cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maremma
Maremma on geograafiline piirkond Itaalias Toscana edela- ja Lazio põhjaosas. Umbes Arno jõe suudmest Napoli laheni asuv Maremma piirneb läänes Türreeni merega.
Kuni XX sajandi alguseni oli Maremma valdavalt padurannik, kus esines sageli malaariat. Osa piirkonnast muudeti elamiskõlblikumaks 1928. aastal Benito Mussolini algatatud lahingu maa eest käigus.
Piirkonnas asub 1992. aastal Euroopa kaitsealade diplomi pälvinud Maremma looduspark (linnuala), paljude linnuliikide pesitsuskoht.
Piirkond hõlmab Pisa, Livorno, Grosseto, Viterbo provintsis ning città metropolitana di Roma Capitales järgmiste valdade ala: Bibbona, Campiglia Marittima, Canino, Capalbio, Casale Marittimo, Castagneto Carducci, Castellina Marittima, Castiglione della Pescaia, Cecina, Civitavecchia, Follonica, Gavorrano, Grosseto, Guardistallo, Magliano in Toscana, Manciano, Massa Marittima, Montalto di Castro, Monte Argentario, Montescudaio, Monteverdi Marittimo, Orbetello, Piombino, Riparbella, Roccastrada, Rosignano Marittimo, San Vincenzo, Santa Marinella, Scansano, Scarlino, Suvereto, Tarquinia, Tuscania.
Piirkonna olulisemad jõed on Cecina, Cornia, Pecora, Bruna, Ombrone, Albegna, Chiarone, Fiora ja Marta jõgi.
Maremma pindala on umbes 5000 km².
Koduhiir
pisi|Koduhiire esihambad. Uure ülemistes esihammastes on liigiomane tunnus. Koduhiir (Mus musculus) rahvapäraselt majahiir, on hiirlaste sugukonda hiire perekonda kuuluv imetaja.
Koduhiirt on kodustatud ning teda peetakse lemmikloomana ja laborites katseloomana. Valge laborihiir on koduhiire albinootiline vorm. Koduhiire baasil on loodud ka geneetiliselt muundatud hiired.
Levila
Koduhiir on inimkaasleja. Inimese abil on ta levinud kõikjale maailmas. Tema arvukus sõltub inimasustuse tihedusest. Ta puudub vaid väga hõreda inimasustusega Kaug-Põhjas. Eestis on ta sage ja kõikjal levinud.
Välimus
Koduhiire tüvepikkus on 6–10 cm, millele lisandub 5–11 cm pikkune saba. Kaal on 18–30 g. Värvus on muutlik, aga valdavalt hall.
Hiir on väiksem kui rott. Sellepärast võib hiir olla umbes rotipoja suurune. Kui võrrelda hiirt ja rotipoega, siis on hiirel suuremad kõrvad ja pikem saba.
Koduhiirel on iseloomulik nn hiirelõhn. Seda eritavad muskusnäärmed.
Genoom
Haploidne hiire genoom koosneb 20 kromosoomist, mille seas on 19 on autosoomi ehk mittesugukromosoomi ja 2 sugukromosoomi. Selle maht on ligi 2,7 Gbp.
Hiire sekveneeritud genoom avaldati 2002. aastal.
Elupaik
Talvel elab koduhiir vaid hoonetes, suvel ka asulate lähedal põldudel, aedades ja võsas. Ta elab väikese perena, kuhu kuuluvad üks isasloom, paar-kolm emast ja nende järglased. Ta kaevab lühikesi ja lihtsa ehitusega urge.
Koduhiir eelistab kuivi pesakohti. Pesa rajab ta tavaliselt toiduallikate juurde. Ta otsib harva toitu kaugemalt kui paar meetrit pesast. Pesad on enamasti tehtud kohapeal leiduvatest materjalidest, näiteks vanast paberist.
Eluviis
Koduhiired väldivad uusi asju. Seda nimetatakse neofoobiaks.
pisi|Kass ja hiir Looduses söövad koduhiiri kõik lihatoidulised loomad: kärplased, rebane, metssiga ja röövlinnud.
Toitumine
Koduhiir on kõigesööja. Valdavalt toitub ta inimese ja koduloomade toidust ja jäätmetest. Looduses sööb ta taimede rohelisi osi, seemneid, viljateri ja putukaid. Ta kogub ka väikesi tagavarasid.
Paljunemine
Hoonetes sigib koduhiir aasta ringi, 5–8 korda aastas. Looduses sigib ta vaid soojal ajal, Eestis aprillist oktoobrini, paar-kolm korda aastas. Tiinus kestab 21 päeva. Pesakonnas on 3–8 poega, aga rekordiliselt on täheldatud 21 poega. Pojad on sündides paljad ja pimedad ning kaaluvad kõigest 1 g. Nende silmad avanevad alles 12–15 päeva vanuselt ja poegi imetatakse 18 päeva. Pojad saavutavad iseseisvuse ja suguküpsuse 2 kuu vanuselt.
Eluiga
Looduses on koduhiirte eluiga keskmiselt 3 kuud. Vangistuses elavad nad sageli 2–3 aastat. Laboritingimustes on koduhiir elanud üle 4 aastaseks.
Kahjulikkus
Kodus elavate pisiloomade, aga eriti koduhiirte püüdmiseks on leiutatud hiirelõks.
Minevikus võideldi koduhiirte vastu peamiselt nii, et kodus peeti hiirtest toituvaid loomi: mitte üksnes kasse, vaid ka koeri, naaritsaid ja isegi majausse.
Tänapäeval soovitatakse koduhiirtest lahtisaamiseks kombineeritud tõrjet: neid hävitatakse lõksude abil füüsiliselt ja lisaks antakse neile mürgitatud sööta. Söödaga tuleb olla ettevaatlik, sest koduhiir valib toitu väga hoolikalt.
Grigore Preoteasa
pisi|Grigore Preoteasa Grigore Preoteasa (25. august 1915 Bukarest – 4. november 1957 Moskva) oli Rumeenia kommunistlik riigitegelane.
Grigore Preoteasa oli pärit raudteelase perekonnast. 1930. aastatel lõpetas ta Bukaresti Ülikooli filoloogia erialal. Osales kommunistlikus tegevuses ja oli selle eest korduvalt vangistatud.
1944–1946 oli ta ajalehe România Liberă toimetaja. Alates 1945. aastast oli ta Propagandaministeeriumi pressiatašee. 1949–1954 oli ta Rumeenia välisministri asetäitja. 1954–1955 oli ta Rumeenia Ministrite Nõukogu esimehe abi rahvusvaheliste suhete küsimuses.
Alates 2. oktoobrist 1955 kuni 17. juulini 1957 oli Grigore Preoteasa Rumeenia välisminister.
Grigore Preoteasa hukkus lennuõnnetuses Moskvas Vnukovo lennujaamas 4. novembril 1957.
Sõnnikukera
Sõnnikukera (Sordaria) on kottseente perekond.
Aleksandr Fersman
thumb|Aleksandr Fersman [[NSV Liit|NSV Liidu 1966. aasta postmargil]] Aleksandr Fersman (Aleksandr Jevgenjevitš Fersman, vene keeles Александр Евгеньевич Ферсман; 8. november (vkj 27. oktoober) 1883 Peterburi – 20. mai 1945 Sotši) oli vene geokeemik ja mineraloog, üks geokeemia rajajatest, "kivi luuletaja" (Aleksei Tolstoi), NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident (1926–1929).
Maarika
Maarika on naisenimi.
Fabiano Ribeiro de Freitas
pisi|Fabiano 2016. aastal [[Fenerbahçe S.K.|Fenerbahçes mängimas]] Fabiano Ribeiro de Freitas (sündinud 29. veebruaril 1988 Mundo Novos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Küprose kõrgliiga klubis AC Omonia.
2006. aastal liitus ta São Pauloga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2007. aasta oktoobris mängus Fluminense vastu. Aastatel 2009–2010 oli ta laenule Brasiilia madalamate liigade klubides, sh 2010. aastal Brasiilia esiliiga klubis América-RN.
2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliiga klubiga S.C. Olhanense.
Liis Kiviloo
Liis Kiviloo (kuni 2023 Liis Kullerkann; sündinud 2. mail 1991) on eesti võrkpallur.
Fabiano Ribeiro de Freitas
2019. aasta oktoobris liitus ta Omoniaga. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Küprose meistriks.
Liis Kiviloo
2013. aastast on ta kuulunud Eesti naiste võrkpallikoondisse ja hooajal 2022/23 esindas ta Itaalia esiliigaklubi Cremona Esperia.
Koondis
Liis Kullerkann kutsuti Eesti võrkpallikoondisse 2013. aasta kevadel ning kuulus koosseisu samal aastal MM-valikturniiril. 2019. aastal tagas koondis esimest korda pääsi Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile. Ta on esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril ühel korral (2019), kui lõppkohaks jäi kahekümne kolmas. Samuti on ta mänginud mitmes koondisemängus Euroopa Hõbeliigas ning selle 2023. aastal võitnud. Ta on peale Julija Mõnnakmäe taandumist kandnud ka koondise kapteni rolli.
Klubivõrkpall
Liis Kullerkann õppis Audentese Spordigümnaasiumis ning esindas õpingute ajal (2007–2010) kooli võistkonda Audentese SG/Noortekoondist. Naiskond osales Eesti meistri- ja karikavõistlustel ja hooajal 2009/10 ka Balti liigas, kuid medalitele üheski sarjas ei jõutud.
2010. aastal läks Liis õppima USA-sse Ohio Ülikooli ning esindas kooli võrkpallinaiskonda neli aastat. Naiskonnaga osaleti erinevatel Ameerika üliõpilasvõistlustel ja -liigades. Esimesel aastal ta naiskonna eest ei käinud mängudes väljakul, et pikendada võimalikku USA-s mängimise aega. Teisel aastal (2011) ta mänguaeg oli pigem väike, kui sai platsile üheksas mängus. Kolmandal (2012) ja neljandal (2013) aastal oli ta roll mängudes märgatavalt suurem, mängides vastavalt 31. ja 32. mängus. Kahel korral (2010 ja 2013) võideti USA esimene division ning kvalifitseeruti NCAA turniirile. Ülikoolinaiskonda läks Liis keskblokeerijana, kuid mängis ka nurga- ja diagonaalründaja positsioonil. 2014. aastaks läks ta õppima Duquesne Ülikooli ning esindas aasta sealset võrkpallinaiskonda.
Peale kooli lõpetamist sõlmis ta hooajaks 2014/15 lepingu Filipiinide superliigaklubiga Meralco Power Spikers, kus ta oli üks naiskonna põhimängijaid. Filipiinide superliigas oldi liiga teises pooles.
Hooaja 2015/16 teiseks pooleks liitus Liis Saksamaa esiliigaklubiga Schwarz-Weiss Erfurt, kellega õnnestus saada Saksamaa esiliigas teine koht ning tõusta uueks hooajaks Saksamaa meistriliigasse. Liis jätkas klubis ka teisel hooajal. Klubi osales Saksamaa karikavõistlustel, kus jäädi pidama 1/8 finaalis ja Saksamaa meistriliigas, kus lõpetati põhiturniir 11. kohaga ning pääsu play-offi ei tagatud. Liis üldiselt naiskonna põhimängijate hulka ei kuulunud ning sekkus mängudesse pigem servivahetusena.
Hooajaks 2017/18 liitus ta Prantsusmaa meistriliigaklubiga Pariisi Saint-Cloud, kus ta mängis ühe hooaja. Prantsusmaa meistrivõistlustel jõuti veerandfinaali, kus tunnistati RC Cannese paremust ning saadi liigas seitsmes koht. Hooaja esimeses pooles täitis Liis pigem vahetusmängija rolli, kuid hooaja teises pooles mängis end naiskonna põhimängijaks.
Hooajaks 2018/19 vahetas ta Prantsusmaal klubi ning liitus Nancy Vandoeuvrega, kus mängis sel hooajal ka Eesti võrkpallikoondise nurgaründaja Anu Ennok ja hooaja teisel poolel sidemängija Julija Mõnnakmäe. Klubi lõpetas Prantsusmaa meistriliiga põhiturniiri 11. kohal ja play-offi ei pääsenud.
Hooajaks 2019/20 siirdus Liis Prantsusmaa esiliigaklubisse Levallois Sporting Club. Klubi ei vastanud seatud ootustele ning 2019. aasta novembris lahkus Liis klubist. 2020. aasta alguses hakkas ta mängima Eestis TalTech/Tradehouse ridades kuni uue välisklubi leidmiseni. Klubiga saadi Balti liigas teine koht.
Hooajaks 2020/21 naasis ta Prantsusmaale ning liitus sealse meistriliigaklubiga Volero Le Cannet, kus oli peatreeneriks Eesti naiste võrkpallikoondise peatreener Lorenzo Micelli. Liis oli klubi juures ka eelneva hooaja lõpus peale Balti liiga finaali, kuid koroonapiirangute tõttu jäi see aeg loodetust lühemaks. Hooaja alguses mängiti eelmise hooaja Prantsusmaa karikavõistluste finaalis, kus võeti vastu kaotus. Klubi osales tugevuselt teises eurosarjas (CEV Cupil), kus jõuti 1/8 finaali. Prantsusmaa meistriliigas saadi põhiturniiri tulemuste alusel neljas koht. Hooaja esimeses pooles oli Liis naiskonna põhimängija, kuid teises pooles sai mänguaega vähem.
Hooajaks 2021/22 läks ta mängima Prantsusmaa meistriliigaklubisse Pays d'Aix Venelles, kus oli peatreeneriks Eesti naiste võrkpallikoondise abitreener (ja hilisem peatreener) Alessandro Orefice. Prantsusmaa karikavõistlustel jäädi pidama veerandfinaali. Prantsusmaa meistrivõistlustel saadi küll põhiturniiril kolmas koht, kuid play-offis kaotati veerandfinaalseerias.
Hooajast 2022/23 mängib ta Itaalia esiliigaklubis Cremona Esperia, kuhu siirdus ka Eesti võrkpallikoondise diagonaalründaja ja Liisi õde Kadi Kullerkann.
Saavutused
Balti liiga
Riikide esiliigad
Riikide karikavõistlused
Isiklikku
Liis Kullerkann lõpetas 2010. aastal Audentese Spordigümnaasiumi kuldmedaliga. Ta noorem õde on võrkpallur Kadi Kullerkann.
Anthony Madigan
Anthony Morgan Madigan (4. veebruar 1930 Sydney – 29. oktoober 2017) oli Austraalia poksija ja ragbimängija.
Madigan sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Cassius Clayle (USA). Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Stig Sjölinile (Rootsi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas samuti veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Romualdas Murauskasele (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Helmut Orusaar
Helmut Orusaar (27. september 1923 Saue vald – 20. juuni 1977 Tallinn) oli Eesti trompetist, dirigent ja pedagoog.
Ta õppis trompetit Julius Vaksi juhendamisel, 1951. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi (Nikolai Kubli klass).
Mängis džässorkestris Kuldne Seitse ja Eesti Raadio estraadiorkestris. Aastal 1951. asutas ansambli Pasunapoisid.
Orusaar töötas alates 1958. aastast kuni surmani dirigeerimis- ja trompetiõppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (alates 1974. aastast puhkpillikateedri juhataja). Lisaks oli Orusaar Estonia teatris trompetirühma kontsertmeister ja dirigent. Alates 1964. aastast mängis ka ERSO-s. Ta oli 1965, 1969 ja 1975 üldlaulupeol puhkpilliorkestrite üldjuht.
Isiklikku
Tema tütar on flötist Sigrid Orusaar.
Mandriline paraskliima
pisi|Mandrilise paraskliima kliimadiagramm ([[Irkutsk, Venemaa)]] Mandriline paraskliima ehk parasvöötme mandriline kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite sisealades ja idarannikutel välja arvates mussoonkliimaga aladel.
Parasvöötmes valitsevad läänetuuled, mistõttu jäävad sademed mandrite lääneosadesse ning ookeani kohal kujunevad niisked õhumassid ei jõua mandrite sisealadele ja idarannikule. Seetõttu on talved külmad, sajab lund ja tekib püsiv lumikate, mille paksus sõltub sademete hulgast talveperioodi jooksul. Suved on palavad ja kuivad, esinevad põuad, vihma sajab harva. Aastane õhutemperatuuride amplituud on suur, see kasvab mandrite sisealadele liikudes.
Lennart Meri teadustöö auhind
Lennart Meri teadustöö auhind on Tartu Ülikooli ja Tartu Ülikooli Sihtasutuse poolt välja antav teadustöö auhind.
Mandriline paraskliima
Aasta keskmine sademete hulk väheneb läänest itta, suurenedes mägede tuulepealstel nõlvadel. Õhuniiskus sõltub sademete hulga ja aurumise suhtest ning muutub nii põhjast lõunasse kui ka läänest itta. Euraasia parasvöötme lõunaosas on talvel kõrgrõhuala ja seal asub Aasia antitsükloni keskosa. Selle antitsükloni haru määrab Venemaa Euroopa-osa talvise ilmastiku. Selles piirkonnas on sademete hulk väike ja lumikate õhuke. Antitsükloni keskuse lähedal Taga-Baikalis on lumikate väga õhuke, kuigi talved on karmid.
Tuumavabad piirkonnad
Tuumavabad piirkonnad on piirkonnad, kus ei ole ei tuumarelvi ega tuumaelektrijaamu.
Mandriline paraskliima
Suvel valitsevad sageli lähistroopikas tekkinud kõrgrõhualad, mis muudavad ilmastiku palavaks ja kuivaks. Sajab rohkem, aga kõrgete õhutemperatuuride ja suure aurumise tõttu on niiskus suhteliselt madal.
Lennart Meri teadustöö auhind
Auhinda antakse välja Tartu Ülikooli õppejõududele, teadustöötajatele ja üliõpilastele kahes kategoorias auhinna üleandmisele eelnenud kalendriaasta jooksul kaitstud või ilmunud Eesti riiki, rahvast, kultuuri või ühiskonda käsitleva ühe magistri- ja ühe teadustöö (kaasa arvatud doktoritöö) autorile või autorite kollektiivile.
Mandriline paraskliima
Euraasia parasvöötme suuremate laiuskraadides suvi pole nii palav, kuid on endiselt väga soe; talv on karmim ja sademete hulk suurem (300–600 mm aastas). Samuti kasvab läänest itta (peamiselt madalamate talviste õhutemperatuuride tõttu) kliima mandrilisus: kasvab õhutemperatuuride amplituud ja väheneb sademete hulk. Lumikatte paksus on suurem ja see püsib kauem. Siinses kliimas kasvavad on segamets ja lehtmetsade vöönd.
Edasi põhja poole liikudes jõuame okasmetsavööndisse, mis ulatub Skandinaaviast Vaikse ookeanini. Kliima muutub endiselt läänest itta, talv on omakorda veel karmim. Ida suunas nihkub okasmetsavööndi lõunapiir madalamatele laiuskraadidele. Taga-Baikalis paiknevad taigakliima alad kõrvuti rohtlakliima piirkondadega, lehtmetsavöönd nende vahel kaob. Taiga põhjapiir on Taimõri poolsaarel. Suvi on okasmetsavööndis sama palav kui madalamatel laiuskraadidel, kuid talv on külmem. Karmi talve tõttu on taiga idaosa kliima järsult mandriline. Sajab sama palju nagu lehmetsavööndis.
Põhja-Ameerikas on mandrilise kliimaga piirkondade paiknemine pinnamoe tõttu keeruline. Mandri siseala lääneosas on ülekaalus kõrbed ja rohtlad, sest Kaljumäestik takistab Vaikse ookeani kohal kujunenud õhumasside liikumist. Siseala idaosas on lehtmetsad. Kanada põhjaosa on kaetud taigaga, mis levib Alaskas eriti kaugele põhja. Sellele vastavad on ka kliimatingimused.
RCE (filmistuudio)
RCE on Eesti filmitootja.
Jegor Rotšev
Jegor Rotšev (Егор Васильевич Рочев; 7. mai 1937 – 9. oktoober 2012) oli komi kirjanik.
Jegor Rotšev sündis Bolšezemelskaja tundras põhjapõdrakasvataja perekonnas, ajal, mil põdrakari oli teel Põhja-Jäämere poole. Ta lõpetas 8. klassi Ust-Ussinski keskkoolis, töötas Uhta mehaanikatehases, õppis õhtukoolis, teenis aega Nõukogude armees. 1971. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Instituudi lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Jugõd Tui ja televisioonis. Aastatel 1977–1993 töötas ta ajakirja Voivõv Kodzuv toimetuses, olles mõnda aega ka peatoimetaja. ,
Jegor Rotševi esimene jutustus avaldati ajakirjas Voivõv Kodzuv 1962. aastal. 1971. aastal ilmus Rotševi esimene raamat "Батьлöн ордым" ('Isa rada'). , Tema tuntuimate teoste hulka kuulub romaanidiloogia "Лӧз тундра" ('Helesinine tundra').
Eesti keeles on 1980. aastal ilmunud Jegor Rotševi lasteraamat "Väike Mitruk ja suur tundra". 2011. aastal avaldatud kogumikus "Seal kaugel-kaugel : valik komi proosat : 30 lugu 27-lt autorilt aastatest 1924–2010." on ilmunud katkend Rotševi jutustusest "Põdrast kiiremini" pealkirja "Mitruk püüab kuud" all.
Hiina-Tšiili suhted
Hiina Vabariik ja Tšiili olid diplomaatilistes suhtes alates 1931. aastast.
Hiina RV ja Tšiili sõlmisid suhted Salvador Allende marksistliku valitsuse ajal detsembris 1970 nn ühe Hiina põhimõtte alusel. Tšiili oli teine riik Ladina-Ameerikas (Kuuba järel), mis tunnustas Hiina RV-d.
Allende valitsuse ajal (jaanuaris 1973) külastas Pekingit ja kohtus Zhou Enlaiga Tšiili välisminister Clodomiro Almeyda, Sotsialistliku Partei poliitik, keda peeti suhteliselt lähedaseks maoistlikele positsioonidele. Zhou soovitas Tšiili vasakpoolsetel vähendada sotsialistlike reformide tempot, pidadeks mõnda neist enneaegseks.
Hiina oli üks kahest kommunistlikust riigist (Rumeenia kõrval), mis ei katkestanud diplomaatilisi suhteid Pinocheti Tšiiliga: suhted olid stabiilsed ning põhinesid majanduslikul koostööl ja üksteise sisemistesse poliitilistesse küsimustesse mittesekkumise printsiibil. Mitmed Tšiili ministrid külastasid sõjaväediktatuuri ajal Hiinat, Hiina välisminister Wu Xueqian külastas Tšiilit 1987.
Aÿ-Champagne
Aÿ-Champagne on Marne'i departemangu vald Grand Esti piirkonnas Põhja-Prantsusmaal.
Ligi 40 protsenti valla pindalast on viinamarjaistanduste all. Aÿ-Champagne on Épernay ja Reimsi kõrval üks olulisemaid šampanja tootmise keskusi. Seal on 25 viinamarjakasvatajat ja mitu suurt šampanjamaja, sealhulgas Ayala, Bollinger ja Deutz.
Lödla
Lödla on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. See kuulub vallaliitu Rositz.
Valla pindala on 4,3 km².
2019. aasta lõpu seisuga elas vallas 706 inimest.
Atavist
"Atavist" on Otepi viies stuudioalbum. Album anti välja 26. aprillil 2011 plaadifirma Victory Records kaudu.
8. märtsil 2011 avaldas Otep laulude "Atom to Adam", "Blood of Saints", "Remember to Forget" ja "We Dream Like Lions" pealkirjad Facebooki ja Twitteri vahendusel oma fännidele. 15. märtsil jagas Otep Shamaya laulu "Not to Touch the Earth" Twitteri kaudu (kohaliku aja järgi 8PM PST). See laul on bändi kaver The Doorsi samanimelisest laulust. 21. märtsil avaldas Victory Records kuulamiseks "Drunk on the Blood of Saints" laulu audio. Albumi esimene singel "Fists Fall" tegi oma avaliku debüüdi Full Metal Jackie raadios 26. märtsil. Kolm päeva hiljem, 29. märtsil sai singlit iTunesist osta eraldi või komplektis lauluga "Not to Touch the Earth". 16. aprillil 2011 sai iTunesist terve albumi näidiseid kuulata, mis olid 00:30 ja 1:30 pikad. See on esimene album ilma bassist Jason "eViL j" McGuireta. Jason lahkus bändist 30. septembril 2010.
Muusika
Erinevalt bändi varasemast muusikast pole sellel albumil hiphopi ja räpp-metal 'i elemente. Albumil on elemendid groove metal 'ist, alternative metal 'ist ja isegi thrash metal 'ist.
Põltsamaa foogtkond
Põltsamaa foogtkond (ladina keeles Transpalis, Transpalen; alamsaksa keeles Overpalen; ülemsaksa keeles Oberpahlen) oli Liivi ordu territoorium (saksa keeles Gebiet) Eestis, mida valitses Põltsamaa foogt. Aastal 1480 liideti foogtkond Viljandi komtuurkonnaga.
Elatis
Elatis ehk alimendid on lapse ülalpidamiseks makstav raha, mida peab maksma lapsevanem, kes last ei kasvata ja kellel on lapse suhtes ülalpidamiskohustus. Ülalpidamiskohustused põhinevad vastastikkuse põhimõttel. See tähendab, et täisealisel lapsel ja vanemal on vastastikku kohustus teineteist ülal pidada. Põhimõte kehtib PKS § 16 lõikest 1 tulenevalt ka abikaasade suhtes ehk abikaasad on vastastikku kohustatud perekonda oma töö ja varaga ülal pidama ning katma nende laste tavapäraseid vajadusi ja erivajadusi. Perekonnaseaduse § 100 lõike 1 järgi seisneb ülalpidamiskohustus üldjuhul raha perioodilises maksmises. Mõjuva põhjuse esinemisel võib kohustatud isik nõuda, et tal võimaldataks ülalpidamiskohustust täita ka muul viisil, näiteks vahetu ülalpidamisega lapsega suhtlemisel või kulude jooksva katmisega (Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p 28.2).
Ülalpidamiskohustust reguleerivad õigusaktid
Eesti õiguses on mitmeid seadusi, mis reguleerivad ülalpidamiskohustust. Näiteks on Eesti Vabariigi põhiseaduse (PS) § 27 lõikes 5 välja toodud, et perekond on kohustatud hoolitsema oma abivajavate liikmete eest. Käesolevas sättes ei ole täpsustatud, kes on § 27 lõike 5 tähenduses pereliikmed ehk kes on põhikohustuse kandja ja kelle abistamisele kohustus laieneb. Riigikohus on leidnud, et esmajärjekorras tuleb vanematel hoolitseda oma laste eest (sh katta lapse ülalpidamisega seotud kulud), kusjuures ei mõjuta eelnimetatud kohustust asjaolu, et ka riigil on kohustus hoolitseda puudust kannatavate laste eest (RKTKo 25.04.2018, 2-16-100215/85, p 16.3.2).
Lisaks reguleerib ülalpidamiskohustust ja sellest tulenevalt elatise maksmist perekonnaseadus (PKS). PKS §-d 72–79 reguleerivad lahutatud abikaasa ülalpidamise kohustust, näiteks on käsitatud elatise väljamõistmist kohtu poolt (PKS § 75 lõige 1) ning elatise väljamõistmise aega (PKS § 77). PKS §-s 96 on sätestatud isikud, kes on kohustatud ülalpidamist andma. Sama sätte lõikest 1 tuleneb, et ülalpidamiskohustuslasteks on täisealised esimese astme ülenejad ja alanejad sugulased. Lõikest 2 tuleneb, et teise astme ülenejad sugulased on kohustatud ülal pidama oma alaealisi alanejaid sugulasi, kusjuures vanavanem peab andma ülalpidamist vaid alaealisele lapsele. PKS §-d 111–112 reguleerivad ülalpidamist lapse sünni puhul.
PKS § 100 lõike 2 teise lause kohaselt tuleb elatist kasutada lapse huvides. Lapse huvidest juhindumist kinnitab ka PKS § 123, sest perekonnaõiguses kehtib lapse huvide ülimuslikkuse põhimõte.
Eesti kohtupraktika
Elatisele on õigus alaealisel lapsel ning täisealisel lapsel, kui ta jätkab õppimist (kuni 21-aastaseks saamiseni) või kui ta vajab abi (näiteks puude tõttu) ja ei ole võimeline ennast ise ülal pidama. Kui vanem ei maksa elatist vabatahtlikult, siis on õigus elatis välja nõuda kohtu kaudu.
Vastavalt PKS § 101 lõikele 1 ei või igakuine elatis ühele lapsele olla väiksem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäärast. Riigikohus on selgitanud, et nimetatud säte kohaldub üksnes alaealiste laste osas. Alaealiste laste suhtes kehtib eeldus, et nad ei suuda endale ise eluks vajalikke vahendeid hankida. Täisealiseks saanud isiku puhul tuleb eeldada, et ta on võimeline endale eluks vajalikud vahendid ise hankima. Täisealisel isikul on õigus ülalpidamist nõuda üksnes juhul, kui tal puudub vara enda ülalpidamiseks ja sissetuleku hankimist ei saa talt õppetööl osalemise tõttu või muu mõjuva põhjuse esinemisel eeldada. Kuivõrd täisealiseks saanud laps ei pruugi vajada elatist kõigi oma eluvajaduste rahuldamiseks, siis tuleb ülalpidamise suuruse (vt PKS § 99 lg-d 1 ja 2) kindlaksmääramisel lähtuda isiku abivajaduse ulatusest. Seega ei kohaldata PKS § 101 lõikes 1 sätestatud miinimummäära täisealiste laste elatise nõuete korral, vaid see kehtib ainult alaealiste laste suhtes.
Eelmainitud mõjuvaks põhjuseks võib olla muu hulgas vanema töövõimetus või olukord, kus vanemal on teine laps, kes osutuks elatise väljamõistmisel alammääras varaliselt vähem kindlustatuks kui elatist saav laps. Silmas tuleb pidada, et ainuüksi ühe vanema parem majanduslik olukord ei loo alust selleks, et vähendada väljamõistetavat elatist alla miinimummäära.
Miinimumelatis ja selle arvutamine
Perekonnaseaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadusega (474 SE) loodi alaealisele lapsele elatise kindlaksmääramise kord, mis vastab Eesti elustandardile ja on paindlik. Uute muudatustega pandi kirja uued kriteeriumid, mis reguleerivad elatise summa kindlaksmääramise korda. Näiteks täpsustati, et elatise määramisel tuleb võimalusel arvesse võtta ka isikute varalist seisu tervikuna, mitte üksnes nende sissetuleku suurust.
PKS § 99 alusel tuleb elatise suuruse kindlaksmääramisel silmas pidada:
PKS § 100 lõike 4 alusel makstakse elatist iga kalendrikuu eest ette. Kohus peab välja selgitama vajalikud asjaolud, et PKS § 101 alusel elatise suurust arvutada. Selleks saab kohus koguda tõendeid omal algatusel või poolte kaasabil. Näiteks võib kohus tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 230 lõike 4 järgi kohustada menetlusosalist esitama andmeid ja dokumente oma sissetuleku ja varalise seisundi kohta või TsMS § 230 lõike 5 alusel nõuda asjakohast teavet kolmandatelt isikutelt.
Alates 1. jaanuarist 2022 kohaldatakse uut määrust elatise arvutamise kohta, millega kaotatakse senine kindlaksmääratud miinimumsumma 292 eurot kuus iga alaealise lapse kohta. Selle asemel tuleb nüüd võtta arvesse erinevaid perekonnaga seotud tegureid, et määrata kindlaks asjakohane elatise makse summa. Elatise arvutamisel tuleb:
Elatise arvutamisel kasutatakse tihti Elatiskalkulaatorit.
BALTRON
BALTRON (akronüüm sõnadest Baltic Naval Squadron; ka Balti Mereväeeskaader ; Baltroni projekt) on aastal 1998 asutatud rahvusvaheline eskaader, mis peaasjalikult tegeleb Läänemerel miinitõrjeoperatsioonidega.
Tegevus
Baltron on täna Läti ja Leedu ühine miinilaevade eskaader, mille eesmärk on vähendada kahest maailmasõjast Läänemerre veesatud meremiinidest ja teistest veealustest lõhkekehadest tulenevaid ohte. BALTRON osaleb ka NATO õppustel, nt Open Spirit.
BALTRON koosnes kolme Balti riigi ühendstaabist ja nende riikide merevägede laevadest. Iga riik andis Baltroni käsutusse kindlaks perioodiks üks-kaks miinitõrjelaeva. Lisaks täitis üks laev staabi- ja toetuslaeva ülesandeid.
Eesti väljus projektist 2015. aastal.
Bobô
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Corinthians, mille meeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2003. aastal. 2005. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks.
Aastatel 2006–2011 mängis ta Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Kuue hooaja jooksul lõi ta Türgi kõrgliigas 58 väravat. Hooajal 2008–09 tuli ta Beşiktaşega Türgi meistriks, lisaks võitis ta neljal korral klubiga Türgi karikavõistlused.
2011. aastal naasis ta lühikeseks ajaks Brasiiliasse, mängides Cruzeiros.
2012. aastal liitus ta Türgi kõrgliigaklubiga Kayserispor. Hooajal 2012–13 lõi ta Türgi kõrgliigas 18 väravat, millega oli liigas paremuselt kolmas väravakütt.
2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Grêmio.
2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Austraalia kõrgliigaklubiga [Sydney FC|Sydney]]. Hooajal 2016–2017 lõi ta Austraalia kõrgliigas 15 väravat. Samal hooajal tuli ta klubiga Austraalia meistriks nii põhihooajal kui ka finaalseerias. Hooajal 2017–2018 oli Bobô 27 väravaga liigas suurim väravakütt. Kuigi põhihooaeg võideti samal hooajal 14-punktilise eduga, kaotati finaalseeria poolfinaalis Melbourne Victoryle lisa-ajal 2:3. Hooajal 2017–18 valiti Bobô liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Sydney hooaja parimaks mängijaks.
Hooajal 2018–2019 mängis ta Türgi kõrgliigas Alanyaspori ridades, kuid märkimisväärselt edu saavutada ei suutnud. Hooajal 2019–20 mängis ta India kõrgliigaklubis Hyderabad. 2020. aasta teises pooles mängis ta Brasiilia esiliigaklubis Oeste. 2021. aastal naasis ta Sydneysse. Jalgpallurikarjääri lõpetas ta pärast hooaega 2021/22.
Katerõnivka
Katerõnivka on alev Ukrainas Luhanski oblastis, 2,5 km kaugusel Luhanskist läänes.
Katerõnivka (kuni 2016. aastani Juvileine) asutati 1955. aastal, alevi õigused sai 1965. aastal.
Champagne'i veinipiirkond
pisi|Champagne'i viinamarjakasvatusvööndid Champagne'i veinipiirkond on kunagise Champagne'i provintsi aladel laiuv piirkond, kus toodetakse valdavalt samanimelist valget vahuveini.
Katerõnivka
2014. aasta 1. jaanuaril elas Katerõnivkas 16 948 inimest, asustustihedus 0 inimest ruutkilomeetri kohta.
1984. aastal elas asulas 13 600 inimest, 2001. aastal 15 830 inimest.
21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskel, võtsid venemeelsed separatistid asula oma kontrolli alla.
22. juulil võtsid valitsusväed linna taas oma kontrolli alla.
Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus
Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab teatriuurimise, teatrikriitika ning nende õpetamisega seotud inimesi.
Ühing on moodustatud varem kahe eraldi oleva organisatsiooni – Eesti Teatriuurijate Ühendus ja Eesti Teatrikriitikute Ühendus – ühinemisel.
Edmund Martin
Edmund (Johannes) Martin (13. jaanuar 1910 Pärnu – 18. september 2003 Nassau maakond, New Yorgi osariik, USA) oli eesti filmirežissöör.
The Very Best of Sheryl Crow
Laulu "The First Cut Is the Deepest" eest pälvis Sheryl Crow 2005. aastal Grammy nominatsiooni parima naislaulja esituse kategoorias.
Edmund Martin
Sündis Pärnus kaupmehe pojana. Õppis Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetamise järel astus Viini Ülikooli majandusteaduskonda. Edasi jätkusid õpingud Austria Filmiliidu Filmikunsti ja Filmitehnika õppeasutuse Filmbund filmikoolis, mille lõpetas filmirežissööri kutsega. Samal ajal oli ta Viini Eesti Seltsi asjaajaja ja Välis-Eesti korp! Wäinla osakonna organiseerija esimees. Edasi töötas ta Berliinis ja Viinis.
Eesti 1930. aastate kinematograafias oli Edmund Martin ainuke sellise eriala kõrgharidusega mees. Filmiinspektor Artur Adsoni kutsel tuli ta tagasi Eestisse, et abistada eesti filmiala ülesehitamist Eesti Kultuurfilmis, seal ta töötas peamiselt ärijuhina (produktsioonijuhatajana) ja helikroonika tootjana. Tema ettepanekute kohaselt sai Eesti Kultuurfilm riigivanem Konstantin Pätsilt abi ajakohase kinotehnika varustuse ostmiseks. Ta ise hakkas tootma helikroonikaid, mida hakati vahetuse korras saatma ka teistesse riikidesse.
The Very Best of Sheryl Crow
Versioonide erinevused
Riigiti ilmusid albumist erinevad versioonid, kus osad lood olid vahetatud:
Edmund Martin
Eesti Kultuurfilmis töötas ta aastatel 1935–1938. Samal ajal asutas oma kunstsarvetööstuse "Estosarv Ed. Martin & Ko", mis natsionaliseeriti 1940. aastal. Tal õnnestus pääseda tagasi Austriasse Viini ja asuda tööle firmas Wien Film, kus ta töötas seni, kuni produktsioonigrupp viidi üle Prahasse. Viinis oli ta Eesti Seltsi asjaajaja, kes abistas eestlastest sõjapõgenikke. Prahas tuli tal jälle asuda põgenikuteele, et mitte sattuda Tšhehhoslovakkiasse tunginud Punaarmee vangistusse. Sõja lõppedes 1945. aastal sai ta tööd Ameerika Sõjaväe Peakorteri meelelahutusüksuses Special Service, kus filmis muuhulgas ka eesti sõjapagulaste laagreid. Martin moodustas näitetrupi Estonian Ballet and Musical Show ning abiellus Vanemuise endise tantsija Valli Ruubeliga. 1952 siirdusid nad edasi USAsse, kus Edmund Martin õppis disaineriks ja avas New Yorgis mustrikujundusettevõtte Scandic Disainers.
1956 asus Edmund Martin koos New Yorgi Eesti Haridusseltsiga looma Eesti Filmikeskust. Pooleteise aastaga tegi ta pagulaseestlaste juhtumitest naljafilmi "Seitse vihta", mis esilinastus 30. novembril 1958 New Yorgis. Seda näidati kõigis suuremais eesti keskustes USAs ja Kanadas (selle koopia asub Eesti Filmiarhiivis Tallinnas).
1964. aastal asusid Martinid elama Lakewoodi, kus nelja aastaga tegi koos Heinz Riivaldiga August Kitzbergi "Libahundi" ainetel mängufilmi "Tiina". Film esilinastus Baltimore'is ESTO'76 ajal ja 1979. aastal Tallinna Kinomajas. 1980. aastatel hakkas ta ette valmistama videomängufilmi Lydia Koidulast, mille stsenaariumi oli kirjutanud kirjandusteadlane Mall Jürma. Filmi plaan ei realiseerunud ja ootamatult suri ka Valli Martin, kes oleks pidanud kehastama Lydia Koidulat.
Martin on kujundanud raamatuid ja kirjutanud ka lauludele sõnu.
Ashton Carter
pisi|Ashton Carter Ashton Baldwin Carter (24. september 1954 Philadelphia, Pennsylvania – 24. oktoober 2022 Boston) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja füüsik, julgeolekupoliitika ekspert. Ta oli 17. veebruarist 2015 kuni 19. jaanuarini 2017 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.
Ta on lõpetanud Yale'i Ülikooli bakalaureuseastme nii keskaja ajaloolasena kui füüsik-teoreetikuna. Doktorikraadi teoreetilise füüsika alal sai ta Oxfordi Ülikoolist.
Tuumarelvavabad piirkonnad
Tuumarelvavabad piirkonnad (inglise keeles nuclear-weapon-free zone; lühend NWFZ) on piirkonnad, mis on ühinenud ÜRO kokkuleppega mitte kasutada ega ladustada tuumarelvi.
Akadeemia tee
Akadeemia tee on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka ja Mustamäe asumis ning Haabersti linnaosa Väike-Õismäe asumis.
Akadeemia tee algab Ehitajate tee ja Sõpruse puiestee ristmikult. Ta ristub Raja (vasakult), Teaduspargi (vasakult), Eduard Vilde tee (paremalt), Vinkli tänavaga (vasakult) ja Kadaka teega (risti) ning lõpeb Järveotsa tee ristmikul.
Tänava nimi võeti kasutusele 1963. aastal. Nimi pandi selle järgi, et sinna rajati mitmed Teaduste Akadeemia instituudid ja elamud. 2002. aastani ulatus Akadeemia tee Kadaka teeni, seejärel rajati tänava pikendus kuni Järveotsa teeni.
Ühistransport
Akadeemia teed mööda sõidavad Tallinna liinibussid number 9, 11, 13, 20, 20A, 23 ja 36, trollibussidest aga number 3. Kesklinna poolt tulles jäävad teele järgmised peatused: Keemia, Raja, Mustamäe ja Kadaka.
Olkiluoto tuumaelektrijaam
pisi|Olkiluoto tuumaelektrijaam 2005. aastal, kuhu oli arvutiga juurde joonistatud kolmanda reaktori plaanitav väljanägemine pisi|Kolmanda reaktori ehitus Olkiluoto tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam, mis asub Soomes Rauma lähedal Olkiluoto saarel. 1979. aastal käiku antud jaamas on kolm tuumareaktorit. Pärast kolmanda rektori täisvõimsuse saavutamist 2022. aastal on jaama koguvõimsus 3380 MW. Kolmanda reaktori ehitamine venis 12 ja pool aastat üle kavandatud aja.
Üksused ja ajalugu
Olkiluoto tuumaelektrijaamas on kaks 890 MW keevveereaktorit ja üks 1600 MW surveveereaktor. Esimene reaktor valmis 1978. aastal ning lülitati elektrivõrku oktoobris 1979. Teine reaktor valmis oktoobris 1979 ning on töös alates juulist 1982. Esimesed kaks reaktorit valmisid Rootsi firmade Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget, Westinghouse Electric Company filiaali, ABB ja Uddcomb Sweden AB ning Soome Finnatomi, Strömbergi, Atomirakennusi, Jukola ja Työyhtymä koostöös. Algselt oli reaktorite võimsus 660 MW. Reaktorite võimsust kasvatati moderniseerimiste käigus 1983–1984, 1995–1998, 2005–2006, 2010–2011 ja 2017–2018. Septembris 2018 pikendati reaktorite litsentsi 2038. aastani.
III reaktor
Detsembris 2000 hakati kavandama kolmanda reaktori ehitamist. Sellekohane otsus tehti 2005. aasta veebruaris ning ehitus algas samal aastal. Ehitama hakates oli Olkiluoto 3 Euroopas esimene kolmanda põlvkonna surveveereaktor EPR. Reaktori kavandatav võimsus oli 1600 MW. Reaktor oli kavas lülitada elektrivõrku 2010. aastal. Peamised ehitajad olid Prantsuse firma Areva ja Saksa Siemens.
Kolmanda reaktori valmimise tähtaega lükati korduvalt edasi ning selle ehitamine venis üle 10 aasta. 2007. aastal alustas Areva Prantsusmaal Flamanville'i tuumaelektrijaama teise EPR tüüpi reaktori ehitust, mis pidi hakkama elektrit tootma 2012. aastal. Ka selle jaama valmimine on nihkunud kümme aastat kavandatust hilisemaks. Esimene valmis saanud EPR tüüpi reaktor on Hiinas 2018. aastal tööd alustanud Taishan 1.
Algselt oli jaama kolmanda ploki maksumuseks kavandatud 3 miljardit eurot. Detsembris 2012 hindas Areva, et reaktori maksumuseks kujuneb 8,5 miljardit eurot. 2019. aastaks olid projekti kogumaksumuse hinnangud kasvanud 11 miljardi euroni. Ka Flamanville EPR reaktori ehituskulud on juba ületanud eelarvet viiekordselt.
Energiaplokki on ehitanud 3800 töötajat viiesajast firmast. 80% ehitajaist on Ida-Euroopa riikidest. Augustis 2020 teatas Olkiluoto tuumajaama operaator Teollisuuden Voima, et jaama kolmas plokk antakse käiku 2022. aastal. Tuumakütuse vardad paigaldati reaktorisse 2021. aasta kevadel. Reaktor ühendati elektrivõrku 12. märtsil võimsusega 103 MW ning selle võimsust hakati tõstma arvestusega, et reakor saavutaks täisvõimsuse umbes nelja kuuga. Aprilli lõpus teatas Teollisuuden Voima, et Olkiluoto kolmanda reaktori täisvõimsusel elektritootmine lükkub edasi. Tootmine hakkab juuli asemel hoopis septembris.
Tulevik
Arutatud on ka neljanda reaktori rajamist Olkiluoto tuumajaamas, aga viivituste ja ülekulude tõttu kolmanda reaktori ehitusel on see arutelu peatatud.
Probleemid
Veebruaris 2015 lülitati Olkiluoto 2 oletatava generaatoririkke tõttu ajutiselt välja.
10. detsembril 2020 informeeriti kiiret sulgemist nõudnud tõsisest häireolukorrast Olkiluoto 2. reaktoris ja avariisüsteem peatas reaktori. Keskkonna saastamise ohtu ei olnud, aga reaktori uuesti käivitamiseni kulus üheksa päeva.
Mehna
Mehna on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. See kuulub vallaliitu Rositz.
Boniteet
Boniteet (ladina bonitās 'headus') ehk kasvukohaheadus ehk kõlviku väärtus on mulla (mulla boniteet), maa (maa boniteet) või metsa (metsa boniteet) suhteline väärtus.
Mehna
2019. aasta lõpu seisuga elas vallas 271 inimest.
Boniteet
Boniteet omistatakse objektile mingi väärtuse kvantitatiivse hindamise (boniteerimise) käigus. Et võrrelda boniteedi järgi näiteks metsi, moodustatakse boniteediklassid.
Arnold Christian Theodor Hasselblatt
pisi|Arnold Hasselblatti haud Tartus [[Raadi kalmistul]] Arnold Christian Theodor Hasselblatt (4. märts/16. märts 1852 Kambja kirikumõis Kambja kihelkond – 8. november 1927 Tartu) oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane.
Arnold Christian Theodor Hasselblatt õppis aastatel 1862–1869 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1870–1872 ja 1874–1875 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu, professor Richard Hausmanni ja professor Alexander Brückneri juhatusel. Oma kandidaaditöö kirjutas H. Otto Anton Pleyerist, esimesest korralikult akrediteeritud Austria diplomaadist Venemaa valitsuse juures 1692–1719. Aastatel 1875–1876 täiendas ta end Göttingeni ülikoolis (Georg Waitzi juures).
Aastatel 1876–1878 oli ta Neue Dörptsche Zeitungi kaastööline, 1878–1888 oli ta sama ajalehe teine toimetaja ja 1888–1914 sama ajalehe peatoimetaja (1897. aastal sai ajalehe nimeks Nordlivländische Zeitung). 1914. aastal oli ta Rigaer Tageblatti ja Rigasche Zeitungi korrespondent.
Hasselblatt oli veel aastatel 1876–1885 Õpetatud Eesti Seltsi raamatukoguhoidja, 1885–1897 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi sekretär ja 1919–1920 oli Õpetatud Eesti Seltsi president ja aastast 1923 Õpetatud Eesti Seltsi auliige. 1892. aastast oli ta ka Eestimaa Kirjanduse Ühingu korrespondent.
1961. aasta maailmameistrivõistlused moodsas viievõistluses
1961. aasta moodsa viievõistluse maailmameistrivõistlused toimusid 19.–23. augustil 1961 Moskvas.
Arnold Christian Theodor Hasselblatt
Aastatel 1920–1926 oli ta Tartu linnaarhiivi arhivaar.
Isiklikku
Tema vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, isa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, poeg (1888–1966) Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt oli keemik, teine poeg Werner Richard Karl Hasselblatt poliitik, vend Carl Paul Martin Hasselblatt oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine vend Ferdinand Alexander Johannes Hasselblatt oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, kolmas vend Richard Hasselblatt oli ajaloolane ja biliotekaar, pojapoeg Arnold Hasselblatt (Meinhard Eduard Nathanaeli poeg, 1929–) on farmakoloog.
Katalaanikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Katalaanikeelne Vikipeedia (katalaani keeles Viquipèdia en català) on Vikipeedia katalaanikeelne versioon.
Katalaanikeelne vikipeedia sai alguse 16. märtsil 2001.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Artiklite arvu statistika
vasakul|600px
Maire
Maire on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 74. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Maire 2211 naisel.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Maire 4 inimesel.
Līksna
Līksna (vanasti ka Leiksna) on küla (vidējciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas. Asulas on Līksna valla halduskeskus. Asulat läbib Leiksna jõgi. Külas asub Līksna mõisa (Lixten, Lixno) süda. Līksnas on veel põhikool, raamatukogu, kultuurimaja. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda.
Raamat Film
Raamat Film on Eesti filmitootja. Ettevõtte asutas 1997 Rein Raamat, et toota dokumentaalfilme.
Bajanhongor
Bajanhongor (mongoli keeles Баянхонгор) on linn Mongoolias, Bajanhongori aimaki halduskeskus.
Bajanhongor asub merepinnast 1859 meetri kõrgusel. Linn on Bajanhongori aimaki halduskeskus alates 1961. aastast.
Edmondo De Amicis
Tema tuntuim teos on noorteromaan "Süda" ("Cuore"), mis on välja antud ka eesti keeles (tõlkija Aliide Elken).
Kokora külakeskus
Kokora külakeskus on kultuurikeskus Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Kokora külas. Asutust haldab Kokora Kandi Külaselts.
Tuumavastane liikumine
Tuumavastane liikumine on sotsiaalne liikumine tuumatehnoloogia kasutamise vastu.
Tuumavastane liikumine seisab selle eest, et ei kasutataks tuumaenergiat – ei elektrijaamades (tuumaelektrijaamadena) ega relvastuses (tuumarelvana).
Liikumine seisab tuumavabade piirkondade laiendamise eest.
Monstab
Monstab on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. Monstab asub umbes 6 km Altenburgist läänes.
Kaasav eelarvemenetlus
Tavaliselt koosneb kaasav eelarveprotsess mitmest järgust: 1) kogukonnaliikmed tuvastavad prioriteetsed kulutused ning valivad eelarvesaadikud; 2) eelarvesaadikud töötavad ekspertide abiga välja konkreetsed ettepanekud kulutusteks; 3) kogukonnaliikmed hääletavad, milliseid ettepanekuid rahastada; 4) omavalitsus või muu eelarvega tegelev institutsioon rakendab kõige populaarsemad ettepanekud töösse.
Monstab
See kuulub vallaliitu Rositz.
2019. aasta lõpu seisuga elas vallas 395 inimest.
Kaasav eelarvemenetlus
Kaheksa Brasiilia omavalitsuse juhtumiuuring näitas, et sageli on tulemuseks õiglasem kulujaotus, valitsemise suurem läbipaistvus ja vastutusvõimelisus, samuti kasvab avalikkuse osalus valitsemises (eriti marginaliseeritud rühmade ja vaeste seas) ning areneb demokraatlik kodanikuühiskond. Kaasava eelarve kaudu ei saa lahendada laiaulatuslikke probleeme nagu riiklikul tasemel tööpuudus, kuid see parandab kohaliku omavalitsuse pakutavaid teenuseid nagu tervishoid, kommunaalteenused ja üldharidus.
Maailmas alustas kaasava eelarve kasutamist esimesena Porto Alegre linn Brasiilias 1989. aastal. Ehkki praeguseks kasutab seda juba üle 1500 omavalitsuse üle maailma, on kaasav eelarve tänini levinuim just Ladina-Ameerikas. Indias propageerib Aam Aadmi Partei kaasava eelarve (swaraj) juurutamist riigi kui terviku tasandil.
Margit
Margit on naisenimi.
Kaasav eelarvemenetlus
Eestis
Kaasava eelarve vajalikkusest on kodanikuühiskonna esindajad Eestis juba mõnda aega rääkinud, sel teemal peeti ka 2011. aastal Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu kevadkool. 2012. aasta lõpus tegid sotsiaaldemokraadid ettepaneku kaasata Tallinna linnaeelarve koostamisse asumiseltsid koos linnaosade halduskogudega. Väiksemas ulatuses ja ebajärjekindlalt on kaasavat eelarvemenetlust mõnel pool ka rakendatud. Nii pannakse omavalitsuste arengukavade tegevuskavad avalikule väljapanekule, mille käigus võivad kodanikud esitada ettepanekuid. Samuti on mõne omavalitsuse eelarves eraldatud väiksemad summad näiteks külaliikumisele, mille kasutamist saavad suunata elanikud ise.
Margit
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 66. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Margit 2360 naisel.
Kaasav eelarvemenetlus
Eestis
Eestis võttis kaasava eelarvemenetluse esimesena suuremal määral kasutusele Tartu linn 2013. aastal, eraldades kaasava eelarve tarbeks 1% linna investeeringuist ehk 1 promilli kogueelarvest, 140 000 eurot. Tartu esimese kaasava eelarve ideede kogumine algas 21. augustil ja tähtaeg oli 10. september 2013, ideede analüüs kestis oktoobrini, neid esitleti ja hääletati novembris ning otsuse kinnitas volikogu linna 2014. aasta eelarve vastuvõtmisega 2013. aasta detsembris. Rahvahääletuse võitis ettepanek Tartu kultuurikvartali helitehnika ostuks, mida toetasid Genialistide Klubi, Tartu Uus Teater, Tartu Elektriteater jt kultuuriorganisatsioonid. Samas leiti Tartus läbi viidud algatuse juurest ka mitmeid puudusi: näiteks kritiseeriti seda vähese kaasamise pärast. Kaasav eelarve nähti ette 2014. aasta linnaeelarves ning kavas on kujundada taolisest protsessist iga-aastane eelarve koostamise osa. Tartut nõustab kaasava eelarve menetluses e-Riigi Akadeemia.
2014. aastal tehti Tartus kaasava eelarve raames 92 ettepanekut, millest 51 pääses edasi aruteluvooru. Autorite ja ekspertide koostöös valiti neist 25 ettepanekut rahvahääletusele, mis toimus 6.–12. oktoobril. Erinevalt eelmisest aastast valiti välja kaks ideed (kummagi maksumuse ülempiir oli 70 000 eurot), üks neist võis olla üritus. Hääletada said kõik vähemalt 16-aastased tartlased, kes olid rahvastikuregistris Tartusse registreeritud. Reeglite kohaselt pidi rahvahääletusel enim toetust leidva investeeringu viima ellu linnavalitsus, ürituse korraldama idee esitaja. Tartu eeskujul võtsid kaasava eelarveprotsessi 2014. aastal kasutusele Kuressaare, Viljandi ja Elva. Hääletuse võitsid ettepanekud linna igapäevaelu teemal: ristmikel kõnniteede äärekivide langetamine ja kesklinnas Emajõe kaldapiirde korrastamine, osales 1938 hääletajat. Nii nagu eelmisel aastal, võeti ka 2014. aastal tehtud ettepanekutest mõned linnavalitsuses töösse hoolimata nende kohast hääletusel.
Christian Friedrich Ludwig Buschmann
Christian Friedrich Ludwig Buschmann (17. juuni 1805 – 1. oktoober 1864) oli Saksa pillimeister.