cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hara tee
Tee saab alguse Kuusalu–Leesi tee kolmeteistkümnendal kilomeetril Pudisoo külas ning lõpeb Leesi–Hara tee üheksandal kilomeetril Hara ja Virve küla piiril.
Tee kulgeb läbi Pudisoo, Pedaspea, Hara ja Virve küla.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
GrW 34
8 cm Granatwerfer 34 on Kolmandas Riigis leiutatud 8 mm miinipilduja, mis Teise maailmasõja ajal kasutusel Wehrmachti standardmiinipildujana.
Miinipildujatega oli relvastatud tavaliselt üks rühm jalaväepataljoni raskerelvakompaniis. Miinipilduja töötas välja firma Rheinmetall-Borsig 1932. aastal. Relv sai peatselt kasutajate poolt tunnustatuks ja omandas kiiresti populaarsust. Teise maailmasõja alguseks 1939. aastal oli neid miinipildujaid Wehrmachti relvastuses 4624 tükki. Sõja ajal toodeti juurde veel 71630 eksemplari. Sõja jooksul valmistati miinipildujast mõningaid moderniseeritud versioone: kz. 8 cm-Gr.W. 42 (lühikese rauaga), Gr.W.67 (veoki miinipilduja) ja Gr.W. 73 (laskekaugus 4,5 km).
Valmistati ka erinevaid miinipildujamiine. Näiteks põrkav kildmiin W.Gr. 39 põrkas enne plahvatamist maapinnalt tagasi mõne meetri kõrgusele.
Miinipildujat transporditi meeskonna poolt osadeks (raud, lafett ja tugiplaat) võetuna seljas kandes.
Vanik Tšhakharjan
Vanik Tšhakharjan (armeenia keeles Վանիկ Զաքարյան; vene keeles Ваник Захарян Vanik Zahharjan; 21. märts 1936 Meghri – 14. aprill 2023) oli armeenia matemaatik ja maletegelane.
Tšhakharjan lõpetas 1959. aastal Jerevani Riikliku Ülikooli. Sai 1977. aastal füüsika-matemaatikadoktoriks (kaitses doktoriväitekirja "Особенности и единственность решения задач мераморфных функций на множествах"). 1979. aastal sai professori kutse. Alates 1975. aastast oli ta Jerevani Polütehnilise Instituudi (tänapäevase nimega Armeenia Rahvuslik Polütehniline Ülikool) matemaatikateaduskonna dekaan.
Maletajana täitis Tšhakharjan 24-aastaselt 1960. aastal meistrinormi. Ta tuli kahel korral Armeenia NSV malemeistriks (1961, 1976).
Ta tegutses ka malefunktsionäärina ja võistluste korraldajana. Aastatel 1990–1994 oli ta Armeenia Maleföderatsiooni asepresident, 1994–2004 president ja alates 2004. aastast aupresident.
1996. aastal valiti Tšhakharjan ühtlasi FIDE viitsepresidendiks (1996–2004) ja 2004. aastal FIDE auviitsepresidendiks.
Tšhakharjan oli 1996. aastal Jerevanis toimunud maleolümpia ja 2001. aastal Jerevanis peetud võistkondlike maailmameistrivõistluste peakorraldajaid. FIDE-lt on ta saanud 1996. aastal rahvusvahelise organisaatori nimetuse (tunnistus nr 1).
Železnodorožnõi
Železnodorožnõi on endine linn Venemaal Moskva oblastis. Asus 21 km Moskvast idas. 22. jaanuaril 2015 liideti Železnodorožnõi Balašihhaga.
Linn tekkis mitme Moskva–Kaasani raudtee ääres asuva asula ühinemise teel. 1939. aastal nimetati Obiralovka alev Železnodorožnõi töölisaleviks. Linnaõigused sai 1952. aastal.
Tinamulased
Tinamulased (Tinamidae) on lindude sugukond tinamuliste seltsist. Siia arvatakse 47 liiki, kes kõik elavad Põhja- ja Lõuna-Ameerikas.
Kuusalu–Leesi tee
thumb|right|Kuusalu–Leesi tee, sild üle Pudisoo jõe
Kuusalu–Leesi tee (registrinumbriga 11270) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 22,0 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne viiendal kilomeetril Kuusalu ja Kupu küla piiril ning lõpeb Leesi–Hara tee alguses Leesi külas.
Tee kulgeb läbi Kuusalu, Kupu Sõitme, Soorinna, Muuksi, Tsitre, Uuri, Pudisoo, Pedaspea, Hara, Kolga-Aabla, Kiiu-Aabla ja Leesi küla.
Tee ületab kaks silda (Loo sild üle Loo jõe tee viiendal kilomeetril, Pudisoo sild üle Pudisoo jõe tee üheteistkümnendal kilomeetril) ja 27 truupi. Bussipeatusi jääb teele kümme: Raja, Kalda, Loo, Muuksi, Tsitre, Pudisoo, Pedaspea, Kolga-Aabla, Mereranna, Kiiu-Aabla.
Teega ristub viiendal kilomeetril Kahala–Andineeme tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kolga–Pudisoo tee, kolmeteistkümnendal kilomeetril Hara tee.
Kuni Kolga–Pudisoo teeni on tee põlevkivituhkbetoonkattega, edasi andmed puuduvad. Kuni Kolga–Pudisoo teeni on tee klass V, edasi andmed puuduvad. Kuni Kolga–Pudisoo teeni pole liiklussagedus teada, edasi on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Loo silla piirkonnas (70 ja 50 km/h), Muuksi küla tiheasustusega alal (70 ja 50 km/h), Kolga–Pudisoo teeristi piirkonnas (70 ja 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
21. veebruar
21. veebruar on Gregoriuse kalendri 52. päev. Juliuse kalendri järgi 8. veebruar (1901–2100).
Halliste
Halliste on alevik Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Põhjamaade Nõukogu
Põhjamaade Nõukogu (taani keeles Nordisk Råd, norra keeles Nordisk råd, soome keeles Pohjoismaiden neuvosto, islandi keeles Norðurlandaráð, rootsi keeles Nordiska rådet) on Põhjamaade parlamentide koostööorgan. Valitsuste koostööorgani Põhjamaade Ministrite Nõukogu kõrval on ta Põhjamaade ametliku koostöö üks põhiorganitest.
Halliste
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Halliste valla halduskeskus.
Ajalooliselt oli ta Halliste kirikukihelkonna keskus, mis tekkis arvatavasti juba 13. sajandil varasema Sakalas asunud Alistekunde (ka Aliste) muinaskihelkonna põhjal.
Põhjamaade Nõukogu
Selle liikmesmaad on riigid Island, Norra, Rootsi, Soome ja Taani ning autonoomsed piirkonnad Fääri saared (Taani), Gröönimaa (Taani) ja Ahvenamaa (Soome). Nende maade kogupindala on umbes 3 493 000 km² (ilma Gröönimaata 1 318 412 km²), summaarne elanike arv 25 016 546 ning rahvastiku tihedus 7,2 in/km² (ilma Gröönimaata 18,9 in/km²).
Põhjamaade Nõukogu eesmärk on hoida ja arendada Põhjamaade koostööd justiits-, kultuuri-, transpordi-, keskkonna, sotsiaal- ja majandusvallas. Koostöö raamid on määratletud Helsingi lepinguga.
Halliste
Hallistes asuvad rahvamaja, raamatukogu, kauplus, söökla, apteek ja postkontor.
Samuti tegutseb Hallistes eraomanduses olev hooldekodu Mulgi Häärber.
Põhjamaade Nõukogu
Nõukogu koosneb parlamentide delegaatidest, kes valitakse igal aastal uuesti.
Valitsused on Põhjamaade Nõukogu ees aruandekohuslikud.
Põhjamaade Nõukogu peakorter on Kopenhaagenis. Selle peasekretär ehk presiidiumi sekretariaadi direktor on alates 2021. aastast Kristina Háfoss (Fääri saared). Töökeeled on taani, norra ja rootsi keel.
Liikmesmaad ja liikmed
pisi|Põhjamaade lipud Põhjamaade Nõukogu viis liikmesriiki ja kolm autonoomset piirkonda on (sulgudes delegaatide arv nõukogus):
Autonoomsed piirkonnad:
Igal riigil peale Islandi on Põhjamaade Nõukogus kokku 20 kohta (koos autonoomsete piirkondadega), Islandil on seitse kohta. Kokku on Põhjamaade Nõukogus on 87 liiget, kelle valivad liikmesriikide ja autonoomsete territooriumide parlamendid.
Autonoomsed piirkonnad said 2007. aasta Ahvenamaa dokumendiga Põhjamaade Nõukogus suuremad õigused.
Ülesanded ja pädevus
Põhjamaade Nõukogu ülesanne on koordineerida liikmesmaade suhteid ja töötada välja mittesiduvaid soovitusi.
Põhjamaade Nõukogu teeb algatusi ja annab nõu Põhjamaade ametlikku koostööd puudutavates küsimustes. Nõukogu otsused ei ole liikmesmaadele siduvad ning need jõustuvad liikmesriikide seaduste kaudu, mille annavad liikmesriikide parlamendid.
Põhjamaade Nõukogu istungid
Igal aastal toimub Põhjamaade Nõukogu täiskogu istung aktuaalsel teemal. Täiskogu on Nõukogu kõrgeim otsustuskogu. Peale 87 Nõukogu liikme kuulub täiskogusse hääleõiguseta liikmena üks esindaja iga liikmesriigi valitsusest. Istungi korraldajamaad roteeruvad.
Täiskogu ülesanded on:
Komisjonid
Istungite vaheajal toimub Nõukogu töö viies alalises komisjonis:
Fraktsioonid
Põhjamaade Nõukogul on neli fraktsiooni:
Fraktsiooni moodustamiseks on tarvis vähemalt viis liiget vähemalt kolmelt maalt.
Osa Põhjamaade Nõukogu liikmeid (Taani Rahvapartei ja Norra Progressipartei esindajad) ei kuulu ühessegi fraktsiooni.
Juhtimine ja eelarve
Põhjamaade Nõukogu juhib presiidium, kuhu kuulub 12 lihtliiget ning president, kelle valib täiskogu üheks aastaks. Presidentuur roteerub viie liikmesriigi vahel.
Presiidiumi tähtsamad ülesanded on:
Põhjamaade Nõukogu sekretariaat asub Kopenhaagenis samas hoones Põhjamaade Ministrite Nõukogu sekretariaadiga. Peale selle töötab iga liikmesriigi parlamendis Põhjamaade Nõukogu rahvuslik sekretariaat, mis on kontaktis selle riigi delegatsiooniga Põhjamaade Nõukogus.
Põhjamaade Nõukogu finantseerivad liikmesriikide parlamendid. Aastal 2005 oli eelarve umbes 30 miljonit Taani krooni.
Töökeeled
Põhjamaade Nõukogu ametlikud töökeeled on algusest peale olnud taani keel, rootsi keel ja norra keel, sest need keeled on vastastikku hõlpsasti arusaadavad ning kõigis Põhjamaades mõni nendest on või on olnud üks ametikeeltest (taani keel on Islandi koolides ka kohustuslik õppeaine).
Põhjamaade Nõukogu auhinnad
Põhjamaade Nõukogu annab välja nelja mainekat auhinda:
Aastatel 2007–2010 anti välja ka Põhjamaade Nõukogu bioenergiaauhinda.
Eellugu
Põhjamaade koostöö ideel on pikk traditsioon. Aastatel 1397–1523 ühendas Taanit, Norrat ja Rootsit (sealhulgas Soomet) Kalmari unioon, mis jättis igale maale suhtelise iseseisvuse. Põhjamaade ühtsuse idee levis alates 19. sajandi algusest. 1920ndatel rajati seda propageeriv valitsusväline organisatsioon Põhjala Ühing. 1920ndatel ja 1930ndatel algasid Põhjamaade riikide vahel ka ametlikud kontaktid koostöö edendamiseks.
Pärast Teist maailmasõda kaaluti sõjalise bloki Põhjamaade kaitseliidu loomist. See liit oleks koordineerinud oma välis- ja kaitsepoliitikat, jäänud võimaliku kolmandate riikide konflikti korral neutraalseks ning jäänud NATO-st kõrvale. USA oli huvitatud baasidest Põhjamaades ega pidanud neid riike võimeliseks end kaitsma, mistõttu ta kuulutas, et ei taga Põhjamaadele sõjalist kaitset, kui need NATO-st kõrvale jäävad. Taani, Norra ja Island ühinesid NATO-ga ning Skandinaavia kaitseliidust ei saanud asja.
Nurjusid ka mõned muud Põhjamaade koostööplaanid, sealhulgas tolliliidu loomine.
Põhjamaade Nõukogu asutamine
Aastal 1946 kohtusid Taani, Norra ja Rootsi justiitsministrid ning leppisid kokku luua tulevikus organ, millel oleks seadusandlikud volitused kõigi kolme riigi jaoks.
Taani peaminister Hans Hedtoft pani 1951 ette luua parlamentidevaheline konsultatiivorgan. Aastal 1952 leppisidki Taani, Island, Norra ja Rootsi selles kokku. Organile pandi nimeks Põhjamaade Nõukogu. Organ tuli kokku 12. veebruaril 1953. Nõukogu esimene istung peeti Taani parlamendi hoones 13. veebruaril 1953; organi presidendiks valiti Hans Hedtoft.
Liikmesuse areng
Pärast Soome ja Nõukogude Liidu suhete paranemist Jossif Stalini surma järel võeti 1955 vastu Soome, mis liitus organi tööga 27. jaanuaril 1956.
Aastal 1970 lubati Põhjamaade Nõukogus osaleda Fääri saarte ja Ahvenamaa esindajatel vastavalt Taani ja Soome delegatsiooni koosseisus.
Saamide poliitilised struktuurid on ammu taotlenud ametlikku esindatust Põhjamaade Nõukogu struktuurides, nad osalevad faktiliselt üha rohkem nende huve puudutavates tegevustes.
Väike-Kareda mõis
Väike-Kareda mõis (saksa keeles Essenberg) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.
Ajalugu
Väike-Kareda mõis eraldati 1749. aastal Esna mõisast, ning selle esimesteks omanikeks olid Uexküll-Gyldenbandid.
1780. aastal ostis mõisa Moritz Engelbrecht von Kursell ning juba aastal 1782 Gustav Friedrich von Engelhardt. Engelhardtide kätte jäi mõis 1841. aastani, mil mõisa ostis Christoph von Brevern.
Hiljem läks mõis abielu kaudu Friedrich von Luederile ja aastal 1880 ostis mõisa Thure Rausch von Traubenberg, kelle kätte see jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni.
Mõisakompleks
1868. aastal ehitati kõrgel soklil paiknev ühekorruseline historitsistlik härrastemaja. Hoonet ilmestas esinduslik klaasveranda.
Tänapäeval on hoone eravalduses, kuid lagunenud.
Alles on mitu kõrvalhoonet, sealhulgas ait ja valitsejamaja.
Põhjamaade Nõukogu
Liikmesuse areng
Fääri saared on avaldanud soovi saada Nõukogu täisliikmeks.
Novembris 2000 Reykjavikis Nõukogu arutas konservatiivide saadikurühma ettepanekut alustada läbirääkimisi Eesti, Läti ja Leeduga nende vastuvõtmise üle ühenduse liikmeteks, kuid see lükati hääletuse järel tagasi.
Integratsioonimeetmed ja ühisasutused
2. juulil 1954 loodi Põhjamaade ühine tööturg ning 1958 loodi 1952. aastast eksisteerinud passivaba reisimise ala edasi arendades Põhjamaade passiliit. Need meetmed aitasid tagada Põhjamaade kodanike vaba liikumist Põhjamaade piires. Aastal 1955 jõustus Põhjamaade sotsiaalkindlustuse konventsioon. Kavandati ka ühisturgu, kuid sellest loobuti 1959, sest Taani, Norra ja Rootsi olid liitumas EFTA-ga. Soome sai 1961 EFTA assotsieerunud liikmeks ning Taani ja Norra taotlesid Euroopa Majandusühendusse vastuvõtmist.
Lähenemine Euroopa Majandusühendusele ajendas Taani, Soome, Islandi, Norra ja Rootsi vahelise koostöö lepingu ehk Helsingi lepingu sõlmimise; see jõustus 24. märtsil 1962. Lepinguga fikseeriti Põhjamaade Nõukogu õiguslikud protseduurid ja volitused. Koostöö kohta konkreetsetes valdkondades kirjutati alla mitmele lisalepingule, sealhulgas Põhjamaade kultuurivahetuse lepingule.
Järgnevatel aastatel rajati Põhjamaade Tervishoiukool, Põhjamaade Kultuurifond ja Põhjala Maja Reykjavíkis.
Taani peaminister Hilmar Baunsgaard tegi 1968 ettepaneku täielikuks majanduskoostööks Euroopa Majandusühenduse eeskujul (Nordek). Selle peakorteriks pidi saama Malmö. Aastal 1970 lepiti selles kokku, kuid Soome ei ratifitseerinud lepingut, väites, et sidemete tõttu Nõukogude Liiduga ei saa ta sõlmida tihedaid majandussidemeid potentsiaalsete Euroopa Majandusühenduse liikmetega (Taani ja Norra). Nõukogude Liit oleks võinud pidada Soome liitumist Nordekiga võimalikuks ohuks Soome erapooletusele, mille eest Nõukogude Liit tasus kliiringkaubandusega. Ilma Soome osaluseta ei olnud mõtet Nordekit luua, ning Taani ja Norra taotlesid Euroopa Majandusühenduse liikmeks saamist.
Aastal 1972 loobus Norra rahvahääletusel Euroopa Majandusühenduse liikmesusest. Taani aga sai 1973 Euroopa Majandusühenduse liikmeks. Aastal 1973 sõlmis Soome Euroopa Majandusühendusega vabakaubanduslepingu, millega 1977. aastast tollid praktiliselt kaotati, kuigi mõne kauba suhtes jäid üleminekuperioodid, mis ulatusid maksimaalselt 1985. aastani. Rootsi jättis oma neutraalsuspoliitika tõttu Euroopa Majandusühendusse astumata. Gröönimaa lahkus hiljem Euroopa Majandusühendusest ning on püüdnud aktiivsemalt osaleda Arktika koostöös.
1970. aastatel rajas Põhjamaade Nõukogu Põhjamaade Tööstusfondi, Nordtesti ja Põhjamaade Investeerimispanga. Nõukogu tegevusvaldkondade hulka lisandus keskkonnakaitse. Läänemere ning Atlandi ookeani põhjaosa puhastamiseks rajati ühine energiavõrk. Aastal 1983 rajati Põhjamaade Teaduspoliitika Nõukogu. Samal aastal eraldas Põhjamaade Nõukogu 8 miljonit Rootsi krooni Põhjamaade ühise teleskoobi Nordic Optical Telescope rajamise projektile.
Sundi sild Rootsi ja Taani vahel tõi kaasa palju reisimist üle piiri. See ajendas edasisi pingutusi tõkete vähendamiseks. Ent Põhjamaade Nõukogu algsed ülesanded võtsid suures osas enda peale Euroopa Liit ja Euroopa Majanduspiirkond. Alates 2009. aastast taotleb ka Island Euroopa Liidu liikmesust.
Põhjamaad on sõlminud kümneid koostöölepinguid eri valdkondades. Viimastel aastatel on keskendutud eriti Põhjamaade kodanike igapäevaelu puudutavate nn piiritõkete kaotamisele.
Väliskoostöö
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991 hakkas Põhjamaade Nõukogu tegema rohkem koostööd Balti riikidega ja uute Läänemere organisatsioonidega.
Põhjamaade Nõukogu hakkas tegema rohkem koostööd Arktika, Baltimaade, Euroopa ja Kanada suunal.
Põhjamaade Nõukogu peasekretärid
Põhjamaade Nõukogu peasekretärid ehk presiidiumi sekretariaadi direktorid on olnud :
Põhjamaade Nõukogu presidendid
Põhjamaade Nõukogu presidentuur roteerub liikmesriikide vahel. Presidendi ametiaeg on kalendriaasta.
Põhjamaade Nõukogu presidendid on olnud :
Välislingid
Artiklis on kasutatud afrikaani-, inglis-, katalaani-, saksa- ja tšehhikeelset Vikipeediat seisuga 23.3.2011, taanikeelset Vikipeediat seisuga 24.3.2011, hispaaniakeelset ja soomekeelset Vikipeediat seisuga 25.3.2011 ja taanikeelse Vikipeedia artiklit da:Præsidenter for Nordisk Råd.
Per Banér
thumb|upright|Per Banér
Per Gustafsson Banér (ka Peter (Peder) Baner; 28. juuni 1588 Djursholm – 13. juuli 1644 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane.
1611 sai temast kuningas Gustav II Adolfi kammerhärra, 1617 riigikammernõunik ja 1621 kuningliku majesteedi sõjakomissar Liivimaal. 22. augustist 1622 oli Tallinna ja kogu Eestimaa maavanem ning samal aastal Jelgavas ka Poola-Rootsi kaheaastase vaherahu sõlmimise komissar.
1624 oli ta täieõiguslik Tallinna ja Eestimaa kuberner; sai 1625 riiginõunikuks, 1626 kantseleinõunikuks ning oli 1627. aastast Ölandi ja Östergötlandi laaman.
Per Banér päästis Kalmari sõja ajal Gustav II Adolfi elu, kui see oma hobusega läbi jää vajus. Seetõttu oli ta 1617 toimunud Gustav II Adolfi kroonimispidustuste aukülaline ning löödi samas ka rüütliks.
20. detsembril 1651 said tema järeltulijad vabahärra tiili ja immatrikuleeriti vabahärrasuguvõsa nr 22 all Rootsi rüütelkonda.
Perekond
1615. aastal abiellus ta Hebla Flemingiga (surnud 1639), kes oli Viki (Wijk) ja Lemlahdensaari Kuitia (Qvidja, Qwidia) mõisniku vabahärra Claes Flemingi (1535–1597) ja vabaproua Ebba Gustavsdotter Stenbocki (surnud 1614) tütar, riigimarssali ja Torpa vabahärra Gustav Olofsson Stenbocki (1504–1571) tütretütar. Abielust sündisid:
Turkmeeni NSV lipp
pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23px Turkmeeni NSV lipp 1937–1940]] pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxTurkmeeni NSV lipp 1953–1991]] pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxLipu tagakülg 1978–1991 ja mõlemad küljed 1991–1992]] Turkmeeni NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Turkmeeni NSV lipp.
Turkmeeni NSV esimene lipp oli kasutusel aastatel 1927–1937, see oli punane kangas, mille vardapoolsel küljel olid suurelt kuldsed sirp ja vasar ning kuldse äärisega punane viisnurk. Aastal 1937 embleem eemaldati ja selle asemel lisati vardapoolsesse ülanurka kuldsed tähed "T.S.S.R", mis 1940 vahetati kirillitsas kirjutatud "ТССР" vastu, sest türkmeeni keel oli vahepeal üle läinud ladina kirjalt kirillitsale.
Tobol
pisi|Toboli asendikaart Tobol (vene keeles Тобол, kasahhi keeles Тобыл) on Irtõši vasakpoolne lisajõgi.
Toboli pikkuseks on 1591 km ja valgala 426 000 km².
Tobol algab Taga-Uurali platoolt Kasahstani ja Venemaa piirilt kahe ajutise jõe Bozbie ja Kairaktõ ühinemiskohalt. Bozbie algab põhja poolt Kasahstanist Kostanaj oblastist ja voolab kagusse. Kairaktõ algab lõuna poolt Venemaalt Orenburgi oblastist ja voolab kirdesse.
Alguses voolab Tobol piirijõena itta. Pärast Akkarga läbimist pöördub ta põhja ja kulgeb edasi Kasahstanis Kostanaj oblastis. Ta läbib Frunze ja möödub 349 m kõrgusest Žitikara mäest ida poolt. Temasse suubub vasakult Šortandõ, seal keerab Tobol loodesse ja kohe suubub temasse vasakult Želkuar. Tobol läbib Denissovka ja pärast linna algab lääne-ida suhtes piklik Ülem-Toboli veehoidla. Pärast veehoidlat läbib jõgi Lissakovski ja Oktjabrski ning jõuab edela-kirde suunas piklikku Karatomari veehoidlasse, kuhu suubub vasakult Ajati (Ajeti) jõgi. Tobol läbib Rudnõi, Sadtšikovka, Amangeldi, oblastikeskuse Kostanaj ja selle vastas Toboli teisel kaldal oleva Zatobolski ning pöördub põhja. Pärast Nadeždinka ja Vvedenka läbimist jõuab ta taas Kasahstani ja Venemaa piirini. Seal suubub temasse piirijõgi Ui (Uj) ja Tobol pöördub itta. Piiril Kasahstani-poolsel kaldal asub Uzõnagaši asula.
Tobol jõuab Torgai nõkku, kus temasse suubub suurim parempoolne lisajõgi Obagan. Suubumiskohas pöördub Tobol loodesse Kurgani oblastisse, lahkub Kasahstanist ja lakkab olemast piirijõgi. Ta läbib oblastikeskuse Kurgani ja jõuab Išimi tasandikule. Lõpuks ületab ta oblastipiiri ja jõuab Tjumeni oblastisse. Jalutorovskis suubub temasse vasakult Isseti jõgi, Jarkovos samuti vasakult Tura jõgi.
Tobol toitub ülemjooksul lumesulaveest, aga mida enam allavoolu, seda enam vihmaveest. Suurvesi on ülemjooksul aprilli algusest juuni keskpaigani, alamjooksul kuni augusti alguseni. Jõgi jäätub novembris, alamjooksul vahel oktoobri lõpus, vabaneb jääkattest aprilli lõpus või mai alguses. Vooluhulk on keskjooksul, 898 km kaugusel suudmest keskmiselt 26,2 m³/s (maksimaalselt 348 m³/s), suudmes keskmiselt 805 m³/s (maksimaalselt 6350 m³/s).
Tobol on sogane. Keskmiselt sisaldab jõevee iga kuupmeeter 260 g tahkeid osakesi. Aastas kannab ta Irtõši 1,6 miljonit tonni tahkeid osakesi.
Tobol on laevatatav suudmest 437 km kaugusele. Jõevoolu reguleerib mitu veehoidlat. Mööda jõge parvetatakse metsa.
Durmstrang
Durmstrangi kool on võlukunsti kool J. K. Rowlingu romaanisarjas Harry Potteri seeria maailmast. Durmstrangi asukoht ei ole kunagi päris selge olnud, aga on teada, et see asub kuskil Ida- või Kagu-Euroopas.
Erinevalt Sigatüükast, on seal alati oldud musta maagia suhtes tunduvalt sallivamad.
Selles koolis on õppinud ka Viktor Krum, kes võistleb Durmstangi kooli esindajana Kolme Võluri Turniiri karika eest. Samuti on selles koolis õppinud võlur Gellert Grindewald, keda loetakse Voldemorti eelkäijaks. Kuid Grindewaldi teod ja musta maagia lembus küündisid sinnani, et isegi Drumstangi kool otsustas ta oma õpilaste seast välja arvata.
Places in Harry Potter Lieux dans l’univers de Harry Potter Luoghi di Harry Potter Harry Potter -sarjan tapahtumapaikat Harry Potter serisindeki mekânlar
Jöns Jacob Berzelius
pisi|Jöns Jakob Berzelius Jöns Jacob Berzelius (20. august 1779 Väversunda, Östergötland – 7. august 1848 Stockholm) oli rootsi keemik ja mineraloog, keemiliste elementide sümbolite autor ning tseeriumi, seleeni ja tooriumi avastaja. Parun.
Nii ta ise kui ka tema kaasaegsed eelistasid kasutada ühe eesnimega nimekuju – Jacob Berzelius.
Elulugu
Jöns Jakob Berzelius sündis Lõuna-Rootsis Östergötlandi maakonnas kirikuõpetaja peres. Isa suri, kui poiss oli nelja-aastane. Veel 1787. aastal elas ta Väversundas. Berzelius oli kaheksa-aastane, kui ta ema suri. Onu aitas poisi Linköpingi toomkooli. Seal sai tema õpetajaks Clas Fredrik Hornstedt, keda Berzelius tunnustas ja kes äratas temas huvi loodusteaduste vastu.
1801. aastal lõpetas Berzelius Uppsala ülikooli arsti erialal.
Ta töötas 30 aastat Stockholmi Meditsiiniinstituudis ja selle eelkäijas Stockholmi Kirurgiakoolis õppejõuna, aastail 1807–1810 kirurgiaprofessorina ning 1810. aastast (kui moodustati Karolinska Instituut) keemia- ja farmaatsiaprofessorina. Tema kuueosaline keemiaõpik "Lärobok i kemien" (1808–1830) tõlgiti paljudesse keeltesse ja see mõjutas keemia arengut kogu 19. sajandi jooksul.
1832. aastal pühendus ta uurimistööle ja õpikute kirjutamisele. Viieköiteline keemiaõpik ilmus aastail 1843–1848. Tema teadustööde koguarv on ligi 250.
1835. aastal abiellus 56-aastane Berzelius 24-aastase Johanna Elizabeth (Betty) Poppiusega (1811–1884).
Teadustöö
1808. aastal avastas Berzelius lihastes piimhappe ning 1812. aastal kaseiini ja fibriini.
1807.–1818. aastal määras ta kõigi 49 tollal tuntud keemilise elemendi aatommassi ja avaldas 1828. aastal elementide suhteliste aatommasside tabeli, milles oli ühikuks võetud hapnik aatommassiga 100. Ta avastas, et kõigi elementide aatommass ei ole täisarvuline, ja lükkas sellega ümber Prouti hüpoteesi, et kõik elemendid koosnevad vesinikust.
Berzelius tõi 1814. aastal keemiasse elementide kaasaegsed sümbolid ja ühendite valemid (1817–1830). Ta määras elementidele tänapäevalgi kasutatavad tähised: hapnikule O, rauale Fe jne. Samuti hakkas ta molekuli koostises olevat mitut ühe elemendi aatomit märkima numbriga, näiteks H2O. Erinevus tänapäevasest kirjapildist seisnes vaid selles, et Berzelius tarvitas alaindeksite asemel ülaindekseid.
pisi|Berzeliuse hauamonument Berzelius parandas valesti määratud koostisega liitainete valemeid. Ta avastas tseeriumi (1803), puhta metalli molübdeeni, seleeni (1817) ja tooriumi (1828). 1824. aastal sai Berzelius esimesena puhast räni ning tema õpilased avastasid tema laboratooriumis liitiumi ja vanaadiumi. 1824. aastal komplekteeris ta esimesena tsirkooniumi lihtainena. Ta tõestas katseliselt John Daltoni aatomiteooria ning aine koostise püsivuse seaduse: anorgaanilised keemilised ühendid koosnevad aatomitest alati kindlas vahekorras. Selle seaduse kehtivuses on tõsi küll ka erandeid (nn bertolliidid).
Berzelius hakkas esimesena keemilistes katsetes filterpaberit kasutama. Tema katsed elektrolüüsi vallas panid aluse elektrokeemiale. 1838. aastal avastas ta proteiinid.
Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi on nimetatud ka seleenimineraal bertselianiit (vaskseleniid).
JPEG
pisi|Kassi pilt, kus kvaliteet paraneb vasakult paremale
Tõiv Tiits
Tõiv Tiits (sündinud 3. detsembril 1968 ) on eesti koorijuht ja kultuurikorraldaja.
JPEG
JPEG on digitaalpiltide pakkimise standard, mis on mõeldud iseäranis digitaalfotograafia jaoks. Pakkimise määra saab kohandada, see laseb leida kompromissi talletatava faili mahu ja pildikvaliteedi vahel. JPEG võimaldab ilma suurema kvaliteedikaota 10:1 pakkimist.
JPEG-pakkimist kasutatakse mitmes pildifailivormingus. JPEG/Exif on üks tüüpilisemaid failivorminguid, mis on kasutusel digikaamerates ja muudes pildindusseadmetes. Koos JPEG/JFIF-iga on see kõige levinum vorming piltide edastamiseks ja talletamiseks veebis. Tihti ei tehta vahet, et JPEG on pakkimismeetod ja JFIF on failivorming, ning kutsutakse neid lihtsalt JPEG-ks.
Tõiv Tiits
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhina bakalaureusekraadiga kultuurhariduse erialal.
JPEG
JPEG on akronüüm ingliskeelsest nimetusest Joint Photographics Experts Group (JPEG-standardi loonud asutus). MIME-meedia tüüp JPEG jaoks on image/jpeg. JPEG-failid on tavaliselt failinimelaiendiga .jpg või .jpeg.
Tõiv Tiits
Ta on töötanud Pärnu Linnaorkestri direktorina.
JPEG
JPEG/JFIF-pildi maksimaalne suurus on 65 535 × 65 535 pikslit ehk kuni 4 gigapikslit (kuvasuhte 1:1 puhul).
JPEG-standard
JPEG (akronüüm nimetusest Joint Photographic Experts Group), on JPEG-standardi loonud grupi nimi, mis on loonud ka muid pildikodeerimise standardeid. "Joint" (ühis) tähendas ISO TC97 WG8 ja CCITT SGVIII. 1987. aastal muutus ISO TC 97 ISO/IEC JTC1-eks ja 1992. aastal muutus CCITT ITU-T-ks. Praegu on JPEG ISO/IEC Joint Technical Committee 1 alamgrupp Subcommittee 29, Working Group 1(ISO/IEC JTC 1/SC 29/WG 1) – nimega Coding of still pictures. ITU-T poolelt on vastav asutus ITU-T SG16. Algne JPEG grupp moodustati 1986 aastal. Esimene JPEG-standard töötati välja 1992. aastal ja võeti vastu septembris 1992 kui ITU-T soovitus T.81, ning 1994. aastal kui ISO/IEC 10918-1.
Tõiv Tiits
Ta tegutseb Sindi seltsimaja koori, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi segakoori, Sindi linna slaavi kultuuriühingu Slavjanotška segakoori ning Pärnu Segakoori Kungla dirigendina.
JPEG
JPEG-standard
JPEG-standard määratleb koodeki, mis defineerib kuidas pilt kodeeritakse baitide voogu ja dekodeeritakse tagasi algseks pildiks, kuid ei määratle failivormingut, millesse need baidid pannakse. Exifi ja JFIF-standardid on JPEG-pakitud piltide vahetamiseks tavaliselt kasutatavad failivormingud.
JPEG-standardid on ametlikult Information technology – Digital compression and coding of continuous-tone still images nime all.
Ecma International TR/98 JPEG-failivormingu spetsifikatsioon JPEG File Interchange Format (JFIF) anti ametlikult välja alles 2009. aasta juunis, ehkki see oli olemas juba 1990-ndatel.
Tüüpiline kasutamine
JPEG-pakkimisalgoritm on parim realistlike stseenide jaoks, kus on tooni ja värvi sujuvad üleminekud. JPEG on väga populaarne veebis kasutamiseks, sest seal on enamasti andmemaht oluline. JPEG/Exif on kasutusel ka digikaamerates.
Teisest küljest ei pruugi JPEG olla parim lahendus jooniste ja teiste tekstilist graafikat sisaldavate piltide jaoks, kus teravad kontrastid kõrvuti asetsevate pikslite vahel võivad tekitada märgatavaid moonutusi. Sellised pildid on parem salvestada kadudeta pildivormingus, nagu TIFF, GIF, PNG või RAW (eeltöötlemata vorming). JPEG-standard sisaldab kadudeta pakkimise võimalust, kuid see ei ole enamikus toodetes toetatud.
Kuna tüüpiline JPEG kasutusala on kadudega pakkimine, mis kaotab pildi täpsust, siis ei peaks seda kasutama lahendustes, kus täpne andmete reproduktsioon on oluline (näiteks mõned teaduslikud ja meditsiinis kasutatavad rakendused).
JPEG ei sobi ka failide jaoks, mida töödeldakse korduvalt (pilditöötlus), sest iga kodeerimine ja dekodeerimine vähendab faili vastavust originaalile. Selle vältimiseks võib vastava pildi salvestada kadudeta vormingus ja hiljem levitamiseks uuesti JPEG-vormingus.
JPEG-pakkimine
pisi|300px|Ühtlaselt muutuv JPEG pakkimine ( Q=100 ja Q=1 vahel) kõhuõõne [[Kompuutertomograaf|CT skaneeringust ]]
Pakkimismeetod on tavaliselt kadudega, mis tähendab, et osa informatsiooni pildi originaalist on kadunud ja seda pole võimalik taastada. Kadudeta valikut, mis on standardis olemas, ei toetata laialdaselt. Viimasel juhul kasutatakse lihtsalt jooksu-pikkuse (run-length encoding, RLE) ja Huffmani kodeeringut.
On olemas ka progressiivne JPEG-vorming, kus andmeid pakitakse progressiivselt kõrgema detailsusega. See on ideaalne suurte piltide jaoks, mida näidatakse samal ajal, kui neid aeglase ühenduse kaudu alla laaditakse. Võimaldades nii, peale osaliste andmete saabumist, mõistliku eelvaate. Progressiivse JPEG-vormingu toetamine tarkvara poolt ei ole universaalne. Sel juhul näitab vastuvõttev programm pilti alles siis, kui see on täismahus kohale jõudnud.
Kadudeta pilditöötlus
Mitmeid JPEG-pilditöötluse toiminguid saab teha kadudeta (st ilma uuesti pakkimata) – niikaua kui pildi suurus on 1 MCU plokiga (plokk piksleid) jaguv (tavaliselt 16 pikslit mõlemas suunas, 4:2:0 kromaatilise alladiskreetimise korral). Vahendid, kus seda rakendatud: jpegtran, koos kasutajaliidesega Jpegcrop ja JPG_TRANSFORM plugin IrfanView-s.
Plokke võib keerata 90 kraadi, ümber pöörata horisontaalselt, vertikaalselt ja diagonaalselt, ning liigutada pildis ringi. Muudetud plokk ei sõltu kõigist teistest plokkidest pildil.
Vasak ülemine äär JPEG pildil on 8 × 8 pikslise ploki piiril, kuid alumine parem ei pruugi nii olla. See ei võimalda kadudeta liigutada ja keerata pilti, mille alumine parem äär ei ole kõigil kanalitel 8 × 8 ploki äärel.
Pildi keeramine, kus ta ei ole 8- või 16-kordne (mis sõltub alladiskreetimisest), ei ole kadudeta. Sellise pildi keeramine tähendab, et need plokid arvutatakse uuesti ja nii kaotatakse kvaliteedis.
Mitu JPEG pilti võib kadudeta kokku panna, kui nad on salvestatud samasuguste kvaliteedi seadistustega ja nende ääred kattuvad plokkide piiridega.
JPEG-failid
Failivorming, tuntud kui "JPEG Interchange Format" (JIF), on kirjeldatud standardi lisas B (Annex B). Seda "puhast" vormingut ei kasutata tihti, peamiselt sellepärast, et raske on programmeerida kodeerijaid ja dekodeerijaid, mis rakendavad standardit kogu ulatuses, ja tänu mõningastele standardi puudujääkidele: Nende probleemide lahendamiseks on arenenud mitmed täiendavad standardid. Esimene neist, mis töötati välja 1992. aastal, oli JPEG File Interchange Format (JFIF), millele järgnes Exchangeable image file format (Exif) ja International Color Consortium (ICC) värviprofiilid. Mõlemad vormingud kasutavad JIF-failile omast baidipaigutust, millele lisaks on JIF-standardi laienduspunktid, täpsemalt rakendusmarkerid (application markers): JFIF kasutab APP0-i ja Exif APP1-e. Neis JIF faili osades, mis jäeti edasiseks kasutuseks, lisatakse vajalikud metaandmed.
JPEG-vormingu faililaiendid
Tüüpilised faililaiendid JPEG-pakkimisega failide puhul on .jpg ja .jpeg, kuid .jpe, .jfif ja .jif on samuti kasutuses. Võimalik on sisestada JPEG-andmeid ka muud tüüpi failidesse – TIFF-kodeeritud failid sisaldavad JPEG-pilte eelvaatena, MP3-failid sisaldavad kaanena JPEG-faile (ID3V2 märgises).
Värviprofiil
Paljud JPEG-failid kasutavad ICC värvimudelit. Kasutatavamad värviprofiilid on ka sRGB ja Adobe RGB. Kuna need värvimudelid kasutavad mittelineaarset teisendust, siis dünaamiline ulatus 8-bitisel JPEG-failil on umbes 11 stop-i.
Süntaks ja struktuur
JPEG-pilt koosneb jadast segmentidest, mis algavad markeriga 0xFF, millele järgneb bait, mis näitab, millise markeriga on tegu. Mõned markerid koosnevad ainult neist kahest baidist; teistele järgnevad kaks baiti, mis näitavad järgneva sõnumi (vt tabelit), mis on markeripõhiselt määratud, pikkust (pikkus sisaldab kaks baiti pikkuse jaoks, kuid mitte neid kahte markeri baiti). Mõnele markerile järgnevad entroopia-kodeeritud andmed, sellise markeri pikkus ei sisalda nende andmete pikkust. Kõrvuti asetsevad 0xFF baidid on samuti ka täiteks, kuid ainult entroopia-kodeeritud andmetele järgnevate markerite juhul.
JPEG-koodeki näidis
JPEG-faili võib kodeerida mitut moodi, kuid enamjaolt kasutatakse JFIF-vormingut. Kodeerimine toimub nii:
2. Kromaatsust sisaldava andmehulga resolutsiooni vähendatakse, tavaliselt 2 või 3 korda. Seda sellepärast, et silm on vähemtundlik värvidetailide suhtes, kui heleduse suhtes.
3.Pilt jagatakse 8 × 8 piksli suurusteks plokkideks, Y, Cb, Cr andmed käivad läbi DCT (dekorrelatsioon).
4. DCT koefitsiendid kvanditakse. Inimese nägemine on palju tundlikum väikeste muutuste suhtes värvis või heleduses üle suurte alade, kui kõrgsagedusliku heleduse muutuse suhtes. Seega kõrgsageduslikud komponendid salvestatakse väiksema täpsusega. Kui väga madalat kvaliteedi seadistust kasutatakse, siis kõrgsageduslikud komponendid muutuvad nullideks ja neid ei loeta.
5. Kõigi 8 × 8 plokkide andmed, mis on kvanditud, pakitakse Huffman koodiga.
Dekodeerija teeb need sammud tagurpidi, peale kvantimise, kuna kvantimine on pöördumatu ja andmed kaovad tänu sellele alatiseks.
Kodeerimine
Mitmed JPEG-standardi võimalused jäetakse kasutamata, ja nagu mainitud, kasutab enamus tarkvara lihtsamat JFIF-vormingut JPEG-faili konteinerina, mis muuhulgas täpsustab kodeerimise meetodi. Siin on lühike kodeerimise seletus, kasutades 24 bitti piksli kohta (8 iga R G ja B jaoks). See on kadudega pakkimise meetod.
Värvimudeli teisendus
Esiteks tuleks pilt teisendada RGB-ruumist Y'CbCr-ruumi. Selles on kolm komponenti Y', Cb ja Cr. Y' komponent on piksli heledus, Cb ja Cr on kromaatsus (sinine ja punane komponent). See on sama värvimudel, mida kasutavad digitaalsed televiisorid ja video DVD-d, ning sarnane sellega, kuidas värvi esitatakse analoogses PAL-videos. Y'CbCr värvimudel võimaldab paremat pakkimist, ilma olulise kvaliteedi kaota. Pakkimine on efektiivsem, sest heleduse informatsioon (mustvalge), mis on tajutava pildi kvaliteedi jaoks olulisem, on ühel kanalil.
JFIF-standardis on Y'CbCr teisendus kirjas, ja seda tuleks jälgida, et saavutada maksimaalne vastavus standardiga. Kuid osad JPEG-rakendused oma "kõrgeimal kvaliteediastmel" ei kasuta seda sammu ja jätkavad RGB värvimudeliga, kus pilti hoitakse eraldi punase, sinise ja rohelise kanali peal. Selle tulemusel on pakkimine kehvem. Y', Cb ja Cr komponentide arvutamine JFIF standardi järgi on lineaarne:
Alladiskreetimine
Tänu värvi retseptorite tihedusele inimsilmas, näevad inimesed Y' komponenti parema detailsusega, kui Cb ja Cr komponente. Selle teadmisega võivad kodeerijad pilte pakkida suurema tõhususega. Järgmine samm on Cb ja Cr komponentide resolutsiooni vähendamine, mis tähendab et neid piksleid pannakse kokku vastavalt etteantud skeemile. 4:2:0 on näiteks horisontaalselt ja vertikaalselt kaks korda väiksemaks; see samm jäetakse grayscale (toonivalik mustast valgeni) piltide puhul vahele.
Seega alladiskreetimisel võetakse tavaliselt 2 × 2 suurune piksliplokk ja selle kromaatsuse komponentidest keskmine väärtus, mis teeb ploki (ja seega ka pildi) originaalsuurusest 1 / 2 väiksemaks: 1 / 3 + (2 / 3) * (1 / 4). .
Plokkideks jagamine
Edasi tuleb iga kanal jagada 8 × 8 suurusteks plokkideks, mis pakitakse eraldi. Neid plokke kutsutakse andmeüksusteks (dataunits). See plokkideks jagamine on JPEG üks miinuseid, millest tuleneb piltide "ruudutamine". Järgnev samm oleks tervet pilti ühe plokina võttes problemaatiline, sest suure hulga puhul ei ole andmed korreleerunud, ja koefitsiendid oleksid suured.
Kui pildi ridade või veergude arv ei ole 8-ga jaguv, täidetakse ääred äärmiste pikslite väärtustega või lihtsalt musta värviga.
Diskreetne koosinusteisendus
kus
Kvantimine
Iga komponendi ploki iga arv jagatakse eraldi arvuga, mis võivad olla kasutaja poolt antud 8 × 8 maatriksis, mida kutsutakse kvantimise maatriksiks. Ja saadud arvud ümardatakse täisarvuks.
DC-koefitsient jääb vasakule üles, ja enamus arve on pärast kvantimist nullid (vt antud maatriksit). Seda juhul, kui kõrvutised pikslid on algsel pildil sarnased.
Entroopia-kodeerimine
Entroopia-kodeerimine on kadudeta pakkimise meetod, mis põhineb RLE ja Huffmani algoritmidel. Selle skeemi järgi kodeeritakse kõik kvanditud koefitsiendid. JPEG-standard lubab kasutada ka aritmeetilist kodeerimist, mida tegelikult harva kasutatakse, sest seda kaitsevad erinevad patendid.
Pakkimise suhtarv ja moonutused
256px|pisi|Näha on pikslid, mis on erinevad pakkimata ja pakitud piltide vahel, tumedam tähendab suuremat erinevust 256px|pisi|Originaal pisi|192px|8 × 8 ruudud on nähtavad pakitud kujul Pakkimise tegurit võib muuta vastavalt vajadusele, olles rohkem või vähem agressiivne kvantimise faasis jagamiste kasutamise suhtes. Kümme ühele pakkimine on tavaliselt silmnähtavalt hea kvaliteediga ja originaalist eristamatu. 100:1-le on võimalik, kuid see paistab väga teistsugune kui originaal. Tavaliselt väljenduvad need moonutused kontrastsete üleminekute piiril oleva mürana või plokkidest koosneva pildina. Analoogset moonutust MPEG videos kutsutakse moskiito müraks, sest need täpid meenutavad moskiito parve. Neid moonutusi saab vähendada kasutades väiksemat pakkimise taset. Osad programmid lubavad kasutajal muuta kuivõrd iga individuaalne plokk pakitakse. Tugevamalt pakitakse pildi regioonid, kus on näha vähem moonutusi. Nii on võimalik manuaalselt JPEG-faili mahtu vähendada, ilma et kvaliteet kannataks. Isegi kui kvantimise maatriks on kõik ühed, kaotatakse infot täisarvuks muutmise protsessis. Seega kvantimine on alati kadudega.
Dekodeerimine
Dekodeerimine pildi näitamiseks toimub eespoolmainitut vastupidises suunas tehes.
Standardid
Siin on mõned standardid, mis on ISO/IEC JTC1 SC29 Working Group 1 poolt loodud:
Mindanao
Mindanao on Filipiinide suuruselt teine saar Luzoni järel.
Mindanao on maailmas suuruselt 19. saar. Rahvaarvult on ta maailma 8. saar.
Saare pindala 94 630 km². Saar on mägine. Apo vulkaan (kõrgus 2954 m) on saare ning ühtlasi ka Filipiinide kõrgeim tipp.
Saart ümbritsevad läänest Sulu meri, idast Filipiini meri ja lõunast Sulawesi meri.
Kõigist Filipiini saartest on Mindanaol kõige mitmekesisemad maastikud: kõrged sakilised mäed, peaaegu isoleeritud vulkaanitipud, kõrged platood, ürgmetsad ja laiad soised tasandikud.
Ajalugu
Mindanao on nimetatud maguindanaode hõimu järgi, kes enne eurooplaste saabumist oli saare suurim ja võimsaim hõim.
13. sajandil levis piirkonda islam ja rajati Filipiini sultanaadid, näiteks Maguindanao ja Sulu sultanaat. Siiski oli eurooplaste saabumise ajaks islamisse pöördunud ainult osa saare elanikest. Enamik inimesi saare põhja- ja idaosas järgisid oma rahvuslikke religioone, kuni eurooplased nad lõpuks ristiusustasid. Tänapäeval on saare elanikkonnast 63% kristlased ja 32% muslimid.
16. ja 17. sajandi vahetusel toimus Mindanao elanikel esimene kokkupuude hispaanlastega, kes saare vallutasid.
Provintsid
Saare territoorium on jagatud viieks piirkonnaks, mis koosnevad järgmistest provintsidest:
Helen Erastus
Helen Erastus (sündinud 24. augustil 1966) on eesti koorijuht, muusikapedagoog ja kultuurikorraldaja.
Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikapedagoogika erialal.
Töötanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna solfedžo- ja muusikateooriaõpetajana.
Laulnud Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris (dirigent Vaike Uibopuu), Tallinna Kammerkooris (dirigendid Kuno Areng, Toomas Kapten), kammerkooris "Mainor" (dirigent Olari Elts), Kooriühingu Kammerkooris, Eesti Raadio segakooris (dirigent Toomas Kapten), kammerkooris "Ave Canto" (dirigendid Toomas Voll, Eva Taul, Ave Sopp) ja Pärnu Kammerkooris (dirigent Ave Sopp).
Osalenud koorilauljana vokaalsümfooniliste suurvormide, nagu näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti Missa c-moll ja Reekviemi, Johann Sebastian Bachi Missa h-moll, Georg Friedrich Händeli oratooriumide "Messias", "Iisrael Egiptuses", Johannes Brahmsi Saksa reekviemi, Johann Valentin Mederi Reekviemi, Ferenc Liszti oratooriumi "Via crucis" ettekandmisel Toomas Siitani, Andres Mustoneni, Arvo Volmeri, Leo Krämeri ja Olari Eltsi juhatamisel.
Rahaühik
Rahaühik jaguneb väiksemateks ühikuteks. Eesti Vabariigi rahaühik on euro, mis jaguneb 100 sendiks.
Jaapani Grand Prix
thumb|[[Suzuka ringrada]]
Jaapani Grand Prix on Jaapanis peetav Vormel 1 võidusõit suurele auhinnale.
Võistlust peetakse vaheldumisi Suzuka ja Fuji ringradadel.
Mäetaguse säär
Mäetaguse säär on poolsaar Saaremaa vallas Laidevahe looduskaitsealal.
Evelyn Sepp
pisi|Evelyn Sepp 2009. aastal Evelyn Sepp (sündinud 13. juulil 1972 Tallinnas) on Eesti poliitik ja sporditegelane, aastast 2023 Erakonna Eestimaa Rohelised juht.
Ta oli Eesti Keskerakonna ridades IX Riigikogu asendusliige ning X ja XI Riigikogu liige.
Haridus
1990 lõpetas ta Tallinna Spordiinternaatkooli. Ülikooli sisseastumiskatsed ei õnnestunud ja seejärel astus ta 2. Kutsekeskkooli Tallinnas, kus lõpetas 1991. aastal sekretär-referendi eriala. 1994–1997 õppis ta Rahvusvahelises Sotsiaalteaduste Rakenduslikus Kõrgkoolis Lex äriõigust, seejärel Sotsiaalteaduste erakõrgkool Veritases ning 2000. aastast Tartu Ülikooli Õigusinstituudis.
Sportlase ja sporditegelesena
Ta on harrastanud aastatel 1981–1991 ujumist, moodsat viievõistlust ja epeevehklemist.
Poliitiline tegevus
pisi|Evelyn Sepp 2008. aastal Juuni algusest 1998 kuni aprillini 2014 kuulus ta Eesti Keskerakonda.
Ta oli IX Riigikogu liige 2001–2003 (ta sai IX Riigikogu valimistel 86 häält, kandideerides Haaberstis, Kristiines ja Põhja-Tallinnas) ja X Riigikogu liige (sai 292 häält) ning ta oli XI Riigikogu liige (sai 565 häält). Ta oli Riigikogu põhiseaduskomisjoni aseesimees. Kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel. Sai 414 häält ning Riigikogusse ei pääsenud.
Sepp on tuntud Estonia huku uurimise komisjoni aktiivse liikmena.
Kui Riigikogu surus 2005. aasta juunis läbi seaduse, millega keelustati poliitiline välireklaam aktiivse valimiskampaania ajal ehk alates kandidaatide registreerimise lõppemisest, oli Sepp sellele seadusele vastu. Tema sõnul oli eelnõu eesmärgiks vähendada erakondade kulutusi kampaaniale, tagada erakondadele võrdsemad võimalused ja muuta poliitika sisulisemaks, aga tulemuseks oli poliitika keelamine avalikes kohtades. "Tulemus on ebardlik, täiesti ebademokraatlik. Algatajate tahe on sujuvalt moondunud avalikus kohas tehtava poliitilise teavitustöö keelustamiseks," ütles ta. Hiljem kuulutati see seadus Eesti põhiseadusega vastuolus olevaks.
Kui Eesti justiitsministeerium tõi 2007. aasta augusti algul koos õlletootjaga A. Le Coq müügile Põhiseaduse pilsneri, mis pühendati Eesti põhiseaduse 15. aastapäevale, kritiseeris Sepp seda sammu tugevalt.
2008. aasta eest sai Evelyn Sepp taksoga sõitmise eest 124 932 krooni kuluhüvitisi.
Juba enne Riigikogu valimisi 2011. aastal avaldas Sepp rahulolematust Keskerakonna juhtkonna mitmete otsustega. Valimisnimekirja jäeti ta 123. kohale, mistõttu ta jäi riigikogust välja, jätkates tööd Tallinna linnavolikogus. Pärast valimisi astus Sepp avalikult opositsiooni Edgar Savisaare ja tolle lähikonnaga. Seppa kritiseeris omakorda Kadri Simson.
2014. aasta aprillis lahkus Sepp Keskerakonnast.
Ta on Tallinna linnavalitsuse kuritegevuse komisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Roheliste nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 130 häält ning ei osutunud valituks. 29. aprillil 2023 valiti Sepp Erakonna Eestimaa Rohelised juhiks.
Esinemine telesaadetes
Sepp osales 2008. aastal Kanal 2 saates "Tantsud tähtedega".
Aastal 2010 osales ta TV3 saates "Laulud tähtedega" ning langes esimesena välja. Seal ta esines koos Margus Vaheriga.
Blogi
2007. aastast peab ta blogi Evelyn Sepa Sisering (avalikult kättesaadavad on postitused aastatest 2007–2011), kus on käsitlemist leidnud nii Eesti sisepoliitilised sündmused kui ka Eesti spordielu.
Ašot Vardapetjan
Ašot Vardapetjan (armeenia keeles Աշոտ Վարդապետյան; inglise keeles Ashot Vardapetyan; vene keeles Ашот Вардапетян Ašot Vardapetjan; sündinud 1955) on armeenia malekohtunik, rahvusvaheline arbiiter (1993).
Ašot Vardapetjan on tunnustatud malekohtunik. Ta on olnud peakohtunik paljudel võistlustel, sealhulgas MM-tiitlimatšil Viswanathan Anandi ja Boris Gelfandi vahel (2012), MM-tiitlimatšil Viswanathan Anandi ja Magnus Carlseni vahel (2013), pretendentide matšil (2009), maailmameistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2017), Euroopa noorte meistrivõistlustel (2018), maailma karikaturniiril (2009, 2011, 2019), Euroopa meistrivõistlustel (2014, 2019), Euroopa naiste meistrivõistlustel (2016, 2017) ning võistkondlikel maailmameistrivõistlustel (2015).
Peakohtuniku asetäitja rollis on ta olnud maleolümpial (2010), Aerofloti lahtisel A-turniiril ( 2016, 2017, 2018, 2019, 2020), maailma karikaturniiril (2017) ja muudel turniiridel.
Maletajana on Vardapetjan täitnud meistrikandidaadi järgu nõuded.
Seksuoloogia mõisteid
Seksuoloogia mõisteid