cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MJPEG
Digitaalsed kaamerad
Failimahu ja edastuskiiruse kontrollimiseks hoiti kaadrite suurused ja sagedused koos heli diskreetimissagedustega küllalt väiksed ja iga kaadrit tihendati võimalikult palju. Resolutsioonid 160×120 või 320×240 on levinud suurused – tüüpiliselt 10, 12, või 15 kaadrit sekundis, kus pildikvaliteet on võrdväärne JPEG omaga, mille seadistus "50" ja mono adaptiiv-diferentsiaalne impulss-koodmodulatsiooniga heli diskreeditud ~8 kHz juures.
Selle tulemuseks on väga elementaarne, kuid siiski kasutamiskõlblik videoväljund, mille salvestushind on lähedane MPEG omale (video ~120 kB/s, audio ~8 kB/s – või ~1 Mbit/s 320×240 resolutsiooniga), kuid üldkulud (operatsioonisüsteemi ja rakendusprogramme toetavate utiliitide tööks kuluv aeg) minimaalsed. Seda videot hoitakse tüüpiliselt populaarsetes Windows AVI või Apple QuickTime MOV konteinerfailides, mida saab kohe (või pärast kodekite allalaadimist) vaadata enamikus operatsioonisüsteemide versioonides.
AMV (Anime Music Video) videovorming, mis on levinud odavates MP4-pleierites, on kohandatud MJPEG versioon.
Paljud video salvestamise võimalusega kaamerad kasutavad MJPEG-vormingut. 2008. aasta augustis avalikustas Nikon mudeli D90. See oli esimene digipeegelkaamera (DSLR – Digital Single Lense Reflex), mis salvestas videot. D90 kasutab kolme MJPEG-vormingut: 320×216, 640×424 ja 1280×720 pikslit. 2009. aasta juunis teatas Pentax, et varsti ilmuv K7-kaamera kasutab MJPEG-d resolutsioonidega 640×416, 1280×720, ja 1536×1024. Tekkinud MJPEG-failide andmeedastuskiirus võib olla kuni 74 Mbit/s.
HDTV meediapleierid
Apple teatas 1. septembril 2010, et nende kõige uuem Apple TV versioon toetab MJPEG-d kuni 35 Mbit/s, 1280×720 pikslit, 30 fps, audio on salvestatud ulav-laiendiga ja PMC stereo audio avi-failivormingus.
IP-kaamerad
Paljud võrguvõimelised kaamerad võimaldavad MJPEG-voogusid, millega võrgu kliendid saavad ühenduse luua. Mozillal ja Webkitil põhinevad veebibrauserid toetavad nende MJPEG-voogude vaatamist.
Mõned kaamerad on varustatud oma MJPEG liidestega. Kui aga see puudub, saab kasutada serverit, mis koodimuunduriga teeb kaamera pildid MJPEG-vooks ja saadab seda edasi teistele võrgu klientidele.
Digitaalne video
Kuna digitaalne video (Digital Video) on uuem standard, siis kasutab see MJPEG-st erinevat lähenemist diskreetsele koosinusteisenduse algoritmile. Seetõttu on ka kvaliteet märgatavalt parem. Sarnaselt MJPEG-ga kasutab ka DV kaadritevahelist tihendust.
Tarkvara
MJPEG-d toetavad veebibrauserid on Safari, Google Chrome ja Firefox. Teised brauserid, näiteks Internet Explorer, saavad MJPEG-vooge edastada väliste pluginate abil. Cambozola on aplett, mis suudab näidata MJPEG striime Java-põhistes veebibrauserites. MJPEG-d kasutavad ka Sony PlayStation ja QuickTime.
Ökomaksureform
Ökomaksureform ehk ökoloogiline maksureform ehk roheline maksureform on tööhõive parandamist ja loodusvarade säästvat kasutust taotlev maksupoliitika reform.
Snøhetta (firma)
Snøhetta on Norra arhitektuurifirma, mis asutati 1989. aastal Oslos Norras ja New Yorgis, kus asuvad ka aktsiaseltsi peakorterid.
Snøhetta tegeleb peale arhitektuuri ka maastikuarhitektuuri ja interjööri kujundamisega. Firma juhid on Crayg Dykers ja Kjetil Trædal Thorsen.
Firmas töötab üle saja arhitekti nii Norrast kui ka USA-st, kellest tegelikult ainult 16 töötab New Yorgis. Üks tuntumaid arhitekte on Kjetil Trædal Thorsen.
Lisaks on Snøhettal neli partnerit: arhitekt Robert Greenwood, Ole Gustavsen, Tarald Lundevall ja maastikuarhitekt Jenny Osuldsen. Ole Gustavson täidab firma tegevdirektori ülesandeid.
Iseloomustus
Firma nimi pärineb Norra mäestiku Dovsefjelli kõrgeimast mäest Snøhetta. Sarnaselt mäe kõrgusega pürgivad ka samanimelise firma arhitektid kõrgema, lausa tippkvaliteedi poole.
Snøhetta stiil on postmodernistlikult ulmeline ja dünaamiline. Iga projekt on väga omanäoline ning suurepäraselt kooskõlastatud ümbrusega. Tihti lähtutakse vastava riigi või linna kultuurist, kliimast ja üldisest miljööst, et luua sinna sobiv ehitis. Ökoloogiline aspekt ja praktilised lahendused võivad tihti varjutada plaanitava hoone välisilme oma võimaluste alla, kuid just see annabki objektile oma iseäraliku nüansi. Heaks näiteks on Oslo ooperimaja, millest on saanud Norra üks tunnusmärke. See marmorkuues eri tasapindadega ehitis jäljendab merest tõusvat suurt jäämäge või -panka, mis on mereriigile (eriti põhja pool) üsna iseloomulik, jättes skandinaavialikult karge, jaheda ja esteetiliselt tagasihoidliku mulje.
Omanäolisuse näiteks võib tuua ka Ra's al-Khaymah' hotelli Araabia Ühendemiraatides, mis näib kõrbelinnas nagu futuristlik oaas või valge kobra. Keskkonda sobivuse näide on juba valmis ehitatud Eggumi turismikeskus Lofootidel Norras, mis haakub ideaalilähedaselt kivise ja künkliku maastikuga, nii et seda teatud nurga alt kaugelt vaadates näha polegi.
Auhinnad
Snøhetta on võitnud mitmeid auhindu, kuna oma asutamisaastast alates on firma aktiivselt tegutsenud ja konkurssidel edukalt osalenud. Neist tähtsaimaks võib pidada uue Alexandria raamatukogu projekti aastal 1989, mis eristus teistest kogunenud töödest oma innovaatilise värskuse ja samas tagasihoidliku soliidsusega, nii insenerilahenduste kui ka sisekujunduse poolest. Pea igal aastal on Snøhetta konkurssidelt esikohti noppinud ning ka hulgaliselt teiseks jäänud. Enamus auhindu on pälvitud siiski kodumaalt Norrast.
Pamiiri keeled
Pamiiri keeled on iraani keelte alamrühm.
Liigitus
ENE 1. köite kohaselt:
EE 7. köite kohaselt:
Sootaguse
Sootaguse on mitme koha nimi:
Orizaba
Orizaba on linn, mis asub Mehhikos Veracruz de Ignacio de la Llave osariigis.
2005. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 117 273.
Vabariigi Presidendi auhind
Vabariigi Presidendi auhind oli Eesti kirjandusauhind, mida anti aastail 1938–1940.
1938:
Žürii: August Annist, August Gailit, Albert Kivikas, Jaan Rummo, Oskar Urgart.
1939:
Žürii: Artur Adson, August Alle, Albert Kivikas, Jüri Parijõgi, Rudolf Sirge.
Meierite Koda
Meierite Koda oli oma kutsealal tegutsevate kutseõiguslikkude Eesti meierite kutseesindus. 1939. aastal oli koja valimisõigus 340 isikul.
1930. aastail olid piimasaadused (või ja juust) Eesti tähtsamaid ekspordikaupu.
Koda andis välja erialast ajakirja Piimandus.
Meierite Koja nõukogu
Meierite Koja nõukogu valiti 20.–22. ja 25. aprillil 1936 ja kinnitati Põllutööministri poolt 29. aprillil 1936. Koda alustas tegevust 9. juunil 1936.
Välislingid
Chamber of Dairy-masters
Kataloonia riigipeade loend
Kataloonia riigipeade loend loetleb Barcelona Krahvkonna riigipead aastail 801–1076 ja Kataloonia Kuningriigi riigipead aastail 1076–1479.
Võhma (Lääneranna)
Võhma on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 23 elanikku.
10. jaanuaril 2014 eraldati Võhmast Uluste ja Mõisimaa küla.
Saab 90 Scandia
Saab 90 Scandia oli reisilennuk, mida tootis Saab. Kuna 1944. aastal hakkas selgeks saama, et sõjategevus (Teine maailmasõda) Euroopas hakkab lõppema, siis leidis Saab, kes oli seni põhiliselt tootnud militaarvarustust, et peab oma tootevalikut laiendama. Juhatus otsustas toota kahe mootoriga lühi- ja keskmaalennukeid, mis võiks asendada lennukeid Douglas DC-3 Dakota. Samadel kaalutlustel sisenes Saab ka sõiduautode turule (Ursaab ja Saab 92).
Scandia on DC-3-ga üsna sarnane. Ainuke selgesti nähtav väline erinevus on Scandia kolmerattalise põhiplaaniga telikud, samas kui DC-3 on üks ratas saba all (n-ö lohistab saba). DC-3 oli ka Scandia suurim konkurent, sest DC-3 järelturg oli rikkalik just sel ajal, kui Scandia üritas turule tulla.
Arendamine ja konstruktsioon
thumb|Saab Scandia mudel Linköpingis Scandia väljatöötamine algas veebruaris 1944. Eesmärk oli luua kahe mootoriga reisilennuk, mis suudaks 24–32 reisijat 1000 km kaugusele viia. Lennuki stardikaal pidi jääma 11 600 kg juurde. Lennuki disaini juures üritati silmas pidada ohutust, pikka eluiga ja madalaid ülalpidamiskulusid ning lennuk pidi saama kaks Pratt & Whitney R-2000 mootorit. Hiljem otsustati siiski Pratt & Whitney R-2180-E1 mootoreid kasutada ja algselt plaanitud mootorid paigaldati vaid prototüübile.
Tiivad valmistati NACA profiilide järgi, et saavutada head lennuomadused. Tiivad kinnitusid kere külge suhteliselt madalalt, et vähendada tugistruktuurist tulenevat lisamassi ja suurendada ohutust hädamaandumiste korral. Tiivad ehitati kolmest tükist: keskmine osa koos mootori kohtadega ja tiivaotsad kummalegi poole, mis kinnitusid poltidega otse mootorite kõrvale.
Kere diameeter valiti selle järgi, et igasse ritta mahuks neli istet – sellise paigutusega mahutas lennuk 32 reisijat. Võimalik oli kasutada ka laiemaid ja mugavamaid istmeid, mida mahtus kolm tükki ühte ritta – sellise paigutuse korral mahutas lennuk 24 reisijat. Kogu lennuki kere ehitati metallist, välja arvatud tüürid, mille puhul kaeti metallraam kangaga. Maandumisrattad paiknesid kolmnurkse plaani järgi, üks telik ninas ja kaks tiibade all ning telikud olid lennu ajaks sissetõmmatavad.
Katselennud
Prototüübi (SE-BCA) esmalend toimus 16. novembril 1946 Claes Smithi piloteerimisel. Esmalend kestis 20 minutit. Lennuk oli madalatel kiirustel erakordselt hästi juhitav ja täielik kontroll säilis kuni kiiruseni 110–115 km/h. Varisemiskiirusele eelnevalt hakkas lennuk vibreerima. Tuli välja, et lennuk manööverdab suhteliselt hästi ka siis, kui üks mootor on välja lülitatud, mis oli tol ajal kahemootoriliste lennukite puhul haruldane. Rahule ei jäädud tüüri ja mootori seadistustega.
Enne 1947/1948. aasta talve lennati prototüübiga kokku 154 tundi. Talveks paigutati lennuk angaari ja seda täiustati veel. Mootorid tõsteti kõrgemale, et suurendada propellerite ja maa vahelist kaugust. Salongis oli varem paiknenud ainult testimisvarustus, kuid nüüd see sisustati. Teine testimisfaas algas 7. veebruaril 1948. Nüüd lennati kokku 700 tundi ja otsustati enne tootmist teha järgmised muudatused: paigaldada lennukile võimsamad mootorid, kasutada nelja labaga Hammilton-Standardi propellereid ning varustada suuna- ja kõrgusetüürid vedrudega, et vähendada lennuki juhtimiseks vajaminevat jõudu.
Reklaamringreisid
Prototüüp lendas 1947. aastal Taani, Hollandisse, Belgiasse ja Šveitsi. Mais 1948 lendas prototüüp Oslo kaudu Newcastle'isse. Kõigi nende lendude ajal olid salongis ainult katseseadmed ja demonstratsioonlende võimalikele klientidele ei korraldatud. Selle tõttu otsustati pärast salongi sisustamist teha Euroopas üks korralik ringreis.
113 tundi mööda Euroopat
Prototüüp alustas ringreisi 9. augustil 1948 ja saabus pärast 11 riigi läbimist 11. novembril 1948 tagasi Linköpingisse. Reisi esimene peatus oli Stockholmis ja edasi lennati sellisel marsruudil: Norra (Oslo), Iirimaa (Dublin), Suurbritannia (Prestwick, Gatwick, Jersey), Taani (Kopenhaagen), Belgia (Brüssel), Holland (Amsterdam), Šveits (Genf, Zürich), Portugal (Lissabon, Oporto), Hispaania (Madrid), Prantsusmaa (Pariis) ja lõpuks Soome. Kogu reis võttis 113 tundi koos 123 tõusu ja maandumisega, kokku läbiti 37 200 km ning veeti 1200 reisijat. Hollandis lendas lennukiga ka Hollandi Prints Bernard.
Igas linnas võeti Scandia vastu kohaliku lennufirma esindajate ja ajakirjanike poolt, kuid tellimusi ei tulnud. Mitme lennufirma esindajad külastasid 1948. ja 1949. aastal Linköpingit, et lennukiga lähemalt tutvuda. Teiste seas käidi ka järgmistes firmades: DNL, Fred Olsen, DDL, Aero O/Y, Swissair, FAMA, Aerol, Argentinas, KLM, Air Service, Sabena ja Garuda.
Kolm kontinenti
Teine reklaamringreis algas 16. augustil 1949, kui kuue lisakütusepaagiga (igaühes 400 liitrit kütust) prototüüp läks ringreisile, mis pidi selle viima kolmele eri kontinendile. See oli ka viimane kord, kui lennukit Rootsis nähti.
Esimene lend viis Pariisi, kus lisakütusepaagid eemaldati. SE-BCA jõudis 23. augustil Addis Abebasse Etioopias. Järgmisel päeval viidi imperaator Haile Selassie demonstratsiooniks mõeldud ringreisile. Ringreisil viibis ka Carl vob Rosen, kes tol ajal nõustas Etioopia Õhujõude. Turnee käigus külastati Ateenat, Kairot, Amarat, Port Sudani ja Luxorit. Lennu käigus pidi lennuk taluma 50 °C õhutemperatuuri ja tuli sellega probleemideta toime. Pariisi naastes kinnitati lisapaagid uuesti.
Hades
pisi|[[Persephone ja Hades]] Hades (vanakreeka keeles ᾍδης) on vanakreeka mütoloogias nii allilma ehk surnute kuningriigi kui ka selle valitseja ehk surnute jumala nimi.
Saab 90 Scandia
Kolm kontinenti
Seejärel suunduti 4. septembril Pratt & Whitney kodubaasi Hartfordis Connecticutis. Koos peatustega Prestwickis, Islandil ja Gröönimaal kestis reis 3 päeva. Hartfordis eemaldati lisapaagid ja sisustus vahetati välja. Sellele järgnes põhjalik turnee mööda USA-d. Muuhulgas külastati New Yorki, Washingtoni, Chicagot, Miamit, Los Angelest ja Houstoni. Los Angeleses lendas lennukiga ka Howard Hughes ja kiitis selle konstruktsiooni. Lennuk pöördus Hartfordi tagasi 14. oktoobril.
Tootmine
Tüübisertifikaat saadi juunis 1950. Rootsi lennufirma ABA (SAS-i eelkäija) tellis 11 lennukit. Kaks Brasiilia lennufirmat, VASP ja Aerovias do Brasil tellisid kokku kuus lennukit. Prototüüp ehitati ümber luksuslikuks eralennukiks ja selle omandas Brasiilia tööstur Olavo Fontoura.
Kasutamine
SAS sai oma lennukid kätte ajavahemikus oktoober 1950 kuni oktoober 1954. Neid kasutati peamiselt Skandinaavia-sisesteks lendudeks, kuigi 1953.–1955. aastani lennati ka Heathrow' lennuväljale Londonis.
VASP sai esimesed Scandiad kätte oktoobris 1950, kõik Scandiad koondusid VASP-i kätte 1957. aastaks. Uusi ja endisi SAS-i Scandiaid kasutati Brasiilia-sisesteks lendudeks oktoobrist 1950 kuni 1966. aasta lõpuni. Viimane Saab 90 Scandia lend toimus 22. juulil 1969.
Hades
Hades oli Kronose ja Rhea poeg, Zeusi, Poseidoni, Hera, Demeteri ja Hestia vend, Persephone abikaasa.
Saab 90 Scandia
Õnnetused
Viis Scandiat kaotati õnnetustes, kolm õnnetust lõppes surmajuhtumitega ja kokku hukkus 64 inimest.
Hades
Sõna hades päritolu ja tähendus on üheselt määratlemata, enamasti antakse selle vasteks "nähtamatu". Algselt kasutati sõna nominatiivis ainult jumala tähenduses ja genitiivi vorm haidou (kreeka keeles ᾍδου) märkis jumal Hadese elupaika. Hiljem võeti ka nominatiiv kasutusele allilma tähenduses.
Saab 90 Scandia
Säilinud lennukid
Ainuke säilinud Scandia on 16. ehitatud lennuk. Lennukit säilitatakse ühes muuseumis Bebedouros São Paulo osariigis. Lennuk asub väljas ja on komplektne, kuid väidetavalt halvas seisukorras. Saab üritas lennukit oma 50. aastapäeva puhul 1987. aastal tagasi osta, kuid pidas omaniku küsitud hinda ebamõistlikult kõrgeks.
Hades
Piiblis ja kristlikus traditsioonis on sõna hades tõlgendatud erinevalt. Erinevates kontekstides võib see märkida põrgut, surma või hauda.
Snøhetta
Snøhetta on Dovrefjelli mäestiku kõrgeim mägi (2286 m), kõrguselt 24. ning suhteliselt kõrguselt kolmas mäetipp Norras. See on kõrgeim tipp Norras väljaspool Jotunheimenit. Asub Dovrefjell-Sunndalsfjella rahvuspargis Innlandeti maakonnas Dovre vallas.
Esimesena vallutas mäe Jens Esmark 1798. aastal. Tollal peeti seda Norra kõrgeimaks, sest erinevalt Galdhøpiggenist ja Glittertindist on Snøhetta eraldiseisev.
Mäel on neli tippu :
Vesttoppen and Stortoppen on nii jalgsi kui suuskadel suhteliselt kergesti ligipääsetavad ning Stortoppenilt pääseb omakorda hästi Midttoppenile. Tee üle Midttoppeni Hettpiggenile ja sealt Vesttoppenile on läbitav ainult köie abil.
Stortoppenil asub Norra sõjaväe ehitatud raadiojaam, mida tänapäeval kasutatakse eelkõige tsiviileesmärkidel, ning maandumisplats helikopteritele.
Vesttoppeni tipu lähedale on püstitatud väike mälestussammas Norra filosoofile, humoristile, kirjanikule ja mägironijale Peter Wessel Zapffele.
Märkused
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Snøhetta ja saksakeelset artiklit de:Snøhetta.
Neuilly-sur-Seine
Neuilly-sur-Seine on omavalitsusega linn Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas Hauts-de-Seine'i departemangus Nanterre'i ringkonnas, Neuilly-sur-Seine'i kantoni ainus omavalitsus, Pariisi eeslinn.
Asub Seine'i paremkaldal 6,8 km kaugusel Pariisi kesklinnast loodes. Idas ja lõunas piirneb Pariisiga (idast lõunasse Villiers' värava, Ternesi värava, Porte Maillot' ja Boulogne'i metsaga), läänes Seine'iga (teisel pool jõge on La Défense'i kvartal Courbevoie ja Puteaux' territooriumil) ja põhjas Levallois-Perret'ga.
Neuilly-sur-Seine hõlmab ka suurema osa Île de la Jatte'ist (ainult põhjatipp kuulub Levallois-Perret'le) ja Île de Puteaux kirdetipu, mida kutsutakse Île de Pont'iks.
Neuilly-sur-Seine on üks Euroopa tihedamini asustatud piirkondi. See on tuntud jõukamate inimeste elamurajoonina. Linnas on 3 metroojaama: Porte Maillot' metroopeatus, Les Sablonsi metroopeatus ja Pont de Neuilly metroopeatus.
Linnas sõlmiti 27. novembril 1919 Neuilly rahu.
Põdrala valla lipp
thumb|Põdrala valla lipp Põdrala valla lipp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Põdrala valla lipp.
Lipp kinnitati 4. septembril 1995.
Lipu kirjeldus
Lipu normaalmõõtmed on 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 (2:3).
Põhjendus
Pügalrist, muistne Põhjala rahvaste sümbol on siin rahvaliku vaimsuse järjekestvuse võrdkuju. Rist on aga kristliku maailma kõige levinum kujund. Ristikulehelõige viitab põllumajandusele, valla elanike peamisele tegevusalale. Linaõis sümboliseerib linakasvatust, millega on juba vanast ajast jõukustki kogutud. Sinine on nooruse ja puhtuse värv ning kuld väärikuse ja jõukuse sümbol.
Tsementaed
"Tsementaed" on 1978. aastal ilmunud Briti menukirjaniku Ian McEwani esikromaan.
Süžee
Romaani jutustajaks on 15-aastane noormees Jack, kellel on kaks õde – Julie ja Sue – ning noorem vend Tom. Järjestikku surevad laste isa ja ema, kuid lapsed otsustavad viimase surma varjata, kartes, et muidu nad lahutatakse ja paigutatakse eraldi peredesse. Nad matavad ema laiba salaja keldrisse betooni sisse ja üritavad omapäi eladas hakkama saada. Lapsed elavad oma majas eemaletõmbununa ühiskonnast ja selle reeglitest, kuid betoonhaud aina mõraneb ning lastel muutub oma ainulaadse elukorralduse varjamine aina raskemaks.
Dramatiseeringud
1993. aastal lavastatas Andrew Birkin romaani põhjal samanimelise filmi, peaosas Charlotte Gainsbourg.
Mitmesugust
Raamatu tsitaati (filmis Charlotte Gainsbourgi öeldud) kasutatakse Madonna 2000. aasta laulus "What It Feels Like For A Girl".
Parivere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuaril 2014 eraldati Pariverest Soovälja küla.
Parivere küla kruusaaukudest on leitud Parivere aardeleid.
Stress
.
Stressi teke
Stress tekib organismi jaoks äärmuslikes tingimustes, milleks võivad olla nii pingeline elukeskkond kui ka üksindus, liiga raske vaimne või kehaline töö, tavapärase elurütmi ootamatu muutus, iseenda või lähedase inimese raske haigus, trauma, mure lähedase inimese pärast, elamine või töötamine sobimatutes kliimaoludes, väsimus ja kurnatus jne.
Ars Aevi
Ars Aevi on kaasaegse kunsti muuseum Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos.
Muuseum kavandati piiramisrõngas ning selle teemaks on kultuuridevaheline dialoog ja kohtumine. “Ars Aevi” on osaline anagramm kohanimest “Sarajevo” ja see tähendab ladina keeles 'ajastu kunsti'. Museaalid on kogutud annetustena pärast 1990. aastate sõjalise konflikti puhkemist endises Jugoslaavias. Muuseumi kollektsiooni kuulub rohkem kui 160 teost maailma tuntud kunstnikelt, kelle hulgas on Michelangelo Pistoletto, Jannis Kounellis, Joseph Beuys, Bizhan Bassiri, Jannis Kounellis ja Joseph Kosuth. Ars Aevi muljetavaldav kaasaegne ekspositsioon viib ellu nii Bosnia ja Hertsegoviina kui ka rahvusvahelisi kunstiprojekte.
Muuseumi on tasuta sissepääs.
Asutamine
Muuseumi asutajaks oli rühm intellektuaale eesotsas kaasaegse kunsti ja museoloogilist ideed edendava visionääriga Enver Hadžiomerspahićga. Rahvusvaheline kultuuriprojekt "Ars Aevi" algatati juulis 1992 ehk umbes kolm kuud pärast seda, kui aprilli alguses Bosnia serblaste relvajõud ja Jugoslaavia föderaalarmee alustasid Sarajevo tulistamist. Selles algatuses kutsuti kogu maailma kunstnikke üles annetama osa oma teoseid ümberpiiratud Sarajevo toetuseks.
Korraldajate esmane eesmärk oli luua rahvusvaheline ja multikultuurne kaasaegse kunsti keskus Ida- ja Lääne kultuuride vahelisel teelahkmel, käia kultuuridevahelisi dialooge museoloogiateemaliste seminaride, koosolekute ja kohtumiste vahendusel ning anda linnale püsivat lootust tulevikku. Ars Aevi unikaalne kollektsioon saabus Sarajevosse 1999. aastal ja koosnes ligikaudu 150 kunstiteosest, mis olid annetatud mitmete kohalike ja rahvusvaheliselt tuntud kaasaegsete kunstnike poolt. Tänapäeval peetakse Ars Aevi kogusid üheks kõige olulisemaks kaasaegse kunsti kollektsiooniks Kagu-Euroopas. Ars Aevi on ainulaadne näide kunsti- ja kultuuriasutuste, linnade ja piirkondlike omavalitsuste ning kunstnike ja intellektuaalide vahel kujunenud rahvusvahelisest koostööst. Kui esimesel kümnendil Ars Aevi oli keskendunud asutamisega seotud kollektsioneerimisele ning initsiatiivi edendamisele regionaalsel ja laiemal rahvusvahelisel tasandil, siis teisel kümnendil on Ars Aevi käivitanud projekteerimise ja rahastamise protsessi Ars Aevi arhitektuurikompleksi püstitamiseks. Otsus sellest ülemaailmsest kampaaniast võeti vastu Sarajevos toimunud Ars Aevi foorumil 1992–2002. Alates aastast 2002 koordineeris Renzo Piano Ars Aevi Sihtasutuse (Fondi) käivitamist ning selle toetajate ja promootorite nõukogu tööd. Osavõtjate hulgas on nii Sarajevo kantoni- kui ka linnavalitsus ning Ars Aevi ühingud Itaalias ja Sarajevos. Ars Aevi esindas Bosniat ja Hertsegoviinat Veneetsia biennaalil esmakordselt 2003. aastal. Sarajevo kanton ja linn koos Bosnia ja Hertsegoviina spordi- ja kultuuriministeeriumiga otsustas muuseumi jaoks ühiselt eraldada 350 000 euro suuruse plaanilise eelarve.
Frustratsioon
Frustratsioon on psüühiline pingeseisund, mis tekib tegevuse sunnitud katkestamisel enne eesmärgi saavutamist, perspektiivituse tunnetamisel.
Eestikeelse vastena on frustratsioonile välja pakutud mõistet takistusäng.
Frustratsioon ja agressiivsus
John Dollardi 1939. aastal esitatud frustratsiooniagressiivsuse hüpoteesi kohaselt viib frustratsioon alati agressiivsuseni ja igasugune agressiivsus on frustratsioonist tingitud. Hiljem on leitud, et frustratsioon võib viia ka muu käitumiseni – näiteks tekitab Martin Seligmani mudeli järgi püsiv frustratsioon läbi õpitud abituse depressiooni.
Infektsioon
Infektsioon ehk nakkus on seisund, mis tuleneb haigustekitajate tungimisest organismi või selle ühest piirkonnast teise.
Infektsioon võib avalduda nakkushaigusena või mikroobikandlusena.
Badahšan
Badahšan on ajalooline piirkond, mille moodustavad praegune Tadžikistanile kaguosas asuv Mägi-Badahšani autonoomne vilajett ja Afganistani kirdeosas asuv Badakhshāni provints
Alates 1657. aastast oli Badahšan iseseisev usbeki vürstiriik.
1822–1859 pidi ta maksma andamit Kondūzile. Alates 1859. aastast on ta lühikeste katkestustega olnud Afganistani (hiljem osalt Venemaa, Nõukogude Liidu ja Tadžikistani) osa.
Badahšani provintsi ajaloolised piirid ja koosseis
Badahšani kui Afganistani provintsi piirid määrati kunstlikult kindlaks 1873. aasta Inglise-Vene lepinguga, sest oli vaja luua puhvertsoon Venemaa ja Briti valduste vahel. Selleks ühendati Badahšani provintsiga Vākhāni koridor.
Leping tunnistas sõnaselgelt tunnistas "Badahšani koos oma sõltuva ringkonna Vākhāniga [...] täielikult kuuluvaks Kabuli emiirile" ning määras selle piiriks Amudarja jõe vasaku ehk lõunakalda. Läänest piiras seda joon, mis läbis Turkestani tasandikud Kondūzi ja Amudarja jõe ühinemiskohast kuni Taxkorgani jõe idapoolse veelahkmeni ning suundus edasi itta, ületades Kondūzi jõe ja jõudes Hindukušini. Lõunapiir läks piki Hindukuši harja kuni Khāvāki mäekuruni, mis viib Badahšanist Panjshēri jõe orgu. Edasine piir jäi määramata.
Oli teada, et Khāvākist ida pool oli Hindukuši mäehari mittemoslemite käes, kuid polnud teada, kui kaugele sellest põhja poole nad olid jõudnud. Alates Dorāhi mäekurust oli Badahšani lõunapiir jälle määramata. Dorahi mäekuru ühendab Zībāki ja Ishkashim Amudarja jõe käänaku juures Lutku oruga, mis viib Kunari jõeni. Dorahist ida pool sai piiriks jälle Hindukuš, kuni ta ühineb Muztaghi ja Sarikoli ahelikuga, mis olid Hiina piiriks Venemaa ja Indiaga. Edasi kulges piir ümber Tagdumbashi Pamiiri, ühtides lõpuks Pamiiri piiriga, ning pöördus läände, jõudes mööda Amudarjad selle jõe ja Kondūzi jõe ühinemiskohani.
Seal, kus põhjapiir kulges mööda Amudarja jõge Hindukuši põhjanõlvade all, jäid põhja- ja lõunapiiri vahele ainult need nõlvad 13–16 kilomeetri laiuselt. Nõnda ulatus kitsas maariba ida poole Pamiiri. Sellel oli pudeli kuju: ta oli kaelast (Hindukuši põhjanõlvade juurest) kitsas ning ida pool, Pamiiris, ta laienes.
Enne piiride kindlaksmääramist 1873. aastal olid Amudarja vasakul kaldal väikeriigid Roushan ja Shougnan ning paremal kaldal Darwāzi provints. Nüüd aga toimus territooriumide vahetus ning Venemaa ja Afganistani piiriks sai Amudarja jõgi. Nende provintside ja Vākhāni poliitilised piirid ei langenud enam kokku geograafiliste piiridega.
Badahšani poolitamine
1895. aastal jaotati Badahšan Afganistani ja Venemaa vahel ning piiriks määrati Pandži jõgi.
Nõukogude Liidu koosseisus moodustati Venemaa-osast Mägi-Badahšani autonoomne oblast Tadžiki NSV koosseisus. Praegu on see Tadžikistani koosseisus olev Mägi-Badahšani autonoomne vilajett. Afganistanile kuuluv osa on Badakhshāni provints.
Piirissaare valla lipp
thumb|Piirissaare valla lipp Piirissaare valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Piirissaare valla lipp.
Lipu kirjeldus
Piirissaare valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Valgel kangal roheline lutsukala punaste uimedega. Kala kohal punane pügalrist, milles omakorda must rist.
Tommy Burns
Thomas Burns (tuntud kui Tommy Burns; 16. detsember 1956 Glasgow – 15. mai 2008 Glasgow) oli Šoti jalgpallur ja treener.
Jalgpallurina oli ta poolkaitsja. Suurema osa klubikarjäärist (1973–1989) mängis ta Celticus, kellega tuli kuus korda Šotimaa meistriks. Aastatel 1989–1994 mängis ta Kilmarnockis. Šotimaa jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1981–1988 kokku kaheksa mängu.
Aastatel 1992–1994 oli ta Kilmarnocki, 1994–1997 Celticu ja 1998–1999 Inglismaa klubi Reading peatreener. 2000. aastatel töötas ta Šotimaa jalgpallikoondises abitreenerina.
Ta suri 51-aastaselt nahavähki.
Helena (My Chemical Romance)
"Helena" on kolmas singel ja esimene laul My Chemical Romance'i teiselt stuudioalbumilt "Three Cheers For Sweet Revenge".
Laulu sõnad kirjeldavad bändi laulja Gerard Way tundeid oma varalahkunud vanaema Elena Lee Rushi vastu. Kõik Elena sõbrad kutsusid teda Heleniks ning selle tõttu oli ta Gerardi jaoks alati Helena, sellest ka laulu pealkiri.
"Helena" on My Chemical Romance'i seitsmes singel.
Erki Pütsep
thumb|Erki Pütsep, 2008 Erki Pütsep (sündinud 25. mail 1976 Jõgeval) on Eesti elukutseline jalgrattur.
Ta alustas jalgrattatreeninguid Kuremaal ja jätkas Jõgeva Centrumis Allar Tõnissaare juhendamisel. 12-aastaselt võitis ta Jõgeva Centrumi meeskonnas täiskasvanute krossi. Aasta hiljem valiti Eesti parimaks noorratturiks.
Saavutused
2004 2005 2006 2007 2008
2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016
Olümpiamängud
Erki Pütsep on Eestit esindanud 2000. aasta Sydney ja 2004. aasta Ateena olümpiamängudel. Sydneys sai ta grupisõidus 54. koha, Ateenas pidi rasketes oludes sõidu pooleli jätma.
Isiklikku
Erki Pütsepal on tütar Heleen. Maadleja Eduard Pütsep, kes on Erkile vanaisa kaudu sugulane, tõi 1924. aastal Pariisi olümpiamängudelt Eestile esimese maadluskulla.
Kujutavate kunstide klubi
Kujutavate kunstide klubi ehk Kuku klubi on 1935. aastal asutatud klubi Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 8, Tallinna Kunstihoone keldris.
Algselt ööklubina rajatud Kuku klubis on kaks baari, à la carte-restoran kuuekümnele inimesele, piljardituba ja kaks koosolekuruumi.
"Siin oli vabameelsuse vaim, siin lehvis opositsioonilisuse vaim. Siin oli kõik lubatud, mis ei riivanud sündsust või muid selliseid kenamaid aateid ja nähtusi. Nii et sellisena ta oli meile kõigile - loovharitlastele - omamoodi teiseks koduks," iseloomustas Kuku klubi tähtsust loomeinimeste kogunemiskohana nõukogude ajal kunstnik Heinz Valk.
Ajalooliselt on kasutatud ka nimekuju KuKu klubi, näiteks teeb seda Heinz Valk oma raamatus "KuKu klubi kuldsed aastad". Samas ei pea Eesti Keele Instituut seda nimekuju tänapäeval õigeks.
Kontaktnakkus
Kontaktnakkus on nakatumine otsesel kokkupuutel nakkuskandjaga (otsene nakkus) või haigustekitajaid sisaldava toidu või veega (kaudne nakkus).
Puiduhakkur
paremal|pisi| Seda tüüpi masinat kasutatakse suurte puutükkide hakkimiseks paremal|pisi|Kaasaskantav puiduhakkur koos veoautoga, kuhu kogutakse puiduhake paremal|pisi|Hakkpuit väiksest aia puiduhakkurist Puiduhakkur on masin, mida kasutatakse puidu (enamasti puuokste või tüve) hakkimiseks väiksemateks tükkideks. Puiduhakkurid on enamasti kaasaskantavad ja neid veetakse veoauto või väikebussi taga. Energia tuleb üldiselt sisepõlemismootorist, mis on alates 3 hobujõust (2,2   kW) kuni 1000 hobujõuni (750   kW). On olemas ka suure võimsusega puiduhakkurid, mis on paigaldatud veoautodele ja neile annab energia eraldi mootor.
Puiduhakkurid on tavaliselt valmistatud salvest koos kraega, puiduhakkemehhanismist ja valikulisest puiduhakkekogurist.
Enamus puiduhakkureid toetub energiale, mis on salvestatud raskele hoorattale, et teha oma tööd. Hakketerad on suunatud hooratta poole ja hoorattas kiirendatakse elektrimootori või sissepõlemismootori abil.
Ajalugu
Puiduhakkur on leiutatud Peter Jenseni (Maasbüll, Saksamaa) poolt 1884. aastal.
paremal|pisi|Lõiketerad väiksel elektrilisel puiduhakkuril.
Terad
Kuigi puiduhakkurid varieeruvad suuruse, tüübi ja võimsus poolest,on teradel sarnane ehitus. Nad on nelinurkse kujuga ja nende paksus on umbes 3,8– 5 ,  1   cm. Puiduhakkurite terad on valmistatud väga kõrge kvaliteediga terasest ja sisaldavad tavaliselt vähemalt 8% kroomi, et saavutada teatud kõvadus.
Ohutus
Vastavalt 2005. aasta aruandele "Journal of American Medical Association" on puiduhakkemasina õnnetustes aastatel 1992–2002 USA-s surma saanud 31 inimest.
Kohortimine
Kohortimine on patsientide jaotamine haigla palatitesse nii, ühes palatis oleksid sama haigustekitajaga patsiendid.
Patsientide, kelle suhtes rakendatakse kontaktisolatsiooni, piiskisolatsiooni või õhkisolatsiooni, kohortimine on lubatud ainult infektsioonikontrolliteenistuse loal.
Hospitaalinfektsioon
Hospitaalinfektsioon ehk haiglanakkus ehk nosokomiaalne nakkus ehk tervishoiuteenuse osutamisega seotud nakkus on tervishoiuteenust osutavas asutuses (sh haiglas) saadud mistahes mikroorganismi (bakterid, viirused, seened) või selle toksiini poolt põhjustatud infektsioon, mis vastab vähemalt ühe haigusjuhu kirjeldusele.
Patsiendi infektsiooni loetakse hospitaalinfektsiooniks, kui see ilmneb haigla rohkem kui 48 tundi pärast haiglasse vastuvõttu või 30 ööpäeva jooksul pärast haiglast väljakirjutamist ja kirurgilise haavainfektsiooni korral kuni 1. aasta jooksul pärast proteesi (ja muu implantaadi) paigaldamist. Haiglanakkus on maailmas statsionaarsete haigete üks sagedasemaid surmapõhjuseid ja nimetatud nakkus võib tekkida 5–10% haiglaravil olevaist haigetest; kõige ohustatumad on intensiivravil viibijad.
Haiglanakkust soodustavad mitmed tegurid nagu mikroorganismide kõrge virulentsus, hügieen aga samuti resistentsus antibiootikumidele ja patsientide tervisliku seisundiga seotud tegurid, nagu iga, immuunstaatus ja kasutatavad invasiivsed meditsiinilised manipulatsioonid jpt.
Nosokomiaalsete infektsioonide kodeerimiseks RHK-10s kodeeritakse haiglanakkus alampeatükis: Y90-Y98 Haigestumise ja surma mujal klassifitseeritud põhjustega seotud lisategurid lisakoodiga [Y95] Haiglaolud.
Levinuimad haiglanakkuse liigid on :
Levinuimad haiglanakkuse põhjustajad on: Acinetobacter baumannii, Candida albicans, Clostridium difficile, Enterobacter, Escherichia coli, gastroenteriit, Klebsiella pneumoniae, Legionella pneumophila, metitsilliinile resistentne Staphylococcus aureus, Pseudomonas aeruginosa, Staphylococcus aureus, Stenotrophomonas maltophilia, sünnitusjärgne sepsis, tuberkuloosi mükobakter, vankomütsiinile resistentne enterokokk.
Haiglanakkused (hinnanguliselt 1/10 haiglasolijast saab haiglanakkuse) ja arstide vead on arvukuse tõttu kujunemas ülemaailmseks 'epideemiaks'.
Norfolki saar
Norfolki saar on Austraaliale kuuluv saar Vaikse ookeani lõunaosas, mis moodustab koos Nepeani saare ja Phillipi saarega Norfolki saare ala.
Saare pindala on 35 km². Norfolki saarel elab 2009. aasta hinnangul 2141 inimest.
Saare suurim asula on Burnt Pine ja ametlik halduskeskus on Kingston.
Ajalugu
Saare avastasid 14. või 15. sajandil Ida-Polüneesia meresõitjad, kes pärinesid kas Kermadeci saartelt või Uus-Meremaa Põhjasaarelt. Nad rajasid asunduse, mis püsis mitu põlvkonda, enne kui välja suri. Nende peamine küla Emily lahe ääres on välja kaevatud. Nad jätsid saarele kivist tööriistu, polüneesia roti, banaanipuu ja Uus-Meremaalt pärit linataime sitke linaliilia, mis pole lina sugulane. Mispärast asula välja suri, see on teadmata.
Eurooplastele avastas saare James Cook 11. oktoobril 1774 oma teisel reisil Vaikse ookeani lõunaossa laeval Resolution. Ta nimetas selle saare Norfolki hertsoginna järgi, kelle abikaasa oli 9. Norfolki hertsog Edward Howard (1685–1777). Tõsi, hertsoginna oli selleks ajaks juba surnud (mais 1773), kuid Cook, kes Inglismaalt 1772. aastal lahkus, ei teadnud seda.
Cook randus ning oli hämmastunud saarel kasvavatest araukaariatest ja uusmeremaa linast, mis pole küll põhjapoolkera linataime sugulane, kuid sellegipoolest annab majanduslikult tähtsat kiudu. Ta viis sellest näidiseid Suurbritanniasse ja teatas kuninglikule mereväele selle võimalikust kasutusalast.
Suurbritannia oli taimestiku poolest vaene ja sõltus tugevalt impordist. Ta importis Läänemere sadamaist lina purjede jaoks ja kanepit laevaköite jaoks ning puitu laevade ehitamiseks. Kõik nende varustusteede kahjustused ähvardasid Suurbritannia staatust maailmamerede suurvõimuna. Sellepärast oli lina ja araukaariate avastamine saarel ülioluline. Cooki sõnul polnud ühelgi teisel lõunamere saarel puit ja mastipuud nii käepärast võtta kui Norfolki saarel ja Uus-Meremaal. Ent Uus-Meremaa koloniseerimist takistasid sõjakad maoorid, seevastu Norfolkil polnud pärismaalasi.
Ameerika iseseisvussõja tulemusena takerdus puidu väljavedu Põhja-Ameerikast ja pärast hakkas Venemaa keisrinna Katariina II piirama lina väljavedu Venemaalt. Sellepärast otsustatigi juba 1786. aastal rajada Norfolkile alaline asundus. See oli oluline ka selleks, et välistada saare koloniseerimine Prantsusmaa poolt.
13. jaanuaril 1788 saabuski saarele Prantsuse meresõitja Jean-François La Pérouse, kes ei hakanud aga viletsa ilma tõttu ja nähes, et saarel pole inglaste asulat, randumagi, vaid sõitis edasi.
6. märtsil 1788 saabus saarele esimene vangilaev, mida juhtis leitnant Philip King, 15 vangi ja 7 vabamehega. 15. mail 1789 ilmus Londoni ajalehes The World Kingi ülevaade, milles ta kirjeldab saart maailma parima paigana, kuid tunnistab, et ainus puudus on sobivate sadama- ja maabumispaikade puudumine.
Selgus, et saarel kasvavat lina ei osatud töödelda, see ei käinud nii nagu euroopa linal. Saarele toodi kaks maoori meest, et need õpetaksid linatöötlemise kunsti, kuid selgus, et Uus-Meremaal on see naiste asi ja mehed ei osanud seda. Selgus, et araukaariapuit pole piisavalt elastne, et sellest laevamaste teha, nii tuli ka sellest tööstusharust loobuda. Jäid üksnes sunnitööliste koloonia ja põllumajanduslik asula. Ka põllusaagid ikaldusid vahel soolaste meretuulte, rottide ja röövikute tõttu, sellepärast oli saarel vahel nälg. Lisandusid sunnitööliste mässukatsed. Selletõttu jäeti saar 15. veebruaril 1814 maha, ehkki vahepeal, 1792. aastal ulatus saare elanikkond juba tuhandeni.
6. juunil 1825 rajati saarele uuesti vangla. See oli mõeldud nii-öelda vangide vanglaks: sinna saadeti need, kes Austraalia karistusasutustes olid kuritegusid toime pannud. Norfolki saare vangla oli mõeldud kõige halvematele retsidivistidele, kellel saarelt lahkuda enam ei lubatud. Briti sunnitööliste koloonia asus seal kuni aastani 1855.
1913. aastani kuulus saar Suurbritanniale, hiljem Austraaliale.
Boney M.
pisi|Boney M. (1981) Boney M. on pop- ja diskomuusikaansambel, mis on asutatud 1975. aastal Lääne-Saksamaal.
1974. aasta detsembris lindistas Frank Farian laulu "Baby Do You Wanna Bump", kus ta ise laulis madala häälega. Kui singel välja anti, oli selle autoriks märgitud Boney M. Farian ise tuli sellele ideele, kui ta juhtus telerist nägema Austraalia krimisarja "Boney". Laul jõudis Belgia (Flandria) edetabelis 8. ja Hollandis 12. kohale, mispeale otsustas Farian luua tõelise ansambli, palgata esitajaid teleesituste jaoks. Ta valis liikmeteks Montserrat'st pärit Maizie Williamsi, arubalase Bobby Farrelli ning jamaicalanna Marcia Barretti, kes tõi kaasa ka kaasmaalase Liz Mitchelli.
Lindistustel tegi Farian järelduse, et Maizie Williamsi hääl ei sobinud hästi stuudiolindistusteks ja ka proovilindistus Bobby Farrelliga (Bob Marley lugu "No Woman No Cry") ei jätnud Farianile sügavat muljet, mispeale otsustas ta edaspidi lindistada koos Liz Williamsi ja Marcia Barrettiga, meeshäält tegi ta ise.
Ansambli esimene album "Take the Heat off Me", mis anti välja 28. juunil 1976, sisaldas singleid "Sunny" ja "Daddy Cool". Albumi algus oli aeglane, kuid ansambel esines palju diskodel, klubides ja isegi laatadel, et endale nime teha. Lõpuks õnnestus neil saavutada teleesinemine Radio Bremeni muusikasaates Musikladen, kus nad esinesid 18. septembril 1976 kell 22, lauldes "Daddy Cooli". Laul vallutas kiiresti Euroopa edetabelid, ka albumi teine singel "Sunny" oli edukas. Album tuli Lääne-Saksamaa edetabelis teiseks, Suurbritannias 40. kohale.
Ka ansambli teine album "Love for Sale" (2. mai 1977) oli edukas, jõudes Lääne-Saksamaa edetabeli tippu ja Suurbritannias 13. kohale. Albumil oli kaks hittlugu: "Ma Baker" ja "Belfast".
1978 oli bändi tippaasta. 7. juunil 1978 anti välja kolmas album "Nightflight to Venus", mis tuli Lääne-Saksamaa ja Suurbritannia edetabelite tippu hittidega "Rivers of Babylon/Brown Girl in the Ring" ja "Rasputin". "Rivers of Babylon" saavutas ka ansambli parima tulemuse Billboard Hot 100 edetabelis, tulles 30. kohale. Ka samal aastal lindistatud albumiväline "Mary's Boy Child/Oh My Lord" oli edukas, tulles Suurbritannia edetabelis 1978. aasta jõuluhitiks. Lisaks esines ansambel ka Nõukogude Liidus, kuid lugu "Rasputin" ei antud Nõukogude Liidus sõnade tõttu.
Polnud saladus, et Bobby Farrell ei laulnud kunagi ansambli stuudiolindistustel, kuid 1978. aasta Saksa teismelisteajakirja Bravo intervjuus Farianiga tunnistas too, et ka Maizie Williams ei laulnud stuudiolindistustel, kuna tema hääl polnud selleks sobilik. Kuna see oli 1970. aastate lõpu diskoartistide puhul tavaline, ei huvitanud see peaaegu kedagi – võrreldes Fariani hilisema projekti Milli Vanilliga 1990. aastal. Kuigi stuudiolindistustel laulsid ainult Liz Mitchell ja Marcia Barrett, siis avalikel esinemistel laulsid kõik neli.
Kümnendivahetusel oli Boney M. täht kustumas, samas veebruaris 1980 välja antud kogumikalbum "The Magic of Boney M. – 20 Golden Hits" oli veel edukas, tulles Lääne-Saksa edetabelis 2. ja Suurbritannias 1. kohale. 1979. aasta lõpus teatas Farian, et ansambel võtab pika puhkuse, kuid juba kevadel 1980 algas järgmise albumi lindistamine.
Viies album, "Boonoonoonoos" pidi välja tulema novembris 1980, kuid lindistused venisid ja lõpuks anti album välja alles 28. septembril 1981. Selleks ajaks oli aga disko populaarsus hääbunud, Suurbritannia edetabelist jäi album välja ja ka Lääne-Saksamaal pidi leppima 15. kohaga. Albumi kaks singlit, "Consuela Biaz"/"Malaika" ja "We Kill the World"/"Boonoonoonoos" jäid Lääne-Saksa edetabeli esikümnest välja, tulles vastavalt 13. ja 12. kohale. Sama aasta lõpus vallandati ka Bobby Farrell probleemide tõttu Farianiga, tema vahetas välja ghanalane Reggie Tsiboe. Siiski polnud ansambli järgmistel singlitel edu, ning veebruaris 1984 välja antud kuues album "Ten Thousand Lightyears" jõudis Lääne-Saksa edetabelis vaid 23. kohale. Oktoobris 1984 välja antud "Happy Song", mis oli kaver itaalia ansambli Baby's Gang laulust, oli juba edukam, tulles seitsmendaks ja märkis Bobby Farrelli tagasitulekut.
1985. aastaks oli Farian juba grupi vastu huvi kaotamas, ansambli viimane stuudioalbum, 15. oktoobril 1985 välja antud "Eye Dance" ei jõudnudki Lääne-Saksa edetabelisse ning sai ka kriitikutelt negatiivseid hinnanguid. Albumi kaks singlit – "My Cherie Amour" ja "Young, Free and Single" – ei saavutanud paremat vastavalt 55. ja 48. kohast. Ka grupi senised kaks pealauljat, Liz Mitchell ja Marcia Barrett, olid albumil jäänud tahaplaanile, seal laulis nüüd rohkem Reggie Tsiboe koos sessioonimuusikutega. Peale albumi ebaedu tegutses ansambel koos viimast korda 1986. aasta alguses, tähistades koos Farianiga ansambli 10. tegutsemisaastat, seejärel mindi lahku.
Bobby Farrell suri 30. detsembril 2010 Venemaal Peterburis.
Villem Tamm (ametnik)
Villem (Vassili) Tamm VR I/3 (1. jaanuar 1891 Massu vald, Hanila kihelkond, Läänemaa – 16. august 1943 Vorkuta, Komi ANSV, Nõukogude Liit) oli Eesti sõjaväeametnik.
Elukäik
Villem (kuni 1937 Vassili) Tamm sündis Läänemaal, Massu vallas talupidaja Mihkel (Mihhail) Tamme pojana. Villem Tamm õppis aastatel 1900–1905 Uue-Virtsu kihelkonna- ja 1905–1907 Paatsalu ministeeriumikoolis ning 1907–1908 Pärnu linnakoolis.
1908–1910 töötas Villem Tamm Tallinnas admiraliteedi arveametnikuna, 1910–1911 transpordilaeva Kompas kirjutaja ja varahoidjana ning 1912–1914 transpordilaeva Lahta ja 1914–1916 jäämurdja Truvor revident-varahoidjana.
Esimeses maailmasõjas
Esimese maailmasõja ajal töötas Villem Tamm 1916. aasta septembrist sõjaväeametnikuna Peeter Suure merekindluse Soome lahe 4. üksiku rannakaitse divisjoni kassapidajana ning 1917. aasta juunist oktoobrini majandusjaoskonna ülema kohusetäitjana.
Vabadussõjas
Eesti Vabadussõjas osales Villem Tamm vabatahtlikult, olles alates 1918. aasta 19. novembrist mereväes mereväe valitsuse majandusosakonna ülem, veebruarist 1919 merejõudude majandusameti ülem, detsembrist 1919 merejõudude staabi vanem käsundusametnik. Septembrist 1920 oli Villem Tamm staabi koosseisu jaoskonna ülemakohusetäitja, oktoober 1920–detsember 1921 merejõudude intendant. Tamm vabastati teenistusest 1922. aastal.
Teenistus Eesti Vabariigis
Pärast Vabadussõda töötas Villem Tamm piirivalves Tallinna jaoskonna asjaajajana (mai 1923–juuli 1924), ajakirja Sõdur toimetuse liikmena (al oktoober 1924), kaitsepolitsei registreerimise toimkonna ülemana (al juuli 1925) ning 1926. aasta juulist kuni 1940. aastani Poliitilise Politsei vanemassistendina.
Villem Tamm oli ka Kindral Laidoneri nimelise invaliidide kapitali komitee asjaajaja ja raamatupidaja.
Villem Tamm arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 15. juulil 1940 Tallinnas. Tamm suri 1943. aasta 16. augustil Komi ANSV-s Vorkuta vangilaagris.
Isiklikku
Villem Tamme abikaasa oli Alice (sünd. Koppelmann (1891)), kellega neil sündis neli poega: Arkaadi (1914–1915), Paul (1914–1915), Feliks (1919–2007) ja Boris (1922–?).
Feliks Tamm oli Eesti kaitseväe Suurtükiväepataljoni lipnik, kes Saksa sõjaväkke mobiliseerituna arreteeriti 1945. aastal Nõukogude võimu poolt. Feliks Tamm veetis seitse aastat Norilski vangilaagris ja viis aastat Norilskis asumisel. Feliks Tamme poeg on Enno Tamm. Tütar Ülle Okas (Tamm).
Loovus
Loovus ehk kreatiivsus (inglise keeles creativity, saksa keeles Kreativität) on võime luua originaali. Loovus teostub loomeprotsessi kaudu loomingus. Loovus eeldab mõtlemist.
Penijõe
Penijõe on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Loovus
Muid definitsioone:
Anto Liivat
Anto Liivat (sündinud 3. septembril 1982) on Eesti juhtimisõppejõud, poliitik, Tallinna Linnavolikogu VIII ja IX koosseisu liige.
Loovus
Loovus avaldub võimes lahendada probleeme nii uute ideede tasandil kui ka materiaalses maailmas. Enamasti on see ühendatud võimega leida tavatuid, originaalseid seoseid nähtuste (asjade) vahel ning märgata neid seal, kus teised neid ei näe.
Nüüdisajal on välja töötatud mitmeid loovuskäsitlusi, mis ühendavad isiksuslikud ja sotsiaalsed aspektid. Siia kuuluvad inimese pärilikud tegurid, kognitiivsed protsessid, isiksuse omadused; perekondlikud ja hariduslikud tegurid, tegevusala karakteristikud, keskkonna sotsiaalsed ja majanduslikud aspektid, kultuuritegurid, ajaloolised ja poliitilised sündmused. Kõigis neis mitmemõõtmelistes loovuskäsitlustes moodustavad hariduslikud tegurid ühe olulise osa ning on vastastikuses koostoimes isiku kognitiivsete, isiksuslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste teguritega.
Mihaly Csikszentmihalyi lähtub oma loovuskäsitluses sellest, et loovus ei ole üksnes ühe eraldiseisva indiviidi tegevuse tulemus, vaid sotsiaalse süsteemi otsus üksikindiviidi tegevuse tulemuse kohta. Loovus paikneb süsteemses protsessis, mis toimib kolme mõjuteguri – üksikisiku, välja ja valdkonna kaudu. Loovas tegevuses kasutab üksikisik informatsiooni, mis võib kultuurisümbolite süsteemis ja vastava valdkonna märgisüsteemis salvestatuna olla eksisteerinud juba ammu enne tema sündi.
Kognitiivsuse uurija Gilles Fauconnier töötas 2002. aastal koos oma kolleegi Mark Turneriga välja nn sulanditeooria (inglise keeles conceptual blending). See püüab seletada, kuidas inimestel õnnestub jõuda uute lahendusteni, kombinee­rides üksteisesse mittepuutuvaid praktikaid või mõistestruktuure. Näitena võiks kasutada golfi ja jääkeegli ühendamist, nii et golfist võetakse kasutusele pallilöögid mööda maapinda ja jääkeeglist see, et oma kuul on vaja toimetada mingile punktile kõige lähemale. Sünnib uus mäng, milles mängijad löövad üksteise järel golfipalle mööda maad nii, et eesmärk on need jääkeegli kombel keskpunktile kõi­ge lähemale saada. Seesugust valmis ainese loovat kombineerimist rakendatakse geneetilistes algoritmides juba praegu.
Loovuse tasandid
Loovust võib vaadelda erinevatel tasanditel. James C. Kaufmani ja Beghetto „Nelja loovuse mudel“ kirjeldab neid tasandeid järgmiselt:
Loovat mõtlemist toetavad oskused on fantaasia, kujutlusvõime ja assotsiatsioonide loomine.
Loovuse ergutamiseks saab kasutada mitmesuguseid loovustehnikaid.