cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Major League Baseball
Kummagi konverentsi iga divisjoni võitjad pääsevad väljalangemismängudele. Väljalangemismängudele saavad wild card'iga mõlemast konverentsist veel paremuselt kaks klubi. Väljalangemismängude esimeses voorus osalevad wild card'iga väljalangemismängudele jõudnud klubid, vastamisi lähevad omavahel American League'i klubid ja National League'i klubid. Võitja selgitatakse vaid ühes mängus. Seejärel kohtuvad edasipääsenud klubid selle klubiga, mis oli nende konverentsis põhihooajal kõige edukam. Lisaks kohtuvad teises voorus veel kahe teise divisjoni võitjad. Teisest voorust pääsevad edasi klubid, mis on saavutanud vähemalt kolm võitu. Kolmandas voorus selguvad konverentside meistrid. Liiga võitja selgub World Seriesil, kus osalevad kummagi konverentsi võitjad. Nii konverentside finaalide kui ka World Seriesi mänguseeriad peetakse nelja võiduni.
Koola Saamide Assotsiatsioon
Koola Saamide Assotsiatsioon (vene keeles Ассосиация Кольских саамов, põhjasaami keeles Guoládaga Sámi Searvi) on 1989. aastal asutatud Venemaal Koola poolsaarel elavate saamide ühendus.
FC Honka
Klubi asutati 1957. aastal nime all Tapion Honka. 1975 .aastal muutis klubi nimeks FC Honka.
Praegune koosseis
''Seisuga 18. veebruar 2020''
Major League Baseball
Major League Baseball on maailma kõige jälgitum spordiliiga. 2018. aastal jälgis seda ligi 69,6 miljonit pealtvaatajat.
Koola Saamide Assotsiatsioon
Asutamisest saati on assotsiatsiooni juhtinud Nina Afanasjeva.
Major League Baseball
Klubid
* märgib klubisid, mis on oma tegevusaja jooksul kodulinna vahetanud.
Koola Saamide Assotsiatsioon
Kuulub Saami Nõukogusse, kus assotsiatsiooni esindavad Jelena Koroleva-Jakovleva ja Natalja Gavrilova.
Koola Saamide Assotsiatsioonil on seitse osakonda, mis tegutsevad Loparskajas, Pušnois, Murmaši alevis, Teribjorka külas, Verhnetulomskis (Ylä-Tuulomas), Tuloma alevis ja Molotšnõi alevis.
Nora Brockstedt
pisi|Nora Brockstedt Nora Brockstedt (20. jaanuar 1923 Oslo – 5. november 2015 Oslo) oli norra laulja.
Eesti Filmi- ja Videoamatööride Ühing
Eesti Filmi- ja Videoamatööride Ühing on üks Eesti filmiorganisatsioonidest, mis ühendab filmi- ja videoamatööre.
Kanep Kanadas
Kuni 2018. aasta oktoobrini on kanep – millele sageli viidatakse kui marihuaanale – Kanadas seaduslik ainult meditsiinilisel otstarbel ja vastava õigusakti tingimuste kohaselt. Kanepi kasvatamine on praegu Kanadas seaduslik seemnete, terade ja kiu tootmiseks ainult Health Canada väljaantud litsentside alusel. 2018. aasta oktoobri keskel saab Kanadast teine riik maailmas Uruguay järel, mis formaalselt legaliseerib kanepi — Hollandis ei ole kanep formaalselt legaliseeritud, kuid ametivõimud taluvad ametlikult selle kasutamist.
Sven Erik Nordberg
Sven Erik Nordberg (sündinud 12. septembril 1937) on Taani diplomaat.
Ta töötas Taani välisministeeriumis aastatel 1973–2007.
Aastatel 1991–1995 oli ta Taani suursaadik Eestis.
Alates 1998. aastast oli ta Taani suursaadik Saudi Araabias, Kuveidis, Bahreinis, Kataris, Omaanis ja Jeemenis, aastatel 2005–2007 suursaadik Šveitsis, Liechtensteinis ja Vatikanis.
Longueuil
Longueuil on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Eesti Filmiklubide Selts
Eesti Filmiklubide Selts on üks Eesti filmiorganisatsioonidest.
Vello Liiv
Vello Liiv (sündinud 30. mail 1940 Tallinnas) on eesti disainer, mükoloog ja loodusfotograaf.
Ta on pildistanud suure osa mitmete Eesti seenemäärajate fotodest. Ta on seeneperekonna punalehik (Entoloma) tunnustatud uurija,
Parakvaat
pisi|Parakvaadi (1,1'-dimetüül-4,4'-bipüridiinium) keemiline struktuur. 1,1'-dimetüül-4,4'-bipüridiinium ehk parakvaat (PQ) on kahte heterotsüklilist tuuma sisaldav herbitsiid.
Parakvaati kasutatakse tema suhtelise odavuse ja kiire toime tõttu umbrohutõrjeks ülemaailmselt alates 20. sajandi keskpaigast. Parakvaadi laialdast kasutust umbrohutõrjes on võimaldanud tema inaktiveerumine mullaga kokkupuutel. Nimelt positiivse laengu tõttu moodustab PQ2+ mulla saviosakestega stabiilse kompleksi, mis elusorganismidele ohtu ei kujuta.
Mõju elusorganismidele
Parakvaadi toksiline toime elusorganismidele seisneb oksüdatiivse stressi esile kutsumises. Taimede puhul põhjustab parakvaat reaktiivsete hapniku osakeste ülemäärase produktsiooni peamiselt fotosüsteem I elektronide transpordi ahela normaalse talituse häirimise tõttu. Parakvaadi peamine toksiline mõju loomorganismidele tuleneb selle lagundamisest ensüümide NADPH-tsütokroom P-450 reduktaasi, NADH ubikinoon oksireduktaasi, ksantiin oksidaasi ja lämmastikoksiidi süntaasi poolt. Reaktsiooni tulemusena moodustuvad PQ˙+, NADP+ või NAD+, misjärel O2 juuresolekul PQ˙+ väga kiiresti tagasi vormi PQ2+ oksüdeerub, andes tulemuseks paljude teiste reaktiivsete osakeste eellasmolekuliks oleva superoksiidi radikaali.
Üldiselt tuuakse parakvaadi mürgituse puhul kõige olulisemana välja vabade radikaalide poolt põhjustatud rakumembraanide lipiidide peroksüdatiooni. Kõik rakumembraanid on oksüdatiivsetele kahjustustele vastuvõtlikud, kuna sisaldavad suures koguses küllastumata rasvhappeid. Kahjustumisel katkevad kõigepealt reaktiivsete osakeste mõjul rasvhapete vahelised sidemed ja moodustuvad rasvhappe radikaalid, mis aga omakorda initsieerivad uute rasvhappe radikaalide moodustumist. Samuti on näidatud, et parakvaadi mürgituse käigus tekkinud vabad radikaalid põhjustavad nii DNA oksüdatiivsete kahjustuste suurenemist kui ka indutseerivad katkeid DNA ahelas. Peamine DNA kahjustusi põhjustav reaktiivne osake on OH· radikaal, mis reageerib DNA ahelas kõige kergemini just guaniiniga moodustudes oksüdeeritud guaniini molekuli (8-OHdG).
Vladimir Etuš
pisi|Vladimir Etuš (2008) Vladimir Etuš (vene keeles Владимир Абрамович Этуш; 6. mai 1922 Moskva – 9. märts 2019 Moskva) oli juudi rahvusest Venemaa teatri- ja filminäitleja, Štšukini-nimelise Teatriinstituudi kunstiline juht (aastast 2003), NSV Liidu rahvakunstnik (1984); ta oli Venemaa vanim tegevnäitleja.
1940. aastal astus ta Štšukini-nimelisse Teatriinstituuti, kuid juba järgmisel aastal alanud sõja tõttu Saksamaaga läks ta vabatahtlikuna rindele. 1943. aastal sai ta raskelt haavata ja 1944. aastal jätkas näitlejaõpinguid.
1945. aastal lõpetas Etuš teatrikooli ning asus näitlejana tööle J. Vahtangovi nimelises teatris. Samaaegselt hakkas ta tööle näitlejameisterlikkuse pedagoogi assistendina Štšukini-nimelises Teatriinstituudis, aastal 1976 sai temast selle õppeasutuse professor, 1987. aastal rektor ja 2003. aastal kunstiline juht.
Ta hakkas filmides mängima 1953. aastal. Peamiselt on ta loonud meeldejäävaid komöödiarolle, näiteks filmides "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused" (1966), "12 tooli" (1971) ja "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" (1973).
Lastefilmis "Buratino seiklused" (1975) mängis ta Karabas-Barabasi.
Konflikti reguleerimine
pisi|315x315px|Konflikti reguleerimine suhtlusoskuste skeemil (ESTÜ, 2007) Konflikti reguleerimise all mõeldakse protsessi, mis on suunatud konflikti ja sellega seotud destruktiivse käitumise rahumeelsele lõpetamisele.
Nende vahel, kes ei suhtle või kes ei konkureeri mingitegi ressursside pärast, ei teki tõenäoliselt ka konflikte. Lahendada on võimalik eelkõige selliseid konflikte, milles valitseb vastuolu osapoolte vajaduste, huvide, eesmärgide ja nende saavutamise vahendite vahel.
Oluliselt keerulisem on leida lahendus konfliktidele, milles on põrkunud eelarvamused, võhiklikkus, eksitused, vaen, ajaloolised traditsioonid, ebamõistlikel alustel loodud organisatsiooni allosad, sisepingetest vabanemise püüded.
Konflikti reguleerimine toimub kolmel tasandil: kognitiivsel, emotsionaalsel ja käitumuslikul.
Kognitiivne lahendus on seotud sellega, kuidas osapooled tulenevalt oma arusaamadest, ootustest, hoiakutest ja uskumustest mõistavad ja näevad aset leidvat konflikti.
Emotsionaalne lahendus peegeldab seda, kuidas osapooled suhtuvad konflikti, selle emotsionaalsesse energiasse.
Käitumuslik lahendus peegeldab seda, kuidas lahendamise käik toimib, kuidas selles käitutakse ehk partnerite vahelist suhtlemist.
Psühholoogilise konflikti tunnused
Suhtlemiskonflikti aluseks on selles osalevate inimeste huvide või vajaduste vastuolu. Konflikti on defineeritud kui
… inimestevahelise vastuolu teravnemise piirjuhtumit, mis toob kaasa tugevad emotsionaalsed reaktsioonid ja konfliktse käitumise,
… viidet muutuste vajadusele või toimuvale muutumisele.
Konflikt võib olla avalik või varjatud ning väljenduda agressiivsel või passiivsel kujul Vaata kõrvaolevat joonist. pisi|315x315px|Konflikti sektorid
Väliselt  tunneb konflikti ära sellest, et
Konfliktist tuleneva stressi mõjul on võimalikud ka alljärgnevad düsfunktsionaalsed reaktsioonid :
Konflikti dünaamika: eskaleerumise astmed
Igapäevatöös ja -elus tuleb erinevatel põhjustel ette inimeste omavaheliste suhete pingestumist. Need olukorrad võivad laheneda ilma reaalseks vastasseisuks kujunemata. Kuid kui pinget tekitav põhiküsimus jääb püsima, võib toimuda negatiivsete sündmuste võimendumine ja konflikti eskalatsioon.
Alltoodud konflikti dünaamika kirjelduse aluseks on  konfliktiuurijate poolt tehtud järeldused ja üldistused, seega ei saa seda kirjeldust kasutada otsese diagnostikavahendina. Siiski on sellest kirjeldusest abi, kui otsustatakse asuda konflikti põhiküsimust lahendama.
Järgnev tabel kirjeldab konflikti eskaleerumist :
Neutraalne vahendaja konflikti lahendamise protsessis
Vajadusel tuleb kohtumist ette valmistades ja konfliktile lahenduse leidmisel kasutada kolmandat, neutraalset osapoolt - vahendajat või lepitajat. Vahendaja kasutamine võimaldab osapoolte emotsioone jahutada ja konflikti asjaolusid objektiivsemalt käsitleda.
Vahendaja kaasamise põhitingimused on järgmised :
Konflikti eskaleerumise 1. - 3. astmel on võimalik jõuda võidan-võidad lahenduseni. Selleks kasutab vahendaja modereerimist, mille eesmärk on aidata osapooltel mõista teineteise eesmärke, motiive ja mõistete käsitlusi. Heal juhul piirdub moderatsioon ühekordse vestlusega, edasi töötavad osapooled põhiküsimusega iseseisvalt edasi.
3. -5. astmel toimub vahendamine protsessijuhtimise meetodil, millele lisandub konflikti senise käigu reflekteerimine. Tegeletakse sellega, kuidas osapooled on seni  teineteise motiive, käitumist jmt mõistnud ja milliseid emotsioone see on neis tekitanud.
5.-7. astmel ollakse olukorras, kus osapooled pole enam võimelised  põhiküsimuse ühiseks lahendamiseks. Lepitamine tähendab suhtlemise taastamist esialgu formaalsete reeglite alusel: kas ja kuidas edaspidi kohtutakse ja suheldakse. Põhiliseks eesmärgiks on osapoolte vahelise usalduse taastamine. Enne faktilist ühise laua taha istumist ja suhtlemise taasalustamist toimuvad läbirääkimised lepitaja kaudu.
Kui 7. tasandil lepitamine ei õnnestu, kasutab vahendaja sekkumismeetodit  ja otsustab, millised suhtlemisreeglid osapooltele kehtima hakkavad. Eesmärgiks pole enam suhtlemise taastamine, vaid selleks saab konfliktipoolte eraldamine. Nende reeglite ülesanne on tagada poolte minimaalne kokkupuude ja konflikti eskaleerumise vältimine. (Nt kaks leppimatult tülli läinud ja teineteist ignoreerivat kolleegi pannakse tööle eraldi hoonetesse.)
Eskaleerunud konfliktile lahenduse leidmise teekonnal läbivad osapooled (koos vahendajaga või ka ilma temata) kolm tasandit:
Selline vaade ei välista loomulikult pettumust ja valu, kuid võimaldab analüüsida ja märgata eri osapoolte erinevaid vajadusi ja seega ka erinevaid lahendusi.
Konfliktilahenduse lõpetuseks kontrollitakse poolte ühesuguseid arusaamu
ja tunnustatakse ning tänatakse asjaosalisi.
Pisiheinik
Pisiheinik (Rugosomyces) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Konflikti reguleerimine
Muutus suhtumises konfliktidesse
Kui varem on arvatud, et
siis alates 20. saj lõpukümnenditest ollakse seisukohal, et
Selleks, et esile kutsuda kaalukaid muutusi nii inimeste arusaamades kui ka ühiskonnas laiemalt, tuleb järelikult õppida konflikte taluma ja vajadusel ka ajastama, algatama, raamides hoidma ja lahendama. Lahendama nii, et konflikt jääks lühiajaliseks ja protsess oleks konstruktiivne. pisi|315x315px|Konfliktis käitumise strateegiad (Allikas: Kilmann, R. ja Thomas, K.   Algne:  Blake ja Mouton)
Konfliktide lahendamise strateegiad
Seletuseks kõrvalolevale joonisele:
Kõik need strateegiad on kasulikud teatud oludes. Igal strateegial on oma koht ja hind nii suhete säilitamisel kui eesmärgi saavutamisel.
Konfliktilahenduse tehnikad
Konflikti sisulise lahendamise juurde pole mõtet asuda enne, kui emotsioonide ja suhete tasandil on selleks pind ette valmistatud – teine pool peab tajuma, et
Seega on konflikti konstruktiivseks lahendamiseks vaja
6-astmeline mudel
Konflikti põhjustanud põhiküsimuse või probleemi lahendamine toimub osapoolte koostöös kuue-astmelise mudeli alusel :
1. Probleemi määratlemine osapoolte vajaduste kaudu
2. Võimalike lahendusvariantide väljaselgitamine (ajurünnak vms)
3. Lahenduste hindamine
4. Mõlemale või kõigile pooltele vastuvõetava lahenduse valimine
5. Otsused, kes mida mis ajaks teeb
6. Hindamise plaan
Hiljem lisas Th. Gordon sellele skeemile veel ettevalmistava  tegevusena koostöövalmiduse kujundamise.
OTSE meetod
Gordoni 6-astmelise ja McKay mudelite üheks arenduseks on Vihastumise väljapeetult väljendamise mudel ehk nn OTSE meetod.
Selle meetodi järgi on tegutsemise järjestus järgmine:
1. kirjelda problemaatilist Olukorda,
3. täpsusta, mida Soovid, et teine peaks tegema,
Florett
pisi|[[Arianna Errigo (vasakul) vehklemas Carolin Golubytskyiga 2013. aasta vehklemise maailmameistrivõistlustel Budapestis]] Florett on üks kolmest sportvehklemise kategooriast. Floretis kasutatakse kerget ja paindlikku relva. Punkti saamiseks tuleb torge sooritada torso piirkonda. Sarnaselt epeega tuleb punkti saamiseks torgata vastast relva otsaga, kuid floretis kannavad vehklejad vehklemisjaki peal elektrit juhtivat vesti (laméd), mis tagab selle, et korrektselt registreeritakse ainult lubatud kehapiirkonda sooritatud torked. Erinevalt epeevehklemisest saab üheaegse torke korral punkti ainult see vehkleja, kellel on prioriteet ehk eelõigus.
Ajalugu
Tänapäeva florett arenes välja 17. sajandil Prantsusmaal, kus duellipidamist õpetati kergemat tüüpi tömbi relvaga. Koos relvaga arenes välja ka floretile omane prioriteedi ehk eelõiguse reeglistik, mis aitas vältida seda, et duellandid teineteist raskelt vigastada saaksid. Õnnetuste vältimiseks pidi kaitsepositsioonil olev vehkleja enne ise ründamist alati vastase löögi pareerima ning alles seejärel rünnakuga vastama. Mõõgavõitluses sai löömisest olulisemaks torkamine ning vehklejad muutusid oma liigutustes kiiremaks. Koos reeglistiku väljaarenemisega muutus florettvehklemine eelkõige elegantseks mänguks Louis XIV õukonnas. Reeglistiku kasutuselevõtt muutis vehklemine ohutumaks ning duellide tõttu hukkunud inimeste arv vähenes.
Florettvehklemine oli kavas esimestel olümpiamängudel 1896. aastal. Naiste floretivehklemine oli olümpiamängudel kavas esimest korda 1924. aastal. Kuni 1996. aastani oli see ainuke vehklemisala, milles naised olümpiamängudel osalesid.
Reeglid
pisi|Florettvehklemises lubatud torkepiirkond (oranžiga) Punkti saamiseks tuleb florettvehklemises vastast relva otsaga torgata. Kui vehkleja puutub vastast floreti tera küljega, siis punkti ei registreerita. Floreti ots peab olema vastase elektrit juhtiva jakiga (laméga) vooluringi katkestamata kontaktis vähemalt 15 (± 1) millisekundit minimaalselt 4,90-njuutonilise jõuga.
Lubatud torke sooritamise alad on torso (samuti vehklemismaski kaelakaitse alumine osa) ja kubemepiirkond. Torked jalgade, käte ja pea piirkonda pole lubatud. Kogemata väljapoole lubatud piirkonda tehtud torked ei too karistusi, kuid ei anna ka punkte.
Prioriteet
Florettvehklemises ei saa alati punkti mitte esimesena torke sooritanud vehkleja, vaid see, kellel on prioriteet. Prioriteet on sel vehklejal, kes sooritab korrektse rünnaku. Kui rünnak ebaõnnestub (torge läheb mööda, vastane pareerib jne), siis kaotab vehkleja prioriteedi. Kui vastane sooritab otsekohe vasturünnaku, on temal prioriteet. Vastane saab automaatselt prioriteedi, kui ta pareerib. Pärast pareerimist on vehklejal õigus rünnata. Kui vehkleja kõhkleb või viivitab, kaotab ta prioriteedi. Sellisel juhul on esimesena rünnanud vehklejal õigus uuesti rünnata, kuid punkti saamiseks peab ta kindlustama, et tal on prioriteet (st. vastane ei ole alustanud uut rünnakut).
Ainult prioriteediga sooritatud torked annavad punkte. Kui ainult üks vehkleja sooritab õnnestunud torke lubatud alasse, siis ei ole prioriteedi reegel oluline (vehkleja sooritas õnnestunud rünnaku, mida vastane ei pareerinud). Kui mõlemad vehklejad sooritavad torke korraga, siis saab punkti prioriteediga vehkleja. Kui prioriteediga vehkleja sooritab torke keelatud alasse ja tema vastane lubatud alasse, siis ei saa keegi punkti (prioriteet puudus). Olukorras, kus mõlemad vehklejad sooritavad õnnestunud torke lubatud alasse, kuid prioriteet ei ole selge, ei saa punkti kumbki vehkleja.
Skórcz
Skórcz (saksa Skurz, 1942–1945 Großwollental) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Starogard Gdański maakonnas. Skórcz asub Starogard Gdańskist umbes 20 km lõunas.
Skórczi on esmamainitud 1339. aastal, linnaõigused sai 1934. aastal.
Nju-Jork
pisi|Kohaliku fenoolitehase esindushoone Nju-Jork (ukraina keeles Нью-Йорк) on linnalist tüüpi asula Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis.
Ajalugu
New Yorgi järgi nimetatud asula ilmus Nju-Jorki nime all kaartidele 1846. aastal. 1859. aastast pärinevate andmete järgi olnud asulas tol ajal 13 majapidamist, elanikke 45 meest ja 40 naist.
19. sajandi lõpul asusid Nju-Jorki elama mennoniitidest sakslased. Ekslikult on ka arvatud, et asulale andsidki nime nemad. 1941. aastal küüdidati asulas veel elanud sakslased Kasahstani.
1951. aastal sai asula uueks nimeks Novgorodske, kuna senine nimi mõjus liiga kapitalistlikuna. 1. juulil 2021 hääletas Ukraina Ülemraada Nju-Jorki nime taastamise poolt.
Alates 2014. aastast on Nju-Jork olnud Donbassi sõja rindejoone vahetus läheduses.
2023. aasta 21. juulil hukkus asulas Venemaa rünnaku tõttu vähemalt neli rahulikku elanikku, kolm sai raskelt vigastada.
Acton Vale
Acton Vale on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Õpetaja Laur
Õpetaja Laur on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja esimese lühiromaani "Kevade" tegelane, Paunvere kihelkonnakooli õpetaja.
Luts kujutab teda läbinägeliku, igale õpilasele empaatiavõimega läheneva ning neid avada suutva õpetajana. Sellisena on õpetaja Laur kujunenud Eesti kultuuris hea õpetaja arhetüübiks. Autor vastandab õpetaja Lauri köster Julk-Jürile, kelle püüdlused korda karistuste ja karjumisega peale suruda jäävad tagajärjetuks, hiljem "Tootsi pulmas" Joosep Tootsi kiites aga paistab too suisa silmakirjalikuna. Laur seevastu suhtub ühtviisi mõistvalt nii "Kevade" peategelasse, unistavasse Arno Talisse, hüperaktiivsesse Tootsi kui ka kangekaelselt vaikides oma õigust taga ajavasse Tõnissoni.
Õpetaja Lauri prototüüp oli Palamuse kihelkonnakooli õpetaja Ludvig Roose.
"Kevade" põhjal tehtud Arvo Kruusemendi samanimelises filmis mängis õpetaja Lauri Leonhard Merzin.
Urho Castrén
Aastatel 1929–1956 töötas Castrén Soome Kõrgema Administratiivkohtu presidendina.
Murmanski Oblasti Saamide Ühendus
Murmanski Oblasti Saamide Ühendus (lühend OOSMO, vene keeles Общественная организация cаамов Мурманской области, põhjasaami keeles Murmanskka guovllu Sámesearvi) on Venemaa saamide organisatsioon.
See asutati aastal 2002. Ühenduse tegevuse kaks keskust on Lujavvris ja Revdas, mis on suurima saami asustusega paigad Koola poolsaarel.
Murmanski Oblasti Saamide Ühendus esindab Saami Nõukogus koos Koola Saamide Assotsiatsiooniga Venemaa saame.
De Lisle'i karabiin
De Lisle'i karabiin (ehk De Lisle'i Commando karabiin) on teise maailmasõja aegne Suurbritannia tulirelv. Kuna püssil on integreeritud summuti ja see kasutab alahelikiiruse laskemoona, on see ilmselt üks ajaloo vaiksemaid tulirelvasid.
Relva toodeti väikeses koguses, kuna seda kasutasid peamiselt eriüksused.
Surma hinda küsi surnutelt
"Surma hinda küsi surnutelt" on Eesti 1977. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Kaljo Kiisk.
Shinji Kagawa
Shinji Kagawa (jaapani keeles 香川真司 Kagawa Shinji; sündinud 17. märtsil 1989 Kōbes) on Jaapani jalgpallur. Kagawa mängib poolkaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Sint-Truidense.
Shinji Kagawa alustas oma karjääri Jaapani klubis Cerezo Osaka. Aastal 2010 Dortmundi Borussia ostis mängijat 350 000 euro eest. Mängides Saksamaa klubis hooaegadel 2010–2011 ja 2011–2012 tuli Kagawa kahekordseks Bundesliga võitjaks.
31. augustil 2014 Kagawa naasis Dortmundi.
2012. aastal valiti ta Jaapani parimaks rahvusvaheliseks jalgpalluriks.
Koondisekarjäär
Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Shinji Kagawa 24. mail 2008. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 9. oktoobril 2008 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu.
Ta kuulus Jaapani koondisse ka 2011. ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel, 2013. aasta konföderatsioonide karikavõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2011. aasta tuli ta koondisega Aasia meistriks.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Kolmeteistkümneaastane sõda (1454–66)
pisi|[[Saksa ordu|Teutooni ordu (1410)]] Kolmeteistkümneaastane sõda (saksa Dreizehnjähriger Krieg; poola wojna trzynastoletnia) oli Preisi Liidu, kes oli liidus Poola kuningriigi krooniga, ja Saksa Ordu riigi vaheline konflikt aastatel 1454–1466.
Sõda algas Preisi linnade ja kohaliku aadli ülestõusuna, et võita iseseisvus Saksa ordust. 1454. aastal abiellus Kazimierz IV Austria Elisabethiga ja Preisi Liit palus Poola kuningalt Kazimierz IV-lt abi ja tegi ettepaneku võtta Saksa ordu asemel kaitseks kuningas. Kui kuningas nõustus, puhkes sõda Poola toetatud Preisi Liidu toetajate ja Saksa ordu valitsuse toetajate vahel.
Kolmeteistkümneaastane sõda lõppes Preisi Liidu ja Poola võiduga ning Thorni teise rahuga. Sellele järgnes peagi Preestritesõda (1467–1479), veninud vaidlus Preisi Ermlandi piiskopkonna iseseisvuse üle, millega Saksa ordu taotles ka Thorni rahu muutmist.
Sõja põhjused
Poola ja Saksa ordu vaheline vaidlus kontrolli üle Gdański Pommeris oli kestnud alates 1308. aasta Danzigi ülevõtmisest Saksa ordu poolt, kui Saksa ordu territooriumi vaidlustas ja annekteeris. Selle sündmuse tagajärjeks oli rida Poola – Saksa ordu sõdasid läbi kogu 14. ja 15. sajandi. 15. sajandil kasvasid Preisimaa linnad majanduslikult kiiresti. Kuid sellele ei järgnenud nende poliitilise mõju kasvu. Saksa ordu valitsust nähti üha anakronistlikumana — maksud (toll) ja teraviljalitsentside süsteem (iga kaupleja pidi maksma suuri tasusid teraviljakaubanduse privileegi eest) takistas provintsi majanduse arengut. Samal ajal soovis aadel suuremat sõnaõigust riigi juhtimises ja vaatas kadedusega naaberriiki Poolat, kus Poola aadel nautis laiemaid privileege. Saksa ordut süüdistati ka aadli ja linnade väheste eesõiguste rikkumises. Käsitöölised olid rahulolematud niinimetatud partacze või Saksa ordu linnuste juurde asustatud käsitööliste konkurentsi tõttu. Kašuubid, poolakad, sakslased ja preislased sulasid aeglaselt kokku üheks rahvuseks ja kui rahvuslikud erinevused kadusid, muutusid kõigi Preisimaa etniliste ja sotsiaalsete rühmade ühised eesmärgid üha olulisemaks ning Preisi seisused kaldusid üha enam Poola poole.
thumb|[[Saksa ordu]]
1397. aastal rajasid Preisi rüütlid salajase organisatsiooni Eidechsenbund (Sisalikuliit), enam-vähem Saksa ordu vastu, kuid see organisatsioon oli läbi kukkunud, kuna linnarahvas seda ei toetanud. Pärast Poola ja Leedu vägede võitu Grünfeldes Tannenbergi lähedal (Grünwaldi lahing) Poola – Leedu – Saksa ordu sõja (1409–1411) ajal vandusid Preisi seisused innukalt truudust Poola kuningas Jogailale. Kuid nad pöördusid kiiresti ordu valitsemise alla, kui poolakad ei suutnud vallutada Marienburgi (Malborki). Rahulepingu klauslis öeldi, et Preisi seisused tagavad, et saaks lepingu rikkumise korral õiguse Saksa ordut trotsida. Järgmistes sõdades olid Preisi seisused vastu igasugustele konfliktidele ja sundisid Saksa ordu kõrgmeistrit rahu tegema.
21. veebruaril 1440 moodustas rühm eraisikuid Preisi linnade, aadli ja vaimulikkonna hulgast Preisi Liidu. Peamised panustajad olid Kulmerlandi, Thorni, Kulmi (Chełmno) aadli hulgast ning Elbingi (Elblągi) ja Danzigi hansalinnadest. Kõrgmeister Paul von Rusdorf näis selle liidu olemasoluga leppivat, kuid tema järglane Konrad von Erlichshausen oli selle vastu. Tema kompromissitut poliitikat järgis ja süvendas Ludwig von Erlichshausen, kes asus sellesse ametisse 1449. või 1450. aastal.
1452.–1454. aasta läbirääkimised
1452. aastal palus Preisi Liit keiser Friedrich III-lt vahendamist nende konfliktis Saksa orduga. Liiduga mittenõustumisel keelas Friedrich selle ja käskis 5. detsembril 1453 Saksa ordule kuuletuda.
Selle olukorra taustal saatsid preislased saadikud Poola – kuigi Preisi Liit oli Thorni ning Pommeri ja Kulmerlandi aadli mõjul juba poolakatega kontakti otsinud. Nad said toetust, eriti Suur-Poolast ja Poola kuninga Kazimierz IV ema kuninganna Halšany Sofia parteilt. Krakówi piiskop Zbigniew Oleśnicki oli selle toetuse vastu ja üritas sõjast hoiduda.
thumb|Preisi Liidu pakkumine liidendada Preisimaa [[Poola kuningriigi krooniga, 1454, Archiwum Główne Akt Dawnych, Varssavi]]
1454. aasta jaanuaris, aastal, kui Kazimierz IV abiellus Austria Elisabethiga, palus Preisi fraktsioon Kazimierz IV-lt Poola kuningriigi kaitset. Kazimierz palus Preisi Liidult ametlikumat avaldust. 4. veebruaril 1454 saatis Preisi Liidu Salanõukogu kõrgmeistrile ametliku sõnakuulmatuse. Kaks päeva hiljem alustas Liit oma mässu ja varsti oli peaaegu kogu Preisimaa, väljaarvatud Marienburg, Stuhm (Sztum) ja Konitz (Chojnice), Saksa ordu võimu alt vaba. Enamus vallutatud Ordensburg linnustest purustati kohe.
10. veebruaril 1454 saatis Liit Poolasse ametliku delegatsiooni, mida juhtis Johannes von Baysen. 20. veebruariks olid delegaadid Krakówis ja palusid Kazimierzi võtta Preisimaa Poola kuningriiki. Pärast ühinemise täpsete tingimuste üle läbirääkimisi kuningas nõustus ja Preisi Liidu delegaadid vandusid Kazimierzile 6. märtsil 1454 truudust.
Samal päeval nõustus kuningas kõigi Preisi delegaatide tingimustega — näiteks Thorn nõudis Poola linna Nieszawa purustamist — andes Preisi linnadele ja aadlile ulatuslikud eesõigused. Kolm päeva hiljem nimetati Johannes von Baysen esimeseks Preisimaa kuberneriks. Pärast 15. aprilli vandus enamik Preisi seisusi, väljaarvatud Ermlandi piiskopkond, truudust oma uuele valitsejale.
Poola saatis kõrgmeistrile enne 22. veebruari sõjakuulutuse. Mõlemad pooled eeldasid, et sõda lõpeb kiiresti.
Rahvusvaheline olukord
1454. aastal oli Poola konfliktis Leedu suurvürstiriigiga. See tähendas, et kuigi Kazimierz IV oli Leedu suurvürst ja ka Poola kuningas, ei saatnud Leedu sõja ajal Poolale abi ja ei osalenud konfliktis, peale mõne ebatõhusa retke. Samuti ähvardas rünnakuoht Moskva suurvürstiriigi poolt.
Mujal oli rahvusvaheline olukord Poola jaoks üsna hea, kuna tõenäoliselt ei sekkunud ükski välisriik. Poola lõunapiir oli enam-vähem turvaline Böömimaa nõrkuse tõttu, mis tulenes Hussiitide sõdadest. Ehkki Hansa Liit tundis Preisi linnadele kaasa, toetas Liit Saksa ordut, kuna ordu andis neile täiendavaid eesõigusi. Liivimaa ordul oli probleeme Taaniga ja ta ei saanud Saksa ordut Preisimaal aidata. Rootsi ja Taani vahelise konflikti tõttu jäid mõlemad pooled eelseisvas konfliktis enam-vähem erapooletuks.
Prantsusmaa ja Inglismaa olid pärast Saja-aastast sõda liiga nõrgad ning Inglismaa oli haaratud ka kodusõtta, Rooside sõtta. Burgundia, Flandria ja Madalmaade hertsog Philippe Hea oli rohkem huvitatud iseseisva Burgundia kuningriigi loomisest. Paavst Nicolaus V oli esmajoones seotud Osmanite riigiga.
Taavi Toom
pisi|Taavi Toom Taavi Toom (sündinud 1970 Tartus) on Eesti endine diplomaat.
Ta lõpetas 1988. aastal Tartu 3. Keskkooli ja seejärel Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cum laude.
Aastatel 1991–1994 töötas ta ajalehe Postimees välisinfo toimetajana.
Kolmeteistkümneaastane sõda (1454–66)
Sõdijate väed
15. sajandi algusest hakkas Poola kroon palkama palgasõdureid, kes võitlesid tavaliselt Püha Jüri lipu all (eriti Böömimaa (tšehhi) palgasõdurid). Lipp oli kas punane rist valgel taustal või valge rist punasel taustal; viimast kasutati vaid siis, kui kaks Böömimaa üksust kohtusid lahinguvälja vastaspooltel ja neid tuli eristada. Tšehhidelt õpitud tabori mõiste oli oluline taktika.
Taavi Toom
1994–2017 töötas Toom välisministeeriumis, olles selle aja jooksul Eesti suursaadik Taanis (2001–2006) ning Poolas ja Rumeenias (2009–2013). Taavi Toom on töötanud ka välisministeeriumi Euroopa Liidu osakonna juhatajana ja julgeolekupoliitika direktorina, samuti välisministeeriumi pressiesindaja ning avaliku diplomaatia osakonna juhatajana.
Kolmeteistkümneaastane sõda (1454–66)
Sõdijate väed
Poolakatel oli suurtükivägi, esialgu algelised kahurid nagu bombardid. Püstoleid või käsitulirelvi kasutati, kuid need olid vähetõhusad. Palju olulisemad olid ammud, mis õigesti kasutatuna võisid põhjustada suuri kaotusi.
Shoko Mikami
Shoko Mikami (jaapani keeles 三上 尚子 Mikami Shōko; sündinud 8. jaanuaril 1981) on Jaapani endine jalgpallur.
Taavi Toom
2017–2019 töötas Taavi Toom Suurbritannia Tallinna suursaatkonnas nõunikuna.
Shoko Mikami
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 1999 3 mängu.
Kolmeteistkümneaastane sõda (1454–66)
Sõdijate väed
Preisi seisuste armee koosnes ajateenijatest ja linnade saadetud väikestest üksustest (umbes 750 inimest üksuses). Kokku võisid nad pakkuda umbes 16 000 sõdurit, lisaks mõnituhat relvastatud talupoegadest jalaväelast. Neil oli ka rohkem suurtükiväge kui Poola armeel.
Preisi linnad suutsid välja panna ka väikese laevastiku, osaliselt relvastatud kaubalaevadest, osaliselt teistest linnadest palgatud kaapritest.
Saksa ordu kaotas 1454. aastal suurema osa oma arsenalist, kuid hiljem suutis ta koguda armee ustavatest rüütlitest (vabad preislased) ja talupoegadest. Enamik selle vägedest olid aga palgasõdurid, peamiselt Saksamaalt ja Böömimaalt.
Esimene etapp
Esimesed maismaaoperatsioonid veebruarist augustini 1454 viisid läbi Preisi kutsealused, keda toetasid tšehhi palgasõdurid Määrimaalt ja sõdurid Väike-Poolast. See vägi, mida juhtis Johannes von Bayseni vend Scibor von Baysen (Ścibor Bażyński), üritas piirata kõrgmeister Ludwig von Erlichshausenit Marienburgi linnas ja linnuses, kuid ilma suurema eduta tänu Elbingi komtuuri Heinrich Reuß von Plauen Vanema professionaalsele juhtimisele.
left|thumb|Kuningas [[Kazimierz IV]]
Vahepeal organiseerisid Saksa ordule toetust Saksa vürstkonnad, peamiselt Saksimaalt. Abiväed sisenesid Preisimaale 1454. aasta märtsi teises pooles Neumarki suunalt. Nad suutsid võtta ülitähtsa strateegilise Konitzi linna, mis asus olulisel teel Poolast Wisła suudmeni. Johannes von Baysen viis ajateenijate ja palgasüdurite väed sinna ning varsti järgnes Mikołaj Szarlejski, kes oli Poola kuningriigi esindaja ja sai tiitli "Vägede ülemjuhataja Preisimaal".
1454. ja 1455. aastal Saksa ordu esialgu pantis, seejärel müüs Cöllni ja Mewe lepingutega Neumarki tagasi Brandenburgi margile.
1454. aasta aprilli lõpus alustas Preisi armee Konitzi piiramist; linna kaitset juhatas Heinrich Reuß von Plauen. Szarlejskil puudusid aga mingidki märkimisväärsed juhtimisoskused, tema armeel ei olnud piisavalt suurtükiväge ja Preisi seisused ei suutnud palgasõduritele palka maksta, mistõttu Konitz tõsiselt ohtu ei sattunud.
Pärast Kazimierz IV saabumist, kui ta sai oma uutelt alamatelt Elbingis ja Thornis ametliku truudusvande, suunas ta Konitzisse Poola Kujawy aadlike pospolite ruszenie (üldmobilisatsioon), mis asendas palgata palgasõdurid. Ratsavägi, nagu aadlikud olid, ei sobinud siiski linnuste vallutamiseks, mistõttu olukord Konitzis ei muutunud. Kuningas saatis ka oma üksused ja mobiliseeritud Marienburgi piirama, kuid Poola väed ei suutnud võtta linnust isegi koos Preisi abivägedega, mis paigutati Malborki pärast Stuhmi võtmist 8. augustil 1454. Saksa ordu kaitses end oskuslikult ja suutis 13. septembril äkkrünnakuga alistada väed Danzigist.
Poola krooni alandav olukord halvenes veelgi, kui 1454. aasta septembris saabus Sagani (Żagań) vürsti Rudolfi ja Määrimaa aadlimehe, andeka sõduri Bernhard von Zinnenbergi (Bernard Szumborski) juhtimisel Preisimaale Saksa-Rooma riigist suur palgasõdurite armee. Armees oli 9000 ratsaväge ja 6000 jalaväge, lisaks suurtükivägi ja palju tabori lahingukorras vankreid.
thumb|[[Konitzi lahing, 1454]]
Rudolfi armee liikus aeglaselt Konitzisse, et vabastada see Poola piiramisrõngast. See sundis Kazimierzi kutsuma teenistusse Suur-Poola, ilma provintsi sejmik'u traditsioonilise nõusolekuta. Saagikoristuse katkestamisest ja ebatavalisest kutsumise vormist vihased aadlikud kogunesid Duża Cerkwica (Cerekwica, Groß Zirkwitz) küla lähistel ja nõudsid kuningalt mitmeid eesõigusi, mis anti Cerekwica privileegiga 14. septembril 1454.
Kazimierz jagas oma väed seitsmeks suureks üksuseks ja armee marssis Konitzisse, kus sellega ühinesid preislased. 18. septembril 1454 võitis Saksa ordu Poola armeed sellest tulenenud Konitzi lahingus.
Kaotus oli peaaegu katastroof. Poola armee taganes kiiresti Marienburgist ja Stuhm läks tagasi Saksa ordule. Nad võtsid ka teised suured linnad, nagu Mewe (Gniew) ja Dirschau (Tczew). Ristisõdijate muljetavaldava võidu tõttu kapituleerusid ka mõned Preisi maad. See oli Saksa ordule suur võit, ehkki neil nappis võidukatele palgasõduritele tasumiseks piisavalt raha. 9. oktoobril lubas kõrgmeister neile, et kui ta ei suuda neile 19. veebruariks 1455 maksta, saavad nad kõik Preisimaa linnad, linnused ja maad õigusega neid müüa.
Palgasõdurid vallutasid hiljem Marienburgi lähedal veel kaks linna, Marienwerderi (Kwidzyn) ja Lesseni (Łasin). Ükski Preisi suurimatest ja olulisematest linnadest, nagu Königsberg, ei alistunud ning nad olid otsustanud sõda jätkata. Selle tulemusena oli Saksa ordu täiesti sõltuv Saksa-Rooma riigi abist.
Poola olukorra päästmiseks hakkas Kazimierz palkama rohkem Böömimaa ja Sileesia sõdureid ning saatma neid Pommeri, Pomesaania ja Kulmerlandi linnadesse. Ta otsustas korraldada ka üldmobilisatsiooni kogu Poola kuningriigist. Mobilisatsioon Opokas, kus sel ajal domineeris Väike-Poola aadel, nõudis sarnaseid eesõigusi nendele, mis anti Cerekwicas; kuningas kiitis need kiiresti heaks. Hiljem 11.-16. novembril 1454 muutis Kazimierz Väike-Poola aristokraatia mõjul mõnd nii Opokas kui ka Cerekwicas varem antud lubadust eesõiguste kaudu kogu riigile, mis anti Nieszawas (Nieszawa statuudid).
Sel ajal oli Poola armees peaaegu 3000 ratsaväge, lisaks 3000 palgasõdurit. Palgasõduritel olid mõned võimekad väejuhid, nagu Jan Kolda Zampachist ja Jan Skalski Põhja-Böömimaa Malá Skála (sõnasõnalt "väike kalju") linnast ning Valdsztejni, Waldsteini või Wallensteini perekonna liige.
Seekord hoidus kõrgmeister lahingust kui liiga riskantsest. Armee alustas Lesseni piiramist, mille kaitset juhatas Austria palgasõdur Fritz Raweneck. Kuid armee oli linnuste võtmiseks ette valmistamata ja suured ettevalmistused lõppesid veel ühe fiaskoga.
1455–1460
Esimesed läbirääkimised kahe poole vahel, mis toimusid 9.–10. jaanuaril 1455, olid edutud. Olukord muutus Kazimierzi jaoks raskeks. Palgasõduritele palga maksmiseks pidi ta vaimulikelt laenama. Ta otsustas anda kaks linna lääniks Stolpi (Słupsk) Erich II-le, lootes, et see turvab Põhja-Pommeri. Opositsiooni rahustamiseks läks Kazimierz hiljem Leetu, kus ta oli sunnitud püsima 1455. aasta suveni.
thumb|left|[[Erich II (Pommeri)|Erich II Pommerist]]
Selles olukorras suutis Saksa ordu 17. aprillil 1455 tagasi saada Preisimaa idaosa, sealhulgas Königsbergi linnaosad Altstadti ja Löbenichti. Neid aitasid mässud linnades, mille põhjustasid uued suured sõjamaksud. Viimane Poola kuningale lojaalne Ida-Preisi linn Kneiphof võeti 14. juunil 1455 pärast pikka piiramist Saksa ordu poolt, mida juhtis Heinrich Reuss von Plauen Vanem. Poolakad said kaotuse kaotuse järel ja hiljem kaotasid nad ka Warmia (Ermland).
Kuid kõrgmeister ei suutnud oma palgasõduritele maksta ning need võtsid 1455. aasta mais Marienburgi, Dirschau ja Eylau (Iława). Böömimaa Ulrich Czerwonka (või Oldrzych) juhitud palgasõdurid alustasid kohe läbirääkimisi Poolaga linnuste müümise osas.
Ka rahvusvaheline olukord muutus märkimisväärselt halvemaks. 25. märtsil keelustas keiser Friedrich III Preisi Liidu, keelates kaubavahetuse selle liikmetega. 24. septembril 1455 hoiatas paavst Calixtus III, et paneb kirikuvande alla Preisi Liidu ja kõik selle liitlased, kui need ei tee orduga rahu. 1455. aasta juunis sai Saksa ordu uue liitlase, Taani kuninga Christian I, kes kuulutas Poolale ja Preisi Liidule sõja. See ei tähendanud aga muud kui häireid kaubanduses, kuna Taani oli endiselt hõivatud võitlusega Rootsiga.
thumb|Taani, Rootsi ja Norra kuningas [[Christian I]]
Kneiphofi kaotusest šokeeritud Kazimierz, võlgades ja suutmatu palkama uusi palgasõdureid, korraldas uue mobilisatsiooni. Poola armee liikus aeglaselt Thorni, kuid sõjategevus peatati lühidalt, kui kuningas nõustus lõpuks Brandenburgi Friedrich II vahendustegevusega; kõik varasemad vahendusettepanekud erinevatelt pooltelt olid tagasi lükatud. Kuid kuurvürst ei suutnud rahu välja kaubelda, kuna Saksa ordu ei soovinud pärast hiljutist edu kompromissi. Poolakad panid ette, et Saksa ordu peab Preisimaalt lahkuma ja minema kuhugi mujale paganatega võitlema; Poola saadikute poolt varem Saksa-Rooma riigis ettepandud asukoht oli Podoolia tatarlaste lähedal. Läbirääkimised lõppesid 26. septembril edutult ja sõda jätkus.
Uus Poola armee oli suurem kui varem, sealhulgas sõdurid Puna-Venest, väike Leedu tatarlaste abivägi ja mõned palgasõdurid Sileesiast. See asus Lessenit piirama, kuid Raweneck suutis linna kaitsta. Lisaks, kui Kazimierz IV käskis edasi Graudenzi (Grudziądz) marssida, aadel keeldus ja otsustas selle asemel maksta uut maksu, mis võimaldaks kuningal palgata rohkem palgasõdureid.
Pärast seda ei muutunud olukord palju. Saksa ordu suutis tagasi saada veel ühe linna, Memel (Klaipėda), kuid pealetungid teistes suundades peatati Thorni ja Kulmerlandi linnakodanike poolt Andrzej Tęczynski juhtimisel. 1455. aasta sügisel mässasid sõjast väsinud talupojad Ida-Masuurias Saksa ordu vastu, kuid said 1. jaanuaril 1456 Rheini (Ryn) juures lüüa. Maapealsed sõjategevused piirdusid rüüsteretkede ja kohalike tülidega.
Mereareenil kutsus Kazimierz Danzigit üles ehitama laevastikku, mis suudaks katkestada mereühendused Saksa ordu ja selle liitlaste vahel. 1456. aasta mais vallutasid Danzigi palgatud kaaprid Hollandi laevu, mis põhjustas konflikti Amsterdami ja Burgundia hertsogi Philippe Heaga. Kahel nädalal 1457. aasta augustis võitis kolm Danzigi laeva Taani-Liivi 16 laevast ühendlaevastikku Bornholmi juures.
Pärast pikki läbirääkimisi nõustusid Saksa ordu palgasõdurid müüma Poolale kolm Preisimaa linnust, sealhulgas Marienburgi. Uued suured maksud põhjustasid Danzigis ja Thornis mässu, mis linnade poolt kuninga armee abil veriselt maha suruti. Poola ja Preisi seisused suutsid kokku korjata 190 000 Ungari kullatükki, millest suurem osa oli laenatud Danzigilt. 6. juunil 1457 anti Marienburgi, Dirschau ja Eylau linnused Poola armeele üle. Kaks päeva hiljem sisenes Kazimierz Marienburgi linnusesse ja linnakodanikud vandusid talle truudust. Ulrich Czerwonka sai esimeseks Poola linnusesherifiks ja sai lisaks veel kolm maakonda. Kuningas andis Preisi linnadele taas ulatuslikke eesõigusi. Üldiselt eeldati, et nüüd, Saksa ordu pealinna langedes, lõpeb sõda kiiresti. Optimism hääbus aga siis, kui Prandota Lubieszowski juhitud Poola armee ei suutnud võtta Mewet, mida kaitses taas Raweneck. Kazimierz pidi naasma Poolasse, et otsida raha võlgade ja palgasõduritele maksmiseks. Meeleolu halvenes, kui kõrgmeister korraldas uue pealetungi. Saksa ordu sai märkimisväärset abi Königsbergi linnakodanikelt, vabadelt Preisi rüütlitelt ja teistelt. Ehkki nad ei suutnud võtta kahte Poola kontrolli all olnud linnust, Wehlaud (Znamensk) ja Schippenbeili (Sępopol), mis olid pealetungi algseks sihtmärgiks, võitsid nad Poola armeed taas 1457. aasta septembris.
Saksa ordu väed, keda juhtis Bernard von Zinnenberg, kelle poolakad teenistusest vabastasid, võtsid Marienburgi linnakodanike abiga üllatuslikult 28. septembril 1457; vaid linnus, mida kamandas Czerwonka, jäi Poola kontrolli alla. Lubieszowski suutis peatada mõne järgmise Saksa ordu vägede pealetungi. Kuid nad vallutasid tagasi Eylau, mis vandus taas truudust Saksa ordule, Kulmi ja Preußisch Stargardi (Starogard Gdański). Poolakate jaoks päästis olukorra Suur-Poolast saadetud uus armee.
left|thumb|[[Gdańsk]]
Rahvusvaheline olukord muutus järjest keerulisemaks. Uus Ermlandi vürstlik piiskop oli kardinal Eneas Silvio Piccolomini, kes oli tuntud oma Saksa ordu-meelsete sümpaatiate poolest. 1458. aastal valiti Piccolomini paavst Pius II-ks. Teiseks komplikatsiooniks oli Ladislaus Postumuse surm ja Jiří Poděbradyst valimine uueks (Hussiitide) Böömimaa kuningaks ja Mátyás Hunyadi kui Ungari kuningas.
1458. aasta kevadel korraldas Kazimierz IV taas mobilisatsiooni, mis hõlmas Masooviat. Eirates Tšehhi palgasõduri Jan Jiskra z Brandýsa vahendust, kes lootis sõja lõppu Preisimaaga ja uue konflikti algust Ungariga, marssis Poola armee aeglaselt Preisimaale, ületades juunis Thorni juures pontoonsilla kaudu Wisła. Taas toetasid armeed tatari abiväed Leedust ja kuninga oma armee. Armeed juhatas Poznańi kastellaan Piotr z Szamotuł. Poola armee marssis otse Marienburgi, jõudes linnani 10. augustil. Seekord oli see hästi varustatud suurtükiväega, mille saatsid Danzig ja Elbing. Kuid piiramine oli järjekordne fiasko, osaliselt pikkade läbirääkimiste ja osaliselt Piotri agressiivsuse puudumise tõttu lahinguväljal. Tema võimetu juhtimine võimaldas Fritz Raweneckil võtta veel ühe linnuse. Aadlikud nõudsid linnuse ründamist tormijooksuga ja kui seda ei juhtunud, hakkasid nad deserteeruma ja Poolasse naasma.
Alam-Preisimaal oli talupoegade mäss Poola võimu vastu. Talupojad vallutasid mõned linnused ja andsid need Saksa ordule, kuulutades, et nad on valmis võitlema Saksa ordu poolel Poola vastu.
Vahepeal pidas kuningas Jan Jiskra z Brandýsa vahendusel läbirääkimisi Saksa orduga. Poolakad tegid taas ettepaneku, et Saksa ordu lahkuks Preisimaalt Podooliasse. Ristisõdijad nõustusid missiooniga Podoolias, kuid keeldusid Preisimaalt lahkumast. Danziglased pakkusid välja kompromissi, mis jätaks osa Preisimaast Saksa ordu kätte. Ühel hetkel sõlmiti üheksakuuline relvarahu — sõlmiti isegi leping ja Jan Jiskra z Brandýsa vahendajana pidi saama Marienburgi — ja rahu näis kindel, kuid Preisi seisused otsustasid veenda kuningat läbirääkimiste katkestamiseks.
Üks positiivne märk oli rahu Taaniga. Kuningas Christian I vallutas lõpuks Rootsi, kuid Rootsi kuningas Karl VIII pages Poolasse ja hakkas toetama Poola asja rahaliselt. Danzig ja Karl VIII hakkasid palkama rohkem kaapreid, mis kahjustas tõsiselt Läänemere kaubandust, ja lõpuks otsustas Christian I sõlmida 1458. aasta juulis relvarahu, mida pikendati 1459. aasta mais neljaks aastaks ja seejärel 20 aastaks.