cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kunstnikupalk
2019‒2021
Tähtajaks 05.11.2018 laekus liidule 48 taotlust ja Eesti Kunstnike Liidu määratud komisjon otsustas määrata kunstnikupalga järgmistele kunstnikele:
2020‒2022
Tähtajaks 04.11.2019 laekus liidule 53 taotlust ja Eesti Kunstnike Liidu määratud komisjon otsustas määrata kunstnikupalga järgmistele kunstnikele:
Haradnaja
Haradnaja (valgevene keeles Гарадная, poola keeles Horodno, kohalikus murdes Horodna (Городнa), transkribeerituna Garadnaja) on küla ja endine alev Valgevenes Bresti oblastis Stolini rajoonis. Asula on Haradnaja külanõukogu halduskeskus.
Kunstnikupalk
2021‒2023
Tähtajaks 16.11.2020 laekus liidule 50 taotlust ja Eesti Kunstnike Liidu määratud komisjon otsustas määrata kunstnikupalga järgmistele kunstnikele:
Haradnaja
Haradnajas on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on õigeusu (endine kreekakatoliku) kirik XVIII sajandist.
Kunstnikupalk
2022‒2024
Taotlusi laekus 50 ning kunstnikupalga saajateks määrati:
Haradnaja
Ajalugu
Haradnajat mainitakse esimest korda aastal 1448. Asula on algusest peale olnud käsitöökeskuseks.
Aastal 1527 rüüstasid asulat krimmitatarlased. Aastal 1579 sai Haradnajast alev, see hakkas kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Aastal 1654 rüüstasid tatarlased taas alevit, viies vangi ligikaudu 700 elanikku ja põletades maha kohaliku arhiivi.
Poola jagamisel läks Haradnaja aastal 1793 Venemaa koosseisu. Pärast Esimest maailmasõda kuulus alev Poola koosseisu. Tol ajal saabus sinna ligikaudu 200 väljarändajat Galiitsiast, kes asutasid seal kreekakatoliku koguduse.
1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi kaotas see ka alevi staatuse. Aastal 1942 tapsid Natsi-Saksamaa sõdurid 242 kohalikku elanikku.
Zaborovski värav
Zaborovski värav (ukraina keeles Брама Заборовського) on läänepoolne (Kuldvärava poolne) paraadsissepääs Kiievi ja kogu Vene metropoliidi residentsi Kiievi Püha Sofia peakiriku territooriumil.
Väravaehitis on koos ülejäänud Kiievi Püha Sofia katedraali hoonestuga kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajaloost
Värav ehitati 1746. aastal Kiievi Püha Sofia peakiriku ulatuslike paranduste ja juurdeehituste käigus arhitekt Gottfried Schädeli juhtimisel. Ehitustööde tellijaks oli Kiievi metropoliit Vene Õigeusu kiriku piiskop, õpetlane ja kunstide soosija Rafail, ilmaliku nimega Mihhail Zaborovski, kelle järgi on värav nimetatud.
Arhitektuur
1957. aastal toimunud arheoloogiliste kaevamiste tulemusel tehti kindlaks hoone algne põhiplaan. Väravaehitis oli ühekorruseline ristkülikukujuline tellishoone põhja-lõunasuunalise laiusega 16,67 m ja ida-lääne suunas 13,46 m. Keskel oli ida-läänesuunaline võlvkäik läbi hoone, kõrgusega 3,87 m, käigu mõlemal küljel vahimajad (corps de garde). Ruumid olid võlvlagedega, ehitist kattis viilkatus, mille mõlemat viilu kaunistasid baroksed frontoonid.
Säilinud fassaad on kaunistatud kahe paari korintose orderis sammastega ja ümarate vormidega frontooni katab stukist reljeefne taimornament akantus- ja viinapuulehtedega, mis väravakaare kohal raamivad metropoliit Rafaili vappi.
Pitești
Pitești on linn Rumeenias, Argeși maakonna halduskeskus. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas.
Pitești on oluline tööstuskeskus, seal asub Dacia autotehas.
Ivan Oja
Ivan Oja (29. juuni 1909 Alam-Linda – 27. detsember 1997) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas 1931. aastal Tbilisi hüdromelioratsiooni tehnikumi ja 1956. aastal NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.
Ta oli aastatel 1947–1948 Eesti NSV sovhooside ministri asetäitja ja 1948–1950 EK(b)P Järvamaa maakonnakomitee I sekretär. Aastatel 1951–1953 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister, 1953–1954 Eesti NSV põllumajanduse ja varumise ministri asetäitja ja 1954–1955 Eesti NSV põllumajandusministri asetäitja. Aastatel 1955–1957 oli ta Rakvere Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees, 1957–1960 EKP Jõhvi Rajoonikomitee I sekretär, 1960–1962 EKP Kohtla-Järve Linnakomitee I sekretär. Aastatel 1963–1966 EKP Parteikontrollikomisjoni osakonna juhataja.
Ta on olnud EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ülemnõukogu liige.
Ivan Oja suri 27. detsembril 1997 ja ta maeti 31. detsembril 1997 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Johann Philipp Hoffmann
Johann Philipp Hoffmann (ka Johann Philipp Hofmann; 3. märts 1765 Erfurt – 3. detsember/15. detsember 1819 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust Erfurdi, Jena (ei olnud immatrikuleeritud) ja (immatrikuleeriti 19. mail 1786) Halle ülikoolis. Magister. Aastast 1794 töötas koduõpetajana Eestimaal. Aastast 1798 oli ta aserektoriks (konrektor) Pärnus.
Krieglach
Krieglach on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
See on tuntud luuletaja ja kirjaniku Peter Roseggeri kodulinn.
Mõkola Lukaš
Mõkola Lukaš (ukraina keeles Микола Олексійович Лукаш; 19. detsember 1919 Krolevets – 29. august 1988 Kiiev) oli tuntud ukraina kirjanduse tõlkija, kirjandusteoreetik ja leksikograaf. Ta oskas rohkem kui 20 keelt. Paljud kirjandusteosed tõlgiti edukalt enamikust nendest keeltest ja tutvustas ta Ukraina kirjandust.
Vsesvit asutas 1989. aastal Lukaši mälestuseks kirjandusauhinna "Ars Translationis".
Lukaš sündis õpetajate peres. Lapsepõlvest peale õppis ta võõrkeeli kergesti. Ta asus õppima Kiievi ülikooli ajalooteaduskonda, kuid õpingud katkestas Teine maailmasõda. 1943. aastast võitles ta Nõukogude armees.
Lukašit oli õnnistatud fenomenaalsete keeleliste annetega ja tal olid erakordselt laialdased teadmised väliskirjandusest. Teda peetakse üheks silmapaistvamaks Ukraina tõlkijaks, kes tõlkis kirjandusteoseid 20 keelest.
Ta oli kõige viljakam perioodil 1953–1973, mil ta tõlkis Goethe "Fausti", Flaubert’i "Madame Bovary", Schilleri luulet, Boccaccio "Dekameroni" ja paljusid teisi teoseid. Ta oli alates 1956. aastast Ukraina Kirjanike Liidu liige ja osales aktiivselt Ukraina kirjanduselus.
Lukaš toetas alati moraalselt kirjanikke, keda rõhuti. Pärast Ivan Dzjuba arreteerimist, mille põhjustas tema teose "Internatsionalism või venestamine?" ilmumine Londonis, saatis Lukaš kirja Ukraina NSV Ülemraada Presiidiumi esimehele, Ukraina Ülemkohtu esimehele ja Ukraina NSV Peaprokurörile, mille koopia saadeti liidu administratsiooni presiidiumile. Ukraina kirjanikud, milles ta ei nõustunud kohtuotsusega, nimetades seda ebaõiglaseks ning protesteeris Ivan Dzjuba liidust väljaheitmise vastu. Lukaš tegi ettepaneku kanda karistust Dzjuba asemel, kes erinevalt temast oli haige mees ja tal oli perekond, keda ülal pidada.
See tegu läks Lukašile kalliks maksma. Ta vallandati Vsesviti toimetusest ja talle öeldi, et teda hakatakse sunniviisiliselt ravima psühhiaatria erihaiglas. Õnneks neid ähvardusi ei täidetud. 12. juunil 1973 hääletas Ukraina Kirjanike Liidu administratsiooni presiidium ühehäälselt Lukaši liidust väljaheitmise poolt.
Palju aastaid oli ta sisuliselt koduarestis. Teda kiusati taga igal võimalikul viisil ja tema teoste avaldamine lakkas, jättes ta ilma eksistentsivõimalustest. Pikka aega oli tema kvartali sissepääsu juures alaliselt miilits, kes ei lubanud kellelgi teda külastada.
Lukaš ennistati Ukraina Kirjanike Liitu perestroika lainel 1987. aastal, mil ta oli peaaegu suremas. 1988. aastal sai temast Maksõm Rõlskõi kirjandusauhinna laureaat. Ta suri mõned kuud hiljem 29. augustil 1988.
1990. aastal ilmus suur hulk tema tõlkeid kogumikuna "Boccacciost Apollinaire'ini", millest sai omamoodi monument Lukašile. Köite koostaja, tõlkija ja tõlketeoreetik Mõhhailo Moskalenko ütles, et "Mõkola Lukaši näol saadeti Ukrainale Mozarti geenius selle sõna kõige tõelisemas ja täpsemas tähenduses". Tema kolleeg, silmapaistev ukraina tõlkija Hrõhori Kotšur kirjeldas teda sõnadega: "inimesed nagu Lukaš sünnivad tõenäoliselt kord mitme sajandi jooksul".
Harilik pehmik
Harilik pehmik (Datronia mollis) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Níkos Anastasiádis
Níkos Anastasiádis (kreeka keeles Νίκος Αναστασιάδης; sündinud 27. septembril 1946) on Küprose jurist ja poliitik. Ta oli 28. veebruarist 2013 28. veebruarini 2023 Küprose president.
Ta on konservatiivse partei Dimokratikós Sinagermós (DISY) esimees.
4. veebruaril 2018 valiti ta presidendivalimiste teises voorus 56% häältega teiseks ametiajaks tagasi. Valimisaktiivsus oli 74%.
Channel Islandsi rahvuspark
Channel Islandsi rahvuspark (Channel Islands National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub California osariigis Channel Islandsil.
1938. aastal said Anacapa ja Santa Barbara saared riiklikuks monumendiks. 1976. aastal moodustati UNESCO biosfäärikaitseala, mille koosseisu kuuluvad kõik kaheksa saart. 5. märtsil 1980 moodustati Anacapa, Santa Barbara, Santa Cruzi, San Migueli ja Santa Rosa saartest rahvuspark.
Rahvuspargi koosseisu kuulub Channel Islandsi kaheksast saarest viis ning pool pargi pindalast on vesi. Pargi pindala on 1009 ruutkilomeetrit, millest 319,78 ruutkilomeetrit kuulub Ühendriikide föderaalvalitsusele. Enamik Santa Cruzi saarest kuulub mittetulundusühingule The Nature Conservancy. Parki haldab Rahvusparkide Teenistus.
Jaden Schwartz
pisi|Jaden Schwartz (2014) Jaden Schwartz (sündinud 25. juunil 1992 Melfortis Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana vasakäärel.
Pirita JK Reliikvia
Pirita JK Reliikvia on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Jaden Schwartz
2010. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft'is 14. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Tri-City Storm ja Colorado College'i meeskonnas.
Debüüdi NHL-is tegi Schwartz 17. märtsil 2012 mängus Tampa Bay Lightningu vastu, lüües seal ka oma esimese värava, millega tõi Bluesile selles mängus võidu. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Bluesi põhikoosseisu. 2019. aastal võitis ta Bluesiga Stanley karika. Hooaja 2018–19 väljalangemismängudes oli Schwartz Bluesi suurim väravakütt (12 väravat).
2011. aastal võitis Schwartz Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2012. aastal pronksmedali. Ta on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2013. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Gerd B. Müller
pisi|Gerd B. Müller 2008. aastal Gerd B. Müller (sündinud 17. aprillil 1953, Salzburgis) on Austria bioloog.
Ta on Konrad Lorenzi Instituudi kauaaegne direktor ning raamatusarja Vienna series in theoretical biology toimetaja.
Ta on üks neodarvinismi kriitika liidreid.
Maailma Turismiorganisatsioon
thumb|right|250px| UNWTO peakontor Madridis thumb|right|250px| UNWTO peakontor Madridis Maailma Turismiorganisatsioon (inglise keeles United Nations World Tourism Organization UNWTO, lühemalt WTO) on ÜRO allasutus, mis vastutab jätkusuutliku ja konkurentsivõimelise turismi edendamise eest maailmas. Organisatsiooni peakontor asub Hispaanias Madridis; ametlikeks keelteks on araabia, inglise, prantsuse, vene ja hispaania keel. Üheks tuntumaks organisatsiooni tegevusvaldkonnaks on rahvusvaheliste turismiandmete kogumine ja järjepidevuse tagamine ning nende statistikaaruannetesse koondamine. Maailma Turismiorganisatsiooni kuulub 155 riiki ja tal on üle 400 koostööpartneri nii erasektori kui ka haridusasutuste ja kohalike turismiühenduste seas.
Ene-Maris Tali
alt=Ene-Maris Tali Foto Mardo Männimäe|pisi alt=Ene-Maris Tali, foto Mardo Männimägi|pisi|Ene-Maris Tali alt=Ene-Maris Tali Foto: Mardo Männimägi|pisi|Ene-Maris Tali Ene-Maris Tali (sündinud 13. juunil 1952) on Eesti ajakirjanik ja kirjanik.
Maailma Turismiorganisatsioon
Ajalugu
Maailma Turismiorganisatsiooni ajalugu ulatub aastasse 1925, mil Haagis loodi tema eelkäija Rahvusvaheline Turistide Liikumise Assotsiatsioon (ICOTT International Congress of Official Tourist Traffic Associations). 1934. aastal nimetati see ümber International Union of Official Tourist Propaganda Organizations ‎‎(IUOTPO). Pärast Teist maailmasõda 1946. aastal toimus järjekordne ümberstruktureerimine ning ülemaailmsel turismiasutuste kongressil Londonis otsustati luua uus rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon (International Union of Official Travel ‎Organisations (IUOTO) asendamaks senist ühendust. Organisatsiooni eesmärgiks oli turismisektori edendamine ja turismi olulisuse mõistmine just vähem arenenud maade majanduskasvu võtmena. 1960. aastate lõpus suurenes vajadus luua valitsustevaheline ühendus, mis oskaks tegutseda ülemaailmsel tasandil koostöös muude rahvusvaheliste organisatsioonidega, eelkõige ÜRO-ga. Viimasega olid IUOTO-l tekkinud juba tihedad sidemed, mistõttu oli ka ettepanekuid koondada ühendus tervikuna ÜRO alluvusse, kuid nii ei juhtunud. ÜRO eelnõu otsuse kohaselt tuli luua valitsustevaheline organisatsioon, mis koondaks turismisektori osapooled ja oleks tihedalt seotud ÜRO tegevusega, kui säilitaks täielikult oma administratiivse ja majandusliku iseseisvuse. 1970. aastal hääletas IUOTO peaassamblee Maailma Turismiorganisatsiooni loomise poolt ning see otsus rakendus 1974. aastal pärast ratifitseerimist 51 liikmesriigis.
Ene-Maris Tali
Haridus
Lõpetanud Kiviõli 1. Keskkooli (1970) ning Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala ajakirjanduse eriharu (1975).
Maailma Turismiorganisatsioon
Ajalugu
2003. aastast on WTO ametlikult ka ÜRO spetsialiseeritud allasutus (UNWTO).
Ene-Maris Tali
Töö
Ajakirjanikutöö algas õppetöö kõrvalt: toimetades aastatel 1972–1973 ajalehte Tartu Riiklik Ülikool koos Joel Sanga ja Asta Põldmäega. 1973. aasta kevadel kutsuti ajakirjandustudeng EÜE Keskstaapi välja andma üliõpilasmaleva ajalehte. Sama aasta sügisest asus tööle ajalehe Noorte Hääl kooli- ja üliõpilasosakonna korrespondendina. 1975. aastast on ta Eesti Televisiooni toimetaja-produtsent, algul laste- ja noortesaadete toimetaja. 2002. aastal seoses ERR-i üleminekuga produtsendisüsteemile sai Ene-Maris Talist kultuurisaadete toimetaja-produtsent. Ajavahemikul 2007–2010 töötas ta haridus- ja teadussaadete toimetaja -produtsendina, 2010–2018 elusaadete toimetaja-produtsendina ning alates 2018. aasta kevadest päevakajaliste saadete toimetaja ja produtsendina.
Maailma Turismiorganisatsioon
Struktuur
Maailma Turismiorganisatsiooni kõrgeim valitsusüksus on Peaassamblee (General Assembly), kuhu kuuluvad organisatsiooni täis- ja tütarliikmed, mitte koostööriigid. Üldkogu saab kokku iga kahe aasta tagant, et kinnitada eelarve ja tegevuskava ning arutleda päevakajaliste oluliste teemade üle turismisektoris. Iga nelja aasta tagant valitakse üldkogul organisatsiooni peasekretär. Piirkondlikud komisjonid (Aafrikas, Ameerikas, Ida-Aasias ja Vaikse ookeani piirkonnas, Euroopas, Lähis-Idas ja Lõuna-Aasias) kogunevad igal aastal.
Ene-Maris Tali
Töö
Lisaks ajakirjanikutööle on ta kirjutanud hulganisti stsenaariume, tele- ja teatrilavastuste käsikirju, tootnud ja toimetanud dokumentaalfilme ning tema sulest on ilmunud kolm kogupereraamatut.
Liikmesus
Ene-Maris Tali on Ajakirjanike Liidu liige, aastail 2004–2005 oli ta liidu juhatuse esimees.
Maailma Turismiorganisatsioon
Struktuur
Sekretariaati juhib alates 2010. aastast peasekretär Taleb Rifai Jordaaniast, kes juhendab WTO peakorteri 110-liikmelise töökollektiivi tegevust.
Alessandro Cambalhota
Alessandro Andrade de Oliveira (tuntud ka nime all Alessandro Cambalhota; sündinud 27. mail 1973 Teixeira de Freitass) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Maailma Turismiorganisatsioon
Struktuur
Varasemad UNWTO peasekretärid: ‎
‎‎1986–1989 – Willibald Pahr (Austria)
1990–1996 – Antonio Enriquez Savignac (Mehhiko)
1998–2009 – Francesco Frangialli (Prantsusmaa)
Liikmesriigid ja regioonid
Maailma Turismiorganisatsiooni kuulub 155 liikmesriiki. Lisaks on organisatsioonil seitse tütarliiget ja kaks vaatlejariiki. Eesti Maailma Turismiorganisatsiooni ei kuulu. Riigid on jagunenud kuude suuremasse regiooni: Ameerika, Aafrika, Euroopa, Lähis-Ida, Lõuna-Aasia ning Ida-Aasia ja Vaikse ookeani piirkond.
Jules Koundé
pisi|Jules Koundé 2020. aastal [[Sevilla FC|Sevilla särgis]] Jules Olivier Koundé (sündinud 12. novembril 1998 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Barcelona ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Bordeaux' Girondins, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aastal. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 10. veebruaril 2018 mängus Amiens' vastu.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Sevilla. Arvatav üleminekusumma oli 25 miljonit eurot. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi Koundé 23. veebruaril 2020 mängus Getafe vastu. Hooajal 2019–20 võitis ta Sevillaga UEFA Euroopa Liiga. Koundé valiti lisaks sel hooajal Euroopa Liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2022. aasta juulis siirdus ta Barcelonasse.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Koundé debüüdi 2. juunil 2021 sõprusmängus Walesi vastu. Samal aastal kuulus ta Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ta on Benini päritolu.
Valuiki
Valuiki on linn Venemaal Belgorodi oblastis, Valuiki rajooni halduskeskus. Asub Belgorodist 150 km kagu pool, 15 km kaugusel Ukraina piirist, Valui jõe paremal kaldal, 3 km kaugusel selle suubumiskohast Oskoli jõkke.
Linn asutati 1593. aastal, 1797. aastal sai linnaõigused.
2020. aasta alguses oli Valuiki elanike arv 34 159.
Valuiki on üks Belgorodi oblasti suurimaid tööstuskeskusi. Peamine tööstusharu on toiduainetetööstus.
Linna kirdepiiril asub Valuiki lennuväli.
Langenwang
Langenwang on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
thumb|tühi|Raekoda
Viigipuu
Viigipuu (Ficus) on taimeperekond mooruseliste sugukonnast.
See on suur perekond (umbes 850 liiki) peamiselt troopiliste alade puid ja liaane.
Hariliku viigipuu vilikondi nimetatakse viigimarjadeks.
Eesti rahva ennemuistsed jutud
"Eesti rahva ennemuistsed jutud" (originaalpealkirjaga "Eestirahwa Ennemuistesed jutud") on 1866 Helsingis ilmunud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi raamat, mille kirjastas Soomemaa Kirjaselts (Soome-maa Kirja-selts). Raamat sisaldab näiteks jutte "Kullaketrajad", "Pikse pill", "Põhja konn".
Teosest on ilmunud palju trükke (sealhulgas 9. trükk 1978. aastal); 1951. aastal ilmunud trükile tegi kujunduse Günther Reindorff.
Vallo Toomla
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis teoloogiat ning mänginud Tartu Üliõpilasteatris.
Aastatel 2008–2012 õppis ta filmirežiid Balti Filmi- ja Meediakoolis, ta on Jüri Sillarti õpilane.
Vallo Toomla esimene tudengifilm "Koolja" (2009) valiti Pimedate Ööde Filmifestivali alafestivali Sleepwalkers programmi ja võitis auhinna Eesti parima lühifilmi eest. Tema tudengifilme on näidatud Eesti Rahvusringhäälingus ning lühifilm "Saatana Vodevill" (2010) linastus ka Eesti kinodes.
Västerbotteni muuseum
pisi|Västerbotteni muuseum 2014. aasta märtsis Västerbotteni muuseum on Västerbotteni lääni kultuuriajaloo muuseum Rootsis. See asub Umeås Gammlia piirkonnas.
Västerbotteni muuseumis on ka Gammlia vabaõhumuuseum, suusanäitus (varem Rootsi Suusamuuseum), kalandus- ja merendusnäitus (varem Kalandus- ja Merendusmuuseum), Västerbotteni lääni rahvaliikumise arhiiv ning mitu saami laagrit. Muuseum tegutseb kogu Västerbotteni läänis, tegeldes muuhulgas arheoloogiaga. Kord kvartalis annab muuseum välja ajakirja Västerbotten. Västerbotteni muuseum rajati 1886. aastal, 2009. aastal külastas seda 229 000 inimest.
Janusz Gajos
pisi|Janusz Gajos 2012. aastal Janusz Jerzy Gajos (sündinud 23. septembril 1939 Dąbrowa Górniczas) on poola näitleja.
Ta lõpetas 1965. aastal Łódźi Riikliku Filmikooli. Seejärel töötas Łodzi Stefan Jaraczi nimelises Teatris. Aastatel 1966–1970 mängis Gajos teleseriaalis "Neli tankisti ja koer" Jan Kosi (Janekit). Hiljem on ta mänginud veel paljudes filmides.
1970. aastal kolis ta Varssavisse, kus töötas näitlejana mitmes teatris. 2003. aastast on ta Rahvusteatri näitleja.
Ülekäigukoht
Raudteeülekäigukoht on raudtee rööbastee ja jalgtee või jalgrattatee samatasandiline ristumiskoht. Ohutuse tagamiseks varustatakse ülesõidud tänapäeval tõkkepuude ja fooridega. Eestis oli varustatud signalisatsiooniga Lilleküla raudteeülekäigukoht enne jalakäijate tunneli valmimist 2012.aastal. 2021.aastal varustati Veerenni raudteeülekäigukoht Tallinnas foorisignalisatsiooniga.
Raudteeületuskoha kate on raudbetoonist, kummist, puidust, asfaltbetoonist või betoonist valmistatud kate, mis asub rööbaste vahel ja mõlemal pool raudteed kuni ühe meetri kaugusel rööpast. Katte välispiir teekattel peab olema rööpaga paralleelne. Raudteeülekäigukoha katte laius peab olema minimaalselt 1,6 m. Raudteeülekäigukoha katte laius ei tohi olla kitsam kui jalgtee või jalgrattatee. Raudteeülekäigukoha ette tuleb paigaldada tõkked, mis takistab liiklejal otsesuunas raudteele liikumist. Tõkked tuleb paigaldada selliselt, et tõkke otsa ja kõnnitee serva vahele jääb vähemalt 1,0 m vaba ruumi liiklemiseks. Tõkete omavaheline kaugus peab jääma vahemikku 1,5–2,0 m ja tõkke kaugus raudtee teljest 3,1–4,5 m. Liiklusmärk „Ülekäik“ peab olema paigaldatud raudtee teljest 3,1–4,5 m kaugusele.
Pehmik
Pehmik (Datronia) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Vähimõrd
Vähimõrd on vähkide püüdmise vahend.
Mõrra ehitus
Mõrraks oli traadist või puitvitstest raamistik, mis kaeti vajadusel ka võrguga ning see oli ühe või kahe sissepääsuga.
Ühe sissepääsuga mõrrad olid kuni 40 cm kõrged, ümmarguse põhjaga ja sissepääs asus mõrra ülaosas. Sissepääsuosa oli siledast materjalist (näiteks plekk), et vähid ei saaks välja ronida. Sööt kinnitati traadi või puutikuga sissepääsuavause alla mõra keskel.
Kahe sissepääsuga mõrdadel olid sissepääsud mõlemas otsas ning samast materjalist, millest raamistik. Sööt asus mõrra keskel. Sööda paigutamiseks ja vähkide väljavõtmiseks oli külje peal avaus, mis oli püügi ajal suletud.
Paigaldus
Mõrrad paigaldati kalda lähedale õhtul ning välja võeti hommikul. Et mõrd põhja vajuks, pandi vitstest mõrra peale kivid. Märgistamiseks kasutati ujukit või ritva.
Tänapäev
Vähimõrra definitsioon kehtivas kalapüügieeskirjas on – lubatud lõkspüünis, söödastatav kuni 1 m läbimõõduga püünis, millel puuduvad juhtaed ja tiivad ning millel on kuni 3 ava.
Esimene oopiumisõda
Esimene oopiumisõda (tuntud ka kui Oopiumisõda ja Inglise-Hiina sõda) oli Ühendkuningriigi ja Hiina Qingi riigi vaheline sõda aastatel 1839–1842, mille ajendiks sai riikidevaheline vaidlus diplomaatiliste suhete, rahvusvahelise kaubanduse ja välismaalaste jurisdiktsiooni üle Hiinas.
17. ja 18. sajandil Euroopas kasvanud nõudlus Hiina kaupade (eelkõige siidi, portselani ja tee) järele viis kaubandusbilansi tasakaalust välja, kuna Hiinas praktiliselt puudus turg Lääne kaupadele. Hiina majandus oli suuresti eneseküllane ning eurooplasi ei lubatud riigi siseprovintsidesse. Seetõttu liikus Euroopa hõbe Hiinasse, kus 18. sajandi keskel juurutatud Kantoni süsteem piiras merekaubanduse Cantoni (tänase Guangzhou) sadama ning Kolmeteistkümne Faktooria Hiina kaupmeestega. Analoogne monopol Briti kaubanduses kuulus Briti Ida-India Kompaniile, mis hakkas müüma oma India istandustes kasvatatud oopiumi hõbeda eest teiste riikide kaupmeestele. Seejärel toodi oopium Hiina rannikule ja müüdi kohalikele vahendajatele, kes seda Hiina sisemaal edasi müüsid. Hõbeda väljavool ja oopiumisõltlaste arvu kasv ärritasid Hiina ametnikke.
1839. aastal keeldus keiser Daoguang oopiumi legaliseerimast ja maksustamast ning määras asekuninga Lin Zexu oopiumikaubandust lõpetades probleemi lahendama. Lin konfiskeeris umbes 20 000 kasti oopiumit (ligikaudu 1210 tonni) ilma kompensatsiooni pakkumata, tõkestas kaubanduse ja sulges välismaised kaupmehed neile määratud kvartaleisse. Ehkki Briti valitsus ei eitanud ametlikult Hiina õigust kontrollida narkootikumi sissevedu, protesteeris siiski ootamatu konfiskeerimise vastu ning kasutas oma mereväge ja tulejõudu, et Hiinat kiirelt ja otsustavalt lüüa ; hiljem hakati seda taktikat nimetama "suurtükilaevadiplomaatiaks" või "suurtükipaadidiplomaatiaks" (gunboat diplomacy).
1842. aastal sõlmitud Nankingi rahuleping, esimene reast lepinguist, mida hiinlased hakkasid hiljem nimetama ebavõrdseteks rahudeks, andis Suurbritannia valdustele Hiinas puutumatuse ja ekstraterritoriaalsuse, avas kaubanduseks viis lepingusadamat ja kohustas Hiinat andma brittide käsutusse Hongkongi saare. Leping ei rahuldanud siiski Briti soove kaubanduses ja diplomaatias ning viis Teise oopiumisõja puhkemiseni (1856–60). Hiina ajalookirjanduses peetakse Esimest oopiumisõda Hiina tänapäevase ajaloo algustähiseks.
Sodoomia
Sodoomia on inimese suguühe loomaga (v.a inimesega).
Surnud 5. septembril
Siin loetletakse 5. septembril surnud tuntud isikuid.
Sodoomia
Sõna "sodoomia" on tuletatud legendaarse Palestiina linna Soodoma nimest. Piiblis on mainitud, et selle linna elanikel oli mitmeid kõlvatuid eluviise.
Ajalooliselt on sodoomiaks nimetatud ka homoseksuaalsust.
Kristlus
Traditsioonilises tõlgenduses nähakse Soodoma peamise patuna homoerootilisi seksuaalseid toiminguid seoses Soodoma looga Kolmanda Moosese raamatu 18. peatükis, kus on loetletud erinevad seksuaalpatud, mis 27. ja 28. salmi järgi oleksid viinud maa "roojastamiseni":
Mõned teadlased, näiteks Per-Axel Sverker, seovad selle lõigu traditsioonilise tõlgendusega, väites, et sõna õudus viitab seksuaalsele kuriteole ja et kuigi homoerootilised teod polnud ainus põhjus, miks Soodom ja Gomorra süüdi mõisteti, mängisid nad siiski olulist rolli.
Sodoomia ingliskeelsetes maades
Ingliskeelsetes maades viidatakse sellega sõnale anaalseks, oraalseks (eriti homoseksuaalne) ja seoses loomadega.
Sodoomia Eestis
1748. aastal süüdistati Abruka talupoega Simmot sodoomias ja asja arutas Liivimaa Õuekohus.
Nyabarongo jõgi
pisi
Nyabarongo ehk Nyawarungu on jõgi Rwanda keskosas Niiluse ülemjooksul.
Nyabarongo saab alguse Nyungwe metsas ja voolab kagu suunas. Jõe ühinemisel Ruvuvu jõega moodustub Kagera jõgi.
Harry Kurschat
pisi Harry Kurschat (28. veebruar 1933 Neuköllni linnarajoon, Berliin – 21. jaanuar 2022) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.
Kurschat sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Richard McTaggartile (Suurbritannia).
Kurschat võitis Lääne-Saksamaa eest võisteldes kergekaalus (kuni 60 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Kurschat poksis veebruarist 1958 kuni maini 1964 elukutselisena ning pidas kokku 34 kohtumist. Ta võitis neist 29 (neist 23 nokaudiga), kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Bacău
Bacău on linn Rumeenias, Bacău maakonna keskus. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Ürikutes on Bacăud mainitud esimest korda 1408. aastal.
Tatari ANSV
Tatari Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Tatari ANSV; tatari keeles Татарстан Автономияле Совет Социалистик Республикасы; vene keeles Татарская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus.
Gesa Felicitas Krause
Gesa Felicitas Krause (sündinud 3. augustil 1992 Ehringshausenis) on Saksamaa kergejõustiklane, takistusjooksja. Tema põhidistants on 3000 meetri takistusjooks.
2011. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta 3000 meetri takistusjooksus kuldmedali. Sama aasta maailmameistrivõistlustel Taegus sai ta seitsmenda koha, joostes uue Euroopa juunioride rekordi 9.32,74.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai ta ajaga 9.38,20 algselt neljanda koha, kuid tõusis pärast Ukraina jooksja Svitlana Shmidti diskvalifitseerimist pronksmedalile.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis sai ta isikliku rekordiga 9.23,52 seitsmenda koha.
Tatari ANSV
Tatari ANSV eksisteeris aastatel 1920–1990.
Gesa Felicitas Krause
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta pronksmedali tulemusega 9.19,25.
2016. aastal tuli ta Amsterdamis 3000 meetri takistusjooksus ajaga 9.18,87 Euroopa meistriks.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta rahvusrekordiga 9.18,41 kuuenda koha.
Tatari ANSV
Deklaratsioon Tatarstani riiklikust suveräänsusest
30. augustil 1990 võttis Tatari ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Tatarstani riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Tatari Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks – Tatarstani Vabariigiks. Vabariigi nime muutuse kinnitas 24. mail 1991 Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress.
Gesa Felicitas Krause
5. mail 2017 jooksis ta Teemantliiga etapil Dohas isiklikuks rekordiks ja ühtlasi rahvusrekordiks 9.15,70.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis kukkus ta 3000 meetri takistusjooksu finaalis, kuid sai ajaga 9.23,87 üheksanda koha.
Nullpunkt (romaan)
"Nullpunkt" on Margus Karu 2010. aastal ilmunud romaan 21. sajandi algusaastate Eesti koolinoorte elust.
Gesa Felicitas Krause
27. augustil 2017 parandas ta Berliinis toimunud võistlusel 3000 meetri takistusjooksus isiklikku ja ühtlasi rahvusrekordit ligi nelja sekundiga, kui jooksis 9.11,85.
2018. aastal tuli ta teist korda Euroopa meistriks, kui võitis kuldmedali ajaga 9.18,80.
Nullpunkt (romaan)
Film
Raamatu põhjal on tehtud film "Nullpunkt", mis linastus 2014. aasta detsembris.
Gesa Felicitas Krause
Ta on tulnud Saksamaa meistriks 3000 meetri takistusjooksus aastatel 2015, 2016, 2017, 2018 ja 2019 ning aastal 2017 ka 5000 meetri jooksus.
Tema nimel on Saksamaa rekord nii 2000 meetri kui ka 3000 meetri takistusjooksus.
Aastatel 2015, 2016 ja 2017 on ta valitud Saksamaa aasta naiskergejõustiklaseks. 2011. aastal valiti ta Saksamaa aasta nooreks naiskergejõustiklaseks.
Isiklikud rekordid
pisi|Gesa Felicitas Krause 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis pisi|Gesa Felicitas Krause (2011) Allikas: IAAF
Kuidas olla armastatud
"Kuidas olla armastatud" on 1962. aastal valminud Poola mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Kazimierz Brandysi samanimelisel jutustusel.
Sisu
Näitlejanna Felicja sõidab lennukiga Varssavist Pariisi ja meenutab minevikku. 1939. aastal asus ta noore näitlejana tööle teatrisse ja sai esimese suurema rolli. Ta oli armunud oma kolleegi, populaarsesse näitlejasse Wiktor Rawiczisse.
Algas sõda. Saksa võimud sulgesid teatrid ja Felicja asus tööle ettekandjana. Rawicz andis kohvikus kõrvakiilu oma tuttavale Petersile, kes oli asunud Saksa okupatsioonivõimude teenistusse. Peagi pärast seda lasti Peters maha, Rawicz sattus kahtluse alla ja kuulutati tagaotsitavaks. Ta hakkas ennast varjama Felicja korteris. Mitu aastat tegevusetust ja ootamist mõjus Rawiczile laastavalt. Sõja järel jättis ta kohe Felicja maha. Ametivõimud süüdistasid Felicjat ebaõiglaselt koostöös Saksa võimudega ja tal keelati viieks aastaks teatris töötamine. Felicjal aga õnnestus raadiosse tööle saada ja temast kujunes populaarne kuuldemängunäitleja. Ta kuulis tuttavatelt, et Rawicz on end põhja joonud ega suuda end näitlejana teostada. Felicja kohtas Varssavis Rawiczit ja kutsus ta endaga hotellituppa. Südametunnistuse piinade tõttu aga viskus meeleheitel Rawicz aknast välja.
Guitars – the Museum
pisi|Vaade kitarrimuuseumile Vasagatanilt, märts 2014 Guitars – the Museum on Rootsis Umeås tegutsev kitarrimuuseum. Muuseum asub telliskivihoones, kus oli varem kool nimega Vasaskolan. Samas majas on ka rokiklubi, restoran, muusikariistade pood plaadipood. Muuseum avati 2014. aasta jaanuari lõpul, kui tähistati Umeå valimist Euroopa kultuuripealinnaks.
Muuseum on muusikariistade poe 4Sound ja rokiklubi Scharinska omanike ühisalgatus. Umeå omavalitsus on toetanud muuseumi ruumide remondi ja aastase kaasfinantseeringuga 2,4 miljoni Rootsi krooni ulatuses 2014 ja 2015.
Vilma Jürisalu
Vilma Jürisalu (sündinud Eero; 1. august   1928 Varja küla – 27. oktoober 2010) oli eesti tõlkija ja toimetaja.
Ta lõpetas 1946. aastal Rakvere Gümnaasiumi. 1951. aastal lõpetas Jürisalu saksa filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli ja kuus aastat hiljem sai ta kaugõppe õppinult inglise filoloogi diplomi.
Jürisalu esimene töökoht oli Eesti Raadio, kust ta ka 1985. aastal pensionile läks. Jürisalu sai kirjandussaadete vastutavaks toimetajaks juba 1953. aastal. Eesti Raadio arhiivis moodustab tema osalusega saadete nimestik 20 lehekülge.
Ta tõlkis peamiselt saksa ja inglise keelest, näiteks Jane Austeni, Saul Bellow', John le Carré, Agatha Christie, William Faulkneri, Henry Jamesi, Rudyard Kiplingi, Thomas Manni, William Somerset Maughami, Iris Murdochi, Herta Mülleri, John Steinbecki ja Stefan Zweigi teoseid.
Isiklikku
Tema abikaasa oli helilooja Heino Jürisalu.
Oksatorik
Sarapuu-ebakorgik, ka oksatorik (Dichomitus campestris) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Johann Weideling
Johann Weideling (1603–1635) oli Tartu ülikooli esimene heebrea, kaldea, süüria, araabia ja kreeka keele professor (aastail 1632–1633).
Mars
Mars oli vanarooma sõjajumal, tema kreeka vaste oli Ares. Marsi järgi on saanud nime planeet Marss.
Bombay Sapphire
pisiBombay Sapphire on Inglismaal toodetav džinn. Selle tootmist alustati aastal 1987. Toote valmistamise retsept on pärit juba aastast 1761.
Türss
pisi|[[Harilik hobukastan|Hariliku hobukastani õisik.]] Türss (inglise thyrse, ladina thyrsus) on ebasarikjas liitõisik. Nimetus võeti vastu Eesti Loodusuurijate Seltsi eestikeelsete taimenimede komisjoni poolt 2012. aastal
Türss on näiteks hobukastani õisik.
The Sims 2
"The Sims 2" on elu simuleeriv strateegiamäng, teine osa "The Simsi" mängusarjas; eelnedes "The Sims 3-le" ja järgnedes "The Simsile". Mängu töötas välja Maxis ja avaldas Electronic Arts. Mäng simuleerib ühe või mitme tegelase ("Sims") igapäevaseid tegevusi eeslinna majapidamises SimCity lähedal.
"The Sims 2" tuli müüki 14. septembril 2004, selle viimane lisapakett ilmus 5. novembril 2008.
UÕK Perejaslav-Võšneve piiskopkond
UÕK Perejaslav-Võšneve piiskopkond (ukraina keeles Переяславсько-Вишневська єпархія ПЦУ) on 4. märtsil 2019 moodustatud Ukraina Õigeusu Kiriku piiskopkond, mille alla kuuluvad kogudused Kiievi linnas ja Kiievi oblastis.
Illevere
Illevere oli küla Järvamaal, ajalooliselt Metstaguse mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kagavere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Järva-Jaani kihelkonda. Küla kaotati 1977. aastal, mil see liideti Kagavere külaga.
1688. aastal on esmamainitud nime Illefer.
Richard Känd
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1923. aastal, õppis aastail 1924–1930 Tartu Ülikooli matemaatikaosakonnas ja 1934–1941 õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Richard Känd osales Vabadussõjas, oli 1923–1924 kooliõpetaja Alaveres, 1927 Kohtla-Järvel. 1928–1932 Virumaa Põllumeeste Esinduse sekretär ja Virumaa Teataja toimetuse liige, alates 1932. aastast Viru maavalitsuse ametnik, viimati administratiiv- ja hoolekandeosakonna juhataja. I Riigivolikogu valimistel kandideeris Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadina 69. valimisringkonnas.
1941. aastal ta arreteeriti NKVD poolt, suri vangistuses.
Kiievi Kummitus
pisi|[[Ukraina õhuvägi|Ukraina õhuväe MiG-29. Kiievi Kummitus lendas väidetavalt seda tüüpi lennukiga]]
Kiievi Kummitus (ukraina keeles Привид Києвa, inglise keeles Ghost of Kyiv) on hüüdnimi, mis sotsiaalmeedias anti väidetavale Ukraina hävituslennuki piloodile, kes olevat Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse tulistanud Kiievile pealetungi tõrjumisel alla mitmeid Venemaa õhusõidukeid ja sai nõnda Ukraina pooldajate seas populaarseks, süstides neisse käimasolevas sõjas lootust ja tugevdades võitlusvaimu. Sellise piloodi olemasolu, identiteet ja teod on tõendamata ning mitmetel hinnangutel on talle omistatud saavutused väherealistlikud. Osa sotsiaalmeedias väidetavalt Kiievi kummitusest avaldatud fotodest ja videotest on tegelikult vanad ja/või mitteseotud ülesvõtted, võltsitud pildid ning ühel juhul videomänguklipp.
Väited
Venemaa-Ukraina sõja algpäevil hakkasid sotsiaalmeedias levima videod lendavatest hävituslennukitest koos väidetega, et tegu on ühe Ukraina õhuväe hävituslennuki MiG-29 piloodiga, kes tulistas esimesel sõjapäeval (24. veebruaril 2022) või esimese 30 tunni jooksul alla mitu (enamasti öeldi neid olevat 6) Venemaa lennukit, teenides sellega õhuässa nimetuse. Pilooti hakati kutsuma Kiievi kummituseks. Esimest korda mainiti teda Twitterisse postitatud kolme video juures, mis näitasid üht hävituslennukit Kiievi kohal lendamas. Mõned algpostituse jagajad lisasid juurde kommentaari, et teadaannete kohaselt laskis Ukraina piloot õhuvõitluse käigus alla mitu Venemaa lendurit. Neid teateid levitasid laiemalt suure jälgijaskonnaga sotsiaalmeedia kasutajad. Hispaania ajaleht Marca ja üks palju jagatud Twitteri postitus täpsustasid, et tema poolt alla lastud 6 lennukit olevat: kaks Su-35, kaks Su-25, üks Su-27 ja üks MiG-29.
Lugusid Kiievi kummitusest hakkasid jagama ka Ukraina meediaväljaanded, valitsus ja poliitikud. Teiste hulgas teatasid tema olemasolust ja saavutustest endine Ukraina president Petro Porošenko ja Ukraina saadik Euroopa Liidus Mõkola Totšõtskõi. Kiievi kummituse kohta käivaks peetakse ka Ukraina Kaitseministeeriumi 25. veebruari Twitteri postitust, kus räägiti "lendavast kättemaksjast MiG-29-s, mida kiievlased nii tihti näevad" ja postitas video õhuvõitlusest, kus MiG-29 paistab purustavat teise lennuki. Sotsiaalmeedias levis ka koos põleva lennuki pildiga info, et Associated Press olevat 25. veebruaril teatanud, et Kiievi kummitus ise on alla lastud. 27. veebruaril teatas Ukraina Julgeolekuteenistus, et Kiievi kummitus on alla tulistanud juba 10 lennukit. 3. märtsil teatas The Times, et allikas Ukraina sõjaväes oli öelnud, et piloot on reaalne ja elus.
Sotsiaalmeedias esitati ka mitmesuguseid väiteid Kiievi kummituse identiteedi kohta. Näiteks Petro Porošenko postitas Twitterisse foto lennuki juhikabiinis istuvast kiivriga inimesest, kes olevatki Kiievi kummitus. Erinevad postitajad väitsid, et tegu on kas 25. veebruaril õhuvõitluses surma saanud ja hiljem Ukraina presidendilt Volodõmõr Zelenskõilt Ukraina kangelase aunimetuse saanud Oleksandr Oksantšenkoga, Samuyil Hydega või Vladimir Abdonoviga. TikToki lisatud video näitas startivas lennukis olevat pilooti ja seostas teda Kiievi kummitusega. 11. märtsil avaldas Ukraina Relvajõudude kindralstaap foto väidetavast Kiievi kummitusest istumas lennuki juhikabiinis, näo ees kiivri visiir ja hapnikumask.
Avalikkuse reaktsioon
Idee Kiievi kummitusest sai sotsiaalmeedia kasutajate, eriti Ukraina poolehoidjate seas populaarseks, tema suhtes väljendati imetlust ja loodeti, et ta jätkab võitlust ülekaaluka Venemaa õhuväe vastu. Tema lugu on nähtud raskes olukorras julgust ja lootust andvana ning võitlusvaimu tugevdavana. BuzzFeed Newsi ajakirjanike hinnangul moodustas Kiievi kummitus koos teiste sarnaste lugudega (Maosaare kaitsmine, silla õhkimiseks oma elu ohverdanud sõdur, kümnete tuhandete vabatahtlike sõjaväega liitumine, tsiviilisikud tankide liikumist takistamas) rahvusliku narratiivi vaprusest olukorras, kus vastamisi seisti endast tugevama vastasega. Teda on kirjeldatud kui kangelast Ukraina inimeste jaoks ja et on pälvinud kultusliku austuse. Kiievi kummitust on võrreldud varasemate sõdade ajal propagandas levitatud kangelaslike üksikisikute lugudega (Simo Häyhä, Ljudmõla Pavlitšenko).
Kiievi kummituse lugude mõju Venemaa sõjaväele pole selge ja oma osa on selles ka Venemaa valitsuse kehtestatud tsensuuril. Atlandi Nõukogu liikme Emerson Brookingu hinnangul pole tõenäoline, et kuigi paljud Venemaa tavainimesed ja sõdurid nende lugudega tuttavad oleks. Küll on mõned Vladimir Putinit toetavad meemikanalid Kiievi kummitust käsitlenud, näiteks tehes selle üle nalja võtmes, et Lääne meedia ja ukrainlased loovad väljamõeldisi, sest neil tegelikult lootus puudub.
Hinnangud tõelisuse kohta
Kiievi kummituse eksisteerimine, identiteet ega teod pole tõendatud. Tema loo kinnitamine Ukraina valitsuse poolt on olnud puudulik. Mitmed vaatlejad peavad nii paljude lennukite allatulistamist ühe piloodi poolt nii lühikese perioodi vältel ebatõenäoliseks sündmuseks. See tähendaks, et üksainus piloot lasi kõik need lennukid alla riigi erinevatel lahinguväljadel, ehkki pole teada, et Ukraina kokkugi nii palju lennukeid alla tulistas, osa lennukeid pidi eeldatavalt alla tulistama maapealne õhutõrje, lennukite omavahelises õhuvõitluses vastase tabamine on tänapäeval üsna haruldane ja Ukraina õhuvägi ise raporteeris 25. veebruaril vaid kahest sellisest juhtumist.
Mitmed Kiievi kummituse lugu toetavad fotod ja videod on kontrollimisel osutunud vanadeks ja/või mitteseotud ülesvõtteks, võltsitud piltideks ning ühel juhul videomänguklipiks. Nii oli Porošenko postitatud Kiievi kummituse pilt sama foto, mille Ukraina Kaitseministeerium avaldas 2019. aastal uut kiivrit testinud piloodist. Kiievi kummitusena esitletud Samuyil Hyde oli aga USA koomik Sam Hyde, keda sageli internetimeemides on kasutatud ja kelle näopilt oli kleebitud ühe USA hävituslennukipiloodi foto peale. Vladimir Abdonovi pildid olid saadud kleepides eri kohtadest pärit alusfotodele ühe Buenos Airese advokaadi näopildi. Startiva Kiievi kummituse lennuki video oli tegelikult lõik kunagisest USA õhujõudude lennukit näitavast videost. Postitus väidetavast Associated Pressi uudisest Kiievi kummituse allatulistamise kohta osutus valeks – taolist uudist polnud olnud ja postituse juures oleval fotol oli 2014. aastal Inglismaal alla kukkunud lennuk. Ühes paljujagatud videos, kus üks, väidetavalt Kiievi kummituse lennuk, tulistas alla teise, Venemaa lennuki, oli tegelikult kasutatud klippi arvutimängust. Video algselt Youtube’i üles laadinud kasutaja oli seda küll video kirjelduse lahtris märkinud, aga paljud video levitajad (sealhulgas Ukraina Kaitseministeerium) esitasid seda tõe pähe. Video ehtsust oli kerge uskuma jääda, kuna klipi taustal on kuulda inimhääli, sellele oli järeltöötluses antud nutitelefoni kaameraga jäädvustatud videolõigule omane püstine formaat ja kaamera loomulikuna näivat rappuvat liikumist imiteeriti mängus hiirega.
Nii on ajakirjanduses Kiievi kummitust peetud tõenäoliselt väljamõeldud kangelaseks,  tema lugu on nimetatud müüdiks ja legendiks,   mida selle sotsiaalmeedias levitajad moonutasid ja võimendasid  ning mis osutus kasulikuks Ukraina valitsusele, kes kasutas seda ära oma püüdlustes tugevdada sõjaolukorras võitlusvaimu.
Pärast seda, kui ajakirjanduses hakkasid levima väited, et Kiievi kummitus on hukkunud lendur Stepan Tarabalka, lükkas Ukraina õhuvägi need väited ümber, kinnitades, et Kiievi kummituse näol on tegemist "superkangelase-legendiga", mis on ühtlasi 40. taktikalise lennuväe brigaadi koondportree.
John Kulasalu
John Kulasalu (sündinud 14. juunil 1956 Perthis, Lääne-Austraalias) on Austraalia endine ujuja, päritolult eestlane.
Ta lõpetas 1973. aastal Perthis kolledži. Omandas hiljem õpetaja kutse.
Alustas ujumistreeninguid 8-aastaselt, püstitas 12-aastaselt Lääne-Austraalia ujumisrekordeid ja tuli 1972. aastal Austraalia noortemeistriks. Oli 200 m vabaujumises 1974. aastal Austraalia meister. Tuli Austraalia meistrivõistlustel hõbedale 200 m vabaujumises (1973) ja pronksile 400 m vabaujumises (1973–1974).
Kuulus aastatel 1973–1974 Austraalia koondisse. Sai maailmameistrivõistlustel 1973. aastal (Belgrad, Jugoslaavia) 4 × 200 m vabaujumises Austraalia teatemeeskonnas hõbeda.
Briti Rahvaste Ühenduse mängudel 1974. aastal (Christchurch, Uus-Meremaa) võitis ta 400 m vabaujumises ja Austraalia teatemeeskonnas ka 4 × 200 m teateujumises kuldmedali.
Strõi jõgi
Strõi on jõgi Ukrainas, Dnestri parempoolne lisajõgi.
Strõi on 232 km pikk ja tema valgla pindala on 3060 km². Jõgi on segatoiteline ja lisaks kevadisele suurveele on talle iseloomulikud ka suvised ja sügisesed tulvad, mis pole talvelgi haruldased. 17 km kaugusel suudmest Gnizdõtšivis on jõe keskmine vooluhulk 45,2 m³/s, aga maksimaalne 890 m³/s. Jääkattes on ta harilikult 2–2½ kuud. Jääd võib jõelt leida novembrist aprillini.
Jõe ääres asuvad Strõi, Gnizdõtšiv ja Židatšiv. Keskjooksul kuni Strõini kulgevad jõe orus tähtsad Lvivi–Mukatševe maantee ja raudtee. Ka Strõist kuni suudmeni kulgevad jõeorus maantee ja raudtee, millest eriti oluline on maantee, mida mööda saab ida poole sõita Ternopili ning sealt edasi Hmelnõtskisse ja Vinnõtsjasse.
Strõi jõel korraldatakse paadimatku.
Edvaldo Oliveira Chaves
Edvaldo Oliveira Chaves (tuntud ka nimega Pita; sündinud 4. augustil 1958 Nilópolises) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 1979. aasta Copa Américal ja 1987. aasta Panameerika mängudel.
Żary
Żary (saksa Sorau) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas, Żary maakonna halduskeskus. Żary asub Saksamaa piirist umbes 27 km kaugusel, Zielona Górast ligikaudu 41 km edelas.
Asulat on esmamainitud 1007. aastal, linnaõigused sai 1260. aastal. Sorau oli kaubalinn, alates 1292. aastat vermiti seal münte. Alates 14. sajandist etendas linna majanduselus olulist rolli käsitöö. Postijaam rajati linnas 1586. aastal. 17. ja 18. sajandil tegeldi linnas muuhulgas ka siidiusside kasvatamisega. 19. sajandil hakkas arenema tööstus. Raudteeühenduse sai Sohrau 1846. aastal, 1880. aastal ehitati elektrijaam. 1927. aastal paigaldati kanalisatsioon. Teises maailmasõjas hävis umbes 60% linnast. Alates 1945. aastast on Żary Poola koosseisus.
Taheva raudteejaam
Taheva raudteejaam (algselt Taiwola) oli raudteejaam Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudteel Valga maakonnas Valga valla aladel Taheva külas. Jaam asus Valga raudteejaamast 26,6 kilomeetri kaugusel.
Jaam avati koos raudtee rajamisega aastal 1903. Toonase haldusjaotuse järgi jäi see Hargla kihelkonda Taheva mõisa maadele. Jaamas oli kolm teed, lisaks veel üks tupiktee, mis viis kaubaaida juurde. Jaamas oli ka veetorn.
Taheva raudteejaam suleti koos Mõnistesse viiva raudteega 02.06 1970.
Johann Heinrich Koch
Johann Heinrich Koch (29. juuni 1760 Bremervörde – 4. mai / 16. mai 1828 Kärla) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastatel 1795–1828 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Koch levitas Saaremaal viljapuude ja põldudel kartulite kasvatamise kõrval ka "kena kommet jõulupuud süüdata". Oma ametiajal rajas ta Kärlale kena kirikupargi. Kärla park on hea näide sellest, kuidas kohalikud kirikuõpetajad tegelesid ka maastike kujundamisega.
Réthymno
Rethymno ( [ˈReθimno]; ka Rethimno, Rethymnon, Réthymnon ja Rhíthymnos ) on linn Kreekas Kreeta saarel. See on Rethymno piirkonnaüksuse pealinn, kus elab üle 30 000 elaniku.
Rethymno pärineb Minose tsivilisatsiooni ajast (iidsed Rhithymna ja Arsinoe asula). Linn oli piisavalt võimas, et vermida oma münte. Ühte neist müntidest on tänapäeval kujutatud linna vapil: kaks delfiini ringis.
Ajalugu
vasakul|pisi| Vaade vanale sadamale vasakul|pisi| Rethymno Fortezza sisemus vasakul|pisi| Uus sadam See piirkond on rikkaliku iidse ajalooga, eeskätt Minose tsivilisatsiooni kaudu. Rethymno põhiline kasvuperiood algas, kui saare vallutanud Veneetsia Vabariik otsustas sinna teha Heraklioni ja Hania vahepealse kaubajaama. Tänane vanalinn pärineb peaaegu täielikult Veneetsia Vabariigi perioodist. See on Kreeta üks paremini säilinud vanalinnu.