cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maksusüsteemid
Kas jõukam inimene ohverdab maksumaksmisega vähem või rohkem kui vaesem?
Majandusteadlased ei oska selle üle otsustada, kuna nad ei saa mõõta iga inimese subjektiivset euro piirväärtust ehk seda, kui palju annab ühele inimesele 1 euro väärtuses kaupade tarbimine. Ometi viivad arutlused progresseeruva ja proportsionaalse tulumaksu osas inimesed erimeelsustele. Lisaks sellele ei leita üksmeelt küsimuses, milline maks aitaks paremini kaasa majanduskasvu saavutamisele.
Maksusüsteem on neutraalne siis kui iga tööjõutundi maksustatakse ühesuguse maksumääraga. Tegelik majanduselu tunduvalt keerulisem – isegi kui maksusüsteem on proportsionaalne ehk kõikidele kehtib ühesugune maksumäär, rakendatakse tavaliselt tulumaksuvabastusi (see osa palgast, mille pealt tulumaksu ei maksta ehk maksuvaba miinimum). Seega on väikese sissetulekuga inimestel maksumäär madalam kui suure sissetulekuga.
Oletame, et tulumaksumäär on kõikidele 26% ja rakendatakse tulumaksuvabastust 50 eurot kuus. Sel juhul maksab 100-eurose sissetulekuga inimene maksudeks vaid 13% ja 1000-eurose sissetulekuga inimene 24,7% oma sissetulekust.
Järelikult on iga järgmise euro maksumäär ehk piirmaksumäär erinev.
Oletame jällegi, et maksumäär on 26% ja 50 eurot kuus on maksuvaba tulu, lisaks saavad kõik kuni 100 euro suuruse sissetulekuga inimesed toetuseks 50 eurot. Sel juhul maksab töötaja, teenides 100,10 eurot, maksudeks 62,96%, kuna ta kaotab lisaks 13,03 euro suurustele maksudele veel ka 50 eurot toetusi.
Sel juhul kaob töötajal igasugune mõte teenida enam kui 100 eurot.
Hinu
Hinu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Jüri Adams
Jüri Adams (sündinud 22. novembril 1947 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli Riigikogu VII, VIII, IX ja XIII koosseisu liige.
Haridus ja töökohad
Jüri Adams lõpetas Tartu Kaugõppekeskkooli (1966), õppis Moskva Riiklikus Ülikoolis matemaatikat ja Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise filoloogiat. Lõpetas Kaarepere Sovhoostehnikumi metsatehnikuna (1982).
Jüri Adams on töötanud muu hulgas õpetaja, metsavahi ja katlakütjana.
Poliitiline tegevus
Ta on olnud ERSP, Isamaaliidu ja IRLi liige. Alates 15. oktoobrist 2014 kuni 2019. aasta märtsini oli ta Eesti Vabaerakonna liige.
Kuni vahetult Eesti taasiseseisvumisele eelnenud ajani osales Jüri Adams vastupanuliikumises ja põrandaaluses vabas ajakirjanduses. Muu hulgas tõlkis ta eesti keelde MRP salaprotokollid. 1978. aastal asutas ta ajakirja "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis".
Tallinna Hipodroom
pisi|Vaade [[Paldiski maantee|Paldiski maanteelt]] Tallinna Hipodroom on Tallinna põhjaküljes, linnulennult Kopli lahest 1400 m kaugusel asuv hipodroom.
Jüri Adams
Poliitiline tegevus
1988. aastal oli Jüri Adams üks Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei programmi ja põhikirja koostajaid ning asutajaid, seejärel ERSP aseesimees.
Tallinna Hipodroom
Ajalugu
pisi|Võiduajamine Tallinna Hipodroomil (1971). [[Jaan Künnapi foto]] Tallinna Hipodroom avati 25. novembril 1923. Esialgu oli seal nii 1000 m galopirada kui ka 1100 m traavirada.
Algne hoone hävis tulekahjus ning taastati 1960. aastate teisel poolel. 1990. aastatel rajati tänapäevasem restorani osa.
Tallinna Hipodroomil on alates esimesest võistluspäevast korraldatud totalisaatorit.
Tallinna hipodroomi viimased võistlused toimusid 3. detsembril 2022 11:00 kuni 16:00.
Hipodroom kolitakse Saue valda Tuula külla, kus on selleks 25-hektariline krunt. Tallinnas asuvale krundile püstitatakse aga elu- ja ärihooned.
Torakaalkirurgia
Torakaalkirurgia on kirurgiline eriala, mis hõlmab rindkereseina, kopsukelme, trahheobronhiaalsüsteemi, kopsude, vahelihase ja keskseinandi organite kaasasündinud ja omandatud haiguste ning vigastuste instrumentaalseid uurimismeetodeid, konservatiivset ja kirurgilist ravi, spetsiifilist intensiivravi ning pre- ja postoperatiivset rehabilitatsiooni.
Torakaalkirurgiat grupeeritakse sageli kardiokirurgiaga ja seda kutsutaks kardiotorakaalkirurgiaks.
Jüri Adams
Poliitiline tegevus
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi aseesimees.
Aastatel 1991–1992 oli Jüri Adams Põhiseaduse Assamblee liige. Ta on Eesti põhiseaduse projekti peamine autor.
Aastatel 1992–2003 oli ta VII, VIII ja IX Riigikogu liige, VII ja IX Riigikogu koosseisus oli ta õiguskomisjoni esimees. Aastatel 1994–1995 oli ta Andres Tarandi valitsuses justiitsminister.
Aastatel 2003–2014 ei osalenud Jüri Adams aktiivses poliitilises tegevuses.
Jüri Adams on üks Jaan Tõnissoni Instituudi asutajaid ning alates 2007. aastast selle nõukogu esimees.
Isiklikku
Jüri Adams on Valmar Adamsi poeg.
Mirjam Lehismets
Mirjam Lehismets (neiupõlvenimi Mirjam Liimask; sündinud 25. oktoobril 1983) on endine Eesti tõkkejooksja.
Aastal 2005 tuli ta 100 meetri tõkkejooksus kuni 23-aastaste Euroopa meistriks, joostud aeg 12.93 on Eesti rekord. Samal aastal võitis ta kuldmedali ka suveuniversiaadil.
Globaalsed ühisvarad
Globaalne ühisomand ehk globaalsed ühisvarad (inglise global commons) on Maa ja selle atmosfääri eluliselt tähtsad osad (käsitletavad ühisvaradena), mis ei saa kuuluda mitte ühegi isiku ega riigi kontrolli alla ning mida kõik saavad vabalt kasutada.
Globaalsed ühisvarad on näiteks õhk, stratosfääri osoon, Antarktika, avameri, avamerekalad, rändlinnud. Kokku umbes 70% maakera pindalast on globaalne ühisomand.
Ühisomand
Ühisomandiks nimetatakse üheaegselt kahele või enamale isikule kuuluvat omandit.
Keskkonnaprobleemide kontekstis
Ühisomand (inglise common pool resource, common property resource) on inimese loodud hüvised või loodusvarad, mis on mõjutatud ületarbimisest – mida rohkem üks tarbib, seda vähem teine saab.
Vee kasutamise korraldamine
Vee kasutamist ja kaitset korraldab riiklikul tasandil Vabariigi Valitsus.
Kohalik omavalitsus oma halduspiirkonnas:
1) annab nõusoleku vee erikasutuseks;
3) korraldab veeavarii ja vee äkkreostuse tagajärgede likvideerimist;
Riigi omand veekogule
Riigi omandis on:
1) sisemeri, territoriaalmeri ja piiriveekogude Eestis paiknevad osad;
2) laevatatavatest veekogudest Võrtsjärv, Emajõgi, Väike Emajõgi Võrtsjärvest Pikasilla sillani ja Narva jõgi;
3) kalamajandusliku tähtsusega veekogudest Nasva ja Kasari jõgi suudmest kuni Vigala jõe suudmeni, Mullutu laht ja Suurlaht;
Vee ja veekogu kasutamine toimub avaliku kasutamisena või erikasutusena.
Veekogu avalik kasutamine
Veekogu avalik kasutamine on veevõtt, suplemine, veesport, veel ja jääl liikumine ja kalapüük seaduses sätestatud ulatuses. Veekogu avaliku kasutamisega ei tohi rikkuda võõral maatükil viibimist reguleerivaid seadusesätteid.
Vee erikasutus
Vee erikasutusluba peab olema, kui:
1) võetakse vett pinnaveekogust, sealhulgas ka jää võtmise korral enam kui 30 m3/ööpäevas;
2) võetakse põhjavett rohkem kui 5 m3 ööpäevas;
3) võetakse mineraalvett;
4) juhitakse heitvett ja teisi vett saastavaid aineid suublasse;
5) toimub veekogu tõkestamine, paisutamine, veetaseme alandamine või hüdroenergia kasutamine;
6) toimub veekogu süvendamine või veekogu põhja pinnase paigaldamine;
7) uputatakse tahkeid aineid veekogusse;
8) toimub põhjavee täiendamine, allalaskmine või ümberjuhtimine;
9) vee kasutamisel muudetakse vee füüsikalisi või keemilisi või veekogu bioloogilisi omadusi.
Veesõiduki kasutamine
Avaliku ja avalikult kasutatava veekogu kasutamine veesõidukitega liiklemiseks on lubatud, kui seda seaduse või muu õigusaktiga ei piirata. Kui eraomandis olev veekogu ei ole määratud avalikuks kasutamiseks, tohib sellel veesõidukiga liigelda ainult omaniku loal. Tuleb jälgida, kas veekogu ei ole mõne kaitseala piires, ning tuleb arvestada nõuetega, mis võivad keelata veesõidukite liikumise või seda piirata. pisi| Tamula järv Võrus Veesõidukiga sõitja ei tohi rikkuda kaasliiklejate, teiste veekogu ja vee kasutajate õigusi ning peab vältima vee-elustiku kahjustamist. Supelrannaks kuulutatud veekogul või selle osal veesõidukitega liigelda ei tohi.
Viited
__SISUKORDEES__
Adolphe Charles Adam
thumb|Adolphe Adam, [[Nicolas-Eustache Maurini litograafia, 1850]] Adolphe Charles Adam [ad'olf šarl ad'aan või ad'aam] (24. juuli 1803 Pariis – 3. mai 1856 Pariis) oli prantsuse helilooja, muusikakriitik ja kompositsiooniõpetaja.
Ta komponeeris 24 koomilist ooperit ja muusika 14 balletile, millest tuntuimad on "Giselle" ja "Korsaar".
Karjääri algus
Adoplhe'i isa, juudi päritolu helilooja, pianist ja Pariisi konservatooriumi klaveriõpetaja Jean-Louis Adam, ning ema, arsti tütar Élisabeth-Charlotte-Jeanne Coste, ei olnud vaimustuses, et pojast saab muusik. Adolphe alustas õpinguid inseneriameti omandamiseks, kuid isa õpilase Ferdinand Héroldi innustusel otsustas siiski heliloomingu kasuks. 17-aastaselt asus ta Pariisi konservatooriumi François Benoist', Anton Reicha ja François-Adrien Boïeldieu juurde orelit ja kontrapunkti õppima. Üsna pea mängis ta konservatooriumi orkestris timpaneid. 20-aastaselt hakkas Adolphe Pariisi vodevilliteatritele laule kirjutama, mängis Théâtre Gymnase-Dramatique'i orkestris ja oli sealsamas hiljem koormeister. 1825. aastal aitas ta Boïeldiuel ette valmistada tema "La dame blanche", mida Opéra-Comique'is esitati. 1826. aastal käis reisimas Hollandis, Saksamaal ja Šveitsis. Genfis kohtus libretist Eugène Scribe'iga, kes innustas teda koomilisi oopereid komponeerima. Scribe'iga koostöös valmis tal järgneva 30 aasta jooksul mitmeid oopereid. pisi|Adolphe Adam, u 1856
Lavamuusika helilooja
Adolphe alustas ooperihelilooja karjääri ühevaatuseliste teostega, mida kanti ette Gymnase'is, Théâtre des Nouveautés ja Théâtre du Vaudeville'is ning alates 1830. aastast valdavalt Opéra-Comique'is. 1934. aastal triumfeeris ta koomilise ooperiga "Le chalet" ("Suvila"), mida järgnenud 40 aasta jooksul etendati Opéra-Comique'is üle tuhande korra. 1832. aastal kirjutas kaks ooperit ("His First Campaign", "The Dark Diamond") Londoni Covent Gardenile. 1839 läks tsaar Nikolai I kutsel Peterburi, kus esitati tema ballette "La fille du Danube" ("Doonau tüdruk") ja "L'écumeur de mer" ("Merekübar") ning tsaarile pühendatud ooperit "Le brasseur de Preston" ("Prestoni õllepruulija"). Viimase etendusi dirigeeris helilooja ise.
Pärast tüli Opéra-Comique'i direktori Alexandre Basset'ga asutas Adolphe 1847. aasta novembris Opéra-Nationali, mis aga suutis tegutseda vaid kolm kuud. Tulemus laostas Adami nii moraalselt kui ka rahaliselt. Majandusliku olukorra parandamiseks hakkas ta kirjutama artikleid ajakirjadele Le Constitutionell ja Assemblée Nationale ning võttis 1849. aastal vastu Pariisi konservatooriumi kompositsiooniprofessori ametikoha. 1853. aastal olid tal võlad juba makstud.
Tippteosed
Laialdase rahvusvahelise tuntuse saavutas hoopis oma 14 balletiga, millest väljapaistvaim ja rahvusvahelisse püsirepertuaari kuuluv on "Giselle". Teose libreto alus on üks Théophile Gautier' jutustus. Esmaettekanne oli 28. juunil 1841 Pariisi Opéras. Koreograafid olid Jean Coralli ja Jules Perrot.
Sagedane kontserdikavade number on ka ooperi "Si j'étais roi" ("Kui oleksin kuningas") avamäng.
Eesti teatrites on balletti "Giselle" lavastud 12 korda, neist aastatel 1949, 1970 ja 2007 Vanemuises. Uusim lavastus esietendus rahvusooperis Estonia 2017. aastal.
Isiklikku
1829. aastal abiellus näitleja Sara Lescot'ga, kellega tal sündis poeg Andrien-Léopold. Pärast Sara surma 1851. aastal abiellus oma õpilase, laulja Chérie-Louise Couraud'ga, kes oli temast 14 aastat noorem ning kellega koos elas ta elu lõpuni.
Ta oli väga tuntud muusikaõpetaja, kelle üks õpilane oli Léo Delibes. Temalt ilmus arvukalt artikleid ja följetone, samuti autobiograafia "Souvenirs d'un musicien" ("Ühe muusiku mälestused"), mis ilmus postuumselt aastal 1857.
Adolphe Adam on maetud Pariisi Montmartre'i kalmistule.
Teoseid
Esiettekanded on toimunud Pariisis (kui mujal, on see sulgudes märgitud).
Émile Cartailhac
Édouard-Philippe-Émile Cartailhac (15. veebruar 1845 Marseille – 25. november 1921 Genf) oli prantsuse arheoloog.
Émile Cartailhac oli pärit vanast Aveyroni alamaadlisuguvõsast ja tema isa oli Lyonis tolliametnik.
Émile Cartailhac lõpetas Lyonis keskkooli. Seejärel õppis ta Toulouse'i ülikoolis õigusteadust ning 1868 sai temast advokaat. Ta oli oma kutsealast vähe huvitatud ja suurelt jaolt oma onu Armand de Quatrefages de Bréau, tolleaegse Toulouse'i ülikooli zooloogia õppejõu ja hilisema Loodusloomuuseumi professori mõjutusel tekkis Émile'il kirg loodusloo vastu.
1864 korrastas Cartailhac koos Eugène Trutat'ga Édouard Filholi rajatud Toulouse'i Loodusloomuuseumi inimese paleontoloogia kollektsioone. Pariisi maailmanäituse ajal 1867 võttis ta Gabriel de Mortillat' ja Édouard Lartet' kõrval osa antropoloogiagalerii rajamisest. 1884. aastast korraldas ta Saint-Raymondi muuseumi ekspositsiooni Saint-Serninis. 1887 oli ta Toulouse'i põhikorraldaja. Viimaste asutuste ekspositsioon pärines suurelt jaolt Cartailhaci väljakaevamisest.
Cartailhac oli 1867. aastast Kesk-Prantsusmaa Arheoloogiaseltsi liige ning 1914–1921 seltsi president.
Aastast 1899 oli ta võistluse "Jeux Floraux" korraldajate seas.
1910. aastal pidas loenguid Toulouse'i ülikoolis.
Horsa
Horsa on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Külas asub Horsa ohvriallikas.
Progressiivne tulumaks
Progressiivne tulumaks (ka progresseeruv tulumaks või progressiivtulumaks) on kas ettevõtte kasumi või üksikisiku sissetuleku maksustamise süsteem, kus suuremale brutotulule kehtib suurem maksumäär (protsent).
Astmeline tulumaks on progressiivse maksusüsteemi üks võimalik rakendus üksikisiku tulult tulumaksu arvestamisel, mida Eesti Keskerakond esitles enne 2003. aasta Riigikogu valimisi, olles sellest rääkinud ka juba enne 1999. aasta Riigikogu valimisi.
Eestis kehtis progressiivne tulumaks palkadele ja ettevõtete kasumitele kuni 1993. aastani.
Progressiivse tulumaksu rakendamine
Giacomo Corneo tutvustab 2002. aastal uurimust, kus maksupoliitika teooriad väidavad, et tulu ümberjaotamise määr peab kasvama vastavalt maksueelse tulu ebavõrdsusele. Samas soovitavad mitmed tulumaksu käsitlevad uurimused tulu suuremat ümberjaotamist just riikides, kus maksueelne sissetulek jaotub suhteliselt ühtlaselt ja eelduseks on, et inimesed on peale tarbimise ja vaba aja veetmise huvitatud oma positsioonist ühiskonnas ning et inimese sotsiaalse edu näitajaks on tema paiknemine tulude astmestikus. Uurides maksu piirmäärade varieerumist sissetuleku erinevatel tasemetel ja analüüsides seoseid maksu optimaalse progresseerumise ning tulude ebavõrdsuse näitaja – Gini koefitsiendi vahel selgub, et progressiivne tulumaks toetab nn Pareto efektiivsust, kui maksueelne sissetulek on jaotatud suhteliselt ühtlaselt. Progressiivsuse optimaalne määr kasvab, kui maksueelsete tulude põhjal arvestatud Gini koefitsient on allpool kriitilist taset, ning kahaneb, kui maksueelse sissetuleku ebavõrdsus suureneb. Eksisteerib minimaalne Gini koefitsient, mille juures optimaalselt progresseeruva maksu graafik jõuab nullini.
Seda nähtust saab seletada sellega, et kui vaba aeg on tavaline kaup, siis suure teenimispotentsiaaliga inimestel on tugev motivatsioon tõusta sotsiaalsel tasandil. Progressiivne tulumaks tooks inimestele kasu, suurendades nende vähest vaba aja hulka kellegi staatust muutmata. Rohkem võrdsust teenimispotentsiaali jaotuses teeks tuluhierarhias tõusmise suhteliselt lihtsamaks. Ka tarbimise seisukohast on progressiivne tulumaks seda efektiivsem, mida egalitaarsem ehk võrdsusele suunatum on majandus. Efektiivsus kaoks, kui staatus ei huvitaks inimesi või vaba aega ei hinnataks või staatuse tõstmise ajend oleks liialt tugev. Lisanduvat vaba aega ei väärtustata, kui kõrge positsiooniga kaasneks automaatselt ka palju vaba aega. Sellisel juhul ei too progressiivne tulumaks rikastele mingit kasu.
Konkurents suhteliselt kõrgema tarbimistaseme saavutamise pärast tekitab tööjõu ülejääki. Et progressiivne tulumaks vähendab inimeste tööaega traditsiooniliste ergutuskanalite kaudu, siis leevendab progressiivne tulumaks pisut karmi konkurentsi. Vähesel määral progresseeruv tulumaks toodab Pareto efektiivsust seni, kuni vaesed saavad kasu raha ümberjaotamisest ja rikkad saavad kasu madalamate hindade arvel tarbimiskonkurentsis. Rikastele oleks soodne, kui progressiivse tulumaksu korral oleks rahalise ümberjaotuse koormus piisavalt väike, et säiliks maksueelse tulu hierarhia.
Võiküla
Võikülas on munakividest muinsuskaitsealune Võiküla munakivitee.
Paastumaarjapäev
Paastumaarjapäev on ristiusu püha, mida tähistatakse 25. märtsil.
Paastumaarjapäeva teemaks on ingel Gabrieli ilmumine neitsi Maarjale, et kuulutada Jeesuse sündimist. Sellest tuleb ka püha nimetus. Maarja saadud tõotuses avaldub Jumala armu kogu rikkus.
Rahvapärimuse järgi paastumaarjapäeval lasti kanad ja sead välja, et nad ennast ise toidaks. Tüdrukud võisid aita magama minna ja poisid võisid esimest korda ehale minna.
Peter Wessel Zapffe
Peter Wessel Zapffe (18. detsember 1899 Tromsø – 12. oktoober 1990 Askeri vald) oli norra kirjanik ja filosoof.
Ta teosed väljendavad pessimistlikku vaadet inimese loomusele.
Ta sai mõjutusi Jakob von Uexkülli töödest. Ta enda teostel on olnud tugev mõju norra ökofilosoofia arengule, sealhulgas Arne Næssi ja Sigmund Kvaløy Setrengi vaadetele.
Hotõmäe
Hotõmäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Härämäe
Härämäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Sigmund Kvaløy
Sigmund Kvaløy Setreng (ka Sætereng) (20. oktoober 1934 – 27. mai 2014) oli norra ökofilosoof.
Ta on muuhulgas toimetanud Peter Wessel Zapffe kirjutiste kogumiku.
Revalsche Zeitung
Reval(i)sche Zeitung (hääldus [reevalše tsaitung]) oli Tallinnas aastail 1860–1940 ilmunud saksakeelne päevaleht.
Ajaleht on ilmunud ka järgmiste pealkirjade all:
Ajaleht lõpetas ilmumise 31. mail 1940 ja alates 1. juunist 1940 hakkas Baltimaadesse jäänud sakslastele ilmuma uus ajaleht Ostsee-Zeitung, mis ilmus kuni 1. augustini 1940.
Viira (Muhu)
Viira on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Teise maailmasõja lahingute loend
Siin on loetletud Teise maailmasõja käigus toimunud lahinguid ja nende toimumise aegu.
Viira (Muhu)
Küla asub Liivast läänes. Seda läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee ja sealt saab alguse mustkattega Viira–Nõmmküla tee.
Teise maailmasõja lahingute loend
Tuntumad ja laiahaardelisemad lahingud on välja toodud paksus kirjas.
Jaan Kurvits
Jaan Kurvits (25. oktoober 1893 Koiola vald, Võrumaa – 8. mai 1942 Ussollag, Sverdlovski oblast) oli Eesti (kolonel) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik), VR II/3.
Jaan Kurvits lõpetas Tartu linnakooli ja 1. Peterhofi lipnikukooli, teenis Vene armee 26. Mogiljovi jalaväepolgus ja Eesti rahvusväeosade 1. eesti jalaväepolgus.
Arreteeriti 8. mail 1941. aastal ja mõisteti erinõupidamise otsusega süüdi 31. märtsil 1942 §58-4, 58-10, 58-11 ning hukati UssolLagis.
Donskoi
Donskoi on linn Venemaal Tula oblastis. Asub Tulast 65 km kagus Doni ülemjooksul, Novomoskovskist vahetult lõunas.
Tekkinud 19. sajandi lõpus pruunsöeleiukoha juurde, 1939 sai linnaõigused. 2005. aastal liideti Donskoiga Severo-Zadonski linn ja 6 alevit.
Võlla (Muhu)
Võlla (Wölla) on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Keskajal oli saarel Wollo vakus, 1645 kuulus küla Urinkase vakusesse. 1919. aastal kuulus küla Hellamaa kroonumõisa koosseisu.
Wilhelm Modenast
pisi|Wilhelmi pitser Wilhelm Modenast ehk Modena Wilhelm või Guillelmus Modenast (ka Wilhelm Sabinast, Guglielmo Sabinast, Guillelmus Sabinast või Vilhelm Sabinast; itaaliapäraselt Guglielmo da Sabina; umbes 1184 – 31. märts 1251) oli itaalia diplomaat ja vaimulik.
Wilhelm sündis Piemontes ja astus noores eas kartuuslaste ordusse. Ta oli 1211–1216 apostellik notar. Millalgi 13. detsembri 1219 ja 24. veebruari 1220 vahel sai ta Rooma kiriku asekantsleriks ning ta pidas seda ametit 1222. aastani.
Siirius
pisi|Siiriuse asukoht Suure Peni tähtkujus pisi|Siirius Siirius (α Canis Majoris, α CMa, Suure Peni alfa, Orjatäht) on kõige suurema näiva heledusega täht tähistaevas. Eestis on Siirius nähtav madalal talvetaevas. Tema ekvaatorilised koordinaadid on α=06h45m08.9s ning δ=-16o42'58,0". Siiriuse spektriklass on A1V.
Siirius näiv tähesuurus on -1m,47, nii heledalt paistab ta põhiliselt seetõttu, et on meile ka üks lähemaid tähti, asudes 8,6 valgusaasta e. 2,64 parseki kaugusel. Tegelikult on meile ühe tähena paistev täht kaksiktähe heledam komponent Siirius A. Palju väiksema näiva heledusega (8m,44) kaaslase avastas Alvan Graham Clark 1862. aastal, ligi kakskümmend aastat peale Friedrich Wilhelm Besseli ennustust. Kaaslane sai nimeks Siirius B. 1915. aastal määrati kaaslase mass ning massi ning heleduse põhjal ka tähe raadius. See viis järeldusele, et tegu on valge kääbusega, teisega selleks ajaks avastatutest.
Tänapäeval on Siiriuse komponentide massid määratud järgmiselt: Siirius A 2,02 Päikese massi ning Siirius B 0,978 Päikese massi. Raadiused vastavalt 1,711 ja 0,0084 Päikese raadiust ning temperatuurid 9940 K ja 25200 K. Kaksiktähe tiirlemisperiood on 50,09 aastat.
Wilhelm Modenast
Seejärel (1228–1230 ja ka hiljem) tegutses Wilhelm Preisimaal, aidates sealgi rajada kristlikke võimustruktuure. 1234. aastal saabus ta taas Liivimaale, vahetades välja seal 1231. aastast paavsti legaadina tegutsenud Alna Balduini. Seekord oli vaja lahendada Põhja-Eesti küsimus ning et Valdemar II oli oma positsioone tugevdanud, näis ainsaks reaalseks lahenduseks olevat selle tagasiandmine Taanile. Ent paavst Gregorius IX hakkas talle survet avaldama, lisaks sellele sai Mõõgavendade ordu Saule lahingus 1236. aastal hävitavalt lüüa. Maal puhkesid rahutused ning et kristlikku korda jalul hoida, otsustas Wilhelm lõpuks Taaniga kompromissile minna. 1238. aastal sõlmiti Stensby leping, millega Taani sai Põhja-Eesti tagasi. Wilhelm jäi sedakorda legaadiks kuni 1242. aastani, tegeledes ühtlasi ka Preisimaa probleemidega.
Innocentius IV määras Wilhelmi 28. mail 1244 Sabina kardinalpiiskopiks. Ta asus vahendama Innocentius IV ja Friedrich II tüli, kuid juba järgmisel aastal otsustas ta koos paavstiga Itaaliast lahkuda ja asus elama Lyoni, kus ta osales Esimesel Lyoni oikumeenilisel kirikukogul (1245) ja suri samas 1251. aastal ning maeti dominiiklaste kirikusse.
Tallinna JK Jalgpallihaigla
Tallinna JK Jalgpallihaigla on 1994. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi.
Klubi peab kodumänge Männiku kunstmuruväljakul.
Klubi on nime saanud Eesti jalgpallikoondise fänne ühendava mittetulundusühingu Jalgpallihaigla nimest.
Haigla turniir
Haigla turniir on JK Jalgpallihaigla poolt ellu kutsutud harrastajate jalgpalliturniir. Turniirile on kutsutud kõik võistkonnad ja mängijad, kes pole turniiril eelneval aastal mänginud kõrgemal tasemel kui III liiga. Turniir toimub esimest korda aastal 2016.
Jaanipeebu
Jaanipeebu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Küla asub Rõuge alevikust lõunas Käätso–Rõuge–Luutsniku tee ääres.
Küla territooriumile jääb Jaani-Peebu kalmistu.
Katk (Camus)
"Katk" on Albert Camus' üks tuntumaid teoseid. Romaan räägib Orani nimelise linna tegemistest ja juhtumistest, kui seda tabab katk. Linn pannakse karantiini ja romaani üheks ülesandeks olekski justkui lugejani tuua seda, kuidas üks või teine inimene selle maailmast äralõigatuse ja surmaohuga hakkama saab. Katku eest ei ole kaitstud ükski linna kodanik. Autor püüab kogu tegevustikku edasi anda ilma midagi ülistamata ega kõrvale jätmata.
Sisukokkuvõte
Esimese asjana tutvustatakse lugejale linna, kus kogu lugu ennast aegamisi lahti kerib. Esimese katku märgina tulevad aprilli alguses rotid, mida ei osatud alguses halva endena võtta. Kõigepealt leitakse mõni surnud rott, siis mõnikümmend ja lõpuks on kõik kohad surnud rotte täis. Paanika inimeste seas hakkab vaibuma, kuid kui ilmnevad esimesed surmajuhtumid linnaelanike seas, näevad võimumehed, et on aeg hakata tegutsema. Esimese asjana ei tahetudki uskuda, et tegemist on katkuga, kuid kui surmajuhtumite arv tõuseb, pannakse linn karantiini. Enamus linna karantiini jäänud inimesi elavad lootuses, et katk kiirelt möödub, kuid mida pikemaks karantiin venib, seda lootusetumaks nad muutuvad. Samuti on paljud neist eraldatud oma perekondadest, sest häireolukorras on raskendatud suhtlemine välisilmaga. Lubatud on küll tulla linna, aga linnast väljumine on kõigile keelatud. Paljud püüavad leida viisi, kuidas linnast lahkuda, samas kui teised üritavad katkuga silmitsi seista. Kui hukkunute arv on juba mõeldamatult suur ja katkuga võitlemine näib lootusetu, otsustavad inimesed hakata töötama koos, lootuses sel moel katkust võitu saada. Nad jätavad kõrvale oma hädad ja ebaõnnestumised, peaasi, et nende tegudest oleks kasu kõigile. Pärast pikka ja rasket võitlust ellujäämise nimel katk möödub. See, kuidas inimesed sellele reageerivad, on erinev. Siiski, nagu juba kombeks saanud, tiksub kõik aegamisi oma vanasse rutiini. Siiski jääb alati võimalus, et katk tuleb tagasi.
Tusti
Tusti nime kannab Eestis mitu kohta:
Pandeemia
Pandeemia ehk laustaud on riikide- ja kontinentidevaheline haiguspuhang, mille leviku suunda pole võimalik ette arvata ja mida harilikult seostatakse mitmete kahju toovate teguritega, nagu kahju inimeste (sh meditsiinitöötajate) tervisele ja elule, kahju riikide majandusele ja ravi, vaktsiinide puudumine jpt.
Kitsamas mõttes on pandeemia nakkushaiguse epideemiline levik, hõlmates näiteks tervet maailmajagu või kogu maailma. Bakterite poolt esile kutsutud pandeemiad on katk, koolera. Viiruste poolt esile kutsutud pandeemia(te)na on levinud rõuged, Hispaania gripp. Uuemal ajal AIDS, koroona, linnugripp, seagripp (A(H1N1) 2009 gripipandeemia, mille põhjustas seagripi viiruse globaalne levik).
Pandeemiana levib ka malaaria, mida põhjustavad eukarüootsed algloomad perekonnast Plasmodium.
Laiemas tähenduses on pandeemiad ka D-vitamiini puudus, endometrioos, suhkurtõbi (maailmas on tänapäeval 350 miljonit diabeedihaiget) ja antibiootikumidele resistentsete mikroobide levikuga seotud haigused (näiteks 450 000 uut multiravimiresistentse tuberkuloosi (MDR-TB) haigusjuhtu aastas nii 2009. kui ka 2012. aastal ja vähktõve pandeemia.
Pandeemiaks nimetatakse vahel ka akuutset alatoitumust (kõnekeeles nälga), mida põeb üle maailma ligi 55 miljonit last vanuses kuni 5 aastat.
Tulevased pandeemiana levivad haigused võivad olla erinevad keemilised ülitundlikkused ja immuunpuudulikkusega seotud seisundid (va AIDS).
Etümoloogia
Sõna tuleb kreeka keelest πᾶν pan 'kõik' + δῆμος demos 'rahvas', ka ladina keeles oli varem pandemus. Tänapäevane ladinakeelne sõna on pandemia.
Canterbury Anselm
pisi|Canterbury Anselm Canterbury Anselm ehk Anselm Canterburyst (umbes 1033 – 21. aprill 1109) oli Itaalia päritolu filosoof, teoloog ja kirikuisa, kes tegutses aastatel 1093–1109 Canterbury peapiiskopina.
Anselm on tuntud eelkõige oma ontoloogilise argumendi poolest Jumala olemasolu tõestuseks.
Lapsepõlv ja noorpõlv
Anselm sündis Aosta linnas tollases Burgundia kuningriigis praeguse Põhja-Itaalia aladel jõuka aadliku peres. Tema karm ja vägivaldne isa Gundulf oli sünni poolest langobard, kuid religioosse suuna sai Anselm pigem oma voorusliku ema Ermenbergi käest. Nooruses avaldas Anselm soovi minna kloostrisse, aga teda ei võetud vastu, kuna saadi teada, et tal puudub selleks isa nõusolek . Pärast ema surma muutus kooselu isaga talumatuks.
Beci klooster
Anselm lahkus kodust 1059. aastal ja rändas mööda Burgundiat ja üle Alpide Prantsusmaale. Juba õpingute ajal kohalikus benediktiinikloostris ja eraõpetajate käe all oli Anselm tutvunud ühe tolle aja kuulsaima õpetlase Pavia Lanfranci tööde ja õpetustega. Huvitatuna oma kaasmaalase, kes oli alates 1046. aastast Beci benediktiinikloostri prior, tuntusest, jõudis Anselm Normandiasse praegusel Põhja-Prantsusmaal. Pärast aastat Avranchesis astus Anselm 27-aastaselt noviitsina Beci kloostrisse. Anselm õppis Lanfranci juhendamise all mitu aastat, kuid pidas aeg-ajalt nõu sealt lahkuda. Hiljem on ta tunnistanud, et tundis, et Lanfranci suuruse kõrval ei ole tema jaoks ruumi.
1062. aastal võttis Lanfranc hertsog William II palvel vastu vastavatud Caeni kloostri abti ametikoha. Kuna Anselm oli tol ajal Becis suure au sees, nimetati ta 1063. aastal prioriks. Priorina sai Anselm suurepäraselt hakkama tänu oma laialdastele teadmistele inimese kohta ja suurele soovile inimeste hingelist heaolu parandada. Seda eriti noorte juures, kelle suhtes proovis ta liigsetest piirangutest hoiduda. Abtiga tema liigsest rangusest rääkides tõi ta välja analoogia puuga, mida pügatakse igalt poolt nii, et tal pole võimalik kuhugi kasvada, ja puu vaikselt kärbub. Nendel aastatel kirjutas Anselm oma esimesed filosoofilised tööd "Monologium" ja "Proslogium", mille ta saatis esmalt tunnustuse saamiseks Lanfrancile ja palus tal käsikirjad tulle heita, kui ta nendega rahul ei peaks olema.
Prioriametit pidas Anselm kuni 1078. aastani, mil suri Beci kloostri asutaja ja esimene abt Herluin ja Anselmist sai tema järeltulija. Herluinist jäi klooster suhteliselt viletsasse seisu. Anselmi ajal hakkas Beci rahaline seisukord annetuste ja kloostrisse asunud inimeste vara arvel kosuma. Kloostri kasvavale jõukusele ja mainele lisandusid pärast normannide vallutusretki ka suured alad Inglismaal. Anselmi kohus abtina oli neid alasid aeg-ajalt külastada, kus ta võitis tänu malbele loomule ja eeskujulikule käitumisele inglise rahva poolehoiu. Samuti külastas ta Lanfranci Canterburys, kus ta suurte austusavaldustega vastu võeti. Teda hakati nägema Lanfranci järglasena Canterbury peapiiskopi ametikohal.
Canterbury peapiiskop ja William II
pisi|William II Pärast Lanfranci surma 1089. aastal võttis kuningas William II piiskopivõimu, keeldudes määramast uut järglast. 1092. aastal tuli Anselm Chesteri krahvi Hugo d'Avranchesi kutsel Inglismaale ja jäi sinna peaaegu neljaks kuuks. Krahv jäi järgmisel aastal äkitselt haigeks ja kutsus Anselmi uuesti Inglismaale, kust William teda enam lahkuda ei lubanud. Andes väga vastumeelselt järele ülikute ja kirikutegelaste survele, nimetas William Anselmi peapiiskopikohale. Pärast pikki vaidlusi nõustus Anselm koha vastu võtma. Kui Anselm oli oma kohustused Normandias täitnud, pühitseti ta 1093. aastal Canterbury peapiiskopiks. Ametisseastumise tingimusena nõudis Anselm, et William taastaks ametikoha omandi, võtaks kuulda tema spirituaalset nõu ja tunnistaks paavstina Urbanus II Clemens III asemel. Nõudmised täideti ainult osaliselt ja viimane nõue viis Anselmi kuningaga tõsisesse vastuollu.
Kiriku eeskiri nägi ette, et kõrgeid vaimulikke ei saa pühitseda ilma ametipaela (pallium) paavsti käest vastu võtmiseta. Kuningas William aga ei lubanud Anselmil Rooma minna. Ta ei olnud Urbanust paavstina tunnistanud ja oli säilitanud õiguse takistada paavstil ilma tema loata oma alama tunnistamist.
Asja arutamiseks kutsuti kokku kirikutegelastest ja ülikutest koosnenud nõukogu, mis soovitas Anselmil kuningale järele anda. Anselm jäi aga endale kindlaks ja arutamine lükati edasi. Samal ajal saatis William Rooma saadikud, kes tunnistasid Urbanust paavstina ja leppisid kokku, et paavst saadab kuningale legaadi koos peapiiskopi ametipaelaga. Salamisi lootis William, et Rockinghamis peetaval nõukogul valitaks Anselmi asemel piiskopiks keegi teine, kuid Anselmi populaarsus sundis kuningat tema tingimustega osaliselt leppima. Anselm sai ametipaela 10. juunil 1095 Canterbury katedraali altarile jäetuna, mitte kuninga käest.
Mõni aasta hiljem tekkisid Anselmil Williamiga uued tülid. Anselmil õnnestus läbi suurte raskuste ja korduvate palvete saada kuninga vastumeelne nõusolek Rooma paavsti nõu kuulama minekuks. Oktoobris 1097 asus Anselm Rooma poole teele ja William haaras uuesti piiskopivõimu, hoides seda oma surmani. Urbanus võttis Anselmi suurte austusavaldustega vastu, kuid paavst ei soovinud Anselmi ja kuninga vahelisse tülli sekkuda.
Roomast lahkunud, veetis ta oma endise õpilase St. Salvadori kloostri abti Johni kutsel mõnda aega Schiavi külas, kus ta lõpetas uurimuse lunastuse teemal – "Cur Deus homo". Sel ajal külastas Anselm ka Capua linna piiramist, kuhu saabus peatselt pärast teda ka paavst. Anselmile sai sõdurite hulgas osaks suur imetlus. Isegi krahv Rogeri saratseenidest sõjamehed Sitsiiliast tõstsid ta suure au sisse. Paljud neist oleksid ka end ristida lasknud, kui see poleks nende käskija tahte vastu olnud. Hiljem kutsus paavst Anselmi oktoobrikuus Baris toimuvale suurele nõukogule, kus Anselm kaitses Püha Vaimu protsessiooni doktriini Kreeka kiriku esindajate vastu. Anselm elas suure osa eksiilist Lyonis ning tegeles seal aktiivse kirikutööga, kuna William ei lubanud isegi ekskommunikatsiooni ähvardusel Anselmi Inglismaale tagasi.
Investituuritüli ja Henry I
pisi|vasakul|Henry I Kuningas William tapeti aastal 1100. Tema järeltulija Henry I palus Anselmilt vabandust, et oli lasknud end kroonida Londoni piiskopil Maurice'il, ning kutsus Anselmi Inglismaale tagasi. Peagi tekkisid aga vastuolud, kuna kuningas tuletas meelde "tava", et Anselm pidi temalt isiklikult saama investituuri peapiiskopi ametile. Samas keelas paavsti reegel igasuguse investituuri vastuvõtmise. Henry keeldus oma eelkäijate õigusest loobumast ja saatis mitu saadikut paavst Paschalis II juurde, kuid paavst kinnitas kõigil kordadel oma reeglit. Henry jäi endale kindlaks, ning 1103. aastal läks Anselm ise koos kuninga saatkonnaga Rooma, kus paavst otsustas taas paavstireegli kasuks ja määras kirikust väljaheitmise kõigile, kes seda rikkunud olid, välja arvatud Henryle.
Kuna Anselmil lubati Inglismaale naasta ainult kuninga tingimustel, jäi ta Lyoni paavsti otsust ootama. 1105. aastal ekskommunitseeris paavst Henry. Sellele järgnenud kokkuleppel võimaldati Anselmil Inglismaale naasta ja tühistada kõigi ebaseaduslikult ametisse määratud kirikutegelaste ekskommunikatsioon.
1107. aastaks lõpetati kaua kestnud investituuritüli Londoni konkordaadiga. Kuningas Henry taganes oma õigustest ennistada ametisse piiskoppe ja abte, kuid jättis endale õiguse nõuda neilt hüvitist kirikule kuuluva sekulaarse omandi eest. Elu viimased kaks aastat veetis Anselm peapiiskopi kohuseid täites. Anselm suri 21. aprillil 1109.
Teosed
Anselmi on peetud esimeseks õpetlasest filosoofiks kristlikus teoloogias, tema eelkäijat Scotus Eriugenat peetakse rohkem spekulatiivseks ja müstilisema poole kalduvaks. Anselmi teoseid iseloomustab mõistuse ja ilmutuse vahelise seose loomine ning ratsionaalse ususüsteemi väljatöötamine. Anselm püüdis kristlikku teadvust mõista läbi mõistuse ning töötada välja kristliku usuga seotud mõistetavaid tõdesid. Anselmi väitel on arusaamise eelduseks kristlik teadvus ning pärast usu leidmist tuleb uskumusi püüda mõistuslikult seletada. Anselmi vaadete põhialused sisalduvad traktaadis "De Veritate" ("Tõest"). Seal kinnitab ta absoluutse tõe, milles kogu muu tõde sisaldub, olemasolu, milleks on Jumal. Jumal on kõigi asjade ja mõtete vundamendiks. Jumalast saab Anselmi teooria põhiline osa, mistõttu on tarvis tema olemasolu mõistuslikult tõestada.
Anselm on teostes "Monologium" ja "Proslogium" kirja pannud mitmeid filosoofilisi tõestusi. Esimeses tõestuses toetub ta realismi alustele, mis on mõningal määral sarnased Augustinuse kasutatutega. Anselm väidab, et asju saab nimetada "heaks" mitut moodi ja mitmes määras. See oleks võimatu, kui ei oleks olemas mingit absoluutset headust, mille kaudu headust mõõta. Sama käsitlus hõlmab ka näiteks omadusi "suur" (great) ja "õiglane" (just). Seda arutluskäiku kasutades väidab Anselm, et olemasolu oleks võimatu, kui ei oleks mingit olendit, millest see alguse saab. See absoluutne Olend, see headus, õiglus ja suurus on Jumal. Anselm ise ei ole selle mõttekäiguga siiski väga rahul, kuna see põhineb a posteriori argumendil ja on seega induktiivne.
Ontoloogiline argument
Raamatus "Proslogium" sisaldub tema tuntuim jumalatõestus – ontoloogiline argument. Anselmi ontoloogiline argument põhineb "suurima mõeldava olendi" kontseptsioonil. Argument ise kõlas nii:
"Inimene on suuteline kujutlema suurimat mõeldavat olendit. Suurim mõeldav olend eksisteerib ideena inimese peas. Reaalne eksistents on suurema väärtusega kui eksistents ainult ideena. Järelikult saame me kujutleda olendit, kes on suurem kui suurim mõeldav olend. Olendit, kes eksisteerib ka reaalselt. Aga ei saa olla olemas suuremat olendit kui suurim kujutletav olend. Järelikult eksisteerib suurim kujutletav olend ka reaalsuses ."
Anselm arvab, et mõned inimesed ei mõista Jumala olemasolu, kuna nad ei ole Jumala mõiste tähendusest aru saanud. Kui mõista Jumalat, kui suurimat kujutletavat olendit, ei ole võimalik tema olemasolu eitada.
Ontoloogiline argument avaldati esimest korda 1070. aastatel. Sellest ajast on olnud see paljude diskussioonide teemaks, seda on kritiseerinud juba avaldamise ajal munk Gaunilo oma teoses "Liber pro Insipiente". Argumendi põhiliseks kitsaskohaks on eeldus, et olemasolu on mõõdetav väärtus. Gaunilo kriitikat on korranud ja arendanud mitmed hilisemad filosoofid, näiteks Aquino Thomas ja Immanuel Kant. Anselm on hiljem esitanud veel mitmeid argumente Jumala tõestuseks kosmoloogilistelt ja teleoloogilistelt alustelt.
Oma muudes teostes püüdis Anselm luua mõistuslikke põhjendusi kristlikele loomise ja kolmainsuse doktriinidele. Esmalt arutles ta kolmainsuse üle, väites, et inimesed ei ole võimelised Jumalat tajuma muud moodi kui analoogia kaudu. Analoogiana kasutas ta inimese eneseteadvust. Teadvuse, mälu ja teadvuse kummaline kahetine loomus viitavad Isa ja Poja suhetele. Nende kahe (mälu ja teadvuse) ühine armastus, mis tuleneb nende omavahelistest suhetest, sümboliseerib Püha Vaimu. Muid teoloogilisi doktriine pärispatust ja vabast tahtest on Anselm arendanud "Monologiumis" ja muudes uurimustes.
"Cur Deus Homo"
Teoses "Cur Deus Homo" selgitab Anselm mõistuslikku vajadust kristliku lunastuse järele. Tema filosoofia põhineb kolmel positsioonil:
Anselm seletab oma mõttekäigu lahti, alustades väitega, et kõik inimese teod on Jumala auks. Kui eksisteerib patt, siis see riivab Jumala au. Inimesel endal ei ole võimalik Jumalat lepitada, kuid seda Jumal nõuab. Kuna Jumal on lõpmatu, siis peab igasugune tema au riivamine samuti olema lõpmatu. Seetõttu peab ka lepitus olema lõpmatu ehk kaaluma üles kõik, mis pole Jumal. Kuna inimene ei ole lõpmatu, saab selliseid lepitusi pakkuda ainult Jumal ise, ning kuna lepitust vajab inimene, siis tuleb lepitust pakkuda inimese kujul. Anselm järeldab, et lepitust on võimalik saada ainult läbi patuta Jumal-inimese Jeesuse. Kuna tema on patuta, on tema passioon vabatahtlik, ning seega tema ohvri väärtus lõpmatu. Seega on Jumala õiglus jalule seatud ja tema arm inimesele taastatud.
Sel teoorial on olnud kristlike kirikute doktriinis suur mõjuvõim, pannes aluse roomakatoliku kiriku kontseptsioonile tegude väärtusest ja evangeelsele doktriinile asenduskaristusest, mille arendas välja John Calvin. Anselm erines eelnenud filosoofidest oma rõhuasetuse tõttu eelkõige Jumala headusele ja õiglusele, mitte Jumala ja Saatana konkurentsile.
Jäägermeister
Jäägermeister (saksa Jägermeister) oli õukonnatiitel ja -amet. Jäägermeister oli jäägrite ehk küttide juht. Ta korraldas ja viis läbi õukonnas loomade küttimist. Ta oli enamasti aadlik.
Venemaa keisririigi teenistusastmete tabelis oli II klassi auaste ülemjäägermeister (vene обер-егермейстр).
Sofiero
pisi|Sofiero õllepurk Sofiero on Rootsi õlletootja Kopparbergi õllemark.
See on hele laagriõlu.
Sirius
Sirius
Õuemeister
Õuemeister (saksa keeles Hofmeister) oli Venemaa keisririigi õukonna auaste ja -amet. Selle ülesannete seas oli korraldada õukonna üldist majandust ja tegelda õukonna isikkoosseisuga seotud küsimustega. Teenistusastmete tabelis oli see auaste algul (aastast 1722) V klassis ja hiljem III klassis.
Tseremooniameister
Tseremooniameister on tseremoonia juhataja.
Eestis on tseremooniameistreid määratud näiteks pulmadesse.
Botulism
Botulism on lihaste lõdva halvatusega kulgev väga raske haigus, mida põhjustab anaeroobse bakteri Clostridium botulinum'i eritatav mürkaine – botuliin.
Avastamine
1895. aasta 14. detsembril Ellezelles'i linnakeses sõid kohaliku orkestri 34 liiget pärast matuseid võõrastemajas toorsinki. Pärast seda einet haigestusid peaaegu kõik orkestri liikmed, kellest kolm surid nädala pärast. Allesjäänud sink ja surnud kannatanute elundid saadeti belgia mikrobioloog Émile Pierre Marie van Ermengemile, et ta neid uuriks. Van Ermengem tuvastas, et sümptomite raskusaste sõltus söödud liha kogusest. Ta avastas haigust põhjustanud singilt bakterid ning süstis tillukesi singitükikesi erinevatele laboriloomadele, kellel avaldusid sarnased sümptomid kui inimestel. Kui loomadele singitükke söödeti, siis avaldusid sarnased sümptomid kui inimestel vaid ahvidel, merisigadel ja hiirtel.
Van Ermengenil õnnestus saastunud singist ja ohvrite elunditest isoleerida anaeroobsed bakterid. Van Ermengem pani bakterile nimeks Bacillus botulinum, mille ta tuletas ladinakeelsest sõnast botulus – "vorst" –, kuna Ellezelles'is haigestunute sümptomid sarnanesid ühe teise, peamiselt Lõuna-Saksamaal tuntud sündroomi sümptomitega, mis avaldusid pärast teatud liiki vorsti söömist.
Toime
Lihaste liigutamiseks vajalik info saadetakse ajust mööda motoneuroneid lihasrakkudeni. Motoneuroni ja lihasraku kokkupuutekohas ehk sünapsis vabaneb atsetüülkoliin, mis innerveerib lihasraku(d). Botuliin takistab pöördumatult atsetüülkoliini eritamist, mille tagajärjel tekib halvatus ehk paralüüs. Botuliin võib halvata ka hingamislihaseid, mistõttu võib botulism lõppeda surmaga.
Vormid
On kolm peamist botulismi vormi:
Kõik botulismi vormid võivad lõppeda surmaga, kuid viimase 50 aastaga on surmajuhtude arv oluliselt vähenenud. Toidubotulismi suremus on 50–70%-lt vähenenud 5–20%-ni. Beebibotulismi suremus on tänapäeval 15% ja haavabotulismi suremus vaid 1%.
Ennetamine ja ravi
Clostridium botulinum'i bakterid hävivad toidus juba 70 °C juures, kuid mitte nende eosed. Botulismibakteri eosed hävivad, kui toitu steriliseerida (vähemalt 3 minutit 121 °C). Botuliin denatureerub >80 °C juures.
Meditsiiniline kasutus
Botuliini kasutatakse meditsiinis tahtmatute lihasehäirete, näiteks spasmide ravis, ning kosmetoloogias, et vähendada kortse.
Limmat
thumb|Limmat Zürichis aastal 2005 Limmat on jõgi Šveitsis.
Algab Zürichi linnas Zürichi järvest. Suubub Aaresse. Pikkus 35 km. Jõel asub vähemalt kümme hüdroelektrijaama.
Piiri
Piiri nime kannab Eestis mitu kohta:
Steninge
Steninge on asula Rootsis Hallandi läänis Halmstadi vallas.
Steningest on pärit laululooja ja kirjanik Alf Hambe.
William McKinley
William McKinley (29. jaanuar 1843 – 14. september 1901) oli Ameerika Ühendriikide president aastail 1897–1901.
8. septembril 1901 tulistas Buffalos näitusel viibinud McKinleyt anarhist Leon Czolgosz haavates teda eluohtlikult. McKinley suri saadud haavadesse 6 päeva hiljem.
Rudolf Linnuste
Rudolf Linnuste (kuni 1935. aastani Rudolf Borgmann (Porkman), 12. mai 1888 Altja, Palmse vald, Virumaa – 21. oktoober 1947 Stockholm) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (mereväekapten).
Ta on lõpetanud Käsmu 2-klassilise ja Paldiski 3-klassilise merekooli. Mobiliseeriti detsembris 1915 Vene mereväkke, kus omandas 1916. aasta maiks mereväe ohvitseri kutse.
Eesti sõjaväkke astus mitšmani auastmes märtsis 1919. Samal aastal ülendati ta mereväeleitnandiks ja vanemleitnandiks. Vabadussõja ajal teenis sõjalaevadel Lembit, Lennuk ja Vambola. Juulist 1921 kuni märtsini 1928 viibis ta Inglismaal kutsehariduse täiendamisel. Kaptenmajoriks sai ta 1923, kaptenleitnandiks 1925 ja mereväekapteniks 1930. aastal.
1925. aastast Eesti merejõudude Läänemere laevastiku divisjoni ülem (1. aprill 1925–1929), merejõudude Merelaevastiku divisjoni ülem (30. november 1929–1938).
Isiklikku
Tema poeg oli Vahur Linnuste (1925–2023).
Dida
Nélson de Jesus Silva (mängijanimega Dida; sündinud 7. oktoobril 1973) on endine Brasiilia jalgpallur, väravavaht.
Klubikarjäär
Aastatel 2000–2010 mängis ta klubis AC Milan. Klubiga sai ta kaks Meistrite liiga võitu ning ühe Serie A ja Coppa Italia võidu. Karjääri lõpetas ta 2015. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Internacional.
Koondisekarjäär
Aastatel 1995–2006 mängis ta Brasiilia jalgpallikoondises 91 kohtumises.
Brasiilia kutsuti külalisena 1996. aasta CONCACAF-i meistrivõistlustele. Dida oli juba põhiväravavaht. Finaalis kaotas Brasiilia Mehhiko jalgpallikoondisele 0:2.
1996. aasta suveolümpiamängudel mängis Dida kaasa kõik Brasiilia mängud algusest lõpuni. Ta lasi 6 mängus sisse 8 väravat. Avamängu 0:1 kaotusest Jaapani jalgpallikoondisele hoolimata võitis Brasiilia alagrupi, alistas veerandfinaalis Ghana jalgpallikoondise 4:2, aga kaotas poolfinaalis hilisemale olümpiavõitjale Nigeeria jalgpallikoondisele lisaajal 3:4. Pronksimängus alistati Portugali jalgpallikoondis 5:0.
1997. aasta konföderatsioonide karikavõistlustel mängis Dida kõik 5 mängu, välja arvatud viimase alagrupimängu 8 viimast minutit. Ta lasi sisse 1 värava (ja tema asendaja samuti). Brasiilia võitis kõik mängud peale teise alagrupimängu, milles viigistati Austraalia jalgpallikoondisega 0:0. Finaalis võideti Austraalia seevastu 6:0.
1998. aasta MM-iks kutsus peatreener Mário Zagallo koondisse tagasi Taffareli, kes mängis kõik mängud ja Dida vaatas kõik mängud pealt. Brasiilia kaotas finaalis Prantsusmaa jalgpallikoondisele.
1999. aasta Copa Americal Paraguays mängis Dida kaks kohtumist: viimase alagrupimängu, kui edasipääs oli juba tagatud, ja veerandfinaali Argentina jalgpallikoondise vastu. Mõlemas mängus tõrjus Dida penalti, mis tagas mõlemas mängus Brasiiliale üheväravalise võidu. Brasiilia tuli Lõuna-Ameerika meistriks, alistades finaalis Uruguay 3:0.