cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lelle raudteejaam
Lelles jaguneb raudtee kaheks: Tallinna–Viljandi raudteeliin suundub Viljandisse, mil esimene peatus reisirongidele on Käru. Lelles peatub kaheksa Viljandi rongi (pooled Viljandi ja pooled Tallinna poole) ja kaheksa Türi rongi (pooled Türi ja pooled Tallinna poole).
Lelle–Pärnu raudteelõik hargneb Pärnu poole, mida alates 2018. aasta detsembrist kasutavad üksnes vähesed kaubarongid (kuni reisiliikluse sulgemiseni oli sellel liinil Tallinna–Pärnu rongidee esimesne peatus Koogiste). Lellest väljus Pärnu suunas kaks rongi, samapalju saabus Pärnust Lellesse.
Ajalugu
pisi|vasakul|Lelle raudteejaam 20. sajandi alguses Lelle jaam rajati koos Tallinna–Viljandi raudteeliiniga 1900. aastal. Algselt jäi see Vändra kihelkonda Lelle mõisa maadele.
1918. aastal, seoses metsaveoraudtee rajamisega Eidapereni, sai Lellest sõlmjaam. 1928. aastaks pikendati Eidapere suunalist raudteed Pärnuni (vt Lelle–Papiniidu raudtee).
1971. aastaks ehitati senine kitsarööpmelise raudtee Lelle jaam ringi laiarööpmelisele raudteele.
Lelle–Pärnu raudtee seisukord on muutunud järjest halvemaks. Eesti valitsus otsustas 2017. aastal, et ei investeeri Pärnu-Lelle 70 km raudtee trassile 17 000 000 eurot raudtee remondiks. Liinirongide liiklus Pärnu ja Lelle vahel lõpetati 8. detsembril aastal 2018. Lelle jaam jäi reisirongide kasutusse ainult Türi, Viljandi ja Tallinna suunal.
Kuni 2013. aasta lõpuni oli eraldiseisvalt käigus ka Edelaraudtee opereeritav Tallinna–Lelle rongiliin.
Jaamahoone
Lelle jaamahoone valmis aastal 1901. Hoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt näiteks Olustvere, Võhma, Käru jt jaamahoonetega.
Puidust jaamahoonet iseloomustab ühe-kahekorruseline asümmeetriline fassaad, mille ülesehitus sarnaneb laiarööpmelise raudtee jaamahoonetega. Kitsarööpmelise raudtee jaamahoone dekoorikasutus on aga tagasihoidlikum. Hoone keskel asub läbi maja ulatuv vestibüül, millest paremal asuvas ühekorruselises külgtiivas toimib tänaseni reisijate ootesaal. Vasakul asus kontori- ja postiruum (praeguseks jaamakorraldaja tööruumid) koos vestibüüli avaneva piletimüügiaknaga. Teisel korrusel asus jaamaülema korter.
Lelle jaamahoone on tänaseks renoveeritud ja seda kasutab Edelaraudtee Infrastruktuuri AS.
Veekaitse
Veekaitse on juriidilised, majanduslikud, tehnilised, maaparandus-, tervishoiu- jms meetmed mere-, põhja- ja pinnavee kaitsmiseks reostamise ja vee liigvähendamise eest ning tekitatud kahjustuste kõrvaldamiseks.
Eestis on veekaitse olulisimaks dokumendiks "Veeseadus", mis sätestab veekaitse juriidilised alused.
Eesti veekaitse olulisemaid rajajaid on tehnikateadlane Harald-Adam Velner
Limburg an der Lahn
Limburg an der Lahn on linn Saksamaal Hesseni liidumaal, Limburg-Weilburgi kreisi keskus. Asub Taunuse ja Westerwaldi vahel Lahni jõe ääres.
Limburgi on esmamainitud 910. aastal. 1214. aastal sai linnaõigused. 1235. aastal pühitseti sisse romaani stiilis Limburgi toomkirik.
Linnas on ligikaudu 33 800 elanikku.
Demokraatlik Partei (USA)
thumb|Demokraatliku Partei logo
Demokraatlik Partei (inglise keeles Democratic Party) on üks kahest peamisest erakonnast Ameerika Ühendriikides. Ühtlasi on tegu Ameerika Ühendriikide vanima ja suurima liikmete arvuga parteiga.
Demokraatliku Partei peakorter asub Washingtonis ja partei esimees on alates 2021. aastast Jamie Harrison. Erakonna mitteametlik sümbol on eesel.
Ajalugu
Demokraatliku Partei eelkäija oli 1792. aastal Thomas Jeffersoni ja James Madisoni eestvedamisel asutatud Demokraatlik-Vabariiklik Partei.
1824. aastal, pärast John Quincy Adamsi võitu väga vastuolulistel presidendivalimistel, tekkis parteis lõhe – Andrew Jacksoni pooldajad moodustasid Demokraatliku Partei, Jacksoni-vastased aga Riikliku Vabariikliku Partei (National Republican Party). Riikliku Vabariikliku Partei toetajad jagasid rohkem Jeffersoni vaateid.
Ameerika Ühendriikide kodusõda tõi kaasa demokraatide lagunemise kolmeks fraktsiooniks: Ameerika Ühendriikide demokraadid jagunesid sõda toetavateks (War Democrats) ja sõja vastu olevateks demokraatideks (Peace Democrats); lõunaosariikide demokraadid olid juhtivatel ametikohtadel Ameerika Riikide Konföderatsiooni esindusorganites.
Pärast kodusõda kujunesid Demokraatliku Partei peamiseks toetusbaasiks just lõunaosariigid, kuid sõja ajal tekkinud lõhed partei sees püsisid ja kõrvuti eksisteeris mitu fraktsiooni, kellel olid eri seisukohad majandus-, sotsiaal- ja välispoliitilistes küsimustes. Üldiselt oli Demokraatlik Partei aga majanduslikult ja moraalselt konservatiivne partei.
USA ajaloos on eristatud viit nn parteisüsteemi. 5. parteisüsteemi (mis mõnel hinnangul kestab tänini) alguseks loetakse 1933. aastat, kui moodustus nn uue kursi koalitsioon (New Deal Coalition). President F. D. Roosevelti toetanud koalitsioon ühendas Ameerika liberaale (meie mõistes tsentrist vasakule jäävaid poliitikuid/valijaid), rahvusvähemusi, progressiivseid intellektuaale, aga ka valgeid lõunaosariiklasi. Vabariiklikus parteis konkureerisid konservatiivne ja mõõdukam suund, viimast esindanud poliitikud kaotasid aja jooksul mõju. Kodanikuõiguste liikumine, afroameeriklaste õiguste küsimus jms probleemid viisid uue kursi koalitsiooni lagunemiseni 1960ndatel, kui konservatiivsetest lõunaosariikidest (Solid South) kujunes aja jooksul vabariiklaste "kants".
Demokraatlikust Parteist kujunes seega aastakümnete jooksul peamine kodanikuõiguste eest seisev poliitiline jõud ja nende toetusbaas liikus järk-järgult lõunast põhja. Tänapäeval moodustavad olulise osa Demokraatliku Partei valijaskonnast erinevad vähemusgrupid, olgu siis tegu rassiliste, keeleliste või seksuaalvähemustega.
Minnesota ja Põhja-Dakota osariigis on partei ka ühinenud paari väiksema parteiga: 1944. aastal ühinesid Minnesotas Demokraatlik partei ja Talunike-Tööliste Partei (Farmer-Labor Party) Democratic-Farmer-Labori (DFL) parteiks; 1956. aastal ühines Põhja-Dakotas Demokraatlik partei peamiselt sotsiaaldemokraatliku Parteitu Liigaga (Nonpartisan League) Democratic-Nonpartisan League Party (D-NPL) parteiks.
Seisukohad
Tänaste demokraatide programm sarnaneb Euroopa mõistes enim sotsiaaldemokraatide seisukohtadega. Erakond pooldab riigi suuremat sekkumist majandusse ja ulatuslikke sotsiaalabiprogramme. Toetatakse astmelist tulumaksu, kõrgemat alampalka, laialdast riiklikku tervisekindlust ja võimalikult laiade elanikkonna rühmade juurdepääsu kõigile haridusastmetele õppemaksude alandamise teel.
Moraalselt ollakse pigem liberaalsed, pooldades rasestumisvastaste vahendite üldise kättesaadavuse tagamist, naiste õigust lasta teha aborti, samasooliste abielu ja tüvirakkude uuringuid. Demokraadid peavad oluliseks kiriku ja riigi ranget eraldatust ning on sageli seisnud algatuste taga, mille eesmärgiks on kristlike sümbolite ja rituaalide eemaldamine avalikust ruumist (koolid, riigiasutused, jms).
Välispoliitikas ollakse rohkem orienteeritud rahvusvahelisele koostööle ja konsensuse taotlemisele rahvusvahelistes organisatsioonides, vastandudes Vabariikliku Partei unilateralismile. Demokraatliku Partei esindajad Ameerika Ühendriikide Kongressis toetasid peaaegu ühehäälselt sissetungi Afganistani, kuid olid lõhenenud Iraagi sõja küsimuses ja olid 2007. aastaks valdavalt jõudnud sõjavastasele seisukohale.
Osalemine valimistel
Demokraatliku Partei kandidaadid on osalenud alates 1828. aastast kõigil presidendivalimistel. Nende ridadest on pärit neliteist Ameerika Ühendriikide presidenti, teiste seas Andrew Jackson, Woodrow Wilson, Franklin Delano Roosevelt, Harry Truman, John Kennedy, Jimmy Carter, Bill Clinton, Barack Obama ja Joe Biden.
Ajavahemikus 1955–1994 oli Esindajatekoda eksklusiivselt Demokraatliku Partei kontrolli all.
2006. aasta valimiste järel sai Demokraatlik Partei nii Kongressi Esindajatekojas kui ka Senatis enamusparteiks. 2011. aastast on demokraadid Esindajatekojas vähemuses ning 2015. aastast ka Senatis. 2019. aastast on demokraadid taas Esindajatekojas enamuses. 2021. aastast on demokraadid enamuse taastanud ka senatis.
2008. aasta ja 2012. aasta presidendivalimised võitis Demokraatliku Partei kandidaat Barack Obama.
2020. aasta presidendivalimistel sai presidendiks Demokraatliku Partei kandidaat Joe Biden.
Demokraatlikul parteil on suur kandepind peamiselt (suur)linnades, Uus-Inglismaal ja USA läänerannikul. Ei ole haruldane, et valdavalt vabariikliku osariigi suurem(ad) linn(ad) eelistavad Demokraatliku Parteid – näiteks Texas on väga konservatiivne ja sealsed valijad enamasti eelistavad Vabariiklikku parteid, kuid osariigi suured linnad (Houston, Dallas, San Antonio, Austin) hääletavad üldiselt Demokraatliku Partei poolt.
Wolfgang Russow
Wolfgang Russow (21. veebruar 1862 – 8. august 1938) oli eesti meremees, Tallinna merekooli juhataja.
Meistriliiga 2001
Meistriliiga 2001 võitis ja tuli seega 2001. aastal Eesti jalgpallimeistriks FC Flora.
Hooaeg
Esiliigast astme võrra kõrgemale kerkinud Maardu FC Levadia duubelmeeskond FC Maardu kolis hooaja eel Tallinna ja sai uueks nimeks Tallinna FC Levadia.
Meistriliigast langes välja viimane, FC Kuressaare, asemele kerkis esiliiga võitja, teine Levadia süsteemi meeskond Pärnu FC Levadia. Üleminekumängudel võitis meistriliiga eelviimane, Kohtla-Järve FC Lootus, tänu võõrsil löödud väravale esiliiga teist FC Valgat (1:2, 1:0).
Hooaja 1. pool
1Kodu meeskond on vasakus tulbas. Värvid: roheline = kodumeeskonna võit; kollane = viik; punane = võõrsil meeskonna võit.
Hooaja 2. pool
1Kodu meeskond on vasakus tulbas. Värvid: roheline = kodumeeskonna võit; kollane= viik; punane = võõrsil meeskonna võit.
Angels Fall First
Albumi tootis Spinefarm Records. Lugude kogupikkus on 57:25.
Kuigi albumi ainuke singel "The Carpenter" tõusis Soome singlite edetabelis kolmandaks, ei suutnud Nightwish saavutada kodumaal tuntust enne järgmise stuudioalbumi "Oceanbron" ilmumist.
Teoloogia summa Ia q. 24
Teoloogia summa esimese osa küsimus 24 on Aquino Thomase teose Teoloogia summa esimese osa (Prima pars) küsimus 24 (Ia q. 24).
Tekst
Küsimus 24
Eluraamatust
Eessõna
Teiseks, kelle elu raamat see on.
Kolmandaks, kas kedagi saab eluraamatust kustutada.
Artikkel 1
Mis on eluraamat
Ia q. 24 a. 1 arg. 1 Esimese juurde minnakse nii. Näib, et eluraamat ei ole sama mis predestinatsioon. Öeldakse ju Koguja raamatus: kõik see on eluraamat; gloss: "see on Uus ja Vana Testament". See aga ei ole predestinatsioon. Järelikult eluraamat ei ole sama mis predestinatsioon.
Ia q. 24 a. 1 arg. 2 Peale selle, Augustinus ütleb raamatus De civitate Dei XX[, 14], et eluraamat on mingi jumalik jõud, mille tõttu juhtub, et "igaühele tuletatakse meelde tema head või halvad teod". Aga jumalik jõud ei näi kuuluvat predestinatsiooni juurde, vaid rohkem väelisuse atribuudi juurde. Järelikult eluraamat ei ole sama mis predestinatsioon.
Ia q. 24 a. 1 s. c. Aga vastu on see, mida öeldakse glossis sellele kirjakohale Psalmis 69[:29] (Kustutatagu nad maha eluraamatust): "see raamat on Jumala teadmine, millega ta predestineeris elule need, keda ta ette teadis".
Aga metafoorselt öeldakse kellegi arusse kirjutatuks midagi, mis tal kindlalt meeles on, nagu on öeldud Õpetussõnades 3[:1]: ära unusta mu õpetust, vaid su süda hoidku alal mu käsud; ja pisut edasi [(3[:3])] järgneb: kirjuta need oma südamelauale. Sest ka materiaalsetesse raamatutesse kirjutatakse midagi mälu abiks. Mispärast seda Jumala teadmist, millega ta kindlalt peab meeles, et ta on kedagi predestineerinud igaveseks eluks, öeldakse eluraamatuks. Sest nii nagu raamatu kiri on nende asjade märk, mis tuleb teha, nõnda ka Jumala teadmine on mingi märk tema juures nendest, kes tuleb viia igavesele elule; nagu on öeldud Pauluse teises kirjas Timoteosele 2[:19]: Ometi püsib kindlana Jumala seatud aluskivi, millel on see pitser: "Issand tunneb omi".
Ia q. 24 a. 1 ad 1 Esimese puhul peab niisiis ütlema, et eluraamatut võib öelda kahte moodi. Ühte moodi, nende kirjapanemiseks, kes on ära valitud elule, ja nimoodi me eluraamatust praegu räägimegi. Teist moodi võib elu raamatut öelda nende asjade kirjapanemiseks, mis viivad elule. Ja seda kahte moodi. Kas asjade, mida tuleb teha, ja nõnda nimetatakse Uut ja Vana Testamenti eluraamatuks. Või juba tehtud asjade, ja nõnda öeldakse jumalikku jõudu, mille läbi sünnib, et kellelegi tuletatakse meelde, mida ta on teinud, eluraamatuks. Nii nagu ka sõjaväeraamatuks võib öelda kas seda, kuhu kirjutatakse sõjaväkke valitud, või seda, milles antakse edasi sõjakunsti, või seda, milles loetletakse sõdurite tegusid.
Ia q. 24 a. 1 ad 2 Millest on ilmne lahendus teisele.
Ia q. 24 a. 1 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et ei ole kombeks kirja panna neid, keda vastu ei võeta, vaid neid, kes välja valitakse. Mistõttu reprobatsioonile ei vasta surmaraamat, nii nagu predestinatsioonile eluraamat.
Ia q. 24 a. 1 ad 4 Neljanda puhul peab ütlema, et logose poolest erineb eluraamat predestinatsioonist. Sest ta toob kaasa predestinatsiooni teadmise, nii nagu ka toodud glossist näha on.
Artikkel 2
Kelle elu raamat see on
Ia q. 24 a. 2 arg. 1 Teise juurde minnakse nii. Näib, et eluraamat ei käi ainult predestineeritute kirkuse-elu kohta. Eluraamat on ju elu teadmine. Aga Jumal teab oma elu läbi igasugust muud elu. Järelikult öeldakse järelikult iseäranis jumaliku elu suhtes; ja mitte üksnes predestineeritute elu suhtes.
Ia q. 24 a. 2 arg. 2 Peale selle, nii nagu kirkuse-elu on Jumalast, nõnda ka looduse-elu. Nii et kui kirkuse-elu teadmist öeldakse eluraamatuks, siis ka looduse-elu teadmist öeldakse eluraamatuks.
Ia q. 24 a. 2 arg. 3 Peale selle, armuks valitakse ära mõned, keda ei valita ära kirkuse-eluks; nagu on näha sellest, mis öeldakse Johannese evangeeliumis 6[:70]: Eks ma ole teid kahtteistkümmet välja valinud, ent üks teie seast on kurat. Aga eluraamat on jumaliku äravalimise kirjapanek, nagu ülal [(Artikkel 1)] öeldud. Järelikult ka armu-elu suhtes.
Ia q. 24 a. 2 s. c. Aga vastu on see, et eluraamat on predestinatsiooni teadmine, nagu öeldud [(Artikkel 1)]. Aga predestinatsioon ei käi armu-elu kohta, välja arvatud niivõtd kui see korrastatakse kirkusele, sest need ei ole predestineeritud, kellel on arm ja kes jäävad ilma kirkusest. Järelikult öeldakse eluraamatut üksnes kirkuse suhtes.
Ia q. 24 a. 2 co. Vastan: peab ütlema, et eluraamat, nagu öeldud [(Artikkel 1)], toob kaasa mingi kirjapaneku või teadmise eluks ära valitute kohta. Aga ära valitakse keegi selleks, mis ei kuulu talle tema enese loomuse kohaselt. Ja jälle, sellel, milleks keegi ära valitakse, on eesmärgi logos, sest sõdurit ei valita ega panda kirja selleks, et ta relvastuks, vaid selleks, et ta võitleks; see ju on päris kohus, milleks sõjavägi määratakse. Aga üle loomuse olemasolev eesmärk on kirkuse-elu, nagu ülal [(23, 1]) öeldud. Mispärast eluraamat õieti käib kirkuse-elu kohta.
Ia q. 24 a. 2 ad 1 Esimese puhul peab niisiis ütlema, et jumalik elu, ka kirka eluna, on Jumalale loomupärane. Mistõttu Tema suhtes ei ole äravalimist, ega järelikult ka mitte eluraamatut. Me ju ei ütle, et mõni inimene valitakse ära omama meeli või midagi sellest, mis tuleneb loomusest.
Ia q. 24 a. 2 ad 2 Mistõttu seeläbi on ilmne ka lahendus teisele. Loodusliku elu suhtes ei ole ju äravalimist ega eluraamatut.
Ia q. 24 a. 2 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et armu-elul ei ole eesmärgi logost, vaid selle logos, mis on eesmärgi poole. Mistõttu ei öelda, et kedagi valitakse välja armu-eluks, välja arvatud niivõrd kui armu-elu on korrastatud kirkuse poole. Ja sellepärast neid, kellel on arm ja kes langevad kirkusest välja, ei öelda valituteks absoluutselt, vaid suhteliselt. Ja samuti ei öelda neid olevat kirjutatud eluraamatusse absoluutselt, vaid suhteliselt; nagu nimelt nende kohta on määratuses olemas ka jumalik teadmine, et neil saab olema mingi korrastatus igavese elu poole, armust osasaamise poolest.
Artikkel 3
Kas kedagi saab eluraamatust kustutada
Ia q. 24 a. 3 arg. 1 Kolmanda juurde minnakse nii. Näib, et kedagi ei kustutata eluraamatust. Ütleb ju Augustinus raamatus De civitate Dei XX], 15], et ''Jumala etteteadmine, mis ei saa eksida, on eluraamat. Aga Jumala etteteadmisest ei saa midagi ära võtta, samamoodi nagu ka predestinatsioonist. Järelikult ka eluraamatust ei saa midagi kustutada.
Ia q. 24 a. 3 arg. 2 Peale selle, mis tahes milleski on, on seal selle asja viisi läbi, milles ta on. Aga eluraamat on miski igavene ja muutumatu. Järelikult mis tahes selles on, ei ole seal mitte ajutiselt, vaid liikumatult ja kustutamatult.
Ia q. 24 a. 3 arg. 3 Peale selle, kustutamine vastandub kirjapanekule. Aga kedagi ei saa uuesti kirjutada eluraamatusse. Järelikult ei saa sealt kedagi ka kustutada.
Ia q. 24 a. 3 s. c. Aga vastu on see, mis öeldakse Psalmis 69][:29]: Kustutatagu nad maha eluraamatust.
Ia q. 24 a. 3 co. Vastan: peab ütlema, et mõned ütlevad, et eluraamatust ei saa kedagi kustutada asja tõe kohaselt, ometi saab kedagi kustutada inimeste arvamuse kohaselt. On ju Pühakirjas tavaline, et millegi kohta öeldakse, et see toimub, kui see saab teatavaks. Ja selle järgi öeldakse kedagi olevat kirjutatud eluraamatusse, niivõrd kui inimesed arvavad, et need on sinna kirjutatud, kohaloleva õigluse pärast, mida nad neis näevad. Aga kui ilmneb, kas selles ilmas või tulevases, et nad on sellest õiglusest ära langenud, siis öeldakse, et nad kustutatakse sealt. Ja nõnda tõlgitsetakse glossis niisugust kustutamist, koha puhul Psalmis 69][:29] (Kustutatagu nad maha eluraamatust.) Aga kuna eluraamatust mittekustutamine arvatakse tasude hulka õigetele, nagu on öeldud Johannese ilmutuses 3[:5]: ''Kes võidab, see riietatakse samamoodi valgete rõivastega. Mina ei kustuta tema nime eluraamatust''; aga mis pühakutele tõotatakse, see ei ole ainult inimeste arvamuses; võib öelda, et eluraamatust kustutamine või mittekustutamine ei puuduta üksnes inimeste arvamust, vaid see käib ka asja kohta. Eluraamat on ju igavesse ellu määratute kirjapanek. Igaveseks eluks korrastatakse kedagi kahest asjast, nimelt jumalikust predestinatsioonist, ja see korrastamine kunagi ei nurju; ja armust. Sest kellel tahes on arm, see on juba selle pärast väärt igavest elu. Ja see korrastamine nurjub mõnikord, sest mõned on armust, mis neil on, korrastatud igavese elu omamise poole, milleni nad ometi ei jõua surmapatu tõttu. Nii et need, kes on korrastatud igavese elu omamise poole jumalikust predestinatsioonist, on absoluutselt kirjutatud eluraamatusse,  sest nad on sinna kirjutatud kui need, kellel saab olema igavene elu iseeneses. Ja neid ei kustutata kunagi eluraamatust. Aga need, kes on korrastatud igavese elu omamisele mitte jumalikust predestinatsioonist, vaid üksnes armust, öeldakse olevat kirjutatud eluraamatusse mitte absoluutselt, vaid suhteliselt, sest nad on sinna kirjutatud igavese elu omajatena mitte iseeneses, vaid selle põhjuses. Ja niisuguseid saab eluraamatust kustutada, nii et see kustutamine ei käi Jumala etteteadmise kohta, just nagu Jumal teaks midagi ette ja pärast ei teaks; vaid asja kohta, mida teatakse, sest nimelt Jumal teab kedagi olevat enne korrastatud igavesse ellu ja pärast mitte, sest ta langeb armust ära.
Ia q. 24 a. 3 ad 1 Esimese kohta peab seega ütlema, nagu öeldud, et eluraamatust ei räägita etteteadmise poolelt, just nagu Jumalas oleks mingi muutlikkus, vaid etteteatavate asjade poolelt, mis on muutlikud.
Ia q. 24 a. 3 ad 2 Teise puhul peab ütlema, et kuigi asjad Jumalas on muutumatult, ometi on nad iseendis muutlikud. Ja selle juurde kuulub eluraamatu kustutamine.
Ia q. 24 a. 3 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et niimoodi, nagu kedagi öeldakse eluraamatust kustutatavat, võib öelda, et ta sinna uuesti kirjutatakse; kas inimeste arvamuse poolest või selle poolest, et tal hakkab uuesti olema korrastatus igavese elu poole armu läbi. Mida samuti hõlmab jumalik teadmine, kuigi mitte uuesti.
Karoteenid
pisi|α-karoteen pisi|β-karoteen pisi|γ-karoteen pisi|δ-karoteen pisi|[[Lükopeen]] Karoteenid (varem nimetatud ka karotiinid) on karotenoidide või ka tetraterpeenide klassi kuuluvad ühendid üldvalemiga C40Hn (n = 56 jm). Keemiliselt on need konjugeeritud polüeenid.
Karoteenide nimetus tuleb porgandi ladinakeelsest nimest carota. Nimelt sisaldab porgand palju karoteene. Nende ühendite pikad konjugeeritud kaksiksidemete ahelad neelavad valikuliselt valgust ja tänu sellele omadusele on looduslikud värvained ehk pigmendid. Neile ühenditele on iseloomulik kollane kuni punane värvus.
Karoteenid ei lahustu vees, küll aga orgaanilistes lahustites.
Karoteenide biosüntees toimub taimedes, kuid mitte loomsetes rakkudes. Karoteenid võivad ladestuda maksas ja rasvkoes ning konverteeruda retinaaliks olles A-vitamiini provitamiinideks.
Karoteene saab sünteesida ka puhtkeemiliselt, aga praktikas saadakse neid alati looduslikust toorainest: kasutatakse taimi, milles leidub palju karoteene, näiteks porgandeid, baktereid (stafülokokke), vetikaid ja seeni.
Olulisimad karoteenid on alfa- (α-), beeta- (β-) ja gamma- (γ-) karoteen. Alfa- ja beetakaroteen erinevad kõigest ühe kaksiksideme asukoha poolest molekuli ühes otsas olevas tsüklis.
Beetakaroteen
Rusikareegel ütleb, et mida intensiivsem on puu- või juurvilja oranž värvus, seda enam sisaldab see beetakaroteeni. Seda sisaldub ka kibuvitsamarjades, kõigis taimelehtedes ning paljudes rohelistes köögiviljades, näiteks spinatis, salatis, tomatis ja bataadis. Beetakaroteen on antioksüdant.
Karoteenide abil toimub klorofüllis neeldunud päikeseenergia transport. Samas kaitsevad nad ka taime rakke ultraviolettkiirguse destruktiivse toime eest.
Toomas Vanem
pisi|Toomas Vanem 1999. aastal Toomas Vanem (sündinud 8. juunil 1965) on eesti kitarrist, helilooja ja produtsent.
Mänginud ansamblites Puntra, Kuller, Kuues Meel, Rodeo, Linnu Tee, Radar, Kontakt, Dialog, Shower, Easy Living, Night Star, Karavan, Kollane Allveelaev G ja paljudes projektides.
2014. aastal ilmus tema esimene sooloplaat Toomas Vanem -"I"- instrumentaal progressiivne rokkmuusika, mis on Toomas Vanema kirjutatud, salvestatud ja produtseeritud.
Album on kodumaise kitarristi debüütautoriplaat, mis nägi ilmavalgust aprillis 2014. Plaadil on 11 lugu. Stiililise määratluse järgi on tegemist meloodilise instrumentaalse progerokiga.
Albumil kõlav muusika on karmikõlaline, aga samas ka vaheldusrikas ja värviküllane. Kollaaž erinevatest lugudest/jutustustest maailmast ja elust, mis on kirja pandud muusika keeles.
Igal muusikapalal on rääkida oma lugu ja CD albumi bukletil on need lood ka kirjas. Plaadil teeb külalisena kaasa Stuart Hamm (USA) basskitarril.
Towada
Osa Towada-Hachimantai rahvuspargist asub linna piires.
2019. aastal oli linna elanike arv 61 024.
Kersti Kaljulaid
Kersti Kaljulaid (sündinud 30. detsembril 1969 Tartus) on Eesti poliitik, kes oli 10. oktoobrist 2016 kuni 11. oktoobrini 2021 Eesti Vabariigi viies president. Ta oli Eesti esimene naispresident.
Kaljulaid lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal. Aastatel 1994–1997 töötas ta mitmes andmesideettevõttes müügi ja turunduse alal. 1997. aastast töötas ta Hoiupangas investeerimispanganduse valdkonnas kuni 1999. aastani, mil Hoiupank liideti Hansapangaga. Aastatel 1999–2002 oli ta peaminister Mart Laari majandusnõunik. 2002. aasta alguses sai Kaljulaidist Iru elektrijaama juhtimisarvestuse osakonna juhataja, hiljem samal aastal asus ta tööle Iru elektrijaama direktori kohale, kus töötas kuni 2004. aastani, mil Eestist sai Euroopa Liidu liikmesriik ja Kaljulaid määrati Eesti esindajaks Euroopa Kontrollikojas. Ta oli selles ametis kuni 2016. aastani.
Pärast seda, kui 2016. aasta Eesti presidendivalimistel jäi president nii Riigikogus kui ka valimiskogus valimata, tegi Riigikogu vanematekogu Kaljulaidile 27. septembril 2016 ettepaneku kandideerida Eesti presidendiks, mille Kaljulaid vastu võttis. 90 Riigikogu liiget seadis ta 30. septembril 2016 Riigikogus presidendikandidaadiks ja 3. oktoobril 2016 valiti Kaljulaid Riigikogu presidendivalimiste esimeses voorus Eesti Vabariigi presidendiks. Ta astus ametisse 10. oktoobril 2016.
2017. aastal jõudis ta esimese eestlasena majandusajakirja Forbes koostatava saja mõjukaima naise nimekirja.
Nimi
Kersti Kaljulaidi perekonnanimi "Kaljulaid" pärineb nimede eestistamise ajast. Tema vanaisa Theodor Kaljulaid (enne nimemuutmist Theodor Klook (ka Look)) võttis selle endale nimeks 1935. aastal Lümanda vallas Saaremaal.
Kersti Kaljulaid andis enne enda presidendiks valimist teada, et soovib, et tema nime käänataks Kaljulaid : Kaljulaidi : Kaljulaidi. Ta on oma eelistust põhjendanud sellega, et nii on tema perekonnanime käänatud kodus.
Lapsepõlv ja kooliaeg
Kersti Kaljulaid sündis 30. detsembril 1969 Tartus. Tema ema Lindu Kaljulaid töötas Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis. Kersti Kaljulaidi lapsepõlvekoduks oli kahetoaline korter Tallinnas Mustamäel Mustamäe tee ääres, tüüpilises viiekorruselises paneelmajas. Ta kasvas üles ilma isata, lahutatud peres, majanduslikult kitsastes oludes. Kodus polnud isegi televiisorit.
Lasteaias oli Kersti pandud vanemasse rühma. Tallinna 44. Keskkooli esimesse klassi läks ta teistest nooremalt, kuueaastaselt. Kooli astumiseks pidi ta läbima katsed. Koolipõlves töötas ta taskuraha teenimiseks lapsehoidjana.
Keskkoolis õppis ta inglise keele eriklassis. Hiljem tuntuks saanud inimestest õppisid temaga samas klassis ja lõpetasid kooli Ahti Pärna, Arvi Tavast ja Tarmo Uustalu, põhikooli ajal ka Rauno Pehka ja Tõnu Kõrvits. 1987. aastal lõpetas Kaljulaid keskkooli hõbemedaliga.
Ülikooliaastad, 1987–1993
Ema eeskujul soovis Kaljulaid saada teadlaseks ja astus Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonda, kus valis põhiaineks geneetika.
1990. aasta kevadsemestril astus ta korporatsiooni Filiae Patriae. Samasse korporatsiooni kuulus ka Kersti Kaljulaidi vanaema.
1992. aastal lõpetas ta cum laude Tartu Ülikooli bioloogina ja töötas pärast seda mõned kuud Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis (TÜMRI). 1993. aastal ilmus ajakirjas Journal of Bacteriology instituudi teadurite artikkel "Regulation of the Catechol 1,2-Dioxygenase- and Phenol Monooxygenase-Encoding pheBA Operon in Pseudomonas putida PaW85", Kaljulaid oli artikli üks viiest autorist ja artikkel oli tema bakalaureusetöö.
Taas lapseootele jäädes pidi Kaljulaid töölt instituudis lahkuma, sest ülikooli laboris kasutati radioaktiivseid aineid. Kaljulaidi teine laps, poeg Siim, sündis oktoobris 1993.
Töö erasektoris, 1994–1998
1994. aastal soovis Kaljulaid pärast lapsepuhkust tööle tagasi minna. Ta mõistis, et erialane töö bioloogina poleks taganud perele piisavat sissetulekut. Ta on kirjeldanud, kuidas ta enne teise lapse sündi kaheksa kuud külmkapi ostmiseks raha kogus. Ta ei soovinud ka lastega koju jääda ega abikaasa sissetulekust sõltuda. Seega otsustas ta asuda tööle ärivaldkonnas. Kaljulaid on end nimetanud majanduspõgenikuks ja öelnud, et seadis eesmärgiks teenida vähemalt kolm keskmist palka: ühe endale ja ühe kummalegi lapsele.
Ta asus tööle müügimehena Siemensi sidetehnikat edasi müüvas ettevõttes Haberst Tehing (hilisema nimega Haberst Infra AS), mille üks omanik oli Kersti Kaljulaidi hilisem abikaasa Georgi-Rene Maksimovski, kellele kuulus kolmandik ettevõtte aktsiatest. Kaljulaidi tööks oli telefonikeskjaamade müümine ettevõtetele. Siemensi Soome allüksuses töötanud Mauno Hirvonen iseloomustas tolleaegset Kersti Kaljulaidi järgmiselt: "Kersti oli väga sõbralik, positiivne ja ka otsekohene. Kui midagi ei meeldinud, pani plärtsti vastu."
Kaljulaidi järgmiseks töökohaks oli AS Nösper (hilisema nimega AS Uninet), mille asutasid 1994. aastal Andres Bauman ja Kaljulaidi tollane abikaasa Taavi Talvik. Nöspris tegeles Kaljulaid samuti turundusega, ta müüs klientidele veebiühendusi. Kaljulaidi enda sõnade kohaselt töötas ta Nöspris vaid mõned kuud. Äriregistri andmebaasi järgi oli Kaljulaid aastatel 1997–1999 Unineti Andmeside AS-i juhatuse liige, registri paberdokumentide järgi lahkus ta juhatusest aga juulis 1997.
Uninetist lahkumise järel töötas Kaljulaid aastatel 1996–1997 Eesti Telefon AS-is telefonikeskjaamade müügijuhina. Seal oli tema ülemuseks Valdo Kalm, kes iseloomustas Kaljulaidi kui lennukat noort daami, kes jäi silma nutikusega. Kalmu sõnade järgi oli Kaljulaidil "tehnilist taipu, head veenmisjõudu ja müügioskust".
1997. aastal asus Kaljulaid tööle projektijuhina Eesti Hoiupanga investeerimispanganduse allüksuses Hoiupanga Investeeringute AS. Ta leidis töökoha tänu oma Hoiupangas töötavale korporatsioonikaaslasele Kadi Tarandile, kes soovitas ta tööle võtta. Kaljulaid tegeles Hoiupangas müügidokumentide, -prospektide ja -esitluste ettevalmistamisega.
Pool aastat pärast Kaljulaidi Hoiupanka tööle asumist liideti Hoiupank Hansapangaga. Kummastki ettevõttest jäeti tööle parimad töötajad, nende seas Kersti Kaljulaid, kelle töökohaks sai investeerimispanganduse allüksus Hansabank Markets. Sellel töökohal oli Kaljulaidi peamiseks tööülesandeks nõustada ettevõtete ühinemis- ja ülevõtmistehinguid ning erastamisprotsesse, samuti vastutas ta ettevõtete ostueelse analüüsi eest.
6. jaanuaril 1998 lahutasid Kersti Kaljulaid ja Taavi Talvik abielu.
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
pisi|Tartu Ülikooli nõukogu esimees Kersti Kaljulaid nõukogu istungil 22. veebruaril 2016
1998. aastal sattus Kersti Kaljulaid sõitma Filiae Patriae suvepäevadele samas autos koos Matti Maasikaga. Teel rääkisid nad Ida-Virumaa ettevõtluse arenguprobleemidest. Kui Mart Laar sai 1999. aastal peaministriks, helistas peaministri büroo juhiks saanud Maasikas Kaljulaidile ja kutsus teda tööle peaministri meeskonda. Kaljulaid võttis otsustamiseks ühe ööpäeva aega ja nõustus.
Aastatel 1999–2002 töötas Kaljulaid peaministri majandusnõunikuna. Tema tööülesandeks oli peaministri büroo, Eesti Panga, rahandusministeeriumi ja suurima eelarvega ministeeriumide töö kooskõlastamine, samuti koordineeris ta suhteid Rahvusvahelise Valuutafondi ja teiste multilateraalsete finantsasutustega (sealhulgas Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga, Põhjamaade Investeerimispanga ja Maailmapangaga). Ta valmistas koos rahandusministri ja sotsiaalministriga ette pensionireformi ning oli peaministri nõuandja ministritega peetavatel eelarveläbirääkimistel.
1999. aastal elas Kaljulaid juba koos oma praeguse abikaasa Georgi-Rene Maksimovskiga.
2001. aastal sai Kaljulaid Tartu Ülikoolist kutsemagistri kraadi (MBA) ärijuhtimises. Magistritöö teemaks oli "Riigi poolt asutatud sihtasutuste juhtimissüsteemi täiustamine".
2001–2004 oli ta valitsuse esindaja Eesti Geenivaramu nõukogus. 2002–2004 oli ta AS Regio nõukogu liige.
2002. aasta veebruarist kuni septembrini oli Kaljulaid Eesti Energia AS-i Iru elektrijaama juhtimisarvestuse osakonna juhataja, seejärel kuni 2004. aasta maini Iru elektrijaama direktor.
Eesti sai Euroopa Liidu liikmeks 1. mail 2004 ja Eestit määrati Euroopa Kontrollikojas esindama Kersti Kaljulaid, kes alustas Luksemburgis asuvas asutuses tööd 7. mail 2004. Kaljulaid alustas tööd Kontrollikoja II auditigrupis, mis tegeles struktuuripoliitika-, transpordi-, teadusuuringute- ja energeetikavaldkonnaga. Ta oli ka Europoli ühise auditikomitee liige. 2006. aasta märtsist kuni 2008. aasta märtsini oli Kaljulaid Kontrollikoja halduskomitee esimees. 2008. aasta veebruarist kuni 31. maini 2010 oli Kaljulaid II auditikoja esindajana CEAD-auditigrupi (kooskõlastus, teabevahetus, hindamine, kinnitamine ja arendustöö) liige. Kontrollikoja töö ümberkorraldamise järel oli Kaljulaid 1. juunist 2010 kuni detsembrini 2013 kinnitava avalduse eest vastutav liige CEAD-auditikojas (kooskõlastus, hindamine, kinnitamine ja arendustöö). Alates jaanuarist 2014 kuni töö lõpuni Euroopa Kontrollikojas oli ta I auditikoja (loodusressursside säilitamine ja haldamine) liige.
2005. aastal sündis Kersti Kaljulaidil esimene poeg kooselust Georgi-Rene Maksimovskiga.
Golda Me'ir
Golda Me'ir (ka Golda Meir; heebrea גּוֹלְדָּה מֵאִיר; sündinud Golda Mabovitš, tuntud ka nimega Golda Meyerson; 3. mai 1898 Kiiev, Venemaa Keisririik (praegu Ukraina) – 8. detsember 1978 Jeruusalemm, Iisrael) oli Iisraeli riigitegelane ja diplomaat, üks võtmeisikuid Iisraeli riigi loomisel.
Kersti Kaljulaid
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
2007. aasta sügisel alustas Kaljulaid õpinguid Tartu Ülikooli doktorantuuris. Doktoritöö teemaks oli "Riigieelarvelise rahastamise ja aruandluse metoodika mõju teadustegevuse mitmekesisusele". Aasta hiljem katkestas ta õpingud.
Golda Me'ir
Ta oli Iisraeli töö- ja sotsiaalkindlustuse minister, välisminister ning neljas peaminister 17. märtsist 1969 kuni 3. juunini 1974. Margaret Thatcher nimetas teda "raudseks leediks". Ta oli esimene (ja seni ka ainus) Iisraeli naispeaminister ja kolmas naispeaminister maailmas.
Elulugu
Golda Mabovitš sündis puusepp Moiše Mabovitši ja Blume Naiditši perekonnas. Peres oli kaheksa last, kellest viis suri lapsepõlves. Golda ja tema õed Šeine ja Tsipke olid alatihti näljas. Samuti olid elamistingimused viletsad. 1903. aastal siirdus Golda isa Ameerikasse tööle, ülejäänud pere jäi Pinskisse. 1906 kolisid õed koos emaga samuti USAsse.
Perekond seadis end sisse Wisconsini osariigis Milwaukee linnas. Golda isa töötas puusepana, ema pidas toidupoodi. Golda alustas õpinguid koolis Fourth Street Grade School (praegu kannab see Golda Me'iri nime). Kuigi Golda algul inglise keelt ei vallanud, lõpetas ta kooli parimate hulgas.
Kersti Kaljulaid
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
2009. aastal sündis Kersti Kaljulaidi ja Georgi-Rene Maksimovski teine poeg. Kersti Kaljulaid ja Georgi-Rene Maksimovski abiellusid Tallinnas aastal 2011.
Golda Me'ir
Elulugu
1910. aastate keskel astus ta noorte rahvusvahelisse sionistlikku organisatsiooni Po'ale Tsiyyon.
Kersti Kaljulaid
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
2016. aasta mais Kaljulaidi ametiaeg Euroopa Kontrollikoja liikmena lõppes, kuid Vabariigi Valitsuse otsustamatuse tõttu esitada Eestist uus kandidaat Kontrollikoja liikmeks jätkas ta samas ametis 2016. aasta septembrini. 30. septembril 2016 tema mandaat kontrollikojas peatati ja teda hakkas asendama Euroopa Kontrollikoja president.
Kaljulaid oli 16. jaanuarist 2012 kuni 10. oktoobrini 2016 Tartu Ülikooli nõukogu esimees.
2015. aasta septembris valiti ta Poliitikauuringute Keskuse Praxis juhiks, kuid asendaja puudumise tõttu Euroopa Kontrollikoja liikme ametis ei saanud ta Praxise juhi ametisse astuda. Seejärel tehti talle ettepanek asuda Praxise nõukogusse, kus ta alustas tegevust 20. juulil 2016. Kaljulaid lahkus Praxise nõukogust presidendi ametisse astudes.
Golda Me'ir
Elulugu
Palestiinas sidus Golda Me'ir end asurkonna juhatusega ning ta valiti kibutsi (põllumajanduslik ühistu) esimeeste kongressi delegaadiks. Kongressil tutvus ta ka hilisema Iisraeli peaministri David Ben-Guriyyoniga.
1929. ja 1930. aastal viibis ta sageli välismaal. Aastail 1932–1934 esindas ta Palestiina juutide naisteorganisatsiooni USAs.
Pärast Palestiinasse naasmist valiti ta juutide ametiühingu Histadrut täitevkomiteesse.
1940. aastatel võitles Golda Me'ir Iisraeli riigi loomise eest ning 29. novembril 1947 kiideti ÜRO istungijärgul heaks Palestiina jagamise kaheks riigiks.
Kersti Kaljulaid
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
2016. aasta kevadel omandas Kaljulaid ettevõttes Regio viieprotsendilise osaluse.
Golda Me'ir
Elulugu
1948. aasta septembris alustas Golda Me'ir Iisraeli esimese diplomaatilise esindajana tööd Moskvas.
1949. aastal valiti Golda Me'ir vasakpoolse Mapai partei esindajana Knessetisse. Aastatel 1949–1956 oli ta tööminister.
1955. aastal kandideeris ta Tel Avivi linnapeaks, kuid ei leidnud piisavat toetust. Ben-Guriyyoni liitlased religioossest blokist ei olnud nõus naissoost kandidaati toetama.
Kersti Kaljulaid
Tööaastad avalikus sektoris, 1999–2016
19. septembril 2016 valis Riigikogu Kantselei juurde moodustatud arenguseire nõukoda Kaljulaidi oma esimeheks.
Seente loend
''Siin on loetletud seeneliike ja teisi seente taksoneid. Eesti seened leiduvad Eesti seente loendis ja Eesti seente süstemaatilises nimestikus.
Kersti Kaljulaid
Poliitiline tegevus
pisi|Kersti Kaljulaid ja [[Toomas Hendrik Ilves abikaasadega vastuvõtul 10. oktoobril 2016]] Aastatel 2001–2004 kuulus ta Isamaaliitu, kuid valimistel kandidaadina ei osalenud. Kaljulaid astus Isamaaliidust välja Euroopa Kontrollikoja liikmeks saades, et tagada oma sõltumatus ja siduda end lahti erakonnapoliitikast.
2011. aasta sügisel nimetas Juhan Parts Kersti Kaljulaidi ühe võimaliku Mart Laari mantlipärijana Isamaa ja Res Publica Liidu esimehe kohale.
Seente loend
''Üldmõisted palume kanda mükoloogia mõistete loendisse.
Kersti Kaljulaid
Poliitiline tegevus
2016. aasta Eesti presidendivalimistel tegi Riigikogu vanematekogu 27. septembril pärast presidendi valimata jäämist valimiskogus Kersti Kaljulaidile ettepaneku kandideerida Vabariigi Presidendiks ja Riigikogu liikmetele ettepaneku esitada Kaljulaid presidendikandidaadiks. 30. septembril 2016 seadsid 90 Riigikogu liiget Kersti Kaljulaidi üles Vabariigi Presidendi kandidaadiks ja 3. oktoobril 2016 valiti Kersti Kaljulaid tulemusega 81 poolthäält (tühje sedeleid 17) Riigikogus Vabariigi Presidendiks. Tema ametiaeg algas 10. oktoobril.
Seente loend
''Samblikud (ja lihheniseerunud seened) on loetletud eraldi samblike loendis. Limakud ja teised ebaseente taksonid kuuluvad protistide loendisse.
K
kõrbikulised
Kersti Kaljulaid
Poliitiline tegevus
10. oktoobril 2016 astus Kaljulaid Vabariigi Presidendi ametisse.
Poliitilised vaated
Kersti Kaljulaid on öelnud, et ta maailmavaateks on liberaalsem konservatism. Ta on pooldanud konservatiivset majanduspoliitikat, kuid paljudes sotsiaalsetes küsimustes – näiteks LGBT-õigused ja immigratsioon – on tal liberaalsed vaated. Teisalt on ta öelnud, et riik peab rahaliselt toetama enne nõrgemaid, kui hakkab toetama tugevaid; tugevate asi on kasutada riigi antud vabadusi ja end ise aidata. Samuti on Kaljulaid väljendanud toetust tugevale kodanikuühiskonnale, kus riigi roll kohaliku tasandi asjade korraldamisel on väiksem ning enesekindla ja aktiivse kolmanda sektori roll suurem.
21. jaanuaril 2017 ajalehes Sakala ilmunud intervjuus ütles Kaljulaid, et peab Eesti iseseisvuse kaotamises 1940. aastal osaliselt vastutavaks Konstantin Pätsi ja Johan Laidoneri, kelle tegevuse tulemusel kehtestati 1934. aastal Eestis autoritaarne riigikord. Sel põhjusel ei pooldanud ta monumendi rajamist Konstantin Pätsile Eesti Vabariigi 100. aastapäeva tähistamiseks, ega läinuks selle avamisele.
2022. aasta sügisel mainis Kaljulaid YLE küsitluses, et tulenevalt Venemaa sõjast Ukraina vastu on vaja välja vahetada lisaks Putinile terve Vene riigi juhtkond.
Publitsistika
Enne Eesti presidendiks saamist avaldas Kaljulaid ajakirjanduses palju Euroopa-teemalisi artikleid, milles ta selgitas ja mõtestas Eesti elanikele Euroopa Liidu toimimist. Selle eest andis Avatud Eesti Fond Kaljulaidile 2014. aastal Koosmeele preemia.
Aastatel 2002–2016 oli Kaljulaid Kuku raadio saate "Keskpäevatund" üks esinejaid ja aastatel 2007–2016 Kuku raadio saate "Eurominutid" autor.
Und
Und on elussöödaga õngpüünis, millel on nööri külge kinnitatud üks kuni kolm konksu. Eestis olid kasutusel harkund ja ketasund ning unnapüük toimus enamasti talvel jääaugust. Unnaga püüti eelkõige haugi, koha, lutsu ja ahvenat nii merel kui sisevetel. Talvel kinnitati und jääaugu kohale kepi külge, suvel kaldavaia külge. Avaveepüügil varustati und ujukiga, mis kinnitati ankruga veekogu põhja. Pikk kanepi- või linanöör on keriti unnahargile või unnakettale, millelt see kala näkkamisel kergesti maha jooksis. Unnakonksusid võeti kaasa ja hoiti unnatuusti küljes, mis oli nööriga kinni seotud õletuust. Talvel otsiti unda ja tõmmati ta jää alt välja unnakoogu abil.
Kersti Kaljulaid
Publitsistika
2019. aasta aprillis esitles Kaljulaid oma kõnede raamatut "Hoiame Eestit!", mis sisaldab riigipea ametiaja esimesel poolel peetud kõnesid. Raamatu tiraaž oli 900 eksemplari ja poest seda osta ei saanud. 8. oktoobril 2021 esitles Kaljulaid kõnede kogumikku "Sõna on vaba". Raamat on eelmise kõnedekogumiku järg ja sisaldab valikut presidendi ametiaja teisel poolel peetud kõnedest.
Kaljulaid osales kaasautorina 15. detsembril 2021 eetrisse läinud saates "Pealtnägija". Tema juhitud saatelõigu teema oli taastuvenergia tootmine Eestis.
Und
20. sajandi alguses unnapüük vähenes, nüüd tegelevad sellega vaid harrastuskalurid.
Kersti Kaljulaid
Publitsistika
2022. aasta oktoobrist osaleb ta Eesti Päevalehe ja Delfi ajakirjandusprojektis, rääkides oma ala tegijate arvamust küsides avalikult suurtest ja olulistest teemadest, mis Eesti ühiskonna ees seisavad. Enda sõnul soovib ta "teha seda poliitiliselt neutraalselt, aga samal ajal poliitilist debatti toetavalt". Tema autorisarja pealkiri on "Kersti Kaljulaid (h)arutab".
Tegevus Vabariigi Presidendina
pisi|Kersti Kaljulaid kõnelemas 2017. aasta [[Euroopa füüsikaolümpiaadi lõpetamisel Tallinnas]]
Suhted kirikuga
Kaljulaid loobus ametisse vannutamise päeval tänujumalateenistusest, mille korraldamist Eesti Evangeelne Luterlik Kirik (EELK) oli presidendile pakkunud. Kõik senised taasiseseisvumisjärgsed Eesti presidendid on oma ametisse vannutamise tänujumalateenistusel osalenud. Kaljulaid ütles otsust põhjendades, et ta austab küll inimeste usuvabadust, kuid pole ise kirikuskäija. Ta lisas, et kuna kirikus käimine pole tema jaoks olnud riiklike tähtpäevade või kiriklike pühade osa, siis oleks sinna nüüd minemine ebasiiras. EELK peapiiskop Urmas Viilma kommenteeris presidendi otsust sõnadega, et selle langetab president ise, kuid "kindlasti on selles ametis keeruline leida õiget tasakaalu inimese enda soovide ja institutsionaalsete ülesannete vahel".
Kaljulaidi otsus tänujumalateenistusest loobuda tekitas ühiskonnas palju vastukaja, leidus nii neid, kes presidendi otsust toetasid  , kui ka neid, kes seda vastustasid.
24. novembril 2016 tegi peapiiskop Urmas Viilma tervitusvisiidi Kadriorgu, mille käigus andis presidendile ülevaate Eesti kirikuelust, kirikute omavahelisest oikumeenilisest koostööst ja EELK panusest Eesti ühiskonda. Viilma sõnul oli kohtumine äärmiselt meeldiv ja positiivne ning talle ei jäänud muljet, et president ei sooviks kirikuga koostööd teha.
Kaljulaid ei osalenud ka 1. detsembril 2016 Toomkirikus toimunud advendikontserdil, kuhu EELK peapiiskop Urmas Viilma oli kutsunud osalema valitsuse ja riigikogu liikmed, riigi võtmeisikud ja välisriikide saadikud. Teisalt külastas ta 15.–16. detsembril toimunud Harjumaa visiidi käigus muuhulgas EELK Risti kogudust.
9. detsembril 2016 Mart Soidrole ja Andrus Kivirähale antud intervjuus ütles Kaljulaid, et jõulude juurde ei kuulu ilmtingimata kirikus käimine.
Kaljulaidi suhtumise tõttu jumalateenistustel osalemisse ja kirikusse on mitmed inimesed teda tituleerinud ilmalikuks presidendiks.
Seaduste väljakuulutamine
Oma ametiajal kuulutas Kaljulaid välja kokku 498 seadust ja jättis välja kuulutamata kuus seadust. Kaljulaidi välja kuulutatud ja tagasi lükatud seaduste arv oli samas suurusjärgus, kui oli president Toomas Hendrik Ilvesel (arvestades kahte ametiaega), ent väiksem kui Arnold Rüütlil ja Lennart Meril.
2016. aasta maksumuudatused
Kaljulaid kuulutas 23. detsembril 2016 välja Riigikogu poolt 19. detsembril 2016 vastu võetud maksupaketi. Opositsioonis olev Reformierakond ja mitmed huvigrupid olid teinud presidendile ettepaneku jätta seadus välja kuulutamata, sest nende hinnangul oli muudatused kiiruga ette valmistatud ja vastuolus õiguspärase ootuse põhimõttega. Seaduse väljakuulutamisega kaasnenud avalduses märkis president, et ta pole rahul seaduse vastuvõtmise asjaoludega, kuid seadust välja kuulutamata jättes jääks Eesti 2017. aasta riigieelarve enne saabuva aasta algust vastu võtmata. Kaljulaid pöördus palvega õiguskantsleri poole analüüsida maksumuudatuste üksikuid aspekte.
Magusamaks
2017. aasta juulis jättis Kaljulaid välja kuulutamata magustatud joogi maksu seaduse ja saatis selle tagasi Riigikogule arutamiseks. President ütles, et toetab seaduse eesmärki suunata inimesi tarbima vähem suhkrut ning vähendada seeläbi suhkru liigtarbimisest tekkinud tervisekahjusid. Kuid ta leidis, et seadus on vastuolus põhiseaduse §12 võrdse kohtlemise põhimõttega, sest seaduse järgi oleks magusamaksust vabastatud magustatud joogid, mida müüakse rahvusvahelisi reise tegeva laeva või õhusõiduki pardal. Presidendi hinnangul andnuks see ühele majandussektorile alusetu eelise.
Kaitseväe luureseadus
Veebruaris 2019 võttis Riigikogu vastu seaduse, mis andis kaitseväele täiendavaid varjatud jälgimise õigusi. Seadus andis muuhulgas kaitseväele õiguse julgeolekuala kaitseks varjatult kontrollida isikuandmeid andmekogudest, kasutada variandmeid, konspiratsioonivõtteid ja isikut varjatult jälgida. Märtsis hindas president seaduse põhiseadusega vastuolus olevaks ja jättis selle välja kuulutamata. Ta ütles seadust välja kuulutamata jättes, et kaitseväele täiendavate õiguste andmine on ebaproportsionaalne ja riivab oluliselt julgeolekualal või selle läheduses viibivate inimeste põhiõigusi.