cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alessandro de' Medici
Medicid oli Firenzest pärit pankurisuguvõsa, kelle võimu alguseks võib pidada aastat 1397, kui Giovanni di Bicci de' Medici asutas Medicite panga. Medicid tulid Firenzes de facto võimule aastal 1434, kui Giovanni poeg Cosimo di Giovanni de' Medici naasis pärast aastast eksiili Firenzesse. Cosimo kasutas oma jõukust, et mõjutada Firenze Vabariigi Signoria liikmete valimist ja otsuseid. Medicite suguvõsa tuli Firenzes de iure võimule aastal 1531, kui pärast Cognaci sõda määras Clemens VII kokkuleppel Karl V Firenzet valitsema Alessandro de' Medici. Medicite võim Firenzes oli katkenud vaid kahel korral, s.o aastatel 1494–1512 ja 1527–1530, kui Medicite suguvõsa vastased haarasid Firenzes ajutiselt võimu.
Karl V määras Alessandro de' Medici 1531. aastal Firenze Vabariigi valitsejaks ning 1531. aasta teisel poolel määras Clemens VII ta Firenze hertsogiks. Ametlikult algas Alessandro valitsusaeg hertsogina 1532. aastal. Tänu oma tumedamale nahatoonile pälvis Alessandro de' Medici kaasaegsetelt hüüdnime "il Moro" ehk "mooramaamees". Alessandro de' Medici valitsusaja ja isiku kohta on vähe informatsiooni. Kui võimule tuli Cosimo I Medicite suguvõsa alamharust, lasi ta oma võimu kinnitamiseks hävitada Alessandro kohta allikaid ja dokumente, mis oleks võinud teda kujutada hea valitsejana. Seetõttu on suur osa informatsiooni Alessandro valitsusaja kohta kriitiline ja hukkamõistev. Tema kaasaegsed heitsid talle ette ebaseaduslikult hertsogitiitli saamist, liiga julma valitsemist ja seksuaalset kõlvatust, mis seisnes väidetavalt nunnadega magamises.
Alessandro de' Medici valitses Firenzet kuni aastani 1537, kui ta mõrvati oma sugulase Lorenzino di Pierfrancesco de' Medici poolt.
Medicite suguvõsa ajalugu Alessandro võimuletulekuni
Cosimo de' Medici (tuntud ka kui Cosimo Vanem) jätkas panga juhtimist koos oma noorema venna Lorenzo de' Mediciga. Cosimo Vanemast sai alguse Medicite suguvõsa peameesliin, kui Lorenzo de' Medicist sai alguse teine meesliin. Cosimo de' Medici oli patroon paljudele arhitektidele ja kunstnikele. Tema käe all kasvas Medicite pank tolleaegse Euroopa üheks võimsamaks. Cosimo de' Medici suri aastal 1464 ning jättis panga juhatamise oma vanimale pojale Piero di Cosimo de' Medicile. Piero valitsusaeg ei jätnud erilisi jälgi Medicite pangale ega Firenze valitsemisele ning pärast tema surma aastal 1469 tuli võimule tema vanim poeg Lorenzo de' Medici.
Lorenzo oli Medicite suguvõsa üks tugevamaid juhte. Tema "valitsusajal" saavutati üha rohkem kontrolli Firenze valitsemise üle, kuid ta oli ka kunstide heldekäeline toetaja. Kuna ta ei pööranud aga erilist tähelepanu Medicite pangale, siis vähenes selle võim drastiliselt. Lorenzo suri 1492. aastal ning tema positsiooni võttis üle tema vanim poeg Piero de' Medici. Lorenzo nooremast pojast Giovanni de' Medicist sai hilisem paavst Leo X. Kahe poja nõost Giulio de' Medicist aga paavst Clemens VII.
Pierot tunti Piero Õnnetu hüüdnime all, sest tema valitsusajal lagunes Medicite pank ning Medicite perekond aeti Firenzest välja. Piero oli võrreldes oma isaga nõrgem juht ega suutnud peatada Medicite panga allakäiku. 1494. aastal alistus Piero Karl VIII Signoriaga konsulteerimata. Firenze Signoria ei olnud otsusega rahul ning rahva viha eest tuli Medicite perekonnal Firenzest lahkuda. Medicite asemel tuli Firenzes võimule munk Savonarola. Jättes aga ilmaliku võimu tähelepanuta, heitis paavst Alexander VI 1497. aastal ta kogudusest välja ning ta hukati aasta hiljem.
Medicite perekonna esimese eksiili lõpetas paavst Leo X aastal 1512. Aasta hiljem tuli võimule Lorenzo II, Urbino hertsog, kes oli Alessandro de' Medici isa. Lorenzo suri 1519. aastal ning linna juhtimine läks üle Giulio de' Medicile ehk Clemens VII. Pärast Rooma linna rüüstamist 1527. aastal pagendati Medicite perekond Firenzest teist korda. Medicid taastasid oma võimu Firenzes 1531. aastal.
Alessandro de' Medici vanemad ja lapsepõlv
Alessandro de' Medici oli sohilaps ning tema täpne sünniaasta ei ole teada. Ajalookirjutuses on pakutud, et Alessandro sündis vahemikus 1510–1512, kuigi kirikuraamatutes tema nime nendel aastatel ei esinenud. Selle põhjus võib olla Medicite perekonna eksiil, mis kestis kuni aastani 1512. Pole ka teada, kes olid Alessandro de' Medici vanemad. Ametlikult oli tema isaks Lorenzo de' Medici, keda Alessandro ka ise oma isaks pidas. Samas levisid kuulujutud, et tema isa võis olla Clemens VII. Alessandro de' Medici ema kohta on vähem infot. Firenze ajaloolane Jacopo Nardi (16. sajand), kirjeldas Alessandro ema kui kõige madalamast seisusest naist, sama seisukohta on väljendanud mitmed ajaloolased aastaid hiljem.
Alessandro ema isik ja sotsiaalne päritolu on tekitanud küsimusi nii Alessandro kaasaegsetes kui ka hilisemates ajaloolastes. Alessandro ema isikust ei ole säilinud ühtegi allikat. Tema ema sotsiaalset päritolu on samuti raske kindlaks teha, kuid sellel on suur tähtsus. 16. sajandi Firenzes oli lapse sotsiaalne staatus sõltuv tema ema staatusest. Oma teoses renessansiaegse Firenze sohilastest kirjutab Clemsoni ülikooli professor Thomas Kluehn, et väljaspool abielu orjadele ja mittevabadele naistele sündinud lapsi võeti harvem perekonda omaks kui vabade naiste omi. Alessandro kriitikud üritasid jätta tema emast võimalikult halba muljet, et tema hertsogistaatus tunduks illegitiimne. Alessandro ema sotsiaalse päritolu kindlakstegemist on raskendanud Cosimo I, lastes hävitada Alessandro kohta käivat infot. On kindlalt teada, et Alessandro sündis abieluväliselt ja madalast seisusest naisele. Puuduvad ajaloolised allikad, mis kinnitaksid, et tegemist oli kõige madalamast seisusest naisega ehk orjaga.
Alessandro de' Medici oli ka esimene Firenze tumedanahaline hertsog. Piltidel on teda kujutatud tumedama nahatooni, laia nina ja krässus juustega; see ei olnud 16. sajandi Firenzes takistuseks kõrgema ametikoha pidamisel või karjääri tegemisel. Kirjeldused Alessandrost sarnanesid Milano hertsogi Ludovico Sforza omadega, kes oli samuti negriidsest rassist.
Vaatamata sellele, et Alessandro oli sündinud abieluvälisest suhtest, kasvatati ta üles Medicina. See võib viidata sellele, et tema ema oli vaba naine. Lapsepõlve veetis ta Roomas, kus ta koos Ippolito de' Mediciga (kes oli samuti sündinud sohilapsena) saadeti paavst Leo X soovitusel õppima humanist Valeriano juurde, kus nad jätkasid õpinguid ka Paavst Clemens VII pontifikaadi ajal 1523. aastal. Valdava osa oma haridusest omandas Alessandro Poggio a Caianos asuvas Medicite villas koos oma õe, Lorenzo de' Medici tütre, Caterina de' Mediciga, tulevase Prantsusmaa kuningannaga.
Valitsusaeg
Alessandro de' Medici valitsusaega on palju kritiseeritud, enamasti tema võimu vastaste poolt. Teda kujutati sageli kaasaegsete poolt kui türanni ja julma valitsejat. Vähesed dokumendid, mis on säilinud Alessandro valitsusaja algusest, ei kirjelda teda kui halba valitsejat. Alessandro valitsusaja suurim kriitik oli tema lähedane sõber Lorenzino de' Medici. Pärast Alessandro mõrvamist, kirjutas Lorenzino oma teoses "Apologia" hertsogi väidetavast türanniast ja kehvadest poliitilistest otsustest.
Alessandro de' Medici sai Firenze valitsejaks pärast Cognaci sõja (1526–1530) ajal toimunud Firenze piiramist (1529–1530). Firenze piiramise põhjus oli Karl V ja Clemens VII vahel sõlmitud kokkulepe, milles Karl V lubas taastada Medicite võimu Firenzes ning Clemens VII lubas vastutasuks tunnistada Habsburgide suguvõsa ülemvõimu Itaalias. Kindlustamaks poliitilist liitu Karl V ja Clemens VII vahel, nõustus Karl V oma sohilapsest tütre naitma Alessandroga. Firenze alistus 1530. aastal ning 1531. aastal sai Karl V korraldusega Alessandro de' Medicist Firenze valitseja. 1532. aastal sai Alessandrost Firenze linna hertsog. Firenze linna Balia, mida de facto juhtis Clemens VII, kirjutas ümber Firenze linna põhimääruse. Firenze linna Signoria asendati neljapealise nõunikekoguga, mida määrati juhtima Medicite suguvõsa. Nõunikekogu juhi ametlikuks tiitliks sai hertsog.
Mitmed Alessandro otsused olid mõeldud Medicite juhitud hertsogiriigi säilitamiseks. Kuigi Lorenzino kirjeldab Alessandro võimu kui erakordselt julma, puuduvad siiski allikad, mis seda kinnitaksid. Samas on säilinud kiri aastast 1534, milles Alessandro de' Medici noomis Capitano Giuliano de' Medicit poliitilise vangi liiga liberaalse kohtlemise eest.
Kirjade põhjal, mis on Alessandro valitsusajast säilinud, oli näha tema soovi kaitsta kohalikku loodust. 1535. aastal kirjutas ta Arezzo, Castiglione, Cortona, Montepulciano ja Foiano piirkondade juhtidele käsu, milles keelustas haigrute küttimise ja nende pesade kahjustamise. 1534. aastal, kirjutas ta kirja Genova hertsogile Andrea Doriale, kelle sõdurid olid kahjustanud Pietrasanta metsasid, raiudes seal küttematerjali tarbeks puid. Oma kirjas väitis ta, et kodanikud soovisid oma metsa hoida mitte majanduslikel eesmärkidel, vaid looduse enda pärast.
Oma valitsusajal lasi Alessandro ehitada ka tänapäeval tuntud Fortezza da Basso. Tegemist oli kindlusega, mis valmis aastatel 1534–1536. See oli mõeldud hertsogi ja tema lähikondsete eluruumideks, kui ka nende kaitseks juhul, kui Firenze linna elanikud peaksid mässu tõstma.
Alessandro de' Medici abiellus 1536. aastal Saksa-Rooma keisri Karl V sohilapsest tütre Margheritaga. Alessandrol oli üks sohilapsest poeg Giulio, keda sooviti ka pärast Alessndro mõrvamist valida uueks hertsogiks. Takistuseks sai Giuliano sohilapse staatus ja noor iga.
Surm
Alessandro olevat Lorenzino sõnul olnud väga ettevaatlik, sest ta kartis, et keegi võib üritada teda tappa, seega otsis Lorenzino võimalust tabada Alessandrot ilma ihukaitsjate ja kaitseturviseta. Väidetavalt lubas Lorenzino Alessandrole võimalust veeta öö Lorenzino kauni tädiga. Kui hertsog magamistuppa üksi jäi, siis pussitasid Lorenzino ja tema teener Soronconcolo hertsogi surnuks. Pärast Alessandro tapmist lukustas Lorenzino hertsogi magamistoa ukse, et surnukeha liiga ruttu ei leitaks, ning põgenes samal ööl Firenzest ettekäändega, et läheb külastama oma haiget venda. Alessandro keha leiti alles paar päeva hiljem, selle kohta on anonüümne kirjanik on jätnud märke: "Hertsogi keha leiti olevat "täis haavu", eriti silmadel ja näos, samuti olevat ta käed katki." Medicite suguvõsa üritas mõrva varjata, sest kardeti et kaotatakse kontroll linna valitsemise üle. Hakati otsima uut hertsogit, kelleks sai 17-aastane Cosimo I.
Pärast Firenzest põgenemist kirjutas Lorenzino oma tuntuima teose "Apologia". Selle kohaselt otsustas Lorenzino tappa Alessando, et taastada Firenze kodanikuõigused ja vabastada linn türannist. Ajaloolased väidavad, et kirja eesmärk ei olnud mitte linna vabastamine, vaid oma nime puhtakspesemine.
Alessandro oli esimene ja viimane Medicite suguvõsa meespealiini esindajast hertsog. Pärast tema surma võimule tulnud Cosimo I lasi Lorenzino eest välja panna pearaha. Lorenzino tapeti karistuseks oma reeturlikkuse eest Veneetsias 1548. aastal.
Medivka
Medivka (ukraina keeles Медівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 654. Pindala on 2,661 km².
Zubtsov
pisi|Zubtsov Zubtsov on linn Venemaa Tveri oblastis, Zubtsovi rajooni keskus. Asub Tverist 146 km kaugusel Volga jõe ääres.
Saint-Gervais-sur-Mare
Saint-Gervais-sur-Mare on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.
Prantsuse kuningriigi ajal kandis vald nime Saint-Gervais-Ville, et erineda vallast Saint-Gervais-Terre (või ka Saint-Gervais-Terre-Foraine) viimasest on tänapäeval saanud Rosis' vald.
Vallaga on seotud järgmised isikud:
Männi-koorelutikas
Putukat on ka Eestis.
Taksimi väljak
pisi|Taksimi väljak Taksimi väljak (türgi keeles Taksim Meydanı) on väljak Türgis İstanbulis. İstanbuli Euroopa-osas asuv väljak on kujunenud İstanbuli keskväljakuks. Väljakult pääseb İstanbuli metroo keskjaama.
Sõna taksim tähendab türgi keeles jagamist või jaotamist. Algselt jõudis vesi torustiku kaudu İstanbuli põhjaosast väljaku piirkonda, kust siis torud teistesse linnaosadesse laiali hargnesid, sellest ka väljaku nimetus. Väljakul asub 1928. aastal Türgi vabariigi rajamise viiendaks aastapäevaks püstitatud Vabariigi monument (Cumhuriyet Anıtı). Platsi põhjakirdeäärel asub Taksim Gezi park. Linnavalitsuse plaan rajada pargi asemele kaubanduskeskus vallandas Türgi 2013. aasta meeleavaldused.
Silmsi looduskaitseala
Silmsi looduskaitseala on looduskaitseala Järva maakonnas Järva vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta kaitsealuseid liike ja nende elupaiku, samuti EÜ nõukogu direktiivis 92/43/EMÜ nimetatud elupaigatüüpe, näiteks liigirikkaid madalsoosid. Kaitseala pindala on 146,4 ha.
Kaitseala moodustati 2005.
Jaime Morey
pisi|Jaime Morey (1982) Jaime García Morey (16. juuni 1942 Alicante – 7. juuli 2015 Madrid) oli Hispaania laulja.
Jaime Morey esindas lauluga "Amanece" Hispaaniat 1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Edinburghis. Laul saavutas 18 osaleja seas 10. koha.
Markus Poom
Markus Poom (sündinud 27. veebruaril 1999 Derbys Inglismaal) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Iirimaa League of Ireland Premier Division klubis Shamrock Rovers.
Klubi
''Uuendatud seisuga 10. aprill 2021''
Koondis
''Uuendatud seisuga 10. aprill 2021''
Isiklikku
Tema isa on Mart Poom. Markus Poom on abielus.
Romantiline armastus
Romantiline armastus on erootilise armastuse vorm, mida iseloomustab armunud olek vähemalt armastuses algfaasis.
Kuigi tänapäeva lääne kultuuris on romantiline armastus erootilise armastuse normiks ning seda peetakse üldinimlikuks ja loomulikuks, väidavad mitmed uurijad, et selle massiline levik tänapäeval on võimalik ainult sotsiaalse konstrueerituse tõttu. Romantilise armastuse ideaal on tekkinud uusajal osalt kurtuaasse armastuse eeskujul.
Ķurzēni
Ķurzēni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Sausnēja vallas. Küla asub valla kaguosas merepinnast 155 meetri kõrgusel. Ķurzēni jääb valla keskusest Sidrabiņist 7, endisest piirkonna keskusest Ērgļist 15 ja Riiast 139 kilomeetri kaugusele.
Külas asub Ķurzēni bussipeatus. Aastail 2006-2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda.
Fenoolglükosiidid
Fenoolglükosiidid on glükosiidid, mille aglükoon on fenool või fenoolhape.
Nende seas on parkaineid.
Tähtsamad fenoolglükosiidid on arbutiin, metüülarbutiin, salitsiin, populiin, spireosiid ja ehhinakosiid.
Soo-otsa looduskaitseala
Soo-otsa looduskaitseala on looduskaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta kaitsealuseid liike ja nende elupaiku, samuti EÜ nõukogu direktiivis 92/43/EMÜ nimetatud elupaigatüüpe, näiteks rabametsi. Kaitseala pindala on 737 ha.
Kaitseala moodustati 2007.
Panslavism
pisi|150px|Slaavlaste lipp, mis võeti vastu 1848. aastal panslaavi kongressil [[Prahas]] Panslavism oli 19. sajandi keskpaiku kujunenud liikumine, mis seadis eesmärgiks kõigi slaavlaste ühendamise.
Aweil
Aweil (araabia keeles أويل) on linn Lõuna-Sudaanis, Aweili osariigi keskus.
Aastani 2015 oli Aweil Põhja-Bahr el Ghazali osariigi keskus.
pisi|tühi|Aweil
Salusaar (Lämmijärv)
Salusaar on asustamata saar Lämmijärves Räpina vallas Põlva maakonnas.
Karin Siim-Juse
Karin Siim-Juse (30. detsember 1911 Tartu – 23. november 1989 Tallinn) oli eesti moe- ja teatrikunstnik.
Ta õppis aastatel 1931–1935 kunstikoolis Pallas, mille lõpetas rakenduskunstnikuna.
Juba enne kõrgema kunstikooli lõpetamist asus tööle teatrisse Vanemuine, kus ta töötas aastatel 1934–1935 kostüümikunstnikuna; hiljem tegi sama tööd ka teatris Estonia. Samal ajal tegi moejoonistusi ja -kirjeldusi ajakirjadele, näiteks Eesti Naine ja Huvitav Žurnaal.
Pärast II maailmasõda töötas ta Tallinna moeateljeedes moekonsultandi ja -joonistajana. Tegi kaastööd Leningradi Moemajale. Aastatel 1952–1960 töötas kombinaadis Mood kunstnikuna. 1959. aastal ilmus tema koostatud ja tema joonistustega moeraamat "Figuur ja mood" (Eesti Riiklik Kirjastus).
Isiklikku
Tema poeg Rein Siim oli eesti maalikunstnik, arhitekt ja karatetreener, õde Vida Pääbo-Juse oli maali- ja tekstiilikunstnik, õetütar Ilon Wikland (neiuna Pääbo) on raamatugraafik.
Pattu kahetsev Magdaleena (Tizian, 1533)
„Pattu kahetsev Magdaleena“ on itaalia kunstniku Tiziani maal.
Hambühren
Hambühren on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Vald asub umbes 7 km Cellest läänes ja selle pindala on 56,7 km². 31. detsembril 2015 elas seal 10 227 inimest.
Njuksenitsa rajoon
Njuksenitsa rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblasti idaosas. Selle keskuseks on Njuksenitsa küla. Piirneb põhjas Arhangelski oblastiga.
Rajoon jaguneb halduslikult 4 kohalikuks omavalitsuseks. Rajoonis on 129 asulat.
Rajoon moodustati 1924. aastal.
2021. aastal oli rajoonis 8291 elanikku. 1989. aastal oli rajooni elanike arv 13 287.
Taronga loomaaed
pisi|Loomaaia värav Taronga loomaaed on loomaaed Austraalias Sydneys.
Loomaaed asub Mosmani linnaosas Atholi lahe ääres. Selle geograafilised koordinaadid on.
Loomaaed asutati 1916. aastal.
Taronga loomaaia pindala on 21 hektarit. Loomaaias elab umbes 340 liigi esindajaid, kokku üle 2600 looma.
Riia börs
pisi|NASDAQ OMX Riia börsi hoone NASDAQ OMX Riia börs on Riias tegutsev väärtpaberibörs, ainus reguleeritud väärtpaberite järelturg Lätis. See on koos Vilniuse ja Tallinna börsiga ühtse Nasdaq Balti reguleeritud turu osa.
Vaata ka
Nasdaq Balti börs
Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett
Kvarteti esimesse koosseisu kuulusid Evald Turgan, Vladimir Alumäe, Herbert Laan ja August Karjus.
Aastatel 1956–1959 oli kvartett Eesti NSV Riikliku Filharmoonia koosseisus (sel perioodil nimega Eesti NSV Riikliku Filharmoonia keelpillikvartett).
Gregor Gysi
pisi|Gregor Gysi (2018) Gregor Florian Gysi (sündinud 16. jaanuaril 1948 Berliinis) on Saksa jurist ja vasakpoolne poliitik.
1970. aastal lõpetas Gregor Gysi Berliini Humboldti Ülikooli juristina. 1967. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. Alates 1971. aastast tegutses ta Saksa DV-s advokaadina, doktorikraadi kaitses 1976. aastal. Advokaadina kaitses ta ka mitmeid režiimikriitikuid ja inimõiguste aktiviste (Rudolf Bahro, Robert Havemann, Ulrike Poppe, Bärbel Bohley). 1988–1989 oli ta Ida-Berliini Juristide Kolleegiumi esimees ja Saksa DV Juristide Kolleegiumi nõukogu esimees.
9. detsembrist 1989 kuni 4. veebruarini 1990 oli Gregor Gysi Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei/Demokraatliku Sotsialismi Partei (SED-PDS) esimees. 4. veebruarist 1990 kuni 30. jaanuarini 1993 oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei esimees. 1990. aasta märtsist kuni oktoobrini oli Gregor Gysi Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige.
1990–2002 oli Gregor Gysi Saksamaa Liidupäeva liige, 1990–1998 oli ta seal Demokraatliku Sotsialismi Partei grupi esimees ja 1998–2000 fraktsiooni esimees. 2002. aasta 17. jaanuarist kuni 31. juulini oli ta Berliini majandusminister. Alates 2002. aasta augustist tegutses advokaadina.
Alates 2005. aastast on Gregor Gysi jälle Liidupäeva liige. Ta oli aastatel 2005–2015 Vasakpartei (Die Linke) parlamendifraktsiooni esimees. ,
Isiklikku
Gregor Gysi isa Klaus Gysi (1912–1999) oli Saksa DV riigitegelane (kultuuriminister 1966–1973). Gregor Gysi õde Gabriele Gysi (sünd. 1946) on näitleja, 1985. aastal lahkus ta Saksa DV-st Lääne-Saksamaale.
The X Factor
"The X Factor" on Suurbritannia võistluslik televisiooni saatesari, millega otsitakse uusi talendikaid lauljaid. Võitja saab auhinnaks miljoni naela suuruse lepingu plaadifirmaga Syco Music.
Le Théâtre des Ombres
Le Théâtre des Ombres on Prantsusmaal 1988. aastast tegutsev varjuteatritrupp. Selle liikmed kuuluvad ka Toulouse'i teatri Théâtre de la Voix Lactée truppi.
Bergen (Celle)
Bergen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisi põhjaosas Lüneburgi nõmmel.
Halduslikult toimib see omavalitsusliku linnana, mis jagatud 12 linnaosaks, mis põhinevad linnal ja ümberkaudsetel küladel: Becklingen, Belsen, Bergen, Bleckmar, Diesten, Dohnsen, Eversen, Hagen, Hassel, Offen, Sülze ja Wardböhmen. Bergen-Belseni koonduslaager asus Belseni piirkonnas.
Linna pindala on 163,77 km². 31. detsembril 2015 elas seal 13 027 inimest. Sieben Steinhäuser, rühm dolmeneid kiviajast, asub treeningalal.
Viitna apteek
Viitna apteek on apteek Viitnal.
Apteek avati aastal 1939.
Bergen (Celle)
Ajalugu
thumb|St. Lamberti kirik
Bergenit on esmamainitud 1197. aastal ja see oli seadusandliku ja halduspiirkonna keskus, piirkonna šerifi (Amtsvogtei) asukoht ja hiljem Kuninglik Hannoveri ametkond. Pärast Hannoveri kuningriigi anneksiooni Preisimaa poolt 1866. aastal moodustati 1852. aastal Amt Bergen, liidendati Fallingbosteli kreisi, mis loodi 1867. aastal. Piirkonna ümberkorraldamisel 1885. aastal muudeti Amt uueks Celle kreisiks.
Bergen-Belseni koonduslaager asus Bergeni lähedal.
thumb|150 px|1836. "sisenemiskeelu" teemärk "Kuningliku Suurbritannia ja Hannoveri Ringkonna Büroo" käsuga
Täna toimib Bergen vallana Celle kreisi põhjaosas ja on peale Celle ainus poliitiline üksus kreisis, millele on antud linna staatus (antud juhul 1957. aastal). Valdade reorganiseerimisega (Gebietsreform) 1971. aastal anti Bergenile vastutus linnaosade (Stadtteile) üle: Becklingen, Belsen, Bleckmar, Diesten, Dohnsen, Eversen, Hagen, Hassel, Nindorf, Offen, Sülze ja Wardböhmen. See suurendas märgatavalt rahvaarvu ja pindala. Algse Bergeni linna pindala oli 11 km²; pärast haldusreformi oli see 163 km².
Kunst ja kultuur
Võõrvägede kohalolu tõttu piirkonnas, sealhulgas Hollandi ja Briti, tulid Bergenisse nii sõjaväelased kui ka nende perekonnad. See mõjutas tugevalt linna kultuurikeskkonda; näiteks peeti igal aastal tüüpilist Hollandi karnevali, mis on piirkonnale väga ebaiseloomulik. Bergen-Hohne Briti baas pidas 5. novembril lõkkeõhtut, kus osavõtt kõigile kohalikele elanikele oli vaba, vormides tugevad sidemed kogukonnaga.
Römstedthaus
thumb|Römstedthaus, kohalik ajaloomuuseum
Römstedthaus on kohalikule ja piirkondlikule ajaloole pühendatud talumuseum. Selle keskmes on talunike elu ja töö kuni sajandivahetuseni 1900. aastal. See paikneb endises, umbes 350 aastat vanas suitsukojas (Rauchhaus), mis on ikka veel paigas, kuhu ta ehitati. Vana talumaja ja kiriku suvemaja (Pfarrkote) on esmamainitud 1438. aastal. "Wobbeke Scroders" oli sel ajal talunik. 1831. aastal renditi suvemaja ja maa välja, ja maja kasutamine suitsukojana jätkus 1912. aastani. Bergeni kohaliku ajaloo ühing ostis maja 1912. aastal. Koolitaja Friedrich Römstedt (1849–1930) sisustas maja eelajalooliste ja kohaliku ajaloo esemete koguga. 1913. aastal avati muuseum.
Sõjalise treeninguala keskel Bergenist läänes on hästituntud Sieben Steinhäuser, rühm viiest megaliitilisest hauast hilisest lehterpeekrite kultuurist (3500-2800 eKr), mis täna on kultuurimälestis.
Mälestusmärgid
Linna keskel, Friedensplatzil ("Vabaduse väljakul"), kohe St. Lamberti kiriku kõrval on kolm mälestusmärki:
Mälestusmärgi tagaküljel on Hannoveri kuninga Georg V kroonitud kursiivis monogramm "GR" (Georgius Rex). Külgedel on sõnad: Dem Vaterlande Heil ("Lunastus Isamaale") ja Friede dem Jahrhunderte ("Rahu sajanditeks").
Valitsemine
thumb|Bergeni raekoda
Alam-Saksi haldusreformist (Gebietsreform) saati 1973. aastal koosneb Bergeni omavalitsus järgmistest osadest: Becklingen, Belsen, Bergen, Bleckmar, Diesten, Dohnsen, Eversen, Hagen, Hassel, Nindorf, Offen, Sülze ja Wardböhmen.
Volikogu
Linnavolikogus (Stadtrat) on 30 valitud liiget, samuti otse valitud linnapea (hauptamtlicher Bürgermeister). Kohalikel valimistel 10. septembril 2006 said volikogusse järgmised parteid ja valimisliidud:
Linnapead
Bergenis on aastast 1945 olnud järgmised linnapead (Bürgermeister):
Lisaks linnavolikogule on üksikutel küladel oma kohalik volikogu (Ortsrat) ja kohalik esimees (Ortsbürgermeister).
Praha astronoomiline kell
pisi|Praha astronoomiline kell Praha astronoomiline kell (tšehhi keeles Pražský orloj) on keskaegne astronoomiline kell Praha vanalinna raekoja seinal. Valminud 1410. aastal, on see gooti teaduse ja tehnika väljapaistev saavutus ning oluline kultuurimälestis, olles ühtlasi astronoomilistest kelladest maailmas vanuselt kolmas ja vanim siiani töötav.
Ajalugu
Praha astronoomiline kell on samal kohal aega näidanud 600 aastat. Aegade jooksul on kell korduvalt riknenud ja parandamist vajanud. 18. sajandi lõpus oli kell väga viletsas seisukorras. Seda parandati aastail 1787–1791 ja uuesti 1866. Siis asendati esialgne kroonrattaga käigumehhanism pendelmehhanismiga. Kell sai tugevasti kannatada mais 1945 Praha ülestõusu ajal. Kell taastati 1948.
Tehnilised detailid
Kell asub raekoja lõunaseinal. Kellamehhanismil on kolm peamist komponenti:
Astronoomiline numbrilaud on kellamehhanismiga liigutatav astrolaab. Sellel on liikumatu keskmine ring ja liikuv välimine ring. Numbrilaua keskel on kolm liikuvat osutit:
Kalender on astronoomilse kella all. See näitab kuid ja päevi. Kalendri ketas teeb täisringi 365 päevaga.
Kaksteist apostlit teevad oma ringkäigu täistundidel kella üheksast hommikul kella üheksani õhtul. Apostlite ringkäigu lõppedes väljub apostlite kohal olevast aknast kukk ja kireb täistundi.
Sodiaagiringiga numbrilaua kummalgi küljel on kaks skulptuuri. Vasakul on Edevus ja Ahnus, paremal Surm, käes liivakell, ja Iha.
Krasnõi Holm
Krasnõi Holm on linn Venemaa Tveri oblastis, Krasnõi Holmi rajooni keskus. Asub Tverist 176 km kirde pool Neledina jõe ääres.
Asulat on esmamainitud 1518. aastal nimega Spass na Holmu. 1776. aastal sai asula praeguse nime ja linnaõigused.
1989. aastal oli elanike arv 7875, 2010. aastal 5600.
Wenzhou
Wenzhou on linn Hiinas Zhejiangi provintsis, Wenzhou Shi halduskeskus. Asub Ou jõe suudme lähedal.
Wenchou moodustab osa Luchengi linnarajoonist.
2000. aasta rahvaloenduse (1.10.2000) järgi oli linna elanike arv 643 674.
Harilik viljalutikas
Harilik viljalutikas (Eurygaster maura) lutikaliste alamseltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Islandi fallosemuuseum
Islandi fallosemuuseum on 1997. aastal Islandil Reykjavikis asutatud muuseum. 2010. aastate alguse seisuga oli selle kogus ligikaudu 280 peenist umbes 92 liigi esindajalt. Muuseumi asutas Hamrahlíð Gümnaasiumi endine õpetaja Sigurður Hjartarson, kes pani oma kollektsioonile aluse 1974. aastal. Muuseumi avamise ajal 1997. aastal oli kollektsioonis 62 peenist. 2004. aastal kolis muuseum Húsavíki külla, kuid naasis Reykjaviki 2011. aastal.
Kaukuri
Kaukuri on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Sausnēja vallas. Küla asub valla kaguosas merepinnast 170 meetri kõrgusel. Kaukuri jääb valla keskusest Sidrabiņist 4,8, endisest piirkonna keskusest Ērgļist 15 ja Riiast 143 kilomeetri kaugusele.
Külast edelas asub 212 meetri kõrgune Kaukuri mägi.
Aastal 2002 oli külas 12 elanikku. Aastail 2006-2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda.
Vilšanka (Murovani Kurõlivtsi rajoon)
Vilšanka (ukraina keeles Вільшанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 67. Pindala on 0,345 km².
Fehring
Fehring on vald (Stadtgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas. Maastik on lainelised künkad, mida lõikab Raabi org. Fehring asub lohus mõne meetri kõrgusel orupõhjast. Linn piirneb idas Burgenlandiga.
Ajalugu
Fehringit in koos 40 taluga esmamainitud 1265. aasta Otakari dokumendis. Petzelsdorfi ringkonda Babenbergide 1220. aasta urbaariumis. Fehring asutati turukohana ja Austria hertsog Rudolf IV andis turuõiguse. Fehringis on kihelkonda dokumenteeritud alates 1305. aastast.
Transport
Fehringi raudteejaam on S3-liinide lõpp-peatus Grazist Steirische Ostbahnil.
Meelika Aava
Meelika Aava (sündinud 7. aprillil 1954  Harjumaal ) on Eesti jurist, kohtunik.
Ta lõpetas 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1978–1992 töötas ta Harju Rajooni Prokuratuuris (alates 08.05.1990 Eesti Vabariigi Prokuratuur) järjest prokuröri abi, prokuröri vanemabi, prokuröri, vanemprokuröri ja osakonna prokurörina. 1992–1993 oli ta Politseiameti vanemreferent.
Vabariigi President nimetas 14. septembril 1993 Riigikohtu üldkogu ettepanekul Meelika Aava kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.
Šilai vald
Šilai vald (leedu keeles Šilų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jonava rajooni territooriumil.
Valla pindala on 143 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1818 inimest. Valla keskus on Šilai küla. Vallavanem on Ingrida Malciuvienė. Vallas asub ka Panoteriai alev, kus aastal 2011 oli 360 elanikku.
pisi|Taurosta sild pisi|Jadvygava pisi|Konceptas pisi|Lukšiai kalmistu pisi|Prauliai
Osja tee
thumb|Osja tee
Osja tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis. Osja tee algab Vabaõhukooli teelt ja lõpeb Puhkekodu teel. Osja tee on põhjaloode-lõunakagu suunaline ja ligikaudu 155 meetri pikkune.
Osja tee on saanud nime 13. aprillil 1954.
Punane Täht (täpsustus)
Punane Täht võib tähendada:
Südheide vald
Südheide on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
See on nime saanud Südheide nõmmemaa järgi. See moodustati 1. jaanuaril 2015 seniste Hermannsburgi ja Unterlüßi valla ühendamisega. Valla pindala on 196,16 km². 31. detsembril 2015 elas seal 11 652 inimest.
Ujsoły
Ujsoły on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Żywieci maakonnas, Ujsoły valla halduskeskus. Ujsoły asub Slovakkia piirist vähem kui 6 km kaugusel.
Ujsoły on suvituskoht ja talispordikeskus.
Säärenõmme looduskaitseala
Säärenõmme looduskaitseala on looduskaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta kaitsealuseid liike ja nende elupaiku, samuti EÜ nõukogu direktiivis 92/43/EMÜ nimetatud elupaigatüüpe, näiteks alvareid. Kaitseala pindala on 394,8 ha.
Kaitseala moodustati 2005.
Pronksmadu
Pronksmadu (Ahaetulla) on maoperekond.
Levila
Nad elavad Aasias, Indias ja Koreas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ahaetulla seisuga 18.12.2013.
Arvi Niglas
Arvi Niglas (sündinud 4. mail 1959 Paides) on Eesti sõjaväelane, kolonelleitnant.
Teenis Kaitseliidu Järva maleva pealikuna aastail 2003–2016.
Niglas lõpetas 1994. aastal kaitsejõudude peastaabi nooremohvitseride ettevalmistus- ja täienduskursused.
Le Théâtre du Petit Miroir
Le Théâtre du Petit Miroir on Prantsusmaal tegutsev trupp, mis annab lastele marionetiteatri ja varjuteatri etendusi.
Teatri rajas 1978. aastal Jean-Luc Penso, kes oli viis aastat õppinud Taiwanil Li Tienlu juures.
ScRGB
scRGB on Microsofti ja HP suure värvisügavusega RGB-värvimudel, mis kasutab sRGB-d, kuid võimaldab värvikomponentide arvväärtusi ulatuses –0,5 kuni +7,5. HDTV-s kasutatava sRGB puhul on värvikomponentide arvväärtused vahemikus 0–1.
Värvuste kirjeldamiseks kasutatakse 30–48-bitiseid täisarve ja väljastus toimub xvYCC-värvimudelit toetava riistvara kaudu.
Kasutus
Esimene scRGB-rakendus oli Windows Vista GDI+ rakendusprogrammide liides (API).
Wietze
Wietze on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis.
Vald asub Alleri jõe ja selle lisajõe Wietze kohtumiskohas, umbes 15 km Cellest läänes. Valla pindala on 62,94 km². 31. detsembril 2015 elas seal 8096 inimest.
Palsamnulg
Palsamnulg (Abies balsamea) on männiliste sugukonda nulu perekonda kuuluv igihaljas okaspuu.
Teisendid ja nende levila
Palsamnulul (Abies balsamea) eristatakse kaht teisendit:
Belõi
Belõi on linn Venemaa Tveri oblastis, Belõi rajooni keskus. Asub Tverist 294 km kaugusel Obša jõe ääres.
Palsamnulg
Kirjeldus
pisi|vasakul|püsti|Käbid pisi|vasakul|püsti|Tüvi Palsamnulu eluiga küündib soodsates oludes 150–200 aastani, kuid ebasoodsates tingimustes hukkub ta sageli juba 70–80 aasta vanuselt.
Belõi
Belõis on sündinud admiral Vladimir Massorin.
Palsamnulg
Kirjeldus
Puu kasvab kuni 20, soodsates oludes ka kuni 26 m kõrguseks. Võra on korrapärane, tihe, alt märksa laiem kui siberi nulul, oksad on praktiliselt horisontaalsed, ainult veidi allapoole suunduvad. Tüve läbimõõt on kuni 45 (75) cm. Tüve koor on kahvatuhall, sile, suurte vaigumahutitega, vanemas eas tekib nõrgalt rõmeline korp. Kui puu vaigumahutid purustada, siis kipub vaik pritsima.
Okkad on 1,3–3 cm pikkused, pealt läikivad, tumerohelised, allküljel kaks hallikasvalget õhulõheriba, haprad, painutamisel murduvad. Pungad on pruunid kuni punakaspurpurjad, ümarad kuni koonilised, 9–11 mm läbimõõduga, vaigused. Võrsed on hallikaspruunid, karvased.
Okkad on tipust kerge sälguga. Nad paiknevad võrsel spiraalselt, kuid pöörduvad alusel, nii et nad moodustavad kaks enam-vähem samas tasapinnas rida.
Isasõisikud on lillakad ja neid on rohkesti. Käbid on 5–10 cm pikkused ja läbimõõduga 2–3 cm, vaigused, noorelt rohekasvioletsed, hiljem violetjad, valminult tumehallid-pruunikad. Seemnesoomused on kumeratipulised, kattesoomused ei ulatu välja või on tipp väljaulatuv. Seemned on 3–6 mm pikkused, kolmnurkse kujuga, tiivakesega, mis on seemnest ligi kaks korda pikem. 1000 seemne mass on keskmiselt 6–8, maksimaalne 15 g.
Kasvukohad ja -tingimused
Suurel territooriumil levinud palsamnulg kasvab kõrgendikel, tasandikel, madalikel, rabades ja soodes. Teda leidub merepinna kõrgusel Atlandi ookeani rannikul kuni 1890 m kõrguseni Valgetes mägedes New Hampshire'is.
Kasvupinnas
Kasvupinnase koostis sõltub piirkonna geoloogilisest aluspõhjast, millest on esindatud gneiss, kiltkivi, anortosiit, diabaas, kilt, liivakivi ja lubjakivi. Muldadest on kõige levinum paksu huumusekihiga happeline leetmuld. Palsamnulg kasvab väga erineva tekstuuriga pinnasel, raskest savist kuni kivise pinnaseni. Kõige paremini kasvab ta värskel viljakal saviliivmullal, samuti kergemal liivsavimullal. Erinevate aluspõhjade keemilise koostise tõttu talub palsamnulg nii happelist kui aluselist kasvupinnast. Optimaalne pH jääb vahemikku 6,5–7,0.
Kaasliigid
pisi|vasakul|Palsamnulumets [[New Hampshire'is]] Palsamnulg moodustab küll puhaspuistuid, kuid sagedamini esineb ta segametsades. Kõrgendikel kasvab palsaminulg koos järgmiste puuliikidega: kanada kuusk (Picea glauca), punane kuusk (Picea rubens), paberikask (Betula papyrifera), ameerika haab (Populus tremuloides), ameerika saar (Fraxinus americana), kollane kask (Betula alleghaniensis), ameerika pöök (Fagus grandifolia), punane vaher (Acer ruburum), suhkruvaher (Acer saccharum), kanada tsuuga (Tsuga canadensis) ja valge mänd (Pinus strobus). Madalikel kasvab ta koos järgmiste puuliikidega: must kuusk (Picea mariana), kanada kuusk, ameerika lehis (Larix laricina), punane vaher, must saar (Fraxinus nigra) ja harilik elupuu (Thuja occidentalis).
Paljunemine
pisi|Isasõisikud Palsamnulg on ühekojaline okaspuu ning paljuneb peamiselt seemnete abil. Valgusküllases kasvukohas võib käbikandvus alata juba 15-aastastel puudel. Enamasti saavad palsaminulud viljakandvaks 20–30 aasta vanuselt. Tolmlemine toimub aprilli lõpust kuni juuni alguseni, aga see sõltub kasvukohast ja ilmast. Seemned valmivad augusti lõpust kuni oktoobrini, millele järgneb nende varisemine koos katte- ja seemnesoomustega. Varisemine võib kesta kuni järgmise aasta varakevadeni. Käbist järele jäänud roots võib jääda puule mõneks aastaks. Seemnete põhiliseks levitajaks on tuul, mis võib nad kanda kuni 160 m kaugusele, enamus seemneist maandub siiski 25–60 m kaugusel. Vähesel määral levitavad seemneid ka närilised. Head seemneaastad korduvad 2–4 aasta järel.
Mõningal määral esineb alumiste okste juurdumist ehk vegetatiivset paljunemist levila põhjapiirkonnas, mägistes piirkondades nagu Isle Royale saar ja Valged mäed, avatud soodes, kiirekasvuliste sammaldega metsades ja kanada kuuse varjus kasvades.
Kasutamine
pisi|vasakul|Ameerika punaorav toitub palsamnulu pungadest ja seemnetest pisi|Seemned Palsamnulu puit on kreemikaskollane kuni helepruun, kerge, küllaltki pehme, väikese survetugevusega ja üsna hea tõmbetugevusega. Peamiselt kasutatakse tema puitu tselluloosi tootmiseks ja saematerjalina. Veel leiab ta kasutust kergkonstruktsioonides ja väikemajade ehitusmaterjalina. Välistingimustesse palsaminulu puit ei sobi, kuna seal laguneb ta kiiresti.
Palsamnulg on väga populaarne jõulupuu, selleks otstarbeks on rajatud spetsiaalsed istandikud. Dekoratiivse välimuse tõttu kasutatakse puud ka parkide haljastamiseks.
Laialt levinud palsaminulgu kasutavad linnud ja loomad toiduallikana. Tähtsaks toiduvaruks talvel on ta põdrale, kes eelistab palsamnulu võrseid lehtpuude omadele, kuna viimased kaaluvad 8–13 korda vähem. Kraepüü (Bonasa umbellus) ja kuusepüü (Falcipennis canadensis) toituvad okastest ja pungadest, mis moodustavad nende sügis-talvisest toidulauast 10–15%. Ameerika punaorav (Tamiasciurus hudsonicus) toitub palsamnulu pungadest ja seemnetest.
Palsamnulu seemneid söövad käbilinnud (Loxia) ja tihased Baeolophus. Palsamnulg pakub varju ameerika jänestele (Lepus americanus), valgesaba-pampahirvedele (Odocoileus virginianus) ning väikestele imetajatele ja laululindudele. Okkaid söövad mõned liblikad, näiteks Automeris io.
Palsamnulg on New Brunswicki provintsi puu.
Kasvatamine Eestis
pisi|Palsamnulu okkad Euroopasse toodi palsamnulg 1697. aastal, Eestisse 19. sajandi esimesel poolel. Meie vanades parkides on palsamnulg siberi nulu järel teine levinuim nululiik, kasvades kohati kõrgemaks kui oma kodumaal. Suuri puid kasvab paljudes parkides, näiteks Lasinurme park Lääne-Virumaal, Järvseljal, Taageperas ja Kuremaal, kus puude kõrgus ulatub 28 meetrini ja võra laius 4–6 m. Palsamnulg on meil täiesti külmakindel, kuna talub külmatemperatuure –40...–46 °C.
Noorena (kuni 20 aastat) on ta väga dekoratiivne, kuid vanemas eas sageli kiratsev, okkad muutuvad kollakaks ja pruunilaiguliseks. Meil kasvavaid palsamnulgusid kahjustavad sageli must pahktäi (Aphrastasia pectinatae) ja juurepess (Heterobasidion annosum). Samuti on palsamnulg väga tundlik heitgaaside ja tahma suhtes, mistõttu linnade ja tööstuspiirkondade haljastuses ei ole teda otstarbekas kasutada.
Kurt Tiedke
pisi|Kurt Tiedke (1982) Kurt Tiedke (30. mai 1924 Krebsfelde, Danzigi vabalinn (tänapäeval Nowy Dwór Gdański, Poola) – 14. aprill 2015) oli Saksa DV riigitegelane.
1948. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1948–1950 töötas ta Seelowis esmalt instruktori ja osakonnajuhatajana ning seejärel maakonna parteiallorganisatsiooni 2. sekretärina. 1950–1951 õppis ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Parteikoolis ja töötas hiljem samas õpetajana, kateedrijuhataja asetäitjana ja kateedrijuhatajana. 1954–1957 õppis ta Moskvas NLKP KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis 1957–1960 oli ta kateedrijuhataja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Parteikoolis. 1961–1979 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee agitatsiooni ja propaganda osakonna juhataja. 1963. aastal sai Kurt Tiedke Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks, 1967. aastast kuni 1989. aasta detsembrini oli ta Keskkomitee liige. 1971–1981 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni liige. 1979–1983 oli ta Magdeburgi ringkonna partei allorganisatsiooni esimene sekretär. 1979–1983 oli ta Saksa DV Kaitsekomitee liige. 1981. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV Rahvakoja saadik. 1983. aastast kuni 14. novembrini 1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Kõrgema Parteikooli rektor. 31. märtsil 1990 heideti ta Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja.
John Taurek
John Michael Taurek (18. veebruar 1936 Minnesota – 21. november 2003 California) oli USA filosoof.
Skeletilihaskude
pisi|Skeletilihase struktuur Skeletilihaskude ehk vöötlihaskude on tahtele alluv kude, mida kontrollib somaatiline närvisüsteem. See on üks kolmest peamisest lihaskoe tüübist südame- ja silelihaskoe kõrval. Skeletilihased kinnituvad luudele kollageeni kimpudest moodustunud kõõluste abil. Kude on mesodermaalset päritolu.
John Taurek
Kas numbrid peaksid lugema?
Oma ainsas, kuid mõjukas publikatsioonis "Should the Numbers Count?" väidab Taurek, et eri inimeste hüvesid ei saa liita.
Sageli tuleb valida, kas tuua teatud inimestele kasu (või hoida ära kahju neile) või tuua kasu teatud teistele inimeste (või hoida ära kahju); mõlemat korraga ei saa teha. Kas selle valiku juures tuleks arvestada, mitu inimest kummaski rühmas on? Taurek jõuab järeldusele, et ei tuleks. Vaatame juhtumit, kus me saame teatud kahjust säästa kas ühe inimese või vii muud inimest, kuid mitte kõiki kuut. Võtame Philippa Footi (Philippa Foot) näite. Mul on ravim, ilma milleta sureks kuus inimest. Ühel neist oleks tarvis kogu minu portsjonit, ülejäänutest piisaks igaühele ühest viiendikust. Paljudele tundub ilmne, et üldjuhul tuleks päästa suurem arv inimesi. Taurek leiab, et see on vastuolus oluliste intuitsioonidega, ning pakub selliste olukordade lahendamiseks viisi, mida ta peab paremaks.
Skeletilihaskude
Skeletilihase moodustavad skeletilihaskiud ehk vöötlihaskiud ehk vöötlihasrakud. Need kiud on pikad, silindrikujulised, hulktuumsed ning koosnevad müofibrillidest. Müofibrille moodustavad lihasvalgud aktiin ja müosiin. Aktiin ja müosiin omakorda moodustavad sarkomeere, mis on skeletilihaskiudude põhiline funktsionaalne üksus, skeletilihase vöödilise mustri põhjus ja vajalik lihaskontraktsiooni jaoks. Skeletilihas kujutab endast sidekoeliste fastsiatega ümbritsetud lihaskiudude kimpusid. Lihaskiud kimpudes on üksteise suhtes paralleelsed. Kimpude asetus üksteise, aga ka kõõluste suhtes varieerub.
Skeletilihaste rühmad
Lihaste funktsioonid on väga mitmekesised, seetõttu jaotatakse nad välise kuju järgi nelja rühma.
John Taurek
Kas numbrid peaksid lugema?
Need, kes peavad õigeks suurema arvu inimeste päästmist, on valmis tegema teatud juhtudel erandeid. Taurek arvab, et peetakse silmas juhte, kus on tegu inimesega, kelle elul on paljude inimeste heaolu seisukohast otsustav tähtsus:  näiteks avastab ta kohe-kohe imeravimi või saavutab alalises konfliktikoldes püsiva rahu. Või siis on nonde viie inimese surm palju vähem halb: nad on tatised raugad või pisikesed idioodid, keda keegi ei armasta. Niisugustel juhtudel võib olla lubatav või isegi kohustuslik päästa viie asemel üks. Tavaliselt arvatakse, et kui need erandid välja arvata, siis on viie süütu inimese surm suurem pahe ja suurem kaotus kui ühe surm ning mul on moraalne kohustus hoida ära suurem pahe.
Skeletilihaskude
Skeletilihaskiud
Lihaskiud formeerub embrüonaalse arengu käigus, arvukate diferentseerumata müoblastide ühinemisel. Müoblastid on lihaskiu embrüonaalsed eellasrakud. Müoblastide ühinemine lihaskiududeks lõpeb enne sündi, pärast sündi toimub ainult lihasrakkude suuruse kasv. Skeletilihaskoes, kui teda mikroskoobi all vaadata, esineb iseloomulik vöödiline muster. Seda põhjustavad lihaskiu tsütoplasma tsütoskeleti elemendid. Põhilised tsütoplasma valgud on müosiin (jämedad filamendid) ja aktiin (peened filamendid), mis moodustavad korduvad üksused – sarkomeerid. Müosiini ja aktiini interaktsioonid on vastutavad lihaskontraktsiooni eest. Lihaskiu diameeter ja pikkus varieeruvad nii liigisiseselt kui ka liikide vahel. Skeletilihaskiu diameeter on umbes 10–100 mikromeetrit, pikkus 10–15 cm.
John Taurek
Kas numbrid peaksid lugema?
Taurek aga leiab, et kui mulle tuttav ja sümpaatne inimene vajab kogu ravimiportsjonit ning teised viis on mulle võõrad, siis ma ei toimiks ebamoraalselt, kui ma kõik talle annaks. Mõned leiavad, et on ebamoraalne teha vahet tuttavuse järgi. Nad peaksid seda võib-olla küll vabandatavaks, kuid mitte õigeks. Teised leiavad, et ka siin on tegu erandiga üldisest printsiibist. Aga see oleks teist laadi erand, sest siin pole jutt mitte sellest, et ühe inimese surm oleks halvem või vähem halb kui teise oma. Taurekile pole selge, kuidas tutvus ja sümpaatia saavad moraalset kohust mõjutada, kui üldise printsiibi järgi loeb päästetavate arv.
Võib-olla peetakse veel teistsugusteks erandjuhtumiteks neid, mille puhul ühe patsiendiga on sõlmitud leping, mis kohustab talle teatud ajal seda ravimit andma. Võidakse mõelda, et see kaalub üles asjaolu, et viiele inimesele ravimit andes hoitaks ära palju halvem asi. Eriline kohustus võib olla ka vanemal lapse ja lapsel vanema vastu, võib-olla ka arstil püsipatsiendi vastu, inimesel oma heategija vastu jne. Aga kas sellest on abi neile, kes tahavad lepitada algse väitega oma tunnet, et ei ole väär anda kogu ravimit sõbrale? Tundub, et see strateegia kuigi kaugele ei vii. Vaevalt saab öelda, et mul on ülekaaluv kohustus päästa see, keda ma tunnen ja kes mulle meeldib. Siin ju asi selles, et ma hoolin sellest inimesest rohkem kui neist teistest. Kui teisel pool oleks üks võõras inimene, siis ma ju päästaksin sõbra, kui mul just võõra vastu erilist moraalset kohustust ei ole. Ma ei õigustaks seda moraalse kohustusega: see, et ta on minu sõber, seletab minu eelistust. Moraalselt lubatavaks teeb sõbra päästmise see, et mul ei ole moraalset kohustust päästa toda teist inimest. Taurek arvab, et täpselt sama lugu on ka siis, kui võõraid on viis. Oleks liiga palju öelda, et mul oleks eriline kohustus inimese vastu, keda ma tunnen ja kes mulle meeldib.
Maarjo Mändmaa
Maarjo Mändmaa (sündinud 8. detsembril 1974 ) on Eesti riigiametnik.
Skeletilihaskude
Skeletilihaskiud
Lihaskiud saab klassifitseerida kahe tunnuse alusel, milleks on: müosiini tüüp lihaskius (kiire või aeglane) ja millisel määral läbib lihaskiud oksüdatiivse fosforüleerimise. Nendest omadustest tulenevalt saab skeletilihaskiud jagada kaheks: tüüp I ja tüüp II. Tüüp I kiud on punased neis sisalduva hapnikku siduva müoglobiini tõttu. Punased kiud on vastupidavad ja väsivad aeglaselt, kuna sünteesivad ATP-d aeroobselt (oksüdatiivne metabolism). Tüüp II kiud on valged müoglobiini puudumise tõttu ning sisaldavad glükolüütilisi ensüüme. Valged kiud on tõhusad lühikesteks kiireteks liigutusteks ja jõuliigutusteks ning kasutavad nii aeroobset kui anaeroobset metabolismi, sõltuvalt konkreetsest alatüübist. Valged lihaskiud väsivad tavaliselt kiiremini.