cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaan Lintrop
Teenis Vabadussõjas Kindralstaabi Valitsuse raamatukoguhoidjana (sõjaväeametnik). Töötas ajakirjanikuna ning oli aastatel 1920–1929 Eesti Telegraafiagentuuri direktor. Aastast 1935 elas kodutalus.
Looming
Kirjutanud novelle, kus kujutab iroonilis-kriitiliselt küla- ja agulielu, jutustusi, näidendeid ja reisiraamatu.
Regulaarne maatriks
Lineaaralgebras nimetatakse ruutmaatriksit A regulaarseks maatriksiks ehk regulaarmaatriksiks (ka pööratavaks maatriksiks, kidumata maatriksiks, kõdumata maatriksiks), kui leidub selline maatriks B, et
Maatriksit B nimetatakse A pöördmaatriksiks ja tähistatakse A−1.
Ruutmaatriksit, mis pole regulaarne, nimetatakse singulaarseks.
Kõikide n×n regulaarsete maatriksite hulk üle korpuse K moodustab üldise lineaarse rühma GL(n,K), mille rühmatehteks on maatriksite korrutamine.
Omadused
Kui maatriks B eksisteerib, siis ka
Maatriks A üle korpuse on regulaarne parajasti siis, kui selle determinant pole null, st kui
The High End of Low
"The High End of Low" on Marilyn Mansoni viimane album pikaajalise muusikastuudio Intercscope alt. Albumiga tuli kaks singlit: "Arma-Goddamn-Motherfuckin-Geddon" ja "Running to the Edge of the World". Mansoni album debüteeris Billboard 200-s 4. kohal. "The High End of Low" on Twiggy Ramireze, Mansoni basskitarrimängija esimene album koos bändiga pärast 2000. aasta "Holy Woodi". Kriitikud hindasid albumit nii positiivselt kui ka negatiivselt, mõned väitsid selle olevat "väga emotsionaalse ja isikliku albumi", teised aga arvasid, et album on "teatud kohtades liiga korduv" ja "samu muusikalisi kontseptsioone korratakse läbi albumi". Ärilises mõttes on "The High End of Low" Mansoni vähim müügiks läinud album kogu tema karjääri jooksul. Seda osteti esimesel nädalal vaid 49 000 eksemplari ning see kukkudes esimese müüginädala 4. kohalt teisel nädalal 24. kohale. Albumiga tuli ka ringreis "The High End of Low tour", mis kestis 3. juunist 21. detsembrini. See oli bändi 12. turnee.
Anija valla lipp
Lipp kinnitati 19. juunil 2003 Anija vallavolikogus ja sama aasta 19. augustil riigisekretäri poolt.
Marseille Olympique
Olympique de Marseille on 1899. aastal Marseilles asutatud Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib Prantsusmaa kõrgliigas Ligue 1-s. On tulnud kaheksa korda Prantsusmaa meistriks ja võitnud kümme karikat.
Klubi edukaim periood oli 1990. aastate alguses, kui neljal aastal tulid Prantsusmaa meistriks. Meistriks tuldi ka viiendat korda, kui see otsus tühistati, kuna klubi juht Bernard Tapie oli segatud skandaali vastasmeeskonna mängijate äraostmises. 1993. aastal võitis klubi ka UEFA Meistrite Liiga. Aasta hiljem klubi langes nõrgemasse liigasse finantsraskuste tõttu. Sealt tõusti siiski kiiresti kõrgliigasse tagasi.
Anija valla lipp
Lipu autor on Priit Herodes.
Marseille Olympique
1991. aastal võitis Jean-Pierre Papin Marseille Olympique'is mängides Ballon d'Ori ja 1971. aastal Josip Skoblar Euroopa Kuldsaapa.
Anija valla lipp
Lipu kirjeldus
Anija valla lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11. Lipuks on 7 siniseks ja 6 valgeks horisontaaltriibuks jaotatud kangas, mille vasakpoolses ülemises nurgas on Anija valla vapp. Lipu aluseks on võetud varasem Kehra linna lipp. Vapiks on kuldne kilp sinise vesiveskiratta ja sinise lainelise päisega, millel kolm hõbedast hane. Hanede nokad ja jalad on kuldsed.
Põhjendus
Sini-valgetriibuline lipp on endine Kehra linna lipp, millele 2003. aastal lisati uus valla vapp. Lipul olevad triibud viitavad valla suurematele küladele, vapp aga tähistab vallavalitsust.
Marseille Olympique
Marseille Olympique'i ja Paris Saint-Germaini vaheline derbi on tuntud nimega Le Classique.
Anija valla lipp
Lipu kasutamise kord
Anija Vallavolikogu poolt kinnitatud valla lipu kasutamise lõpetab vallavolikogu juhtudel, kui muutub valla või omavalitsuse avalik-õiguslik staatus või nimetus.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp või vapp kuuluvad sündsal viisil hävitamisele ja uutega asendamisele vallavanema käskkirja alusel.
Marseille Olympique
Praegune koosseis
''Seisuga 13. jaanuar 2021''
Anija valla lipp
Lipu ajalugu
pisi|Anija valla lipp 1993–2002
Anija valla lipp 1993–2002
Enne Kehra linna ja Anija valla ühinemist koosnes Anija valla lipp horisontaalselt asetsevatest rohelisest ja sinisest võrdsest värvilaiust. Lipu vardapoolses ülanurgas oli Anija valla vapp. Vapil oli kujutatud sinisel hõbedase raamiga kilbil hõbedane hani. Lipu laiuse ja pikkuse vahekord oli 1:2.
Sümboolika konkurss 2002. aastal
2002. aasta 11. juulil moodustati Kehra linna ja senise Anija valla baasil uus omavalitsusüksus Anija vald. Uus vald vajas ka uut sümboolikat ning 2002. aasta lõpus kuulutatigi Anija vallavalitsuse poolt välja Anija valla uue lipu ja vapi leidmiseks konkurss. Kuna sellele ei laekunud ühtki tööd, telliti kavandid Eesti Heraldikakolleegiumi esimehelt Priit Herodeselt.
Lipu kavandeid tegi Priit Herodes kaks, neist esimese puhul oli aluseks võetud varasem Kehra linna lipp. Lipul oli 7 sinist ja 6 valget horisontaaltriipu ning keskel valla vapp. Lipu pikkuse ja laiuse suhe oli 7:11.
Teiseks lipuvariandiks oli vapilipp, kollasel kangal sinine vesiveskiratas ja sinine laineline päis, millel oli kolm valget hane. Hanede nokad ja jalad olid kollased. Selle lipu laiuse ja pikkuse suhe oli 6:7 nagu vanadel rüütlilippudel.
Kavandeid oli palutud hindama nii vallavolikogu liikmed kui ka koolide töötajad. Tollane Anija vallavanem Olav Eensalu pooldas esimest lipuvarianti, kuid arvas, et vapp ei peaks olema lipu keskel, vaid vardapoolses ülanurgas.
19. juunil 2003 otsustas Anija vallavolikogu 10 poolthäälega kinnitada lipu, millel on vapp vardapoolses ülanurgas. 19. augustil samal aastal kinnitas lipu ka riigisekretär.
Aidem Pot
Aidem Pot oli Eesti muusikaproduktsiooniettevõte, mis loodi 1993. aastal. Tegeldi kontsertide korraldamise, artistide loomise ja promoveerimisega, audioproduktsiooni ja muusikavideote valmistamisega. 2001. aastal müüs Aidem Pot oma muusikalao firmale TopTen. Loodi organisatsioon eriürituste korraldamiseks ja üritusturunduse täisteenuse osutamiseks – Secret Service.
Plaadifirma Aidem Pot Records sündis praktilisest vajadusest 1993. aastal, kui muusikaärimees Sven Aabreldaal soovis välja anda Mihkel Raua ansambli Mr. Lawrence raadiosinglit "Annabel" (tol ajal oli tegemist nn isekirjutatud ja paljundatud CD-plaadiga kõikidele raadiojaamadele, millele esikaaneks oli printerist väljatrükitud infoleht). Aidem Poti nimi saadi kõrvaltoas (Pirita TOP hotellis, tol ajal Raimo Kägu juhitud ja promotud populaarseim äripindade ja eriti tolleaegsete idufirmade asukoht Tallinnas) tegutsenud reklaamifirmalt Top Media, kelle nimi pöörati lihtsalt tagurpidi. Nii nagu Top Media logo, oli ka Aidem Poti graafilise sümboolika autoriks Kristjan Jagomägi (DF, Design Factory), kelle büroo lõi 1999. aastal ka kuulsad Grillfesti kokad, kes marsivad grillilippu uhkelt kõrgel hoides tänapäevani. Aidem Pot muusikaäri oskusteave tuli osaliselt Soomest, sealse tuntud plaadifirma Reel Art omanikult Pasi Ervilt, kelle hästisisustatud Helsingi stuudios salvestas Aidem Pot tunnusmuusikad laevafirmadele Estonian New Line, Linda Line ja Tallink ning olulise osa ansambli 2 Quick Start 1995. aastal ilmunud CD-plaadi "Olen loobuda sust proovinud" materjalist. Kõik edasine on kuulsusrikas Eesti popmuusika ajalugu, mille õitseaegadel salvestati ja anti välja algul helikassettidena ja hiljem ka CD-plaatidena palju head eesti muusikat, toodeti arvukalt muusikavideoid ja korraldati kontserditurneesid ja estraadikavasid. Aastal 2001 saadeti Aidem Poti nimi ehk kaubamärk Estonia Talveaiast pidulikult manalateele ning tegevust alustas turundusagentuur Secret Service. Secret Service tegutses projektijuhtimise ja ürituste korraldamisega üritusturunduse valdkonnas kuni 2014. aastani, mil asutati Eesti Messid.
Helikandjad
Andmeid kogutud ESTER e-kataloogist ja osta.ee müügikuulutuste fotodelt. Loetelu pole täielik. Lahtrites "–" tähistab koodi puudumist ja "?" teadmata.
Alena Procházková
pisi|Alena Procházková (keskel nr. 13) 2007. aasta detsembris [[Tour de Skil Prahas.]] Alena Procházková (sündinud 9. augustil 1984 Banská Bystricas, endises Tšehhoslovakkias) on Slovakkia murdmaasuusataja.
Procházková esimene rahvusvaheline suurvõistlus oli 2003. aasta maailmameistrivõistlused Val di Fiemmes, kus tema parimaks tulemuseks oli 30 km ühisstardiga vabasõidu 40. koht. 2007. aasta MM-il Sapporos saadud 7. koht on siiani ta parim koht paarissprindi vabasõidus. Individuaalselt on ta parim koht 2009 MM-il Liberecis saadud 8. koht sprindi vabasõidus.
Procházková suusatas esimest korda maailma karikavõistlustel 2004. aasta 11. detsembril Lago di Teseros ja sai 15 km suusavahetusega jälitussõidus 58. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2006. aastal Oberstdorfis, kui oli 0,9 km sprindi klassikasõidus 27. kohal. Kolme parema hulka jõudis Procházková esimest korda 2007. aasta detsembris Kuusamos 1,2 km sprindi klassikasõidus, kui sai 3. koha. Esimese võidu sai ta MK-etapil 16. jaanuaril 2009 Vancouveris eelolümpial 1,2 km sprindi klassikasõidus.
Maailmakarikavõistlustel
Alena Procházková on osalenud maailmakarikavõistluste etappidel 132 korda (<small style="color:Purple;">seisuga 17. jaanuar 2015 ) ja jõudnud poodiumile kuuel korral, neist ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Bolków
Bolków (saksa Bolkenhain) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Jawori maakonnas, Bolkówi valla halduskeskus. Bolków asub Jaworist umbes 16 km lõunakagus ja Jelenia Górast ligi 27 km idas.
Bolkenhain sai linnaõigused 1276. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Tomáš Souček
Ta alustas klubikarjääri Praha Slavias, mille meeskonnas debüteeris Tšehhi kõrgliigas 2015. aastal. Hooaegadel 2016–17 ja 2018–19 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks.
2020. aasta jaanuaris suundus ta laenule West Ham Unitedi. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 1. juulil 2020 mängus Chelsea vastu.
Ernst Ottan
Ernst Ottan (30. juuni 1903 Vaabina vald (Urvaste kihelkond), Võrumaa – 2. mai 1966 Bradford) oli eesti advokaat.
Õppis 1924–1931 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust ja 1925–1927 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis viiulit. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Alates 1938 vandeadvokaat Võrus. 1944 põgenes Saksamaale, 1947 siirdus Inglismaale.
Tema juhatusel tegutses keelpilli- ja lauluansambel.
François Duvalier
François Duvalier tuntud ka kui "Papa Doc" (14. aprill 1907 – 21. aprill 1971) oli Haiti president alates 1957. aastast ja diktaator aastast 1964 kuni oma surmani.
Tema valitsemisaeg paistis silma brutaalsuse, korruptsiooni ja majanduse allakäigu poolest. Duvalier' "epohhiloov" teos "Œuvres essentielles", mis koondas tsitaate tema kirjutistest, esinemistest ja kõnedest, muutus kõikjal kohustuslikuks kirjanduseks, ülikoolide lõputöödes pidi kommenteerima ja diskuteerima Duvalier' seisukohti.
Tema surma järel võttis võimu tema poeg Jean-Claude Duvalier (kelle ta isa oli lasknud oma poliitiliseks pärijaks määrata "referendumi" alusel, kus 100% oli poolt hääletanud).
Vastse-Antsla vald
pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vastse-Antsla vald (ka Uue-Antsla vald; saksa keeles Neu-Anzen) oli vald Võrumaal Urvaste kihelkonnas. Valla pindala oli 71 km² ja elanikke oli 1756 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866 –1939.
Vallas oli 298 talundit ja elamut, mille kasutuses oli 5927 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kuldre külas.
Vallas asus Vastse-Antsla mõis.
1910. aastal ehitati Vastse-Antsla vallakool, mis oli kahekorruselise tellishoonena vallakoolide seas suuruse poolest haruldane. Nüüdisajal asuvad hoones Kuldre lasteaed ja raamatukogu.
1939. aasta vallareformiga moodustati Vastse-Antsla ja Urvaste vallast Urvaste vald.
Samarõhujoon
Samarõhujoon ehk isobaar on meteoroloogias ühele tasapinnale taandatud sama õhurõhuga kohti ühendav kõverjoon baariliste süsteemide kujutamiseks geograafilisel kaardil. Isobaare kujutatakse kaardil õhurõhu 5 hpa sammuga.
Samuti on isbaarid meteoroloogias ka aeroloogilisel diagrammil paiknevad pruunid horisontaaljooned.
Vastse-Kuuste vald (Võnnu kihelkond)
Vastse-Kuuste vald (saksa keeles Neu-Kusthof) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Valla pindala oli 88 km² ja elanikke oli 1676 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939, misjärel läks valla ala Kiidjärve valla koosseisu.
Vallas oli 334 talundit ja elamut ning need kasutasid 6652 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Lootvina külas.
Vallas asus Vastse-Kuuste alevik.
1893 liideti Vastse-Kuuste vallaga Kiidjärve vald.
René Préval
René Garcia Préval [rön'ee prev'all] (17. jaanuar 1943 Cap-Haïtien – 3. märts 2017) oli Haiti poliitik.
Ta oli ka Haiti peaminister 1991. aastal, kuid pidi võimust loobuma sõjaväelise riigipöörde tõttu.
Esimene ametiaeg presidendina
1996. aastal valiti Préval presidendiks 5 aastaks 88% häältega. Temast sai Haiti Vabariigi enam kui kahe sajandi pikkuse ajaloo teine demokraatlikult valitud president (esimene oli Jean-Bertrand Aristide 1990) ja esimene president, kes lahkus võimult sellepärast, et tema ametiaeg sai läbi.
Presidendina viis Préval läbi hulga majandusreforme, millest kõige silmatorkavam oli mitme riikliku ettevõtte erastamine. On oletatud, et see toimus Rahvusvahelise Valuutafondi ja teiste välisjõudude survel. Töötus, ehkki endiselt kõrge, langes kogu tema võimu ajal ja jõudis kõige madalama tasemeni pärast Duvalier' kukutamist. Ta toetas tugevalt eelmiste režiimide ajal sõjaväe ja politsei poolt toime pandud inimõiguste rikkumiste uurimist ning vastavaid kohtuprotsesse.
Vao vald (Väike-Maarja kihelkond)
Valla pindala oli 227 km² ja elanikke oli 5624 (1934. aasta seisuga).
Vallas oli 1106 talundit ja elamut ning need kasutasid 17 560 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Väike-Maarjas.
Vallas asus Vao küla.
1893. aastal liideti Vao vallaga Kaarma, Kiltsi, Koonu, Kärsa, Lammasküla, Nõmme, Põdrangu, Triigi, Uniküla, Äntu ja Ärina vald.
1939. aasta vallareformiga moodustati Avanduse ja Vao valla aladest Avanduse vald ning Vao ja Porkuni valla aladest moodustati Vao vald.
Norbert Elias
pisi|Norbert Elias (1987)
Norbert Leo Elias (22. juuni 1897 Breslau (tänapäeval Wrocław, Poola) – 1. august 1990 Amsterdam) oli juudi päritolu saksa sotsioloog, kes omandas hiljem Suurbritannia kodakondsuse.
Eliase tuntumaid teoseid on kaheköiteline "Tsiviliseerumisprotsess".
Hadronid
Hadronid on kvarkidest koosnevad liitosakesed.
Hadroneid on kahte tüüpi:
Hadroni saavad moodustada kvargid, mille värvilaeng annab kokku neutraalse (valge). Kvarke hoiab hadronis koos tugev vastasmõju.
Ussa
Ussa võib olla:
Andres Kiviste
Andres Kiviste (sündinud 22. mail 1953 Tartus) on eesti matemaatik ja metsateadlane, Eesti Maaülikooli professor.
Elulugu
Ta sündis loomaarsti peres.
Lõpetas aastal 1971 Põltsamaa Keskkooli ja 1976 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. 1981–1984 oli Üleliidulise metsakasvatuse ja metsamajanduse mehhaniseerimise teadusliku uurimise instituudi (VNIILM) mittestatsionaarses aspirantuuris. Täiendanud end Rootsi kõrgkoolides.
Teadustöö ja teaduskorralduslik tegevus
Põllumajanduskandidaadi väitekirja "Puistu kasvu modelleerimine Eesti männikute näitel" kaitses 1991 VNIILM-is Puškinos.
Teadustöö põhisuunaks on puistu ehituse ja kasvukäigu modelleerimine. Avaldanud üle 40 teadustrükise.
Mart Juur
pisi|Mart Juurele andis [[Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing 28. veebruaril 2014 ajakirjandusauhinna 2013]] pisi|Mart Juur raamatu "101 Eesti lahingut" esitlusel Rahva Raamatus 3. oktoobril 2012 thumb|Mart Juur [[Solarise keskuse Apollo raamatupoes rahvusvahelisel Tolkieni lugemise päeval 25. märtsil 2011]] Mart Juur (sündinud 29. septembril 1964) on eesti humorist, ajakirjanik ja muusikakriitik.
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1986. aastal.
Ta osaleb muu hulgas raadiosaates "Rahva Oma Kaitse" ja ning on ajalehe Postimees ajakirjanik. Samuti oli ta üks kahest telesaate "Ärapanija" saatejuhist.
Erika Esop
Erika Esop (aastani 1935 Müller, 1935–1952 Möldre; 2. juuni 1927 Tallinn – 24. detsember 1999 Tallinn) oli eesti lastekirjanik ja prosaist.
Elu
Erika Esop sündis major Erich Möldre perekonnas. Aastatel 1935–1940 õppis ta Tallinna inglise erakolledžis. Aastal 1946 lõpetas Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumi. Aastatel 1946–1983 töötas raamatupidaja ja ökonomistina mitmes asutuses, kõige kauem ETKVLi peavalitsuse plaani-finantsosakonna juhatajana (1961–1983).
Aastast 1983 oli ta vabakutseline kirjanik.
Eesti Kirjanike Liidu liige 1988. aastast.
Looming
Lastevärsse ja -jutte avalda Erika Esop alates 1961. aastast. Nii lasteluules kui ka -proosas on valdavad motiivid laste eluolust.
Pseudonüüm Artur Erich
Kahasse sugulase Ira Lemberiga kirjutas Erika Esop pseudonüümi Artur Erich all neli romaani.
Anne Laius
Anne Laius (sündinud 25. märtsil 1956) on eesti bioloog.
Ta on lõpetanud Tartu 2. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli hüdrobioloogi ja ihtüoloogina ning bioloogia- ja keemiaõpetajana. Sai 2003. aastal teadusmagistri kraadi ning 2011. aastal doktorikraadi bioloogia ja maateaduste hariduse erialal Tartu Ülikoolis.
Ta on Tartus Miina Härma gümnaasiumi bioloogiaõpetaja ja Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna loodusteadusliku hariduse keskuses bioloogia didaktika lektor.
Bel canto
Bel canto (itaalia keeles 'ilus laul') on muusikas laulmisviis ja muusikastiil, millele on omane meloodiline laulvus, kergus, kandvus, virtuoossus ja väljendusrikkus.
Bel canto laulmisviis oli levinud juba 17.–18. sajandi itaalia laulukoolis näiteks Cesti või Carissimi ooperi- ja kantaadiaariate puhul, millega arendati edasi varasemat ooperiheliloojate retsiteerivat stiili (stile rappresentativo) sujuvamate, väljendusrikkamate meloodiate suunas, mis tooksid maksimaalselt esile hääle omadusi. Muusikastiilina juurdus bel canto 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse itaalia ooperi (eriti Bellini) aariate puhul, mis olid samuti lüürilised ja voolavad, erinedes näiteks 19. sajandi teise poole heliloojate (näiteks Verdi) loomingust, milles kujunes olulisemaks hääle dramaatiline jõud.
Bel canto laulmise puhul pandi eriliselt rõhku puhtalt toonile ja laulja võimetele esitada vabalt ja sundimatult ornamenteeritud ja passaaže täis muusikat.
Mõiste
Mõistet "bel canto" koos paljude sarnaste konstruktsioonidega (bellezze del canto, bell'arte del canto), on tihti kasutatud ilma konkreetse tähenduseta ning väga erinevates subjektiivsetes tõlgendustes. Sellel puudus kuni 19. sajandi keskpaigani ühtne tähendus, üldlevinud määratlus tekkis alles 20. sajandil. Ka tänapäeval kasutatakse bel canto mõistet tihti mitmetähenduslikult ja nostalgiliselt kadunud ilusa laulutraditsiooni tähistamiseks.
Üldiselt mõistetakse bel canto all 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse itaalia vokaalmuusika stiili, mille omaduste hulka kuulub täiusliku legato tekitamine hääle kõigis registrites ning kõrge registri kasutamise kergus ja paindlikkus. Bel canto mõistet on kitsamalt kasutatud ka ainult Rossini, Bellini ja Donizetti aja itaalia ooperi kohta. Sel juhul on bel canto laulmist vastandatud raskemale, jõulisemale ja kõnelaadsemale vokaalstiilile, mis seostub eelkõige saksa ooperitraditsioonide ja esmajoones Wagneriga. Wagner ei sallinud itaaliapärast laulmist selle ebatäpse intoneerimise tõttu ja vastandas sellele täis vaimset energiat ja sügavalt kirgliku saksa laulustiili. Umbes samal ajal (1858) tõdeb Rossini Pariisis laulusõnadega "Oh meid, me oleme kaotanud oma Bel Canto", et bel canto on saanud negatiivse tähenduse (vrd J. Hey 1885: "Deutscher Gesangunterricht", Mainz). Selleks ajaks oli see mõiste omandanud sisutu vokaliseerimise tähenduse.
Samal ajal on ka n-ö saksa stiili nii pilgatud kui ülistatud. Itaalia meistrite laulukogumiku "Il Bel Canto" (Berliin, 1887) väljaandja F. Sieber kirjutab: "Tänapäeval, kui kõrgelt ülistatud n-ö saksa dramaatiline stiil on levinud kõikjale ning asjatundmatud massid on eelkõige huvitatud hääle tugevusest, mitte aga hääle ilust, paigutab see kogumik bel canto tema õigele kohale."
Bel canto mõiste sai kiiresti osaks itaalia lauluõpetajate (näiteks Ricci) sõnavarast ja seda hakati müstifitseerima ja andma palju erinevaid segadust tekitavaid tõlgendusi.
Kuna 17. sajandi itaalia vokaalstiil ei erine eriti 18. sajandi lõpu – 19. sajandi alguse laulustiilist ja nende vahel on ilmselge seos, siis tekitas 20. sajandi alguses lisasegadust veel see, et saksa muusikateaduses hakati kasutama bel canto mõistet 1630.–1640. aastate veneetsia ooperi- ja rooma kantaadiautorite Cesti, Carissimi ja Luigi Rossi reaktsiooni tähistamiseks varasema muusika tekstipõhise stile rappresentativo vastu. Selline anakronistlik mõistekasutus läks käibele seoses Robert Haasi raamatuga "Die Musik des Barocks" (Potsdam, 1928) ja hiljem, Manfred Bukofzeri raamatuga "Muusika barokiajastul" (New York, 1947, pp. 118ff).
Siiski on parem kasutada bel canto mõistet eelkõige 19. sajandi alguse laulmisviisi kohta, milles oli muusika esitamiseks vajalik tooni täiuslik ilu.
Ajalugu
Üldise arusaama kohaselt viitab termin bel canto Itaalia juurtega laulmisviisile, mida kasutati Euroopas 18.sajandil ja 19.sajandi esimesel poolel. Hilise 19. sajandi ja 20. sajandi allikad "tahavad, et me usuksime, et bel canto oli piiritletud heli tasakaalukuse ja iluga, legato fraaside ja oskusega kaunistada lauluviisi oma hääle võimekusega (lisada trillerdusi jms)", aga esialgsed dokumendid kirjeldavad seda kui mitmetahulist esinemisviisi, mis jääb 19. ja 20. sajandi kirjeldustest väga kaugeks.
Bel canto peamised tunnusjooned on
Anija valla vapp
thumb|Anija valla vapp
Anija valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Anija valla vapp.
Vapp kinnitati 19. juunil 2003 Anija vallavolikogus ja sama aasta 19. augustil riigisekretäri poolt.
Vapi autor on Priit Herodes.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil on sinine vesiveski ratas ja sinine laineline päis, millel on kolm hõbedast hane. Hanede nokad ja jalad on kuldsed.
Põhjendus
Vapi värvid viitavad Priit Herodese selgituse kohaselt Eestile. Kilbi laineline jaotus tähistab Jägala jõge. Veskiratas ja haned pärinevad ühinenud Kehra linna ja Anija valla varasematelt vappidelt. Kuldne kilbiväli sümboliseerib küllust ning veskiratas Kehrale kuulsust toonud tselluloosi- ja paberitööstust. Haned osutavad Anija valla nimele ning viitavad vallas asuvatele hallhanede pesitsusaladele.
Vapi kasutamise kord
Anija Vallavolikogu poolt kinnitatud valla lipu ja vapi ning vapi kujutistega esemete kasutamise lõpetab vallavolikogu juhtudel, kui muutub valla või omavalitsuse avalik-õiguslik staatus või nimetus.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp või vapp kuuluvad sündsal viisil hävitamisele ja uutega asendamisele vallavanema käskkirja alusel.
Vapi ajalugu
pisi|Anija valla vapp 1993–2002
Anija valla vapp 1993–2002
Endiseks Anija valla vapiks oli sinine hõbedase raamiga kilp, millel hõbedane hani. Hani viitas valla nimele. Vapp võeti kasutusele 1993 aastal ning oli kasutusel kuni 11. juulini 2002.
Sümboolika konkurss 2002. aastal
2002. aasta 11. juulil moodustati Kehra linna ja senise Anija valla baasil uus omavalitsusüksus Anija vald. Uus vald vajas ka uut sümboolikat ning 2002. aasta lõpus kuulutatigi Anija vallavalitsuse poolt välja Anija valla uue lipu ja vapi leidmiseks konkurss. Kuna sellele ei laekunud ühtki tööd, telliti kavandid Eesti Heraldikakolleegiumi esimehelt Priit Herodeselt.
Sümboolika konkurss 2018. aastal
Pärast Anija ja Aegviidu valla vabatahtlikku ühinemist 16. novembril 2017 kuulutati välja uue Anija valla sümboolika konkurss. 17. detsembriks oli esitatud 30 kavandit, millest 5 parimat saadeti riigikantseleile heraldikanõuetele vastavuse kohta arvamuse andmiseks. Mitte ühtegi kavandit nõuetele ei vastanud. Tehti muudatused ja 3 parimat esitati rahvahääletusele, mille tähtaeg oli 4. aprill 2018.
Hääletuses osales 68 inimest, nendest 32 toetas Heino Prunsvelti kavandit Hannijöggi, millel oli kolm hane ja jahipasun. Aga Anija vallavalitsuse liikmed ei toetanud uut vallavapi ja lipu kavandit ning otsustasid Anija valla senist sümboolikat jääda.
Kõrgtrükk
pisi|Näide mitmevärvilisest linoollõikest. Teostatud kahe erineva trükiplaadiga Kõrgtrükk on trükitehnika, mille puhul paberile jätavad jälje värviga määritud trükiplaadi kõrgemad osad.
Teisaldatava tüübi leiutas Hiinas keraamilise trükikirja abil aastal 1040 pKr Põhja-Songi dünastia ajal leiutaja Bi Sheng (990–1051).
Tehnika
Siledast plaadist uuristatakse välja need osad, mis paberil peavad paberikarva jääma. Olulisemad tehnikad on linool- ja puulõige (nimetus vastavalt trükiplaadi materjalile). Puuduseks loetakse peente ja täpsete joonte saamise keerukust.
Jaala vald
Jaala on endine vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kymenlaakso maakonnas. Jaala naabervallad olid Heinola linn, Iitti vald, Kuusankoski linn, Mäntyharju vald ja Valkeala vald.
Jaalas räägiti soome keelt.
Valla kirikuküla oli Jaala.
Värvilaeng
Värvilaeng on kvarke ja gluuoneid iseloomustav kvantarv, mis sarnaneb (natuke!) elektrilaenguga. Värvilaengut omavad osakesed mõjutavad üksteist läbi tugeva vastastikmõju. See on kõige tugevam jõud looduses ning hoiab kvarke koos liitosakestes (hadronites). Värvilaengut, selle omadusi ja tugevat vastastikmõju kirjeldab füüsikateooria kvantkromodünaamika.
Värvilaengu värvused
Värvus on kvargi omadus, millel pole mitte midagi pistmist silmaga nähtava värvusega. Mõistet värvus kasutatakse lihtsalt tugevale vastastikmõjule reageeriva laengu omaduste näitlikustamiseks (kolm põhivärvi, mille ühendamisel saame valge värvuse).
Erinevalt elektrilaengust (mida on üks) on värvilaengut kolme liiki: punane, sinine ja roheline. Igale värvile vastab tema antivärvilaeng: antipunane, antisinine ja antiroheline. Iga kvark omab ühte värvi ja iga antikvark antivärvi. Neutraalne, ehk valge on kvarkidest koosnev liitosake siis, kui ta koosneb kolmest kvargist, mis on igaüks ise värvi (selliseid osakesi nimetatakse barüonideks) või kvargist ja antikvargist, mis on sama värvi (antikvark siis antivärvi). Selliseid osakesi nimetatakse mesoniteks. Tulenevalt kvantkromodünaamika järeldustest peavad kõik vabalt eksisteerivad osakesed olema valged.
Värvilaengu ülekanne
Värvilaengut vahendavad gluuonid. Iga gluuon omab korraga ühte värvilaengut ja ühte antivärvilaengut. Kui kvark kiirgab gluuonit, siis ta vahetab värvi.
Buhhaara emiraat
Buhhaara emiraat oli riik Zarafšoni alamjooksu ja Amudarja keskjooksu oaasides.
Tähtsamad linnad olid Buhhaara ja Samarkand.
Praegu jaguneb kunagise Buhhaara riigi ala Usbekistani ja Türkmenistani vahel.
Ajalugu
Buhhaara emiraat loodi ametlikult aastal 1785, esimeseks juhiks sai Šahh Murad. Buhhaara oli üks vähestest Kesk-Aasia riikidest, mida ei juhtinud Tšingis-khaani järeltulijad, Buhhaara kasutas riigi vundamendina Tšingis-khaani pärivuse asemel islami põhimõtteid. Riigijuht ei olnud mitte khaan vaid emiir. Mõlema Buhhaara naabri, Hiiva ja Kokandi khaaniriigi valitsejad olid Mongoolia khaanide järeltulijad; Buhhaara emiraadile eelnenud Buhhaara khaaniriiki valitsesid samuti Tšingise järeltulijad. 18. sajandi jooksul olid tulevased emiirid endale Buhhaara khaaniriigis teatava mõjuvõimu kogunud, täites ataliq 'i (khaani laste õpetaja) kohustusi. Aastaks 1740, kui khaaniriigi vallutas Iraani väepealik Nadir-šahh, oli selge, et emiiridel oli riigis tegelik võim. Pärast Nadiri surma aastal 1747, tappis ataliq Muhammad Rahim Bi Abulfayz khaani ja tema poja; sellega lõppes janiidide dünastia. Pärast seda jätkasid khaanid riigi valitsemist, kuid de facto oli võim juba emiiride käes. Selline kord lõppes, kui Abu l-Ghazi Khan suri ning Šahh Murad esimese emiirina troonile tõusis.
Venemaa impeeriumis
Alates 1860. aastate teisest poolest kuulus Buhhaara emiraat vasallriigina Venemaa keisririigi koosseisu, selle viimane emiir oli Alim Khan.
Nõukogude periood
Septembris 1920 emiir kukutati ning 14. septembril 1920 kuulutati välja Buhhaara Nõukogude Rahvavabariik. See nõukogude riik oli Vene SFNV-ga "lepingulistes suhetes".
19. septembril 1924 nimetati Buhhaara NRV ümber Buhhaara NSV-ks.
Buhhaara riik likvideeriti lõplikult 27. oktoobril 1924, mil tema territoorium jagati Kesk-Aasias rahvuslike liiduvabariikide moodustamise käigus Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.
David Allen
thumb|right|David Allen David Allen (sündinud 28. detsembril 1945) on ameerika ajajuhtimiskonsultant, treener ning sellealaste raamatute autor. Tema loodud on Getting Things Done (GTD) ajajuhtimis- ja jõudlusmetoodika.
David Allen kasvas Louisiana osariigis Shreveportis, kus tegeles harrastusteatriga ja võitis osariigi meistrivõistlused väitluses. Ülikoolis käis ta New College of Floridas, mis asub Sarasotas. Ta väidab, et ajaks, mil ta sai 35, oli tal olnud 35 ametit. Muuhulgas on ta olnud mustkunstnik, kelner ja karateõpetaja. Oma elukogemuse rakendamist ärialale alustas ta 1980. aastatel, mil Lockheed tellis talt koolitusprogrammi väljatöötamise.
Ta on seotud suurte gruppide teadvusetasandi tõstmise seminare (Large Group Awareness Training) korraldava organisatsiooniga The Movement of Spiritual Inner Awareness.
Eestit külastas ta 22. veebruaril 2007.
Sügavtrükk
pisi|Vasegravüür on tuntuim ja vanim sügavtrükitehnika. [[Albrecht Düreri "Rüütel, surm ja kurat" (1513)]] Sügavtrükk on trükitehnika, mille puhul kujutis kantakse trükiplaadilt paberile trükipressi abil. Kujutise jätab trükiplaadi uuretes olev trükivärv.
Tehnika
Sellise viisi suureks plussiks on väga peente ja täpsete joonte saamise võimalus. Pikka aega kasutati sügavtrükki raamatute illustreerimisel. Tähtsamad tehnikad on vasegravüür, kuivnõel, ofort, akvatinta, pehmelakk ja metsotinto.
Veriora vald (Räpina kihelkond)
Veriora vald (saksa keeles Paulenhof) oli vald Võrumaal Räpina kihelkonnas. Valla pindala oli 127 km² ja elanikke oli 2632 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 473 talundit ja elamut ning need kasutasid 9130 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Viluste külas.
1892 liideti Veriora vallaga Palo vald.
Gardabani
Gardabani on linn Gruusias Khvemo Kharthli piirkonnas, Gardabani rajooni keskus.
Litograafia
pisi|Litograafiatehnikas trükitud maakaart 1902. aastast, originaalsuurus 33 × 24 cm Litograafia ehk kivitrükk (kreeka keeles lithos 'kivi' + graphō 'kirjutan') on lametrükitehnika, mis põhineb rasva ja vee vastastikuse tõukumise printsiibil ja mille puhul kasutatakse trükkimiseks kiviplaati.
Veltsa vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi. Veltsa vald jagati reformiga pooleks]] Veltsa vald (saksa keeles Welz) oli vald Läänemaal Mihkli kihelkonnas. Valla pindala oli 177 km² ja elanikke oli 1297 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vald loodi 1866. aasta vallaseadusega Veltsa, Karinõmme, Aru ja Keblaste mõisate maa-aladele, mis kõik kuulusid ühele omanikule. Vallamaja asus tänapäeva Tarva küla aladel.
Litograafia
Varasemate graafikatehnikatega võrreldes oli litograafia eeliseks lihtsam ja kiirem tulemuse saavutamine, lisaks piiramatu tõmmiste arv.
Veltsa vald
Vallas oli 292 talundit ja elamut ning need kasutasid 11 272 ha maad (1929. aasta seisuga).
1891 liideti Veltsa vallaga Oidrema vald.
Litograafia
Litograafiaga kaudselt sarnanevaid meetodeid on tänapäeval kasutusele võetud ka mikrokiipide tootmisel. Näiteks nanoelektroonika valdkonnas rakendatakse nanolitograafiat.
Ajalugu
pisi|left|[[Litopress]] 18. sajandi lõpus leiutas Alois Senefelder (1771–1834) kiviplaadilt tõmmiste trükkimise menetluse – kivitrüki ehk litograafia. Litograafia sünniaastaks oli arvatavasti 1796. Alois Senefelder ei olnud tegelikult graafik, vaid näitleja, muusik ja luuletaja, aga ta otsis lihtsamat vahendit reprodutseerimiseks (valdavalt noodikirjade paljundamiseks), kui olid olnud senised. 1796. aastal trükiti Senefelderi poolt esimesed noodivihikud, neile järgnesid koolilaulikud.
Veltsa vald
1939 liideti Veltsa ja Koonga vallad üheks Soontaga vallaks, mis jäi Pärnu maakonda. Osa Veltsa vallast liideti aga Lihula vallaga Läänemaal.
Litograafia
Ajalugu
1799. aastal avas Senefelder Münchenis oma trükikoja.
Baieri õukonnaraamatukogu direktor C. v. Aretin (1773–1824) otsustas 1807. aastal toetada litograafiatöökoja rajamist. Ta palkas mitmed joonistajad (näiteks Johann Nepomuk Strixneri ja Ferdinand Piloty) ja peatselt ühines ka Alois Senefelder. Müncheni kunstikogud sisaldasid rohkesti kuulsate meistrite teoseid, mida laiemale publikule võimaldas nüüd tutvustada uudne litograafiatehnika. Litograafia kui graafikaliigi ja kõnesoleva litograafiatöökoja kuulsus kasvas kiiresti. pisi|Litograafia [[1827. aastast, autor Felice Festa. 37,5 x 20 cm]] 1810. aastal alustati Baieri kuninglikes kunstikogudes leiduvate 15.–18. sajandi meistrite joonistuste populariseerimist ulatusliku sarja "Litograafiad" kaudu, mis ilmus kuueleheliste vihikutena kuni 1816. aastani, kokku 72 vihikut. 1817. aastal hakkas ilmuma teine kunstiteoseid reprodutseeriv sari "Baieri maalisaal" ("Bayerischer Gemälde-Saal"), millest 1821. aastani oli välja tulnud 108 lehte.
Kunstiteoste reprodutseerimise kõrval hakati kiviplaati kasutama ka maastiku- ja arhitektuurivaadete vahetuks edasiandmiseks.
1818. aastal andis Alois Senefelder välja litograafiaõpiku "Vollständiges Lehrbuch der Steindruckerey", mis osutus väga oluliseks litograafiatehnika kuulsuse kasvu edendajaks. See litograafiaõpik sisaldas ka näidislehti kõigist kiviplaadilt trükkimise võtetest.
Uue tehnika levik oli kiire ja seda kasutati 19. sajandil suuretiraažiliste väljaannete trükkimisel.
Tänapäeval kasutatakse litograafiat põhiliselt kunstis, trükitööstusliku litograafia asemel on kasutusel ofsettrükk.
Litograafia ajalugu Eestis
pisi|[[Georg Friedrich Schlateri litograafia Tartu Ülikooli peahoonest (loodud u 1832–1835)]] Eesti esimese litotöökoja asutas kunstnik Carl Sigismund Walther 1818. aastal Tallinnas. 1832. aastal rajas Georg Friedrich Schlater Tartusse litograafiameetodil töötava trükikoja. Sama sajandi teisel poolel võeti litograafia kasutusele ka mitmes varem asutatud trükikojas ning sajandi lõpul loodi suur hulk uusi trükikodasid.
Litograafia püsis trükikodades kasutusel kuni 1970. aastateni, mil selle vahetas välja ofsettrükk. 1970ndatel harrastati Eestis ka fotolitot, kus kivile kanti valgustundlik kiht, millele projitseeriti foto. Teise maailmasõja eelsest ajast oli levinud ka mõiste „autolito“: see tähendas seda, et kivile kandis kujutise ja selle trükkis ka paberile autor ise, mitte meister.
Kui värvilise litograafiaga vaeva ei tahetud näha, võidi teoseid koloreerida akvarelli või pliiatsiga. Suurem osa 1920. ja 1930. aastate lasteraamatute illustratsioonidest on trükitud litograafiatehnikas.
Rodrigo Carazo Odio
Rodrigo José Ramón Francisco de Jesús Carazo Odio (27. detsember 1926 Cartago – 9. detsember 2009 San José) oli Costa Rica poliitik.
Aastatel 1978–1982 oli ta Costa Rica president.
Renan Lodi
Renan Augusto Lodi dos Santos (sündinud 8. aprillil 1998 Serranas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique ja Brasiilia jalgpallikoondises vasakkaitsjana.
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Athletico Paranaense. Brasiilia kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi 2016. aasta oktoobris.
2019. aasta juulis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Atlético, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. 23. novembril 2019 toimunud mängus Granada vastu lõi ta oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2020/21 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks.
Suvel 2023 siirdus ta 13 miljoni euro eest Marseille Olympique'i.
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Lodi 10. oktoobril 2019 sõprusmängus Senegali vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2021. aasta Copa Américal.
Erni Krusten
pisi|Erni Krusten Erni Krusten (õieti Ernst Krustein) (30. aprill 1900 Muraste – 16. juuni 1984 Tallinn) oli eesti kirjanik.
Elulugu
Õppis Tallinna progümnaasiumis. 1930. aastate alguses asus elama Lääne-Virumaale. Seal töötas ta algul aednikuna Rakvere lihakombinaadi taga Ussimäe talus ning kirjutas sealsest elust-olust kaks värvikat lugu: "Homo homini ..." ja "Härra Krusten, võtke saia!".
1935. aastal asus elama Viru-Jaagupi lähedale Voore külla Kruusimäe tallu, kus oli aednik ja tegeles metsatöödega. Seal kirjutas ta lood, mis avaldati ajakirjas Looming. 1940. aastal töötas ta ajakirja Viisnurk toimetuses sekretärina. Sõja ajal elas ta jälle Voore küla metsatalus ja oli mingi aja ka Kullaaru riigimõisas aednikuks. Saksa okupatsiooni lõpus elas Rakveres Kalinini 39 (nüüdne Pikk tänav).
Aastail 1944–1945 siirdus Krusten aednikutööle Roodeväljale ja seejärel Veltsi, seal kirjutas oma autobiograafilise loo "Õnnestunud külv". 1945. aastal asus kirjanik elama Rakverre Gagarini pst 17 (Kastani puiestee) ja alustas tööd vabakirjanikuna. Valmis romaan "Noorte südamed".
1950. aastal sai Krusten kutseliseks kirjanikuks. 1956. aastast elas ta Tallinnas Nõmmel.
Looming
Kirjandusse tuli Erni Krusten 1920. aastate algul luule ja lühiproosaga. Tugevasti isikupärases lüürilise käsitluslaadiga proosas on põhiline esteetiliste ja sotsiaal-eetiliste konfliktide psühholoogiliselt sügav eritlemine, hea ja kurja vastuolu jälgimine. Avaldanud ka 6 lasteraamatut ja 2 näidendit ning tõlkeid vene keelest.
Isiklikku
Erni Krusten on Otto Krusteni ja Pedro Krusteni vend. Tema tütar oli Reet Krusten.
Singulaarne maatriks
Ruutmaatriks on singulaarne parajasti siis, kui selle determinant on võrdne nulliga.
Thomas Sebeok
pisi|T. Sebeok Tartus loengut pidamas Thomas Albert Sebeok (9. november 1920 Budapest, Ungari – 21. detsember 2001 Bloomington, Indiana, USA) oli ameerika semiootik.
Sebeok lõpetas 1941 Chicago Ülikooli lingvistina ja sai 1944 naturalisatsiooni korras USA kodanikuks. 1943 kaitses ta Chicago Ülikoolis magistritöö ja 1945 Princetoni ülikoolis doktoritöö. Ta töötas kaua Indiana Ülikoolis Bloomingtonis.
Tegeldes mitteverbaalse kommunikatsiooni ja loomade suhtlemise uurimisega, rajas ta zoosemiootika, andes sellele teadusharule 1963 ka nimetuse.
Alates ajakirja Semiotica asutamisest 1969 kuni oma surmani oli ta selle peatoimetaja. Ta toimetas ka raamatusarja "Approaches to Semiotics" (kirjastus Mouton de Gruyter), milles ilmus üle saja köite. Tema toimetatud on ka semiootikaentsüklopeedia. Tema kirjutatud raamatute hulgas on sissejuhatus semiootikasse.
Sebeoki tegevusalad haarasid paljusid semiootikaharusid. Tal on ka töid fennougristika vallast, sealhulgas mari keele alalt. 1970. aastate lõpus oli ta üks Jakob von Uexkülli avastajaid semiootikale ning seejärel biosemiootika arendajaid. Väljaspool semiootika piire on ta avaldanud töid antropoloogia, bioloogia, folkloori, lingvistika ja psühholoogia vallast. Tuntud oli tema võime tuua kokku lähedaste teaduste spetsialiste, et luua uusi vaatenurki näiteks müütide uurimisele, psühholingvistikale, stilistikale, loomade suhtlemisele ja biosemiootikale.
Seos Eestiga
Thomas Sebeok käis Eestis kolmel korral (18. augustil 1970, juuni algul 1997 ja 7.–9. juunil 1999).
Thomas Sebeoki raamatukogu biosemiootiline osa saadeti 2006. aasta lõpus Eestisse ja ülejäänud osa 2011. aastal, ning see kuulub Tartu Ülikooli semiootikaosakonnale.
Puulõige
thumb|220px|[[Katsushika Hokusai Puulõige sarjast "36 Fuji vaadet"]] Puulõige on vanim graafikatehnika. Tegemist on kõrgtrükiga ja trükkimisel kasutatakse puuplaati. Kuulub koos puugravüüriga ksülograafia tehnikate hulka.
Tehnika
thumb|220px|Puulõige [[1552. aastast.]]
Iseloomulik
Iseloomulikuks on tugevad jooned ja pindade kontrastid. Suuremate pindade puhul jätab tõmmisele jäljed ka puusüü. Puulõikeplaat annab ligi 1000 tõmmist.
Ajalugu
pisi|[[Ella Mätiku värviline puulõige "Tartu äärelinna vaade" (1942). Tartu Kunstimuuseum.]] Puulõige võeti kasutusele paberi tootmise algusega samal ajal. Hiinas praktiseeriti ksülograafiat piltide ja tekstide paljundamisel juba 7. sajandil, seitsesada aastat varem kui Euroopas. Puulõikes raamatu kuldajastu oli Hiinas 10.–12. sajandil. Hiljem tekkis seal värviline puulõiketehnikas raamat, millest vanim teadaolev eksemplar pärineb aastast 1340. Värvilise puulõike õitseag kestis Hiinas 16. sajandini. Hiinast levis puulõikeraamat Jaapanisse ja Koreasse. Euroopas valmistati puulõiketehnikas kõigepealt usulisi pilte ja mängukaarte.
Palupera valla vapp
Vapp kinnitati 15. oktoobril 2004.
Vapi kirjeldus
Hõbedase kilbi tüvimikus roheline lainelõikeline varras. Selle kohal kolm rohelist ülessuunatud kiilu, millest keskmine on teistest kõrgem.
Põhjendus
Laineline varras sümboliseerib valla paiknemist künklikul Lõuna-Eesti maastikul ja valla veerikkust. Kolm ülespoole suunatud teravikuga kiilu tähistavad valla kolme peamist asustuskeskust (Hellenurme, Nõuni ja Palupera), osutavad paiga metsarikkusele ning viitavad edasipürgimisele ja tulevikulootusele. Vapikilbi hõbedane toon sümboliseerib lootust, puhtust ja valgust ning viitab samuti valla veerikkusele; roheline tähistab puhast loodust ja igavesti korduvat eluringlust.
Alam-Linda
Alam-Linda ehk Kummi küla on küla Gruusias Abhaasias.
Maailma atlas (Eesti Entsüklopeediakirjastus)
"Maailma atlas" on Läti kartograafiakirjastuses Jāņa sēta 2000. aastal ilmunud atlas. Ilmus Läti kartograafiakirjastuse Jāņa sēta ja Eesti Entsüklopeediakirjastuse ühistööna. Sisaldab üle 120 kaardi maailma ja Eesti kohta.
"Maailma atlase" peatoimetajad on Jānis Turlajs ja Raul Kilgas.
Vips ja Sulli
"Vips ja Sulli" on Daniel P. Mannixi noorteromaan, mis räägib rebase ja koera sõprusest. See ilmus 1967. aastal.
Aastal 1981 tehti selle järgi joonisfilm "Vips ja Sulli".
Lametrükk
thumb|220px|right|Litograafia [[1850. aastast]] Lametrükk on trükitehnika, mille puhul trükiplaadi pind on täiesti tasane. Värvi kinnitamiseks kasutatakse mitmeid keemilisi ja fotokeemilisi võtteid.
Tuntuimad lametrükimenetlused on litograafia ehk kivitrükk ja ofsettrükk. Trükitava poolimava pinna teatud osad võivad olla tindi suhtes vastuvõtlikud, samas kui teised (tühjad osad) lükkavad selle tagasi.
IRF5210
IRF5210 on isoleeritud paisuga väljatransistor, mida kasutatakse nõrksignaali elektriahelates lülitina audiotehnikas ja autodes.
Reaalarvude hulk
Reaalarvude hulk on hulk, mille elementideks on kõik reaalarvud. Reaalarvude hulga tähis on \mathbb{R} või R.
Reaalarvude hulgaga seatakse üksühesesse vastavusse arvsirge. Reaalarvude hulka ennast koos sellele iseloomulike loomulike struktuuridega vaadeldakse reaalsirgena ja reaalarvude korpusena.
Võimsus
Reaalarvude hulga \R võimsus on kontiinuumi võimsus \mathfrak c. See on suurem kui naturaalarvude hulga võimsus (loenduva hulga võimsus) \aleph_0, mis on vähim lõpmatu võimsus. Seega on reaalarvude hulk mitteloenduv hulk. Seda tõestab Cantori diagonaaltõestus. Mitteloenduvus tähendab, et iga reaalarvude nimekiri, mis on nummerdatud naturaalarvudega, on mittetäielik. Et reaalarvude hulk on võrdvõimas naturaalarvude hulga astmehulgaga, tähistatakse tema võimsust ka.
Ratsionaalarvude hulk ja isegi algebraliste arvude hulk on võrdvõimsad naturaalarvude hulgaga, seega loenduvad. Esimest tõestab Cantori esimene diagonaaltõestus. Mitteloenduvuse tekitab niisiis alles transtsendentsete arvude juurdevõtmine.
Hulgateoorias otsiti pärast Georg Cantori avastusi vastust küsimusele, kas on olemas loenduva hulga võimsuse \aleph_0 ja reaalarvude hulga võimsuse vahepealne võimsus või kas iga reaalarvude hulga mitteloenduv alamhulk on võrdvõimas kõigi reaalarvude hulgaga. Oletust, et vastus esimesele küsimusele on eitav ja teisele jaatav, nimetatakse kontiinuumihüpoteesiks. Lühidalt ütleb see, et.
Osutus, et tavalistest hulgateooria aksiomaatikatest, sealhulgas valikuaksioomiga Zermelo-Fraenkeli aksiomaatikast, on kontiinuumihüpotees sõltumatu, st teda ei saa nende süsteemide raames tõestada ega ümber lükata.
MJ11015
MJ11015 on Darlingtoni PNP transistor, mida kasutatakse audiovõimendites elektriahelates lülitina.
Zuaztoi
Zuaztoi (hispaania keeles Zuaztoy de Azpilcueta) on paik Hispaanias Navarras Azpilikueta asulas.
Geograafilised koordinaadid on 43°11' N, 1°30' W. Kõrgus merepinnast on 500 m.
Elanike arv on 47.
Trofogeenne kiht
Trofogeenne kiht on sügavusvahemik (kiht) veekogudes, kus toimub taimede ja fütoplanktoni fotosüntees, kusjuures see ületab energiatarbimise (vastandina trofolüütilisele kihile). Seega asub see kiht veekogu kompensatsioonisügavusest kõrgemal.
Aarne Pung
Aarne Pung (kuni 1939 Arnold Puns; 30. juuni 1909 Kõnnu vald, Harjumaa – 14. august 1994 Tallinn) oli eesti agronoom ja põllumajandusteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1969).
Elukäik
Pung õppis 1932. aastast Tartu Ülikoolis agronoomiat ja lõpetas ülikooli 1938. aastal. 1946. aastal sai ta samas teaduste kandidaadi kraadi agronoomias (väitekiri "Tõuaretustöö aluseid Eesti NSV piimakarja taastamisel") ning 1953 doktorikraadi agronoomias (väitekiri "Eesti veisetõugude kujunemine ja teed nende parandamiseks"). Ta oli korporatsioon Rotalia vilistlane.
Aastatel 1936–1939 töötas Aarne Pung Tartu Ülikooli Zootehnika Katsejaama abiassistendina ja 1939–1941 Konjunktuurinstituudis. 1941–1944 teenis Pung Punaarmees. Hiljem oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud, professor (1954) ja akadeemik (1969). Aastatel 1962–1982 oli Pung tegev Eesti Mustakirju Karja Tõuaretuse Nõukogu esimehena.
Tema initsiatiivil loodi Eesti Teaduste Akadeemia juurde põllumajandusteaduste kraadinõukogu, mis võimaldas eestlastel Venemaa asemel kraade kaitsta kodumaal ja emakeeles.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks põllumajandusloomade tõuaretuse alal valiti ta 1969. aastal.
Teadustöö
Aarne Pung juhatas enam kui kaks aastakümmet EPA põllumajandusloomade aretuse kateedrit ning tal on suuri teeneid Eesti veisetõugude uurimisel.Tema juhtimisel asuti sõja järel välja selgitama tõuveiste arvu. Aastail 1948–1950 korraldas ta lehmade mõõtmise ekspeditsiooni ja 20 aasta pärast kordusmõõtmised.
Hüüumärk
pisi|50px|Hüüumärk Hüüumärk (!) on kirjavahemärk, mida kasutatakse tavaliselt lause lõpus lause rõhutamiseks.
Eesti keeles märgib hüüumärk lause lõpus lause lõppemist nagu punktki. Hüüumärgiga lause on kas hüüatus, kõnetluslause (eraldi lausena võetav üte), käsk, keeld, soovlause või midagi üllatavat või hämmastavat teatav lause. Sellist lauset nimetatakse hüüdlauseks.
Kirja alguses kasutatakse pöördumise järel hüüumärki või jäetakse märk ära. Koma kasutamine hüüumärgi asemel ei ole kooskõlas eesti keele reeglitega.