cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fotomontaaž
Ajalugu
Kõigepealt kasutati fotomontaaži eelkõige loodusmotiivide täiustamiseks ja grupifotode montaažiks. 20. sajandi esimesel veerandil hakati fotomontaaži kasutama hoopis mitte enam reaalsuse taasloomiseks, vaid vastupidi – sellest eemaldumiseks.
Kleepmontaaž
Pilt kleebitakse kokku mitmest fotost ning olulisim on seejuures säilitada ühtne perspektiiv. Kleepmontaaž jaguneb omakorda aplikatiiv- ja panoraammontaažiks.
Aplikatiivmontaaž valmistatakse üksikuist fotopaberile kopeeritud kujundeist, montaažielementidest, kusjuures lõplik montaaž peab kujutama kvalitatiivset uut kompositsioonilist lahendust. Üldjuhul kaotavad reproduktsioonfotol toonid palju oma jõust ning foto ilmekus ja värskus väheneb.
Panoraammontaažis monteeritakse mõningaid panoraamvõtteid positiividest. Monteerida võib sama objektiiviga, samast võttepunktist, samal ajal ja samale materjalile tehtud fotosid.
Optiline montaaž
Optilises montaažis toimub üksikkujundite liitmine tervikuks fotograafiliste meetodite abil. See võib toimuda kas pildistamise käigus, spetsiaalse montaažinegatiivi valmistamisega või positiivprotsessis, kus kopeerimine toimub mitmelt negatiivilt üheaegselt või kordamööda.
Stereotüüpia
Stereotüüpia on
Fotomontaaž
Optiline montaaž
Negatiivmontaažis liidetakse üksikkujutised kas pildistamisel samale negatiivile või liidetakse mitu negatiivi või diapositiivi lõpliku liitkujundi saamiseks fotopaberil.
Positiivmontaažis liidetakse üksikkujutised kokku positiivprotsessina.
Subjektiivne fotomontaaž – pealtnäha tõeline ja laitmatu foto, ent sisus peitus alati mõni paradoks või üllatusmoment. Peamised viljelejad on sakslane John Herzfeld ja hispaanlane Josep Renau.
Fotomontaaž Eestis
Eelmise sajandi esimesel kolmandikul said Eestis populaarseks eelkõige pühade-, õnnesoovi- ja mälestuskaardid, kus pilt oli mitmest fotost kokku monteeritud. Eestist võib peamiselt leida graafilist montaaži, mis valmistamiseks ei nõudnud erilist oskust. Graafilise montaaži näide on vendade Parikaste teoses "Paul Pinna rollidest“, kus ühel fotol oli ühest inimesest kokku monteeritud 42 eri pilti.
Viehdorf
Viehdorf on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
Integreeritud programmeerimiskeskkond
Integreeritud programmeerimiskeskkond (IDE, ingl integrated development environment) on tarkvararakendus, mis pakub programmeerijatele mitmekülgseid tööriistu tarkvara arendamiseks. IDE koosneb tavaliselt lähtekoodi redaktorist, silurist, rakenduse koostamise automatiseerimistööriistadest ning moodsamad IDE-d pakuvad ka intelligentset koodi lõpetamist. Mõnedesse IDE-desse, nagu näiteks Intellij ja Eclipse, on sisse ehitatud ka kompilaator, interpretaator või mõlemad. Mõnikord on integreeritud ka versioonihalduse süsteem. Eri IDE-del on eri ulatuses veel lisaks muid funktsioone, mis osalt võivad olla mõne tarkvara arendamise spetsiifilisema osa jaoks, näiteks klassiskeemid objektorienteeritud programmeerimise hõlbustamiseks.
Ülevaade
Integreeritud programmeerimiskeskkonnad on disainitud olema ühtne programm, millega saaks sooritada kõik tarkvaraarenduseks vajalikud tööd, näiteks koodi kirjutamine, kompileerimine ja silumine. Võrreldes sellise tarkvaraarendusega, mis kasutab eri töödeks eri rakendusi, tõstab see programmeerija produktiivsust, sest kõik on ühes kohas koos ning kasutab sarnast kasutajaliidest.
Paljud IDE-d on loodud spetsiifilise programmeerimiskeele jaoks, mis laseb neil disainida ning valida oma funktsionaalsust täpselt vastavalt selle programmeerimiskeele vajadustele, kuid on olemas ka mitmeid IDE-sid, mis töötavad mitme eri programmeerimiskeelega.
Kuigi enamik moodsatest IDE-dest on graafilised, olid tekstipõhised IDE-d nagu Turbo Pascal populaarsed, kuni akendussüsteemid nagu Microsoft Windows said laialt levinuks. Tekstipõhised IDE-d kasutavad tihti funktsiooniklahve ja kiirklahve, et käivitada sageli kasutatavaid käske või makrosid.
Ajalugu
Integreeritud programmeerimiskeskonnad muutusid võimalikuks siis, kui tarkvaraarendus hakkas käima läbi konsooli või terminali. Varem ei olnud see võimalik, sest programme kirjutati perfokaartidele või muule sarnasele, mis siis söödeti otse kompilaatorile. Dartmouth BASIC oli esimene keel, mis loodi IDE-ga. Selle IDE oli käsupõhine ning seega ei näinud välja nagu need graafilised, menüüpõhised IDE-d, mis said populaarseks pärast graafiliste kasutajaliideste ilmumist. Sellest hoolimata integreeris see redigeerimise, faili halduse, kompileerimise, silumise ning teostamise, sarnaselt tänapäevastele IDE-dele.
Maestro I on Softlab Munichi toode, mis oli maailma esimene tarkvara integreeritud programmeerimiskeskkond. See installeeriti 22 000 programmeerijale üle maailma. Maestro oli vaieldavalt 1970ndatel ja 1980ndatel selles vallas maailma liider. Tänapäeval üks viimaseid Maestro I eksemplare asub infotehnoloogia muuseumis Arlingtonis.
2018. aasta novembri seisuga on kõige populaarsemad IDE-d Eclipse ja Visual Studio.
Anna-Caren Sätherberg
pisi|Anna-Caren Sätherberg (2016) Anna-Caren Gunilla Sätherberg (sündinud 5. oktoobril 1964 Östersundis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik, ta on 30. novembrist 2021 Rootsi maaeluminister.
Ta elab Åres ja on töötanud hotellinduses. Ta on olnud opositsiooninõunik Åres ning kuulub sihtasutuse Norrlandsfonden, Årehus AB ja Jämtland-Härjedalen Turismi nõukogusse.
30. novembrist 2021 on ta Rootsi maaeluminister.
Walther Hugo Theodor Paucker
Walther Hugo Theodor Paucker (7. märts 1878 Simuna – 6. jaanuar 1919 mõrvatud Rakveres) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1897–1905. Prooviaastal oli ta Simuna Siimona ja Juuda koguduses. Ordineeriti 1. aprillil 1907 kirikuõpetajaks.
Oli aastal 1907 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetajaks. Aastatel 1907–1919 oli Rakvere Kolmainu koguduse teiseks õpetajaks. Mõrvati 6. jaanuaril Rakveres Eesti Töörahva Kommuuni kommunistide poolt, Palermo metsa massimõrvas.
Isiklikku
Tema isa Eduard Peter Heinrich Paucker, vanaisa Hugo Richard Paucker ja vanavanaisa Heinrich Johann Paucker olid Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetajad, tädimees Georg Michael von Paucker oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja.
Eesti lätlased
Lätlased on Eesti üks vähemusrahvuseid.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1764 lätlast.
Kōta Yoshihara
Ta sündis aastal 1978 Fujiideras (asub Ōsaka prefektuuris).
Bloody Mary
pisi|Bloody Mary Bloody Mary (eesti keeles 'verine Mary') on alkohoolne kokteil, mis sisaldab viina, tomatimahla ja mingisuguseid maitseaineid, näiteks Worcestershire'i kastet, tšillikastet, küüslauku, maitseürte, mädarõigast, sellerit, oliive, soola, musta pipart, sidrunimahla, laimimahla ja sellerisoola.
Kōta Yoshihara
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1999. aastal 1 mängu.
Esplanaadi tänav
Esplanaadi tänav on tänav Pärnus Rannarajooni, Eeslinn ja Kesklinna linnaosas.
Tänava pikkus on umbes 1,1 km.
Nimi
Tänava saksakeelne nimi on Esplanadenstraße, eesti keeles varem kirjutatud ka kujul Esplanadi tänav. 1928. aastal nimetati Esplanaadi tänav Jaan Poska tänavaks. 25. juulil 1940 anti tänavale kommunist Jaan Kreuksi nimi, mis omakorda muudeti tagasi Saksa okupatsiooni ajal. Aastatel 1945–1990 kandis tänav nime Komsomoli tänav. 1990. aastast on tänav taas Esplanaadi tänav.
Ajalugu
Enne 19. sajandit asus tänava piirkond linna kaitserajatistest väljaspool, mistõttu olid piirkonnas vaid heina- ja karjamaad. Sel ajal kandis tänav nime Piima tee (saksa keeles Milchweg), kuna tänavat mööda viidi kari mere ääres asuvate karjamaadele.
Tänava hoonestus on ehitatud peamiselt 20. sajandi alguses. Tänava alguses on peamiselt juugendstiilis puithooned. Tänava tagumise osa hooned on aga ehitatud enamasti 1930. aastatel, järgides linnaarhitekt Olev Siinmaa ja tema koolkonna propageeritud moodsaid arhitektuurivorme.
Stereotüüpne käitumine
Stereotüüpne käitumine ehk stereotüüpiline käitumine võib olla:
Nikolai Rõžkov
pisi|Nikolai Rõžkov (2014) Nikolai Ivanovitš Rõžkov (vene keeles Николай Иванович Рыжков; sündinud 28. septembril 1929 Donetski oblastis Ukraina NSV-s) on Nõukogude Liidu ja Venemaa partei- ja riigitegelane, NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees 1985–1991.
Rõžkov asus ministrite nõukogu esimehe ametikohale Leonid Brežnevi aegse peaministri Nikolai Tihhonovi asemele pärast Mihhail Gorbatšovi võimuletulekut; Rõžkov küll toetas Gorbatšovi reforme, kuid ajas temaga võrreldes vanameelsemat poliitikat.
Rõžkov oli NLKP liige (1956–1991) ja NSV Liidu Ülemnõukogu saadik (1974–1989) Sverdlovski oblastist.
Alates 1950. aastast töötas ta 25 aastat raskemasinaehitustehases Uralmaš, esialgu insenerina, seejärel tsehhiülemana ja peatehnoloogina, 1965–1970 oli ta samas peainsener ja 1970–1975 peadirektor.
1975–1979 oli Rõžkov NSVL raskemasinaehituse ministri 1. asetäitja, 1979–1982 NSVL Plaanikomitee esimehe 1. asetäitja.
NLKP Keskkomitee liige (1981–1991) ja NLKP KK sekretär ja ökonoomika osakonna juhataja (1982–1985) ja NLKP KK Poliitbüroo liige 1985–1990.
Osales 1991. aasta Vene NFSV presidendivalimistel, saavutades Boriss Jeltsini järel 2. koha (16,9%). Valiti 1995. aasta valimistel sõltumatuna Riigiduumasse ja temast sai üks kommunistliku ja natsionalistliku meelsusega saadikute bloki "Võim rahvale" liidritest. Rõžkov on alates 2003. aastast Venemaa Föderatsiooninõukogu liige.
Vineerisaag
Vineerisaag on tööriist, mida kasutatakse vineeri saagimisel.
Omadused
Sael on peenikeste hammastega tera, mis vähendab võimalust vineeri välimiste kihtide purunemist. Sae tipus on lisa paar hambaid, et saaks ilma vineeri auku puurimata saagida. Tavalise vineersae pikkus on 28 cm ja selle on 14 saehammast vastavuses ühele tollile
Kasutusalad
Buch-Sankt Magdalena
Buch-Sankt Magdalena on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See moodustati 1. jaanuaril 2013 endiste valdade Sankt Magdalena am Lembergi ja Buch-Geiseldorfi liitmise teel.
pisi|tühi|Sankt Magdalena kihelkonnakirik
Nepali Kuningriik
Kui Nepali väed prints-regent Bahadur Shahi juhtimisel 1792. aastal Tiibetisse tungisid ning Digarchat rüüstasid, pöördusid XIII dalai-laama ja kohalikud ametnikud sõjalise abi saamiseks Hiina poole. Hiina-Tiibeti väed ründasid väepealik Fuk'anggani juhtimisel Nepali, kuid olid pärast Nuwakotis lüüa saamist sunnitud läbirääkimistele. Pärast Bahadur Shahi sai valitsusjuhiks nelja võimuka kaji (aadliku) seast Damodar Pande. Kaji Kirtiman Singh Basnyat kaitses kuningas Girvan Yuddha Bikram Shahi ning proovis ekskuningat Rana Bahadur Shahi riigist eemal hoida. Märtsis 1804 jõudis endine kuningas Rana Bahadur Shah siiski tagasi kodumaale, asus mukhtiyari (peaministri) ametikohale, ning Damodar Pande hukati Thankotis. Pärast Rana Bahadur Shahi surma ja 1806. aasta Bhandarkhali verasauna sai aastateks 1806–1837 de facto riigipeaks karmi käega Bhimsen Thapa. Briti Ida-India Kompanii laienemise tõttu Indias toimus aastatel 1814–1816 Briti-Nepali sõda, kus Nepal lüüa sai. Sugauli lepinguga jäi Nepal küll vormiliselt iseseisvaks, kuid pidi loovutama alasid. Riigi uuteks piirideks said Mechi ja Sharda jõgi. Sugauli lepingu eelset Nepali on vahel kutsutud Suur-Nepaliks. Peaminister Mathabarsingh Thapa surm aastal 1845 lõpetas riigis Thapa hegemoonia ning sillutas tee Koti veresaunale. Selle tulemusel tõusis võimule khasi Rana dünastia ning aastani 1951 muutus ka peaministri ametikoht päritavaks. Rana dünastia esimene valitseja, Jung Bahadur Rana, vähendas Shahi monarhide volitusi ning kuninga roll muutus pelgalt tseremoniaalseks. Rana võimuaega iseloomustas türannia, liiderlikkus, majanduslik ekspluateerimine ja usuline tagakiusamine.
Kuue- ja seitsmekümnendatel oli edutuid katseid riiki reformida ja põhiseadust vastu võtta. Majanduskriis 1980. aastate lõpus viis rahvaliikumiseni, mis tõi 1991. aastaks kaasa parlamendivalimised ja konstitutsioonilise monarhia. Üheksakümnendatel algas ka kodusõda, milles Nepali Kommunistlik Partei (maoistlik) võitles valitsusvägede vastu. Nepali monarhia olukorda destabiliseeris veelgi 2001. aasta Nepali kuninglik veresaun.
Veresauna tulemusena naasis troonile kuningas Gyanendra. Tema võimu kehtestamine 2005. aastal kutsus esile protestiliikumise, milles tõusid kuninga vastu nii maoistid kui demokraatia pooldajaid. Lõpuks oli kuningas sunnitud taas kokku kutsuma Esindajatekoja, mis 2007. aastal võttis vastu ajutise põhiseaduse, mis piiras kuninga volitusi olulisel määral.
Pärast aasta hiljem toimunud valimisi lõpetas Asutav Kogu oma esimesel istungil 28. mail 2008 kuningriigi ning kuulutas selle asemel välja Nepali Demokraatliku Liitvabariigi.
Kuni monarhia kaotamiseni oli Nepal maailma ainuke riik, mille riigireligiooniks oli hinduism. Tänapäeval on Nepal formaalselt ilmalik riik.
1947. aasta Pärnu maleturniir
pisi|Pärnu turniiri võitja [[Paul Keres]]
Pärnu maleturniir 1947 oli Pärnus 1947. aastal korraldatud üleliiduline maleturniir – Nõukogude Liidu tippmaletajate treeningturniir enne matši Inglismaaga.
Märtsis 1947 tuli Paul Keres NSV Liidu malemeistriks. Pärast võistlust asus Keres organiseerima Pärnu treeningturniiri. 14 osavõtjaga turniir peeti juulis-augustis 1947 Endla teatri saalis.
Pärnusse saabus peaaegu kogu Nõukogude Liidu maleparemik (peale Mihhail Botvinniku ja Vjatšeslav Ragozini). NSV Liidu suurmeistritest olid võistlemas (lisaks Keresele) Aleksandr Kotov, Igor Bondarevski, Andor Lilienthal, Vassili Smõslov, Salo Flohr ja Issaak Boleslavski. Lisaks neile mängisid viimastel NSV Liidu meistrivõistlustel 12 parema hulka jõudnud Aleksandr Toluš, David Bronštein, Genrihh Kasparjan ja Vladimir Makogonov. Kutse osalemiseks said ka Moskva linna malemeister Vladimir Simagin, Eesti malemeister Raul Renter ja 20-aastane esimese järgu maletaja Jüri Randviir.
Avaaktusel esines külaliste nimel vanim NSV Liidu suurmeister Grigori Löwenfisch, kes aga ise turniiril ei mänginud.
Paremusjärjestus
1. Keres 9,5 punkti, 2. Kotov 9 p, 3. Lilienthal 8,5 p, 4.–6. Boleslavski, Bronštein, Smõslov 8 p, 7. Kasparjan 7,5 p, 8. Flohr 7 p, 9. Bondarevski 6 p, 10. Toluš 5,5 p, 11. Makagonov 5 p, 12. Simagin 4 p, 13. Renter 3 p, 14. Randviir 2 p.
Pärast treeningturniiri
Pärast Pärnu turniiri käis NSV Liidu malekoondis Inglismaal. Võistkonna esimesel laual mänginud Paul Keres võitis Conel Hugh O'Donel Alexanderi 1,5:0,5. Matš Inglismaaga võideti 15:5.
Nõva külanõukogu
Nõva külanõukogu oli külanõukogu Haapsalu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Nõva valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Nõva asulas.
Külanõukogus tegutsesid Nõva kolhoos ja Haapsalu Kaluri kolhoos.
Nusantara
Nusantara (indoneesia hääldus: [nusanˈtara]), ametlikult tuntud kui Nusantara pealinn (indoneesia keeles Ibu Kota Nusantara, IKN), on Indoneesia tulevane pealinn Kalimantani saarel, mille avamine on kavas 17. augustil 2024, Indoneesia iseseisvuspäeval.
Merendusetnoloogia
Merendusetnoloogia või merendusantropoloogia (inglise keeles marine ethnology või maritime anthropology, marine anthropology, vene keeles морская этнология) on uurimissuund, mis uurib mere- ja rannakultuuriga seotut: näiteks rannarahva ja meremeeste elu, meresõidu traditsioone, paadi- ja laevaehitust.
1966. aastal avati Kopenhaageni ülikoolis esimene merendusetnoloogia õppetool. Eestis on seda valdkonda õpetatud ja uuritud ennekõike etnoloogia ja ajaloo osana.
Vervio
Vervio on vald Itaalias Lombardia maakonnas Sondrio provintsis.
Vervio kõrgus merepinnast on keskmiselt 549 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Sambla-liistsamblik
Sambla-liistsamblik  (Lempholemma polyanthes) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Bonnievale
Bonnievale on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bonnievale'i elanikest värvilisi 75,25%, mustanahalisi aafriklasi 11,08%, valgeid 10,71%, India või Aasia päritolu inimesi 0,24% ja teisi 2,72%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 89,72%, koosa keelt 5,98%, inglise keelt 1,69% ja sotho keelt 1,29%.
Tallinna Läti Selts
1932 tähistas selts oma 30. aastapäeva.
Seltsi tegevuse kohta on vähe teateid.
Diskor
Diskor (inglise keeles DJ [diidžei] (disc jockey)) on inimene, kes miksib ja töötleb salvestatud muusikat ja esitab seda kuulajatele.
Diskor võib töötada raadios, üritustel ja ööklubides või oma töötlusi välja anda salvestistena.
Diskoritel on tihti esinejanimed, mille ees on lühend DJ.
Diskoreid
pisi|Pioneer DJ Digital Controller
Sankt Magdalena am Lemberg
Sankt Magdalena am Lemberg oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartbergi ringkonnas. See ühendati 1. jaanuaril 2013 Buch-Geiseldorfi vallaga, et moodustada uus Buch-Sankt Magdalena vald Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
pisi|tühi|Sankt Magdalena kihelkonnakirik
Armeenia Kultuuriselts
Armeenia Kultuuriseltsi või Armeenia Kultuuriühingu all võidakse mõelda järgmisi Eestis elavate armeenlaste organisatsioone:
MTÜ Öökull
MTÜ Öökull on 1998. aastal asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on abistada kodu, perekonna ja turvalise kasvukeskkonna kaotanud lapsi ning nende peresid.
MTÜ Öökull asub Tartus aadressil Kaunase puiestee 22.
Kazuaki Tasaka
Kazuaki Tasaka (jaapani keeles 田坂 和昭 Tasaka Kazuaki; sündinud 3. augustil 1971 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1999 7 mängu.
Mustajõe külanõukogu
Mustajõe külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Laheda vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Mustajõe külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Mustajõe külanõukogu 1950 septembris Põlva rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Mustajõe külanõukoguga likvideeritud Vardja külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus "Aurora", M. I. Kalinini nimeline ja Hans Valli nimeline kolhoos.
1966 märtsis liideti Mustajõe külanõukogu territooriumiga osa Peri külanõukogu territooriumist, millel asus "Aurora" kolhoosi maakasutus.
1970. aastatel asus külanõukogu keskus Joosu-Suurekülas. Külanõukogus tegutses kolhoos "Koit".
1978. aasta seisuga hõlmas Mustajõe külanõukogu Himma, Joosu, Lahe, Mustajõe, Naruski, Pragi, Roosi, Suurküla, Tilsi, Vana-Koiola ja Vardja küla.
6. detsembril 1990 kinnitati Laheda valla omavalitsuslik staatus ja Mustajõe külanõukogu lõpetas tegevuse.
Haraka tänav (Tartu)
Haraka tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas.
Biograafiad (Re)
Biograafiad (Re) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Re".
Buch-Geiseldorf
Buch-Geiseldorf oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartbergi ringkonnas. See ühendati 1. jaanuaril 2013 Sankt Magdalena am Lembergi vallaga, et moodustada uus Buch-Sankt Magdalena vald Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Sile habesamblik
Sile habesamblik  (Usnea glabrata) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Heina tänav (Tartu)
Heina tänav on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Paju tänavalt ja lõppeb tupiktänavana.
Mihkel Loodus
Mihkel Loodus (20. veebruar 1937 Tartu – 28. jaanuar 2022 Tallinn) oli eesti tõlkija ja ajakirjanik.
Mihkel Loodus oli tuntud leedu keelest tõlkijana. Ta tõlkis Juozas Aputise, Jonas Avyžiuse, Banguolis Balaševičiuse, Alfonsas Bieliauskase, Vytautas Bubnyse, Petras Cvirka, Dalia Dilytė, Romualdas Granauskase, Juozas Grušase, Jurga Ivanauskaitė, Kęstutis Kasparavičiuse, Raimondas Kašauskase, Ramūnas Klimase, Romualdas Lankauskase, Justinas Marcinkevičiuse, Vytautas Martinkuse, Icchokas Merase, Eduardas Mieželaitise, Gendrutis Morkūnase, Danielius Mušinskase, Vincas Mykolaitis-Putinase, Algirdas Pociuse, Tomas Arūnas Rudokase, Kazys Saja, Ieva Simonaitytė, Vytautas Sirijos-Gira, Skomantase, Mykolas Sluckise, Saulius Šaltenise, Lionginas Šepetyse, Antanas Škėma ja Vytautė Žilinskaitė teoseid ning avaldas ka Leedu kirjanduselu tutvustavaid kirjutisi ajakirjanduses.
Inglise keelest tõlkis ta peamiselt Graham Greene'i teoseid.
Isiklikku
Tema vend on kunstiteadlane Rein Loodus.
Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kirik
Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kirik oli kirik, mis asus Tallinnas Aleksander Nevski kalmistul. Seda kasutas Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kogudus.
Tallinna kaupmehed Aleksandr Jermakov ja Ivan Germanov lasksid kalmistule ehitada Aleksander Nevskile pühitsetava väikese kivikiriku. Projekti tegi arhitekt Christoph August Gabler. Kalmistu kirik oli ainulaadne Tallinnas tollele ajastule võõraste nn sibulkuplite poolest, teised sibulkupliga õigeusu kirikud ehitati Tallinna palju hiljem. Kiriku ehitamise pidulik algus oli 11. juunil (vkj) 1854 ja pühitsemine oli 20. märtsil (vkj) 1856. Pühakojas tegutses ligi paari tuhande liikmeline eesti ja vene rahvusest õigeusklike kogudus.
Kirik hävis Teises maailmasõjas märtsipommitamisel Nõukogude Liidu pommirünnaku ajal 9. märtsil 1944. Sellest jäi alles vaid üks jumalateenistusraamat ja ikoon, mida säilitatakse Liivalaia tänaval asuvas Tallinna Kaasani Jumalaema kirikus.
2000. aastal püstitati kiriku altari kohale valgest dolokivist mälestusrist.
Copa Airlines
pisi|Copa Airlinesi logo Compañía Panameña de Aviación, S.A. (tuntud ja reklaamitakse kui "Copa Airlines") on Panama rahvuslik lennufirma, mille peakorter asub riigi pealinnas Panamás. Lennufirma kodulennujaam on Tocumeni rahvusvaheline lennujaam, ettevõttel on 93 lennukit ja 83 sihtkohta. Lennufirma kuulub ka Star Alliance'i lennuühendusse. Lennufirma asutati 21. juunil 1944. aastal ning lennufirma alustas lende 15. augustil 1947. aastal.
Sild (asend)
pisi Sild on inimkeha asend, kus ülakeha on painutatud tahapoole ning toetutakse jalataldadele ja käelabadele.
Maxi Gómez
pisi|Maxi Gómez 2018. aastal [[RC Celta de Vigo|Celta de Vigo särgis]] Maximiliano Gómez González (sündinud 14. augustil 1996 Paysandús) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor ja Uruguay jalgpallikoondises.
Ta alustas karjääri Defensor Sportingus, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2015. aastal. Debüüthooajal lõi ta liigas 14 väravat.
2017. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo. Ta tegi klubi meeskonnas debüüdi 19. augustil mängus Real Sociedadi vastu ja lõi selles mängus kohe kaks väravat. Ta lõi hooajal 2017–18 liigas 17 väravat, millega oli liiga resultatiivsuselt seitsmes mängija. Järgmisel hooajal lõi ta liigas 13 väravat.
Aastatel 2019–2022 mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Valencia.
2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Trabzonsporiga.
Uruguay jalgpallikoondises tegi Gómez debüüdi 2017. aasta lõpus mängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 25. märtsil 2019 mängus Tai vastu. Ta on kuulunud Uruguay koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.
Suursild (Pärnu)
thumb|Pärnu Suursild (1938) Suursild oli ajalooline sild üle Pärnu jõe praeguse Kesklinna silla kohal. Sild valmis 1938. aastal Eesti Vabariigi 20. aastapäevaks, kuid 1944. aastal hävitas selle taganev Saksa sõjavägi.
Suursilla pikkus kaldasammaste vahel oli 210 meetrit ja kogupikkus koos pealesõitudega 255 meetrit. Silla põhiline kandekonstruktsioon koosnes neljast raudbetoonist kaarkandjast. Sõidutee laius oli kuus ja väljaspool kaari asetseva jalgtee laius kaks meetrit. Silla keskmine ava käis lahti ja tema kandekonstruktsioon oli terasest. Elektrimootoritega avati silla klapid 1–1,5 minutiga, käsitsi kulus umbes veerand tundi.
Silla ehitamine
1903. aasta kevadel, kui jää oli ära viinud senise Nahksilla ning ühendus Pärnu jõe kahe kalda vahel katkes kaheks nädalaks, võttis Pärnu linnavalitsus plaani püsisilla ehitamise.
1906. aasta suveks koostas Saksa insener Jakob Simon avatava terassilla projekti. Loodi silla ehitusfond ja hakati raha koguma. Mitmesugused uurimis- ja eeltööd kestsid Esimese maailmasõjani.
Garnisoni tänav
Garnisoni tänav on tänav Kuressaares.
Suursild (Pärnu)
Silla ehitamine
1925. aastal tuldi sillaidee juurde tagasi. Tänu Pärnu linnapea Oskar Kase pingutustele õnnestus Pärnu Suursilla ehitus lülitada teedeministeeriumi maanteede talituse suurte sildade ehituskavasse.
Garnisoni tänav
Tänav saab alguse Kohtu tänavalt, suundub itta ja lõppeb 600 meetri pärast Tallinna tänaval.
Suursild (Pärnu)
Silla ehitamine
1934. aastal võeti ehituskava vastu. Selles oli planeeritud 12 maanteesilla ja Pärnu linna silla ehitus. Samal aastal toimunud konkursi sõelale jäi kaks sillaehitusfirmat: Oy Cyklop Soomest ja Höjgaard & Schultz Taanist. Nii Siimu kui ka Suursilla ehituse konkursi võitsid taanlased. Höjgaard & Schultz pakkus Pärnu silla ehitamiseks välja kaks varianti: terastaladel ja raudbetoonist.
Garnisoni tänav
Hoonestus
Garnisoni 16 asuvad kaks koolihoonet. Väikeses, 18. sajandil rajatud kelpkatusega hoones (tänapäeval Garnisoni tänav 16a) asus aastatel 1805–1914 Kuressaare poeglaste elementaarkool. 19. sajandi viimasel veerandil oli kooli juhatajaks Johannes Reutz. „Reutzi koolis” õppisid teiste seas näiteks Johannes Aavik ja Oskar Kallas.
Suursild (Pärnu)
Silla ehitamine
1935. aastal otsustati raudbetooni kasuks, sest see oli kohalik ehitusmaterjal.
Garnisoni tänav
Hoonestus
1939. aastal ehitati Garnisoni tänavale vana koolimaja kõrvale uus algkoolihoone, mille projekteeris linnaarhitekt Eugen Haamer. Hoones asus aastail 1944–1961 Saaremaa Keskkool, seejärel 4-klassiline Kingissepa Linna Algkool ja Kingissepa Töölisnoorte Keskkool ja aastail 1978–2011 Kuressaare Põhikool. Pärast Kuressaare Põhikooli sulgemist 2011 tegutsevad hoones Kuressaare Kunstikool ja Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium.
Suursild (Pärnu)
Silla ehitamine
1936. aastal algasid Suursilla ehitustööd.
Garnisoni tänav
Ajalugu
Tänav sai nime 1915. 29. oktoobril 1940 nimetati Kuressaare Linnavalitsuse otsusega Garnisoni tänav 21. juuni tänavaks.
PROBASS ∆ HARDI
Ansambli koosseisu moodustavad dj-d Probass (Artem Tkatšenko) ja Hardi (Maksõm Mokrenko).
Suursild (Pärnu)
Silla ehitamine
6. novembril 1938 avati Suursild kui Eesti Vabariigi kingitus iseseisva Eesti sünnilinnale Pärnule sõltumatuse 20. aastapäeva puhul (Siimu sild oli avatud juba 1937. aastal).
PROBASS ∆ HARDI
Suurema tuntuse saavutas ansambel 2021. aasta oktoobris välja antud singliga "Доброго вечора, ми з України". Loo pealkirja ja ühtlasi ainsat selles kõlanud fraasi on hiljem hakanud kasutama ka poliitikud ja riigiametnikud oma sõnavõttudes, näiteks Mõkolajivi oblastiadministratsiooni ülem Vitali Kim ja kaitseminister Oleksi Reznikov.
Sebastian Holmén
Rasmus Sebastian Holmén (sündinud 29. aprillil 1992 Boråsis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Çaykur Rizespor.
2013. aastal debüteeris ta Rootsi kõrgliigas IF Elfsborgi meeskonnas.
Aastatel 2016–2019 mängis ta Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo.
2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga Willem II.
2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Çaykur Rizesporiga.
2015. aastal tuli Holmén Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Rootsi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi sama aasta 15. jaanuaril sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Rootsi koondises mängis ta pärast seda kuni 2020. aastani veel viis korda.
Tema vanem vend Samuel Holmén on endine jalgpallur.
Arnold Wieckmann
Arnold Theodor Benjamin Wieckmann (30. august / 11. september 1877 Tallinn – 8. juuni 1969 Aurich) oli eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1888–1895 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja aastatel 1895–1897 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis ning aastatel 1897–1899 Wiedemanni gümnaasiumis Peterburis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1899–1906. Prooviaastal oli ta Tallinnas ja Hageri Lambertuse koguduses (õemehe Konstantin Thomsoni juures). Ordineeriti 11. mail / 24. mail 1908 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1908–1909 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1909–1939 oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, kusjuures aastatel 1920–1937 oli ta veel Järva praostkonna abipraost. Aastatel 1920–1921 oli ta veel Seidlas usuõpetaja.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1945 pastor Mogilnos (praeguse haldusjaotuse järgi Mogilno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). Aastatel 1945–1954 oli ta pastor Wattmannshagenis (praegu Lalendorfi linnaosa Güstrow' kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Jäi aastal 1954 emerituuri, asudes elama Aurichi (Alam-Saksi liidumaale). Aurichis ta ka aastal 1969 suri.
Isiklikku
Tema vend Friedrich Frommhold Wieckmann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Saksamaal: Oldenburgi (Alam-Saksi liidumaal) Püha Lamberti kiriku pastor ning hiljem oli ta Güstrow' (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) Püha Vaimu koguduse õpetaja. Tema õemees Konstantin Thomson oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.
Põhjafriisi keel
Põhjafriisi keel on rühm friisi keele murdeid, mida räägitakse Saksamaal Schleswig-Holsteini rannikul ja saartel.
Põhjafriisi murdeid räägitakse Föhri, Amrumi, Sylti, Halligeni ja Helgolandi saarel ning nende naabruses oleval Jüüti poolsaare läänerannikul. Murdeid on kokku 10:
Varem oli murdeid rohkem, kuid osa on hääbunud, nt suri 18. sajandil välja Eiderstedti poolsaarel räägitud murre. Murded erinevad olulisel määral üksteisest, mistõttu ühist kirjakeelt ei ole loodud.
Keele seisund
Ametlikes andmetes räägitakse 8000 kuni 10 000 põhjafriisi keele kõnelejast. Keeleteadlase Nils Århammari hinnangul oli 2007. aastal Põhja-Friisimaal umbes 5000 ja väljaspool seda 1500–2000 keele kõnelejat. Suurema kõnelejate arvuga on Föhri-Amrumi ja Bökingharde murre.
Etendusasutus
Etendusasutus etendusasutuse seaduse tähenduses on asutus:
Etendusasutus on veidi laiem mõiste kui teater, etendusasutus on ka näiteks festivale korraldav agentuur, kontserdisaal, tantsuagentuur.
Suurem osa Eesti etendusasutustest on aasta ringi tegutsevad institutsionaalsed teatrid, kel on oma teatrimaja ja püsiv kaader. Riik toetab etendusasutusi nende omandivormist olenemata. Riigilt saavad tegevustoetust 26 teatrit.
Eesti suurimad etendusasutused on Rahvusooper Estonia ja SA Teater Vanemuine. Eestis on teater kui Etendusasutus piirkonniti hästi kättesaadav. Kõigil elanikel on võimalik ligikaudu 50 km raadiuses oma elukohast etenduskunstidest osa saada. Seda võimaldab nii teatrite paiknemine üle Eesti kui ka riiklik toetusprogramm "Teater maal". Teatristatistikat kogub Eesti Teatri Agentuur. Regulaarset ülevaadet Eesti teatrikunstist annab Eesti teatri festival Draama (Kultuuriministeeriumi veebileht 2017 aprill).
Etendusasutusi ühendab ja nende huve teatrite esindajana ning kunstivaldkonna igakülgse arendajana kaitseb Eesti Etendusasutuste Liit (EETEAL).
Sasuke Sarutobi
Tema nimi "Sarutobi" tähendab "hüppavat ahvi" ning on talle väidetavalt antud Yurkimura Sanada poolt. See nimi viitab Sasuke akrobaatilisele võimekusele võideldes.
Elukäik
Sasuke Sarutobi alustas väidetavalt oma ninja-treeningut juba kümne aasta vanuselt. Legendi järgi harjutas ta mõõgavõitlust puu peal, kui temast möödus vana mees, kes tema harjutamise üle naeris ja ütles, et surnud vaenlasega ei ole mõtet võidelda. Tundes vanas mehes ära meisterliku mõõgavõitleja, palus Sasuke, et mees teda õpetaks. Hiljem tuli välja, et vana mees oli Haakunsai Tozawa, kes oli sel ajal tuntud ninja. Pärast oma treeningu lõpetamist asus Sasuke teenima Sanada klanni, kelle juhiks oli sel ajal Yukimura Sanada. Sasukest sai Sanada Kümne Vapra juht, see oli kümnest ninjast koosnev grupp, kes tegeles nii luuremissioonidega kui ka aktiivse lahingutegevusega. Osaka piiramisel osutus ninjade grupp lahingustrateegias oluliseks elemendiks, kuna nad tegelesid vaenlase järgi luuramisega ning tõid Sanada klannile siseinfot nende vastaste plaanide kohta. Ühelt selliselt luurekäigult on pärit ka lugu Sasuke surma kohta. Pärast vajaliku informatsiooni kogumist Tokugawa kindluse kohta märkasid teda kindluse valvurid. Nende eest põgenedes hüppas Sasuke üle kindluse seina ning jäi kinni karulõksu, mis teisel pool seina oli. Lõksust välja saamiseks amputeeris ta oma lõksus oleva jala, kuid kuuldes valvureid tulemas, mõistis ta, et põgenemine on võimatu ning sooritas enesetapu.
Kirjanduslik taust
Lood Sasuke Sarutobi kangelastegudest hakkasid levima 20. sajandi alguses, esimesena on teda mainitud lastele suunatud raamatusarjas "Tatsukawa Bunko" (Tachikawa taskuraamatud). See oli kirjanik Tamada Gyokushūsai (sünninimega Katō Manjirō) loodud raamatusari, mis kirjeldas erinevate ajalooliste ja väljamõeldud kangelaste seiklusi, milleks sageli saadi inspiratsiooni päriselt toimunud sündmustest. Raamatud olid kirjutatud kindlas stiilis, mis pidi lugejale jätma mulje, nagu keegi pigem jutustaks neile lugu, mitte nad ei loe ajaloolist raamatut. Sasuke Sarutobi ilmus esmakordselt raamatusarja 40. väljaandes aastal 1913. Sasuke Sarutobi osutus lugejate hulgas populaarseks kangelaseks, kuna tegemist oli uut tüüpi ninjaga. Varem oli ninjasid kirjanduses kujutatud kui ebausaldusväärseid kurikaelu, kelle oskused kuulusid musta maagia valda. Sasuke Sarutobi muutis seda arusaama, kuna tema puhul oli pigem tegemist antikangelasega, kes kasutas küll kõiki ninjadele tüüpilisi oskuseid, kuid kasutas neid positiivsete tulemuste saavutamiseks. Pärast oma esimest ülesastumist jätkas Sasuke raamatusarjas kangelasena ilmumist kuni 1920. aastate lõpuni ning tema populaarsus viitas ka Jaapani "ninjabuumi" algusele. Tema lood raamatusarjas ilmusid kuni aastani 1921, kui Tamada Gyokushūsai suri. Pärast seda kirjastus uusi lugusid enam välja ei andnud, trükkis vanu lugusid uuesti. See toimus kuni aastani 1945, kui õhurünnak Osakale hävitas suurema osa trükikojast.
Sasuke Sarutobi on loodud päriselt elanud ninjade eeskujul. Tema eeskujudeks on peetud järgmisi isikuid:
Palamuse kirik
pisi|Palamuse kirik pisi|püsti|Palamuse kiriku altar
Ajalooliselt asus see Tartumaal Palamuse kihelkonna keskuses. Tänapäeval tegutseb kirikus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Palamuse Püha Bartholomeuse kogudus.
Kirik ehitati esialgsel kujul 13. sajandil. 15. sajandil ehitati see gooti stiilis ümber.
Aukodanik (seisus)
Aukodanik on olnud linnakodaniku seisus.
Ajalooliselt on aukodanik olnud Eestis ka linnaelanike seisus, kuna Venemaal asutati see 1832. aastal, mil Eesti kuulus Vene Keisririigi koosseisu. Taoline seisus võis olla isiklik või päritav. Päritavuse tõttu kasvas aukodanike arv üsna suureks, tõenäoliselt oli neid sadu. Eestis kaotati seisused ja nende eriõigused 1920. aastal.
Aukodanike privileegid olid vabastus pearaha maksmisest ja nekrutiks võtmisest, samuti ei tohtinud neile ihunuhtlust anda.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Kultuuriseltsi "Koit" maja on ehitismälestiseks tunnistatud hoone Viljandis aadressil Carl Robert Jakobsoni tänav 18.
Maja on ainus enne esimest Maailmasõda rajatud rahvusliku kultuuriseltsi hoone Eesti suuremates linnades, mis on siiani autentsena säilinud. Hoonele tehtud juurdeehitused on Muinsuskaitseameti hinnangul väärtuslikud. Hoone paikneb Viljandi vanalinna muinsuskaitseala kaitsevööndis.
Maja välisilme ja plaanilahendus on säilinud 1911. a. ümberehituse ajast koos 19. sajandist pärinevate algupäraste ja hilisematest ehitusperioodidest pärinevate konstruktsioonide ja detailidega.
Ajalugu
Harjutuse (tänapäeval Koidu) ja Veski (tänapäeval Carl Robert Jakobsoni) tänava nurgal paikneva kinnistu esimene plaan pärineb 1876. aastast.
1902. aastal ostis hoone kultuuriselts "Koit", mis oli hoones juba varem ruume üürinud. Selts võttis enda kanda kinnistul lasuvaid võlakohustusi 4400 rubla ulatuses ja maksis müüjale sularahas 1600 rubla.
Hoone seltsimajaks ümberehitamise kava koostasid seltsi juhatuse liikmed, kohalikud ehitusmeistrid Wichwelin ja Schnurberg. Teatrisaali dekoratsioonid kavandas kunstnik Eduard Poland.
Taani Disainikeskus
pisi|Taani Disainikeskus H. C. Anderseni alleel Tivoli Gardensi vastas Taani disainikeskus on Taanis Kopenhaagenis asuv disainikeskus. See asub südalinnas asuvas uues hoones, mille on projekteerinud Henning Larsen.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Ajalugu
Seltsimaja valmis 1911. aastal, selles asus umbes 500 inimest mahutav tõusva põrandaga teatrisaal koos rõduga. Lava süvendis paiknes orkestriruum. Oli ka "kiirteheitja aparaat", mida võib pidada lavavalgustuseks. Veske tänava poolse peasissepääsu juures oli riietehoid, jalutusruumina kasutati aiapoolset verandat. Peale selle paiknesid majas piljardituba, keegliruum, einelaud, söögisaal ja soome stiilis mööbliga lugemistuba, lava kõrval oli kolm näitlejate tuba. Teisel korrusel asusid eluruumid, muuhulgas ka mõned üürikorterid. Teatrisaali oli ehitatud elektriventilaator. Lava külgedele olid paigutatud skulptor August Weizenbergi poolt seltsile annetatud skulptuurid, Friedrich Reinhold Kreutzwaldi, Jakob Hurda, Mihkel Veske ja Jaan Tõnissoni rinnakujud. Hoone avapidustused peeti 1911. aasta oktoobri lõpus. Hoone pühitseti õigeusu preestri ja luteri koguduse õpetaja poolt.
Taani Disainikeskus
Disainikeskus püüab suurendada disaini ja selle majandusliku mõjuga seotud teadlikkust ning aitab edendada Taani disaini kaubamärki nii selle koduriigis kui välismaal.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Ajalugu
Esimese maailmasõja puhkemise järel soikus teatri tegevus 1915. aastal. 1918. aastal nimetas Viljandi Tööliste ja Soldatite Täidesaatev Komitee seltsimaja rahvamajaks, kus üritati luua rahvateatrit. Saksa okupatsiooni ajal majutati seltsi ruumidesse garnison.
Hoones asutati 1920. aastal Teatri ja Kunstiühing "Ugala" (praegune Ugala teater), mis tegutses seal kuni 1982. aastani.
Taani Disainikeskus
New York Timesis ilmunud artikli sõnul on keskus "projekteeritud nii arvelduskojana disaini vallas kui ka avaliku muuseumina. Keskuses on 9700 ruutmeetrit näitusepinda, raamatupood; Royal Copenhagen ja Georg Jenseni lauanõud ja muud disainiesemed; kohvik; konverentsiruumid; arhiivid ja bürood.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Ajalugu
Aastatel 1936–1937 laiendati seltsimaja inseneri F. Werncke signeeritud (kuid väidetavalt arhitekt Johannes Fuksi koostatud) projekti järgi. 1937. aastal alustas seltsimajas tööd restoran "Koit", kus korraldati muuhulgas ka muusikaõhtuid. Samuti asus hoones ka 20 voodikohaga "Turistide kodu".
Taani Disainikeskus
Püsiekspositsioonis leidub nii Taani kui ka maailma disaini tippteosed. Keskuses on igal aastal ka mitmed ajutised näitused.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Ajalugu
1940. aasta sügisel Koidu selts suleti ja hoone koos sisustusega anti üle Viljandi Linnavalitsusele. Osa varasid oli sõjavägi enne üleandmist laiali kandnud.
Taani Disainikeskus
Hoone koosneb kahest põhiosast: viiekorruselisest osast, mis on kõrvuti H. C. Anderseni alleega, ja kahekorruselisest osast, mis külgneb hooviga.
Johann Theophilus Gottlieb Kettler
Johann Theophilus Gottlieb Kettler (5./16. november 1760 Karuse – 23. detsember 1828 / 4. jaanuar 1829 Lääne-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis 1777. aastani Tallinna gümnaasiumis. Ta õppis (immatrikuleeriti 19. augustil 1778, oli kohal veel 1782. aastal) Kieli ülikoolis ja Jena ülikoolis (aastal 1784). Oli 1784. aastal prooviaastal Rõuge Maarja koguduses. Ordineeriti 29. juulil / 9. augustil 1789 õpetajaks.
Oli aastatel 1789–1793 Hargla koguduse õpetaja. Aastatel 1793–1828 oli ta (valiti 5./16. augustil 1793, introdutseeriti 29. jaanuaril / 9. veebruaril 1794) Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 30. jaanuarist / 11. veebruarist 1812 – 17. juulini / 29. juulini 1817 Eestimaa konsistooriumi assessor.
Isiklikku
Tema isa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, vanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema abikaasa Dorothea Elisabethi isa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vennapoeg August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine vennapoeg Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema vennatütar Sophie Juliane Emilie oli abielus kõigepealt Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga.
Kultuuriseltsi "Koit" maja
Ajalugu
1940.–1950. aastatel kohandati hoone teatri Ugala vajadustele ja rekonstrueeriti 1960. aastatel.
1991. aastal taastati kultuuriselts "Koit" õigusliku järjepidevuse alusel ja Viljandi Linnavalitsus tagastas seltsimaja seltsile 1994. aastal.
2011. aastal võeti hoone arvele kultuurimälestisena.
Surm Jaapani usundites
Kuigi nii shintō’t kui ka budismi on käsitletud siin ainult ühe riigi raames, on need usundid teineteisest väga erinevad: alates surma enda mõistmisest lõpetades surijaga käitumisega. Viimaste maailmapanga andmete kohaselt (2019) elab Jaapanis 126,3 miljonit inimest. 80 miljonit inimest neist on shintō’istid, kuid ka budiste on Jaapanis 80 miljonit. Seetõttu võib järeldada, et vähemalt mingi osa Jaapani elanikkonnast usuvad nii shintō’ismi kui ka budismi. Sellest võib omakorda järeldada, et näiteks on inimene oma nime saamise ning abielu sõlmimise või lahutamise kaudu seotud shintō’ismiga, kuid talle võidakse korraldada budistlik elust ära saatmine ning matused.
Shintōism
Shintō usundis tähendab surmaga kokku puutumine korrast või piiridest üle astumist ning saastumist. See nõuab puhastusrituaalide läbi tegemist ning umbes 30-päevast isolatsiooni, et ei nakatataks teisi inimesi surmasaastega. Jaapani ühiskonna kõrgemates kihtides, nagu keisri õukond, tuli sellistel puhkudel tihti ette juhtumeid, kus muudeti kas toimuva pidanud tseremoonia aega, asukohta või läbiviijat, kuna läbiviija oli kokku puutunud surmaga. Samuti püüdsid tseremooniate läbiviijad saada mittesaastatuks ning sellepärast ei mindud koju, kui keegi oli suremas või just surnud. Sel ajal kodus viibimine oleks tähendanud häbi nii tseremoonia läbiviijale kui ka kogu tema perekonnale. Seega oli surija oma viimastel hetkedel tõenäoliselt üksinda või mõne üksiku perekonnaliikmega.
Surmasaastega kokku puutumine tähendas automaatselt isolatsiooni: vähendatud kokkupuudet ning suhtlust nende inimestega, kes ei kuulunud perekonda. Matustel osalesid tavaliselt vaid perekonna liikmed ning need inimesed, kes olid valmis eesseisvaks isolatsiooniks; samas käisid matusel siiski ka võõrad inimesed, et avaldada kaastunnet, kuid nad ei võtnud teistega koos istet, püüdes nii end saastatusest säästa. Need, kes olid saastega siiski kokku puutunud, ei tohtinud käia kami pühakodades ega osaleda peetavates rituaalides, samuti ei tohtinud nad viibida keiserlikus palees ning valitsusasutustes. Lisaks sellele olid olemas alad, kus suremine oleks tähendanud terve selle ala saastamist surmasaastega. Sellised alad, kus püüti suremist vältida, olid kami pühamud ja nende ümbrused; eriti halb oli olukord siis, kui keegi suri pühamu sees.
Jaapani budism
Budismi õpetused keskenduvad karmaseadusele ehk teo- ja tagajärje seadusele, samsaarale ehk inimese hinge pidevale ümber sündimisele ning enda kannatustest vabanemisele ja seeläbi püüdlusele jõuda lõpuks nirvaanasse. Seega, selleks et inimene jõuaks nirvaanasse, peab ta vabanema inimeseks olemise kannatuste põhjustest. Selleks peab inimene käima kaheksaosalisel teel, mis koosneb õigest vaatest, kavatsusest, jutust, teost, eluviisist, püüdlemisest, keskendumisest ning mõtlusest ehk keskendunud mõtlemisest.
Jaapani budismis usutakse ja käitutakse peamiselt mahajaana budismi arusaamade järgi, kus usutakse, et kõigil on võimalik saada lunastatust ning liikuda edasi nirvaanasse. Kuna lisaks nirvaanale on budismi üks põhiõpetustest ka reinkarnatsioon, siis ei näe budistid surma kui midagi halba, pigem on see võimalus uuesti sündida ning oma järgmist elu paremini elada. Mahajaana budistid püüdlevad bodhisatta’ks saamise poole, sest nad usuvad, et ka Buddha oli kunagi bodhisatta; samuti kuna nad aktsepteerivad mitmeid erinevaid õpetusi surmajärgsuse kohta, mitte nagu theravaada budistid, kes usuvad, et olemas on ainult üks õpetus surmajärgsuse kohta.
Kuna budistid usuvad uuestisündi, on ka nende käitumine sureva inimesega veidi teistsugune kui tavaliselt. Surija ümber olevad inimesed toetavad teda ning püüavad muuta tema viimased hetked võimalikult meeldivaks, sest nad usuvad, et see mõjutab surija sündi järgmises elus. Selleks kaasatakse surija olukorra parandamisse ka mungad või nunnad, kes aitavad surijal suunata mõtteid ning meditatsiooni õiges suunas, lugedes religioosseid tekste, teostades surija kaitseks rituaale ning aidates surijal mõista tema nägemusi.
Estonia (kirjastus)
Estonia oli Stockholmis tegutsenud Rootsi eestlaste kirjastus.
Kirjastuse tähelepanuväärseim töö oli 1957–1959 välja antud "Eesti entsüklopeedia: teatmeteos Eesti maast, rahvast ja kultuurist".
Kari Kuivalainen
Kari Ilmari Kuivalainen (sündinud 14. novembril 1960) on Soome laulja.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Soomet lauluga "Never the End" (laul ise oli soome keeles ja kandis algselt pealkirja "Päivä kahden ihmisen").
Arnika
pisi|[[Mägiarnika]] pisi|[[Ahtalehine arnika]] pisi|[[Chamisso arnika]] pisi|[[Laialehine arnika]] pisi|[[Arnica longifolia]] pisi|[[Arnica unalaschcensis var. tschonoskyi]] Arnika (Arnica) on rohttaimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Levila
Arnikad on levinud Põhja-Ameerikas, Kesk-Euroopas, Ida-Euroopas ja Aasia põhjaosas. Enamik liike kasvab Põhja-Ameerika loodeosas. Endise Nõukogude Liidu aladel kasvas 8 liiki arnikaid. Eestis pärismaiseid arnikaliike pole.
Kirjeldus
Kõrgus on tavaliselt 15 kuni 60 cm. Neil on kollane korvõisik, mis meenutab härjasilma õisikut. Õisik on varre tipus. Arnikad on püsikud.
Federico Valverde
pisi| Federico Santiago Valverde Dipetta (sündinud 22. juulil 1998 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real ja Uruguay jalgpallikoondises.
Arnika
Kasutamine
Mägiarnika on olnud kasutusel ravimtaimena. Kuivatatud õisikutes tehtud arnikatinktuuri kasutati nihestustest ja muljumishaavadest tekkinud verevalumite puhul.