cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gabriele Minì
Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel
Minì lõpetas hooaja üldarvestuses seitsmendana ja uustulnukate edetabelis Isack Hadjari järel teisena.
Kaksikhammas
Kaksikhammas (Dicranum) on kaksikhambalaadsete seltsi ja kaksikhambaliste sugukonda kuuluv sammaltaimede perekond. Euroopas on teada 29 liiki kaksikhambaid, Eestis esineb neist 14 liiki.
Levila
Kaksikhambad esinevad peamiselt põhjapoolkera okasmetsavööndis, aga ka arktikavööndis ning kõrgmägedes. Troopilises ja subtroopilises vööndis on leitud kaksikhamba perekonna liike vaid kõrgmägedest. Lõunapoolkeral esineb kaksikhamba perekonna asemel samasse sugukonda kuuluv väliselt sarnane perekond Dicranoloma.
Ehitus
Perekond kaksikhamba liigid on püstiste või tõusvate väheharunenud vartega, 1–15 cm kõrgused samblad, mis kasvavad hõre- kuni tihemuruselt või padjanditena.
Vars
Lihtsad või väheharunenud varred on vähemalt alaosas, vahel ka võsu tipuni kaetud tiheda valkja kuni roostepruuni risoidvildiga.
Leht
Lehed on lantsetja või munaja alaosaga ning enamasti ühtlaselt aheneva tipuosaga. Lehetipud on teravad, harvem tömbid. Leheservad siledad või ülemises osas saagjad. Leherood on varieeruva laiuse ja pikkusega. Rool võib lehe alaküljel esineda näsad või hambakesed.
Lehelaba alusel esineb mitmekihiliselt asetsevaid või värvunud tiivakrakke.
Leheroo ja tiivakute vahel esineb grupp ovaalseid hüaliinseid või värvunud rakke, mis hiljem lagunevad.
Lindhorst
Lindhorst on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis.
Valla pindala on 7,88 km².
31. detsembril 2017 elas seal 4361 inimest.
Vald asub umbes 8 km Stadthagenist kirdes ja 35 km Mindenist idas.
Lutsu Palojärv
Lutsu Palojärv (ka Palojärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Lutsu külas. Veekogu pindala on 4,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1103 m.
Lindhorst
Lindhorst on Lindhorsti ühisvalla keskus.
380 eKr
Aasta 380 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXIV (374.) aasta ab urbe condita.
Albrecht I (Mecklenburg)
Albrecht I (pärast 1230 – 15. või 17. mai 1265) oli aastatel 1264-1265 lühikest aega Mecklenburgi kaasvalitseja.
Ta oli Johann I ja selle naise Luitgardi poeg. Ta valitses üheskoos oma venna Heinrich I-ga. Ta võis olla abielus Nikolaus I tütrega, kuid ürikuid sellisest abielust või lastest pole säilinud.
Albrecht I suri 1265. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Andrian Candu
pisi|Andrian Candu Andrian Candu (sündinud 27. novembril 1975 Chișinăus) on Moldova poliitik, ta kuulub Moldova Demokraatliku Partei ridadesse. Ta on alates 23. jaanuarist 2015 Moldova Parlamendi spiiker. Aastatel 2014–2015 oli ta Moldova majandusminister.
Ta lõpetas aastal 1991 Kišinjovi 25. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1991–1994 Cluj-Napocas Tiberiu Popoviciu nimelises Informaatika lütseumis, mille ta lõpetas bakalaureuse astmes. Pärast lütseumi lõpetamist asus ta samal aastal õppima Cluj-Napocas Babeș-Bolyai Ülikooli õigusteaduskonda, kuid lõpetas aastal 2008 Viini Majandus- ja Äriülikooli õigusteaduse magistrina. Aastal 2001 täiendas ta ennast Birminghami Ülikoolis.
Eduard Taska
Eduard Taska (29. märts 1890 Konguta vald, Tartumaa – 7. märts 1942 Gorki oblast, Unženski vangilaager Venemaa) oli eesti nahakunstnik, tööstur ja moodsa eesti nahkehistöö rajaja.
Elulugu
Eduard Taska sündis 1890. aastal Puhja kihelkonnas Konguta valla Kobilu küla Pedo-Mihkli Kile talus üheksanda lapsena pottsepa perekonnas. Käis Tartu Õpetajate Seminari algkoolis, õppis 1905–1906 Tartus Carl Ungeri töökojas köitmist ja 1906–1909 Kristjan Raua stuudios joonistamist. 1909. aastal sai Taska Raamatuköitjate ja Galanteriitööliste Ametilt sellitunnistuse. Ta jätkas õpinguid välismaal: aastatel 1909–1910 Pariisis Studio akadeemias maali ja joonistamise alal, 1911 Münchenis Anton Braito ateljees ning Magidey erakunstikoolis. Münchenis õppisid Taskaga samal ajal ka Ludvig Oskar, Johannes Otsman, Ado Vabbe ja Anton Starkopf. 1912. aastal läks ta Peterburi, kus töötas algul Mihkel Ulemani köitekojas, mis valmistas kontoriraamatuid ja unikaalköiteid, täites sealhulgas ka tsaarikoja tellimusi. 1913. aastal rajas ta Peterburis ka oma köitekoja. Sama aasta kevadel tutvus Taska Peterburis õppinud Marta Veileriga, kellega abiellus 6. detsembril 1916. 1917. aastal naasis Taska Eestisse, kus aastatel 1917–1924 juhatas Tallinna Kunsttööstuskooli naha-, papitöö- ja raamatuköitekoda. Tegutses ka Tallinna Õpetajate Seminaris käsitöö õppejõuna. 12. novembril 1923 avas Taska Tallinnas aadressil Suur-Karja 21 oma õppetöökoja. 1933. aastal rajas ta firma Eduard Taska Ateljee ja õppetöökoda, mille omanik ja juht ta oli. 6. augustil 1940 firma TASKA natsionaliseeriti ning nimetati ümber Tallinna Raamatuköite ja Kaunistatud Nahatööde Õppetöökojaks, mille juhatajaks jäi Taska 1941. aastani.
Andrian Candu
Isiklikku
Ta on aastast 2009 abielus Zuzana Stastnaga, neil on kaks poega ja tütar.
Eduard Taska
Elulugu
Taska oli Rakenduskunstnike Ühingu RaKÜ üks asutajaid ja aastatel 1933–1935 esimees. Aastatel 1919–1940 käis ta mitmel välisreisil Euroopa riikides.
1941. aastal NKVD arreteeris Taska, süüdistatuna Saksa saatkonna külastamises kahel korral. Ta saadeti Unžlagi (ru:Унжлаг) vangilaagrisse Suhhobezvodnojes Venemaal, kus ta 7. märtsil 1942 hukati.
Taska töökoda
pisi|Poolnahkköitelisel raamatul olev Taska köitemärgis|alt=|186x186px Taska õppetöökojas oli õppetöö kestus kolm aastat. Õppetöökojal oli kolm eriala: köitmine, kuldamine (käsikuldamine ja presskuldamine) ja kaunistatud nahatööd (voolimine ja lamelõige). Lõputööna tuli õpilastel esitada 3–5 esemest koosnev nahkehistöö komplekt. Õppetöökotta astumisel nõuti õpilastelt kuueklassilist algharidust; õppetöö oli tasuta, hiljem maksti praktiliste tööde eest õpilastele teostusraha. Aastatel 1927–1942 omandas Taska töökojas väljaõppinud nahatöölise kutse 79 noort, kellest enamik leidis rakendust firmas TASKA. Firma tooted olid armastatud ning neid eksporditi Soome, Rootsi, Hollandisse, kuid isegi ka Belgia Kongosse ja Jaava saarele. 1937. aasta tähistas firmale TASKA majandusliku ja loomingulise kasvu tippu, sealtpeale algas firma langus, mille üheks põhjuseks oli konkurentsivõimelise eesti peennahatööstuse areng. Taska eeskujul loodi mitmeid töökodasid Tallinna ja Tartusse.
Töökoda asus Tallinnas Kentmanni põik 5, kontor Rüütli tänav 3. pisi|Kõvaköitelisel raamatul olev Taska köitemärgis natsionaliseeritud perioodist.|alt=|186x186px
Looming
Taska võttis naha kaunistamisel kasutusele nn lamelõike, mille puhul nahka ei voolitud ega pressitud, vaid muster lõigati nahka ja seejärel kaeti lõikekohad värviga.
Taska tööd said tähelepanu välisnäitustel Austrias (Viinis), Prantsusmaal (Pariisis), Poolas ja Belgias. pisi|Eesti raamatu juubeli 1535-1935 Taska köitemärgis.|alt=|186x186px Reindorffiga koostööle järgnenud perioodi iseloomustab dekoori lihtsustamine, mis 1930. aastatel muutub veelgi ja esiplaanile kerkib naha abstraktne jaotus värvilisteks pindadeks, mille kontuure rõhutatakse peene kuldjoonega ratastrükis.
1930. aastate teisel poolel töötasid Taska juures kujundajatena ka graafikud Paul Luhtein ja Ernö Koch.
Isiklikku
Tema pojatütar on kunstnik Marje Taska Berglund. pisi|Taska köitekoja varajane köitemärgis 1920. aastatest
Orissaare raamatukogu
pisi|Orissaare raamatukogu asub Orissaare kultuurimajas Orissaare raamatukogu on külaraamatukogu, mis asub Saare maakonnas Orissaare alevikus aadressil Kuivastu maantee 37. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogus on avalik internetipunkt.
Green (perekonnanimi)
Green on perekonnanimi.
Eestis oli 2017. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Green 30 mehel ja 36 naisel. Perekonnanimede levikult oli Green meeste puhul 3861. ja naiste puhul 3503. kohal.
Hiidmärslane
Hiidmärslane (Pachythelia villosella) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Liblikat on ka Eestis.
Meistriliiga 2016
Meistriliiga 2016 (ametlik sponsornimi Premium liiga 2016) oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 26. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg algas 4. märtsil 2016 ning lõppes 5. novembril 2016. Hooajast võttis osa 10 meeskonda, tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora. Meistriks tuli Tallinna FC Infonet.
Meeskonnad
Liiga koosnes kümnest meeskonnast, kellest 9 meeskonda olid samad mis eelmisel hooajal ja üks edutatud meeskond Esiliigast. Viljandi JK Tulevik langes Meistriliigast pärast esimest hooaega ja neid asendas Rakvere JK Tarvas, kes oli parim iseseisvate klubide arvestuses 2015. aasta Esiliigas. Rakvere jaoks oli tegemist debüüthooajaga meistriliigas. Tartu JK Tammeka alistas Meistriliiga üleminekumängudel JK Tallinna Kalevi, ning jäi meistriliigasse püsima.
Tabelikohad voorude kaupa
Selles tabelis on meeskondade kohad pärast iga vooru.
Meistriliiga üleminekumängud
Premium liiga 9. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga 2. kohaga. Mängud peetakse pärast hooaega novembris.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja teine pool
style="background: #FFDFDF;"|0:22
Raplamaa kuldne vapimärk
Raplamaa kuldne vapimärk on Rapla maakonna teenetemärk.
Raplamaa kuldse vapimärgiga autasustatakse isikuid Rapla maakonnale arengule oluliselt kaasa aidanud pikaajalise silmapaistva tegevuse ja isikliku eeskuju tunnustamiseks, samuti Rapla maakonnale au ja tuntust toonud saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Rapla maavanem.
Loodusteadused
Loodusteadused (inglise natural sciences; ka reaalteadused) on teadusharud, mis uurivad ja selgitavad teaduslikku meetodit kasutades seaduspärasusi, millel põhineb looduse (nii elus- kui eluta loodus) toimimine.
Loodusteadusi saab jaotada nt mateeria liikumise vormide (füüsika, keemia, bioloogia), uurimisobjektide (nt kolloidkeemia, mikrobioloogia), uurimisviiside (täppisteadused, eksperimentaalteadused) ja nähtuste ajalise või ruumilise jaotuse järgi.
Loodusteadused võimaldavad tunnetada loodusseadusi ning ühtlasi loovad looduskasutuse teoreetilise aluse.
Fundamentaalsetele loodusteadustele tuginevad rakendusteadused (nt tehnika, põllumajandus, meditsiin).
Peitel
pisi|Moodne peitel puu[[haamer|haamriga]] Peitel (Lõuna-Eestis ka purask, puumeisel) on sirge või õõnsa teraga tööriist, mida kasutatakse puidu sisse aukude ja soonte tegemiseks.
Kirjeldus
Vanemad peitlid olid faasimata, kahelt poolt õhukeseks taotud teraga. Peitleid kasutati põhiliselt tappseotiste väljaraiumiseks. Majaehitusel kasutatud puusepapeitel oli putkega, mis takistas pea lõhkumist tagumisel, sellise peitli nimi oligi purask. Kirstude tegemisel lükkasid kirstumeistrid kaunistussooni puusse õõnespeitliga. Treipeitlit kasutasid külatreialid. Uurdepeitlitega puhastati lauanõude põhjauurdeid. Peitlite hulka arvati ka suur õõnsa tera ja putkesse käiva varrega tarutuur, millega õõnestati pakktarusid. Neid kasutati ka ummikute õõnestamisel.
Ajalugu
Peitli eelkäija on terava servaga lame luutükk, mida kiviajal kasutati tänapäeva kasutusega sarnastel eesmärkidel. Egiptlased kasutasid vasest ja pronksist peitleid puu ja (pehme)kivi töötlemiseks. Esimene teadaolev peitel pärineb aastast 8000 eKr.
Charging Bull
pisi|[[Broadway alguses seisev Charging Bull]] pisi|Charging Bull Charging Bull on New Yorgi naabruskonna Financial Districti haljasala Bowling Greeni esisel asuv pulli imiteeriv pronksskulptuur. See paikneb tervet Manhattani saart läbiva tee Broadway alguses. Selle autor on Arturo Di Modica, kes paigutas selle illegaalselt New Yorgi börsihoone ette 14. detsembril 1989. Nädal hiljem tõsteti see oma praegusesse asupaika.
Kaunase kindluse IX fort
pisi|Fordi kasarmud aastal 1911 Kaunase kindluse IX fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Sargėnai asumisse, asudes aadressil Žemaičių pl. 75.
Fort valmis aastail 1903–1911. See on viisnurkse põhiplaaniga sümmeetriline rajatis.
Barakkide alumistel korrustel asusid moonalaod, söökla, köök ja kontor, üleval, olid sõdurite eluruumid. Fort oli varustatud tolle aja moodsa tehnikaga – seal asusid telefonijuhtmed, elektrigeneraatorid, veepumbad ja õhutussüsteemid. Säilinud on algsed uksed ja aknaraamid, osa silindrilistest ahjudest ja kaevude pumpadest.
Fort oli varustatud nelja Maximi kuulipildujaga, seal oli ka 28 kerget suurtükki. Kaitsjate varustusse kuulusid Mossin-Nagant-tüüpi vintpüssid. Suurtükkidega kasemattide seintel oli müra summutamiseks korgist vooderdis.
Esimese maailmasõja ajal fordi juures lahinguid ei peetud. Leedu iseseisvumise järel läks see algul kaitseministeeriumi käsutusse, seejärel aga justiitsministeeriumi haldusalasse. Aastal 1922 rajati forti vangla (Kaunase vangla osakond). Tol perioodil rajati sinna ka punastest tellistest müür. Aastail 1920–1941 läks vangla NKVD käsutusse, muutudes Leedu alade ainsaks vangide vangilaagritesse deporteerimise punktiks. pisi|Vangla tarbeks rajatud punane tugimüür ja betoonist algsed rajatised
Saksa okupatsiooni ajal muudeti fort juutide hukkamispaigaks. Massilisemad hukkamised leidsid aset 1941. aasta sügisel. 29. oktoobril hukati seal 9200 Kaunase geto juuti; see oli suurim juutide massimõrv Leedu aladel. Vähemal määral jätkusid hukkamised kuni 1944. aasta augustini. Lisaks kohalikele juutidele hukati seal ka Prantsusmaalt, Tšehhoslovakkiast, Austriast, Poolast ja Saksamaalt toodud juute. Tapetute seas oli ka nõukogude sõjavange. Hukatute arvu hinnatakse 40 000-50 000 inimesele. Täpse arvu teadasaamise muudab raskeks asjaolu, et aastal 1943 moodustati 63 vangist erigrupp, mis tegeles hukkamisjälgede likvideerimisega. Peamiselt juutidest koosnev grupp tegeles hukatute väljakaevamise ja nende säilmete põletamisega. Grupi liikmed mõistsid aga, et see tegevus ohustab ka nende endi elusid ja nii põgenesid nad ühiselt 25. septembril 1943.
Sõja järel kuulus fort algselt vanglatesüsteemi, hiljem asusid seal toitlustustrusti laod. Aastal 1958 otsustati muuta fort Revolutsiooniajaloo muuseumiks. Natside kuritegudele pühendati seal neli kongi. Aastal 1960 asuti sealseid natside kuriteguseid uurima ja avastati uusi jälgi nende tegevusest. Aastal 1984 avati seal ametlikult uus muuseum, kus tutvustati tõsisemalt natside kuritegusid. Avati ka hukatutele pühendatud memoriaalkompleks. Rajati uus brutalistlikus stiilis muuseumihoone.
Kompleks on aastast 1993 muinsuskaitse all.
Michael Harrington
Edward Michael "Mike" Harrington (24. veebruar 1928 – 31. juuli 1989) oli USA demokraatlik sotsialist, politoloogiaprofessor, raadiokommentaator ja ameerika demokraatlikke sotsialiste koondava organisatsiooni Democratic Socialists of America asutaja.
1970. aastatel võttis Harrington esimesena kasutusele termini "neokonservatism".
Elukäik
Michael Harrington sündis Missouri osariigis Saint Louises iiri-ameerika perekonnas. Poisina käis ta katoliiklikus koolis ning hiljem Holy Crossi kolledžis, Chicago ülikoolis (kirjanduse magistrikraad) ja Yale'i õiguskoolis. Noore mehena huvitus ta nii vasakpoolsest poliitikast kui katoliiklusest. Ta liitus Dorothy Day juhitud katoliiklike tööliste liikumisega, mis seisis patsifismi eest, tegeles vaeste abistamisega ja pooldas evangeeliumi radikaalset tõlgendust. Harringtonile meeldis kultuuri ja poliitika üle vaielda ning ta jesuiitlik haridustaust tegi tast võimeka väitleja ja retooriku.
30. mail 1963 abiellus Harrington vabakutselise kirjaniku ja ajalehe The Village Voice ajakirjaniku Stephanie Gervisega. Harrington suri 61 aasta vanusena vähki.
Religioossed uskumused
1951–1953 oli Harrington toimetaja ajalehes The Catholic Worker. Kuigi tal säilis teatud poolehoiutunne katoliku kultuuri suhtes, pettus ta religioonis ja sai aja jooksul ateistiks.
Ühest ajakirja Christian Century 1978. aasta numbrist pärineb tsitaat: "ma olen vaga usutaganeja, ateist, keda šokeerib usklike uskmatus, mõõduka katoliikluse kaasreisija, kes on 20 aastat olnud kirikust eemal".
Sotsialistiks saamine
Religioonist võõrdudes hakkas teda üha enam huvitama marksism ja sekulaarne sotsialism. Pärast ajalehest The Catholic Worker ära tulemist liitus Harrington kunagise trotskistist aktivisti Max Shachtmaniga seostatava Iseseisva Sotsialistliku Liiga (Independent Socialist League') nimelise väikeorganisatsiooniga. Harringtoni ja Shachtmani jaoks tähendas sotsialism õiglast ja täiel määral demokraatlikku ühiskonda, ja nad ei uskunud, et autoritaarne kommunism suudaks kunagi sotsialismi ideaale ellu viia. Mõlemad kritiseerisid teravalt Ida-Euroopas ja mujal asuvaid "bürokraatlik-kollektivistlikke" riike.
Pärast seda kui Norman Thomase juhitud ameerika Sotsialistlik Partei Shachtmani organisatsiooni alla neelas, pooldas Harrington Shachtmanile omast strateegiat sotsialistide kandidaatide toetamise asemel teha koostööd Demokraatliku Parteiga.
Oluline sotsialist
Harrington oli 1960. aastal asutatud Sotsialistliku Partei-Sotsiaaldemokraatliku Föderatsiooni ametliku iganädalase ajalehe New America esimene toimetaja.
1970ndate algul tekkisid Harringtonil Sotsialistliku Parteiga erimeelsused Vietnami sõja lõppu puudutavates küsimustes. Pärast kaotust üldkogul otsustas Harrington nime vahepeal USA Sotsiaaldemokraatideks (Social Democrats, USA) muutnud erakonnast tagasi astuda ja asutas ühenduse nimega Demokraatlik Sotsialistlik Korralduskomitee (Democratic Socialist Organizing Committee). 1982. aastal liitus sellega uusvasakpoolne ühendus New American Movement ja nii moodustus valimistel mitteosalev, kuid ühiskondlike muutuste eest seisev ja demokraatlikke sotsialiste koondav partei Democratic Socialists of America. See organisatsioon on Sotsialistliku Internatsionaali põhiline USA-poolne partner. Harrington oli DSA juht selle algusest kuni oma surmani 1989. aastal.
Akadeemik ja intellektuaal
1972. aastal sai Harrington New Yorgi Queensi linnaosas asuva Queensi Kolledži politoloogiaprofessoriks. Ta andis poliitilistel teemadel raadiokommentaare ja kirjutas aeg-ajalt artikleid ajakirjale The New York Review of Books. New Yorgi Linnaülikool (City University of New York) asutas tema auks Queensi Kolledži juurde ühiskonna õiglasemaks muutmise suunas töötava keskuse The Michael Harrington Center for Democratic Values and Social Change. Keskus tegeleb selliste teemadega nagu tervishoid, hariduslik võrdsus, narkootikumipoliitika, konfliktilahendamine ja vaesus.
Harrington sotsialismist
Oma eluajal USA tuntuimaks sotsialistiks peetud Harringtoni ideaalideks olid vabadus, demokraatia, solidaarsus, võrdsus ja ühiskondlik õiglus. Oma veendumusi selgitas ta vähiga võideldes kirjutatud raamatus "Socialism: Past & Future".
Ta rõhutas, et Nõukogude Liidu näol ei olnud tegemist sotsialismiga – Nõukogude Liit oli tema jaoks kollektivistlik, kuid mitte sotsialistlik, kuna inimestel ei olnud kontrolli teoorias neile kuuluva majanduse üle: "Nõukogude Liit oli bürokraatlikult kontrollitud ja planeeritud riigile kuulunud majandus, mis viis ellu "primitiivse akumuleerimise" funktsiooni ja saavutas sellega kiire moderniseerumise. Tootmisvahendid kuulusid riigile, mistõttu mõned inimesed pidasid seda sotsialistlikuks, kuid kuna poliitilise võimu monopol kuulus diktatuurselt Parteile ja bürokraatiale, siis "omasid" nemad riiki." Ta nimetas seda olukorda sotsialismi "moraalseks katastroofiks" ja "ideaali korrumpeerimiseks seestpoolt" ja mõistis Stalini riigikorra muutmise vahendid ("ekspluateerimine, vägivald, näljutamine ja mõrvamine") üheselt hukka.
Harrington pooldas sotsialismi saavutamist läbi demokraatlike protsesside. Samas seisid sotsialismi pooldajad dilemma ees: "Kuidas saab üks poliitiline liikumine järkjärguliselt muutusi sisse viia kui ta peab samal ajal tegutsema sellesama süsteemi piirides, mida ta muuta tahab?" Üleminek sotsialismile toimuks Harringtoni nägemuses pikema perioodi vältel, mitte aasta ega isegi kümnendi jooksul – "pole sellist asja nagu sotsialistlik apokalüpsis" ega ka äkilist hüpet sotsialismi.
Kapitalismi kritiseerides kirjutas Harrington, et kapitalistlikus süsteemis pannakse kulud ühiskonna kõige nõrgemate inimeste ja kogukondade kanda, samas kui kasumi monopoliseerib väike vähemus. Sellest hoolimata on kapitalismile omane suutlikkus süsteemivastaste pakutud reformid ära koopteerida.
Tema vaateid iseloomustas usk tavaliste inimeste võimekusse ise oma elu korraldada ja võtta vastu mõistlikke ja inimlikke otsuseid selle üle, kuidas ühiskonnas asju tuleks ajada. Inimeste võrdsus ei tähendanud Harringtoni jaoks kõigile täpselt samaväärset palka, vaid seda, et suur varanduslik ebavõrdsus ei rööviks osadelt inimestelt võimalusi inimlikuks eneseteostuseks. Oluline oli, et inimestel oleks kontroll enda (töö)elu mõjutavate küsimuste üle. Sotsialism ei tähenda turgude kaotamist, vaid seda, et turud on teistsugused: "nähtav käsi saab nähtamatut kätt oma eesmärkide edendamiseks ära kasutada".
Tähtis oli ka ülemaailmne solidaarsus: vaesuse kaotamisega tuleks tegelda nii esimeses kui kolmandas maailmas. Ülemaailmne vaesuse kaotamine ei too kaasa inimkonna muutumist homogeenseks massiks. Vastupidi: kultuuriliste erinevuste säilimine rikastab kõiki.
Harringtoni ettekujutuses tegeleb sotsialism majanduslike ja ühiskondlike struktuuride põhjustatud tarbetutele kannatustele lõpu tegemisega. Ta kirjutas, et "sotsialistid ei taha üksikisikule moraalsust dikteerida, vaid luua maailma, kus inimestel on võimalik teha rohkem valikuid kui kunagi varem, kus mingi klassi või rassi või soo liikmena sündimise õnnetus ei määra enam elukäiku ette ära, vaid elukäik sõltub vabade meeste ja naiste enda loomingust. Sotsialistide mõistmise järgi on taoline isiklik vabadus saavutatav vaid ühiskondliku õigluse pinnalt".
Ta hoiatas enne oma surma, et ei tohiks lasta kapitalismil triumfeerida ja avaldas lootust, et 21. sajandil jõuab inimkond päris õige sotsialismini. Samas tunnistas ta, et sotsialismi saavutamine võib ka luhtuda: "kui meil ei õnnestu liikuda demokraatliku ja egalitaarse maailmasüsteemi suunas, siis võib juhtuda, et sotsialism polnud midagi enamat kui parim unistus, mis läänel kunagi olnud on." Tehnoloogial põhinev maailm võib viia nii autoritaarse elitarismi kui ka inimkonna emantsipatsioonini.
Vitali Kim
Vitali Kim (ukraina keeles Віталій Олександрович Кім; sündinud 13. märtsil 1981 Mõkolajivis) on Ukraina ettevõtja ja poliitik, Mõkolajivi oblastiadministratsiooni ülem.
Elulugu
Kim alustas ettevõtlust 1998. aastal ja oli järgnenud aastatel tegev mitmes ettevõtte peamiselt Mõkolajivis. Aastatel 2015–2016 osales ta Ukraina põllumajandusministeeriumi analüütikaosakonna töös.
2019. aasta presidendi- ja parlamendivalimiste ajal töötas ta partei Rahva Teener Mõkolajivi staabis. 2020. aastal kandideeris ta Rahva Teenri nimekirjas, ehkki parteisse kuulumata Mõkolajivi linnavolikokku. Sama aasta 25. novembril nimetas president Volodõmõr Zelenskõi ta Mõkolajivi oblastiadministratsiooni ülemaks.
2022. aastal kogus Kim seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse tuntust oma regulaarsete motiveerivate videopöördumistega.
Isiklikku
Kim on korea päritolu. Ta on abielus ning tal on kaks tütart ja üks poeg.
381 eKr
Aasta 381 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXIII (373.) aasta ab urbe condita.
Ourthe'i jõgi
thumb|Ourthe Occidentale'i ja Ourthe Orientale'i ühinemiskoht Ourthe on jõgi Ardennides Valloonia piirkonnas Belgias. Ourthe on Maasi parempoolne lisajõgi ja suubub Maasi Liège'is. Ourthe saab alguse Ourthe Occidentale'i (Lääne-Ourthe) ja Ourthe Orientale'i (Ida-Ourthe) ühinemiskohas Houffalize'ist läänes.
Ourthe Occidentale'i ja Ourthe Orientale'i lätted on Ardennides Luxembourgi provintsis.
Rabamärslane
Rabamärslane (Phalacropterix graslinella) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Liblikat on ka Eestis.
Uibo Linajärv
Uibo Linajärv (ka Kastjärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Uibujärve külas. Veekogu pindala on 0,5 ha ja kaldajoone pikkus 269 m.
Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskond
Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb matemaatika, füüsika, keemia, bioloogia, biotehnoloogia ja biomeditsiini õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades.
Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ning selle dekaan on professor Tõnis Kanger.
Heuerßen
Heuerßen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis.
Kuulub Lindhorsti ühisvalda.
Raplamaa hõbedane vapimärk
Raplamaa hõbedane vapimärk on Rapla maakonna teenetemärk.
Raplamaa hõbedase vapimärgiga autasustatakse isikuid Rapla maakonnale arengule oluliselt kaasa aidanud pikaajalise silmapaistva tegevuse ja isikliku eeskuju tunnustamiseks, samuti Rapla maakonnale au ja tuntust toonud saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Rapla maavanem.
HSBC
HSBC-l on umbes 3800 kontorit 67 riigis ja territooriumil Aafrikas, Aasias, Okeaanias, Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas ning umbes 38 miljonit klienti. Ajakirja Forbes liitmõõdu järgi oli see 2014. aasta seisuga maailma suuruselt kuues börsiettevõte.
HSBC on korraldatud neljas ärirühmas: kommertspangandus, ülemaailmne pangandus ja turud, jaepangandus ja varahaldus ning globaalne privaatpangandus.
HSBC-l on esmased noteerimised Hongkongi ja Londoni börsil ning see on Hang Sengi ja FTSE 100 börsiindeksi osa. 6. juuli 2012. aasta seisuga oli firma turukapitalisatsioon 102,7 miljardit naelsterlingit, mis on suuruselt teine ettevõte, mis on noteeritud Londoni börsil pärast Royal Dutch Shelli. Firma on sekundaarsed noteeringud New Yorgi börsil, Euronext Parisil ja Bermuda börsil.
Päritolu ja tegevus kuni 2000. aastani
The Hongkong and Shanghai Banki asutas šotlane Thomas Sutherland tollases Suurbritannia koloonias Hongkongis 3. märtsil 1865 ja kuu aega hiljem Shanghais, saades kasu Hiinasse kauplemise alustamisest, sealhulgas oopiumikaubandusest. Hongkongi seadusandliku nõukogu määrusega 14. augustil 1866 asutati see ametlikult The Hongkong ja Shanghai Banking Corporationina. 1980. aastal omandas HSBC 51% -lise osaluse USA-s asuvas Marine Midland Bankis, ettevõte omandas panga täielikult 1987. aastal. Seadusandlik nõukogu nimetas selle 6. oktoobril 1989 ümber oma algselt 1929. aastal tehtud määrusega The Hongkong ja Shanghai Banking Corporation Limited ning firma registreeriti reguleeritud pangana valitsuse tollases pangavolinikuga.
Algselt Inglismaal ja Walesis asutatud HSBC Holdings plc oli mittekaubanduslik seisvate riiulitega tegelev ettevõte, kui firma lõpetas oma ümberstruktuureerimise 25. märtsil 1991 emaettevõttest valdusettevõtteks Hongkong ja Shanghai Banking Corporation Limited, nüüd tütarettevõttena, valmistades ette Ühendkuningriigis asuva Midland Banki ostmist ja eelseisvat Hongkongi suveräänsuse üleandmist Hiinasse. HSBC Holdings omandas Midland Banki 1992. aastal ja andis HSBC-le märkimisväärse turuosa Ühendkuningriigis. Osana omandamise ülevõtmistingimustest pidi HSBC Holdings plc kolima oma ülemaailmse peakorteri Hongkongist Londonisse 1993. aastal.
Suuremad omandamised Lõuna-Ameerikas algasid Brasiilia Banco Bamerindi ostmisega miljardi dollari eest 1997. aasta märtsis ja Argentina Roberts SA de Inversionesi omandamisega 600 miljoni dollari eest 1997. aasta mais. 1999. aasta mais laiendas HSBC oma kohalolekut USA-s, ostes Republic National Bank of New Yorki 10,3 miljardi dollari eest.
2000–2010
Laienemine Mandri-Euroopasse leidis aset 2000. aasta aprillis, omandades suure prantsuse panga Crédit Commercial de France 6,6 miljardi naela eest. 2001. aasta juulis ostis HSBC maksejõuetu Türgi panga Demirbanki. Juulis 2002 teatas Arthur Andersen, et HSBC USA, Inc. ostab uue tütarettevõtte Wealth and Tax Advisory Services USA Inc. (WTAS) kaudu osa Anderseni maksupraktikast. Uus HSBC eraklientide grupp teenindaks kõrge netoväärtusega inimeste jõukuse ja maksunõustamise vajadusi. Seejärel ostis HSBC 2002. aasta augustis 1,1 miljardi dollari eest Mehhiko suuruselt kolmanda jaepanga Grupo Financiero Bital, SA de CV.
2002. aasta novembris laienes HSBC veelgi Ameerika Ühendriikides. John Bondi juhatusel ostis firma 9 miljardit naela eest USA krediitkaartide väljastaja ja kõrge riskitasemega laenude pakkuja Household Finance Corporation (HFC). 2003. aasta kaaneloos märkis The Banker, et "kui pangandusajaloolased tagasi vaatavad, võivad nad järeldada, et see oli 21. sajandi esimese kümnendi tehing". Uue nime HSBC Finance all olev divisjon oli USA suuruselt teine kõrge riskitasemega võlakirjade pakkuja. pisi|263x263px|8 Canada Square, HSBC globaalne peakorter [[Canary Wharf|Canary Wharfis, Londonis]] HSBC Holdingsi uus globaalne peakorter 8 Canada Square'il Londonis avati ametlikult 2003. aasta aprillis.
2003. aasta septembris ostis HSBC Poola Polski Kredyt Bank SA 7,8 miljoni dollari eest. 2004. aasta juunis laienes HSBC veelgi Hiinasse, ostes 19,9% osaluse Bank of Communicationsis Shanghais. Ühendkuningriigis omandas HSBC Marks & Spencer Retail Financial Services Holdings Ltd 763 miljoni naela eest 2004. aasta detsembris. 2005. aasta omandamiste hulka kuulus USA krediitkaartide väljaandja Metris Inc augustis 1,6 miljardi dollari eest ja oktoobris 70,1% Iraagi Dar es Salaami investeerimispangas. 2006. aasta aprillis ostis HSBC Banca Nazionale del Lavoro 90 filiaali Argentinas 155 miljoni dollari eest. 2007. aasta detsembris omandas HSBC Taiwanis Hiina panga. 2008. aasta mais omandas HSBC India jaekaubandusettevõtte IL&FS Investment. pisi|[[Norman Foster|Norman Fosteri projekteeritud ja 1985. aastal valminud HSBC peahoone Hongkongis|323x323px]] 2005. aastal süüdistas ajakiri Bloomberg Markets HSBC-d narkootikumide vahendajate ja terrorismi riiklike sponsorite rahapesus. Toonane tegevjuht Stephen Green ütles, et "see oli üksmeelne ja täiesti vastutustundetu rünnak panga rahvusvaheliste nõuetele vastavuse protseduuride vastu", kuid hilisem uurimine näitas, et see oli täpne ja tõestas, et pank oli seotud Sinaloa kartelli ja kogu Mehhiko rahapesuga. USA peaprokurör Lanny Breuer iseloomustas HSBC järgimist sel perioodil kui "hämmastavaid ebaõnnestumisi järelevalves". HSBC-s aastaid valitsenud talitlushäirete rekord oli hämmastav.
2007. aastal kirjutas HSBC oma subprimeeritud hüpoteeklaenude väärtpaberite osalusele 10,5 miljardi dollari väärtuses alla, saades esimeseks suuremaks pangaks, mis teatas oma riskidest kõrge riskitasemega hüpoteeklaenude kriisi ajal.
Bloombergi sõnul on "HSBC mõne meetme järgi üks maailma tugevamaid panku". Kui Suurbritannia rahandusministeerium nõudis 2007. aasta oktoobris kõigilt Suurbritannia pankadelt oma kapitali suurendamist, kandis kontsern mõne tunni jooksul Londonisse 750 miljonit naela ja teatas, et laenas teistele Suurbritannia pankadele just 4 miljardit naela.
2009. aasta märtsis teatas HSBC, et sulgeb oma HSBC Finance'i harukontorite võrgustiku USA-s, põhjustades peaaegu 6000 töökoha kaotamist ja jättes tegevuse jätkamiseks ainult krediitkaardiettevõtte. Esimees Stephen Green ütles: "HSBC-l on maine öelda seda nii, nagu see on. Tagantjärele vaadates on see omandamine, mida me ei soovi, et me poleks ette võtnud." Analüütik Colin Mortoni sõnul oli "ülevõtmine absoluutne katastroof".
2009. aasta märtsis teatas firma, et teenis 2008. aastal 9,3 miljardit USA dollarit kasumit ja teatas 12,5 miljardi naelsterlingi suurusest emissioonist, mis võimaldaks tal osta teisi pankasid, kes püsisid hädas ellujääda. Kuid ebakindlus õiguste emiteerimise mõju suhtes institutsionaalsetele investoritele põhjustas Hongkongi aktsiaturul volatiilsust: 9. märtsil 2009 langes HSBC aktsia hind 24,14% ja 12 miljoni aktsia müük toimus viimase paari sekundi jooksul.
2010–2013
Uus tegevjuht Stuart Gulliver teatas 11. mail 2011, et HSBC keskendub oma äristrateegiale ja et kavandatakse ulatuslikku tegevuse ümberkorraldamist, eriti jaekaubandussektoris. HSBC ei tahaks enam olla „maailma kohalik pank”, kuna sellega seotud kulud kasvasid ja 2013. aastaks oli vaja kokku hoida 3,5 miljardit USA dollarit, eesmärgiga vähendada üldkulusid 55% -lt tuludelt 48% -le. 2010. aastal plaanis toonane esimees Stephen Green HSBC-st lahkuda, et nõustuda valitsuse ametisse nimetamisega kaubandusministeeriumis. Järgmiseks esimeheks pidi saama grupi tegevjuht Michael Geoghegan. Ehkki paljud praegused ja endised tippjuhid toetasid tegevjuhi esimeheks edutamise traditsiooni, nõudsid paljud aktsionärid selle asemel välist kandidaati. Teadaolevalt oli HSBC juhatus pärimisplaanide osas lahku läinud ja investorid olid mures, et rida kahjustab ettevõtet. pisi|272x272px|HSBC Building Shanghais 23. septembril 2010 teatas Geoghegan, et astub tagasi HSBC tegevjuhina. Teda asendas tegevjuhina Stuart Gulliver, Greeni aga esimeheks Douglas Flint; Flint töötas HSBC finantsdirektorina. August 2011: Lisaks tegevjuhi Stuart Gulliveri plaanile kärpida järgmise kahe aasta jooksul kulusid 3,5 miljardit dollarit, teatas HSBC, et lisaks aasta varem väljakuulutatud 5000 töökoha vähendamisele vähendab ta 2013. aastaks 25 000 töökohta ja lahkub 20 riigist. HSBC tarbijapanganduse divisjon keskendub Ühendkuningriigile, Hongkongile, kiiresti arenevatele turgudele nagu Mehhiko, Singapur, Türgi ja Brasiilia ning väiksematele riikidele, kus tal on juhtiv turuosa. Reutersi sõnul ütles tegevjuht Stuart Gulliver meediale: "Töökohti vähendatakse veelgi. Nüüd on 2013. aasta lõpuni kaotatud umbes 25 000 rolli."
2011. aasta augustis "selleks, et viia USA äritegevus vastavusse meie ülemaailmse võrguga ning rahuldada kodu- ja välismaiste klientide kohalikke ja rahvusvahelisi vajadusi", nõustus HSBC müüma 195 filiaali New Yorgis ja Connecticutis ettevõttele First Niagara Financial Group Inc ning loovutab ettevõtte KeyCorp, Community Bank, N.A. ja Five Star Banki umbes miljardi dollari väärtuses ning teatasid 13 filiaali sulgemisest Connecticutis ja New Jerseys. 9. augustil 2011 nõustus Capital One Financial Corp., et omandab HSBC USA krediitkaardiettevõtte 2,6 miljardi dollari eest, tasaarvestades HSBC Holdingsit eeldatava maksujärgse kasumiga 2,4 miljardit dollarit. Septembris teatati, et HSBC soovib müüa oma üldist kindlustustegevust umbes miljardi dollari väärtuses.
2012. aastal arutasid HSBC-d USA senati alalised allkomiteed, et uurida tema rahapesuvastaste tavade tõsiseid puudusi. 16. juulil esitas komisjon oma järeldused. Muu hulgas järeldas ta, et HSBC kandis Mehhiko tütarettevõtetelt USA tütarettevõttele 7 miljardit dollarit pangatähti (suurem osa sellest oli seotud narkootikumidega kauplemisega), eiras terrorismi rahastamise sidemeid ja hoidis aktiivselt mööda USA kaitsemeetmeid tehingute blokeerimiseks. See juurdlus, mis järgnes USA föderaalreservi ja rahaühiku kontrolöriameti sondile, leidis, et "on olemas teatamata rahapesu või terrorismi rahastamise potentsiaal".
11. detsembril 2012 nõustus HSBC maksma selles rahapesu juhtumis rekordiliselt 1,92 miljardit dollarit trahvi. "Panga ametnikud eirasid korduvalt sisehoiatusi, et HSBC järelevalvesüsteemid olid puudulikud, teatas Ameerika Ühendriikide justiitsministeerium. Näiteks öeldi näiteks HSBC Mexico tegevjuhile 2008. aastal, et Mehhiko korrakaitseorganid salvestasid Mehhiko narkoparunit öeldes, et HSBC Mexico on koht rahapesuks. Ameerika Ühendriikide justiitsministeerium otsustas siiski kriminaalkaristusi mitte rakendada - otsus, mille New York Times nimetas "õigusriigi pimedaks päevaks". HSBC tegevjuht Stuart Gulliver ütles: "Me võtame vastutuse oma minevikus tehtud vigade eest. Oleme öelnud, et meil on nende pärast sügavalt kahju ja teeme seda uuesti."
HSBC veebisaidil avaldatud 32-leheküljeline brošüür sisaldab üksikasju 2012. aasta tulemuste kohta turgude, strateegiate ja ettevõtete osas ning annab ülevaate tulevikuplaanidest.
2013. aasta juulis määrati Alan Keir HSBC Bank plc tegevjuhiks pärast Brian Robertsoni ametist lahkumist. Keiri tööülesannete hulka kuulub ka ettevõtte Ühendkuningriigi, Euroopa, Lähis-Ida ja Aafrika osakondade järelevalve.
Alates 2013. aastast
2014. aasta juunis nõustus kaudselt täielikult omanduses olev tütarettevõte HSBC Life (UK) Limited müüma oma 4,2 miljardi naelsterlingi väärtuses Suurbritannia pensioniettevõtte Swiss Re-le. 2015. aasta veebruaris avaldas rahvusvaheline uurimisajakirjanike konsortsium teabe HSBC äritegevuse kohta nimega Šveitsi lekked, mis põhines 2007. aastal häkkinud HSBC kontoandmetel rikkumisest teataja Hervé Falciani poolt. ICIJ väitis, et pank sai kasu korruptiivsete poliitikute, diktaatorite, maksudest kõrvalehoidjate, veriteemantide edasimüüjate, relvakaupmeeste ja teiste klientide kaudu. USA senati uurijad olid 2012. aastal otsinud häkkinud HSBC kontode andmeid Falciani ja Prantsuse võimudelt, kuid ei saanud kunagi andmeid.
HSBC teatas 2015. aasta augustis, et müüb pärast aastatepikkust pettumust valmistavat Brasiilia üksust Banco Bradescole 5,2 miljardi dollari eest. Aastal 2015 tunnistati HSBC India usaldusväärseimaks välispangaks The Brand Trust Report 2015 poolt.
2016. aastal mainiti panka seoses Panama Paberite uurimisega mitu korda. Paljud süürlased olid vihased, kui nende kontosid peeti kõrge riskiga ja suleti, hoolimata sellest, kui pank teatas Mossack Fonsecale, et Rami Makhloufil oli kliendiga "hea olla", ehkki tol ajal kehtisid tema vastu USA rahandusministeeriumi sanktsioonid.
2016. aasta mais teatas HSBC, et sulgeb järgmise 50 kuu jooksul oma 50 filiaalist Indias 24, vähendades oma kohalolekut neljateistkümne linnani.
Briti ajaleht The Guardian teatas 20. märtsil 2017, et sajad pangad aitasid KGB-ga seotud raha Venemaalt välja pesta, nagu paljastas ka uurimus nimega Global Laundromat. HSBC kuulus Ühendkuningriigi 17 panga hulka, kellel oli "küsimusi selle kohta, mida nad rahvusvahelisest skeemist teada said ja miks nad kahtlustatavaid rahaülekandeid ei tühistanud", kuna HSBC-d läbis 545,3 miljonit dollarit Laundromat sularaha, mis suunati enamasti läbi Hongkongi haru". Teiste uurimise all kontrolli all olevate pankade hulka kuulusid Royal Bank of Scotland, NatWest, Lloyds, Barclays ja Coutts. HSBC teatas vastuseks, et on finantskuritegude vastu ja juhtum "rõhutab vajadust suurema teabevahetuse järele avaliku ja erasektori vahel".
1. oktoobril 2017 astus Mark Tucker ametisse HSBC grupi esimehena, kes on esimene grupi poolt ametisse nimetatud väline esimees. Ka 2017. aasta oktoobris teatas HSBC, et jaepanganduse ja varahalduse tegevjuht John Flint saab 21. veebruaril 2018 grupi tegevjuhiks Stuart Gulliveri asemel. Veel teatati 5. augustil 2019, et Flint lahkub ja tema rolli täidab ajutiselt HSBC ülemaailmse kommertspanga juht Noel Quinn.
Tegevus
pisi|287x287px|Kaart, mis näitab maailma riike, kus HSBC praegu tegutseb HSBC peakontor asub 8 Canada Square'il Canary Wharfis Londonis. Firmal on märkimisväärne kohalolek kõigil maailma suurematel finantsturgudel, kus Ameerika, Aasia ja Vaikse ookeani piirkond ning Euroopa esindavad kumbki umbes kolmandikku oma äritegevusest. HSBC on Hongkongi suurim pank ja trükib enamus Hongkongi kohalikku valuutat oma nimel.
Brexit
Brexiti ettevalmistamise ajal teatas HSBC, et firma peab maksma 300 miljonit dollarit juriidilisi ja ümberasumistasusid, kuna tal on kavas ümber viia 1000 töötajat Londonist Pariisi. 2017. aasta teises kvartalis oli pangal 4 miljonit dollarit tasusid "kulude katmiseks, mis on seotud Ühendkuningriigi EList lahkumisega". HSBC plaanib kolida umbes viiendiku Londonis asuvatest investeerimispankuritest Pariisi kontoritesse, et säilitada pidev juurdepääs Euroopa Liidu ühtsele turule. Ehkki selle peakorter jääb Londonisse, peaks töötajate liikumine vältima miljardi dollari suuruse tulude kaotust pärast Brexitit.
Peamised tütarettevõtted
Need on HSBC tütarettevõtted kogu maailmas:
Aasia Vaikse ookeani piirkond
HSBC lõpetas 2012. aastal Tais ja Jaapanis jaepanganduse. HSBC sisenes Bruneisse 1947. aastal, kuid alustas tegevuse lõpetamist 2016. aasta aprillis, viidates panga optimeerimisele oma ülemaailmses võrgus ja vähenenud keerukusele.
Euroopa
Lisaks on HSBC Private Bank Ühendkuningriigis asuva privaatpanganduse divisjoni nimi. HSBC Bank International on HSBC grupi offshore-pangandusdivisjon, mis asub St Helieris, Jerseys ning keskendub välismaal pakutavate lahenduste ja piiriüleste teenuste pakkumisele kodumaalt lahkunutele ja rändajatele.
Vostrjakovo kalmistu
pisi|Vostrjakovo kalmistu väravad Vostrjakovo kalmistu (vene keeles Востряковское кладбище) on kalmistu Moskva edelaosas. Kalmistu pindala on 136,8 hektarit.
Vostrjakovo kalmistu oli 19. sajandi lõpul–20. sajandi alguses Vostrjakovo küla kalmistu. 1930. aastate algul avati senise kalmistu kõrval Uus juudi kalmistu likvideeritud Dorogomilski juudi kalmistu asemele. Sealjuures maeti mitmete lahkunute põrmud Dorogomilski juudi kalmistult ümber Uuele juudi kalmistule. Alates 1960. aastast on Vostrjakovo kalmistu linnapiiri laiendamise tõttu Moskva linna territooriumil.
KUNO
KUNO (norra, taani ja rootsi keeles Kunst Utdanninger i Norden) on Põhja- ja Baltimaade kunstikõrghariduse koostöövõrgustik.
Võrgustikku kuulub 16 Islandi, Norra, Rootsi, Soome, Taani, Eesti, Leedu ja Läti kunstikõrgkooli. Võrgustiku eesmärk on koostöö vabade kunstide akadeemilistes distsipliinides, üliõpilaste ja õppejõudude mobiilsus ning erialateadmiste vahetamine piirkonna kunstikõrghariduses.
Eesmärgid
KUNO võrgustiku põhieesmärgid on:
Põhitegevused
KUNO võrgustiku põhitegevused on:
Struktuur
KUNO sekretariaat ei ole paikne, vahetudes iga viie aasta tagant. 2011–2015 on KUNO sekretariaat Eesti Kunstiakadeemias. Sekretariaat on vastutav Nordplusi kõrgharidusprogrammist vahendite taotlemise ja haldamise, liikmemaksude kogumise, eelarve jälgimise ja hoidmise, stipendiumide väljamaksmise süsteemi tõhusa toimimise, võrgustiku juhtnõukogu ja rektorite ja koordinaatorite kohtumiste ja õppejõudude sümpoosioni korraldamise ja teiste ülesannete täitmise eest.
Võrgustiku 16 liikmesülikooli:
Ajalugu
KUNO asutati 1993. aastal. Algselt kuulusid võrgustikku vaid Põhjamaade vabade kunstide erialadega seotud kõrgkoolid. Balti riikide kõrgkoolid liitusid võrgustikuga 2005. aastal (liitumiskutse esitati 2004. aasta võrgustiku rektorite ja koordinaatorite kohtumisel Kopenhaageni Kuninglikus Kunstiakadeemias).
Rahastamine
KUNO võrgustiku eelarve moodustub iga-aastasest liikmemaksust ja Nordplusi kõrgharidusprogammist eraldatud vahenditest. Liikmemaks on kõigil ülikoolidel ühesugune summa, mis lepitakse kokku igal aastal toimuval rektorite ja koordinaatorite kohtumisel. Nordplusi kõrgharidusprogrammi vahendid taotletakse sekretariaadi poolt esitatud taotluse alusel.
Eelarvelistest vahenditest finantseeritakse üliõpilaste ja õppejõudude stipendiume, korraldatakse temaatilisi intensiivprojekte, korraldatakse iga-aastane õppejõudude sümpoosion ja võrgustiku rektorite ja koordinaatorite kohtumine.
Tunnustus
2007. aastal valiti KUNO parimaks tegevusmudeliks 300 Põhjamaade Nordplusi kõrgharidusprogrammi võrgustiku seas.
Võrgustikku kui parimat Nordplusi kõrgharidusprogrammi tegevusmudelit tutvustasid programmi avakonverentsil 8.-9.11.2007 Kopenhaagenis KUNO juhtnõukogu liikmed
Ungari Suursaatkond Tallinnas
Ungari Suursaatkond Tallinnas  on Ungari diplomaatiline esindus (suursaatkond) Tallinnas, Maakri tänav 19/1. Suursaatkond taasavati 2018. aastal
Tegutseb ka Eesti Suursaatkond Budapestis. Enne teist maailmasõda asus Ungari kuningriigi saatkond Tallinnas Pikkjalg 14.
383 eKr
Aasta 383 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXII (371.) aasta ab urbe condita.
30 Seconds To Mars (album)
"30 Seconds to Mars" on ansambli 30 Seconds to Mars 2002. aasta album.
Blagoveštšenski sild
pisi|Blagoveštšenski sild, juuli 2014 pisi|Blagoveštšenski sild, mai 2008 Blagoveštšenski sild (vene keeles Благовещенский мост), varem ka Nikolai sild (Николаевский мост) ja Leitnant Schmidti sild (мост Лейтенанта Шмидта), on sild Peterburis.
Blagoveštšenski sild oli esimene alaline sild üle Neeva jõe (Suur-Neeva).
Sild ühendab Vassili saart (kuulub Vassileostrovski rajooni) 2. Admiraliteedi saarega, mis administratiivselt kuulub Admiraliteedi linnarajooni alla.
Silla rajamine
342 meetri pikkuse ja 20 meetri laiuse silla projekteeris insener Stanisław Kierbedź. 8 aastat kestnud 8-avalise silla rajamine rasketes tingimustes (kiirevoolulise jõgi 12-meetrise sügavusega) lõppes 18. novembril 1850 silla piduliku avamisega liikluseks. Üks kaheksast avast oli lahtikäiv. Ülejäänud avade tarindus oli lahendatud malmist kaarkandjatega.
Tollal oli see pikim malmsild maailmas.
Randvere raamatukogu
Randvere raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Suur-Randvere külas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi asus raamatukogu Koidu külas. Siis liideti aga Koidu küla Randvere külaga ja küla nimeks sai Suur-Randvere.
Raamatukogus on avalik internetipunkt, eakate programm VIRTU.
Raamatukogu juhataja on Laine Krischka.
Nikolaus III (Mecklenburg)
Nikolaus III (pärast 1230 – 8. juuni 1289 või 1290) oli aastatel 1264–1289 Mecklenburgi isand.
Ta oli Johann I ja tema naise Luitgardi poeg. 9. jaanuaril 1266 määrati ta Lübecki toomkiriku kanoonikuks. 1269. aastal oli ta ka preester Maarja kirikus Wismaris.
Ta suri 8. juunil 1289. või 1290. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Kastijärv
Kastijärv (ka Kalajärv, Mudajärv, Kolajärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Partsi ja Uibujärve külas. Veekogu pindala on 1,1 ha ja kaldajoone pikkus 431 m.
Michael Bolton
Michael Bolotin (sündinud 26. veebruaril 1953 Connecticuti osariigis New Havenis) on USA laulja ja laulukirjutaja.
Bolton viljeles 1970. aastate keskpaigast kuni 1980. aastate keskpaigani hard rocki ja heavy metali, seda nii oma varastel sooloalbumitel kui ka nendel, mille ta salvestas ansambli Blackjack solistina. Suurema tuntuse saavutas Bolton 1980. aastate teisel poolel poprokilike ballaadidega.
1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses oli Boltonil USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 seitse esikümnehitti. Esikohale jõudsid tema singlid "How Am I Supposed to Live Without You" (1989) ja "When a Man Loves a Woman" (1991). Mõlemad singlid tõid talle ka kaks Grammy auhinda kategoorias "Best Male Pop Vocal Performance". Ameerika muusikaauhindu on ta võitnud kokku kuus.
CEV Cup
CEV Cup on teise taseme ametlik iga-aastane karikasari meeste võrkpalliklubidele kogu Euroopast.
Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond
pisi|Majandusteaduskonna hoone sisehoovi vaade|alt=|300x300px
Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond on üks viiest tehnikaülikooli teaduskonnast, olles Baltikumi juhtiv kõrghariduse andja majandusteaduse, ärinduse, õiguse ja avaliku halduse valdkonnas. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Akadeemia tee 3 ning selle dekaan on professor Enn Listra.