cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Athanasios
Tegevus Aleksandria patriarhina
Pärast nende tagasitulekut tunnustus enamus Riminis seda vormelit ning palus keisril kirikukogu laiali saata. Et aga veel umbes kakskümmend piiskoppi selle vormeli heakskiitmisest keeldusid, pidid kõik kohale jääma, kuni detsembris lõpuks kõik järele andsid. Valens sõitis üksmeelele jõudnud kirikukogu saadikutega Konstantinoopolisse keisri juurde. Septembris 350 algas Seleukias Hommikumaa kirikukogu. Enamuses olid homoiousiaanid. Vähemuse juht Akakios Kaisareast esitas vormeli, mis oli neljanda Sirmiumi vormeliga sisulises kooskõlas, ainult et seal oli "mittesarnane" hukka mõistetud ja "igas suhtes" maha tõmmatud. Kirikukogu lõhenes. Homoiousiaanid pidasid omavahel edasisi läbirääkimisi, tagandasid Akakiose ja teised peamised opositsiooni esindajad ning saatsid keisri juhtnööri järgi Konstantinoopolisse kümme saadikut. Seal ootasid neid juba akakiaanide esindajad. Parteidevaheline võitlus jätkus. Homoiousiaanid saavutasid Akakiose hukkamõistmise. Akakiaanidega liitusid Valens ja Rimini kirikukogu saadikud, kes detsembris Konstantinoopolisse saabusid. Keisri surve all võtsid ka Seleukia saadikud 31. detsembril vastu Nikaia vormeli ja Akakios tähistas 360 oma pooldajatega Konstantinoopoli kirikukogul homoilaste võitu.
Christmas in My Heart
"Christmas in My Heart" on Sarah Connori jõulualbum, mis välja antud 18. november 2005 ja uusversioon 24. november 2006.
Athanasios
Tegevus Aleksandria patriarhina
3. novembril 361 Constantius suri. Keiser Julianuse võimuletulekuga algas arianismitüli viimane faas (361–381). Kõik pagendatud tohtisid tagasi pöörduda. Athanasios saabus 21. veebruaril 362 Aleksandriasse ning sai kohe jälle oma piiskopitoolile istuda, sest vastupiiskop Georgios oli rahvaülestõusu käigus 30. novembril 362 vangistatud ja 24. detsembril mõrvatud. Athanasios taotles kõikide arianismi vastaste ühinemist ning nõudis sellepärast 362 Aleksandria kirikukogul ainult Nikaia usutunnistuse üldist tunnustamist, jättes konkreetse tõlgendamise igaühe otsustada tingimusel, et arianism on välistatud. Homoiousiaanid ja homousiaanid ("vananikaialased") lähenesid teineteisele oluliselt. Nii tekkis "uusortodoksia" ehk "noornikaialaste" dogmaatiline suund. Vananikaia vormelist "olemuselt üks" sai uusnikaia vormel "olemuselt võrdne". Vana- ja uusnikaialaste edasist ühinemist taotlesid "kolm suurt kapadooklast" Basileios Suur, Gregorios Nazianziosest ja Gregorios Nyssast.
Pärast lühikest tegevusaega saatis Julianus Athanasiose maalt välja. 24. oktoobril 362 lahkus ta Aleksandriast ja läks Teebasse. Saades teada Julianuse surmast (26. juuni 363), sõitis ta keiser Jovianuse juurde, kes võttis ta Antiookias aupaklikult vastu, ja saabus 20. veebruaril 364 Aleksandriasse.
Pärast Jovianust valitses läänes Valentinianus I ja idas tema arianismimeelne vend Valens. Homoiousiaanlik Lampsakose kirikukogu sügisel 364 kuulutas 360. aasta Konstantinoopoli kirikukogu otsused kehtetuks ning varsti pärast toda kirikukogu aset leidnud homoiousiaanlike piiskoppide tagandamise homoilaste poolt mitteõiguspäraseks. Valens käskis kevadel 365 kõik Constantiuse poolt tagandatud piiskopid, kes Julianuse ajal olid oma positsioonid tagasi saanud, uuesti ära ajada. Athanasios põgenes 5. oktoobril 365 salaja linnast "uue jõe äärsesse villasse" Aleksandria lähedal, enne kui keiser jõudis langetada prefektide poolt palutud otsuse, kas ka Athanasios käib selle edikti alla. Keisri käsuga pandi ta 1. veebruaril 366 jälle ametisse. Tema elu viimasel seitsmel aastal teda enam ei rünnatud.
Ariaanluse vahelduva edu tõttu pagendati Athanasios Aleksandriast kokku viis või võib-olla seitse korda, kuid tema võim taastus iga kord. Selle kohta käib fraas Athanasius contra mundum ('Athanasius maailma vastu'). Üks pagenduskohti oli Trier, kus teda 335 või 336–337 ja 343 võõrustas piiskop Maximinus. Aastatel 339–345 viibis ta põhiliselt Roomas. Ainult aastatel 366–373 sai ta takistamatult oma patriarhiaadis tegutseda.
pisi|Athanasios [[bulgaaria ikoonil 17. sajandist]]
Tegevus ja looming
Athanasios jäi leppimatuks arianismi vastaseks ning suutis saavutada selle ketserluseks tunnistamise.
Kuni oma teise pagenduseni (339) eelistas Athanasios Jumal-Poja ja Jumal-Isa vahekorra sõnastamisel fraase "olemuselt sarnane" ja "igas suhtes sarnane". Hiljem hakkas ta otsustavalt pooldama Nikaia kirikukogu vormelit "Isaga olemuselt üks". Ta püüdis kaitsta Kristuse jumalikkust mis tahes eksiõpetuste vastu.
Filosoofiline logosemõiste Athanasiost ei huvitanud. Ta püüdis kristoloogiat seostada lunastusõpetusega. Loodu ega pooljumal ei saa inimesi lunastada. Sellepärast võitles ta ka arianismi vastu. Ainult Logos (Sõna), kes on olemuslikult Jumal, saab kõduvusse langenud inimkonnale tuua kõdumatuse. Ainult Kristuse täielik jumalikkus tagab inimestele lunastuse, mis seisneb jumaliku olemuseni jõudmises, jumalikustumises: "Tema sai inimeseks, et meie jumalikustuksime."
Athanasiose mõtted olid olulised inkarnatsiooniõpetuse väljakujunemisel. Ta oli inkarnatsiooniõpetuse suurim kaitsja.
Athanasios redigeeris ja korrastas ka Pühakirja. Uus Testament sai just tema käe all oma praeguse sisu ja tähenduse. Oma 39. ülestõusmispüha-kirjas määras ta kindlaks praegu tunnustatud Uue Testamendi kaanoni. Enne seda olid levinud erinevad Uue Testamendi variandid. Lisaks Athanasiose poolt Piiblisse jäetud evangeeliumidele oli umbes samapalju neid, mis välja jäid. Samast evangeeliumist võis olla eri sisuga variante. Athanasiose kaanoni kinnitasid lõpuks mitmed kirikukogud ja see sai üldtunnustatuks.
Athanasiose teosed on 4. sajandi kirikuloo kõige tähtsamad allikad. Hoolimata korralikust haridusest ei pööranud ta oma teoste vormile mingit tähelapanu, vaid ainult sisule.
Umbes aastatel 360–370, varsti pärast Antonios Suure surma, kirjutas Athanasios tema eluloo, legendilaadse "Antoniuse elu" ("Vita Antonii"), mis sai oluliseks inspiratsiooniallikaks nii lääne- kui ka idakiriku munkadele. See teos oli eeskujuks hagiograafidele ning aitas levitada munklust ja selle meetodeid eriti Läänes. Athanasiose autorsust on mõned uurijad ka kahtluse alla seadnud.
Talle on omistatud ka Athanasiose usutunnistus, mis on aluseks katoliiklusele, kuid mille autor pole kindlalt teada. Igatahes põhineb see usutunnistus Athanasiose mõtetel.
Athanasiose ülestõusmispühade kirjad, millest 13 on säilinud vanasüüriakeelses tõlkes, pakuvad huvi kaasaja kujutamise tõttu.
Athanasiosele on omistatud ka hulgaliselt kirju, mis on hiljem osutunud võltsinguteks.
Austamine
pisi|Kirst püha Athanasiose säilmetega Markuse katedraalis Kairos Õigeusu kirikus on Aleksandria piiskopi Athanasiose (Atanasiuse) ja piiskop Kyrillose mälestuspäev 18. jaanuaril. 2. mail tähistatakse Athanasiose säilmete üleviimist.
Katoliku kirikus austatakse Athanasiost pühakuna (usutunnistajana) ja Kiriku doktorina. Tema poole palvetatakse, kui on probleeme hambavaluga. Athanasiose mälestuspäev on 2. mai. See on memoria obligatoria.
Ka anglikaani kirikus on tema mälestuspäev 2. mail. Sel päeval mälestatakse teda ka luteri kirikus.
Athanasios on pühak ka kopti kirikus. Tema maised jäänused on Kairos kopti kiriku Markuse katedraalis.
Introduktsioon
Introduktsioon (ladina sõnast introductio 'sisseviimine, sissetoomine, juurdetoomine') on mitmetähenduslik sõna:
Visual Basic
Visual Basic (VB) on kolmanda põlvkonna sündmuspõhine objektorienteeritud programmeerimiskeel, keele BASIC Microsoft Corporationi poolne edasiarendus. Visual Basic on üsna lihtsalt kasutatav ja õpitav.
Programmeerida saab olemasolevaid komponente kasutades. Kasutada saab ka Windows API'd.
Hello, world
Hello world programm Visual Basicus:
Private Sub Form_Load ' näita lihtsat teatekasti tekstiga "Hello, World!" MsgBox "Hello, World!" End Sub
Maria Mena
Maria Viktoria Mena (sündinud 19. veebruaril 1986) on norra poplaulja.
Elulugu
Maria Mena sündis loomingulises perekonnas. Tema norralannast ema kirjutas näidendeid ja nicaragualasest isa oli trummar. Isa on mänginud mitmes Oslo ansamblis.
13-aastaselt läks Maria elama isa juurde. Ta laulis ja kirjutas laule oma tunnetest ja pettumustest. Mitte kõikidest päevikusse kirjutatud lugudest pole saanud laule, aga "My Lullaby" on üks nendest, väljendades tema valu vanemate lahutuse pärast.
Maria palus, et isa korraldaks ta demo tegemise. Peagi sõlmis Sony Music Maria Menaga lepingu. 2002. aastal esitles ta Norras oma debüütsinglit "Fragile (Free)", mis edetabelitesse ei jõudnud. Teine singel „My Lullaby“ saavutas Norra muusikaedetabelites 5. koha. Noor laulja sai kiiresti palju fänne ja peagi tähendas see populaarsus plaatinaplaati. Pärast suurt edu avaldas ta oma debüütalbumi „Another Phase“, mis saavutas Norra edetabelites kuuenda koha.
20. juulil 2004 esines Mena oma esimese rahvusvahelise albumi "White Turns Blue" esitlemiseks David Lettermani saates.
Laulud "You're the Only One" ja "Just a Little Bit" jõudsid edetabelite tippu.
Kumamoto prefektuur
Kumamoto prefektuur on Jaapani prefektuur Kyūshū saarel.
Haldusjaotus
Kumamoto prefektuur on jaotatud 48 omavalitsusüksuseks, millest 14 on linnad (市, shi). Prefektuuris on 10 ajaloolist maakonda (郡, gun)
Sümbolid
Kumamoto prefektuuri tunnuslind on põldlõoke (Alauda arvensis), tunnuspuu on kampripuu (Cinnamomum camphora) ja tunnuslill emajuur (Gentiana scabra var. buergeri).
Majandus
Kumamotos asub suur Honda autotehas.
Roman Tavast
Roman Tavast (11. mai 1895 Tallinn – 3. august 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Severouralski linnaosa, Sverdlovski oblast, NSV Liit) oli eesti kunstnik ja kullassepp.
Elutee
Roman Tavast sündis 1895. aastal Tallinnas kaluri perekonnas, ta lõpetas E. Niklaseni 4-aastase erakooli ning õppis graveerimist ja kullassepatööd E. Trederi töökojas Tallinnas. Mõningail suulistel teadetel oli ta töötanud ka kullassepp Julius Lossmani juures, õppinud selgeks kuldamiskunsti, täiendanud end hiljem kunstikooli kursustel ja üldhariduse saamiseks lõpetanud õhtugümnaasiumi. Iseseisvat tegevust alustas ta pärast Eesti Vabadussõda. Juba 1920. aastal oli Roman Tavast muretsenud endale ühekohalise kullassepatöölaua, 1921. aastal aga traadivaltsimismasina. 1923. aastal, 28-aastaselt, avas ta oma iseseisva ettevõtte märkide, medalite ning muude aurahade ja auhindade valmistamiseks – VMT Roman Tavast.
Tallinnas olid küll sel ajal mitmed väiksemad märgitöökojad, näiteks H. Kiiveri, R. Rekkori, O. Kattenbergi oma. Juba tsaariajast valmistas Viljandis medaleid A. Suurkaski töökoda. 1920. aastate algul oli Eestis moodustatud suur hulk mitmesuguseid uusi organisatsioone, seltse, ühinguid, koole, kes kõik soovisid ja vajasid oma eritunnuseid ning seetõttu telliti märke sageli välismaalt.
1931. aastal asus Roman Tavasti ettevõte juba oma majas, praeguse aadressiga Pärnu maantee 20. See oli kahekorruseline keskküttega kivibetoonhoone. Ruumid olid kuni 5 meetrit kõrged ja õhupuhastusseadeldisega varustatud. Seoses uude hoonesse asumisega nimetas Roman Tavast oma ettevõtte märkide ja väärtmetallasjade tehaseks. 1935. aastal ehitati tööstushoonele peale veel kolm korrust, mis juba esialgses projektis olid ette nähtud. 1938. aastal ehitati hoonesse ka lift.
Kehtna valla vapp
Kehtna valla vapp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kehtna valla vapp. pisi|Kehtna valla vapp thumb|Kehtna valla vapp 1995-2017
Roman Tavast
Elutee
Oma firmakaupluse avas Roman Tavast samale krundile ehitatud uues majas alles 1938. aastal. Kaupluse tammepuust sisseseade kumerate klaasidega vitriinidega ja palisandriga kaetud letiga oli tol ajal üks moodsamaid. Kaupluse vitriinides olid välja pandud näidiskaubad, mille järgi sai anda tellimusi. Peale selle oli ettevõttel märkide jaoks veel teisigi reklaamvitriine. Üks neist asus Viru ja Vene tänava nurgal, teine Harju tänavas.
Kehtna valla vapp
Vapi kirjeldus
Sinise ja hõbedaga kaldjaotatud kilbil (I) hõbedane leegitsev karikas ja (II) must ronk.
Võrdsete osapooltena liitunud valdade järjepidevusest tulenevalt on vapil karikas ja ronk. Leegiga karikas sümboliseerib piirkonna klaasitööstuseid läbi aegade. Leek on ka kodukolde ja valla elujõu sümboliks. Sinine värv viitab kõnnumaa järvedele, jõgedele, laugastele. Ronk on valla elujõu, pikaealisuse ja väärtushinnangute sümboliks, sest kaaren kehastab häid mõtteid ja mõttetegevust, arukust ja tarkust, ettenägelikkust ja mälu, inspiratsiooni ja poeesiat. Need omadused on vajalikud ka koolihariduse ja kutseoskuste omandamisel valla erinevates haridusasutustes. Kehtna kaaren sümboliseerib põllumajandustegevuse püsimist vallas. Võimu sümbolina hoiab ja kaitseb ronk väliste mõjutuste eest kohalikku kogukonda tema tegevuses oma elu korraldamisel ning valvab ja hoiab silma peal piirkonna rahumeelsel arengul.
Roman Tavast
Elutee
Roman Tavast mõisteti surma ja lasti maha 1942. aastal Sevurallagis Sosvas (Severouralski linnaosa, Sverdlovski oblast, NSV Liit).
Kehtna valla vapp
Vapp 1995-2017
Vapp on kinniti 27. juunil 1995.
Roman Tavast
Isiklikku
Roman Tavasti pojapoeg on Arvi Tavast.
Kehtna valla vapp
Vapp 1995-2017
Kehtna mail väga levinud vares on nii kodu-, põllu- kui tarkuselind. Sellena viitab ta Kehtna tuntusele nii põllutöö- kui ka hariduskesusena, kus erilises aus kodumajanduslik õpe. Pügalristide arv vapil tähistab seitset valda mille maalõigetest koosneb tänane Kehtna vald
Absoluutselt must keha
pisi|Väike avaus mustade seintega õõnsuses käitub ligilähdaselt kui absoluutselt must keha Absoluutselt must keha ehk mustkiirgur on  selline idealiseeritud keha, mis neelab kogu talle pealelangeva valguse (st valgus üldse ei peegeldu sellise objekti pinnalt).
Kuigi ükski materjal ei käitu absoluutselt musta keha taoliselt, on võimalik implementeerida objekt, mille omadused on kuitahes lähedased absoluutselt musta keha omadele. Selliseks objektiks on tumedate (nt tahmatud) siseseintega õõnsus, mille seina on tehtud hästi väike avaus. Välisele vaatlejale tundub auk absoluutselt mustana, sest läbi avause õõnsusse sattunud valguskiir peegeldub mitmeid kordi õõnsuse siseseintel enne kui pääseb uuesti läbi avause välja ja seega neeldub praktiliselt täielikult (muuseas, samal põhjusel näib toa sisemus päikesepaistelisel päeval kaugelt läbi avatud akna vaadatuna mustana). Kuna avaus on hästi väike, siis õõnsuse sisemuses olev kiirgus on praktiliselt tasakaalus seintega (mida hoitakse fikseeritud temperatuuril). Seega avaus kiirgab välja tasakaalulise spektriga kiirgust (nagu absoluutselt must keha).
pisi|Absoluutselt musta keha kiirguse spekter (ühikulise pindala kohta). Näidatud on ka nähtava spektraalpiirkonna piirid
Absoluutselt musta keha kiirgus
Absoluutselt musta keha kiirguse spekter (temperatuuril T) on antud Plancki kiirgusseadusega:
388
388. aasta
Absoluutselt must keha
Absoluutselt musta keha kiirgus
kus I on kiirguse intensiivsus (W) ühikulise pindala (m2) ja ühikulise lainepikkuse intervalli (nm) kohta, \lambda on lainepikkus, h on Plancki konstant, c on valguse kiirus vaakumis ja k on Boltzmanni konstant. Integreerides üle kõigi lainepikkuste, saadakse summaarne kiirguse võimsus:
Seda nimetatakse Stefani-Boltzmanni seaduseks (võrdeteguri väärtuseks tuleb, mida nimetatakse Stefani-Boltzmanni konstandiks). Seega kiirguse intensiivsus kasvab väga kiiresti temperatuuri tõustes. Kiirguse maksimum asub lainepikkusel, mis on arvutatav Wieni nihkeseadusega:
See näitab, et temperatuuri tõustes nihkub spektri maksimum lühemate lainepikkuste poole. Vastavalt muutub ka kiirguse värvitoon. center|Soojuskiirguse värvitoon sõltuvalt temperatuurist
Seos reaalsete kehadega
Reaalsed kehad emiteerivad kiirgust vähem kui sama temperatuuriga absoluutselt must keha, vastavat koefitsienti nimetatakse keha kiirgamisvõimeks ja tähistatakse \varepsilon. Seega. Vastavalt Kirchhoffi seadusele on see võrdne keha neelamisvõimega. Kui (ei sõltu lainepikkusest), nimetatakse keha halliks (neelab ühtemoodi igasugusel lainepikkusel).
Enamuse tahkete kehade ning kõrgele rõhule ja temperatuurile viidud gaaside soojuskiirgus on spektraalkoostiselt siiski üsna lähedane absoluutselt musta keha omale. See võimaldab kiirguse spektri järgi hinnata keha temperatuuri. Sellisel viisil määratud temperatuuri nimetatakse värvustemperatuuriks.
Komooride lipp
Komooride lipp on Komooride ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
Praegune Komooride riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 7. jaanuaril 2002. Lipp sarnaneb Mauritiuse ja Seišellide lipuga. Sellel on ühendatud horisontaalsete laidudena Ndzwani, Mwali ja Mayotte'i lipuvärvid. Vardapoolses osas on aga islami tunnusena roheline kolmnurk, valge kuusirp ja neli valget viisnurkset tähte. Kuigi riik koosneb kolmest saarest, Ngazidja, Ndzwani ja Mwali, tähistab neljas täht Prantsusmaale kuuluvat Mayotte. Sellega väljendatakse soovi ühendada kõik neli saart ühtseks riigiks.
Lipu värvide toonid on roheline PMS 363C, kollane PMS 123C, punane PMS 186C ja sinine PMS 285C.
Oma lipud on ka Ngazidjal – sinine kangas, millel valge poolkuu ja neli viisnurkset tähte, Ndzwanil – punane kangas, mille keskel valge käsi ja poolkuu ning Mwalil – kollane kangas, mille vardapoolsel osal on must vertikaalne laid, kollase välja keskel on aga valge viisnurkne täht ning poolkuu.
Komooride ajaloolised lipud
thumb|[[Pilt:FIAV_historical.svg|23px Komooride lipp 1978–1992]] thumb|[[Pilt:FIAV_historical.svg|23px Komooride lipp 1992–1996]] thumb|[[Pilt:FIAV_historical.svg|23px Komooride lipp 1996–2001]] 1963. aastal võeti Prantsusmaa autonoomse piirkonnana kasutusele roheline lipp, mille vardapoolses ülanurgas oli valge poolkuu ning kanga poolitasid diagonaalselt paigutatud neli valget viisnurkset tähte. Kui Komoorid iseseisvusid 1975. aastal siis võeti see lipp ka riigi tunnusena kasutusele. Selle lipu iga iseseisva riigi tunnusena jäi aga lühikeseks, juba kuu aega hiljem toimunud riigipöörde käigus vahetati see lipp välja.
Uus lipp oli jagatud kaheks horisontaalseks väljaks, punane ehk ülemine väli oli laiem ja alumine roheline kitsam. Punase laiu vardapoolses osas olid eelmiselt lipult pärit valged poolkuu ja neli tähte.
1978. aastal eemaldati lipult punane väli ning poolkuu ja tähed paigutati rohelise välja keskele.
1992. aastal muudeti lippu sellega, et poolkuu pöörati selili. Nii sarnanes uus plagu Mauritaania lipuga, erinevuseks oli tähtede arv.
Aastatel 1996–2002 oli poolkuu lipul jälle püstises asendis. Vardapoolsesse ülanurka oli lisatud araabiakeelne kiri "Allah" ja lehvi allnurka "Muhamed".
Poloonium
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Stabiilseim on isotoop massiarvuga 209, mille poolestusaeg on 103 aastat, kuid seda ei esine looduses. Polooniumi looduslikest isotoopidest on pikima elueaga isotoop massiarvuga 210, mille poolestusaeg on 138 päeva ja mis tekib uraani radioaktiivsel lagunemisel. Polooniumi avastas 1898. aastal abielupaar Pierre ja Marie Curie. Nimetus anti Marie Curie sünnimaa Poola järgi. Polooniumi sulamistemperatuur on 254 kraadi ja keemistemperatuur 952 kraadi.
Nyimasata Sanneh-Bojang
Nyimasata Sanneh-Bojang (1941–2015) oli Gambia naispoliitik, minister.
1980. aastast töötas ta People's Progressive Party (PPP) büroos naisküsimuste alal.
Ta valiti 1982. aastal esimese naisena Gambia parlamenti. 1987. aastal valiti ta tagasi, kuid 1992. aasta valimistel ta ei kandideerinud. Sõjaväehunta Armed Forces Provisional Ruling Council (AFPRC) nimetas ta 1995 tervishoiu- ja sotsiaalministriks. 1996. aastal pidi ta sellest ametist loobuma Isatou Njie Saidy kasuks. 2002. aastal valiti ta taas parlamenti. 2007. aastast töötas ta erakonna Alliance for Patriotic Reorientation and Construction kõrge ametnikuna.
Vihmauss
Vihmauss (Lumbricus) on väheharjasusside perekond vihmauslaste sugukonnast. Perekonnas on umbes 700 liiki, Eestis on esindatud 3.
Vihmauss tajub valgust kogu keha pinnaga.
Vihmaussidel on suletud vereringe. Veresoontes ringlev punane veri annab neile roosaka värvuse.
Vihmaussid tulevad maapinnale ainult öösiti, päeval pärast vihmasadu.
Vihmaussid toituvad peamiselt lagunevatest taimeosadest.
Nad on hermafrodiitsed, nende järglased arenevad limaainest kookonis.
Vihmaussid mängivad tähtsat rolli mullaviljakuse säilitamisel.
Kiusamine
Kiusamine on väärkohtlemise (agressiivse ja negatiivse käitumise) vorm, mis seisneb oma tegevuse või käitumisega kellelegi sihilikult ebameeldivuste (füüsilise valu või ebamugavuse, vaimse alaväärsustunde, hirmu jne) tekitamises.
Volfram
pisi|Volframitükid Volfram on keemiline element järjekorranumbriga 74.
Kiusamine
Sarnaste tunnustega käitumist mitmete teiste loomade vahel võidakse nimetada vihkamiseks (inglise keeles mobbing).
Ober-Haus
Ober-Haus on rahvusvaheline kinnisvarafirma, mille asutas Paul Oberschneider koos kolme töötajaga 1994. aastal Tallinnas.
Kiusamine
Kiusamine on nüüdisajal mitmete teadusharude teadlaste uurimisaines ja kuigi teadusprobleemi on pikalt uuritud ei ole uurijad teaduslikult päris kindlat definitsiooni kiusamisele välja kujundanud.
Ober-Haus
Aastal 2009 töötas Ober-Hausis rohkem kui 300 inimest, nende hulgas atesteeritud maaklerid ja kinnisvarahindajad ning haldajad. Ober-Hausil oli aastal 2009 kokku 30 kontorit neljas riigis: Eestis (Tallinn, Tartu, Pärnu, Jõhvi, Narva), Lätis (Riia, Ventspils, Valmiera, Liepāja, Jelgava), Leedus (Vilnius, Kaunas, Palanga, Klaipeda, Šiauliai, Panevėžys, Druskininkai) ja Poolas (Varssavi, Kraków, Katowice, Gdańsk, Poznań, Łodz).
Kiusamine
Kiusamiskäitumine
Kiusamine võib olla sõnaline (narrimine, norimine, pilkamine, mõnitamine, ähvardamine jne), füüsiline (tõukamine, togimine, näpistamine, löömine jne) või psüühiline (üleolev käitumine, ignoreerimine, kõrvalejätmine, millegi tegema sundimine vms).
Ober-Haus
Pärast ühinemist Soome Realia Group Oy-ga aastal 2007 muutus Ober-Haus Ida-Euroopa suurimaks kinnisvaraagentuuriks. Realia Groupi osanikud on Sponsor Capital, Nordea Pank, Varma Pensionifond and Soome Tööstusinvesteeringute AS.
Kiusamine
Kiusamiskäitumine
Kiusamine võib hõlmata korduvaid tegusid aja jooksul, mille eesmärk on luua või jõustada ühe isiku (või grupi) võimu teise isiku (või grupi) üle. Kiusamise eesmärgiks võib olla ka soov saada kas ohvri või kellegi teise tähelepanu.
Konrad von Mandern
Konrad von Mandern (ka Conradus Manderen; surnud 5. mail 1295) oli Liivi ordu maameister aastatel 1263–1266.
Ober-Haus
Ober-Hausi kodulehel asub kinnisvarapakkumste andmebaas.
Konrad von Mandern
Mandern pärines Waldecki krahvkonnast Mandernist Fritzlari lähedalt. Tema suguvõsa pärines Tüüringi maakrahvide ministeriaalidest. Enne seda, kui Mandernist sai Liivimaa ordumeister, pole temast midagi teada. Kolme maameistriks oldud aasta jooksul korraldas Mandern 3 uue linnuse, Paide ja Pärnu ehitamist Eestis ja 1265 Miitavi (Jelgava) ehitamist Semgallias (Zemgale Lätis), kuid tema ametiaeg lõppes siiski ebaõnnestumisega: semgalitevastase sõjaretke ebaõnnestumise järel ta kas sunniti tagasi astuma või loobus ise ordumeistri ametist.
Vihmauss
Vihmauss surub edasiliikumisel oma esiosa nagu kiilu mullaosakeste vahele. Seejärel tekib tema kehas lihaste kokkutõmbe tõttu laiem koht ning vihmauss tõmbab tagumise kehapoole järele.
Oblikas
Oblikas (Rumex) on rohttaimede perekond tatraliste sugukonnas.
Oblika perekonda kuulub umbes 200 liiki ühe-, kahe- ja mitmeaastaseid rohttaimi.
Ober-Haus
Ober-Hausi turuanalüütikud avaldavad kord kvartalis iga riigi kohta kinnisvaraturu aruandeid ja ülevaateid. Lisaks koostatakse aruanne ka terve aasta kohta.
Oblikas
Peamiselt kasvavad oblika perekonna esindajad põhjapoolkeral, kuid mitmeid liike on juurutatud ka mujal maailmas. Mõned liigid on umbrohud, teised kasutusel lehtköögiviljadena.
Konrad von Mandern
Mandern jäi Saksa ordus siiski suhteliselt kõrgele positsioonile ja 1268. aastal saatis kõrgmeister ta erimissiooniga Liivimaale tagasi. 17 aastat hiljem oli ta maakomtuur (Landkomtur) Marburgis, 1286–1287 aga samas ametis alade üle, mida kutsuti Partes inferiores. 1289–1295 oli ta taas Marburgi maakomtuur, kellena ta ka suri.
Vihmauss
Vihmausside liikumine segab ja kobestab mulda.
Vihmauss veab maapinnalt oma käikudesse kuivanud ja poolkõdunenud taimelehti ning rohukõrsi. Need on talle toiduks. Nad on pimedad.
Liigid
Eestis leidub neist harilikku vihmaussi, punast vihmaussi ja tumedat vihmaussi.
Kiusamine
Kiusamiskäitumine
Kiusamise põhjuseks või ajendiks võivad olla kadedus, viha, madal enesehinnang, võimu kuritarvitamine, vale arusaam üldkäibivatest käitumisnormidest, asotsiaalsus jne.
Kiusamine võib toimuda kõigis situatsioonides, kus inimesed üksteisega lävivad: töökohas, koolis (koolikiusamine), kodus, tänaval, perekonnas ka veebis (veebikiusamine ja -vägivald) jne.
Kiusamine liigitatakse ebaeetilise käitumise hulka. Vajadusel eristatakse kooli-, küber- ja töökiusamist jne.
Volfram
Omadustelt on volfram metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 19,25 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 3422 Celsiuse kraadi. Rasksulavuselt jääb volfram maha vaid süsinikust.
Eesti Leegioni Sõprade Klubi
Eesti Leegioni Sõprade Klubi (lühend ELSK) on organisatsioon, mis tegutseb eesmärgiga säilitada teises maailmasõjas võidelnud Eesti leegioni sõdurite pärandit.
Volfram
Olulisemad volframimaagid on volframiit ja šeliit.
389
389. aasta
Volfram
Volframi avastas Carl Wilhelm Scheele (1781). Uus element sai nimetuse mineraal volframiidilt. Juba keskajal märgati, et selle mineraali sisaldumine tinamaagis vähendab tina saagist: ta "varastab tina, õgides seda nagu hunt lammast". Sellest tuligi volframiidi nimetus (saksa keeles Wolf – hunt ja vanagermaani keeles Ramm – lammas).
Kasutusalad
Kõrge sulamistemperatuuri pärast kasutatakse volframit hõõglampide niitide valmistamiseks samuti kaarlampides ja elektrontorudes.
Turvastumine
Turvastumine on protsess, mille käigus liigniiskes keskkonnas (harilikult soos) taimne orgaaniline aine koguneb, moodustades turba.
Volfram
Kasutusalad
Volframit kasutatakse ka kiirlõiketerase legeerimismaterjalina (lisatakse kuni 18%), mis säilitab lõiketerade kõvaduse veel 800 °C juures. Koobaltiga tsementeeritud ja titaankarbiidi sisaldav volframkarbiid on volframterasest 1,3 korda kõvem ega pehmene oluliselt isegi 1100 °C juures. Volframi, vase ja nikli sulamist valmistatakse konteinerid radioaktiivsete ainete hoidmiseks. See sulam neelab radioaktiivset kiirgust pliist paremini. Sulameid on volframist tavalisel viisil raske saada, sest paljud metallid aurustuvad selle sulamistemperatuuril. Kõige sagedamini kasutatakse siin pulbermetallurgiat: pulbristatud metallide segu pressitakse ja paagutatakse kõrgel temperatuuril. Tihti sulatatakse saadud materjali elektriahjus veel uuesti.
Omadused
Volfram on sedavõrd plastiline, et 1 kg metallist saab venitada 3,5 km pikkuse traadi, millest piisab 23 000 elektrilambi valmistamiseks. Volframoksiidsed ühendid sarnanevad värvuselt, läikelt, kõvaduselt, elektrijuhtivuselt ja keemiliselt püsivuselt pronksidega. Nii neid nimetataksegi: sinine pronks (Na2O • WO2 • 4WO3), kuldpronks (Na2O • WO2 • WO3) jne.
Suurim volframitootja on Hiina, kus toodetakse 80% maailma aastatoodangust (73 300 tonni 2006. aastal).
Eesti Leegioni Sõprade Klubi
ELSK juhatusse kuuluvad alates 2021. aastast Ain Kask, Marti Michelson, Riho Mägist. ELSK peakorter asub Lihulas. Auliikmetena on kuulunud klubisse Eesti Leegioni veterane, näiteks Harald Nugiseks, Kalju-Johannes Jakobsoo, Helmut Karusoo, Ants-Eduard Teder, Heino Kerde, Richard Säägi, Mihhail Bendt, Edgar Siimpoeg, Martin Ennuk, Edgar Männik, Alfred Sild ja teised. Teise maailmasõja järgsest vabadusvõitlejate põlvkonnast on olnud ELSK-i auliikmed Tiit Madisson ja Jaak Mosin. ELSK-i aluliikmete hulka kuuluvad ka Harald Nugiseksi poeg Tõnu Nugiseks, Paul Maitla tütar Kai Brauer ning ajaloolane ja Eesti Leegioni muuseumi omanik Leo Tammiksaar.
ELSK sai alguse 20. aprillil 2007 ja registreeriti mittetulundusühinguna 19. jaanuaril 2009.
Tegevus
Eesti Leegioni Sõprade Klubi on oma loomisest alates osalenud mitmete 1944. aasta kaitselahinguid mälestavate ürituste korraldamisel. 19. oktoobril 2008 anti Tori kirikus Vaba-Sõltumatu Kolonni Nr. 1 ja ELSK korraldatud tseremoonial Harald Nugiseksile Eesti Rahva Tänumedal.
Engelbrecht von Mengden
Engelbrecht von Mengden (1587 – juuli 1648 Tartu) oli baltisaksa päritolu Rootsi poliitik.
Vismut
pisi|Monokristalse vismuti lahustumisel tekivad iseloomulikud kolmnurksed struktuurid. Optilise mikroskoobiga tehtud pilt, tumeväli kontrast ja pildi mõõde on 157 mikromeetrit. Vismut on keemiline element järjekorranumbriga 83 ja sümboliga Bi.
Engelbrecht von Mengden
Mengden sündis Liivimaa Menģele (Altenwoga) mõisniku Fromhold Mengdeni (surnud 1603 Tallinnas) ja Dēvene (Dewen) mõisast pärit Margarethe Tisenhuseni pojana. Ta õppis noorena mitmes Saksamaa ülikoolis ja asus peale õpinguid Kuramaale,  kus tegutses Piltene kreisi maanotarina. 1630 siirdus ta Liivimaale, kus temast sai 1638. aastal sõjakomissar ja hiljem Liivimaa kindralkuberneri sõjanõunik. Aastast 1643 oli ta Liivimaa maamarssal ja aastast 1644 Tartu õuekohtu asepresident.
Vismut
Ta esineb looduses 1 isotoobina, massiarvuga 209. Aastal 2003 avastati, et see isotoop on kergelt radioaktiivne, kuid lagunemine on nii aeglane, et selle isotoobi poolestusaeg ületab miljard korda universumi eluea.
Engelbrecht von Mengden
Engelbrecht von Mengden koostas 1643 ka Liivimaa maaõiguse kava "Landrecht des Fürstenthums Liefland". See esitati Rootsi kuninganna Kristiinale, kuid jäeti kinnitamata.
Vismut
Omadustelt on vismut metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 9,78 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 271 Celsiuse kraadi. See on väga halva soojusjuhtivusega.
Engelbrecht von Mengden
Engelbrecht von Mengdenile kuulusid Jäärja mõis Liivimaa Eesti alal ja Lavoja mõis Ingerimaal.
Perekond
3. mail 1620 abiellus ta Laatre mõisast pärit Margaretha Taubega, kellega ta sai kolm last:
Vismut
Vismuti kristallid on iseloomuliku nurgelise struktuuriga.
Carmen Amaya
Carmen Amaya Amaya (2. november 1913 Barcelona – 19. november 1963 Barcelona) oli hispaania flamenkotantsija ja laulja.
Vismut
Metalli pinnakihile tekib hapnikuga reageerides vismutoksiidi (Bi2O3) kiht, mis näib valguse interferentsi tõttu värviline (struktuurne värvus).
Alates pliist ja vismutist on järgnevate keemiliste elementide aatomid radioaktiivsed, sest aatomituumade raadius osutub suuremaks kui tugeva vastastikmõju hästi töötav mõjuraadius. Nii muutub igas järgnevas elemendis üha valdavamaks elektromagnetiline vastastikmõju, mis tuuma prootoneid laiali püüab lükata, põhjustades raskemate tuumade suureneva radioaktiivsusega tuumade ebastabiilsuse ja väheneva poolestusaja. Kui liikuda perioodilisussüsteemis rauast ja niklist edasi raskemate tuumade poole, siis muutub iga järgmise aatomituuma seoseenergia ülaltoodud põhjustel aina nõrgemaks.
Carmen Amaya
Ta sündis Hispaanias Barcelonas Somorrostro agulis. Tantsimisega hakkas tegelema seitsmeaastaselt.
Tema debüüt oli 1929. aastal Pariisis. 1936. aastal kolis ta Ameerikasse, kus esines mitmes filmis, mis purustasid kassarekordeid. Nende seas "Romeo ja Julia" muganduses "Los Tarantos" ja lühifilmis "Danzas Gitanas" ("Mustlastantsud").
1944. aastal esines Amaya Valges Majas Franklin Roosevelti kutsel ja 1953. aastal Harry S. Trumani kutsel.
Carmen Amaya on maetud Cementiri del Sud-Oesti kalmistule Barcelonas Montjuïci mäel.
Elulugu
Carmen Amaya sündis Somorrostros, väga vaeses linnaosas. Tema isa Francisco Amaya, kes oli kõrtsikitarrist, märkas varakult, et tütrel on laulu- ja tantsuannet.
Carmen Amaya sai tänu oma tantsuoskusele legendaarseks flamenkotantsijaks. Tema oskuste hulka kuulus ka laulmine, kuid tantsimise tõttu jäi see siiski tagaplaanile. Amayal oli loomulik anne, teda ei õpetatud tantsima kellegi poolt. Teda õpetas raske ja vaene elu tänaval, kus ta raha teenimiseks esines. Tänavalt sattus ta teatrisse ning edasi Madridi lavadele, kus ta kogus palju tähelepanu oma eripärase tantsustiili ja eluliste hoiakutega.
Hispaanias algas aga kodusõda ning see sundis Carmen Amayat sealt lahkuma. Ta reisis palju, näiteks Lissabonis, Londonis, Pariisis, Argentinas, Brasiilias, Tšiilis, Colombias, Kuubas, Mehhikos, Uruguays, Venezuelas ja New Yorgis.
1947. aastal naasis Carmen Amaya Hispaaniasse. Selleks ajaks oli ta juba maailmakuulus flamenkotäht.
1952. aastal abiellus Carmen kitarrist Juan Antonio Agüeroga, kes ei olnud mustlane. Nad elasid autentset armulugu ja pidasid lähedasi pulmi.
Carmen Amaya oli väga hea südamega inimene. Olenemata tohtust tähelepanust ja kuulsusest, ei olevat see teda kunagi üleolevaks ega uhkeks muutnud. Ta suutis alatiseks meelde jätta, kust ta tulnud on, mida läbi elanud ja millist vaeva näinud, et olla keegi, keda ülemaailmselt tuntakse.
Carmen Amaya tegi flamenko ajalugu. Amayal oli julgust astuda üle traditsioonilistest piiridest ja laiendada seda tantsu, muutes selle naiselikumaks. Ta pani jalga esteempüksid ja jaki ning põimis üliosavalt naiste elegantsuse ja graatsilisuse meestele iseloomuliku metsikuse ja tugevate jalgade tööga. Selline tegevus aga šokeeris algul paljusid, kuid siis märgati selles ning eriti just Amaya tantsuviisis eripära. See oli niivõrd teistsugune, et pälvis tähelepanu kogu maailmas. Carmen Amaya töötas kõvasti oma jalgade töö kallal, muutes ennast kiiremaks ja raevukamaks. Kuid olulisel kohal oli ka tema eriline isiksus ja ootamatu iseloom, mis olevat tõmmanud paljusid tema poole. Carmen Amaya, kes oli lapsepõlves pidanud kannatama viletsust ja vaesust, olevat olnud väga heldekäeline ning olevat aidanud alati abivajajaid.
"Paljud inimesed arvavad, et Carmen Amaya on üks ajaloo suuremaid flamenkotantsijaid. 1940. ja 1950. aastatel ehk karjääri tipphetkeil oli ta rahvusvaheline kultuuriikoon, kes kombineeris raevu õrnusega – loodusliku eksootilise naisega, kellel oli Hispaania tugev uhkus ja mustlaste vaimu kontrollimatu viletsus."
Hispaania
Kui Carmen Amaya oli nelja-aastane, võttis kitarristist isa ta esinemistele kaasa, et Carmen seal tantsiks ja laulaks. Esimesena märkas Carmeni annet ärimees Jose Sampere, kes kutsus ta oma teatrisse, Hispaania teater Barcelonas. Carmenile tekitas pingeid aga asjaolu, et vanuse tõttu ei saanud ta seaduslikult töötada. Sellegipoolest hakkas Amaya kohe kuulsust koguma, tema nimi ilmus trükis aastal 1929 tänu Sebastian Gashile, kes oli kriitik ja teda väga heldelt arvustas. Samuti märkas Carmen Amayat ka Vicente Escudero, kes oli kindel, et Carmen suudab flamenkotantsu revolutsiooniliselt muuta. Ta iseloomustas Amaya tantsu kahe erineva stiili põimumisega: vana tantsuviis ja Amaya flamenkostiil tema jalgade variatsioonides. 1935. aastal võttis Carcelle Carmen Amaya tööle, tutvustades teda Madridis. Sellega sai Carmen aga palju kuulsust üle riigi. Ta võttis osa ka filmimaailmast, kus mängis väikest rolli filmis "Juan Simoni tütar"(1957), hiljem oli Carmenil võimalus koos töötada Pastora Imperio'ga filmis "Maria de la O".
Ameerika
1936. aastal töötas Amayade perekond Zorrilla teatris, mis oli Carcelle ettevõte. Rahaliselt läks perekonnal hästi ning nad pidid minema oma uue autoga Portugali lepingut vormistama. Esines paar tagasilööki, kuid lõpuks suutsid nad Ameerika lavale jõuda. Sealt algaski Carmen Amaya põhiline edu. Kõigepealt võeti ette Lõuna-Ameerika linn Buenos Aires, kus Amayade pere üllatas oma võidukäiguga paljusid. Plaanitud nelja nädala asemel viibisid nad lõpuks seal kokku üheksa kuud. Selline otsus tuli vastu võtta just Carmen Amaya pärast, sest iga kord kui ta esines, oli teater rahvast täis ning pileteid müüdi isegi mitu kuud ette. Sellise edu saavutamise märgiks ehitati Buenos Airesesse tema nime kandev teatrihoone.
Seira
Seira on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Carmen Amaya
Haigus
Kuid siis hakkas Carmen Amaya kannatama neerupuudulikkuse all. Sellele vaatamata oli Carmen siiski tugev ja vastupidav. 1963. aastal filmiti "Los Tarantost", mil Amaya tervis oli juba halvenemas. Sellegipoolest tantsis ta paljajalu külma käes, kuid õnneks ei pidanud ta ühtegi stseeni kaks korda tegema. Carmen Amaya oli elujõudu täis ning ei hüljanud oma esitusi kuni sama aasta 8. augustini, kui ta oli ühe oma esinemise ära teinud ning teatas Batistale: "Andres, me lõpetasime".
Carmen Amaya viis oma lühikese elu jooksul korda midagi imelist, muutes flamenkotantsu niivõrd palju. Teda õpetasid tema perekond, tänavaelu ning oluline roll oli ka tema rahvusel. Amaya tantsuviis näis raevukas ja osalt ka vägivaldne, kuid selle tunnetuse taga oli hing ja kirg. "Tänaseni on see jätkuvalt tantsu ja flamenko mõistmise viiside paradigma".
"Carmen Amaya legend elab tänaseni. Tänaseks on Omayra Amaya suguvõsa nähtus, kui uhke ja kirglik mustlasest naine võtab kunsti oma piiridesse".
Seira
Külas asub Vanamõisa mõisa kalmistu ja endine Rootsi raudteejaam.
10. jaanuaril 2014 eraldati sellest Vanamõisa, Rootsi ja Aruküla küla.
Age Ain't Nothing but a Number
"Age Ain't Nothing but a Number" oli Aaliyah' debüütalbum, mis anti välja 1994. aastal.
Album debüteeris albumite edetabelis "Billboard Top 200" 18. kohal, seda müüdi esimesel nädalal 74 000 eksemplari. Albumit osteti üle 3 miljoni eksemplari USA-s, kus sai topeltplaatinaalbumiks. Kogu maailmas müüdi seda 7 miljonit eksemplari.
Kastiilia Constance
Kastiilia Constance (hispaaniapäraselt Kastiilia Constanza) oli Louis VII teine naine ning ühtlasi ka lähisugulane.
Prantsusmaa kuninganna aastatel 1141 – 4. oktoober 1160. Tema isa oli Alfonso II (Leóni kuningas) ja ema Barcelona Berenguela.
Constance suri teist last sünnitades. Lapsed:
Bock (Lahmuse)
Bock (saksa keeles Bock a. d. H. Lachmes, ′Bock Lahmuse kojast′, rootsi keeles Bock från Lahmes, vene keeles Бок) on Sileesiast pärit Rootsi, Liivimaa ja Eestimaa põlisaadlisuguvõsa.
Päritolu ja varasem ajalugu
Bockide suguvõsa perekondliku traditsiooni järgi algab suguvõsaliin 1500. aasta paiku elanud Wolmar von Bockiga, kes oli Sileesias Breslau lähedal Gröneicheni mõisa omanik. Ta siirdus sajandivahetusel sõjaväelasena Liivimaale, kuid naasis siis kodumaale. Tema poeg Heinrich von Bock saabus samuti Liivimaale, kuid siis jäid Bockid sinna püsivalt elama. Viimase poeg Wilhelm Wolmar von Bock (suri enne 1601) omandas Viljandimaal maavaldusi. Teda loetakse traditsiooniliselt Bockide suguvõsa rajajaks. 1599. aastal sai ta lääniks Lahmuse küla, kuhu tema järeltulijate ajal rajati mõis; see valdus jäi suguvõsaga pikalt seotuks. 1689. aastal sai ooberst Wilhelm von Bock (1618−1689) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks. Tema kolmest nooremast vennast põlvnesid suguvõsa Räsna, Lahmuse ja Loodi liinid.
Räsna liin
Selle liini rajas ooberstleitnant Heinrich Wolmar von Bock (1619 − enne 1678). Tema järeltulijad tegid karjääri Rootsi ja Venemaa sõjaväes. Gustav Jakob von Bock (1730−1768) ülendati kindraliks. Temaga suri see perekonnaharu meesliinis välja.
Lahmuse liin
Wilhelm von Bocki vend ooberstleitnant Antoni Johann von Bock (1620 − pärast 1695) rajas Lahmuse liini. Tema järeltulijad laiendasid valdusi veelgi ning omandasid abielusidemete kaudu Päri ja Kehtna mõisad. Lahmuse mõis müüdi ära 1758. aastal.
Bockid rüütelkonna matriklis
1689. aastal introdutseeriti Rootsi rüütelkonda ooberst Wilhelm Bock (suri 1689). 1747. aasta 29. juunil võeti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 15. jaanuaril 1818 immatrikuleeriti Liivimaa maanõunik Heinrich August von Bock (1771–1863) Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Kaspar Jancis
Kaspar Jancis (sündinud 8. mail 1975 Tallinnas) on Eesti animaator ja muusik.
Camarón de la Isla
José Monje Cruz (5. detsember 1950 San Fernando, Hispaania – 2. juuli 1992 Badalona, Hispaania), esinejanimega El Camarón de la Isla ('saare krevett'), oli Hispaania mustlaspäritolu flamenkolaulja.
Kaspar Jancis
Elulugu
Kaspar Jancis sündis Tallinnas lätlasest pianisti Valdis Jancise ja ballettmeistri Mai Murdmaa pojana. Kaspar Jancise vend Rainer Jancis on elukutseline muusik.
Camarón de la Isla
Tema onu José pani talle hüüdnime Camarón (hispaania keeles 'krevett'), sest ta oli blond ja heleda nahaga.
Ta isa suri noores eas astmasse, mistõttu perekond sattus majanduslikesse raskustesse. Seepärast hakkas ta seitsmeaastaselt raha teenimiseks koos flamenkolaulja Rancapinoga San Fernando kõrtsides ja rongijaamas laulma.
Kaspar Jancis
Elulugu
Lapsepõlves huvitus Kaspar koomiksite joonistamisest ja lugude kirjutamisest, millele ta ise ka illustratsioonid joonistas. 1987. aastal mängis ta režissöör Helle Karise filmis "Metsluiged".
Camarón de la Isla
12-aastaselt võitis ta Montillas toimunud flamenkovõistlusel esikoha.
1966. aastal tuli ta esikohale cante jondo festivalil Mairena de Alcoris.
Kaspar Jancis
Elulugu
Pärast Tallinna 21. Keskkooli siirdus ta 1991. aastal Tartu Kunstikooli, kust lahkus vastuolude tõttu juhtkonnaga. Pärast seda tegeles kaks aastat muusikaga ja elatise teenimisega. 1996. aastal astus Tallinna Pedagoogikaülikooli. Seal valmisid tema esimesed animatsioonialased tööd tummfilm "Dr. Maisarve ja Matshalka juhtum" ja lamenukkfilm "Väikese valge helikopteri lend". Aastal 1997 läks ta Soome Turu Kunsti ja Meedia Kooli Priit Pärna juhendamisel animatsiooni õppima. Turus valmis film "Romanss" (1999).
Muusika
Esimese ansambli Veri, Pisarad, Kättemaks ja Veri pani Kaspar Jancis kokku Tartu Kunstikooli ajal. Tallinnas loodi uus bänd Aime Sügis ja Lendavad Tropid, millest kujunes välja hilisem ülimenukas Operatsioon Õ eesotsas Maie Parrikuga. Jancis on mänginud ka Vennaskonnas. Praegu tegutseb ta koos bändiga Kriminaalne Elevant, mis tegeleb põhiliselt filmimuusikaga.
Isiklikku
Tema isa oli pianist Valdis Jancis, ema on ballettmeister Mai Murdmaa ning vend helilooja ja muusik Rainer Jancis. Filmirežissöör Helle Karis (Murdmaa) on Kaspar Jancise tädi.
Ernst von Mengden
Ernst von Mengden (1593 – 30. november 1655) oli Liivimaa maanõunik, Liivimaa maamarssal (1646) ja Rootsi ooberstleitnant.
Mangold
Mangold (ka Mangold von Sternberg; surnud 1283) oli Saksa ordu liige ja Liivi ordumeistri kohusetäitja aastatel 1281–1282.
Ecuadori lipp
pisi|[[Pilt:FIAV 010010.svg|23px Lipu proportsioonid on 2:3]] Ecuadori lipp on Ecuadori ametlik lipp, mis võeti kasutusele 26. septembril 1860. Lipp sarnaneb väga Colombia ja Venezuela lipuga.
Mangold
Mangoldi kohta on allikates teada vaid eesnimi, kuid et see on küllaltki ebatavaline, siis võib seda seostada 13. sajandi teisel poolel välja surnud Sternbergi aadlisuguvõsaga, mis oli Hennebergi krahvide kõrvalliiniks. Täiesti üheselt Mangoldi siiski Sternbergidega siduda ei saa.
Uusküla (Lääne-Nigula)
Uusküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Ernst von Mengden
Ernst von Mengden oli Lätis asuvate Kalnamuiža, Roperbeķu ja Katvaru mõisa omanik.
Mangold
1274. aastal oli Mangold rüütelvend tõenäoliselt Königsbergis, 1276–1279 aga samas komtuur. Aasta pärast sellest ametist lahkumist tõusis ta Preisi maameistri kohale, kelleks ta jäi kuni surmani. Samal ajal, aastatel 1281–1282, oli ta ka Liivi ordumeistri kohusetäitjaks. Mangold osales 1282. aastal Akkos toimunud ordukapiitlil, mis valis uueks kõrgmeistriks Burchard von Schwandeni, ja ta hukkus järgmisel aastal tagasiteel Vahemerel.
Udmurdi keel
Udmurdi keel (удмурт кыл) on permi keelte hulka kuuluv soome-ugri keel.
Ernst von Mengden
Perekond
1628 abiellus ta Riia linnasekretäri Christoph Gaunersdorfi (surnud 1609) tütre Dorothea Gaunersdorfiga, kellega sai viis last:
Udmurdi keel
Seda kõnelevad udmurdid ja bessermanid. Venemaa Föderatsiooni kuuluvas Udmurdi Vabariigis on udmurdi keel vene keele kõrval ametlik keel
Ernst von Mengden
Perekond
Tema noorem vend, aadlilipkonna ooberst Otto von Mengden (1597–1681) sai 12. juulil 1653 Menģele (Altenwoga) vabahärraks, ning viimase pojapoeg, kammerhärra ja ihukaitserügemendi rittmeister Carl Johan von Mengden (1702–1763) immatrikuleeriti 1731 Rootsi rüütelkonda.
Udmurdi keel
2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal udmurdi keelt 324 338 inimest. 2021. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal udmurdi keelt 255 877 inimest.
Udmurdi keelt räägitakse põhiliselt Udmurtias, Baškortostanis, Tatarstanis, Mari Elis, Permi krais, Kirovi oblastis ja Sverdlovski oblastis.
Lähemad sugulaskeeled on komi keel ja permikomi keel.
Puudub grammatiline sugu. Erinevalt teistest soome-ugri keeltest on udmurdi keeles rõhk viimasel silbil. Seda peetakse turgi keelte mõjuks. Udmurdi keeles puudub vokaalharmoonia. Kultuursõnavaras on võrdlemisi palju tatari ja vene laene.
Udmurdi keeles on 15 käänet.
Udmurdi tähestik põhineb kirillitsal ja näeb välja nii (viimases reas eesti transkriptsioon ):
Treemaga konsonante kasutatakse ainult udmurdi tähestikus.
Keele valdamine udmurtide seas
pisi|Udmurdikeelne silt [[Iževskis]] Peaaegu kõik udmurdi keele kõnelejad on kakskeelsed: 2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel pidas end udmurtideks 552299 inimest, kellest 58,7% märkis udmurdi keele emakeeleks. Udmurdi-vene kakskeelsed on 92,8% udmurdi keele kõnelejatest. On ka udmurdi-tatari-vene kolmkeelseid. Udmurdi keelt valdavad põhiliselt vanemad inimesed. Suur osa noori on udmurdi keele passiivsed kandjad (saavad aru, aga ei räägi).
Võrreldes 2002. aasta Venemaa rahvaloendusega oli 2010. aastaks udmurdi keele oskajate arv 30% võrra kahanenud: 463 tuhandelt inimeselt 324 inimesele.
Ametlik staatus ning kasutamine hariduses ja kultuuris
Udmurdi keel on üks Udmurtia riigikeeltest.
Udmurdi keelt õpitakse mõnedes Udmurtia koolides. Udmurdi keeles antakse välja raamatuid, sealhulgas algupärast ilukirjandust ja ilukirjanduse tõlkeid, levitatakse tele- ja raadiosaateid ning antakse välja ajalehti ja raamatuid.
Ohuilmingud
Udmurdi keelt peetakse ohustatud keeleks. Udmurdi keele kasutussfäär on kitsas ja prestiiž madal. Ilmub kaks udmurdikeelset ajalehte ja neli ajakirja, raadiosaateid on keskeltläbi 2,5 tundi ja telesaateid 1,5 tundi päevas. 99 000 udmurdi koolilapsest õpib emakeelt vaid 29 000, kusjuures udmurdikeelset õpetust jagub vaid maakoolide algklassides, mis on ettevalmistuseks venekeelsele õpetusele. Nähtavasti pole koolides praegu enam administratiivseid takistusi udmurdikeelse õpetuse laiendamiseks, kuid ei jätku udmurdi keelt oskavaid õpetajaid ega õppevahendeid. Udmurdi Vabariigi parlament on andnud udmurdi keelele riigikeele staatuse, kuid keeleseadus on leidnud tugevat vastuseisu.
Ajalugu
Udmurdi keelt hakati kirjutama 19. sajandi 2. poolel kirillitsas. Tsaari-Venemaal anti udmurdikeelset kirjandust välja mitmes murdes. Esimene udmurdi keele grammatika ilmus 1775. aastal, selle autor oli V. Putsek-Grigorovitš. .
Tänapäeva kirjakeel on põhja- ja lõunamurde segu, milles on arvesse võetud keskmurrakute iseärasusi. Tänapäeva udmurdi keele teadusliku grammatika loomises oli tähtis osa Vassili Alatõrevil, kes töötas välja udmurdi õigekirja teoreetilised alused.