Kategooriad
Tõlge
Aga kõiki millegi suhtes olevaid öeldakse pöördvastava järgi [πρὸς ἀντιστρέφοντα], nagu näiteks orja nimetatakse isanda orjaks ja isandat orja isandaks, ja poole suuremat poole väiksemast poole suuremaks ja poole väiksemat poole suuremast poole väiksemaks, ning suuremat väiksemast suuremaks ja väiksemat suuremast väiksemaks; samamoodi ka muu puhul, kuigi mõnikord sõnalõpp on erinev, nagu näiteks teadmist nimetatakse teatava teadmiseks ning teatavat teadmisega teatavaks, ja taju tajutava tajuks ning tajutavat tajuga tajutavaks. Aga mõnikord ei tundu pöördvastet olevat, kui seda, millega suhestatakse, ei omistata sobivalt, vaid omistaja eksib: nagu näiteks kui linnule omistatakse tiib, siis see ei pöördu tiiva linnuks; sest [7a] alguses ei omistatud sobivalt linnule tiiba, sest tema tiiba ei öelda mitte selle poolest, et ta on lind, vaid selle poolest, et ta on tiivuline (sest paljudel teistelgi, kes ei ole linnud, on tiivad); nii et kui õigesti omistatakse, siis ka pöördub, nagu näiteks tiib on tiivulise tiib ja tiivuline on tiiva tiivuline. Mõnikord aga tuleb ka nimi välja mõelda, kui pole pandud nime, mille suhtes saaks sobivalt omistada: nagu näiteks kui laevale omistatakse tüür, siis omistamine ei ole sobiv, sest laevale ei öelda tüüri selle poolest, et ta on laev (on ju laevu, millel tüüri ei ole); sellepärast ei pöördu; sest laeva ei nimetata tüüri laevaks. Aga omistamine oleks ka sobivam, kui omistataks nii, et tüür on tüürilise tüür, või kuidagi teisiti (sest nime ei ole pandud); ja siis pöördubki, kui sobivalt omistatakse; sest tüüriline on tüüri tüüriline. Samamoodi ka muu puhul, nagu näiteks pead on sobivam omistada pealisele kui elukale; sest elukal ei ole pea mitte kui elukal; sest paljud elukad on ilma peata. Nii on vast kõige lihtsam saada nimed neile, millele nime pole pandud, kui panna esimeste järgi nimed ka nende suhtes pöördvastavatele, nii nagu ülalnimetatute puhul tiivast tiivuline ja tüürist tüüriline. Niisiis, kõike suhtes olevat, kui seda sobivalt omistatakse, öeldakse pöördvastava suhtes, sest kui neid omistatakse juhuslikult, mitte sellesama suhtes, mida öeldakse, siis need ei pöördu. Pean silmas, et ka nende seast, mida üldtunnustatult öeldakse pöördvastavate kohta ja millele on nimed pandud, mitte ükski ei pöördu, kui neid omistatakse millegi suhtes, mis on sattumuslik, mitte sellesama suhtes, nagu näiteks, kui orja ei omistata mitte isandale, vaid inimesele või kahejalgsele või millelegi niisugusele, siis ta ei pöördu, sest omistamine ei ole sobiv. Kui see aga sobivalt omistatakse sellele, mille suhtes seda öeldakse, sellest jäetakse kõrvale kõik muu, mis on sattumuslik, nii et jääb järele ainult see, mille suhtes õigesti omistatakse, siis öeldakse seda alati sellesama kohta, nagu näiteks orja öeldakse isanda suhtes, nii et on kõrvale jäetud kõik see, mis on isandale sattumuslik, nagu näiteks see, et ta on kahejalgne, teadmist omandada suutev, inimene, nii et järele on jäänud ainult see, et ta on isand, siis öeldakse orja alati sellesama suhtes, sest orja [7b] öeldakse isanda orjaks. Kui aga millalgi seda ei omistata sobivalt selle suhtes, mida öeldakse, ja muu jäetakse kõrvale ning jääb järele ainult see, mille suhtes seda omistatakse, siis seda ei öelda sellesama kohta, sest kui ori omistatakse inimesele ja tiib linnule ning jäetakse inimesest kõrvale see, et ta on isand, siis orja ei öelda inimese suhtes, sest kui ei ole isandat, siis ei ole ka orja; samamoodi ka siis, kui linnust kõrvale jätta see, et ta on tiivuline, sest siis ei ole tiib suhtes olevate seas, sest kui ei ole tiivulist, siis ei ole ka tiib millegi tiib. Nii et tuleb omistada see, mille suhtes millalgi sobivalt öeldakse, ja kui nimi on pandud, siis omistamine on lihtne, kui aga pole, siis on võib-olla tarvis nimi välja mõelda. Kui niimoodi omistada, siis on ilmne, et kõiki suhtes olevaid öeldakse pöördvastavate suhtes.