cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hors de combat
Hors de combat ('võitlusest väljas') on prantsuskeelne termin, mida kasutatakse diplomaatias ja rahvusvahelises õiguses isikute kohta, kes ei ole võimelised sõja ajal oma lahinguülesandeid täitma. Näiteks hõlmab see inimesi, kes hüppavad oma vigastatud lennukilt langevarjuga, samuti haigeid, haavatuid, kinnipeetavaid või muul viisil vigastatud inimesi. Hors de combat ' isikutele antakse tavaliselt sõjaseaduste kohaselt erikaitse, mis mõnikord hõlmab ka sõjavangi staatust ja seetõttu saavad nad ametlikult mittevõitlejateks.
1949. aasta Genfi konventsioonide kohaselt antakse hors de combat ebaseaduslikele võitlejatele samad privileegid ja neid koheldakse vangistuses inimlikult, kuid erinevalt seaduslikest võitlejatest alluvad nad tsiviilkohtumenetlusele ja -karistamisele (mis võib sisaldada surmanuhtlust, kui kinnipidaval võimul on selline karistus nende toime pandud kuritegude eest).
Mall Poola
Elulugu
Mall Poola on sõjaväelase tütar.
Hors de combat
Genfi konventsioonide protokoll I määratleb:
Mall Poola
Elulugu
Lõpetas 1951 Tallinna 7. Keskkooli, 1954 Tallinna Muusikakooli, 1959 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (TRK) koorijuhi-pedagoogi erialal, 1971 aspirantuuri Moskva Riiklikus Kultuuriinstituudis, pedagoogikakandidaat (1974, samas), väitekiri käsitles Eesti üldlaulupidude kasvatuslikku mõju Eesti rahvale. Oli TRK-s õppimise ajal Eesti NSV Rahvaloomingu Maja koorijuhtimise ja klubitöö instruktor, 1965–68 TPedI klaverikateedri vanemlaborant ja tunnitasuline õppejõud, 1971–87 kultuurhariduse kateedri õpetaja ja vanemõpetaja. Aastast 1987 pensionil. Lugenud peamiselt kultuurhariduse ajaloo kursust; koostanud õpikuid.
Hors de combat
Inimene on hors de combat, kui: tingimusel, et igal neist juhtudel hoidub ta vaenulikust tegevusest ega ürita põgeneda.
Mall Poola
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kultuurhariduse teooria ja praktika, eesti kultuurhariduse ajalugu, seltside tegevus. U 20 teadustrükist, 6 õppevahendit, aimeraamatuid.
Raimo Poomann
sünd. 28.jaanuar 1953 Eesti sportlane. EUROPEAN HERCULES 1989 (Oulu, Finland)
Kodukaja
Kodukaja (1992–1993 Albu Valla Teataja) oli 1992–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Albu valla uudiseid. Lehte andis välja Albu vallavalitsus. Lehte toimetasid Marge Mikson ja Ene Ott. Leht ilmus üks kord kuus.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Albu vald Järva vallaga, annab endise Albu valla aladel toimuva kohta uudised edasi Järva Valla Leht.
Purbach am Neusiedlersee
pisi|tühi|Vaade õhust
Purbach asub Neusiedli järve läänekaldal, mis on ainus stepijärv Kesk-Euroopas ja ainus loodusliku väljavooluta järv Euroopas.
Nimed
Purbach am Neusiedlerseed, sõna otseses mõttes Purbachi Neusiedli järve ääres nimetatakse sageli ainult Purbachiks. See oli enne Austria-Ungari lagunemist Feketeváros Ungaris Soproni maakonnas.
Seda tunti horvaadi keeles kui Porpuhi.
Ajalugu
Asustust Purbachis võib jälgida 6. sajandini eKr.
Rooma ajal asus see kuulsal Merevaiguteel.
Linna on dokumendid esmamainitud 1270. aastal.
1918. aastal muutus linn Feketevárosest Ungaris Sopronis tänapäevaseks Purbach am Neusiedlerseeks Austrias Burgenlandis.
Cosette
pisi|Cosette oma nukuga [[Léon Comerre'i maalil]] Cosette on Victor Hugo romaani "Hüljatud" üks läbivaid tegelaskujusid.
Cosette'i ristinimi on Euphrasie, hüüdnime Cosette pani talle tema ema Fantine.
Tüdruku teekond on vaatluse all alates tüdruku sündimisest kuni abielunaiseks saamiseni. Cosette'i ema Fantine loovutab ainelise kitsikuse tõttu oma vastsündinud tütre õelate kõrtsmike Thénardier'de hoolde, kavatsedes lapsukese amme juurest peatselt tagasi võtta. Fantine aga sureb ning Cosette'i ostab kõrtsmikelt vabaks hoopis Jean Valjean, kes kohtleb last kui lihast tütart.
Elatakse Pariisis vaikelu, Cosette on hoitud ja hoolitsetud, kuid Valjean piirab tüdruku liikumisvabadust, tahtes teda kaitsta kõige kurja eest. Ta ei räägi Cosette'ile sõnagi tema tegelikust päritolust ega emast.
Cosette'i sirgudes ei jää Valjeanil märkamata salajane armuleek, mis Pariisis Luxembourgi aias jalutamas käies lahvatab tudeng Mariuse ja kasutütre vahel. Marius külastab salaja Cosette'i öösiti tagaaias. Vana mees mõistab, et noorte armastus on võitmatu ning ta päästab linnas puhkenud tudengirahutuste ajal Mariuse elu. Cosette abiellub Mariusega. Jean Valjean aga mõistab, et tema tunded neiu vastu on midagi rohkemat kui vaid isa-tütre armastus. Victor Hugo kirjeldab liigutavalt raugastunud Valjeani üksinduspäevi pärast noorte pulmi, ent mehe surivoodil, kuhu siiski saabuvad ka Cosette ja Marius, kuuleb Cosette tõde Fantine'i kohta ning saab aimu oma minevikust. Pisarates Cosette ja Marius langetavad pea vana mehe Jean Valjeani õilsameelsuse ees ning mõistavad, kui palju armastust neile mehe eluajal tema näiliselt karmist koest hoolimata osaks sai.
Muusikalis "Hüljatud" on Cosette'i karakter üheplaanilisem võrreldes näiteks krutskeid täis Eponine'iga, kuid õnneliku armastaja Cosette'i esitada on kaks kaunist duetti Mariusega. Ka muusikalis on publiku ees lapseealine Cosette, keda Thénardier'd sunnivad põrandaid küürima ning raskeid veeämbreid tassima. Seda rolli mängis muusikali Eesti lavastuses Hanna-Liina Võsa, kelle dublant oli Nele-Liis Vaiksoo. Lapseeas astus Cosette'i rollis teiste seas üles Maria Listra, kes mängib täiskasvanud Cosette'i Vanemuise teatris 2017. aastal esietendunud "Hüljatute" lavastuses koos Elizabeth Paaveliga.
Aleksandr Hloponin
Ta oli presidendi täievoliline esindaja Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas (19. jaanuarist 2010 12. maini 2014).
Meppen
Meppen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Emslandi kreisi keskus. Ta asub Emsi, Hase ja Nordradde jõe ning Dortmund-Emsi kanali kokkujooksu kohas. Nimi tuleneb sõnast Mappe, mis tähendab jõedeltat.
Finantsvõimendus
Finantsvõimendus on võõrfinantseeringu (laenud, võlakirjad, eelisaktsiad) kaasamine ettevõtte omanike tulude suurendamise eesmärgil.
Meppen
Linna pindala on 188,48 km². 31. detsembril 2015 elas seal 34 918 inimest.
Finantsvõimendus
Finantsvõimendus põhjustab ettevõttele tavalisest suurema finantsriski.
Aleksandr Hloponin
Töökohad
Ta on kuulunud Onexim-panga direktorite nõukogusse.
Meppen
Haldusjaotus
Meppeni kvartalid
1974. aastal liideti Meppeniga 13 lähivalda.
Meppeni haldusalas on järgmised külad:
Ajalugu
pisi|vasakul|püsti|Meppeni raekoda
Meppen, varem kindlustatud linn, uhkustab 12 sajandi pikkuse ajalooga.
Meppeni esimene dokumentaalne mainimine on 834. aastast Frangi keisri Ludwig Vaga annetusaktis, millega anti samanimeline misjoniasutus Corvey kloostrile üle.
945. aastal andis keiser Otto Suur linnale müntide vermimise ja tollimaksu kogumise õigused, millele järgnes 946. aastal turuõigus.
1252. aastal müüs krahvinna Jutta von Ravensberg oma valdused Münsteri piiskopile. Meppenist sai Niederstift Münsteri (s.o Alam-Münsteri piiskopkonna) osa.
pisi|Linnamüür 1360. aastal andis Münsteri piiskop Adolf Meppenile õiguse ehitada linna kindlustused ja sellega linnaõigused. Järgmise kolme sajandi jooksul 1660. aastani ehitati Meppen üles kindlustatud linnana. 1762. aastal Seitsmeaastase sõja lõppedes kindlustused lammutati. Kuid mõned müürid on tänaseni alles.
1803. aasta Reichsdeputationshauptschluss resolutsiooniga anti Meppen Arenbergi hertsog Ludwig Engelbertile, Reini läänekaldal kaotatud valduste kompenseerimiseks. Meppenist sai Arenbergi hertsogkonna pealinn.
1811. aastal liidendati Meppen Prantsuse keisririiki kui kantoni keskus.
Aastatel 1813–1814 kestis Preisimaa okupatsioon. Aastatel 1814–1815 anti Viini kongressi resolutsioonidega Meppeni ja Arenbergi hertsogkond Hannoveri kuningriigile.
1855. aastal sai Meppen Hannoverschen Westbahn raudteeliini ühenduse selle avamisel.
1946. aastal pärast teist maailmasõda kaotati Preisi liidumaa. Meppenist saab äsjaloodud Alam-Saksi liidumaa osa.
1977. aasta kreisireformiga Alam-Saksimaal ühendati endised kreisid Lingen, Meppen ja Aschendorf-Hümmling Emslandi kreisiks, mille halduskeskuseks sai Meppen.
Kultuur ja vaatamisväärsused
pisi|püsti|Meppeni ajalooline raekoda pisi|püsti|Gümnaasiumikirik pisi|püsti|Arenbergische Rentei pisi|Höltingi veski pisi|Herrenmühle pisi|[[Meppen-Hünteli jõujaam]] pisi|Emsi jõgi Meppenis pisi|püsti|Uue tõstesilla paigaldamine 2007. aastal
Teater
Septembrist aprillini pakub Meppeni teatritrupp (Theatergemeinde Meppen) mitmekesist repertuaari. Etendused toimuvad Meppeni teatri- ja kontserdihallis, mille on projekteerinud Eberhard Kulenkampff ja mis valmis 1959. aastal. Kontserdihalli saali kasutatakse ka Windthorsti gümnaasiumi koolisaalina.
Maist septembrini pakub Emslandi vabaõhulava Meppenis (Emsländische Freilichtbühne Meppen) külastajatele peremuusikali ja õhtuseid üritusi, mis põhinevad peamiselt muusikateostel. Rohkem kui 30 000 külastajat tuleb igal aastal vabaõhuteatrisse Esterfeldi metsas, et näha suuri muusikalavastusi, mida esitab kuni 100 osatäitjat.
Lauri Kärk
pisi|Lauri Kärk 1999. aastal Lauri Kärk (sündinud 14. septembril 1954 Tartus) on eesti filmiajaloolane ja -kriitik.
Kärk lõpetas 1973. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1979. aastal Üleliidulise Kinematograafia Instituudi Moskvas filmiteaduse erialal.
1977. aastast alates on ta avaldanud kokku üle 500 filmialase kirjutise. Neid on ilmunud nii ajakirjas Teater. Muusika. Kino kui ka ajalehtedes Sirp ja Postimees (nendest on ilmunud artiklikogumik ”Pildi sisse minek. Filmikirjutisi Tšehhovist virtual reality’ni 1977–1999”). Ta on teinud kaastööd Eesti entsüklopeediale (50 märksõnaartiklit). Kirjatööd on olnud fokuseeritud nii eesti nüüdisfilmi arengule kui ka maailma filmikunsti suurkujude loomingule. Lauri Kärk õpetab filmiajalugu süstemaatiliselt Kärk Tartu Ülikoolis alates 1990/91. õppeaastast.
Kärk on töötanud stuudios Tallinnfilm mängu- ja animafilmide toimetajana, näiteks on ta Leida Laiuse ja Arvo Iho ”Naerata ometi” (1985), Sulev Keeduse filmi ”Ainus pühapäev” (1990) ja Riho Undi animafilmi ”Kapsapea” (1993) toimetaja.
2013. aastal valiti Kärk Eesti Filmi Instituudi nõukogu aseesimeheks.
Värvi-indigopõõsas
Värvi-indigopõõsas (Indigofera tinctoria) on liblikõieliste sugukonda kuuluv troopilises Aasias kasvav põõsas, mis on arvatavasti ajaloos vanim sinise värvaine indigo allikas.
Ajaloost
Indigopõõsas kasvab Aasias ja mõnes Aafrika osas, kuid tagantjärele on taime algset kodumaad raske kindlaks teha, sest seda on kultiveerinud erinevad kultuurid aastasadu. Värvitaimena on tal väga pikk ajalugu. Nimetuse indigo algupära on kreeka indikon ja ladina Indicum, mis mõlemad viitavad värvi algsele päritolule – Indias on indigo olnud väga kaua sinise värvaine allikaks ning Kreeka-Rooma tsivilisatsiooni aegadel oli India suurim indigo tootja ja turustaja. Samas on indigo ka Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida kultuurides tuntud juba umbes 6000 aastat (umbes sama kaua nagu henna). Sumerid tundsid indigot ja Babüloonias ja Assüürias kasutati seda peamiselt villase lõnga värvimiseks. Egiptlased oskasid indigoga värvida ka linaseid kangaid – vanimad säilinud värvitud muumiasidemed pärinevad aastast 1580 eKr.
Kirjeldus
Indigopõõsas on püstine ja tugevalt harunenud põõsas, mis kasvab 1–2 meetri kõrguseks. Ta võib olla olenevalt kasvukoha kliimast üheaastane, kaheaastane või püsik. Uued oksaharud puituvad umbes aastaga. Kasvab troopikas ja subtroopikas kuni 1600 meetri kõrgustel aladel. Kasvab paremini aladel, mil päevane temperatuurivahemik jääb 22–28 °C, kuid võib taluda ka vahemikku 7–32 °C. Vajab päikesepaistelist kasvukohta ja mõõdukalt niisutatud viljakat pinnast ning kaitstust palavate tuulte eest. Võib tungida invasiivsena looduslikesse ökosüsteemidesse.
Indigopõõsa juurtel on sümbiootilised mügarbakterid nagu teistel liblikõielistel ja taime kasvatamist kasutatakse ära analoogiliselt muudele sugukonna liikidele, et rikastada pinnast lämmastikuga.
Liitlehed on helerohelised paaritusulgjad, lehekesed siledaservalised elliptilise kujuga ja tipuogaga. Roosad kuni violetjad õied paiknevad kobaratena oksatippudes.
Värvitaimena
Värvi toodetakse indigopõõsa lehtedest. Lehtedega oksad lõigatakse maha 10–20 cm kaugusel maapinnast, kui taimed on 4–5 kuud vanad, taime õitsemise ajal. Seejärel asetatakse oksad vähemalt 12 tunniks sooja kätte ja vette, ning selle fermenteerumise tulemusel moodustub just tekstiili värvimiseks kasutatav, vees raskesti lahustuv tumesinine sade, mis ongi värvaine indigo.
Ravimtaimena
Indigopõõsa osi on selle päritolumaades vanadest aegadest kasutatud rahvameditsiinis. Noori võrseid on kasutatud hambaharjadeks.
Sireli-lambaseenik
Sireli-lambaseenik (Xanthoporus syringae) on lambaseenikuliste sugukonda kuuluv seeneliik. Varem arvati lambaseeniku (Albatrellus) perekonda.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida paljudest metsatüüpidest, aga ka kultuur- ja ruderaaltaimede seast.
Mirza Teletović
Mirza Teletović (sündinud 18. septembril 1985 Jablanicas) on Bosnia ja Hertsegoviina endine elukutseline korvpallur, kes on kuus hooaega mänginud nii korvpalliliigas NBA kui ka Hispaania kõrgliigaklubis Saski Baskonia.
Euroopa
Seejärel mängis ta aastatel 2006–2012 Hispaania klubis Saski Baskonia, kellega tuli mitmekordseks Hispaania meistriks ja superkarika võitjaks ning osales ka Euroliigas, kus jõudis 2007. ja 2008. aastal Final Fouri.
NBA
2012. aasta suvel sõlmis Teletović kolmeaastase lepingu NBA klubiga Brooklyn Nets, kelle kasuks tõi ta debüüthooajal keskmiselt 3,5 punkti ja 1,8 lauapalli mängus. Hooajaks 2014/15 paranesid tema keskmised näitajad 8,5 punkti ja 4,9 lauapallini mängus.
2015. aasta suvel siirdus ta Phoenix Sunsi, kus kogus hooajal 2015/16 keskmiselt 12,2 punkti ja 3,8 lauapalli mängus. Seejärel sõlmis ta 2016. aasta suvel kolmeaastase ja 30 miljonit dollarit väärt lepingu Milwaukee Bucksiga.
2017. aasta detsembris avastati Teletovići kopsust vereklombid, misjärel pidi ta korvpallurikarjääri lõpetama.
Rahvuskoondis
Teletović on koondises Bosnia ja Hertsegoviinat esindanud 2003., 2005., 2011. ja 2013. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2013. aasta finaalturniiril kogus ta keskmiselt 21 punkti ja 7,6 punkti mängus ning saavutas koondisega 13. koha.
Kalevipoja sängi tüüpi linnus
Kalevipoja säng on II tüüpi muinaslinnus. Sellised linnused on tüüpiliselt loodusliku reljeefiga pinnamoed, mille kindlustustöödena on ainult vallid ja vallikraavid ning tasandatud siseõued. Enamikul seda tüüpi linnamägedel on järsud kõrged nõlvad.
Kahe otsavalliga Kalevipoja sängid
Selle rühma muinaslinnustel on tüüpilised kaitseelemendid vallid mõlema seljandiku otsal. Sellised linnused on mõnel juhul silma jäänud tagasihoidlike kaitseelementidega.
Kahe otsa- ja äärevalliga Kalevipoja sängid
II linnusetüübi teist rühma iseloomustavad mõlemas otsas olevad vallid ja madalamad äärevallid.
Hull
Hull võib tähendada mitut asja:
Kanep Põhja-Koreas
Kanepi mõnuainena kasutuse seaduslikkus Põhja-Koreas on ebaselge andmete vähesuse tõttu. Mõne allika järgi on kanepi kasutus legaalne või vähemalt sallitud. Ajakirjanik Keegan Hamilton väidab samas, et kanepi mõnuainena tarvitamine on Põhja-Koreas illegaalne ja haruldane. Kanepit kasvatatakse tööstuslikult kiutaimena.
Arheoloogilistel kaevamistel on leitud kanepikiust tekstiilijäänuseid ajast 3000 eKr.
Süvendamine
pisi|Süvendustööd Odessa supelrannas (2007) pisi|Süvendustöödeks ehitatud [[ekskavaator Neeme sadamas 2023. aasta aprillis]] Süvendamine on veekogu sügavamaks tegemine ja selle põhja kuju muutmine pinnase väljavõtmise või ümberpaigutamise abil.
Süvendamine on vajalik uute vesiehitiste rajamiseks ning olemasolevate hooldamiseks ja ümberehitamiseks. Vastavalt eristatakse kapitaalseid ja ekspluatatsioonilisi süvendustöid. Näiteks veeteede laevatatavuse parandamiseks tehtavad tööd on kapitaalsed, aga veeteede normaalset kasutamist takistatavate setete kõrvaldamiseks tehtavad korralised tööd on ekspluatatsioonilised.
Väikesi veekogusid saab süvendada kaldal asuvate mullatöömasinatega, suurte veekogude süvendamiseks kasutatakse süvendeid. Kui pinnas koosneb liivast, kruusast ja mudast, siis kasutatakse süvendamiseks pinnasepumpasid ja hüdromonitore. Seevastu kaljupinnas lõhestatakse ja võetakse välja mitmekopaliste süvenditega.
Süvendustööd tekitavad veesambas planktonit.
Eckerti II projektsioon
pisi|Eckerti II projektsioon Eckerti II projektsioon on õigepindne pseudosilindriline projektsioon. Iseloomulik on pooluste esitamine punkti asemel sirgjoonena. Põhja- ja lõunapoolkera kujutatakse stiliseeritult trapetsitena. Projektsiooni esitas Max Eckert-Greifendorff 1906. aastal ning see kuulub paari Eckerti I projektsiooniga. Projektsioonil praktiline rakendus puudub, kuid võimaldab luua ebahariliku kujuga teemakaarte.
Omadused
Projektsiooni sümmeetriatelgedeks on ekvaator ja telgmeridiaan. Telgmeridiaan on ekvaatorist poole lühem sirgjoon, teised meridiaanid on võrdsete vahemikega koonduvad sirgjooned, mis ekvaatoril murduvad. Paralleelid ristuvad telgmeridiaaniga ning paralleelide vahe on suurim ekvaatori juures ning väheneb pooluste suunas. Erinevalt Eckerti I projektsioonist, on paralleelid ebavõrdsete vahemikega tagamaks kujutatud alade õigepindsust. Poolused on ekvaatorist poole lühemad jooned. Projektsiooni mõõtkava on õige ja projektsioon on moonutustevaba telgmeridiaanil laiustel 55°10′ põhjas ja lõunas.
Valemid
Projektsiooni x ja y koordinaate saab arvutada järgmiste valemite abil:
kus λ on pikkuskraadid, λ0 on telgmeridiaan, φ on laiuskraadid ja R on projekteeritava kera raadius.
Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsioon
Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsioon (ametlik lühend EENA; inglise keeles Estonian Association of Business and Professional Women, lühend BPW – Estonia) on 1992. aastal loodud mittetulundusühing, mis ühendab ametialaselt edukaid ja naiste ühiskondliku rolli edendamisest huvitatud Eesti naisi.
Ühingu eesmärk on aidata kaasa oma erialal pädevate, ettevõtlike naiste ja naisjuhtide omavaheliste kontaktide loomisele, ideede ja arvamuste vahetamisele, ühiste tegevuskavade elluviimisele ning klubilise tegevuse traditsioonide säilitamisele.
Rahvusvahelisel tasandil kuulub EENA alates 1993. aastast naisorganisatsioonide liitu Federation of Business and Professional Women.
Aastatel 1995–1999 korraldas ühing iga aasta märtsis naiste ettevõtlusmessi. Alates 1993. aastast antakse välja aunimetusi "aasta naine" ja "aastate naine".
Entremés
Entremés (mitmus entremeses, eesti keelde on see tõlgitud intermeedium või vahemäng ja sõna tähistab hispaania keeles ka vahepealset rooga mitmekäigulise lõunasöögi käikude vahel) oli lühike koomilise sisuga ühevaatuseline näidend Hispaania 16.–17. sajandi teatris; tavaliselt mängiti seda pikema mitmevaatuselise draamateose vaatuste vahelise interluudiumina.
Ajaloost
Varasemad entremésid olid nii proosas kui ka värssides, kuid pärast Luis Quiñones de Benavente (1600-1650) kirjutatud žanrimääratlust kirjutati kõik nad värsis. Entremési tegelased on lihtinimesed, süžee sisaldab tavaliselt satiiri tegelaste kommete ja ettevõtmiste kohta. Mõnikord sisaldasid need vahemängud laule ja muusikat, mis omakorda panid aluse tonadilla žanrile. Entremés'ist kujunes hiljem hispaaniakeelse lühikese ooperi taoline sainete, mis omakorda mõjutas zarzuelat.
Vahemänge on kirjutanud enamik Hispaania barokiaja kirjanikke, nagu Miguel de Cervantes, Francisco de Quevedo, Luis Quiñones de Benavente, Luis Vélez de Guevara, Alonso Jerónimo de Salas Barbadillo, Alonso de Castillo Solórzano, Antonio Hurtado de Mendoza, Francisco Bernardo de Quirós, Jerónimo de Cáncer y Velasco, Pedro Calderón de la Barca, Vicente Suárez de Deza y Ávila, Sebastián Rodríguez de Villaviciosa, Agustín Moreto ja Francisco Bances Candamo.
Tõlked
Eesti keelde on tõlgitud kolm Miguel Cervantese entremési, millest kaks ilmusid 1615. aastal Madridis kogumikus "Ocho comedias y ocho entremeses nuevos, nunca representados" ja kolmas, "Lobisejad" eraldi. Eesti keelde on need tõlkinud Aleksander Kurtna, luuletõlked Juhan Viidingult. Vahemängude "Imeteater" ja "Salamanca koobas" tekstid on ilmunud Jüri Talveti toimetatuna ja kommenteerituna 2004. aastal kogumikus "Hispaania pärand".
Teatris
Neid kolme tõlgitud näidendit mängiti ühe lavastusena koondpealkirja "Imeteater" all Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris 1979. ja 1980. aastal (30 etendust; lavastaja Veiko Jürisson, kunstnik Jaak Vaus).
Vahemängu "Salamanca koobas" tekste kasutati Vanemuise kontsertlavastuses "Hispaania öö" (esietendus 2011. aastal, lavastaja ja kunstnik Jüri Lumiste).
Luce Irigaray
Luce Irigaray (sündinud 3. mail 1930 Belgias) on Belgia filosoof, feminist, keeleteadlane, psühhoanalüütik, sotsioloog ja kultuuriteoreetik.
Helmindimunade koproloogiline loendamine
Helmindimunade koproloogiline loendamine (inglise keeles Fecal Egg Count, lühend FEC) on laboratoorne uuring, millega tuvastatakse siseparasiitsete helmintide, ümar- ja paelusside munade ja koktsiidide ootsüstide esinemine ja kogus väljaheidetes.
Diagnostika
pisi|McMasteri lugemiskamber Helmindimunade koproloogiline loendamine (HKL) võimaldab kaudselt hinnata organismi siseparasiitide koormust. HKL teostatakse flotatsioonimeetodil ja saadud tulemus väljendatakse helmindi munade arv 1 grammis väljaheites (inglise keeles eggs per gram, lühend EPG). Flotatsioonilahuse erikaal peab ületama koproproovis olevate parasiitide munade ja ootsüstide erikaalu. Peamiselt kasutatakse NaCl küllastatud vesilahust erikaaluga 1,18 või MgSO4 küllastatud vesilahust erikaaluga 1,25.
Resistentsus
Maailmas on viimaste aastakümnetega kasvanud helmintide resistentsus antihelmintikumide suhtes. Euroopa Liit on andnud soovitused liimesriikidele, mille kohaselt on HKL peamiseks diagnostikavahendiks, et hinnata organismi parasiitide infestatsiooni koormust. Resistentsuse kasvule on kaasa aidanud antihelmintikumide liigne tarvitamine ja aladoseerimine. Selle vältimiseks on mitmed riigid sh Rootsi, Taani, Madalmaade Kuningriik muutnud antihelmintikumid retseptikohustuslikeks ravimiteks.
Puudused
Strongylidae sugukonna liikide munad on morfoloogiliselt eristamatud, mistõttu ei saa loendamisel eristada perekondi ega liike. Rahvusvaheliselt loetakse 200 helmindi muna 1 grammis koproproovis piirväärtuseks (inglise keeles cut-off value). Kui EPG näitaja on alla selle piiri, siis antihelmintikumide manustamine pole soovitatav. Strongylidae sugukonna perekondadel on aga erinevad rändemehhanismid, millest mõni on kliiniliselt suurema ohuga, kuid võib jääda tänu madalale helmintide üldkontsentratsioonile diagnoosimata. Paelusside (Anoplocephala spp.) paljunemise eripära tõttu ei sobi HKL paelussi infestatsiooni täpseks diagnoosimiseks, kuna võib anda valenegatiivset tulemust. Paelussi diagnoosimisel eelistatakse polümeraasi ahelreaktsiooni meetodit (PCR).
Aleksander Poomann
Aleksander Poomann (perekonnanime rööpkuju: Pooman, 25. oktoober 1903 Tallinn – 30. november 1938 Tartu) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu
Aleksander Poomann oli dermatoveneroloog ja põllumehe poeg.
Lõpetas 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1937, TÜ), väitekiri "Psoriasis vulgaris ja nugilised". Võttis osa Vabadussõjast. Oli 1929–1932 ratsarügemendi velsker, aastast 1932 TÜ nahapolikliiniku assistent, ka Muuli leprosooriumi arst, aastast 1937 TÜ vanemassistent. Tema abikaasa on olnud Juta Kurman.
Teadustöö
Uurimusi nahahaigustest ja parasiitidest. Tartu Dermatoloogia Seltsi asutajaliige, juhatuse liige. 20 teadustrükist, 20 aimetrükist.
Vāļukalns
Vāļukalns (ka Vāļi) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Vāļukalns asub valla põhjaosas merepinnast 102 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 12 ja Riiast 90 kilomeetri kaugusele.
Külas asuvad Vāļi muinaskalmed, mis on arheoloogiamälestisena riikliku kaitse all. . Asula jääb Gauja rahvusparki.
Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Jaakko Hintikka
thumb|Jaakko Hintikka, 2006 Kaarlo Jaakko Juhani Hintikka (12. jaanuar 1929 Vantaa – 12. august 2015 Porvoo) oli soome loogik ja filosoof.
Mulla kartograafia
Mulla kartograafia on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldkatte kaardistamisega seotud küsimustega.
Jaakko Hintikka
Ta kaitses 1956. aastal doktoriväitekirja Helsingi Ülikooli juures (matemaatika alal). Uurinud peamiselt matemaatilist ja filosoofilist loogikat. Hintikka on käsitlenud eelkõige modaalse loogikaga seotud võimalike maailmade semantikat, episteemilist loogikat, induktiivset loogikat ja loogilisse keeleteooriasse kuuluvat mänguteoreetilist semantikat.
Ta töötas Stanfordi Ülikoolis ja Bostoni Ülikoolis.
Lümanda vald (Kihelkonna kihelkond)
pisi|Saaremaa maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Lümanda vald (saksa keeles Gemeinde Lümmada) oli vald Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
1892. aastal ühendati Kihelkonna kihelkonda kuulunud 14 kogukonnast 6 Kihelkonna vallaks ja 8 kogukonda Lümanda vallaks (Lümanda, Atla, Karala, Kuusnõmme, Kulli, Pilguse, Kotlandi, Lahetaguse). 1893. aastal valiti Lümanda vallavanemaks Jüri Ratas.
1917. aastal asendati seisuslikud vallavolikogud demokraatlikult valitud vallanõukogudega ja vallad hakkasid haldama ka mõisamaad.
Vallas on sündinud Aleksander Hint ja August Mälk.
1934. aastal kinkis vald Eesti Vabariigile vabatkoha "Audako" nr. XIX A.
Joakim Brahe
pisi|Joakim Brahe portree Joakim Brahe (hukati 1520 Stockholmis) oli Rootsi kuninga Gustav I Vasa õe Margareta abikaasa.
Joakim Brahe oli Rootsi riiginõuniku Peder Magnusson Brahe ja Öllegård Turesdotteri poeg. Joakim Brahe toetas poliitikas Sture'de suguvõsa ja hukati seetõttu novembris 1520 Stockholmi veresaunas, mil Rootsi kuningaks kroonitud Kristian II laskis hukata 80–90 aadlikku ja vaimulikku, kes pooldasid Sture'de poliitilisi vaateid.
Joakim Brahe abiellus Gustav I Vasa õe Margaretaga aastal 1516, pulmad korraldas Sten Sture Noorem kuninglikus Stadsholmeni residentsis, abielust sündis neli last: Per Brahe vanem 1520–1590, Brita Joakimsdotter Brahe, Öllegård Joakimsdotter Brahe ja Mauritz Brahe.
Joakim Brahele kuulus Tärno mõis Nyköpingi lähedal Rootsis.
Mängumootor
Mängumootor on tarkvararaamistik arvutimängude loomiseks. Harilik mängumootor pakub võimalusi kasutaja sisendi saamiseks, failide laadimiseks, graafika renderdamiseks, helide esitamiseks, füüsika simuleerimiseks, animatsioonideks, võrgunduseks, lihtsa graafilise kasutajaliidese loomiseks ja skriptimiseks.
Eesmärk
Mängumootori eesmärk on pakkuda mänguarendajale tarkvara arendamise tööriistu, tehes sellega mängu loomise protsess lihtsamaks. Samuti muudab see kogu mänguarenduse kiiremaks ja ökonoomsemaks: kasutatakse juba varem valmis digitaalvara, et teha midagi uut.
Mängumootori mõiste tekkimine
Mängumootori mõiste tekkis 1990ndate keskel, viidates populaarsele arvutimängule "Doom". Mängu "Doom" struktuur loodi hästi määratletud kihtidest: põhitarkvarakiht (kolmemõõtmeline graafika renderdamise süsteem, kokkupõrgete avastamise süsteem, helisüsteem), kunstivarad, mängumaailmad ja mängureeglid. Selline struktuur sai mänguarendajatele väga oluliseks, sest sai luua uusi kunstivarasid, mängumaailmaid ja mängureegleid ilma, et oleks pidanud looma uut põhitarkvara. See andis võimaluse väikestele iseseisvatele arendajatele luua mänge, muutes juba valmisolevaid mänge originaalmängu loojate tööriistu kasutades. 1990ndate lõpus disainiti mängud "Quake III Arena" ja "Unreal" just sellisel taaskasutuse põhimõttel. Nende mootorid olid väga hästi kohandatavad tänu skriptimiskeeltele nagu Quake C. Sellega tekkis ka originaalloojatele uus tuluallikas, litsentseerides oma loodud tarkvara teistele.
Mängumootor ja mäng
Mängumootorit ja mängu on vahel raske üksteisest eristada. Neil saab vahet teha andmepõhise arhitektuuri olemasolu järgi: loeme tarkvara mängumootoriks, kui see on laiendatav ja kasutatav mängude loomiseks ilma suurte muudatusteta. Sellegipoolest ei saa ka selle eristusviisiga väga täpselt otsustada, kas tegu on mängu või mängumootoriga, sest igal mängul ja mängumootoril on oma kindel taaskasutamise ulatus.
Mängumootor ja mängužanr
Erinevad mängužanrid nõuavad erinevaid komponente, mis muudab mängumootorid pisut žanripõhiseks. Siiski saab mõne mängumootoriga teha vägagi erinevatest žanritest arvutimänge.
Mängumootori komponendid
Mängumootor koosneb tavaliselt tööriistade komplektist ja käituskeskkonnast. Mängumootori arhitektuur koosneb kihtidest.
Seadmete driaverite kiht
Järgmisel kihil on seadmete draiverid, mille ülesanne on hallata riistvara ressursse ning kaitsta operatsioonisüsteemi ja mängumootori ülemisi kihte, et need saaksid andmeid ainult vajalikelt riistvara seadmetelt õigesti.
Operatsioonisüsteemi kiht
Kolmandal kihil on operatsioonisüsteem, mis korraldab kõikide protsesside täitmist. Kuna mäng ise on protsess süsteemis, siis see peab arvestama operatsioonisüsteemide eripäradega (kuidas jagatakse jooksvatele protsessidele tööaega).
Kolmandate poolte arendustarkvara ja muu vahetarkvara kiht
Järgmine kiht on kolmandate poolte arendustarkvara ja muu vahetarkvara, kuna paljud mängumootorid kasutavad mängu tegemiseks juba valmistatud tehnoloogiaid. Graafika renderdamine, põrked ja füüsika, animatsioonid, tehisintellekt on näited kolmandate poolte arendustarkvaradest, mis on kasutusel mängumootorite juures.
Põhisüsteemi kiht
Põhisüsteemi kiht kujutab endast kasulikke tarkvarakomponente: matemaatika teek, mäluhaldus, juhuarvude tekitaja jne.
Ressursihalduri kiht
Ressursihalduri kiht on vajalik, sest tagab ühtse liidese juurdepääsuks kõikidele mänguvaradele ja mootori muudele sisendandemetele. Erinevad mängumootorid realiseerivad ressursihalduse erinevalt: mõnel on selle jaoks kindel keskne süsteem (varad pakitud ühtsesse arhiivi, klassi), teised aga lubavad programmeerijal kasutada tooreid faile ilma lisasüsteemita.
Renderdamise mootori kiht
Renderdamise mootor on mängumootori juures mängu visualiseerimiseks suurim ja keerulisim süsteem. Seda saab ehitada üles eri viisidel – ühtset viisi ei ole, kuid paljud modernsed renderdamise mootorid jagavad sarnaseid disaini põhimõtteid.
Põrgete ja füüsikasimulatsiooni kiht
Ilma põrgeteta oleks mängumaailma võimatu mõjutada ning kaoks mängu mõte. Mõned mängud pakuvad ka reaalset või osaliselt reaalset füüsikasimulatsiooni, et mängu paremaks muuta. Väga vähesed mänguarendajad loovad enda põrgete ja füüsikasimulatsiooni süsteemi.
Animatsioonide kiht
Mängu tegelaste või muude objektide animeerimiseks on mängumootoril samuti vaja vastavat süsteemi, mida paljud mängumootorid pakuvad.
Inimliidese seadmete kiht
Mängu mängimiseks on vaja saada kasutajapoolne sisend. Mõnikord võib mäng anda ka inimliideste seadmetele väljundi, mis on näiteks mängukontrolleri puhul vibreerimine.
Helikiht
Helid on mängule sama tähtis nagu graafika, kuid tihtilugu ei pöörata sellele nii palju tähelepanu kui graafikale. Sellegipoolest on see mängumootori seisukohalt hädavajalik komponent.
Võrgundus
Võrgunduse kiht on väga tähtis mitmikmängudele, mis tähendab, et samas mängumaailmas saavad mängida mängijad mitmekesi.
Mängu mängimise alussüsteemide kiht
Mängu mängimine tähendab neid tegevusi, reegleid ja mehaanikaid mängumaailmas, mis on tavaliselt implementeeritud kas programmeerimiskeeles, milles on kirjutatud mängumootor, mõnes muus kõrgtaseme keeles või mõlemas.
Mänguspetsiifiliste alamsüsteemide kiht
Kõige kõrgem kiht mängumootori juures on mänguspetsiifiliste alamsüsteemide kiht, sest see hõlmab mängu loogikat ja funktsioone.
Tööriistad ja digitaalvarade konveier
Mängumootor peab suutma ja oskama kasutada väga palju andmeid mänguvara, konfiguratsioonifailide, helifailide, skriptide jms kujul. Samuti on vajalik, et mängumootor võimaldaks mänguarendajal ehitada mängumaailma ja seda ka meeles pidada.
Kork
pisi|Kork pisi|Korgi kogumine Hispaanias Kork on peamiselt korgitamme koorest saadav materjal.
Iseloomustus
Kork on õhukindel elastne materjal, mis kogutakse tööstuslikuks kasutamiseks enamasti korgitammest (Quercus suber), mis kasvab Edela-Euroopas ja Loode-Aafrikas. Kork koosneb suberiinist, hüdrofoobsest ainest ning tema omaduste tõttu kasutatakse seda mitmesuguste toodete valmistamiseks. Levinuimad neist on veinipudelite korgid.
Kork on suurepärane tihendimaterjal, tema algsed mõõtmed on stabiilsed aastate vältel, need ei muutu ka pigistamise ega tõmbamise järel oluliselt. Kork on ka heade soojus- ja heliisolatsiooni omadustega.
Korgi koostis varieerub sõltuvalt geograafilisest päritolust, kliima- ja mullatingimustest, geneetilisest päritolust, puu mõõtmetest, vanusest ja kasvutingimustest. Üldiselt koosneb kork suberiinist (keskmiselt umbes 40%), ligniinist (22%), polüsahhariididest (tselluloos ja hemitselluloos) (18%), ekstraheeritavatest ainetest (15%).
Jätkusuutlikkus ja korduvkasutatavus
Kork on täielikult naturaalne korduvkasutatav tooraine, mis on kogutud korgitammedelt, kahjustamata ja takistamata puu arengut. Näiteks veini, šampuse vms korgid saab tükeldada ning taas ringlusesse saata; toodetud graanulitest saab valmistada näiteks jalatsipõhjasid ja Kkattepaneele.
Kerge ja hingav
Korgi üks silmapaistvamaid omadusi on selle kerge kaal. Üle poole korgi mahutavusest moodustab õhk, mistõttu on see väga kerge, kaaludes vaid 0,16 grammi kuupsentimeetri kohta. Vaatamata oma kergele kaalule ei lase see vedelikke ja gaase läbi, kuna selle raku koostises on suberiin ja tseriin. Korgi niiskuskindlus võimaldab tal vananeda ilma riknemiseta.
Elastsus ja paindlikkus
Korgi elastsus ja kokkusurutavus on hästi äratuntavad. Korki saab painduvust kaotamata kokku suruda endast umbes poole võrra väiksemaks ja kui see survest vabastada, taastab kork oma esialgse kuju ja mahu. Korgi paindlikkus tuleneb selle veekindlatest kambritest ja õhutaolisest gaasisegust. Lisaks suudab kork kohaneda temperatuuri ja rõhu muutustega ilma oluliselt muutumata.
Tule aeglustus ja kasu tervisele
Korgile on omased tuleaeglusti omadused, kuna see pigem hõõgub kui põleb ja ei eralda ka põlemisel ohtlikke kemikaale. See omadus muudab korgi tuleohutuse seisukohalt väärtuslikuks materjaliks, sest toimib leegitõkkena. Kork on ka antistaatiline ja hüpoallergeenne, kuna see ei ime tolmu ja takistab lestade kasvu. Just need omadused tagavad tervislikuma keskkonna ja kaitse allergiate eest.
Vastupidavus ja keemiline koostis
Kork on oma kärgstruktuuri tõttu väga vastupidav löögi või hõõrdumise põhjustatud kulumisele. Sellistele pingetele vastupidavuse poolest ületab see mitmeid teisi kõvasid materjale. Korgi erilised omadused on seotud selle keemilise koostisega. Peamine komponent on suberiin, orgaaniliste hapete kombinatsioon, mis moodustab korgirakkude seinad, tagades vee ja gaaside läbilaskvuse. Teiste korgis leiduvate ainete hulka kuuluvad näiteks ligniin, polüsahhariidid, steroidid ja tanniinid, mis kõik aitavad kaasa selle üldistele omadustele.
Keskkonnasäästlikkus
Korgitammepuit on bioloogilise mitmekesisuse ja jätkusuutlike ökosüsteemide säilitamiseks kriitilise tähtsusega ning seda kinnitavad Corki kvaliteedinõukogu (CQC), Amorim, Portugali korgiassotsiatsioon (APCOR) ja Maailma Looduse Fond (WWF).
Korgitammemetsad, mida leidub enamasti Vahemere piirkondades, on bioloogilise mitmekesisuse levialad, mis pakuvad endeemiliste liikide elupaika. Korgitammede säilitamine aitab kaasa selle mitmekesise bioloogilise mitmekesisuse säilimisele. Lisaks vähendavad need metsad pinnase erosiooni, suurendavad vee imendumist ja toimivad süsinikdioksiidi sidujatena, neelavad ja säilitavad süsinikdioksiidi.
Jätkusuutlik korgikoristus pikendab korgitammemetsade eluiga ja suurendab nende potentsiaali süsinikdioksiidi tarbimiseks.
Travis Konecny
Travis Konecny (sündinud 5. mail 1997 Londonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers keskründajana või ääreründajana paremäärel.
Kork
Keskkonnasäästlikkus
Korgitootmine parandab ka kohalikku majandust, pakkudes töövõimalusi ja edendades traditsioonilisi maahaldustava. Corki kvaliteedinõukogu taaskasutus aitab kaasa keskkonnasäästlikkusele, ringmajandust rakendades tekib vähem prügi.
Travis Konecny
Aastatel 2013–2016 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubides Ottawa 67's ja Sarnia Sting. Hooajal 2013–14 lõi ta OHL-is uustulnukatest enim väravaid (26) ja kogus enim punkte (70) ning ta pälvis sel hooajal liiga parimale uustulnukale antava Emms Family Award'i.
Kork
Jätkusuutlik alternatiiv plastile
Kork mängib otsustavat rolli ka plastjäätmete vähendamisel ja säästlikuma tuleviku edendamisel. Seoses kasvava murega ühekordselt kasutatavate plastide keskkonnamõju pärast on korgi kasutamine alternatiivse materjalina üha hoogustunud.
Travis Konecny
2015. aastal valiti ta NHL-i draft'is Flyersi poolt 24. valikuna. NHL-is debüteeris ta 14. oktoobril 2016. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 25. oktoobril mängus Buffalo Sabresi vastu. Oma debüüthooajal lõi ta kokku 11 väravat ja andis 17 väravasöötu. 2019. aasta septembris sõlmis ta Flyersiga uue, kuue aasta pikkuse lepingu.
2020. aastal osales Konecny NHL-i tähtede mängul.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Kork
Jätkusuutlik alternatiiv plastile
Kui valida plastiku asemel kork, saavad üksikisikud ja ettevõtted kaasa aidata prügilate ja ookeanide platsireostuse vähendamisele ning mereelustikule ja ökosüsteemidele avalduva kahjuliku mõju leevendamisele.
Korgi kogumine
Portugali teatud tüüpi kultuurmaastikelt (montado) kogutakse igal aastal ligikaudu pool kogu maailma toodangust.
Maailmas on umbes 2 200 000 hektarit korgimetsa; 34% Portugalis ja 27% Hispaanias. Aastane toodang on umbes 300 000 tonni; 49,6% Portugalist, 30,5% Hispaaniast, 5,8% Marokost, 4,9% Alžeeriast, 3,5% Tuneesiast, 3,1% Itaaliast ja 2,6% Prantsusmaalt.
Kui puud on umbes 25-aastased, eemaldatakse kork tüvedelt traditsiooniliselt iga üheksa aasta järel, kusjuures kahe esimese saagi korral saadakse tavaliselt kehvema kvaliteediga kork. Puud elavad umbes 300 aastat. Korki kogutakse ainult mai algusest augusti lõpuni, mil korgi saab puust eraldada ilma püsivaid kahjustusi tekitamata. Kui puu on kuni 30 aastat vana ja ümbermõõt umbes 60 cm, saab korgi esimest korda eemaldada.
Ajalooline tähendus ja tänapäevane rakendus
Korgil on pikk ajalugu, mis ulatub tagasi iidetesse tsivilisatsioonidesse, egiptlased ja roomlased tunnustasid korgi potentsiaali ja kasutasid seda mitut moodi. Kork hakkas veiniga seostuma aja jooksul, eriti pärast seda, kui Dom Pérignon kasutas 17. sajandil šampanjapudelite jaoks korgipuu korke. Tänu oma ainulaadsetele omadustele, nagu õhukindel tihend ja kontrollitud hapnikuvahetus, on veini villimisel eelistatud looduslikku korki.
Korgi kasutamine ulatus veini villimisest kaugemale, seda kasutati mitmes tööstusharus. Korki kasutati tihendusainena ajalooliste ehitiste, sealhulgas Egiptuse kuulsa Aleksandria raamatukogu ehitamisel. Kreeklased ja roomlased kasutasid korki oma eluruumide isolatsioonina ning kalavõrkude ja paatide ujuvmaterjalina. Kork oli oma ujuvuse ja veekindluse tõttu ideaalne materjal meresõiduks.
Korgi kohanemisvõimet ja erakordseid omadusi on hinnatud läbi ajaloo ja tänapäevani. Nüüd kasutatakse seda paljudes tööstusharudes, sealhulgas ehituses, autotööstuses, kosmosetööstuses, moes ja disainis. Selle keskkonnasõbralikkus ja pikaajaline elujõulisus on aidanud kaasa selle püsivale populaarsusele keskkonnasõbraliku materjalina.
Aastate naine
Aastate naine on aunimetus, mida alates 1993. aastast annab välja Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsioon.
Lisaks aastate naise aunimetusele annab sama organisatsioon välja ka aasta naise aunimetust.
Aastate naise aunimetuse on siiani pälvinud ainult kuus inimest:
Koigi Vallaleht
Koigi Vallaleht oli 1995–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas endise Koigi valla uudiseid. Lehte andis välja Koigi vallavalitsus. Lehte toimetas Ene Pedak. Leht ilmus üks kord kuus.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Koigi vald Järva vallaga, annab endise Koigi valla aladel toimuva kohta uudised edasi Järva Valla Leht.
Mart Lätte
Haridus
Lätte lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikoolis ajaloo eriala bakalaureuseõppe ja 2009. aastal ajaloo magistriõppe cum laude, kaitstes väitekirja "Eestlaste sõjalised kohustused keskajal" (juhendaja Anti Selart). Nimetatud magistritöö eest pälvis ta 2010. aastal Lennart Meri teadustöö auhinna. Mart Lätte on alates 2002. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Lätte on õppinud ka Tartu Ülikooli ajaloo doktorantuuris, uurides Anti Selarti juhendamisel sõjapidamist Vana-Liivimaal 13.–15. sajandil, kuid õpingud katkesid.
Tööalane tegevus
Ajaloolasena on Lätte uurinud peamiselt Vana-Liivimaa sõjandusajalugu. Samuti on ta olnud mitmete ajalooteoste sisuline toimetaja, toimetades nii eesti kui ka välisautorite kirjutisi.
Ta töötas aastatel 2006–2007 Tartu Kutsehariduskeskuses õpetajana. 2008. aastal sai temast Eesti Sõjamuuseumi teadur.
Seejärel on ta töötanud kaitseministeeriumis ja välisministeeriumis, muuhulgas aastatel 2018–2021 konsulina Eesti peakonsulaadis Venemaal Peterburis. 6. juulil 2021 pidas Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus Lätte Peterburis 1,5 tunniks kinni, väites, et ta peeti kinni ajal, mil ta võttis Venemaa kodanikult vastu salastatud materjale. Eesti välisministeerium lükkas esitatud süüdistused tagasi ja nimetas seda provokatsiooniks. 7. juulil teatas Venemaa välisministeerium, et kuulutab Lätte soovimatuks isikuks ja andis talle 48 tundi aega riigist lahkumiseks.
EmDrive
EmDrive või raadiosagedussüvendi põtkur on välja pakutud teoreetiline tõukeseade, mis töötaks vaakumis ega vajaks jõu avaldamiseks kütust. Selle seadme esimene välja pakkuja oli insener Roger J. Shawyer, kes töötas Suurbritannia firmas SPR Ltd (Satellite Propulsion Research Ltd).
Shawyer tuli EmDrive kontseptsiooniga välja 2001. aastal ning detsembris 2002 oli väidetavalt valmis ka esimene prototüüp. Algse seadme tehnilised lahendused olid mõeldud ühe lahendusena külma sõja aegsele raketijuhtimissüsteemide probleemile, mille nüüdseks lahenduseks on GPS.
EmDrive tekitab tõukejõudu elektromagnetlaine kiirguse surve võimendamise teel läbi resoneeritud lainejuhi. Elektromagnetlaine tekitamiseks kasutatakse magnetroni ning lained suunatakse kinnisesse koonusekujulisse resonantsväärtusega (Q) süvendisse, mille ühe otsa läbimõõt on teisest suurem ja millel on lisaks ees dielektriline resonaator. Selline seade tekitab koonuse kitsama osa poole suunatud tõukejõudu. Elektrienergiat on vaja ainult sisemiste mikrolainete loomiseks ning see seade ei sisalda liikuvaid osi ega vaja kütust või reaktsioonimassi.
Kuna selle seadme töörežiim, teooria ja isegi seade ise on vaieldavad, siis on mitmeid argumente, kas EmDrive on revolutsiooniline põtkur või on tegemist võltsmõjude väärtõlgenduste ja katsevigadega. Hetkel on suurimateks etteheideteks sellele tõukeseadmele ning selle taga olevale teooriale, et seda pole katsetatud ei mikrogravitatsioonis ega täielikus vaakumis.
2016. aastal tuli Mike McCulloch Plymouthi ülikoolist välja esimese võimaliku teooriaga, mis võiks seletada seadme tööprintsiipi. Teooria järgi muutub koonuses edasi-tagasi peegelduvate footonite inerts ja kuna selle kompenseerimiseks vajalik Unruh kiirgus oleks väiksem lubatust, siis peaksid footonid liitumiskiiruse säilitamiseks tekitama tõukejõudu.
Staatilise tõukejõu katsed
Hetkel on kõige suuremateks saavutusteks S-Band Demonstration Engine, C-Band Flight Thruster ja 2G Feasibility Study. EmDrive programm viidi läbi Suurbritiannas, rahastus algatuseks saadi valitsuselt ning lõppeesmärgiks oli orbiidil kasutatav põtkur. Shawyeri poolse prototüüpprogrammi põtkuri katseid sooritati dünaamilisel katseplatvormil, mille hõõrdejõu mõju oli minimeeritud, et demonstreerida seda seadet 100 kg kosmoseaparaadiga kaaluta olekus. Programm koosnes kiirendus- ja aeglustuskatsetest mõlemas suunas. Hiljem tehti katseid, et elimineerida temperatuuri, tuule, magnetismi, Maa magnetvälja, katseplatvormi ja teiste välisjõudude mõju, aga hetkel pole veel sooritatud katseid ei vaakumis ega mikrogravitatsioonis.
Põtkuri prototüüp läbis programmi edukalt 2010 mais ja kõik Shawyeri programmi disainid ja katsete andmed anti üle Boeingule. Selles programmis loodud seadme opereerimissagedus oli 3,85 GHz ning mass 2,92 kg. Katsete tulemusena oli seadme keskmiseks spetsiifiliseks tõukejõuks 326 mN/kW. Shawyeri väited on saanud seitse iseseisvat positiivset hinnangut BAE Systems, EADS Astrium, Siemens ja IEE ekspertidelt. NASA/JSC Advanced Propulsion Physics Laboratoryl (Eagleworks) on plaanis uuendada EmDrive katseseadmeid ning kasutada vaakumis kasutuskõlblikke RF-võimendeid võimususega kuni 125 W ja koonuse uut tehnilist lahendust, et tekitada 0,1 N/kW tõukejõudu.
Teooria
Kuna tegemist näib olevat reaktsioonita ajamiga, siis selle taga olev teooria on saanud palju vastulauseid teadlastelt ja meedialt. Shawyeri sõnul ei rikuta ühtegi füüsikaseadust ning ta on välja pannud ka oma katsete läbiviimise pikemad seletused, et näidata väliste jõudude puudumist.
Shawyer on avaldanud ühe uuendatud teoreetilise artikli, kus ta seletab EmDrive'i füüsikaliselt. Tema teooria tugineb ideel radiatsiooni poolt avaldatud survest, mis tuleneb laetud osakesi peegeldavas kehas mõjutavast Lorentzi jõust. Rothman ja Boughn märgivad, et radiatsiooni surve standardteooria on keerulisem Shawyeri lihtsustatud analüüsis toodust. Teine Shawyeri eeldus on, et kvantenergia kantakse üle rühmakiirusena ning selle tõttu peavad rõhud sõltuma rühmade kiirustest. Footoni impulss varieerub vastavalt laine levimiskiirusele aga rühmakiirusega mõõdetakse informatsiooni levikut. Kuna lainepikkus on sama terves resonaatoris siis radiatsiooni surve ei tekitaks tasakaalustamata jõude.
Aleksander Žarkovski
Aleksander Žarkovski (sündinud 31. jaanuaril 1950) on Eesti farmakoloog.
Ta on Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi juhataja, professor.
EmDrive
Esimene generatsioon
Roger J. Shawyeri sõnul võivad esimese generatsiooni põtkurid satelliitide eluiga kordades pikendada, kuna neis puudub vajadus kütuse järele. Tulemusena säästaks see kuni 15 miljardit naelsterlingit järgmise 10 aasta jooksul.