cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biogaas
Kasutamine
Biogaasi põletamisel vabaneb energia, mida iseloomustab biogaasi kütteväärtus 5–7 kWh/m3. Biogaasi kasutatakse elektri tootmiseks sisepõlemismootorites, mis on ühendatud elektrigeneraatoriga, võimalik on kasutada ka mikrogaasturbiine, kütuseelemente ja stirling- ehk välispõlemismootoreid. Alternatiiv on biogaasi kasutamine katlakütusena soojuse tootmiseks või mõlema energialiigi koostootmine soojuse ja elektri koostootmisjaamas. Puhastatud biogaasi ehk biometaani saab kasutada transpordivahendite biokütusena või suunata seda maagaasivõrku üldiseks tarbimiseks.
Kääritusjääki on võimalik kasutada põllumajandusliku väetisena. Tooraine anaeroobsel lagundamisel väheneb oluliselt materjali süsinikusisaldus, kuid säilivad taimedele olulised mineraalsed lämmastik ja fosfor. Seega on kääritusjäägi väetavad omadused paremad kui biogaasi võimalikul toormaterjalil loomasõnnikul. Kääritusjäägi reaalne kasutamine põllumajanduses on reguleeritud piirkonna seadusandlusega, sest olulised on väetamise õige ajastus, sobiva laotamistehnoloogia valik ja väetise optimaalne kogus. Suurt tähelepanu juhitakse kääritusjäägi sanitaarsusele, sest tuleb tagada võimalike patogeenide eemaldamine enne kääritusjäägi põllule laotamist. Peamised patogeenide allikad biogaasi tootmisel on substraadina kasutatavad loomasõnnikud.
Biogaas Eestis
pisi|Eesti suurim biogaasi tootev ettevõte on [[Estonian Cell Kundas]] Eesti Biogaasi Assotsiatsiooni EBA hinnangul on Eesti reaalne majanduslik biogaasi potentsiaal koos prügilagaasiga ligikaudu 500 mln Nm3/a (2012. aasta seisuga), millest saaks toota 300 mln Nm3 98% metaanisisaldusega biometaani aastas. 2010. aastal toodeti Eestis biogaasi 13,13 mln Nm3/a ehk 2,6% reaalsest kasutatavast biogaasi potentsiaalist.
Eestis toodavad biogaasi AS Tallinna Vesi Paljassaare reoveepuhasti, AS Narva Vesi reoveepuhasti, OÜ Saare Economics Jööri, Salutaguse Pärmitehase reoveepuhasti, Aravete Biogaas OÜ ja AS Kuressaare Veevärk. Lisaks kogutakse prügilagaasi Väätsa, Jõelähtme, Pääsküla ja Paikuse prügilas. Nimetatud asutused kasutavad biogaasi soojuse ja elektrienergia tootmiseks. Tartu Aardlapalu prügilas tehakse ettevalmistusi prügilagaasi kasutamiseks mootorikütusena Tartu linna surugaasibussides, valmimisel on Tartu Veevärgi biogaasireaktor ja mitu väiksemat biogaasijaama. 2013. aastal pandi tööle ka Vinni ja Oisu biogaasijaam, kus kasutatakse toormena veise- ja sealäga ning sõnnikut.
Kundas asuv AS-i Estonian Cell biogaasireaktor on Euroopa suurim. Sealne reovesi on suure orgaanilise aine sisalduse ja sobiva temperatuuriga (üle 38 kraadi) ning selles on vähe toksilisi ühendeid. Tekkiv gaas kasutatakse ära tehase oma kuivatites.
Biogaas Euroopas
Umbes 63% Euroopa tehastest toodab biogaasi põllumajanduslike kõrvalsaaduste baasil. Põllumajanduses jäägid on olulised lähteained biogaasi toomisel. Enamikus riikides tugineb biogaas ühele põhilisele toorainele. Tooraine liik sõltub vastava riigi kohalikest tingimustest.
Kõige enam toodetakse biogaasi Euroopas. Kaks kolmandikku Euroopa biogaasijaamadest asub Saksamaal, mistõttu on Saksamaa tootmismahu poolest Euroopas esikohal. Biogaasi tootmismahu suurenemisele Saksamaal andis tõuke taimne biomass, mida varem sel otstarbel ei kasutatud, kuid viimasel ajal liigutakse üha enam selles suunas, et võtta kasutusele rohkem põllundustootmise jääke, kariloomade elutegevuse jääke (sõnnik, läga) ja prügilagaase. Teised riigid, näiteks Taani, Prantsusmaa, Itaalia ja Holland, tegelevad biogaasi tootmise edendamisega.
Euroopa Komisjoni plaan „REPowerEU“ on muuta Euroopa Liit sõltumatuks Venemaa fossiilkütustest. Üks REPowerEU eesmärke on toota 2030. aastaks 35 miljardit m3 biogaasi aastas. Euroopa Liidus rakendub biolagunevate jäätmete sortimiskohustus 2024. aastal, mis soodustab biogaasi tootmist. 28. septembril 2022 asutati Biometaani Tööstuspartnerluse Liit, mis edendab Euroopa Komisjoni, tööstusharu esindajate, teadlaste ja tooraine tootjate vahelist koostööd.
Koit (täpsustus)
Koit on hommikupoolne hämarik.
Koit on ka perekonnanimi.
Koit on ka eesnimi.
Koidu järgi on nime saanud:
Navitrolla
Navitrolla (kodanikunimega Heiki Trolla; sündinud 10. augustil 1970 Võrus) on eesti maalikunstnik.
Elukäik
Kunstnikunimi Navitrolla on tuletatud kahe külanime liitmisest: Navi külast on pärit kunstniku ema ning Trolla külast tema isa. Navitrolla lõpetas Viive Kuksi kolmeaastase kunstistuudio. Õppis Tartu Ülikoolis geoloogiat, proovis astuda Eesti Kunstiakadeemiasse õppima arhitektuuri ja maali, kuid ei läbinud konkurssi. Osales 1990. aastal kunstirühmituse Lüliti asutamises.
Aastast 1993 vabakutseline kunstnik. Naivistlik maalimislaad tõi talle kiiresti tuntuse.
Isiklikku
Navitrolla poeg on räppar Azma. Navitrolla onu on eesti teadusfilosoof Enn Kasak.
Looming
Viljelenud maali, graafikat ja tegevuskunsti, rohkesti töid on avaldatud postkaartidel ja kalendrites. Navitrolla on teinud ka kujunduse Tallinki parvlaevale Galaxy.
Navitrolla on öelnud, et kõige suurem mõte, mida ta vaatajatele edastada tahab, on see, et maalides on ta õnnelik ja selle läbi on ta muutnud maailma ühe inimese võrra õnnelikumaks.
Navitrolla näitusi on toimunud hulgaliselt nii Eestis kui ka välismaal. 2008. aasta jaanuaris korraldas ta Tate Modernis näituse oma Londonis maalitud piltidest.
Globaalprobleem
Globaalprobleem on ülemaailmne oht inimkonnale, mis on tekkinud mitmesuguste mõjurite kuhjumisel ja koostoimel ning mille ületamine eeldab kas kogu inimkonna või suurte regioonide elanikkonna kestvaid jõupingutusi. Globaalprobleemi omapäraks on see, et ta on küll globaalne, kuid lahendada saab seda vaid tegutsedes lokaalselt.
Globaalprobleemide lahendamisega viivitamine võib muuta nende tagajärjed pöördumatuks ja juhitamatuks.
Kärde rahumajake
thumb|Kärde rahumajake Kärde rahumajake on väike palktare Kärde mõisa (saksa keeles Kardis) pargi edelaserval, milles pärimuse kohaselt sõlmiti 1661. aastal Venemaa ja Rootsi vaheline rahuleping.
Tõenäolisem on siiski variant, et lepingut ei sõlmitud mitte selles tarekeses, vaid mingis palkhoones (võib-olla rehetares), mille lagunemise järel (arvatavasti 18. sajandil) püstitati sellest allesjäänud tervematest palkidest nimetatud tareke. 20. sajandil on rahumajakese mitmeid lagunenud osasid üsna suures osas vahetatud uute vastu välja, nii et 1661. aastast võivad pärineda ehk paremal juhul mõned seinapalgid.
Sven Senka
Sven Senka (sündinud 17. septembril 1965 Kärdlas) on eesti kunstnik.
Sven Senka sündis Hiiumaal kooliõpetaja ja mehaaniku kolmelapselise pere vanima pojana.
Kreedo
Mere taga sündinud, kuid hingelt põline tartlane Sven Senka on juba üle 35 aasta mõtestanud ja lõuendile kandnud elu filosoofilisi, ajaloolisi ja jumalikke teemasid, liikudes nii figuratiivse, abstraktse kui ka geomeetrilise eneseväljenduse radadel. Lisaks maalidele on ta loonud nii skulptuure, tekstiile kui ka maastikke, otsinud tõe ilu, ilu tõde silmapiiri tagant ja enese seest. See teekond ei lõpe. Tema tunded on elavas dialoogis tema teadmistega, kus teadmised otsivad sõnastusi ümbritsevast kultuurist ja ajaloost, mineviku lugudest. Tema looming on soov öelda sõna sekka oleviku ja tuleviku mõtestamisele, temale omastes vormides ja kujundites.
Maalid
Ekspressiivne abstraktsionism
Aleksandr Arkadjevitš Suvorov
thumb|right|225px|Vürst Aleksandr Suvorov Vürst Aleksandr Arkadjevitš Suvorov (vene Александр Аркадьевич Суворов, Суворов Александр Аркадьевич, князь Италийский, граф Рымникский; 1. juuni 1804 (vkj.) – 31. jaanuar 1882 Peterburi) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindraladjutant ja jalaväekindral) ja riigitegelane.
Tema vanaisa oli Venemaa generalissimus Aleksandr Vassiljevitš Suvorov, isa oli kindral Arkadi Suvorov, kes hukkus 13. aprillil 1811 Râmnicul Sărati jõe forsseerimisel, ja ema oli Jelena Aleksandrovna Narõškina.
Noorus
Kuni 1816 kasvatati teda jesuiitide pansionis Peterburis. Seejärel õppis ta Saksamaal Göttingeni ülikoolis. Aastal 1824 naasis ta Venemaale ja arvati junkruks ihukaardiväe ratsapolgus. 14. detsembril 1825 sai ta lipujunkruks (эстандарт-юнкер), 1. jaanuaril 1826 kornetiks. Ta käis läbi dekabristidega ja vahistati korraks, kuid vabastati kiiresti.
Sõjaväeteenistus
Suvorov osales Vene-Pärsia sõjas 1826–1828, kus paistis vahvusega silma ja ülendati keisri tiibadjutandiks. Vene-Türgi sõja 1828–1829 tegi ta kaasa, olles keisri käsutuses. Sõjaliste teenete eest ülendati ta staabirittmeistriks.
1830. aasta Poola ülestõusu mahasurumine
Poola 1830. aasta ülestõusu mahasurumisel paistis ta silma lahingutes, sealjuures rünnakus Varssavile. Ta saadeti parlamentäärina ülesõusnute juurde allaandmistingimuste üle läbi rääkima ja pärast saatis sõjaväe ülemjuhataja Ivan Paskevitš ta Peterburi teatega ülestõusu mahasurumisest. Sel puhul kiitsid teda oma luuletustes nii Aleksandr Puškin kui Vassili Žukovski.
1831–1832 oli ta kaardiväepataljoni ülem, 1839–1842 11. Phanagorase grenaderipolgu ülem, alates 30. augustist 1839 kindralmajor, alates 25. juunist 1846 kindraladjutant, 1847–1848 Kostroma kuberner.
Balti kubermangude kindralkubernerina
Ta oli 1848–1861 Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner, Riia sõjakuberner. . Eduka tegevuse eest Krimmi sõja ajal autasustati teda Püha Aleksander Nevski ordeniga. Septembris 1859 ülendati ta jalaväekindraliks.
18. oktoobrist 1861 kuni 1866. aastani oli ta Peterburi sõjakindralkuberner.
Raekoja plats 16
Raekoja plats 16 on hoone Tartu südalinnas Raekoja platsi ja Kompanii tänava nurgal.
Aleksandr Arkadjevitš Suvorov
Balti kubermangude kindralkubernerina
Sellest kohast pidi ta loobuma, kui Dmitri Karakozov tegi Aleksander II-le atentaadi. Suvorov määrati samal aastal kogu jalaväe kindralinspektoriks ja jäi sellele kohale kuni oma surmani.
Raekoja plats 16
Koos liidetud kõrvalhoonetega moodustab maja tervikliku U-kujulise hooneteploki.
Ajalugu
Hoone ehitati 1775. aastal 1775. aasta Tartu tulekahjus hävinud kivielamu kohale ajavahemikus 1797–1810. Kasutati Johann Wilhelm Krause peahoonele mõeldud projektivarianti muudatustega ja vähendatud kujul. Hoone vanim osa on raekojapoolne ning on võimalik, et see oli ühekorruseline. 1802. aastal ostis kinnistu poolelioleva majaga G. G. von Baranoff, kes viis ehituse lõpule. Kui maja sai valmis, asus selle alumisel korrusel neli poodi ja 30 tuba. Toad olid avarad ning majas asus ka suur saal.
Arhitektuur
Peafassaadi keskrisaliit on nelja Toscana stiilis poolsambaga portikusega. Katuse all on ümaraken ja selle ümber loorberipärg, rippvanikuna kulgeb pärg kogu kolmnurkfrontooni viiluvälja ulatuses. Beletaaži keskmiste akende kohal on konsoolidele toetuvad kolmnurkviilud. Seinapindu liigendavad laiad liseenid ja varaklassitsistlikud balustrid beletaaži akende all. Korruste all on horisontaalsete vagudega friis. Soklikorrus on rusteeritud. Selle keskosas eendusid neli piilaritaolist väljaastet, mis kandsid sepisvõredega rõdu. Hoonel on kõrge katus. Katuse serva all triglüüfidest friis ja hammaslõikeline karniis. Keskrisaliit lõppes varem sirge attikaservaga. Teisel korrusel on kõrged 8-ruudulised aknad. Kolmandal korrusel on aknad 6-ruudulised. Alumise korruse aknaid ja uksi on korduvalt muudetud, kuna seal on alati asunud poed ja kohvikud.
Aleksandr Arkadjevitš Suvorov
Perekond
Ta abiellus Ljubov Vassiljevna Jartsovaga (1811–1867). Abielust sündisid:
Raekoja plats 16
Arhitektuur
Kompanii tänava pool on hoonel astmikfrontoon ja oli ka portaalina kujundatud uks. Hoone fassaad jälgib sama jaotust liseenide, friisi ja rustikaga, nagu peafassaadil. Esimese korruse aknad asusid niššides, kuid on praeguseks osaliselt suletud ja asendatud petikutega.
Hoonekompleksi juurde kuulub ka kahekorruseline nurgamaja, mis on põhimajaga seotud. See maja jälgis ka peafassaadi ülesehitust: alumisel korrusel rustika, korrustevaheline profileeritud simss ning akende suurus ja jaotus.
1913. aastal alustati maja ümberehitust, mis venis 1920. aastate alguseni. Projekti koostas tollane Tartu linnaarhitekt Arved Eichhorn. Selle käigus ehitati kahekorruseline osa osaliselt kolmekorruseliseks ja liideti üks tagasiastega asetsev hooneosa. Selle juures järgiti klassitsistlikku peafassaadi, kuid planeeriti juurde rohkem fassaadi kuhjavaid detaile. Sarnaselt teiste hooneosadega kasutati alumisel korrusel rustikat ja paigutati aknaid niššidesse. Korruste vahel oli jällegi profileeritud simss.
Soklikorruse väljaasted likvideeriti 1908. aastal. 1920. aastal tehti astmikfrontooni asemele kolmnurkfrontoon, mis on hammaslõikega kaunistatud. 1937. aastal toimusid Arnold Matteuse juhtimisel majas sisemised ümberehitused: ehitati uus sisetrepp ja kaks uut katuseakent hoovi poole. Seest on maja veel mitu korda ümber ehitatud. Säilinud on kolm võlvitud lage esimese korruse ruumides. 1980. aastal sai hoone uue telliskatuse ning värviti fassaad.
Majandushoob
Majandushoob on keskkonnapoliitika vahend, mis loodusvarade ja keskkonnakomponentide otstarbekamalt kasutamiseks rakendab nii stimuleerivaid fiskaalmeetmeid (subsiidiumid) ja hoiatavaid meetmeid (maksud), kui ka turumeetmeid nagu kaubeldavad load, mitte niivõrd tulemi reguleerimist.
Majandushoovad pole suutelised täielikult tagama keskkonnakaitse eesmärkide täitmist, sest osa loodusest pole majanduslikult hinnatav.
Rohevint
Rohevint (Chloris chloris) on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.
Keskkonnamaks
Keskkonnamaks on majanduslik meede, millega soovitakse muuta tarbimis- ja tootmisharjumusi keskkonnasõbralikumaks. Kuna majanduse arenguga on suurenenud ka surve keskkonnale, siis on hakatud järjest enam tähelepanu pöörama keskkonnaga seotud majandushoobadele (nt keskkonnamaksud, kaubeldavad saasteload jms), et vähendada võimalikku negatiivset keskkonnamõju ja kasutada säästlikult loodusressursse. Keskkonnamaksu kehtestamise aluseks on tõestatud spetsiifilise negatiivse keskkonnamõju füüsiline ühik või sellega sarnane asendaja. Keskkonnamaksude määratlemisel on seega oluline nii maksu eesmärk kui ka selle kehtestamise alus ja mõju keskkonnale. Keskkonnamakse eelistatakse erinevatele regulatsioonidele, kuna tekkiv väliskulu on võimalik lülitada toodete või teenuste omahinna sisse ning pikemas perspektiivis hakkab maksutulu keskkonnamaksude efektiivsuse korral vähenema.
Rohevint
Ta kuulub samasse perekonda ohakalinnu ja siisikesega.
Keskkonnamaks
Jagunemine
Euroopa Liidu statistikaameti (Eurostat) alusel rühmitatakse keskkonnamakse valdkondade järgi:
Rohevint
Levila
Rohevint on levinud Euroopas, Loode-Aafrikas, Väike-Aasias, Põhja-Iraanis ja Kesk-Aasias.
Keskkonnamaks
Euroopa Liidu regulatsioon
Mitmes Euroopa riigis on keskkonnamaksud olnud kasutuses aastakümneid, kuid paljudes uutes Euroopa Liidu liikmesriikides on keskkonnamakse hakatud süsteemselt ja eesmärgipäraselt kasutama alles viimase kümne aasta jooksul. Laialdasemalt kasutatakse keskkonnamakse riikides, mis on jõudnud majandusliku ja sotsiaalse arengu käigus etappi, kus keskkonnakaitse kui valdkonna olulisus on suure osatähtsusega. Euroopa Liidu säästva arengu põhimõtete kohaselt on keskkonnamaksudel väga oluline osa kogu maksukorralduses. Igas liikmesriigis on aga erinev maksusüsteem ning ka erinevad keskkonnaprobleemid, mistõttu on vaja ka rakendada erinevaid meetmeid, et muuta tarbijate ja tootjate käitumisharjumusi. Lisaks eeldab Euroopa Liidu asutamisleping ühehäälset muudatuste tegemist, mille tõttu ei ole keskkonnamaksude harmoneerimine Euroopa Liidus olnud väga edukas. Väga edukalt on keskkonnamakse rakendanud Holland, Rootsi, Soome, Taani, Suurbritannia ja Saksamaa. Need riigid on suurendanud küll keskkonnamaksude osatähtsust, kuid samas on rakendanud ka lisameetmeid, et vähendada negatiivseid mõjusid ettevõtete konkurentsivõimele.
Rohevint
Levila
Levila põhjaosas on ta rändlind, lõunaosas paigalind. Eestis kohatakse rohevinti talvelgi, harilikult salgati.
Välimus
Rohevint on umbes varblasesuurune ja kaalub 20–28 grammi.
Teistest sama suurtest vintlastest on rohevinti lihtne eristada koguka ja korrapäraselt koonilise noka, ereda kollakasrohelise kõhualuse ja oliivrohelise üldvärvuse järgi. Emaslind on tuhmim ja hallikam. Mõlemal sugupoolel on tiiva külgserval ja äärmistel sabasulgedel laialt kollast värvi. Noorlinnu alapoolel ja seljal on tumedad triibud.
Isaslinnu territooriumihüüd on vali "šrrüüi", seda kannab ta ette mõnel kõrgemal kohal istudes. Laul on sidistav-kuristav, rohevint laulab puu otsas või lennul. Iseloomulik on lihtsa lühikese laulu lõpuosa, mis meenutab tasast kuristamist. Intensiivseim lauluperiood on märtsis–aprillis.
Elupaik
Rohevindi elupaikadeks on pargid, suured aiad, kalmistud, kuusehekid, metsaservad, hõredad metsatukad, puisniidud, kadastikud. Sageli jagab ta elupaiku kanepilinnuga.
Pesitsemine
Rohevint saabub pesapaikadesse märtsis – aprilli alguses. Pärast seda moodustuvad paarid. Sel ajal on näha isaste mängulendu. Mängiv isane laskub puulatva, laulab valjusti, lendab aeg-ajalt üles liugleb veidi aega laialiaetud saba ja tiibadega ning laskub siis endisele kohale või selle lähedale.
Linnriik
pisi|Tänapäeva linnriigi Singapuri panoraam Linnriik on majanduslikult iseseisev, oma kultuuri ja õiguskorraga väikeriik, mille mõjuala võib ulatuda ka suuremale territooriumile.
Linnriik oli vanim riikluse vorm. Majanduslikult oli vana- ja keskaja linnriik suveräänne institutsioon, mis hoidis oma territooriumile enda kontrolli all veel suurt ala enda ümber. Selle elanikkond oli heterogeenne ja kosmopoliitne ning tolerantne teistsuguste suhtes. Mida kaugemale tema kaubandussidemed ulatusid, seda suuremaks ja võimsamaks ta kasvas.
Rohevint
Pesitsemine
Pesa ehitab emaslind. Pesa asub madalal, puu otsas, oksaharude vahel.
Linnriik
Esimesed linnriigid tekkisid Induse ja Sumeri tsivilisatsiooni aladel umbes 5. ja 4. aastatuhandel, neile järgnesid Lähis-Idas Foiniikia ja Vahemere regioonis iidsed Kreeka linnriigid (Polis) ning Rooma vabariiklikul perioodil. Keskajal oli palju linnriike Itaalias, hiljem nn vabalinna nime all tuntuks saanud linnad Lääne-Euroopa aladel (vt Vaba riigilinn, Hansalinn). Tänapäeval, pärast territoriaalsete rahvusriikide esilekerkimist on järele jäänud üksikud, piiratud suveräänsusega linnriigid, nagu Monaco ja Vatikan või täiesti suveräänne Singapuri Vabariik, mille on oma raha, tugev sõjavägi ja elanikkond 5,6 miljonit inimesega. Linnriigi mõistele on lähedased ka sellised väikeriigid, nagu Katar, Brunei, Kuveit, Bahrein ja Malta, millel on küll mitu omavalitsuslikku territooriumi ja vaid üks domineeriv pealinn. Ka suhteliselt iseseisvat San Marinot, millel puudub küll üks selge suur linnakeskus, kuid mille territoorium on kaetud suure asustustihedusega mikrorajoonidega, võib pidada linnriigiks.
Ajalugu
Ajalooliselt pani linna sünnile aluse inimeste spetsialiseerumine ühele tööle ja vajadus vahetada oma töö vilju. Kui käsitöölised toodavad vaid ühte kaupa, siis peavad nad vahetama oma toodangu teiste, neile vajalike kaupade vastu ja see paneb aluse turumajandusele ning individualistlikule sotsiaalsele korrale. Kuna spetsialiseerumine suurendab tööviljakust ja parandab toodete kvaliteeti, siis muutub linn kohalikuks tõmbekeskuseks, mille ümbruskonnas elavad inimesed tahavad vahetada oma põllumajandustooteid neile vajalike käsitöötoodete vastu. See teeb linnast regionaalse keskuse, kuhu suubuvad kõik transporditeed. Linna eristabki külast see, et sealsed elanikud ei tooda toitu ise, vaid vahetavad seda oma toodangu vastu. Kuna kaupade ja teenuste vahetamise käigus tekkisid õiglase hinna pärast vaidlused ja konfliktid, siis tekitas see omakorda vajaduse erapooletu isiku, s.t kohtuniku järele, kes mõistaks õigust. Varaseim kirjalikult salvestatud kohtpretsedent pärineb Uri linnast umbes 1850 eKr. Sellest arenes välja riigiametniku- ja kohtuinstitutsioon ning tava kirjutada üles kohtupretsedendid. Nende kogumisest ja üheks materjaliks koondamisest tekkis seadusloome tava, mille varaseimateks näideteks on Ur-Nammu ja Lipit-Ištari seadused ning hilisem Babüloni Hammurapi koodeks. Linnriikide tunnuseks oli demokraatliku valitsuskultuuri tava, mille kirjalikult tuvastatav alge pärineb Sumeri linnriigist Kish.
Koidupuna (Nietzsche)
"Koidupuna. Mõtteid moraalist kui eelarvamusest" (sks Morgenröte. Gedanken über die moralischen Vorurteile, 1881) on Friedrich Nietzsche teos.
Rohevint
Pesitsemine
Pesa paikneb tihedas puuvõras, tavaliselt kuusel. Väljast koosneb pesa kuivadest kõrtest ja raagudest, samblast ja samblikust, sisevooderdises leidub karvu, villa jms. Välisilmelt sarnaneb see metsvindi pesaga.
Linnriik
Ajalugu
Lähis-Ida. 10. aastatuhandest asustatud 9. aastatuhandel eKr rajatud müüri ja kaitsetorniga linn Jeeriko asutati mitmete kaubateede ristumiskohta. Seda linna on mainitud korduvalt juudi ja kristlikes pühakirjades ning see on vanim püsiva asustusega linn. pisi|Induse oru tsivilisatsiooni linnad Järgnevatel aastatuhandetel rajati Vahemere äärde kaubalinnu, millistest mitmed (Foiniikia Byblos, Sidon, Tüüros) tegutsesid imperiaalsete vallutusperioodide vahelistel ajaperioodidel iseseisvate linnriikidena. Viimastele tuleb lisada foiniiklaste poolt Põhja-Aafrika rannikule asutatud Kartaago.
Induse oru tsivilisatsioon. 8. aastatuhandel asutati Induse jõe tolleaegse haru äärde ning mäekuru juurde, kus algas kaubatee, mis viis Afganistani ja Kesk-Aasia aladele, Mehrgarh'i nime saanud linn. See linn sai kuulsaks oma ehetega, mida on leitud Egiptusest Hiina aladeni ning oskusega puurida mitte üksnes kõvasid ja ilusaid mineraale vaid ka inimese hambaid ravimise eesmärgil. Selle linna tähelepanuväärseks eripäraks olid sirgete tänavatega linnaplaneering ja veevärgi olemasolu. Selle asutajaks peetakse draviidi hõimu.
4.–2. aastatuhandel arenes Induse jõe oru piirkonnas välja veel palju linnriike, millest tuntumatena võiks nimetada Harappa, Mohenjo-daro ja Lothali sadamalinna. pisi|Sumeri linnriigid Sumeri tsivilisatsioon. Umbes 5400 eKr rajati esimene Sumeri linn Eridu. Sumeri tsivilisatsioon püsis aastani 2000 eKr. Sumeri linnad rajati Eufrati ja Tigrise jõe vahelisele, tol ajal viljakale alale ning nende jõgede harujõgede äärde territooriumil, mis hõlmab tänapäeva Iraagi, Iraani, Süüria ja Türgi alasid. Suurimaks neist kasvas Uruk, mille elanikkond kasvas 3. aastatuhandel 80 000 inimeseni (umbes 1% planeet Maal tol ajal elanud inimestest).
Rohevint
Pesitsemine
Kurnas on 4–7 muna, mis on sinakad kuni valkjad, väikeste hele- ja tumepruunide tähnide ning laikudega. Emaslind haub 12–14 päeva. Pojad kooruvad paljaste ja pimedatena, aga kasvavad kiiresti ja lendavad 13–14 päeva vanuselt pesast välja. Mõlemad vanemad toidavad poegi putukatega ja pugus pehmendatud seemnetega.
Koidupuna (Nietzsche)
Nietzsche: "Selle raamatuga algab minu sõjakäik moraali vastu. /---/ Pole just kergete killast see kunst pisutki kauem kinni pidada neid lihtsalt ja käratult möödalibisevaid asju, silmapilkude jumalikke sisalikke, nagu ma neid kutsun /---/ “On palju koidikuid, mis pole veel loitma löönud” – india kiri seisab selle raamatu uksel. Kust otsib tema looja seda uut hommikut, seda siiamaani üles leidmata õrna puna, mille saatel algab jälle päev – ah, terve trobikond, terve maailm uusi päevi? Kõigi väärtuste ümbervääristamises, kõigist moraaliväärtustest lahtiütlemises, kõige siiani keelatu, põlatu, neetu jaatamises ja usaldamises. See jaatusest laetud raamat valab oma valguse, oma armastuse, oma õrnusega üle kõik halvad asjad, andes neile jälle tagasi “hinge”, puhta südametunnistuse, üleva õiguse ja eesõiguse olemas olla. Moraali ei rünnata, moraal ei tule enam lihtsalt arvesse…"
Rohevint
Pesitsemine
Nädal pärast pesast lahkumist hakkavad pojad iseseisvalt elama, vanemad aga rajavad teise kurna. Pesakonnad ühinevad salkadesse ja liiguvad koos ringi. Septembris algab sügisränne.
Linnriik
Ajalugu
Itaalia tsivilisatsioon. Itaalia linnriigid tekkisid esmalt etruskide aladel, kuid suurimaks neist sai Rooma, mida linnriigiks võib nimetada vaid vabariiklikul perioodil. Rooma Impeeriumi järel, keskajal oli Itaalia aladel palju linnriike, millest tuntumateks olid Siena, Pisa, Firenze, Genova ja kõige kauem (421–1797) suveräänsuse säilitanud Veneetsia Vabariik (Serenìsima Repùblica Vèneta)
Rohevint
Toitumine
Rohevint on segatoiduline. Ta sööb suvel peamiselt mardikaid, sipelgaid ja teisi putukaid, suve lõpus ja sügisel marju ja mitmesuguseid seemneid. Poegi toidetakse nii putukate kui seemnetega, mis on eelnevalt vanalinnu pugus pehmeks leotatud. Talvel ja kevadel toitub peale seemnete ka pungadest. Külastab meelsasti toidulaudu.
Saastna
Saastna on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. See asub Saastna poolsaarel Matsalu rahvuspargis.
Darude
Toni-Ville Henrik Virtanen (sündinud 17. juulil 1975 Eura vallas Satakunta maakonnas), esinejanimega Darude (/ dəˈruːd /), on Soome DJ ja plaadiprodutsent.
Saastna
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Külas asuvad Saastna nõiamänd ja Saastna päevamärk.
Darude
Ta alustas muusika produtseerimist 1995. aastal. ja andis plaatinamüügi hittsingli "Sandstorm" välja 1999. aasta lõpus. Tema debüütstuudioalbum "Before the Storm" ilmus 18. septembril 2000. Albumit osteti kogu maailmas 800 000 eksemplari ning see teenis sellega kolm Soome Grammy auhinda. See jõudis Soome singlite edetabelis esikohale ja USA Billboardi edetabelis "Dance / Electronic Albums" 6. kohale. Darude'i teine stuudioalbum "Rush" jõudis Billboardi tantsumuusika edetabelis 11. kohale ja Soome singlite nädala edetabelis 4. kohale.
Saastna
Ajalugu
Lihula mõisa kõrvalmõisana rajati 1663. aastal külla Saastna mõis.
Darude
Tema kolmas stuudioalbum "Label This!" ilmus 2007. aastal. See ei jõudnud edetabelites nii kõrgele kui tema eelmised albumid.
Saastna
Ajalugu
Keskajal asus küla veel saarel, kuid maakerke tõttu on see tänapäevaks mandriga liitunud. 16. sajandil elas saarel 13 peret.
Vagivere
Vagivere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Darude
2011. aastal asutas ta plaadifirma EnMass Music, mille kaudu on ta välja andnud mitmeid segakogumikke. Pärast esinemist Tomorrowlandi festivali kümnenda aastapäeva kontsertidel 2014. aastal. Future Music Festivalil andis ta 14. augustil 2015 välja oma viimase stuudioalbumi ""Moments", millele järgnes turnee Ameerika Ühendriikides ja Kanadas 2015. aasta septembris.
Saastna
Ajalugu
Külas asub Saastna Kabelimägi, kus on varem asunud kabel. Pühale Olavile pühitsetud kabel jäi mereteede äärde ning seda külastati ka Gotlandilt ja Kuramaalt.
Vagivere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Rootor (elektrotehnika)
Rootor on elektrimootori või elektrigeneraatori pöörlev osa. Sõna 'rootor' on tulnud ladinakeelsest sõnast rotare, 'pöörlema'.
Vahelduvvoolugeneraatoril toimib rootor tavaliselt induktorina, mis tekitab muutuva magnetvälja. Alalisvoolugeneraatoris töötab rootor ankruna, s.t masina osana, milles indutseerub pinge.
Vahelduvvoolumootoril on enamasti lühisrootor. Niisuguse rootori mähiseks on terassüdamiku uuretes paiknevad vask- või alumiiniumvardad, mis on mõlemast otsast ühendatud lühisrõngastega. Staatori pöördväli (pöörlev magnetväli) indutseerib rootorimähises voolu, mis koostoimel staatori magnetväljaga paneb rootori pöörlema.
Mõnel juhul on rootoriks aga elektrimasina korpus (telfrid).
Kirjanduskriitika
Kirjanduskriitika (kriitika; kreeka keeles κριτική kritikē) on (ilu)kirjandust analüüsiv, tõlgendav ja hindav kirjandusteaduse haru, samuti kirjandust käsitlevad arvustused, mis tänapäeval ilmuvad peamiselt ajakirjanduses. Kõige sagedamini peetakse selle all silmas värskelt ilmunud raamatute arvustamist meedias, kuid kirjanduskriitika hõlmab ühtviisi nii teaduslikke kui ka populaarseid, laiale lugejaskonnale suunatud käsitlusi, ning võib ilmuda ka eraldi raamatutes, erialaväljaannetes või veebilehtedel. Analüüsides, üldistades ja väärtustades kujundab kirjanduskriitika avalikkuse hoiakuid autorite, teoste ja kirjanduse suundumuste suhtes. Nii mõjutab ja suunab kirjanduskriitika kirjanduse arengut. Kirjanduskriitika kriitilisuse all mõeldakse teose puudujääkide esiletoomist kriitiku enda või mingi muu ideaali seisukohalt, kuid sellel võib olla ka laiem ühiskondlik, kultuuriline ja esteetiline tähendus.
Funktsioneerimine
Kirjanduskriitikas nähtuvad kriitiku esteetilised ja ühiskondlikud kogemused, tema suhtumine kultuuritraditsiooni, teaduse saavutustesse ja valitsevasse kunstisituatsiooni. Oma aja arusaamade ja tõekspidamiste väljendajana on kirjanduskriitika paljus aluseks ja eelmaterjaliks kirjandusteaduslikule uurimistööle, kuid ka ühiskondliku mõtte arengule laiemalt.
Oma vaatlustes võib kirjanduskriitika olla suunatud teosele (näiteks arvustus) või ka kirjandusprotsessile (näiteks aastaülevaade). Enamasti reageerib kirjanduskriitika teoste ilmumisele kiiresti ja on värskelt ilmunud kirjanduse (uudisteoste) esmatõlgendaja (nn päevakriitika). Kirjanduskriitika on traditsiooniliselt suunatud oma kaasajale. kuid leidub ka selliseid kirjanduskriitilisi kirjutisi, mis vaatlevad minevikus ilmunud teoseid (nn retroretsensioond).
Kirjanduskriitika võib olla teadusliku või esseistliku kallakuga, tihtipeale leidub kirjanduskriitilistes kirjutistes üheaegselt nii kunsti kui ka teaduse elemente. Oma arvamustele võidakse põhjendusi otsida väljastpoolt teost (sageli teadusest või avalikust arvamusest), kuid ka piirduda teose enda lähema vaatlusega (close reading) või lähtuda muljest (impressionistlik kriitika).
Kriitik
Kirjanduskriitikaga tegelejaid nimetatakse kirjanduskriitikuteks või ka lihtsalt kriitikuteks. Vana-Kreekas mõisteti kriitiku all hea eristus- ja otsustusvõimega inimest. Tänapäeval kuuluvad kirjanduskriitikaga tegelejate ringi nii vastava haridusega spetsialistid kui ka kirjanikud, ajakirjanikud, teadlased (kirjandusteadlased, sotsioloogid) jt. Arvamusi kirjanduse kohta avaldab ka lugejate lai ring (arutelud raamatukogudes, netikommentaarid).
Žanrid ja vormid
Kirjanduskriitika levinud žanrid on arvustus ehk retsensioon, essee, artikkel, ülevaade; vahel loetakse nende hulka ka hinnangutega täiendatud annotatsiooni. Kirjanduskriitilist arvamust võidakse väljendada ka humoreski, följetoni, paroodia jm. vormis. Kirjutised koondatakse tihtipeale kriitikakogumikeks või isegi kriitikakogumike sarjadeks, mis sisaldavad eeskätt arvustusi ja aastaülevaateid, kuid leidub ka kirjanduskriitilisi monograafiaid. Kirjanduskriitikat avaldatakse enamasti kirjalikul kujul, kuid see võib olla ka suuline (raadio, televisioon, arutelud, esinemised, loengud).
Virmalised
pisi|Virmalised [[Kenai poolsaarel Alaskal]] pisi|Lõuna-Eestis on virmalised harv nähtus. Virmalised [[Väimelas 7. oktoobril 2015]] thumb|Virmalised Enontekiös Soomes Virmalised ehk põhjavalgus ja ka lõunavalgus on atmosfääri kõrgemates kihtides esinev optiline nähtus, mille põhjustajaks on Päikeselt lähtuvate laetud osakeste (nn päikesetuule) kokkupõrked Maa atmosfääri osakestega.
Virmalised esinevad nii põhja- kui ka lõunapoolkeral. Neid nimetatakse vastavalt aurora borealis ja aurora australis (ladina keeles 'põhjakoit' ja 'lõunakoit'). Üldnimetus on aurora polaris 'polaarkoit'.
Virmalised tekivad, kui atmosfääri aatomeid ergastatakse päikesetuule osakeste poolt. Ergastuse tulemusel kiirgub valguskvant, mida inimesed näevad virmalistena. Maa magnetpooluste asetsemise tõttu suurtel laiustel on ka virmalised jälgitavad keskmiselt 60-kraadisel või kõrgemal laiusel. Et magnetiline põhjapoolus paikneb Kanadale kuuluva Ellesmere'i maa lähedal, siis on virmalised Põhja-Ameerikas samal laiusel paremini vaadeldavad kui Euroopas. Virmalisi on nähtud isegi Floridas, samal laiusel asuvatel Kanaari saartel on see praktiliselt võimatu.
Virmalised on seotud magnetpoolustega, sest neid tekitavad päikesetuule osakesed on laetud ning nad liiguvad Maa magnetvälja sattudes piki selle jõujooni, sisenedes atmosfääri magnetpooluste kohal.
Kui ergastatuks osutub atomaarne hapnik, kiirgub sellest kas rohelist (100–150 km kõrgusel) või punast (umbes 250 km kõrgusel) valgust. Molekulaarne lämmastik kiirgab aga punakat või violetset valgust. Nende värvuste vaheldumine pakub lummavat vaatemängu, mida võib mõnikord näha ka Eestis.
Virmaliste tekkimise keskmine kõrgus on 105 km maapinnast. Madalaim kõrgus on umbes 80 km ja kõrgeim umbes 200 km. Virmaliste esinemise tõenäosus on tihedas seoses magnettormidega, sest mõlemat põhjustab sama nähtus – päikesetuul.
Rumba küla
Rumba on hajaküla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Küla läbib Kirbla – Vana-Vigala kohalik maantee. Küla piires suubub Velise jõgi Vigala jõkke. Tänapäeval on Rumba harrastuskalurite seas populaarne õngitsemiskoht.
Rumba küla tekke kohta on ajalooallikates suhteliselt vähe infot. Keskajal oli Rumba kohal suure rannarootslaste osakaaluga sisemaal asuv küla, mis 17. sajandi lõpuks oli juba eestistunud. 19. sajandil oli külas külakõrts (1826. aastast, nüüdseks varemeis), Vanamõisa mõisale alluv Rumba poolmõis (iseseisvus 1880. aastal) ning Vana-Vigala mõisale kuuluv vesiveski (teateid aastast 1512, nüüdseks varemeis). Varem moodustas Rumba koos kagus asuva Märjamaa valla Kojastu külaga kaksikküla (Kojastu-Rumba või ka Kojastu-Rumma)
Raudtee eriprojekti järgi valminud betoonvõlvsild on arhitektuurimälestisena kaitse all ning on tänapäeval kasutuses maanteesillana. Aastatel 1937–1941 oli raudteesilla kõrval sarnase konstruktsiooniga Rumba maanteesild.
2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli külas neli elanikku.
10. jaanuaril 2014 eraldati Rumbast Jõeääre küla.
Valuste
Valuste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Lõbus teadus
pisi|Esimese ilmunud raamatu kaas "Lõbus teadus" (Die fröhliche Wissenschaft, 1882) on Friedrich Nietzsche teos.
Friedrich Nietzsche
Friedrich Wilhelm Nietzsche (15. oktoober 1844 Röcken – 25. august 1900 Weimar) oli saksa filosoof.
Tema arhiiv asub Weimaris ning majamuuseumid Naumburgis ja Sils im Engadin/Seglis.
Elulugu
Nietzsche sündis Röckeni külas Lützeni lähedal kirikuõpetaja pojana. 1849 suri isa peaajupõrutuse tagajärjel. Ema oma poja Friedrichi ja tütre Elisabethiga kolis varsti pärast seda Naumburgi. Seal käis ta läbi peamiselt konservatiivsete ja kristlike ametnikega, seal sai ka poiss oma esimese koolihariduse.
1866 siirdus Nietzsche pärast paari semestrit Bonni Ülikooli filosoofiateaduskonnas Leipzigi ülikooli õppima keeleteadust professor Ritschli juures. Seal nakatus Nietzsche samal aastal süüfilisse.
Mais 1869 pidas Nietzsche Baselis oma avakõne "Homerose ja klassikaline keeleteadus". Baselis tutvus ta Richard Wagneriga. Wagner asus tol ajal oma abikaasaga, Ferenc Liszti tütre Cosimaga, Tribschenis Vierwaldtstätteri järve kaldal ilusas ümbruses, kuhu Nietzsche väga sageli pärast tutvuse sõlmimist tavatses sõita nädalalõppu veetma.
1870 nimetati Nietzche Baseli ülikooli korraliseks professoriks. Ta luges ülikoolis antiikset kirjandust ja klassikalist keeleteadust ning õpetas peale selle veel kohalikus gümnaasiumis. Ent puhkev sõda katkestas ajutiselt Nietzsche õppetegevuse, kuna ta sõitis sellest osa võtma haigeravitsejana. Ta haigestus aga ise raskelt difteeriasse ja kõhutõppe, tuli rindelt jäädavalt tagasi ning jäi kauemaks põdema.
Nietzsche teadusliku tegevuse kuulsus oli nähtavasti ulatunud Liivimaalegi. Ka Tartu Ülikool oli teda professoriks kutsunud, nagu Raoul Richter oma Nietzsche-biograafias mainis, arvatavasti 1875. aasta ümber.
vasakul|pisi|Friedrich Nietzche u 1868 1876 sai Nietzsche sisemiselt tugevnedes selgeks, et tema ja Wagneri ideed üksteisest järjest kaugenevad, ja sellal kui Wagner Bayreuthis süvendas oma usulis-askeetlikke meeleolusid ja kristlust taides, nagu see "Parsifalis" kristalliseerus, jõudis Nietzsche risti vastupidisele seisukohale, eitas askeesi, kristlust ja harrast andumust, ülistades elu ennast. Nietzsche kadus Bayreuthis äkki proovidelt ja linnast, kui valmistati ette Wagneri esimest suurt "pidumängu", tuli küll jälle tagasi etenduste ajaks, aga läks ka siis minema enne peo lõppu, et mitte kunagi enam sinna ilmuda.
1889. aastal lõi kolmanda staadiumi süüfilis välja ja Nietszche elas hoolealusena kuni oma surmani Weimaris 55-aastaselt.
1901 ilmus Nietzsche "Võimutahe" ("Der Wille zur Macht"), raamat, mille koostasid järelejäänud paberitest, ääremärkustest, visanditest ja katkenditest tema õde Elisabeth Förster-Nietzsche ja Heinrich Köselitz.
1908 oleks Nietzsche saanud 64-aastaseks. Samal aastal ilmus tema autobiograafia "Ecce homo. Kuidas saadakse selleks, mis ollakse".
Üleinimese õpetus
Enesesäilitustungiga inimesed püüavad luua absoluudil tuginevat väärtuste süsteemi (nt usundid, ühiskonnna normid, kommunism jms ideoloogiad). Mugav elu teeb nõrgaks. Inimsuses väärib kaotamist keha alavääristamine ning elu eitav ainujumala õpetus ja sellest tulenev moraal.
Mõelda võiks "suurtest asjadest" ja vältida sõltuvusi (joomarlus jms). Filosoof olemine on kutsumus, mis vastandub akadeemilisele karjerismile.
Keskkonnapoliitika vahend
Keskkonnapoliitika vahend on keskkonnapoliitika rakendamiseks kasutatav abinõu või tegevus.
Keskkonnapoliitika vahendite liigitu
Keskkonnapoliitika vahendid saab jagada kolme rühma :
Teise jaotuse järgi, mis baseerub riigi sekkumise määra ja valitsuse käitumise järgi, eristatakse :
Dari keel
Iraani keeleteadlase Zana Vahidiani sõnul on põhjus, miks dari keelt kasutatakse peaaegu kõigile Afganistanis arusaadava ja kõneleva keelena, see, et Afganistan kolis 18. sajandil oma pealinna Kandaharist Kabuli.
Ajalugu
Dari on uus-pärsia keelele antud nimetus, mis oli araabia ja pärsia tekstides kasutusel juba väga varajastes tekstides (nt Al-Estakhri, Al-Muqaddasi ja Ibn Hawqali kirjutistes). Ühine seisukoht sõna "dari" päritolust puudub. Enamik teadlasi arvab, et see viitab pärsiakeelsele sõnale dar või darbār ( دربار), mis tähendab õukonda, kuna oli sassaniidide dünastia ametlikuks keeleks. Šiiitlik õpetlane ja bibliograaf Ibn al-Nadim viitas oma tekstis "Al-Fehrest" Ibn al-Muqaffale, kelle järgi tähistas pārsī farsi keelt, mida rääkisid preestrid, õpetlased ja teised sarnased isikud. Ibn al-Muqaffa viitab sellega Farsi piirkonnale ning pahlavi keelele, mis sassaniidide valitsemise ajal (224–654 AD) levis Edela-Iraani piirkonnast ka teistesse provintsidesse. Dari keele kohta ütles Ibn al-Muqaffa, et see on Madā'eni linnade keel, mida räägivad kuninga õukonna liikmed ning mille nimetus on seotud kohaga õukonnas.
Geograafiline jaotus
Dari keel on Afganistanis koos puštu keelega ametlik keel. Dari keelt kõneldakse Afganistani põhja- ja lääneosas ning pealinnas Kabulis, mis asub riigi idaosas. Riigi põhjaosas läheb dari keel üle tadžiki keeleks. Dari keelt oskab umbes 5 miljonit inimest: tadžikid, usbekid, türkmeenid, hazarad ja osa puštusid (eriti Iraani piiri lähedal). Afganistanis on levinud kakskeelsus. Tadžikkide, hazarade (keelevariandis, mille nimi on hazara keel) ja aimakkide jaoks on dari keel emakeel. Dari keel on Afganistanis rahvastevahelise suhtlemise keel (lingua franca) ja kultuurikeel, mis on prestiižne ka puštude seas. Lisaks räägib dari keelt ka umbes 2,5 miljonit inimest Pakistanis.
Dari keel on domineeriv Afganistani põhja-, lääne- ja keskosas. Lisaks on see üldkasutatav suhtlusvahend linnades nagu Kabul, Herāt, Mazar-i-Sharif, Fayzabad, Panjshir ja Bāmīān. Väiksemad darikeelsed kogukonnad elavad ka puštude poolt domineeritavas riigi lõunaosas, näiteks Kandahāris, Laghmanis, Gardēz, Farāhis ja Jalālābādis. Dari keel on levinud ka Pakistani Khyber Pakhtunkhwa ja Balochistani provintsis ning mitmetes kogukondades Pandžabi piirkonna lääneosas.
Kultuurilised mõjud
Iraani kultuuriline domineerimine piirkonnas (eriti meedias) on taganud selle, et Iraanis räägitava pärsia keele (farsi) spetsiifilised tunnused on mõistetavad ka enamikule dari pärsia keele oskajaist Afganistanis ja Pakistanis. Ka vastupidine mõju on mingil määral tõsi ning vähemalt ametlikul kujul on kirjutatav või räägitav dari keel mõistetav ka Iraani pärsia keele rääkijatele. Dari keele süntaks ei erine palju Iraanis kõneldava pärsia keele omast, vaid rõhkusid väljendatakse nõrgemalt. Dari keeles kasutatakse omistavat sufiksit -ra. Vokaalid ē ja ō ning ai ja aw on teistsugused ning on konsonante, mida Iraani pärsia keeles ei ole. Verbivormide süsteem on keerukam ning ka sõnavaras on erinevusi.
Dari keeles on kaks murderühma: Arvatavasti mongoli päritolu hazarade räägitavat hazara keelt peetakse samuti dari keele murdeks. Oma murded on ka poolnomaadidest aimakkidel.
Dari keelt kirjutatakse araabia kirja baasil ning esineb palju araabia keele laene. Dari kirjakeel on kujunenud Kabuli murdest.
Iraani ja Afganistani pärsia keele erinevused
Foneetiliselt sarnaneb dari keel pärsia keele arhailisema vormiga. Kahe keele häälduslikud erinevused võivad olla märkimisväärsed, kuid haritud kasutajatel ei ole raskusi kummagi mõistmisel (v.a teatud idiomaatiliste väljendite puhul).
Dialektid
Dari dialektidel, mida räägitakse Afganistani põhja-, kesk- ja idaosas (näiteks Kabulis, Mazaris ja Badakhshanis), on võrreldes Iraani pärsia keelega rohkem iseloomulikke tunnusjooni. Samas paikneb Lääne-Afganistanis räägitav dari dialekt Afganistani ja Iraani keelte vahepeal. Herati dialekt jagab sõnavara ja fonoloogilisi tunnuseid nii dari kui ka Iraani pärsia keelega. Ida-Iraani dialekt, mida räägitakse näiteks Mashhadis, on üsna sarnane Herati dialektiga Afganistanis.
Kabuli dialektist on saanud dari keele standarddialekt. Alates 1940. aastatest on Afganistani raadio edastanud saateid Kabuli dialektis. See on taganud Kabuli ja teiste Afganistanis räägitavate dialektide homogeniseerumise. Alates 2003. aastast on Afganistani meedia darikeelseid programme samuti Kabuli dialektis edastanud.
Poliitilised vaated
Dari keele emakeelena kõnelejad kutsuvad oma keelt enamasti farsi keeleks. Terminit "dari" on poliitilistel põhjustel Afganistani valitsus ametlikult propageerinud ning sel on puštu keelega võrdne seisund. Pärsia keele kohalik nimetus muudeti ametlikult farsi keelest dari keeleks 1964. aastal. Dari on peamine keel ka hariduse omandamisel, puštu keelt õpetatakse teise keelena. Dari keelt peetakse prestiižsemaks keeleks.
Tarkvaraarenduskomplekt
Tarkvaraarenduskomplekt (inglise SDK) on tarkvaraarenduse tööriistade kogumik, mille abil luuakse tarkvara kindla tarkvara- või riistvaraplatvormi jaoks.
Tarkvaraarenduskomplekti kuuluvad harilikult rakendusliidesed, arendustööriistad ja dokumentatsioon. Tihti on kaasas ka rakendusliidese kasutusnäited.
San Clemente saar (California)
pisi|San Clemente saar San Clemente on saar Vaikses ookeanis, üks Kanalisaartest.
Pindala 147 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 596 meetrit.
MJPEG
MJPEG (ka M-JPEG, Motion JPEG – 'liikuv JPEG') on multimeedia vormingute alamhulk, mille puhul iga videokaader on pakitud eraldi JPEG-pildina (mitte aga eraldi failina). Seetõttu on neil kõigil garanteeritud sama kvaliteet, mis omakorda sõltub tihenduse tasemest. Neid vorminguid kasutatakse sageli mobiilsetes seadmetes, näiteks digitaalfotoaparaatides. Võrgukaamera suudab jäädvustada ja tihendada näiteks 30 sellist pilti sekundis ja teha neist katkematu piltide jada. Kui kaadrid vahetuvad kiirusel 16 kaadrit sekundis (fps – frames per second) või rohkem, siis näeb vaatleja digitaalvideot.
Kodeerimine
MJPEG kasutab kadudega kaadrisisest tihendust (intra-frame compression), mis põhineb diskreetsel koosinusteisendusel (discrete cosine transform). See matemaatiline operatsioon muudab iga videoallika kaadri/välja ruumivallast (spatial domain) sagedusvalda (frequency domain ehk transform domain). See on pidev mudel, mis põhineb psühhovisuaalsel süsteemil ja jätab välja kõrgsagedusliku informatsiooni ehk teravad üleminekud erksuses ning värvitoonis. Sagedusvallas informatsiooni vähendamise protsessi nimetatakse kvantimiseks. Kvantimine on meetod, mis optimaalselt vähendab suure ulatusega arvude skaalat (kus iga arv esineb vaid ühe korra). Sagedusvalda kasutatakse, sest see sisaldab kõrgsageduslikke koefitsiente, mis panustavad vähem pildile üldiselt kui muud koefitsiendid, kuid sellised väiksed väärtused on hea pakkimisvõimalusega. Kvanditud koefitsiendid on järjestatud ja kadudeta pakitud väljundi bitivoogu. Peaaegu kõik MJPEG realisatsioonid lubavad kasutaja kontrolli kompressiooni suhte üle (samuti ka muud valitavad parameetrid), lubades kasutajal vahetada pildi kvaliteet väiksema failimahu vastu. Manusrakendustes (nagu näiteks MiniDV, mis kasutab sarnast DCT kompressiooni skeemi) on parameetrid eelnevalt valitud ja kinnistatud.
San Clemente saar (California)
Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
MJPEG
Kodeerimine
MJPEG on vaid kaadrisisese tihendusega skeem (võrreldes arvutuslikult intensiivsema kaadritevahelise prognoosi tehnikaga). Tänapäevased kaadritevahelised videovormingud, näiteks MPEG-1, MPEG-2 ja H.264/MPEG-4 AVC, saavutavad tihendusteguri 1:50 (faili mahtu vähendatakse 50 korda) või rohkem. M-JPEG-s videokaadrid ei mõjuta üksteist; see piirab selle efektiivsust ja tekkinud failid on mahukamad. Kuna kaadrid on pakitud üksteisest eraldi, nõuab pakkimine ja lahtipakkimine vähem protsessori tööaega.
Kaadreid, mis on suurte sujuvate üleminekutega või monotoonse pinnaga, on lihtne tihendada ning on suurem tõenäosus, et nende algsed detailid jäävad väiksemate nähtavate pakkimisjälgedega. Kaadrites, millel on kujutatud keerulisi struktuure, peeneid kurve ja jooni (näiteks kiri ajalehel) kipuvad tekkima makroplokid ja ähmastumised. Samuti ei riku M-JPEG pakitud video kvaliteeti erinevad liikumiskeerukused ehk muutused, mis toimuvad aja jooksul. Pilti ei tee halvemaks kiired liikumised (näiteks suure kose pindmise vee tormilisus) ning teda ei paranda ka muutuste puudumine (muutumatu maastik, mida on pildistatud statiivilt).
QuickTime'i vormingutele on Apple defineerinud kahte tüüpi kodeeringud: MJPEG-A ja MJPEG-B. MJPEG-B ei sisalda enam kehtivaid JPEG-vahetusfaile (interchange files) ja seega ei ole võimalik panna kaadrit JPEG-failivormingut muutmata päist (header) ehk täiendavat infot iga andmeploki alguses.
Rakendused
Tarkvara ja seadmed, mis kasutavad MJPEG-standardit:
Videohõive ja töötlus
MJPEG-d kasutatakse tihti mittelineaarses montaažis. Tänapäeva arvutid suudavad töödelda kõrglahutusega (High Definition) videoid ja arvutid ei vaja selle vormingu jaoks eraldi riistvara. See vorming lubab ka suvapöördust ükskõik millisele kaadrile. MJPEG-d toetatakse väga laialdaselt videohõive ja -töötluse seadmetes.
Digitaalsed kaamerad
Enne MPEG-4 kodeeringu esiletõusu tarbekaupade seas leidis MJPEG laialdast kasutust digitaalsete kaamerate "video" režiimis. See võimaldas pärast muudatuse tegemist tarkvaras videoid kodeerida ja taasesitada. Tulemusena saadud kvaliteet on sarnase suurusega MPEG-ga võrreldes madalam, eriti kuna heliks (kui lisada) oli tihti tihendamata, madala diskreetimissagedusega impulss-koodmodulatsioon (pulse code modulation) või madala tihenduse ja protsessori kasutusega adaptiiv-diferentsiaalne impulss-koodmodulatsioon (adaptive differential pulse code modulation).