cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biograafiad (Le)
Biograafiad (Le) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Le".
Eesti Hoiuraamatukogu
Eesti Hoiuraamatukogu (lühend: EHR) on aastal 1995 asutatud Kultuuriministeeriumi hallatav riigiasutus.
EHRi põhiülesanded on põhimääruse järgi järgmised:
Ajalugu
EHR moodustati 1995 Eesti Rahvusraamatukogu depositooriumi vahetuskogust.
2010. aastast on EHRi osakond Eesti Pimedate Raamatukogu, mis juba 2004. aastal liitus filiaalina EHR-ga.
Teatmeteos
pisi|"[[Brockhaus Enzyklopädie", saksakeelse kultuuriruumi üks tuntumaid teatmeteoseid]] Teatmeteos ehk teatmeraamat on korraldatud ja trükitud andmekogumik. Teatmeteosed kuuluvad teatmekirjandusse.
Keith Lowe
pisi|Keith Lowe 30. mail 2013 esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Tallinna Kirjanike Maja musta laega saalis]] Keith Lowe (sündinud 1970 Londonis) on Suurbritannia kirjanik ja ajaloolane, teose "Metsik manner" autor.
Ta on üles kasvanud Hampsteadis Londonis ning õppinud Manchesteri ülikoolis inglise kirjandust.
Masintõlge
Masintõlge (ka automaattõlge, raaltõlge ) on arvutilingvistika haru, mis uurib võimalusi tõlkida tarkvara abil teksti või kõnet ühest loomulikust keelest teise.
Kõige elementaarsemal tasemel asendab masintõlge ühe keele sõnad teise keele omadega, kuid sellest ei piisa heaks tõlkeks, sest tuleb tunda ära terved fraasid ja leida neile teises keeles vasted. Sellele probleemile lahenduste otsimine korpuslingvistika ja statistika vahenditega on kiirelt arenev ala, mis viib paremate tõlgeteni, tegeldes eripäradega keeletüpoloogias ja idioomide tõlkes ning keeleliste anomaaliate tuvastamisega.
Tänapäevast masintõlketarkvara võib sageli kohandada valdkonna järgi (näiteks ilmateated). See tehnika on eriti tõhus valdkondades, kus kasutatakse formaalset keelt. Nii on masintõlge sobilikum tehniliste ja juriidiliste tõlgete tarbeks kui kõnekeele või vähem standardiseeritud tekstide korral.
Tõlkeprotsess
Inimtõlkeprotsessi saab kirjeldada kui esmalt lähteteksti tähenduse dekodeerimist ning seejärel selle tähenduse kodeerimist sihtkeelde. Sellise lihtsa kirjelduse taga toimub väga keeruline kognitiivne protsess: kogu tekst tuleb analüüsida, mis vajab väga sügavat teadmist grammatikast, semantikast, süntaksist, idioomidest jne. Seega peaks arvuti tekstist sama hästi aru saama nagu inimene. Hetkel ei ole see tehnoloogiliselt võimalik ning ükski automaattõlke meetod ei suuda inimese abita toota kvaliteetset väljundit. Parim, mida arvuti suudab teha, on anda üldine aimdus teksti sisust. Paljude praktiliste rakenduste jaoks, kus ei pruugi inimtõlget isegi vaja minna, on see täiesti piisav.
Ülekanne
Ülekandemeetodi puhul on sõnastikus vaid algvormid. Tõlkeprogramm teostab sisendil morfoloogilist analüüsi ning kasutab selle tulemusi koos lisareeglitega uude keelde tõlkimiseks.
Interlingvistiline
Tõlgitav tekst tõlgitakse esmalt vahekeelde ning alles seejärel sihtkeelde. Mida rohkem keeli on vahekeelega liidestatud, seda võimekam selline tõlkesüsteem on.
Rumeenia kommunismivastane liikumine
Rumeenia kommunismivastane liikumine oli aktiivne peamiselt 1940. aastate lõpust kuni 1950. aastate keskpaigani, väiksemal määral kuni 1960. aastate alguseni. Kommunistliku režiimi vastane relvastatud ning organiseeritud võitlus viis vastupanuvõitlejate liigitamiseni bandiitideks. "Kommunismivastase relvastatud vastupanu" üksikasjad jõudsid avalikkuse ette alles pärast Nicolae Ceaușescu kukutamist 1989. aastal. Alles siis sai üldsus teada, et nelja- ja viiekümnendatel tegutsesid riigis mitmed väiksed relvastatud rühmitused, kes nimetasid end hajdukkideks ning olid umbes kümme aastat võimude eest Karpaatides peidus. Riigivõim tegi viimase vastupanuvõitleja Banaati mägedes kahjutuks aastal 1962. Kommunismivastane võitlus kestis Rumeenias kauem kui enamikus idabloki maades.
Ersiku
Ersiku oli küla Tartumaal, ajalooliselt Laius-Tähkvere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Võtikvere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Torma kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Võtikvere külaga.
Külast on teateid alates 1922.
Harilik kerasüsik
Harilik kerasüsik (Daldinia concentrica) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Kodila vald
Kodila vald (saksa keeles Koddil) oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Rapla vallaga.
Columbia Pictures
Columbia Pictures Industries, Inc. (tuntud kui Columbia Pictures ja Columbia, varem CBC Film Sales Corporation) on Ameerika Ühendriikide filmitootja ja -levitaja. Columbia Pictures kuulub Sony Pictures Motion Picture Groupi.
Tänapäeval on Columbia Pictures üks viiest maailma suuremast filmitootjast.
Ľubomír Luhový
Ľubomír Luhový (sündinud 31. märtsil 1967) on Slovakkia endine jalgpallur, ründaja.
Ajaühik
Ajaühik on mõõtühik, millega mõõdetakse aega. SI-süsteemis on aja mõõtühik sekund, mis on ühtlasi üks seitsmest põhiühikust.
Pigiliudik
Pigiliudik (Pseudoplectania) on limatünnikuliste perekond.
Eesti Ehitusmaterjalide Tootjate Liit
Eesti Ehitusmaterjalide Tootjate Liit (lühend EETL) on liit, mis ühendab ehitusmaterjalide tootmise ja müügiga tegelevaid Eesti ettevõtjaid.
Seisuga 2017 on EETLil 62 liiget.
Suurima käibega EETLi liikmed on AS Ruukki Products (terastooted), AS Kunda Nordic Tsement (tsement, killustik), AS Jeld-Wen Eesti (puidust uksed), AS Saint-Gobain Ehitustooted (müüritise ja soojustuse tooted), AS Rudus (betoon, killustik), AS Pipelife Eesti (plastiktorud), AS Saku Metall (metallavatäited).
Jevgeni Krõlatov
pisi Jevgeni Krõlatov (vene keeles Евгений Павлович Крылатов, 23. veebruar 1934 Lõsva – 8. mai 2019 Moskva ) oli Vene helilooja ja pianist, enam kui 160 mängufilmi ja multifilmi muusika autor.
Krõlatov on õppinud Permi muusikakoolis ja Moskva Konservatooriumis (1953–1959), viimases õppis ta korraga nii heliloomingut kui klaverit. Ta õppis samal kursusel koos helilooja Alfred Šnitkega.
Ta kirjutas muusikat mitmes žanris nagu sümfooniline, kammer- ja estraadimuusika, kuid eriti tuntuks sai tema loodud filmimuusika. Alates 1970. aastatest oli ta 25 aasta jooksul üks Nõukogude Liidu nõutumaid ja populaarsemaid filmimuusika heliloojaid.
Tolleaegsetest filmidest, kus on kasutatud Krõlatovi muusikat, on kõige tuntumad «Elektrooniku seiklused (Приключения Электроника)» (1979), «Külaline tulevikust (Гостья из будущего)» (1985) ja multifilmitriloogia «Kolmekesi Prostokvašinost (Трое из Простоквашино)» (1977–1984). Ta on kirjutanud laule selliste tuntud poeetide sõnadele nagu Bella Ahmadulina, Jevgeni Jevtušenko, Robert Roždestvenski, Leonid Derbenjov, Igor Šaferan, Ilja Reznik ja Juri Entin.
Tema lauludest on välja antud kümmekond CD plaati (1994–2010).
Eesti raamatu aasta
Eesti raamatu aasta (lühend: ERA) on Eesti riiklik üritus, mille eesmärk on muu hulgas väärtustada eesti raamatut ja propageerida ühiskonnas raamatukultuuri.
Esimene ERA peeti Eesti Kirjanduse Seltsi algatusel 24. veebruarist 1935 kuni 24. veebruarini 1936. Konkreetne aeg oli ajendatud Wanradti ja Koelli katekismuse ilmumise 400. aastapäevast.
Seni viimane ERA peeti 2000. aasta aprillist 2001. aasta aprillini. Selle korraldamiseks moodustati spetsiaalne ERA peakomitee, mille esimees oli Jaak Allik.
FC Kiiu
FC Kiiu on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Kiiul.
Violet Brown
Violet Brown (sündinud Mosse; 10. märts 1900 Duanvale Trelawny vallas – 15. september 2017 Montego Bay, Jamaica) oli Jamaica ülipikaealine naine, alates 15. aprillist 2017 kuni surmani maailma vanim inimene.
Ta sündis teise lapsena suhkrurookeetja John Mosse ja tema naise Elizabeth Mosse neljast lapsest. 13-aastaselt ristiti ta baptisti kirikus. Ta oli kõrge eani organist Frazerville'i metodisti kirikus.
Tal on kuus last. Browni esimene laps Harland Fairweather suri 19. aprillil 2017 97-aastaselt.
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahend (inglise keeles legal remedy) on lepingust või seadusest tulenev võlausaldaja võimalus kõrvaldada või hoida ära negatiivsed tagajärjed, mis tekivad võlgniku kohustuse rikkumisel. Õiguskaitsevahendite kasutamise võimalus on isikule kuuluv subjektiivne õigus. Õiguskaitsevahendite kasutamine on relatiivse õiguse teostamine, mis tähendab õigustatud poole õigust kasutada õiguskaitsevahendeid kindlaks määratud isiku suhtes. Õiguskaitsevahendite kohaldamisel tekkivad nõuded on teisesed ehk sekundaarnõuded, sest need tulenevad võlasuhte rikkumise tagajärjel seadusest.
Õiguskaitsevahendid jagunevad nõueteks ja kujundusõigusteks. Nõue on õigussuhte poole õigus nõuda teiselt poolelt mingi teo tegemist või teost hoidumist. Kujundusõigus on õigussuhte poole õigus teise poole nõusolekust sõltumata õigussuhte sisu muuta või õigussuhe lõpetada.
Õiguskaitsevahendite kasutamist reguleerib eelkõige võlaõigusseadus (VÕS), aga ka tsiviilseadustiku üldosa seadus (TsÜS) ja asjaõigusseadus (AÕS).
Kehtiv võlasuhe
Õiguskaitsevahendite kasutamise esimene eeldus on isikutevahelise kehtiva võlasuhte olemasolu. Võlasuhe on VÕS § 2 lg 1 järgi õigussuhe, millest tuleneb ühe isiku (võlgniku) kohustus teha teise isiku (võlausaldaja) kasuks mingi tegu või jätta see tegemata (täita kohustus) ning võlausaldaja õigus nõuda võlgnikult kohustuse täitmist. Võlasuhe kui relatiivne suhe tekib ainult poolte vahel (inter partes), mistõttu saavad õiguskaitsevahendeid kasutada üksnes võlasuhte pooled. Võlasuhte tekkimise alused on sätestatud VÕS § 3 p-des 1–6.
Vastutus kohustuse rikkumise eest
Õiguskaitsevahendite õiguspäraseks kohaldamiseks peab kohustust rikkunud pool kohustuse rikkumise eest ka vastutama. Vastutus tähendab õigust kohaldada õiguskaitsevahendeid teise poole rikkumise korral. Üldise vastutusstandardi ehk nn garantiivastutuse korral vastutab VÕS § 103 lg 1 järgi võlgnik iga kohustuse rikkumise eest, välja arvatud juhul, kui rikkumine oli vabandatav. Kohustuse rikkumine on VÕS § 103 lg 2 kohaselt vabandatav, kui võlgnik rikkus kohustust vääramatu jõu tõttu. Eriline vastutusstandard kohaldub konkreetset liiki lepingute mittekohasel täitmisel, näiteks müügilepingu korral vastutab müüja asja lepingutingimustele mittevastavuse eest VÕS § 218 alusel ja töövõtulepingu korral vastutab töövõtja töö lepingutingimustele mittevastavuse eest VÕS § 642 alusel.
Erandina võib võlausaldaja kasutada kindlaid õiguskaitsevahendeid sõltumata võlgniku vastutusest kohustuse rikkumise eest. VÕS § 105 kohaselt on võlausaldajal võlgniku vastutusest olenemata õigus keelduda oma kohustuse täitmisest, lepingust taganeda või leping üles öelda, samuti alandada hinda.
Rallikross
Rallikross on autode võidusõit, mida sõidetakse spetsiaalselt ümber ehitatud tänavasõiduautodega segakattega (asfalt, kruus jms) ringrajal. Spordiala on peamiselt populaarne Põhjamaades, kuid on väga menukas veel Hollandis, Belgias, Prantsusmaal ja Suurbritannias. Võisteldakse ühisstardist, toimub kolm eelvooru, kus on korraga rajal 3–4 autot, seejärel finaalsõidud, kus on korraga kuni 6 osalejat. Finaalis stardivad eespool sõitjad, kes on eelsõitudes saanud parema tulemuse.
Õiguskaitsevahend
Vastutus kohustuse rikkumise eest
Viimaks peavad olema konkreetse õiguskaitsevahendi kohaldamisel täidetud selle õiguskaitsevahendi kohta sätestatud materiaalsed ja formaalsed eeldused.
Rallikross
Ajalugu
Rallikrossi rajaja on Robert Reed, kes oli Suurbritannia telekanali ABC juht. Idee sai alguse Harewoodi mäkketõusuvõistlustelt (novembris 1966), kus Robert Reed nägi, kuidas asfaldil kihutama harjunud rallimasinad vaevaliselt mööda mudast kruusateed tagasi boksidesse kulgesid. Algusajaks võib pidada 4. veebruari 1967, mil korraldati esimene rallikrossi võistlus Inglismaa kagutipus asuval Lydden Hilli ringrajal. Esimene võistlus ehitati üles televisiooni jaoks mõeldud saatena. Rajale kutsuti eri autospordialade sõitjad. Raja ettevalmistus ja reeglite loomine võttis aega paar kuud. Võistlus nõudis sõitjatelt erilist osavust, sest ringrada oli küll vaid 1,5 kilomeetri pikkune, kuid kruusa ja asfaldi vaheldumisel on vaja erilisi oskusi. . Võistluse organiseerisid Bud Smith, Lyddeni ringraja omanik Bill Chesson, telekanal ABC ja Tunbridge Wells Center of the 750 Motor Club. Kõige esimeseks rallikrossisõidu võitjaks kuulutati Vormel 1 piloot Vic Elford, kes on ka 1968. aasta Monte Carlo ralli võitja.
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahendite liigid
Õiguskaitsevahendite liigid on sätestatud VÕS § 101 lg-s 1. Need on:
Rallikross
Ajalugu
Maailmameistrivõistlustel osalevad paljud endised tipptasemel rallisõitjad, näiteks Petter Solberg, Ken Block, Sébastien Loeb. Peale endiste rallisõitjate on rallikrossiga ühinenud vormelisõitjaid ja võistlejaid paljudelt muudelt autospordialadelt.
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahendite liigid
VÕS § 101 lg 1 ei ole õiguskaitsevahendite kasutamise õiguslik alus, vaid õiguskaitsevahendite näitlik kataloog. Iga konkreetse õiguskaitsevahendi kohaldamise eeldused ja piirangud on reguleeritud võlaõigusseaduse 5. peatüki 2. jaos §-des 108 jj. Lisaks on võlausaldaja käsutuses muud seaduses sätestatud õiguskaitsevahendid, näiteks leppetrahvi nõue, samuti võivad võlasuhte pooled kokku leppida võimaluses kasutada seaduses sätestamata õiguskaitsevahendeid.
Rallikross
Rallikross Eestis
Eesti suurimad rallikrossi võistlused peeti 1980ndate alguses. Vasalemma rajal toimunud võistlused tõid raja äärde üle 15 000 pealtvaataja. Käidi palju võistlemas NSV Liidu meistrivõistlustel, kus eestlased võistlesid poodiumikohtade eest. Eestlastest tuntuim on Eugen Kuusik, kes on tulnud NSV Liidu meistriks autokrossi (rallikross) vabaklassis (1988) ning neljal korral Eesti meistriks (1985, 1987–1989).
Vasalemma rallirajal, kus vahepeal traditsioon täiesti soiku oli jäänud, taastati rallikrossi tava taas 2014. aastal. Lisaks on viimastel aastatel ehitatud Eestisse mitu ringrada, mis on rallikrossiks sobilikud: Laitse, Misso, Põltsamaa lähistel Piiroja rada ja vaatajate lemmikrada Kulbilohu. 2017. aastal renoveeriti Kehala ringrada Ida-Virumaal, mis on ehitatud sobilikuks ka EM ja MM võistluste korraldamiseks. Rallikrossi etappe on toimunud veel Audru ja Ohekatku ringradadel.
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahendi valiku vabadus
Eeldusel et õiguskaitsevahendi kohaldamise tingimused on täidetud, on võlausaldajal VÕS § 101 lg 2 kohaselt õigus ise valida, millist õiguskaitsevahendit ta kasutab. Samuti tuleneb VÕS § 101 lg-st 2 põhimõte, mille kohaselt võib võlausaldaja kohustuse rikkumisel kasutada eraldi või koos kõiki seadusest või lepingust tulenevaid õiguskaitsevahendeid, mida saab samal ajal kasutada, kui seadusest või lepingust ei tulene teisiti. See tähendab, et olemuslikult üksteist välistavad õiguskaitsevahendeid kohaldada ei saa, näiteks ei ole võlausaldajal võimalik samal ajal esitada kohustuse täitmise nõuet ja lepingust taganeda. VÕS § 101 lg 2 järgi ei võta kohustuse rikkumisest tuleneva õiguskaitsevahendi kasutamine enamasti võlausaldajalt õigust nõuda kohustuse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist.
Rallikross
Võistlusklassid
Eestis võisteldakse alates 2017. aastast viies klassis:
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahendi kasutamise tähtaeg
Õiguskaitsevahendite kasutamist piiravad aegumistähtajad, mida reguleerib tsiviilseadustiku üldosa seaduse 7. osa 10. peatükk. Eraõiguse mõttes tähendab aegumine TsÜS § 142 lg 1 järgi ajavahemikku, mille möödumisel on isikul õigus keelduda oma kohustuse täitmisest. See tähendab, et kui aegumistähtaeg on saabunud ja kostja sellele tugineb, siis kohus nõuet ei rahulda. TsÜS § 142 lg 1 kohaselt saavad aeguda vaid nõuded, kujundusõiguste kohta sätestab seadus õigustlõpetavad tähtajad. Näiteks võib lepingust taganemise avaldus olla VÕS § 118 lg 2 järgi kehtetu, kui kohustuse täitmise nõue on aegunud ja võlgnik sellele tugineb. Samuti võib isik oma kohustuse täitmisest keelduda vaid senikaua, kuni teine pool on oma kohustuse täitnud või täitmist taganud.
Rallikross
Võistlusklassid
Super 1600s ja Junior 1600s on tehniliselt samaväärsed autod, kuid juunioride klassis võivad sõita kuni 18-aastased noored ja alla 12-aastased noored võivad võistelda ainult Eesti Autospordi Liidu ehk EAL eriloaga. Noorel sõitjal, kes on 16-aastane või varasemate aastate rallikrossi Eesti meister, on lubatud üle minna teistesse võistlusklassidesse, välja arvatud SuperCari klassi. Selles saab võistelda alates 18. eluaastast. Juniori klassi tagasi minna ei ole lubatud.
Õiguskaitsevahend
Õiguskaitsevahendi kasutamise tähtaeg
Tehingust tulenevate nõuete aegumistähtaeg on TsÜS § 146 lg 1 järgi kolm aastat, seejuures algab TsÜS § 147 lg 1 järgi aegumistähtaeg nõude muutumisega sissenõutavaks. Seadusega on kehtestatud mitmele nõudele ka materiaalselt lõpetavad tähtajad, mis välistavad nõuete esitamise tähtaja möödudes. Näiteks võib VÕS § 108 lg 3 järgi täitmisnõude esitada üksnes mõistliku aja jooksul pärast seda, kui võlausaldaja sai kohustuse rikkumisest teada või pidi sellest teada saama. Samuti võib müügilepingu korral VÕS § 220 järgi ostja asja lepingutingimustele mittevastavusele tugineda ja seeläbi kasutada õiguskaitsevahendeid üksnes juhul, kui ta pärast kohustuse rikkumise avastamist mõistliku aja jooksul müüjat sellest teavitab.
Kohala vald
Kohala vald (saksa keeles Tolks) oli vald Virumaal Rakvere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Kaarli vallaga.
Rallikross
Rallikross maailmas nüüdisajal
WRX võistlustega koos peetakse tihti ka FIA European Rallycross Championship (ERX) võistluseid. ERX võistlustel toimuvad sõidud mitmes klassis:
Mall Vahtre
Mall Vahtre (sündinud Toom; 29. september 1953 Luke – 21. august 2021) oli eesti maalikunstnik, arhitekt ja graafik.
Rallikross
Rallikross maailmas nüüdisajal
RX Litesi klassis on kõik sõidukid ühesuguse tehnilise ülesehitusega, ette on antud väga kindlad reeglid ja kriteeriumid auto ehituseks, ehk autod on üsna sarnased ja võrdsed ning erinevusi eriti esineda ei tohiks.
Mall Vahtre
Pärast Nõo Keskkooli (1971) lõpetas ta 1977. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektina.
Nooremas eas rohkem maalikunstile, eriti akvarellile pühendununa tegi ta küpsemas eas ka graafilise kujundamise töid, kujundades raamatuid (sealhulgas Mart Laari ja Mart Kivastiku teoseid) ning 2001. aastal Tartu linna tunnustrükise.
Isikuväljapanekutega näituste hulgas on näiteks 1985. aasta näitus koos abikaasaga Kohtla-Järve põlevkivimuuseumis, 1998. aastal Soomes, Kotkas ja väike isikunäitus 2000. aastal Tartu kunstimuuseumis.
Isiklikku
Tema lesk on Silver Vahtre.
UTC−10:00
pisi|500px|UTC-10 UTC−10:00 on ajavöönd, milles aeg on maailmaajast (UTC) 10 tundi taga. Selle keskmeridiaan on 150° W.
Vööndis asuvad aasta läbi Ameerika Ühendriikidele kuuluvad Hawaii ja Johnstoni atoll, Prantsusmaale kuuluvad Seltsisaared, Tuamotu saared, Gambier' saared ja Lõunasaared ning Uus-Meremaaga assotsieerunud Cooki saared.
Väljaspool suveaega on selles ajavööndis ka Ameerika Ühendriikide Aleuudi saared, mis asuvad läänepikkusest 169.30° lääne pool.
Tuhakulised
Tuhakulised (Pyronemataceae) on liudikulaadsete sugukond.
Hirveaia
Küla kaotati 1977. aastal, mil see liideti Puurmani alevikuga.
Küla on nimetatud krahv Manteuffeli ehitatud hirveaia järgi.
Jaskamurru
Jaskamurru oli küla Tartumaal, ajalooliselt Tarakvere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tarakvere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Torma kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tarakvere külaga.
Kaarli vald (Rakvere kihelkond)
Kaarli vald (saksa keeles Alt-Sommerhusen või Sommerhusen) oli vald Virumaal Rakvere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866 –1891.
Diego López
Diego López Rodríguez [dj'eego l'opes] (hääldus hispaania keeles [ˈdjeɣo ˈlopeθ]; sündinud 3. novembril 1981 Paradelas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliigaklubis Rayo Vallecano.
Jennifer Granholm
pisi|Jennifer Granholm, 2021 Jennifer Mulhern Granholm (sündinud 5. veebruaril 1959) on USA poliitik, 16. Ameerika Ühendriikide energeetikaminister. Ta oli 1999–2003 Michigani justiitsminister ja 2003–2011 47. Michigani kuberner.
Diego López
Hispaania kõrgliigas on ta mänginud veel Madridi Reali, Villarreal, Sevilla ja Espanyoli meeskonnas. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Milan.
Mario Echandi Jiménez
Mario José Echandi Jiménez (17. juuni 1915 San José – 30. juuli 2011 San José) oli Costa Rica diplomaat ja poliitik.
Diego López
López kuulus Hispaania jalgpallikoondisse 2009. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Mario Echandi Jiménez
8. maist 1958 kuni 8. maini 1962 oli ta Costa Rica president.
Mario Echandi Jiménez oli hariduselt jurist. Enne presidendiks saamist oli ta muu hulgas Costa Rica suursaadik Ameerika Ühendriikides, suursaadik ÜRO juures ja Ameerika Riikide Organisatsiooni juures. Ta oli aastatel 1950–1952 president Otilio Ulate Blanco valitsuses välisminister ning seejärel parlamendi liige.
1958. aastal valiti ta Rahvusliku Liidupartei (Partido Unión Nacional) kandidaadina presidendiks. Ta kandideeris presidendiks ka 1970. ja 1982. aastal, kuid ei osutunud valituks.
Eestimaa Talupidajate Keskliit
Eestimaa Talupidajate Keskliit (lühend ETKL) on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab talupidajate liitusid, maamajanduslikke seltse ja -liitusid ning keskühistuid.
Liit asutati 1989. aastal.
Eestimaa Talupidajate Keskliit annab välja publikatsioone Eesti Talu ja Metsaleht ning valib aasta talu.
Aastatel 1992–1996 andis liit välja ajalehte Eesti Maa.
Aleksei Martšenko
Aleksei Igorevitš Martšenko (vene keeles Алексей Игоревич Марченко; sündinud 2. jaanuaril 1992 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Jaroslavli Lokomotiv.
Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta KHL-is hooajal 2009–10.
2011. aastal valiti ta NHL-i draft'is Detroit Red Wingsi poolt 205. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Martšenko 2013. aastal. NHL-is debüteeris ta Red Wingsi meeskonnas 4. jaanuaril 2014 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 28. veebruaril 2015 mängus Nashville Predatorsi vastu. Esimesed kaks hooaega mängis ta põhiliselt Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins American Hockey League'is. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta veel ka Toronto Maple Leafsis.
2017. aasta augustis naasis Martšenko Moskva CSKA-sse, kellega ta sõlmis kolmeaastase lepingu. 2019. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. Samal aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Lokomotiviga.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Martšenko Venemaa võistkonnaga kuldmedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Aleksei Palm
Aleksei Palm (5. juuni 1882 Tartu – 29. oktoober 1960 Tartu) oli Eesti sporditegelane.
1901. aastal asutas ta koos vend Friedrich Anton Palmiga, August Lagastikuga ja Oskar Assoga spordiringi, millest 1907. aastal kujunes välja spordiselts Aberg.
Florin Andone
pisi|Florin Andone (2015) Florin Andone (sündinud 11. aprillil 1993 Botoșanis) on Rumeenia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliiga klubis Brighton & Hove Albion ja Rumeenia jalgpallikoondises.
Ta alustas karjääri Hispaania kolmandas liigas mängides. 21-aastaselt tegi ta Córdoba meeskonnas profidebüüdi. Ta skooris oma esimeses mängus Hispaania kõrgliigas 5. jaanuaril 2015, kui kohtuti Granadaga. Sama aasta 16. jaanuaril lõi ta mängus Eibari vastu värava juba kümnendal sekundil. Kokku lõi ta hooajal 2014–15 Hispaania kõrgliigas viis väravat. Pärast seda suutis Córdoba liigas allesjäänud 18 mänguga koguda vaid kaks viiki ning jäi liigas viimaseks. Järgmisel hooajal lõi Andone Hispaania esiliigas 21 väravat, millega oli ta liigas paremuselt teine väravakütt. Samal hooajal valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2016. aastal naasis Andone Hispaania kõrgliigasse, liitudes Deportivo La Coruñaga. Ka hooaeg 2016–17 oli Andone jaoks edukas, kui ta lõi liigas 12 väravat. Järgmisel hooajal langes Deportivo La Coruña aga kõrgliigast välja.
2018. aasta mais sõlmis Andone viieaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga. Üleminekusumma oli umbes kuus miljonit eurot. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 1. detsembril 2018 mängus Huddersfield Towni vastu. Suurem osa hooajast 2019–20 mängis ta laenul Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray.
Debüüdi Rumeenia jalgpallikoondises tegi ta 13. juunil 2015 EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 17. novembril mängus Itaalia vastu. Ta kuulus Rumeenia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Yoshinori Ōsumi
Yoshinori Ōsumi (jaapani keeles 大隅 良典 Ōsumi Yoshinori; sündinud 9. veebruaril 1945) on Jaapani rakubioloog, kes on spetsialiseerunud autofaagiale.
Ōsumi on lõpetanud Tokyo Ülikooli molekulaarbioloogia erialal ning läbinud aastatel 1974–1977 järeldoktoriprogrammi Rockefelleri Ülikoolis.
2016. aastal sai ta autofaagia mehhanismide uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Standardne kasutajamudel
Standardne kasutajamudel on teenuse kasutaja standardne andmemudel. Teoreetiliselt võimaldab see eri teenustel kohanduda kasutaja eripärade järgi. Näiteks tarkvara kasutajaliides kohandaks end kasutaja kõnekeele, silmanägemise, eelistatud disaini jne järgi.
Levinud näited standardse kasutajamudeli kohta on juhiluba, pass, kindlustusandmed ja pangaandmed, Interneti vallast näiteks Windows Live ID ja Facebooki konto.
Privaatsus
Tegelikult kipub selline mudel olema pigem ettekääne kasutajate kohta info kogumiseks. Kardetakse, et kogutud infot kasutatakse hoopis inimeste vastu, mitte kasuks. Süsteeme ja liideseid arendades saab kohandavust kavandada süsteemidisaini abil.
ID-kaart
Paljudes riikides on kasutusel ID-kaart, kuid üldjuhul pole sellel rohkem infot kui passis. Julgeolekulise paranoia kasvades, aga ka lihtsalt biomeetrika levides hakkavad ID-kaardid tõenäoliselt kandma lisainfot kaardi omaniku kohta. Teatud piirini võib see tuua suurenenud turvalisuse, kuid sel on oht areneda politseiriigi osaks. Samuti kardetakse, et kunagi tahetakse ID-kaardile salvestada näiteks inimese poliitilisi ja usulisi vaateid ning selline asi on tugevas vastuolus privaatsuspõhimõtetega.
Kammkeraamika kultuur
pisi|[[Kammkeraamika killud, u 4000–2000 eKr (Eesti Ajaloomuuseum)]] Kammkeraamika kultuur oli neoliitiline arheoloogiline kultuur, mida tuntakse valdavalt kammornamendiga keraamika järgi. Kammkeraamika kultuur levis Läänemere ääres Põhja-Soomest ja Karjalast kuni Läti aladeni, hõlmates ka Eestit ja Loode-Venemaad.
Tüüpilise kammkeraamika kultuuri ajajärgust on Eestis teada umbes 50 asulakohta ja kaheksa matmispaika.
Umbes aastatel 3700–3600 eKr kujunes välja hilise kammkeraamika kultuur. Selles olid kammkeraamika kultuuri uued nähtused sulandunud eelnenud Narva kultuuri omadega.
Vaata ka
pisi| Osa kammkeraamikakultuuri levaialast Läänemerest Volgani, sarnaseid esemeid on leitud ka Baikali tagant ja Koreast
Sarvjas süsik
Sarvjas süsik (Xylaria hypoxylon) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Vanad lõvid
"Vanad lõvid" on 2003. aasta Bostoni filmifestivalil esilinastunud USA film.
Munitsipaalmoodustis
Munitsipaalmoodustis (vene keeles муниципальное образование) on rahvastatud territoorium Venemaal, millel teostatakse omavalitsuslikku haldamist.
2014. aastast näeb Venemaa Föderatsiooni seadusandlus ette võimaluse luua 7 liiki munitsipaalmoodustisi. Üht liiki munitsipaalmoodustised võivad hõlmata teist liiki munitsipaalmoodustisi.
Territooriumilt suurimad munitsipaalmoodustised asuvad Krasnojarski krais: põhjaosas Taimõri Dolgaani-Neenetsi rajoon (879 900 km²) ja keskosas Evengi rajoon (763 200 km²).
Elanike arvult suurimad munitsipaalmoodustised on Novosibirski linnaringkond (1603 tuhat elanikku), Jekaterinburgi linnaringkond (1488 tuhat), Omski linnaringkond (1178 tuhat), Permi linnaringkond (1048 tuhat) ja Volgogradi linnaringkond (1016 tuhat).
Munitsipaalmoodustiste liigid
2003. aastal välja antud kohalike omavalitsuste moodustamist käsitleva föderaalseaduse alusel kehtestati viis liiki munitsipaalmoodustisi.
2014. aastal välja antud föderaalseaduse alusel lisaks kehtivale viiele liigile kehtestati kaks liiki munitsipaalmoodustisi.
Munitsipaalmoodustise organid ja ametiisikud
Kohaliku omavalitsuse organiteks on munitsipaalmoodustise esindusorgan ja täidesaatva organina kohalik administratsioon.
Munitsipaalmoodustise juhti nimetatakse munitsipaalmoodustise peaks (глава) ja valitakse kas munitsipaalvalimistel või munitsipaalmoodustise esindusorgani poolt esindusorgani enda liikmete seast. Munitsipaalmoodustise pea ei saa tavajuhul ühitada administratsiooni pea ja esindusorgani esimehe kohuseid.
Illüüria (Rooma provints)
pisi|Illüüria provints
Illüüria oli Rooma provints alates aastast 27 eKr kuni millalgi Vespasianuse valitsemisajal (69–79 pKr). Provints koosnes Illüüriast/Dalmaatsiast ja Pannooniast. Illüüriasse kuulus ala piki Aadria mere idarannikut ja selle sisemaa mäed. Selle provintsi loomisel hakati seda kutsuma Dalmaatsiaks. See oli lõunas, samas kui Pannoonia oli põhjas. Illüüria/Dalmaatsia ulatus Drini jõest (praegu Põhja-Albaania) Istriani (Horvaatia) ja Sava jõeni põhjas. Laias laastus vastab ala tänapäeva Põhja-Albaania, Montenegro, Bosnia ja Hertsegoviina ning Horvaatia rannikule. Pannoonia oli tasandik sellest põhjas, Illüüria/Dalmaatsia mägedest Doonau jõe läänepoolse lookeni ning hõlmas tänapäeva Vojvodina (praegu Põhja-Serbia), Põhja-Horvaatia ja Lääne-Ungari. Kui provints arenes, sai Salona (tänapäeva Spliti lähedal, Horvaatias) selle keskuseks.
Geograafia
pisi|241x241px|Rooma Illüüria pärast [[Illüüria sõjad|Illüüria sõdu]]
Illüüria ulatus Driloni (Drini) jõest tänapäeva Põhja-Albaanias Istriani (tänapäeva Horvaatias ja Sloveenias) ja Savuse (Sava) jõeni põhjas. See koosnes rannikumadalikust, Dinaari mäestiku mägedest, mis kulgesid piki Aadria mere idarannikut (pikkusega 645 km ja laiusega umbes 150 km) ja loodes Istria poolsaarest. Rannikul oli arvukalt saari, kuid seal puudus joogivesi. Mäed olid haritud ranniku suunas, kuid enamik neist olid viljatud. Vee puudumine ja kehv või kuiv pinnas tegid enamikust Illüüriast viletsa põllumajandusliku ala ja see tekitas piraatluse. Illüüria lõunaosa sisemaa (Kesk- ja Lõuna-Albaania) oli viljakam. Illüürias elasid kümned iseseisvad hõimud ja hõimurühmad. Enamus neist olid tähistatud kui illüürlased. Põhjas oli ka keldi hõime. Pannoonia (või Karpaadi) tasandik põhjas oli viljakam. Selle hõimud tähistati pannoonlasteks. Arheoloogilised leiud ja kohanimed näitavad, et pannoonlased erinesid kultuuriliselt illüürlastest ja idakeltidest, kes elasid neist läänes, mis nüüd on Austria. Pärast keldi sissetungi piirkonna põhjaossa 4. sajandi alguses eKr nad keltiseerusid. Mõned hõimud piirkonnas (eraviskid, skordiskid kotiinid, boid ja anartid) olid keldi. Pannoonlastel oli illüürlastega ka kultuurilisi sarnasusi. Raua kaevandamine ja tootmine oli nende majanduse oluline osa Rooma-eelsel ajal.
Illüüria sõjad
Roomlased võitlesid aastatel 229-168 eKr kolmes Illüüria sõjas. Esimene Illüüria sõda (229–28 eKr) puhkes murest seoses Illüüria piraatide rünnakutega Rooma Itaalia-liitlaste laevadele Aadria merel ja ardieide (illüüria hõim tänapäeva Montenegros ja Põhja-Albaanias) kasvavale võimule. Ardieid tungisid võimsa laevastikuga Kreeka linnadesse Epidamnosesse (nüüd Durrës Albaanias), Pharosesse (Stari Grad Horvaatias), Korfu saarele ning ründasid Elist ja Messeeniat Peloponnesosel ja Foiniket Epeiroses, kelle kaubavahetus Itaaliaga oli edukas. Arvukad rünnakud Itaalia laevadele õhutasid Roomat sekkuma. Rooma vabastas Kreeka linnad ja ründas ardieisid. Lepiti kokku rahu tingimused. Aastal 220 eKr teostasid ardieid rünnakuid Kreeka rannikule läänes, lõunas ja kagus. Seejärel rünnati Rooma liitlasi Lõuna-Illüürias. See viis Teise Illüüria sõjani (219–18 eKr), mille Rooma võitis. Aastal 168 eKr Kolmanda Makedoonia sõja ajal Rooma ja Makedoonia kuningriigi vahel (171–168 eKr) ühinesid ardieid võitluses roomlaste vastu, kuid nad said kiiresti lüüa (Kolmas Illüüria sõda, 168 eKr). Roomlased kehtestasid linnadele, kes nende vastu võitlesid, ja 5 naaberhõimule, kes samuti nende vastu võitlesid, andami, mis oli pool sellest summast, mida nad olid maksnud oma kuningale (kes kukutati). Linnad ja hõim, kes olid roomlaste poolel, vabastati sellest andamist. Ardieide territoorium ja naaberhõimud kuulutati vabaks ja jagati kolmeks kantoniks. Igat juhtis oma nõukogu.
Illüüria sõdadest Rooma kodusõdadeni
On vaid piiratud ja hajutatud teavet järgnenud Rooma osaluse kohta Illüürias järgmise 120 aasta jooksul. Näib, et roomlaste tähelepanu nihkus rohkem põhja, tänapäeva Dalmaatsiasse (suur osa Horvaatia rannikust). Enamik sellest, mida me teame, on Appianose töö.
Aastal 156 eKr tegid dalmaadid rünnaku Rooma Illüüria-alamatele (ei ole selge, mida Appianos sellega mõtles) ja keeldusid kohtumast Rooma saadikutega. Konsul Gaius Marcius Figulus korraldas nende vastu kampaania. Kui ta oma laagrit püstitas, said dalmaadid tema valvuritest jagu ja ajasid ta laagrist välja. Ta põgenes üle tasandiku kuni Naro jõeni. Siis lootis ta dalmaate ootamatult tabada, kui need talveks tagasi koju lähevad, kuid need koondusid, sest olid kuulnud tema saabumisest. Siiski ajas ta nad Delminiumi linna. Ta ei suutnud seda tugevalt kindlustatud linna rünnata. Nii ründas ta teisi linnu, mis olid osaliselt maha jäetud, kuna dalmaadid koondasid oma väed Delminiumisse. Seejärel pöördus ta tagasi Delminiumisse ja katapulteeris leegitsevaid viskekehi. Suurem osa linnast põles maha. Titus Liviuse Periochae kajastas Gaius Marcius Figuluse kampaaniat ja märkis, et järgmisel aastal (155 eKr) alistas konsul Cornelius Nasica dalmaadid.
Aastal 135 eKr tegid kaks Illüüria hõimu, ardieid ja palarid, rüüsteretke Rooma Illüüriasse, kui roomlased olid seotud Numantia sõjaga Hispaanias ja Esimese orjasõjaga Sitsiilias. Roomlased saatsid saadikud, kuid nendega keelduti rääkimast. Roomlased kogusid armee, milles 10 000 jalaväelast ja 600 ratsaväelast. Illüürlased saatsid saadikud armu paluma. Rooma küsis rünnatutele hüvitist. Kuna illüürlased reageerisid aeglaselt, marssis konsul Servius Fulvius Flaccus nende vastu. Appianose sõnul oli see vaid väike ekspeditsioon. On tõenäoline, et Appianose Rooma Illüüria tähendas nelja rannikulinna, milles oli suur Rooma elanikkond.
Appianose sõnul pidasid konsul Gaius Sempronius Tuditanus ja Tiberius Pandusa aastal 129 eKr sõda japoodidega, kes elasid Alpides (Illüüriast põhjas), ja tundub, et nad alistati. Kuid Titus Liviuse sõnul oli Sempronius Tuditanus alguses edutu, "kuid lüüasaamist kompenseeris Decimus Junius Brutus Callaicuse võit (mees, kes alistas Lusitaania)". Tuditanus sai triumfi. Ta põlistas oma võidud pühendusega jõejumal Timavusele Aquileias, mis kandis võidukirjet saturnuse värsis, mille kaks fragmenti leiti aastal 1906.
Ühes lõigus kirjutas Appianos, et aastal 119 eKr pidas konsul Lucius Caecilius Metellus Dalmaticus sõda dalmaatide vastu, kuigi need ei olnud midagi valesti teinud, kuid ta tahtis triumfi. Nad võtsid ta sõbrana vastu ja ta talvitus nende seas Salona linnas. Ta naasis Rooma ja sai triumfi. Teises lõigus märgib ta, et Lucius Cotta (teine konsul sel aastal) ja Caecilius Metellus tunduvad olevat alistanud segestanid. Ta märgib ka, et nii japoodid kui ka segestanid mässasid taas varsti pärast seda. Caecilius Metellus sai hüüdnime Dalmaticus.
Aastal 115 eKr juhtis konsul Marcus Aemilius Scaurus Gallia Cisalpinas operatsioone liguuride vastu läänes ning karnide ja tauriskide (kaks gallia hõimu, mis elasid tänapäeva Sloveenias) vastu idas.
Aastal 113 eKr saadeti konsul Gnaeus Papirius Carbo vastu kimbrite (germaani hõim) sissetungile, kes olid sisenenud Illüüriasse ja siis Noricumi. Ta sai lüüa Noreia lahingus Noricumis.
Aastal 78–76 eKr saadeti keegi Gaius Cosconius Illüüriasse prokonsuliks. Ta võitles seal kaks aastat, koondas suure osa Dalmaatsiast ja hõivas Salona (tänapäeva Solini juures Spliti lähedal Horvaatias), ühe suure linna Dalmaatsias. Hiljem asutati Rooma asula Colonia Martia Iulia Salona, arvatavasti pärast Rooma kodusõdu.
Aastal 59 eKr määras Lex Vatinia konsul Julius Caesarile Gallia Cisalpina (Põhja-Itaalias) ja Illüüria prokonsuliameti ja 3 leegioni juhtimise, mis baseerusid Aquileias. Kui Gallia Narbonensise prokonsul suri, andis senat talle ka selle provintsi prokonsuliameti ja juhtida siin asunud leegioni, ka 5 aastaks. Caesar võttis oma prokonsuliametid vastu aastal 58 eKr. Ainult Gallia Narbonensis oli ametliku haldusüksuse mõttes provints. Teised kaks olid provintsid sõjalise juhtimise alade tähenduses, mis määrati kõrgetele sõjaväejuhtidele piirkondades, kus esines mässu või rünnakuohtu. Varem olid selles mõttes provintsideks määratud Liguuria (mis mässas sageli), Bruttium (tänapäeva Calabria, kus oli rahutuste võimalus) ja Gallia Cisalpina (mässude või võimalike sissetungide korral). Aquileia oli Rooma linn Kirde-Itaalias, mis asutati aastal 180/181 eKr eelpostina Põhja-Itaalia kaitseks vaenulike ja sõjakate rahvaste vastu idas: karnid (gallid, kes elasid Noricumi mägedes), tauriskid (Gallia hõimude liit, mis elas tänapäeva Krainis, Põhja-Sloveenias), histrid (illüürlastega seotud veneedi hõim, mis elas Istria poolsaarel) ja japoodid (kes elasid Istria poolsaarest idas ja liburnidest sisemaal; viimased elasid Aadria mere rannikuribal Istria poolsaarest lõunas ning Arsia (Raša) ja Titiuse (Krka jõgede vahel). Karnid asusid oma alale umbes aastal 186 eKr, tungisid Kirde-Itaalia tasandikule ja asutasid kindlustatud linna Akileja. Roomlased surusid karnid tagasi mägedesse. Ned hävitasid nende asula ja asutasid naabrusse Aquileia, mis nimetati Akileja järgi. See oli umbes 6 km eemal, kuhu hinnanguliselt 12 000 tauriski üritasid aastal 183 eKr asuda. Aquileia asutamiseks asustati siia 3000 perekonda. Aastal 169 eKr asustati siia veel 1500 perekonda. See asula kasvas suureks linnaks ja sinna paigutati 3 leegionit tänu oma strateegilisele tähtsusele Põhja-Itaalia kaitsel.
Tõsiasi, et Gallia Cisalpina ja Illüüria olid algselt Caesarile määratud juhtimisalad, võivad viidata sellele, et Caesar nägi Illüürias kohta, kus saavutada sõjalist hiilgust, millega ta võiks toetada oma poliitilist mõjuvõimu Roomas. Burebista juhtis daaklased tänapäeva Rumeeniast vallutama Alföldi Doonau jõest läänes ning Illüüria ja Itaalia lähedal. Kuid Burebista peatus, läks Transilvaaniasse tagasi ja pööras oma tähelepanu itta. Caesari tähelepanu tõmbasid mured Gallias ja siis ta alustas oma Gallia sõdu (58–50 eKr). Pärast Põhja-Gallia belgide võitmist aastal 57 eKr arvas Caesar, et Gallia oli rahus, ja läks Illüüriasse maad külastama ja sellega end kurssi viima. Kuid Gallias puhkes taas sõda ja ta läks sinna tagasi. Kui ta läks aastal 54 eKr Gallia Cisalpinasse talvituma, kuulis ta, et Illüüria hõim pirustid rüüstas naaberterritooriume. Ta läks Illüüriasse ja kogus vägesid Illüüria rahvaste hulgast. Pirustid väitsid, et ükski röövretk ei olnud tingitud avalikest otsustest ja pakkusid hüvitist. Caesar küsis pantvange ja ütles, et kui need ei ole üle antud, alustab ta sõda. Pirustid nõustusid ja Caesar määras vahekohtunikud, et hinnata teistele rahvastele tehtud kahjud ja määrata karistus. Ta läks Itaaliasse ja siis Galliasse.
Illüüria Caesari kodusõja ajal
Appianos kirjutas, et kui Caesar oli Gallias, hõivasid dalmaadid Promona liburnidelt, kes kaebasid Caesarile. Dalmaadid keeldusid tema soovist linnast lahkuda ja ta saatis tugeva väesalga. Kuid see löödi põgenema. Caesar ei jätkanud selle küsimusega, kuna ta oli hõivatud oma kodusõjaga. See viitab sellele, et see sündmus toimus 50. aasta lõpul eKr, vahetult enne selle sõja algust.
Jaanuaris 49 eKr alustas Caesar kodusõda senati vägede vastu, mida juhtis Pompeius. Pompeius põgenes Kreekasse sõjas võitlemiseks vägesid koguma. Ta kontrollis Rooma laevastikku. Ikkagi õnnestus Caesaril aastal 48 eKr viia oma väed üle Aadria mere ja randuda Palaestes (Palasë Lõuna-Albaanias). Marcus Octavius, üks Pompeiuse admirale, läks oma laevastikuga Salonasse (Solin Spliti lähedal Horvaatias). Ta keelitas Issa saare (Vis Horvaatias) inimesi tema poole üle tulema. Ta ei suutnud veenda roomlasi Salonas ja ümbritses selle 5 laagriga, et seda piirata. Linnas oli vähe teravilja ja see saatis saadikud Caesari juurde abi paluma. Kuna piiramine jätkus, tungisid elanikud lähimasse laagrisse. Siis hõivasid nad neli ülejäänud ja tapsid paljud vaenlasi. Octavius oli sunnitud oma laevadele taanduma ja talve lähenedes purjetas ta tagasi Dyrrachiumi (Durrës Albaanias), et Pompeiusega taasühineda.
Dražen Petrović
Dražen Petrović (22. oktoober 1964 – 7. juuni 1993) oli Horvaatia ja Jugoslaavia elukutseline korvpallur, keda peetakse üheks aegade parimaks Euroopa mängijaks ning Euroopast pärit korvpallurite NBA-sse siirdumise üheks teerajajaks.
Illüüria (Rooma provints)
Illüüria Caesari kodusõja ajal
48. aasta suvel eKr saatis Caesar Quintus Cornificiuse Illüüriasse kvestoriks. See piirkond oli rahulik. Kuid nüüd toetasid roomlased kohalikes linnades Caesarit, samas kui põliselanikud toetasid Pompeiust. Caesar kirjutas, et piirkond oli üsna vaene ja toetas vaevu sõjaväge. Veelgi enam, see oli kurnatud võitluse tõttu Dyrrachiumi lahingus Caesari ja Pompeiuse vahel piirkonna lõunaosas (juulis 48 eKr) ja mässude tõttu. Cornificius kaitses Illüüriat ja taastas selle Caesarile. Ta ründas mitmeid mägikantse, mida kasutati röövretkede korraldamiseks. Kui Marcus Octavius varjus pärast Pharsalose lahingut (Kreekas, kus Caesar võitis augustis 48 eKr Pompeiust) Illüüria rannikule, hajutas Cornificius Iadera (Zadar Horvaatias) inimeste abiga, kes olid Caesarile ustavad, tema laevad ja liitis kinnipüütud laevad oma Illüüria liitlaste omadega, kogudes seega väikese laevastiku. Kuna paljud Pompeiuse sõdurid olid pärast mainitud lahingut Illüürias varjunud, käskis Caesar Aulus Gabiniusel minna oma väega Illüüriasse, ühineda Cornificiusega ja tõrjuda kõik vaenlase operatsioonid piirkonnas. Kui selleks oli vaja suuremaid jõude, pidi ta minema Kreekasse, kus oli oodata jätkuvat vastupanu. Gabinius marssis talvel. Ta ei saanud oma armeele varustust, sest kohalikud olid vaenulikud ja sest tormid Aadria merel hoidsid varustuslaevu tagasi. Gabinius pidi linnu ja kantse ebasoodsa ilmaga ründama ja kannatas tagasilööke. Ta pidi taanduma Salonasse rannikul, kus oli palju Rooma elanikke. Teel teda rünnati ja sunniti põgenema, kaotades 2000 sõdurit. Ta läks oma väe riismetega Salonasse. Ta haigestus ja suri paar kuud hiljem. Appianos kirjutas, et Aulus Gabinius juhtis 15 kohorti (milles oli umbes 7800 sõdurit) ja 3000 ratsameest ja et taas, olles kodusõjast hõivatud, ei viinud Caesar asja edasi.
Marcus Octavius püüdis seda ära kasutada Illüüria hõivamiseks. Cornificius palus Publius Vatiniusel, kes oli Brundisiumis (Brindisi Lõuna-Itaalias), talle appi tulla ja teatas talle, et Octavius tegi liidu kohalikega ja ründas Caesari garnisone, mõnikord oma laevastikuga ja mõnikord maavägedega, kasutades põliselanike vägesid. Vatinius palus Caesari leitnandil Kreekas saata talle laevastik, kuid see võttis liiga kaua aega. Ta relvastas mõned tsiviillaevad, mille suurus ei sobinud võitluseks, ja lisas need mõnele sõjalaevale, mis tal olid, ja lahkus Illüüriasse. Ta ei jälitanud Octaviust, et mitte viivitada. Selle asemel sai ta tagasi mõned rannikulinnad, mis olid olnud Octaviuse poolel, ja möödus teistest nii kiiresti kui võimalik. Sel moel õnnestus tal oma lähenemisega sundida Octaviust loobuma rünnakust Epidaurosele (ladina Epidaurum, praegu Cavtat Dubrovniki lähedal Horvaatias). Octavius arvas, et tema laevastik oli Vatiniuse väikelaevadest parem ja sõitis Taurise saarele. Vatinius jälitas teda, teadmata, et ta oli läinud sellele saarele. Kuigi meri oli karm, oli ta tabatud ootamatult, kui Octaviuse laevastik näis olevat valmis lahinguks ja oli formatsioonilt ülimuslik. Vatinius otsustas proovida oma õnne ja ründas esimesena, rünnates Octaviuse lipulaeva ühega oma sõjalaevadest. Purustus oli tugev ja viimase ramm oli purustatud. Lahingut peeti kitsal mereosal. Vatinius oli parem ja öösel vaenlase laevastiku riismed põgenesid. Järgmisel päeval remontis Vatinius oma laevu ja 85 kinnipüütud laeva ning päev pärast seda läks ta Issa saarele (Vis Horvaatias), arvates, et Octavius oli sinna taganenud. Kui ta sinna jõudis, andsid saarlased alla ja ütlesid talle, et Octavius oli Sitsiiliasse lahkunud. Pärast Aadria mere puhastamist naasis ta Brundisiumisse.
Dražen Petrović
Jugoslaavia ja Horvaatia koondisega hulgaliselt tiitlivõistluste medaleid võitnud Petrović valiti postuumselt 2002. aastal Naismithi ja 2007. aastal FIBA kuulsuste halli.
Illüüria (Rooma provints)
Illüüria Caesari kodusõja ajal
Julius Caesari mõrv aastal 44 eKr viis konfliktini mõrvavandenõu juhtide Marcus Junius Brutuse ja Gaius Cassius Longinuse ning Teise triumviraadi juhitud Caesari toetajate vahel, kes hõivasid Rooma. See viis Vabastajate kodusõjani (43–42 eKr). Enne seda kodusõda põgenesid Brutus ja Cassius itta. Caesar oli neile määranud Rooma provintsid vastavalt Makedoonia (Kreeka) ja Süüria. Kuid Caesari pooldajad olid 2 provintsi määranud vastavalt Gaius Antoniusele (Marcus Antoniuse vend) ja Publius Cornelius Dolabellale. Need olid Caesari pooldajad. Brutusele ja Cassiusele anti selle asemel Kreeta ja Kürenaika. Nad ei olnud rahul selle väikese provintsi neile andmisega ning olid valmis Makedooniasse ja Süüriasse tungima. Samas hääletas senat nende kahe provintsi neile tagastamiseks. Brutusele määrati ka Illüüria. Ta saabus Makedooniasse siis, kui Gaius Antonius oli just siia saabunud, et võtta üle propreetoriamet, mis oli talle määratud enne senati tehtud muudatust. Tema eelkäija Quintus Hortenius ühines Brutusega. Vatinius marssis Dyrrachiumisse ja hõivas selle enne Brutust. Kuid tema kolme leegioni sõdurid (miinus kaotatud kohordid), kellele ta ei meeldinud, jooksid Brutuse poole üle, kes läks siis tegelema Gaius Antoniusega, kes oli Apollonias (Fieri lähedal Albaanias). Ta võitis Antoniuse vägesid (seitse kohorti ja leegion tema leitnandi Lucius Piso juhtimisel).
Octavianuse kampaaniad Illüürias (35–33 eKr)
Antiikajaloolased, kes sellest perioodist kirjutasid, kasutasid mõisteid dalmaatslased ja Dalmaatsia sageli erineval viisil nende eelnevast kasutusest. Siin ei viidanud need mõisted tingimata dalmaatide hõimule ja territooriumile. Tavaliselt kasutati seda uue ja laiema mõistena Illüüria piirkonna tähistamiseks pärast selle vallutamist Octavianuse poolt. Octavianus vallutas Lõuna-Pannoonia (tasandik Illüüriast põhjas), samuti Illüüria. Kui kaks ala said Rooma provintsiks, anti neile nimeks Illüüria. Seega tähistas Illüüria laiemat ala kui eelnevalt. Roomlased hakkasid kasutama nime Dalmaatsia ala tähistamiseks, mida varem Illüüriaks kutsuti, et eristada seda Pannooniast. Antiikajaloolased kasutasid neid mõisteid Octavianuse kampaaniate perioodi kohta selles piirkonnas aastal 33–35 eKr.