cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gambia
Ajalugu
Aastal 1588 müüs inglasest kaupmeestele Portugali üks troonipärijate pretendentidest, Antonio, maha kaubandusõigused Gambia jõel kauplemiseks, ning sellele leppele oli alla kirjutanud ka kuninganna Elizabeth I. Aastal 1618 kiitis kuningas James I heaks lepingu, milles lubas Gambias ning praeguses Ghanas kaubelda briti firmadel. 1651 ja 1661 vahel kuulus Gambia Rzeczpospolitale, selle ostis ära Kuramaa prints Jacob Kettler. Sellal oli Kuramaa, praeguse Läti alal, osa Rzeczpospolitast. Kuramaalased jäid paikseks Jamesi saarele. Ise nimetasid nad seda St. Andrewsi saareks ning kasutasid seda kaubandusbaasina aastast 1651 kuni aastani 1661, mil see võeti inglaste poolt üle.
17. sajandi lõpust kuni 18. sajandini, võitlesid Inglismaa ja Prantsusmaa katkematult poliitilise ning kaubandusliku ülemvõimu eest Senegali ning Gambia jõgedel.
Versailles' lepinguga 1783. aastal anti ülemvõim Gambias Suurbritanniale, kuid Prantsusmaale jäi väikene enklaav, mis loovutati aastal 1857 Suurbritanniale.
Kolme sajandi jooksul viidi Gambia aladelt ära umbes 3 miljonit orja. 1807 tühistati orjakauplemine Briti impeeriumi kaudu, ning britid proovisid ebaõnnestunult lõpetada orjakauplemist Gambias. 1816 asutasid nad Bathursti (nüüdsesse Banjuli) sõjaväelaagri. 1888. aastal sai Gambiast eraldi koloniaalne osa. 1889 sai sellest kuninglik koloonia. Pärast Teist maailmasõda kiirenes konstitutsioonilise reformi käik. Sellele järgnesid üldvalimised aastal 1962, valitsus astus ametisse aastal 1963.
Gambia saavutas iseseisvuse 18. veebruaril 1965. 24. aprillil 1970 sai Gambia pärast referendumit vabariigiks. Kuni sõjalise riigipöördeni aastal 1994, juhtis Gambiat president Sir Dawda Kairaba Jawara, kes valiti tagasi 5 korda. Suhteliselt stabiilne Jawara ajastu lõppes esimest korda aastal 1981, kui ebaõnnestus vägivaldne riigipöördekatse.
Riigipöördekatse tagajärjena kirjutasid 1982. aastal Senegal ja Gambia alla konföderatsioonilepingule. Tulemuseks tuli Senegambia konföderatsioon, kes liitsid kahe rahvuse sõjalised jõud, et ühtlustada majandust ja valuutat. Gambia loobus lepingust aastal 1989. Juulis 1994 kasutas oma jõudu ära Relvastatud Jõudude Ajutine Juhtiv Nõukogu (AFPRC) ning kõrvaldas võimult Dawda Jawara valitsuse. Leitnant Yahya A.J.J. Jammeh, AFPRC esimees, sai uueks riigipeaks.
AFPRC avaldas üleminekuplaani, muutumaks tagasi demokraatlikuks valitsuseks. 2001 aasta lõpul sai Gambia presidendil ametiaeg täis ning järgmised valimised võitnud president Yahya Jammeh andis 21. detsembril 2001 uue ametivande.
Skandium
Tal on 1 stabiilne isotoop massiarvuga 45.
Skandiumi avastas 1879. aastal Lars Fredrik Nilson. 10 kg eukseniidist ja gadoliniidist eraldas ta seni tundmatute omadustega oksiidi. Uue elemendi nimetas ta oma kodumaa ladinakeelse nime järgi (Scandia = Skandinaavia) skandiumiks. Juba 1869 oli Dmitri Mendelejev ennustanud elemendi järjekorranumbriga 21, mida ta nimetas eka-booriks, olemasolu. Alles Per Teodor Cleve tõestas, et skandium ongi eka-boor.
Puhast skandiumi saadi alles 1937 kaalium-, liitium- ja skandiumkloriidi sulami elektrolüüsil 700–800 °C juures.
Skandium kuulub haruldaste elementide hulka. Seda leidub väikeses kontsentratsioonis rohkem kui 800 mineraalis.
Akvamariini sinakat varjundit põhjustavad Sc3+ ioonid. Skandiumi oksüdatsiooniaste on +3. Skandiumoksiid on amfoteerne.
Sündinud 26. mail
''Siin loetletakse 26. mail sündinud tuntud inimesi.
Süntesaator
Süntesaator (sõna on tuletis kreekakeelsest sõnast syntithetai < synthesis (συντίθεται < σύνθεσις), kõnekeeles ka sünt, on muusikas muusikainstrument, mille abil on võimalik luua signaaligeneraatori abil looduses eksisteeriva akustilise heli (muusikalise heli, müra või konkreetse loodus- või inimkeskkonna heli) imitatsioon või ka heli, millel looduses akustiline vaste puudub.
Süntesaatori töö põhineb helisünteesil.
Süntesaatorid jagunevad riistvaralisteks ja tarkvaralisteks ehk virtuaalseteks süntesaatoriteks. Riistvaralised süntesaatorid jagunevad analoog- ja digitaalsüntesaatoriteks.
Süntesaatori kontrollerina kasutatakse enamasti klaviatuuri, juhtnuppudega paneeli, lintkontrollerit, hiirt või arvuti klaviatuuri. Klaviatuur võib olla süntesaatoriga integreeritud või ka eraldi aparaat, mis võib olla ühendatud ühe või mitme süntesaatori või arvutiga MIDI-, USB- või FireWire-ühenduse abil.
Heli ja helisüntees
Süntesaatorite töö põhineb erinevatel helisünteesi meetoditel.
Kõik piisavalt kaua kestvad helid sisaldavad mingit kombinatsiooni erineva sagedusega siinustoonisid, mida heli osana nimetatakse osahelideks. Kindlale helile iseloomulikku osahelide kogumit nimetatakse selle helispektriks.
Komplekssete helide analüüsimiseks kasutatakse kas Laplace'i teisendust (ajas muutuvad helid) või Fourier' teisendust (ajas piisavalt kaua muutumatuna püsivad helid).
Erineva sagedusega osahelide omavahelisest suhtelisest tugevusest (amplituudist) sõltub heli tämber. Akustilise heli tämber võib ajas muutuda, kui muutub üksikute osahelihelide helitugevuste vahekord. Näiteks keelpillide helide kõrgema võnkesagedusega osahelid vaibuvad ajas kiiremini kui madala võnkesagedusega osahelid.
Sünteesitud heli "kõlab õigesti", kui võetakse arvesse akustilise heli omadused nii võnkesageduse kui ka helitugevuse valdkonnas.
Üks olulisemaid heli iseloomustavaid suurusi heli amplituudi kõvera mähisjoon. Heli tämbri muutmiseks kasutatakse süntesaatorites ADSR mähisjoone (inglise keeles ADSR Envelope) mudelit.
Elektriorelid kui süntesaatorid
Kõik orelid, välja arvatud õhusurvega töötavad vileorelid, põhinevad aditiivsel Fourier' sünteesil: mitmeid siinushelisid miksitakse palju keerulisemateks helilaineteks. 1935. aastal ehitatud algsel Hammondi orelil genereeriti siinustoone hammasratta taoliste pöörlevate helirataste (revolving tone wheel) abil, mis olid paigutatud ühisele võllile ja pööreldes indutseerisid elektromagnetilise adapteri poolides hammaste arvust sõltuvalt erineva sagedusega elektripinged. Iga osaheli jaoks oli eraldi heliratas (tonewheel).
Moodsamates elektriorelites (elektronorelites) tekitatakse siinushelisid elektroonsete ostsillaatorite (signaali generaatorite) abil. Elektriorelitel hoolitsevad ostsillaatori toonide muutmise eest küllaltki lihtsad formandifiltrid (formant filter), automatiseerimine ja moduleerimine hoolitsevad lihtsa vibraato eest. Enamus analoogsüntesaatoreid produtseerib oma heli kasutades abstrahiivset sünteesi. Selle meetodiga toodab ostsillaator osaheliderikast helilainet, mis võib olla ka saehammas või pulsslaine. Signaal suunatakse läbi filtrite, mis eelistavad teatud osahelisid teistele. Nii saadakse sünteesheli, mis võib sarnaneda mõne akustilise heliga või mitte. ADSR helitugevuse mähisjoone mudeli abil juhitakse pingevõimendeid (VCA, voltage controlled amplifier), et anda helile õige mähisjoone kontuur.
Teised vooluringid nagu helilainekujundajad (waveshaper) ja ringmodulaatorid võivad muuta tämbrit ilma osahelide suhete struktuuri muutmata või luua müraefekte, mida ei leia looduslike helide puhul.
Hoolimata moodsatest digitaalsetest ja tarkvarapõhistest virtuaalsetest süntesaatoritest, on puhtal analoogsel moodulsüntesaatoril seniajani oma pooldajad, mistõttu paljud tootjad produtseerivad võrdse eduga nii Moogi 1964. aasta väheste uuendustega mudelit kui ka muutumatul kujul 1998. aasta mudelit Moogalicious 900.
Sõrmlauasüntesaatorid
Sõrmlauasüntesaatorite puhul kontrollib heli muusikalisi parameetreid lintkontroller (ribbon controller) või mõni muu sõrmlaua laadne kasutajaliides. Kuigi lintkontrollerit võib kasutada ükskõik millise muusikalise parameetri piires opereerimiseks, on lintkontroller tavaliselt seotud helikõrguse juhtimise või muutmisega. Vana tüüpi sõrmlauasüntesaatorid olid resistoripõhised pika traadiga, mida suruti resistiivse plaadi vastu. Nüüdisaegsetel lintkontrolleritel ei ole liikuvaid osi. Erinevaid sõrmlauasüntesaatoreid on Ondes Martenot, Hellertion, Heliophon, Trautonium, Electro-Theremin, Fingerboard-Theremin, Persephone jne. Lintkontrollerit on lisakontrollerina kasutatud Yamaha CS-80, Korg Prophecy, Kurzweil Music Systemsi süntesaatorite, Moogi süntesaatorite jne puhul. Lintkontrollerit võib kasutada põhilise MIDI-kontrollerina klaviatuuri asemel.
Areng enne ja kohe pärast II maailmasõda
1876 leiutas Elisha Gray, üks telefoniaparaadi leiutajatest, esimese elektrilise muusikasüntesaatori – "muusikalise telegraafi". "Muusikaline telegraaf" oli tema telefonitehnoloogia üks juhuslikke kõrvaltooteid. Gray avastas juhuslikult, et on võimalik juhtida heli, mis lähtus võnkuvast elektromagnetilisest vooluringist, ning avastas sellega esimese üksiku tooni ostsillaatori. "Muusikalises telegraafis" kasutati ostsillaatoritena terasvardaid. Elektromagnetiliste võnkumiste edastamiseks kasutati telefoniliine. Gray ehitas niisiis lihtsa valjuhääldi, millest kõigis järgnevates mudelites on säilinud põhimõtteline vibreeriva membraani süsteem, mille eesmärgiks on muuta ostsillaatori tekitatud magnetväli kuuldavaks heliks.
1906 ehitas Thaddeus Cahill telharmooniumi.
1937. aastal leiutas Ivor Darreg mikrointervallilise "elektroonilise klaviatuuroboe" (Electronic Keyboard Oboe).
1937–1957 tegeles vene teadlane Jevgeni Murzin süntesaatoriga ANS, mida ehitati ainult üks eksemplar, mis asub praegu Lomonossovi-nimelises Moskva Ülikoolis.
Väga eripärane oli Léon Theremini ehitatud thereminvox.
Areng pärast II maailmasõda. Moodulsüntesaatorid
1940. aastate lõpus, 1950. aastate alguses ehitasid Hugh Le Caine, John Hanert, Raymond Scott ja helilooja Percy Grainger koostöös Burnett Crossiga ning teised suure hulga erinevaid automatiseeritud elektroonilise muusika kontrollereid.
1958 valmis Columbia-Princetoni Elektroonilise Muusika Keskuses (Columbia-Princeton Electronic Music Center) New Yorgis hiiglaslik RCA Mark II Sound Synthesizer, mis ainuüksi ei produtseerinud muusikat, vaid oli ka täielikult programmeeritav. RCA produtseeris nii heli kui ka muusikat. Uut tüüpi helisid tekitati käsitsi juhitava vaakumtorude süsteemi abil. Sarnaselt mehaanilise klaveriga kasutati perforeeritud paberlindi sekventsereid, mille abil juhiti heliallikat ja filtreid.
1958 ehitas Daphne Oram BBC raadiotehases (BBC Radiophonic Workshop) süntesaatori, mille puhul kasutati Oramics-tehnikat, milles kasutati joonistusi 35-millimeetrisel filmilindil. Seda süntesaatorit kasutati BBC-s aastaid.
1950. aastate lõpus, 1960. aastate alguses ehitatud varased süntesaatorid olid enamasti eksperimentaalsed spetsiaalselt ehitatud aparaadid, mis tavaliselt põhinesid moodulkontseptsioonil. Selliseid instrumente ehitasid Don Buchla, Hugh Le Caine, Raymond Scott ja Paul Ketoff. Vaid Don Buchla arendas hiljem välja kommertsiaalse moodulsüntesaatori (modular synthesizer).
Murati järv
Murati järv (läti keeles Murata ezers ehk Murats) on järv Võrumaal Rõuge vallas Murati külas Haanja kõrgustiku lõunaosas Läti piiri ääres.
Järv on tugevasti soostunud ja valdavalt mudase põhjaga. Järve kaldad on lausad.
Murati järve pindala on 65,8 ha. Veekogu on kirde-edelasuunaline ja kujult piklik. 9,5 ha järve pindalast kuulub Läti riigile. Järve absoluutne kõrgus on 171,9 m, keskmine sügavus 3,6 m, pikkus 1800 m ja laius 700 m. Veekogu kaldavööde on valdavalt liivane, ida- ja lõunaosas esineb ka mudast või turbast pinnakihti. Murati järve kaldal endise Murati mõisa kohal, on säilinud ka üksikud põlised taimed, mis kuuluvad looduskaitse alla.
Süntesaator
Robert Moog ja revolutsioon süntesaatorite ehituses
1964 demonstreeris Robert Moog, kes oli ühe RCA Mark II ehitanud inseneridest Peter Mauzey õpilane, Heliinseneride Ühingu (Audio Engineering Society) koosolekul esimest tõelist revolutsiooni teinud süntesaatorit, mida popmuusikas kasutatakse praeguseni. Moog kasutas oma süntesaatori puhul ideid, mida ta oli saanud Columbia-Princetonis. Nagu RCA Mark II, nii võimaldas ka Moogi süntesaator uute tämbrite loomist, kuid see oli väiksem ja palju tundlikum. Algusaastatel vähem masin ja rohkem muusikainstrument, peeti Moogi süntesaatorit algul kurioosumiks, kuid aastal 1968 tekitas see täieliku sensatsiooni.
Murati järv
Järvest itta jääb Murati soo.
Süntesaator
Robert Moog ja revolutsioon süntesaatorite ehituses
1967 kasutas Moogi süntesaatorit ansambli The Monkees liige Micky Dolenz, kes oli ostnud ühe kolmest esimesest Moogi süntesaatorist. Ta salvestas Moogi heli The Monkeesi neljandale albumile (Pisces, Aquarius, Capricorn & Jones Ltd.), mis kujunes esimeseks kassahitiks, millel on keskne roll süntesaatoril.
Murati järv
Elustik
Taimestik on liigirikas: esineb 23 liiki makrofüüte.
Süntesaator
Robert Moog ja revolutsioon süntesaatorite ehituses
1960. aastate lõpus kasutati Moogi süntesaatorit sadade heliplaatide valmistamisel. Moogi süntesaator tekitas isegi omaette plaaditootjate Moog recordings subkultuuri, milles edukama reklaami ja müügi huvides kasutati heliplaatidel süntesaatoreid (mis mitte alati polnud isegi tingimata Moogi süntesaatorid). Moog kujundas kontrollseadmetele teatud standardid, näiteks helikõrguse kontroll 1 volt per oktaav ning erinevat pulsatsiooni vallandav signaal (separate pulse triggering signal). Selline standardiseerimine võimaldas erinevatel tootjatel omavahel suhelda. Helikõrguse kontrolli kasutatakse tavaliselt oreli tüüpi klahvpillidel või muusika sekventseritel, mis tekitavad kontrollpinge seeriaid kindla aja jooksul ja võimaldavad muusika produtseerimisel teatud automatiseerimist. Teiste varasemate süntesaatorite tööstusliku tootmisega alustanud firmade hulka kuulub ARP, mis alustas ka moodulsüntesaatoritega enne kõik-üheskoos-instrumente ning inglise firma Electronic Music Studios (London) Ltd (EMS).
Murati järv
Elustik
Kaladest domineerib latikas, mõnevõrra vähem leidub särge, ahvenat, haugi, roosärge, kiiska, kokre ja linaskit.
Süntesaator
Robert Moog ja revolutsioon süntesaatorite ehituses
1969 kasutati sünteesitud muusikat esimest korda James Bondi filmis "On Her Majesty's Secret Service". Sealt alates on süntesaator üks olulisemaid filmimuusika instrumente. Näiteks 1982 valminud John Carpenteri filmi "The Thing" kõlab ainult süntesaatorimuusika.
1970. aastate "rahvasüntesaatorid"
1970. aastatest alates hakati kasutama PCM sünteesi, algul bitiarvuga 1–32, kuid tänapäeval on kõige tavalisemad formaadid 16 ja 24 bitti, kasutades 32 bitti vaid kõrgema kvaliteediastme saavutamiseks.
Mikroprotsessoriga juhitavad ja polüfoonilised analoogsüntesaatorid
1970. aastate alguses ilmusid turule esimesed mikroprotsessorid, mis olid kallid ja keerulised kasutada.
1976 ilmusid esimesed tõelised polüfoonilised süntesaatorid nagu Moogi Polymoog, Yamaha CS-80 ja Oberheim Four-Voice. See oli suur samm edasi, kuna varased analoogsüntesaatorid olid eranditult monofoonilised, tekitades korraga vaid ühe heli. Sellised mudelid nagu Moog Sonic Six, ARP Odyssey ja EML 101 olid võimelised tootma korraga kahte erineva helikõrgusega heli. Paljude simultaansete helidega akordilist või polüfoonilist muusikat sai mängida ainult elektriorelitega. Populaarsete elektrooniliste klahvpillide nagu ARP Omni, Moogi Polymoog ja Opus 3 puhul on kombineeritud oreli lülitussüsteem süntesaatori protsessoriga. Need varased instrumendid olid väga keerulised, rasked ja kallid. Teine omadus, mida sellel ajal kasutama hakati, oli heeblite asendite salvestamine digimällu, mis võimaldas tämbrite kiiret vahetamist.
1978 tuli müügile Sequential Circuitsi Prophet-5: esimene tõeliselt polüfooniline süntesaator ja ühtlasi esimene süntesaator, milles kontrollerina kasutati mikroprotsessorit ning mille tämbrikombinatsioone oli võimalik salvestada digimällu. Prophet-5 oli ka füüsiliselt kompaktne ning võrreldes oma eelkäijatega väga kerge. Selle süntesaatori lihtne ja kasutajasõbralik konstruktsiooniparadigma muutus standardiks ka teiste süntesaatoritootjate puhul, tõrjudes aeglaselt välja palju keerulisema moodulkonstruktsiooni. Üheks esimeseks tõeliselt reaalajas töötavaks digitaalseks süntesaatoriks oli Coupland Digital Music Synthesizer. See instrument oli kergem kui klaver, kuid ei jõudnud kunagi masstootmisse.
Sagedusmodulatsioonsüntesaatorid
1980. aastatel võttis jaapani firma Yamaha Corporation helisünteesis kasutusele Stanfordi Ülikooli uurija John Chowningi patenteeritud sagedusmodulatsiooni meetodi (FM sound synthesis). Chowningi leiutis osutus tõeliselt oluliseks, kuna see leidis kasutamist nii elektroonikas, informaatikas (computer science) ja geneetilises inseneriteaduses (genetic engineering). Yamaha esimesed sagedusmodulatsioonisüntesaatorid Yamaha GS-1 ja Yamaha GS-2 olid kallid ja rasked. 1980. aastatel kasutas süntesaatorit Yamaha GS-1 ansambel Grateful Dead klahvpillimängija Brent Mydland. GS seeriale järgnes väiksemate ja täiuslikumate süntesaatorite paar CE20 ja CE25 Combo Ensembles, mis olid mõeldud eelkõige koduorelite turule ja omasid neljaoktaavilist klaviatuuri. Yamaha süntesaatorite kolmas põlvkond Yamaha DX-7 ja Yamaha DX-9 olid sama mõõtu ja kaalu kui Prophet-5, kuid mõistlikuma hinnaga ning ühendatavad tavaliste digitaalsete integreeritud lülitussüsteemidega sagedusmodulatsiooni produtseerimiseks.
Akustilist heli füüsikaliselt modelleerivad süntesaatorid
1980. aastate lõpus hakati tootma süntesaatoreid, mille tööpõhimõtteks oli akustilise heli füüsikaline modelleerimine. Selleks kasusid Julius O. Smith III ja teised digitaalses helisünteesis (digital waveguide synthesis) Karplus-Strongi algoritmi.
1989, innustatuna sagedusmodulatsiooni patendi kasutamise edukusest, allkirjastas Yamaha Stanfordi Ülikooliga lepingu arendada ühiselt digitaalset helisünteesi. Sellest tulenevalt kuulub osa tehnoloogiliste üksikasjadega seotud patentidest Stanfordi Ülikoolile ja osa Yamahale.
1994 hakkas Yamaha tootma esimesi heli füüsikalisel modelleerimisel põhinevaid süntesaatoreid, millest esimene oli Yamaha VL-1.
Moodsad digitaalsed süntesaatorid ja analoogsüntesaatorite taassünd
Tõelise läbimurde digitaalsete süntesaatorite arengus tõi esile süntesaator Yamaha DX7, mida on korduvalt matkitud ja emuleeritud (vaata tarkvaralised süntesaatorid). Tuntumaid DX7 mängijaid ja programmeerijaid on Brian Eno. Alates 1980. aastate lõpust toodetud süntesaatorid on enamasti täielikult digitaalsed. Samas on uuesti hakanud populaarsust koguma ka analoogsüntesaatorid, kuna viimastel aastatel on need kaks suunda kombineerunud virtuaalsete analoogsüntesaatoritena, mis tegelikult on digitaalsed süntesaatorid, mis modelleerivad analoogseid sünteesitehnikaid, kasutades selleks digitaalse signaalitöötluse tehnikaid.
Süntesaatorid Eestis
Teadaolevalt tegi esimese juhitava sagedusega elektroonsel generaatoril (ostsillaatoril) põhineva süntesaatori Härmo Härm ansambli Väntorel jaoks.
Juba 1958. aastal oli tehases RET insener Heino Kalmo väljatöötatud ja valmistatud elektronorel, mida 1960ndatel hakati tootma nimega Retakord.
Süntesaatori nimetust väärib kindlasti ka Anatol Sügise ja Heino Pedusaare välja töötatud varioola, mida alates aastast 1959 kasutati Eesti Raadios ja Eesti Televisioonis.
Nõukogude perioodil oli kaubanduses saada ainult vene päritolu süntesaatoreid (näiteks Polivoks, Aelita, Junost, Elektroonika jne), siiski liikus Eestis (mustal turul) üksikuid lääne süntesaatoreid. Muuhulgas oli Linnahalli stuudios Prophet 5 ja Roland Jupiter, mida võib kuulda mitmel tol ajal välja antud heliplaadil.
Üheksa maailma
Üheksa maailma oli skandinaavia mütoloogias maailmade kogum, mida ühendas ja hoidis ilmapuu Yggdrasil:
Vietka
Linnas on jõesadam. Vietkas on kergetööstuse ja toiduainetetööstuse ettevõtteid, seal valmistatakse ehitusmaterjale.
Haridust annavad kaks keskkooli ja muusikakool. Linnas on kultuurimaja ja neli raamatukogu.
Nimi
Linna nimi tuleneb tõenäoliselt Soži jõest, mis linna kohal hargneb. Teise teooria kohaselt kasvasid linna kohal enne selle asutamist suurte okstega puud. Kolmanda teooria kohaselt tähendab linna nimi hargnemist, lahknemist. Kuna linna asutasid Moskva päritolu inimesed, siis oli see koht nende jaoks Moskva haru. Teooriat kinnitab ka asjaolu, et vanad linna kohanimed olid Moskva päritolu, nii oli linna keskväljakuks Punane väljak.
Kohaliku legendi järgi lasknud linna asutajad jõkke oksakese ja palvetanud, et Jumal saadaks selle randa selles kohas, kus neil tuleb elama asuda. Jõgi uhtunud oksakese randa praeguse Vetka kohal ja selle oksakese järgi saanud siis nime ka asula.
Linna poolakeelne nimekuju on Wietka.
Ajalugu
Arheoloogilistel väljakaevamistel on avastatud jälgi esimese aastatuhande kolmandal veerandil kasutusel olnud asukohast ja kahest keskaegsest asulakohast. Kirjalikes allikates mainitakse Vietkat siiski alles aastal 1682 või 1685, mil sinna tekkis Moskvast pagenud vanausuliste asundus.
Sealsed vanausulised pagesid Moskvast inkvisitsiooni eest ja asusid elama Chaleckite valdustesse. Nad said ka kuningliku kaitsekirja, mis lubas neil jääda ustavaks oma usule. Aastal 1695 avati Vietkas esimene vanausuliste kirik Leedu aladel. Vietka kujunes tähtsaks kaubanduskeskuseks, kus levisid ka ikoonimaal ja raamatute käsitsi ümber kirjutamine. . Vietkasse asus aastal 1733 ka vanausuliste piiskop Epifani. Sealne kogukond pöördus Konstantinoopoli patriarhide poole palvega, et see tunnustaks nende koguduse iseseisvust.
Taoline olukord ei rahuldanud Vene valitsust; nii koostati aastal 1733 manifest, kus lubati kõigile sealsetele elanikele andestust, kui nad Venemaale tagasi pöörduvad. Vanausulised seda lubadust ei usaldanud; nii tungis aastal 1735 Vietkasse Vene sõjavägi. Piiskop Epifani viidi Kiievisse, kus ta ka suri. Vanausuliste kloostrid, skiitad ja asundused piirati sisse, väekõlbulikud mehed võeti väevõimuga tsaariarmeesse, ligi 14 000 kohalikku elanikku küüditati aga Siberisse.
See ei toonud aga kaasa Vietka lõppu. Vanausulised kogunesid sinna jätkuvalt edasi ja ligi viie aastaga oli Vietkas taas ligi 40 000 elanikku. Nii tungisid aastal 1764 taas kaks vene polku Vietkasse, küüditades seekord Siberisse ligi 20 000 sealset elanikku. Asula kuulus Minski vojevoodkonda ja Retšitsa maakonda.
Aastal 1772 peatus Vietkas mõnda aega Jemeljan Pugatšov, kuulutades end just seal taar Peeter Kolmandaks. Seoses Poola jagamisega läks Vietka aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu Belitski maakonda. Asula läks kindralmajor V. Schleiferi valdusse, hiljem kuulus aga Stanevitšitele. XIX sajandi alguses tegutses Vietkas tärklisevabrik. Sealsest jõesadamast läks aastal 1860 teele 36 laeva ja 69 palgiparve. Valdavalt oli nende sihiks Hersoni sadam. Jõesadama tegevusest moodustas suure osa aga Soži jõge ületada soovijate teenindamine. Sadama juures oli ka laevatehas. Alevis peeti kaks korda aastas laata; seal müüdi ümbruskonnale Krimmist toodud soola. Aastal 1865 hävis tules 95 maja. Aastal 1868 avati alevis tütarlaste kool, aastal 1874 avati kool ka poistele.
Vietka hakkas 25. märtsil 1918 kuuluma Valgevene Rahvavabariiki. 1. jaanuaril 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et linn kuulub Valgevene koosseisu. Aastal 1925 sai Vietkast linn. Reaalselt läks asula Valgevene NSV koosseisu aastal 1926, kus sellest sai samanimelise rajooni halduskeskus. Aastal 1931 hakati seal välja andma rajoonilehte. Toona olid linnas viinavabrik, tellisevabriktärklist ja potast tootev vabrik, õlivabrik, naftaveski, trikotaaži ja turba tootmisega tegelevad artellid, kingseppade, köiemeistrite ja rätsepate töökojad. Aastal 1934 avati Vietkas masina-traktorijaam. Teise maailmasõja ajal okupeerisid Saksa väed linna 18. augustist 1941 kuni 28 septembrini 1943. 3. detsembril 1941 hukati 360 Vietka juuti.
Aastal 1978 moodustati Vietkas Valgevene rahvaloomingu muuseum, mis avati külastajatele aga alles aastal 1987.
Elanikkond
Aastal 1909 elas linnas 7300 juuti. Aastal 1939 oli Vietka elanikest valgevenelasi 59%, venelasi 22,5%, juute aga 15,7%. Aastal 2009 oli linnas valgevenelasi 85,83%, venelasi 11,47%, ukrainlasi 1,59%, mustlasi 0,3%, tatarlasi 0,16%, armeenlasi aga 0,13%.
Mimir
Mimir oli germaani mütoloogias arukas jumal, kelle aasid saatsid teise jumalate haru vaanidega vaherahu sõlmima, kui need kaks jumalate suguharu olid võitlemisest väsinud. Vaanid aga raiusid Mimiril pea maha ja saatsid tagasi aasidele. Odin kastis pead ravimtaimedega, et see kunagi mädanema ei läheks, ja lausus selle kohal loitsu, et taastada Mimiri kõnevõime. Hiljem pandi Mimiri pea valvama Yggdrasili juure all asuvat võlukaevu (Mimiri kaev) ja Odin loovutas ühe oma silma, et tarkusekaevust juua ning omandada "mitmed tõed, mida keegi veel ei teadnud".
Iki
Iki on linn Jaapanis Nagasaki prefektuuris, hõlmab Iki saare.
Linn moodustati 2004. aastal Gōnōra, Katsumoto, Ashibe ja Ishida omavalitsuste liitmise teel.
Kaitseklapp
Kaitseklapp on seade, mille ülesandeks on vältida töötavas seadmes või torustikus keskkonna ülerõhku. Kui rõhk tõuseb üle lubatud piiri, avab kaitseklapi sulgur keskkonnale väljapääsu, rõhu vähenemisel aga sulgeb selle. Normaalolekus on kaitseklapi sulgur suletud.
Sverkeri suguvõsa
Sverkeri suguvõsa oli üks neist kahest kuninglikust suguvõsast, kes valitsesid Rootsis 1130–1250 võideldes Eriku suguvõsaga aastail 1150–1220. Suguvõsa nimi pärineb esimese kuninga suguvõsast, Sverker vanemast. Sverkerite suguvõsa suri välja 1222. aastal, kui suri viimane Sverker – Johan Sverkersson.
Kuningas Sverker vanema ajal lõppesid Rootsis paganlikud kombetalitused. Rajati mitu kloostrit: Alvastra Ida-Götamaal, Nydala Smålandis, samuti Varnhem ja Gudhem Lääne-Götamaal.
Sverkeri ajal seati Rootsis sisse piiskopkonnad. Paavsti saadik, kardinal Nicolaus Albanus, tuli aastal 1153 Rootsi, et sisse õnnistada peapiiskop. Svealased ja götalased ei suutnud aga kokkuleppele jõuda selles, kas peapiiskopkond peaks asuma Linköpingis või Vanas Uppsalas. Seepärast jättis kardinal enne kodureisi 1103. aastal Taani kuningriigile kuulunud Lõuna-Skandinaavias Skåne maakonnas moodustatud Lundi peapiiskopkonna Lundi peapiiskopi juurde pallieti (peapiiskopkonna kaplani).
Midway saared
Midway saared ehk Midway atoll (ka Midway saar) on Vaikses ookeanis asuvad saared, mille pindala on 6,2 ruutkilomeetrit.
Varem asus seal USA õhu- ja mereväebaas. Tänapäeval on saared looduskaitseala.
Midway avastati 5. juulil 1859 ja sai nime asukoha järgi, mis on Aasiast ja Ameerikast võrdsel kaugusel.
Seal toimus 4. juunil 1942 Midway lahing.
Geoloogia
Midway saared kuuluvad Hawaii-Imperaatori ahelikku ning on sarnaselt aheliku teiste saartega kuuma täpi vulkanismi tekitatud. Kuum täpp on tänapäeval Hawaii saare all. Saared tekkisid umbes 28 miljonit aastat tagasi ja kujutasid endast algselt üle merepinna ulatuvaid basaltseid vulkaane. Tänapäevaks on saarte vulkaaniline osa jahtumise, erosiooni ja isostaatilise korrektsiooni tõttu merepinnast madalamale vajunud, kuid basaldi peal on ligikaudu 150–400 meetri paksune korallriff, mis moodustab ka saari ümbritseva äärisrifi. Seetõttu koosnevad saared tänapäeval lubjakivist, mitte enam basaldist.
Värvipimedus
Värvipimeduse põhjus on tavaliselt geneetiline, kuid võib olla ka silma-, närvi- või ajukahjustus või kokkupuude teatud kemikaalidega.
Esimese uurimuse sellel teemal avaldas inglise keemik John Dalton aastal 1794 pealkirjaga "Extraordinary facts relating to the vision of colors" ("Erakordsed faktid värvide nägemise kohta"). Ta kirjutas selle siis, kui avastas, et on ise värvipime. Ta hakkas nimelt uurima, millest tuleb see, et teised suudavad küpseid ja tooreid õunu välimuse järgi eristada, aga tema ei suuda kuidagi. Tänapäeval tähendab see kindlat tüüpi värvipimedust nimetusega deuteranoopia.
Tavaliselt klassifitseeritakse värvipimedust kui puuet, kuid mõnes olukorras võib see olla kasulik: näiteks värvipimedad jahimehed eristavad loomi segase tausta juures paremini; samuti on leitud, et värvipimedad sõdurid näevad mõnikord kamuflaaži, mis petab teised ära.
Magirus
Magirus GmbH on Saksamaal Ulmis asutatud ettevõte, mis hakkas 1866 tootma tuletõrjesõidukeid, 1910. aastatel ka veokeid ja autobusse.
Magirus on üks suurimaid tuletõrjeseadmete tootjaid. Selle tuletõrjeautod põhinevad tänapäeval peamiselt Iveco šassiil ja mootoritel, kuid mõnikord kasutatakse ka teiste veoautotootjate platvorme. Magirus on Iveco Groupi kaubamärk.
Ajalugu
thumb|Magiruse redeliga tuletõrjevaknker|vasakulEttevõtte rajas priitahtlike pritsimeeste üksuse juht Conrad Dietrich Magirus (1924–1995), kes oli pühendunud tuletõrjumise abivahendite leiutamisele. 1866 asutas ta ettevõtte "'Feuerwehr-Requisiten-Fabrik C. D. Magirus'", mis esialgu tootis näiteks voolikuid ja veepritse. Magirus leiutas auto katusel oleva tõstetava ja pikendatava redeli, mis kiiresti levis kõigi tuletõrjemasinate standardvarustusse.
Magiruse logoks oli M-täht, mis oli disainitud meenutama Ulmi katedraali. Logo võeti kasutusele 1925.
1944 hakkas Deutz tootma õhkjahutusega diiselmootoreid, mida alates 1948 Magiruse sõidukitel kasutama hakati. Deutzi mootoreid toodetakse ja tänapäeval ja neid kasutamiseks põllumajanduses ja merenduses.
Iveco ajastu
thumb|Iveco Magiruse tuletõrjeauto|vasakulAastal 1975 ostis ettevõtte IVECO ning jätkas veoautode tootmist, alates 1983 IVECO Magiruse nime all ja Iveco veokeid müüdi Magiruse kaubamärgi all Saksamaal ning teistel Euroopa ja Lähis-Ida turgudel kuni 1980. aastate lõpuni ning peale seda loobus IVECO peatselt enamikus maailma maades Magiruse nime kasutamisest.
Tänapäeval kasutatakse Magiruse kaubamärki ainult ettevõtte tulekustutustehnika juures.
Ettevõtte tootmisüksused asuvad lisaks Saksamaale veel Austrias, Itaalias ja Prantsusmaal. Ettevõtte peakorter asub Ulmis Magiruse tänaval (Magirusstraße).
Henepola Gunaratana
Henepola Gunaratana (sündinud 7. detsembril 1927) on Sri Lanka päritolu buda munk, ühe tuntuma budismi ja mõtlust tutvustava ingliskeelse teose "Mindfulness in Plain English" autor.
Joldiameri
Joldiameri oli viimase jääaja järel, umbes aastatel 9600–9000 eKr, Läänemere nõos eksisteerinud meri, üks tänase Läänemere kujunemisele eelnenud staadiumitest.
Joldiameri tekkis, kui umbes 9600. aastal eKr oli mandrijää kliima soojenemise tõttu sedavõrd taandunud, et selle ees olnud Balti jääpaisjärvel tekkis Kesk-Rootsi kohal väljapääs ookeani (Billingeni katastroof). Järve veetase langes paarkümmend meetrit, ajutiselt võib-olla isegi alla tänapäevase taseme, ja ookeaniga ühenduse saanud Läänemere nõos kujunes riimveeline meri. Joldiamere perioodil sulas allesjäänud mandrijää kiires tempos, kuni sellest jäi järgi väike liustik Skandinaavia mäestikus. Joldiamere staadium lõppes, kui jää raskuse alt vabanenud maakoore aeglane kerge katkestas umbes 9000 a eKr Kesk-Rootsi ühenduse ja senine meri kujunes magedaveeliseks järveks (Antsülusjärveks).
Joldiamere staadiumi ajaks on radiosüsinikumeetodiga dateeritud 10 300–9500 14C aastat tagasi. Joldiamerel on eristatud kolme faasi, millest riimveeline oli teine faas.
Siberut
Siberut on saar Indoneesias, suurim Mentawai saartest.
Saarel on biosfäärireservaat ja Siberuti rahvuspark. Saar on tuntud hulga erinevate primaatide poolest, teiste hulgas on esindatud liigid Hylobates klossii, Simias concolor, Presbytis potenziani, Macaca pagensis.
ESP EX seeria
ESP EX (ESP Explorer) on seeria elektrikitarre, mida toodab firma ESP. EX seeria kitarre on erinevaid ja vastavalt maitsele värvi jm. välimuse lahendusega (must, valge, metallik). Rahvas teab ja tunneb seda kui death metal 'i pilli.
Eestis on seda võimalik soetada suurematest pillipoodidest.
Sellised kitarre kasutavad näiteks
Rahvusvaheline planeering
Rahvusvaheline planeering on mitme riigi või mitmest riigist koosneva regiooni (nt Eestis maavalitsuste) koostöös valminud planeering.
Euroopa tasand
Euroopa Liidul on selle omaaegset territooriumi hõlmanud Euroopa Ruumilise Arengu Perspektiiv (inglise k: European Spatial Development Perspective, mille kohta kasutatakse lühendit E.S.D.P.), mis on suunda andev planeeringudokument Euroopa tasandil. E.S.D.P. algatajaiks olid liikmesmaade planeeringuministrid (Eesti ei olnud selle koostamise ajal veel EL liige).
E.S.D.P. vaatleb Euroopa Liitu kui arenevat struktuuri, kus liikmesriigid teevad koostööd nii omavahel kui ka naabritega väljastpoolt praegust Euroopa Liitu. Dokumendi üks peatükk käsitleb seetõttu ka Euroopa Liiduga liitumisläbirääkimistele kutsutud riikide ruumilise arengu probleeme ja ülesandeid.
Põhjalikumalt analüüsib E.S.D.P. linnade ja neid ümbritsevate regioonide struktuurimuudatusi, samuti muudatusi transpordi korralduses (näiteks kajastades kiirraudtee kasutamisest tekkivat ajalist võitu jms), teaduses, majanduses jne. Dokument on suunatud tuleviku kujundamisele ning väljendab Euroopa Liidu pikemaajalisi poliitilisi eesmärke ja Euroopa territooriumi arenguvõimalusi.
E.S.D.P. kohaselt mõjutavad Euroopa edasist arengut kõige enam kolm peamist suundumust:
Läänemere piirkonna tasand
Läänemerd ümbritsevaid maid käsitleb põhjalikumalt Vision and Strategies around the Baltic Sea 2010 (VASAB 2010). Töö esimeses aruandes "Towards a Framework for Spatial Development in the Baltic Sea Region", mis võeti vastu 1994. aastal Läänemere maade planeeringuministrite III konverentsil Tallinnas, vaadeldakse piirkonna rahvastiku jaotumist, linnade struktuuri, logistikat, kaitsealasid, keskkonnaprobleeme jne. Samuti esitatakse piirkonna riikide visioon selle muutustest aastaks 2010.
1997. aastal ilmus VASAB 2010 raames trükist teine aruanne "From Vision to Action", mis on tõlgitud ka eesti keelde. Aruandes on ära toodud vajalikud sammud eelmise aruande visioonide elluviimiseks ning seal on kajastatud Läänemere ümbruse maades koostamisel olevaid ja koostada kavatsetavaid ühisprojekte.
2009. aasta oktoobris valmis VASAB koostöö raames uus pikaajalise arengu perspektiiv Läänemere regioonile: "VASAB Long-Term Perspective for the Territorial Development of the Baltic Sea Region 2030". Selles antakse ülevaade regiooni pikaajalise arengu perspektiividest aastani 2030.
Piire ületava regionaalse koostöö tasand
Üks VASAB 2010 põhine jätkuprojekt oli Soome, Eesti ja Läti keskkonnaministeeriumi koostööst alguse saanud "Tampere–Helsinki–Tallinn–Riga Zone, A Spatial Development Project" (THTR). Projekti eesmärk oli teadvustada Via Balticaga kaasnevaid arenguvõimalusi, tänu millele tõuseks piirkonna konkurentsivõime Läänemere regioonis.
THTR-projektist kasvas välja koostööprojekt "Via Baltica Spatial Development Zone", kuhu peale esimesena nimetatud projektis osalejate (Soome, Eesti ja Läti) olid kaasatud ka Leedu, Poola ja Saksamaa. Eestis puudutas see ühisprojekt otseselt Harju-, Rapla- ja Pärnumaad. Projekti käigus selgitati välja kogu arengukoridori ühised eesmärgid, koostati neist lähtudes visioon ning määrati kindlaks eesmärkide realiseerimiseks vajalik strateegia ja tegevuskava. Selle projekti alusel on edasi tegeletud näiteks Rail Baltica kiirraudtee arendamisega.
Käimas on ka Läänemere planeeringu pilootprojekt (Baltic Sea Plan). Selle eesmärk on ruumilise planeerimise metoodika väljatöötamine mere-alade jaoks ning seda reguleerivate aluste kokkuleppimine Läänemere maades.
Rahvusvaheliste planeeringute eesmärk
Rahvusvahelistes ruumilise arengu projektides osalemine annab kohalikele omavalitsustele, maavalitsustele ja riigile võimaluse:
Seega võib väita, et rahvusvahelistes planeeringualastes koostööprojektides osalemine avardab omavalitsuse ametnike silmaringi ja võimaldab saada otsekontakte teiste riikide spetsialistidega. Tänu sellele saab omavalitsus näha oma arenguvõimalusi avaramalt ning täpsustada oma soove ja visioone ka valla või linna üldplaneeringus. Kui seniajani on rahvusvaheliste koostööprojektide algatajaks olnud kas maavalitsused (regioonid) või ministeeriumid, siis tulevikus võiksid seda teha ka omavalitsused ja nende poolt loodud omavalitsusliidud.
Rahvusvaheline koostöö tulemuseks on piire ületaavate teemade ühine lahendamine keskkonnasäästlikul viisil. Koostöö on vältimatu ja vajalik näiteks rahvusvaheliste teede, raudteede jms määramisel. Koostöö aluseks olevaid dokumente saab reeglina kasutada ka viitena rahastamise taotlemisel.
Anni Arro
Anni Arro (sündinud 28. märtsil 1983) on eesti kokk ja saatejuht.
2008. aastast tegi ta TV3-s kokandussaadet "Meie annid".
Isiklikku
Anni Arro isa ja ema on maalikunstnikud Jaak Arro ja Epp Maria Kokamägi.
Anni Arrol ja Marko Erlachil on 2014. aastal sündinud tütar.
Gosteke Lappe
Gosteke Lappe (abiellununa Plettenberg) oli Vestfaali aadlik, Meyerichi linnuse pärija ning Liivi ordumeistri Wolter von Plettenbergi ema.
Gosteke abiellus 1450. aasta paiku Bertold von Plettenbergiga, kellega sai vähemalt kaheksa last.
Neil oli vähemalt kaheksa last:
Wolter, Liivi ordu maameister Johann, Liivimaa aadlik ja ordunõunik Bertold, Vestfaali aadlik ja Meyerichi pärija Wolter noorem, ordukäsknik Liivimaal teadmata nimega tütar Margarethe Elisabeth, elas Kuramaal Regina, elas Liivimaal
Must teemant (film 2004)
Perekondliku seiklusfilmi režissöör on Rudi Van Den Bossche. Peaosades on Joeri Busschots, Céline Verbeeck, Dirk Roofthooft, Peter Van den Begin ja Thekla Reuten. Muusika autor on Brian Clifton.
Filmi peategelased on õde ja vend Suske ja Wiske. Koos onu ja tädiga Hollandis suvevaheaega veetes leiavad nad teemandi, mille kingivad tädi Sidonale. Paraku kuulub teemant kurjale võlurile ning tädi jääb raskesti haigeks. Et teda päästa, lähevad Suske ja Wiske teadlase abiga 15. sajandi Hollandisse.
Filmi pikkus on 88 minutit.
Arengustrateegia
Arengustrateegia on visiooni ja/või eesmärkide saavutamisele suunatud tegutsemise kava. Arengustrateegia aluseks on tavaliselt visiooni alusel sõnastatud eesmärgid ja selle elluviimiseks koostatakse reeglina konkreetne tegevuskava.
Arengustrateegia ruumilise planeerimise ja omavalitsuste arengu kontekstis
Ruumilise planeerimise ja omavalitsuste arengu kontekstis kajastavad valla või linna arengustrateegiat arengukava ja üldplaneering. Üldplaneeringu eesmärk on reguleerida eelkõige omavalitsuse ruumilise arengu kavandamisega seotut, määrates maakasutuse juhtotstarbed, säästva ja tasakaalustatud ruumilise arengu tingimused jms. Arengukava ülesanne on ennekõike reguleerida sotsiaal-majandusliku keskkonnaga seotud aspekte omavalitsuse arengus ning olla valla või linna eelarve kujundamise aluseks.
Juhtimise kontekstis
Juhtimises on arengustrateegia aluseks äriplaani ja tegevuskava(de) koostamisele, et ellu viia organisatsiooni missiooni ja visiooni.
Sündinud 27. mail
''Siin loetletakse 27. mail sündinud tuntud inimesi.
Mentawai saared
thumb thumb| Mentawai saared on saarestik Indoneesias. Idas asuvast Sumatrast eraldab neid umbes 150 km laiune Mentawai väin.
Suuremad saared on Siberut, Sipura, Põhja-Pagai (Pagai Utara) ja Lõuna-Pagai (Pagai Selatan).
Kuuluvad Lääne-Sumatra provintsi.
Bangka
thumb thumb Bangka on saar Indoneesias. Asub Sumatrast idas.
Pindala on 11 910 km².
Bangkal on elanikke umbes 627 000 (1990). Suurim linn saarel on Pangkalpinang.
Kuulub Bangka-Belitungi provintsi.
Svalbardi leping
Traktaten näeb ette Norra "täieliku ja piiramatu suveräänsuse Svalbardi (Teravmägede ja Karusaare) üle ning Norra seaduste ja muude normatiivaktide kehtivuse seal. Samas on kõigi lepingule alla kirjutanud riikide kodanikel lubatud sinna elama asuda ning tegelda majandustegevusega, jahipidamise ja kalapüügiga. Peale selle on Svalbard määratletud demilitariseeritud alana.
Leping sõlmiti 9. veebruaril 1920 ning see jõustus 14. augustil 1925, kui selle olid ratifitseerinud Holland, Suurbritannia, Taani, USA, Itaalia, Prantsusmaa, Rootsi ja Jaapan. Nõukogude Liit oli veel rahvusvaheliselt tunnustamata, kuid selle sätted jõustati ka Nõukogude Liidu elanike jaoks. Hiljem ratifitseerisid lepingu teiste seas ka Nõukogude Liit ja Kanada. Aastaks 2006 oli lepingu ratifitseerinud 39 riiki.
1944. aastal tegi Nõukogude Liidu välisasjade rahvakomissar Vjatšeslav Molotov norra välisministrile Trygve Liele ettepaneku Svalbardi leping tühistada. Ta tegi ettepaneku, et Svalbardist saaks Norra ja Nõukogude Liidu kondomiinium ning Karusaar läheks Nõukogude Liidu valdusse. 1945. aastal tehtud uus ettepanek oli Norrale soodsam, kuid Norra ei nõustunud ka sellega.
Svalbardi lepingu allkirjastanud riigid
300px|thumb|Lepingu allkirjastanud riigid Lepingu allkirjastanud riikide loetelu tähestiku järjekorras:
Thích Nhất Hạnh
thumb|right|Thích Nhất Hạnh (2006)
Thích Nhất Hạnh (11. september 1926 – 22. jaanuar 2022) oli vietnami päritolu buda munk, kirjanik ja rahuaktivist.
Tema sünninimi on Nguyễn Xuân Bảo. Thích on vietnami buda munkade ja nunnade tiitel. Läänes kasutatakse tavaliselt nimekujusid Thich Nhat Hanh ja Nhat Hanh.
1960. aastatel rajas ta Saigoni organisatsiooni School of Youth for Social Services (SYSS), mis ehitas uuesti üles hävitatud külasid, rajas koole ja haiglaid ning asustas kodutuid elanikke Vietnami sõja ajal ümber. Ta külastas korduvalt USA-d, muu hulgas palus Martin Luther Kingil avalikult Vietnami sõda hukka mõista. King esitas ta 1967. aasta Nobeli rahuauhinna kandidaadiks. Nhất Hạnh juhtis budistlikku delegatsiooni Pariisi rahukõnelustel. Ta on olnud aastaid Vietnamist välja saadetud, kodumaad lubati tal külastada 2005. aastal. 2018. aasta veebruaris lubati tal Vietnami tagasi pöörduda.
Ehitusmäärus
Ehitusmäärus on valla- või linnavalitsuse kehtestatud määrus valla või linna kohalike olude arvestamiseks, üldiste ehitus- ja maakasutustingimuste seadmiseks hajaasustuses, kohaliku omavalitsuse siseste ülesannete jaotuse ning planeerimis- ja ehitusseadusega kehtestatud nõuete täpsustamiseks planeerimise ja ehitamise korraldamisel.
Thích Nhất Hạnh
Nhất Hạnh oli üks tuntumaid budismi õpetajaid Läänes. Tema õpetused sisaldavad joogatšaara ja zeni elemente mahajaana budismi traditsioonidest. Ta pidas vajalikuks sügava tähelepanelikkuse (paali keeles sati, sanskriti keeles smṛti, inglise keeles mindfulness) arendamist meditatsiooni abil (anapanasati, satipatthana) ning läänemaailmas võeti see mõiste (mindfulness) praktikas kasutusele just tänu temale.
Louise (Taani ja Norra printsess, 1750–1831)
pisi|1772 Louise, Taani ja Norra printsess, Hesseni printsess (30. jaanuar 1750 – 12. jaanuar 1831) oli Frederik V ja kuninganna Louise tütar.
30. augustil 1766 abiellus ta Christiansborgi palees Kopenhaagenis Hesseni-Kasseli printsi Charlesiga ning sai Hesseni printsessi tiitli.
Lapsed:
Tema järgi sai nime Louisenlundi loss, mille kinkis talle tema vend, Taani kuningas Christian VI.
Jason Kidd
Jason Frederick Kidd (sündinud 23. märtsil 1973) on USA endine elukutseline korvpallur ja nüüdne treener, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 19 hooaega. 2011. aastal Dallas Mavericksiga NBA meistriks tulnud Kidd valiti NBA tähtede mängule 10 korda. USA rahvuskoondise koosseisus kaks olümpiakulda võitnud Kidd kuulub ka korvpalli kuulsuste halli.
Pärast mängijakarjääri asus Kidd leiba teenima treenerina, juhendades peatreenerina NBA klubisid Brooklyn Nets (2013–2014) ja Milwaukee Bucks (2014–2018) ning abitreenerina Los Angeles Lakersit (alates 2019. aastast).
Parempopulism
pisi| Parempopulistlike (ja paremäärmuslike) parteidega Euroopa riigid. Sinine: Parempopulistid parlamendis Tumesinine: Parempopulistid valitsuseks Parempopulismiks nimetatakse mitmesuguseid Euroopa parempoolseid poliitilisi voole, mille esindajad tunnistavad demokraatiat ning kellele on tüüpiline immigrantide, Euroopa Liidu ja etableerunud parteide populistlik vastustamine. Tüüpilised jooned on ka meritokraatliku ühiskonnakorra nõudmine, kristliku õhtumaa ja rahvuskultuuri rõhutamine, millega sageli kaasnevad law and order-poliitika nõudmine rahvusele kahjulikuks või ohtlikuks peetavate inimeste ning liiga liberaalseks ja paindumatuks peetavate olemasolevate riigistruktuuride ja otsustamisprotseduuride vastu.
Jason Kidd
Nooruspõlv
Kidd sündis San Franciscos pere vanima lapsena. Tema isa Steve oli afroameeriklane ja ema Anne on iiri-ameeriklane.
Kidd alustas korvpalli mängimist St. Joseph Notre Dame'i keskkoolis, kus viimasel aastal olid tema keskmised näitajad 25 punkti, 7 lauapalli, 10 resultatiivset söötu ja 7 vaheltlõiget mängus. Samal aastal anti Jason Kiddile kui kooli parimale korvpallurile Naismithi autasu.
Parempopulism
Parempopulistlikud liikumised ja parteid on tekkinud Lääne-Euroopas alates 1970. aastate lõpust ning on 1990. aastatel kanda kinnitanud ka Ida-Euroopa riikides.
Jason Kidd
Nooruspõlv
Esimesel ülikooliaastal UC Berkeleys olid Kiddi keskmised näitajad 13 punkti, 4,9 lauapalli, 7,7 resultatiivset söötu ja 3,8 vaheltlõiget mängus. Kidd tegi debüüthooajal ühtekokku 110 vaheltlõiget, mis oli nii ülikooli kui ka NCAA rekord, lisaks olid ka tema 220 resultatiivset söötu uus kooli rekord. Kidd juhtis kodumeeskonna Golden Bearsi NCAA finaalturniirile, kus pääseti 16 parema sekka.
Kiddi teine ülikooliaasta oli samuti edukas ja tema keskmised näitajad tõusid 16,7 punkti, 6,9 lauapalli, 9,1 resultatiivse söödu ja 3,1 vaheltlõikeni mängus. 1994. aastal otsustas Jason Kidd end kirja panna NBA draft ' i.
Parempopulism
Parempopulistid väidavad, et nad esindavad "vaikivat enamust", kelle huve etableerunud parteid ignoreeriksid, eelistades immigrantide ja rahvusvähemuste huve. Nii on parempopulism suunatud ühiskonna vähemuste ja poliitilise klassi vastu, pidades viimast korrumpeerunuks, võimuahneks ja rahvast kaugeks. Nad eeldavad, et on olemas tõeline rahva tahe, mis tuleb lihtsalt ilmsiks tuua.
Jason Kidd
NBA karjäär
1994. aasta NBA draft ' i teise valikuna Dallas Mavericksi siirdunud Kiddi debüüthooaja keskmised näitajad olid 11,7 punkti, 5,4 lauapalli ja 7,7 resultatiivset söötu mängus, lisaks juhtis ta NBA edetabelit kolmikduublite arvestuses. Esimesel aastal valiti ta koos Grant Hilliga NBA aasta parimaks uustulnukaks. Enne Jason Kiddi lisandumist oli Mavericks eelmisel hooajal võitnud 13 ja kaotanud 69 mängu, Kiddi debüüthooajal võideti aga juba 36 kohtumist.
Parempopulism
Erinevalt sõjajärgsetest neofašistlikest ja lepingurevisionistlikest parempoolsetest parteidest puudub parempopulismil Saksamaa völkisch-liikumisele omane maailmapilt; klassikalise rassismi asemel on pigem kultuuriline rassism. Parempopulism ei vastusta ka demokraatlikku süsteemi, küll aga kaldub varjatult vastustama mõningaid demokraatia elemente, nagu pluralism, vähemuste kaitse või usuvabadus. Parempopulistlikud parteid ja organisatsioonid on enamasti opositsioonis ning sõnastavad avalikkusele suunatud plakatlikke maksimumnõudmisi.