cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tesla Model S
Hinnad
2012. aasta juunis maksis Model S Signature 85 169 ja Signature Performance 94 097 eurot. 29. novembril 2012 teatas Tesla, et 2013. aastast suureneb hind 2232 € võrra. 2013. aastal maksis 60 kWh akupakk 8128 ja 85 kWh akupakk 10 713 eurot. 2014. aasta juunis maksis 60 kWh mudel 62 404, tavaline 85 kWh 71 332 ja 85 kWh Performance 83 384 eurot. 2015. aasta aprillis algas mudeli valik 70D (topeltmootor) mudeliga, mis maksis 66 957 €, siis tuli 85 kWh – 71 421 €, siis 85D – 75 885 € ja siis tippmudel P85D hinnaga 93 740 €. Kõik need hinnad on ilma Ameerika Ühendriikide maksudeta.
2016. aastal langes kõigi elektriautode (välja arvatud kasutatud Teslad) arvatav hind kasutatuna. Elektriautode hind langeks Nerdwalleti sõnul kolme aastaga 60–75%, tavalistel autodel 45–50%, Model S-il 40%.
Black Booki sõnul maksab kolm aastat vana Model S 62% oma hinnast uuena. Autolisti sõnul on 80 000 km sõitnud Model S-i hind keskmiselt 28% madalam, see on vähem, kui tavalistel autodel.
Esimene aku põleng
Esimene laialt tuntud Model S-i põlemine juhtus mõni minut pärast auto kokkupõrget metallirusudega Washington State Route 167 kiirteel Kentis 1.oktoobril 2013. Juht suutis Model S-i kiirteelt auto instruktsioone järgides minema sõita, seisma jätta ja sellest väljuda ilma vigastusteta. Ta kontakteerus ametivõimudega ja sellel ajal, kui ta neid ootas, hakkas auto esiosast tossu tulema. Juht ütles hiljem, et ta sõitis millelgi otsa. Tesla ütles, et auto läks põlema, sest üks selle 16-st akumoodulist läks vastu suurt metallist asja, ja et moodulite vahel on tulemüürid, mistõttu hakkas tossu tulema väiksest alast auto esiosas.
Mooduli lõhkus ilmselt mingisugune kõver tükk, mis oli kukkunud mingilt veoautolt õnnetuspaiga lähedal. Tesla teatas, et see tükk lõi 8-sentimeetrise läbimõõduga augu läbi auto 6 sentimeetri paksuse kaitse auto põhja all kasutades 25-tonnist jõudu. Sisseehitatud ventilatsiooniavad suunasid leegid autost eemale, et tuli ei jõuaks sõitjateruumi. Tesla sõnul järgisid tuletõrjujad tavalist protseduuri, suure hulga vee kasutamine leekide kustutamiseks oli õige, aga metallist tulemüüri augu tegemine, et tuleni jõuda, lubas tulel levida auto kapoti alla. Tesla teatas ka, et kuna akupakis on 10 korda vähem energiat kui bensiinipaagis, tekitab ühe mooduli põlemine 100 korda väiksema efekti kui tavalisel autol.
2013. aastal 24. oktoobril teatas NHTSA, et pärast kõigi saadavalolevate andmete läbivaatamist ei leidnud nad tõendeid, et Tesla akupõlengu põhjustas auto defekt või ohutusstandarditele mittevastamine. Aga järgmisel kuul alustas NHTSA 2013. aasta Tesla Model S-ide ohutuse hindamist, et kindlaks määrata potentsiaalsed riskid autode veermikus. 2014. aasta 28. märtsil sulges NHTSA uurimise ja kinnitas, et uus titaanist autoalune kaitse, alumiiniumist kaitseplaadid ja suurendatud kliirens peaksid vähendama vigastusi auto alumisele osale ja selle põhjustatud põlenguid.
Järgmised põlengud
6. novembril 2013 puhkes veel üks tulekahju pärast ühe Model S-i puksiirikonksuga pihta saamist kiirteel, mis kahjustas auto põhja. Nende juhtumite tõttu pidi Tesla oma autode garantiid laiendama, et see kataks ka põlengud, ja paigaldama tarkvaramuudatuse, mis suurendas kiirteel sõites kliirensit.
2014. aasta 6. juunist ehitatud autokeredel on kõik agregaadid kaitstud kolmekordse auto all oleva kaitsega. Olemasolevad autod rekonstrueeriti tagasikutsumise raames või korralise hoolduse ajal.
2016. aasta 1. jaanuaril süttis järelevalveta kiirlaadinud 2014. aasta Model S. Auto hävis täielikult, aga keegi ei saanud viga. Tuli levis aeglaselt ja omanik jõudis auto laadimast ära võtta. Norra Õnnetuste Uurimise Ameti uurimus teatas, et tuli pärines autost. 2016. aasta märtsis teatas Tesla, et nende enda uurijad avastasid, et tule põhjustas lühis auto jaotuskarbis, aga kahju suurus ei lasknud neil täielikku põhjust välja uurida. Tesla teatas ka, et kiirlaadija avastas lühise ja lõpetas laadimise ja et tulevikus suudab Model S-i tarkvara lühise korral laadimise lõpetada.
Tagasikutsumised
20. novembril 2015 kutsus Tesla tagasi kõik 90 000 müüdud Model S-i üle maailma (tulemine oli vabatahtlik), et kontrollida võimaliku defekti autode turvavöödes. Probleem avastati ühel kliendil Euroopas novembril alguses. Uuringuga ei suudetud tuvastada probleemi peamist põhjust ja firma otsustas kõik autod üle vaadata. Tesla sõnul pole vea tõttu ühtegi õnnetust ega vigastusi juhtunud.
Läbisõidurekordid
2015. aasta augustiks oli Model S-i läbisõidurekord ühe laadimisega 728 kilomeetrit. Selle püstitasid norralane Bjørn Nyland ja ta sõber, Morgan Tørvolt väiksel maatükil ühe kiirlaadija läheduses Rødekros, Taanis. Nad kasutasid hypermilingu tehnikaid nagu ainult eesmootori kasutamine, väike kiirus (39 km/h) ja konditsioneeri mittekasutamine. Eelmine rekord oli 685 kilomeetrit ja selle tegi Bruno Bowden 2013. aasta 14. märtsi ööl. Esimese rekordi, 681 km, püstitasid 2012. aasta novembris David ja Adam Metcalf. Neid üritusi inspireeris Elon Muski kirjutatud blogi Tesla Model S-i planeeritud sõiduulatuse ja säästlikkuse kohta, kus pakuti auhinda igale, kes sõitis üle 640 km ilma laadimata, arvati, et 85 kWh mudel teeb selle ideaalolukorras püsivalt 58 km/h sõites.
Sõiduulatuse piirang
2013. aasta 8. veebruaril avaldas New York Times John M. Broderi kirjutatud ülevaate reisist Washingtonist Bostonisse, kasutades Tesla kiirlaadijate võrku. Sel ajal oli võrgustikus vaid kaks jaama idarannikul. Broder avaldas mitu halba asja aku kestuse kohta külma ilmaga ja vahemaast laadijate vahel. Reis lõppes Model S-i pukseerimisega Milfordi, Connecticuti laadimisjaama.
Tesla vastas, avaldades Broderi auto aku laetuse taseme ja sõidukiiruse logid, mis rääkisid Broderile paljudes faktides vastu. Tesla arvas, et Broderi käitumine põhjustas auto ebaõnnestumise. Broder vastas kriitikale oma blogis ja ütles, et kiiruste erinevused võisid olla põhjustanud auto 19-tollised veljed standardsete 21-tolliste asemel. Keset vaidlust taasesitas CNN-i reporter Broderi reisi ilma akut kurnamata. Aga kahe erineva reisi vahel oli kaks põhilist erinevust: ilm oli umbes 6 kraadi soojem ja CNN tegi reisi ühe päevaga; the Times lasi autol öösel seista, ilma laadimata. CNBC reporter tegi samuti reisi ühe päevaga ilma probleemideta. Ühe nädala pärast tegi ka grupp Teslade omanikke reisi ilma probleemideta läbi. Üks omanik hilines, kuna ta auto ei laadinud ja vajas kahte püsivarauuendust.
2014. aasta juulis ja septembris tegid sõltumatu Saksamaa autoajakiri, TÜV (Saksamaa Tehnoülevaatuse Assotsiatsioon) ja Teslade omanikud testi, mis avalikustas probleemid aku sooritusvõimega. Ajakirja sõnul ei võtnud Tesla vastu taotlust kordustestiks ja keeldus autosid andmast. Saksamaa kirjastuse Die Weltkorraldatud uuring toetas saavutatud tulemusi.
NHTSA ohutuim auto
19. augustil 2013 teatas Tesla NHTSA ohutusandmetele toetudes oma pressiteates, et Model S sai parima ohutushinnangu läbi aegade. Tesla teatas, et NHTSA ei anna hindeid üle viie, aga ohutushindeid üle viie salvestatakse kokkuvõtlikus Auto Ohutushindes (VSS), mis saadetakse autotootjatele, kus Model S saavutas uue rekordi, 5,4 punkti. Mõne päeva pärast lükkas NHTSA Tesla uudise ümber, selgitades, et Model S-i hinne oli võrdne kõigi viis tärni saanud autodega, ja ütles, et Tesla ei järginud nende reklaamisuuniseid.
Seismisest tingitud võimsusekadu
Süsteemitarkvara vanematel versioonidel hakkas jõud kaduma, kui autot ei kasutatud, akud kaotasid üleöö 4,5 kWh. Süsteemitarkvara versioon 5.8 (v1.49.30), mis vallandati 2013. aasta 12. detsembril, vähendas energiakadu 1,1 kWh-ni (või 4,82 km sõiduulatuses). 2014. aasta jaanuaris avastas Björn Nyland, Model S-i omanik Norras, 20-protsendilise sõiduulatuse vähenemise 27-päevase seismise ajal, sõiduulatus vähenes 101 km, 3,7 km päevas, auto oli külmas ja laadimiskaablit ei olnud küljes.
Consumer Reports loobub soovitamisest
2015. aasta oktoobris, kaks kuud pärast Tesla nimetamist parimaks autoks, mida nad testinud on, keeldus Consumer Reports Model S-i soovitamast, viidates liiga paljudele kaebustele omanikelt. Kaebused suurenesid väikestelt, nagu vales kohas olevad uksed ja kriuksuv kere, rasketele, nagu kogu veermiku vahetus ja kinnikiilunud ukselingid. Tesla aktsiad kukkusid 15%, nii Consumer Reportsi kui ka murede tõttu Model X-iga. Ka Edmunds.com leidis oma pikas testis kvaliteedi ja ohutuse vigu. Mõlemad, nii Edmunds kui ka Consumer Reports teatasid vigadest, auto isegi jäi vahel lihtsalt seisma.
Võimsuse mittevastavus tehaseandmetele
P85D Insane'il on Tesla sõnul 691 hobujõudu, aga mõnede omanike sõnul on nad dünostendil erinevates oludes kätte saanud 20 protsenti vähem võimsust.
Tootjad on Euroopa Liidu seaduste kohaselt kohustatud avaldama võimsuse täisgaasil, aga ei pea avaldama aku poolt piiratud võimsust. Teised seadmed peab eemaldama, või nende võimsuse mootori omale lisama. tegelik saadavalolev võimsus sõltub paljudest asjadest, nagu see oli tavaautodel kuni 1972; nendel võis võimsus olla 25–30% väiksem kui antud.
2015. aasta novembriks näitab Tesla koduleht, et P85D-l on 463 hobujõudu, 532 Ludorciousi versiooniga.
Autonoomsuse piiratus
Model S-i autonoomsetel omadustel nagu Autosteer (Isepööramine) ja Traffic-Aware Cruise Control (liiklusteadlik kiirushoidik) on piiranguid, mis on viinud avariideni, kui juht tähele ei pane. Tesla hoiatab auto kasutusjuhendis, et juhid peavad alati olema valmis ohtlikeks teeoludeks ja ei tohiks avarii vältimisel kiirushoidikut usaldada, kuna süsteem ei pruugi seisvaid sõidukeid, jalgrattaid, jalakäijaid või muid objekte tuvastada. Aga kriitikud nagu Andrew Ng on süüdistanud Teslat vastutustundetuses selliste piirangutega toodet müües.
Model S-i elektrikulu
2016. aasta märtsi alguses avalikustas Stuff Magazine VICOM, Ltd Singapuri Transpordiliidu nimel tehtud testis oli leitud 2014. aasta Model S-i energiakuluks 444 Wh/km, mis oli suurem kui Ameerika Ühendriikide Keskkonnaameti saadu, 236 Wh ja Tesla saadud 181 Wh. Selle tõttu kehtestati Model S-ile süsinikumaks 10 013 €, mis tegi Singapurist ainsa riigi maailmas, kus elektriauto eest peab maksma keskkonnamaksu. Transpordiliit õigustas seda, väites, et nad pidid arvestama ka tootmisel õhku paisatud süsihappegaasi ja seega on ka elektrivõrgu saastatuse faktor 0,5 g/Wh lisati energiakulusse, aga Tesla vaidles sellele vastu, öeldes, et kui arvestada bensiini täiustamisel, puhastamisel ja laialivedamisel tekkinud saastet, siis tekitab Model S keskmisest bensiinimootoriga autost kolm korda vähem saastet.
Hiljem samal kuul teatas Transpordiliit, et VICOMi saastetestide labor töötab koos Tesla inseneridega, et kindlaks teha, kas tehtud testis oli viga, ja Tesla teatas, et nad on kindlad, et jõuavad kiiresti lahenduseni.
Eigu mõis
Eigu mõis (saksa keeles Kimmelshof) oli poolmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. .
Poolmõisa suurus oli 90 tiinu, eraldati Vohnja mõisast 1858. aastal.
Gun Hellsvik
Gun Birgitta Hellsvik (neiupõlvenimi Blomgren; sündinud 27. september 1942 Ängelholm – 14. november 2016) oli Rootsi poliitik, Mõõduka Koalitsioonipartei liige.
4. oktoobrist 1991 kuni 7. oktoobrini 1994 oli ta Rootsi justiitsminister.
1999. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Uusklassitsism (kirjandus)
Uusklassitsism e neoklassitsism (inglise keeles neoclassicism) oli 18. sajandil populaarne klassitsismi traditsioonidel põhinev kunsti-, arhitektuuri- ja kirjandussuund. Eestisse jõudis stiil 20. sajandil.
Uusklassitsism inglise kirjanduses
Inglise keeles kasutatakse uusklassitsistliku kirjanduse kohta nimetust Augustan literature. Uusklassitsism sidus antiikaja klassikute stiili modernse prantsuse kirjandusega. Hakati rohkesti tõlkima antiikaja kirjanikke ja noored aristokraadid saadeti Vanasse Maailma end harima. See oli võimalik tänu maailma avanemisele ja siht oli saavutada usulist sallivust. Eelnevalt polnud võimalik Roomast lahku löönud anglikaanidel Itaalia poole väga vabalt reisida.
Ajalugu
Uusklassitsislik stiil ilmnes inglise kirjanduses peale Isaac Newtoni teadusrevolutsiooni, mis mõjutas tolleaegset ühiskonda palju ning kujundas inimeste vaateid ja arvamusi. Newtoni "Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica" oli 18. sajandi inimese jaoks keskne matemaatiline ja filosoofiline teos, mis selgitas maa ja taeva kompleksseid nähtusi ning sidus need ühtseks süsteemiks. Kuna eelnevatel sajanditel oli olnud poliitilisi ja usulisi lõhestavaid probleeme, tunti uusklassitsistlikus ühiskonnas, et sellised äärmused tuleb kõrvale jätta ning peab saavutama tasakaalu. Väideti, et ühiskond peaks olema humaanne ning filantroopiline. Inimese viisakas käitumine peegeldas otseselt tema erudeeritust ja mõttelaadi. Keskenduti iseenda ja maailma mõistmisele, misläbi 18. sajandi toon oli täis lootust, energiat, loomingulisust ja optimismi inimkonna tuleviku suhtes. Selline ühiskond, mis soovis saavutada täielikku tasakaalu, vajas aga ka uusi kohti, kus inimesed saaksid kokku saada ning erapooletult probleeme lahata. Sündisid kohvikud ja härrasmeesteklubid. pisi|Kohvik 17. sajandi Inglismaal Uusklassitsislikud luuletajad ja prosaistid olid mõjutatud antiikaja kirjanikest ning prantsuse kirjandusest, mida hakati tol ajal palju tõlkima. Kohvikutes said kokku hakkajad inimesed, kelle seas olid ka Joseph Addison ja Sir Richard Steele, kes panid aluse ühele tolleaegsele kõike populaarsemale ajalehele The Spectator. Leht hakkas avaldama esseesid, luuletusi, lühi- ja arvamuslugusid ning 18. sajandi vältel kohandas terve ühiskond oma käitumist vastavalt lehes välja toodud põhimõtetele. Usuti, et mida rohkem kirjutada sotsiaalsetest ideaalidest, seda rohkem need ideaalid ka igapäevaelus väljenduvad. Kuigi tegemist oli siiski rangelt klassistunud ühiskonnaga, lootsid haritud aristokraadid, et lõpuks jõuavad need normid ka lihtrahvani.
Põhilised tunnusjooned
Inglise kirjanikud soovisid väga arendada välja päris inglaslikku stiili, niisiis nad valisid endale sobivaid motiive. Nad lootsid antiigist ja teiste Euroopa riikide kirjandusest pärit põhimõtete alusel luua enda jaoks patriootlikku maneeri. John Locke lükkas eemale tundeküllased subjektiivsed psühhoanalüüsid, mis olid valitsenud 17. sajandi kirjanduses, pooldades hoopis refleksiooni ning vaadeldava maailma kirjeldamist. Teadusrevolutsioon oli kaasa toonud Francis Baconi empiirilise meetodi, mida rakendati ka kirjanduses. pisi|Alexander Pope Kui eelnevatel sajanditel oli tekstides kasutatud palju metafoore ja teisi kaunistusi, et näidata oma intelligentsust ning teha lugejale luule mõistmine võimalikult keeruliseks, siis nüüd leiti, et luule peaks olema kergelt mõistetav ja selge. Kuigi keeleline keerulisus kadus, leidis oma tee kirjandusse matemaatika. Kirjanikud, nagu näiteks Alexander Pope, hakkasid luuletusi ehitama keeruliste vormide järgi, millest kõige populaarsemad olid Miltoni värss ja heroiline distihhon. Kõige kesksem põhimõte uusklassitsistlikus kirjanduses oli ratsionaalse mõtlemise kasutamine, et ohjata metsikut kujutlusvõimet.
Korrigeeriv tegevus
Korrigeeriv tegevus (corrective action) on tegevus avastatud mittevastavuse või muu soovimatu olukorra põhjuse kõrvaldamiseks. Võib olla rohkem kui üks mittevastavuse põhjus. Korrigeeriv tegevus võetakse ette probleemi kordumise vältimiseks, samas kui ennetav tegevus võetakse ette ilmnemise vältimiseks. Tuleb teha vahet korrektsiooni ja korrigeeriva tegevuse vahel. Korrigeeriv on tegevus, mis teostatakse, kui oht projekti teostamise käigus ilmneb. Organisatsioon peab rakendama korrigeerivaid meetmeid mittevastavuste põhjuste kõrvaldamiseks, et vältida selle vea kordumist. Korrigeerivad tegevused peavad olema kooskõlas väljaselgitatud mittevastavuste tagajärgedega.
Uusklassitsism (kirjandus)
Põhilised tunnusjooned
18. sajandil arendati romaani žanri. Eelnevalt olid romaanid mõeldud vaid naistele, sest aristokraatlikud naised veetsid palju aega kodus. Kuna teadusrevolutsioon rõhutas indiviidi olulisust ühiskonnas, hakkasid ka mehed romaane lugema ja kirjutama. Siiski jäi romaani edasiarendus tulevikku ja uusklassitsismi perioodil valitses satiiriline luule.
Uusklassitsistliku kirjanduse põhilised teemad olid patriotism ja loodus. Inglased on alati rõhutanud armastust oma riigi ja maa vastu. Ajal, mil Briti impeerium laienes Indiasse ja Aafrikasse ning oli merede juhtiv jõud, tundsid inimesed uhkust oma riigi edu üle. Ka kirjanikud rõhutasid impeeriumi saavutusi ja Inglismaa loodust. Looduse olulisus oli tulnud esiplaanile jällegi teadusrevolutsiooniga. Jumalat nähti looduses ja loodust Jumalas, üks ei saanud olemas olla teiseta. Paljud luuletajad kirjeldasid aristokraatide mõisaid, kinnitades põhimõtet lihtsuses peitub võlu. Hinnatigi lihtsust ning rohket looduse kasutamist, tehti maha barokiaegseid liigsuseid.
Korrigeeriv tegevus
Korrigeeriv tegevus farmaatsiatööstuses
Korrigeeriv tegevus on väga oluline kvaliteedijuhtimise funktsioon farmaatsiatööstuses. Ameerika Ühendriikides FDA poolt välja töötatud head tootmistava juhised viitavad sellele selgelt, et farmaatsiatööstusel peab olema oma kvaliteedijuhtimise kiire süsteem, mis suudab korralikult käsitleda ja lahendada turuanalüüse, kvaliteedi tagamise süsteemi või tootmisprotsessi või tootmisüksuse mittevastavust, personali ja abisüsteeme, mis on ravimitoodete tootmise osa, viisil, et lahknevus või mittekinnitus ei esineks. Selleks on vaja korrigeerivate ja ennetavate meetmete kiiret rakendussüsteemi kohandada, vastasel juhul võib ravimit lugeda ebakvaliteetseks GMP juhiste mittetäitmise tõttu.
Peaks olema kiire skeemi käsitlemise süsteem või täheldatud lahknevused või kõrvalekalded. Kaebus võib tuleneda turul, lõpptarbijalt või töötajalt ise, kes tegeleb ravimi valmistamise või müügiga. Sise- ja välisauditid on ette nähtud rajatise või farmaatsia- või toidutoodangu kvaliteedi juhtimist tegeva organisatsiooni toimimise hindamiseks ja kontrolliks. Selliste auditite tulemused on tähelepanekud erinevuste mittevastavuste kõrvalekallete kohta. Kõik sellised mittevastavused ja turu kaebused on suunatud järgnevates etappides parandus- ja ennetusmeetmetega.
Kontsept
Ennetusmeetmed on igasugune ennetav metoodika, mida kasutatakse võimalike lahknevuste kindlaksmääramiseks enne nende tekkimist ja tagamiseks, et neid ei juhtuks. Mõlema korrigeerimis- ja ennetusmeetmed hõlmavad uurimise, tegevuse, läbivaatamise ja vajaduse korral edasisi meetmeid. On näha, et need mõlemad sobivad PDCA filosoofiasse, nagu on kindlaks määratud Demingu-Shewharti tsüklis. Põhiprobleemide uurimine võib järeldada, et parandus- või ennetusmeetmeid ei nõuta ning lisaks võib see soovitada lihtsaid korrektsioone probleemile, millel puudub kindlaks tehtud süsteemne algpõhjus. Kui mitmel uuringul ei toimu parandusmeetmeid, võib genereerida uue laiendatud ulatusega probleemi avalduse ja põhjalikuma uurimise põhjuseks.
Parandus- ja ennetusmeetmete rakendamine on kvaliteedijuhtimissüsteemide parendamise ja efektiivsuse suund. Korrigeerivad meetmed on vaid probleemide identifitseerimiseks põhinevad meetmed. Probleemi või mittevastavust saab kindlaks teha siseselt töötajate soovituste, juhtkonna ülevaatuste, dokumentide läbivaatamise või siseauditite kaudu. Probleemide algpõhjuseks võivad olla kliendi kaebused / ettepanekud; kliendi tagasilükkamine; kliendi / kolmanda osapoole audititest tulenevad mittevastavused; audiitori soovitused.
Aare Toikka
Aare Toikka (sündinud 28. jaanuaril 1965) on eesti näitleja, lavastaja, näitekirjanik ja teatrijuht.
Toikka õppis Pärnu 9. 8-klassilises koolis ja Pärnu IV Keskkoolis. 1987. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna režiikateedri lavastajana. Aastatel 1990–1991 oli vabakuulaja Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris.
Toikka on töötanud teatris, raadios, televisioonis (enam kui 70 nimetust). Ta on üks VAT Teatri asutajatest.
Rezo Tšeišvili
pisi|[[Gruusia kultuuriminister Nikoloz Rurua (vasakul) ja Rezo Tšeišvili (2009)]] Rezo Tšeišvili (gruusia keeles რეზო ჭეიშვილი; 24. aprill 1933 Khuthaisi – 11. september 2015 Khuthaisi) oli gruusia kirjanik ja filmistsenarist.
Tšeišvili lõpetas 1959. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli gruusia filoloogia erialal.
Kirjandusega hakkas ta tegelema üliõpilasena.
Ta on kirjutanud eri žanrites, sealhulgas romaane, jutustusi, novelle ja filmistsenaariume.
Tema tuntuim töö on stsenaarium gruusia filmile "Sinised mäed" (film esilinastus 1984. aastal). NSV Liidus riiklikul tasandil pärjatud filmi näidati ka Cannes'i filmifestivalil.
Jutustused ja novellid
Tšeišvili novelliloomingust võib nimetada kogusid "Tänavu suvel Tskaltubos" ja "Suits" ning novellitsüklit "Tuul kannab kaugelt muusikat". Mitmetes kirjanduselu kajastavates novellides ja jutustustes on ta kujutanud satiiriliselt literaate ja kirjandustegelasi, kasutades ära ka välise koomika vahendeid. Selle hea näide "Sinised sillad". Selle novelli ainetel kirjutas ta hiljem menukaks osutunud filmistsenaariumi "Sinised mäed".
Klipikultuur
Klipikultuur (inglise keeles clip culture) on üks infoühiskonna ja  interneti levikuga kujuneva kultuuri  määratlus.
Klipikultuurile on iseloomulik kujundite mosaiiksus, fragmentaarsus, eredus ning kiire vaheldumine; sellega kaasneb vähene loogika, informatsiooni katkendlikkus ning mudelite ebamäärasus. Sellist seletust on kasutanud Marshall McLuhan raamatus "The Gutenberg Galaxy: The Making of Typographic Man" (1962) ja Alvin Toffler raamatus "Kolmas laine" (1980).
Klipikultuuriga seostub klipimõtlemine, seda peetakse sageli globaalse infoühiskonna üldise kriisiseisundi iseloomustajaks. Filosoofias omistatakse klipimõtlemisele ka konstruktiivset kreatiivset sisu vt Fjodor Girenok (sünd. 1948).
Rolandas Jasevičius
Rolandas Jasevičius (sündinud 31. juulil 1982 Vilniuses) on Leedu endine poksija.
Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2004. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andre Bertole (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jasevičius sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Vedelkristall
pisi|Kolesterooli vedelkristallidel põhinevate termokaartide valmistamine pisi|Mikrotilkades paikneva vedelkristalli erinevate faaside optilised kujutised polariseeritud valguses 40x suurendusega pisi|Optilise mikroskoobi kujutis vedelkristalli tilkadest klaasis 100x suurendusega Vedelkristall on piklike molekulidega (pikkus 1–3 nm, läbimõõt 0,5–1,0 nm) orgaaniline aine, mis ei muutu temperatuuri tõstmisel tahkest olekust kohe vedelaks, vaid püsib suures temperatuurivahemikus (ligikaudu −10 °C kuni +70 °C) vedelkristallilises olekus. Sellel ainel on üheaegselt vedeliku omadused (voolavus) ja kristalli omadused – molekulide korrastatud paigutus ja anisotroopia (füüsikaliste omaduste, nt kristallikihi läbipaistvuse sõltuvus molekulide suunast).
Ronald Shaw
Ronald Shaw, ka Ron Shaw, (5. september 1929 Stoke-on-Trent, Staffordshire – 2016 ) oli Briti matemaatik.
Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1952. aastal Cambridge'i Ülikooli Trinity kolledži, jätkas samas doktoriõppes ja sai 1955. aastal Cambridge'i Ülikoolist doktorikraadi. Doktoritöö "The Problem of Particle Types and Other Contributions to the Theory of Elementary Particles" juhendaja oli Abdus Salam).
Aastatel 1955–1989 töötas ta Hulli Ülikoolis lektori ja vanemlektorina. 1989–1995 juhatas samas matemaatilise füüsika õppetooli. 1995. aastast oli ta Hulli Ülikooli emeriitprofessor.
Teadustöö
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid lõplik geomeetria, multilineaarne ja antilineaarne algebra ning rühmateooria.
1954. aasta jaanuaris valmis tal uurimus, mille ta lülitas ühe peatükina 1955. aastal valminud doktoritöösse. Shaw'st sõltumatult samade järeldusteni jõudnud ameeriklaste Chen Ning Yangi ja Robert Millsi uurimust tuntakse praegu Yangi-Millsi teooriana. Abdus Salam, kellele ta oma uurimistöö tulemused 1954. aasta alguses ette näitas, soovitas tal 1954. lõpul, pärast Yangi ja Millsi artikli ilmumist, avaldada ka oma artikkel, kuna tema uurimus oli iseseisvalt tehtud. Shaw aga leidis, et prioriteet kuulub Yangile ja Millsile, sest nende uurimistöö lõppes 1953. aastal. Oma hilisemates esinemistes, sealhulgas 1979. aastal Stockholmis peetud Nobeli-kõnes, nimetas Abdus Salam Yangi-Millsi teooriat järjekindlalt Yangi-Millsi-Shaw' teooriaks.
Fourier' spektroskoopia
Tööpõhimõte
pisi|FTIR interferogramm. X-telg näitab liikuva peegli asukohta FTIR-is ning y-telg detektoris registreeritud valguse intensiivsust. Spektroskoopia põhineb molekulis olevate aatomite vibratsioonil. Infrapunaspektroskoopia puhul valgustatakse uuritavat proovi infrapunakiirgusega ja vaadeldakse, millise lainepikkusega kiirgus neeldub. Nii saadakse uuritava proovi infrapunaspekter, mille kaudu on võimalik tuletada proovi keemiline koostis. Infrapunameetodiga pole võimalik aatomeid otseselt mõõta, vaid aatomitevahelisi sidemeid. Kuna iga kahe või enama aatomi vahelise sideme jõud erineb mõnevõrra, on selle kaudu võimalik aatomeid tuvastada.
Infrapunaspektroskoopiaga ei saa tuvastada kõiki aatomitevahelisi sidemeid. Infrapunavalguse neeldumiseks proovis peab muutuma molekuli dipoolmoment. Dipoolmomendi muutus on võimalik juhul, kui pärast footoni neeldumist muudavad aatomid oma asukohta molekulis nii, et neid ümbritseva elektronpilve mingis osas muutuks elektrontihedus (see molekuli osa muutub kas positiivsemaks või negatiivsemaks).
Aatomid võivad oma asukohta molekulis muuta vastavalt võnkumise vabadusastmetele. Neid on igal molekulil 3n – 6 ja lineaarsetel molekulidel 3n – 5, kus n tähistab aatomite arvu molekulis. Näiteks O2-molekulil võib olla üks vabadusaste (3 * 2 – 5 = 1). Hapniku puhul toimub molekulis valentsvõnkumine, mis ei põhjusta muutusi dipoolmomendis ja seetõttu pole võimalik hapniku molekule infrapunaspektroskoopiliselt määrata.
Iga neeldumisspektroskoopia põhimõte on mõõta, kui hästi proov neelab valgust erinevatel lainepikkustel. Kõige lihtsam on kasutada selleks monokromaatilist valgust. Seda protsessi tuleks korrata erinevatel lainepikkustel, et joonistuks välja intensiivsusdiagramm. FTIR on üks võimalikest meetoditest, kuidas omandada informatsiooni korraga kõigi lainepikkuste kohta. Selle asemel, et suunata proovile monokromaatilist valgust, kasutatakse erineva lainepikkusega kiiri üheaegselt. Enne proovini jõudmist läbib valgus interferomeetri ja seejärel jõuab detektorisse, kus mõõdetakse valguse neeldumist. Tulemuseks saadakse interferogramm, millele rakendatakse Fourier' teisendust ja saadakse proovi neeldumisspekter.
Eespool kirjeldatud valguskiire tekitamiseks kasutatakse valgusallikat, mis sisaldab kogu mõõdetavat valgusspektrit (tavaliselt 2,5–25 μm). Valgus suunatakse kindla paigutusega peeglitele (tavaliselt Michelsoni interferomeetrile), mis lasevad osa valgust läbi, kuid blokeerivad interferentsi tõttu ülejäänu. Iga uue andmepunkti jaoks muudetakse valguskiirt ühe peegli liigutamisega. Sedasi muudetakse läbilastavate lainepikkuste komplekti. Algandmete arvutiga töötlemisel saadakse uuritava proovi spekter, kusjuures kasutatakse matemaatilist algoritmi – Fourier' teisendust.
Ajalugu
1957. aastal võeti kasutusele esimene infrapunaspektrit registreeriv taskukohane spektrofotomeeter Perkin-Elmer Infracord. See instrument võimaldas kasutada lainepikkusi vahemikus 2,5–15 μm (lainearv vahemikus 4000 cm−1 – 660 cm−1). Lainepikkuste alumiseks piiriks võeti kõrgeim tuntud võnkesagedus, mis tulenes fundamentaalsest molekulaarsest võnkumisest. Ülemine piir pandi paika hajutava elemendina kasutusel oleva üksikust kivisoola (naatriumkloriidi) kristallist valmistatud prismaga. Selline prisma muutub suurematel lainepikkustel kui 15 μm läbipaistmatuks, mille tõttu nimetatakse spektrit 2,5–15 μm kivisoolapiirkonnaks. Hiljem võeti kasutusele kaaliumbromiidist ja tseesiumjodiidist prismad, mis võimaldasid laiendada spektri ulatust. Kaaliumbromiidist prismadega sai spektri ulatust suurendada kuni 25 μm (400 cm−1) ja tseesiumjodiidist prismadega kuni 50 μm (200 cm−1). Piirkonda üle 50 μm hakati kutsuma kauginfrapunaks. Kauginfrapuna mõõtmiseks tuli välja töötada ülitäpsed difraktsioonivõred, mis võimaldaksid asendada hajutava elemendina kasutusel olnud prismad. Samuti tuli radiatsiooni vähese energia tõttu võtta kasutusele bolomeetrist ehk soojuskiirguse mõõturist tundlikumad detektorid, nagu Golay detektor. Esimesed kauginfrapuna spektrofotomeetrid olid kohmakad, aeglased ja kallid. Juba sel ajal tunti Michelsoni interferomeetri eeliseid, kuid enne taskukohase instrumendi valmistamist tuli ületada märkimisväärsed tehnilised puudused. Lisaks vajati Fourier’ teisenduse arvutamiseks elektroonilist arvutit, mis sai võimalikuks alles 1965. aastal miniarvutite kasutusele võtmisega.
Michelsoni interferomeeter
Kui suunata joondatud valguskiir lainepikkusega λ ideaalsesse kiirtejagajasse, siis langeb 50% valgusest fikseeritud peeglile ja 50% liikuvale. Tekkinud kiired peegelduvad ja suunatakse kiirtejagajasse tagasi. Kui liikuva peegli kaugus kiirtejagajast ei ühti fikseeritud peegli kaugusega, läbib osa valgust pikema või lühema vahemaa ning kiirte liitumisel tekib valguslainete interferents. Samas faasis võnked võimendavad üksteist ja vastasfaasis võnked kustutavad. Interferomeetrist väljuva kiirgusega valgustatakse proovi ja siis registreeritakse detektoris, kus tulemuseks saadakse interferogramm. Mõõtmiste käigus muudetakse pidevalt liikuva peegli asukohta, mis tingib valguskiirte erineva võimendumise ja kustumise. Tulemuseks on kompleksne interferogramm. Infrapunaspektri saamiseks tuleb konstrueerida interferogramm prooviga ja ilma proovita. Saadud interferogramm muudetakse Fourier' teisendusega proovi infrapunavalguse neeldumisspektriks.
FT-spektromeetrial on skaneeriva spektromeetria ees kolm põhimõttelist eelist:
Muud eelised on näiteks väiksem tundlikkus juhuslikule valgusele ja täpsem lainepikkuse määramine. Samas ei võimalda FTIR kasutada arenenud elektroonilisi filtreerimistehnikaid, mis tingib disperssete mõõtmistega võrreldes halvema lahutusvõime.
Lahutusvõime
FTIRi lahutusvõime sõltub eelkõige sellest, kui suure amplituudiga saab liikuda interferomeetri liikuv peegel. Suur liikumisamplituud tingib suurema käiguvahe erinevuse, mis võimaldab detektoril eristada sarnase lainepikkusega valguskiiri. Näiteks kui liikuva peegli amplituud on 0,625 cm, oleks parim lahutusvõime 8 cm−1, kui aga liikuva peegi amplituud on 1 cm, siis oleks maksimaalne lahutusvõime 0,5 cm−1.
Lahutusvõime oleneb ka proovist. Juhul kui proovi sees varieerub ühesuguse koostisega molekulide vaheline keemiline side, näiteks vees on erineva tugevusega vesiniksidemed, on tulemuseks infrapunakiirguse neeldumine laias spektraalpiirkonnas. Sellisel juhul on lahutusvõime piiratud analüüsitava prooviga ega sõltu seadmest.
Kasulik on asendada tasapinnalised peeglid nurkkuubilistega, sest nurkkuubilisest peeglist lahkuv kiir on saabunud kiirega paralleelne. Näiteks 1966. aastal Veenuse atmosfääri mõõtmisel kasutati CO2 pöörlemisspektrit lahutusvõimega 0,1 cm−1. Tänapäevaste spektromeetrite lahutusvõime on kuni 0,001 cm−1. Hea lahutusvõimega FTIRil on Jacquinot’ eelis väga oluline, kuna hajutava instrumendi monokromaatoris oleks sellise lahutusvõime korral väga kitsad sisenemise ja väljumise pilud.
Kiirtejagaja
Kiirtejagajaid ei saa valmistada tavalisest klaasist, sest üle 2,5 μm lainepikkustel ei läbi seda infrapunane kiirgus. Klaasi asemel kasutatakse enamasti plastist valmistatud õhukest kilet. Kuna ükski materjal pole täielikult läbipaistev, kasutatakse vahetatavaid kiirtejagajaid. Nii on võimalik katta laiem spektraalvahemik. Levinud on germaaniumi või raudoksiidiga kaetud kaaliumbromiidist ja tseesiumjodiidist kiirtejagajad, mis on mõeldud kesk- või lähisinfrapuna jaoks. Kauginfrapuna puhul kasutatakse orgaanilisi kilesid.
Fourier’ teisendus
Praktikas koosneb interferogramm järjestikustest mõõdetud intensiivsustest. Intensiivsust määratakse kindlate väärtustega takistuste juures. Järjestikuste takistuste väärtuste erinevus on konstantne, seetõttu on vajalik diskreetne Fourier' teisendus. Vajalikud Fourier' teisenduse valemid kasutavad detektorile langeva kiirguse intensiivsust ja spektri võimsustihedust kindlal lainearvul. Kasutatakse kahte Fourier' teisenduse valemit:
Neid valemeid, mida nimetatakse Fourier’ teisenduste paariks, saab vastastikku teisendada. Esimene valem näitab võimsustiheduse variatsiooni teepikkuste erinevuse funktsioonina, mis iseenesest on interferentsimuster. Teine valem näitab intensiivsuse variatsiooni lainearvu funktsioonina. FTIR-spektri saamiseks tuleb teha mõõtmisi prooviga ja ilma proovita. Saadud interferogrammid teisendatakse spektriteks. Spektrite suhe vastab kahekordse kiire hajuvale spektrile.
FTIR-spektraalpiirkonnad
Infrapunavalguse spektri võib tinglikult jagada kolmeks peamiseks piirkonnaks: kauginfrapuna (<400 cm−1), keskinfrapuna (4000–400 cm−1) ja lähisinfrapuna (13 000 – 4000 cm−1).
Kauginfrapuna
Esimesed FTIR-spektromeetrid olid mõeldud kauginfrapunapiirkonna jaoks (<400 cm−1), sest mehaanilise vea piir hea optilise tulemuse jaoks sõltus kasutusel oleva valguse lainepikkusest. Veapiir oli suhteliselt hea pikkadel kauginfrapuna lainepikkustel (~10 μm), kusjuures kivisoolapiirkonna viga ei tohi ületada 1 μm. Tüüpiline instrument, mida kasutati, oli NPLi toodetud ja Grubb Parsoni turustatud kuubiline interferomeeter. Selles kasutati mittestatsionaarse peegli liigutamiseks samm-mootorit ning detektori näidud registreeriti pärast iga etapi lõppu.
Keskinfrapuna
Kui müügile tulid esimesed odavad mikroarvutid, sai pühendada eraldi arvuti spektromeetri kontrollimisele, andmete kogumisele, Fourier' teisenduse läbiviimisele ja spektri esitamisele. See andis tõuke kivisoolapiirkonna FTIR-spektromeetrite arengule. Seejuures hakati otsima lahendusi, mis võimaldaksid toota ülitäpseid optilisi ja mehaanilisi komponente. Tänapäeval võib turult leida laia valiku instrumente. Vaatamata nende keerukamale disainile on põhimõtted siiski samad.
Lähisinfrapuna
Lähisinfrapunapiirkond hõlmab lainepikkuseid kivisoolapiirkonnast kuni nähtava valguse vahemiku alguseni (13 000 – 4000 cm−1). Selles vahemikus saab jälgida fundamentaalsete võngete ülemtoone, mis on kasutusel peamiselt tööstuses, näiteks keemilises pilditehnikas.
Kasutusalad
FTIRi saab kasutada kõikjal, kus varem kasutati hajutavat spektromeetriat. Instrumentide pidev edasiarendamine võimaldab aga leida ka uusi kasutusalasid.
Välislingid
FTIR FTIR-Spektrometer 푸리에 변환 적외선 분광학 ספקטרוסקופיית פורייה FTIR
Helle Tallo
Helle Tallo (neiuna Ritsing, sündinud 29. juuli 1940) on eesti suusataja ja spordipedagoog. Helle Tallo lõpetas Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna 1964. aastal. Spordiga hakkas tegelema 1948. aastal, harrastas ujumist Voldemar Hünersoni juhendamisel. Ta on tegelenud ka aerutamise ja sportvõimlemisega, kuid põhialaks jäi suusatamine Herbert Abeli õpilasena.
Helle Tallo töötas 1964–72 ja 1992–2008 Otepää keskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana, 1972–92 nn. suusakoolis - Eesti Spordigümnaasiumi Otepää filiaalis suusatreenerina. Alates 2008. aastast oli Helle Tallo Otepää spordihoone administraator.
Helle Tallo, Agnes Adamson (Levandi), Hain Kinks ja Aadu Pind olid eessõitjad Kääriku ajaloolisel suusasõidul, kui rajal oli põhjanaabrite president Urho Kaleva Kekkonen. Helle Tallo meenutustest:
"Meie järel sõitnud Kekkonen oli nobe suusataja. Teda saatnud kaageebeelased lendasid kohe raja alguses Kääriku mäelt laskudes lumme pikali. Ühel olevat relv lumme kadunud. Raja lõpus ootas Kääriku järvel kalastanud ENSV ülemnõukogu presiidiumi esimees Aleksei Müürisepp Kekkost. Õhtusel peol Käärikul kinkis Kekkonen mulle ruudulise laudlina, teised said sädelevad kellukesed."
Helle Tallo abikaasa on Ilder Tallo, neil on tütar ja poeg.
Lampėdžiai
Ajalugu
Aastal 1946 liideti piirkond Kaunasega. Aastal 1997 valmis Via Baltica osana Lampėdžiaid ja Marvelė linnaosa ühendav sild.
Mihkel Mälgand
Mihkel Mälgand (sündinud 2. juunil 1978 Rakveres) on eesti basskitarrist, kontrabassimängija ja pedagoog.
Praegused ning varasemad koosseisud
Estonian Dream Big Band, duo Kadri Voorandiga, New Wind Jazz Orchestra, Kruglov - Sooäär Quartet, Mälgand Bros., Megan Quartet, Lippajad, Raivo Tafenau Band, Agan-Viinikainen-Kallio_Mälgand, Tõnu Naissoo Trio, Liina Saar Band, Kristjan Järvi Orchestra, Sven Grünberg Group, Tõnis Mägi, Susanna Alexandra Band, Allan Järve Quintet, Brian Melvin Quartet, Hedvig Hanson Soul Group, Oleg Pissarenko Band, Ramuel Tafenau Band, Toomas Rull Quintet, F1 Guitars, Windpower, Eclectic Stories, Aerosfaer, Urmas Lattikas Quintet, Laura Junson Group jt.
MAT-lookus
Pagaripärmi (Saccharomyces cerevisiae) paardumistüübi määravad kaks mittehomoloogset alleeli MATa ja MATα. MAT lookuse uurimisega on avastatud olulisi teadmisi geeniekspressiooni vaigistamise, heterokromatiini moodustamise ja doonorjärjestuste regulatsiooni ning kättesaadavuse kohta. Reaalajas MAT-lookuse vahetuse analüüs on andnud kõige täpsema kirjeldus selle kohta, mis juhtub homoloogilise rekombinatsiooni protsessis kaheahelalise katke ajal.
Pärmirakkudel on märkimisväärne võime vahetada oma paardumistüüpi iga generatsiooniga. Selle mehhanismiks on sait-spetsiifiline homoloogiline rekombinatsioon. Antud vahetusprotsessis osalevad kaks vaikivat (mitteekspresseeritud) lookust HMLa ja HMRα, mis kannavad paardumistüübi vahetumiseks vajalikku informatsiooni. Need vaigistatud lookused asuvad sama kromosoomi vastasotstes, kus paikneb ka MAT-lookus ise. MAT-lookus asub kolmanda kromosoomi parema õla keskel, umbes 100 kb nii tsentromeerist kui ka telomeerist.
Pagaripärmi MAT-lookuse vahetusel põhineva paardumistüübi vahetamise mehhanism sõltub järgnevatest fenomenidest:
1. Kaks vaigistatud paardumistüübi järjestuse koopiat käituvad MAT vahetuse ajal doonoritena.
2. Toimub programmeeritud sait-spetsiifiline kahe-ahelaline katke MAT-lookuses, mille tagajärjel asendatakse MAT-lookuse järjestus vastaspaardumistüübi järjestusega.
3. Doonorjärjestuse (vaigistatud vastaspaardumistüübi järjestuse) selekteerimine toimub spetsiifiliselt.
Pärmi paardumistüübid
Pärmirakkudel ilmnevad kaks haploidset paardumistüüpi: MATa ja MATα ning nende konjugeerumisel tekkinud diploidne paardumistüüp MATa/MATα. Nagu paljudel seentel, on ka pärmil võime konverteerida osasid koloonias olevaid rakke ühest paardumistüübist teise. See omadus annab võrreldes haploidsete rakkudega mitmeid evolutsioonilisi eeliseid, millest tähtsaimad on võime läbida meioosi ning omadus toitainevaesel ajal moodustada spoore. pisi|Pärmi paardumisskeem MATα kodeerib kahte valku: MATα1 ja MATα2. MATα1 koostöös valguga Mcm1 aktiveerivad hulga α-spetsiifilisi geene, nende hulgas ka paardumisferomooni α-faktorit ning vastaspaardumistüübi feromooni a-faktori transmembraanset retseptorit Ste2 kodeerivaid geene. Mainitud feromoonid käivitavad rakutsükli G1-faasi seisaku. MATα2 kodeerib valku, mis ühineb Mcm1-ga. Tekkiv MATα2-Mcm1 kompleks represseerib a-spetsiifilised geenid, kaasa arvatud need, mis toodavad a-faktorit ning Ste3 retseptorvalku, mis tuvastab α-faktori olemasolu.
Kui MATα1 ja MATα2-te kontrolliv promootor on kustutatud, käituvad haploidsed rakud identselt a-paardumistüüpi rakkudega, sest Matα2 puudumisel on a-spetsiifilised geenid pidevalt avaldatud ning α-spetsiifilisi geene Matα1 puudumisel neid ei transkribeerita.
MATa/MATα on mittepaarduv, aga MAT∆/MATα on alfa-paardumistüübiga. Fakt, et MATa/MATα on mittepaarduv, tuleneb väga stabiilsest Mata1 ja Mata2 valkude korepressorist, mis lülitab välja mitmed haploidispetsiifilised geenid ning lubab ekspresseeruda vaid diploidispetsiifilistel geenidel. A1-α2 repressor lülitab välja MATα1 ehk α-spetsiifiliste geenide aktivaatori transkriptsiooni, kuid lubab ekspresseeruda MATα2-l, mis on a-spetsiifiliste geenide repressor. Nii ei ekspresseeru ei α ega a geenid ning sellepärast on diploidne rakk mittepaarduv.
Paardumistüübist sõltuvaid erinevusi on mitmeid, kusjuures küsimus ei ole vaid haploidsuses või diploidsuses. MATa/MATα diploidid on märkimisväärselt erinevad haploididest: esiteks on need mittepaarduvad, teiseks võivad need läbida meioosi ning moodustada spoore (a- ja α-paardumistüüpidega diploidid seda ei suudaks). Meioosi sisenemist ja sporulatsiooni kontrollib RME1 geeni repressor a1-α2. Kui RME1 on kustutatud, siis saavad ka MATa/MATa või mat∆/MATα diploidid läbida nii meioosi kui ka sporulatsiooni. Lisaks sellele on MATa ja MATα paardumistüübi vahetamisel osalev HO-endonukleaas ekspresseeritud haploidides, kuid vastaspaardumistüübiga diploidi (MATa/MATα) moodustumisel represseerib HO-endonukleaasi ekspressiooni a1-α2 repressor.
Veel üks võtmegeen paardumistüübi kontrollis on NEJ1, mis kodeerib olulist mittehomoloogilise DNA-otste ühinemise (nonhomologus end joining) komponenti. Kaheahelalisi katkeid kromosoomis saab parandada kas homoloogilise rekombinatsiooni või mittehomoloogse DNA-otste ühendamise kaudu. Haploidides on mõlemad protsessid tõhusad; näiteks HO endonukleaasi tekitatud kaheahelalist katket MAT-lookuses parandatakse umbes 90% ulatuses HML või HMR doonorjärjestuse abiga ning ülejäänud 10% kasutavad mittehomoloogset lõppude ühendamist, et kaheahelalise katke otsasid uuesti kokku ligeerida.
Doonorjärjestuse valik
Pagaripärmil on võime valida kahe doonorjärjestuse HML ja HMR vahel kindla mehhanismi abil. HML ning HMR järjestust ei lõigata HO-endonukleaasiga, vaid mõlemat järjestust kasutatakse ainult rekombinatsiooni protsessis doonorina. Pärm peab aga kasutama õiget doonorit. MATa järjestusega rakk peab leidma ja rekombineeruma HMLα, mitte HMRa-ga, et rekombinatsiooniline kaheahelalise katke parandamine viiks ka paardumistüübi vahetumiseni. HML geen sisaldab Ya ning HMR geen Yα järjestust, mis kannavad vajalikku informatsiooni, et peale paardumistüübi vahetusprotsessi oleks homoloogilise rekombinatsiooni tagajärjel uues MAT-lookuses õige vastastüübi järjestus. Katsete tulemused on näidanud aga huvitavat aspekti: kui HML järjestus välja vahetada terve HMR lookusega, ei muuda see doonorjärjestuse valikut. Siit võib järeldada, et doonorjärjestuse valikul mängib suuremat rolli doonori asukoht ja mitte selles sisalduv info ehk mitte HML ja HMR lookuste järjestuste erinevused. pisi|Pärmi kolmas kromosoom
MATα eelistus valida just HMR ei sõltu MATα1 geenist, kuid on tugevalt sõltuv MATα2 geenist, mis käitub a-spetsiifiliste geenide repressorina. MATa doonorjärjestuse valik ei sõltu funktsionaalsest MATa1 geenist. Sellest teadmisest võib järeldada, et MATa rakud aktiveerivad HML lookuse mitme a-spetsiifilise geeniprodukti abil, mis MATα rakkudes on välja lülitatud ning α-spetsiifilised valgud võiksid aktiveerida HMR lookust. Kuid samuti on täheldatud, et HMR lookust kasutatakse eelistatud lookusena ja kogu muu aktiivne regulatsioon keerleb HML lookuse kättesaadavamaks tegemise ümber. Seega saab MATa paardumistüübiga rakk, milles HML on kustutatud, kergesti kasutada HMR lookust, kuid 10–20% MATα rakkudest surevad, kui nende ainus doonor on HML lookus.
Rekombinatsiooni enhanser
Kogu doonorjärjestuse valikut kontrollib rekombinatsiooni enhanser (võimendaja) ehk RE, mis asub samuti kolmandal kromosoomil, HMLα ja MATa lookuste vahel. Kuigi terve RE mehhanism ei ole selge, on teada, et a-paardumistüübiga rakkudes on see aktiveeritud ning α-rakkudes represseeritud. Antud enhanserilt transkribeeritakse mitmeid a-paardumistüübiga rakule iseloomulikke mittekodeerivaid RNA-sid. RE järjestuse aktiivsust a-rakkudes kontrollivad Mcm1 ja Fkh1, kusjuures Mcm1 seondumine on vajalik nii mittekodeerivate RNA-de transkriptsiooniks kui ka Fkh1 seondumiseks. Täpsemalt avab Mcm1 kromatiini struktuuri konserveerunud domeenide ümbert, et hõlbustada Fkh1 seondumist, mis omakorda määrab doonorjärjestuse valiku taset. Terve RE kustutamine põhjustab a-paardumistüübiga rakkude hulgas doonorjärjestuse valikul suure muutuse: HML-i eelistamine langeb ∼85% pealt ∼15% peale. Fkh1 valgu kustutamine vähendab a-paardumistüübiga rakkude HML järjestuse eelistamist ∼35%-ni.
HO-endonukleaas
HO-endonukleaas, mida kodeerib HO geen, vastutab pärmi paardumistüübi vahetuse initsiatsiooni eest. Seda ekspresseeritakse ainult haploidsetes rakkudes, diploidides on tema transkriptsioon represseeritud MATa1/MATα2 repressori seondumisega mitmetele seondumissaitidele. HO-endonukleaas tunneb ära 24 aluspaari pikkuse saidi MAT-lookuses ning teeb sinna kaheahelalise katke. Kuigi sellel on äratundmisjärjestused nii HML kui ka HMR saidis, takistab kromatiini struktuur seal lõike tegemist. HO-endonukleaasil on võime teha vaid üks lõige, peale mida viiakse see proteasoomi lagundamisele.
Saccharomyces cerevisiae metsiktüüpi tüvedes ekspresseerub HO-endonukleaas pidevalt, kuid laboratoorsetes tüvedes on ta enamasti välja lülitatud.
Kaarel Saha preemia
Kaarel Saha preemia on auhind teatri lavastusi ettevalmistavatele, etendusi teenindavatele ja teatrimaju haldavatele tehnilistele töötajatele.
Häll
pisi|Berthe Morisot. Häll. 1872 Häll ehk kätki (murdes käki), ka kiik, (murdes kiigu) on imikutele või väikelastele mõeldud magamisase, mis on tavaliselt korvi- või kasti kujuline ja kiigutatav.
582
582. aasta
Häll
Tänapäev
Tänapäeval on levinud värvilistest vitskorvidest korvhällid, mis on kaetud kangaga ning on sangade abil kantavad. Korvhall on varustatud madratsi, teki ja reguleeritav kaarvarjuga, teda saab asetada nii kokkupandavatele ja kaasavõetavatele jalgadele kui kiikuvatele jalasega jalgadele.
Hiienurme mõis
Hiienurme mõis (ka Hiinurme mõis; saksa keeles Idenorm) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. .
Puukuur
pisi|Puukuur Rootsis (juuni 2017) pisi|[[Tilsi mõisa puukuur]] pisi|Väikse puukuuri ehitamine Puukuur on kuur, mis on mõeldud eeskätt küttepuude või muu kütuse hoidmiseks.
Manivald Heinam
Manivald Heinam (kuni 1936. aastani Friedrich Emmanuel Manivald Heiman; 1. veebruar 1894 Rabivere, Hageri kihelkond – 30. mai 1969 Vancouver) oli eesti vaimulik.
Ta sündis Hageri kihelkonnas Rabivere koolimajas kihelkonnakooli juhataja pojana. Ta lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi aastal 1914 hõbeaurahaga. Aastail 1914–1916 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1916–1920 teenis Vene ja Eesti sõjaväes, võttis osa Vabadussõjast. Oli prooviaastal Tartu Pauluse ja Tartu Ülikooli koguduses, ordineeriti õpetajaks 29. jaanuaril 1923.
Manivald Heinam oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja aastail 1923–1944, Võru praostkonna abipraost 1930–1931 ja praost 1933–1944.
Tallinna Laagna Lasteaed-Põhikool
Tallinna Laagna Lasteaed-Põhikool on põhiharidust andev haridusasutus Tallinnas Lasnamäel. Lasteaed-Põhikoolis õpivad nii tava- kui ka erivajadustega lapsed.