cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ramadaan
Heategevus
Heategevusel on islami usus tähtis koht ning seda eriti ramadaani ajal. Pärimuse kohaselt on ramadaani ajal tehtud heateod eriliselt õnnetoovad, pakkudes 70 korda suuremat tasu kui muul ajal. Seepärast kulutavad moslemid ramadaani ajal heategevusele rohkem ning paljud tasuvad sel ajal ka zakati (almus, mida makstakse oma sissetulekult), et saada õnnistatud.
Lailat al-Qadr
Lailat al-Qadr on kõige püham öö aastas ning märgib aega, mil Jumal ilmutas Muhamedile koraani esimesed värsid. Usutakse, et see juhtus paarituarvulisel kuupäeval ramadaani viimase kümne päeva jooksul, ehk 21., 23., 25., 27. või 29. ramadaani päeval.
Kriik
Kriik (inglise creek) kuival ajal ärakuivav jõeke Austraalias ja USAs. Enamasti on kriigid mõne suurema jõe osad (lisajõed).
Kriikides on vett ainult vihmaperioodil ning kuival, sademeteta perioodil (sageli suurema osa aastast) neis vett pole.
Selfossi juga
thumb|Selfossi juga Selfoss on Islandil Jökulsá á Fjöllumi jõel asuv juga.
Selfossis langeb jõgi 100 meetri pikkusel lõigul 44 meetrit ja kõige kõrgem otsene langus on 11 meetrit. Vatnajökulli liustikult Jökulsá á Fjöllumi jõest tulev vesi voolab mitut koske ja juga läbides umbes 30 kilomeetrit, kuni jõuab Põhja-Jäämerre.
Selfossile järgneb allavoolu Dettifoss, Euroopa kõige võimsam juga. Mõlemast joast langev jõgi toitub liustiku lumesulaveest ja vooluhulk sõltub aastaajast, ilmast ja vulkaanilisest aktiivsusest.
Selfoss asub Jökulsárgljúfuri rahvuspargis.
Idadiospüür
Idadiospüür ehk kakidiospüür ehk kakiploomipuu (Diospyros kaki) kuulub eebenipuuliste sugukonda ja diospüüri perekonda, kuhu kuulub ka näiteks musta puiduga must eebenipuu ehk eebenidiospüür. Kaki-ploomipuu on pärit Ida-Aasiast, kus teda kasvab ka metsikult.
Hiinas, Jaapanis ja Koreas on ta kauatuntud viljapuu, mis 19. sajandil viidi ka USA-sse ja Lõuna-Euroopasse. Eestile lähimad kohad, kus hurmaad viljapuuna kasvatatakse, on Vahemere ja Musta mere ääres.
Tomati moodi viljad (hurmaad) on tavaliselt 6...8-sentimeetrise läbimõõduga ja muutuvad küpsedes rohekaskollasest oranžikaks või punakaks.
Målselva
Målselva on 140 kilomeetri pikkune jõgi Norras Tromsi maakonnas.
Målselva saab alguse Lille Rostavatni järvest ning suubub Malangeni fjordi harufjordi Målselvfjordenisse. Enne suuet voolavad temasse Divielva, Tamokelva ja Barduelva jõgi.
Målselva järgi on saanud nime Målselvi vald ja Målselvdaleni org.
Jõe valgla on 6144 km².
Harold II
thumb| Harold II [[Bayeux' vaip|Bayeux' vaibal]]
Harold II ehk Harold Godwinson (umbes 1022 – 14. oktoober 1066) oli Inglismaa kuningas aastal 1066.
Harold oli Taani päritolu võimuka üliku Godwini poeg. 1053. aastal sai temast isa surma järel Wessexi krahv ehk kuninga järel mõjukuselt teine mees riigis. Ta paistis silma eduka sõjamehena, lüües aastatel 1062–1063 Walesi valitsejat. 1064. aastal saabus Harold Normandiasse, kus asus hertsog Williami teenistusse, kus sõdis edukalt Bretagne'i vastu. Normanni allikate kohaselt lubanud Harold aidata Williamile hankida Inglismaa trooni, ent tõenäoliselt on see hilisem fiktsioon, et õigustada Inglismaa vallutamist. Lastetu kuningas Edward Usutunnistaja plaanis trooni jätta hoopis oma sugulasele Edgar Æthelingile, kuid too oli vana kuninga surres liialt noor. Et Inglismaad ähvardasid korraga kaks invasiooni, nii Norrast kui ka Normandiast, otsustas inglise ülikute kogu Witenagemot kuningaks valida hea sõjamehena tuntud Haroldi.
1066. aasta lõpus tungisidki norrakad ja normannid korraga maale. Norra kuningas Harald Hardråde oli sõlminud liidu Haroldi venna Tostigiga ning võitis Yorkshire'is inglasi. Ent 25. septembril toimunud Stanfordi silla lahingus saavutas Harold oma peaarmeega Haraldi üle otsustava võidu, viimane langes lahingus. Ent samal ajal olid normannid juba Lõuna-Inglismaal maabunud. Nõnda pidid Haroldi väed kiirmarsile asuma, et taas ruttu teisele poole riiki jõuda. 14. oktoobril toimunud Hastingsi lahingus Harold langes ning William Vallutaja võis end peagi Inglismaa kuningaks kroonida.
Haroldi surma täpsed asjaolud pole teada ning kohe pärast tema surma tekkis selle kohta hulgaliselt legende. Tavaliselt usutakse, et talle lasti ammunoolega silma, ent see pole sugugi kindel. Osad legendid väidavad ka, et ta pääses lahingust eluga, ravis aastaid haavu ja lahkus maalt, naastes aastakümneid vana mehena ning elades viimased eluaastad Doveris erakuna.
LeAnn Rimes
thumb|LeAnn Rimes (2004) LeAnn Rimes (sünninimega Margaret LeAnn Rimes; sündinud 28. augustil 1982 Jacksonis Mississippi osariigis) on USA pop- ja kantrilaulja.
Erg
Erg (kreeka ἔργον, töö) on mehaanilise töö, energia ja soojushulga mõõtühik CGS-süsteemis: kus dyn on jõuühiku düün tähis.
Seos SI-süsteemi energiaühikuga džaul:
Hammaada
pisi|Hammaada [[Roheneeme saared|Roheneemesaartel Boa Vistal]] Hammaada (araabia keeles حمادة, ḩammādah 'viljatu') on tasane kivikõrb, mis koosneb suurtest kaljudest ja paljastest lavamaadest.
Hammaadas puudub liiv peaaegu täiesti, sest tuul on peened koostisosad ära kandnud. Selles osas erineb hammaada sarnase kliimaga ergidest, kus on suured luited. Hammaada teravad kivid on kaetud väga kidura taimestikuga.
Hammaadat võivad liigestada kuivad või ajutise vooluga jõeorud ehk vadid.
Russell Crowe
Russell Crowe (sündinud 7. aprillil 1964 Uus-Meremaal Wellingtonis) on Austraalia filminäitleja. 2001. aastal pärjati ta Oscariga rolli eest filmis "Gladiaator".
Hammaada
Varem kasutati terminit "hammaada" ainult Sahara kivikõrbete kohta, nüüd nimetatakse nii ka muid kivikõrbi, näiteks Gobi kõrbet.
Maailmas suurim hammaada on Draa hammaada Loode-Saharas Maroko, Alžeeria ja Lääne-Sahara vahel. Hammaadad moodustavad umbes 70% Sahara kõrbest.
Keijo Kurttila
Keijo Kurttila (sündinud 8. aprillil 1975) on soome murdmaasuusataja (sprinter).
Maailmameistrivõistlused
2003 Val di Fiemmes
Haapsalu laht
Haapsalu laht asub Lääne-Eestis Lääne maakonnas Haapsalu linna juures. Lahe vastaskaldal on Noarootsi poolsaar. Haapsalu laht on liigendatud ja koosneb mitmest siselahest ning nendevahelistest väinadest. Lahtedest on tuntumad Haapsalu linnaga külgnevad Tagalaht, Suur viik ja Eeslaht. Teised lahed: Tahu laht, Nodaski laht, Saunja laht, Ninaauk, Nodaski laht, Klippa lõuk, Riimi meri ja Saaremõisa laht (käsitletakse ka rannajärvena). Väinad laheosade vahel: Rokkasilm, Kropi silm, Killaste silm. Tähtsamad poolsaared lahes on Võnnu poolsaar ja Klippa saar (Noarootsi poolsaare osad) ning Bürgermeistri holm ja Krimmi holm (Haapsalu linnas). Haapsalu lahes on ka mitmed saared, laiud, rahud.
Haapsalu lahe seisundit hinnatakse halvaks, eriti Tagalahes. Haapsalu laht tõsteti Eesti keskkonnaprobleemina esile näiteks 2015. aasta Euroopa keskkonnaaruandes.
Keijo Kurttila
Maailmameistrivõistlused
2005 Oberstdorfis
Olümpiamängud
2002. aasta taliolümpiamängud Salt Lake Citys
2006. aasta taliolümpiamängud Torinos
Prääma mõis
Prääma mõis (saksa keeles Bremerfeld) oli rüütlimõis Paide kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.
Mõisa keskus asus Prääma külas.
Ajalugu
Prääma mõis eraldati 17. sajandi lõpul Eivere mõisast.
Esimesed omanikud olid Bremenid, kelle järgi on mõis ka nime saanud.
Enne 1919. aastal mõisa võõrandamist kuulus mõis Rentelnite suguvõsale. , viimana omanik 1916. aastal mõisa ostnud Georg Woldemar Ewert von Renteln.
Mõisakompleks
Mõisa ühekorruseline historitsistlik härrastemaja ehitati 1866. aastal.
Pärast võõrandamist asus hoones lastekodu.
1990. aastatel läks mõisahoone eravaldusse, kuid seisab siiani tühjana.
Säilinud on ka mõned kõrvalhooned, mis on samuti eravalduses.
Bam Margera
pisi|Bam Margera (2010) Bam Margera (õieti Brandon Cole Margera; sündinud 28. septembril 1979 West Chesteris Pennsylvanias) on USA elukutseline rulataja ning teleseriaalide "Jackass" ja "Viva la Bam" üks peategelasi.
Sotsioonika
Sotsioonika on õpetus, mis käsitleb psüühika infovahetust (metabolismi) välise maailmaga. Sotsioonika rajaja on leedu uurija Aušra Augustinavičiūtė (Augusta). Sotsioonika lähtub Carl Gustav Jungi isiksuse tüpoloogiast, Sigmund Freudi teadvustamatuse ideest ja Antoni Kępiński "infometabolismi" teooriast.
Bam Margera
Ta on Phil ja April Margera poeg. Tal on vend Jess, kes osaleb ka mõnes "Viva la Bami" osas.
Sotsioonika
Sotsioonikas uuritakse inimese isiksusetüüpe ja tüüpidevahelisi suhteid.
Bam Margera
2007. aastal tuli eetrisse tema uus telesari "Bam's Unholy Union". Seal on tegelasteks Bami pere ja sõbrad ning Missy Rothsteini pere ja paar sõpra. Saade räägib Bami ja Missy abielueelsest ajast, kui nad laulatust planeerivad. Bam abiellus Missyga 2007. aastal.
Sotsioonika
Juba ammu märkasid filosoofid, et inimesed erinevad oma olemuselt ja need erinevused pole alati seletatavad kasvatuslikke teguritega. Šveitsi teadlane C.G.Jung ja tema teaduslikku pärandi edasiarendajad hakkasid psüühikat jaotama 16 tüübiks, et seletada inimeste individuaalseid psüühilisi erinevusi. Sotsioonikas peetakse psüühika aluseks indiviidi infovahetust välise maailmaga. Sotsioonika kasutab infotöötluse funktsioonide 8-elemendilist mudelit, kus iga element töötleb infovoo teatud osa. Sellega põhjendatakse 16 isiksusetüübi (sotsioonikas "infometabolismi tüüpide" ehk IMTde) eksisteerimist. Mudeli kohaselt erinevad IMT-d teineteisest seetõttu, et nad töötlevad välismaailma informatsiooni erinevalt. Sellest vaatevinklist iga on iga IMT 16-st võimalikust "spetsialiseerunud" informatsioonilise välja omas sektoris.
Bam Margera
Bamil on ka raadiosaade "Radio Bam".
Sotsioonika
Tänapäeval eksisteerivad mitmed sotsioonika suunad (koolkonnad), mis erinevad teoreetiliste lähtekohtade poolest. Enamikule koolkondadele on siiski ühine keskne lähtekoht individuaalsetest erinevustest sõltuvalt psüühika infovahetust välise maailmaga ja A-mudel kui psüühika mudel.
Bam Margera
Filme ja sarju:
Sotsioonika
A-mudel
A-mudel on psüühika mõttekaemuslik asendaja, kui me vaatleme psüühika informatsioonilist vastastoimet välise maailmaga. A-mudel koosneb 8-st funktsioonist, millest igaüks teostab infovoo oma aspekti töötlust. Funktsiooni iseloomustavad karakteristikud on mõõdulisus (infotöötluse sügavuse parameeter:Kõige tugevam on neljamõõduline, kõige nõrgem ühemõõduline) ja märk (töötluse kvaliteet). Funktsioonid on koondunud tinglikult nelja plokki, mis kannavad nimetusi EGO, Super-EGO, ID ja Super-ID. EGO ja Super-EGO ühinevad mentaalsesse superplokki, ID ja Super-ID vitaalsesse superplokki. Vitaalne superplokk vastutab informatsiooni automaatse töötluse eest, mentaalne uute ülesannete lahendamise eest. Kokku on sotsioonikas 16 A-mudelit, igaüks neist vastab psüühika Informatsioonilise metabolismi tüübile.
A-mudel koosneb 8 funktsioonist. Nende numeratsioon on järgmine:
1 – baasfunktsioon, neljamõõduline; 2 – loominguline funktsioon, kolmemõõduline; 3 – normatiivne (e rolliline), kahemõõduline; 4 – valuline, ühemõõduline; 5 – sugestiivne, ühemõõduline; 6 – aktivatsiooniline, kahemõõduline; 7 – programmiline, kolmemõõduline; 8 – instrumentaalne, neljamõõduline;
Funktsioonid on ühendatud plokkideks:
1 ja 2 – plokk EGO 4 ja 3 – plokk SUPEREGO 6 ja 5 – plokk SUPERID 7 ja 8 – plokk ID
Plokid ühinevas superplokkideks:
EGO ja SUPEREGO – mentaalne plokk SUPERID ja ID – vitaalne plokk
Juhtivad plokid võtavad vastu otsuse: „minu või mitte minu“ ülesanne, „oskan või ei oska“ seda lahendada. Täitvad plokid on vajalikud vastuvõetud otsuse täitmiseks. Neis on kindel reeglite kogum või ülesannete täitmise „tööprogramm“ või tööinstrument tulemuse realiseerimiseks.
Kogu infovoog "laskub" kogu struktuurile kohe tervenisti. Ja iga funktsioon töötleb informatsiooni vastavalt oma ettemääratlusele. Kuid funktsioonide (plokkide) sisselülitus toimub teatud järjekorras. Alguses lülituvad juhtivad plokid, seejärel nad edastavad juhtimist (mitte informatsiooni!) täitvatele plokkidele. Kogu mudeli sisselülitus toimub 5-s funktsioonis.
Infovoog psüühika vastastoime puhul välise maailmaga tinglikult jaotub kaheksaks teguriks (aspektideks). Süsteemne (suhete) loogika (L) Informatsioon süsteemsetest vastasseostest objektide vahel. See on info skeemidest, algoritmidest, reeglitest, korrast. Asjalik loogika (P) Informatsioon objektide omadustest ja kvaliteedist. See informatsioon on vajalik tööks objektidega, materjalidega. Suhete eetika (R) Informatsioon energeetilistest suhetest. See on informatsioon sümpaatiatest, antipaatiatest, suhetest jne. Emotsioonid (E) Informatsioon seesmistest seisunditest. See on informatsioon tunnetest, meeleoludest, seisunditest. Komfort (S) Informatsioon ruumilistest suhetest. Komfordist, mugavus, proportsioonid, väline esteetika. Tahe (tahteline sensoorika) (F) Informatsioon ruumilistest omadustest. Jõulised omadused, tahtelised omadused, agressioon, surve, kaitse. Sündmused (T) Informatsioon ajalistest suhetest. Sündmused, prognoosimine. Võimalused (võimaluste intuitsioon) (I) Informatsioon olemuslikest omadustest. Potentsiaal, võimalused, ideed.
Isiksusetüübid
Isiksusetüüpe on sotsioonikas kokku 16:
Suhete tüübid
Suhete mudelite operatsionaal-funktsionaalseid kirjeldusi on kokku 16 – see on täiesti arusaadav, kuna IMT-sid on just nimelt 16. Iga IMT võib vastastikku toimida 16 IMT-ga (sh sama IMT-ga); sealjuures tekkib üks 16-st tüüpidevaheliste (isiksustevaheliste) suhetüüp. Neist 12 suhtetüüpi on sümmeetrilised, neli suhtetüüpi on asümmeetrilised.
A. Augustinavičiute välja pakutud ja sotsioonikute konsensuse põhjal kinnitatud suhete loetelu näeb välja järgnev:
- Sümmeetrilised vastastoimed (suhted):
- Asümmeetrilised vastastoimed (suhted):
Nigul Karits
Nigul Karits (kuni 24. aprillini 1936 Nikolai Kapustin; 23. oktoober 1911 Narva – oktoober 1944; jäi II maailmasõjas teadmata kadunuks) oli Eesti poksija. Ta alustas poksimist Tallinna Poksiklubis 1933. aastal.
Karits sai keskkaalus (kuni 72,6 kg) Eesti meistrivõistlustel II koha (1935).
Karits osales seitse korda Eesti koondises (1933–1936). Ta oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kahekordne Baltimaade meister (1934 ja 1935).
Karits osales keskkaalus (kuni 72,6 kg) IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Alf Jackson (Suurbritannia) langes hiljem välja veerandfinaalis.
Karits mobiliseeriti Punaarmeesse 27. juulil 1941. Ta jäi oktoobris 1944 Eesti Laskurkorpuse võitlejana (reamees) teadmata kadunuks.
Isiklikku
Nigul Karitsa poeg on võrkpallur ja piirivalvur Henn Karits.
Deduktiivne arutlus
Deduktiivne arutlus on arutlus, mille eelduste tõesust peetakse järelduse tõesust tagavaks. Teiste sõnadega, peetakse võimatuks, et eelduste tõesuse korral oleks järeldus väär.
Deduktsiooniks võidakse nimetada deduktiivse arutluse esitamist või arutlemist, mida vaadeldakse deduktiivset arutlust järgivana.
Deduktiivse arutluse puhul peetakse järelduse tõesust eelduste tõesuses otsekui sisalduvaks.
Deduktiivset arutlust peetakse tulenevaks definitsioonidest, loogika reeglitest ja matemaatika tulemustest.
Leonid Arbusow noorem
Leonid Arbusow noorem (täisnimi Leonid Hans Nikolaus Arbusow; 31. oktoober 1882 Bauska – 16. veebruar 1951 Göttingen) oli baltisaksa ajaloolane, Leonid Arbusow vanema poeg.
Noorus
Leonid Arbusow noorem veetis oma nooruse isa juures Kuramaal, 1902–1906 õppis ta Tartu Ülikoolis teoloogiat ning sai kandidaadikraadi, samal perioodil õppis ta ka ajalugu Richard Hausmanni käe all. Hiljem täiendas ta end ka Saksamaal Göttingenis ning sai 1909. aastal doktorikraadi. Tema doktoritöö "Die Beziehungen des Deutschen Ordens zum Ablasshandel seit dem 15. Jahrhundert" käsitles Saksa ordu (ja eriti Liivimaa ordu) seoseid indulgentsikorraldusega, keskse tähelepanu all olid sealjuures Liivimaa orduharu maameistri Wolter von Plettenbergi aegsed kaks ordu heaks korraldatud Moskva suurvürstiriigi vastast indulgentsikampaaniat (1503–1506 ja 1507–1510). Pärast ülikooli lõpetamist oli Arbusow lühikest aega Berliinis, kuid asus 1910. aastal elama Riiga, kus hakkas tegutsema Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo- ja Muinsusseltsi juures (Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde der Ostseeprovinzen Russlands, hiljem Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde zu Riga, Riia Ajaloo- ja Muinsusselts); seltsi sekretäriks oli ta valitud juba 1909. aasta sügisel. Sellesse ametisse jäi ta kuni 1935. aastani; 1935–1939 oli ta aga seltsi eestseisuse liige.
Tegevus 1910. aastatel
1910. aastatel töötas Arbusow eelkõige Ajaloo- ja Muinsusseltsi heaks ning tema uurimisteemad olid mitmekülgsed, ulatudes arheoloogiast kuni libahundi- ja nõiaprotsessideni. Samuti hakkas ta tegelema Liivimaa reformatsiooni uurimise ja keskaegsete allikate avaldamisega. 1912. aastal, kui Leonid Arbusow vanem suri, viis noorem Arbusow lõpule isa pooleliolevad tööd, sealhulgas mahuka andmekogumi Liivimaa keskaegsest vaimulikkonnast ("Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. Jahrhunderts bis ins 16. Jahrhundert"; 4-osalise andmestiku viimane ja mahukaim osa ilmus 1914. aastal) ning Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuchi II sarja 3. köite (ilmus samuti 1914). Seejärel kavatses Arbusow jätkata Urkundenbuchi ja selle paralleelväljaande Akten und Rezesse der livländischen Ständetage avaldamist, kuid 1914. aastal otsustas ta Ajaloo- ja Muinsusseltsi palvel kõigepealt kirjutada eelolevaks reformatsiooni 400. aastapäevaks Liivimaa usupuhastust käsitlev üldkäsitlus. Ehkki Arbusowil oli plaanis selleks külastada mitmeid välisarhiive, sealhulgas Saksamaal ja Vatikanis, nurjas need plaanid puhkenud Esimene maailmasõda. Seetõttu ulatus käsitlus esialgu planeeritud 1555. aasta (Augsburgi usurahu) või koguni 1561. aasta (keskaegse Liivimaa kokkuvarisemine) asemel vaid 1535. aastani (ordumeister Wolter von Plettenbergi surmani, mille kohta olid olemas allikapublikatsioonid) ning teose pealkirjaks sai "Die Einführung der Reformation in Liv-, Est- und Kurland" (Reformatsiooni sisseviimine Eesti-, Liivi- ja Kuramaal). See enam kui 800.leheküljeline teos on jäänud siiani kõige põhjalikumaks Liivimaa reformatsiooniaega käsitlevaks teoseks, millele on tuginenud ka hilisemad reformatsioonikäsitlused. Ehkki teos oli põhiosas valmis juba 1917. aastaks, ei saanud selle esimene osa ilmuda enne, kui 1919. aastal, kuna Vene impeeriumis oli sõja ajal keelatud saksakeelsete teoste väljaandmine ning Ajaloo- ja Muinsusseltsil nappis raha selle väljaandmiseks. Alles 1921. aastal ilmus teos täielikul kujul. 1919. aastal ilmus Arbusowi sulest ka lühem teos, mis käsitles 1520. aastate poliitilist ajalugu: "Wolter von Plettenberg und die Untergang des Deutschen Ordens in Preussen".
Tegevus Läti Vabariigis
1919. aastal asus Arbusow tööle Läti Kõrgemasse Kooli, enne seda kuulus ta maist kuni augustini landesveeri. Esialgu töötas Arbusow dotsendina, 1922. aastal sai üldajaloo professoriks. Hästi läti keelt valdav Arbusow oli toonastest Läti Ülikooli ajalooprofessoritest ainus, kes oli juba varem tegelenud kohaliku piirkonna ajalooga, ning ta jätkas seda ulatuslikus mahus ka edaspidi: Arbusow kirjutas artikleid Läti keskajast, Liivimaa talurahvaõigustest, kartograafiast ning andis 1920.–1930. aastatel välja publikatsiooni Akten und Rezesse der livländischen Ständetage esimese sarja puuduolevad vihikud (need katsid aastad 1404–1459). Samuti tegi Arbusow aastatel 1926–1931 mitu uurimisreisi Vatikani arhiivi (avaldas ka 4 aruannet, mis sisaldavad allikate lühikirjeldusi, pealkirja all "Römischer Arbeitsbericht") ning alustas uurimistööd Henriku Liivimaa kroonika osas. Kuna Arbusowi uurijategevus oli enamjaolt seotud keskaegsete kirjalike allikate ning toonase saksakeelse eliidiga, siis tekkis tal vastuolusid läti ajaloolastega, kes uurisid lätikeelse talurahva ajalugu, tegid allikatepuudusel julgeid hüpoteese ning süüdistasid baltisaksa ajaloolasi minevikupildi moonutamises sakslaste kasuks. Arbusow suutis äärmuseid vältida (ta jätkas rahvusliku ajalookirjutuse eelset, 19. sajandil kujunenud baltisaksa Landesgeschichte (maa-ajaloo) koolkonna vaimus allikakeskset uurimistööd) ning mõnda aega õnnestus tal normaalselt läbi saada nii teiste baltisakslaste kui ka läti ajaloolastega.
Kuid lätlaste ja baltisakslaste erimeelsuste süvenedes, mis muutusid eriti tõsisteks pärast Kārlis Ulmanise riigipööret 1934. aastal, oli Arbusow sunnitud 1936. aastal Läti Ülikoolist lahkuma ning ta asus professorina tööle Herderi instituuti, mis oli sisuliselt baltisakslaste eraülikool ning kus Arbusow oli dotsendina töötanud ka aastatel 1921–1931.
Tegevus Saksamaal
1939. aastal läks Arbusow Umsiedlungi raames Saksamaale. Esialgu tegutses ta Poseni (Poznańi) ülikoolis, 1945. aastast kuni surmani oli ta tegev Göttingeni ülikoolis. Arbusow oli ka Baltischer Historikertreffeni (Balti ajalookohtumised, toimuvad 1947. aastast) ning samuti Balti Ajaloo Komisjoni mõtte algatajaid (see loodi 1951. aastal pärast Arbusowi surma).
Pärast Teist maailmasõda tegeles Arbusow põhjalikult Läti Henriku kroonika uurimisega, mille tulemusena ilmus mõni aastat pärast tema surma Albert Baueri poolt lõpule viidud kroonika ladina- ja saksakeelne väljaanne, mida peetakse teaduslikus mõttes seni kõige õnnestunumaks. Lisaks tegeles Arbusow oma viimastel eluaastatel ka Johann Gottfried Herderi rahvaluulealase tegevuse ning keskaegse liturgilise kirjanduse uurimisega.
Johannes Kant
Elukäik
Lõpetas 29. augustil 1927 Sõjakooli ning määrati teenima 2. Soomusrongi Rügementi. 1. oktoobrist 1928 viidi üle Lennuväerügementi ning asus õppima Lennukoolis. Lõpetas Lennukooli 1930. aastal ning kinnitati sõjaväelenduri kutses. Määrati teenima Üksikusse Lennuväedivisjoni nr 3. 1933 oli leitnant Kant Üksiku Lennuväedivisjoni nr. 3 adjutant, 1934. aastast sama divisjoni salga nr 1 ülem. 1. aprillil 1938 viidi kapten Johannes Kant ÜLD nr 3 I salga ülema kohalt Lennukooli adjutandiks. Eesmärgiks seati ka tema ettevalmistamine (tagavara)lennuinstruktoriks. 1938. aastal lõpetas pimelennu kursused.
Tegeles Tallinna Lennuväeohvitseride Laskespordiklubis laskespordiga. 1937. aasta laskespordi maailmameistrivõistlustel Helsingis võitis ta kuld- ja pronksmedali. Eesti meistrivõistlustel võitis ta individuaalarvestuses kulla ja meeskondlikus arvestuses hõbeda.
Eesti lennuväe likvideerimisel määrati Johannes Kant teenima 22. territoriaalkorpuse eskadrilli. Sõja puhkedes otsustas koos teiste eskadrilli lenduritega mitte lasta end Venemaale evakueerida, oli 27. juunil 1941 Jägala laagrist jalgsi lahkunud lendurite grupis. Osales koos metsavendadega Eesti vabastamises punavägedest (oli 1. kompaniiülemaks major Hans Hirvelaane pataljonis). Ta oli Rapla omakaitse ülem kuni lahkumiseni Eestist 1944. aastal, mil läks Saksamaale ja sealt 1947 Rootsi, kus taasühines oma perekonnaga.
Kuni surmani 1984. aastal oli Kant aktiivne eestluse hoidja ja kultuurielu edendaja Rootsis. Tema hüüdnimi oli Laulev lendur.
Induktiivne arutlus
Induktiivne arutlus on arutlus, mida võetakse niisugusena, et eelduste tõesuse puhul on järelduse tõesus tõenäoline ja järelduse väärus ebatõenäoline.
Erinevalt deduktiivsetest arutlustest ei peeta induktiivseid arutlusi loogiliselt (deduktiivselt) kehtivateks.
Induktiivsed arutlused võivad viidata näiteks statistilistele andmetele, minevikukogemusele, tundemärkidele, tõendusmaterjalile, autoriteedile ja põhjuslikkusele.
Induktsiooniks võidakse nimetada induktiivse arutluse esitamist või arutlemist, mida vaadeldakse induktiivset arutlust järgivana.
Väinö Linna
pisi|Väinö Linna Palm Beachis Floridas (USA), 1963
Väinö Valtteri Linna (20. detsember 1920 Urjala – 21. aprill 1992 Tampere) oli soome kirjanik.
Elu ja looming
Pärast sõda läks ta Finlaysonisse tagasi. Ta abiellus 1945. aastal; 1947. aastal sündisid nii tema esimene tütar Sinikka kui ka esimene romaan "Päämäärä". Järgmisel aastal ilmunud romaan "Musta rakkaus" sai juba kriitikute käest kiita.
1954. aastal valminud sõjaromaan "Tundmatu sõdur" müüdi kohe läbi ning see äratas suurt tähelepanu ja rohkeid diskussioone kogu Soome ühiskonnas. Nüüd hakkas kirjaniku amet juba ka elatist pakkuma ning Linna loobus oma tööst Finlaysonis ja ostis Hämeenkyrös Käkisaare talu. Maaelu vaikuses valmis triloogia "Siin Põhjatähe all", mis ilmus aastatel 1959–1962.
Linna "Tundmatu sõduri" järgi 1955. aastal tehtud Edvin Laine samanimeline film sai tõeliseks kultusfilmiks. See on Soome kõigi aegade vaadatuim film, mida on kinos vaatamas käinud 2,8 miljonit inimest. 1985. aastal tegi Rauni Mollberg filmist uue versiooni. Ka Väinö Linna triloogia "Siin Põhjatähe all" kahest esimesest osast 1968. aastal tehtud film on populaarsuselt läbi aegade kolmandal kohal.
Väinö Linna südamehaigus andis endast märku juba pärast menuromaane sagenenud esinemiste käigus. Aastal 1984 tabas teda ajuinfarkt, mille tagajärjel ta kaotas kõnevõime. Väinö Linna suri 1992. aastal kopsuvähki.
Jan Křtitel Kuchař
Jan Křtitel Kuchař (ka Johann Baptist Kucharz; 5. märts 1751 Choteč – 18. veebruar 1829 Praha) oli tšehhi orelimängija, helilooja ja õpetaja.
Viljandi Kirjanduslik Selts
Viljandi Kirjanduslik Selts (ametlik nimi oli saksakeelne Felliner Litterarische Gesellschaft) oli Viljandis tegutsenud baltisaksa teadusselts. Selts loodi Viljandi ordulinnusel 1878.–1879. aasta väljakaevamisi korraldanud komitee baasil.
Seltsi põhikirja kinnitas Vene Rahvahariduse ministri abi P. Markov 23. juunil 1881. Asutamiskoosolek toimus sama aasta 9. septembril. Seltsi eesmärgiks seati Viljandi teaduslike huvide koondamine ning muinsuste uurimine. Selts pidas ka Ditmari muuseumi, mida praegune Viljandi Muuseum loeb oma eelkäijaks. Seltsi esimene esimees oli Viljandi Maagümnaasiumi ajalooõpetaja, hilisem Tallinna linnaarhivaar ja Berliini ülikooli professor Theodor Schiemann. 1882–1918 andis selts välja aastaraamatut "Jahresbericht der Felliner Litterarischer Gesellschaft", mis sisaldab Viljandimaa ajaloo uurimusi.
Seltsi tegevus katkes esimese maailmasõja puhkedes, mil tsaarivalitsus sulges saksa seltsid. Tegevus taastati Eesti Vabariigis, kus selts uute seaduste järgi 1919. aastal registreeriti. Seltsi tegevus soikus 1930. aastatel ja lõppes baltisakslaste Eestist lahkumisega 1939.
Vikerkaareraamatud
Vikerkaareraamatud on erinevaid CD-de formaate kirjeldavad standardid.
Kauksi Ülle
pisi|Kauksi Ülle ja Soome suursaadik Eestis [[Kirsti Narinen värsket Peko Helü sirvimas (2016)]] Kauksi Ülle (kodanikunimega Ülle Kauksi, varem ka Ülle Kahusk; sündinud 23. septembril 1962 Võrus) on võro luuletaja, proosa- ja näitekirjanik ning kultuuritegelane.
Elukäik
Kauksi Ülle kasvas üles Saarlasõ külas praeguses Rõuge vallas. Aastatel 1970–1978 õppis ta Rõuge 8-klassilises Koolis ja aastatel 1978–1981 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis. 1981. aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonda ja lõpetas selle 1986. aastal ajakirjanduse erialal.
Aastatel 1991–1993 töötas ta Võru raadios peatoimetaja ja tegevdirektorina. Alates 1993. aastast on ta Fenno-Ugria Sihtasutuse Tartu keskuse sekretär.
Hara laht
thumb|Hara laht [[Juminda poolsaar|Juminda ja Pärispea poolsaarte vahel]] thumb|Hara laht. [[Pärispea poolsaar. Vaade Suurpea küla rannikult]] Hara laht (varem ka Papilaht) on laht Põhja-Eestis Juminda ja Pärispea poolsaare vahel.
Kauksi Ülle
Luule
Kauksi Ülle hakkas luuletusi kirjutama teadmata, et kirjutab võru keeles. 1987. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Kesk umma mäke", kus on märgata intensiivset suhet suulise traditsiooniga. Järgnesid ballaadikogud "Hanõ vai luigõ" (1989), "Agu ni eha" (1995) ja "Kuldnaanõ" (1996), kus on "žanriomaselt esil armastuse, surma ja saatuse motiivid, kuid nii pärismaised kui rahvusvahelised müüdiained allutatakse neis mitmesugustele teisendustele ja nihestustele".
Hara laht
Lahte suubub Valgejõgi.
Kauksi Ülle
Luule
Mitme ballaadi aine on võetud regilauludest, aga regilaulu vormi pole seejuures jäljendatud, vaid ainult tsitaatidega markeeritud. Tihti on ballaadid dialoogi vormis. 1991. aastal ilmunud luulekogu "Jyriyy" sisaldab Laulva revolutsiooni aegset isamaaluulet, kus paatosesse seguneb irooniat.
Tema hilisemad luuleraamatud "Nõsõq rõõmu mõrsija" (2001) ja "Käänüpäiv" (2003) keskenduvad isiklikele teemadele, aga seal on ka satiirilisi luuletusi ja maausulisi palveid. 2005. aastal ilmus tal eestikeelne luulevalikkogu "Emaemamaa", tõlkijad Kirsti Oidekivi ja Aare Pilv. Samal aastal on tehtud helisalvestis "Imäplaat", kus ta oma luulet ise loeb ja laulab. 2012 ilmus tal "Valit luulõq" esimene köide, ja samuti uute luuletuste kogu "Palunõiaq".
2018. aastal ilmunud luuleraamatu "Imäpuu" eest sai ta aasta hiljem Juhan Suitsu luuleauhinna.
Proosa
Lühijutukogud "Säng" (1997) ja "Huuv´" (2000) koosnevad pihtimuslikku laadi paladest, milles kirjeldatakse igapäevast elu Tartus 1990. aastate algul. Romaan "Paat" (1998) näitab peategelase Ainu elukäiku Võrumaa külas alates sõjajärgsetest aastatest kuni Eesti iseseisvuse taastamini. Romaanis on nähtud loodusmaagilisi ja erootilisi sugemeid, Ainule omistatakse seal erilisi nägijavõimeid. Romaani „Uibu” (2003) tegevus toimub kaasajas.
Pigou maks
Pigou maks on maksutüüp, mis on kehtestatud selleks, et korrigeerida negatiivset välismõju (eksternaalsus).
Pigou maks on nimetatud majandusteadlase Arthur Pigou (1877–1959) järgi, kes avastas ka majanduslike eksternaalsuste kontseptsiooni. William Baumol kasutas Pigou töid tänapäevases majanduses.
Kauksi Ülle
Näidendid
Tema näidendeid on rohkesti lavastatud. 2008. aastal lavastas Ain Mäeots filmi "Taarka", mille idee on võetud Kauksi Ülle samanimelisest näidendist.
Isiklikku
Kauksi Ülle elukaaslane on Evar Riitsaar. Neil on ühine tütar Leelo ja poeg Truvar.
Pigou maks
Majandusteadlased eelistavad Pigou makse otsesele majandustegevuse reguleerimisele, kuna maksude kehtestamine tagab efektiivsema tulemuse: näiteks keskkonnamaksude kehtestamise tagajärjel need ettevõtted, kelle jaoks on odavam keskkonnareostus likvideerida, teevad seda, samas kui need, kelle jaoks on maksu tasumine odavam, maksavad maksu. Nii võimaldavad keskkonnamaksud neil firmadel keskkonna saastamist likvideerida, kellele see on odavam, samaaegselt tagades ka selle, et reostus väheneb.
Pigou maksu korral määrab valitsus sisuliselt keskkonnareostuse hinna ning firmad otsustavad seejärel, milline on optimaalne saastekogus (millise saastamise taseme korral nad kasumi maksimeerivad).
Erdenedzuu hijd
pisi|Kuldne stuupa Erdenedzuu hijd (mongoli Эрдэнэзуу хийд; eesti keeles saja kalliskivi klooster; ka Erdeni-dzuu, Erdeni Tzu, Erdene-zuu, Erdene Zuu Khiid) on aastatel 1586–1587 ehitatud budistlik klooster Mongoolias. Erdenedzuu asub Mongolite riigi suurkhaan Tšingis-khaani kunagi asustatud impeeriumi pealinna Karakorumi asukohal.
Mongoli keeles tähendab Dzuu Buddhat ja Erden aaret. Kloostri ehitamise eestvedajaks oli Abatai-khaan (ka Avtai Khan või Avtai Sain khaan). Kloostri rajamine on seotud teise budismi populariseerimise perioodiga Mongoolias. Esimene bogdogeegen Dzanabadzar sündis kloostri lähedal Yeson Zuili stepis.
1580. aastal kohtusid Avtai-khaan ja tema vend Tumenkhen-khaan III dalai-laama Sonam Gyatsoga, kuulutasid Tiibeti budismi Mongoolias ametlikuks riigiusundiks ja andsid lubaduse ehitada Mongooliasse uus budistlik klooster.
1930. aastatel oli kloostris üle 30 templi, mille hävitasid 1937. aastal mongoolia kommunistid. Aastatel 1960–1990 oli Erdenedzuu kasutusel muuseumina. Nüüdseks on kolm templit taastatud ja ühes neist viiakse läbi usulisi tseremooniaid.
Erdenedzuu on kuulus ümber kloostri paikneva 108 stuupast koosneva müüri poolest. Ühte neist on maetud ka kloostri asutaja Avtai-khaan.
Erdenedzuu keskel oli eraldi palee ja kolm suurt templit. Kivist olid ehitatud ainult templid ja mõned lisahooned. Mungad, keda oli 1920. aastate paiku ligi kolm tuhat, elasid jurtades. Orkhoni jõe orus asub ka üks väiksem klooster – Tövkin Khiid.
Eerik-Juhan Truuväli
Eerik-Juhan Truuväli (7. märts 1938 Pärnu – 25. juuni 2019 ) oli eesti jurist, Tartu Ülikooli Õigusinstituudi õigusteooria erakorraline professor. 28. jaanuarist 1993 kuni 2000. aastani oli ta õiguskantsler.
Elukäik
1957. aastal lõpetas Viljandi 1. Keskkooli ja asus samal aastal õppima juristiks Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas. Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1962. aastal kaitses diplomitöö "Tööstuse ja ehitustegevuse juhtimise ümberkorraldamise küsimusi" (juhendaja Ilo Sildmäe).
Aastast 1988 asus enam tegutsema õigusvaldkonnas, töötades pidevalt täiskoormusega mitmel ametikohal nii Tartus kui Tallinnas. 1988–1991 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi konstitutsioonikomisjoni liige; 1990–1092 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna riigi ja õiguse teooria ja ajaloo kateedri juhataja ja dotsent.
1990. aastal sai Edgar Savisaare valitsuse initsiatiivil loodud uue Põhiseaduse eelnõu töörühma liige (koos Raivo Vare, Rein Langi, Märt Raski jt), mida juhtis ka Põhiseaduse Assamblee ajal justiitsminister Jüri Raidla. Pärast põhiseaduse eelnõu valmimist (nn Jüri Raidla töörühma projekt) tegutses sama töörühma koosseisus kui Põhiseadusliku Assamblee ekspertkomisjoni liige (1991–1992).
Aastast 1992–1998 Eesti Vabariigi Sisekaitseakadeemia (alates 1993 Riigikaitse Akadeemia) kateedrijuhataja ja -õppejõud, olles samal ajal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna avaliku õiguse instituudi õppejõud. 1989–1993 oli ta Eesti Vabariigi Valimiskomisjoni esimees. President Lennart Meri esitas 1993.a. Eerik-Juhan Truuväli õiguskantsleri kandidaadiks, mis tekitas parlamendis esindatud erakondades suuri vaidlusi, lõpuks ühe enamhäälega osutus E.-J. Truuväli siiski õiguskantsleriks valituks. Aastatel 1993–2000 oli Eerik-Juhan Truuväli õiguskantsler.
Eesti Vabariigi õiguskantslerina jätkas tööd õppejõuna, olles ühtlasi 1993–1997 Tartu Ülikooli avaliku õiguse instituudi dotsent, 1993–98 Riigikaitse Akadeemia õppejõud, 1997–2002 Sihtasutuse Õigusinstituut asutaja ja õppejõud (2000–2002 õppeprorektor ja avaliku õiguse osakonna juhataja). Pärast 2002. aastal SA Õigusinstituut üleminekut Tartu Ülikooli õigusteaduskonna koosseisu, 2002–2009 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna avaliku õiguse instituudi erakorraline professor ja 2009–2010 samas külalisprofessor. 2001–2006 Vabariigi Presidendi poolt kokku kutsutud õigusekspertide komisjoni liige (2001–2006).
Olnud 1989. aastal Eesti delegatsiooni eksperdiks läbirääkimistel NSV Liiduga. Eesti Õiguskeskuse nõukogu liige (1993–2000), MTÜ Polis asutajaliige ja president (2004–2011). Aastatel 1961–1991 oli Eerik-Juhan Truuväli NLKP liige.
Eerik-Juhan Truuväli suri 25. juunil 2019 ja ta maeti 2. juulil 2019 Metsakalmistule.
Taranatha
Taranatha (1575–1634) (Kun-dga'-snin-po) sündis Drongis, Tiibetis, arvatakse et samal päeval kui Padmasambhava. Taranatha andekust ja teravat mõistust pandi tähele juba lapsepõlves tema õpetajate Je Draktopa, Yeshe Wangpo, Kunga Tashi, Jampa Lhundrup, Buddhagupta poolt.
Taranatha kui ümbersündinu, Krishnacarya (Krsnacarya/Kanha), avastas Khenchen Lungrik Gyatso. Teda loetakse ka Mandzushri kehastuseks. Taranatha rajas 1615. aastal Takten Phuntsok Lingi kloostri Tsangpo orus Shigatse lähedal. 1642 võttis V dalai-laama kloostri üle ja see sai uueks nimeks Ganden Puntsokling.
Tema kirjutatud on kuulus budismi ajalugu (dpal dus kyi 'khor lo'i chos bskor gyi byung khungs nyer mkho) ja 1604. aastal Kuldne palvekee, Bodhisatva Tārā pärinevus.
Abatai-khaan (Avtai Khan) (Avtai Sain khaan) kohtus temaga 1580 Jonangis. Taranatha suri Mongoolias Urgaas (nüüd Ulaanbaatar) ja tema säilmed asuvad Lhasa lähedal Hõbe-stuupas. Elu jooksul rajas ta mitu kloostrit Mongooliasse. Taranatha järgmine kuulus kehastus oli Dzanabadzar, kes oli esimene Bogdogeegen, Khalkha Jebtsun Damba Khutukhtu on samuti Taranatha ümberkehastus.
Kohila Gümnaasium
Kohila Gümnaasium on gümnaasium Kohila alevis Raplamaal.
Ajalugu
Eesti rahvakool jõudis uuele arengutasemele 18. sajandi viimasel kolmandikul. Rahvaõpetus korraldati ümber. Koolid rajati paljudes mõisakogukondades, nii ka Kohila mõisas avati kool 1786. aasta sügisel.
19. sajandi teisel poolel oli Hageri kihelkonnas palju väikesi koole: Adila, Rabivere, Tohisoo, Salutaguse, Pahkla, Mäeküla, Sutlema. Aastatel 1910–1918 kandis Kohila kool Ministeeriumikooli nime. Urgemäe koolimajas oli kolm klassi 30–40 õpilasega. Neljas ja viies klass õppis vallamajas. 1918–1923 kandis kool Kõrgema Rahvakooli nime ja tegutses viieklassilisena. 1923. aastal alustati õppetööd Tohisoo mõisa härrastemajas. Kool reorganiseeriti 6-klassiliseks algkooliks.
Sõjajärgseil aastail töötas kool mõnda aega Kohila Mittetäieliku Keskkoolina ja Kohila 7-klassilise koolina. 1956. aastal reorganiseeriti kool keskkooliks. Kooli I lend lõpetas 1960. aastal. Septembris 1961 avati uus koolimaja. Peagi kitsaks jäänud koolimajale rajati aastatel 1974–1977 juurdeehitis.
Sõjajärgseil aastail (1947) hakati direktor Valter Hormi algatusel haridust andma ka vene keeles. 1952. aastal avati Raplas 7-klassiline vene kool ning V ja VI klass viidi sinna üle. Kohilasse jäid ainult algklassid. 1961. aastal, pärast uue koolihoone valmimist, hakkas tööle 8-klassiline kool. 1977. aastast sai vene põhikoolist juba keskkool. Kõige suurem oli vene kooli õpilaste arv 1985. aastal, 413. Aastatel 1977–1993 lõpetas vene keskkooli 15 lendu 166 õpilasega. 2001. aastal otsustati Kohila Gümnaasiumi vene kool sulgeda õpilaste vähesuse tõttu.
1995. aasta sügisest nimetati kool ümber Kohila Gümnaasiumiks.
2002/2003. õppeaastast kuuluvad kooli juurde ka Kohila kooli Hageri klassid.
Üks Kohila Gümnaasiumi tuntumaid vilistlasi on ettevõtja ja Eesti Olümpiakomitee president Urmas Sõõrumaa.
Töötajad
Kohila Gümnaasiumis töötab 64 õpetajat ning tööle on võetud psühholoog ja kaks sotsiaalpedagoogi.
Kohila Gümnaasiumi direktor on Marko Kaljuveer.
Öine vahtkond (maal)
Maali täpsem pealkiri on "Frans Banning Cocqi ja Willem van Ruytenburchi kompanii".
Maal telliti 1639. aasta lõpupoole ja see valmis 1642. aastaks.
Kuna tellijad ei oodanud kunstiteost, vaid tõendit oma väärikuse kohta, ei olnud nad maaliga rahul. Põhjuseks võib tuua selle, et osa maalil kujutatutest olid jäetud tagaplaanile, paljud olid pooleldi peidus või langes nende näole vari. Samuti oli Rembrandt kujutanud soovitud 18 isiku asemel 31 inimest. Selline eristumine tolleaegsetest rühmaportreedest ei meeldinud maali saajatele, kes olid maksnud kokku 1600 kuldnat, mis oli tolle aja kohta väga suur summa.
Maal "Öine vahtkond" tehti Amsterdami laskurite üksusele. Koos teiste rühmaportreedega, mille autorid olid muuhulgas Joachim von Sandrart, Govaert Flinck ja Bartholomeus van der Helst, pidi see kaunistama Kloveniersdoeleni suurt saali ehk Amsterdami linnavalve peakorterit. Selline omakaitse moodustati linnakodanike rühmadest, kes kandsid relvi ja vormirõivaid. Nad kaitsesid linna võimukandjaid ning võtsid enda peale vahiteenistuse, et tagada öine kord. Sõja ajal läksid nad vajaduse korral koguni rindele. Rahuajal korraldasid nad avalikke paraade, kus kandsid oma mundreid ja demonstreerisid relvi.
Kodanikud vaatasid paraade uhkusega, meenutades hollandlaste vaprust Hispaania sissetungijate vastu võitlemisel. 28 mehest koosnev grupp on marssimas kanali kaldapealsele. 18 mehe isik on teada tänu nimedele, mis olid kirjutatud tagaplaani võlvi kohal olevale kilbile, kuigi see kaunistus lisati pärast Rembrandti surma. Keskel seisab Banning Cocq, kes on rõivastatud musta, punane särp ümber, ning annab oma leitnandile Willem van Ruytenburgile korralduse marssimiseks. Ruytenburg on riietatud viimase moe järgi uhkesse elevandiluuvärvi heeroldikuube, millele on tikitud linna vapp. Ta oli maaomaniku poeg, kes elas ühes luksuslikus Amsterdami palees Herengrachtil. Väeüksuse lipukandja Jan Visscher Cornelissen seisab taga vasakul ja silla balustraadil istub seersant Reynier Engelen. Teine seersant Rombout Kemp sirutab välja oma käe ja hoiab õlal hellebardi. Tagaplaanil on kujutatud kaardiväelast Jacob Dirckseni kõrge mütsiga. Teised kaardiväelased on Barent Herrmansen, Jan Adriaenskerck, Jan van der Heede, Walich Schellingwou, Jan Burgam, Paulus Schoonhoven ja Claes van Crysbergen. Trummilööja paremal on Jan van Kampport.
16 inimest maksid Rembrandtile oma portree maalimise eest kokku 1600 floriini. Igaühe makstud summa suuruse põhjal portreteeris meister neid rohkem või vähem detailselt. Tõenäoliselt maalis Rembrandt ka iseenda, vaatamas seda kõike pealt. Tema nägu võib olla lipnik Visscheri vasaku õla taga. Teised maali tegelased on intrigeerinud paljusid kunstiajaloolasi. Kõik on aga ühel meelel, et Rembrandt maalis rohkem inimesi selleks, et pilt oleks elavam ja et tühja ruumi oleks vähem.
Marsiks valmistuvate sõdurite vahel sebivad väikesed lapsed ja koer. Üks väikestest tüdrukutest on väga elegantselt riietatud, talle on usaldatud rühma embleemi kandmine. Rembrandt tahtis teha selle rühmaportree traditsioonilisest elutute nägude kooslusest mõnevõrra erinevalt. Hoogstraten oli juba märkinud, et sellistel rühmaportreedel "võid sa kõigil pea maha raiuda ühe hoobiga". Selles töös on Rembrandt valguse targalt suunanud kõige tähtsamatele tegelastele ning sel moel ruumi elustanud. Igaüks tegeleb eri asjaga ja vaatajale on selge, et tegu pole regulaararmeega, vaid linnakodanikega, kes on endile vabatahtliku kohustuse võtnud. Rembrandt on jäädvustanud hetke, mil Banning Cocq pöördub Ruytenburgi poole ja avab suu korralduse andmiseks.
See töö tõi kaasa sedavõrd suure tunnustuse, et 1678. aastal kirjeldas kirjanik Samuel van Hoogstraten maali järgmiste sõnadega: "See töö ... on nii võimsalt tehtud, et kõik teised pildid Kloveniersdoelenis näivad selle kõrval mängukaartidena".
Espen Harald Bjerke
Espen Harald Bjerke (sündinud 12. aprillil 1980) on norra murdmaasuusataja.
Maailmameistrivõistlused
2005 Oberstdorfis
Kaarel Eduard Kompus
Kaarel Eduard Kompus (3. aprill 1903 Kambja vald, Tartumaa – 25. august 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik, Rahvuskogu liige ja prokurör. Mõisteti nõukogude organite poolt surma.
CD-RW
CD-RW (ehk Compact Disc-ReWritable; varem CD-E ehk Compact Disc-Erasable) on optiline ketas, millele saab kirjutada mitu korda ja mida saab lugeda palju kordi.
Samalaadselt CD-R-iga salvestatakse andmed binaarkujul, ehk ühtede ja nullide jadana. Lugemisel on mittekristalliseerunud ala 1 ja kristalliseerunud ala 0.
Keskmiselt talub üks CD-RW kuni 1000 korda kirjutamist ja kustutamist.
Juhani Salokannel
pisi|Juhani Salokannel (1999) Juhani Salokannel (sündinud 28. juunil 1946 Mikkelis) on soome kirjanik, tõlkija ja kirjandusteadlane.
Ta õppis Hämeenlinna gümnaasiumis ja lõpetas Helsingi Ülikooli 1971. Salokannel on filoloogiamagister.
Salokannel on töötanud mitmes kirjastuses. Nuoren Voiman Liittos oli ta tegevjuht, Gummeruses oli ta toimetaja ja osakonnajuhataja ning Weilin+Göösis raamatute osakonna juhataja. Ta on olnud Eino Leino Seltsi ja Otto Mannise Seltsi esimees. Ta on kuulunud Lahti rahvusvahelise kirjanike konverentsi korraldustoimkonda.
Ta oli elitaarse kirjandusajakirja Parnasso peatoimetaja aastatel 1980–86 ja Soome Instituudi Eestis tegevjuht 1997–2000. 2006–12 oli ta Soome Tuglase Seltsi tegevjuht.
Monika Järvekülg
Ta õppis aastatel 1955–1966 C. R. Jakobsoni nimelises Viljandi 1. Keskkoolis ja aastatel 1966–1969 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis (TEMT), mille lõpetas arhitektuuritehnikuna.
Töötas aastatel 1969–1970 Eesti Projektis projekteerijana ja aastatel 1970–1982 EKE Projektis Viljandi osakonnas.
Osalenud mitmetel karikatuuri- ja huumorivõistlustel.
Aastal 2005 ilmus Monika Järvekülje karikatuurikogumik Naera ometi. Lisaks on ta illustreerinud lasteraamatuid, lauluraamatuid ja kooliõpikuid ja töövihikuid.
Traakia meri
Traakia meri (kreeka Θρακικό Πέλαγος (Thrakikó Pélagos)) on Egeuse mere põhjaosa, Küklaadidest põhjas. On seotud Dardanellidega. Vesi seal magedam, kui mujal Vahemeres.
pisi|500px|tühi|Traakia meri on tähistatud numbriga 17
Kergejõustik 1992. aasta suveolümpiamängudel
thumb|340px|right|Barcelona olümpiastaadion Kergejõustik 1992. aasta suveolümpiamängudel toimus Barcelonas 31. juulist 9. augustini, kus võisteldi 43 alal, millest 24 oli meestele ja 19 naistele. Võistlustel osales 1725 sportlast 156 riigist.
Meeste 100 m jooksu võitis britt Linford Christie 9,96ga. 32-aastaselt oli ta vanim sportlane, kes sellel alal kulla võitis. Naiste 100 meetri jooksu võitis ameeriklanna Gail Devers, kes oli vaid mõni kuu varem raskest haigusest üle saanud, samas kui suursoosik Merlene Ottey suutis saada vaid pronksi.
Ameeriklane Carl Lewis võitis kaks kuldmedalit: kaugushüppes ja 4 × 100 meetri teatejooksus. Kaugushüppes võitis ta mängude ühes oodatuimas duellis kaasmaalast ja maailmarekordiomanikku Mike Powelli.
Üllatavam võit oli 100 meetri tõkkejooksus kõigi ennustuste vastu võitnud kreeklanna Paraskevi Patoulidou, kus favoriit Gail Devers kukkus, kui komistas viimase tõkke ajal, kui oli esimene.
Naiste 10 000 meetri jooks oli väga põnev, võidu nimel võitlesid Etioopiast pärit Derartu Tulu ja Lõuna-Aafrika Vabariiki esindanud Elana Meyer. Nende kahe vaheline embus ja koos antud au ring olid hetk, mis sümboliseeris kõige paremini apartheidi lõppu.
Naiste 1500 meetri jooksu võitis alžeerlane Hassiba Boulmerka. See sportlane sai ähvardusi oma riigi fundamentalistlidelt, kuna ta jooksis lühikeste pükstega ja keeldus avalikel esinemistel oma nägu varjamast. Boulmerka sai 1995. aastal Astuuria printsi spordiauhinna.
Ameeriklane Jackie Joyner-Kersee võitis seitsmevõistluses kuldmedali ja pronksmedali kaugushüppes, kus võit kuulus sakslanna Heike Drechslerile.
Korraldajariik Hispaania tegi suurepärase esituse, võites neli medalit: kuldmedali sai Fermín Cachol 1500 meetri jooksus ja Daniel Plaza 20 km käimises, hõbemedali Antonio Peñalver kümnevõistluses ja pronksmedali Javier García Chico teivashüppes.
Tore Bjonviken
Tore Bjonviken (sündinud 2. jaanuaril 1975) on norra murdmaasuusataja.