von Karajani dirigeerimisel. Stseenides, kus tutvustatakse Bowmani ja Poole'i, ilmestab osa Aram Hatšhaturjani balletist "Gajane" (1942)
Kuid filmis kuuleb ka vähem tuntud helilooja loomingut: György Ligeti nelja modernistlikku teost, milles helilooja kasutas ise välja arendatud kompositsioonitehnikat mikropolüfooniat. Seda tehnikat kasutas ta esimest korda "Atmosphères'is" (1961), mida kuuleb filmis täispikkuses. Ligeti hindas küll Kubricku filmi kõrgelt, kuid peale selle, et Kubrick ei saanud temalt otse luba seda teost filmi kasutada, ärritas teda see, et tema muusikat kasutati samal plaadil kui Johann ja Richard Straussi oma. Filmis kuuleb veel Ligeti teoseid "Lux Aeterna" (1966), "Requiem" (Kyrie) ja elektrooniliselt muudetud versioon teosest "Aventures" (mida samuti kasutati Ligeti loata ning millele pole viidatud ka filmi lõputiitrites).
Idee kasutada populaarset laulu "Daisy Bell", mida vaikselt hääbuv Hal laulab, pärines arvutisüntesaatoriga tehtud kompositsioonist. Arthur C. Clarke oli seda juhuslikult kuulnud 1962. aastal, kui ta külastas oma sõpra ja kolleegi John Pierce'i arenduskeskuses Bell Laboratories. Tol hetkel demonstreeriti just John Larry Kelly jun IBM 704-ga loodud kõnesüntesaatorit, mis esitas "Daisy Belli", millele pakkus muusikalist saadet arvutimuusika üks alusepanijatest Max Mathews. Clarke oli sellest nii lummatud, et kasutas seda hiljem nii stsenaariumis kui ka oma romaanis. (Filmi mitte-ingliskeelsetes varsioonides on kasutusel erinevad lood, näiteks Prantsuse versioonis kohalik rahvalaul "Au Clair de la Lune", Saksa versioonis lastelaul "Hänschen klein" ja Itaalia versioonis "Giro giro tondo" .)
Mõju
"2001: Kosmoseodüsseia" on paljudele filmiloojatele mõju avaldanud. Steven Spielberg on filmi nimetanud oma kaasaegsete filmipõlvkonna suureks pauguks, George Lucas pidanud seda erakordselt inspireerivaks, Sydney Pollack murranguliseks ja Ridley Scott ulmefilmide tipuks. Ka filmikriitik Michel Ciment, kes on Kubrickust põhjalikult kirjutanud, on öelnud: "Kubrick lõi filmi, mis muutis hetkega kogu senise ulmefilmide valdkonna lootusetult ajast maha jäänuks."
Teised seevastu rõhutavad "2001" tähtsust sarnaste filmide valdkonnale aluse panijana: sellele järgnesid "Kolmanda astme lähikontaktid" ("Close Encounters of the Third Kind", 1977), "Tulnukas" ("Alien", 1979), "Blade Runner" (1982) ja "Kontakt" ("Contact", 1997), mis tõestasid, et ka suure eelarvega tõsise sisuga ulmefilmid võivad olla edukad, ning panid aluse Hollywoodis toodetavatele ulme-menukitele. Teadusajakirja Discover blogija Stephen Cass on filmi ulatuslikust mõjust rääkides kirjutanud, et "graatsilised kosmoselaevastseenid, mida toetab voolav muusika, HAL 9000 tarantlilikult ohtlikpehmed toonid ning monoliit on saanud iseseisvateks kultuurilisteks ikoonideks".
Filmis kasutatud tehnika on inspireerinud ka arvutitootjaid. Näiteks 2010. aastate alguses sattus vaidluse keskmesse Apple'i tahvelarvuti iPad, mille kohta Samsung esitas vaide, et selle disain on kopeeritud tahvelarvutitelt, mida Discovery One'il astronaudid ühes stseenis kasutavad. Apple on lisanud ka iPhone'is kasutatavale hääljuhtimisrakendustarkvarale Siri nüansi: kui paluda avada kosmoselaeva uksed ("Open the pod bay doors"), vastab see: "Vabandust, ma ei saa seda teha." ("I'm sorry I can't do that").
Preemiad
Kandideerinud: parim kunstnikutöö (Anthony Masters, Harry Lange, Ernie Archer), parim lavastaja (Stanley Kubrick), parim originaalstsenaarium (Stanley Kubrick, Arthur C. Clarke)
Võitnud: parim kunstnikutöö (Anthony Masters, Harry Lange and Ernest Archer), parim operaatoritöö (Geoffrey Unsworth), parim soundtrack (Winston Ryder), parim road show
Kandideerinud: parim film (Stanley Kubrick), ÜRO preemia (Stanley Kubrick)
Võitnud: parim road show
Kandideerinud: parim lavastaja
90377 Sedna
pisi|Foto, mille abil avastati Sedna pisi|Sedna orbiit 90377 Sedna (sümbol: 16px|⯲) on Neptuuni-tagune taevakeha, suurim Päikesesüsteemis avastatud keha pärast Pluuto avastamist 1930. aastal.
Sedna avastanud töörühm andis taevakehale nime veel enne kui Rahvusvahelise Astronoomiaühingu Väikeplaneetide Keskus sellele numbri jõudis anda. See oli protokollireeglite rikkumine, aga tõsist vastuseisu nimi Sedna ei kohanud ja konkureerivaid nimesid ka välja ei pakutud, nii et objekti ametlikuks nimeks saigi Sedna. Ametlik nimi kinnitati 2004. aasta septembris. Ühtlasi teatas Väikekehade Nomenklatuurikomitee, et edaspidigi võib juhtudel, kus avastus tekitab erakorralist huvi, avastatud objektile anda nime enne kui numbri.
2011. aasta seisuga oli Sedna Päikesest umbes kolm korda kaugemal kui Neptuun. Sedna orbiit on enamasti Päikesest veelgi kaugemal, selle apogee asub hinnanguliselt 960 aü kaugusel, millega ta kuulub Päikesesüsteemi kõige kaugemate teadaolevate taevakehade hulka (välja arvatud pikaperioodilised komeedid).
Sedna on suuruselt viies teadaolev Neptuuni-tagune taevakeha. Temast suuremad on Eris, Pluuto, Makemake ja Haumea. Sedna läbimõõt on 1200–1600 km.
Sednal ei ole kaaslasi, mis muudab tema massi määramise keeruliseks. Kui võtta tema tihedus võrdseks Pluuto omaga (2000 kg/m³), annab see tema massiks 1,8–4,3×1018 t.
Sedna on üks kõige punasemaid objekte Päikesesüsteemis. Ta on peaaegu sama punane kui Marss. Sedna on oma värvilt ja spektrilt homogeenne, mis võib tuleneda sellest, et suure kauguse tõttu Päikesest põrkab ta väiksemate taevakehadega kokku suhteliselt harva, mis muidu tooksid Sedna pinnal nähtavale värsket ja eredamat jäämaterjali.
Sednat peetakse suure tõenäosusega kääbusplaneediks, kuigi Rahvusvaheline Astronoomiaühing ei ole teda sellisena tunnustanud. Sedna läbimõõt moodustab umbes kaks kolmandikku Pluuto läbimõõdust, kuid väga suure kauguse tõttu Päikesest on väga raske määrata tema kuju ja seeläbi tõestada hüdrostaatilist tasakaalu olemasolu. Spektroskoopia abil on näha, et Sedna pind on sarnane teiste Neptuuni-taguste taevakehadega, koosnedes peamiselt vee, metaani ja lämmastiku jääst koos toliinidega.
Sednal on erakordselt pikk ja väljavenitatud orbiit, mille läbimine võtab aega ligi 11 400 aastat, Maale lähim orbiidi punkt (perigee) asub 76 aü kaugusel.
Javorivka (Pištšanka rajoon)
Javorivka (ukraina keeles Яворівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 1061. Pindala on 3,464 km².
Naftapurse Balaxanıs
"Naftapurse Balaxanıs" on Aleksandr Mişoni poolt Aserbaidžaanis 1898. aastal loodud tummfilm. Filmiti Bakuus 4. augustil 1898 ning filmi demonstreeriti Pariisi maailmanäitusel.
Helgi Grétarsson
Helgi Dagbjartur Áss Grétarsson (sündinud 18. veebruaril 1977 Reykjavikis) on islandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1994).
Helgi Grétarsson tuli 17-aastaselt 1994. aastal Brasiilias Matinhoses juunioride maailmameistriks. Tiitliga kaasnes FIDE suurmeistri nimetus.
Ta on abielus naiste malesuurmeistri Lenka Ptácníkovága.
Müller (Valgjärve)
Müller (saksa keeles Müller a. d. H. Weißensee, ′Müller Valgjärve kojast′, eristamaks neid teistest samanimelistest suguvõsadest) oli Tüüringist Arternist pärit aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Müllerid olid pärit Tüüringist Arternist. Seal sündinud Karl Friedrich Müller (1790−1853) teenis Baieri sõjaväes, langes aga 1812. aastal Venemaa sõjavangi ja astus seejärel Venemaa teenistusse. Ta tõusis teenistuse kaudu aadliseisusse ja võeti 1847. aasta 27. septembril (vkj) Peterburi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Tema poeg Woldemar von Müller (1842−1902) omandas Võrumaal Valgjärve mõisa ja võeti 1884. aasta 13. juunil (vkj) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Tema oli suguvõsa Liivimaa liini rajaja. Müllerid siirdusid enne II maailmasõda Saksamaale.
Steve Wozniak
pisi|Steve Wozniak Stephen Gary Wozniak (sündinud 11. augustil 1950 San Joses Californias) hüüdnimega Woz on USA infotehnoloog ja ettevõtja, üks ettevõtte Apple Inc. asutajaid.
Inimese lümfisõlmede loetelu
Inimese lümfisõlmede loetelu
Juur (matemaatika)
Juur (ka n-astme juur, n-es juur, n-astme juur arvust a) on arv, mille n-es aste on antud arv a.
Olgu astendajaks n ühest suurem naturaalarv. Sel juhul astme an ja astendaja n põhjal astme aluse leidmist nimetatakse juurimiseks. Juurimine on seega astendamise üheks pöördteheteks. Teised pöördteheteks on logaritmimine.
Fikseeritud n korral tähendab juurimistehe vastavalt arvule a niisuguse arvu b leidmist et bn = a. Juurimistehe tulemuse märkimiseks kasutatakse sümbolit √(n&a), mida nimetatakse n-mda astme ehk ka n-ndaks juureks arvust a. Arvu n nimetatakse seejuures juurijaks ja arvu a juuritavaks.
Kui juurijaks on 2, siis jäetakse juurija kirjutamata, näiteks: \sqrt{a}. Kui juurijaks on 3, siis nimetatakse juurt kuupjuureks ning juurija kirjutatakse välja, näide: \sqrt[3]{a}. Kui juurijaks on 4 või suurem, siis loetakse tehet neljas (või n-es) juur arvust a.
Arvu juurt võib kirjutada ka astme abil:. Näiteks.
Kui paarituarvulise juurija korral juurimistehe resultaat üheselt määratud iga reaalarvu a puhul, siis paarisarvulise juurija korral see nii ei ole. Juure sümboli √(n&a) ühese tähenduse tagamiseks kasutatakse a ∈ R puhul järgmist kokkulepet: Kui juurija n on paarisarv, siis a > 0 korral juur √(n&a) tähistab niisugust positiivset arvu, mille n-es  aste on a.
VAZ-2102
VAZ 2102 on Volga autotehase esimene klassikaline viieukseline universaal.
Esimene VAZ-2102 väljus konveieriliinilt 1971. aastal ning koosnes suuresti sedaani VAZ-2101 osadest ja detailidest. Esimesel tootmisaastal jõuti valmistada vaid 185 autot. Juhikoht on identne baasmudel VAZ-2101 omaga.
Üles avaneva tagaluugi alumine äär ulatub kaitserauani ja on samal kõrgusel pakiruumi põrandaga, selline konstruktsioon lihtsustab nii kauba maha- kui ka pealelaadimist. Tagavararatas ja bensiinipaak on viidud pakiruumi põranda alla, laiendades niimoodi pakiruumi ja muutes põranda tasapinnaliseks. Tagumine iste on allaklapitav ja nii suureneb pakiruumi maht veelgi.
Tagumine registreerimisnumber asub tagaluugil, tagumised tuled on vertikaalsed ja asuvad tagaosa äärtes, tagurdustuli asub tagumise kaitseraua all tuledeplokist eraldi.
2102 ehituskvaliteet oli kehvem kui 2101, eriti hästi paistis see silma tagaluugi juures, mille tihendid kippusid tolmu läbi laskma ning kütusepaagi puhul, millest bensiin ajapikku välja auras.
Suurendamaks kandevõimet tugevdati sel mudelil nii tagavedrusid kui ka amortisaatoreid. VAZ-2102 suudab korraga ära vedada 2 inimest ja 290 kg kaupa, seda on üle 50 kg rohkem kui VAZ-2101-l. Erinevad olid ka veljed ja rehvid, rehvi laius oli 165 mm VAZ-2101 155 mm vastu. Suurendati ka kütusepaagi mahtu, mis nüüd küündis 45 liitrini. VAZ-2102 on varustatud 64 hj bensiinimootoriga, suurimaks pöördemomendiks on 88 Nm ja väntvõlli pöörete arv maksimaalsel pöördemomendil on 3400 p/min. Auto tagadiferentsiaali ülekannet muudeti 1:4,44-ni. Selle tõttu vähenes tippkiirus 5 km/h võrra.
1974. a sai 02 VAZ-2101 moderniseeritud karburaatori, alates aastast 1976 pandi autole n-ö kolmanda seeria karburaator seerianumbriga 2101-1107010-03 ja alates 1979. aastast 2106 karburaator.
1977. a sai auto uut tüüpi generaatori, 1983 uuendati elektrisüsteemi.
1978 tuli välja uue 69 hj ja 1,3 l mootoriga VAZ-21021 ning VAZ-21023 71 hj ja 1,5 l mootoriga. 21023 oli mõeldud peamiselt ekspordiks.
Eksport “nullkahele” paigaldati tagaklaasipesur ning klaasipuhasti, 2103 armatuur ja 2106 peatugedega istmed. 1980. aasta moderniseerimise käigus sai 02 uue süütesüsteemi, 2-liitrise klaasipesuvedeliku paagi ning jalgpumba klaasipesuvedeliku pumpamiseks.
Aastatel 1982–1984 töödeldi nookureid ja nukkvõlle lämmastikuga, et saavutada suurem korrosioonikindlus ning kulumisele ja koormustele vastupidavus (seega karastati). Nukkvõlli kiire kulumise probleemile tuli aga lahendus alles siis, kui mindi üle uuele tehnoloogiale koos nukkide valgendamisega, sellega lahendati ka nukkvõllide defitsiidiprobleem 1970. aastatel ja 1980. aastate esimesel poolel. Nende nukkvõllide erinevuseks on kuuskantvöö kolmanda ja neljanda nuki vahel.
Vaz 2102 tootmine lõpetati 1985. aasta suvel ning VAZ 2102 vahetas välja alates 1984. aastast tootmises olnud VAZ 2104.
Anna Lee Fisher
Anna Lee Fisher (sündinud 24. augustil 1949 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide keemik, kiirabiarst ja endine NASA astronaut.
Ta valiti astronaudiks 1978. aastal ning osales missioonil STS-51-A 8.–16. novembrini 1984. Ta viibis kosmoses 7 päeva 23 tundi 44 minutit.
1976. aastal kaitses ta meditsiinidoktori kraadi California Ülikoolis Los Angeleses.
Anna Lee Fisher oli kuues naine ja esimene ema kosmoses.
Meeste 1500 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus
Meeste 1500 meetri jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimusid pühapäevast kolmapäevani, 3.–6. augustil.
1. eeljooks 3. augustil 19.50
Liidri vaheajad: 400 meetrit Tolgyesi 56,19, 800 meetrit Tolgyesi 1.55,56, 1200 meetrit Morceli 2.54,88.
2. eeljooks 3. augustil 20.00
Liidri vaheajad: 400 meetrit Stenzel 1.00,61, 800 meetrit Stenzel 2.02,11, 1200 meetrit Stenzel 2.59,80.
3. eeljooks 3. augustil 20.10
Liidri vaheajad: 400 meetrit Vasile 58,32, 800 meetrit Vasile 1.56,23, 1200 meetrit Seddiki 2.55,33.
Nuuda järv
Nuuda järv (ka Killaste järv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Univere külas.
Meeste 1500 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus
4. eeljooks 3. augustil 20.20
Nuuda järv
Järve pindala on 1,6 ha, kõrgus merepinnast 79 m ja see on paisutatud Pöögle ojale. Järve suubub ka Remsi oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Nuuda järve võidakse kutsuda ka Killaste järveks, kuna järve veetase on reguleeritud vahetult Pöögle ojal allavoolu asuva Killaste järve paisuga. Järved on üksteisest eraldatud teetammiga.
Meeste 1500 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus
Liidri vaheajad: 400 meetrit Papoulias 57,93, 800 meetrit Healy 1.58,26, 1200 meetrit El-Guerrouj 2.55,92.
1. poolfinaal 4. augustil 20.35
Liidri vaheajad: 400 meetrit Stenzel 1.01,08, 800 meetrit Stenzel 2.03,19, 1200 meetrit El-Guerrouj 2.59,21.
2. poolfinaal 4. augustil 20.45
Liidri vaheajad: 400 meetrit Estevez 1.00,75, 800 meetrit Estevez 2.02,05, 1200 meetrit Estevez 2.59,23.
Finaal 6. augustil 20.15
Liidri vaheajad: 400 meetrit Stenzel 1.01,08, 800 meetrit Estevez 2.02,04, 1200 meetrit El-Guerrouj 2.55,63.
Deluuvium
Deluuvium ehk deluviaalsetted ehk deluviaalsed setted on setted, mis on tekkinud ajutise vee (deluviaalse vee) erodeerival toimel nõlvajalamile, veerudele ja nõgudesse.
Deluuviumi iseloomustab vähene sorteeritus.
Deluuviumist koosnevaid muldi nimetatakse deluviaalmuldadeks.
Stráž pod Ralskem
Stráž pod Ralskem (kuni 1946. aastani Vartenberk, saksa keeles Wartenberg am Rollberg) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Stráž pod Ralskem asub Ploučnice jõe ääres, Saksamaa piirist 13 km kaugusel, Česká Lípast ligikaudu 19 km idas ja Liberecist umbes 19 km lääneedelas.
Stráž pod Ralskem asub merepinnast 310 meetri kõrgusel.
Padure (Laža vald)
Padure (vanasti ka Aizputes Padure) on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Laža vallas. Asub merepinnast 58 meetri kõrgusel, Riiast 184, valla keskusest Apriķist 10 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 4,5 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Padure mõisa (Paddern) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
Stráž pod Ralskem
Linnas asub vangla.
Padure (Laža vald)
Külas kasvav vaher ümbermõõduga 3,57 meetrit, saar ümbermõõduga 3.86 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,33 meetrit ja pärn ümbermõõduga 4.85 meetrit on looduskaitse all.
Karusmarja tänav
Karusmarja tänav on lääne-idasuunaline ja ligi 160 meetri pikkune.
Padure (Laža vald)
Aastal 2015 oli külas 33 elanikku. aastal 2018 oli elanikke 34, aastal 2020 taas 33.
pisi|tühi
Thásos
Thásos (kreeka keeles Θάσος) ehk Liménas Thásou (Λιμένας Θάσου 'Thásose sadam') ehk Liménas (Λιμένας) on linn Kreekas Thásose saare loodeosas umbes 31 km Kavála linnast lõunas.
Stráž pod Ralskem
Stráž pod Ralskemis on sündinud austria helilooja ja viiuldaja Heinrich Ignaz Franz von Biber (1644–1704).
Gambrinus (tehas)
Gambrinus oli 1863–1926 Tartus Emajõe tänaval tegutsenud õlletehas. 1926 ostis A. Le Coq selle õlletehase ära.
P2
P2 võib tähendada järgmist:
Mazdzērve
Mazdzērve (ka Mazdzērves, vanasti ka Mazdzērves muiža) on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Laža vallas. Asub valla keskosas merepinnast 36 meetri kõrgusel, Riiast 195, valla keskusest Apriķist 6 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 16 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Mazdzērve karjamõisa (Klein-Dsehrwen) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
Ōi tuumaelektrijaam
pisi|Reaktorid nr 3 ja 4. Ōi tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Jaapanis Fukui prefektuuris Ōi linnas.
Jaama hakati ehitama 1972 ja see hakkas tööle 1979. aastal. Jaamas on 4 reaktorit (käivitatud vastavalt märtsis 1979, detsembris 1979, detsembris 1991 ja veebruaris 1993).
Orajõe ürgorg
Ora(jõe) ürgorg on ürgorg Põlva maakonnas.
Ürgorus voolab Orajõgi ja seal paikneb nt Põlva järv. Orus avanevad mitmed tõusu- ja langeallikad, nt Himmaste allikad. Ürgorus või selle veerudel on mitu asulat, Põlva, Himmaste, Orajõe.
Ōi tuumaelektrijaam
16. juunil 2012 lubas Jaapani valitsus reaktorid 3 ja 4 uuesti käivitada. 1. juulil käivitati üks reaktor.
Alampalk Eestis
Alampalk Eestis on madalaim igakuine ja tunnitasu, mida tööandjad saavad oma töötajatele Eestis seaduslikult maksta.
Eestis välja kujunenud tava kohaselt lepivad riiklikus töötasu alammääras tegelikult kokku sotsiaalpartnerid – Eesti Ametiühingute Keskliit ja Eesti Tööandjate Keskliit. Valitsus on juhindunud sotsiaalpartnerite kokkuleppest ja kehtestanud töötasu alammääraks nende poolt kokkulepitu.
Alates 1. jaanuarist 2017 oli minimaalne tunnipalk Eestis 2,78 eurot ja täistööajaga töötamise miinimumpalk on 470 eurot. Alates 1. jaanuarist 2018 oli Eestis töötatud minimaalne tunnipalk 2,97 ja täistööajaga töötamise miinimumpalgaks on 500 eurot. Miinimumpalk oli 2018. aastal 40% keskmisest palgast. Alates 2018. aastast sõltub maksuvaba tulu suurus isiku aasta brutotulust.
2018. aastal oli miinimumpalga netosumma pärast töötuskindlustuse, pensionikindlustuse ja tulumaksu mahaarvamist 482 eurot.
Eestis on üldhariduskoolide, lasteaiaõpetajate ja kõrgharidusega kultuuritöötajate jaoks minimaalsed palgamäärad eraldi. Alates 1. jaanuarist 2019 kasvas üldhariduskoolide, lasteaiaõpetajate ja kõrgharidusega kultuuritöötajate õpetajate miinimumpalk 100 euro võrra ehk 9% võrreldes 2018. aastaga ja moodustas 1250 eurot ning nende ametikohtade töötajate keskmine palk on 120% riigi keskmisest palgast ja see on 1500 eurot.
Alates 2019. aastast on Eesti ajakirjanduse andmetel päästjate minimaalne palk 1000 eurot. Eesti Tööandjate Keskliit ja Eesti Ametiühingute Konföderatsioon teatasid, et nad on lõpetanud läbirääkimised 2019. aasta miinimumpalga kokkuleppe üle, mis suurendab seda järgmisel aastal 8% võrra 540 euroni kuus ja 3,21 eurot tunni kohta.
1. jaanuarist 2018 oli Eestis tunnitasu alammäär 2.97 eurot ja kuutasu alammäär täistööajaga töötamise korral 500 eurot.
Korolivka (Kozjatõni rajoon)
Korolivka (ukraina keeles Королівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 39. Pindala on 0,397 km².
Pernarava vald
Pernarava vald (leedu keeles Pernaravos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 114,7 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1484 inimest. Valla keskus on Pernarava alev, kus aastal 2011 elas 232 inimest. Vallamaja asub aadressil Jadvygos Juškytės g. 26, vallavanem on Artūras Gustas.
pisi|Aukštdvaris pisi|Blandžiai pisi|Gožiai pisi|Griniai küla kalmistu pisi|Jakšiai pisi|Pelutava
Schmitti lülitus
pisi|248x248px|Võrdlus tavapärase komparaatori ja Schmitti lülituse vahel, kui sisendiks on mürane analoogsignaal (U). Väljund A kuulub komparaatorile ning väljund B Schmitti lülitusele Schmitti lülitus on elektroonikakomponentidest koosnev skeem, mille väljundpinge muutub kahe oleku vahel vastavalt sisendpingele.
Sarnaselt komparaatoriga hoiab skeem oma väljundit kuni sisendpinge on muutunud piisavalt, et kutsuda esile muutus. Mitteinverteeriva Schmitti lülituse väljundpinge on võrdne loogilise ühega, kui sisendpinge on võrdne või kõrgemal kui lülitile seatud ülemine lävend. Väljundpinge muutub loogiliseks nulliks, kui sisendpinge on võrdne või madalam kui lülitile seatud alumine lävend. Väljundi seis ei muutu, kui sisendpinge väärtus on kahe lävendi vahel.
Tööpõhimõte
Schmitti lülituse tööpõhimõte baseerub positiivsel tagasisidel ja hüstereesil. Ühendades süsteemi väljundi süsteemi sisendiga tekitame positiivse tagasisideahela, mis tekitab süsteemi vaheväärtustes ebastabiilsuse, sundides süsteemi ühte kahest võimalikust ekstreemumist. Kui sisendpinge ületab seatud lävendi, kindlustab tagasiside, et muutus ekstreemumite vahel toimuks nii kiiresti kui võimalik, sõltumata sisendi muutumise kiirusest.
Hüsterees kindlustab, et skeemis ei tekiks hulgalisi ebakorrektseid lülitusi ekstreemumite vahel. Hüstereesi piirkonda valides peab silmas pidama sisendsignaali amplituudi ja selle mürasisaldust. Kui need parameetrid on ajas muutuvad või teadmata, võib liiga suure hüstereesi piirkonna valikul juhtuda, et sisendsignaal ei suuda esile tuua muutusi ühe või mõlema lülituslävendi puhul. Liiga väikese piirkonna valikul võib müra tekitada mitmeid ebakorrektseid lülitusi.
Sümmeetriliste lävenditega mitteinverteeriv lülitus
Muutust tekitava sisendpinge saab arvutada järgnevalt, kui kasutame superpositsiooni meetodit, et leida V^+.
Väljundpinge V_{out} on V_{sat}, kui V^+ > 0 ning V_{out} on -V_{sat}, kui V^+ < 0, kus V_{sat} tähistab operatsioonivõimendi ülemist ja alumist toitepiiri.
Leiame V^+_2kasutades V_{out}:
Leiame V^+kasutades V^+_1ja V^+_2:
Nüüd oletame, et V_{out} on -V_{sat} seega.
Seega saame V^+ valemiks:.
Operatsioonivõimendi lülitus toimub 0 V juures, sest inverteeriv sisend on ühendatud maaga.
Viimaks saame lülituse toimumise ülemise lävendi V_T.
pisi|408x408px| Sümmeetriliste lävenditega inverteeriv Schmitti lülitus