cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilumäe hiiepärn
Hiiepuu vanuseks on hinnatud 300–452 aastat. Oletatakse, et seal praegu kasvavad niined on varasema puu geneetilised järglased. Nõnda võib hiiepuu seal kasvanud olla juba igiammustest aegadest peale.
Silmaallikas
Silmaallika vett peeti pühaks ja hiiepühade ajal kasteti sellesse leiba. Allika veel oli ravivägi. Eriti hästi mõjunud see silmakorrale (kui silmad õhtuti väsinud, nagu liiva täis ja jooksevad vett).
Hessen-Rheinfels
Hessen-Rheinfelsi maakrahvkond loodi Hesseni kõrvalliinina Philipp II (1541–1583) jaoks, kes oli maakrahv aastatel 1567–1583, ja Hessen-Kasseli kõrvalliinina Ernst I (Hessen-Rheinfels-Rotenburg) (1623–1693) jaoks, kes oli maakrahv aastatel 1627–1658.
Sotsiaalkorter
Sotsiaalkorter on omavalitsusüksuse munitsipaalomandis olev eluruum, mis antakse üürile sotsiaalteenusena eluaset hädasti vajavale isikule või perekonnale, kes ise ei ole suuteline ega võimeline seda endale tagama.
Hessen-Rheinfels
Esimene loomine
Philipp oli Hesseni maakrahvi Philipp Suuremeelse ja Christina Saksimaalt (1505–1549) kolmas poeg. Pärast isa surma aastal 1567 jagati Hesseni maakrahvkond esimesest abielust pärit nelja poja vahel. Philipp Noorem sai Rheinfelsi lossi ümber ja Sankt Goari linna Reini vasakkaldal asuvad maatükid. Sealt hoidis ta kontrolli all ka Schotteni, Stornfelsi, Bad Homburgi, Lißbergi, Ulrichsteini ja Itteri linna ning osakest endisest väga üllast ja märkimisväärselt rikkast Katzenelnbogeni krahvkonnast Maini jõest põhjas.
Sotsiaalkorter
Eestis
Eestis reguleerib sotsiaalkorteri üürileandmist kohaliku omavalitsuse korralduse seadus, sotsiaalhoolekande seadus ja elamuseadus. Iga omavalitsusüksus, kelle valduses on sotsiaalkortereid, saab nende seaduste alusel kehtestada sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise korra, arvesse võttes konkreetse omavalitsusüksuse eripära.
Näiteks Abja Vallavolikogu määruse "Sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise korra" alusel võib sotsiaaleluruume üürile anda sotsiaalkorteri tubade kaupa juhul, kui toad on mitteläbikäidavad ja lukustatavad. Ka on seal öeldud, et vabanenud sotsiaaleluruumi üürileandmise otsustamisel kaalub vallavalitsus selle üürileandmist kõigile eluasemeteenuse vajajana arvele võetud isikutele ja arvestab otsuse langetamisel iga isiku arveloleku aega, arvelevõtmise põhjuseid, eluasemeprobleemi tõsidust, vabanenud eluruumi vastavust isiku vajadustele ja muid olulisi asjaolusid.
Hessen-Rheinfels
Teine loomine
1627. aastal sai Moritzi noorem poeg Ernst (1623–1693) pärandiks Rheinfelsi ja Alam-Katzenelnbogeni ning mõni aasta hiljem, pärast oma vendade Friedrichi (1617–1655) ja Hermanni (1607–1658) surma, lisandusid tema valdustele Eschwege, Rotenburg, Wanfried ja muud alad.
August Wilhelm Boström
pisi|August Wilhelm Boström August Wilhelm Boström (26. oktoober/7. november 1809 Viljandi – 4/16. september 1882 Viljandi) oli Viljandi raehärra aastail 1850–1864 ja bürgermeister aastail 1858–1864.
Tema vanemad olid Viljandi suurgildi oldermann August Wilhelm Boström (1778–1836) ja Anna Katharina Schönjan.
Ta abiellus 20. juunil/2. juulil 1840 Agnes Louise Emmersiga (sündinud Tartus 14/26. märtsil 1822 – surnud ?), nende poeg oli Viljandi bürgermeister Peter Nikolaus Boström.
Velõkõi Kobõlõn
Velõkõi Kobõlõn (ukraina Великий Кобилин) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 207. Pindala on 0,157 km².
Coniophanes
Coniophanes on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Coniophanes klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Peruus ja Ameerika Ühendriikide lõunaosas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Coniophanes seisuga 05.04.2014.
Pál-tänava poisid
"Pál-tänava poisid" (ungari A Pál utcai fiúk) on Ungari kirjaniku Ferenc Molnári 1906. aastal ilmunud romaan.
Eesti keeles ilmus see esmakordselt aastal 1921 Julius Margi tõlkes. 2014 ilmus raamat uues, Reet Klettenbergi tõlkes.
Priyanka Chopra
Priyanka Chopra (sündinud 18. juulil 1982) on India näitleja.
2017. aastal valis ajakiri Forbes ta 100 kõige mõjukama naise hulka ja 2016. aastal valis ajakiri Time ta 100 kõige mõjuvõimsama inimese hulka. Samal aastal autasustas India valitsus teda Pandma Shri ordeniga (mis on Indias tsiiviilisikutele antavate autasude hierarhias neljas). 2010. aastal oli ta India ja 2016. aastal UNICEF-i hea tahte saadik. 2000. aastal krooniti ta Miss Worldiks. 2018. aastal abiellus ta Ameerika Ühendriikide laulja Nick Jonasiga.
David Braz
pisi|David Braz (2016) pisi|David Braz (vasakul) 2017. aastal Santose särgis David Braz de Oliveira Filho (tuntud lihtsalt kui David Braz või Braz; sündinud 21. mail 1987 Guarulhoses) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Fluminense.
Ta alustas klubikarjääri Palmeirases, millega liitus 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2007. aastal. 2009. aasta jaanuaris liitus ta Kreeka kõrgliiga klubiga Panathinaikόs, kuid ta sai seal olles vähe mänguaega. Sama aasta juulis suundus ta tagasi Brasiilia kõrgliigasse, liitudes laenulepingu alusel Flamengoga, kellega ta tuli sel aastal Brasiilia meistriks. 2010. aasta augustis sõlmis ta Flamengoga püsiva lepingu.
2012. aasta mais liitus Braz Santosega. Santose meeskonnas mängis ta Brasiilia kõrgliigas kokku kuuel hooajal. Suurimateks saavutusteks jäid Santosega 2012. aastal Lõuna-Ameerika superkarika Recopa Sudamericana võit ning São Paulo osariigi meistrivõistluste võit aastatel 2015 ja 2016. 2013. aastal mängis ta laenul Vitórias ja hooajal 2018/19 Türgi kõrgliiga klubis Sivasspor.
2019. aasta mais sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Grêmio. 2021. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu Fluminensega.
2007. aastal tuli Braz Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistriks.
Mait Metspalu
pisi|Mait Metspalu 2019. Foto: Jürgen Randma. Mait Metspalu (sündinud 24. augustil 1975) on eesti evolutsioonigeneetik.
2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö teemal "Through the course of prehistory in India: tracing the mtDNA trail".
Alates 2005. aastast on Mait Metspalu tööl Eesti Biokeskuses, algul teadurina, hiljem asedirektorina, 2014–2017 oli ta Eesti Biokeskuse direktor, alates 1. juunist 2018 on ta Tartu Ülikooli genoomika instituudi direktor.
Isiklikku
Tema isa on Andres Metspalu.
Meini kass
pisi|Meini kass lumes pisi| Meini kassi portree Meini kass (inglise keeles Maine Coon) on maailma üks suuremaid kassitõuge. Tõug on nimetuse saanud Ameerika Ühendriikide Maine'i osariigi ja oletatavasti inglise meresõitja Charles Cooni järgi.
Liigile on omased iseloomulik välimus, tugev luustik, kolmnurkne kere ja karvastik rinnal ning suurepärased jahipidamisoskused. Nad on tuntud oma mängulisuse, intelligentsuse ja õrna loomuse poolest. Sellest on liik saanud hüüdnime "õrn hiiglane".
Liigi kirjeldus
Meini kass on suurim kodukassi tõug. Isased kaaluvad 6–8 kg, emased 3,5–6 kg. Täiskasvanud kassi kõrgus jääb vahemikku 25–40 cm ja pikkus ninast sabaotsani on kuni 1 meeter. 2016. aastal sai Guinnessi maailmarekordi ka üks meini kass, kes oli 118 cm pikk. Meini kass on pikakarvaline kass, karvkate on pehme ja siidine, kuigi tekstuur võib varjata värvi. Kaelal ja rinnal on lõvidega sarnaselt kolmnurkse kujuga karvkate. Nende karv on veekindel, alt lühem ja pealt pikem, et nad oleksid kaitstud, kui kõnnivad läbi lume või vesistel aladel. Neil on pikk saba, mis meenutab kohati pesukaru oma. Selline saba on vajalik selleks, et nad ei vajuks läbi lume. Meini kassidel on suured käpad, mis on olulised, et lumes kõndida. Iseloomult on nad väga seltsivad ja kohanemisvõimelised, saades hästi läbi laste ja lemmikloomadega, olgu siis tegu koera, kassi või meriseaga. Nad pole pealetükkivad ega nori hellitamist, vaid käivad oma peremehel kõikjal järel, alati valmis mistahes tähtsas asjas oma abi pakkuma. Meini kass on intelligentne sõber ja lustakas kaaslane, mitte kapriisne süleloom ega metsik kodubandiit, kes teie elamise pea peale pöörab.
Eluiga
Meini kassi keskmine eluiga on 12,5 aastat. Tegemist on vastupidava liigiga, kuna see on kohandunud elama ekstreemsetes ilmaoludes.
Näitusekass
pisi| Meini kass Meini kassid olid 19. sajandil Ameerikas korraldatud kassinäitustel peamised favoriidid, võites hulgaliselt parima kassi tiitleid. 1878. aastal Bostonis toimunud maailma esimesel kassinäitusel vallutasid nad oma iluga nii vaatajate kui ka kohtunike südameid. 1895. aasta New Yorgi kassinäitusel pärjati Cosie-nimeline pruun tabby parima kassi tiitliga. Sajandivahetusel pidid meini kassid paraku loovutama oma liidripositsiooni parasjagu populaarse tipul olnud Pärsia kassidele. Ameerikas küll endiselt väga armastatud tõu kuulsus hakkas aga uut tuult tiibadesse saama alles 1950ndatel, mil kasside tõuaretus hoogustus ja loodi esimesed lemmikloomaühingud. 1968. aastal asutasid kuus fänni-aretajat "Pesukaru-taoliste meini kasside aretajate ühingu", kuhu 1980. aastatel kuulus juba 1000 huvilist ja 200 tõuaretajat.
Balgarska Natsionalna Televizia
thumb|BNT peakorter [[Sofias]] Bulgaaria Riiklik Televisioon (bulgaaria keeles: Българска национална телевизия / Balgarska natsionalna televizia, БНТ/BNT) on Bulgaaria rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling. BNT astus Euroopa Ringhäälingute Liitu 1993. aastal.
Roman Laes
Roman Laes (13. september 1905 Tallinn – 1972 California, USA) oli eesti poliitik. Ta oli V Riigikogu liige.
Roman Laes oli kommunistlik poliitik, tööline. 1927. aastal kandideeris ta kohalikel valimistel Harjumaal töölisnimekirjas. 1931. aastal sai temast Tartu töötute juht ning 1932. aasta Riigikogu valimistel valiti ta, Pahempoolsete tööliste ja kehvikute valimisliidu nimekirjast V Riigikogu liikmeks.
Roman Laes oli koloriitne kuju poliitikas, ta mõisteti 22. märtsil 1933. aastal kordniku peksmise eest kaheks kuuks vangi. Veel mõisteti talle joobnud olekus rahurikkumise eest üks nädal aresti ehk 20 krooni trahvi.
Emigreerus NSV Liitu, kus oli lühikest aega NKVD poolt arreteerituna vahi all, vabastati vahi alt ja kasutas olukorda ja põgenes Lätti. Teise maailmasõja ajal oli Saksa sõjaväes, pataljon Narva koosseisus. 1943, aastal deserteeris ja läks Soome, sealt Lapimaa kaudu Rootsi. 1946. aastal läks Austraaliasse ja sealt 1948. aastal Uus-Meremaa kaudu USA-sse.
Archibald Menzies
Archibald Menzies (15. märts 1754 – 15. veebruar 1842) oli Šoti kirurg, botaanik ja loodusteadlane.
Venus
Venus on vanarooma mütoloogias armastuse, ilu, seksi, viljakuse ja külluse jumalanna.
Venuse kultuseviisid vastasid Aphrodite kultuseviisidele; peale selle oli ta Venus genetrix, rooma rahva esiema, mater Aeneadum, sest ta oli Aineiase ema. Aineias olevat pärast Trooja vallutamist põgenenud Itaaliasse. Eriti Juliuste sugukond, kes pidas oma esiisaks Venuse pojapoega Iulus, austas Venust oma esiemana. Sellepärast rajas Julius Caesar Venus genetrixile Rooma foorumile 46 eKr luksusliku templi, mille juures peeti igal aastal 11-päevaseid mänge saturnaale. Ka Gaius Octavius (Augustus) seostas end Venusega: Primaporta Augustuse kuju jalamil on kujutatud Venuse atribuutlooma delfiini. Venusele kui kogu rooma rahva esivanemale ja Romale oli pühendatud ka Hadrianuse 135 valminud luksuslik kaksiktempel Colosseumi lähedal (hilisema nimega templum Urbis), mis on praegu varemetes.
pisi| Venus [[Pompeist pärit maalingul]]
Roomlased on võtnud Venuse müüdi ja kujutamise üle vanakreeka mütoloogiast, kes kutsusid jumalannat Aphroditeks.
Lõimise tänav
Lõimise tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Lõimise tänav algab Uustalu tänavalt, ristub Viige tänavaga ja lõpeb Mirta tänaval. Eramutega hoonestatud Lõimise tänav on lääneedela-idakirdesuunaline ning ligikaudu 360 meetri pikkune.
Lõimise tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav on nime saanud mullandustermini "lõimis" järgi (lõimis – mulla koostis).
Rein Raudsep
Rein Raudsep (sündinud 1. detsembril 1940 Tallinnas - 22. november 2022) oli eesti geoloog, keskkonnaministeeriumi keskkonnakorralduse ja -tehnoloogia osakonna juhataja.
Ta lõpetas 1965. aastal Tartu Ülikooli geoloogia erialal. Ta on geoloogiakandidaat.
Aastatel 1998–2002 oli ta Eesti Geoloogia Seltsi president.
Elulugu
Rein Raudsep on tööliste poeg.
Lõpetas 1959 Rapla Keskkooli ja 1965 Tartu Ülikooli geoloogia erialal; geoloogia-mineraloogiakandidaat (1984, Eesti NSV Teaduste Akadeemia), väitekiri "Rakvere fosforiidirajooni tootsa kihindi litoloogia". Oli 1965–1999 Eesti Geoloogiakeskuse geoloog, vanemgeoloog, grupijuht, 1990–1999 teadusdirektor, 1975–1978 geoloogia uuringu grupijuht Alžeeria geoloogiateenistuses SONAREM. Aastast 2000 EV Keskkonnaministeeriumi keskkonnakorralduse ja -tehnoloogia osakonna juhataja.
Isikut tõendavate dokumentide seadus
Isikut tõendavate dokumentide seadus (lühend ITDS) on Eesti Vabariigi seadus, mis võeti vastu 15. veebruaril 1999 ja jõustus 1. jaanuaril 2000. Seadus kehtestab dokumendikohustuse ja reguleerib Eesti Vabariigi poolt Eesti kodanikele ja välismaalastele isikut tõendavate dokumentide väljaandmist.
Rein Raudsep
Teadustöö
Uurimisvaldkond: alamordoviitsiumi (Tremadoci) oobolusliivakivi ja -fosforiidileiukohtade litoloogia, geoloogia ning tekketingimused. Aastast 1990 Eesti Maavarade Komisjoni liige, aastast 1992 Eesti Rahvusliku Geoloogia Komitee liige, 1995– Euroopa Geol Mälestiste Kaitse Assots (ProGEO) volikogu liige, aastast 2005 Euroopa Geoloogialiitude Assots president. Autasustatud K. E. v. Baeri mälestusmedaliga (1988). 30 teadustrükist.
Isikut tõendavate dokumentide seadus
Eestis elaval Eesti kodanikul peab olema isikutunnistus.
Lõuna tänav (Rakvere)
Lõuna tänav on tänav Rakveres, paiknedes linna kaguosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,2–1,5 km.
Tänav on 349 meetrit pikk, umbes 10,5 meetrit lai ning asub Seminari linnaosas. Lõuna tänav saab alguse Piiri tänavalt ja on suunaga kagu poole, olles paralleelne Vabaduse tänavaga ning lõpeb Lõuna põigust lõunas. Tänav ristub lääne poolt Kagu ja Päeva tänavaga.
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud koos abihoonetega, hooned on rajatud 20. sajandi teises pooles. Tänava lõpus (Lõuna põik 1) asub Rakvere Haigla AS-le kuuluv kinnistu (4,6 ha) ning hoonete kompleks, mille uus peahoone avati 1986. aastal ja selle moodne juurdeehitis 2013. aastal.
Näitusemaja Rehbinder
pisi|Näitusemaja Rehbinder Näitusemaja Rehbinder (ka Rehbinderi maja) on endine aadlielamu Rakveres aadressil Tallinna tn 5. Rehbinderi maja on ainus peaaegu ümberehitamata kujul säilinud varaklassitsistlik paekivist aadlielamu Rakveres. Maja on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Ajalugu
pisi|Von Rehbinderi aadlisuguvõsa vapp Maja ehitati 1793. aastal aadlielamuks, see kuulus Udriku mõisnikule krahv Gustav Diedrich von Rehbinderile (1756–1826), Rakvere kreisiülemale. Rehbinder oli Virumaa üks ettevõtlikumaid mehi, kellele kuulus veel ligi 14 mõisa.
Maja on varaklassitsistliku paekivist aadlielamu silmapaistev näide. Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kaetud kivist kelpkatusega. Maapinna reljeefist tingituna on idaosa kõrge soklikorrusega. Fassaadi liigendavad kolm lamedat risaliiti. Katuseräästast kõrgemale kerkiv keskrisaliit on kaunistatud girlandidega, mis päädib astmikfrontooniga. Tänavapoolsed sissepääsud asuvad fassaadi otstes, kusjuures peasissepääs oli kuni viimase ajani esifassaadi lääneotsas, kus on kõrge, valgmikuga uks. Põhikorruse ruumid paiknevad kahel pool maja pikuti läbivat vahekoridori, tänava ääres suuremad esindusruumid (saal, peavestibüül jt), õue pool väiksemad toad. Soklikorrus on võlvitud, seal asusid majandusruumid ja teenijate toad. Rehbinderi maja on ainus peaaegu ümberehitamata kujul säilinud varaklassitsistlik paekivist aadlielamu Rakveres.
Teadaolevalt kuulus 1798.–1826. aastal maja Carl von Tiesenhausenile (1756–1816).
Majja plaaniti asutada kreiskool, sellega kaasnes hoone müük linnale. Maja müüdi 1826. aastal Rakvere linnale 1525 bankorubla eest. Arvatakse, et pärast Carl von Tiesenhauseni surma aastal 1816 elasid seal 10 aastat ka tema kaks last.
1826. aastal omandas hoone Rakvere linn oma kohtu- ja võimuasutuste tarvis. Veel on selles majas tegutsenud kreisi sõjaväeülem ja kreisi politseivalitsuse ehk kreisiülema kantselei.
Sõjalis-tööstuslik komitee
Kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini said komiteed riigikassast tellimusi umbes 400 000 000 rubla ulatuses, kuid täitsid neist alla poole. Samuti osalesid komiteed tööliste ja ettevõtjate konfliktide lahendamises (rahukojad, примирительные камеры).
Näitusemaja Rehbinder
Ajalugu
Hoones on korraldatud mitmeid hooldusremonte. 1970. aastatel ennistati fassaad, taastati siseruumide algne jaotus, lammutati ahjud ja ehitati keskküte. Aknad ja uksed on asendatud koopiatega. 2001. aastal värviti hoone fassaad ja 2003. aastal tehti saalilae tugevdustööd, kandekonstruktsioonid tugevdati metallkandjatega. Ehitati ventilatsioon.
Sõjalis-tööstuslik komitee
Bolševike võimuletuleku järel lasi uus bolševistlik juhtkond 26. oktoobril 1917 kõik keskkomitee töögrupi liikmed arreteerida. Pärast komiteede 4. kongressi (17.–29.03.1918) moodustati sõjalis-tööstuslike komiteede ettevõtete ja osalt ka haldusaparaadi alusel rahvatööstuskomiteed, mis kaotati lõplikult 1918. aasta oktoobris.
Näitusemaja Rehbinder
Ajalugu
Paljudest tubadest on leitud seinakihtide alt maalingufragmente. Paljude seisundit on halvendanud remonttööd. On leitud ka kõige silmapaistvam maaling, mis asub hoone hoovipoolses küljes (tuba nr 2), kus on tegemist galoppiva hobuse ja ratsanikuga, kuid millest säilinud on vähe. Maaling avastati alles 2020. aasta sügisel.
Maja on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Tänapäev
Rehbinderi maja muudeti 2017. aastal SA Virumaa Muuseumid filiaaliks ning tegutseb näitusemajana. Rehbinderi maja ühes majapooles on püsinäitus, teises ajutised näitused. Maja on võimalik ka rentida sünnipäevapidudeks või mitmesugusteks haridusprogrammideks.
Galiitsia-Volõõnia vürstiriik
Galiitsia-Volõõnia vürstiriik ehk Rus'i kuningriik oli Vene (Ukraina) riik ajaloolistel Galiitsia ja Volõõnia aladel, mis tekkis Galiitsia ja Volõõnia vürstiriikide ühendamisel. Riik eksisteeris aastatel 1199–1349 ning oli koos Novgorodi ja Vladimiri-Suzdaliga üks kolmest tähtsamast võimukeskusest, mis tekkisid Kiievi-Vene riigi lagunemisel.
Pärast mongolite sissetungi Kiievi-Venesse 1239–1241 oli Danilo Romanovitš 1246. aastal sunnitud vanduma truudust Batu-khaanile ja Kuldhordile. Sellegipoolest üritas ta Mongolite ikke alt vabaneda ja ebaõnnestunult sõlmida sõjalisi liitlassuhteid teiste Euroopa valitsejatega. Poola kuningas vallutas vürstiriigi 1349. aastal ja sellega lõppesid ka vasallisuhted Kuldhordiga.
Galiitsia-Volõõnia territoorium paiknes läänes Sani ja Wieprzi jõe vahel tänapäeva Kagu-Poolas, idaalad katsid Pinski raba tänapäeva Valgevenes ja lõunas ulatus see Lõuna-Bugi jõeni tänapäeva Ukrainas. Vürstiriigi ümber paiknesid Must-Vene, Leedu suurvürstiriik, Turovi-Pinski vürstiriik, Kiievi vürstiriik, Kuldhord, Ungari kuningriik, Poola kuningriik, Moldova vürstiriik ja Saksa ordu valdused Preisimaal.
Ajalugu
Galiitsia ja Volõõnia nime on esmamainitud Nestori kroonikas "Jutustus möödunud aegadest" seoses Kiievi suurvürst Vladimir Püha sõjaretkega Poola vastu 981. aastal. Poola ajalooallikate kohaselt hõivas Vladimir nende alad, Sani jõest lääne pool asuvad Przemyśli ja Czerwieńi, kuid Vene allikate kohaselt vallutati sealsed alad tagasi. Poola ja Vene vahelised sõjad jätkusid Bolesław I Chrobry (Kiievi sõjakäik (1018)) ja Vladimiri sõjakäigu järel, 1031 vahetusid maade omanikud veel viis korda.
Kiievi-Vene riigis
pisi|left|Volõõnia ja naaberriikide alad 960–992 Kiievi suurvürst Vladimiri sõjaretke tingis tema poliitika, mille sihiks oli Kiievi-Vene riigi mõjupiiride laiendamine ja Puna-Vene linnade enda kontrolli alla saamine. Galiitsia ja Volõõnia olid strateegilised piirkonnad, kuna neid läbisid rahvusvahelised kaubateed, mis ühendasid Kiievit Krakovi, Böömimaa ja ülejäänud Kesk-Euroopaga. Lisaks paiknesid Galitši lähedal soolakaevandused ja sool oli üks väärtuslikumaid keskaegseid kaubaartikleid. Mõnede ajaloolaste arvates tulenes Galitši nimi indoeuroopa sõnast hal ehk "sool". Galiitsia nimi tuli läbi ladina keele vanavenekeelsest sõnast, mis tähendas "soola maa".
Pärast Kiievi suurvürst (1019–1054) Jaroslav Targa surma (1054) jaotati riik Jaroslavi poegade vahel: vanimale elusolevale pojale Izjaslavile pärandus Kiiev ja Novgorodi vürstiriik; teisele pojale Svjatoslavile – Tšernigivi vürstiriik, kolmandale pojale Vsevolodile Perejaslavli vürstiriik, neljandale pojale Vjatšeslavile Smolenski vürstiriik, viiendale Igorile Vladimir Volõõnias ja 1052 surnud 1. poja Vladimir Jaroslavitši pojale ning pojapoeg Rostislavile Galiitsia. thumb|right|Ungari, Horvaatia ja [[Dalmaatsia, Bosnia ja Galiitsia 12. sajandi lõpul, Béla III valitsemisajal (1172–1196)]] 1130. aastatel kujunes uueks slaavi vürstiriikide keskuseks Vladimiri-Suzdali vürstiriik keskusega Vladimiris. Kiievi-Vene riigi lõpuks loetakse aastat 1169, kui vürstiriikide omavahelises sõjategevuses vallutas Vladimiri suurvürst Andrei Bogoljubski Kiievi linna ja röövis selle varad. Endise suurvürstiriigi aladest kujunes Kiievi vürstiriik, mida uute võimukeskuste valitsejad 12. ja 13. sajandil korduvalt vallutasid ning allutasid oma võimule. , Volõõnia vürstiriik
Ühendvürstiriigi moodustamine
thumb|200px|left|Galiitsia ja Volõõnia vürstiriigid, 13. sajandil Galiitsia ja Volõõnia ühendatud vürstiriigi moodustas ja valitses aastatel (1197–1205) Rjurikovitšite dünastia, Jaroslav Targa järglaste Romanovitšide dünastiaharu asutaja, endine Novgorodi vürst ja senine Volõõnia vürst, Kiievi suurvürsti 1167–1169 ja 1170 Mstislav II poeg Roman Mstislavitš (~1160–1205) 1199. aastal, pärast viimase Rostislavitšite soost Galiitsia vürstiriigi vürsti Vladimir Jaroslavitši surma.
Enne seda toimus Volõõnia Igorevitšite ja Galiitsia Rostislavitšite vaheline võitlus ülemvõimu pärast, millesse kaasati ka naabermaid, Poolat ja Ungari kuningriiki. 1189. aastal toimunud sissetungi tulemusel kuulutas Ungari kuningas Béla III end ka lühiajaliselt Galiitsia ja Lodomeeria kuningaks.
Roman Mstislavitši (~1160–1205), Novgorodi vürst 1168–1170, Volõõnia vürst 1173–1187 ja 1188–1205, Galiitsia vürst 1187–1188 ja 1199–1205 ning Kiievi suurvürstina 1203–1205 Roman Suur) moodustatud ühine Galiitsia-Volõõnia vürstiriik, mis kontrollis alasid kuni Musta mereni, oli 13. sajandi alguses endise Vana-Vene riigi aladel, koos Kirde-Vene aladel asunud Vladimiri suurvürsti Vladimiri-Suzdali vürstiriigi ja Loode-Vene aladel asunud Novgorodi vabariigiga üks mõjuvõimsamaid slaavi vürstiriike.
Suurimad asulad: Kobryn, Volodõmõr-Volõnskõi, Brest, Chełm, Lutsk, Czerwień, Belz, Byarestse, Jarosław, Przemyśl, Lviv, Zvenõgorod, Halych, Terebovlia ja Bilhorod Dnestri suudmes.
Galiitsia-Volõõnia vürstid osalesid Kiievi-Vene keskvõimu lagunemise järel võimuvõitluses Kiievi linna pärast. 1200. aastal tegid Vene vürstide ühendatud väed sõjakäigu Romani vastu, kuid kaotasid sõja ja ka Kiievi linna, kuid eelnevates sõdades hiilguse kaotanud Kiiev ei saanud Roman Suure pealinnaks ja ta nimetas sinna asevalitseja ning jätkas valitsemist Halychis. Roman Mstislavitši surma järel lahingus 1205. aastal, oli vürstiriik järgneva 30 aasta jooksul erinevate valitsejate valitsemise all. Vürstiriigis kujunes tugev bojaaride ülemkiht, kelle erinevate toetusgruppide toel valiti või tõugati võimult bojaaridele sobimatud vürstid. Roman Mstislavitši surma järel oli vürstiriik (Poola hertsogi, Ungari kuninga ja Ungari kuninga András II poja, Galiitsia kuninga Kálmáni 1219–1221) ja vürstide (Novgorodi vürst Mstislav Mstislavitš (1219–1226), Danilo Romanovitš (1230–1232, 1233–1235)) valitsemise all.
1238. aastal sai troonile (1238–1264) Roman Suure poeg Danilo Romanovitš. Danilo Romanovitši valitsusajal liideti ka 1234. aastal Belzi vürstiriigi alad. Järgnevalt valitses Galiitsia ja Volõõnia vürstiriiki Romanovitšide dünastia, kuningas Danilo Romanovitš ning Belzi (1207–1211), Berestje (1221–1231) ja Volõõnia vürst (1231–1269) Vasilko Romanovitš.
Mongolite invasioon
Mongolite invasiooni ajal Vene aladele (1237–1240) ja Euroopasse Batu-khaani juhtimisel, püüdis Danilo Romanovitš laiendada oma valdusi ja 1240. aastal vallutas Kiievi. Kuid juba aastaks 1240 oli mongolite kätte langenud kõik Kiievi-Vene endised maad, välja arvatud mõned põhjapoolsed linnad. 1241. aastal mongolite sõjakäigu ajal Poolasse ja Ungarisse liikusid mongolite väed läbi vürstiriigi. , Mongolite invasioon Euroopasse 1238. aastal mongolite invasiooni ajal nõrgenenud vürstiriigi alale tegid sõjakäigu Saksa orduga liitunud Dobrini ordu, kuid kaotasid Drohiczyni lahingus Danilo Romanovitši vägedele.
Danilo Romanovitši valitsusaeg
Mongolite riigis Ugedei-khaani surma (1241) järel alanud Ugedei-järgse võimuvõitluse ajal saavutasid Galiitsia-Volõõnia vürst, Danilo Romanovitš ja ta vend Vasilko Romanovitš võidu piirkondliku konkurendi, Tšernigivi vürsti Mihhail Vsevolodovitši üle. Sõjakäikude järel kutsuti 1246 vürst Danilo Romanovitš, Kuldhordi pealinna Saraisse, kus ta tunnistas vasallisõltuvust Batu-khaanile ja nimetati khaani andamikogujaks piirkonnas.
Vaatamata antud vasallivandele alustas Danilo Romanovitš läänepoolsete katoliku usku riikide koalitsiooni loomist mongolite vastu, sõjaliste ja dünastiliste liitudega Poola, Ungari ja Leeduga. Vürst Danilo Romanovitš püüdis muuta Galiitsia-Volõõniat ka Vene õigeusu kiriku keskuseks, tema toetusel valiti Chełmi, vürstiriigi pealinna piiskop Kirill II 1243. aastal Kiievi ja kogu Venemaa metropoliidiks. 1251. aastal tegi Kirill reisi Konstantinoopoli, Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi juurde, kes kinnitas ta staatust metropoliidina. Kuid õigeusu kiriku pea nõudis, et metropoliidi residents ei tohi asuda vürstiriigi pealinnas, kuna Danilo Romanovitš oli mongolivastase koalitsiooni moodustamisel lähenenud katoliku kiriku pea, Rooma paavstiga. Kuna senine metropoliidi asukoht, Kiiev oli laastatud, siis valis Kirill uueks residendiks teise slaavi tähtsama võimukeskuse Vladimiri-Suzdali vürstiriigi pealinna Vladimiri Kljazma ääres.
Danilo Romanovitši naitis tütre 1250–1251 talvel, Vladimiri vürsti Andrei II Jaroslavitšiga. 1252. aastal vallutasid mongolid Vladimiri-Suzdali vürstiriigi, kuna Andrei Jaroslavitš kavandas mongolivastast sõjalist liitu roomakatoliku kiriku vasallide Rootsi ja Liivi orduga. Andrei II Jaroslavitš põgenes Rootsi ja uue Mongolite riigii khaani Möngke-khaani poolt anti jarlõkk Vladimiri vürstiriigi valitsemiseks, tema vennale Aleksander Nevskile.
1252. aastal naitis Danilo Romanovitši poja Lev Danilovitši Ungari kuninga Béla IV tütre ja poja Roman Danilovitši Austria hertsogi, Friedrich II tütre Gertrudaga ning poja Švarn Danilovitši 1255. aastal Leedu vürsti Mindaugase tütrega. Koalitsioonile katolike riikidega, sai Danilo Romanovitš ka Rooma paavsti õnnistuse, kes tunnistas 1253. aastal Danilo Romanovitši Vene kuningana (rex Russiae) ning saatis talle ka kuningakrooni. 1259. aastal saatis aga khaan väed vürstiriiki ning sundis maha lammutama ehitatud kaitserajatised (Volodõmõris, Lutskis, Kamjanets-Podilskõis ja Lvivis) ja vürsti osalema liitlasena sõjakäigus Leedu suurvürstiriiki. 13.– 14. sajandil piirnes Galiitsia ja Volõõnia vürstiriik: kirdes Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi, Turaŭ-Pinski vürstiriigi; idas Kiievi vürstiriigi; kagus Kuldhordi alade; edelas Ungari kuningriigi; läänes Poola kuniingriigi; loodes Masoovia vürstiriigiga. Galiitsia ja Volõõnia vürstiriiki valitsesid Romanovitšid, kuni 1340. aastani: 1238–1264 Danilo Romanovitš (1201–1264) ;1264–1301 Lev Danilovitš ; 1301–1315 Juri Lvovitš (Juri I) Andrei ja 1315–1323 Lev Jurjevitš (Lev II) ning 1323–1340 Boleslav-Juri (Juri II).
Lev Danilovitši valitsusaeg
Danilo Romanovitši järglase Lev Danilovitši valitsemisaeg (1264–1301) oli piirkonnale Kuldhordi vasallriigiga rahulik ja majanduslikult ning kultuuriliselt edukas. Juri Lvovitš (Juri I) valitsemisajal (1301–1315) kaotati Poolale Lublin (1302) ja Taga-Karpaatia Ungarile. Aastatel 1308–1323 koos valitsenud Andrei ja Lev Jurjevitš, hukkusid aga järglasteta, 1323. aastal võitluses mongoli vägedega. Kontroll Volõõnia üle läks Leedu suurvürsti Gediminase pojale Liubartasele ja kontroll Galiitsia üle kohalikele bojaaridele, kes kutsusid valitsejaks Juri I tütrepoja Bolesławi.
Bolesławi (kes ristimise järel õigeusku, kandis ristinime Juri, poolapäraselt Jerzy) valitsemisajal viidi läbi riigivalitsemises muudatusi, võttes abiks Saksa ordu alade valitsemise eeskuju. Asutati kaubalinnad ning anti neile ka (Sanok (1339), Lviv (1356) Magdeburgi linnaõigused. Linnade ja uue seisuse soosimise tagajärjel moodustasid bojaarid vandenõu ja 1340. aastal mürgitati Juri II.
Iseseisvuse kaotus ja liitmine Leedu ja Poolaga
Kujunenud poliitilist olukorda raskendas samal ajal Poola ja Ungari kuninga Kazimierz III Suure poolt uute maade alistamine. Galiitsia-Volõõnia pärilussõja (1340–1392) järel jagati piirkond Leedu suurvürstiriigi ja Poola kuningriigi vahel.
1344. aastal hõivas Leedu suurvürstiriik Volõõnia ja 1349. aastal Poola kuningriik Galiitsia.
1569. aasta Lublini uniooni järel, mis moodustas Poola ja Leedu ühisriigi, liideti aga piirkond Poola Krooni maadega kui Rzeczpospolita Vene vojevoodkond.
Hicham Boussefiane
Hicham Boussefiane (sündinud 9. jaanuaril 1998) on Maroko jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks mängib ta Maroko U23 jalgpallikoondises.
Ta on mänginud ka Maroko U20 koondises.
Põhja-kukemari
pisi|Põhja-kukemari [[Mohni saarel]] Põhja-kukemari (Empetrum nigrum subsp. hermaphroditum; sünonüüm Empetrum hermaphroditum) on kanarbikuliste sugukonda kukemarja perekonda kuuluv igihaljas taim, hariliku kukemarja alamliik.
Eestis esineb põhja-kukemarja harvalt, Põhja-Eesti nõmmedel ning rabades. Eestis kuulub ta ohukategooriasse "ohulähedane".
Taim kasvab 15–40 cm kõrguseks. Vars on puitunud, tihti roomav. Lehed on kitsad ja paksud, okkataoliseks kokku rullunud.
Põhja-kukemari on erinevalt hariliku kukemarja tüüpalamliigist ühekojaline. Taim õitseb aprillist maini. Õis on roosakas.
Vili valmib juulis. See on umbes 6 mm läbimõõduga must luuvili, mis sisaldab 6–9 seemet. Vili on lääge, kergelt hapukas ja väga vaigune. Seda süüakse toorelt või tehakse mahlaks. Vili sisaldab C-vitamiini. Viljad on väiksemad ja kuivemad kui hariliku kukemarja tüüpalamliigil.
Stadio Alberto Braglia
Stadio Alberto Braglia on jalgpallistaadion Modenas Itaalias, jalgpalliklubi Modena FC kodustaadion.
Staadion avati 11. oktoobril 1936 ja see mahutab umbes 20 000 pealtvaatajat.
Staadionil on toimunud mitmed kontserdid, teiste seas U2, Pink Floydi, Stingi, Prince'i, Guns N' Rosesi ja Rage Against the Machine'i esinemised.
3. juunil 2011 toimus seal Eesti jalgpallikoondise kohtumine Itaalia jalgpallikoondisega.
Grīziņkalnsi park
Grīziņkalnsi park on Grīzenbergi mõisa pargist kujunenud avalik park Lätis Riia linnas Grīziņkalnsi asumis. Park asub Pērnavas, Jāņa Asara ja Ata tänava vahelisel maa-alal. Pargis kasvab 16 liiki kohalikku ja 65 võõrpuuliiki. Teiste seas kasvavad seal mägimänd ja must mänd, paberikask, tatari vaher, harilik elupuu, harilik jugapuu, kolmehõlmaline mandlipuu ja puishortensia.
XIX sajandi teisel poolel hakkas pargi ümbrusse tekkima asustus ja Riia linn hakkas selle ala vastu huvi tundma. Aastal 1885 koostatud linna arenguplaanis nähti ette sinna puhkepiirkonna rajamist. Aastal 1902 koostas Georg Kuphaldt plaani Grīziņkalnsi pargi väljaehitamiseks, kus oli ette nähtud nii restoran kui ka lõbustusasutused. Osa pargi alast omandas Šampēterise õlletehase omanik hr. Schindler, kes ehitas sinna restorani, kus turustati tema tehase õlut, ja suveteatri. Endale kuuluva osa kõrgemasse otsa ehitas ta kohviku ja vaatetorni. Sel ajal hakkas park jagunema kaheks osaks. Madalamas osas asusid erinevad lõbustusasutused ja kontserdisaal, ülemises osas domineeris aga kõrghaljastus. Aastal 1903 rajati parki teed ja hendati sealsed hooned Riia veevärgiga. Lõbustusasutuste osa kandis rahvasuus nime Balagānu laukums (Palaganiväli), seal tegutsesid mõõganeelajad ja akrobaadid, samuti asusid seal karussellid ja paigad, kus näidati liikuvaid pilte. Aastal 1906 rajati sinna 600 kohaga teater Apollo (selle kohal asub tänapäeval Daugava staadion).
Pargi kõrgemasse ossa oli kavas rajada lossivaremeid meenutav 65 jala kõrgune vaatetorn, mille ruumides oleks asunud ka veinikelder ja kohvik. Neile plaanidele tegi aga lõpu 1905. aasta revolutsioon. Toona elasid pargi ümbruskonnas põhiliselt töölised ja park kujunes nende kogunemiskohaks, kus valmistati ette Riiat haaranud 100 000 osalisega üldstreiki.
Uuesti hakati pargiga tegelema 1930. aastatel, mil pargi vastu hakkas huvi tundma linnahaljastusprojekti "Rīgas dārzi" (tõlkes Riia aiad) eestvedaja Andrejs Zeidaks. Vanade ehitiste varemete asemele kavandas ta terrassidega pargi, kuhu pidid tulema rosaariumid, välibassein ja laste mänguväljak. Aastal 1930 nimetati park ümber ja sellest sai '''1905. aasta park'''.
Pargi korrastamistööd lõpetati alles aastal 1949, ent toona asusid ümbruskonnas Nõukogude sõjaväele kuuluvad militaarobjektid. Nõnda rajati heakorrastustöödel pargi alla ka sõjaväepunkrid. Aastal 1974 rajati parki 1905. aasta sündmustele pühendatud memoriaalkompleks. Aastal 2008 rajati parki laste mänguväljak.
Tiina Tambaum
pisi|Tiina Tambaum (2021) Tiina Tambaum (aastani 1992 Tiina Tootsi; sündinud 17. septembril 1968 Tartus) on teadur ja haridusgerontoloogia õppejõud.
Haridus
Tiina Tambaum lõpetas 1986 Lähte Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna (võrdsustatud magistrikraadiga), 2001 Tartu Ülikooli pedagoogika magistriõppe (MA), 2004 EBS ärijuhtimise magistriõppe (MBA) ja kaitses 2021. aastal Tallinna Ülikoolis doktorikraadi (PhD) teemal "Teenaged Tutors Facilitating the Acquisition of e-Skills by Older Learners" (Teismelised juhendajatena interneti kasutamisoskuste kujundamisel vanemaealiste sihtgrupis).
Ta on end haridusgerontooogia valdkonnas täiendanud Dundee Ülikoolis (2010), Keele'i Ülikoolis (2012) ja korduvalt Glasgow' Ülikoolis (2014/15, 2016, 2018, 2019/20).
Teadus- ja arendustöö
Uurimisvaldkonnad: vanemaealiste õppimine, põlvkondadevaheline õppimine, aktiivsena vananemine, tervena vananemine, vanemate meeste sotsiaalne kaasatus, vanemaealiste vabatahtlik tegevus, diskrimineerimine vanuse alusel.
Aineprogrammide väljatöötaja:
Olulisemad publikatsioonid eesti keeles:
Tunnustus
pisi|Juturaamat "Glasgow on parem kui Edinburgh", ilmunud 2017
Isiklikku
Tiinal on kolm täiskasvanud last.
Ta on Äksi kogukonna ühistegevuste üks eestvedajatest.
Pariisi börs
Pariisi börs, ametliku nimega Euronext Paris, on Prantsusmaa väärtpaberibörs, mis tegutseb Pariisis. Börsi operaatorettevõte on Euronext N.V. ja see on osa Euronexti börsist.
Pariisi börsil saab kaubelda seal noteeritud aktsiate, börsil kaubeldavate fondidega (ETF), garantiide, optsioonide, futuuride ja võlakirjadega. Börsil kaubeldakse eurodes.
Pariisi börsile teostab järelevalvet The French Prudential Supervisory Authority (prantsuse keeles: Autorité de Contrôle Prudentiel ehk ACP).
Pariisi börsi suurus
2020. aasta detsembris tehti Pariisi börsil päevas tehinguid keskmiselt 4,6 miljardi euro väärtuses ning börsil noteeritud ettevõtete koguväärtus (turuosa) oli 2,5 triljonit eurot. See moodustab umbes 54% Eurnexti börsi päevase käibe mahust ja 56% Euronexti börsi turuosast. Aastaga on Pariisi börsi turuosa vähenenud 3,8%. Tegemist on suurima Euronexti sisebörsiga.
2020. aasta 31. detsembri seisuga oli Pariisi börsi reguleeritud turul noteeritud 449 ettevõtte aktsiad ja Euronext Growthi turul 218 ettevõtte aktsiad, 103 investeerimisfondi osakud, 554 ETFi osakud ja 3542 võlakirja.
Aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid
CAC 40 – hõlmab sajast suurima turuosaga ettevõttest Pariisi börsil 40 olulisima ettevõtte aktsia hinnaliikumisi. Indeks on kasutusel alates 31. detsember 1987. Indeksi baasväärtus on 1000. Indeksis olevaid ettevõtteid vaadatakse üle 4 korda aastas.
2020. aastal vähenes indeksi väärtus aasta alguse 5978,06 punktilt aasta lõpu 5551,41 punktini (–7,1%). Indeksi väärtus oli 2020. aasta kõrgeim 19. veebruaril, mil indeksi väärtus oli 6111,41 punkti ja madalaim 18. märtsil, mil indeksi väärtus oli 3632,06 punkti.
M10 Wolverine
M10 Wolverine oli USA toodetud tankihävitaja Teises maailmasõjas. Tank oli ehitatud M4 Shermani kerele ja oli arvuliselt kõige rohkem toodetud ameerika tankihävitaja. Kokku toodeti 5000 M10 ja 1700 M10A1. Tank sai nime Suurbritannia sõduritelt, kuid ameeriklased kutsusid tanki TD-ks mis on inglise keeles tankihävitaja lühend.
Pariisi börs
Enim kaubeldud aktsiad
2020. aastal kaubeldi börsil enim järgmiste ettevõtete aktsiatega (käibe alusel, enim kaubeldud aktsia on toodud esimesena):
Hermann Krause (1834–1909)
Hermann Krause (18/30. november 1834 Tallinn – 15/28. juuni 1909) oli Põlula, Inju ja Meriküla mõisnik.
M10 Wolverine
Areng
USA poliitika tankisõjas oli kasutada ainult tankihävitajaid ja mitte tanke vastase soomusväe vastu. Tankihävitajate roll oli kiiresti reageerida vastase välksõja taktikale. See tekitas nõudmise kiire ja hea soomusega tankihävitaja järgi.
Hermann Krause (1834–1909)
Tema vanemad olid Hermann Krause (1800–1834) ja Anna Sophie von Kügelgen (1815–1875).
M10 Wolverine
Tootmine
Erinevalt tavalistest tankihävitajatest, millel on suurtükk tanki kere sees, oli M10 pealtpoolt avatud, kaldus soomusega torniga, mis kandis 3-tollist suurtükki. Lisaks tõsteti M4A2 kere esisoomuse kaldenurka, andes tankihävitajale parema esisoomuse ja suurema mürsupõrkamisvõimaluse. Tootmistehas oli General Motors Fisher Tank arsenal Michiganis, kus toodeti 4993 M10, ja Ford Motors, kus toodeti 1028. Kui algul oli M10-l kasutuses 76 mm suurtükk, siis hiljem vahetati see välja 90 mm suurtüki vastu, kuna vastaste uute Tiigrite ja Pantrite soomused olid tugevamad kui eelmistel tankidel. M79 mürsk võis läbida kolm tolli soomust 1000 jala kauguselt 30-kraadise nurga alt.
Hermann Krause (1834–1909)
Vene teenistusaadli alusel kanti ta 13/25. märtsil 1877 Eestimaa kubermangu aadliraamatusse.
M10 Wolverine
Lahingtegevus
Kuna M10 oli pealt lahtise torniga, siis tegi see masina haavatavaks suurtükkide ja jalaväe poolt. Eriti haavatavaks muutus see lähivõitluses, nagu näiteks metsas. Teine nõrkus oli torni keeramise aeglane kiirus. Torni keerati käsitsi, mis muutis selle tegevuse väga vaevaliseks ja tulemuse aeglaseks. 360 kraadi pööramiseks kulus keskmiselt kaks minutit.
Hermann Krause (1834–1909)
30. oktoobril/11. novembril 1869 abiellus ta Pandiveres Johanna von Rennenkapffiga (1851–1901). Nende poeg oli Põlula mõisnik Wilhelm von Krause (1872–1912), kes 4/16. veebruaril 1908 immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonda.
Alvin Plantinga
Alvin Carl Plantinga (sündinud 15. novembril 1932 Ann Arboris Michiganis) on Hollandi päritolu Ameerika Ühendriikide filosoof, Notre Dame'i ülikooli emeriitprofessor. Ta on analüütiline filosoof, kelle valdkonnad on religioonifilosoofia ja loogika.
Plantinga sai 1958. aastal Yale'i Ülikoolist doktorikraadi (PhD). 1955. aastal abiellus ta Kathleen De Boeriga, neil on neli last: Carl, Jane, Harry ja Ann.
Soojusenergeetika
Soojusenergeetika on tööstusharu, elektroenergeetika allharu; ühtlasi ka soojustehnika haru, mis tegeleb soojusenergia muundamisega teistesse energia liikideks, peamiselt mehaanilise energia kaudu elektrienergiaks.
Soojusenergeetika põhineb soojuselektrijaamadel, mis kasutavad fossiilkütuse keemilist energiat. Soojusenergiat elektrienergia tootmiseks kasutavad samuti tuumaelektrijaamad ja geotermilised elektrijaamad, aga neis kasutatakse fossiilkütuse asemel kas tuuma- või geotermaalenergiat ning nad kuuluvad vastavalt tuumaenergeetika ja geotermaalenergeetika koosseisu.
Põldseen
Põldseen (Agrocybe) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Külavainu
Vainu (ka vain, külavainu, külavain) on küla serval olev rohumaa või külas olev väljak, mis oli ühiskondliku elu keskus.
Erinevus
Erinevus ehk differents (ladina keeles differentia, inglise keeles difference, saksa keeles Differenz, prantsuse keeles différent või différant) on eristav tunnus või omadus, entiteedi unikaalsus, selle eriline ainukordsus või suhe.
Mõiste
Prantsuskeelsed mõisted différent ja différant tulenevad tegusõna différer erinevatest kasutusvõimalusest, mistõttu saab see märkida nii tähenduse erinemist kui ka tähenduse edasilükkamist. Jacques Derrida võttis kasutusele mõiste erinewus (différance), Jean-Francois Lyotard kasutas mõistet "erimeelsus" (différend);.
Semiootika kohaselt moodustub keel tähendust omavate märkide erinevustest. Ferdinand de Saussure järgi polegi keeles midagi muud peale erinevuste. Keeles, nagu igas märgisüsteemis, eraldab ja eristab üht märki teisest nende erinevus, luues sellega märgi väärtuse ja ühiku.
Ajalugu
Erinevus (ladina keeles differentia, 'erinevus') oli varasemas filosoofias mõiste, mille abil keskaja filosoofid jagasid (Aristotelese) entiteete kolme rühma: Aristoteles nimetab erinevuseks "asjade teisitiolekut" (Met. Δ9 1018a12), pidades silmas viisi, liiki või teatud suhteid. Erinevus kuulub tema meelest predikabiiliate (ladina keeles praedicabilia, saksa keeles Prädikabilien, inglise keeles Predicable) hulka.
Aquino Thomas teeb vahet
Saksa idealismis on 'erinevus' enamasti teise keskse mõiste 'identsus' vastandmõisteks.
20. sajandi pööre
Ontoloogilise diferentsi (saksa keeles ontologische Differenz) mõistega tähistas Martin Heidegger erinevust olemise (Sein) ja oleva (Seiendes) vahel. Tuginedes skolastikutele, lähtub Heidegger sellest, et väljaspool oleva erinevaid liike ehk väljaspool erinevaid asju (Ding), mis maailmas on olemas, on veel selline olemine, mis kogu olevat puudutab. Sellise olemise küsimust käsitleb Heidegger oma peateoses "
M. Heidegger kasutab mõistet "erinevus" tähenduses 'ontoloogiline diferents', millega ta peab silmas erinevust mõiste 'olev' (Seiendes, mis tähendab kõiki reaalseid objekte) ja mõiste 'olemine' (Sein) vahel. Sellise vahetegemisega kritiseerib ta klassikalise metafüüsika teooriaid.
Klassikalise metafüüsika teooriate kritiseerimisega jätkasid 1960ndatel ka prantsuse filosoofid Michel Foucault ja Jacques Derrida, kelle puhul 'erinevus' esines tihti alternatiivsete kontseptsioonide osana. Nende jaoks oli 'erinevus' "teiste", see tähendab üksteisest erinevate inimeste erinevus, mida tähistati ka sõnaga 'altereeritus'. Nende filosoofide puhul esines 'erinewus' (pr différance) tihti täpse erialase mõistena, millega nad kritiseerisid kõneldud sõnale keskendunud õhtumaist filosoofilist traditsiooni.
Veidi erinevas tähenduses kasutatakse erinevuse mõistet süsteemiteoorias, mille klassikalistele vormidele on tüüpiline funktsionaalsete erinevuste analüüs. Niklas Luhmann ja tema koolkond on teinud ettepaneku võtta erinevuse operatsioon kasutusele fundamentaalse süsteemioperatsioonina: süsteem erineb oma keskkonnast ning seda võib jagamatute üksustena (Einheit) käsitleda vaid siis, kui ta uue erinevuse kaudu taas eristub (wiederum durch Unterscheidung herauseinzelt).
Osaliselt ajaloolistest kontseptsioonidest mõjutatuna, osaliselt ka sõltumatu traditsiooni osana huvituvad ühiskondlikest ja sotsiaalkultuurilistest erinevustest ka tänapäeva sotsiaalteadused, uurides erinevaid rollimustreid ja sooküsimusi.
Heikki Kalle
Heikki Kalle (sündinud 28. märtsil 1968 Tallinnas) on eesti ökoloog ja muusik.
Ta on õppinud Tartu ja Oxfordi Ülikoolis ökoloogiat ja geograafiat.
Muusikas peamiselt autodidakt. Avaldamiskõlblikke laulutekste ei kirjuta, viise aga küll. On kirjutanud ka filmimuusikat, luulekavade taustamuusikat (näiteks Asko Künnapiga koos esitamiseks). On teinud koostööd näiteks Tõnis Mäe, Kärt Johansoni, Riho Sibula ja Tuuli Tauliga ning ansamblitega Külm Mai, Jäääär, Jääboiler jt.
Lisaks muusikale tegev ökoloogia, keskkonnakorralduse, looduskaitse ja ruumilise planeerimisega seotud valdkondades.
Eesti Planeerijate Ühingu asutajaliige ja esimene esimees (2002–2006).
Raudoniai
Raudoniai (žemaidi Rauduonē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas.
Külla jääb osaliselt Laumėse botaanilis-zooloogiline kaitseala. Külas on Raudoniai kalmistu.
Ranele Raudsoo
pisi|Ranele Ranele Raudsoo (esinejanimega Ranele; sündinud 15. mail 1989 Kohtla-Järvel) on eesti laulja. Ta on 163cm pikk.
Elulugu
Ranele Raudsoo on sündinud 1989. aastal Kohtla-Järvel.
Ranele on lõpetanud Viljandi Maagümnaasiumi ja Viljandi Muusikakooli pop-jazzlaulu erialal. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikooli haridusteaduskonnas klassiõpetajaks ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias huvijuht - loovtegevuse õpetajaks.
Praeguseks elab Ranele Harjumaal ja töötab alates 2013. aastast Kostivere Koolis huvijuhina. Lisaks on ta 2018. aastast Jõelähtme Vallavolikogu ja hariduskomisjoni liige. Suviti on Ranele laste- ja noortelaagrite vastutav korraldaja Valma seikluspargis.
Muusikakarjäär
Ranele esimene soololugu “Suveöö muinasloos” ilmus kogumikul "Rahvahitt 2", kui ta oli 13-aastane.
17-aastaselt hakkas ta laulma NightLight Duos
2010. aastal loodi pop-rock kaverite tantsubänd IŽ-58, mis tegutseb pulma- ja peobändina. Ranele Raudsoo on olnud bändi solist alates 2015. aastast.
2017. aastal ilmusid Ranele soololood “Lõpp on lool”, “Õnnelik öö”, “Suveööd”, “Mind hoia” jt.
Lisaks bändile ja sooloprojektile on Ranelel ka Raimond Valgre jt Eesti heliloojate džässiloomingut esitav Ranele trio.
2018. aastal ilmus koostöös Olavi Otepaluga singel "Ameerika mäed".
Looga "Supernova" oli Ranele lauluvõistluse Eesti Laul 2019 poolfinalist.
2019. aasta hakul alustas Ranele koostööd produtsendi ja laulukirjutaja Vahur Valgmaaga. 18. aprillil 2019 ilmus esimene ühine lugu "Kuuvalgel ööl."
Allika mõis (Karja)
Allika mõis (ka Hallika mõis; saksa keeles Hallick) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal. .
Picher
pisi|Vaade 2007. aastal linna mööda Connelli avenüüd, mille ääres paiknesid linna tähtsamad ettevõtted. Taustal on linna veetorn Picher on kummituslinn USA-s Oklahoma osariigis Ottawa maakonnas. See oli Oklahoma, Kansase ja Missouri osariigi alal paiknenud kaevanduspiirkonna (Tri-State Mining District) tähtis plii- ja tsingikaevanduskeskus.
Picheril olid linnaõigused aastatel 1918–2009. Linn evakueeriti ulatusliku kaevandussaate tõttu. Picher oli Oklahoma kõige kirdepoolseim linn.