cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maagiline realism
Mõiste võeti kasutusele Saksa 1920.–1930. aastate kunstivoolu, uusasjalikkuse (Neue Sachlichkeit) teoste kirjeldamiseks. Sageli seostatakse maagilise realismi mõistet Ladina-Ameerika kirjandusega, kus seda viljelenud kirjanikest on tuntumad Gabriel García Márquez, Miguel Angel Asturias, Jorge Luis Borges ja Isabel Allende. Inglise kirjanduses esindavad maagilist realismi näiteks Alice Hoffman, Salman Rushdie, Toni Morrison ja Angela Carter, saksakeelses kirjanduses Patrick Süsskind, Franz Kafka ja Günter Grass. Eesti kirjanikest on kriitikute hinnangul kasutanud maagilist realismi näiteks Karl Ast-Rumor, Jüri Ehlvest, Nikolai Baturin, Teet Kallas, Karen Orlau, Andre Trinity ja Mehis Heinsaar , kunstnikest Toomas Kuusing. Eesti kirjandusteadlastest on maagilist realismi käsitlenud Berk Vaher ja Andrus Org.
Maagilisele realismile kirjanduses loetakse omaseks järgmiseid tunnuseid:
Kunstis on maagiline realism lähedane seda mõjutanud metafüüsilisele maalile ja sürrealismile, kirjanduses ulmele, sealhulgas alternatiivajaloole. Ülevaates noorte fantaasiakirjandusest kirjutas Sash Uusjärv 2016. aastal: "Nagu eespool juba mainitud, ei ole viimaste aastate realismiohtrus noortekirjanduses jätnud mõju avaldamata ka fantaasiakirjandusele, kuid see suslik on leidnud mooduse tagasi püünele ronida. Sobivaks sillaks on kujunenud maagiline realism, mis meelitab lugema nii need, kes tavapäraselt ehk fantaasialugudest ei hooli, kui ka ulmefännid."
Esiliiga 2000
Esiliiga 2000 võitis FC Maardu.
Hooaeg
Hooaja eel liitusid Tartu KSK Vigri mängijad FC Maardu.
Esiliiga võitnud FC Maardu kolis Tallinna ning hakkas kandma nime Tallinna FC Levadia.
Liigatabel
(M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu.
847
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad
Aastad: 842 843 844 845 846 - 847 - 848 849 850 851 852
849
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad
Aastad: 844 845 846 847 848 - 849 - 850 851 852 853 854
Tuulepealsed saared
Tuulepealsete saarte nime kannab kolm saarestikku:
848
848. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad
Suuri sõnameistreid
"Suuri sõnameistreid" on Eesti Riikliku Kirjastuse ilukirjanduslik, ühtse kujundusega (autoriteks Hendrik Vitsur ja Paul Reeveer) romaanisari, mis ilmus aastatel 1957–1961. Sarjas ilmus 33 romaani kokku 48 köites.
Vahur-Paul Põldma
Vahur-Paul Põldma (esinejanimega Puu Estonia; sündinud 16. mail 1972) on eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.
20. veebruaril 2002 asutas ta teatri Uus Vana Teater.
Evangeelium
pisi|174px|Rylandsi raamatukogu papüüruse P52 esikülg, Johannese evangeelium, 2. saj pKr Evangeelium (kreeka keeles εὐαγγέλιον euangelion < eu 'hea' + angelion 'sõnum') on Uue testamendi nelja esimese raamatu üldnimetus.
Sõna "evangeelium" tähistas antiikaegses maailmas kuninga (keisri) kuulutust iseenda kohta. Hellenistlikus Rooma riigis valitsejate poliitilisi ja isiklikke teadaandeid võidi tähistada sõnaga εὐαγγέλια. See seob evangeeliumi mõiste hellenistliku aja keisrikultusega. Kreeka ja Rooma alal oli see mõistetav keisri ja juudi aladel Jumala evangeeliumina.
Algkristluse ajal ei räägitud mõnele lõigule viitamisel evangeeliumist kui kirjandusliigist. Markuse teksti alguses (u 70 pKr) on viidatud sõnale euangelion (Mk 1:15 Aeg on täis saanud ja Jumala riik on lähedal, parandage meelt ja uskuge evangeeliumisse!) ning siin ei mõelda kirjandusliiki.
Tristan da Cunha saar
pisi|Aerofoto Tristan da Cunhast
Evangeelium
Justinus (2. saj keskel) tundis mõistet euangelion kui kirjandusliiki. Ta kasutab εὐαγγέλιον kolm korda: ainsuses Dialoogis (10:2 ja 100:1 sõnadega: See on evangeeliumis öeldud) ning ühe korra mitmuses (Esimene Apoloogia 66:3).
Tristan da Cunha saar
Tristan da Cunha on saar Atlandi ookeanis samanimelises saarestikus.
Evangeelium
Noomen εὐαγγέλιον esineb Uues Testamendis 76 korda. Sellest 60 korda Paulusel. Kuna Pauluse kirjad on UT vanimad teosed, siis esindab pauluslik sõnakasutus evangeeliumi mõiste üsna algset sisu.
Uue Testamendi evangeeliumide sisuks on Jeesuse sündmus (elu ja surma lugu, tema õpetused). Need evangeeliumid on järgmised:
Tristan da Cunha saar
See inimasustusega saar paikneb teistest asustatud saartest kõige kaugemal, lähim inimasukate saar asub 2450 km kaugusel.
Evangeelium
Neist kolme esimest nimetatakse sünoptilisteks evangeeliumideks. Johannese evangeelium on sünoptilistest evangeeliumitest mitmes suhtes erinev.
On ka mitmeid teisi apokrüüfilisi evangeeliume, mis ei kuulu Uude Testamenti. Tuntuim neist on Tooma evangeelium.
The Sank
The Sank oli ansambel, mis tegutses aastatel 2004–2006 Tartus. Muu hulgas saavutas bänd kolmanda koha Music Center 2004 konkursil ning pääses 2005. aastal konkursi Eesti Noortebänd finaali.
Alates 2006. aastast on The Sank tegutsemise lõpetanud.
ABB
ABB Ltd. (varem ABB Asea Brown Boveri) on rahvusvaheline tööstuskontsern, mille peakorter asub Šveitsi linnas Zürichis. Ettevõte toodab peamiselt energeetikaseadmeid elektrijaamadele, energiaülekandesüsteeme, automaattehnikat ja robotisüsteeme.
ABB tegutseb üle 100 riigis ja neil on umbes 112 000 töötajat (2008). Käive oli 2007. aastal umbes 30 miljardit USA dollarit.
ABB on börsil Šveitsis, Stockholmis ja New Yorgis. Aastal 2007 oli suurim osanik (umbes 7%) Rootsi ettevõte Investor AB, mida kontrollivad Wallenbergid.
Septembrist 2008 juhib kontserni ameeriklane Joseph M. Hogan.
Ajalugu
ABB loodi 1988. aastal ABB Asea Brown Boveri, kui Rootsi firma ASEA (Allmänna Svenska Elektriska AB; asutatud 1883) ja Šveitsi firma BBC Brown Boveri (Brown, Boveri & Cie; asutatud 1891) liitusid. Osalus jagunes pooleks. Ettevõttel oli 160 000 töötajat. Seda juhtis rootslane Percy Barnevik.
Algaastatel osteti üles hulk ettevõtteid, sealhulgas Ida-Euroopas ja Aasias. Aastal 1996 liitis ta oma tegevuse rongide ja raudteesüsteemide tootmise alal Daimler-Benziga (nüüd DaimlerChrysler).
TN
TN või Tn võib tähendada mitut asja:
Uus Vana Teater
Uus Vana Teater on 20. veebruaril 2002 asutatud kunstiteater. Selle asutaja ja juht on Vahur-Paul Põldma.
ABB
Ajalugu
Aastal 1999 sai nimeks ABB Ltd.
Pärast 2000. aastat sattus ABB majanduslikesse raskustesse ning müüs oma energiatootmise haru Prantsusmaa ettevõttele Alstom, tuumaenergiaharu Suurbritannia ettevõttele BNFL, Adtranzi Kanada ettevõttele Bombardier, samuti oma nafta- gaasi- ja keemiatööstusharu.
Tegevus Eestis
Eestis on ABB-l tehased Keilas ja Jüris. Kohapeal tegutseb ettevõte ABB AS.
Rajamisel on regionaalne äriteeninduskeskus. Pärast selle valmimist pakub kontsern Eestis tööd kokku 1600 inimesele.
David Quammen
David Quammen (sündinud 1948) on ameerika teadus- ja reisikirjanik.
Peder Balke
Peder Balke (4. november 1804 Helgøya – 5. veebruar 1887 Kristiania) oli norra kunstnik.
Aastal 1846 müüs ta kolmkümmend oma maali Louis-Philippe I-le.
Peder Balke vanavanaisa oli norra näitleja ja näitekirjanik Turid Balke.
Clive Ponting
Clive Sheridan Ponting (13. aprill 1947 – 28. juuli 2020) oli Briti teaduskirjanik ja ajaloolane.
Siemens
Siemens (Siemens AG ehk Siemens Aktiengesellschaft) on Saksamaa kontsern, mille tegevusalade hulka kuuluvad energeetika, tööstusautomaatika, transpordisüsteemid ja -seadmed, meditsiinitehnika ja infotehnoloogia. Kontserni peakontorid asuvad Berliinis ja Münchenis.
Ajalugu
pisi| pisi|Werner Siemens pisi|Johann-Georg-Halske
1900–1945
pisi|Siemens & Halske elektrirong
Peeter Laurits
Peeter Maria Laurits (sündinud 6. märtsil 1962) on eesti kunstnik.
Elukäik
Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Juba 1979. aastast oli ta õppinud joonistamist ja maalimist Valdur Ohaka juhendamisel. 1982–1983 õppis Peeter Laurits Tallinna 2. Tehnikakoolis fotograafiat.
1984–1987 töötas ta reklaamikunstniku ja fotograafina Harju Elektris ning 1987–1991 fotograafina Eesti Draamateatris. 1981–1991 on ta Tartu Ülikoolis, Peterburi Ülikoolis ning Eesti Humanitaarinstituudis kuulanud loenguid kultuuriloost ja semiootikast. 1991–1992 elas Peeter Laurits New Yorgis Manhattani saarel, õppides fotograafiat New Yorgi Rahvusvahelises Fotograafiakeskuses (International Center of Photography).
Peeter Laurits on vabakutseline kunstnik. Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja fotokunstnike ühenduse FOKU liige. Õppeaastal 2017/2018 oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor. Laurits kureerib 2021. aastast rahvusvahelist teadus- ja kunstisümpoosionit Biotoopia. Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2023‒2025.
2005–2011 kuulus Erakonda Eestimaa Rohelised.
Looming
pisi|"Evenings at Woods", 1999 Peeter Laurits hakkas kunstilise fotograafiaga tegelema 1980. aastate keskel. Algul katsetas ta mustvalgeid eritehnikaid, mis muutsid kujutist või pildi faktuuri (fotomontaaž, pseudosolarisatsioon, emulsiooni destruktureerimine). Tolleaegsetes teostes võib märgata juugendi, sürrealismi ja jaapani kunsti mõjusid, osa nendest teostest jõudsid isikunäitustele "Kuusteist pilti" (1988) ja "Concerto Grosso" (1990). Samal perioodil oli Laurits ka teatrifotograaf, kes pildistas Eesti Draamateatri uusi lavastusi ja näitlejaid.
Aastatel 1991–1992 New Yorgis viibides hakkas Peeter Lauritsat huvitama kontseptuaalkunst ja meediakriitika. Tulnud tagasi Eestisse, asutas ta 1992. aastal koos Herkki-Erich Merilaga rühmituse DeStudio, mis sai tuntuks suuremõõtmeliste kollaažide ja meediamanipulatsioonidega. DeStudio kõige säravamad teosed koondati näitustele "Haigused ja metamorfoosid" I ja II (1993); samalaadsete motiivide juurde pöördus hiljem veel tagasi samuti koostööna valminud "veetlus@õõv" (2006). 1990. aastate keskel juurutas DeStudio hoogsalt uusi väljendusvahendeid (cross-processing, hologramm, digitaalne manipulatsioon) ja paistis silma reklaami- ja moefotos. DeStudio, mis tegutses sisuliselt 1996. aastani.
2000. aastate keskel süvenes Peeter Laurits veel enam müütilistesse ainetesse. Teda hakkasid huvitama kiviaegsed mustrid ja sümbolid, koopajoonised, Austraalia aborigeenide kunst ja mitmesugused kirjasüsteemid. Üheks kesksemaks motiiviks sai spiraalne labürint, mis oli tugevasti välja arendatud isikunäitusel "Vana labürint" (2005) ja figureerib hiljem ka näitusel "Vembuvana kantselei" (2010). Kunstniku enda sõnul pole selline labürint lõks, sest sinna ei saagi ära eksida: "Labürint ja Ariadne lõng on identsed ja üheskoos moodustavad nad mandala." Samal ajal on Peeter Lauritsat järjest rohkem huvitanud keskkonnaprobleemid, selle suuna kõige eredam väljendus on seni "Viies aastaaeg" (2005). 2011 tegi Laurits taas ka ühe fotolavastuse, mille teemaks on Riisipere mõisniku Johann von Uexkülli kohtuprotsess 16. sajandil.
Valitud grupinäitused
thumb|400px|"Euroopa pärast vihma", 2005
2006. aasta Vormel 1 hooaeg
2006. aasta Vormel 1 hooaeg oli F1-autode MM-sarja 2006. aasta hooaeg, mil võisteldi 18 etapil. Erandina ei alanud hooaeg mitte Austraalias nagu eelnenud aastatel, vaid 12. märtsil Bahreini ringrajal. FIA mootorispordi nõukogu tegi selle otsuse oma koosolekul 26. oktoobril 2005 Roomas.
Meeskonnad
Ferrari
Honda F1
McLaren
Red Bull
839
839. aasta
2006. aasta Vormel 1 hooaeg
Meeskonnad
Super Aguri
BMW Sauber
839
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
2006. aasta Vormel 1 hooaeg
Meeskonnad
Toyota F1
Toro Rosso
839
Aastakümned: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad
2006. aasta Vormel 1 hooaeg
Meeskonnad
Williams
Tristan da Cunha
Tristan da Cunha on saarestik Atlandi ookeani lõunaosas ja Suurbritannia meretaguse ala Saint Helena haldusüksus.
Selle moodustavad Tristan da Cunha saar (98 km²), selle lähedal paiknevad Inaccessible'i saar, Nightingale'i saared (Nightingale ja mõned väiksemad saared) ning Gough, mis asub Tristan da Cunha saarest 395 km kagu pool.
Nikolai Protassov
thumb|Krahv Nikolai Protassov
Elulugu
Nikolai Protassov sündis tegeliku salanõuniku Aleksandr Protassovi ja tolle abikaasa Varvara Bahmetjeva perekonnas. Sõjaväeteenistust alustas 15-aastaselt keiserliku kaardiväe husaaripolgus kornetina. Ohvitserina osales ta 1828. aastal Vene-Türgi sõjas ja 1831. aastal Poola ülestõusu mahasurumises.
Aastal 1834 lahkus polkovniku auastmes tegevteenistusest ning nimetati õppeasutuste ja tsensuuri peavalitsuse liikmeks. Järgmisel, 1835. aastal viidi ta üle rahvavalgustuse ministri asetäitjaks, kus tema ülesannete hulka kuulus järelevalve teostamine pedagoogilise instituudi, Rumjantsevi muuseumi ja Valgevene õpperingkonna üle.
Hiljem anti Protassovile ratsaväe kindraladjutandi auaste ja ta nimetati Riiginõukogu liikmeks.
24. veebruaril 1836 nimetati Protassov Vene Õigeusu Kiriku Pühima Sinodi ülemprokuröriks. Sellele ametikohale jäi ta kuni oma surmani 1855. aasta jaanuaris.
Tema kaasajal levinud anekdoodi kohaselt oli ta ametisse saades teatanud oma sõbrale kindraladjutant Tšitšerinile: "Õnnitle mind, ma olen minister, ma olen piiskop, ma olen kurat teab kes!" Kiievi metropoliit Filaret oli sellest kuulda saades aga märkinud: "Paika peab neist ainult viimane."
Sinodi ülemprokurörina ei püüdnud Protassov süveneda teoloogilistesse küsimustesse, vaid kaitsta religioonipoliitika elluviimisel eelkõige üldriiklikke huve, tegutsedes keiserliku ametnikuna.
Pühima Sinodi kujundas ta ümber omalaadseks ministeeriumiks, mille koosseisu hakkasid kuuluma erinevad valitsused ja kantseleid. Kasutades ära keiser Nikolai I soosingut, suurendas ta ülemprokuröri volitusi ja vaimulikkonna sõltuvust ilmalikust võimust. Sinodi majandusasjade juhtimise viis ta otse ülemprokurörile alluva majanduskomisjoni haldusalasse.
Protassov sai tuntuks õigeusu õppeasutuste arendajana. Tema ajal viidi vaimulikesse õppeasutustesse sisse mitmed ilmalikud, praktilised õppeained nagu meditsiin ja põllumajandus. Ta üritas seminare ja akadeemiaid muuta sarnasemaks ilmalike õppeasutustega. 1839. aastal sulges ta vaimulike õppeasutuste komisjoni, mille esimees ta ise selle ajani oli.
Protassovi ametiajal leidis Liivimaa kubermangus aset usuvahetusliikumine. Esimeste luteri usust õigeusku ülemineku katsete ajal 1841. aastal näitas Protassov üles suutmatust jagada Riia abipiiskopile Irinarhile vajalikke juhiseid ega soovinud sekkuda selles küsimuses õigeusu vaimulikkonna ja baltisaksa aadli vahel tekkinud konflikti. Usuvahetusliikumise ulatuse kasvades aastatel 1845–1848 oli ta selle suhtes mõõdukalt toetav.
Nikolai Astrup
Nikolai Johannes Astrup (30. august 1880 – 21. jaanuar 1928) oli norra kunstnik.
Nikolai Protassov
Elulugu
Krahv Protassovi abikaasa oli vürstinna Natalja Golitsõna (1808–1880), Moskva kindralkuberneri vürst Dmitri Golitsõni tütar.
Nikolai Astrup
Bremangeri vallas sündinud Astrup kasvas üles Jølsteri vallas, kus ta isa vaimulikuna töötas. Nikolai vanavanaisa Nils Astrup oli 1820-ndatel olnud parlamendiliige. Nikolai isa Christian soovis oma vanimast pojast vaimulikku kasvatada, kuid Nikolai huvitus rohkem kunstist. Ta õppis Oslos joonistamist ja maalimist ning elas mõnda aega ka Pariisis ja Saksamaal, enne kui naasis Jølsterisse, kus abiellus ja sai kaheksa last. Astrup suri 1928. aastal 47 aasta vanuses Jølsteri naabervallas Førdes.
Nikolai Protassov
Elulugu
Ta suri 16. jaanuaril 1855 Peterburis ja maeti Moskva Donskoi kloostrisse.
Nikolai Astrup
Astrupi maastikumaale iseloomustavad kirkad ja tugevad toonid. Astrupit peetakse eelkõige uusromantiliseks maalijaks. Ta on harrastanud ka puulõiget.
2006. aasta Vormel 1 hooaeg
Punktiseis
1 – Bahrein, 2 – Malaisia, 3 – Austraalia, 4 – San Marino, 5 – Euroopa, 6 – Hispaania, 7 – Monaco, 8 – Suurbritannia, 9 – Kanada, 10 – USA, 11 – Prantsusmaa, 12 – Saksamaa, 13 – Ungari, 14 – Türgi, 15 – Itaalia, 16 – Hiina, 17 – Jaapan, 18 – Brasiilia
Alicia Silverstone
Ta kuulub loomade õiguste eest võitlevasse organisatsiooni PETA, mis on valinud ta kõige loomasõbralikumate inimeste hulka.
Silverstone abiellus 11. juunil 2005 rokkmuusik Christopher Jareckiga. Paar oli käinud enne seda kaheksa aastat ja aasta aega olid nad olnud kihlatud. Kihluse puhul kinkis Jarecki Silverstone'ile oma vanaemale kuulunud kihlasõrmuse.
Autasud
Silverstone ei ole kandideerinud Oscarile. Emmyle kandideeris ta ühe korra (2001 animafilmiga "Braceface", ei võitnud).
1998 sai Silverstone ainsaks naiseks, kes on kandideerinud aasta kõige halvema naisnäitleja auhinnale Kuldne Vaarikas samal aastal kahe filmiga: "Batman & Robin" ("Batman ja Robin") ning "Excess Baggage" ("Üleliigne pagas"). Neist esimesega ta võitiski Kuldse Vaarika. Melanie Griffith on teine näitlejatar, kes on samal aastal (1996) kandideerinud kahe eri filmiga Kuldsele Vaarikale, aga tema kandideeris ühe filmiga peaosas ja teisega kõrvalosas ning viimase ta ka võitis.
1996–2002 valis ajakiri FHM Silverstone'i igal aastal maailma 100 kõige seksikama naise hulka. Kõrgeim koht oli 11. (1997). 2009 valis FHM Silverstone'i kõigi aegade 100 seksikaima naise hulka 17. kohale.
Eestimaa rüütelkonna maanõunik
Eestimaa rüütelkonna maanõunikud (saksa keeles Landrat, vene keeles ландрат) moodustasid kokku Eestimaa seisusliku omavalitsusorgani Eestimaa rüütelkonna maanõunike kolleegiumi, kes lahendas Eestimaa olulisi küsimusi maapäevade vahelisel ajal. Maanõunikke valiti maapäeval ning nende amet oli eluaegne, neid oli kokku 12. pisi|[[Eestimaa rüütelkonna hoone, Tallinnas Toompeal, aadressil Kiriku plats 1]] Maanõunikud tegelesid enamasti kõige tähtsamate ja olulisemate küsimuste arutamisega, igapäevaste küsimuste lahendamisega tegeles rüütelkonna peamees. Uued maanõunikud valitigi tihti endiste rüütelkonna peameeste hulgast.
Maanõunike kolleegium
Eestimaa maanõunikud valiti eluajaks ametisse Eestimaa Maapäeval. Eestimaa rüütelkonna maanõunike kolleegium ajas Eestimaa seisusliku omavalitsuse jooksvaid asju. Maanõunike kolleegium koosnes 12 liikmest, esialgu 6 Harjust, 6 Virust, hiljem igast maakonnas-st 3. Maanõuniku amet oli eluaegne, kolleegiumi vabanenud kohti täideti koopteerimise teel. Maanõunike amet oli eluaegne. Maanõunike kolleegium, tekkis 1282. aasta Harju—Viru rüütelkonna baasil, maanõunike kolleegium ei vajanud ametisse astumisel riigivõimu kinnitamist. Maanõunike kolleegiumil olid järgmised funktsioonid: ta esitas maapäevale küsimusi arutamiseks (deliberanda), avaldas arutusel olevate küsimuste kohta oma arvamust, temale kuulus otsustav hääl nn. votum decisivum, kui Eestimaa Maapäeval arutatud küsimustes hääled pooleks langesid. Kolleegium tema esitas ka rüütelkonna peamehe kandidaadid ja kolleegium oli tihedas koostöös rüütelkonna komiteega, mis eksisteeris juba 16. sajandi lõpust alates ja koosnes maapäeva poolt valitud kreisi deputaatidest (2–3 igast kreisist). Maanõunike kolleegiumile allusid vahetult veel rüütelkonna kantselei.
1890. aastal kuulusid maanõunike kolleegiumi: eesistuja Otto von Lilienfeld, krahv Alexander von Keyserling, Arthur von zur Mühlen, Woyn von Baranoff (1813–1899), Alexander von Baer Edler von Huthorn, Reinhold Rehbinder, parun Karl von Maydell, parun Wilhelm von Wrangell, Alexander von Lilienfeld, Georg von Grünewaldt, parun Georg von Engelhardt, parun Alexander von Uexküll. Kolleegiumi ja Eestimaa Ülemmaakohtu sekretär Gottwald von zur Mühlen.
1899. aastal kuulusid maanõunike kolleegiumi: Woldemar von Tiesenhausen (1886-1889 Eestimaa maanõunik), parun Karl von Maydell, Eduard von Maydell, Woyn von Baranoff, Alexander von Keyserling, Otto von Lilienfeld, Arthur von zur Mühlen, Alexander von Baer, krahv Reinhold von Rehbinder, Wilhelm Peter Georg Adolf Wrangell jt.
1914. aastal kuulusid maanõunike kolleegiumi: parun Georg von Engelhardt, Walter Johann Georg Konstantin von Grünewaldt, parun Georg Otto Adolf Rausch von Traubenberg, parun Georg Friedrich Wilhelm Alfred von Rosen, Hermann Oskar von Löwis of Menar, parun Theodor Gustav Otto Peter Pilar von Pilchau, parun  Georg von Stackelberg, Julius von Hagemeister, parun Oskar Anselm Hermann Hoyningen-Huene, Hermann Alfred von Mohrenschildt, Eduard von Stackelberg, parun Alfred Schilling.
Eestimaa ülemmaakohus
Maanõunike Kolleegium moodustas kindralkuberneri/kuberneri eesistumisel kuni 20. novembrini 1889 Eestimaa kõrgeima kohtuinstantsi — Eestimaa ülemmaakohtu. Rüütelkonna seast valitud ülemmaakohus oli kõrgeimaks kohtuks kogu provintsi üle, Eestimaal rüütelkond aga rüütelkonnasisestes asjades (sh eratalupojad) seadusandja. Ülemmaakohus ehk maanõunike kolleegium nimetas ametisse ka Eestimaa meeskohtud. .
Rüütelkonna komitee
Maapäevade istungite ajal, kui ka vaheaegadel kutsuti tähtsamate asjade otsustamiseks kokku Rüütelkonna komitee (Ritterschaftsausschuss), kuhu kuulusid rüütelkonna peamees, maanõunikud ja 12 kreisisaadikut. Rüütelkonna komitee koos maanõunike kolleegiumiga lahendas rüütelkonna peamehe juhtimisel kõik need küsimused, mis maapäev oli vajalikuks pidanud või mis rüütelkonna ette kerkisid maapäeva vaheaegadel ja mille üle otsustamiseks maapäeva koosolekut vaja ei olnud. Rüütelkonna komitee koosolekuid juhtis rüütelkonna peamees.
Kuidas kõik teostus
"Kuidas kõik teostus: minu mälestusi" on Saksa okupatsiooni aegse Eesti Omavalitsuse juhi Hjalmar Mäe mälestusteraamat.
Raamatu esimese trüki andis 1993. aastal Stockholmis välja kirjastus "Välis-Eesti & EMP" ning teine trükk 2005. aastal Eestis Matrix Kirjastus (ISBN 9949-13-038-7).
Sergei Metlev
Haridus
Metlev käis eestikeelses lasteaias. Ta on lõpetanud 2010. aastal Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi.
2015. aastal sai Tartu Ülikoolist õigusteaduse bakalaureusekraadi. 2018. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduse magistrina. Tema magistritöö teema oli "Vaenu õhutamise karistusõiguslik regulatsioon Eestis".
Töö, poliitika ja muu tegevus
Aastatel 2009–2010 oli ta Õpilasesinduste Assamblee peasekretär, kuulus MTÜ Avatud Vabariik juhatusse. Aastatel 2014–2017 kuulus ta Eesti Vabaerakonda ja töötas Vabaerakonna riigikogu fraktsiooni nõunikuna. Pärast erakonnast lahkumist asus Metlev 2018. aasta jaanuaris tööle Eesti Mälu Instituudis teavituse ja koostöö valdkonna juhina. Alates juunist 2020 oli ta Eesti Mälu Instituudi juhatuse liige.
Alates 18. aprillist 2022 juhib ta Postimehe venekeelsete väljaannete toimetust.
Maist 2018 on ta Vabaühenduste Liidu nõukogu liige.
pisi|Sergei Metlev, Arvamusfestival 2015 Metlev hakkas Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi õpilasesinduses osalema 10. klassi õpilasena, hiljem sai ta kooli õpilasesinduse esimeheks. 9. veebruaril 2009 valiti ta Õpilasesinduste Assamblee esindusnõukogusse, hiljem ka Assamblee peasekretäriks. 9. märtsil 2009 kritiseeris Metlev Venemaa Föderatsiooni suursaadikut Nikolai Uspenskit, kes väitis ajalehes Tribuna, et "Eesti keeleinspektsioon on repressiivorgan, kes korraldab venekeelsetes koolides kaadripuhastust". Metlev nimetas suursaadiku sõnu "Eesti siseasjadesse sekkumiseks". Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasium eemaldas Metlevi õpilasomavalitsusest, kuna kooli juhtkonna arvates ei tohtinud Metlev sellist avaldust teha, ammugi mitte sellises ebakorrektses toonis. Metlev jäi õppima Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi vaatamata paljude koolikaaslaste ja õpetajate kriitilisele suhtumisele temasse. Haridus- ja teadusminister Tõnis Lukas ütles, et kool ei tohi õpilast taga kiusata.
Huvitavaid fakte
Rahvuslased on Metlevit nimetanud estofiiliks, kohalik venekeelne meedia aga integrastiks.
Sergei Metlev on sündinud 20. augustil 1991 ehk Eesti taasiseseisvumise päeval.
Naujoji Akmenė
Naujoji Akmenė ('uus Akmenė', läti Jaunakmene) on linn Leedus Šiauliai maakonnas, Akmenė rajooni ja Naujoji Akmenė valla halduskeskus.
Asub 12 km Akmenė linnast kirdes, merepinnast 89 meetri kõrgusel.
Naujoji Akmenė tekkis aastal 1952 valminud tsemenditehase juurde. Tehas toodab üle 700 000 tonni tsementi aastas. Aastal 1962 sai asulast Akmenė asemel rajooni halduskeskus. Linnaõigused sai aastal 1965.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Naujoji Akmenė elanikest leedulasi 92,57%, venelasi 4,46%, ukrainlasi 0,74%, valgevenelasi 0,62%, lätlasi 0,46%, poolakaid 0,52%, sakslasi 0,14% ja teiste rahvaste esindajaid 0,4%.
Reaktiivtakistus
Reaktiivtakistus ehk reaktants on näivtakistuse komponent, mis iseloomustab perioodilist (võnkuvat) energiavahetust elektriahela elementide vahel.
Reaktiivtakistus on induktiivsust omavatel ahelaelementidel, näiteks induktiivpoolil, ja mahtuvuslikel elementidel, näiteks kondensaatoril. Need takistused on toimelt vastassuunalised; kokkuleppeliselt loetakse induktiivtakistus XL positiivseks ja mahtuvustakistus XC negatiivseks. Induktiivsete ja mahtuvuslike elementide jadaühenduse korral seega reaktiivtakistus Ahelaelementide reaktiivtakistus sõltub sagedusest: induktiivtakistus on sagedusega võrdeline, mahtuvustakistus pöördvõrdeline.
Induktiivtakistus Mahtuvustakistus Neis valemeis on nurksagedus (radiaani sekundis) ja f ‒ sagedus (hertsides).
Vaata ka
עכבה חשמלית
Maa magnetpoolus
Maa magnetpoolus on punkt, kuhu koonduvad Maa magnetvälja jõujooned. Maal on kaks magnetpoolust – Maa magnetiline põhjapoolus ja Maa magnetiline lõunapoolus.
Bern
Bern paikneb Aare jõe kaldal 542 m kõrgusel merepinnast.
1874. aastal asutati Bernis Ülemaailmne Postiliit (UPU), mis on vanuselt kolmas rahvusvaheline organisatsioon. UPU peakorter asub tänini Bernis.
Bern valiti valitsuse asukohaks aastal 1848, et vältida võimu tsentruliseerimist Zürichisse.
Rahvastik
Elanike arv on 2018. aasta seisuga 133 791, millega on see rahvaarvult Šveitsi viies linn. 31. detsembril 2009 elas Bernis 123 466 inimest. Saksa keelt räägib 81,2% elanikkonnast, itaalia keelt 3,9% ja prantsuse keelt 3,6%.
Vaatamisväärsused
Berni vanalinn lisati 1983. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Bernis asub en.
Lehtkaliiber
Lehtkaliiber koosneb üldiselt mitmest erisuguse paksusega metall-lehest, millele on paksus peale märgitud. Pindade täpsete vahekauguste mõõtmiseks saab kimbus olevaid metall-lehti ka kombineerida, surudes mitu lehte lapiti üksteise vastu, et saavutada sobiv paksus.
Bern
Sport
Linnas tegutseb jalgpalliklubi BSC Young Boys ja jäähokiklubi SC Bern. Bernis asub jalgpallistaadion Stade de Suisse Wankdorf, mis on BSC Young Boysi kodustaadion.
1954. aastal toimusid linnas kergejõustiku Euroopa meistrivõistlused.
Hiinlased
Hiinlased (endanimetusel põhinevalt ka hanid; endanimetus hiina keeles traditsiooniliselt 漢, lihtsustatult 汉, pinyin 'is hàn; 汉人 või 漢人 hànrén) on rahvas Ida-Aasias.
Arv
Nad on Hiina Rahvavabariigi ja Taiwani põhirahvus. Hiina Rahvavabariigis moodustavad hiinlased umbes 91,6% rahvastikust, umbes 95% Taiwani rahvastikust ja umbes 70% Singapuri rahvastikust.
Aastal 1995 elas hiinlasi 20,4 miljonit Taiwanil ja 27 miljonit väljaspool Hiinat – peamiselt Kagu-Aasias, kuid ka näiteks USA-s, Kanadas ja Suurbritannias.
Peale hiinlaste on Hiinas veel 55 ja Taiwanis 16 ametlikult tunnustatud rahvust.
Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 28 943 hiinlast.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 104 hiinlast, neist Tallinnas 59.
Nimetus
Nimetus Han pärineb Hani jõe nimest. Hani dünastia rajaja Liu Bangi võim sai alguse seda jõge ümbritsevas piirkonnas. Hiinlased kujunesid välja Hani dünastia ajal (206 eKr – 220 pKr).
Hiinlased on oma nimetusena kasutanud ka teiste dünastiate nimesid. Näiteks kasutasid lõunahiinlased selleks Tangi dünastia nime. Kagu-Aasia hiinlased kasutavad seda seniajani. Lõuna-Hiina asustasid põhja poolt tulnud hiinlased alles Tangi dünastia ajal, põliselanikud tõrjuti välja või assimileeriti.
Mitmekesisus
Hiinlastel on hulk subetnosi. Tänapäeva riik oma ühtsustamis- ja tsentraliseerimispüüdlustega nivelleerib seda erinevust, mis ilmneb näiteks hiina keelerühma erinevate keelte kasutamises ning piirkondade ja nende elanike nimedes, mis pärinevad Hani dünastia eelsest ajast, näiteks Wu (Wu dünastia järgi).
Hiinlasi ühendab hani kiri, mis on kasutusel osalt väga erinevates keeltes ja murretes, ning teadlikkus ühisest ajaloost ja pärandist.
Kizilsu
Kizilsu Kirgiisi autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb Kõrgõzstani ja Tadžikistaniga.
Hiinlased
Ajalugu
Hiinlaste etnogeneesis on võtmeroll 2. aastatuhandel eKr Huang He keskjooksul elanud rahvastikul, kes pani aluse tänaseni kestvale Hiina tsivilisatsioonile. Hiinlased kujunesid välja umbes ajavahemikus 2. sajandist eKr 2. sajandini pKr. Alates 14. sajandist on olnud sageli hiinlaste väljarändamist algselt asualalt.
Kizilsu
2000. aastal oli elanikest 64% uiguurid, 28,3% kirgiisid, 6,4% hiinlased ja 1% tadžikid.
Haldusjaotus
Kizilsu jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kolmeks maakonnaks:
Hiinlased
Ajalugu
Hiinas sai hiinlaste kultuur valitsevaks. Tänapäeval püüab keskvalitsus hiinlaste rolli suurendada näiteks suunatud sisserändega (hiinastamisega) Tiibetis ja Xinjiangis. Piirialadel on olnud ühtelugu proteste ja riiklikke repressioone. Teiselt poolt oli 17. sajandist kuni 20. sajandi alguseni riigis suur mõju mandžudel, kes on alati olnud väike vähemus, kuid hoidis Qingi dünastia ajal võimu enda käes.
Hiinlased väljaspool Hiinat
Hiinlased on sajandite jooksul elama asunud paljudesse Kagu-Aasia maadesse ning moodustavad mõnel maal (eriti Malaisias ja Tais (Tai hiinlased)) väga suured vähemused. Singapuris on hiinlased koguni selges enamuses. Kambodžas langes suur osa hiina vähemusest punaste khmeeride ohvriks. Ka Vietnamis on hiinlasi taga kiusatud. Indoneesias leidis pärast Suharto võimuletulekut aset veresaun, mille ohvriks langes hinnanguliselt 20 000 hiinlast.
Keelte loend
''Siin on loetletud maailma keeli. Üldjuhul ei sisalda nimekiri infot keelte omavahelise suguluse kohta. Samuti ei ole see täielik ega lõplik nimekiri maailmas kõneldavatest või kõneldud (surnud) keeltest. Viimased on tähistatud märgiga †.
Puks
Puksiks nimetatakse tehnikas vaheelementi, millega välditakse teatud pindade omavahelist kokkupuudet. Tavaliselt on puks sõõrikujuline.
Riigipea
Riigipea on isik või isikute grupp, kellel on riigi poliitilises hierarhias kõrgeim positsioon.
Alates Niccolò Machiavelli poliitilise võimu vormide käsitlustest 16. sajandi alul hakati valitsemisvormidena eristama monarhistlikku ja vabariiklikku valitsemist. Sellise eristuse aluseks oli kõrgeima riigivõimu kuulumine üksikisikust monarhile või kollektiivile. Tänapäeval mõistetakse monarhia all riiki, mille riigipea tuleneb pärilikust teest või eluaegsusest, vabariigi riigipea on aga valitud president.
Tänapäeval on riigipea muutunud vaid oma maa ja rahvuse ühtsuse kandjaks ning tsiviilteenistuse kõrgemaks ametiisikuks, kelle võimupädevus küll kõigub riigiti sõltuvalt riigikorralduse tüübist ja riigi ajaloolis-kultuurilisest taustast, kuid on demokraatia tingimustes alati piirangutega, mis on kehtestatud põhiseadustes.
Akqi maakond
Akqi maakond on 3. järgu haldusüksus (maakond) Hiinas Xinjiangis Kizilsu kirgiisi autonoomse ringkonna kirdeosas. Piirneb põhjas Kõrgõzstaniga.
Maakond jaguneb halduslikult Akqi linnaks ja 5 vallaks.
Akmenė
Akmenė on linn Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis. Akmenė valla halduskeskus. Linn asub Dabikinė jõe kaldal. Akmenėst 12 km edelas asub Naujoji Akmenė ('Uus Akmenė') linn, vallas asuvad külad Akmenė I, Akmenė II ja Akmenė III.
Linnas on raamatukogu ja gümnaasium. Vaatamisväärsuseks on sealne uusgooti stiilis katoliku kirik (valmis aastal 1912).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Akmenė elanikest leedulasi 96,91%, venelasi 1,04%, mustlasi 0,85%, lätlasi 0,46% ja teiste rahvaste esindajaid 0,73%.
left|thumb|Akmenė kirik
Ajalugu
Kęsgailadele kuuluvat mõisa on esmamainitud 1511. aastal. Asula sai reaalselt alguse aastal 1531, mil kuningas Zygmunt I selle juurde Dabikinė nime kandva alevi rajas. Aastast 1561 on teada, et selle juurees asus ka kirik.
Linnaõigused sai aastal 1592. Aastal 1596 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Hakati koguma raha uue kiriku rajamiseks, linn sai ka kihelkonnakooli. Linn kandis Dabikinė nime kuni XVII sajandini.
Aastal 1705 rüüstasid linna rootsi väed, aastail 1710–1711 laastas linna katk. Aastal 1754 oli linnal õigus pidada neli korda aastas laata.
Aastal 1941 sai Akmenėst Leedu esimese kolhoosi keskus. Aastast 2012 kuulub Akmenė vabamajanduspiirkonda.
Hävituslennuk
Hävituslennuk ehk hävitaja on sõjalennuk, mis on mõeldud peamiselt teiste lennukite õhus hävitamiseks. pisi|[[North American P-51 Mustang Esimene laminaarse tiivaprofiiliga sõjalennuk]] pisi|Saksa [[Messerschmitt Bf 109E]] Hävituslennukeid hakati kasutama Esimese maailmasõja ajal vaenlase luure- ja ründelennukite hävitamise eesmärgil, et olla ise õhuruumi valitseja. Sõjapidamine oli lennuki tulekuga muutunud ruumiliseks. Teise maailmasõja alguseks (Nõukogude Liidus alles sõja lõpuks) olid hävitajad suures osas metallkonstruktsiooniga monoplaanid, tiiva sisse või V-mootori silindriridade vahesse paigutatud kahuritega. Teise maailmasõja üheks täiuslikumaks hävituslennukiks peetakse lennukit North American P-51 Mustang. Teise maailmasõja lõpul lisandusid uut tüüpi hävituslennuki – turboreaktiivmootoriga hävitaja – relvastusse reaktiivmürsud ehk õhk-õhk raketid.
Tehnilise arengutaseme järgi jagatakse reaktiivhävituslennukid põlvkondadesse. Näiteks liigitab Venemaa, kes algatas selle jaotuse, F-35 Lightning II "viienda põlvkonna" hävitajaks. Aastaarv pole siin põlvkondade rangeks eralduspiiriks. Kaasaegsetel reaktiivhävitajatel on reeglina üks või kaks turboventilaatormootorit, relvastuses peamiselt reaktiivmürsud, mitu automaatkahurit (tavaliselt 20–30 mm) ja radar sihtmärkide leidmiseks.
Hävituslennukite alamliigiks on: püüdurhävituslennuk, millel on hea lennuvõime ja -võimekus vastase lennuvahendi hävitamiseks, võimalikult kiiresti õhku tõusta, tõusuvõimekus, kiirus, lennulagi, head kaugele ja kõikidesse kõrgustesse ulatuvad radarid ning mitmekülgne raketiarsenal (nt. McDonnell Douglas F/A-18 Hornet, Eurofighter Typhoon, MiG-31).
Ründehävituslennuk mis on konstrueeritud hävituslennukiks, kuid varustust vahetades saab sellega täita ka ründeülesandeid. Ründeülesande saanud hävituslennukil on lai tegevusraadius, mitmekesine ründevarustus ning hea topograafiline varustus. (nt. MiG-29, Panavia Tornado F3, SEPECAT Jaguar, vt ka Ründehelikopter).
Pommitushävitaja ehk taktikalise pommitaja ülesandeks on ründetegevus peamiselt pommide ja tiibrakettidega. Pommitushävitaja relvalast kaalub kuni 10 000 kg. Pommitushävitajal on tavapommitajast tõhusam öösel tegutsemise võimekus ning parem manööverdamisvõime. Lisaks pommitusülesande täitmisele suudab see pidada õhuvõitlust vastase hävituslennukitega. (nt. Su-32FN, Su-24, Su-34, F-15E).
Esimese põlvkonna reaktiivhävitajad (1944–1953)
Esimene põlvkonna lennukitel olid ühekontuursed turboreaktiivmootorid, mis andsid oluliselt suurema kiiruse võrreldes kolbmootoritega. Paljud varajased reaktiivhävituslennukid meenutasid oma kolbmootoriga eellasi mitmel viisil, olid sirge tiivaga, radar ei olnud veel tavaks saanud jne.
Teine põlvkond (1953–1960)
Teise põlvkonna lennukitele lisandus mitmeid tehnoloogilisi uuendusi, mis suuresti parandasid hävitaja võitlusvõimet. Juhitavate rakettide AIM-9 Sidewinder ja AIM-7 Sparrow kasutuselevõtuga ei mahtunud lahing enam piloodi vaatevälja, mis tegi vajalikuks parema radari olemasolu sihtmärkide avastamiseks. Nooljas tiib, deltatiib ja muudetava noolsusega tiib said valdavaks. Esimesed seeriatoodangu lennukid, mis ületasid helikiiruse, olid noolja tiivaga.
Tolle aja tegijad olid peamiselt hävitaja-pommitaja (F-105, Suhhoi Su-7), püüdehävitaja (English Electric Lightning ja F-104 Starfighter). Püüdurhävitaja kasvas välja nägemusest, kus juhitavad raketid asendaksid täielikult kahureid ning kogu lahing toimuks piloodi nägemisulatusest väljas. Selle tulemusena relvastati püüdurhävitajad suure hulga rakettidega ning võimsa radariga, oluliseks sai suur tõusu- ja lennukiirus.
Kolmas põlvkond (1960–1970)
Kolmanda põlvkonna lennukeid iseloomustab esimese põlvkonna lennukite uuenduste küpseks saamine. Samal ajal kui paranes lennukite aerodünaamika, suurenes ka lennukite võitlusvõime: paremad raketid, radar ja avioonika.
Uuendused, mis oluliselt parandasid hävitajate võimekust (F-4 suutis kanda suuremat lasti kui Teise maailmasõja aegne pommitaja B-24 Liberator), tõstsid märgatavalt lennukite hinda. Kuna õhuvägedel olid varem erinevate missioonide jaoks eriotstarbelised hävitajad (öine hävitaja, ründehävitaja jne), hakati kulude vähendamiseks eri tüüpi lennukite eriomadusi ühendama. McDonnell F-4 Phantom II projekteeriti ainult püüdurhävitajaks Ameerika Ühendriikide mereväele, aga muudeti väga edukalt mitmeotstarbeliseks lennukiks nii õhujõududele, mereväele, merejalaväele kui ka müügiks paljudele teistele riikidele. See oli ainuke lennuk, mis oli samaaegselt relvastuses USA kõigis kolmes väeliigis.
Neljas põlvkond (1970–1990)
Hävituslennukite üha kasvavast hinnast tingituna suurenes sellel perioodil mitmeotstarbeliste hävitajate kasutuselevõtt, sellel aitas kaasa ka F-4 edu ning isegi eriotstarbelised lennukid said mitmeotstarbelisuse võimekuse. Hävitajad MiG-23 ja Panavia Tornado olid mõeldud üht tüüpi ülesannete jaoks, aga tõelised mitmeotstarbelised hävitajad olid näiteks F/A-18 Hornet ja Dassault Mirage 2000.
Erinevalt eelmise põlvkonna püüdurhävitajatest sobib enamik kaasaegseid hävitajaid hästi lähivõitluseks. Fly-by-wire-juhtimine ja stabiilsus on tavaline kaasaegsele hävituslennukile. Järgnevalt loetletud lennukid on "neljandast põlvkonnast".
pisi|F-16 Fighting Falcon
Põlvkond 4,5 (1990 – tänapäev)
See poolpõlvkond kirjeldab praegu kasutusel olevaid hävitajaid. Selle põlvkonna märksõnad on: seisak aerodünaamikas (võrreldes kolmanda põlvkonnaga), väga suur areng avioonikas ja ka natuke stealth-kujulisus, mille teevad võimalikuks superarvutid. Parimaid näiteid sellest põlvkonnast on F/A-18E/F Super Hornet – lennuk, mis põhineb 1970. aastate Horneti konstruktsioonil. Põhilised aerodünaamilised tunnusjooned on jäänud samaks. Uuendatud on avioonika, kabiinikuppel, radar ja mootorid. Kasutatud on rohkesti komposiitmaterjale, et vähendada kaalu. Radarjälje vähendamiseks on veidi muudetud lennuki kuju. Lahingus on selle põlvkonna hävitajatest kasutusel olnud ainult Super Hornet ja Rafale.
pisi|F/A-18F Super Hornet pisi|[[Suhhoi Su-30]]
Viies põlvkond
Tehnoloogia tipparenguid nüüdisaja hävitajateehituses on mootori tõukejõu suunamine, komposiitmaterjalide ulatuslik kasutamine, järelpõlemiseta lend ülehelikiirusel, stealth-tehnoloogia, võimekas radar ja sensorid ning integreeritud avioonika, mis vähendab piloodi töökoormust ja jätab lendurile võimaluse lahingus paremini keskenduda.
Selle põlvkonna lennukitest on kasutusel ainult USA F-22 Raptor (tellimuse täitmist alustati 2004). F-22 ja F-35 Lightning II (endine Joint Strike Fighter) arendus on mõjutanud ka neljanda põlvkonna hävitajate arendamist, näiteks Venemaa PAK FA kontseptsiooni, Hiina Shenyang J-XX projekti, India Medium Combat Aircraftand, Lõuna-Korea KFX) jne. On olnud ka mõned viienda põlvkonna tehnoloogia demonstreerimiseks mõeldud lennukid. Nende hulgas Ameerika Ühendriikide YF-23 Black Widow II, Boeing X-32, McDonnell Douglas X-36.
Praeguseid hävitajaid:
Arendamisel:
Finn Kydland
thumb|Finn Kydland (2004) Finn Erling Kydland (sündinud 1. detsembril 1943 Gjesdalis) on norra majandusteadlane.
Indoneesia vapp
thumb Indoneesia vapp on Indoneesia Vabariigi riigivapp.
Kahevõistlus 2006. aasta taliolümpiamängudel
Kahevõistlus 2006. aasta taliolümpiamängudel toimus 11. – 21. veebruarini Val Chisone orus Pragelatos, Albergiani mäe jalamil.
Indoneesia vapp
Vapp võeti kasutusele 11. veebruaril 1950.
Kahevõistlus 2006. aasta taliolümpiamängudel
Kahevõistlejate stardid toimusid 1518 m kõrgusel merepinnast. Hüppemägede kompleks koosnes kahest võistluste tarbeks ehitatud hüppemäest ja kolmest treeningute tarvis ehitatud mäest, mis asusid umbes kahe kilomeetri kaugusel. Kogu kompleksi ehituseks kulus veidi üle 36 miljoni euro.
Indoneesia vapp
Vapil on moto "Bhinneka tunggal ika" ('ühtsus mitmekesisuses').
Kahevõistlus 2006. aasta taliolümpiamängudel
Kahevõistlejate murdmaasuusatamise rajad ja võistluskeskus asub mõne kilomeetri kaugusel Sestrièrest.
Finn Kydland
Aastal 2004 sai ta dünaamilise makromajandusteooria alase töö eest koos Edward Prescottiga Nobeli majandusauhinna.
Finn Kydland on majandusprofessor Santa Barbara California ülikoolis.
Kahevõistlus 2006. aasta taliolümpiamängudel
Sprint (suusahüpe ja 7,5 km suusatamine)
21. veebruar Osavõtjaid: 49 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Samppa Lajunen, Soome
Ametlikud tulemused
Tavavõistlus (2 suusahüpet ja 15 km suusatamine)
11. veebruar Osavõtjaid: 50 (*stardileht) Olümpiavõitja 2002: Samppa Lajunen, Soome
Meeskonnavõistlus (2 suusahüpet ja 4x5 km)
15. veebruar Osavõtjaid: 10 meeskonda (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Soome (Jari Mantila, Hannu Manninen, Jaakko Tallus, Samppa Lajunen)
Ametlikud tulemused (hüpped)-(4x5 km)
Kruvik
thumb|Välis-, sise- ja sügavuskruvik
Kruvik on mõõteriist paksuse ja pikkuse mõõtmiseks. Sellega saab mõõta täpsemini kui nihikuga, tavaliselt 0,01 millimeetrise täpsusega.
Kruvik kujutab endast metallklambrit, millele on kinnitatud liikumatu mõõtepind – kand ja liikuv mõõtepind mikromeetrilise kruvi otspinna näol. Kruvi samm on tavaliselt 1 või 0,5 millimeetrit. Kruvikuga saab pikkust mõõta täpsemalt kui nihikuga. Kruviga on jäigalt ühendatud trummel, mille serv näitab kruviku varrel oleval skaalal mõõtepindade vahelist kaugust. Olgu, näiteks, kruviku keerme samm 0,5 mm ja trumli ringskaala jaotiste arv 50. Trumli ühele täispöördele vastab siis mõõtepindade vaheline nihe 0,5 mm, trumli skaala ühele jaotisele aga nihe – 0,01 mm.
Kruviku kasutamisel on vajalik mõõtepindade ühesugune surve kõigil mõõtmistel. Selle tagamiseks on kruviku liikuv trummel varustatud friktsioonsiduriga. Mõõtmisel tuleb mõõtepindu teineteisele lähemale keerata ainult siduri abil seni, kuni sidur hakkab libisema. Alles nüüd võib leida lugemi. Seejuures loetakse täis- või poolmillimeetrid varrel olevalt skaalalt, sajandikud aga trumlilt.
Katajanokka
Uspenski katedraal|thumb Katajanokka (rootsi keeles Skatudden) on poolsaarel asuv linnaosa Helsingi kesklinnas.
Jatvingi keel
pisi|Balti hõimude asualad umbes 1200. aastal. [[Jatvingide asuala on märgitud tumedama rohelisega]] Jatvingi keel on hääbunud balti keel, mida kõneldi praegusel Valgevene-Poola piirialal.
Katajanokka
Katajanokka on ühendatud muu Helsingiga nelja sillaga, seda eraldab Kruununhakast Katajanokka kanal. Seal asuvad endine vangla "Nokka", Uspenski katedraal, Katajanokka Kasiino, Stora Enso ja Kesko peakontorid, Soome Välisministeerium ning Viking Line'i sadamaterminal ja Kanavaterminaali.
Sinna sõidavad trammid 4 ja 4T.
Jatvingi keel
Keel oli lähedases suguluses vanapreisi keelega.
Fabian Ernst Stael von Holstein (1727–1772)
Fabian Ernst Stael von Holstein (7. august (vkj 27. juuli) 1727 Tallinn – 24. märts (vkj 13. märts) 1772 Tallinn) oli Eestimaa poliitik.
Fabian Ernst Stael von Holstein sündis Anija, Jõelähtme, Kääniku ja Undla mõisniku Jakob Johann Stael von Holsteini ja Hedwig Margaretha Stael von Holsteini pojana.
Ta oli meeskohtunik ja Tallinna Toomkooli kuraator ning aastail 1771–1772 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Anija, Jõelähtme, Kääniku, Rummu, Kodasoo ja Päinurme mõis.
Perekond
Fabian Ernst Stael von Holstein abiellus 1751. aastal Barbara Helene von Baranoffiga (1734–1781). Abielust sündisid:
Õpimäng
pisi|Õpimäng Õpimäng on mäng, mille reeglid on projekteeritud nii, et selle elemente kasutatakse, et parandada oskusi või laiendada mängijate teadmiste ressursse. Lisaks puhtalt meelelahutuse väärtusele, õpimäng soodustab mängijate arengut konkreetsetes valdkondades ja suundades. Vaatamata sellele, et õpimängude peamine eesmärk on haridus, on see ka meelelahutuse vorm, mis toob kaasa täiendavat kognitiivset väärtust – limbilise süsteemi aktiveerimist, mis on muu hulgas seotud positiivsete emotsioonide esilekutsumisega (naudingutunne), stimuleerib aju töötama ja arenema. See on inimeste ellujäämise ja kohanemise loomulik mehhanism: rõõm õpetab meid eristama seda, mis on meile hea ja kasulik, see stimuleerib õppimisprotsesse. Tähtis on, et mäng säilitaks mängulise iseloomu ​algusest lõpuni. Selleks on vaja mängulist tegevust muuta keerukamaks, varieerida, et tegevused poleks lastele liiga lihtsad, mis põhjustab passiivsust.
Digitaalsed või video õpimängud
Tehnoloogiliste seadmete arvu suurenemise ja kättesaadavuse tõttu on toimunud muutus selles, milliseid mänge inimesed mängivad. Video- või elektronmängud on muutunud laialdasemaks kasutamiseks kui traditsioonilised lauamängud. Barab (2009) määratleb kontseptuaalse mängu kui "tegutsemisseisundi, mis hõlmab a) projektsiooni kindla rolli, kes, b) on seotud osaliselt fiktiivse probleemi kontekstiga, c) peab rakendama kontseptuaalseid arusaamu, et mõista ja lõpuks, muuta konteksti."  Selliste mänguruumide eesmärk on, et "mängija" osaleks jutustuses, õppides samal ajal kognitiivseid ja sotsiaalseid oskusi. Võimalus sukelduda mängu protsessi hõlbustab "empaatiline kehastus", mis tekkib siis, kui mängija õpib end identifitseerida mängu persoonaga, mille ta on mängu jaoks valinud, ja mängu virtuaalse keskkonnaga.
Õpivideomängud mängivad olulist rolli kooliõppekavas nende õpetajate jaoks, kes eriti õpetavad põhiaineid. Video ja digitaalne õpimäng võimaldab õppijatel võtta aktiivse rolli õppimises ja arendada tehnoloogilisi oskusi, mis on vajalikud nende akadeemiliseks ja kutsealaseks karjääriks. Mitmed hiljutised uuringud on näidanud, et videomängud, olgu need vägivaldsed või mitte, võivad aidata lastel arendada intellektuaalseid ja emotsionaalseid oskusi, mis toetavad nende akadeemilisi saavutusi.
Digitaalseid õpimänge toetavad platvormid ja vahendid
Internetis saab leida mitmeid tasuta ja tasulisi ressursse, mis võimaldavad ja aitavad luua digitaalseid õpimänge. Need on : https://learningapps.org/, https://hotpot.uvic.ca/ , https://h5p.org/ ja paljud teised.