cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teise maailmasõja survel tehtud leiutised
Reaktiivmootorite kasutamine tsiviilotstarbel
Kuigi reaktiivmootorid leiutati niikuinii, oleks kindlasti nende reaalne kasutuselevõtt tsiviilotstarbel viibinud. Reaktiivlennuk vajab stardiks suurt algkiirust, ning sõjaeelsed tsiviillennuväljad olid üldjuhul murukattega väljakud või lennati üldse vesilennukitega. Sõja käigus ehitati raskete pommituslennukite tarvis kõikjale betoonkattega radasid, mis sõja lõppedes muudeti tsiviillennuväljadeks
Andrei Borissov
Andrei Borissov (sündinud 1. augustil 1969 Tallinnas) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Ta on 2012. aastast Nõmme JK Kalju noortetreener.
Sirli Pehme
thumb|Sirli Pehme, 2007. Sirli Pehme (sündinud 27. septembril 1979) on Eesti mahepõllumajanduse spetsialist.
Ta on Eesti Maaülikooli Mahekeskuse juhataja.
ÜRO Julgeolekunõukogu
340px|pisi|right|ÜRO Julgeolekunõukogu saal New Yorgis ÜRO Julgeolekunõukogu on ÜRO organ, mille ülesandeks on rahvusvahelise rahu ja julgeoleku tagamine. Julgeolekunõukogu on ainus ÜRO organ, mis saab vastu võtta täitmiseks kohustuslikke otsuseid (resolutsioone).
Roteeruvad liikmed
pisi|ÜRO Julgeolekunõukogu virtuaalne koosolek koroonapandeemia ajal 2020. aasta mais Roteeruvad liikmed valitakse ÜRO Peaassamblee poolt kaheks aastaks. Igal aastal valitakse ümber viis roteeruvat liiget.
2007. aasta koosseisu kuulusid Belgia, Kongo Vabariik, Ghana, Indoneesia, Itaalia, Katar, Lõuna-Aafrika Vabariik, Panama, Peruu ja Slovakkia.
2008. aastal kuulusid Julgeolekunõukogusse Belgia, Burkina Faso, Costa Rica, Horvaatia, Indoneesia, Itaalia, Liibüa, Panama, Lõuna-Aafrika Vabariik ja Vietnam.
2009. aasta algusest asusid Belgia, Indoneesia, Itaalia, Panama ja Lõuna-Aafrika Vabariigi asemele Jaapan, Türgi, Austria, Mehhiko ja Uganda.
2010. aasta algusest asusid Burkina Faso, Costa Rica, Horvaatia, Liibüa ja Vietnami asemele Bosnia ja Hertsegoviina, Brasiilia, Gabon, Liibanon ja Nigeeria.
2011. aasta algusest asusid Austria, Jaapani, Mehhiko, Türgi ja Uganda asemele Saksamaa, Portugal, India, Lõuna-Aafrika Vabariik ja Colombia.
2012. aasta algusest asusid Bosnia ja Hertsegoviina, Brasiilia, Gaboni, Liibanoni ning Nigeeria asemele Aserbaidžaan, Guatemala, Maroko, Pakistan ja Togo.
2013. aasta algusest asusid Saksamaa, Portugali, India, Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Colombia asemele Argentina, Austraalia, Luksemburg, Lõuna-Korea ja Rwanda.
2014. aasta algusest asusid Aserbaidžaani, Guatemala, Maroko, Pakistani ja Togo asemele Leedu, Jordaania, Tšaad, Nigeeria ja Tšiili.
...
2016. aasta algusest asusid ÜRO Julgeolekunõukogusse Egiptus, Jaapan, Senegal, Ukraina ja Uruguay.
2020. aasta algusest asusid ÜRO Julgeolekunõukogu mittealalisteks liikmeteks Vietnam, Niger, Tuneesia, Saint Vincent ja Grenadiinid ning Eesti.
Coldplay
Coldplay on 1996. aastal Londonis asutatud Suurbritannia alternatiivroki ansambel. Ansambel on välja andnud üheksa albumit: "Parachutes" (2000), "A Rush of Blood to the Head" (2002), "X&Y" (2005), "Viva la Vida or Death and All His Friends" (2008), "Mylo Xyloto" (2011), "Ghost Stories" (2014), "A Head Full of Dreams" (2015), "Everyday Life" (2019) ja "Music of the Spheres" (2021). Suurt edu on saavutanud ka singlid "Yellow", "Speed of Sound" ja Grammy võitnud "Clocks".
Varast Coldplayd mõjutasid Jeff Buckley ja Radiohead, ka U2 ja Travis. Pärast ansambli debüütalbumi "Parachutes" ilmumist (2000) sai Coldplay album "A Rush of Blood to the Head" (2002) mõjutusi teiste seas Echo & the Bunnymenilt ja George Harrisonilt. Albumi "X&Y" (2005) mõjutajateks olid Johnny Cash ja Kraftwerk.
ÜRO Julgeolekunõukogu
Alalised liikmed
ÜRO asutamisel (1946) said Julgeolekunõukogu alalisteks liikmeteks Teise maailmasõja võitnud riigid: Ameerika Ühendriigid, Hiina Vabariik, Nõukogude Liit, Prantsusmaa ja Suurbritannia.
Hiina kodusõda lõhestas Hiina kaheks riigiks. 1970. aastateni tunnistasid paljud maailma riigid Hiina ainsa legitiimse valitsusena Taiwanile tõrjutud Hiina Vabariigi võime. 1971. aastal tunnistas ÜRO Peaassamblee resolutsiooniga number 2758 Hiina Rahvavabariigi esindajaid Hiina ainsate legitiimsete esindajatena ÜROs ja Hiina Rahvavabariik sai Julgeolekunõukogu liikmeks.
1991. aasta 8. detsembril sõlmitud Belovežje leping otsustas Nõukogude Liidu laiali saata. 25. detsembril teatas Nõukogude Liidu president Mihhail Gorbatšov viimaks, et annab võimu üle Venemaa Föderatsiooni valitsusele. Samal päeval informeeris Venemaa president Boriss Jeltsin ÜRO peasekretäri, et Nõukogude Liit on laiali saadetud ja Venemaa selle järglasriigina võtab üle Nõukogude Liidu koha ÜROs. Ükski liikmesriik ei esitanud vastuväiteid ja Venemaa omandas koos Nõukogude Liidu kohaga ÜROs Julgeolekunõukogu alalise liikme koha.
Coldplay
Coldplay on üks vähestest briti ansamblitest, mis on saavutanud suurt edu Põhja-Ameerikas. Hoolimata bändi suurest populaarusest, on Coldplay jäänud oma muusika suhtes kaitsvaks ning keelab selle kasutamist toodete reklaamimisel. Coldplay on keeldunud mitmeid miljoneid dollareid maksvatest lepingutest Gatorade'i, Diet Coke'i ja The Gapiga, kes tahtsid kasutada nende lugusid, vastavalt "Yellow", "Trouble" ja "Don't Panic". Aastast 2002 on Coldplay olnud mitmete sotsiaalsete ja poliitiliste ürituste toetaja. Bänd on esinenud ka heategevusüritustel, näiteks "Band Aid 20", "Live 8" ja "Teenage Cancer Trust".
Ansambel Coldplay koosneb bassimees Guy Berrymanist, soolokitarrist Jonny Bucklandist, trummar Will Championist ja Chris Martinist, kes laulab ja mängib vastavalt vajadusele kitarri või klaverit.
Algselt kandis nelja mehe ansambel nime Starfish. Coldplay oli hoopis üks teine bänd, kus mängisid nende sõbrad. Kui need enam Coldplay nime ei vajanud, küsisid Starfishi liikmed luba seda ise kasutada. Nimi Coldplay oli võetud ühest luulekogust leitud Philip Horky luuletuse "Cold play" järgi.
Coldplay liikmed kasvasid üles Inglismaa ja Šotimaa eri paigus ning kohtusid esimest korda 1990. aastate keskel Londonis, oma esimesel kolledžinädalal. Neist said kohe väga head sõbrad ja mõne aja pärast kasvas sõprusest välja ansambel. Noori sidus kirg muusika vastu ja salajane soov saada nii headeks muusikuteks kui vähegi võimalik. Chris hakkas koos Jonnyga lugusid kirjutama, Guy bassi mängima ja kuna Will tahtis ka väga kaasa lüüa, pidi ta kitarri trummide vastu vahetama.
Suure hädaga välja antud esimene singel "Brothers And Sisters" viis Coldplay esimese lepinguni stuudioga Parlophone. Nüüd, mil nad on võitnud neli Grammyt, neli Briti muusikaauhinda ja müünud pea seitseteist miljonit albumit, kipub juba ununema see, kui kaugel oli Coldplay oma esimese albumi "Parachutes" (2000) ilmumise ajal enamikust teistest artistidest. Keegi on väga ilusasti öelnud, et Coldplay oli otsekui vaikne torm, täis toorest, tõelist emotsiooni, samal ajal kui ülejäänud muusikamaailm tegeles üksnes hääleka enesenäitamisega.
Edu kodusel Inglismaal sai peagi toetust ka USA-s, kus Coldplayd peetakse briti bändide nii-öelda uue laine avalöögi tegijaks.
Teise albumiga "A Rush Of Blood To The Head" (2002) tõusis ansambel Coldplay vaieldamatult muusikamaailma kõrgliigasse. 2003. aastal tuuritasid nad maailma suurematel lavadel. Pärast seda kirjutasid mehed jälle muusikat, kuid võtsid aja maha ja tegid seda rahulikus tempos. Igaüks käis aeg-ajalt stuudios lugudele mingit oma nüanssi lisamas. Äkki said muusikud aru, et nii see asi ei edene. "See kõik oli lihtsalt kuidagi... kergeks muutunud. Aga ükski hea asi ei tule kunagi kergelt. Selles kõiges polnud enam kirge... polnud energiat," on Will tunnistanud. Nii siis juhtuski, et esimest korda pika aja jooksul hakkasid neli sõpra jälle koos aega veetma. Nad mängisid jalg- ja pesapalli, käisid väljas söömas ja tegid tobedaid koduvideoid, mida kodulehele üles panna. Nad said aru, mis puudu oli. Suures täiuseihas olid mehed unustanud selle, mis tegelikult kõige tähtsam oli: selle, et ennekõike olid nad ikkagi sõbrad.
Tagasi stuudios, omaenda lauludest tõeliselt aru saanud, salvestasid nad uue albumi materjali ja 6. juunil 2005. aastal ilmuski Suurbritannias nende kolmas album "X&Y", mille esimene singel "Speed Of Sound" lendas ülehelikiirusel inimeste südamesse ja edetabelite tippu. Sellele järgnesid singlid "Fix You", " Talk" ning "Hardest part".
Keemik
Keemik on spetsialist keemia valdkonnas.
Liguuria meri
pisi|Liguuria meri Vahemere lääneosa kaardil Liguuria meri on Vahemere osa.
Ta külgneb loodes Provence'iga, põhjas Liguuriaga, lõunas Korsikaga ja idas Toscanaga. Korsika väina kaudu on ühenduses Türreeni merega.
Joomasööst
Joomasööst on alkoholismihaigetel esinev mitmepäevane või -nädalane regulaarne alkoholi tarvitamine. Alkoholi tarvitatakse kuni saabub keskmise või raske astmega joove. Pidev niinimetatud tipsutamine, kui inimese töövõime säilib enam-vähem tavalises ulatuses, ei ole joomasööst.
Liguuria meri
Mere suurim sügavus on 2850 meetrit.
Keemik
Keemikud uurivad ainete koostist ja nende keemilisi omadusi.
Joomasööst
Joomasööst algab tavaliselt sellepärast, et peale ühekordset rohket alkoholi tarvitamist tekib inimesel peaparanduse vajadus. Tekib alkohoolne circulus vitiosus, millest väljumine lõpeb tavaliselt alkoholpsühhoosiga.
Keemik
Keemikuks saab Eestis õppida Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis.
Eestis koondab keemikuid Eesti Keemia Selts.
NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises
NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises olid NSV Liidus toimunud vehklemisvõistlused (meistrivõistlused), kus selgitati oma ala NSV Liidu meister.
Oga
Oga on kattekoe ja selle all asuvate kudede rakkudest tekkinud tugev torkav väljakasve (emergents) taimedel.
Taime vartel on ogad kujunenud koorel olevatest karvadest. Neid saab oksalt eemaldada ilma puitu vigastamata. Erinevalt asteldest pole ogadel kunagi pungi.
Ogad esinevad näiteks vaarika ja karusmarja vartel. Samuti hobukastani ja ogaõuna viljakestal.
Sirje Runge
Ta lõpetas 1975 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disaini erialal.
17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli vabade kunstide professoriks.
Looming
1970. aastatel viljeles ta geomeetrilist abstraktsionismi, hiljem on tema maalid muutunud minimalistlikumaks.
Isiklikku
Tema ema oli eesti rahandusspetsialist, tarbijakaitsja ja poliitik Aino Runge, tema õde on muuseumitegelane Marika Valk. Ta on olnud abielus Leonhard Lapiniga.
Nuusktubakas
Snuff on pulbriks jahvatatud või hõõrutud valmistubakas, mis on ette nähtud ninna tõmbamiseks. See sisaldab nikotiini, mis on sõltuvust tekitav aine. Snuff on mõiste, mis algselt viitas ainul kuivale nuusktubakale – see oli populaarne 18. sajandil. Snuffi kasutatakse tihti Scotch Snuff’ks
Sergei Bragin
Sergei Bragin (sündinud 19. märtsil 1967 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur.
Vanamõisa jõgi
Vanamõisa jõgi (keskjooksul ka Veltsa jõgi) on jõgi Pärnumaal Lääneranna vallas Seira, Emmu, Kalli, Lõpe, Nedrema, Rabavere, Tarva, Urita, Veltsa külas.
Jõgi suubub Seira külas vasakult Kasari jõkke (20 km suudmest). Jõkke suubuvad vasakult Rabavere kraav (13,7 km suudmest) ja Rootsi jõgi (3,3 km suudmest) ning paremalt Võitra kraav (16,7 km suudmest). Jõe kaldale jääb kaitsealune Veltsa mõisa park. Jões elab kaitsealune kalaliik võldas. Jõe lähtest itta jääb Urita raba (Nedrema looduskaitseala), läände jääb Pärnu–Lihula maantee. Jõe alamjooksust läände jääb Lihula raba (Lihula maastikukaitseala). Seira külas jääb jõest itta Vanamõisa mõisa park. Jõe ületavad Mihkli–Oidrema tee (Veltsa sild) ja Kirbla – Rumba – Vana-Vigala tee (Vanamõisa sild). Jõe idakaldal kulgeb Vanamõisa–Koonga–Ahaste tee.
Jõgi on heledaveelina ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Vanamõisa jõe keskkonnaregistri kood on VEE1116100.
Saksa ordu kõrgmeistrite loend
Siin on loetletud Saksa ordu kõrgmeistrid ja teised kõrgemad juhid alates 1190. aastast kuni tänapäevani.
Põlvkonnavaheldus
Põlvkonnavaheldus on erisuguste paljunemis- (sigimis-) viisidega arengujärkude vaheldumine arengutsükli jooksul.
Taimede põlvkondade vaheldumine avaldub sporofaasi ehk sporofüüdi ja gametofaasi ehk gametofüüdi vaheldumisega. Need etapid vältavad erinevatel taimerühmadel neile iseloomuliku kestusega. Nii domineerib sammaltaimedel gametofaas, samal ajal kui kõrgemate taimede elutsüklis on esikohal sporofaas.
Qābūs ibn Sa‘īd
200px|thumb|Qābūs bin Sa‘īd Āl 'Bū Sa‘īd (2008) Qābūs bin Sa‘īd Āl 'Bū Sa‘īd (ka Qābūs ibn Sa‘īd;  18. november 1940 Salāla – 10. jaanuar 2020) oli Omaani sultan 1970–2020.
Qābūs oli sultan Sa‘īd bin Taimuri ja tema abikaasa, printsess Mazoon al-Mashani ainus poeg.
Ta omandas alghariduse kodukohas ja põhihariduse Indias Punes. 16-aastaselt saadeti ta õppima Inglismaale. 20-aastaselt astus ta Sandhursti sõjaväeakadeemiasse ja teenis Briti armees, hiljem õppis kodumaal ajalugu ja kultuuri. Ta sai võimule sisesegaduste järel, kui tema isa loobus troonist. Kaost põhjustasid kommunistlikud sissid, keda toetas Lõuna-Jeemen. Qābūs suutis nende mässu Dofharis maha suruda ja suhtus neisse leebelt, andes neile peagi amnestia. Seejärel hakkas ta riiki järk-järgult reformima, asendades senised islamiseadused läänelikega ja rajades moodsa meditsiinisüsteemi. Ka majanduses on Omaan tema ajal saavutanud silmapaistvat edu: kuigi riigi elatustase ei küündi Saudi Araabia ega Kuveidi tasemele, on tegu ühe Lähis-Ida jõukaima riigiga.
Qābūs oli sügavalt usklik mees ja rajanud oma raha eest üle 2000 mošee. Aastal 2001 valmis Omaanis maailma suurim mošee, milles asub maailma suurim käsitsi tehtud vaip.
Viimasel ajal oli Qābūs teinud demokraatlikke reforme, kehtestades üldise (nii meestele kui naistele) valimis- ja kandideerimisõiguse. 2003 toimusid Omaanis esmakordselt vabad valimised, kus valiti parlamendi alamkoda. Reformidele vaatamata on sultanile jäänud sisuliselt absoluutne võim, kuid enamik omaanlastest on tema riigile eduka poliitika heaks kiitnud.
1976 abiellus ta oma onutütrega, kuid abielu lahutati peagi. Tal ei olnud lapsi, mistõttu ei olnud selge, kes pärib sultanaadi. Vastavalt Omaani põhiseadusele valib uue sultani perekonnanõukogu. Sultan koostas kirja, milles ütles, keda soovib enda järeltulijana näha, aga vastavalt Omaani põhiseadusele avatakse see kiri ainult sel juhul, kui perekonnanõukogu ei jõua uue sultani valimisel ühismeelele. Isaliinis olid tema lähimad sugulased tema onupojad.
Marina Kotova
Marina Kotova (sündinud 1954) on vene rahvaluule- ja keeleteadlane.
Ta tegeleb slaavi parömioloogia ja kõrvutava slavistikaga.
Ta on Peterburi Riikliku Ülikooli slaavi filoloogia õppetooli professor.
17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli slaavi keelte professoriks.
Iván Pedroso
Iván Lázaro Pedroso Soler (sündinud 17. detsembril 1972 Havannas) on endine Kuuba kergejõustiklane (kaugushüpe). Olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.
Ivan Pedroso ei andesta Itaalia kergejõustikujuhtidele, kes tühistasid tema 29. juulil 1995 Sestrieres hüpatud maailmarekordi 8.96. Itaalia Kergejõustikuföderatsioon karistas ka kolme kohtunikku, kelle tegevus ei võimaldanud Pedroso hüppe ajal saada õiget tuulekiiruse näitu. Üks kolmest kohtunikust, kes seisis tuulemõõtja ees, diskvalifitseeriti eluks ajaks.
Kaks nädalat pärast Sestriere hüpet tuli Petroso Göteborgi MM-il 8.70-ga maailmameistriks.
27px Olümpiamängudel
olümpiavõitja 8.55
Maailmameistrivõistlustel
maailmameister 8.70 maailmameister 8.42 maailmameister 8.56 maailmameister 8.40
Sisemaailmameistrivõistlustel
sisemaailmameister 8.23 sisemaailmameister 8.51 sisemaailmameister 8.51 sisemaailmameister 8.62 sisemaailmameister 8.62
Maailmakarikavõistlustel
1. koht 7.97 1. koht 8.37
IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlustel
1. koht 8.49 1. koht 8.53
Pii elu
"Pii elu" on Kanada kirjaniku Yann Marteli seiklusromaan.
Selle peategelaseks on 16-aastane India poiss Piscine "Pii" Molitor Patel, kes on üles kasvanud oma isa peetavas Pondicherry loomaaias. Teose esimene osa räägib taimetoitlasest poisi usulistest otsingutest ja üllatavatest leidudest ning teine osa kõneleb peategelase ohtlikust ja kurnavast 227 päeva kestvast retkest päästepaadis üle Vaikse ookeani.
Teos võitis 2002. aastal maineka Bookeri raamatuauhinna.
2012. aastal linastus raamatu põhjal samanimeline film, mille režissöör oli Ang Lee.
Teose sisu
Raamatul on kolm osa.
Esimeses osas saab ülevaate peategelase lapsepõlvest Indias Pondicherrys. Siin räägib Pii oma elust loomaaiapidaja pojana, peatudes pikemalt loomade käitumise eripäradel ja filosoofiatel ning ka usuteemadel. Noor Pii arvab naiivselt, et maailmas on vaid üks Jumal olenemata sellest, millist usku järgida. Nii avastab ta enda jaoks järgemööda hinduismi, kristluse ja islami ning järgib kõigi kolme usundi rituaale nii hästi kui suudab. Ehkki Pii ise väidab, et tahab "lihtsalt Jumalat armastada", ei meeldi seesugune mitme usu kummardamine ühelegi kohalikest usujuhtidest ning poisil palutakse üks kindel usund välja valida, kuhu lõplikult pöörduda. Seda aga ei juhtugi, sest poliitilise olukorra muutudes otsustab Pii isa oma loomaaia maha müüa ning kolida ära Kanadasse. Keset Vaikset ookeani aga läheb kaubalaev, millega teel ollakse, arusaamatutel asjaoludel põhja, viies endaga kaasa enamiku loomadest ning kogu Pii perekonna.
Ühe eriti ränga tormi ajal kaotab Pii enamiku oma toidu- ja veevarudest ning jääb üldise kurnatuse ja puuduliku hügieeni tõttu ajutiselt pimedaks. Sel lühikesel perioodil kohtab ta teist merehädalist, kes räägib tugeva prantsuse aktsendiga. Kui nende paadid kokku puutuvad, sööb Richard Parker paraku teise mehe ära.
Vaid mõni päev hiljem satuvad merehädalised igati ebatavalisele triivivale saarele, kus leidub külluses nii süüa (vetikad, surikaadid) kui ka magevett. Kahjuks on aga sealselgi küllusel oma koletu varjupool ning peategelastel tuleb teed jätkata. Viimaks jõuavad nad Mehhiko rannikule, kus tiiger tagasi vaatamata igaveseks sealsetesse džunglitesse kaob ning Pii kohalike poolt päästetakse.
Raamatu kolmas osa räägib sellest, kuidas kaubalaeva uppumise asjaolusid tulevad uurima kaks jaapani laevafirma töötajat. Pii räägib neile oma loo, kuid seda ei usuta. Seejärel räägib noormees neile samast loost teise versiooni, kus loomade asemel on tema paadikaaslasteks inimesed: prantslasest laevakokk, noormehe ema ning noor haavatud Taiwani madrus. Enne lõpliku aruande kinnitamist küsib Pii meestelt, kumba varianti loost nad eelistavad ning nood vastavad, et esimest.
Sergei Eisenstein
thumb|Sergei Eisenstein Sergei Mihhailovitš Eisenstein  (vene keeles Сергей Михайлович Эйзенштейн; 22. jaanuar (vkj. 10. jaanuar) 1898 Riia – 11. veebruar 1948 Moskva) oli vene filmilavastaja, -stsenarist ja -teoreetik.
Sergei Eisensteini tuntumad filmid on "Soomuslaev "Potjomkin"" (1925), "Oktoober" (1927), "Aleksander Nevski" (1938) ja "Ivan Julm" (1944).
Elukäik
Sergei Eisenstein sündis 22. jaanuaril (vkj. 10. jaanuaril) 1898 Riias saksa-juudi päritolu inseneri ja arhitekti Mihhail Eisensteini ning vene rahvusest Julija Eisensteini (neiupõlvenimi Konetskaja) ainsa lapsena. Tema vanemad lahutasid abielu 1909. aastal.
Eisenstein õppis Riia Humanitaargümnaasiumis süvendatult saksa, inglise ja prantsuse keelt. Hiljem õppis Petrogradi Arhitektuuriinstituudis.
1918. aastal astus vabatahtlikuna Punaarmeesse.
Aastail 1921–1922 õppis lavastamist Vsevolod Meierholdi käe all. 1924. aastal valmis tema esimene täispikk mängufilm "Statška", mis võitis 1925. aasta Pariisi kunstinäitusel Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes hõbemedali.
1925. aastal valmis filmistuudios Mosfilm tema teine film "Soomuslaev "Potjomkin"".
Sergei Eisenstein suri 11. veebruaril 1948 Moskvas, olles 50-aastane.
Peetri
Peetri on mitme koha nimi:
Ülo Valk (poksija)
Ülo Valk (12. aprill 1935 Vaivara kihelkond, Virumaa – 1. august 2018 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.
Ta poksis aastatel 1948–1960 Jõhvi ja Tallinna Kalevis. Ta pidas 151 kohtumist ja võitis neist 111. Ta oli I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1957–1959).
Ta oli Jõhvis ja hiljem Tallinnas poksitreener, tema õpilastest on kuulsaim Priidik Kippar. Ta tegutses ka poksikohtunikuna.
Poks olümpiamängudel
right|180px|Olümpiarõngad right|180px|Poks Poks on olnud kõigil suveolümpiamängudel alates 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises, välja arvatud 1912. aasta suveolümpiamängud Stockholmis, sest Rootsi seadused keelasid sel ajal spordiala. 2008. aasta suveolümpiamängud olid viimased olümpiamängud, kus poks oli ainult meeste ala. Alates 2012. aasta suveolümpiamängudest on naiste poks olümpiaprogrammi osa. Olümpiapoksi haldab Rahvusvaheline Poksiliit. Olümpiapoksi edukaim riik on Ameerika Ühendriigid.
Val Barkeri karikaga (karikas on olümpiamängudel tehniliselt parima poksija auhind) on autasustatud (sõltumata kaalukategooriast) alates 1936. aastast.
Ungari keskkaalu poksija László Papp ning Kuuba raskekaalu tähed Teófilo Stevenson ja Félix Savón on kolme kuldmedaliga edukaimad poksijad olümpiamängudel. 50 kuld-, 24 hõbe- ja 40 pronksmedaliga (kokku 114) on USA edukaim riik.
Ameeriklane Oliver Kirk on seni ainus poksija, kes on samadel olümpiamängudel võitnud kuldmedali kahes kaaluklassis (kukk- ja sulgkaalus). Sel ajal lubati kergema kaaluklassi poksijal võistelda kõrgemates kaaluklassides, hiljem reegleid muudeti.
Naiste võistlused toimusid esimest korda 2012. aasta Londoni suveolümpiamängudel, kuid ainult kolmes kaalukategoorias. 2010. aastal korraldati poksivõistlused esimest korda Singapuri noorte olümpiamängudel.
Esimest korda said profid osaleda ka 25. olümpia poksiturniiril, mis peeti 2016. aastal Brasiilia linnas Rio de Janeiros. Selle otsustas AIBA 24. veebruaril 2016. aastal Manchesteris oma ühise komisjoni koosolekul. "Rahvusvaheline Olümpiakomitee soovib mängudel näha parimaid sportlasi ja AIBA on siiani ainus erialaliit, mis seda ei võimalda," ütles AIBA president Wu Ching-Kuo. Lisaks oli see turniir poksitud esimest korda pärast Los Angelest 1984. aastal ilma eelnevalt nõutud peakaitseta.
Tokyos 2020. aastal meeste kaaluklasside arvu vähendati kahe klassi võrra – klasside uus klassifikatsioon muutus. Samal ajal suurendati naiste kaaluklasse kahe võrra.
Poksivõistlus korraldatakse turniiride komplektina, üks iga kaaluklassi kohta. Kaaluklasside arv on aastatega muutunud (praegu 8 meeste ja 5 naiste jaoks) ning iga klassi määratlus on mitu korda muutunud. Kuni 1936. aastani mõõdeti kaalu naelades ja alates 1948. aastast mõõdetakse kaalu kilogrammides.
Alates 2016. aasta suveolümpiamängudest ei pea meessportlased enam võistlustel kaitsvaid peakatteid kandma, kuna AIBA ja ROK on otsustanud, et see aitab kaasa suurema põrutusohu tekkele. Naissportlased jätkavad peakatte kandmist, kuna puuduvad andmed selle kohta, kas need naiste kohta on tõhusad.
Rahvusvaheline Olümpiakomitee teatas 22. mail 2019, et Rahvusvaheliselt Poksiliidult (AIBA) on olümpiaturniiri korraldamise õigus ära võetud "rahanduse, valitsemise, eetika ning kohtunike ja kohtunikega seotud probleemide tõttu". Poksi korraldab selle asemel ajutine töörühm, mida juhib Rahvusvahelise Võimlemisliidu (FIG) president Morinari Watanabe.
Füüsik
Füüsik on spetsialist füüsika valdkonnas.
Füüsiku peamisteks oskusteks on füüsikaliste suuruste mõõtmise ja nendega seotud loodusseaduste tundmine.
Füüsikuks saab Eestis õppida Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis, füüsikaõpetajaks ka Tallinna Ülikoolis.
Olev Reim
Olev Reim (30. juuni 1935 – 17. juuni 2021) oli eesti jalgpallitreener.
Isiklikku
Tema poeg on jalgpallur ja treener Martin Reim.
Hiiukirn
thumb|[[Rovaniemi|Rovanieme hiiukirn]] Hiiukirn on kaljupinnasesse jääaegse liustikualuse või liustikupealse kose uuristatud lõõr. Veekeerises ringlevad jahvekivid on kulutanud kivimisse sümmeetrilisi siledaid uurdeid. Vool on pidanud olema piisavalt tugev pisemate kivide eemaleuhtmiseks ja küllalt sügav, et suuremad kivid saaksid kõrvalt mööduda.
On arvatud, et hiiukirnud on alguse saanud liustiku pinnal voolanud sulaveest, mis on jääprakku laskudes hakanud pöörlema. Kohati sadade meetrite kõrguselt langenud vesi on puurinud augu aluskivimini. Kivid ja kruus toimisid käiakividena.
Hiiukirn võib olla mitu meetrit sügav, väiksemad aga ainult detsimeetrise läbimõõduga. Mõne põhjas on näha jahvekive tänaseni.
Hiiukirnu uuristavad kivid peavad olema sama kõvad või kõvemad kui kirnu serva moodustavad kivimid. Kõige kõvemad kivid Maal on teemandid ja näiteks Lõuna-Aafrikas ongi hiiukirnude põhjast teemante leitud. See seletab ka mõne hiiukirnu nime (Bourke's Luck Potholes – Bourke'i õnneaugud).
Hiiukirne on vähe uuritud. Puuduvad täielikud hiiukirnude nimestikud. Arvatakse, et hiiukirne uurides saab teavet liustiku kohta, milles need hiiukirnud moodustusid.
Hiiukirnud võivad moodustuda kärestikulistesse jõgedesse, sealhulgas koskede alla.
Vahel on hiiukirnuks nimetatud ka muid moodustisi, näiteks Jalasjärve Pirunpesä, mis on tekkinud hoopis murenemise tagajärjel.
Murenemiskoopad
Murenemiskoopad sarnanevad väliselt hiiukirnudega, kuid nende servad pole siledad ja koopaseintest võib kohati palja käega kruusa murendada. Nad on tekkinud kaljus rabakivi või mõne teise pudeda graniitainese murenedes. Soomes on neid vähem kui 50.
Soome hiiukirnud
Soome hiiukirnud on ühed vanimad kogu maailmas.
Soome vanimad hiiukirnud Aarnipata ja Rauninmalja
thumb|Aarnipata Helsingis Pihlajamäe Rapakiventiel on Soome vanimad hiiukirnud. Erinevalt teistest Soome hiiukirnudest pärinevad need viimase jääaja eelsest ajast 50 000 või koguni üle 100 000 aasta tagasi. Suurem neist, Aarnipata, on 6,9-meetrise läbimõõduga ja 8,45 meetrit sügav. Väiksem, Rauninmalja, on 1,6-meetrise läbimõõduga ja 3,2 meetrit sügav.
Nad mõlemad avastas 1993. ja 1994. aasta teetööde käigus mõni hetk enne lõhkamise algust Pihlajamäe linnaosa 1960. aastail projekteerinud arhitekt Sulo Savolainen. 1995 tühjendati kirnud veest ja pinnasest ning Geologian tutkimuskeskus määras geoloog Heikki Hirvakse juhatusel nende vanuse. 28. märtsil 1995 võeti nad looduskaitse alla. Kohalikust rahvapärimusest mõjustatud nimed Aarnipata ja Rauninmalja leiti neile Pihlajamäki-Seura ja Helsingi linna korraldatud nimevõistlusel 2008. aastal.
thumb|Juomapata, Soome suurim hiiukirn
Aholanvaara hiiukirnud
Juomapata, teadaolevalt Soome suurima ruumalaga hiiukirn, asub Salla vallas Aholanvaara külas Kalliovaaras.
Geologian tutkimuskeskuse ja Lapin ympäristökeskuse uurijad tegid 1996. aastal Juomapaja veest tühjaks. See on ovaalne, läbimõõduga 13–15,5 meetrit. Kirnu sügavuse täpset määramist takistas põhja kattev paks kivikiht, mille servast hiiukirnu servani mõõdeti 9,5 meetrit. Kirnu tegelikku sügavust hinnati 13 meetrini.
Leedu NSV lipp
Leedu NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Leedu NSV lipp.
Esimene lipp võeti kasutusele 25. augustil 1940. Lipul oli punane väli, mille vardapoolsesse ülanurka oli kirjutatud kahes reas "LIETUVOS (ülemises reas) TSR (alumises reas), nende all aga kuldsed ristatud sirp ja vasar.
Aastatel 1953 – 1989 kasutusel olnud lipp oli punane kangas, mille alumises servas olid valge (kitsam) ja roheline (laiem) laid. Roheline sümboliseeris tammemetsasid ja valge – rahu. Vardapoolses ülanurgas olid kuldsed ristatud sirp ja vasar ning nende kohal punane kuldse äärisega viisnurk.
Emden (laev, 1925)
thumb|Kergeristleja Emden 1930. aastal Emden oli Saksa Mereväe kergeristleja, mille ehitust alustati 7. jaanuaril 1925, relvastusse võeti 25. oktoobril 1925. Emden (nimi Emdeni linna järgi) oli mereväe relvastuses 26. aprillini 1945.
Emden vahetas relvastuses välja 1909. aastal Saksa Keisririigi Mereväe relvastusse võetud samanimelise kergeristleja Emden.
Laev võttis Teise maailmasõja ajal osa ka Läänemerel toimunud mereväe operatsioonidest.
9. aprillil 1945 sai laev pommitabamusest Kiel reidil tugevasti kannatada. 3. mail 1945 laskis purustatud laeva lõplikult õhku kaptenleitnant Helmut Kummel.
Salto
thumb|Salto animatsioon Salto on akrobaatikaelement, mille käigus inimese keha teeb õhus täispöörde ümber keha keskme, nii et pea jääb vahepeal alaspidi.
Korporatsioon Neobaltia
Korporatsioon Neobaltia oli Tartus 1879. aastal asutatud baltisaksa üliõpilaskorporatsioon.
Ajalugu
Korporatsioon Neobaltia asutati 28. mail 1879. aastal ja võeti Chargiertenconventi liikmeks. Korporatsiooni asutamise eeldusteks olid nekrutivõtmise asendamine väeteenistusega ja vanade korporatsioonide elitariseerumine. Erinevalt vanematest baltisaksa korporatsioonidest ühendas Neobaltia kõikide Balti kubermangude baltisakslastest üliõpilasi ja pidas end seetõttu ka korporatsiooni Baltica järeltulijaks, kuid seda kindlasti mitte seisuslikus mõttes. Neobaltiasse astusid ka paljud saksastunud eestlased, lätlased ja venelased; see hoidis ära ka teiste rahvustunnustel põhinevate korporatsioonide tekkimise. Pärast Esimest maailmasõda sai Neobaltiast tavaline baltisaksa korporatsioon.
Neobaltia maja
pisi|Neobaltia konvendihoone 1902. aastal valmis Tähtvere mõisast eraldatud maal korporatsioon Neobaltia maja. Hoone projekteeris arhitekt Rudolf von Engelhardt. Seda maja on peetud üheks ilusamaks heimatkunsti näiteks Tartus.
Nõukogude võimu aastail paiknes hoones ALMAVÜ, praegu paikneb seal Tartu Saksa Kultuuri Instituut.
Ukraina NSV lipp
thumb|200px|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxUkraina NSV lipp 1949–1991]] Ukraina NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse (1919–1922 Punaarmee poolt vallutatud ala) Ukraina NSV lipp.
Esimese lipu sai Ukraina NSV 1919. aastal, see oli punane kangas mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed tähed "УССР". Plagu oli kasutusel kuni 1937. aastani. Aastatel 1929–1937 oli kasutusel ka lipu teine variant, see erines teisest vaid selle poolest, et talle oli lisatud tähtede ümbere kollane ristkülik (kollased olid vaid alumine ja lehvi poolne külg).
1937. aastal muudeti lipul kirja, "УССР"-ist sai "УРСР", tähtede kohale aga lisati kuldsed ristatud sirp ja vasar.
21. november 1949 võeti kasutusele uus lipp. Lippu väli oli punane, mille alaserva oli paigutatud sinine horisontaalne laid, vardapoolsesse ülanurka aga ristatud kuldsed sirp ja vasar ning punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Proportsioonid 1:2. See lipp oli kasutusel 24. augustini 1991.
1974. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
XX NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Lvivis 1974. aastal. Kui eelmisel üheksateistkümnel tšempionaadil olid võitnud 5 mängijat, siis nüüd jõudis pjedestaali kõrgeimale astmele kuus mees – Moskva rahvusvaheline meister Vladimir Agafonov, kes oma senisel neljateistkümnel finaalturniiril polnud veel kordagi esikolmikussegi jõudnud.
Metslõugu
Metslõugu on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.
Arava
Arava on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Külast voolavad läbi Kiruoja ja Pikva peakraav.
Külas asub Arava Kabelimägi, mida on kasutatud kivikalmena I aastatuhande esimesest poolest.
Patrik Laine
Patrik Laine (sündinud 19. aprillil 1998 Tamperes) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-is klubis Columbus Blue Jackets ründajana paremäärel.
Ta alustas karjääri kodumaa klubis Tappara. Soome kõrgliigas tegi ta debüüdi hooajal 2014–15.
2016. aastal valiti ta NHL-i draft'is Winnipeg Jetsi poolt teise valikuna.
2017. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.
24. novembril 2018 lõi ta mängus St. Louis Bluesi vastu viis väravat, saades kolmandaks mängijaks pärast hooaega 1997–98, kes seda suutnud on. Enne teda oli ühes NHL-i mängus viis väravat visanud Johan Franzén 2011. aastal.
2021. aasta jaanuaris siirdus Laine Blue Jacketsi.
2016. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Ta tunnistati turniiri parimaks Soome mängijaks.
Eisma
Eisma on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas on murdeid lindistanud keeleuurija Johannes Karineeme.
Miim
pisi pisi|Kaks miimi 1950. aastal Miim (kreeka k. mimos) on pantomiimikunstnik, kes näoilmet muutes, žestide abil ja kehakeelt kasutades jäljendab olukordi ja inimesi või loob imaginaarseid kujundeid. Miimi esituses luuakse jutustus või poeetiline sõnum. Miim võib oma kunstis lähtuda kas sõnadeta näidendi või siis tantsu aluselt. Miim on varasemal ajal tähendanud ka väikest tõsielustseenidega näidendit. Seda sõna kasutatakse ka seoses Étienne Decroux' õpetusega, mida nimetatakse kehamiimiks (pr. k. mime corporel, ingl. k. corporeal mime).
Skisofreenia
Skisofreeniale on omased taju-, mõtlemis-, tundeelu ja tahteelu häired. Halvenenud on ka mälu.
Enesetapp on sagedaseim skisofreeniahaigete surma põhjus. Skisofreenianiahaigel tekib varakult nõutus ja arusaamine, et igapäevased olukorrad omavad eranditult isikule suunatud erilist, sageli pahaendelist tähendust. Sageli esineb tagakiusamisluulu ja teisi paranoilisi luulumõtteid, mis osadel haigetest täienevad või asenduvad suurusluuluga haiguse hilisemas järgus. Luulumõtete esinemine ei ole tüüpiline kõigile haigetele, nagu ka nende intensiivsus võib haiguse erinevatel arenguetappidel olla vahelduv. Sagedased on mõttelevi elamused (mõtted, tunded ja teod tunduvad olevat teistele teada) ja tunne nagu mõtlemist juhitakse väliste jõudude poolt. Võib kujuneda seletusluul, et isiku mõtteid ja tegusid mõjustavad loomulikud või üleloomulikud jõud, sageli väga veidral viisil. Haiged võivad end pidada kõige toimuva keskpunktiks.
Ajalugu
Haigust, mida tänapäeval vaadeldakse skisofreeniana, kirjeldas esimesena Emil Kraepelin 1896. aastal. Kui enne seda olid tuntud mõisted katatoonia, hebefreenia, varajane nõdrameelsus, siis Kraepelin käsitles neid ühtse nosoloogilise ühikuna ja nimetas selle dementia praecox'iks (varajane nõdrameelsus). Tänapäevase nimetuse, skisofreenia, võttis kasutusele Eugen Bleuler 1908. aastal. Nimetus on tuletatud kolmest osast: schizo (killustumine, lõhestumine), phren (hing) ja ia (liide), et tähistada haigust, patoloogilist seisundit.
Etiopatogenees
Skisofreenia tekke ja kulu seaduspärad ei ole hoolimata intensiivsest teaduslikust uurimisest veel teada.
Skisofreenia puhul on oluline geneetiline faktor, mida on veenvalt näidanud kaksikute uuringud. Paraku pole selge, millistes geenides peitub skisofreenne defekt. Arvatakse, et tegemist ei ole ühe või mitme skisofreense geeniga, vaid pigem väga paljude geenide koosmõjuga, mille tulemusena avaldub see psüühikahäire. Lisaks psüühilistele häiretele on esinenud ka somaatilised. Tänapäeval on laiemat toetust leidnud järgmised skisofreenia patogeneesi hüpoteesid:
Sümptomid
Skisofreeniale spetsiifilisi sümptomeid ei ole (st samad sümptomid võivad esineda ka muude psüühikahäirete korral), samuti ei esine otseseid spetsiifilisi somaatilisi või füsioloogilisi tunnuseid. Põhilised sümptomid ilmnevad tajumises, mõtlemises, tundeelus ja tahteelus.
Peamised sümptomid:
Skisofreenia diagnoosimisel kontrollitakse esmalt seisundi vastavust üldkriteeriumide suhtes ning seejärel määratakse sobiv vorm ja kulutüüp. Skisofreenia diagnoos eeldab, et kuuajalise või pikema perioodi vältel peab enamiku aja jooksul esinema: vähemalt üks väga selgelt väljendunud esimese järgu sümptom (või nõrgemalt väljendunult kaks või rohkem sümptomit). Või vähemalt kaks teise järgu sümptomit kahest rühmast. Skisofreenia korral pole ühtegi sümptomit, mis esineks 100%-lt kõigil haigetel.
Kliiniline
Skisofreeniale spetsiifilisi ehk ainuomaseid sümptomeid ei ole. Kuuajalise või pikema perioodi jooksul peab avalduma kas üks sümptom väga selgelt või nõrgemalt kaks või rohkem, et diagnoosida skisofreeniat. Näiteks juhul, kui inimesel on alanenud tahteaktiivsus ja tuimenenud tundeelu, siis võib tegemist olla skisofreeniaga.
Laboratoorne
Praegusel ajal ei ole ühtegi laboratoorse diagnoosimise meetodit, mis toetaks või välistaks skisofreenia diagnoosi.
Alavormid
Skisofreeniat liigitatakse prevaleerivate tunnuste põhjal järgmiselt: Põhilised on paranoilised luulumõtted tagakiusamisest, jälitamisest ja erilisest suhtumisest. Võivad esineda kuulmishallutsinatsioonid, mis jagavad käske, keelde või ähvardavad. Sageli esineb kehamuutusluul. Esineb palju emotsionaalseid häireid, nt impulsiivne, maneerne, veiderdav käitumine. Mõttekäik on tihti laialivalguv ja seosetu. Muu hulgas on pealiskaudset ja sisutut tegelemist filosoofiliste, religioossete või teaduslike ideede ning teooriatega. Esiplaanil on psühhomotoorika häired. Sageli esineb rahutus, stuupor (alanenud reaktsioon välisärritustele, spontaanseid liigutusi väga vähe või need puuduvad, mõnel Jüri Saarma kirjeldatud patsiendil ei reageerinud isegi silmalaug kärbsele), sundasendid ja -poosid. Silmatorkav tunnus on katatoonse rahutuse episoodid (välistest stiimulitest sõltumatu rahutu käitumine), negativism, vahajas paindlikkus või rigiidsus. Esinevad sügavad häired tahte- ja tundeelus, st tahteaktiivsuse alanemine, tundeelu tuimenemine. Patsient on ükskõikne nii ümbruse kui enda suhtes, omaalgatus on minimaalne.
Ravi
Skisofreenia raviks kasutatakse tänapäeval peamiselt neuroleptikume. Nüüdisajal osatakse üsna tõhusalt ravida psühhoosi nähte, nagu hallutsinatsiooni ja luulu. Tunde- ja tahteelu häirete puhul kasutatavatel vahenditel on pigem tagasihoidlik mõju.
Prognoos
Prognoos elule on hea, st skisofreenia ei lõpe surmaga. Skisofreeniahaiged surevad reeglina samadel põhjustel nagu üldpopulatsiooni liikmed.
Härmakosu
Härmakosu on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Skisofreenia
Prognoos
Prognoos terveks saada on halb, sest skisofreenia on püsivalt süvenev haigus, mis põhjustab jääva psüühikahäire ja väljendunud puude tekkimise. Lisaks kujuneb üpris kiiresti välja töövõimetus.
Jaan Jaani
Jaan Jaani (28. mai 1951 – 20. august 2021) oli eesti vaimulik.
Ta oli Eesti Kongressi liige.
Jaan Jaani pühitseti 13. jaanuaril 2008 Politseiameti peakaplaniks.
Jaan Jaani on kirjutanud luuletusi lastele. Maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Sámose saar
Türgi mandriosast, mis kuulub Aasiasse, eraldab seda 1,6 km laiune Mykáli väin. Saar on väga lähedal Mykáli neemele Türgis.
Pindala on 476 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgusega kuni 1433 m (Kerketéfsi mägi).
Samos oli matemaatik Pythagorase ja filosoof Epikurose kodupaik. Sealt oli pärit ka maalikunstnik Agatharchos.
Korporatsioon Rubonia
Korporatsioon Rubonia (saksa k. Rubonia zu Riga) on Riias 1875. aastal asutatud baltisaksa üliõpilasorganisatsioon.
Mare Tommingas
Mare Tommingas (sündinud 6. novembril 1959) on eesti baleriin, koreograaf ja lavastaja.
Ta on Vanemuise teatri balletijuht.
Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja Aivar Tommingas.
Firenze
Firenze (vana käibelt kadunud nimekuju Fiorenza; ladina Florentia) on linn Itaalias, Toscana maakonna ja Firenze suurlinnapiirkonna halduskeskus.
Firenze asub Arno jõe ääres, peaaegu Itaalia poolsaare keskel.
Transport
5 km kaugusel Firenze kesklinnast asub rahvusvaheline Amerigo Vespucci lennujaam (FLR). A1-kiirtee ühendab Firenzet Bologna ja Milanoga põhjas ning Rooma ja Napoliga lõunas. Autostrada del Mare suundub Prato Pistoia, Lucca ja Pisa suunas ning ühendab neid Türreeni mere kuurortidega.
Ajalugu
Firenze sai alguse hästikaitstava künka nõlvale rajatud etruskide asulast. Sinna rajasid roomlased 59. aastal eKr Florentia-nimelise koloonia, mis sai nime jumalanna Flora järgi. Linn laienes Rooma keisririigi ajal jõudsalt tänu Arno jõge mööda kulgevale kaubandusele.
5. sajandil langes linn barbarite kätte: esimesena saabusid idagoodid, siis goodid, seejärel langes linn langobardide ja veelgi hiljem, 8. sajandil Karl Suure frankide võimu alla. Püha Rooma riigi loomine aitas leevendada kiriku ja Karl Suure vahelist konflikti.
Firenze Vabariik
(1115–1185, 1197–1532) 13. sajandiks oli linn tänu edukale villa- ja tekstiilikaubandusele ning võimsale pangandustegevusele saanud üheks Itaalia keskuseks. 1200. aasta paiku loodi esimesed gildid (Arti), mis kaitsesid kaupmeeste ning pankurite huvisid gvelfide ja gibellinide vahelises konfliktis. Pärast seda, kui 1260. aastal Siena gibelliinide armee vallutas Firenze, jäi linna gvelfimeelne valitsus ehk nn Primo Popolo, kus juhtrolli mängisid kaupmehed, võimust ilma. 1280. aastaks olid gvelfid taas Secondo Popolo näol võimul tagasi. Aadli kõrvalesurumine valitsemisest 1293. aastal oli kõige jõulisem abinõu poliitiliste reformide kavast, mis andis linnavalitsemise volitused gildide esindajatest moodustatud sinjoriia kätte. Firenze administratiivvõimu kantsiks sai Palazzo della Signoria (tänapäeval tuntud kui Palazzo Vecchio).
13. sajandil oli Firenze rahvastik kasvanud 100 000 inimeseni. Kaubandus õitses ning eriti arenenud oli pangandus. Firenzes tulid käibele kuldmündid, mida nimetati linna nime järgi floriinideks. Nende järgi hakkasid paljud Euroopa maad vermima algul kuld- ja siis hõbemünte.
14. sajandi alguseks oli Firenze Euroopa jõukamaid linnu. Kuid siis, 1340. aastatel, läks kaks suurimat Firenze panka pankrotti. Linna tabas katkupuhang, mis tappis ligi poole elanikkonnast. Kujunenud majanduskriis viis 1378. aastal Ciompi mässuni.
Medicid
Areng suudeti taastada alles 1434. aastal, mil Cosimo de' Medici määrati sinjoriia poolt Firenze signore 'ks. Sestpeale jäi Firenze koos suurema osaga Toscanast tervelt kolmeks sajandiks Medicite võimu alla. Medicid valitsesid Firenzet aastatel 1434–1737, vaheaegadega 1494–1512 ja 1527–1530. Nad säilitasid 1532. aastani vabariikliku valitsusvormi, seejärel omandasid Firenze hertsogkonna hertsogi ja 1569. aastal Toscana suurhertsogkonna suurhertsogi tiitli. Just Medicite ajal sai Firenzest Euroopa kunsti- ja kultuurikeskus. Eriti jõudsalt arenesid kultuur ja majandus Cosimo pojapoja Lorenzo il Magnifico ajal. Paavsti meelepaha Firenze iseseisvuse vastu leidis toetust Pazzide, Medicitega Firenzes rivaalitseva perekonna poolt. Vastuolu jõudis haripunkti 1478. aasta Pazzi vandenõuga, mille käigus Lorenzo sai haavata ning tema vend Giuliano tapeti. Enne Lorenzo surma 1492. aastal jõudis Medicite pank pankroti äärele ning Lorenzo poeg Piero oli selle ja alanud Itaalia sõdade tõttu sunnitud 1494. aastal Firenzest pagema.
pisi|150px|Savonarola hukkamis­koht: kirje platsil Pärast Medicite esimest valitsemisperioodi, mis lõppes Piero pagendusega, oli linnas taas võimul vabariiklik valitsus. Valitsus oli tugevasti mõjutatud fanaatilise dominikaani munga Fra Girolamo Savonarola tegevusest. Savonarola jutlustas linnas valitsevast jumalavallatusest ja korruptsioonist ning manitses rahvast loobuma liigsetest maistest naudingutest, mille alla ta liigitas ka humanistliku kultuuri. Savonarola tegevus, mis sundis linnast lahkuma hulgaliselt kunstnikke, filosoofe ja kirjanikke, tipnes 1497. aastal "edevuse tuleriida" süütamisega, milles põletati tuhaks sadu Vecchio palee esisele Sinjoriia platsile kuhjatud raamatuid, maale, rõivaid, mööblit jm kunstiväärtusi. Hiljem pöördus rahvas Savonarola vastu ja ta hukati 1498. aastal samal platsil.
Pärast Savonarola aega elas linn mõnda aega rahulikku elu Piero Sonderini ja tema nõuandja Niccolò Machiavelli juhitud valitsuse all. 1512. aastal toimus Medicite restauratsioon. 1513. aastal sai Giovanni de' Medicist paavst Leo X.
Firenze hertsogkond
(1532–1569), Toscana suurhertsogkond (1569–1859) 1537. aastal, pärast Alessandro de' Medici mõrvamist läks võim Firenzes Cosimo I de' Medici kätte, kes sai endale pärast Siena vabariigi vallutamist 1569. aastal Toscana suurhertsogi tiitli.
San Pietro in Ciel d'Oro
thumb|Boëthiuse haud krüptis San Pietro in Ciel d'Oro (itaalia keeles 'Püha Peetrus kuldses taevas') on 12. sajandist pärit kirik Itaalias Pavia linnas.
Firenze
Firenze hertsogkond
Alates 15. sajandi lõpust hakkas linna majandus vähehaaval seiskuma. Iga uus Medicite valitseja oli nõrgem ja veidram kui eelmine. Francesco I veetis suurema osa oma 13-aastasest valitsemisajast alkeemiast haaratuna oma paleesse varjunult. Ferdinando I oli võimetu tegutsema, kui tema valdusi tabasid viljaikaldus ja katku tagajärjel puhkenud rahvarahutused, tema silma all hääbusid Firenze kuulus pangandus ja tekstiilitööstus. Antisemiidist usufanaatik Cosimo III tegeles enamuse oma 53-aastasest valitsemisajast dissidentide tagaajamise ja palvetamisega ning Gian Gastone de' Medici veetis peaaegu kõik oma päevad veiniuimas. Ning kui Gian Gastone 1737. aastal meesliini pärijata suri, läks Firenze kuni Itaalia ühendamiseni 1860. aastal Habsburgide valitsemise alla.
San Pietro in Ciel d'Oro
Püha Peetruse kirikut Pavias on esimest korda mainitud 604. Aajavahemikul 720–725 laskis langobardide kuningas Liutprand kiriku renoveerida ja ta on sinna ka maetud. Praeguse romaani stiilis kiriku pühitses paavst Innocentius II 1132.
Firenze
Itaalia kuningriik
Aastatel 1865–1871 oli Firenze uue Itaalia kuningriigi pealinn.
San Pietro in Ciel d'Oro
Kunagist kuldset lage, mille järgi kirik oma nime sai, enam ei ole. Varasemat kuldseks värvitud lage on oma teostes maininud Dante ja Boccaccio.
Firenze
Kultuurilugu
Firenze ülikool (asutatud 1321) on üks Euroopa vanemaid.
San Pietro in Ciel d'Oro
Kirik on kuulus seal asuva Püha Augustinuse pühamu tõttu. Augustinuse säilmed olevat 8. sajandil Kartaagost Paviasse toonud Lombardia kuningas Luitprand. Augustinuse säilmeid hoitakse suures gooti stiilis marmorist sarkofaagis Arca di Sant'Agostino (1362).
Lähis-Ida
250px|pisi|Lähis-Ida Lähis-Ida asub Aasia ja Aafrika kokkupuutealal Euroopast vahetult idas. Lähis-Ida riigid asuvad Aasia maailmajaos, aga ajaloolis-geograafiliselt käsitletakse seda eraldi piirkonnana. Keeleruumiti on selle mõiste määratlus üsna erinev.
San Pietro in Ciel d'Oro
Krüptis on aastal 524 või 525 surnud kristliku filosoofi Boëthiuse haud. Tema auks on kiriku fassaadil tsitaat Dante "Jumalikust komöödiast", mille osas "Paradiis" ta Boëthiuse hauda mainib.
Firenze
Kultuurilugu
Firenze valiti teisena Euroopa kultuuripealinnaks aastal 1986.
Lähis-Ida
Kirjanduses ja meedias kasutatakse erinevaid Lähis-Ida määratlusi. Ajalooliselt kuuluvad ka Armeenia ja Aserbaidžaan Lähis-Ida piirkonda, aga majanduslike mudelite ja poliitiliste ideoloogiate poolest peetakse neid kahte riiki pigem Euroopasse kuuluvateks, sarnaselt mõtestatakse ka Küprose ja Gruusia asendit (need erinevad teistest valitseva usundi poolest).
Egiptust ja ka teisi Põhja-Aafrika Vahemere-äärseid riike peetakse mõnikord Lähis-Ida riikideks.