cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valga maakond
Moodustamine
pisi|Eesti haldusjaotus (1925) Valga maakond moodustati 6. septembril 1920, mil Vabadussõja kulg ja kujunenud olukord nõudsid Valga kui tähtsa keskuse eraldamist teistest maakondadest. 6. septembril 1920. aastal loodi praktiliselt uus Valga maakond enam-vähem tänapäevasel kujul, vaid senine Valga linn koos tühise ümbrusega pärines vanast peamiselt lätikeelsest Liivimaa kubermangu Valga maakonnast. Ülejäänud maakond moodustati Tartumaa, Viljandimaa ja Võrumaa Valga-lähedastest osadest (Sangaste kihelkond, Helme kihelkond, Karula kihelkond jt).
pisi|left|Taagepera mõisa peahoone (ehitatud 1907–1912)
1922. aastal elas Valga maakonnas 28 425 inimest. 1934. aastal oli Valga maakonna pindala 1511 km² ja elanike arv 25 837. pisi|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Teine maailmasõda ja okupatsioon
Viimane Eesti okupeerimise eelne Valga maavanem Värdi Vellner pidi võimu loovutama 8. juulil 1940. Sellest hoolimata kestis 1939. aastal kehtestatud haldusjaotus 1950. aastani, mil Eestis moodustati 39 maarajooni, mis omakorda jagunesid 636 külanõukoguks.
Lehtimäki vald
Lehtimäki on endine vald Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Valla naaberlinnad olid Ähtäri ja Alajärvi.
1. jaanuaril 2009 liitus Lehtimäki vald Alajärvi linnaga.
Vaatamisväärsused
Valla moodustanud piirkond on järvederikas, tuntumaid suvituskohti on muu hulgas Ähtärinjärvi. Järved on kalarikkad.
Valga maakond
Teine maailmasõda ja okupatsioon
Praegune Valga maakonna territoorium jagunes kolmeks: Valga, Tõrva ja Otepää rajooniks. 1952. aastast kuulus Valga ümbrus Tartu oblasti koosseisu.
Järgmisel aastal tulid Valga rajooni koosseisu Otepää linn, Aakre, Otepää ja Palupera külanõukogu. Aasta pärast tuli lisa Põlva rajoonist ja 1966. aastal Valtina ümbrus Võru rajoonist. Sellega olid Valga rajooni piirid lõplikult paigas.
Taastamine
Detsembris 1989 sai Valga maakonna volikogu otsusega toonasest Valga rajooni RSN täitevkomitee esimehest Uno Heinlast esimene taasiseseisvumise järgne Valga maavanem. Järgmise aasta 22. veebruaril reorganiseeriti Valga Rajooni RSN Täitevkomitee taas Valga maavalitsuseks.
1990. aastal 1. jaanuarist moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Valga rajooni piires Valga maakond.
1995. aastal kinnitatud Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu järgi kuulusid Valga maakonda kolm linna (Valga, Tõrva ja Otepää) ja 11 valda: Helme, Hummuli, Karula, Palupera, Puka, Põdrala, Pühajärve, Sangaste, Taheva, Tõlliste ja Õru vald.
1999. aastal ühinesid Otepää linn ja Pühajärve vald Otepää vallaks. 2017. aasta haldusreformiga moodustati Valga maakonnas seniste omavalitsusüksuste liitmise teel Otepää vald, Tõrva vald ja Valga vald. Haldusreformi järel kuuluvad endise Palupera valla Astuvere, Atra, Hellenurme, Mäelooga, Palupera, Pastaku ja Urmi küla ning endise Puka valla Aakre, Palamuste, Pedaste, Purtsi, Pühaste ja Rebaste küla Elva valla koosseisus Tartu maakonda.
Lipp
Maakondade lipud kinnitati koos vappidega ühesugustena – valge-rohelise lipu ülemisel poolel asetseb vastava maakonna vapp. Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ja lipu normaalsuurus 1050 × 1650 mm.
Vapp
Valga maakonna vapil on kilp lõigatud diagonaalselt kaheks. Ülemisel sinisel poolel on neli viieharulist hõbedast tähte (maakonna moodustanud nelja maakonna arv) ja alumine hõbedane väli on tühi. Vapi sinine toon on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 285 °C.
Välislingid
🇪🇪
Paldiski ühisgümnaasium
thumb|Paldiski Gümnaasium ‎ Paldiski ühisgümnaasium on eestikeelset põhi- ja keskharidust andev haridusasutus, mis asub Paldiskis Rae 56.
Enne 2013 kandis kool nime Paldiski gümnaasium.
T-Klaas
T-Klaas oli Eesti heviansambel, mis tegutses aastatel 1986–1988. Ansambli tuntuimaks lauluks on Peeter Volkonski kirjutatud "Meeste laul".
2010. aasta Ukraina presidendivalimised
2010. aasta Ukraina presidendivalimised olid Ukraina presidendi valimised, mille esimene voor toimus 17. jaanuaril ja teine voor 7. veebruaril 2010 kahe parema tulemuse saanud kandidaadi vahel.
Teises voorus hääletas Viktor Janukovõtši poolt 48,95 protsenti valimas käinutest ja Julija Tõmošenko poolt 45,47 protsenti. thumb|Valimiste võitja teises voorus valimisringkonniti (kollane-Tõmošenko, sinine=Janukovõtš)
Kavastu
Kavastu on mitme koha nimi:
Võle
Võle on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Coop Eesti
2022. aasta seisuga kuulus Coopi kohalikele ühistutele kokku üle 320 kaupluse, mis on ligi pool kõigist toidu- ja esmatarbekauplustest Eestis. Coopi kaubamärgi alla kuulub 15 Maksimarketit (hüpermarketid), üle 100 Konsumi (supermarketid), hulk väikekauplusi, mis varem kandsid A ja O nime, ning 26 Coop Ehituskeskust. 2021. aastal oli Coopi kaupluste kogukäive 752 miljonit eurot, millega Coop on turuliider 24,7-protsendise turuosaga.
Kõik Coopi 18 piirkondlikku ühistut on alguse saanud kogukondliku algatusena ning esimene ühistu asutati 1902. aastal Antslas, kui 17 talumeest otsustasid raha kokku panna ja heinateoks ise välismaalt vikatid tuua. Eesmärk oli vältida võõra ärimehe liiga suurt vaheltkasu ning mõisteti, et sarnasel moel on võimalik muidki kaupu üheskoos osta ja oma kogukonnas müüa.
Struktuur
Coop Eesti koosneb 18 piirkondlikust tarbijate ühistust ja Coop Eesti Keskühistust. Keskühistu eesmärk on toetada ja arendada ühistute vahelist koostööd kaupade sisseostmisel, logistikas, turunduses, kaupluste kontseptsioonide ülesehitamisel ning arendusprojektides. Coop Eesti Keskühistule kuulub Coop Energia OÜ ja ligikaudu 42% Coop Pangast. pisi|[[Kambja Konsum 2019. aastal]]
Tegevus
pisi|[[Kose (Võru vald)|Võru Kose A ja O kauplus 2013. aastal]] Coop Eestil on 320 kauplust, sealhulgas Coop Maksimarketid, Coop Konsumid, Coop Väikekauplused (endise nimega A ja O) ning Coop Ehituskeskus.
Coop Eesti oli 2018 toidu- ja esmatarbekauba Eesti turuliider turuosaga 22,73%.
Coop Eesti konsolideeritud jaekaubanduse netokäive 2018. aastal oli 589 miljonit eurot.
Omamärgitooted
Coopil on neli omamärgitootesarja: "Säästu", "Hüva", "Coop", "Supreme" ja lisaks teiste Coopide omamärgitooted Coopi kaubamärgi nime all.
Säästukaart ja Säästukaart Pluss
Coop Eesti annab välja Säästukaarti ja Säästukaart Plussi. Coop Eestil on umbes 600 000 püsiklienti, neist Säästukaardi omanikke on ligikaudu 500 000 ning Säästukaart Plussi omanikke ligi 100 000. Esimene Coop Eesti liikme- ja püsikliendikaart Säästukaart väljastati 1999. aastal. Säästukaart võimaldab osa saada paljudest soodus- ja eripakkumistest Coop Eesti kauplustes ja koostööpartnerite juures ning osaleda boonusprogrammis. Säästukaart Pluss maksekaardiga saab kaupade eest ka tasuda ning võtta Coop Eesti kaupluste kassadest välja sularaha. Kõikidele Säästukaardi omanikele kehtib Coop Eesti kauplustes nende sünnipäeval ning viis päeva enne ja pärast seda peolauatoodete soodustus 10%.
eCoop
Aastatel 2016-2022 pakkus Coop Eesti Harjumaal ja Tallinnas kojuveoteenust. 2018. aasta kevadel laienes eCoop ka Pärnusse ja selle ümbrusse. Esimesena Eestis võttis 2018. aasta sügisel Coopi e-pood kasutusele täisfunktsionaalsed toidukapid, mis säilitavad kaupa nii jahutatud kui ka sügavkülmutuse režiimis.
Nutikassad
Iseteeninduskassades skaneerib klienditeenindaja asemel tooted klient ise ning tasub seejärel Säästukaart Plussi või pangakaardiga. Iseteeninduskassa sobib hästi väiksemate ostude sooritamiseks.
Skaneerimispuldiga saab klient toote riiulilt võttes kohe skaneerida ja endale kotti asetada ilma, et peaks hiljem uuesti kassas kotti lahti pakkima. Iseteeninduskassas tuleb kliendil pult tagastada ning ostu eest tasuda.
E-poe toidukapid
2018. aasta sügisel tõi Coopi e-pood turule uudse teenuse, mis esimesena Eestis toimetab kliendi tellitud toidu- ja esmatarbekaubad täisfunktsionaalsesse toidukappi.
Nutikapid on jagatud kolme eri temperatuuriga tsoonideks: sügavkülma, jahe- ja tavatemperatuuriga kapid. Viimastel on ka soojendusfunktsioon, et talviste miinuskraadide korral säiliks tavatemperatuuriga kapis toidu hoiustamiseks nõutud plusskraadid. Sarnased kapid on end tõestanud näiteks nii Rootsi kui ka Moskva talves.
Esimesed kuus nutikappi paigaldati Tallinna põhimagistraalide äärde, kus kliendil on töölt koju sõites kõige mugavam peatuda ning tellitud kaup aega kulutamata kaasa haarata.
Coop Kokad
Coop Kokad (endise nimega MaksiKöök) on 1995. aastal loodud kaubamärk, mille tooted on müügil enamikus Coop Eesti kauplustes ja veebipoes. Coop Kokkade sortimendis on umbes 150 toodet: salatid, kulinaariatooted, suupistete valiktooted, valmistoidud ja magustoidud.
Ajalugu
Esimene tarbijate ühistu asutati 1902. aastal Antslas, kus 17 põllumeest otsustasid võõraste kaupmeeste suure vaheltkasu vältimiseks üheskoos vikateid osta. Antsla põllumehed mõistsid, et sarnasel moel on võimalik hankida ka muud kaupa ning müüa seda oma inimestele võõra kaupmehega võrreldes odavamalt. Selleks asutati Antsla Tarbijate Ühistu, mille loomine pani alguse ühistulisele kaubandusele Eestis. Esimesed rahvuslikud tarbijate ühistud asutati 1902. aastal Antslas ja Sindis, 1903. aastal asutati ühistu Kolga-Jaanis ja Raplas jm. Eriti aktiivselt asutati ühistuid 1907.–1912. aastal. 1913. aastal tegutses 135 kaubandusühistut, suurem osa neist maal.
Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisus
1917. aastaks oli Eestis 133 tarbijate ühistut. 7. mail 1917 asutati koostöö arendamiseks katusorganisatsioonina Eesti Tarvitajateühisuste Liit. Eesti Tarvitajate Keskühisuse juhataja oli aastatel 1917–1935 Johan Nihtig. 1918. aastal tegutses Eesti Vabariigi territooriumil 136 kaubandusühistut. 21.03.1919. aastal võttis Eesti Ajutine Valitsus vastu "Seltside, ühisuste ja nende liitude registreerimise korra" seaduse. Selle põhjal sai asutatav selts või ühisus tegevusloa ministeeriumilt, mille alla ta oma tegevuse sihilt kuulus. Varem asutatud seltsid ja ühisused pidid ennast ümber registreerima oma ringkonna rahukohtus. 1919. aastal muudeti liidu põhikirja ja organisatsioon sai nimeks Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisus (ETK). 1923. aastal tegutses Eestis 285 tarbijate ühistu, alates 1925. aastast hakkas nende arv vähenema — osa väiksema käibega ühistuid kas lõpetas tegevuse või ühines mõne suuremaga. 26.03.1926. aastal võttis Riigikogu vastu ühistute tööd reguleeriva "Kooperatiivühingute ja nende liitude seaduse muutmise seaduse", mis oli ka tarvitajateühisuste tegevuse aluseks. Teine tähtsam kaubandusühistu oli Kaubanduslik Keskühisus Estonia.
Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse ülesanne oli varustada oma liikmesühinguid kvaliteetse ja soodsa kaubaga. Selleks sõlmiti lepinguid kodu- ja välismaa ettevõtetega ning toodeti oma tehastes tarbijate soovitud kaupa. ETK omandusse kuulusid mitmed ettevõtted: tubakavabrik, keemiatehas Orto, Kopli masinatehas, Põltsamaa ettevõtted, Johansoni paberivabrik jne. Oma liikmete kaudu hakkas ETK põllupidajailt kokku ostma põllu- ja aiasaadusi nii töötlemiseks kui ka ekspordiks.
1932. aastal asutati Tallinnas keemiatööstusettevõte Orto. Ortos arendati nelja tootesuunda: tarbekeemia (määrded, õlid, värvid, liim, tint, äädikas), kodukeemia (pesupulber, saapakreem, põrandavaha, metallipuhastaja), tööstuskeemia (taskulambipatareid) ja parfümeeria (seep, hambapasta, kölnivesi, juukseõli, näokreem). 1936. aastal asutati Koplis, ETK metallitehas, kus toodeti peamiselt põllutööriistu: loorehasid, kartulivõtjaid, kuid ka jalgrattaid ja autosid.
Tallinnas Narva maantee ja Siimoni tänava nurgal asus ETK tubakavabrik.
Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariiklik Liit
3. aprillil 1941 toimunud Eesti NSV tarbijate kooperatsiooni I vabariiklikul kongressil nimetati ETK ümber Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariiklikuks Liiduks ehk lühendatult ETKVL-iks (vene k. Эстонский республиканский союз потребительских обществ, ЭРСПО) ja selle struktuur viidi vastavusse Nõukogude Liidu tarbijate kooperatsiooniga.
1944. aastal taastati tarbijate kooperatiivide maakondlikud liidud ja tegutses 155 tarbijate kooperatiivi. 1950. aastal moodustati endiste maakondade asemele 39 rajooni, kooperatiivide maakondlikud liidud muudeti rajooniliitudeks. 11. novembril 1952 nimetati rajooniliidud ümber rajooni tarbijate kooperatiivide liitudeks (RTKL). 1968. aastal kuulus ETKVL-i kaks rajooniliitu 13 kooperatiiviga ja 30 vahetult alluvat kooperatiivi: Keila Tarbijate Kooperatiiv, ETKVL Jõgeva Tarbijate Kooperatiiv, ETKVL Põltsamaa Tarbijate Kooperatiiv, Räpina Tarbijate Kooperatiiv, Võru Tarbijate Kooperatiiv, ETKVL Märjamaa Tarbijate Kooperatiiv, ETKVL Tartu Rajoonidevaheline Kaubabaas, ETKVL Võru Rajoonidevaheline Kaubabaas jt. ETKVL arendas kooperatiivkaubandust ja -tööstust, organiseeris põllumajandussaaduste ja tooraine varumist ja kokkuostu. Suuremad tööstus- ja põllumajandusettevõtted olid keemiakombinaat Orto, tootmiskoondis Kooperaator, ETKVL Põltsamaa Põllumajanduskombinaat, Pärnu kalakombinaat, ETKVL Audru Karusloomakasvandus, ETKVL koondis «Anto» ETKVL Võru Leivakombinaat, jne.
Eesti Tarbijateühistute Keskühistu
pisi|Tihniku Maksimarketi avamine 1994. aastal ETK endises hulgilaos. See oli Eesti esimene Maksimarket 19. detsembril 1991 toimus ETKVL-i erakorraline kongress, kus taastati nimi ETK ehk Eesti Tarbijateühistute Keskühistu (lühemalt Eesti Tarbijate Keskühistu).
Alates 2015. aastast võeti kasutusele rahvusvaheline ühiskaubanduse kaubamärk Coop.
Hendrik Adamson
Hendrik Adamson (6. oktoober (24. septembril Juliuse kalendri järgi) 1891 Kärstna vald – 7. märts 1946 Tuhalaane vald) oli eesti luuletaja, õpetaja ja esperantist.
Elulugu
Hendrik Adamson sündis Metsakuru külas Patsi talus. Tema isa oli rätsep. 1901–1907 õppis ta Kärstna valla- ja ministeeriumikoolis ning 1907–1911 Tartu Õpetajate Seminaris.
Aastal 1911 töötas ta õpetajana Tormas Võtikvere ministeeriumikoolis, 1912–1918 õpetajana ja juhatajana Kasepää vallas Raja küla ministeeriumikoolis ning 1919–1927 Kärstna algkooli juhatajana. Seejärel sai temast kutseline kirjanik Kärstnas Kodu pisitalus. Ta oli Eesti Kirjanikkude Liidu liige. Hiljem oli ta lühikest aega õpetaja Valgamaal Lõvel (1940) ja Kärstnas (1944).
Teosed
1913. aastast avaldas ta ajakirjanduses miniatuure, dialooge, vesteid, hiljem arvukalt värsse, jutustusi ja novelle. Ta äratas tähelepanu mulgi murdes luulega. Ta avaldas luulekogud "Mulgimaa" (Tartu, 1919), "Inimen" (Tartu, 1925), "Tõus ja mõõn" (Tartu, 1931), "Kolletuspäev" (Tartu, 1934), "Mälestuste maja" (Tartu, 1936) ja "Linnulaul" (Tartu, 1937), novellikogud "Kuldblond neitsi" (1925) ja "Roheline sisalik" (Tartu, 1925) jm. Kujundirikkais ja humoorikais luuletustes kasutab H. Adamson tihti murdekeelt. Kirjutanud ka esperanto keeles. 1928. aastal ilmus lapsepõlvemälestusraamat "Kuldsel elukoidikul".
Tema üksikluuletusi on tõlgitud vene, inglise ja itaalia keelde.
Hendrik Adamson suri 1946 ja maeti Helme kalmistule, kus talle on pühendatud mälestustahvel.
Martin Sandberger
Karl Martin Sandberger või Martin Karl Sandberger (17. august 1911 Berliin – 30. märts 2010 Stuttgart) oli Saksamaa Kolmanda Riigi sõjaväelane, politseiametnik ja SS-lane. Ta oli Sonderkommando 1a, Sicherheitspolizei (SiPo) ja Sicherheitsdiensti (SD) juht Eestis. 1931. aastal astus Sandberger Rahvussotsialistlikku Üliõpilasliitu ja SAsse ning promoveerus veebruaris 1934 Tübingeni ülikoolis tööga "Die Sozialversicherung im national­sozialistischen Staat: Grundsätzliches z. Streitfrage: Versicherung oder Versorgung?" ("Sotsiaalkindlustus natsionaalsotsialistlikus riigis. Põhimõtteist vaidlusküsimuses: kas kindlustus või ülalpidamine?").
Securitas AB
Securitas on oma valdkonna üks suurimaid ettevõtteid, millel on 30 riigis kokku üle 250 000 töötaja. Pakutakse tehnilist ja mehitatud valvet, turvakonsultatsioone, sularahatranspordi- ja detektiiviteenuseid.
Ettevõte asutati 1934. aastal Helsingborgis nimega AB Hälsingorgs Nattvakt. Samal aastal võttis selle üle Erik Philip-Sörensen ja muutis järgmisel aastal ettevõtte nime: selleks sai Förenade Svenska Vakt AB. Ettevõte laienes mitme väikese turvafirma ülevõtmise kaudu, esialgu Lõuna-Rootsis. 1949 asutati ettevõttele turvaseadmete teenust osutav tütarettevõte AB Securitas Alarm. 1950. aastatel hakkas ettevõte laienema ka välismaale.
Martin Sandberger
10. septembril 1941 andis Sandberger käsu kõik Eesti juudid interneerida. Selle tulemusena saadeti umbes 450 meest Pihkvasse koonduslaagrisse, kus nad hiljem hukati. 16–60-aastased naised, kes olid tööks kõlblikud, vahistati ja saadeti turvast lõikama või muule tööle.
Sandbergeri organiseerimisel vahistati pärast Eesti hõivamist umbes 14 500 kommunisti. Neist tuhatkond lasti maha (15. oktoobri 1941 aruanne nimetab mahalastutena 474 juuti ja 684 kommunisti), 5377 saadeti koonduslaagrisse ja 3785 vähem süüdi olevat isikut vabastati.
Securitas AB
1972 kujundati ettevõte ümber ja tema nimeks sai vanarooma julgeoleku- ja stabiilsusejumalanna Securitase järgi Securitas AB. Ühtlasi võeti kasutusele logo, mis sisaldab kolme punast täppi ja sõna "Securitas". Need täpid sümboliseerivad ettevõtte püsiväärtusi: terviklikkust, valvsust ja abivalmidust.
Martin Sandberger
1942. aasta kevadest kuni 1943. aasta septembrini oli Sandberger Saksa Riigi Ida maa-ala Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissariaadi Julgeolekupolitsei ja SD Eestis juht.
1943. aasta sügisel edutati Sandberger Saksamaale Riigi Julgeoleku Peaameti VI Valitsusse – Julgeolekuteenistuse välisluuresse, kus tegeles Itaalia küsimustega. Seejärel siirdus ta Stuttgardi SD teenistusse ning sõja lõpul oli ta Julgeolekupolitsei ja SD Itaalias juht (Befehlshaber der Sicherheitspolizei und des Sicherheitsdienstes).
Nürnbergi järelprotsess määras 10. aprillil 1948 Sandbergerile surmanuhtluse ("Einsatzgruppe Case"). Protsessil püüdis Sandberger end vabandada väitega, et suure osa temale süüks pandavatest tegudest sooritas Eesti Omakaitse, aga kohus seda ei arvestanud, sest Omakaitse allus samuti Sandbergerile.
Kohtupidamise ajal valvasid kohtualuseid varem Saksa sõjaväes teeninud ning pärast kapitulatsiooni ameeriklaste poolt endiseid juhte valvama võetud sõdurid 4221. Eesti Vahikompaniist.
1951 muutis USA kõrgele volinikule Saksamaal John McCloyle alluv armuandmiskomisjon Sandbergeri karistuse eluaegseks vanglakaristuseks.
Sandberger vabanes 9. jaanuaril 1958 Landsbergi vanglast. Armuandmise põhjus oli, et muuhulgas rannarootslaste väidete tõttu leidis John McCloy, et Sandberger ei ole talle omistatud kuritegusid toime pannud. Pärast vabanemist töötas ta juristina ja elas kuni surmani Stuttgardi lähedal.
Securitas AB
1976 müüs Erik Philip-Sörensen ettevõtte oma poegadele Järgen ja Sven Philip-Sörensenile. 1981 jagati ettevõte kahe poja vahel nii, et ettevõte jäi Rootsis tegutsema nime Securitas all, aga välismaal hakati tegutsema nime Group 4 (tänapäeval osa turvakontsernist G4S) all. 1983 müüdi Securitas investeerimisettevõttele Skrinet.
2009. aasta seisuga oli Securitase ülemaailmne turuosa turvateenuste osutamises 11%. Euroopas koos Türgiga oli see 18%, Põhja-Ameerikas (USA, Kanada ja Mehhiko) 16%, ülejäänud Ladina-Ameerikas 3% ja mujal maailmas alla 1%. 2011. aastal tegutses ettevõte 45 riigis, sealhulgas Aasias 8 riigis, aga Aafrikas üksnes LAV-is.
Miro Gavran
pisi|Miro Gavran (2008) Miro Gavran (sündinud 3. mail 1962) on horvaadi kirjanik.
Ta on kirjutanud näidendeid ja lasteraamatuid.
Tema teoseid on tõlgitud 35 keelde.
Kolõma madalik
Kolõma madalik (vene keeles Колымская низменность, jakuudi keeles Халыма намтала) on madalik Venemaa idaosas Ida-Siberis.
Suurimad järved madalikul on Mogotojevo, Pavõlon ja Ilirgõtkin.
Sergei Skripal
Sergei Viktorovitš Skripal (vene keeles Сергей Викторович Скрипаль; sündinud 23. juunil 1951 Kiievis) on endine Venemaa sõjaväelane (polkovnik) ja topeltagent , kes mõisteti süüdi spioneerimises Suurbritannia kasuks.
Skripal oli Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsuse (GRU) töötaja (kuni 1999. aastani) ja Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjaväediplomaatia Akadeemia õppejõud.
Ta vahistati 2004. aasta detsembris ja 2006. aasta augustis mõistis Moskva ringkonnakohus ta 13 aastaks vangi.
Süüdistuse kohaselt edastas ta Suurbritannia välisluurele MI-6 talle sõjaväediplomaatia akadeemia õppejõuna teatavaks saanud Euroopas tegutsevate Venemaa sõjaväeluurajate isikuandmed, mille eest sai tasuna 100 000 dollarit.
Juulis 2010 vabastati ta Ameerika Ühendriikides vahistatud Venemaa spioonide vahetusprogrammi raames.
Skripal asus Inglismaale elama ja paari aasta pärast Suurbritannia liitlasi koolitama. Ta reisis palju ja jagas Suurbritannia liitlaste (nt Tšehhi, Eesti) luuretöötajatele teavet Venemaa luuretegevuse kohta. 2016. aasta juunis toimus salajane kohtumine Skripali ja rühma väljavalitud Eesti luuretöötajate vahel. Skripali reise hoiti saladuses ja neist teadsid vähesed.
4. märtsil 2018 leiti Sergei Skripal koos tütre Julijaga teadvusetuna Salisburys pargipingilt. Nad viidi kriitilises seisundis haiglasse.
Suurbritannia peaminister Theresa May teatas parlamendi istungil: "See oli kas Vene riigi otsene tegevus meie riigi vastu või siis on Venemaa valitsus kaotanud kontrolli oma potentsiaalselt katastroofilise hävitusjõuga neuroparalüütilise toimega aine üle ja võimaldas selle sattumist teiste kätte."
Õhk
pisi|Õhu allegooria. Jan van Kessel vanem (1661)
Õhk on Maa atmosfääri moodustav gaaside segu.
Õhu hapnikusisaldus võimaldab Maal aeroobsete organismide elu. Taimed kasutavad õhus leiduvat süsinikdioksiidi fotosünteesiks.
Värske õhk on lõhnatu ja värvitu, sisaldab niiskust ja aerosoole.
Õhu suhteline dielektriline läbitavus on 1,0006, tihedus merepinna tasemel 1,226 kg/m³
Koostis
pisi|Maa atmosfääri gaasiline koostis. Alumine diagramm kajastab ülemisel täpsustamata jäetud 0,04338% teiste gaaside täpsemat koostist. Veeaur on välja jäetud, kuna see varieerub. Arvud pärinevad üldiselt aastast 2000, v.a. CO2 ja metaan, mille statistika on aastast 2019.
Auruga painutamine
pisi|Selle [[sibulkuppel|sibulkupli puidust katuselaaste painutati nii, et need järgiksid kupli kumerust. Kirik asub Kiži pogosti hoonekompleksis]] pisi|Puidu aurutamise kast Auruga painutamine on puidutöötlemise tehnika, mille puhul töödeldakse auruga puitu, kasutades selleks aurukambrit. Rakendatav kuumus ja niiskus muudavad puidu paindlikuks, et siis seda hõlpsasti vastavalt vajadusele vormida. Painutamise protsessi tarbeks klammerdatakse puit valitud vormi külge, tavaliselt lisatakse veel metallist lisakinnitused, et vältida puidu vabanemist pinge alt. Seda meetodit kasutatakse tootmises mitme erineva toote valmistamise puhul, näiteks puidust laeva ehitamisel, kui valmistatakse traditsioonilisel viisil lacrosse keppi, muusikainstrumentide nagu viiuli puhul ja samuti mööblitööstuses.
Auruga painutamine on traditsiooniline töövõte, mille juured ulatuvad kaugesse minevikku. See oli kunagi väga laialdaselt kasutatav töövõte, mis mõjutas relvatööstust, tööriistade ja ka veeanumate valmistamist, kuid tehnoloogia arenguga on see töövõte tagaplaanile jäänud. Auruga painutamine nõuab vähest energiakulu ning on ökoloogiline ja ökonoomne puidutöötlemisviis. Seda meetodit kasutades pole vaja teha ei ajalisi ega rahalisi kulutusi, et liimida kokku mitu puutükki ja saavutada soovitud kuju. Auruga painutamisel tekib ka vähem tootmisjääke, kuna väiksema jupi saab vormida selliseks nagu vaja. Mitte ei pea seda lõikama mõnest suuremast puidutükist, laos oleval tagavaral suurem väärtus läbi selle.
Auruga painutamisel saavutatav paindenurk on piiratud, seda just tiheda puidu puhul. Lisaks sellele, kõik puuliigid ei paindu sel meetodil ühtviisi hästi. See meetod nõrgendab vähesel määral puitu ning tekitab nii-öelda sisepingeid, mis võivad põhjustada purunemist või ajapikku ka tagasipaindumist.
Michigan
Michigan on Ameerika Ühendriikide osariik 1837. aastast alates. Asub Suure järvistu ääres. Alam-Michigani poolsaarel on lõunas maapiir Indiana ja Ohio osariigiga, Ülem-Michigani poolsaarest jääb lõunasse Wisconsin; Suurel järvistul piirneb edelas Illinoisiga ning põhjas ja läänes Kanada Ontario provintsiga.
Michigani pindala on 253 793 km², kuid sellest moodustavad 99 910 km² Suure järvistu järved ja 3380 km² muud järved.
Mathias Fredriksson
pisi pisi|Mathias Fredriksson (34), keskel [[Vassili Rotšev, äärel Jens Filbrich (2008)]] Mathias Fredriksson (sündinud 11. veebruaril 1973 Uddevallas) on Rootsi endine murdmaasuusataja.
Mathias Fredrikssoni vend Thobias Fredriksson on samuti murdmaasuusataja.
Șimleu Silvaniei linnus
Șimleu Silvaniei linnus (ungari keeles Báthory-vár (Szilágysomlyó); tõlkes 'Báthory linnus Șimleu Silvanieis') on linnus Transilvaanias, tänapäeval Rumeenias, Sălaji maakonnas Șimleu Silvaniei linnas.
Linnus asub Crasna jõe (ungari Kraszna) ääres, mis on üks Tisza vasakpoolne lisajõgi.
Linnusest on esimene teade 1319. aastast. See kuulus Báthory dünastiale ja oli Báthoryde residents kuni 1592. aastani, kui Báthoryd ehitasid endale linna palee ning linnus jäeti maha. Siit on pärit ka István Báthory.
2010. aastatel on linnust asutud konserveerima ja osaliselt ülesehitama.
Linnus on Rumeenia kultuurimälestis nr SJ-II-a-A-05126 (Ansamblul cetății Bathory).
Otto Reinlo
Otto Reinlo (aastani 1935 Reinfeldt; 31. märts 1899 Tallinn – 7. juuli 1974 Tallinn) oli eesti jalgpallur.
Kadunud 60 sekundiga
"Kadunud 60 sekundiga" (originaalpealkiri "Gone in Sixty Seconds") on 2000. aastal valminud USA põnevusfilm, mis on 1974. aasta originaalfilmi ümbertöötlus.
Sisu
Filmi alguses sõidab Randall 'Memphis' Raines (Nicolas Cage) Porsche 911-ga lattu, kuid neid jälitavad võmmid. Randall on kunagine Los Angelese legendaarseim autovaras, kes suudab varastada mis tahes auto napi 60 sekundiga. Kuid kui ta "pani selle ameti maha", sattus allilmabossi Raymond Calitri küüsi tema vend Kip Raines (Giovanni Ribisi). Tema päästmiseks võtab Memphis vastu Calitri tellimuse: varastada loetud päevade jooksul 50 tippklassi autot (1974. aasta filmis oli 48 autot). Aga kõigi soovitud autode leidmine ja Memphise vanade kambajõmmide kogumine võtab oma aja, seega tuleb ülikeeruline operatsioon ellu viia kõigest ööpäeva jooksul, seejuures vältides tema peale hammast ihuvaid politseinikke.
Varastatud autode nimekiri
Kasutatud on naistenimesid, et raadioside pealtkuulajad millestki aru ei saaks.
Liilialised
Liilialised (Liliaceae) on liilialaadsete seltsi kuuluv üheiduleheliste taimede sugukond.
Morfoloogilised eritunnused
Liilialiste lehed on kas kaar- või rööproodsed. Sageli on neil varremuudenditena sibul (organ)ad, mugulad või risoomid. Paljude liiliate õieehitus on kolmetine. Õiekate on lihtne, kuid kroonjad lehed on erksad ja värvikad, et tolmeldajaid kohale meelitada. Vili on kupar või mari.
Cronquisti süsteem
Eestis esineb pärismaisena seitse perekonda:
Kultuurtaimedena kasvatatakse Eestis:
APG III 2009
Liilialiste süstematiseerimisel on viimasel ajal mitmeid varasemaid siia kuulunud perekondi teistesse sugukondadesse ja lausa teistesse seltsidesse tõstetud. 2009. aastal avaldatud APG III süsteemi järgi jäi liilialiste sugukonda 12 perekonda:
Edward Gibbon
pisi|Edward Gibboni portree, maalitud Sir [[Joshua Reynoldsi poolt]] Edward Gibbon (8. mai 1737 Putney, Surrey, Inglismaa – 16. jaanuar 1794 London, Inglismaa) oli inglise ajaloolane, keda tuntakse põhiliselt tema raamatu "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" järgi ("The History of the Decline and Fall of the Roman Empire"), mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Tõuke oma peateose kirjutamiseks sai ta aastal 1764 Roomas.
Gibbon õppis lühikest aega Oxfordi Ülikoolis, kus 1753. aastal pöördus katoliiklusse, misjärel isa käskis tal sealt ära tulla ning jättis ta pärandusest ilma; 1754. aastal sai temast taas protestant.
1774–1784 kuulus Gibbon viigide partei esindajana Suurbritannia parlamenti.
Edward Gibbon tegelasena Karl Ristikivi "Rooma päevikus"
Karl Ristikivi romaanis "Rooma päevik" kohtub Kaspar von Schmerzburg 14. mail (Lundi väljaandes lk 117–124) nimetu inglasega, kes tõenäoliselt on Edward Gibbon. Inglane ütleb, et tal on ahvi nimi (vrd gibon) ning räägib, et samal päeval sai ta ilmutuse, kus ta tuli Rooma riigi languse põhjustele. Languse põhjuseks olla olnud just kirik, õigemini kristlus, ning sellest ta kavatses kirjutada raamatu.
"Et see on suur töö ja nõuab palju aega, seda ma tean. Sest ma ei mõtle kirjutada mingit filosoofilist targutust. Pean kokku otsima ja läbi lugema kõik, mis on varem kirjutatud. Ma mõtlen kroonikaid ja muud sellesarnast. Kõik peab põhjenema faktidele ja ainult faktidele." (lk 119.)
Kahekroonine münt
Eesti Vabariigis on vermitud kaks erinevat kahekroonist hõbemünti, mis on tuntud kui "Toompea" (1930) ja "Ülikool" (1932).
1992. aastal vermiti ebaseaduslik kahekroonine münt.
Filister
Seda sõna kasutatakse ka psühholoogiaterminina.
Kierkegaard
Filosoof Søren Kierkegaardi järgi on filister inimene, keda iseloomustab olemasolu ilma eksistentsita. Kierkegaard võrdles filistrit mutriga suures masinavärgis. Filistrite puhul on tegemist erilise eksisteerimisvormiga, mida Kierkegaard ei liigitanud kolme põhitüübi alla (esteetiline, eetiline ning religioosne). Küll aga võib tema arvates toimuda üleminekuid filisterlikust eksisteerimisvormist mõnda kolmest põhistaadiumist ning vastupidi. Kellegi filistriks olemist on võimalik tuvastada vaid analüüsi kaudu, kuna filistril puuduvad ainuomased välised tunnused.
Lisaks sellele pole filister oma filistriks olemisest teadlik, kuna ei tunneta sotsiaalset survet, mis tema tõelist Mina hävitab. Filister usub end kontrollivat oma tegusid ja mõtteid, olemata tegelikult oma tahtes vaba – alateadlikult juhindub ta sotsiaalse surve juurutatud ideaalnägemustest, kuidas õigesti elada ja mida uskuda.
Päevakivi
pisi|Pertiitse struktuuriga kaaliumpäevakivi mikrokliin. Pildil kujutatu tegelik laius on umbes 5 cm Päevakivi on silikaatsete kivimit moodustavate mineraalide rühm.
Päevakivid on kõige olulisemad kivimit moodustavad mineraalid, neist koosneb 60% maakoorest. Päevakivid kuuluvad väga paljude kivimite koostisse, peaaegu kõik tardkivimid sisaldavad päevakive. Erandeiks on ultraaluselised ning harvaesinevad leeliskivimid. Peaaegu täielikult koosneb päevakividest näiteks tardkivim anortosiit. Et päevakivid on tardkivimeis nii levinud, kasutatakse neid ka tardkivimite klassifitseerimiseks (QAPF-diagramm). Päevakivid moodustavad suure osa ka moondekivimite koostisest ning hoolimata suhteliselt kergest murendatavusest on nad purdsetetes (liivas ja kruusas) kvartsi järel tähtsuselt teiseks mineraalirühmaks.
Hoolimata sellest, et nimetuses sisaldub sõna "kivi", on tegemist mineraalide, mitte kivimitega.
Päevakivi on tavaline lähteaine keraamika ja geopolümeeride tootmisel. Geoloogias ja arheoloogias kasutatakse päevakivi termoluminestsentsdateerimisel ja optilisel dateerimisel.
2005. aastal oli maailma suurim päevakivitootja Itaalia, kes andis ligi viiendiku maailmatoodangust. Itaaliale järgnesid Türgi, Hiina ja Tai.
Keemia
pisi|Enamik päevakividest kuulub kas plagioklasside või leelispäevakivide hulka pisi pisi Enamasti liigitatakse päevakivid koostise järgi kahte rühma, milleks on leelispäevakivid ehk kaalium-naatriumpäevakivid ((K,Na)[AlSi3O8]) ning plagioklassid ehk naatrium-kaltsiumpäevakivid (Na[AlSi3O8] – Ca[Al2Si2O8]). Leelispäevakivid ei ole leeliselised keemilises mõttes, vaid nimetus on tulnud sellest, et kaalium ja naatrium on leelismetallid. Tavaliselt kujutatakse päevakivide koostist kolmnurkdiagrammil, mille nurkadeks on K[AlSi3O8] (ortoklass, Or), Na[AlSi3O8 (albiit, Ab) ning Ca[Al2Si2O8] (anortiit, An). Leelispäevakivides ei ületa plagioklassi osatähtsus kümmet protsenti ning vastupidi, plagioklassides ei ole leelispäevakivi komponenti üle kümne protsendi. Albiiti peetakse enamasti plagioklasside hulka kuuluvaks, kuid kindlat piiri leelispäevakivide (peamiselt ortoklasside) ja plagioklasside vahel pole, mistõttu ka albiit või vähemalt osa albiidi kaasatakse väljast mõnikord leelispäevakivide hulka.
Kokkuvõtvalt väljendatakse päevakivide keemilist valemit nii: M[Al(Al,Si)3O8], kus "M" on kaalium, naatrium, kaltsium, baarium, rubiidium, strontsium või raud.
Omadused
Päevakivid on enamasti valget värvi. Graniidile punaka tooni andev kaaliumpäevakivi on värvunud punaseks tänu lisanditele. Päevakivide kõvadus Mohsi astmikul on 6. Nad kuuluvad trikliinsesse ja monokliinsesse süngooniasse. Päevakividel on hea kahesuunaline lõhenevus.
Päevakivide hulka kuuluvad mineraalid on näiteks sanidiin, ortoklass, mikrokliin, albiit, anortiit, andesiin jne.
Päevakivide murenemisel tekivad savimineraalid. Tardkivimite koostises olnud kvartsist saab murenedes liiv. Seetõttu ongi liiv ja savi nii levinud setted.
Ameerika iseseisvussõda
Ameerika iseseisvussõda (1775–1783; inglise keeles American Revolutionary War või American War of Independence) oli sõda, mis algas 1775. aastal Suurbritannia kuningriigi ning tema kolmeteistkümne Põhja-Ameerika koloonia vahel ja mille lõpetas 1783. aastal sõlmitud Pariisi rahuleping. Lepingu tulemusena tunnistas Suurbritannia kuningriik Ameerika kolooniate iseseisvumist ja sõltumatust Suurbritanniast.
Eellugu
Suurbritannia kuningriigi ja Ameerika kolooniate suhted teravnesid pärast Seitsme-aastast sõda. 1763. aasta Pariisi rahu lõpetas kolooniais prantslastega sõdimise, Suurbritannia oli aga saanud enda võimu alla peaaegu kogu Põhja-Ameerika. Kuna Euroopas toimunud sõda oli Suurbritanniale kurnav olnud, võttis Suurbritannia parlament vastu mitu seadust, mis suurendasid kolonistide maksukoormat ja piirasid nende majanduslikku arengut ja õigusi. Tekkis mitu Suurbritannia vastast ja iseseisvust toetavat võitlusühingut (tuntuim neist oli Vabaduse Pojad), boikoteeriti briti kaupu (nn Bostoni teejoomine).
1774. aasta 5. septembril tuli Philadelphias kokku I Kontinentaalkongress, kus kinnitati lojaalsust Suurbritannia kuningriigile, ent samas kutsuti boikoteerima kõiki Briti päritolu kaupu, kuni pole tühistatud kolooniate arengut piiravad seadused. Suurbritannia valitsus üritas kolonistidelt relvi ära võtta ja vahistada nende juhte. 19. aprillil 1775 tehti selline katse Massachusettsis, mis ajendas iseseisvussõja puhkemise.
Sõda
1775. aasta 19. aprillil algas Ameerika iseseisvussõda Briti vägede lüüasaamisega Lexingtoni ja Concordi all. 10. mail Ameerika patriootide vägi Ethan Alleni ja kolonel Benedict Arnoldi juhtimisel vangistasid Fort Ticonderogas väiksearvulise Briti garnison.
10. mail 1775 kogunes II Kontinentaalkongress, mis valis loodava ameerika kolonistide armee etteotsa Virginiast pärit George Washingtoni. 16. juunil lõid Briti väed Ameerika iseseisvussõjas Bunker Hilli lahingus ameerika armeed, kuid 9. detsembrilpärast kaotust Great Bridge'i lahingus olid Briti ametivõimud sunnitud Virginia kolooniast evakueeruma, 31. detsembril tõrjusid Briti: Québeci lahingus tagasi rünnaku Québeci vallutamiseks.
4. juulil 1776 võttis II Kontinentaalkongress vastu Thomas Jeffersoni koostatud Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsiooni, millega kuulutati 13 Põhja-Ameerika kolooniat iseseisvaks ja loodi Ameerika Ühendriigid.
16. septembril võitsid Ameerika kolonistid praeguse New Yorgi alal toimunud Harlem Heightsi lahingus britte, kuid 16. novembril vallutasid Briti ja Hesseni väed Fort Washingtoni. 26. detsembri Trentoni lahinguga korraldasid George Washingtoni väed Hesseni vägedele üllatusrünnaku, võttes vangi 800–900 vastaspoole sõdurit ja 1777. aasta 3. jaanuaril Ameerika väed kindral George Washingtoni juhtimisel võitsid Princetoni lahingus Briti vägesid. 6. augustil toimus praeguse New Yorgi osariigi alal Oriskany lahing, mis oli Ameerika iseseisvussõja üks verisemaid lahinguid. 16. augustil praeguse New Yorgi alal toimunud Benningtoni lahingus võitsid ameeriklased kindral John Starki juhtimisel Briti vägesid ja 19. septembril kohtusid Briti väed praeguse New Yorgi osariigi alal esimeses Saratoga lahingus, mis tulemusel 17. oktoobril Briti kindral alistus Ameerika Ühendriikide vägedele.
Ameerika kolonistid, kes toetasid Briti impeeriumi võimu kolooniate üle (lojalistid) osutasid vastupanu ka pärast Briti vägede alistumist Ameerika Ühendriikide vägedele. 1778. aasta 3. juulil, lojalistid ja irokeesid tapsid praeguse Pennsylvania osariigi alal toimunud Wyomingi lahingus üle 300 Ameerika Ühendriikide patrioodi. 1780. aasta 7. oktoobril alistas patriootide vägi Lõuna-Carolinas toimunud Kings Mountaini lahingus lojalistide väe.
1782. aasta 30. novembril kirjutasid ameeriklased ja britid Pariisis alla esialgsele rahukokkuleppele, millega lõpetati Ameerika iseseisvussõda. 1783. aasta 19. aprillil kuulutas USA Kongress Ameerika Iseseisvussõja lõppenuks.
Rahuleping ja tagajärjed
Ameerika kolooniate iseseisvumiseks Suurbritannia kuningriigist toimunud iseseisvussõja lõpetas Pariisis 3. septembril 1783 sõlmitud Pariisi rahu, millega Suurbritannia kuningriik tunnustas seniste Suurbritannia kolooniate iseseisvust. 1784. aasta 14. jaanuaril ratifitseerisid Ameerika Ühendriigid rahulepingu Suurbritanniaga, lõpetades ametlikult Ameerika Iseseisvussõja.
Ismene
Ismene oli müütilise Teeba kuninga Oidipuse ja tema ema Iokaste tütar, Antigone, Polyneikese ja Eteoklese õde.
Ismene esineb tegelasena Sophoklese tragöödias "Antigone". Kui Antigone tahab kuningas Kreoni käsu vastaselt matta oma venda Polyneikest, teatab ta sellest ka Ismenele. Ismene vaidleb õele vastu ja arvab, et seadusele ja kuningale ei sobi vastu hakata. Kui Antigone lõpuks venna matab ja kuningas ta selle eest elusalt müürib, siis teatab Ismene, et ta aitas oma õde ja nõuab ka endale sarnast saatust.
Aseriaru
Aseriaru on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
thumb|left|[[Põhja-Eesti klint Aseriarul]]
Kambarka
Kambarka on linn Venemaal Udmurdi Vabariigis, Kambarka rajooni keskus. Asub Kambarka jõe ääres.
Asula tekkis rauasulatustehase juurde 1767. aastal, 1945 sai linnaõigused.
Linnas on masinaehitus-, metalli- ja kergetööstust. Seal asub üks Venemaa suurematest kitsarööpmelisi raudteevedureid ja veeremit tootvatest tehastest.
Kambarka elanikkonnast moodustavad venelased 84,7%, tatarlased 8,0% ja udmurdid 2,9%.
Rooma päevik
"Rooma päevik" on Karl Ristikivi romaan, mis lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1976.
Raamatu tiitellehel märgitakse täispealkirjaks "Kaspar von Schmerzburgi Rooma päevik", mille on "trükki toimetanud Karl Ristikivi". Müstifikatsiooni järgi on tegu 9. veebruaril 1718 Tuivere mõisas sündinud Johann Friedrich Kaspar von Revingeni "Tagebuch der Träume" ("Unistuste päeviku" või "Unenägude päeviku") ühe köitega, mis polevat varem saksa keeles trükis ilmunud. 1746. aastal alustatud "Unistuste päevik" hõlmab kakskümmend mahukat köidet, esimene valik ilmus trükist aastal 1817.
"Rooma päeviku" pani autor trükitoimetaja arvates kirja, "nagu mitmesuguste asjaolude varal võib otsustada" (lk 231), aastal 1765, märkides traditsiooniliselt aastaarvuks 17**. Päevik hõlmab sissekandeid 30. aprillist 17** kuni 31. maini ning jääb katki poolelt sõnalt.
2001. aastal ilmus raamatust uus ja kodumaine trükk kirjastuselt Kupar.
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 720
ÜRO Peaassemblee kiitis Boutros Boutros-Ghali ametissenimetamise heaks 3. detsembril 1991 ja nimetas ta ametisse resolutsiooniga 46/21.
Boutros Boutros-Ghali valimise teiseks ametiajaks vetostasid ÜRO reformi puudumise tõttu Ameerika Ühendriigid.
Ülemlinnapea
Ülemlinnapea on mõningate suuremate linnade linnapeade ametinimetus.
Saksamaa
Saksamaal nimetatakse ülemlinnapeaks (Oberbürgermeister) suuremate linnade linnapäid.
Inglismaa
Inglismaal on ülemlinnapea ehk lordmeer (Lord Mayor) aunimetus, mida kasutatakse Londonis ja veel 25 linnas.
List of mayors of Copenhagen Liste des maires de Copenhague Magister civium superior
Ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev
Ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval kantakse punast solidaarsuslinti, mis sümboliseerib ühtsust võitluses HIV ja AIDSiga.
Volžsk
Volžsk (niidumari: Юлсер-Ола) on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis. Linn asub Volga (Kuibõševi veehoidla) kaldal.
Ajalugu
Linna kohal asus Lopatino küla, mis nimetati Volžskiks ja sai linnaõigused 1940. aastal.
Linnas on paberi- ja tselluloosivabrik, sadam ja raudteejaam (ühendus Zeljonõi Doliga).
2009. aasta pretendentide matš males
2009. aasta male maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide matš (inglise keeles Challenger’s Match 2009 of the World Chess Championship) oli males 2009. aastal FIDE egiidi all peetud maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide matš.
Matsi auhinnafondi moodustas 250 000 USA dollarit, mis jagati võrdselt pretendentide vahel.
pisi|294px|[[Gata Kamsky|Kamsky ja Topalov matši teist partiid mängimas]]
Mängiti ajakontrolliga kaks tundi 40 käigule, seejärel üks tund järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta alates 61. käigust.
Klassikaline kitarr
Klassikaline kitarr (nimetatud ka hispaania kitarriks oma päritolu, mitte repertuaari tõttu) on keelpill.
Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituse järgi kuulub klassikaline kitarr kordofonide hulka.
Klassikalist kitarri iseloomustavad nailonist keeled (bassikeeltel on nailon tavaliselt kaetud metallist keermestusega), mida mängitakse sõrmitsedes. Nimetus "klassikaline kitarr" ei pea tähendama, et sellel esitatakse ainult klassikalist repertuaari (kuigi klassikaline muusika on osa selle pilli põhirepertuaarist) – klassikalisel kitarril mängitakse igasugust muusikat, näiteks džässi, folki jne.
Klassikalise kitarri ja selle repertuaari areng hõlmab rohkem kui nelja sajandit. Pilli ajaloole ja arengule on oma panuse andnud mitmed varasemad instrumendid, nagu renessansskitarr ehk gittern, vihuela ja barokk-kitarr. Klassikalise kitarri populaarsus on aastate jooksul püsinud tänu kuulsatele interpreetidele, arranžeerijatele ja heliloojatele. Lühidalt võiks nimetada järgmisi: Gaspar Sanz (1640–1710), Fernando Sor (1778–1839), Mauro Giuliani (1781–1829), Francisco Tárrega (1852–1909), Agustín Barrios Mangoré (1888–1944), Andrés Segovia (1893–1987), Alirio Diaz (1923), Presti-Lagoya Duo (tegutses 1955–1967: Ida Presti, Alexandre Lagoya), Julian Bream (1933) ja John Williams (1941).
Häälestus
Klassikalise kitarri standardhäälestus alates esimesest keelest on e, b, g, d, A, E. Kõlab oktav madalamalt kui noodis kirjas.
Lüükia
thumb|Lüükia Antiik-Kreeka järgi Lüükia oli vanaaja riik Väike-Aasia lõunaosas, tänapäeva Türgi lõunaosas. Esimesed teated Lüükia kohta pärinevad Homeroselt.
Klassikaline kitarr
Mängimine
Mänguvõtete kirjeldused vasaku ja parema käe jaoks on tüüpilised paremakäelistele mängijatele.
Lüükia
Umbes 600 eKr langes see Pärsia ning seejärel Ptolemaioste võimu alla. Aastal 197 eKr liideti Lüükia Seleukiidide riigiga, seejärel valitses seda Rhodos.
Aastal 169 eKr iseseisvus riik uuesti, kuid 43 eKr muudeti Lüükia koos Pamfüüliaga Rooma riigi provintsiks.
Klassikaline kitarr
Sõrmitsemine
Paremakäelised mängijad kasutavad tavaliselt keelte sõrmitsemiseks parema käe sõrmi (pöial tõmbab keelt suunaga allapoole ja teised sõrmed suunaga ülespoole). Väikest sõrme kasutatakse harva selle väikeste mõõtmete tõttu (mõned kitarristid, nagu näiteks Štěpán Rak, kompenseerivad puudujäägi eriti pika sõrmeküünega).
Keele vibreeriva osa pikkuse muutmine (krihvid)
Teise käe sõrmi kasutatakse tavaliselt keele võnkuva osa pikkuse muutmiseks: selleks vajutab sõrm keele vastu ühte sõrmlaual olevatest astmetraatidest ehk krihvidest. Mida pilli kerele lähemalt keel vastu astmetraati vajutatakse, seda lühem on keele võnkuv osa ja seda kõrgem on heli.
Otsene kontakt keeltega
Mängija kontakt pilli keeltega on vahetu (nagu ka teistel näppekeelpillidel, näiteks lautol). See asjaolu loob võimalused pilli tooni ja tämbri muutmiseks, sest keelt on võimalik tõmmata erinevat moodi ja erinevatest positsioonidest. Kitarristidel on mänguvõtete ja -meetodite suhtes suured valikuvõimalused.
1980. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis
1980. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis toimusid teist korda Itaalias.
1980. aasta EM-il võeti kasutusele uus süsteem. Pärast valikturniiri pääsesid Itaalias peetud finaalturniirile kaheksa meeskonda, kes jagati kahte neljaliikmelisse alagruppi. Alagrupi võitjad pääsesid otse finaali. Finaali jõudsid välja Saksa FV, kes alagrupis alistas otsustavas mängus Hollandi 3:2 ja Belgia, kes võitis oma alagrupis Hispaaniat ning viigistas Inglismaa ja Itaaliaga. Finaalmäng kulges haaravalt ja tasavägiselt. Sakslased läksid 10. minutil Horst Hrubeschi löögist 1:0 juhtima. Belglastel õnnestus viigistada 75. minutil, kui 11-m karistuslöögi realiseeris Rene Vandereycken. Kaks minutit enne mängu lõppu õnnestus Hrubeschil lüüa veel üks värav ja seega sai 2:1 võidu Saksamaa LV.
Müüsia
pisi Müüsia oli ajalooline maakond Väike-Aasia loodeosas. pisi|vasakul|Müüsia [[2. sajand eKr|2. sajandil eKr]] Müüsias elasid Traakia hõimud, keda kutsuti müüslasteks. Viimaste täpne päritolu pole teada, oletatakse nende Balkani päritolu.
3. sajandil eKr tekkis Müüsia aladel Pergamoni riik. Aastal 133 eKr läks Rooma vabariigi võimu alla.
Oliviin
Oliviin on magneesiumi- ja rauarikaste silikaatsete kivimit moodustavate mineraalide rühm.
Keemiline valem: (Mg,Fe)2SiO4
Enamik oliviine moodustavad isomorfse rea, mille ühes otsas on mineraal forsteriit (Mg2SiO4), teises otsas aga fajaliit (Fe2SiO4). Seega saavad raua- ja magneesiumiaatomid üksteist kristallstruktuuris igas vahekorras asendada.
Oliviin on oluline kivimit moodustav mineraal, kuuludes peamiselt suhteliselt vähe räni sisaldavate tardkivimite (aluselised ja ultraaluselised kivimid) koostisse. Peaaegu täielikult koosneb oliviinist peridotiitide hulka kuuluv kivim duniit. Et sellised kivimid on laialt levinud Maa vahevöös, on ka oliviini kontsentratsioon vahevöös märgatavalt kõrgem kui maakoores. Oliviin mureneb kergesti serpentiiniks. Hüdrotermaalse muutumise tagajärjel muutub oliviin peamiselt iddingsiidiks. Oliviinil on kõrge sulamistemperatuur, mistõttu hakkab ta magma jahtudes esimesena kristalliseeruma. Olulisel määral sisaldavad oliviini ka Kuu basaltsed laavavoolud.
Zvenigovo
Zvenigovo on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis, Zvenigovo rajooni keskus. Linn asub Volga kaldal.
Zvenigovo sai linnaõigused 1974. aastal.
Linnas on laevaremonditehas ja metsakombinaat.
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 14 229. Venelased moodustasid 53,7% elanikest, marid 28,9%, tšuvašid 13,7% ja tatarlased 1,6%.
Mari keel
2002. aastal oli kõnelejaid 488 000.