cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lotuse kaasus
Kaasuse arutamine Alalises Rahvusvahelises Kohtus
Prantsusmaa väitis, et õiguse mõistmise ainupädevus on sellel riigil, mille lipu all laev sõidab ja kus kuritegu toimub. Kohus ei nõustunud sellega, et Prantsusmaal oleks olnud ainupädevus laevade kokkupõrke üle kohut mõista. Kohtu arvates oli mõlemal riigil selleks õigus ja need õigused konkureerisid omavahel. Tegu toimus küll Lotuse pardal, kuid see mõjutas ka Türgi laeva. Kokkupõrge toimus mõlema laevajuhi süü tõttu. Demons ja Bey võeti vastutusele hooletuse või ettevaatamatuse eest. Seega leidis kohus, et mõlemad riigid said juhtumi üle tervikuna õigust mõista.
Kohtu arvates tuleks laevade puhul kohaldada samu põhimõtteid, nagu oleks tegemist kahe riigi territooriumiga. Ükski rahvusvahelise õiguse reegel ei keela riigil, mille laeval on kuritegu toime pandud, käsitleda juhtumit enda territooriumil toime pandud süüteona ja võtta kurjategija vastutusele. Riigil on territoriaalse õigusemõistmise õigus isegi siis, kui kuritegu sooritati väljaspool selle riigi territooriumi, kui selles riigis pandi toime põhiline osa kuriteost. Kohus leidis, et Türgi ei rikkunud Demonsi kriminaalvastutusele võtmisega rahvusvahelist õigust.
Põhimõtted
Lootuse kaasusega on seotud kaks põhimõtet.
Emand (mängukaart)
pisi|Nelja masti emandad mängija käes Emand on kuninganna pildiga mängukaart, tugevuselt keskmine pildikaart.
Angloameerika ja prantsuse kaardipakis on neli emandat: poti- ehk padaemand, ristiemand, ruutuemand, ärtuemand.
Made
pisi Made ehk trepimade ehk podest ehk trepipodest on trepikäikude vaheline platvorm.
Eristatakse korrusemademeid ja vahemademeid.
Inimvara arendamise strateegia teadlastele
Euroopa inimvara arendamise strateegia teadlastele (Human Resources Strategy for Researchers – HRS4R) on tööriist, mis aitab teadus- ja arendusasutustel ning teadus- ja arendustegevust rahastavatel asutustel rakendada oma eeskirjades ja praktikas Euroopa teadlaste harta ja teadlaste töölevõtmise juhendi (harta ja juhend) põhimõtteid. Inimvara arendamise strateegia teadlastele toetab Euroopa teadusruumi eesmärke nagu nt teadlaste, teaduslike teadmiste ja tehnoloogia vaba liikumine. Strateegia rakendamine on asutustele vabatahtlik, kui riiklike määruste kohaselt ei ole sätestatud teisiti.
Strateegia kirjeldab harta ja juhendi põhimõtete rakendamiseni viivat viiesammulist praktilist protsessi:
Strateegias kirjeldatud protsessi kolme esimese etapi läbimisel annab Euroopa Komisjon asutusele kvaliteedimärgise „HR Excellence in Research“. Eestis ei olnud 2019. aastal seda kvaliteedimärgist veel ühelgi asutusel.
Kvaliteedimärgis „HR Excellence in Research“
Kvaliteedimärgise annab Euroopa Komisjon asutusele, kui see on läbinud strateegias kirjeldatud protsessi. Asutus võib seejärel kasutada kvaliteedimärgist oma kodulehel, trükistel ja muudel infomaterjalidel, et tõsta oma nähtavust ja usaldusväärsust potentsiaalsete uute teadustöötajate ja koostööpartnerite silmis nii riiklikul, kuid eriti just rahvusvahelisel tasandil. Rahvusvaheliselt võrreldavate analüüside tulemusel antud kvaliteedimärgis kinnitab teadlastele, et see tööandja on pühendunud harta ja juhendi põhimõtete järgimisele ning et sealne värbamisprotsess on avatud, läbipaistev ja kompetentsipõhine (OTM-R).
Viis miinust
Mängijate viskejärjekord
Mängijate viskejärjekorra osas kindlaid reegleid ei ole. Kui mängijad viskejärjekorras kokkuleppele ei jõua, siis alustab mängu noorem mängija.
Mängu käik
Esimesena viskejärjekorras olev mängija A valib omal vabal valikul korvpalliväljakult viskepositsiooni ning sooritab sealt viske.
"Supi" erireegel
Näide kahe mängija korral. Kui mängija A viskab konkreetselt viskepositsioonilt sisse ning tema järel viskab samalt viskepositsioonilt sisse ka mängija B, siis peab mängija A viskama tema enda valitud positsioonilt veel ühe korra. Eksimise korral teenib mängija A miinuse. Tabamise korral läheb mängukord üle mängijale B, kes valib uue viskekoha.
Näidismäng
Mängus osalevad mängijad Mart, Karl ja Villu. Mängijad lepivad kokku, et viskejärjekord on: Mart – Karl – Villu.
Linarahu neem
Neeme koordinaadid on.
Erkki Juhandi
Erkki Juhandi (sündinud 7. oktoobril 1969 Tallinnas) on eesti vaimulik. Galerist ja kunstinäituste kurtaator.
Ta on õppinud EELK Usuteaduse Instituudis. Ta ordineeriti 30. detsembril 1997 diakoniks ja 26. mail 2022 preestriks.
Ta oli EELK Viimsi Püha Jaakobi koguduse rajaja, kiriku ehituse algataja ja eestvedaja. Viimsi Püha Jaakobi kirik pühitseti 25. juulil (jaagupipäeval) 2007. a. Kirikuehituse patroon oli president Lennart Meri, pärast tema surma Helle Meri.
Ta on tegutsenud kunstinäituste kuraatorina. Viimsi Püha Jaakobi kiriku galerii ja Tallinna Jaani kiriku galerii kuraator ja galerist.
2007. aastal sai ta Viimsi valla autasu "Viimsi Vaal".
2016.aastal sai ta Viimsi valla Kultuuripreemia 2015.
Ta on aastast 2017 Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta on aastast 2022 EELK Konsistooriumi kultuuriväärtuste komisjoni liige.
Imsi oja
Kokõ oja on oja Rapla maakonnas Kehtna vallas ja Järva maakonnas Türi vallas.
Oja on 17,8 km pikk, valgla pindala on 61,6 km². Oja suubub paremalt poolt Vändra jõkke.
Päidla Väikejärv
Väikejärv on loode-kagu suunas ovaalne eutroofne järv. Ta 2,8 ha suurune. Järv on kraavi kaudu ühendatud Mõisajärvega.
Puiatu põhikool
Puiatu põhikool oli põhikool Viljandi maakonnas Pärsti vallas Puiatu külas.
Kool asutati 1789 Puiatu algkoolina. 1991 nimetati kool ümber Puiatu põhikooliks. 1999 nimetati kool ümber Puiatu lasteaed-algkooliks.
Scandarello järv
Scandarello järv (itaalia keeles Lago di Scandarello) on veehoidla Kesk-Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis Amatrices.
Mamoré
Nimel Mamoré on mitu tähendust.
Scandarello järv
55 meetri kõrgune pais rajati Tronto lisajõele Scandarellole 1924. aastal. Scandarello hüdroelektrijaam oli esimene Tronto orgu rajatud elektrijaam.
Manturovo rajoon
Manturovo rajoon on mitme rajooni nimi:
Scandarello järv
868 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 1 km², suurim sügavus 41 meetrit, valgla suurus 741 km².
Lao tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 277 meetrit.
Scandarello järv
Laga mägedega ümbritsetud järve kalarikkad veed on meelispaigaks kalapüügi harrastajaile.
Tornimäe kalmistu
Tornimäe (uus) kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kukk (täpsustus)
Kukk on mitmetähenduslik sõna:
Priit Lokutšievski
Priit Lokutšievski (sündinud 1972) on eesti korvpallur.
Luule tänav
Luule tänav on tänav Pärnus Mai linnaosas. See saab alguse Riia maanteelt ja kulgeb Kooli tänavani, millest edasi jätkub jalakäijate tänavana kuni Mai tänavani.
Jausa jõgi
Jausa jõgi (ka Jausa oja) on oja Hiiumaal.
Luule tänav
Tänava pikkus on 337 ligikaudu meetrit.
Hoonestus
Tänava äärde jäävad Pärnu spordihall ja Pernova Hariduskeskuse loodusmaja.
Kultuurimälestistest asub tänava ääres linnaaedniku elamu Pärnus (Riia mnt 129a).
Politseiakadeemia
"Politseiakadeemia" (inglise keeles Police Academy) on Ameerika Ühendriikide komöödiafilmide sari.
Linateosed räägivad politseiakadeemia kireva seltskonna koomilistest tegemistest.
1984. aastal linastunud filmile "Politseiakadeemia" valmis 1994. seitset jätkuosa. Lisaks valmisid joonissari "Politseiakadeemia seiklused" (Police Academy: The Animated Series, 1988–1989) ja telesari "Politseiakadeemia" (Police Academy: The Series, 1997–1998).
Järvamaa Keskraamatukogu
Järvamaa Keskraamatukogu on rahvaraamatukogu Paide linnas aadressil Lai tänav 33.
Jausa jõgi
Jõgi on 18,7 km pikk, valgla pindala 36,8 km². Jõgi suubub loodest Jausa lahte.
Järvamaa Keskraamatukogu
Järvamaa Keskraamatukogu on avaliku teabe keskus maakonnas, olles seega osa Avatud Eestist. Raamatukogu on täiend- ja elukestva õppe keskus ning infokeskus, nii täiskasvanutele kui lastele, samas ka Järvamaa raamatukoguhoidjate täiendõppe keskus.
Järvamaa Keskraamatukogu struktuuri kuuluvad teenindusosakond, lasteosakond, komplekteerimis- ja töötlusosakond. Teenindussüsteem koosneb kojulaenutusest, muusika-, kunsti- ja spordikirjanduse saalist ja lasteosakonnast. Eraldi on lugemissaalid täiskasvanute ja laste jaoks. Välja on ehitatud kohalik arvutivõrk, kus lugejate käsutuses on kuus arvutit.
Tasuta põhiteenustena pakutakse kohallaenutust, kojulaenutust, teatmeteenindust, muusika kuulamist, lugejakoolitust, avaliku teabe otsingu võimalust Internetist, ID-kaardi kasutamise võimalust ja tasuta Wi-Fi-t. Tasulised teenused on paljundus, faksi saatmine, skaneerimine, printimine ja raamatukogudevaheline laenutus. Otseselt teenindavad lugejaid 6 raamatukoguhoidjat ja 3 bibliograafi. Neli raamatukoguhoidjat tegelevad kogu maakonna rahvaraamatukogude fondide komplekteerimise ja saabunud teavikute raamatukoguliku töötlemise ning raamatukoguhoidjate täiendõppega.
Paide linna raamatukogu
Raamatukogu avati 20. jaanuaril (ukj 1. veebruaril) 1859 ning 19. juunil 1867 kinnitati Weissensteini Linnaraamatukogu põhimäärus.
Raamatukogu võis kasutada iga Paide linna või selle ümbruse elanik, kusjuures Paide kodanik maksis raamatukogu kasutamise eest aastas 1 rubla, lugejad väljastpoolt linna 3 rubla. Raamatute laenutamine toimus kord nädalas kuni 3-nädalase tähtajaga. Raamatukogu jäi siiski oma saksameelse fondi ja linnavalitsuse saksameelse tegevuse tõttu linnaelanikele võõraks. 1881. aastal oli Paide ligi 2000 elanikust 63% eestlasi, kuid raamatukogus ei olnud ühtegi eestikeelset raamatut. Alles sajandi lõpuaastatel hakati muretsema eestikeelset kirjandust.
Saksa Paide Raamatukogu Selts
1908. aastal sai raamatukogu hooldajaks kohalikest sakslastest koosnev Paide Raamatukogu Selts. Eesti lugejaskond koondus peamiselt teiste Paidesse asutatud raamatukogude ümber, neist suurim oli 1899. aastal asutatud karskusseltsi Idu raamatukogu.
Linna avalik raamatukogu
1925. aastal hakati tegema ettevalmistusi linna avaliku raamatukogu loomiseks. 1927. aastal võetigi vastu sellekohane otsus. Paide Raamatukogu Selts andis uuele raamatukogule üle seni seltsile kuulunud eesti- ja venekeelsed raamatud, mis said uue Paide Linna Raamatukogu põhituumikuks. Esimene raamat, mis kanti põhinimestikku, oli Eduard Vilde "Kogutud teosed" VII osa.
1940. aastaks oli Paide Linna Raamatukogus 5880 köidet.
Maakondlik Keskraamatukogu
1940. aastal reorganiseeriti Paide Linna Raamatukogu maakondlikuks keskraamatukoguks. Raamatukogusse asusid tööle kutselised töötajad.
Seoses karskusseltsi Idu likvideerimisega anti sealne raamatukogu üle keskraamatukogule. Paides jätkus raamatukogu tööka sõja ajal, kuid tagasihoidlikumalt.
1940. aastate lõppu jääb ka lugemistoa, laste- ja rändosakonna avamine. Raamatukogust sai Järvamaa raamatukogu metoodiline keskus. 1940.–1950. aastad oli kahjuks aeg, mil hävitati palju väärtkirjandust. Nii kujunes ka Paide raamatukogust tavakirjanduse kogu. Mindi üle NSV Liidu raamatukogude tööstiilile.
Raamatukogus demonstreeriti kitsasfilmiaparaadiga populaarteaduslikke filme, kuulati raadiot, mängiti malet, kabet jms.
1950. aastal loodi iseseisev lasteraamatukogu.
1965. aastal kolis raamatukogu Posti tänavale, tühjaks jäänud endisse koolimajja.
1960. aastate lõppu iseloomustasid märksõnad "individuaalne töö lugejaga".
Paide Rajooni Keskraamatukogu
1973. aastal elati üle järjekordne reorganiseerimisprotsess – mindi üle tsentraliseeritud töökorraldusele, s.t linna- ja aleviraamatukogudest said keskraamatukogu filiaalid. Külaraamatukogud, olles küll iseseisvad üksused, kuulusid komplekteerimise seisukohalt ka mainitud ühtsesse süsteemi. Loodi uus osakond – komplekteerimis- ja töötlusosakond.
Rajooniraamatukogust sai Paide Keskraamatukogu täiesti uue struktuuriga. See nimi jäi 1990. aastani, mille järel taastati Järvamaa Keskraamatukogu nimi. Tekkis uus raamatukoguväline teenindusvorm – raamatubuss, mis alustas tööd 1975. aastal ja lõpetas 1992. aastal.
Järvamaa Keskraamatukogu
Eesti Vabariigi taasloomine tõi töösse mitmeid uusi suundi. 1993. aastal läksid raamatukogud kohalike omavalitsuste alluvusse. Keskraamatukogu sai endale maakonnaraamatukogu funktsioonid.
1996. aastal hakati kasutama raamatukoguprogrammi – Kirjasto 3000.
1999. aastast alates tegutseb raamatukogus avalik Interneti-punkt.
2001. aastast alustas raamatukogu tööd uutes tänapäevastes ruumides – Lai tänav 33. Tööd alustas uus kunsti- ja muusikasaal, kus on võimalik muusikat kuulata.
2005. aastal võeti kasutusele raamatukoguprogramm RIKS. Kunsti-muusikasaal alustas elektroonilist laenutamist RIKSiga aastal 2005, täielikult alustati elektroonilist laenutamist 1. detsembril 2006.
Joonase lähetamine
Tegemist on esimese Eesti oratooriumiga. Kui näiteks Artur Kapi 1929. aastal loodud oratooriumi "Hiiob" esmaettekanne oli 1931. aastal, siis "Joonase lähetamine" kõlas Eestis alles 80 aastat pärast selle esiettekannet Saksamaal. See toimus 25. mail 1989 Estonia kontserdisaalis dirigent Peeter Lilje juhatusel.
August Krogius
Ta õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastail 1893–1898.
Javier Manquillo
pisi|Javier Manquillo 2014. aastal [[Liverpool FC|Liverpooli särgis]] Javier Manquillo Gaitán (sündinud 5. mail 1994 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Premier League'i klubis Newcastle United.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnas Madridi Atléticos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi hooajal 2012–13. Madrid Atléticos tal põhikoosseisu murda ei õnnestunud ning ta veetis järgmised hooajad laenul: 2014–15 mängis ta Liverpoolis, 2015–16 Prantsusmaa kõrgliigas Marseille Olympique'is ja 2016–17 Sunderlandis. 21. mail 2017 lõi ta liigamängus Chelsea vastu oma klubikarjääri esimese värava.
2017. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Newcastle Unitediga.
Keskkonnaarvestus
Keskkonnaarvestus (inglise keeles environmental accounting) on raamatupidamise osa, kus selgitatakse välja, kui palju toorainet ja energiat kulub toote või teenuse tootmiseks ja/või osutamiseks ja mis on selle keskkonnamõju rahaline väärtus olelusringi jooksul.
Turaida muinaslinnus
Turaida muinaslinnus oli 13. sajandi alguses Kaupole kuulunud linnus Turaidas Koiva jõe paremal kaldal. Tõenäoliselt oli ta keskuseks piirkonnale, millest hiljem moodustati Turaida kirikukihelkond. Muinaslinnuse asukoht on ebaselge, kõige sagedamini paigutatakse seda Turaida piiskopilinnuse kohale, mille ehitamist alustati 1214. aastal. Väljakaevamistel on seal tuvastatud 11. sajandi teise poole – 12. sajandi liivi perioodile omane kultuurikiht koos kaitsekraavi, -valli ja -tara sisaldanud kaitserajatiste süsteemiga. Henriku Liivimaa kroonikas on seda nimetatud kas Kaupo linnuseks (castrum Cauponis), Kaupo suureks linnuseks (castrum magnum Cauponis) või turaidalaste linnuseks (castrum Thoredensium). Välja on käidud mõte, et Kaupo linnus ja Kaupo suur linnus võisid tähistada erinevaid kohti, millest üks võis olla Krimulda muinaslinnus, kuid seda varianti peetakse üldiselt mitteusutavaks.
Liivi ristisõja käigus toimus esimene lahing Turaida muinaslinnuse pärast 1206. aastal, mil Kaupo koos ristisõdijate ja semgalite ühisväega läks tagasi vallutama oma endist, kuid pärast ristiusu vastuvõtmist ja Riia piiskopi poolele üleminekut tema paganliku kaaskonna kätte läinud linnust. Kuna paljud linnuse kaitsjad põgenesid enne ründajate väe kohalejõudmist, siis vallutati see kerge vaevaga ja süüdati põlema. 1211. aastal kogunes linnust piirama saarlaste, läänemaalaste ja revalaste vägi, mis aga Riiast saabunud ristisõdijate abil Turaida lahingus purustati. 1212. aastal süütasid riialased ülestõusu kartes salaja parasjagu mehitamata Turaida linnuse põlema, et ära hoida selle kasutamist kavandatud mässus.
Ahenda nukk
Ahenda nukk on neem (nukk) Saare maakonnas Muhu vallas Ahenda poolsaare tipus.
Neeme koordinaadid on.
Sauļi
Sauļi on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Rencēni vallas.
Küla asub valla lõunaosas. Seal on Sauļi bussipeatus.
Asula on tekkinud endise Sauļi mõisa keskuse juurde. Sauļist läände jääb samanimeline suvilapiirkond.
Aastal 2007 oli külas 68 elanikku. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda. pisi|tühi|Sauļi mõisa häärber
Laki tänav (Pärnu)
Laki tänav on tänav Pärnus Mai linnaosas. See jääb Lao ja Papiniidu tänavate vahele.
Tänava pikkus on ligikaudu 317 meetrit.
Väitlause
Väitlause ehk jutustav lause on sisult ja vormilt markeerimata lausetüüp. Väitlause põhiülesanne suhtluses on edastada väidet.
Eesti keel
Eesti keeles on väitlaused näiteks
Väitlause kujulise lausega saab intonatsiooni (kõnemeloodia) ja/või leksikaalsete (sõnavaraliste) vahendite abil väljendada ka teisi suhtluseesmärke: küsimust, hüüdu, soovi või käsku.
Üksikjuhtudel võidakse väidet omakorda väljendada teiste lausetüüpide abil. Retoorilisest küsilausest (ilukõnelisest küsilausest) järeldub väide, mis on jaatuse-eituse poolest vastupidine küsilauses öeldule.
Jussiivse käsklausega võidakse väljendada kohustuslikkuse, võimalikkuse vms varjundiga väidet.
Holsteini hobune
pisi Holsteini hobune on hobusetõug, mis kuulub soojavereliste hobuste sekka.
Tõug pärineb Schleswig-Holsteinist ja selle juured ulatuvad 13. sajandisse.
Vabed
Vabed on mõne meetri kõrgused teibad, mis on maasse ridamisi löödud, ja mida kasutati kalavõrkude kuivatamiseks.
Karl Julius Senff
Carl Julius Senff (11. detsember 1804 Tartu – 19. aprill 1832 Milano) oli baltisaksa graafik.
Carl Julius Senff oli tuntud baltisaksa kunstiõpetaja Karl August Senffi poeg. C. J. Senffi elust on kõige põhjalikumalt kirjutanud saksa ajaloolane Gerd-Hegle Vogel. Kuigi Senffi loomingust on vähe säilinud, peetakse teda oma isa üheks andekaimaks õpilaseks.
Kujunemine ja õpingud kodumaal
Carl Julius Senff sündis perre kolmanda lapsena ning ta alustas õpinguid Tartus Kubermangugümnaasiumis. Kunstiteadmiste omandamist alustas ta varakult oma isa käe all, kes juhendas teda joonistamises ning õpetas graafikatehnikaid. Isa kasutas poega mitmel korral ka abilisena ning 1823. aastal, mil Carl Julius Senff õppis juba Tartu Ülikoolis, võttis isa ta kaasa reisile Peterburi. Seal abistas ta isa professor Johann Friedrich von Erdmanni portree litografeerimisel. Tõenäoliselt on just isa käe all õppimise perioodist pärit mitmed seepiatehnikas maastikupildid, mis oma idüllilise meeleolu ja voolavusega meenutavad K. A. Senffi töid. Sellest perioodist tänapäevani säilinud tööd pole aga geograafiliselt lokaliseeritavad. Hiljem valmistas Senff veel mitmeid litograafilisi portreesid, kõige tuntumad neist on 1829. aastal valminud arhitekt Carl Ludwig Engeli portree ning 1828. aastasse dateeritud tundmatu sõduri portree.
1823. aastal alustatud õpingud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas kujunesid Senffi jaoks väga mitmekülgseteks. Ta külastas tihti eri valdkondade loenguid, nii loodusteaduste, reaalainete kui ka ajaloo, keelte ja ehituskunsti aineid. Õpingute ajal pakkusid Senffile erilist huvi arhitektuur ja kunstiteooria. 1825. aastal andis Senff välja käsiraamatu maastikumaalijatele – maastikumaalijate perspektiivõpiku „Perspective für Landschaftsmaler zum Selbststudium“. Käsiraamatu väljaandmist võib pidada ka oma isa eeskuju järgimiseks, kes oli mitmesuguste tehniliste õppematerjalide autor. Käsiraamatud sisaldasid ka kahte Carl Julius Senffi illustratsiooni. 1829. aastal ilmus Senffi ruumigeomeetriaaineline raamat „Systematische Darstellung der Hauptsätze der Geometrie im Raume“ (Ruumilise geomeetria peajoonte süstemaatiline esitlus).
Carl Julius Senff huvitus väga arhitektuurist, kuid paraku ei avanenud tal oma lühikese elu jooksul võimalust olla praktiseeriv arhitekt. Teadaolevalt ainuke Senffi projekteeritud hoone projekt asub Peterburis Venemaa Riiklikus Ajalooarhiivis. Selleks oli Toomemäele planeeritav elamu observatooriumi astronoomidele. Senffi projekteeritavast hoonest on säilinud nii fassaadi kui ka ruumide plaan. Vene Riiklikus Ajalooarhiivis on joonised dateeritud 1824. aastasse, mis võib olla tingitud sellest, et samal aastal algas Tähetorni uue kupli projekteerimine. Jooniste dateering pole siiski kindel, kuid tõenäoliselt valmistas ta need enne Tartust lahkumist 1829. aastal. Ka tollane Tähetorni direktor Friedrich Georg Wilhelm Struve rõhutas vajadust astronoomide elamuhoone järgi Tähetorni lähedal. Huvitaval kombel ei eksisteeri Senffi nime ega ka Observaatori elamu projekti 1834. aastal koostatud nimekirjas, mis sisaldas nii valminud kui ka ainult planeeritud hooneid Tartu Ülikooli jaoks. Senffi joonised kannavad pealkirja „PROJECT zu einer Wohnung des Observators bei der Sternwarte der kaiserl Univ. DORPAT“ ning neil on näha ühekorruselist madala kelpkatusega hoonet. Lihtne elamuhoone oleks sobitunud hästi ülikooli teiste hoonete ning Tähetorni ansambliga. See projekt ilmestab noore Senffi võimet süveneda detailidesse, kuid samas sobituda ka laiemasse keskkonda.
Õppereis Saksamaale ja Itaaliasse
Pärast Tartu Ülikooli väga heade tulemustega lõpetamist suundus Carl Julius Senff 1827. aastal end täiendama Helsingisse. Samal aastal asutati ka Helsingi Ülikool ja Senffil avanes võimalus töötada koos arhitekt Carl Ludwig Engeliga, silmapaistva Berliini klassitsistliku koolkonna esindajaga, kes just sel perioodil tegeles Helsingi Ülikooli peahoone projekteerimisega. Pärast Turu põlengut viidi ülikool üle Helsingisse ning Senffil avanes võimalus näha kohapeal ülikooli rajamisega seotud muutusi linnapildis. 1828. aastal suri aga Johann Wilhelm Krause ning Tartu Ülikool lootis palgata Senffi Krause asemele õpetama arhitektuuri ja ehituskunsti. Ülikool taotles Senffile oskuste täiendamiseks kolme aastast õppereisi Euroopa kunstikeskustesse. Õppereis pidi kulgema läbi Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaalia. 1829. aasta juunis alustas Senff teed Saksamaale, ta reisis läbi Berliini, Dresdeni, Saksimaa, Jena, Praha ja Viini ning lõi rännaku ajal mitmeid tänapäevani säilinud joonistusi. Esimesed dateeritud joonistused reisilt valmisidki 1829. aasta sügisel ning need kujutasid Dresdeni ja Saksi Šveitsi motiive. Peene realismi ja õrnade joontega joonistatud veduudid kujutavad kõik tuntud paiku ja hooneid. Arvatavasti suundus Senff Saksimaalt edasi Böömimaale, kuna Decini ja Teplice vaated on väga sarnases stiilis Saksimaa joonistega, kuigi Böömimaa tööd on täpselt dateerimata. 1830. aastal sai Senff Jenas filosoofiadoktoriks ning suundus samal aastal edasi Prahasse ja Viini. Tema Prahas valminud töid võib pidada juba täpsemateks arhitektuuristuudiumiteks ning seal valminud joonistustest ilmus 1831. aastal Berliinis ka 10 pildist koosnev akvatintade sari. Need kujutavad Praha Püha Vituse toomkirikut ning neist joonistustes ilmestub Senffi huvi gooti arhitektuuri vastu. 1830. aasta sügisel suundud Senff Viinist edasi piki Doonaud ning seda teekonda ilmestavad mitmed joonistused ja üks seepia (Linzi, Klosterneuburgi ning Alam-Austrias paikneva Melki kloostri motiivid).
Laine tänav (Pärnu)
Laine tänav on tänav Pärnus Mai linnaosas, mis saab alguse Riia maanteelt ja lõppeb Mai tänaval. Sealt saab alguse Metsa tänav.
Karl Julius Senff
Õppereis Saksamaale ja Itaaliasse
Plaani kohaselt oleks pidanud Senff 1830. aastal juba Pariisis olema, kuid tema isa kirjast Tartu Ülikooli rektorile Parrotile selgub, et noor Senff ei saanud Vene saadikult Pariisi sõiduks luba, kuna Prantsusmaal oli puhkenud Juulirevolutsioon. Itaaliasse sõidu loa sai ta 1831. aasta juunis ning vahepealse aja sisustas Senffi Nürnbergi ja Regensburgi keskaegset arhitektuuri uurides. Prantsusmaale Senff ei jõudnudki ning Itaalias rändas ta läbi Trento ja Verona Veneetsiasse. Veneetsia jättis talle sügava mulje oma võõrapärasuse ja romantilise iluga ning seal viibis ta kolm nädalat. Kogu rännaku vältel valmis Sneffil mitmeid joonistusi ning suure entusiasmiga talletas ta kõike võõrapärast. Nelja Roomas veedetud nädala jooksul joonistas ta ka Vatikani muuseumis seni reprodutseerimata antiiksete ornamentide fragmente, milles lootis leida antiigilt keskajale ülemineku vorme. Roomas peatus ta ka oma onu Adolf Sneffi juures, kes oli Roomas üks Saksa Kunstnike Ühingu asutajaid. Roomast suundus Senff edasi Lõuna-Itaaliasse Campania maakonda, kus ta õhinal jäädvustas joonistustele nii antiikseid varemeid kui ka paradiislikku loodust. Kümme päeva veetis ta ka Pompeis, kus uuris üksikasjalikult eramute stiili. Reisiaruandes nimetab Senff just Lõuna-Itaalias veedetud aega reisi kõige õpetlikumaks osaks. Senff alustas Itaaliast tagasiteed kodumaale 1832. aasta veebruaris, kuid traagiliselt suri ta 19. aprillil Milanos tüüfusse.
Lühikesele elule vaatamata kujunes Carl Julius Senffist üks oma isa andekamaid õpilasi ning kindla koha leidis ta ka Tartu Ülikooli kujunemisloos. Tema gravüüre leidub Eestis Tartu Ülikooli raamatukogus ja kunstimuuseumis, samuti Eesti Kunstimuuseumis, kus säilitatakse ka hulka tema joonistusi.
Jaunupe
Jaunupe on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ventspilsi piirkonnas Tārgale valla põhjaosas. Jaunupe jääb valla keskusest Tārgalest 26,8, piirkonna keskusest Ventspilsist 22,7 ja Riiast 197,4 kilomeetri kaugusele.
Küla asub paigas, kus Jaunupe jõgi Läänemerre voolab.
Bańska Wyżna
Bańska Wyżna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Szaflary vallas. Bańska Wyżna asub Nowy Targist umbes 10,5 km lõunaedelas.
Vello Pällin
Vello Pällin (sündinud 7. augustil 1939 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu
Vello Pällin on raamatupidaja poeg ja Regina Pällini abikaasa.
Oli 1979–1986 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi röntgenoloogia kontrastainete labori juhataja, 1987–1994 hormonaalse regulatsiooni labori juhtivinsener, vaneminsener ja teadur, 1999–2004 Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi assistent ja teadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: laserspektroskoopia ja orgaaniline süntees, Mg-orgaanilised ühendid.
Luutsenukk
Luutsenukk (ka Luutse nukk) on neem (nukk) Saare maakonnas Muhu vallas.
Kontuur (muusika)
Kontuur on muusikas üksteisele järgnevate helide (tavaliselt helikõrguslikke) suhteid kujutav funktsioon ajas.
Kontuuri mõiste on võetud kasutusele, et luua eelkõige erinevate meloodiate kui helikõrguste järjestatud hulkade võrdlemiseks ühtne lähtealus.
Pöide kalmistu
Kalmistul on teiste seas Saaremaa mässuga seotud aktivisti Maria Ellami haud.
Kontuur (muusika)
Ameerika muusikateadlane Robert D. Morris on pakkunud välja kontuuri redutseerimise algoritmi (Contour Reduction Algorithm).
Pöide kalmistu
Kalmistul asub klassitsistlik Aderkasi kabel.
Kontuur (muusika)
Muusikapsühholoogias on avastatud, et täpsete helikõrguste tuvastamise asemel tajub ja mäletab inimene helikõrguse muutumist pigem meloodia üles-alla liikumisena.
Kontuuri kui mõistet kasutatakse helikõrguste järgnevuste analüüsimisel ka etnomusikoloogias ja kõnesünteesis.
Richard Nool
Richard Nool (ka Riho Nool, tuntud ka kui Nooli Riho) (15. august 1961 – 11. august 2022) oli üks Eesti esimesi punkareid.
Ta kasvas üles Varstu alevikus Võrumaal. Muusikapisiku sai ta oma emalt, kes töötas Varstu Keskkoolis muusikaõpetajana.
1984. aastal oli ta ansambli Vennaskond trummar.
Johanna
Johanna on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 186. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Johanna 1008 naisel.
Anne Tuuling
Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1959–1960 õppis ta Draamateatri õppestuudios, aastal 1965 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2.lend).
Aastatel 1965–1978 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja, 1978–1981 Tallinna Pedagoogilises Instituudi kaugõppeosakonna dispetšer ja režiiõppejõud, 1981–2003 Eesti Televisiooni teatrisaadete toimetaja. Tema toimetatud saatesarjade hulka kuuluvad näiteks "Imet tabamas" (1981–1985), "Käidud teed" (1983–1985), "Teatrivara" (1986–1990), "Lennud" (1991–2000, koos Reet Neimariga), "Tähe valgus" (1989–1992, "Premjäär" (1992–1994), "Teatriilm" (1994–1995), "Pärast eesriide langemist" (1996–1997), "Siin ja praegu" (1995–2001), ent ta on teinud ka portreesaateid näitlejatest, lavastajatest ja teatrikunstnikest. Samuti on ta koostanud teatriraamatuid („Kaamel vapiloomaks I”, 2000, koos Anneli Saro ja Iivi Lepikuga, „Ma jutustan teile oma loo”, 2006; „GITIS : Eesti stuudio Moskvas 1948–1953”, 2011, mõlemad koos Iivi Lepikuga, „Sulev Nõmmik: „Kui näeme, siis teretame!””, 2011, koos Gerda Kordemetsaga, „ENSV Teatriühingu Lavakunsti Stuudio 1961–1971 Tallinnas”, 2015, koos Anne Margistega).
Isiklikku
Tema isa oli mööblitisler ja ema õmbleja. Oli abielus näitleja Margus Tuulinguga. Nende tütar Mari Tuuling on teatriteadlane, toimetaja ja dramaturg.
Anatoli Tregubov
Anatoli Tregubov (sündinud 9. septembril 1928 Kuibõševi oblastis Venemaal) on endine Eesti NSV riigitegelane, parteitöötaja ja transpordijuht.
Ta lõpetas 1950. aastal Leningradi Kõrgema Merekooli ja 1972. aastal Rahvamajanduse Instituudi.
Ta oli aastatel 1950–1954 Leningradi Kõrgema Merekooli komsomolikomitee sekretär, laevakapteni abi välissõidulaevadel ja Balti Merelaevanduse poliitosakonna ülema abi. Aastatel 1954–1961 oli ta NSV Liidu Merelaevanduse Ministeeriumi Poliitvalitsuse ülema abi komsomoli alal ja Balti Merelaevanduse ülema asetäitja.
Aastatel 1961–1971 oli ta NLKP Keskkomitee transpordi- ja sideosakonna instruktor ja sektori juhataja, 1971–1976 NSV Liidu Merelaevanduse ministri asetäitja ning 1976–1978 Eesti Merelaevanduse ülem.
Coimbra Ülikool
Coimbra Ülikool on Coimbras asuv 1290. aastal asutatud ülikool.
Anatoli Tregubov
Aastatel 1978–1985 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, 1985–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja Moskvas. 1989. aastal jäi ta pensionile.
Coimbra Ülikool
See on Portugali vanim ülikool. Coimbra Ülikool kuulub Coimbra gruppi.
Anatoli Tregubov
Ta oli 1948. aastast NLKP liige, olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik.
Binarowa
Binarowa on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Bieczi vallas. Binarowa asub Gorlicest umbes 12,5 km põhjakirdes.
Dobrovice
Dobrovice (saksa keeles Dobrowitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mladá Boleslavi ringkonnas. Dobrovice asub Mladá Boleslavist umbes 6,5 km lõunakagus ja Prahast ligikaudu 50 km kirdes.
Dobrovicet on esmamainitud 1249. aastal, linnaõigused sai 1558. aastal. 1991. aastal sai Dobrovice vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Dobrovices asub 1831. aastal rajatud suhkruvabrik, mis on üks vanimaid tegutsevaid suhruvabrikuid maailmas.
Pinnase stabiliseerimine
pisi Pinnase stabiliseerimine on pinnase kandevõime ja teiste omaduste parandamine kas mehaanilisel või keemilisel viisil.
Traditsiooniliselt on stabiilse aluspinnase ehituseks kasutatud valituid ja hästi sorteerituid materjale, mis teevad ehitavate kihitide kandevõime ennustavaks. Kasutades valitud materjale, teab insener, et alus peab vastu projekteeritud koormusele. Inseneri vaatenurgast on soovitatav ehitada alus ideaalsele ja ühtlasele tihedusele. Pinnase stabiliseerimise eesmärk on anda edasiseks ehituseks vastupidav alus. Oluline on, et ehitusaluses pinnases oleks võimalikult vähe tühimikke. Tühimikud on kohad, kuhu koguneb niiskus, muutes alusmaterjali vastuvõtlikumaks survele, temperatuurile ning vettimisele.
Tänapäevased uuringud pinnase stabiliseerimise valdkonnas said hoo sisse 1960. ja 1970. aastatel, kui insenerid olid sunnitud leidma uusi lahendusi ehitusaluse maa pinnase kandevõime parandamiseks. Eelnevalt oli levinuimaks meetodiks olnud sobimatu pinnase asendamine paremate omadustega pinnasega. Kehvema täiteaine paremaga asendamine muutus globaalse energianõudluse ja kohaliku täiteainete nõudluse kasvades liiga kulukas. Ühe lahendusena nähti olemasoleva materjali omaduste parandamist vastamaks kehtivatele standarditele. Pinnase stabiliseerimisest sai kuluefektiivne alternatiiv. Pinnase stabiliseerimine annab inseneridele võimaluse laotada suurem koormus vähemale materjalile ning lisaks on sellel veel pikem eluiga.
Ajalugu
Pinnaste stabiliseerimist on kasutatud juba aastatuhandeid, selle on tinginud vajadus muuta erinevaid pinnaseid armeedele ja kaubaveole läbitavaks. Nii Mesopotaamias kui ka Vana-Roomas parandati teede kandevõimet, segades nõrgematele pinnastele hulka pulbristatud lubjakivi või kaltsiumi. Kaltsiumi lisamine oli esimene keemiline viis pinnase omaduste parandamiseks.
Lubja ja tsemendiga stabiliseerimist kasutati laialdaselt ka 20. sajandil, näiteks USA sõjaväe poolt. Vietnami sõja ajal otsis armee lahendust, kuidas parandada pehme savipinnase kandevõimet ilma eelnevaid põhjalikke uuringuid tegemata. Laborikatsetel töötati välja sobiv lisandite ja hüdrogeeli segu, mida lisada tsemendile, et see suudaks toime tulla muutuva õhuniiskuse ja kõrge temperatuuriga. Segulisandiga tsement muutis pinnase tugevust ja vastupidavust üle 100%, säilitades siiski piisava elastsuse.
Sauļi (suvilapiirkond)
Sauļi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonnas Rencēni vallas. Küla asub valla lõunaosas.
Külla jääb Sīleņi talutare, mis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Karpsõlg
Karpsõlg (inglise keeles box brooch, saksa keeles Gotlandfibel, Dosenfibel ) on skandinaaviapärane, peamiselt Gotlandil kantud sõletüüp, mis on ühtaegu rõivakinnitusvahend ja pisiesemete mahutamiseks mõeldud paksu ketta kujuline karbike.
Pinnase stabiliseerimine
Meetoditest
Keemilisel stabiliseerimisel kasutatakse kaht põhitüüpi lisandeid: mehaanilisi või keemilisi lisandeid, see hõlmab materjalide nagu lubja, tsemendiühendite või lendtuha lisamist kas seguna või eraldi. Need materjalid kas reageerivad materjalidega, mida stabiliseeritakse, või reageerivad ise ning seeläbi tekib tsementkiht. Keemilised lisandid muudavad pinnase keemilist koostis ning tänu sellele paraneb pinnase kandevõime.
Karpsõlg
Kirjeldus
Karpsõlg on kujult ümmargust karpi meenutav, enamasti pealt ja külgedelt rikkalikult loomornamendiga kaetud ja sageli osaliselt kullatud. Ümmargune ava, millest saab esemeid panna sõle sisemusse, paikneb sõle taga kinnitusnõela all. Sõlg oli viikingiaegse naisteriietuse osa, erinevalt paaris-ovaalsõlgedest kanti karpsõlge üksikult ja sellega kinnitati sõba hõlmad kaela juures.
Karpsõlg kujunes skandinaaviapärasest ümmargusest ketassõlest Gotlandi kohaliku tüübina 8. sajandil.
Leiud
Karpsõlgi on sadade kaupa leitud Ojamaalt, kuid mujalt teistest viikingiaegsetest keskustest märksa vähem - näiteks Ojamaa naabruses asuvalt Ölandi saarelt on kümmekond leidu ja olulisest kaubanduskeskusest Birkast ainult üks. Läänemere idakaldalt on teada üksikuid karpsõlgede leide Kirde-Poolast, Kaliningradi oblastist, Kuramaalt ja ühest Väina jõe äärsest matmispaigast.
Eesti alalt on kaks leidu. 2019. aasta kevadel leiti Ida-Virumaalt Varjast väga hästi säilinud karpsõlg, mis dateeriti viikingiaja varasemasse perioodi, 8.–9. sajandisse. On teada ka üks varasem leid, hilisviikingiaegne karpsõlg Lääne-Eestist Kasarist, kuid seda pole siiani muinsuskaitseametile üle antud.
Tiit Kõuhkna
Tiit Kõuhkna (sündinud 8. juulil 1942 Viljandis) on eesti tootmisjuht ja endine Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1962 Õisu Toiduainetetööstuse Tehnikumi tehnik-tehnoloogi kvalifikatsiooniga ja aastal 1975 Eesti Põllumajanduse Akadeemia piimanduse insener-tehnoloogina.
Ta töötas aastatel 1964–1965 töölisena Viljandi Piimatoodete Kombinaadis; aastatel 1965–1983 töötas ta Põlva Piimatoodete Kombinaadis inseneri ja direktorina. Aastatel 1983–1984 oli ta Eesti NSV liha- ja piimatööstuse ministri asetäitja, 14. augustist 1984 11. detsembrini 1985 oli ta Eesti NSV liha- ja piimatööstuse minister; 11. detsembrist 1985 kuni 28. detsembrini 1985 oli ta Eesti NSV Agrotööstuskomitee esimehe I asetäitja (ministri õigustes).
Aastatel 1990–1994 oli ta Tallinna Piimatoodete Kombinaadi direktor. Aastatel 1994–1996 oli ta AS Epeks nõukogu esimees, aastatel 1996–1999 AS ETFC Grupp nõukogu esimees. Aastast 1999 on ta AS Hiiu Kalur ja Direct Consulting nõukogu esimees.
Ta oli aastatel 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik. Ta on/oli Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhatuse liige, Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni personaalliige ja Tallinna Direktorite Klubi liige. Tema hobideks on tennis, golf, mäesuusatamine, jahindus, kalandus, poliitika, muusika ja kirjandus.
Isiklikku
Tema õde on arst Merike Martinson.
Kostroma rajoon
Kostroma rajoon (vene keeles Костромской район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Kostroma linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Bui rajooniga, kirdes Bui rajooniga, idas Sudislavli rajooniga, kagus Krasnoselski rajooniga, lõunas Nerehta rajooniga ja läänes Jaroslavli oblastiga.
Rajooni pindala on 2040 km². Elanike arv oli 2012. aastal 45 255, 2008. aastal 45 258 ja 2002. aastal 43 904.
Kostroma rajoonis on 279 asulat, mis kuuluvad kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma ja Volga.
Paljaslao nukk
Paljaslao nukk on neem (nukk) Saare maakonnas Muhu vallas Aljava küla alal.
Kaansoo oja
Kaansoo oja on oja Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Oja pikkus on 7,4 km ja valgla pindala 7,4 km². Oja suubub paremalt poolt Navesti jõkke.
Paljaslao nukk
Neeme koordinaadid on.
Energia tänav (Pärnu)
Energia tänav on umbtänav Pärnus Mai linnaosas, mis saab alguse Papiniidu tänavalt.
Tänava pikkus on ligikaudu 380 meetrit.
Tiivik
pisi|Muhu tuuleveski tiivik Tiivik on geomeetrilise väändeta (laba mistahes punktis on selle kohtumisnurk ühetaoline) tiivalaadsete labadega horisontaalsel teljel pöörlev labamasin, mille abil muudetakse ühes suunas liikuvate gaaside (nt tuule) kineetiline energia mehaaniliseks tööks.
Tavaline labadega ratas või trummel, mis telje ümber vabalt pöörleb, on näiteks tuuleveski, paljulabaline tuulemootor jne.
Tiivikud on lihtsamalt ehitatavad, kaasaegsete rootorite algelisemad eelkäijad.
Rimšė vald
Rimšė vald (leedu keeles Rimšės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Vald piirneb idas Valgevene territooriumiga.
Tänapäevastes piirides on vald aastast 2003, mil osa selle asulaid liideti Visaginase omavalitsusega.
Valla pindala on 98 km². 2011. aasta seisuga elas seal 879 inimest. Valla keskus on Rimšė alev, kus 2011. aastal oli 208 elanikku. Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 6. Vallavanem on Tatjana Jarutienė. pisi|Valla maastik pisi|Bieniūnai pisi|Čepukai pisi|Gaidė kirik pisi|Meikštai mõisa varemed pisi|Pūškose linnamägi ja kirik pisi|Rudžiai kalmistu
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Piirsalu kalmistu
Piirsalu (uus) kalmistu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Vietnami keel
Vietnami keel on austroaasia keelkonnas suurima kõnelejate arvuga keel.
Piirsalu kalmistu
Kalmistu asub Risti–Kuijõe tee ääres, umbes 300 m Piirsalu kirikust lõuna pool.
Vietnami keel
See on riigikeel Vietnamis, kus seda räägib 77 miljonit inimest. Lisaks on vietnami keelel 4 miljonit kõnelejat mujal maailmas.
Piirsalu kalmistu
Kalmistul asub eraldi kultuurimälestisena arvele võetud II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Vietnami keel
Keele päritolu
Keele geneetiline kuuluvus on tekitanud teadlaste hulgas lahkarvamusi. On pakutud seost hiina ja tai keelega. Pärast Haudricourt'i uuringuid (1953) ollakse aga suures osas üksmeelel, et vietnami keel kuulub austroaasia hõimkonda.
Mis sa teed
"Mis sa teed" on ansambli The Tuberkuloited album. See ilmus 2007. aastal.
Vietnami keel
Keele päritolu
Vietnami keele ajalooline fonoloogia on olnud oluline osa laiemast Kagu-Aasia diakroonia uurimisest ja saanud keskseks meie arusaamises tonogeneesi moodustumisest. Tonogenees on eraldiseisva tooni väljaarenemine varasematest mittetonaalsetest kontrastidest. Paljud vietnami keele foneetilised ja fonoloogilised uuringud keskenduvadki just toonisüsteemile.
Vietnami keel on toonikeel. Selles puudub grammatiline sugu.
Vokaalid
Vietnami keele vokaalisüsteem on üsna keeruline. See koosneb vokaalidest /i, e, ɛ, a, ɯ, ɤ, u, o, ɔ/ ja madalduvatest diftongidest /iə, ɯə, uə/. Vokaalid on omakorda jaotatud kõrgeteks ja madalateks.
Tabel. Vietnami keele vokaalid häälduskõrguse ja häälduskoha järgi. Häälduskõrguse järgi saab vietnami keele vokaalid jagada järgmiselt:
Häälduskoha järgi eristuvad vokaalid järgmiselt:
Häälikupikkust on tihtipeale võimalik eristada ainult kinnistes silpides ning vokaalides /a/ ja /ɤ/, kuid leidub mõningaid erandeid, kus on võimalik vahet teha täishäälikute /ɛ, ɔ/ pikkustel. / ɯw ɯəw/ neutraliseeritakse hanoi kõnekeeles [iw]-ks, kuigi rääkijad, kes valdavad ametlikku keeleregistrit, on võimelised seda hääldama erinevalt, tuginedes kirjapildile.
Konsonandid
Vietnami häälikusüsteemi kirjeldamisel on aluseks võetud põhja (hanoi) dialekt.
Hääldusviisi järgi saab vietnami keele konsonandid jagada järgmiselt:
Helilised klusiilid võivad olla hääldatud implosiividena. Helitud klusiilid /p/ ja /k/ on vietnami keeles hõngustamata ja võivad kõlada kui /b/ ja /g/. Frikatiivide hulgas on kolm konsonandipaari, mis vastanduvad helilisuse alusel: /f/ ja /v/, /s/ ja /z/ ning /x/ ja /ɣ/.
Labiaalne heliline klusiil /b/ esineb üksnes sõna alguses ja helitu klusiil /p/ ainult sõna lõpus. Silbi lõpus ehk koodas on lubatud helitud klusiilid /p, t, k/, nasaalid /m, n, ŋ, ɲ/ ja poolvokaalid /j, w/. Kuigi sulghäälikuid /ŋ, k/, millele järgnevad vokaalid /i, e, ɛ/, hääldatakse mõnikord kui palataale /ɲ c]/, on nad tegelikult eendatud velaarid /ɲ͎/  ja /k͎/.
Vietnami keelele on omane, et klusiile hääldatakse sõna alguses üsna tugevalt. Vietnami keeles puuduvad kaashäälikuühendid.
Prosoodia
Hanoi vietnami keeles on kaheksa eri tooni. Nagu paljudes maismaa Kagu-Aasia keeltes, pole ka hanoi dialekti puhul häälekõrgus ainus tooni indikaator. Toone määratakse hääle kõrguse ja hääle kvaliteedi kombinatsiooni järgi. Oluline osa murtud (C2) ja glotaliseeritud (B2) toonide puhul on glotalisatsioonil ehk häälekurdude osalisel sulgumisel, st moodustuskohaks on kõri. Laskuvate toonidega (A2, C1) kaasneb pehme sosinasarnane hääl. Põhja-vietnami toonide larüngoskoopilises ja larüngograafilises uuringus täheldati, et toonide moodustamisel pole märgata muid süstemaatilisi kitsendusi peale glotalisatsiooni.
Kuigi hääliku pikkus pole vietnami toonide puhul silmatorkav eristaja, on silbid toonidega B2 ja C1 glotalisatsiooni tõttu tihti lühemad kui muude toonidega silbid. Kuigi D toone võib lugeda B toonide allofoonideks, on nad foneetiliselt küllaltki eristatavad.
Hanoi vietnami toonid on foneetiliselt keerukad – toonide põhilisi eristajaid on keeruline üheselt nimetada, kuna nende hääldusomadused varieeruvad suuresti nii erinevatel kõnelejatel kui ka ühe kõneleja kõnes.
Metsamehe jälgedes
"Metsamehe jälgedes" on Eesti Metsateenijate Ühingu korraldatud ürituste sari teenekate metsameeste elutöö tutvustamiseks ja mõtestamiseks. 2015. aasta almanahhis märgitakse: "Endiselt on populaarsed meie Metsamehe jälgedes üritused, mida oleme valmis jätkama 2-3 üritusega aastas. Aktiivseid ja hingega metsamehi, kelle jälgedes käia, meil ikka veel jagub."
Seniseid üritusi:
Grudna Kępska
Grudna Kępska on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Bieczi vallas. Grudna Kępska asub Gorlicest 14 km kirdes.
Otia Ioseliani
Otia Ioseliani (gruusia keeles ოტია იოსელიანი, varem eesti keeles Iosseliani; 16. juuni 1930 Gvištibi – 14. juuli 2011 Tskaltubo) oli gruusia kirjanik ja dramaturg.
Ioseliani tuli kirjandusse 1950. aastate keskel ning avaldas oma esimese jutukogu 1957. Tuntus saabus esimese jutustusega "Tähesadu" ("ვარსკვლავთცვენა", 1962), mis käsitleb Teise maailmasõja teemat.
Eugen Sild
Eugen Johannes Sild (23. aprill 1897 – 21. jaanuar 1958) oli eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1916 Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Aastatel 1916–1918 ja 1920–1924 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Aastatel 1918–1920 võttis ta osa Vabadussõjast.
Sõjafotograafia
Sõjafotograafia on fotograafia haru, mis tegeleb sõjategevuse ja selle tagajärgede pildistamisega.
Sõjafotograafia muutis seda, kuidas inimesed tunnetasid sõda ja kuidas uudiste väljaanded serveerisid relvastatud konflikti. Kuigi inimesed ei pruugi täielikult mõista sõja halastamatut reaalsust uudist tekstina lugedes, siis enamasti suudavad nad kohe haarata artiklis olevaid sõjapilte. Sõjafotograafia on alati olnud vastuoluline, seda nii võitlusfotograafia selgesõnalises olemuses kui ka potentsiaalses piltide tsenseerimises. Mõlemad aspektid kehtivad ka tänapäeval samamoodi nagu siis, kui Mathew Brady meeskond tegi esimesed fotod Ameerika kodusõjast 1860. aastatel.
Sõjafotograafia ajalugu
Ameerika kodusõja ajal tegid fotograafid esimest korda sõjast pilte. Tehtud pildid lahingutest ja surmast šokeerisid avalikkust, kes oli harjunud nägema sõja kujutamist kui romantilist ja üllast ettevõtmist.
I maailmasõja alguseks oli võitlusfotograafia eksisteerinud juba pool sajandit, kuid siiski ei tehtud I maailmasõjast palju fotosid ja seda tänu laialdasele sõjaväe tsensuurile. II maailmasõja ajal ergutas võitlusfotograafia nii patriotismi kui ka avalikku vägivalda, kulmineerudes kohutavate piltidega natsistlikest koonduslaagritest.
Alates II maailmasõjast on sõjafotodest saanud tavanähtus. Vietnami sõda tõestas, et sõjafotograafia suudab kõigutada avalikku arvamust sõjast. Kuulsaimate Vietnami sõja fotode hulka kuuluvad foto väikesest jooksvast tüdrukust, kes on napalmirünnakust põlenud, ja foto My Lai külas toimunud vietnamlaste massimõrvast, mille korraldasid USA sõjaväelased.
Viimastel aastakümnetel on sõjafotograafia kajastanud nii Lahesõda kui ka Afganistani ja Iraagi invasiooni. Kõikidel juhtudel mõjutasid sõjafotod nii sõja toetajaid kui ka vastaseid.
Sõjafotograafia ohud
Sõjafotograafid asetavad ennast fotosid tehes suurde hädaohtu. Kuigi rahvusvaheline õigus aitseb ajakirjanikke ja fotograafe, on mõlemad siiski sõjas sihtmärgid. Lisaks sõjatsoonile omastele ohtudele võetakse mõnikord sõjafotograafe ka tahtlikult sihile, röövitakse või hukatakse. Tõendid selle kohta ilmnesid Iraagi sõja ajal, kui fotograafe rööviti.