Herakleitos
Aleksei Lossev
Kas see on ehk luule? Herakleitose väljendused koosnevad peaaegu täielikult luulekujunditest, kuid luule on tinglik, luule ei pea tegelikkust täpselt pildistama. Luulekujundid peegeldavad autori subjektiivset häälestust ning on seetõttu metafoorsed. Herakleitose filosoofia ja esteetika on hoopis midagi muud. Tema kujundid ei ole tinglikud, vaid tingimatud. Ta ei loo ja ela läbi neid subjektiivse vaba luuletajana, vaid absoluutse objektiivse olemise väga peene kujutajana. Luuletaja imetleb oma kujundeid esteetiliselt. Aga Herakleitos ei imetle, vaid kujutab täpselt objektiivset reaalsust, mida ta näeb. Tema filosoofia ei ole luule, tema stiil ei ole puhtluuleline. Kas see pole ehk mütoloogia? Mütoloogia erinebki ju luulest selle poolest, et selle kujundite realistlikkus on substantsiaalne, mitte lihtsalt tinglik. Kui näiteks Achilleuse hobune ennustab talle peatset hukkumist, siis mütoloogidest autori ja kuulaja jaoks on see tõeline tegelikkus, mitte luuleline tinglikkus. Kui aga pidada Herakleitost lihtsalt mütoloogiks, siis tuleks ütelda lahti sellest, mida ütlesime presokraatikute kriitilise suhtumise kohta mütoloogiasse, ja sandistada peaaegu kõik Herakleitose fragmendid. Polybiose kaudu (A 23) on teada, et Herakleitos nimetas luuletajaid ja mütograafe kahtlaste asjade mitteusaldustäratavateks käendajateks; rünnakuid mütoloogide vastu on Herakleitosel palju (B40, B42, B56, B57, B104). Ja fragmendid räägivad iseenda eest. Mütoloogilisi kujundeid on väga vähe ja need pole olulised (põgusalt mainitakse Dionysost ja Hadest (B15, B98, tõe valvureid erinnüsi (B94), Apollonit ja Delfi oraaklit (B93) ning Zeusi (B32, B120). Aristoteles, Diogenes Laertios ja doksograafid peavad Herakleitose põhiliseks õpetuseks õpetust tulest kui ürgalgest (A1, A5) ja selle avaldumisvormidest (A7, A10, A64, B36, B76, B90). Sellepärast oli ülalpool juttu Herakleitose abstraktsest tendentsist olemisest välja eraldada üldine, tema mõtlemise üleüldisusest, mis on võrreldes müüdi antropomorfsusega abstraktne. See ei ole lihtsalt mütoloogia, vaid abstraktselt üleüldiselt välja töötatud mütoloogia. Herakleitose stiil ei ole ei teaduslik, filosoofiline, luuleline ega mütoloogiline. Ta annab abstraktselt üleüldise mütoloogilise kujundlikkuse kord füüsiliselt, materiaalselt, kord viimistleva printsiibina, kord terviklikult väljendusliku individuaalse kujundina. I. Mateeria. a) Tuli (A1, B30, B14, B31, B64, B65, B66, B94, B90). b) Tihenemine ja hõrenemine (A1, A5). c) Stiihiate ringkäik (A1, A5; B31, B76, B90, B126). II. Vorm. a) Logos (A8, A16, A20; B1, B2, B72). b) Mõte (B41), mõtlemine (B113), tark [asi] (B32, B108), c) Seadus (A14a, B11, B33, B44, B114, B32). III. Väljenduslik kujund. a) Materiaalne: 1. Vool (A1, A6, B49a, B91), meri (B31). 2. Välk (B64). 3. Sõda (B53, B80), tüli (A22, B80). 4. Kuld kui maksumuse või hindamise printsiip (B90). b) Formaalne: 1. Hing (A1, A15, A17, B12, B36, B45, B67, B77, B88, B98, B107). 2. Aurumine (A1, A11, A15; B12). 3. Vastandite harmoonia (võitlus ja kokkulangemine) (A1, A6, A8, A22, B8, B10, B54, B57, B58, B59, B60, B61, B62, B63, B67, [B80, B88, B91, B103). c) Individuaalne: 1. Lüüra (B51). 2. Vibu ja nooled (B48, B51). 3. Mängiv laps (B52). IV. Kunstiteos. a) Kosmos (A1, A5, A10, B30, B31, B124). b) Tule süttimise maailmaperioodilisus ("mõõdud") (A1 IX.8, A8, A10, A13, B30, B31, B64, B65). c) Igavesus (A1, A10, B52). V. Subjektiivne korrelaat. a) Inimese deemonlik individuaalsus (B119, B78). b) Hinge kuiv sära (B118). c) 1. Tarkus (B112: "rääkida tõtt ja luua looduse kuulatamise teel"). 2. Hinges loov logos (B115: "hinges iseend rohkendav", vrd A16). 3. Sümboli sünd (B93: Delfi jumal räägib sümbolites; vrd B69 "puhaste" ohvri kohta ja B68 "puhastuse" kohta). VI. Absoluutne. a) Aeg (Sextos Empeirikos. Adv. math. X 230–233, Dielsil puudub). b) Paratamatus (А8, A5, B80 (?)). c) Jumalad (B67, B53, B30, B102, B62, B93). d) Saatus (А 1.5 (B13)), moira (B105), tõde (B80, vrd B94, B8, B23). (384–388)