cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rihanna
"Music of the Sun"
Esimesel nädalal jõudis album Billboard 200-s 10. kohale, kuna seda müüdi 69 000 eksemplari. Kokku müüdi seda maailmas üle 2 miljoni eksemplari ja see teenis RIAA-lt kuldplaadi staatuse USA-s müüdud 500 000 eksemplari eest. Et albumit edasi promoda, astus Rihanna Ameerika poplaulja Gwen Stefani turneel üles soojendusesinejana.
Teine singel "If It's Lovin' That You Want" ei olnud nii edukas kui selle eelkäija, jõudes USA Billboard Hot 100-s 36. kohale ja Suurbritannia singliedetabelis 11. kohale. Kolmas singel "Let Me" ilmus ainult Jaapanis, kus jõudis edetabelites 8. kohale.
"A Girl Like Me"
Rihanna teine album "A Girl like Me" ilmus 2006. aasta aprillis, vähem kui kaheksa kuud pärast debüütalbumit. Esimesel müüginädalal jõudis album USA-s 5. ja Suurbritannias 4. kohale. Esimene singel "SOS" jõudis Billboard Hot 100-s esikohale, saades Rihanna esimeseks esikohahitiks selles edetabelis.
Teine singel "Unfaithful" oli kirjutatud R&B laulja Ne-Yo poolt, Billboard Hot 100-s saavutas see lugu 6. koha. Kolmas singel "We Ride" ei olnud nii edukas kui eelnevad, kuid neljas singel "Break It Off" koos Sean Pauliga alustas edetabelis 52. kohalt, tõusis 10. ja lõpuks 9. kohale.
Rihanna tegi oma näitlejadebüüdi filmis "Bring It On: All or Nothing", mis ilmus DVD-l 8. augustil 2006.
"Good Girl Gone Bad"
Teine singel "Shut Up and Drive" saadeti raadiojaamadesse 5. juunil. Lugu debüteeris USA Billboard Hot 100-s 88. kohal, tõustes hiljem 15-ndaks. Kolmas singel "Don't Stop The Music" jõudis Billboard Hot 100-s 3. kohale. Neljas singel "Hate That I Love You" koos Ne-Yoga anti välja 21. augustil, Billboard Hot 100-s oli selle parim koht seitsmes.
Rihanna on albumi pealkirja kommenteerinud järgmiselt: "See (pealkiri) näitab, et olen nüüd oma enda peremees ja ei tee enam seda, mida teised tahavad. Ma ei ole enam süütu Rihanna, võtan rohkem riske. Juba siis kui soengut muutsin, tundsin, et see näitab inimestele, et ma ei püüa välja paista või olla keegi teine." 2008. aastal teenis album RIAA-lt 2,6 miljoni eksemplari müügi eest kahekordse plaatinaplaadi staatuse.
12. septembril 2007 algas Rihanna kontserditurnee "The Good Girl Gone Bad Tour", mille raames andis ta kontserte Ameerikas, Kanadas ja Euroopas.
Albumist ilmus ka kaheplaadiline deluxe-versioon, mille esimene plaat oli albumi tavaversioon kolme lisalooga, teine plaat aga sisaldas lugude remiksversioone.
"Rated R"
Rihanna neljas album "Rated R" ilmus 2009. aasta novembris. Arvestades plaadil olevate lugude tonaalsust, on spekuleeritud, kas mõni laul võib olla Chris Brownist, kuigi Rihanna kinnitab, et see nii ei ole.
Albumi esimene singel oli "Russian Roulette", milles viidatakse armastuses võetavatele riskidele kui Vene ruletile.
Albumi edukaimaks singliks sai 2010. aasta veebruaris ilmunud "Rude Boy".
"Loud"
"Loud", Rihanna viies album, ilmus 16. novembril 2010. Esimene singel "Only girl (In the world)" ilmus 12. septembril. Kokku ilmus albumilt 7 singlit, nende hulgas "What's My Name?", "S&M", "California King Bed", "Man Down", "Cheers (Drink to That)". Samuti on albumil Eminemi ja Rihanna eduka dueti "Love The Way You Lie" teine osa ning koostööd tehti ka Drake'i ja Nicki Minaj'iga.
"Talk That Talk"
2011. aasta sügisel ilmus Rihannal kuues stuudioalbum, mille esimeseks singliks oli "We Found Love". Teise singlina tuli välja "You Da One". Kokku ilmus plaadilt 6 singlit, millest kolmele tehti video. Kolmandaks suuremaks hitiks plaadilt sai "Where Have You Been".
"Unapologetic"
Rihanna seitsmes stuudioalbum ilmus 19. novembril. Selle esimeseks singliks oli "Diamonds", mis kerkis paljudes edetabelites esikohale.
Plaadilt on ilmunud 6 singlit: "Diamonds", "Stay", "Pour It Up", "Right Now", "Loveeeeee Song" ja "What Now". Plaadil teeb ta koostööd lauljatega David Guetta, Chris Brown, Eminem, Future ja Mikkey Ekko.
Plaadi auks toimus 2013. aastal turnee "Diamonds World Tour". Plaat sai Billboard Top 200-s esikoha, mis on tema karjääri ainukene esikoht Top 200-s.
Isiklik elu
11. oktoobril 2007 märgati Rihannat suudlemas Josh Hartnettiga New Yorgi klubis Pink Elephant, kuhu nad ei saabunud ühel ajal, kuid kust hiljem koos lahkuti. Kui Joshilt selle kohta küsiti, ütles ta, et tegu on isikliku asjaga. Novembri alguses kinnitas Rihanna, et tema ja Hartnett on paar.
2007. aasta maailma muusikaauhindade galal antud teleintervjuus ütles Rihanna, et ta on vaba.
2010. aasta alguses alustas Rihanna suhet sportlase Matt Kempiga, kuid 2010. aasta detsembris läksid nad lahku.
Hiljem märgati Rihannat taas koos olevat oma ekspartneri Chris Browniga. 2013. aasta jaanuari lõpus kinnitas ta, et on suhtes Chris Browniga. Kuid suhe ei kestnud kaua ning juba aprilli lõpus avaldas Chris, et nad pole enam koos.
Liidumaa
Liidumaa (Bundesland, mitmuses Bundesländer) on Saksamaa kui liitriigi liikmesriikide nimetus.
See nimetus on õigupoolest eksitav, sest ta rõhutab maade kuulumist liitu ega toonita piisavalt nende omariiklust. Saksamaa Liitvabariigi liikmesriikide korrektne ja põhiseaduslik nimetus on seetõttu "maad" (Länder, ainsuses Land).
Liidumaade loend
pisi|Saksamaa liidumaad
Ago Aaloe
pisi|Mälestuskivi (juuli 2007) Ago Aaloe (17. september 1927 Tallinn – 5. detsember 1980 Tallinn) oli eesti geoloog.
Liidumaa
Riigikord
Maadel on laialdane omavalitsus ning näiteks keskkonna-, kultuuri- ja haridusküsimustes võivad nad suures ulatuses kehtestada oma seadusi. Seepärast võib eri liidumaade seadustes ja eeskirjades olla suuri erinevusi.
Ago Aaloe
Elu- ja töökäik
Ta töötas pikka aega Eesti NSV TA Geoloogia Instituudis vanemteadurina.
Liidumaa
Riigikord
Liidumaad on esindatud Liidunõukogus (Bundesrat), mis asub Berliinis kunagises Preisimaa parlamendi hoones (Herrenhaus). Liidunõukogu põhiülesanne on kaitsta liidumaade huve oma pädevusse kuuluvates asjades. Liidunõukokku valivad esindajad liidumaade valitsused.
Ago Aaloe
Elu- ja töökäik
Uuris Eesti siluri stratigraafiat ja litoloogiat. 1955–1980 uuris ta Kaali meteoriidikraatrite ehitust. Ta avastas peakraatris kildudekoonused, avastas ühe varem teadmata kraatri, määras kraatrite vanuse (3500 aastat), kaardistas meteoriidiaine jaotumuse kraatrite piirkonnas ning määras meteoriidi langemise suuna. Uuemad andmed lubavad oletada, et Kaali meteoriit langes siiski hiljem – 2400–2800 aastat tagasi.
1984. aastal rajati Kaali järve kaitsealale mälestusmärk Ivan Reinwaldile ja Ago Aaloele.
1970. aastatel uuris ta esimesena Tsõõrikmäe struktuuri ning oletas selle meteoriitset päritolu. Ta uuris ka teisi meteoriidikraatreid, sealhulgas Siberis, Uuralis ja Kaukaasias.
Liidumaa
Riigikord
Linnriikides Berliinis, Bremenis ja Hamburgis moodustab täidesaatva võimu rahva valitud senat. Senaatorite funktsioonid vastavad ministrite funktsioonidele suuremates maades. Senat valib täidesaatva võimu juhiks Bremenis senati presidendi ning Berliinis valitseva linnapea ja Hamburgis esimese linnapea.
Ago Aaloe
Elu- ja töökäik
Ta oli 1963–1966 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige.
Liidumaa
Riigikord
Maade kabinetid koosnevad umbes kümnest ministrist. Kõige tähtsam on siseminister, kes juhib maa haldust ja politseid.
Ago Aaloe
Elu- ja töökäik
Ago Aaloe tegeles ka fotograafiaga, joonistas šarže ja maalis akvarelle.
Liidumaa
Poliitika
Samal ajal on üha kasvav föderaalseadusandlus viimastel kümnenditel tunduvalt kahandanud maade võimu oma territooriumil.
Ago Aaloe
Isiklikku
Isa Otto Aloe (1894–1972), ema Aleksandra Johanna Tõnismägi (1902–1975).
Liidumaa
Poliitika
Nende probleemide tõttu on moodustatud komisjon, mis uurib võimalusi keskvõimu ja liidumaade võimude pädevuse selgemaks lahutamiseks.
Krasnodari Kuban
Jalgpalliklubi Kuban Krasnodar (vene keeles: Футбольный клуб "Кубань" Краснодар) on Venemaa jalgpalliklubi, mis asutati 1928.
Ago Aaloe
Isiklikku
1949. aastal abiellus ta Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna geoloogiaosakonna III kursuse üliõpilasena sama kooli kehakultuuriteaduskonna eelviimasel kursusel õppiva Luulega. 1950. aastal sündis poeg ja 1953. aastal tütar. Abielu lagunes 1964. aastal.
Krasnodari Kuban
Staadion
Staadion Kuban, mis mahutab 32 000 inimest.
Liidumaa
Haldusjaotus
Linnriigid Berliin ja Hamburg moodustavad juriidiliselt kumbki ainult ühe linna. Seetõttu on nad vallad ning neil haldusjaotus puudub (nende linnade linnaosadel (Bezirke) on teine tähendus). Bremeni maa koosneb Bremeni linnvallast ja Bremerhaveni linnast. Neid kolme nimetatakse "linnriikideks" ehk Stadtstaat. Ülejäänud liidumaades, mida nimetatakse Flächenländer, on järgmine haldusjaotus:
Ago Aaloe
Isiklikku
Ülev Aaloe oli tema vend.
Liidumaa
Ajalugu
1952. aastal ühendati Baden, Württemberg-Baden ja Württemberg-Hohenzollern Baden-Württembergi maaks. Samal aastal likvideeriti Saksa DV-s maad: nende asemele tulid 14 ringkonda (Bezirke) ja Ida-Berliin, mida ametlikult nimetati "Berliin – SDV pealinn" (Berlin - Hauptstadt der DDR).
Maahoki 2020. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Maahoki Maahoki 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos toimub 25. juulist kuni 7. augustini. Turniiril võistleb 24 võistkonda (kaksteist meeskonda ja kaksteist naiskonda).
Võistluste formaat
Olümpiaturniir koosneb kahest osast, alustades alagrupimängudest, millele järgneb väljalangemisring. Esialgu jagunevad meeskonnad kahte alagruppi, kus igas on 6 riiki, kus nad mängivad iga võistkonna vastu üks kord (kõik kõigi vastu). 4 parimat meeskonda pääsevad edasi veerandfinaali. Siis on see tavaline karikasüsteem kuni poolfinaalideni, kus kaotajad kohtuvad pronksimatšis ja võitjad mängivad finaalis.
Elle Eha
Elle Eha (sündinud 26. detsembril 1941 Koidu külas, Vändra vallas) on eesti näitleja ja luuletaja.
Rollid Ugalas
1958–59 1960–61 1961–62 1962–63 1963–64 1964–65 1965–66 1966–67 1967–68 1968–69 1969–70 1970–71 1971–72
Lehte Ilves
Lehte Ilves (sündinud 31. detsembril 1951) on eesti ajakirjanik.
1991. aastal lõpetas ta kaugõppe Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Aastatel 1985–1990 töötas ta ajalehe Läänlane ajakirjanikuna. 1990. aastast ajalehe Lääne Elu toimetaja. Aastatel 1999–2003 oli ta Lääne Elu peatoimetaja. Praegu Lääne Elu reporter.
Ta on ka Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Haapsalu Püha Johannese koguduse juhatuse liige.
Autosoom
pisi|Autosoomid ja sugukromosoomid Autosoom (inglise keeles autosome) on kromosoom (mittesugukromosoom), mis esineb võrdarvuliselt (nt paariliselt) liigi kõikidel isenditel, olenemata nende soost.
Inimesel on 22 autosoomi, mida tähistatakse numbritega 1–22. Kui panna autosoomid tinglikult pikkuse järjekorda, siis on kromosoom (autosoom) number 1 kõige pikem ja kromosoom number 22 kõige lühem.
Lehtsaare looduskaitseala
Lehtsaare looduskaitseala on looduskaitseala Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Selle pindala on 381 hektarit.
Autosoom
Autosoomne dominantne geen avaldub alati, autosoomne retsessiivne geen aga vaid dominantse geeni puudumisel.
Lehtsaare looduskaitseala
Kaitseala ajalugu algab 1990. aastast, mil sealsel alal loodi metsiste kaitseala, praegune staatus ja piirid aastast 2003.
Kaitseala põhieesmärk on rabametsakoosluste ning kaitsealuste liikide püsielupaikade kaitse.
Vigursuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
Vigursuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris
Küngaslaskumine
15. ja 16. veebruar
Elektrokardiograafia
Elektrokardiograafia on südamelihase talitluse korral keha pinnal avalduvate pingekõikumiste graafiline registreerimine. Registreerimise tulemusena saadud elektrokardiogrammi (EKG) kujule avaldavad mõju rindkere seina paksus, naha elektriline takistus, südame asend.
EKG registreerimine
Kõige sagedamini kasutatakse 12-lülituselist elektrokardiograafiat, millel eritatakse järgmisi lülitusi:
Liidumaa
Ajalugu
1990. aastal likvideeriti endise Saksa DV territooriumil ringkonnad ning taastati viis kunagist maad (kunagine Mecklenburg sai nimeks Mecklenburg-Vorpommern), osalt muudetud piiridega. Need maad ning Berliin said Saksamaa Liitvabariigi maadeks.
Ikka ja jälle saab poliitilise arutelu aineks Saksamaa Liitvabariigi territooriumi ümberliigendamine põhiseaduse artikli 29 alusel.
(Märkus. Lääne-Berliinil oli alati eristaatus ning ta ei kuulunud ametlikult Saksamaa Liitvabariigi koosseisu.)
Visela jõgi
Visela jõgi (ka Visula jõgi) on jõgi Lõuna-Eestis, Väikese Emajõe vasakpoolne lisajõgi.
Tuntakse ka nimede järgi nagu: Visula, Vilema, Sarapuu, Restu, Urvaste, Soe, Alakõrtsi-Punde-Alasoe-Laose jõgi või Mustjõgi.
Samara jõgi
Samara jõgi võib olla:
Tallinna Inglise Kolledž
Tallinna Inglise Kolledž on inglise keele süvaõppega üldhariduskool Tallinnas.
Õppekorraldus
Koolis on 12 klassi, pea igas klassis on kolm paralleeli. Klassis on keskmiselt 30 õpilast, algklassides 26 õpilast. Kokku õpib koolis umbes 782 õpilast ning seal töötab 50 õpetajat ja 20 muud koolitöötajat. Kool töötab ainult hommikuses vahetuses.
Lisaks kohustuslikele ainetele õpetatakse alates gümnaasiumist briti ja ameerika kirjandust, kodulugu, filosoofiat ja majandusõpetust Kohustuslikud on kolm võõrkeelt: inglise, vene, prantsuse, saksa keel või hispaania keel
Tallinna Inglise Kolledži direktor on Toomas Kruusimägi, kes on olnud kooli direktor alates 1999. aastast.
Ajalugu
Kuni 1996. aastani oli kooli nimi Tallinna 7. Keskkool, mis asutati septembris 1940, kui liideti likvideeritud Tallinna Prantsuse Lütseumi ja Jakob Westholmi Gümnaasiumi gümnaasiumiosad ja progümnaasiumi vanemad klassid. Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 kandis kool nime Jakob Westholmi Gümnaasium. Alates 1996. aastast on kooli nimi Tallinna Inglise Kolledž. Tegu on vanima Eestis tegutseva inglise keele süvaõppega kooliga.
Hooned
pisi|püsti|Narva maantee 25 peahoone pisi|left|Hoone Hariduse 3 (2011) Riikliku Inglise Kolledži esimene koolimaja oli hoone aadressil Hariduse tänav 3. Praegu asub seal Tallinna Prantsuse Lütseum.
pisi|Estonia pst 10 ([[Erich Jacoby ja Aleksandr Rosenberg, 1916)]] pisi|TIKi spordihoone (2007) 1939. aastal valmis arhitektide Alar Kotli ja Erika Nõva koostöös Tallinna Inglise Kolledžile mõeldud hoone aadressil Narva maantee 25, kuid 1940. aastal kolis sinna hoopis Tallinna Õpetajate Seminar, mis on nüüd Tallinna Ülikool. Hoone on praegu tuntud TLÜ Terra hoonena.
Tallinna Inglise Kolledž kolis 1996. aastal aadressil Estonia puiestee 10 asuvasse koolihoonesse, mis oli ehitatud Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumile ja milles asus sõjajärgseil aastail Tallinna Merekool.
Pedeli jõgi
Pedeli jõgi on jõgi, mille lähe ja suue asuvad Eestis Valgamaal, aga jõe keskjooks on Läti territooriumil (Pedele). Jõgi läbib ka Valka ja Valga linnu edela-kirde suunas ning on seal muudetud mitmeks paisjärveks koos ümbritseva puhkealaga.
Tallinna Inglise Kolledž
Hooned
2007. aasta aprilli lõpus valmis Tallinna Inglise Kolledži spordihoone. Selles on ujula koos saunaga, aeroobikasaal ja spordisaal, kus saab mängida nii korvpalli, jalgpalli kui ka tennist. Pool hoonet oli kulude katteks renditud Circle K töötajatele kuni aastani 2013. Hoonel on uudne arhitektuur ja kujundus.
Pedeli jõgi
Pedeli jõe lähe asub Kadastiku järves ja ta suubub Väikesesse Emajõkke. Jõe pikkus on 31 km, millest 15 km Eestis ja valgala on 229 km², millest 151 km² on Eestis.
Tallinna Inglise Kolledž
Kronoloogia
Tallinna Inglise Kolledži tähtsamate sündmuste kronoloogia:
Pedeli jõgi
Tähtsamad lisajõed Eestis on Riisupi oja, Rautina oja ja Männiku oja.
Montecristo saar
Montecristo saari on maailmas mitu. Nende kohta vaata artikleid:
Mall Hansen
Mall Hansen (neiupõlvenimega Klaser; 24. juulil 1948 Tallinn – 26. oktoober 2019) oli eesti näitleja.
Rollid Ugalas
1970–1971 1971–1972 1972–1973 1973–1974 1974–1975 1975–1976 1976–1977 1977–1978 1978–1979
Sami Lotila
Sami Lotila (sündinud 1965 Jyväskyläs) on soome ajakirjanik.
Oktoobrist 2009 märtsini 2011 oli ta Soome kõmu­ajakirja Hymy peatoimetaja. Eestis on Lotila tuntud kui Eesti Päevalehe ja Õhtulehe kolumnist, kelle väljaütlemised Eesti elu ja eestlaste kohta on äratanud palju tähelepanu.
Filosoofiamagistri haridusega Sami Lotila on õppinud Tartu, Varna ja Krakówi ülikoolis.
2010. aasta novembris avaldas näitleja Peeter Oja avalikult oma arvamust Lotila kirjutiste sisu kohta (süüdistades ka Õhtulehe peatoimetajat Väino Koorbergi) nii Postimehes, kui ka TV3 saates "Kolmeraudne". Kirglikud avaldused tekitasid vastakaid arvamusi ja seisukohti.
25. novembril 2010 esilinastus Kanal 2-s saade "Miks Sami Lotila Eestit vihkab?", mille autor on Krister Kivi.
Homoloogilised kromosoomid
Homoloogilised kromosoomid on liigi kromosoomikomplekti mingi kromosoomi eksemplarid kas sama või eri indiviidide kromosoomistikus.
Kõnnumaa maastikukaitseala
Kõnnumaa maastikukaitseala on kaitseala Raplamaal Rapla vallas Vana-Kaiu külas, Türi vallas Kädva külas ning Kehtna vallas Paluküla, Lau, Hiie, Ohekatku, Palasi, Linnaaluste, Lalli külas.
Homoloogilised kromosoomid
Homoloogilised kromosoomid on kujult ja suuruselt sarnased ning sisaldavad enamasti samu geneetilisi lookusi samas järjestuses.
Kõnnumaa maastikukaitseala
Kaitseala ajalugu ulatub 1961. aastasse, mil erilise tähelepanu alla võeti Keava-Esku oos (ka: Keava mäed, Keave servamoodustised), 1964. aastal kaasati Paluküla Hiiemägi, 1981. aastal Keava, Loosalu ja Palasi raba, 1992. aastal Keava-Esku servamoodustised, praegused piirid ja staatus aastast 2002.
Kaitseala põhieesmärk on Keava, Loosalu ja Palasi raba, Keava-Esku ja Paluküla-Sillaotsa mandrijää servamoodustiste ning kaitsealuste liikide elupaikade kaitse.
Kaitsealale jääv Paluküla Hiiemägi on Lääne-Eesti kõrgeim koht (106,4 m ümp). Kaitsealale jäävad ka muistse Keava linnuse linnamägi ja Linnaaluste muinasasula alad, mis on muinsuskaitse all.
Kaitsealune linnuliik on kaljukotkas (Aquila chrysaetos).
Maastikukaitseala pindala on 5713 ha. Kaitsealal on järgmised vööndid: Kaitseala geograafilised koordinaadid on 58°55'13" N 25°2'3" E.
Kõnnumaa maastikukaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000505.
Kadastiku järv
Kadastiku järv on põhja–lõunasuunaline piklik järv Eestis Valgamaal, paikneb Koorküla keskusest 5 km lõuna pool. Järv on 7,2 hektarit suur, suurim sügavus on 13,6 m ja keskmine 6,4 m.
Ülev Aaloe
Ülev Aaloe (17. detsember 1944 – 23. juuli 2017) oli eesti tõlkija ja teatritegelane.
Ülev Aaloe lõpetas 1962. aastal Tallinna 21. keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna soome-ugri keelte eriharus. 1970. aastal täiendas ta end Stockholmi Ülikoolis rootsi keele ja kirjanduse alal. Ta töötas Eesti Raadio rootsikeelsete saadete toimetajana (1966–1977), Endla teatris dramaturgi ja kunstilise juhina (1991–1998) ja Eesti Draamateatris dramaturgina (1999). Aastatel 1999–2003 oli ta Vanalinnastuudio kirjandusala juhataja, 2003–2006 Tallinna Linnateatri kirjandusala juhataja ja 2006–2009 Ugala teatri dramaturg.
Ta oli Eesti Näitemänguagentuuri nõukogu esimees.
Ülev Aaloe tõlkis kirjandust peamiselt rootsi, aga ka taani keelest. Ta oli Wellesto liige.
Malle Järve
Malle Järve (sündinud 17. jaanuaril 1942) on eesti näitleja.
Bayeux' vaip
pisi|William Vallutaja. Fragment Bayeux' vaibast
Bayeux' vaip on romaani tekstiilikunsti kuulsaim näide. 70 meetri pikkusele kangale tikitud stseenid kujutavad Inglismaa vallutamist normannide poolt. Vaip valmis arvatavasti 11. sajandi lõpus või 12. sajandi alguses.
Vaip on nime saanud oma asukoha järgi: nimelt hoiti vaipa varem Bayeux' katedraalis Normandias, kus seda rahvale kirikupühade ajal näidati. Nüüd on vaip rahvale igal ajal vaatamiseks välja pandud Bayeux' muuseumis. Vaid poole meetri kõrgune, kuid 70 m pikkune vaip on keeratud ribana ümber muuseumisaali seina.
Vaiba 58 stseeni jutustavad Normandia hertsogi Guillaume'i, hilisema Inglise kuninga William I Vallutaja Inglismaale tehtud vallutusretkest. Põhitähelepanu on 1066. aastal toimunud Hastingsi lahingul.
Vaibal on kujutatud umbkaudu 1500 inimest, lisaks hobuseid, losse ja laevu. Vaiba servad on kaunistatud fantastliste olendite, loomade ja lindude kujutistega ning stseenidega igapäevaelust.
Legendi kohaselt tikkis vaiba William Vallutaja naine Mathilde.
Ehkki poliitiline propaganda ja üksikisikute ületähtsustamine on loo ajaloolist tõepära pisut rikkunud, on Bayeux' vaip unikaalne visuaalne dokument keskaegsete relvade, aparellide ja muude esemete kohta. Sellegipoolest on täheldatud, et sõjamehed on kujutatud paljaste kätega, samas kui teiste allikate järgi kanti lahingutes ja jahil üldiselt kindaid.
Tootsi raudteejaam
Tootsi raudteejaam on raudteejaam Pärnumaal Tori vallas Lelle–Pärnu raudteelõigul.
Tootsi raudteejaamas asus varem kaks madalat ooteplatvormi, mille asemele rajati 2013. aastal uus lühike teedevaheline perroon. Viimane regulaarne reisirong peatus Tootsi jaamas 8. detsembril 2018. Rong sõitis Balti jaamast Tootsi umbes 2 tundi ja 15 minutit.
Praegu kasutavad raudteed vaid üksikud kaubarongid. Jaamas on üks peatee, üks vastuvõtu-ärasaatetee ja üks dresiinikuuri viiv tupiktee.
Villu Päärt
pisi|Villu Päärt 2015. aastal Villu Päärt (sündinud 8. aprillil 1972) on eesti ajakirjanik.
Tootsi raudteejaam
Hoonetest asuvad jaama territooriumil puidust jaamahoone, vana puukuur, uus dresiinikuur, käimla ja silikaattellistest endine elektritsentralisatsiooni post. Jaamahoonest lõunas asuvad jaama eluhoone, kuuri ja dresiinikuuri varemed.
Villu Päärt
1990. aastal lõpetas ta Puurmani Keskkooli. 1996. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajakirjanduse eriala.
Tootsi raudteejaam
Jaamas peatus päevas neli Pärnu rongi (pooled Pärnu ja pooled Tallinna poole) liinil Tallinn–Pärnu. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt maha laadimine.
Villu Päärt
Ta on olnud teadusportaali Novaator toimetaja (2008–2014) ning Tartu Ülikooli ajakirja Universitas Tartuensis kolleegiumi liige.
Ta on töötanud ajalehe Postimees ajakirjanikuna ja olnud ajakirja Tarkade Klubi toimetaja. 2014. aastast oli ta ajalehe Eesti Ekspress ajakirjanik, 2017. aastast taas ajalehe Postimees ajakirjanik.
2018. aastal pälvis ta Eesti Ajalehtede Liidu preemia parima arvamusloo eest.
Tootsi raudteejaam
Ajalugu
1920. aastate lõpus läbis Tootsi jaama päevas kaks rongi Pärnu suunas (väljumisajaga kell 16.25 ja 5.48) ja kaks rongi Tallinna suunas (kell 10.50 ja 1.03). Suvel lisandus kummalgi suunal veel üks rong. Sõit Pärnusse kestis kaks ja pool kuni kolm tundi, Tallinna viis pool kuni kaheksa tundi. Reisipilet Tallinnast Tootsi maksis teise klassi vagunis 4,35 ja kolmanda klassi vagunis 2,85 krooni. Viiekilose pagasi eest tuli täiendavalt maksta 28 senti.
1. mail 1930 avati raudteejaamas Tootsi postiagentuur. Töö paremaks korraldamiseks oli Postivalitsus varustanud agentuuri järgmise inventariga: 5 kg kaal ühes vihtidega, välimine postkast, kalendertempel, kaks kummist lipiktemplit, pitsat, nurgatempel, T-tempel, templipadi, kummialus, postikott ja silt. Algul tegeles Tootsi postiagentuur vaid kirjade, ajalehe tellimuste ning markide ja vekslipaberite müügiga. 1930. aasta 25. oktoobril sai aga Tootsi postiagentuur õiguse tegelda ka rahakaartide, paki- ja lunasaadetiste operatsioonidega. Üksiku saadetise väärtuse ülemmääraks oli Postivalitsus kehtestanud 500 krooni.
1932. aasta 7. mai õhtul kella poole seitsme paiku toimus Pärnu–Lelle kitsarööpmelisel raudteel Tootsi ja Viluvere jaamade vahel rongiõnnetus. Kaubarong nr 576 koosseisus jooksid rööbastelt välja kuus viimast vagunit, milles veeti propse. Õnnetuse tõttu katkes raudteeühendus järgmise päeva keskpäevani, mil Pärnust kohale saadetud remontrongi meeskond suutis seada korda tee. Õnnetuse põhjuste kohta täit selgust ei saabunud. Arvati, et vagunid jooksid rööbastest välja vagunirikke tõttu. Kaubarong nr 576 oli teel Pärnust Lellesse 27 laadungiga vaguniga.
Kitsarööpmelise raudtee ajastul ulatus praegugi Tootsi Turbatööstuses toimiv elektrifitseeritud raudteevõrk ka Tootsi raudteejaamani.
1969. aastal suleti senine kitsarööpmeline Lelle–Pärnu raudteelõik koos Tootsi jaamaga ümberehitustöödeks, et ehitada raudtee ringi laiarööpmeliseks. Tööd valmisid 1971. aastal ja raudtee ametlik avamine toimus 23. juulil. Kuni 2004. aastani oli Tootsi jaamas neli kõrvalteed, varem oli likvideeritud kahe kilomeetri pikkune harutee Tootsi Turbatööstusse.
Jaamahoone
Tootsi jaamahoone on ehitatud Leon Johansoni projekti järgi. Hoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Luuri, Koogiste, Tammiste ja Kõnnu jaamahoonetega. Väljaehitatud katusekorrusega kõrge poolkelpkatusega hoone esi- ja tagafassaadil paiknevaid keskrisaliite kroonib lopsaka puidust profiilkarniisiga raamistatud kolmnurkfrontoon. Fassaade ilmestavad laiad nurgalauad ja kaheksa ruuduga aknad. Peasissepääsuküljel asub kahepoolne klaasidega välisuks, mille kohal asetseb kaarliistudega liigendatud valgmik. Jaamahoone ühes otsas oli ooteruum, keskel jaamaülemaruum, ja teises otsas kahetoaline korter. Hoone teisel korrusel paiknes kaks ühetoalist korterit. Nüüd on hoone Edelaraudtee kasutada.
Võlasuhe
Võlasuhe (inglise keeles obligation) on õigussuhe, millest tuleneb võlgniku kohustus teha võlausaldaja kasuks tegu või sellest hoiduda ning võlausaldaja õigus nõuda võlgnikult kohustuse täitmist.
Võlasuhte sisu
Võlasuhe on võlaõiguse keskne mõiste. Võlasuhteid tuleb eristada viisakussuhetest, kus pooltevahelised kohustused ei ole õiguslikult siduvad. Viisakussuhted on eelkõige kokkulepped, mille sisuks on tavaline suhtlus. Näiteks ei teki võlasuhet kutsest õhtusöögile. Võlausaldajat kui õigustatud isikut nimetatakse ka kreeditoriks. Võlgnik ehk kohustatud isik on deebitor. Võlasuhte mõiste puhul saab eristada kitsast ja laia tähendust. Võlasuhe kitsas tähenduses koosneb kohustusest ja sellele vastavast nõudest. Laias tähenduses on võlasuhe õigussuhete kompleks, mis koosneb mitmetest kohustustest ja nõuetest. Võlasuhe laias tähenduses on näiteks müügileping.
Kohustus võib olla nii kindlal viisil käitumine (positiivne sooritus) või ka käitumisest hoidumine (negatiivne sooritus). Võlasuhe võib piirduda kohustusega arvestada teatud viisil teise poole õiguste ja huvidega. Võlasuhe tekib ainult võlgniku ja võlausaldaja vahel ning üldreegli järgi kolmandad isikud võlasuhtest õiguseid ei omanda (võlasuhte relatiivsus). Erand on näiteks leping kolmanda isiku kasuks.
Võlasuhteid reguleerib eelkõige võlaõigusseadus.
Võlasuhte tekkimise alused
Kõige olulisem võlasuhte tekkimise alus on leping. Võlasuhte aluseks võib olla ka kahju õigusvastane tekitamine, alusetu rikastumine, käsundita asjaajamine, tasu avalik lubamine või näiteks lepingueelsed läbirääkimised.
Võlasuhte lõppemine
Võlasuhe lõpeb, kui kohustus täidetakse, tehakse tasaarvestus, võlgnik ja võlausaldaja langevad kokku ehk üks isik on samaaegselt nii võlgnik kui ka võlausaldaja, pooled lepivad kokku võlasuhte lõppemises, lepingust taganetakse, leping öeldakse üles või füüsilisest isikust võlgnik sureb. Lepinguga võib kokku leppida täiendavates võlasuhte lõppemise alustes.
Tehingulised ja seadusest tulenevad võlasuhted
Tekkimisealusest lähtudes jagunevad võlasuhted tehingulisteks ja seadusest tulenevateks võlasuheteks. Tehingulised võlasuhted tekivad peamiselt lepingutest ja seetõttu nimetatakse seadusest tulenevaid võlasuhteid ka lepinguvälisteks võlasuheteks.
Kestvusvõlasuhted ja ühekordsesele toimingule suunatud võlasuhted
Ajaliselt saab võlasuhteid liigitada kestvusvõlasuheteks ja ühekordse toimingu vahetamisele suunatud võlasuheteks. Tavaline näide kestvusvõlasuhtest on üürileping. Müügileping on enamasti ühekordsele toimingule suunatud. Kui eristamine on keeruline, tuleb välja selgitada, milline oli poolte tahe lepingut sõlmides.
Manija
Manija on küla Pärnu linnas Manilaiul.
Aasta läbi elab saarel umbes 45 inimest.
Aastal 2005 rajati laiule asfalteeritud tee. Manijas tegutseb ka Manija külatuba. Külatoas toimuvad Manija külakoosolekud ja rahvapeod. 2006. aasta seisuga on külakeskuse juurde loomisel ka WiFi leviala.
2013. aastal valmis saarest ja tema elanikest Mark Soosaare film "Meretagused".
Kuusalu valla lipp
thumb|Kuusalu valla lipp.
2005. aasta oktoobris ühinesid Kuusalu vald ja Loksa vald ühtseks omavalitsusüksuseks – Kuusalu vallaks.
Lipp kinnitas 21. juunil 2006 Kuusalu vallavolikogu. Lipu kavandi autor on Vadim Fomitšev.
Lipu kirjeldus
Valla lipuks on põiki vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka poolitatud sini-valge kangas, mille keskel on valla vapp (hõbedasel kilbil lauritsarest). Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 1050×1650 mm.
Lipu värvid on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi on: punane – 186C, sinine – 285C ja must – Black C.
Värvid triaadi värvides (CMYK): punane – C0%;M100%;Y81%;K4%, sinine – C91%;M43%;Y0%;K0% ja must – C0%;M0%;Y0%;K100%.
Sümboolika konkurss
Esimene Kuusalu valla sümboolikakonkurss lõppes 29. septembril 2005 tulemusteta. Konkursile esitatud 6 vapi- ja lipukavandi hulgast ei leitud ühinevale Kuusalu vallale piisavalt iseloomulikku kavandit. Kavandid olid välja pandud Kuusalu valla veebilehele, kus kõigil huvilistel oli võimalik oma hääli anda. 456 hääletaja seast ei ilmnenud selgelt parimat kavandit, samuti lahknesid oluliselt hääletajate kommentaarid, mida elektroonselt oli võimalik vallavalitsusele saata. Kuus kavandit said vastavalt 50, 11, 15, 126, 19, 173 häält ja 62 hääletajat polnud ühegi kavandi poolt.
Kuusalu vallavalitsus kuulutas 2005. aasta 1. detsembri korraldusega välja uue konkursi. Vapi ja lipu värvilised kavandeid sai esitada 31. jaanuarini 2006. Konkursile laekunud tööde hindamiseks moodustatud ajutine sümboolikakomisjon valis 2006. aasta veebruaris välja 9 parimat kavandit, mis pääsesid teise vooru. Kavandid pandi välja Kuusalu valla veebilehel, kus oli kõigil võimalik hääletada ning kommenteerida.
thumb|Kuusalu valla endine lipp
Endine lipp
Kuusalu valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp, kangas oli horisontaalselt jaotatud kaheks, ülemine väli on valge ning sellel oli roheline ristikheinaleht. Alumisel väljal oli kolm sinist ja kolm valget ühelaiust kitsast lainelist laidu, lipu alaservas aga laiem laineline laid.
Lipu normaalmõõtmed olid 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut.
Lipp õnnistati Kuusalu Laurentsiuse kirikus 11. aprillil 1991 ja kinnitati 3. augustil 1998 ning oli kasutusel kuni 2005. aasta oktoobrini, mil vald ühendati Loksa vallaga.
Haapsalu Gümnaasium
Haapsalu Gümnaasium oli eesti õppekeelega kool Läänemaal Haapsalus.
Koolis õppis umbes 700 õpilast. Kooli viimane direktor oli Anne Mahoni, aadress Kuuse tänav 1, Haapsalu.
2007–2011 oli kooli direktor Andres Ammas.
Kool lõpetas tegevuse 2013, kui Haapsalu Gümnaasiumi ja Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi baasil moodustati Läänemaa Ühisgümnaasium.
Kolmas sektor
Eestis määratletakse kodanikuühiskonda kui kõiki inimesi huvide ja võimete kohaselt kaasavat osalusühiskonda, mis hõlmab inimeste omaalgatuslikku koostööd oma huvide järgimiseks ning avalike asjade arutamises ja otsustamises osalemiseks, samuti seda koostööd võimaldavaid ühendusi, võrgustikke ja institutsioone. Kodanikuühiskond tähendab suutlikku avalikku sektorit, tugevat erasektorit ja aktiivset kolmandat sektorit.
Eestis toimub kodanikuühiskonna arendamine vastavalt Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsioonile.
Kodanikuühiskond on laiem mõiste kui kolmas sektor; termin põhineb järgneval loogikal: Ühiskonda saab jaotada kolmeks koostoimivaks sektoriks.
Kolmandas sektoris tegutsevate organisatsioonide õiguslikeks vormideks on
Need ei tegutse kasumi teenimise eesmärgil, vaid aitavad kaasa mitmesuguste ühiskonnaprobleemide lahendamisele, toetudes kodanikualgatusele.
Kõneledes kodanikuühiskonnast, tuleb vahet teha avalikes huvides tegutsevate kodanikuühenduste ja teiste vahel. Juriidiliselt saab kodanikuühendusi luua ka avalik- ja ärisektor, mis ei ole otseselt kodanikuühendused, ehkki tegutsemisvormina mahuvad kolmanda sektori alla.
Ajalugu
Ühistegevus seltsides ja klubides oli esimese ärkamisaja edu aluseks.
Angoobmaal
Angoobmaal (ka metsomajoolika) on keraamiline ehismaal, mida teostatakse niiskele savile eri värvi angoobe peale kandes. Angoobi võib keraamilisele esemele kanda pintsli, kõrre või mõne muu esemega.
Tegemist on ühe variandiga glasuurialuse maali tehnikast.
Ilma eelneva jooniseta improviseeritud angoobmaali pealekandmist nimetatakse pastillaažiks.
Holger Roonemaa
pisi|Holger Roonemaa 2014. aastal Holger Roonemaa (sündinud 14. märtsil 1983 ) on eesti ajakirjanik.
Ta töötab Eesti Päevalehe tegevtoimetaja ja uudistetoimetuse juhatajana.
Isiklikku
Tema vend on tehnoloogiaajakirjanik Henrik Roonemaa.
Tunnustus
2023 – Parima üleriigilise uudise autor (koos Urmas Jaagantiga)
2023 – Bonnieri preemia (koos Martin Laine, Riin Aljase, Oliver Kundi, Tiina Kaukvere ja Aleksander Algoga, ühistööna valminud artikliseeria laenuärist)
Tori raudteepeatus
pisi|Tori raudteepeatus 2017. aastal pisi|Jaama elamud pisi|Tori jaam aastal 1928 Tori raudteepeatus oli raudteepeatus Pärnumaal Tori vallas Tori lähistel Selja külas.
Tori raudteepeatuses asub siiani üks lühike perroon. Reisirong sõitis Balti jaamast Torisse umbes 2 tundi ja 20 minutit.
Toris peatus päevas neli Pärnu rongi (pooled Pärnu ja pooled Tallinna poole).
Ajalugu
Jaam avati koos raudteeliiniga 1927. aastal. Jaamas oli algselt kaks teed ja karjääri raudteeharu vasakule. See asus Lelle raudteejaamast 46,7 kilomeetri kaugusel. Avamisel jäi jaam Tori valda.
Jaamahoone ehitati Leon Johansoni tüüpprojekti järgi sarnaselt Eidapere, Sindi, Vändra ja Viluvere jaamahoonetega.
Tori jaamahoone hävis teises maailmasõjas. Hiljem täitis jaamahoone ülesannet algselt abihooneks mõeldud ehitis.
Eesti Valitsus otsustas 2017. aastal, et ei investeeri Pärnu–Lelle 70 km raudteetrassile 17 000 000 eurot raudtee remondiks. Liinirongide liiklus Pärnu ja Lelle vahel lõpetati 8. detsembril 2018. Tori peatusse kogunes viimase rongiga hüvastijätuks suur hulk rahvast, põlesid leinaküünlad.
Punane hiid
Punase hiiu staadiumis tähe pinnatemperatuur on umbes 2473–3473 kelvinit (2200–3200 °C) ja see on oma suuruse tõttu Päikesest märkimisväärselt eredam.
Päike muutub punaseks hiiuks umbes viie miljardi aasta pärast ning hävitab Merkuuri, Veenuse ja tõenäoliselt ka Maa.
Punased hiiud on näiteks VY Canis Majoris, Betelgeuse, Arcturus, Antares, Aldebaran, α Herculis, β Pegasi ja Mira.
Kohamuistend
Kohamuistend on muistend, mis jutustab mõnest konkreetsest loodusobjektist (järvest, mäest, jõest, puust, kivist)  või suuremast ehitisest, nagu näiteks kirikust või kloostrist.
Hüpikämbliklased
Hüpikämbliklased (Salticidae) on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond.
Hüpikämbliklased on väikesed alla ühe sentimeetri pikad kirjud, hallikad või mustad ämblikud, kes liiguvad kiiresti ja ka hüppavad. Neil on lühikesed ja tugevad jalad, eeskeha eesosas kaks suuremat silma. Neid võib leida taimedel ja majaseintel. Ta ei püsi hetkegi paigal. Tal on mitmeplaaniline, terav ja värviline nägemine. Ka paljudel teistel ämblikel on kaheksa silma, kuid need on algelised ja võivad tajuda vaevalt rohkem kui valgust ja pimedust. Hoolimata oma kaheksast silmast vaatab ta oma liikuva pisikese peaga vilkalt ringi, kord üles, kord alla.
On olemas väike hüpikämbliklane, kes hiilib sipelgapessa ja elab moondatuna oma vaenlaste keskel. Et tema olemasolu seal ei avastataks, muudab ta oma välimust ja käitumist. Sipelgatel on kuus jalga ja kaks tundlat, ämblikul aga kaheksa jalga, kuid tundlad puuduvad üleüldse. Kuidas siis hüpikämblik end sipelgaks moondab? Ta jookseb ringi kuuel jalal ning sirutab kaks ülejäänud jalga tundlate sarnaselt ettepoole. Lisaks oskab ämblik oma "tundlaid" liigutada üsna sipelgale iseloomulikul viisil, nii et neid peetakse ekslikult sipelgatundlateks. See meistermaskeerija imiteerib koguni sipelgate katkendliku siksak-kõndi.
Taksonoomia
Hüpikämbliklasi on umbes 500 perekonda, kokku umbes 5000 liigiga.
Vanemuine (teater)
1. augustist 2019 kuni 31. juulini 2023 on teatri juht Kristiina Alliksaar. Augustis 2023 asub teatrijuhiks Aivar Mäe. Aastatel 2013–2019 juhtis teatrit Toomas Peterson. Aastatel 2007 –2012 oli teatri juht Paavo Nõgene. pisi|Vanemuise väike maja
Teatrihooned
Vanemuisel on kolm teatrihoonet. 1967. aastal valminud Vanemuise suur maja asub Tartu südames ja mahutab 700 pealtvaatajat. Suurest majast 1,2 km edelasse jääb 440-kohalise teatrisaaliga Vanemuise väike maja, mis ehitati aastatel 1914–1918. Hoone põles sügisel 1978 ning taastati alles 1990. aastaks.
Alates 2001. aastast on mängupaigana kasutusel Emajõe kaldal asuv Sadamateater.
1998. aastani kuulus teatrile ka 1970. aastal ehitatud Vanemuise Kontserdimaja.
Statistika
2011. aastal toimus teatris kokku 526 etendust ja kontserti. Neid külastas 184 014 inimest. Lisaks korraldati noortetöö raames 195 üritust 10 213 külastajaga. Seega oli 2011. aastal Vanemuisel 6866 külastajat rohkem kui aastal 2010.
1870–1906. Koidula teater, Wiera teater
1870. aasta 24. juuni on Eesti teatri ajalukku kirjutatud kui rahvusliku teatri sünnipäev, sest just sel päeval kanti Tartus Jaama tänaval Vanemuise seltsi majas ette Johann Voldemar Jannseni tütre Lydia Koidula kirjutatud näidend "Saaremaa onupoeg" – esimene eestikeelne näitemäng.
Veel kümmekond aastat enne teatri sündi oli J. V. Jannsen – tulevane Vanemuise seltsi president – teatri suhtes üsna eitaval seisukohal, võttes oma ajalehes sõna ja noomides üht lehelugejat, kes olla avaldanud soovi saada lehest rohkem teatri kohta lugemist: "Kas teie üsna tõeste "Postimehe" käest nõuate, et tema ka teatremängust peab sõnumit tooma? Oi, vennike, viimaks tuleb mõni ja pärib tema käest teadust, kus kõrtsis linnapürjelid iga õhtu koos käinud, mis nende emandad iga lõunaks keetnud ja keda voorimehed igapäev sõidutanud! No vaat, see oleks asi!" (Eesti Postimees, 1865) Viis aastat hiljem, kui postipapa oli Lätis tutvust teinud Riia rahvusliku seltsi tegevusega, oli tema meelsus teatri suhtes juba teistsugune: "Mil ja kus meie nüüd eesti rahva juures teatrimängu saame kuulma, on meil täna alles teadmata; aga imeks ei paneks meie mitte, kui seda kaua enam ep oleks oodata." (Eesti Postimees, 1868). Ja veel pisut hiljem samast sulest'': "Teatrit mängida – mõnele ajab see küll vere mustaks – ei ole Läti seltsil mitte enam tundmata asi. Neil on juba mitmed, osalt õpetlikud, osalt naljakad tükid ette näidata, mispoolest eesti rahval alles suur kehvus on /…/ Kus on eesti ja läti rahva Schillerid, Goethed, Lessingid, Körnerid ja tuhat teisi mängutükkide kirjutajaid? Tarvilised tükid peavad rahva mõistuse mõõdu järele tehtud ja nende omast elu kasinal, puhtal viisil rõõmuks ja õpetuseks välja lõigatud olema; aga neid ilmale sünnitada ei ole veel iga mehe asi; nõndasama on ka teatremängijad rahva seas alles kasinad ja kallid, nagu hea nõu, kui tarvis on. Sellegipärast pole viga! …Meie saame omal ajal ka rahva vaatemängijatest rääkima. Andke aega näha ja õppida… Mängutükkide pärast aga vaatame üksisilmi oma õpetatud meeste käte peale." (EP, 1870).''
Ka Koidula kõhkles ja kahtles oma julges algatuses hulk aega, pidades sel teemal kirjavahetust nii Kreutzwaldiga, kes teatritegemise suhtes oli skeptiline, kui ka oma soome sõbra Antti Almbergiga, kes talle oma kodumaa teatriinfot vahendas ning temasse optimismi süstis.
Vanemuise seltsi 5. aastapäeva peoks sai esimene teatritükk lavaküpseks. Kui eesriie avanes, nägi publik maalermeister Frischmuthi maalitud taluhoonet, mille õuele ilmusid kolm meest: Heinrich Rosenthal, Harry Jannsen ja Tõnis Pekk. Just nagu antiikses Kreeka teatris, ei tunnistatud ka tegevust alustavas Eesti teatris naisnäitlejaid ning seetõttu olid meeste mängida ka naisrollid. Lydia Koidula esimene näidend oli mugandus saksa näitekirjaniku Theodor Körneri näitemängust "Der Vetter aus Bremen" (Bremeni onupoeg), mis Eesti oludesse tooduna pildus teravaid kriitikanooli kohaliku koolikorralduse pihta ja kandis pealkirja "Saaremaa onupoeg". Näidendi lavastas Lydia Koidula ise. Publiku huvi näitemängu vastu oli nii suur ja piletist ilmajäänute kurbus nii piiritu, et etendust otsustati järgmisel päeval korrata. Nii võib tagantjärele väita, et hilisematel aegadel kinnitust leidnud eesti rahva teatrilembus oli näha juba esimese lavastuse esietendusel.
"Koidula teatriks" nimetatud rahvusliku teatri esimeste sammude hulka kuulub kolm Koidula näitemängu – "Saaremaa onupojale" järgnes õige pea, 29. septembril 1870 "Maret ja Miina ehk kosjakased" ning 2. ja 3. juunil 1871 Koidula teatri kunstiliselt õnnestunuim näitemäng, algupärane komöödia "Säärane mulk ehk sada vakka tangusoola". Nende kolme näitemänguga Koidula teater piirduski, ent algus oli tehtud ning õige pea leidus jätkajaid.
Järjekindlamaks muutus seltsi teatritegevus 1874. aastal, kui näitejuhitöö võttis enda kanda päevapiltnik Reinhold Sachker. Sachker oli Vanemuise seltsi liige ning võttis enne näitejuhiks valimist agarasti näitlejana osa kõigist teatritükkidest. Tubli ja innuka asjaarmastajana ei tõstnud Sachker küll teatrit senisest tasemest kõrgemale, kuid tagas oma järjekindla tegevusega teatri ellujäämise ning kinnistas teatritegemise traditsiooni Vanemuise seltsis. Sachker tõlkis teatri jaoks ise August von Kotzebue näidendeid (19. sajandi enim lavastatud draamakirjanik Euroopas, pärit Saksamaalt, aga elas aastaid Tallinnas), tema juhtimise all suurenes uuslavastuste arv, mis oma sisult küll üsna kergekaaluliseks jäid. Näitlejatena tegutsesid tollases teatris Tartu eestlastest käsitöölised.
1878. aastal algas Vanemuises August Wiera ajajärk – aeg, mida teatriloolased nimetavad Wiera teatriks. Seltsi pidutoimkond valis muusika- ja näitemänguhuvilise mehe seltsi laulu-, orkestri- ja näitejuhiks, lubades talle kindla protsendi oma ürituste sissetulekust. Nii sai August Wierast esimene eestlane, kes kogu oma tööjõu pühendas teatrile. Tohutu suure entusiasmiga suutis ta venestamise tippajal koondada enda ümber suure hulga muusika- ja näitemänguhuvilisi, kelle igapäevaseks vajaduseks oli pärast pikka päevatööd teha eestikeelset näitemängu ja seda ilma tasuta. Näitleja Leopold Hansen kirjutab oma mälestusteraamatus ""Vanemuise" radadelt" Wiera kohta nii: "Wiera oli väga energiline ja koondas endasse mitmed lavalised erialad. Ta oli muusika-, balleti- ja näitejuht korraga ja aitas ka, kui tarvis, primadonnal laulda. Ja seda oli tarvis peaaegu alati! Aga see nagu pidigi nõnda olema ega häirinud ühtki kuulajat, kui kapellmeister hakkas korraga jalga põrutama ja kaasa laulma, ehkki ta hääl ei olnud just ilus ning kärises ebameeldivalt nagu untervitsil alatisest kamandamisest. Taktilöömisega valmis, ruttas ta silmapilk lava taha, tõmbas klarnetimehel, kes noodiga polnud veel lõpuni jõudnud, pilli suust ära, ja korraga hakkasid saali kostma valjusti sosistatud korraldused ning hüüded: "Jaan, päike põlema!…"".
1880ndate keskpaigaks oli Vanemuise näitetrupp kasvanud 100-liikmeliseks ning etendusi anti järjepidevalt. Teatri arendamises oli Wiera kõrval töös kaks näitejuhti: Ludvig Menning (aastatel 1878–1886) ja Hugo Techner (1886–1891), kes tegelesid põhiliselt draamalavastustega. Wiera ise tõi aga eesti teatrisse muusika – just tema taktikepi all sai lavaküpseks esimene eestikeelne muusikalavastus, milleks oli Karl Maria von Weberi "Preziosa" (1883). Seda daatumit peetakse eestikeelse muusikateatri algusaastaks. Lavastus püsis teatri repertuaaris enneolematu aja – kuni 1903. aastani ning seda mängiti kokku 114 korda. Wiera suur muusikaarmastus toob seejärel teatrilavale nii operette kui laulumänge, mis sajandi lõpuaastatel mängukavas jõudsalt domineerima hakkavad. 1899. aastal jõuab lavale ka esimene ooper – Étienne Méhuli "Joosep Egiptuses". Wiera teater mängib nii eesti näitemänge kui ka halearmsaid lugusid Jenoveevadest, Debooradest ja Toonidest, ent nende kõrval jõuavad lavale ka esimesed eestikeelsed klassikalavastused: Molière’i "Ihnuskael" ("Ihnur", 1888) ning Shakespeare’i "Venedigu linna kaupmees" ("Veneetsia kaupmees", 1888) ja "Kangekaelse taltsutamine" ("Tõrksa taltsutus", 1889). Tõe huvides tuleb märkida, et esimesed "klassikapääsukesed" tõusevad lendu proosatõlkes ning suurte muganduste ja kärbetega, ent algus on ometi tehtud.
Tänapäeval võib üllatavana tunduda, kui kerglane maine oli tol ajal näitleja elukutsel. Näitleja Amalie Konsa meenutab: "Küll olime meie põlatud inimesed! Näitelaval olles lauldi meile küll kiidusõnu, tänaval vastu tulles aga ütles ema tütrele: "Ära vaata sinnapoole, lähme ruttu üle tänava." Wiera trupis oli näitlejatel range tööjaotus ning igal artistil oma kindel ampluaa – kes mängis isasid, ei mänginud kunagi armastajaid jne. Näitejuht näitas kätte kõik lavale tulekud ja lavalt minekud, mõõtis välja sammud paremale ja vasakule ning näitas ette õiged žestid. Publiku poole ei tohtinud mingil juhul selga keerata – Wiera läks oma viisakuses lausa niikaugele, et juhatas ka orkestrit näoga publiku poole (seega seljaga orkestri suunas). Ülitähtis isik tolleaegses teatris oli etteütleja, tolleaegsetes arvustustes on ka aeg-ajalt märkusi, kui etteütleja hääl juba liiga valjult saali kostma hakkas.
1880ndatel ehitati suuremaks ka näitelava ja kaunistati saali. Kurioosumina mõjuvad tänases päevas Ado Grenzsteini kulul toreduse ja ilu pärast mõlemale poole näitelava ette paigutatud purskkaevud, mida paraku polnud võimalik kasutada, sest veepiisad langesid orkestripillidele ja nootidele ning pillid said kannatada.
Tolleaegne lavakujundus oli rajatud nn fundusdekoratsiooni printsiibile – teatril oli paar-kolm põhikujundust, mida kasutati lavastusest lavastusse, olenemata loo toimumise geograafiast või ajastust. Üks dekoratsioon kujutas tuba, teine metsa ja kolmas linnatänavat. Toapildi jaoks toodi enne etenduse algust teatri puhvetist ära suur laud, kostüüme aga kombineeriti olenemata ajastust lavastusest lavastusse, mis ajuti päris suure stiilide virvarri tekitas.