cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raili Pietilä
Ta lõpetas 1956. aastal Tehnilise kõrgkooli arhitektina.
1963. aastal abiellus ta Reima Pietiläga. Suurem osa tema loomingust valmis koostöös abikaasaga.
Töid
pisi|[[Kaleva kirik Tamperes (1966)]]
Hittbergen
Hittbergen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Valla pindala on 14,64 km². 31. detsembril 2017 elas seal 899 inimest.
Kapsabet
Kapsabet on linn Keenias. See on Nandi maakonna pealinn ja asub 40 kilomeetrit Eldoretist edelas Chavakali poolel teel. Kapsabeti linnas elab kokku 86 803 inimest (2009. aasta rahvaloendus).
Järaniku järv
Järaniku järv (ka Äntu tehisjärv) on tehisjärv Väike-Maarja vallas Äntu küla juures.
Järve pindala on 6,9 ha, kaldajoone pikkus 1013 m, keskmine sügavus 3,5 m.
Järv toitub allikatest.
Järves leidub ahvenat, särge, haugi, kokre, linaskit ja karpkala.
Tehisjärv loodi 1980. aastatel. Järv on kruusase põhjaga ja selge veega. Kohati on ka vetikaid. Olemas on väike rannaosa, kus on võimalik ujumas käia. Järve ääres on telkimisplats ja lõkkekoht.
Rahvusvaheline Ühekereliste Avatud Klasside Liit
right|pisi| IMOCA reeglite kohaselt ehitatud 60-jalane purjekas Temenos; vaade [[Pukspriit|pukspriidile ja vöörile ]] Rahvusvaheline Ühekereliste (purjejahtide/kiiljahtide/purjekate) Avatud Klasside Liit (inglise keeles IMOCA – International Monohull Open Classes Association) on rahvusvaheline võistluspurjetamise liit, mis korraldab ühekereliste jahtide reeglistikku, mille järgi jahid kavandatakse, ehitatakse ja mõõdetakse ning mille järgi nad hiljem võistlevad. 2010. aasta seisuga on karbireeglite järgi olnud kasutusel kolm klassi: Neile klassidele peeti 2002. aastal regatt The Around Alone. 2010. aasta Velux 5 Oceans regatil on võetud kasutusele klassinimi Eco 60, mis peaks hõlmama Open 60 jahte, mis on valminud enne jaanuarit 2003. Paljud tänapäevased Open 60 klassi purjetajad on alustanud purjetamist väiksemas kastireeglitega klassist Mini Transat 6.50.
Vaata ka
pisi|Ropeye IMOCA 60 [[Ystad 2017.]]
Ferencváros (jalgpalliklubi)
Ferencváros (ungarikeelse täisnimega Ferencvárosi Torna Club, lühemalt Ferencvárosi TC) on Ungaris Budapestis Ferencvárose rajoonis tegutsev jalgpalliklubi. See mängib riigi kõrgliigas Nemzeti bajnokság I. Klubi on asutatud 1899. aastal.
Ferencváros on tulnud Ungari meistriks 33 korda, millega on see riigi edukaim jalgpalliklubi. Lisaks on 24 korda võidetud Ungari karikas, mille poolest ollakse samuti edukaim klubi. Hooajal 1964–65 võitis Ferencváros Messilinnade karika. 1975. aastal kaotati UEFA karikavõitjate karika finaalis Kiievi Dinamole.
Hooajal 2020–21 osales Ferencváros esimest korda pärast 25 aastat taas UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril.
Klubi koduväljak on Groupama Arena.
Vambisa keel
Vambisa keel on üks Hibaro keelkonna neljast keelest. Vambisa keelt räägib vambisa hõim, kes elab Peruus. Neid on umbes 20 000 inimest. Vambisa keelt räägib 2000. aasta seisuga 9300 inimest. Vambisa keele alternatiivnimetused on humabisa, huambiza ja wambisa keel. Vambisa keeles on kasutusel ladina kiri.
Hibaro keelkond
Hibaro keelkonnas on neli elus olevat keelt: aguaruna keel, atšuari keel, šuari keel, vambisa keel. Hibaro keelkonna keeli räägib 89 630 inimest. Riigid, kus selle keelkonna keeli räägitakse, on Ecuador ja Peruu.
Arvsõnad
Nagu paljudes hibaro keelkonna keeltes, ei ole ka vambisa keeles eriti palju arvsõnu (päriselt ainult neli). Suuremaid arve on võimalik lugeda atšuari keeles, kuid vaid kasutades pikki sõnu, mis on kokku kombineeritud numbritest 1–4 ja liidetud sõnaga “uwej” ('käsi'). Tänapäeval kasutab enamik atšuari rahvast hispaaniakeelseid arvsõnu.
Vambisa keele arvsõnad ühest kümneni :
Keele struktuuri andmed
Vambisa keele sõnajärjetüpoloogia on SOV ehk alus-sihitis-verb. Nt “Ta teda armastab”.
Häälduses on huvitav, et pehmeid suulaehäälikuid hääldatakse hoopis ‘g’-na, juhul kui nad paiknevad lause lõpus ja neile järgneb täishäälik nt jwawkiu/ [waingiou] 'leitud' ; /kupwkiu/ [kupihgiou] 'nõrk'. Teatud täishäälikud mida muidu sõna keskel hääldatakse selgelt välja muutuvad helituks, kui neid ei rõhutata. Rõhu asetus häälduses on üleüldse väga oluline, sest kui näiteks täishäälikuühendi korral esimest vokaali ei rõhutata, siis võib ta kõlada kui konsonant. Vambisa keelde on sõnu laenatud hispaania ja ketšua keeltest.
Keele näiteid
Vambisa keeles: tnta pukapkd hdwaij – vesi mullitab
waki'tkitoiti – hiljem tuleb ta tagasi koju
pujumek – tere
pungcurait? – kuidas sul läheb?
Lisaks
Keelestaatuse number on 5 (arenev). Vambisa keele kirjaoskus on 50%. Enamik vambisa hõimu lastest omandab vambisa keele.
Brent Berlin tegi kindlaks, et inglased suudavad vambisa keeles lindudel ja kaladel vahet teha, kuigi nad ei ole vambisa keelt kunagi kuulnud.
Kličaŭ rajoon
Kličaŭ rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1796 km². 2009. aasta seisuga elas seal 17 246 inimest.
Rajoon moodustati 17. juulil 1924. aastal. 25.detsembril 1962 rajoon likvideeriti, see moodustati taas 6. jaanuaril 1965.
Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabarski, Bacevičy, Doŭhaje, Koŭbča, Niasiata ja Patoka külanõukogu. Halduskeskus on Kličaŭ linn.
Rajooni suurimaks jõeks on Biarezina, teised suuremad jõed on Olsa ja Druć. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, 150–165 meetri kõrgusel merepinnast. Madalaim punkt asub merepinnast 136 meetri kõrgusel (Biarezina ääres), kõrgeim aga 176 meetri kõrgusel (Dubno küla lähistel). 16% rajooni pindalast on looduskaitse all; sealsete looduskaitsealade pindala hõlmab 25% oblasti kaitsealustest territooriumitest.
2009. aasta seisuga olid elanikest 95,59% valgevenelased, 2,9% venelased ja 1,51% oli teistest rahvustest. 87,81% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 11,08% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 46,27% elanikke, vene keelt aga 52,12%.
Karvakerad
"Karvakerad" (originaalpealkirjaga "Catscratch") on USA joonissari, mille autor on Doug TenNapel.
Eestis näitab sarja on Kanal 2.
Ludomił Rayski
Ludomił Rayski (29. detsember 1892 – 11. aprill 1977) oli Poola insener, lendur, sõjaväelane.
1932. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Jordi Alba
Jordi Alba i Ramos (sündinud 21. märtsil 1989 L'Hospitalet de Llobregatis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Major League Socceri klubis Miami Inter ja Hispaania jalgpallikoondises.
Alba positsiooniks on enamasti vasakkaitsja, kuid ta on suuteline mängima ka vasaku poolkaitsja kohal.
Valencia
Alba debüteeris Valencia meeskonnas 2008. aastal ning mängis klubis 2012. aasta suveni.
Barcelona
28. juunil 2012 liitus Jordi Alba 14 miljoni euro eest Barcelonaga.
Ta debüteeris Kataloonia klubis mängus Real Sociedadi vastu, Barcelona võitis 5:1. Oma esimese värava lõi Alba 20. oktoobril 2012 mängus Deportivo de La Coruñaga, aidates Barcelonal võita 5:4.
Järgmisel hooajal tuli ta Barcelonaga taas Hispaania meistriks ja karikavõitjaks.
27. mail 2017 aitas ta Barcelonal alistada Copa del Rey finaalis Alavési 3:1.
Miami Inter
Suvel 2023 lõppes tema leping Barcelonaga ning ta liitus MLS-i meeskonnaga Miami Inter.
Koondisekarjäär
Jordi Alba debüteeris Hispaania koondises 11. oktoobril 2011 mängus Šotimaaga. Hispaania võitis 3:1 ning Alba andis resultatiivse söödu David Silva löödud avaväravale.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel mängis Alba kõik koondise mängud algrivistuses. Ta andis resultatiivse söödu Xabi Alonso väravale, kui Hispaania alistas 2:0 Prantsusmaa. Finaalis Itaaliaga lõi ta mängu teise värava, Hispaania võitis 4:0.
Ta mängis koondises ka 2013. aasta Konföderatsioonide karikavõistlustel. Alba lõi alagrupikohtumises Nigeeriaga kaks väravat.
Samuti on ta Hispaaniat esindanud 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Hohnstorf
Hohnstorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Valla pindala on 10,22 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2413 inimest.
Populatsiooniplahvatus
Populatsiooniplahvatus (ka hulgipaljunemine) on isendite arvu tavatult kiire kasv populatsioonis. Tinglikult on populatsiooniplahvatusena käsitatav ka rahvastikuplahvatus.
Ilmneb eriti liikidel, mille isendid on väikesed, lühiealised ja sigivad soodsa ilmastiku ning toidukülluse puhul rohkesti. Kahjurite populatsiooniplahvatusega kaasneb rüüste – kultuurtaimede raske kahjustus või häving (nt rändtirtsu või kartulimardika populatsiooniplahvatuse puhul).
Kuupsatelliit
Esimesed kuupsatelliidid saatis kosmosesse 2003. aasta juunis Venemaa äriettevõte Eurockot, mis tegelebki satelliitide orbiidile saatmisega. 2012. aasta augusti seisuga on orbiidil umbes 75 kuupsatelliiti.
Esialgu ei olnud kuupsatelliidid mõeldud standardiks, kuid aja jooksul ta siiski muutus de facto standardiks.
Rita Sild
Rita Sild (aastani 1957 Freiberg; 27. veebruar 1931 Tartu – 15. aprill 2015 Tallinn) oli eesti korvpallur ja treener, üks Tartu Riikliku Ülikooli naiskonna liikmeid.
Ta lõpetas 1950 Tartu 3. Keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) kehakultuuriteaduskonna. Alustas korvpallitreeninguid 1947 Viktor Laatsi ja Edgar Naaritsa juhendamisel.
Mängis 1949–1955 Tartu Ülikooli Spordiklubi ja TRÜ esindusnaiskonnas ning Eesti koondises. Tal õnnestus saavutada NSV Liidu meistrivõistlustel 1951 ja 1953–1955 kuues, NSV Liidu sisemeistrivõistlustel 1954 kolmas, 1955 neljas ning 1952 ja 1953 viies koht. Ta oli ka NSV Liidu ametiühingute (1955) ja üliõpilaste meister (1951, 1953, 1954), Balti spartakiaadi võitja (1954). Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 1949–1951 ja 1954 kuld- ning 1952, 1953 ja 1955 hõbemedali. Meistersportlane (1954). 1954–1956 oli ta Jõgeva Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja ja spordikooli treener, 1956–1963 Jõgeva Laste- ja Noorte Spordikooli direktor, 1963–1974 Tartu Laste- ja Noorte Spordikooli treener ja aastast 1965 ka õppealajuhataja.
1975–1986 töötas Tallinna Spordiinternaatkoolis, 1971–1975 oli ühtlasi TRÜ esindusnaiskonna ja Eesti koondise teine treener ning 1973–1986 Eesti noortekoondise vanemtreener. Juhendas 1974 NSV Liidu koolinoorte spartakiaadil ning 1974 ja 1977 noorte meistrivõistlustel pronksmedali võitnud naiskonda.
Kuupsatelliit
2004. aasta seisuga maksis kuupsatelliidi valmistamine koos ülessaatmisega laias laastus 65–80 tuhat USA dollarit. See on suhteliselt väike summa võrreldes varasemate tehiskaaslastega, mis on jõukohane juba ka ülikoolidele ja eraettevõtetele. Enamik kuupsatelliite ongi valminud teadusasutustes, aga neid on valmistanud isegi suurte tehiskaaslaste tootja Boeing.
26. juulil 2006 saadeti ühe kanderaketiga välja 11 ülikooli ja eraettevõtte 14 kuupsatelliiti. See on suurim arv kuupsatelliite, mis on seni korraga välja saadetud. Start ebaõnnestus ja rakett hävis selle käigus koos kõigi kuupsatelliitidega. Hävinud kuupsatelliidid olid valmistatud muuhulgas Egiptuses, Itaalias, Lõuna-Koreas, Norras ja USA-s ning see kandis Valgevene läbi aegade esimest kuupsatelliiti.
Eestis valmistatud tehiskaaslane ESTCube-1 on 1U-satelliit. Enamik satelliite ehitatakse haridusasutustes, kuid ka paljud äriettevõtted on kuupsatelliite valmistanud. Kuupsatelliidi vorming on populaarne ka amatöörraadioside harrastajate seas.
Olemas on veel 2U- (2×1×1 dm) ja 3U- (3×1×1 dm) versioone.
Lüdersburg
Lüdersburg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Valla pindala on 18,87 km². 31. detsembril 2017 elas seal 630 inimest.
Ekartee
Ekartee (prantsuse keeles Écarté) on Prantsusmaalt pärinev kaardimäng, mida mängitakse kahekesi.
Mäng oli populaarne 19. sajandil, tänapäeval mängitakse seda vähe.
Mängitakse 32 kaardist koosneva kaardipakiga (52 kaardiga pakist on eemaldatud kaardid kahest kuueni).
Mõõk ja roos
"Mõõk ja roos" on 1959. aastal valminud Läti mängufilm.
Süžee
Endine rikas majaomanik Grēve on oma endises Riia vanalinna majas kojamees. Ta ootab vanade heade aegade tagasitulekut, et kindlustada oma tütrele Daigale jõukas elu. Ent tütar on niigi õnnelik, ta armastab ehitajat Jurģist ja hoolimata hirmust isa ees abiellub temaga. Raevunud vanamees püüab maja õhku lasta, et oma tütart ja väimeest tappa. Kui see aga ebaõnnestub, siis sooritab ta enesetapu.
László Bene
László Bene (1938 Budapest – 1977) oli Ungari poksija.
Bene oli kokku kuuekordne Ungari meister aastatel 1944–1948 ning 1950.
Bene osales raskekaalus (üle 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Ilkka Kosele (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Bene võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Reima Pietilä
pisi|Reima Pietilä aastal 1962 pisi|[[Lieksa kirik]] Frans Reima Ilmari Pietilä (25. august 1923 Turu – 26. august 1993 Helsingi) oli soome arhitekt.
Ta lõpetas 1953. aastal Tehnilise kõrgkooli arhitektina. Aastatel 1970–1979 oli ta Oulu ülikooli arhitektuuriprofessor.
Suurem osa Reima Pietilä loomingust on valminud koostöös abikaasa Raili Pietiläga. Nad abiellusid 1963. aastal.
Reima Pietilät peetakse viimaste aastakümnete üheks olulisemaks orgaanilise arhitektuuri esindajaks.
Kunstnik Tuulikki Pietilä oli Reima Pietilä õde.
Töid
pisi|[[Kaleva kirik Tamperes (1966)]]
Win-win
Võidan-võidad mõtteviis (inglise 'võitma', 'võit') kirjeldab käitumist olukordades, kus kõikidel osalistel on võimalus mingi probleemi või vastuolu lahendamisest võita.
Nt peaksid keskkonnapoliitika ja majanduspoliitika eesmärgid ühilduma, s.t pakkuma kasu kõikidele osalistele, mitte tekitama olukorda, kus ühe püstitatud eesmärgi saavutamine takistab teise saavutamist.
Seda on nimetatud ka topeltvõidu strateegiaks, mille puhul lähtub iga läbirääkimistel osaleja oma huvidest, kuid austab oma partnerit ja võtab arvesse ka tema huvisid. Nii kujuneb olukord, kus partnerid seisavad võrdsetena vastastikku kasulike huvide tasakaalu eest. Arvesse võetakse ka mõju kolmandatele osapooltele.
See strateegia on suunatud pigem pikaajalisele jätkusuutlikule edule ja koostööle kui lühiajalisele kasumile.
Kuna win-win otsetõlge (võit-võit-olukord või kõik-võidavad-olukord) tekitab kohmaka sõnadeühendi, siis on soovitav tõlkida sõnade asemel mõtet (win-win; kõigile sobiv, soodne, kasulik).
Taust
Teoreetiliseks baasiks võib pidada sotsioloogiast tuntud vahetusteooriat (antagonistlik vahetus) ja majandusteooriast minimax'i põhimõtet, aga ka Sigmund Freudi kirjeldatud objekti eemaldamist jms.
1992. aastal formuleeris Christian Rieck win-win põhimõtte mänguteooria raamistikus, kasutades matemaatilisi lahendusi (mh Pareto lähenemised optimeerimisele ja Nashi tasakaalu mõiste).
Juba 1970ndatel levis win-win mõtteviis kiiresti ka õpetajaharidusse ja lapsevanematele pakutavatesse koolitustesse. Selle mõtteviisi tuntuimaks arendajaks ja levitajaks igapäevasuhete maailmas võib pidada T. Gordonit.
Olemus
Kõigi osapoolte samaaegse kasu saavutamine on võimalik ainult siis, kui usaldusnivoo on nii kõrge, et osapooled kirjeldavad oma tegelikke huve ja kõiki rahuldav lahendus leitakse ühises arutelus, mis sarnaneb rohkem koostööle kui kauplemisele.
Pingelistes tavaläbirääkimistes panevad tugevad emotsioonid osapooli sageli varjama oma tegelikke huvisid. Väljendatakse järjest antagonistlikumaid arvamusi ja nõudmisi, nii et läbirääkimised muutuvad varjatud võimuvõitluseks. Olukord lahendatakse enamasti kas nii, et osapooled püsivad jäigalt oma varasemate pakkumiste juures, või nad jõuavad kompromissile. Kui esimesel juhul on tulemuse alusel võimalik eristada võitjaid ja kaotajaid, siis teise, s.o kompromissi korral kaotavad mõlemad, sest kumbki ei saanud seda, mida ta tegelikult tahtis.
Ülalkirjeldatud lahendused viivad pikemas perspektiivis konfliktide, varjatud vasturünnakute ja läbikukkumisteni asjaosaliste edasisel motiveerimisel.
Võimalik on ka mõlema osapoole ebaõnnestumine põhimõttel, et vähemalt teine ka ei saanud kasu.
Võidan-võidan strateegia puhul on eesmärgiks selliste püsivate lahenduste leidmine, mille on heaks kiitnud kõik osapooled. Selle strateegia kasutamisel on peamiseks elemendiks arutelu, ja seda just huvide, mitte positsioonide või isegi inimeste üle. Arutelu peaks toimuma faktilisel tasandil. Välditakse kaldumist oma hirmudesse ja vastastikustesse süüdistusesse. Samal ajal tuleb arvestada ja aktsepteerida, et mõlema osapoole ootuste foonil on nii soov kui ka kartus teisi osapooli usaldada. Üksteise vastu võitlemise asemel on oluline lahendada konflikt ja saavutada suurem vastastikune usaldus.
Vajalikeks oskusteks peetakse eelkõige suhtlusoskusi ja -tehnikaid, mis aitavad ennetada või vähendada suulisi rünnakuid, teise poole süüdistamist ja negatiivsete hinnangute andmist. Seega – rohkem argumente ja empaatiat!
Harvardi meeskond rõhutas võidan-võidan strateegiat kasutavate läbirääkimismeetodite puhul inimese ja teema ranget eraldamist ("pehme inimestega ja kõva asjadega").
1970. aastatel levis võidan-võidan mõtteviis kiiresti ka õpetajaharidusse ja lapsevanematele pakutavatesse koolitustesse. Kui äriläbirääkimiste tulemused on mitmete näitajate alusel otseselt mõõdetavad, siis lähisuhetes (vanemad-lapsed, õed-vennad, abikaasad omavahel) iseloomustab võit-võit tulemust eelkõige osapoolte rahulolu uue olukorraga, milleni jõuti läbi arutelu ja kokkuleppe.
Võidan-võidad mõtteviis ja enesekehtestamine
Võidan-võidan mõtteviis / strateegia on seotud sellega, kuidas ennast kehtestav inimene mõtestab iseennast ja oma suhet teistega. Alternatiiviks on mõtteviisid, mis toetavad manipulatiivset käitumist.
Võidan-võidan mõtteviisi on kirjeldatud erinevas sõnastuses. Järgnev loetelu nimetab meie kultuuriruumis levinumad :
Piibe maantee
pisi|Talvine teeseisund on Piibe maanteel harilikult mõnevõrra kehvem kui Tartu maanteel, kuid ka liiklus on seal märksa hõredam Piibe maantee on ajalooline maantee, mis ühendab Tallinna ja Tartut.
Piibe maantee trass langeb suures osas kokku praeguse tugimaanteega 13 (Jägala–Käravete maantee) ja tugimaanteega 39 (Tartu–Jõgeva–Aravete maantee). Piibe maantee pikkus Jägalast Tartuni on 165,5 km.
Maantee on nime saanud Rakke lähedal asunud Piibe mõisa järgi.
Cardiffi Ülikool
Cardiffi Ülikool (kõmri keeles Prifysgol Caerdydd, inglise keeles Cardiff University) on ülikool Walesis Cardiffis.
Ülikool asutati 1883. aastal nimega University College of South Wales and Monmouthshire.
2016. aastal õppis seal üle 31 000 üliõpilase.
Ökokolonialism
Ökokolonialism (inglise eco-colonialism, ecolonialism) on looduskaitses traditsioonilise Lääne paradigma ja võimustruktuuri pealesurumine põlisrahvastele ; postkolonialismi üks avaldumisvorme.
Hulste
Hulste on hollandikeelne osavald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Harelbeke vallas.
Kuni valdade liitmiseni 1977. aastal oli Hulste omaette vald.
Préveza merelahing
Preveza merelahing on merelahing, mille pidasid Osmanite ja paavst Paulus III koondatud kristliku alliansi laevastikud Preveza lähistel Loode-Kreekas 1538. aasta 28. septembril. Lahing oli osa Otomani–Veneetsia sõjast (1537–1540).
Taust
Arvukas Osmanite laevastik Hayreddin Barbarossa juhtimisel vallutas 1537. aastal Veneetsia vabariigile kuulunud Egeuse ja Joonia saari (Sýros, Aígina, Ios, Paros, Tínos, Kárpathos, Kasos ja Náxos), liidendades seega Náxose hertsogkonna Osmanite riigiga. Seejärel piiras laevastik sisse Veneetsiale kuulunud Korfu kindluse ja rüüstas Hispaania valduses olnud Calabria rannikut Lõuna-Itaalias.
Olles silmitsi Osmanitelt lähtuva ohuga õnnestus paavst Paulus III 1538. aasta veebruaris kutsuda Barbarossale vastu astumiseks kokku Püha Liiga, mis koosnes Kirikuriigist, Hispaaniast, Genova ja Veneetsia vabariikidest ning Malta ordu rüütlitest.
Paigutus
300px|pisi|Vastaslaevastike positsioonid Püha Liiga koondas laevastiku Kérkyra saare lähistele. Esimestena jõudsid kohale paavsti laevastik admiral Marco Grimani (Aquileia patriarh) juhtimisel ja Veneetsia laevastik Vincenzo Capello juhtimisel. Andrea Doria koos Hispaania-Genova laevastikuga ühines 1538. aasta 22. septembril.
Barbarossa oli sel ajal endiselt Egeuse merel Kosi saare lähistel, saabus aga peagi koos ülejäänud Osmanite laevastikuga Preveza juurde, olles eelnevalt teel vallutanud Kefalloniá saare. Sinan Reis, üks Barbarossa ohvitseridest, soovitas maabuda vägedega Arta lahe kaldal Actiumis Preveza lähistel. Barbarossa oli algselt plaanile küll vastu, hiljem osutus see aga oluliseks teguriks Osmanite võidu kindlustamisel. Olukorras, kus türklased hoidsid oma valduses Actiumi kindlust, said nad toetada Barbarossa laevastikku suurtükitulega, Doria aga pidi hoidma oma laevu rannikust eemal. Edu tagamiseks ja Actiumi vallutamiseks oleks kristlased pidanud maabuma. Pärast Grimani esialgset retke, mis tagasi tõrjuti, tundis Doria hirmu kaotuse ees maismaal. Kaks Püha Liiga katset jõudude maaleviimiseks Preveza kindluse lähistele Actiumi vastaskaldale lõi 25. ja 26. septembril tagasi Murat Reisi.
Barbarossal oli soodne positsioon, sest Doria laevad pidid hoidma vahemaad rannikuga ja võitlema neid vaenuliku kalda suunas juhtivate tuultega. 27. septembri ööl seilas Doria 30 miili lõuna suundas, seal tuul aga rauges ning Doria jäi Lefkáda saare juures Sessolas ankrusse. Öö jooksul jõuti otsusele, et parim valik on korraldada rünnak Lepanto vastu ja sundida Barbarossa võitlusse.
Lahing
thumb| Portugali fusta, pilt [[Jan Huygen van Linschoteni raamatust]] Koidikul nägi üllatunud Doria Türgi aluseid oma laevadele lähenemas. Barbarossa oli hiivanud ankrud ja suundunud samuti lõunasse. Turgut Reis oli kuue suure fustaga avangardis ning vasakpoolne tiib hoidis tihedalt kalda lähedale. Dorial, kes ei oodanud väiksemaarvuliselt Otomani laevastikult sedavõrd kartmatut rünnakut, kulus kolm tundi, et anda korraldus ankru hiivamiseks ja lahinguks valmistumiseks, sedagi Grimani ja Capello tungival pealekäimisel.
Kaks laevastikku astusid lahingusse 28. septembril 1538. aastal Preveza lähistel Arta lahes.
Tuulevaikne ilm ei soosinud Doriat. Hiigelsuur, massiivsete kahuritega Veneetsia lipulaev Galeone di Venezia seisis tuulevaikuses nelja miili kaugusel kaldast ja kümne miili kaugusel Sessolast. Kristlaste laevad küll üritasid sellele appi minna, kuid peagi oli lipulaev ümbritsetud vaenlaste galeeridest ning astus raevukasse, tunde kestnud lahingusse, mis tõi suurt kahju Otomani galeeridele.
Tuule tõustes jõudis ka kristlaste laevastik viimaks ometi tegevusväljale, ehkki Doria korraldas esmalt mitmeid manöövreid, et meelitada türklased merele. Sitsiilia asekuningas Ferrante Gonzaga oli ühendlaevastiku vasakul tiival, Malta rüütlid paremal tiival. Doria usaldas neli kõige kiiremat galeeri oma sugulase Giovanni Andrea Doria juhtimise alla, kes asus rinde keskpunktis Gonzaga ja Malta rüütlite vahel. Doria galeerid moodustasid nende taha — Grimani ja Capello juhitud paavsti ja Veneetsia galeeride ette — pika rivi. Tagalas olid Veneetsia galeoonid Alessandro Condalmiero (Bondumieri) juhtimisel ja Hispaania-Portugali-Genova galeoonid Francesco Doria juhtimisel koos parklaevade ja abilaevadega.
Otomani laevastiku paigutus oli Y-kujuline: Barbarossa koos poeg Hasan Reisi (hilisema Hasan Pasha), Sinan Reisi, Cafer Reisi ja Şaban Reisiga oli keskel; Seydi Ali Reis juhtis vasakut ning Salih Reis paremat tiiba; Turgut Reis koos Murat Reisi, Güzelce Mehmet Reisi ja Sadık Reisiga juhtis tagumist tiiba. Türklased haarasid Veneetsia, paavsti ja Malta laevad kiiresti tegevusse, Doria aga kõhkles toomast oma tsentrit võitlusse Barbarossa vastu, mille tulemuseks oli ohtralt manööverdamist, kuid vähe võitlust. Barbarossa tahtis kasutada eelist, mida pakkus tuulevaikus, mis sundis paigale arvulist ülekaalu pakkuvad kristlaste parklaevad. Need parklaevad olid türklastele kergeks saagiks. Nad tungisid liikuvamatelt galeeridelt ja galiottidelt nende pardale. Doria püüded Otomani laevad parklaevade ja galeeride kahuritule vahele juhtida nurjusid.
Lahingu lõpuks olid türklased uputanud 10 laeva, põletanud maha 3, hõivanud 36 laeva ning võtnud umbes 3000 vangi. Türklased ei kaotanud ühtki laeva, kuid neil oli 400 langenut ja 800 haavatut. Alessandro Condalmiero juhitud Veneetsia lipulaeva, massiivse Galeone di Veneetsia kahuritule all sai mitu Otomani laeva siiski tõsiseid kahjustusi.
Järgmisel hommikul oli tuul soodne ja Doria, kes ei tahtnud seada ohtu Hispaania-Genova laevu, seilas võitlustandrilt Kérkyrale suunas, jäädes kurdiks Veneetsia, paavsti ja Malta väejuhtide palvetele jätkata võitlust.
Järelm
pisi|150px| Preveza lahingu järel all­kir­jastatud kapitu­latsioon, millega taastati kau­ban­dus­sidemed Veneetsia ja Otomani impeeriumi vahel. Paljud on arvamusel, et Doria põiklemine ja innukuse puudumine oli tingitud tema soovimatusest seada ohtu omaenese laevu. Nimelt kuulus Doriale märkimisväärne osa Hispaania-Genova laevastikust. Lisaks võis Doriat mõjutada tema antipaatia Veneetsia vastu: Veneetsia oli Doria kodulinna raevukas võistleja ja ühtlasi Osmanite rünnaku esmane sihtmärk.
1539. aastal naasnud Barbarossa vallutas peaaegu kõik järelejäänud kristlaste eelpostid Joonia ja Egeuse meres.
Veneetsia ja Otomani impeeriumi vaheline rahuleping allkirjastati 1540. aasta oktoobris. Vastavalt lepingule võtsid türklased oma kontrolli alla Veneetsia valdused Moreas ja Dalmaatsias ning varem Veneetsiale kuulunud Egeuse, Joonia ja Ida-Aadria mere saared. Veneetsial tuli maksta Otomani impeeriumile 300 000 kuldtukatit sõjahüvitist.
Preveza ja järgneva Djerba lahingu võiduga 1560. aastal tõrjus Otomani impeerium edukalt Veneetsia ja Hispaania, Vahemere kahe peamise jõu püüde peatada Otomani mõjuvõimu laienemist Vahemeres. Olukord muutus alles 1571. aastal Lepanto lahinguga.
Seirijai
pisi|left|Seirijai Seirijai on alev Leedus Lazdijai rajoonis, Seirijai valla halduskeskus. Alev asub Sūduva kõrgustikul.
Seirijais on gümnaasium, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1584 valminud katoliku kirik.
Asula nimi
Asula nimi tuleneb kolme kilomeetri kaugusel asuvast Seirijise järvest, mis on omakorda nime saanud Seira jõelt. Jatvingi päritolu nimi tähendab algkeeles voolamist, ent teistes balti keeltes tähendab see tüvi segast, sihitult käituvat isikut.
Ajalugu
Aastail 1383–1398 olid sealsed maad Saksa ordu valduses. Asula kohta pärinevad järgmised teated XVI sajandi algusest, mil Zygmunt I andis sealse piirkonna Jan Kazimierz Sapiehale, kes aga loovutas need õigused kohe Radziwillidele. Toona kuulusid need alad Trakai vojevoodkonda ja Trakai maakonda. Aastaks 1537 oli sinna rajatud kirik, mõisa juurde oli aga kujunenud alev. Reformatsiooni järel kujunes see piirkondlikuks kalvinismi keskuseks. Ka Seirijai praegune kirik oli algselt kalvinistide kirik, mis läks aga aastal 1654 katoliiklaste valdusse. Kalvinistid ehitasid selle kõrvale uue kirikuhoone, mis põles aga aastal 1975 maha.
Asula viimane Radziwillidest omanik oli Liudvika Karolina Radvilaitė, kes abiellus kõigepealt Friedrich Wilhelmi noorima poja Ludwigiga ja seejärel Karl III Philippiga. Tema surma järel kujunes Seirijai Brandenburgi kuurvürstide valduseks.
Aastal 1795 läks Seirijai kolmandal Poola jagamisel Preisimaa koosseisu ja sealsest mõisast sai riigimõis. Hiljem hakkas see kuuluma Venemaale, kus selle venekeelne nimekuju oli Серее. Aastal 1914 oli alevis ligi 4000 elanikku, neist 3000 olid juudid. 19. septembril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 953 Seirijai juuti. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Seirijai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Kiibikorpus
pisi|[[Integraallülitused DIP-korpustes]] Kiibikorpus on kivi korpus koos väljaviikudega.
Kiibikorpuste tüübid erinevad kuju, materjali, väljaviikude arvu ja paigutuse ning teiste omaduste poolest.
Standardid
Kiibikorpusi standardib JEDEC, Electronic Industries Alliance'i pooljuhtide standardimise asutus. Osa korpusetüüpe on firmaomased, mida võidakse toota vaid ühe või kahe tootja poolt.
Otstarve
Kiibikorpuse otstarve on kinnitada kivi trükkplaadile ja ühendada integraallülitus kivil komponentidega trükkplaadil.
Auguläbised korpused
See tehnoloogia (ingl Through-hole) kasutab ära läbi trükkplaadi puuritud auke, mille kaudu saab trükkplaadile paigaldada komponente. Komponendil on viigud, mis on läbi aukude joodetud trükkplaadi teisel poolel asetsevate kontaktipatjade külge, et elektriliselt ja mehaaniliselt ühendada neid trükkplaadi külge.
Sellel kiibikorpuse tüübil on palju alatüüpe, millest levinumad on kiibikorpuse tüübid, mis kasutavad through-hole tehnoloogiat, on järgnevalt välja toodud.
SIP – ühe viigureaga kiibikorpus
Nagu nimest tuleneb, siis on SIP- (Single in-line package) kiibikorpusel on vaid üks rida ühendusviike ja lihtsustatult öeldes meenutab see tüüp kammi. See tüüp pole nii populaarne kui DIP (Dual in-line package), kuid seda kasutatakse RAM kiipide ja mitme takisti ühendamisel, kui neil on ühine ühendusviik. Ühe viigureaga kiibikorpust võib tihti leida mälumoodulitest.
DIP – kahe viigureaga kiibikorpus
Tegemist on nelinurkse kujuga korpusega, millel on ühendusviigud mõlemal küljel. DIP disain loodi 1960-ndate alguses ning oli turul populaarne peaaegu 50 aastat, kuni uued kiibikorpuste tüübid seda vähehaaval välja tõrjuma hakkasid, täpsemalt pinnapaigutusega kiibikorpused.
Rullstorf
Rullstorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Valla pindala on 22,82 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1909 inimest.
Kiibikorpus
DIP – kahe viigureaga kiibikorpus
DIP on laiem mõiste. Sellel korpusetüübil on palju spetsiifilisemaid tüüpe nagu CDIP – keraamilisest materjalist kahe viigureaga kiibikorpus; CERDIP – klaasiga ümbritsetud keraamiline DIP; SKDIP-õhuke DIP, mis on nagu standardne DIP, aga viiguridade vahed on ainult 7,62 mm; SDIP- SKDIP-ist veelgi kahandatud mõõtmetega DIP, viikude vahega 1,78 mm; PDIP-plastist DIP; MDIP-vormitud (ing. k molded)DIP.
QIP – nelja viigureaga kiibikorpus
Samade mõõtmetega nagu DIP, aga viigud on vaheldumisi paigutatud siksakiliselt, et erinevalt DIP korpusega kiipide ühendamisest kaherealiselt trükkplaadile jootmise teel, saab QIP (Quadruple in-line package) ühendada nelja realiselt trükkplaadi külge.
Siksakiliste ühenduste alla võib lugeda ka ZIP ehk siksakilise viigureaga kiibikorpuse, mis on esmapilgul sarnane SIP-ga, sest väljaviigud väljuvad vaid korpuse ühelt küljelt, kuid viigud ei välju sealt üherealiselt, vaid kaherealiselt ja nad on siksakilise paigutusega.
Pinnapaigutusega kiibikorpused
Ka pinnapaigutusega tehnoloogiaga valmistatud kiibikorpuste osas on spetsiifilisemat tüüpi korpusi.
LGA kiibikorpused
LGA (Land-grid array) korpused on välimuse poolest sellised, et nende alumisel küljel on nelinurkne võrgustik kontaktidega, mis omakorda ühendatakse kontaktidega trükkplaadil. Ühenduse saab luua nii sokli kaudu kui ka jootepastaga. Kõrvaloleval pildil on näha LGA kiibikorpuse alaosa.
Üks suurema levikuga pinnapaigutusega kiibikorpuste tüüp. Eripärane selle tüübi juures on, et kui kasutatakse soklit kiibikorpuse jaoks, siis on viigud sokli sees, mitte kiibikorpuse küljes.
MCM – mitmekiibiline moodul
Lisaks on pinnapaigutusega kiibikorpustest olemas ka CCGA (Ceramic column-grid array), CGA (Column-grid array), CERPACK (Ceramic package), LLP (Lead-less lead-frame package), LTCC (Low-temperature co-fired ceramic), MICRO SMDXT (Micro surface-mount device extended technology).
Chip-carrier 'i kiibikorpus
Chip-carrier kiibikorpus on nelinurkne korpus ühendustega kõigil neljal küljel. Viikudega chip-carrier kiibikorpustel on metallist viigud korpuse äärtel J tähe kujuliselt. Viikudeta chip-carrier kiibikorpustel o metallist kontaktpadjad külgedel. Sellised kiibikorpused on tehtud keraamilisest materjalist või plastikust ja on tavaliselt kinnitatud trükkplaadile jootmise teel, kuigi sokleid saab kasutada testimiseks.
Chip-carrier korpused on väiksemad kui DIP korpused ja kuna nad kasutavad kõiki nelja külge, siis võib nende viikude arv olla ka suurem.
Näideteks chip-carrier korpustest on BCC (Bump chip carrier); CLCC – (Ceramic lead-less chip carrier); LCC – Lead-less chip carrier, mille kontaktid on süvendatud vertikaalselt; LCC – leaded chip carrier; LCCC – leaded ceramic chip carrier; DLCC – double leaded chip carrier (keraamiline); PLCC – plastic leaded chip carrier.
PGA-kiibikorpused
PGA- (Pin grid array) korpustel on nelinurkne korpus ning viigud on paigutatud korpuse alumisele küljele kontsentriliselt ritta. PGA korpused ühendatakse trükkplaadile kas sokli kaudu või through-hole tehnoloogiaga. PGA võimaldab ka võrreldes DIP-ga rohkem viike korpuse kohta.
PGA korpusetüüpide näideteks on OPGA – organic pin-grid array; FCPGA – flip chip pin-grid array; PAC – pin array cartridge; PGA - 'Pin-grid array; Samuti PPGA nime all tuntud ehk plastic PGA ja CPGA – Ceramic pin-grid array''.
Lamekorpused
Lamekorpuse (Flat package) kui ristkülikukujulise või ruudukujulise korpuse perifeeria kahele vastasküljele on kinnitatud viigud, mis on paralleelsed põhitasapinnaga. Lamekorpused leiutati veidi varem kui DIP.
SOIC – pisikorpused
SOIC- (Small outline integrated circuits) korpused on pinnapaigutusega korpusetüübiga, mis on mõõtmetelt tunduvalt väiksem DIP korpusest. Üheks näiteks sellest tüübist on CSOP (Ceramic small-outline package).
BGA-kiibikorpus
BGA kasutab korpuse alumist osa, et paigutada jootepadjad rivikujuliselt, et vastavalt ühendada korpus trükkplaadiga.
Repertuaar
Repertuaar on laulja, näitleja, ansambli, koori jne palad (näitlejate puhul ka rollid), mida nad on ette valmistanud esitama.
Harju-Jaani kihelkonnapäevad
Harju-Jaani kihelkonnapäevad on ajaloolise Harju-Jaani kihelkonna asulates toimuvad iga-aastased üritused. Päevi on korraldanud MTÜ Tuulekell.
2008 toimusid VII päevad.
Päevade raames on toimunud kunstide päevi (Raasikul).
Totak
pisi|Totak Totak on järv Norras Vestfold og Telemargi maakonnas Vinje vallas.
Järve maksimaalne sügavus on 306 m, see on sügavuselt kümnes järv Norras. Järvevee maht on 2,36 km³ ja veepeegli pindala 36,59 km².
Little Britain
"Little Britain" on Suurbritannia aastatel 2003–2006 valminud sketšisari.
Peaosades on David Walliams ja Matt Lucas.
Sari sai järje "Little Britain USA" 2008. aastal.
Patrick Leahy (kergejõustiklane)
Patrick Leahy (20. mai 1877 – 29. detsember 1927) oli Suurbritanniat esindanud iiri kergejõustiklane.
Ubort
Ubort (ka Ubarć; valgevene Убарць, ukraina Уборть) on jõgi Valgevenes ja Ukrainas.
Patrick Leahy (kergejõustiklane)
Ta võitis 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis kõrgushüppes hõbemedali ja kaugushüppes pronksmedali ning sai kolmikhüppes neljanda koha.
Ubort
Jõe läte on Ukrainas Žõtomõri oblastis. Ubort voolab valdavalt põhja ja kirdesse ning suubub Valgevenes Pietrykaŭ linna lähedal paremalt Prõpjatsi. Uborti ääres asuvad Olevsk ja Lelčycy.
Patrick Leahy (kergejõustiklane)
Välislingid
´
Ubort
Jõe pikkus on 292 km. Keskmine laius on 10–15 m, alamjooksul 50 m.
Dick Durbin
pisi|Dick Durbin Richard Joseph "Dick" Durbin (sündinud 21. novembril 1944 East St. Louises Illinoisi osariigis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku partei liige, senati liige aastast 1997.
Durbin valiti 1982. aastal Illinoisi 20. ringkonnast esindajatekotta, kus ta töötas kuni 1997. aastani, kui ta valiti senatisse. Alates 2007. aastast on ta olnud senati demokraatide aseesimees ehk "piits" (Senate Democratic Whip).
Durbini ema Anna Kutkin oli Leedu immigrant, pärit Jurbarkasest (sünninimega Ona Kutkaitė). Senaatorina toetas Durbin NATO laienemist Balti riikidesse, pälvides selle eest 2002. aastal Maarjamaa Risti teenetemärgi. Ka Durbini järglane tema esindajatekoja kohal, John Shimkus, on leedu juurtega ja pälvinud 2004. aastal teenetemärgi.
Napoleoni koodeks
pisi|Napoleoni tsiviilkoodeksi esmatrüki esimene lehekülg aastast 1804 Napoleoni koodeks (prantsuse „Code Napoleon“, ametliku pealkirjaga „Code civil des Français“, lühendatult: „Code civil“) on Prantsuse tsiviilseadustik, kuhu koondati Prantsuse revolutsiooni ideed ja mille Napoleon Bonaparte võttis vastu 21. märtsil 1804.
Seda peetakse oma aja moodsaimaks koodeksiks ning selle mõjutusi võib näha rohkesti Euroopa hilisemastes õigusaktides. Lisaks on see mõjutanud arengumaid nende püüdlustes riiki õiguslike reformide kaudu moderniseerida.
Napoleoni koodeks ei olnud esimene tsiviilkoodeks Euroopas. Sellele eelnesid näiteks Baieri 1756. aasta tsiviilseadustik „Codex Maximilianeus Bavaricus Civilis“ ja 1794. aasta Preisimaa üldine maaõigus („Allgemeines Landrecht“, ALR).
Prantsuse revolutsiooni eelne aeg
Alates 1774. aastast võimul olnud kuninga Louis XVI valitsemisajal oli Prantsusmaa majanduskriisis. Eelarvedefitsiit aina süvenes, palju raha läks prantslaste sõjalise sekkumise finantseerimiseks Ameerika iseseisvussõjas. Louis XVI finantside peakontrolör Charles Calonne üritas 1786. aastal läbi suruda maamaksu, mida pidid maksma kõik maaomanikud, sh aadel ja kirik. Maksude reformimise projekt ei läinud privilegeeritud seisuste vastuseisu tõttu läbi. Privilegeeritute egoismi ei kõigutanud ka 1788. aasta kehv saak ja linnades valitsev tööpuudus. Kuningas kutsus 1789. aastal kokku generaalstaadid ehk seisuste esinduskogud ja teatas, et tahab tutvuda oma rahva soovidega. Külad ja tsunftid panid 60 000 soovi- ja kaeberaamatusse kirja oma soovid. Vastavalt seisusele nõuti kas feodaalprivileegide kaotamist, konstitutsiooni vastuvõtmist või keelduti maksude maksmisest. Louis XVI lubas kolmandale seisusele generaalstaatides sama palju saadikukohti, kui oli kahel teisel seisusel kohti. Ühestki antud lubadusest ei peetud kinni ja 17. juunil 1789 kuulutas kolmas seisus, kes väitis end moodustavat 96% kogu rahvastikust, end Rahvuskoguks, mis sai hiljem nimeks Asutav Kogu. Algas Prantsuse revolutsioon.
Revolutsiooniaegsed kodifitseerimiskatsed
Poliitiliste rahutuste ja rahva mässu taustal kerkis Asutava Kogu ette küsimus sellest, milline peaks välja nägema uus algus. 1789. aasta 4.-5. augusti ööotsustes, mida on hiljem palju kritiseeritud, otsustati tühistada vana õigus ja rajada uus põhikord. Nii otsustas Asutav Kogu:
Revolutsiooni aluspõhimõtted kujundati kiirustades ja ilma põhjaliku diskussioonita, kuid need muutsid täielikult põhikorda. Kui seni olid igal seisusel, linnal, elukutsel ja territooriumil oma eriõigused ja -vabadused (Flandrias ja Elsassis võis kasvatada tubakat, mujal oli see keelatud; Montargis-le-France’i talupojad olid vabastatud joogi- ja peamaksust; soolamaksul oli kuus tsooni jne), siis uus kord kõigutas kõigi prantslaste allutamisega samale, kõigile võrdselt kehtivale seadusele eelnevaid alustugesid. Pariis sai poliitiliseks ja vaimseks keskuseks, mille varjus muutusid provintsid veelgi tähtsusetumaks. Kõigi prantslaste kogumist sai ühtne rahvas, milles ei tohtinud enam näha etnilisi erinevusi. Rahvus oli riigi ja rahva ühtsus, mitte enam sisemiselt liigendunud ühendus tsentralistlikult moodustatud riigis. Asutav Kogu tahtis kehtestada konstitutsioonilise akti, mis oli vaevaline ettevõtmine, jõudes lõpule alles 1791. aastaks. Konstitutsiooni preambulis räägitakse „inimese loomulikest, võõrandamatutest ja pühadest õigustest”, mille eesotsas seisis vabadus. Lisaks pidi poliitilistest kriisidest ja näljahädast vaevatud maa probleemid lahendama võrdsus. Kehtestati ka konstitutsiooniline monarhia, mis lõppes kuninga vangistamisega.
Revolutsioon pidi purustama kiriku võimu ja andma selle üle kodanlikule riigile. Kuna enne olid abielu, perekonna ja perekonnaseisu asjad kiriku pädevuses, siis võeti kõik vägisi üle. Abielu ja perekond said riikliku õiguse institutsioonideks. Ajendatuna revolutsioonist leiti ka, et abielu peab saama lahutada, kui mõlemad abikaasad seda soovivad. Seadus sätestas ka lahutuse alused, mis lubasid lahutada ühe abikaasa sooviavaldusel, nt tunnete ja iseloomude ühitamatuse, vaimuhaiguse või ilmse ulaelu puhul. Uued väärtushinnangud kujundasid ka pärimisõigust, kus seati ühelt poolt kaitse alla omand ja selle käsutamise vabadus, kuid teisalt tahtis revolutsioon pärimisõiguse abil laiali lammutada aadliku suured valdused ja takistada hiigelomandite teket. Lahendus leiti võrdsuses ja 1791. aastal nähti ette pärandi jagamine võrdselt kõigi järglaste vahel.
Konstitutsioon pandi kirja usus selle igavesse kehtimisse, kuid sellegipoolest osutus Prantsuse revolutsiooni esimene konstitutsioon ja sellele järgnevad aktid lühiajaliseks. 1789. ja 1805. aasta vahel võeti vastu seitse põhiseadust, rääkimata muudatustest põhikorras, mida ei fikseeritud kirjalikult.
Napoleoni koodeksi koostamine
Revolutsioonijärgsel Prantsusmaal oli segamini vana, tühistatud, edasikehtiv, uuendatud ja taas tühistatud õigus. 1800. aastal sai Napoleon Bonaparte’ist Prantsusmaa esimene konsul, mis tähendas võimu koondamist tema kätte. 1802. aastal sai temast eluaegne konsul ja 1804. aastal keiser, tõustes absoluutse ja päritava võimuni aste-astmelt. pisi|Napoleon Bonaparte Napoleoni võimule saades oli olemas juba neli tsiviilkoodeksi projekti. Rooma keisrite eeskujul ihaldas Napoleon ajalukku minna suure seadusandjana. Seetõttu moodustas ta neljast jurist koosneva komisjoni, kuhu kuulusid François Denis Tronchet, Félix-Julien-Jean Bigot de Preameneu, Jean-Étienne-Marie Portalis ja Jacques de Maleville. Neljaliikmeline komisjon koostas kiirelt, enne Napoleoni antud tähtaega, projekti, toetudes nii revolutsioonilistele mõtetele kui ka revolutsioonieelsele kasutamiskõlblikule õiguskogemusele. Eelnõu esitati pärast kontrollimist veel ühes komisjonis, alamates kohtutes ja kassatsioonikohtus lõpuks Riiginõukogule. Kui Riiginõukogu oli oma töö lõpetanud, lisas esimene viieliikmeline kogu eelnõule ka seletuskirja, mis selgitas muu hulgas, et seaduse koostamisel on lähtutud põhimõttest, et seadused peavad teenima inimesi ja mitte vastupidi. Räägiti, et varasem õigus on hoolikalt läbi töötatud ja üle on võetud kõik hea. Poliitilise vastuseisu tõttu ei õnnestunud projekti esialgu vastu võtta. Napoleon võttis appi oma diktaatorliku võimu ja eemaldas poliitilised vaenlased otsustamise juurest. Esialgu võeti tulevane Prantsuse tsiviilseadustik vastu 36 eraldi osana ning alles lõpuks 31. märtsil 1804 kuulutati eraldi osad üheks seadustikuks „Code civil des Francais“.
Jagunemine
Napoleoni koodeks jaguneb osadeks saamamoodi kui 534. aastast pärinev „Corpus Iuris Civilis“. „Institutiones“, viimase üks osa, jaotab õiguse järgmiselt:
Sarnaselt jaguneb Napoleoni koodeks neljaks osaks:
Üldpõhimõtted
Tsiviilseadustik garanteeris kooskõlas Prantsuse revolutsiooni põhimõtetega („Liberté, Egalité, Fraternité“ – vabadus, võrdsus, vendlus) kõigile meessoost kodanikele järgneva:
Noragėliai vald
Noragėliai vald (leedu keeles Noragėlių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Lazdijai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 60 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 1018 inimest. Valla keskuseks on Noragėliai küla. Vallavanem on Irena Uleckienė.
pisi|Juozapavičiai pisi|Krikštonysi kirik
Keskkonnainnovatsioon
Keskkonnainnovatsioon ehk ökoinnovatsioon (inglise keeles environmental innovation) on uued tooted, tootmisprotsessid ja teenused, mis toovad kasu tarbijale ja ettevõtjale, kuid vähendavad tootmise ja tarbimise keskkonnamõju.
Ökoinnovatsioon on üks innovatsiooni liikidest ja suhteliselt uus kontseptsioon ja teadusuuringute valdkond.
Ökoinnovatsiooni termini üks esimesi kasutajaid on Peter James, kes defineeris seda kui uut toodet ja protsessi, mis pakub kliendile ja ettevõttele väärtust sealjuures vähendades märkimisväärselt keskkonnamõjusid. Ettevõtluse vaates on tegemist keskkonnasäästlikkusel põhineval ärimudelil, mis minimeerib äritegevusest tekkivat negatiivset mõju muutes tootmisprotsessi juhtimise tõhusamaks – ressursisäästlikmaks.
Ökoinnovatsioon lahendab majanduskasvuga kaasnevat (nt heaolu kasvust tingitud tootmis- ja tarbimiskasv) ja piiratud ressursside kasutamise probleemi, keskendudes sellele, kuidas kasutada ressursse tõhusamalt ja kuidas luua väiksema materjalikuluga suuremat väärtust või lisandväärtust. Võttes kasutusse ökoinnovaatilisi lahendusi, on võimalik majanduskasvu ilma negatiivse keskkonnamõjuta kasvatada.
Jüri Vedru
Jüri Vedru (sündinud 24. detsembril 1948) on eesti teadlane.
Keskkonnainnovatsioon
Ökoinnovatsioon ei põhine ainult tehnoloogia arendamisel, vaid saab toimuda sotsiaalsete ja institutsionaalsete tugistruktuuride vastava arenguga. Lihtsustatult tähendab see seda, et riik peab ökoinnovatsiooni teadmust (teadus- ja arendustegevusi) eesmärgipäraselt juhtima, looma vastava õigusraamistiku ja tingimused (keskkonna) ning ühiskonnas keskkonnasäästlikku mõtteviisi toetama. Üks näide, kuidas keskkonnasäästlik mõtteviis on integreeritud ühiskonda, on vastutustundliku ettevõtluse juhtimine. Vastutustundlik ettevõtlus ehk CSR (Corporate social responsibility) on ettevõtte majandusliku, keskkonna- ja sotsiaalse mõõtme loomulik ja vabatahtlik integreerimine ettevõtte igapäeva tegevusse, juhtimisse ja äristrateegiasse. Vastutustundlik ettevõte ei keskendu ainult finantsnäitajatele, vaid huvitub ka keskkonna ja sotsiaalsest mõjust ehk jalajäljest, mida ta oma tegevusega jätab.
Jüri Vedru
Tartu Ülikooli biomeditsiinifüüsika laboris oli ta esimeste elektrilise bioimpedantsi meetodi arendajate seas Tartus.
Ta hakkas induktsioonkardiograafia ehk Foucault' kardiograafia meetodit uurima koos Leo-Henn Humalaga 1970. aastatel ning jätkas neid uuringuid hiljem alates 1990. aastatest.
Keskkonnainnovatsioon
Ökoinnovatsiooni investeerimine ja ressursitõhusa ühiskonna loomine on ka Euroopa Liidu üks eesmärkidest. Ökoinnovatsioonist nähakse võimalust luua uusi tooteid/teenuseid, töökohti ja kasvatada majandusedu.
Ökoinnovatsioon tähendab ressursside tõhusamat kasutamist kogu olelusringi vältel, alates tootmisest ja tarbimisest kuni jäätmekäitluse ja taaskasutuseni. See eeldab üleminekut ringmajandusele, kus olemasolevaid tooteid ja teenuseid korduvkasutatakse, uuendatakse või parandatakse ning ringlusse võetakse. Näiteks toorainena ümbertöötatud materjali kasutamine aitab ettevõttel märkimisväärselt kulusid kokku hoida. Ringmajandus on ühest küljest trend, teisalt keskkonnapoliitiline eesmärk, et tagada konkurentsivõimeline ja jätkusuutlik majanduskasv.
Tasuja Oja
Tasuja Oja (kuni 1936 Benedikt Oskar Oja; 23. juuli vkj / 4. august 1888 Kuivajõe, Kose kihelkond, Harjumaa – 19. november 1946 Leningradi oblast) oli eesti riigiteenija, poliitik ja kooliõpetaja.