cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jiří Gruša
Gruša sõitis esialgu Torontosse, kuid 1980 sai kirjandusstipendiumi, mille toel kolis Saksa FV-sse ja hakkas elama Bonnis. 1981. aastal võeti talt ära Tšehhoslovakkia kodakondsus, 1983. aastal sai ta Saksa FV kodakondsuse. 1980. aastatel koostas ta lugemiku Austrias asuvatele tšehhi koolidele.
Pärast 1990. aastat toimunud Sametrevolutsiooni taastati Gruša kodakondsus ja ta nimetati Tšehhi suursaadikuks Saksamaal. Sellena töötas ta 1997. aastani, mil temast sai haridusminister Václav Klausi teises valitsuses. Pärast valitsuse tagasiastumist 1998 oli ta kuni 2004. aastani Tšehhi suursaadik Austrias, seejärel 2005–2008 Viini Diplomaatilise Akadeemia direktor.
Linnamuusikud
Linnamuusikud on aastal 1983 Taivo Niitvägi asutatud Eesti vanamuusikaansambel.
Ansambel on viljelenud ja uurinud varajast liturgilist muusikat. Vaimuliku muusika professionaalsel interpreteerimisel on ansambel lähtunud selle esialgsest põhjusest – palvest.
Ansambel on esinenud ka rahvusvahelistel võistlustel, nt Arezzos toimunud konkursil XXXIX concorso polifonico internazionale 1991 võitis ansambel I auhinna ja kuldmedali (vokaalansamblite kategoorias).
Guriai
pisi| Guriai (poola keeles Góry) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Guriai piirneb edelas Kalnėnaiga, lõunas Nemėžisega, idas Juodasis Keliasega, põhjas Aukštasis Pavilnysiga, läänes aga Ribiškėsega.
Guriais asub Guriai kalmistu. Läänepoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale.
Jiří Gruša
Eesti keeles ei ole tema raamatuid ilmunud.
Guriai
Linnaosa on tekkinud samanimelise küla aladele. Seal on nii aianduskooperatiivide alasid kui ka uuselamuid.
Guriaid on esmamainitud XVI sajandil. Varasemal ajal kuulus see piirkond Pacidele. 1905. aastal oli külas 164 elanikku. 1931. aastal oli elanikke 315.
B. Jeltsini nimeline Uurali Föderaalülikool
pisi|Ülikooli peahoone (august 2012) B. Jeltsini nimeline Uurali Föderaalülikool (vene keeles Ура́льский федера́льный университе́т и́мени пе́рвого Президе́нта России Б. Н. Ельцина, lühend УрФУ) on Venemaal Sverdlovski oblastis Jekaterinburgis 2000. aastate lõpust tegutsev föderaalülikool. Ülikool moodustati pärast Uurali Riikliku Tehnikaülikooli (Уральский государственный технический университет) ja M. Gorki nimelise Uurali Riikliku Ülikooli liitmist.
Ülikoolis õpib umbes 57 000 üliõpilast.
Boulevard Haussmann
pisi|Puiestee kaubamaja [[Galeries Lafayette Haussmann‎i vastas]] Boulevard Haussmann on Pariisi puiestee, mis läbib linna VIII ja IX ringkonda. Tee, mis ulatub boulevard des Italiens'ist kuni boulevard Montmartre'ini, pikkus on 2530 meetrit.
See on nimetatud linnaarhitekt Georges-Eugène Haussmanni järgi.
Seitsmenda Päeva Adventistide Jõhvi kogudus
Seitsmenda Päeva Adventistide Jõhvi kogudus on adventkogudus Jõhvis.
2012. aastast kasutab kogudus Jõhvi adventkirikut.
Szaflary
Szaflary on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Szaflary valla halduskeskus. Szaflary asub Nowy Targist umbes 5,5 km lõunas.
Vladimir Saar
Vladimir Saar (sündinud 16. augustil 1963 Ülem-Bulankas ) on eestlasest Venemaa poliitik, alates 14. augustist 2018 Krasnojarski krai Bogutšanõ rajooni juhi kohusetäitja. Ta oli 2012. aastast alates Krasnojarski krai kuberneri eriesindaja krai keskrajoonides. Enne seda töötas ta 2003–2012 Karatuzskoje rajooni juhina.
Saar on lõpetanud Krasnojarski Põllumajandusinstituudi.
Vladimir Saar on abielus, tal on neli last.
Nero Wolfe
Nero Wolfe on tegelaskuju Rex Stouti kriminaalromaanides. Nero Wolfe on geenius, kes lahendab mõrvalood loogika, psühholoogia ja faktide alusel tehtud järelduste põhjal oma "parema käe" Archie Goodwini abiga. Nero Wolfe on ülekaaluline ja äärmiselt kogukas, ta väljub kodust harva ning peaaegu mitte kunagi tööasjus. Archie toob asjaosalised Wolfe'i büroosse ja teeb välitööd. Nero Wolfe on pedant ka keelekasutuses ning talle kuulub arvukalt vaimukaid tsitaate.
Tegevuspaik
Nero Wolfe elab New Yorgis, Lääne Kolmekümne Viiendal tänaval, kolmekorruselises liivakivimajas (Brownstone ). Tegelaskujule on paigaldatud mälestustahvel.
Maja katusel on suur kasvuhoone väärtusliku orhideede kollektsiooniga, mille eest hoolitseb Theodore Horstmann. Wolfe ise veedab kasvuhoones range päevakava järgi iga päev 4 tundi – kella 9–11 hommikul ja 4–6 õhtupoolikul. Wolfe väidab, et orhideede kasvatamine ja aretustöö annab võimaluse mõtteid korrastada. Raamatutes mainitud orhideede nimetustest on koostatud ülevaade (on ka ebatäpseid ja välja mõeldud nimetusi).
Wolfe'i veidrused
Nero Wolfe'i värvikast isiksusest ja juhtumite lahendamise omapärastest meetoditest pajatab lugejale Archie Goodwin, kelleta Wolfe oleks lihtsalt veider erak ja kes on lugude kesksemgi tegelane kui Wolfe ise. Wolfe pigem ei töötaks, aga Archie, kokk Fritz Brenner, Theodore Horstmann ja orhideed on kulukad, seega lahendab ta eriti keerukaid juhtumeid ja võtab eriti suurt tasu (kuigi vahel on Wolfe'il ka muud motiivid ). Tavaliselt on ta pigem pahur, välja arvatud köögis Fritz Brenneriga retsepte välja töötades või hõrgutisi valmistades, orhideedega tegeledes ja söögilauas, kus tööst ei räägita. Wolfe on küll argimelust eemale tõmbunud, kuid ta loeb palju ja teab palju ning aegajalt üllatab Archie't (näiteks soojade tunnetega koerte vastu, kui Archie teda asjaajamiste käigus tänavalt kaasa tulnud labradoriga õrritada tahab ). Wolfe'il on foobia liikuvate sõidukite suhtes ja ta on nõus autosse (kindlasti tagaistmele, mida peab avarii korral turvalisemaks) istuma ainult siis, kui rooli taga on Archie Goodwin.
Orhideed
Rex Stout selgitab Wolfe'i kirge Archie Goodwini sõnadega ajakirjas Life.
Harrastus sai alguse Vanda suavise taimest, mille Wolfe'ile kunagi kinkis mõrvasüüdistusest vabastatud mehe abikaasa. Taim meeldis talle väga ja varsti oli katusele ehitatud varjualuses 20 isendit. Oma 2 × 2 tunni jooksul kasvuhoones korrastab Wolfe mõtteid, nagu ta ise kinnitab (kui talle ette heidetakse, et ta näiteks keset arutelu lahkub), ja teeb päriselt füüsilist tööd (paigutab potte ümber, istutab ja istutab ümber, väetab, sildistab, kontrollib ventilatsiooni ja niiskust vms). Valdav osa aega kulub aretusele (risttolmeldamine, imetillukeste seemnete külvamine, ümberistutamine jms). Eelkõige on talle oluline värv (nagu ka kollaste triiksärkide puhul) – väidetavalt ta tunnetab värve, mitte lihtsalt ei vaata.
Orhideesid on kollektsioonis 10 000.
O. E. McBride lisab, et Wolfe tegevus orhideekasvataja käsiraamatuks siiski ei sobi. Ta pritsib oma taimi väljamõeldud tõrjevahendiga (Ciphogene, tõenäoliselt sõnadest cipher prantsuse, ladina ja araabia keele põhjal, tähendus 'tühi, null, eimiski' ja vanakreeka gene – "loodud, valmistatud", seega "loodud eimillestki" ja sarnaneb mürkgaasi fosgeen nimetusega) ning taimede paigutus eri temperatuuriga ruumides ei ole süsteemne.
Wolfe'i senisest elust palju teada ei ole. Esimese romaani, "Fer-de-lance" (1933) ilmumise ajal oli Wolfe'i tegelaskuju eeldatavalt 58-aastane, seega sündinud umbes 1895. aasta paiku. Tegelikult sündis ta Rex Stouti peas 1933. aasta oktoobri esimesel nädalal. Kuna surematud kangelased ei vanane, jäigi Wolfe läbi aastakümnete 56- või 58-aastaseks. FBI eriagendile teatab ta, et on sündinud Ameerika Ühendriikides, noorena töötas Austria valitsuse heaks ja lühemat aega teenis Montenegro armees. Kui USA sõjategevusega liitus, astus Wolfe Ameerika ekspeditsiooniväkke AEF. Sõja lõppedes pöördus ta tagasi Balkanile ning siis lõplikult Ameerika Ühendriikidesse. Vihjamisi on juttu illusioonide purunemisest, mis põhjustab Wolfe'i suurt umbusku naiste suhtes. Abielus olnud ta pole, kuid tal on adopteeritud kasutütar.
Detektiivitöö
Wolfe on "tugitoolidetktiiv" – oma majast lahkub ta ainult erandjuhtudel. Tema edu aluseks on inimloomuse tundmine ja ülitähelepanelik jälgimine, loogika ning väga hea mälu. Faktid ja inimesed toob talle koju kätte peamiselt Archie Goodwin, mahukamat uurimist nõudvate juhtumite puhul ka Saul Panzer, Orrie Cather, Fred Durkin ja Johnny Keems.
Wolfe on väga valiv, ta ei tööta näiteks pärandi- ega lahutusasjadega. Wolfe tegeleb keerukate juhtumitega, mille lahendamisega on politseil raskusi. Ta lähtub vestluste ja faktide põhjal tehtud oletustest, laseb neid Goodwinil, Panzeril (mahukamate juhtumite puhul palgatakse ka Cather, Keems jt) kontrollida ja paneb süüdlase väljapääsmatusse olukorda. Kui otseseid tõendeid on raske saada, võib ta nurkasurutud süüdlase ka enesetapuni viia (Goodwin väidab küll, et Wolfe lihtsalt ei taha kohtusse minna).
Wolfe on tuntud ka selle poolest, et tema kliendid ei ole mõrvariks osutunud.
Korrakaitsejõud
Enamasti on Wolfe'i vastaseks või partneriks inspektor Cramer, keda ta vahel ninapidi veab, vahel uurimisse pühendab. Wolfe tunnustab politsei eeliseid teatud valdkondades, kus temal vajalikku ressurssi – nii aega kui ka mehi – napib. Sel juhul võib ta inspektor Crameriga ka fakte jagada ja koos töötada. Kuid Cramer on siiski politseinik, ja kuna ta Wolfe'i tunneb peaaegu sama hästi kui Goodwin, kahtlustab ta pidevalt, et Wolfe tegutseb tema seljataga. Ägedad vaidlused on sagedased, aegajalt püütakse ka Wolfe'i arreteerida või vähemalt detektiivilitsentsi ära võtta, kuid see ei õnnestu, sest ta oskab piiri pidada ja kokkuvõttes on riigi palgal olevatel korrakaitsejõududel temast rohkem tulu kui tüli olnud, sest Wolfe'i geniaalsus segaste lugude lahendamisel on ületamatu. Inspektor Crameri paarimeheks on enamasti seersant Purley Stebbins, keda ka Wolfe'i kabinetis vastuvõetavaks peetakse. Eriti ebapopulaarne on seersant Rowcliff ja täiesti talumatu uurija nimega Ash.
Wolfe'i ütlusi
Wolfe on keele osas väga pedantne ja loominguline. Wolfe oskab ka prantsuse keelt ja vahel kasutab mingeid, ilmselt sünnipaigast (Jugoslaavia) pärit sõnu, mille tähendust Goodwin ei ole pärinud, "sest need kõlavad sedamoodi, et tõlge trükimusta ei kannataks niikuinii". Ta on otsekohene ja inimloomuse osas illusioonideta.
Montréal-Est
Montréal-Est on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.
pisi|vasakul|Asukoht
Londoni Eesti Naiskoor
Londoni Eesti Naiskoor oli aastal 1943 Londonis Alice Torma asutatud naiskoor.
Aastatel 1947–1950 juhtis koori Manivald Loite. Loite ajal esines koor muu hulgas BBC saadetes.
Olev Eek
Lõpetas 1957. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend).
Oli aastatel 1961–1979 Rakvere Teatri näitleja ja 1980–1991 lavastusala juhataja.
Johannes de Hapsele
Johannes de Hapsele oli Kärkna abt enne 1304. aastat.
Ta oli endise abtina (Iohannis quondam abbatis ibidem dicti de Hapsele) Dünamünde müügilepingu tunnistaja 26. mail 1305 (Livl. U.B. II DCXIV, regest 707 ).
Kozlovka
Kozlovka on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Kozlovka rajooni keskus. Asub Volga paremal kaldal.
1967 sai linnaõigused.
Viljandi mõisa kalmistu
Viljandi mõisa kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi linnas Viljandi maakonnas.
Kirjeldus
Kalmistu jääb Viljandi mõisa südamest linnulennult umbes 150 meetri kaugusele lõunaedelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on piirdemüür, trepid, juugendlikud väravapostid ja -leht, üksikuid hauatähiste osasid jm ehitiseosi. Viljandi linnust ümbritseva pargi osana on kalmistu ala üldiselt hooldatud, sellele maetute üldarv pole teada.
Ajalugu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Ungern-Sternbergid 1907. aastal, sest siis suri Oswald von Ungern-Sternberg. Kalmistut rajades satuti Katariina kabeli varemetele, mistõttu seal viidi 1908. aastal läbi arheoloogilised kaevamised.
Wiesen (Burgenland)
Wiesen [ˈviːzn̩] on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Mattersburgi ringkonnas.
pisi|tühi|Wieseni vallamaja
Vilnia
pisi|Vilnia pisi|Vilniat kujutav maal aastast 1808 ([[Józef Peszka)]] Vilnia või Vilnelė (valgevene keeles Вільня, poola keeles Wilejka või Wilenka) on 79,6 km pikkune jõgi, mis saab alguse Leedu küla Vindžiūnai lähistel ja suubub Vilniuse vanalinnas vasakult Nerisesse. See moodustab 13 km ulatuses piiri Valgevenega.
Selle valgala suurus on 624 km².
Etümoloogia
Jõe nimi tuleneb leedukeelsest sõnast vilnis, mis tähendab voogu.
Homolüüs
pisi|150px|Cl–Cl sideme homolüüs(nooled näitavad [[elektronide liikumist sideme katkemisel)]] Homolüüs (kr lysis 'lahustumine, jagunemine' + homo 'võrdne, ühesugune') tähendab millegi jagunemist sarnasteks osadeks. Homolüüsi tähendus keemias ja bioloogias on erinev.
Homolüüs keemias
Keemias tähendab homolüüs ehk homolüütiline dissotsiatsioon neutraalse molekuli ühe keemilise sideme dissotsiatsiooni, nii et moodustub kaks vaba radikaali. See tähendab keemilise sideme katkemist, nii et kahest sideme elektronist läheb üks kumbagi uue osakesega kaasa:
Energiat, mis on seotud keemilise sideme homolüütilise katkemisega, nimetatakse dissotsiatsiooni energiaks. Vabad radikaalid genereeritakse ultraviolett- või päikesekiirguse poolt, aga ka peroksiidide osalusel või kõrgel temperatuuril. Radikaalid kui valentsorbitaalil paardumata elektroniga osakesed on keemilistes reaktsioonides väga aktiivsed, kuna keemilise sideme teke elektronpaari moodustumise läbi on energeetiliselt kasulik.
Homolüüs bioloogias
Bioloogias tähendab homolüüs, et poolduv rakk annab kaks võrdset tütarrakku.
Henno
Henno on mehenimi.
Montréal-Ouest
Montréal-Ouest on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.
Henno
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 478. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Henno 163 mehel.
DFDS Seaways
pisi|DFDS Seaways logo DFDS Seaways on Taani laevandusettevõte (inglise shipping company), mis pakub reisi- ja kaubaveoteenuseid Põhja-Euroopas, sh Eestis. DFDS Seaways on DFDS tütarettevõte.
Montréal-Ouest
pisi|vasakul|Asukoht
Coprinopsis cinerea
Coprinopsis cinerea on söödav (kohe pärast korjamist) seeneliik kandseente hõimkonnas.
2014. aastal avastas mükoloogiaprofessor Markus Aebi juhitud uurimisrühm sellel seeneliigil, mis kasvab hobusesõnnikul, uue valgu, mis nimetati kopsiiniks. Sellel arvatakse olevat antibiootilised omadused.
Sakiko Ikeda
Sakiko Ikeda (jaapani keeles 池田 咲紀子 Ikeda Sakiko; sündinud 8. septembril 1992) on Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2017–2018 14 mängu.
Moby Dicki dubloon
Moby Dicki dubloon on Herman Melville'i romaanis "Moby Dick" mainitud Ecuadori 8-eskuudone kuldraha.
Kapten Ahab naelutab raamatu 36. peatükis selle mündi Pequodi grootmasti külge autasuks meeskonnaliikmele, kes esimesena märkab Valget Vaala Moby Dicki. Pikemalt on dublooni käsitletud 99. peatükis, kus münti kirjeldatakse läbi erinevate tegelaste silmade.
"Dubloon oli määratud eriliseks otstarbeks ja pühendatud kohutavale lõpule; ja kui kõlvatud need madrused omamoodi ka olid, aga dublooni austasid nad üksmeelselt kui Valge Vaala talismani."
Vaala märkab esimesena Ahab ise, järgnenud võitluses uputab Moby Dick Pequodi koos kõigi paatidega.
Seda tüüpi münte vermiti aastail 1838–1843 Quitos 875-tuhandikusest kullast, nende läbimõõt on 34 mm, kaal 27,064 g ja kulla puhaskaal 23,681 g. Romaani tegevusajal oli dubloon võrdväärne 16 Ameerika Ühendriikide dollariga. Tänapäeval (29. märtsil 2018) maksab sama kogus kulda 823,90 eurot.
Tonditöö
Tonditöö (inglise Ghost Work) on termin mille tõid kasutusse antropoloog Mary L. Gray ja informaatik Siddharth Suri 2019. aasta raamatus "Ghost Work: How to Stop Silicon Valley from Building a New Global Underclass."
Tonditöö olemus
Tonditöö ei viita konkreetsele ametit, vaid iseloomustab töömaailma ümber organiseerimist. Projekt või ülesanne, mis on vähemalt osaliselt hangitud, planeeritud, hallatud ja saadetud läbi veebiplatvormi, mida on võimalik lepinguliselt teha kus iganes on internetiühendus.
Tihti inimesed ei mõtle, et tehisintellekti taga on suur hulk inimesi, kes seda viimistlevad, tonditöö on nähtamatu tarbijale. Enamik tonditööst on algoritmide treenimine. Palju tehakse vabakutseliste või ebakindlate töölepingutega töötajate poolt. Töö on enamjaolt nüri ja suuremahuline, ning pole hästi tasustatud. Tonditööd iseloomustab ebakindlus, kuna töö pole seotud asukohaga on vähe barjääre, mis takistaksid tonditööd odavama tööjõuga piirkondadesse ümber paigutamist.
Näiteid tonditöödest
Facebook'i graafilise sisu modereerija, kes filtreerib sobimatud materjale välja. Alexa tehisintellekti peenhäälestus, kus inimtööjõud transkribeerib heli, klassifitseerib sõnu ja lauseid kategooriatesse. YouTube'i algoritmi treenimine videoid kategoriseerides ja vastates küsimustele nende kohta.
Maki
thumb|right|250px|NLKP XX kongressi puhuks loodud pidulik tass partei embleemiga Iisraeli Kommunistlik Partei (heebrea keeles: הַמִפְלָגָה הַקוֹמוּנִיסְטִית הַיִשְׂרְאֵלִית HaMiflega HaKomunistit HaYisra'elit, araabia keeles: الحزب الشيوعي الاسرائيلي‎ Al-Ḥizb ash-Shuyū'ī al-'Isrā'īlī), sageli tuntud oma heebrea akronüümi "Maki" (מק"י) järgi, on kommunistlik partei Iisraelis ja kuulub allianssi Hadash. Maki oli algul tuntud kui Rakah (רק"ח), sõnade Reshima Komunistit Hadasha (רשימה קומוניסטית חדשה, sõnasõnalt "Uus Kommunistlik Nimekiri") akronüüm, ning ei ole identne esialgse Maki'ga, millest ta 1960ndatel selle väidetava "kodanlik-natsionalistliku" suunitluse tõttu lahkus.
Kommunistlik partei lõhenes 1960ndatel, kui partei liidri Moshne Snehi ümber koondunud juhtivpoliitikud asusid vastanduma NSV Liidu aina Iisraeli-vastasemale ja antisionistlikumale suunale; sellega ei olnud nõus vähemus, kes moodustas uue partei, Rakahi. Nõukogude ajakirjandus teatas, et Mikunise-Snehi "grupp" olevat liitunud kodanlik-natsionalistliku leeriga. Nõukogudemeelse Iisraeli-vastase leeri liider oli Meir Vilner, enamiku selle fraktsiooni liikmetest ja valijatest moodustasid araablased. 1989. aastal nimetas Raki end taas ümber Makiks.
Jalgpall 1948. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1948. aasta suveolümpiamängudel toimus 26. juulist 13. augustini Suurbritannias Londonis. See oli üheksas kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Turniiril osales 18 riigi meeskonda. Olümpiavõijaks tuli esmakordselt Rootsi, kes oli finaalis parem Jugoslaaviast 3:1.
Välja arvatud kaks eelvooru mängu, mis peeti Brightonis Goldstone Groundil ja Portsmouthi Frattoni pargis, mängiti kõik muud mängud järgmistel Londoni staadionidel: Empire Stadium, Selhurst Park, Highbury, Cricklefield Stadium Ilford, Craven Cottage, White Hart Lane, Champion Hill, Green Tond Road ja Griffini park. Kuni 1984. aastani oli see viimane olümpiajalgpalliturniir, mille võitis Lääne-Euroopa meeskond.
Kogu turniir mängiti väljalangemisrežiimis. Enne kaheksandikfinaali algust tuli eelringis välja selgitada edasi pääsevad meeskonnad, kus kohtusid Afganistan ja Luksemburg ning Holland ja Iirimaa. Afganistani jaoks oli mäng Luksemburgiga alles teine ​​rahvusvaheline kohtumine ning esimene Euroopas ja Euroopa meeskonna vastu. See oli Luksemburgi esimene mäng Aasia meeskonna vastu ja 6: 0 võit on Luksemburgi suurim võit seni. Alles aasta varem iseseisvuse saavutanud India ja Lõuna-Korea pidasid oma esimese rahvusvahelise jalgpallimatši kaheksandikfinaalis ning Mehhiko ja Lõuna-Korea mäng oli esimene Põhja-Ameerika ja Aasia meeskonna rahvusvaheline mäng. Varem kaks olümpiaturniiri võitnud Briti meeskonda treenis 1948. aasta olümpiamängudeks Manchester Unitedi legendaarne treener Matt Busby. Suurbritannia meeskond pääses mängima pronksmedalitele, kuid kaotas selle mängu Taanile.
Medalivõitjad
thumb|right|250px|Rootsi, kuldmedali saanud meeskond
Berchtesgadeni praostkond
Berchtesgadeni praostkond või Berchtesgadeni vürstlik praostkond (saksa: Fürstpropstei Berchtesgaden) oli otse keisrile alluv (reichsunmittelbar) Saksa-Rooma riigi vürstkond, mida valitses regulaarkanoonikute kolleegium vürstliku praosti juhtimisel.
Geograafia
Territoorium koosnes Berchtesgadeni Alpide orust, see on tänapäevased omavalitsused Berchtesgaden, Bischofswiesen, Marktschellenberg, Ramsau ja Schönau am Königssee tänapäeva Saksamaa Baieri liidumaal, samuti mitmest valdusest kaugemal.
thumb|left|Berchtesgaden ja [[Watzmanni massiiv]]
Ajalugu
Berchtesgadeni klooster, pühitsetud pühale Peetrusele ja Ristija Johannesele, asutati aastal 1102 Baieri hõimuhertsogkonnas augustiini kanoonikute kogukonnana Sulzbachi krahvi Berengari poolt vastavalt tema ema, hiljutise krahvinna Irmgardi testamendi juhistele.
Vürstliku praosti positsioon oli sageli ühendatud teiste kõrgete vaimulike positsioonidega ja praostid elasid sageli mujal. Aastatel 1594–1723 valdas tiitlit ja territooriume mõjukas Wittelsbachide perekond, aastast 1612 personaalunioonis Kölni vürstlike peapiiskoppide poolt, kelle nõod valitsesid naabruses Baieri hertsogkonna üle. Salzburgi peapiiskoppide pidev ahnus viis aastal 1611 relvakokkupõrgeteni, kui Wolf Dietrich von Raitenau väed okupeerisid Berchtesgadeni, kuid tõrjuti Baieri hertsogi Maximilian I vägede poolt tagasi.
thumb|right|Berchtesgaden, u. aastal 1715
Aastal 1802/1803 ilmalikustati ja mediatiseeriti praostkond ja selle territooriumid esialgu lühiealisse Salzburgi kuurvürstkonda, mis vastavalt 1805. aasta Pressburgi rahule läks Austria keisririigile ja lõpuks aastal 1810 äsja loodud Baieri kuningriigile. Kloostriehitisi kasutati mõnda aega kasarmutena, kuid aastal 1818 määrati klooster kuninglikuks residentsiks Wittelsbachidele, kes kasutasid seda suvepaleena.
Pärast Baieri monarhia lõppu haldas ehitisi aastast 1923 Wittelsbachi Hüvitusfond (Wittelsbacher Ausgleichsfonds). Mõned ruumid on külastajatele avatud, samas muid hooneosi kasutavad endiselt Wittelsbachid. Kloostrikirik tegutseb nüüd Berchtesgadeni kihelkonnakirikuna.
Ayumi Oya
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2017–2018 9 mängu.
Aimur Säärits
Aimur Säärits (sündinud 10. juulil 1968 Tartus) on Eesti maadleja ja treener.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli kehakultuuri erialal 1993. aastal.
Saavutused
Ta on 7-kordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1992, 1994, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001).
2003. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel vabamaadluses esikoha.
Treeneritöö
1993. aastast alates on ta Jõgeva raskejõustikuklubi Ramm treener. Parimad õpilased Herkin Malm, Vardo Malm, Krister Tamm, Meelis Barbo, Viljo Kokla, Tõnu Tammearu, Kristin Lepp ja Kätri-Avelin Säärits
Bohmte
thumb|Bohmte raudteejaam thumb|Stirper Bruch (karjamaa)
Bohmte on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Osnabrücki kreisis.
Mont-Royal
Mont-Royal on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.
pisi|vasakul|Asukoht
Juodasis Kelias
Juodasis Kelias on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Juodasis Kelias piirneb läänes Guriaiga, põhjas aga Rokantiškėse küla aladele rajatud uuselamurajoonidega.
Juodasis Kelias paikneb ajaloolise samanimelise maantee ääres, mis ühendas Vilniust Šumskasega ja edasi Smarhońiga. Linnaosa on tekkinud samanimelise küla aladele. Sealsed alad ühendati Vilniusega aastal 1996.
Holger
Holger on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 367. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Holger 275 mehel.
Õmmik
Õmmik on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Õmmik uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Friedrichson (Avanduse vallas 1938. aastal). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Õmmik Eestis alla viiel mehel ja 5 naisel.
Ms
Ms või Ms. on ingliskeelne austav pöördumissõna, mida kasutatakse naise perekonnanime ees või eesnime ja perekonnanime ees. Erinevalt sõnadest Miss (prl) ja Mrs (pr) ei näita Ms, kas tegemist on vallalise või abielus naisega.
Peeter I maja
pisi|Peeter I maja 19. sajandi keskel
Peeter I maja ehk Peeter Suure loss oli maja Narvas aadressil Rüütli tänav 28, kus Venemaa tsaar Peeter I 1704. aastal korduvalt peatus pärast Narva vallutamist rootslastelt Põhjasõjas. pisi|Peeter I maja 20. sajandi alguses Hoone ehitati 1684. aastal ja selle omanik oli kingsepp Jakob Nyman. 1704. aastal oli Peeter I pikemat aega Narvas ja võttis selles majas vastu oma külalisi ja ametnikke. Tsaari jaoks vajaliku esinduslikkuse andmiseks ehitati maja külge nelja sambaga portikus. Seda kaunistas sõjajumal Marsi puust figuur. Hiljem liideti majaga kõrvalolev vanem naaberhoone.
Maja ja seal asunud tsaari esemed oli Venemaa keiserliku perekonna omandis 1865. aastani.
1865. aasta detsembris anti maja ja selles asuvad asjad keiser Aleksander II loal üle Suurgildile:
Hoones avati muuseum, mille ekspositsioonis oli Narva Muinsusseltsi kollektsioon ja Peeter I majas asunud ajaloolised esemed. Üks nendest oli Peeter I enda poolt valmistatud sõjalaevamudel. Osa esemetest säilitatakse tänaseni Narva linnamuuseumis.
Pärast Eesti Vabariigi väljakuulutamist anti Peeter I maja Narva linnale 5. veebruaril 1932.
Engelbrecht von Tiesenhausen
Engelbrecht von Tiesenhausen oli mitme Tiesenhausenite suguvõsa liikme nimi:
Sonja Ferlov Mancoba
pisi|Skulptori looming Sonja Ferlov Mancoba (1. november 1911 Kopenhaagen – 17. detsember 1984 Pariis) oli Taani avangardistlik skulptor.
Kostjantõn Nemitšev
Kostjantõn Nemitšev (ukraina keeles Костянтин Немічев; sündinud 10. jaanuaril 1996 Harkivis) on Ukraina sõjaväelane ja poliitik.
Pointe-Claire
Pointe-Claire on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.
pisi|vasakul|Asukoht
Petersell (perekonnanimi)
Petersell on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Petersell on pandud Kaarmise mõisas Kärla kihelkonnas Saaremaal, Kärkna mõisas Äksi kihelkonnas Tartumaal, Jõgeveste mõisas Helme kihelkonnas Viljandimaal ja Kaagjärve mõisas Karula kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Peterselli-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Pile (1937. aastal Valgas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Petersell Eestis 35 mehel ja 26 naisel.
Amursk
Amursk on linn Venemaal Habarovski krais, Amurski rajooni keskus. Amursk asub Amuuri jõe vasakul kaldal, Komsomolskist Amuuri ääres ligi 40 km kaugusel.
Amursk on asutatud 1958. aastal seoses tselluloosi-paberikombinaadi rajamisega, linnaõigused sai 1973. aastal.
Vööla
Vööla (rootsi ja saksa keeles Bysholm) on Läänemaal Noarootsi poolsaarel asunud küla.
Ligikaudu 670 aastat tagasi asus Vööla küla koos Hara külaga eraldi saarel. Saar kuulus kaua tagamaana eri mõisatele, kuni sellele 1775 ehitati oma häärber. Kui Hara küla asustasid eestlased, siis Vööla külas elasid eestirootslased.
Noarootsi kihelkonnas asus 1783. aastal Uugla mõisast eraldatud Vööla mõis.
Küla kohta kasutati aastal 1922 nime Võõla, rootsi keeles aga Lill-Harga. Eestikeelse nime päritolu on teadmata, Carl Russwurm esitab aastal 1855 nimekujud Wöle, Wöla, Wola ja vasteks sõna voolas : voola, mis tähendasid veekeerist, voolu. Nimi võib olla olnud ka kaheosaline, kus liigisõna laid on lühenenud la-ks. Rootsikeelne nimi Bysholm tähendab külasaart. Küla ja mõis on saanud nime asukohaks oleva laiu järgi, mis XIX sajandi II pooleks kasvas Noarootsiga kokku. Veel Russwurmi ajal eraldasid kitsad väinad saart Paslepast, Kudanist ja Harast.
Roger Le Saulnier de Saint-Jouan
Roger Julien Marie Le Saulnier de Saint-Jouan (6. august 1882 – 3. märts 1969) oli Prantsusmaa diplomaat.
Vööla
1959. aastal elas tollasesse Pürksi külanõukogusse kuulunud külas 24 elanikku ning 1970. aastal 16 elanikku. 1970. aastatel liideti Vööla küla Hara külaga.
Roger Le Saulnier de Saint-Jouan
Ta oli Prantsusmaa saadik Peruus ja seejärel, 1940. aastal, Eestis.
Illar
Illar on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 348. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Illar 302 mehel.
Kopsiin
Kopsiin on valk, mis eraldati 2014. aastal hobusesõnnikul kasvavast seene liigist Coprinopsis cinerea ja see liigitatakse antimikrobiaalsete peptiidide (looduslike antibiootikumide) hulka.
Jõgisalu
Jõgisalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Jõgisalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Indrikson, Jaanhold, Jahnhold, Konstaabel, Kulberg, Tismus ja Tuubalkain.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Jõgisalu Eestis 39 mehel ja 37 naisel.
Solfedžo
Solfedžo (itaalia keeles solfeggio, prantsuse keeles solfège) on 16. sajandi teisel poolel alguse saanud õpetus laulda noodist heliridu, intervalle ja meloodilisi harjutusi keskaegse solmisatsiooni abil, milles igale noodile vastab teatud silpnimetus.
Aja jooksul on solfedžo kujunenud muusikakoolides kompleksseks õppeaineks, praktiliseks õpetuseks muusikahelidest (saksa keeles Tonlehre), mis muusikateoorial põhinedes sisaldab lisaks noodist laulmisele ka noodikirjaõpetust, muusikalise kuulmise arendamist (saksa keeles Gehörbildung, inglise keeles ear training) ja partituurilugemist.
Ajalugu
16. sajandi lõpus – 17. sajandi alguses hakkasid itaalia lauluõpetajad looma ainult vokaalidel põhinevaid kaunistuste laulmise harjutusi, mida nimetati passaažideks (passaggi). Need harjutused aitasid õpilastel arendada hääle liikuvust ja ornamenteerimise võimeid n-ö kaunistatud laulus (canto figurato). Näiteks Zacconi (1592), Cerone (1613) ja Mersenne (1634) kasutasid harjutustes viit vokaali. Samas aga näiteks G. B. Mancini 1774. aastal ilmunud raamatus "Pensieri, e riflessioni pratiche sopra il canto figurato" soovitas kasutada ainult vokaale "a" ja "e".
17. sajandil hakati itaalia lauluõpetajate loodud tekstita vokaalharjutuste laulmiseks kasutama keskaegset solmisatsiooni. Nii kujunes keskaegsetest silpnimetustest (solfeggi) ainult vokaalidel laulmise laiendus.
18. sajandil levisid Itaalia pedagoogilised meetodid laialdaselt. Pariisi konservatooriumi asutamisega 1795. aastal loodi eraldi solfedžo õppekava, mis 19. sajandil arenes muusikaõpetuse süstemaatiliseks põhidistsipliiniks. Prantslaste huvi itaalia õppemeetodite vastu tekkis ajal, kui Pariisis anti välja esimesed solfedžoõpikud, millest esimene oluline kogumik oli "Solfèges d’Italie avec la basse chiffrée" (mis sisaldas muusikanäiteid Leo, Durante, Scarlatti, Hasse, Porpora jt loomingust; raamatu toimetajad olid P. Levesque ja L. Bèche), mis ilmus 1772. aastal ja millest tehti kolm uustrükki ja mitu piraatväljaannet. Teisteks varajasteks kogumikeks olid Girolamo Crescentini kogumik laulmise harjutustest "Raccolta di esercizi per il canto all’uso del vocalizzo" (1811) ja Rossini kogumik "Gorgheggi e solfeggi" (1827). Kõige olulisem meetoditest oli hiljem Danhauseri, Lemoine'i ja Lavignaci kolmeköiteline "Solfège des solfèges" (1910–1911).
Prantsuse solfedžotraditsioon on olnud lähtepunktiks paljudes teistes riikides välja töötatud muusikaliste põhioskuste õpetamise meetoditele, sealhulgas Wedge'i, Hindemithi, Kodályi ja Villa-Lobose meetoditele. Alates II maailmasõjast on eri keeltes trükitud palju solfedžo käsiraamatuid, neist kõige inspireerivam on ehk Lars Edlundi "Modus vetus: gehörstudier i dur/moll-tonalitet" (1967) ja "Modus novus: lärobok i fritonal melodiläsning" (1963).
Noodinimed
Kindlaksmääratud do'ga maades kasutatakse neid seitset silpnimetust (koos si'ga), et anda nimed Do-mažoori skaala nootidele, seda tähtede C, D, E, F, G, A ja B asemel. (Näiteks ütleksid nad: "Beethoveni 9. sümfoonia on re-minooris, aga selle 3. osa on Si-bemoll mažooris.") Saksakeelsetes riikides kasutatakse selleks otstarbeks tähti ja solfedžos kasutatavaid silpnimetusi võib kohata vaid nende kasutamisel lehest lugemisel ja kuulmise treenimisel. (Nad ütleksid: "Beethoveni 9. sümfoonia on d-mollis (re-minooris).")
Seitse kokkulepitud silpnimetust on (inglise keelt kõnelevates riikides) do, re, mi, fa, sol, la ja si. Muusikalistest silpnimetustest räägib Rodgersi ja Hammersteini laul "Do-re-mi" muusikalist „Helisev muusika“.
Ants Nisu
Ants Nisu (sündinud 30. jaanuaril 1950 Kuressaares) on Eesti maadleja ja treener.
Saavutused
Ta on viiekordne Eesti NSV meister Kreeka-Rooma maadluses (kehakaalud kuni 90 kg – 1969, 1970, 1971, 1974. aastal ja absoluutkaalus 1974. aastal)
Ta on kolmekordne veteranide maailmameister Kreeka-Rooma maadluses – 2004, 2006 ja 2011. aastal.
Treeneritöö
Ta oli aastatel 1990–1992 Eesti maadluskoondise peatreener.
Mati Valdma
Mati Valdma (sündinud 28. novembril 1936 Tartus) on eesti tehnikateadlane ja emeriitprofessor.
Haridus
Lõpetas Fr. R. Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli 1955; Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrisüsteemide ja -võrkude erialal 1960 ; aspirantuur (eriala: energiasüsteemid ja nende juhtimine) TPIs 1962–1965. Tehnikateaduste kandidaat (Исследование вероятностного оптимального планирования производственных процессов энергетических систем (Energiasüsteemide tootmisprotsesside tõenäosusliku optimaalse planeerimise uurimine, juh. Olaf Terno), NSV Liidu TA Energeetika Instituut Moskvas) 1967; tehnikateaduste doktor (Оптимизация режимов энергетических систем по непрерывным параметрам в условиях неполнои информации (Energiasüsteemi talitluse optimeerimine pidevate muutujate järgi mittetäieliku info tingimustes), Moskva Energeetika Instituut.) dotsent 1968; professor 1989.
Töökäik
TTÜs 1960–…: vanemteadur 1960–1962. elektrisüsteemide kateedri assistent 1965–1966, vanemõpetaja 1966–1968; dotsent 1968–1989; professor 1989–1992; kateedrijuhataja 1979–1992; elektroenergeetika instituudi direktor, energiasüsteemide õppetooli juhataja ja professor 1992–2004; emeriitprofessor 2004; energiasüsteemide õppetooli erakorraline dotsent 2007–2010, teadur 2010–2016.
Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud: energiasüsteemide talitluse ja arengu optimeerimine deterministliku, tõenäosusliku, määramatu ja ebamäärase info alusel. Tema juhendamisel on loodud ja juurutatud üle 25 elektrijaamade ja energiasüsteemide optimeerimise tarkvarasüsteemi. Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistri- ja 7 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus
Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) energeetikateaduskonna nõukogu liige 1979–2004; TTÜ nõukogu liige 1979–1997; Eesti Elektroenergeetika Seltsi juhatuse liige 1992–2004; TTÜ elektroenergeetika instituudi nõukogu juhataja 1992–2004; Eesti Energia AS nõukogu liige 1995–2001; AS Elpec nõukogu esimees 1995–1998; EV Majandusministeeriumi Energeetikanõukogu liige 1995–2001; TTÜ nõukogu juhataja 1995–1998; Euroopa Komisjoni Teadusekspert 2000–2002; Eesti Elektroenergeetika Seltsi liige 1992–…; Eesti TA Energeetikanõukogu liige 1998–…; rahvusvaheliste konverentside orgkomiteede liige 2000–…; Riia Tehnikaülikooli Toimetiste kolleegiumi liige 2000–…; TTÜ elektroenergeetika instituudi nõukogu liige 2004–…; Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühingu liige 2005–…
Harrastused
Raadio- ja Televisioonikomitee segakoori laulja 1957–1962; male, kirjandus, muusika. Korp! Leola liige
Viljandi JK Kotkad
Viljandi JK Kotkad on endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi on varem kandnud nimesid JK Kodugaas ja Viljandi Päästeteenistuse JK.
DSP
DSP on mitmetähenduslik sõna või lühend.
Eha Tillmann
Eha Tillmann (1957. aastani Eha Juhkam; 12. veebruar 1937 – 29. aprill 2020) oli eesti raamatukogundustegelane.
1955. aastal lõpetas ta Vastseliina Keskkooli. 1969. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia eriala. Tema diplomitöö "Võru rajooni külaraamatukogude kasutajaskond ja selle kujunemist mõjutavad tegurid" pälvis Üliõpilaste Teadusliku Ühingu TPedI konkursil II preemia ja vabariiklikul konkursil III preemia.
Aastatel 1964–1968 töötas ta Võru Rajooniraamatukogus raamatukoguhoidjana. Aastatel 1968–1992 oli ta Juhan Smuuli nimelise Võru Keskraamatukogu direktor, 1992–2002 Võrumaa Keskraamatukogu komplekteerimisosakonna raamatukoguhoidja.
Aastatel 1977–1987 oli ta Võru Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu kultuurikomisjoni liige ja aseesimees, aastatel 1987–1991 Võru Linna Rahvasaadikute Nõukogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees, 1980–1990 ühingu Teadus Võru osakonna juhatuse liige, 1981–1991 Eesti Raamatuühingu Võru rajooniorganisatsiooni esimees. Ta oli ka Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu taasasutajaliige (1988) ja juhatuse liige.
Ilona
Ilona on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 143. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ilona 1297 naisel.
Sainte-Anne-de-Bellevue
Sainte-Anne-de-Bellevue on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.
pisi|tühi|Sainte-Anne-de-Bellevue raekoda
Magneetikud
Magneetikud on ained, mis on võimelised reageerima neile mõjuvale magnetväljale. Magneetikute liigi määrab nende magnetiline vastuvõtlikkus \chi. See ühikuta suurus on võrdeline aine magneetumusega M ja pöördvõrdeline magnetvälja tugevusega H:
Magnetmoment
Magnetvälja erinevus aines ja vaakumis on tingitud aatomitel esinevast magnetmomendist. See on seletatav Bohri aatomiteooriaga, mille kohaselt elektronid on aatomi ringorbiidil. Nende suunatud liikumine põhjustab ringvoolu, mis omakorda tekitab selle tsentrisse magnetvälja. Tekkinud magnetmoment on defineeritud kui (ühik A·m.2, kuʂ I tähistab voolu ja S pindala. Välja rakendamisel ainele orienteeritakse aatomid vastavalt oma momendile välja jõujoonte suunas. Summaarse magnetmomendi kirjeldamiseks kasutatakse terminit magneetumusvektor  (M). Selle suuruse väärtus sõltub mõningatest teguritest, näiteks temperatuurist, aatomite vahel olevast jõust ning magnetvälja tugevusest ja suunastː Valemis kujutatakse summeerimist üle magnetmomentide ning jagamist vastava ruumalaga.
Magneetikute liigid
Sõltuvalt magnetilise vastuvõtlikkuse märgist ja suurusest jaotatakse kõik magneetikud põhirühmadesse :
Paramagnetism ja paramagneetikud
Paramagneetikuteks nimetatakse aineid, mille aatomite magnetmoment erineb nullist vähe (kuid on positiivne). Kui me mõjutame neid magneetikuid välise magnetväljaga, siis see püüab aine aatomite magnetmomenti orienteeruda piki H suunda. Samas aga teeb soojusliikumine vastutööd, üritades neid suundi ühtlaselt igale poole laiali paisata. Sellest tulenevalt sõltub magnetväli aines välisest väljast ja temperatuurist. Kui me loobuksime välisväljast H, siis spinnide kindel orientatsioon rikutakse. Seetõttu kaob sisemine magnetväli B. Magnetmomendi sõltuvust temperatuurist kirjeldas Pierre Curie.
Paramagneetikud on näiteks alumiinium, vask, kroom, vasksulfaat, vedel lämmastik, kaalium ja mangaan. Nende ainete aatomid sisaldavad enamasti elektrone, mille spinnid on samasuunalised. See annab aatomitele polaarsuse.
Diamagnetism ja diamagneetikud
Väli, mis tekib diamagneetikutes, on vastupidine nendele mõjuvale magnetväljale. Erinevalt ferromagneetikutest, pole diamagneetikud püsimagneetikud. Diamagnetism on võimalik kvantmehaanika tõttu ja see ilmneb, kui väline väli muudab orbitaalidel olevate elektronide kiirust ümber tuuma ning see mõjutab magnetilist dipoolmomenti. Lähtuvalt Lenzi seadusest, on elektronide tekitatud magnetväli vastupidi talle mõjunud välja suhtes. Magnetiline vastuvõtlikkus µ0 diamagneetikutel on alla 1. Suurema osa materjalide diamagnetismi efekt on nõrk. Kuid eksisteerib ka ülijuhte, kus on tugev kvantefekt, nendest ainetest tõrjutakse magnetväli täielikult.
Ajalugu
Diamagneetikud avastas Sebald Justinus Brugmans aastal 1778. Ta pani tähele, et vismut ja antimon tõrjusid magnetvälja. Nimetuse diamagnetism mõtles välja Michael Faraday aastal 1845.
Diamagnetite levitatsioon
pisi|Parempoolsest kerast jõujooni läbi ei lähe, sest ta on jahutatud allapoole kriitilist temperatuuri. Vasakpoolne kujutab tavalist magnetvälja läbiminekut aines Diamagneetikud suudavad leviteerida (hõljuda) magnetvälja tasakaalulises seisundis, ilma jõu kuludeta. Earnshaw' teoreem välistab staatilise magnetilise levitatsiooni. Kuid see teoreem rakendub ainult materjalidele, mis omavad positiivset momenti. Üks tuntuim leviteerimise viis kaasneb Meissneri efektiga. See ei toimu harilike diamagneetikutega, mille vastuvõtlikkus läheneb miinus ühele, kui külmutame teda väga madalale temperatuurile. Neid materjale kutsutakse ülijuhtideks ning need ained saavad leviteerida magnetite kohal. Selle põhjus seisneb selles, et ülijuht ei lase magnetväljal ennast läbida. Iseloomulikku leviteerimist kutsutakse Meissneri efektiks.
Ferromagnetism ja ferromagneetikud
Ferromagneetikud moodustavad erilise klassi magneetikute hulgas. Nad on võimelised magneetuma isegi välise magnetvälja puudumisel. Ferromagneetikud on saanud nimetuse selle kõige levinuma esindaja, raua järgi. Samas kuuluvad selle rühma hulka veel: nikkel, koobalt, gadoliinium, nende sulamid ja ühendid, samuti mõningad mangaani ja kroomi sulamid ning ühendid mitteferromagnetiliste elementidega (näiteks MnAlCu, CrTe jne). Nende erivastuvõtlikkus on väga suur – kuni 106, ületades dia- ja paramagneetikute vastuvõtlikkuse tohutu arv kordi.
Ferromagneetikute magneetumine ei allu lineaarsele kasvule ja kahanemisele. Nimelt esineb küllastusmagneetuvus M_s, millest kõrgemale magnetväli aines ei saa kasvada. Vastav magnetinduksioon on. Niisugust mittelineaarse kasvu ja kahanemise nähtust nimetatakse magnetiliseks hüstereesiks ja selle kirjeldamiseks kasutatakse hüstereesisilmust.
Ajalugu
pisi|325px|Hüstereesisilmus
Hüstereesisilmus
Ferromagneetiku magneetumust annab väga hästi kirjeldada hüstereesisilmusega. Horisontaalsel koordinaadil on rakendatav magnetväli H ja vertikaalsel koordinaadil on aine magnetväli B. Graafikul olevat teekonda nimetatakse magneetumuse algkõveraks. Välise (magneetiva) magnetvälja suurendamisel magnetvälja tiheduse kasv aines aeglustub, kuni magneetumus jõuab küllastusväärtuseni. Samas, kui hakata välist magnetvälja vähendama, saavutatakse punkt, mida nimetatakse jääkmagneetumuseks M_r. . Selles kohas puudub väline magnetväli, kuid esineb aine magnetväli B_r. Selle efekti olemasoluga on seletatav püsimagneti omadus tekitada magnetvälja, ilma et ta asuks magnetväljas. Jääkmagneetumuse punktist edasi minnes ehk rakendades negatiivse suunaga magneetuvat välja, saavutatakse koertsitiivsupunkt H_c. Selles punktis varasem magneetumus nullistub välise välja toimel. Suurendades veel negatiivset välja, saavutame negatiivse küllastusmagneetumuse. Vähendades nüüd negatiivse välismagnetvälja absoluutväärtust, käitub hüstereesisilmus analoogselt. Hüstereesisilmuse pindala võrdub tööga, mis kulub ümbermagneetimiseks.
Hüstereesisilmuse alusel jaotatakse ferromagneetikud kaheks.
Domeenid
Võib mõelda, et iga ferromagneetiku tükk omab magnetvälja oma samasuunaliste spinnide (magnetmomentide) tõttu. Samas on aga paljud ferromagneetikud magneetumata. Põhjus seisneb selles, et enamus ferromagneetiku materjalist on jaotunud väikesteks magnetilisteks domeenideks, mida nimetatakse ka spontaanse magneetumuse piirkondadeks. Nende mõõtmed jäävad suurusjärku m. Igal domeenil on ferromagneetik spontaanselt küllastuseni magneetunud ja omab teatud magnetmomenti M. Välise välja puudumisel omavad naaberdomeenid üksteist kustutavat magnetmomenti, sellest tulenev summaarne moment on 0. Põhjus, miks tekivad sellised struktuurid, on selles, et eksisteerib naaberaatomite d- või f-elektronide vahetusmõju. Seepärast tekib side samasuunaliste spinnidega elektrone sisaldavate orbitaalide vahel.
Hidetoshi Wakui
Hidetoshi Wakui (jaapani keeles 和久井秀俊 Wakui Hidetoshi; sündinud 12. veebruaril 1983 Tochigis) on jaapani jalgpallur. Ta mängis aastatel 2011–2016 Eesti meistriliiga klubis Nõmme Kalju FC.
Maxim Hot 100
Maxim Hot 100 on ajakirja Maxim avaldatav iga-aastane nimekiri sajast kuumimast naisest.
Seda nimekirja koostatakse alates aastast 2000. Nimekirja eellaseks oli 1999. aastal koostatud nimekiri "Maxim's 50 Sexiest Women 1999", milles tunnistati seksikaimaks Rebecca Gayheart. Järgnevas tabelis on loetletud Maxim Hot 100 valiku võitjad.
Jonas Enlund
pisi|Jonas Enlund (2012) pisi|Jonas Enlund (2022) Jonas Enlund (sündinud 3. novembril 1987 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Wolfsburgi Grizzlys.
2006. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i draft'is 165. valikuna, kuid Põhja-Ameerika liigades pole ta oma karjääri jooksul kunagi mänginud.
2006. aastal debüteeris ta Soome kõrgliigas Tappara meeskonnas. Hooajal 2009–10 oli ta Soome kõrgliigas Juhamatti Aaltoneni ja Jukka Hentuneni kõrval suurim väravakütt (28 väravat).
Aastatel 2010–2021 mängis Enlund KHL-is. Aastatel 2010–2015 mängis ta Novosibirski Sibiris, hooajal 2015–16 Jaroslavli Lokomotivis ja Peterburi SKA-s, hooajal 2016–17 Moskva CSKA-s ja Kunluni Red Staris, hooajal 2017–18 taas Novosibirski Sibiris ja hooajal 2018–19 Tšeljabinski Traktoris ning 2019–2021 Nižnekamski Neftehimikis. KHL-is on individuaalselt olnud tema edukaim hooaeg 2014–15 (17+28). Samal hooajal jõudis ta Sibiriga Idakonverentsi finaali, kus kaotati Kaasani Ak Barsile mängudega 1:4.
2021. aasta oktoobris liitus ta Wolfsburgi Grizzlysiga.
Soome jäähokikoondise koosseisus on Enlund osalenud 2018. aasta taliolümpiamängudel ja mitmel aastal Euro Hockey Touril.
Wehnde
pisi|tühi|Wehnde maja, umbes 1860, [[Alexander Dunckeri väljaanne]]
Aare Laine
Aare Laine (sündinud 26. jaanuaril 1951 ) on eesti ajakirjanik.
1971. aastal lõpetas ta Olustvere sovhoostehnikumi ja asus tööle Saaremaal Randveres Lenini-nimelises kolhoosis rohumaade agronoomina.
Ta näitleb Saaremaa Rahvateatri ridades. 1980. aastatel tuli ta Eesti ajakirjanike meistriks vankriratta heitmises (mitteametlikel meistrivõistlustel ajakirjanike kokkutulekul).
Töö ajakirjanikuna
Juba agronoomina töötades hakkas ta tegema saateid kohalikus translatsioonivõrgu "traatraadios". Kutselise raadioajakirjanikuna asus ta tööle 1. veebruaril 1976 (töötas nii kohalikus raadios kui ka Eesti Raadios), sellele lisandus 1980. aastate alguses televisioonitöö (uudiselõigud ja saatesarjad Eesti Televisioonis). 1996. aastal oli Aare Laine üks neist, kes lükkas käima ETV Saaremaa stuudio. Tema lemmikvaldkonnad on olnud põllumajandus ja kultuur.
Kirjutava ajakirjanikuna on ta teinud kaastööd ajalehtedele Kommunismiehitaja, Oma Saar ja Meie Maa, alates 2010. aastatest peamiselt ajalehele Saarte Hääl.
Maruszyna
Maruszyna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Szaflary vallas. Maruszyna asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel, Nowy Targist ligikaudu 8 km edelas ja Krakówist 72 km lõunas.