cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rockabilly
Nimetus "rockabilly" on tulnud sõnade "rock'n'roll" ja "hillbilly" liitmisest. Varem, kui rock'n'roll oli veel välja arenemata, nimetati rockabilly 't "hillbilly-muusikaks".
Tadžikistani riigipeade loend
Tadžikistani riigipeade loend loetleb Tadžikistani presidendid alates riigi iseseisvuse väljakuulutamisest 9. septembril 1991.
Johannes Friedrich Ivalo
Johannes-Friedrich Ivalo, kuni 1934 Johannes-Friedrich Ivasčenko (31. mai 1902 Kihelkonna vallas – 30. november 2001) oli Eesti mereväe ohvitser 1928 – 1940 (vanemleitnant, 1940).
Ta teenis sõjalaevadel Lembit, Vambola, Laene, Lennuk, Ristna, Sulev, Mardus, Pikker.
Ta oli aktiivne tegevtoimetaja ja tekstide autor ajakirjas Merendus.
Saksa okupatsiooni ajal teenis Omakaitses, 1944. aastal põgenes Rootsi, kus elas surmani.
Hilda Hellas
Hilda Sophie Nusar (pseudonüümiga Hellas; 22. september 1889 Tartu – 21. veebruar 1977 New York) oli eesti näitleja ja laulja (sopran).
Hellas õppis laulmist eraõpetajate (Paula Brehmi jt) juures. Ta alustas lavategevust 1908. aastal Vanemuises, kus oli aastatel 1910–1912 näitleja. Aastatel 1909–1910 ja 1912–1925 oli Estonia teatris laulja ja näitleja. Esines ka kontserdilauljana.
Hellas läks 1930. aastatel Ameerika Ühendriikidesse. 1941–1944 elas taas Eestis ja hiljem New Yorgis, kus ta suri 1977.
Tõrdu
Tõrdu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Salinõmme poolsaar
Salinõmme poolsaar on poolsaar Hiiumaal Suuremõisast 5 kilomeetrit lõunas.
Poolsaarest läände jääb Salinõmme laht ja itta Soonlepa laht, kuhu suubub Suuremõisa jõgi.
Salinõmme küla on ainus küla, mis sel poolsaarel asub.
Veel 1870. aastatel oli poolsaare asemel saar.
Bill Haley & His Comets
thumb
Bill Haley & His Comets (tuntud ka nimede all Bill Haley and the Comets ja Bill Haley's Comets) oli USA rock'n'roll 'i ja kantri ansambel, mis loodi 1952. aastal ja tegutses kuni 1981. aastani, mil suri bändi solist Bill Haley.
Bändi eelkäija oli 1949. aastal loodud Bill Haley and the Saddlemen.
Tansaania riigipeade loend
Tansaania riigipeade loend loetleb Tanganjika ja Tansaania riigipead alates riigi iseseisvumisest 1961. aastal
Guinea laht
Lahes asuvad São Tomé ja Príncipe saared.
Audru vald
Audru vald oli vald Pärnu maakonnas. Vald moodustati 9. aprillil 1992 senise Audru külanõukogu asemele.
Guinea laht
Laht jaguneb väiksemateks lahtedeks: Benini ja Biafra laht.
Audru vald
Audru valla naabriteks olid läänes Tõstamaa vald, põhjas Koonga vald ning idas Sauga vald ja Pärnu linn.
Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusel ühinesid 1. novembril 2017 Audru vald, Paikuse vald, Pärnu linn ja Tõstamaa vald ning moodustus uus omavalitsusüksus Pärnu linn.
Alev
Lavassaare (liideti Audru vallaga 2013. aastal)
Alevik
Audru
Külad
Audru vallas oli 25 küla: Ahaste, Aruvälja, Eassalu, Jõõpre, Kabriste, Kihlepa, Kõima, Kärbu, Lemmetsa, Liiva, Lindi, Liu, Malda, Marksa, Oara, Papsaare, Põhara, Põldeotsa, Ridalepa, Saari, Saulepa, Soeva, Soomra, Tuuraste ja Valgeranna küla.
Loodus
Audru valla territooriumil asus Audru roostiku kaitseala.
Tühjasma
Tühjasma on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Adolf Joffe
pisi|Adolf Joffe
Adolf Abramovitš Joffe (vene keeles Адольф Абрамович Иоффе; 22. oktoober (vkj 10. oktoober) 1883 Simferopol – 16. november 1927 Moskva) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu ühiskonnategelane ning diplomaat.
1920. aastatel nõukogude võimuladvikus puhkenud võimuvõitluses kuulus ta Lev Trotski toetajate hulka. Lõpetas elu enesetapuga.
Päritolu ja haridus
Tema isa oli jõukas Simferopoli kaupmees Abram Jakovlevitš Joffe. Rahvuselt kuulus Joffede perekond karaiimide, judaismi vastu võtnud väikese turgi rahva hulka.
Ta sai korraliku keskhariduse, lõpetas 1903 Simferopoli gümnaasiumi ja jätkas oma õpinguid 1903–1904 Berliini Friedrich Wilhelmi Ülikooli arstiteaduskonnas. Hiljem õppis ta aastatel 1906–1907 veel Zürichi ülikooli õigusteaduskonnas.
Poliitiline tegevus
Väidetavalt alustas Joffe tegevust sotsiaaldemokraadina juba 1890. aastatel keskkoolis õppides. Andmed tema liitumise kohta VSDTP-ga on vastuolulised, kõige tõenäolisemalt jäi see ajavahemikku 1900–1903. Parteis kuulus ta vähemlaste ehk menševike fraktsiooni.
Pärast tagasipöördumist Berliinist osales ta alates 1904. aastast põrandaaluste revolutsiooniliste organisatsioonide töös, oli tegev Bakuus, Moskvas, Odessas ja Sevastopolis. 1906. aastal Joffe vahistati süüdistatuna revolutsioonilises tegevuses ja saadeti asumisele Siberisse, kuid tal õnnestus põgeneda Šveitsi, kus ta jätkas paralleelselt õpinguid ja oma poliitilist tegevust. Aastatel 1906–1907 oli ta ühtlasi VSDTP KK välismaabüroo liige.
Aastatel 1908–1912 elas Joffe Austria pealinnas Viinis, kus andis koos Lev Trotski ja Matvei Skobeleviga välja ajalehte Pravda. Austrias hakkas ta huvituma psühhoanalüüsist, kohtus seal tunnustatud psühhoanalüütiku Alfred Adleriga ja läbis ka tema juures vastavad kursused.
1912. aastal pöördus ta illegaalselt kodumaale tagasi, kuid vahistati samal aastal Odessas ja saadeti asumisele Tobolski kubermangu. Ta vahistati uuesti 1913. ja 1916. aastal, viimasel korral mõisteti Siberisse eluaegsele asumisele.
Asumiselt vabanes ta pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni ja suundus Petrogradi. Seal andis ta koos Trotskiga välja ajalehte Vperjod ja liitus sama aasta augustis bolševikega. Samal kuul valiti ta VSDT(b)P Keskkomitee ja Keskkomitee sekretariaadi liikmekandidaadiks. Ta oli Petrogradi linnaduuma liige, osales septembris 1917 Ülevenemaalise Demokraatliku Kogu ja oktoobris 1917 Venemaa Vabariigi Ajutise Nõukogu töös.
Oktoobrirevolutsiooni ajal oli Adolf Joffe Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee esimees. Novembris 1917 valiti ta ka Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liikmeks.
Diplomaatiline teenistus
2. detsembrist (vkj 19. novembrist) 28. detsembrini (vkj 15. detsembrini) 1917 osales ta Venemaa delegatsiooni juhina Brest-Litovskis Saksamaaga peetud rahulääbirääkimistel, hiljem oli Venemaa delegatsiooni liige ja konsultant. 15. detsembril (vkj 2. detsembril) kirjutas ta Venemaa nimel alla Saksamaaga 28 päevaks sõlmitud vaherahule.
Brest-Litovski rahulepingu allkirjastajate seas Joffet siiski ei olnud. Pidades sakslaste esitatud tingimusi Nõukogude Venemaale häbiväärseteks ja toetades selles küsimuses Lev Trotski seisukohti Vladimir Lenini seisukohtade vastu, keeldus ta osalemast märtsis 1918 lepingu allakirjutamisele saadetud delegatsiooni koosseisus.
Aprillist novembrini 1918 oli ta Vene SFNV täievoliline esindaja Saksamaal, kus andis oma panuse revolutsiooni ettevalmistamisse. Saksamaa seadusliku võimu vastases tegevuses süüdistatuna saadeti ta koos kogu oma esindusega novembris 1918 riigist välja.
Aastatel 1919–1920 oli Joffe Ukraina NSV riigikontrolli rahvakomissar ja kaitsenõukogu esimees. Paralleelselt juhtis ta Vene SFNV delegatsioone rahuläbirääkimistel Eesti, Läti, Leedu ja Soomega, hiljem ka Poolaga. Venemaa delegatsiooni juhina allkirjastas Joffe 2. veebruaril 1920 Tartu rahulepingu ja 18. märtsil 1921 Riia rahulepingu.
Pärast edukaid rahuläbirääkimisi Poolaga nimetati Joffe kevadel Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee ja Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu Turkestani komisjoni juhiks. 1922. aastal kuulus Joffe Nõukogude delegatsiooni Genova konverentsil. Aastatel 1922–1924 oli ta NSV Liidu täievoliline esindaja Hiinas ja oli ühtlasi NSV Liidu esindaja Jaapaniga peetud läbirääkimistel. 1923. aastal haigestus ta polüneuriiti ega saanudki haiguse tõsiduse tõttu ise jaapanlastega läbirääkimisi lõpule viia.
1924. aastal viidi ta tervisliku seisundi tõttu üle Euroopasse. Samal aastal juhtis Joffe Suurbritanniat külastanud NSV Liidu delegatsiooni ja aastatel 1924–1925 oli ta NSV Liidu täievoliline esindaja Austrias, kus olid olemas võimalused saada head ravi.
1925. aastal kutsuti Joffe Nõukogude Liitu tagasi ja nimetati mais NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures tegutseva kontsessioonide peakomitee esimehe asetäitjaks. Komitee esimees oli Lev Trotski. Neil aastatel NSV Liidu juhtkonnas teravnenud vastuoludes ja võimuvõitluses kujunes Joffest üks peamisi niinimetatud trotskistliku opositsiooni juhte.
Surm
Ühelt poolt oli Joffe tervis järjest halvenenud ning ta vajas raha ravisõitudeks välismaale, kuid partei keskkomitee keeldus tema ravi rahastamast.
Teiselt poolt oli niinimetatud trotskistlik opositsioon selleks ajaks võimuvõitluses alla jäänud Jossif Stalini toetajatele ja vaid mõned nädalad pärast Joffe surma kuulutas VK(b)P XV kongress Trotski ning tema toetajate vaated ametliku partei kursiga vastuolus olevateks. Ka otsus Joffe ravi mitte rahastada oli kahtlemata tingitud võimuvahekordade muutusest parteis.
Tema põrm sängitati Novodevitšje kalmistule. Joffe matustel peetud kõne jäi Lev Trotski viimaseks avalikuks esinemiseks NSV Liidus.
Isiklikku
Adolf Joffe oli kaks korda abielus. Esimesest abielust sündis tütar Nadežda (1906–1999); teisest abielust poeg Vladimir (1919–1937), kes represseeriti koos emaga ja lasti maha Tomskis.
Mälestuse jäädvustamine
Eesti suursaatkond Moskvas on alates 2001. aastast Tartu rahu aastapäeval korraldanud Novodevitšje kalmistul Adolf Joffe haual mälestusüritusi.
Kunda jõgi
Jõgi saab alguse 1,5 km Roela aleviku põhjaosas Pandivere kõrgustiku idaserval ja suubub Kunda lahte Soome lahes, kuuludes Soome lahe vesikonda. Pikkus on 64 km ja valgala 530 km².
Jõgi voolab teatud osas (u 3 km) eriilmelises orus – Kunda kanjonis.
Jões elab umbes 30 liiki kalu.
Piirangud
Vastavalt riiklikule kalapüügieeskirjale on Kunda jões aasta läbi kalapüük keelatud esimese hüdroelektrijaama paisust suudmeni, välja arvatud püük silmutorbiku ja -mõrraga 1. juulist 5. oktoobrini Lontova sillast sadamasse viiva maanteesillani ning 1. juulist 28. veebruarini sadamasse viivast maanteesillast suudmeni. Aasta läbi on keelatud püük suudmele lähemal kui 1000 m. Tähtajaliselt on keelatud püük suudmele lähemal kui 1500 m (1. septembrist 31. oktoobrini).
Usbekistani riigipeade loend
Usbekistani riigipeade loend loetleb Usbekistani riigipead.
Vaišravana
Vaišravana (ka Džambala, Džambhala; tiibeti traditsioonis Namthöse, rnam.thos.sras; Jaapanis Bishamonten, Hiinas Wèishāmén) on budistlikus mütoloogias põhjakaare jumalus, üks neljast ilmakaarte kaitsjast. Ta on üks neljast taevasest valitsejast (caturmaharaja),  kuid talle omistatakse ka dharmapala funktsiooni ja omadusi.
thumb|Vaišravana. V.Väärtnöu tehtud thanka
Vaišravana kultus oli varem levinud Indias, Hiinas ja Kesk-Aasias ja jõudis sealt Tiibetisse.
742. aastal kutsus Indiast pärit buda munk Amoghavadžra kutsus Vaišravanat appi kaitsma Hiinas asuvat Anxi (Xinjiang) linna tiibetlaste vallutusretke vastu. Legendi kohaselt võetud tema palveid kuulda.
Granaat
Granaat on mitmetähenduslik sõna, mis võib tähendada:
Türkmenistani riigipeade loend
Türkmenistani riigipeade loend loetleb Türkmenistani riigipead iseseisvusaegadest.
Välgutamine (seksuoloogia)
pisi|Välgutamine Välgutamine on paljastatud kehaosade (eriti suguelundite, rindade või tuharate) või aluspesu ootamatu  lühiajaline eksponeerimine teistele inimestele. Seda sõna kasutatakse sagedamini naiste kohta ja eeskätt kollases ajakirjanduses.
Välgutamine võib olla varjamatult tahtlik või justkui juhuslik, kogemata toimuv.
Välgutamine filmikunstis
Üks tuntumaid välgutamisstseene on Sharon Stone'iga filmis "Basic Instinct". Catherine Tramell, keda Stone mängib, hoiab jalga üle põlve, kuid tõstab korraks jala teise kõrvale, nii et stseeni tegelased ja vaatajad näevad, et tal ei ole aluspükse jalas.
Vöötloom
Nimetus: Armadillo Ladinakeelne nimetus: Dasypodidae
Liik: Imetaja Toitumine: omnivoor Keskmine eluiga: 12–15 aastat suurus: 15–150 cm kaal: 85 g kuni 54 kg suurus: 15–150 cm
Üldine iseloomustus
20 liiki armadillodest elab Ladina-Ameerikas. Kõige tuntum üheksavöödiline armadillo, elab lisaks veel ka USA-s. Kõige lähedasemad liigid armadillole on sipelgasööjad ja laiskloomad, neil on üldiselt väga terav labidakujuline kärss ja väikesed silmad. Armadillode suurus ja värv on väga erinev, alates 15 cm lõheroosa värvusega isendist, kuni tumepruuni hiiglasliku armadilloni, kes on 150 cm pikk. Armadillod on ainukesed imetajad, kellel on kilbid mis katavad: kukalt, pead, selga,saba ja jalgu. Enamik armadillosid ohtu märgates hüppavad 90–120 cm kõrgusele õhku. Ainult üks liik armadillosid saab tõmmata ennast rulli nagu pall. Armadillodel on väga tugevad küünised millega ta saab hõlpsasti lõhkuda termiidipesi. (National Geographic, 12.2010)
Elukoht ja toitumine
Armadillod armastavad elada soojades elupaikades: vihmametsades, rohumaadel ja poolkõrbetes. Nende kehal on väga vähe rasva ja seega on külm nende suur vaenlane. Külmad elutingimused võivad hävitada terve liigi. Paljud liigid kaevavad tunneleid ja magavad ööpäevas kuni 16 tundi ööpäevas.
Baškortostani kirjandus
Baškortostani kirjandus ehk Baškiiri kirjandus on Baškortostanis kirjutatud või sealt pärit kirjanike kirjutatud proosa ja luule.
Vöötloom
Elukoht ja toitumine
Toiduks tarvitavad nad mardikaid, vastseid, usse, termiite, rohutirtse, sipelgaid, tõuke ja tigusid.
Harjumused
Kuna armadillod magavad enamuse ajast ei ole nad eriti sotsiaalsed loomad.Tavaliselt hommikuti ja õhtuti armadillod saavad kokku, et paarituda. Külmematel aegadel võib grupp armadillosid kokku saada ühes urus, et jagada üksteisega kehasoojust.
Haigused
Armadillod levitavad baktereid, mis võivad tekitada inimesele pidalitõbe (Mycobacterium leprae). Siiski võimalus pidalitõbe saada armadillolt on väga väike. Teadlaste arvates on inimesel vaja pidevat kontakti vöötloomaga või süüa nende liha, et haigestuda pidalitõppe.
Järglased
Tiinus perioodi pikkus on 2–5 kuud, sünnitus toimub nn sünnitusurus, võib sündida 15 poega. Uru sügavus võib olla kuni 4,5 m. Beebi armadillosid kutsutakse kutsikateks, kaksikute sünd on tavaline. Üheksavöödilistel armadillodel on 4 identset samast soost kutsikat igas pesakonnas. Seitsmevöödilisel armadillol on 8–15 identset kutsikat samal ajal. Kutsikad kasvavad kiiresti, umbes 9–12-kuuselt on nad valmis saama järglasi.
Sri Lanka riigipeade loend
Sri Lanka riigipeade loend loetleb Sri Lanka riigipead alates riigi iseseisvumisest 1948. aastal.
Tuvalu kindralkuberneride loend
Tuvalu kindralkuberneride loend loetleb Tuvalu kuningannat esindavad kindralkubernerid alates riigi iseseisvumisest 1978. aastal.
Maia Tskhitišvili
Maia Tskhitišvili (gruusia keeles მაია ცქიტიშვილი; sündinud 2. juunil 1974 Thbilisis) on Gruusia majandusteadlane ja poliitik. Ta on 30. märtsist 2018 Gruusia regionaalarengu ja taristuminister, lisaks on ta ka Gruusia asepeaminister.
Ta on õppinud rahvusvahelist majandust Thbilisi Riiklikus Ülikoolis ja Praha majandusülikoolis.
Ta on 30. märtsist 2018 Gruusia regionaalarengu ja taristuminister, lisaks on ta ka Gruusia asepeaminister.
Baškiiri kirjandus
Baškiiri kirjandus on baškiiri keeles kirjutatud kirjandus.
Kattevärv
Kattevärv on värv, mis katab pinna opaakse, läbipaistmatu kihiga, vastupidi läbipaistvale lasuurvärvile. Kattevärvid on guašš, tempera, õlivärv, õlipastell.
Hotell Bristol
pisi|Hotell Bristol 2020. aastal Hotell Bristol on hotell Pärnus aadressil Rüütli 45.
Hotellis on 18 numbrituba, millest 2 on sviidid.
Hotell asub 19. sajandi lõpus valminud uusgootipärase hoone teisel ja kolmandal korrusel.
Nõukogude ajal kandis hotell nime Kalevi võõrastemaja, allkorrusel asuv söökla aga söökla nr 2.
Samas hoones tegutses eraldi restoran Baltika, hilisema nimega Perona.
Hotelli esimesel korrusel asub praegu Pärnu ainus karaokebaar Coco Loco.
Toomas Tondu
Jüri Koik (näitlejanimega Toomas Tondu; 24. november 1888 Viljandi – 22. august 1928 Viljandi) oli eesti draamanäitleja.
Tema isa oli puusepp. Jüri Koik õppis Viljandis Kuhlbarsi algkoolis ja hiljem linnakoolis. 1907. aastal lõpetas ta raamatupidamise kursused.
1907. aastal võeti ta Vanemuise laulukoori. 1908. aastal esines solistina Eesti esimeses ooperis "Lembitu tütar".
Aastatel 1910–1911 oli ta Viljandis "Koidu" näitejuht ja näitleja.
1912. aastast töötas Estonias, kus mängis operettides ja sõnalavastustes.
1925. aastal sai Jüri Koik näitekunsti sihtkapitali ja kultuurinõukogu juhatuse liikmeks.
Tondu mängis kokku 135 näidendis (sh 7 lastelavastuses), 23 operetis, 1 ooperis ja 1 balletis ning käis kahel ringreisil.
Tondu suri Viljandis 22. augustil 1928 kurgutiisikusse.
Dominiiklased
thumb|Dominiiklaste klooster [[Austrias]] Dominiiklased ehk dominikaanid (ametlik nimi Jutlustajate Vendade Ordu, ladina keeles Ordo Fratrum Praedicatorum, lühend OP) on religioosne ordu katoliku kirikus, mille meesharu asutas 1215 Hispaania aadlik Dominicus. Paavst Honorius III kinnitas ordu reeglid 1216.
Dominiiklaste praegune ordumeister alates 2010. aastast on Bruno Cadoré. Eelmine ordumeister oli Carlos Azpiroz Costa.
Ajalugu
Frantsisklased ja dominiiklased tegutsesid ka Eestis. Tallinnas on osaliselt säilinud Dominiiklaste Katariina kloostri hoone (Tallinna Püha Katariina klooster).
Igas dominiiklaste kloostris olid prior ehk kloostriülem, prokuraator ehk majandusjuhataja, abipriorid, lektorid ehk õpetajad, noviitsid ehk mungakandidaadid, konversid ehk ilmikvendadest abilised. Dominiiklaste ordureegli järgi oli konvendi rajamiseks minimaalselt vaja 12 munka.
Dominiiklased Eestis
Dominiiklased saabusid Tallinna 1229. aastal, dominiiklaste täpset saabumise aega kinnitavat ürikut pole säilinud, kuid usaldusväärse allikana on kasutatud taani krooniku Isacus Pontuse (ka Pontanus) kroonikat, milles ta märgib, et Taani kuningas Waldemar II saatis Taanist paavsti legaadi Modena Wilhelmi nõuandel dominiiklaste ordu 1221. aastast alates Taanis tegutsevaid munki ka Tallinna. Olulist rolli mängis ka Tallinna Taani kuninga asehalduriks – riigihoidjaks (aastatel 1222–1233) määratud endine Ribe piiskop Tuve, kes asudes Tallinna linnuses juhtiski misjonitegevust Eestis.
Esimene dominiiklaste puitkirik ehitati arvatavasti tänase Tallinna toomkiriku kohale Toompeale, kuid 1233. aastal toimunud Mõõgavendade ordu ja Aina Balduini vahel tekkinud konfliktis tapeti kirikusse põgenenud vasallid ning ka piiskopile ega vaimulikele ei halastatud. Toompeal algselt sisse seadnud dominiiklaste elupaik hävitati taanlaste ja Mõõgavendade ordu omavahelise konflikti käigus. .
1246. aastal saadeti Taanist Ribest Ribe provintsiaalkapiitli korraldusel Taani ja Rootsi kloostreist üksteist munka prior Danieli, (kes oli ellu jäänud 1233. aastal) (Visbyst) juhtimisel Tallinna. Kuna Toompeal asuv kirik oli 1240. aastal muudetud Toomkirikuks, valiti kloostri uueks asukohaks suhteliselt kõrge ja korraliku aluspinnaga paik linna idapoolse külje alla, kus nad Tallinna Suure linnuse "kaitsekraavi kõrvale väikesest linnusest põhja poole ehitasid kiriku ning teised kloostrihooned” . Tallinna kloostri rajamise initsiaator oli paavsti legaat Modena Wilhelm, keda toetas Taani kuningas Valdemar II.
Esimene prior ehk kloostriülem 1246. aastal asutatud Tallinna all-linna dominiiklaste Püha Katariina kloostris oli dominikaani munk Daniel, kes tuli Tallinna Visby linnast Gotlandi saarelt. Keskajal olid dominiiklastel kloostrid Tallinnas, Tartus ja Narvas.
Ametlik keel
Ametlik keel ehk ametikeel on keel või üks keeltest, mida kasutatakse riigis või muul territooriumil ametlike toimingute läbiviimisel, õpetatakse koolides ning mille on otsustanud riigi ametlikuks keeleks võtta valitsus. Erinevalt riigikeelest ei ole ametlik keel otseselt seotud ühe kindla rahvuse ega kultuuriga (ei ole või ei pruugi olla kohalik rahvuskeel).
"Õigekeelsussõnaraamat" (ÕS) ja "Eesti keele seletav sõnaraamat" (EKSS) defineerivad ametikeelt kui mõne maa riigikeelt või rahvusvahelise organisatsiooni, kehami või ürituse ametlikku töökeelt, asjaajamiskeelt.
Kasutamine
Ametlik stiil on kõige olulisem tarbetekstides: avaldus, CV, seletuskiri, kaaskiri, volitus, motivatsioonikiri. Samuti on ametlikku stiili oluline kasutada suulistel ametialastel suhtlustel. Keeleseadus ütleb, et ametlik keelekasutus on riigi ametiasutuse ja valitsusasutuse hallatava riigiasutuse ning kohaliku omavalitsuse ametiasutuse ja kohaliku omavalitsuse ametiasutuse hallatava asutuse, notari, kohtutäituri ja vandetõlgi ning nende büroo või muu avaliku halduse ülesandeid täitma volitatud asutuse, kogu või isiku dokumentide, veebilehe, siltide, viitade ja teadaannete keelekasutus.
Ametlik keel Eestis
Eestis on peale riigikeele ametlikuks keeleks eesti viipekeel.
Ametlik keelekasutus peab vastama 2006. aastal vastu võetud eesti kirjakeele normile, kuid on lubatud lisada samasisuline tekst normikohasele tekstile murdekeeles põlisel kasutusalal. Vabariigi Valitsus on andnud välja andnud keeleseadusel põhineva määruse "Eesti kirjakeele normi kehtestamise kord", kus on öeldud, et ametliku keelekasutuse ühtluse, selguse ning keelekasutuse hea tava rakendamise peab tagama ning soodustama kirjakeele norm.
Eestis viib keelepoliitikat ellu, peab riiklikku järelevalvet keeleseaduse ja keelekasutust kindlaks määravate õigusaktide nõuete täitmise üle valitsusasutus Keeleamet, mis kuulub Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalasse.
Ajalugu
Esimesed allikad eesti keele kohta on 13. sajandi kroonikatest ja dokumentidest. Näiteks kirjutas Läti Henrik paar eestikeelset sõna Henriku Liivimaa kroonikas. Esimeste pikemate tekstide hulka kuuluvad 16. sajandist katoliku kiriku kolm tähtsamat palvet. 17. sajandil hakkasid baltisakslased kirjutama eesti keele käsiraamatuid eesmärgiga tutvustada keelt eelkõige kirikuõpetajatele. Kadrina pastor Heinrich Stahli kirjutatud esimene eesti keele käsiraamat ilmus 1637. aastal saksa keeles. 17. sajandil jagunes eesti keel põhja- ja lõunaeesti keeleks ning mõlema kohta kirjutati eraldi käsiraamatuid. 1818 ilmus August Wilhelm Hupeli käsiraamatu täiendatud trükk, mille järgi hakati ka Tartu Ülikoolis eesti keelt õpetama.
19. sajandil algatasid Noor-Eestisse kuulunud Johannes Aavik ja Villem Grünthal-Ridala keeleuuenduse, mille eesmärk oli ilukirjanduskeele arendamine, kasutades selleks lisaks oma keele vahenditele teisigi. Soome keele eeskujul taastati ning loodi grammatilised konstruktsioonid ning toodi üle palju laene, mis on kasutusel tänapäevani. Johannes Voldemar Veski juhitud liikumine jäi eesti keele omade vahendite juurde. Nende kahe liikumise esindajate ettepanekutest kujunesidki välja eesti kirjakeele normid. Mida ja mida mitte ametlikuks kuulutada ja õigekeelsussõnaraamatusse kirja panna, otsustati lisaks paljudele asjaoludele vahel ka juhuse läbi. Võeti arvesse Tartu Ülikooli professori Lauri Kettuneni arvamust, hiljem oli peamiseks otsustajaks põhimõtetelt keelekorralduse ja keeleuuenduse vahel olev Elmar Muuk.
Kui seni kasutati ametlike toimingute läbiviimisel Eestis võõrkeeli, siis aastal 1934 jõustus Eesti Vabariigi esimene keeleseadus ning 1. jaanuaril 1935 sätestas seadus ametliku asjajamiskeelena eesti keele. Kuid suuremate vähemusrahvuste kodanikele jäeti võimalus kirjalikult oma keeles riigiasutuste poole pöörduda. Vastused said nad aga eesti keeles.Teatud piirkondades, kus vähemuskeelte kõnelejad olid enamuses, võis ka ametlikult kasutada vähemusrahvuse keelt, kuid kõik ametnikud pidid oskama eesti keelt. Pärast Nõukogude Liidu koosseisu võtmist oli lisaks eesti keelele teiseks valitsemiskeeleks vene keel, mis oli paljudes majandusharudes valitsev. Nõukogude Liit võttis vene keele kindlustamiseks Eesti aladel kasutusele ulatuslikke meetmeid. Võrreldes 1934. aastaga suurenes mitte-eestlaste arv 1959. aastaks mitu korda ja 1989. aastaks veelgi. Venemaalt, Ukrainast, Valgevenest, Kesk-Aasiast ja Taga-Kaukaasiast toodi sisse töölisi, kelle suhtluskeeleks kujunes vene keel. Sisserännanutel polnud enam vajadust eesti keelt õppida, sest kõigi ametiasjadega oli võimalik tegeleda vene keeles, tihti puudus ka eestlastel võimalus eesti keeles suhelda. Loodi ka eraldi venekeelsete koolide võrgustik. Nõukogude Liidu sellise tegevuse eesmärk oli rahvuslike eripärade kaotamine, ühtse nõukogude rahva loomine ning lõpuks muuta vene keel ainukeseks emakeeleks.
23. veebruaril 2011 võeti vastu taasiseseisvunud Eesti teine keeleseadus, kus oli põhiliselt muudetud rõhuasetust, võrreldes eelmiste seadustega, kuid üldpõhimõtted jäeti samaks. Lisaks oli uues seaduses määratletud ametliku ja avaliku keelekasutuse mõiste ning kirjas ka selle eesmärk: "Arendada, säilitada ja kaitsta eesti keelt ning tagada eesti keele kasutamine peamise suhtluskeelena kõikides avaliku elu valdkondades."
Selge sõnum
Selge sõnum on algatus, mis püüab veenda inimesi infot edastama selges keeles, arusaadavalt ja sihtrühma arvestades. Eestis sai mõtteviis alguse 2010. aastal Eesti Keele Instituudis. Selge keele koolitusi, kus õpetatakse kirjutama selgelt, tekstis olulist infot liigendama ning korratakse üle tüüpvead ja keelereeglid koos tagasisidega, on võimalik tellida asutustesse. Koolitajad Katrin Hallik ja Katre Kasemets on 2010. aastast avaldatud kogumikke, artikleid, pidanud loenguid, andnud intervjuusid ning korraldasid 2013. aastal esimese rahvusvahelise selge keele konverentsi, millele lisandus järgmisel aastal selge sõnumi auhinna võistlus. Selge sõnumi auhinda antakse välja 2014. aastast alates ja neljas kategoorias: parim selge sõnumiga tarbetekst, parim selge sõnumiga tarbepilt, parim selge sõnumiga tarbetekst koos tarbepildiga ning parim selge sõnumi edendaja.
Sõnumid: "Selge suhtlus hoiab kokku nii aega kui ka raha" ja "Teeme üheskoos Eesti avaliku suhtluse selgemaks".
Ülikoolid
Tallinna Tehnikaülikool – kõigil korrektse eesti keele huvilistel on võimalik koolitusel viia ennast kurssi uuenenud keelereeglitega, õppida koostama arusaadavaid tarbetekste, andma keelenõu ka töökaaslastele ning vajadusel keelenõu internetist leidma.
Tartu Ülikoolis on Moodle'i õpikeskkonnas võimalik parandada igapäevast korrektset eesti keelt täielikult veebipõhiselt.
Ametlikud keeled Euroopas
Euroopa Liidus on 24 ametlikku keelt: soome, rootsi, taani, saksa, inglise, hollandi, prantsuse, itaalia, kreeka, hispaania, portugali, tšehhi, eesti, läti, leedu, malta, ungari, poola, sloveenia, slovakkia, bulgaaria, rumeenia, iiri ja horvaadi keel.
Euroopa Liidus ametlikult kasutusel olevat keelt nimetatakse eurokeeleks.
Pärast 1992. aasta Maastrichti lepingut suurenes Euroopa Liidus nii keeleõppe kui ka keelelise mitmekesisuse tähtsus. Kui varem suunati Euroopa Liidu toetused ametlike keelte õppimisele, siis 21. sajandi alguse eesmärk oli kõikide keelte, sealhulgas regionaal- või vähemuskeelte, sisserändajate keelte ja suurimate maailmakeelte õppimisvõimaluste ning kasutamise parandamine. Üheks peamiseks uue mitmekeelsus poliitika põhjuseks on inglise keele aina suurem levik, mis võib vähendada liikmesriikide keelte oskust ja elujõudu.
== Ametlikud keeled riigiti ==
Sinusoid
pisi|300px|[[siinusfunktsioon|Siinus- ja koosinusfunktsioon - need on erinevates faasides sinusoidid]] pisi|300px|Koosinusfunktsiooni ja [[ringjoon|ringliikumise võrdlus]] Sinusoid on siinusfunktsiooni graafik, laineline lõputu kõverjoon.
Matemaatiline definitsioon
Lihtsaimal kujul on sinusoid ajafunktsioonina (t) kirja pandav:
Näited
Ilma edasiliikumiseta pöörlemisel joonistab ratta mis tahes punkt ruumis ringjoone, ajas sinusoidi. (Liikumise suund on näidatud alumisel joonisel)
Maa pöörlemisest ja ümber Päikese tiirlemisest tulenevalt on päeva pikkuse muutus aastas kirjeldatav sinusoidiga. Öö pikkus muutub vastasfaasis.
Helsingborgi vald
Helsingborgi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis.
Praegune vald moodustati 1971. aastal, kui Helsingborgi linnaga ühendati neli ümbritsevat maaomavalitsust.
Lühirajauisutamine
thumb|500 meetri lühirajauisutamise meistrivõistlused 2004. aastal [[Saguenas Kanadas]] Lühirajauisutamine (inglise short track) on talispordiala, kus võistluspaigaks on hokiväljak ja ringi pikkus on 111,12 meetrit.
Lühirajauisutamine erineb kardinaalselt tavalisest kiiruisutamisest. Uisutajad kasutavad spetsiaalseid uiske, kindaid, kiivrit ning põlvekaitseid. Kaasvõistleja takistamine ja kehakontaktid on sõidu ajal küll reeglitega keelatud, kuid sellele vaatamata võib näha pidevat trügimist, nügimist ja vahele kiilumist. Kukkumine, protestid, vastuprotestid ja tulemuse tühistamised kuuluvad lahutamatu osana selle ala juurde.
Ala koordineerib Rahvusvaheline Uisuliit (ISU). Esimesed maailmameistrivõistlused toimusid 1976. aastal. 1988. aasta Calgary olümpiamängudel oli lühirajauisutamine kavas näidisalana. Neli aastat hiljem Albertville'is oli see juba täieõiguslik medaliala. Prantsuse Alpides võisteldi individuaalaselt meeste 1000 m ja naiste 500 m distantsil ning teatevõistluses oli vastavalt 5000 m ja 3000 m pikkune. 1994. aastal Lillehammeris lisandus võistluskavva meeste 500 m ja naiste 1000 m ning 2002. aasta talimängudel Salt Lake Citys uisutasid nii mehed kui naised ka 1500 m.
Michael Greis
Michael Greis (sündinud 18. augustil 1976 Füssenis) on Saksamaa laskesuusataja. Kolmekordne olümpiavõitja (2006) ja kolmekordne maailmameister (2005, 2007 ja 2008).
Isiklikku
Michael Greis on 177 cm pikk ja kaalub 72 kg.
Laveering
Laveering (itaalia keelest lavare 'pesema') on ühevärviline varjundirikas pind, mis väga õhukeseks lahjendatud akvarellvärviga lisatakse tuši- või pliiatsijoonistusele, saavutamaks maalilist mõju. Oli eriti levinud barokk-kunstis, aga ka hilisematel sajanditel.
Laveeringuks on nimetatud ka akvarellmaali tehnikat, mille puhul maalilisus saavutatakse mitme väga õhukese värvikihi üksteise peale kandmisega, lastes kihid vahepeal kuivada. Tänapäeval eelistatakse sellele märjalt-märga sulatamistehnikat.
Parmlased
pisi|Parmu pea Parmlased (Tabanidae) on sugukond kärbselisi, kus on peaaegu 3000 eri liiki üle kogu maailma. Eestist on leitud rohkem kui 30 liiki parme.
Marina Tuutma
Ta lõpetas aastal 1979 Tartu 8. Keskkooli ja aastal 1987 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi osakonna. Ta oli internatuuris Tallinna Pelgulinna Haiglas.
Parmlased
Kehaehitus
Parmud on keskmise suurusega või suured (kehapikkus 7–26 millimeetrit). Väliselt meenutavad nad suurepealisi jässaka kehaga kärbseid. Iseloomulikud on suured eredavärvilised silmad.
Eluviis
Parmud tegutsevad ainult päeval. Nad on aktiivsed maikuu lõpust kuni septembri keskpaigani. Eriti rohkesti on neid juuni teisel ja juuli esimesel poolel.
Marina Tuutma
Aastal 1988 asus ta tööle Raasikule. Aastast 1992 sai ta Raasiku ambulatooriumi juhatajaks, aastal 1994 sai ta perearsti kutse. Ta on õppinud nõelravi.
Aastast 2004 töötab ta Rootsis Karlstadis perearstina. Aastal 2012 valiti ta Rootsi Perearstide Seltsi juhatusse, aastast 2017 on ta selle seltsi esimees. Aastal 2014 valiti ta Rootsi Arstide Seltsi juhatusse, kuhu kuulub tänini. Novembris 2020 valiti ta Rootsi Arstide Liidu teiseks asepresidendiks. Septembris 2021 anti talle Eesti Arstide Liidu aumärk.
Isiklikku
Ta on abielus, abikaasa Raivo töötab raamatupidajana Värmlandi regiooni kontoris; nad on kahe poja vanemad. Ta on tegelenud iluvõimlemisega ja on mänginud korvpalli. Ta on lõpetanud muusikaklassi klaveri erialal
Parmlased
Eluviis
Parmude sigarisarnase kujuga vastsed elavad vees, enamasti põhjamutta kaevunult. Mõne liigi vastsed võivad ka veepinnal ujuda. Suurema osa liikide vastsed toituvad väiksematest organismidest, vaid kibunate vastsed on täiesti taimtoidulised. Nukkumiseks ronivad täiskasvanud vastsed kuivale, mõnikord lähevad nad veekogust üsna kaugele. Elutsükli pikkus on 1 kuni 3 aastat.
Parmude ohtlikkus
Paljude parmuliikide emased on tuntud agressiivsete vereimejatena, kelle pisted on väga valusad ja nad võivad rünnata kõikvõimalikke loomi roomajatest imetajateni. Ka inimest rünnatakse väga sageli. Kõige suuremad parmuliigid, näiteks veiseparm (Tabanus bovis), inimesi ei ründa. Isased parmud toituvad ainuüksi taimemahladest. Parmude sülg on küllalt mürgine, massilise esinemise korral võivad nad ohvrit tugevasti kurnata. Kuna parmud võivad verd imeda ka mõne päeva vanustelt korjustelt, võib juhtuda, et nad kannavad edasi igasuguseid haigusi.
Lisaks tavalistele parmudele (Tabanus) kuuluvad siia sugukonda veel ka kibunad (Chrysops), kes on kirjude tiibade ja ereroheliste silmadega väga valusalt hammustavad putukad, ning sõgelased (Chrysozona), kes on väikesed hallikirjude tiibadega väga tavalised parmud, keda rahvasuus ka tohmuseks, pimeloomaks või lätlasteks kutsutakse.
Laviin
thumb|Lumelaviin Laviin on suure hulga lume, jää, kivide, setete või nende segu äkiline gravitatsioonist põhjustatud liikumine.
Laviinid toimuvad järskudel gravitatsiooniliselt ebastabiilsetel nõlvadel. Nad on suureks ohuks mägistes piirkondades. Laviini kiirus võib ületada 500 km/h. Tegurid, mis põhjustavad laviinide tekkimise, võib jagada kaheks: meteoroloogilised ning geomorfoloogilised. Esimeste seas on oluliseks õhutemperatuur (sulailm suurendab laviini esinemise tõenäosust) ning sademed (paksu lume korral on laviin ohtlikum ja esinemine tõenäolisem). Geomorfoloogilistest teguritest on olulisemad nõlva kallakusnurk (ohtlikumate nõlvade kallakusnurk jääb 25 ning 60° vahele), ekspositsioon (ohtlikkus sõltub kohalikest oludest, näiteks valdavast tuule suunast) ning kumerus (kumerad nõlvad on nõgusaist ohtlikumad).
Eksiarvamused
Sageli väidetakse, et laviine saab vallandada karjumisega. Tegelikult ei saa neid vallandada inimhäälega, sest selle helilainete rõhk on liiga väike. Küll on see võimalik aga näiteks plahvatuste valju heliga, kui plahvatused toimuvad pinnale piisavalt lähedal.
Darmstadtium
Darmstadtium on keemiline element järjenumbriga 110.
Tema teadaolevatest isotoopidest stabiilseim on isotoop massiarvuga 281, mille poolestusaeg on 11,1 sekundit.
Darmstadtiumi saadi esimest korda mõne aatomi jagu 9. novembril 1994. Nimi on pandud avastamiskoha, Darmstadti linna järgi ning kinnitati 2003. aasta augustis.
Aga jõgi
Aga jõgi on mitme jõe nimi:
Acer
Acer võib tähendada järgmist:
Röntgeenium
Röntgeenium (Rg) on keemiline element järjenumbriga 111.
Nimetus röntgeenium pandi sellele elemendile alaliseks nimeks 1. novembril 2004 saksa füüsiku Wilhelm Conrad Röntgeni auks. Enne seda tunti elementi nimetusega unununium (Uuu; ladina unununim 'kolm ühte').
Vallo Leet
Vallo Leet (kuni 30. september 1940 Valentin Issajev; 20. veebruar/5. märts 1915 Tallinn – 21. september 1944 Maardu küla lähedal, Harjumaa) oli Eesti poksija ja pesapallur.
Nime eri variandid
Valentin Issajev on teadaolevalt esimest korda kasutanud võistlusnime Valle Leet juba veebruaris 1936. Võimalik, et tegu oli perekonnas kokkulepituga, sest tema vanem vend Fjodor Issajev võttis uue nimena 7. septembrist 1935 Toivo ja perekonnanimena 2. detsembrist 1935 Leet.
Ametlikult võttis Valentin Issajev uue nime Vallo Leet alles 30. septembril 1940. Hiljem soomepoisina on ta kasutanud ka nime Vello Leet.
Harrastajana
Ta oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aastal Eesti meister. Ta sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1935. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. koha.
Ta osales kaks korda Eesti–Soome maavõistlustel (1937 ja 1938) ning võitis mõlemad oma kohtumised punktidega. Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel (1937) ja võitis oma kohtumise punktidega.
Ta osales ühe korra Eesti–Poola maavõistlusel (detsember 1938) ja kaotas oma kohtumise punktidega. Ta osales ühe korra Tallinna ja Wilno (tollal Poola linn) linnavõistlusel 14. detsembril 1938 ja võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) oma kohtumise punktidega.
Elukutselisena
Leet pidas elukutselisena ainult ühe kohtumise ning kaotas 7. jaanuaril 1944 selle Onni Saarele (Soome) 5. raundis nokaudiga.
Soomepoisina
Leet võitles 1944. aastal Soome 200. jalaväerügemendi 6. kompaniis ning tuli augustis 1944 soomepoisina tagasi Eestisse. Ta sai 21. septembril 1944 tulevahetuses sakslastega Maardu küla lähedal surma.
Aga jõgi (Venemaa)
Aga jõgi on jõgi Venemaal.
Ta suubub Aga Burjaadi autonoomses ringkonnas Ust-Aga juures Ononi jõkke.
Nihoonium
Nihoonium (lühend Nh; varasema nimetusega ununtrium, lühend Uut) on keemiline element järjenumbriga 113.
Nihooniumi stabiilseima leitud isotoobi massiarv on 284 ja poolestusaeg 0,48 sekundit.
Juunis 2016 tehti ettepanek nimetada senine ununtrium nihooniumiks (ladina Nihonium, lühend Nh). 28. novembril 2016 muudeti elemendi nimetus ametlikult nihooniumiks.
Rütm ja bluus
Rütmibluus (ka rhythm and blues, lühendatult RnB, R&B) on popmuusika žanr, mis on välja kujunenud 1940. aastatel Ameerika Ühendriikides džässist, bluusist ja gospelist. Algselt esitasid seda afroameeriklased. Rütmibluusist on välja arenenud rock'n'roll, soul, funk ja reggae.
Rütmibluus on 1940. aastail alguse saanud afroameerika popmuusika žanr. Seda terminit hakkasid kasutama kõigepealt plaadifirmad omaaegse "urbanistliku", džässil põhineva rütmimuusika kohta, mille sihtrühmaks olid linnades elavad afroameeriklased. See termin on kandnud oma olemasolu ajal ka erinevaid tähendusvarjundeid – 1950. aastate alguses võis rütmibluusi kohata sageli bluusiplaatidel. 1950-ndatest edasi – olles oma panuse andnud rock'n'roll ' i arengule – hakati R&B-d kasutama muusika kohta, mis arenes välja ning samal ajal sisaldas ka electric blues ' i, gospelit ja souli. 1970-ndail kasutati terminit "rhythm and blues" soulmuusika ja funk-muusika varjunimena. 1980-ndail arenes välja rütmibluusi uus stiil, mida on hakatud kutsuma kaasaegseks R&B-ks (contemporary R&B).
Etümoloogia
Muusikaajakirja Billboard ajakirjanik Jerry Wexler kommenteeris 1948. aastal rhythm & blues ' i kui USA muusikatööstuse loodud müügiartikli nimetust. See asendas termini race music ('rassimuusika'), mis oli algselt kasutusele võetud küll mustanahaliste poolt, kuid pärast Teist maailmasõda hakkas omandama solvavat varjundit. Ajakirjanik ja muusikaprodutsent Robert Palmer defineeris rhythm and blues ' i kui Ameerika mustanahaliste poolt mustanahaliste jaoks tehtavat muusikat.
Rütmibluusi ansamblid koosnesid sageli vokaalsolistist, klaverist, ühest või kahest kitarrist, basskitarrist või kontrabassist, trummidest ja saksofonist. Ansambliseadeid lihviti perfektsuseni, sageli kasutati ka taustalauljaid. Suhteliselt lihtsad korduvad partiid tekitasid rütmiliselt aktiivseid, sageli hüpnootilisi helitekstuure. Pillimehed olid tihti riietatud ühesugustesse ülikondadesse või muudesse esinemiskostüümidesse. Laulude tekstid olid sageli fatalistliku sisuga ning kogu see muusika tundus olevat kui midagi vältimatut.
Eelkäijad
1930. aastatel alanud USA afroameeriklaste migratsioon suurlinnadesse Chicagosse, Detroiti, New Yorki, Los Angelesse ja mujale tekitas uue turu džässile, bluusile ja muudele nendega seotud muusikastiilidele, mida sageli esitasid kutselised muusikud nii üksi kui ka ansamblites. Rütmibluusi eelkäijad tulid džässist ja bluusist, mis hakkasid kattuma tänu sellistele muusikutele nagu Leroy Carr, Cab Calloway, Count Basie ja T-Bone Walker. Sel ajal toimus ka elektrikitarri kui sooloinstrumendi laiem kasutuselevõtt, populaarsed olid ka klaver ja saksofon.
Belgia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Belgia on üks riikidest, mis kuulus 1956. aastal Eurovisiooni lauluvõistluse osavõtjate algkoosseisu. Belgia on osalenud 51 korral ning on eelnevate aastate halbade tulemuste tõttu vahele jätnud vaid aastad 1994, 1997 ja 2001. Belgia on ühe korra lauluvõistluse võitnud. 1986. aastal esindas Belgiat Sandra Kim, kes võitis võistluse lauluga "J'aime la vie". Kuigi Sandra laulis, et on 15-aastane, oli ta tegelikult kõigest 13-aastane. Praegu on osalejate minimaalne vanus 16, seega ongi Sandra Kim noorim Eurovisiooni lauluvõistluse võitja läbi aegade. Belgia oli viimane algkoosseisu kuulunud riikidest, kes võistluse võitis. Tänu võidule toimus 1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Brüsselis.
Rahvuslik valimisprotsess
Belgial on spetsiaalne valimisprotsess. Belgias on kaks ringhäälingut, VRT ja RTBF. Laulu valida saab üks ringhäälingutest üle aasta. Enne 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust esitati kõik laulud kas hollandi või prantsuse keeles, välja arvatud 1977. aastal, kui Belgia esindaja laulis inglise keeles. Belgiat ei ole kunagi esindanud laul, mis oleks Belgia kolmandas riigikeeles saksa keeles.
Osavõtt
{{legend|gold|Võitja}} {{legend|silver|Teine koht}} {{legend|#cc9966|Kolmas koht}} {{legend|#FE8080|Viimane koht}}
Hääletamise ajalugu (1957–2023 finaalid)
Belgia on andnud kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Moskoovium
Moskoovium (lühend Mc; varasem nimetus ununpentium, lühend Uup) on keemiline element järjenumbriga 115.
Moskooviumi stabiilseima leitud isotoobi massiarv on 290 ja poolestusaeg on 650 millisekundit.
Juunis 2016 tehti ettepanek nimetada senine ununpentium moskooviumiks (ladina Moscovium, lühend Mc). 28. novembril 2016 muudeti ametlikult elemendi nimetus moskooviumiks.
Bosnia ja Hertsegoviina Eurovisiooni lauluvõistlusel
Bosnia ja Hertsegoviina tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 1993. aastal. Riik on osalenud igal aastal, välja arvatud aastatel 1998 ja 2000, mil madal keskmine skoor sundis võistluse vahele jätma, ning aastatel 2013–2015. Alates 2017. aastat ei ole osaletud.
Bosnia ja Hertsegoviina parim tulemus on aastast 2006, mil Hari Mata Hari saavutas lauluga "Lejla" kolmanda koha.
Bosnia ja Hertsegoviina on võistelnud Eurovisiooni lauluvõistlusel ka aastatel 1961–1991 Jugoslaavia osana. Bosnia ja Hertsegoviina on Jugoslaaviat esindanud aastatel 1964, 1973, 1976 ja 1981.
Osavõtt
{{legend|silver|Teine koht}} {{legend|#CC9966|Kolmas koht}}
Hääletamise ajalugu (1993–2016)
Bosnia ja Hertsegoviina on andnud kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Bosnia ja Hertsegoviina on saanud kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Koperniikium
Koperniikium (ladina Copernicium) on keemiline element, mis asub perioodilisussüsteemis 112. kohal.
Fermionid
Fermionid on osakesed, mis alluvad Fermi-Diraci statistikale.
Koperniikium
Element on nimetatud Mikołaj Koperniku järgi, praegune nimetus kinnitati 19. veebruaril 2010. Varem oli elemendi ajutine nimetus ununbium (Uub).
Fermionid
Fermionide jaoks kehtib Pauli keeluprintsiip. Viimane tuleneb asjaolust, et nende olekuvektor on asümmeetriline: see muudab kahe osakese vahetamisel märki, mistõttu ei saa kaks identset osakest olla samal ajal ühes kvantolekus.
Koperniikium
Tema teadaolevalt stabiilseima isotoobi massiarv on 285 ja poolestusaeg on 10 minutit.
Fermionid
Vastavalt (relativistlikust) kvantväljateooriast tulenevale spinni-statistika teoreemile on fermionid poolearvulise spinniga osakesed kui bosonid on täisarvulise spinniga osakesed. Kõigi tuntud elementaarsete fermionide spinn on 1/2.
Koperniikium
Koperniikium sarnaneb perioodilisustabeli ja kvantkeemiliste ennustuste järgi elavhõbedaga, kuid on keemiliselt veel vähem aktiivne. Kui väheaktiivne nimelt, ei ole kindlalt teada. On oletatud, et koperniikium võib füüsikalistelt omadustelt sarnaneda väärisgaasidega. Normaalrõhul ja temperatuuril võib ta olla metalne vedelik (elavhõbedasarnaselt) või gaas või läbipaistev mittemetalne vedelik.
Fermionid
Fermionide nimetus tuleneb itaalia füüsiku Enrico Fermi nimest.
Üldine kirjeldus
Fermioni olulisim omadus on allumine Fermi-Diraci statistikale, mis tähendab, et nende vahel kehtib Pauli keeluprintsiip. See tähendab, et kaks fermioni ei saa olla samas kvantolekus. Seda saab ka sõnastada, et samas ruumipiirkonnas (piirkonnas, milles kahe fermioni lainefunktsioonid kattuvad) ei saa kaks fermioni olla samas energeetilises olekus. Selle põhimõtte tuntuimaks näiteks on elektronide paiknemine aatomi elektronkattes. Elektronid ei saa koguneda kõik ümber aatomituuma, vaid iga järgmine elektron peab asuma ühe ühiku võrra kõrgemas energeetilises olekus. Selle tõttu jagunevad elektronid elektronkattes elektronkihtide, alamelektronkihtide ja aatomorbitaalide vahel.
Koperniikium
Eestikeelse nimetuse kinnitasid Eesti Keemia Selts ja Eesti Keele Instituut novembris 2012.
Fermionid
Üldine kirjeldus
Pauli keeluprintsiip annab fermionidest koosnevale ainele tema kõvaduse. Kui Pauli keeluprintsiipi ei oleks, siis võiks maakera teoreetiliselt kokku vajuda üheks punktiks. Seega nimetatakse fermione mõnikord aine koostisosadeks ja bosoneid (mis võivad ühte punkti koonduda) nimetatakse jõu ehk kiirguse koostisosadeks.
Fundamentaalsed fermionid
Elementaarsed fermionid on praegu teada olevalt aine vähimad osakesed. Nende spinn on 1/2. Fundamentaalsed fermionid jagunevad leptoniteks ja kvarkideks.
Liitosakestest fermionid
Tuntuimad liitosakestest fermionid on barüonid, mis koosnevad kolmest kvargist. Liitosakeste puhul määrab liitosakese spinni (mis on aditiivne kvantarv) koostisosade spinnide summa. Kui näiteks prootoni ja neutroni spinn on 1/2, siis näiteks deltabarüonide spinn on 3/2.
Ka aatomituumad ja aatomid võib jagada fermionideks ja bosoniteks sõltuvalt nende koostisest. Näiteks süsiniku C12 aatomituum on boson, kuna ta koosneb paarisarvust fermionidest (seega summaarne spinn on täisarv). Küll aga on süsiniku isotoobi C13 aatomituum fermion, kuna ta koosneb paaritust arvust fermionidest. Tuleb jälgida, et kuigi aatomituum võib olla fermion (näiteks vesiniku aatomituum), siis aatomi klassifitseerimiseks peame liitma aatomituuma spinnile ka elektronide spinnid. Seega on näiteks elektriliselt neutraalne vesiniku aatom hoopis boson.
Lähtekivim
"Lähtekivim" on mitmetähenduslik sõna:
Halvard Hanevold
Halvard Hanevold (3. detsember 1969 Askim – 3. september 2019) oli Norra laskesuusataja. Kolmekordne olümpiavõitja (1998, 2002 ja 2010).
Korealased
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 159 korealast, neist 86 Tallinnas.
Rebekk
Rebekk on pooliku pirni kujulise kerega puidust poogenkeelpill, mis oli populaarne 14.–16. sajandil.
Ühe käega mängitakse poognaga ja teise käega vajutatakse sõrmedega keeltele, et helikõrgust muuta.
Seda hoitakse mängides kas kaenlaaugu juures või lõua all ning mängimiseks kasutatakse nn renessansspoognat, mida kasutati samal ajastul ka viiuli mängimiseks. Rebekk koosneb kolmest põhiosast­: korpus, tekk ja sõrmlaud. Korpus koosneb omakorda kerest, kaelast ja peast. Kere otsas on nupp ehk nael, mis hoiab kinni keeltehoidjat. Keeli hoiab üleval roop. Rebeki pea võib olla erineva kujuga; kõige tavalisem on selline nagu viiulil või rombikujuline. Teki sees on kõlaaugud või rosetid, et kõla võimendada. (Rebeki osade tähendust saab teada Vikipeedia artiklist viiuli kohta.)