cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ellen Hansen
Looming
Ellen Hansen on loonud seina- ja kattevaipu, dekoratiivkangaid, lavaeesriideid, tekstiiliansambleid avalikku ruumi. 1957. aastal loodud vaip "Rahvuslikud nukud" pälvis kunstitoodete kombinaadi kollektsioonis Brüsseli maailmanäitusel kuldmedali. 1960. aastatel lõi ta suurepäraseid rüiutehnikas vaipu, kus domineeris motiivistiku jõuline abstraktne stiliseering, maaliline ja julge värvikäsitlus. 1970.–1980. aastatel muutus kujundi- ja värvikeel vaoshoitumaks ja peenemaks.
Tuntumad avalikku ruumi valminud tööd on Estonia kontserdisaali lavaeesriie (1962) ja Vanemuise teatri lavaeesriie (1967).
Alates 1949. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu, oli ka Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu auliige. 1964. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetus.
Näitused
Ellen Hanseni loometeed iseloomustavad arvukad esinemised tarbekunstinäitustel Eestis ja välismaal, samuti isikunäitused Eesti Kunstimuuseumis (1962), Moskva KF näitusesaalis (1963), Tartu Kunstimuuseumis (1964), Läti Ajaloomuuseumis Riias (1964), Tallinna Linnagaleriis (1996), Chaplini keskuses Pärnus (1998), Eesti Tarbekunstimuuseumis (1999), Eesti Rahva Muuseumi Näitusemajas ja Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis (2007-2008, 2010), Estonia Talveaias (2005 ja 2008).
Isiklikku
Metalli- ja puitehistöökunstnik Albert Hansen oli Ellen Hanseni abikaasa. Arhitekt Tiit Hansen on nende poeg. Tekstiilikunstnik Aet Ollisaar on tema tütretütar.
Viinistu raamatukogu
Viinistu raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Kuusalu vallas Viinistu külas. Viinistu raamatukogu on Kuusalu raamatukogu haruraamatukogu.
Kirjutustõlge
Kirjutustõlge (inglise keeles speech-to-text reporting) on tõlke erivorm, mis on mõeldud eelkõige vaegkuuljate abistamiseks. Kirjutustõlke käigus teeb kirjutustõlk kuuldava teksti kirjalikuks tekstiks, mida on võimalik ekraanilt kohe lugeda.
Kirjutustõlget tehakse tõlkena ühe keele piires, näiteks suulisest eesti keelest kirjalikku eesti keelde.
Kirjutustõlk kirjutab kogu räägitava teksti ekraanile jooksvalt, ekraaniks võib olla vastavalt vajadusele kas mobiiltelefon, tahvelarvuti, sülearvuti, lauaarvuti või konverentsisaali ekraan.
Kirjutustõlgid
Kirjutustõlketeenust osutavad kirjutustõlkekoolituse läbinud kirjutustõlgid.
Eestis tegutsevad kirjutustõlgid kuuluvad 2017. aastal asutatud Eesti Kirjutustõlkide Ühingusse. 2019. aasta oktoobri seisuga on Eestis 12 diplomeeritud kirjutustõlki.
Tasuta kirjutustõlge
Eestis pakutakse kirjutustõlketeenust tasuta tööealistele kuulmislangusega inimestele (peamiselt vaegkuuljatele), kellele on määratud vähenenud töövõime (varasema süsteemi järgi töövõimetus).
Tasuta kirjutustõlketeenust rahastatakse Euroopa Sotsiaalfondi vahenditest, mis on eraldatud alategevusele „Kuulmispuudega inimestele suunatud tõlketeenuste arendamine ja pakkumine“.
Tasuline kirjutustõlge
Tasulist kirjutustõlketeenust saavad soovi korral tellida ka need, kes tasuta kirjutustõlketeenuse saajaks ei kvalifitseeru. Eeskätt on see mõeldud neile vaegkuuljatele ja kurtidele (näiteks hiliskurdistunutele), kes eesti viipekeelt ei valda, kuid kes kasutavad suhtlemisel eesti keelt.
Kirjutustõlkide koolitamine
Teine koolitus toimub aastatel 2019–2020. Koolituse läbiviijaks Eestis on valitud Eesti Kirjutustõlkide Ühing. Koolituse maht on 780 akadeemilist tundi (sh loengud 198 tundi, praktiline osa 24 tundi ning iseseisev osa 558 tundi). Koolitus lõpeb eksamiga.
Dmitri Jegorov
Ta on töötanuid KPMG Estonia ärirahanduse konsultandina. Alates 2001. aastast töötas ta mitmesugustel ametikohtadel Maksu- ja Tolliametis, olles muu hulgas ka peadirektori asetäitja põhiprotsesside alal. Aastatel 2014-2020 töötas ta Rahandusministeeriumis maksu- ja tollipoliitika asekantslerina.
Alates 2020. aasta sügisest töötab ta Rahvusvahelises Valuutafondis (IMF), kus ta koordineerib maksunõu andmist Lääne-Balkani riikides.
Eesti tatarlased
Tatarlased on üks Eesti territooriumil elavaist vähemusrahvustest.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1993 tatarlast, neist Tallinnas 1012.
Eestis tegutseb näiteks Tatari Kultuuri Selts, Narva Tatari Kultuuriselts, Eesti Tatariselts Altõn.
Soome keeled
Soome keeled on Soomes kasutatavad keeled. Soomes on kaks riigikeelt: soome ja rootsi. Ametlikud vähemuskeeled on kolm saami keelt, mustlaskeel (romani), soome viipekeel ja karjala keel.
Soome keel
Soome keelt kõneleb 90,9% Soome elanikest. See on läänemeresoome keel ja seega üks eesti keele lähemaid sugulasi. Kuna läänemeresoome keeled kuuluvad uurali keelte hulka, on soome keele kaugemad sugulased nt ungari, saami ja neenetsi keel.
Rootsi keel
Rootsi keelt kõneleb 5,2% soome elanikest, sealhulgas 92,4% Ahvenamaa autonoomse piirkonna elanikest. Rootsi keelt emakeelena kõnelevaid Soome elanikke nimetatakse soomerootslasteks. 20. sajandi alguses oli rootsi keele kõnelejaid Soomes 14%. See on põhjagermaani keel, norra ja taani keele lähisugulane; rootsi keele kaugemad sugulased on kõik indoeuroopa keeled, näiteks hindi, saksa ja vene.
Kuni 19. sajandi lõpuni oli rootsi keel Soomes ametlik asjaajamiskeel. Nüüd on see üks kahest riigikeelest ja suuremalt jaolt soome keelega võrdne, ehkki enamiku riigiasutuste töökeel on soome. Mõlemad keeled on kohustuslikud (v.a lastele, kellele kumbki neist pole emakeel), ning riigiametites, mille jaoks nõutakse kõrgharidust, on ka kohustuslikud keeletestid.
Soome koolisüsteemis on rootsi keele õpe kohustuslik alates 7. klassist, ka kesk- ja kutsekoolides on rootsi keele õpe kohustuslik.
Kõik omavalitsused, kus mõlemat keelt kõneleb vähemalt 8% elanikkonnast või 3000 inimest, loetakse kakskeelseteks. Rootsi keel vastab neile tingimustele vaid Ahvenamaal, Pohjanmaa piirkonna rannikualadel, Päris-Soomes (eriti Turu ümbruses Turunmaal ehk Åbolandis) ning Uusimaal. Väljaspool neid alasid on mõned linnad, kus rootsi keelt kõneleb oluline vähemus, mis siiski ei vasta neile tingimustele. Nii on Soome sisemaa ametlikult ükskeelne. Soome keel vastab tingimustele kõikjal peale Ahvenamaa ning kolme omavalitsuse Pohjanmaa piirkonnas, mis on ka ainus piirkond Soome mandriosas, kus rootsikeelne elanikkond on enamuses (52% rootsi vs 46% soome).
Absoluutarvudes on Soome neli suuremat rootsikeelset kogukonda Helsingis (Helsingfors), Espoos (Esbo), Porvoos (Borgå) ja Vaasas (Vasa), kus nad on olulised vähemused. Soome pealinnas Helsingis kõneles enamik inimesi rootsi keelt kuni 19. sajandi lõpuni. Praeguseks räägib rootsi keelt 6,1 protsenti Helsingi asukaist ning muid keeli peale soome ja rootsi 9,6 protsenti elanikest.
Soomes kõneldavaid rootsi murdeid tuntakse soomerootsi keele nime all, samas kui Ahvenamaa murre on lähemal rootsi kirjakeelele. Soomerootsi kirjandus on kaunikesti rikkalik; sellesse kuuluvad taolised autorid nagu Tove Jansson, Johan Ludvig Runeberg, Edith Södergran ja Zacharias Topelius. Runebergi peetakse Soome rahvuspoeediks, kuna ta kirjutas rahvushümni "Vårt land", mis alles hiljem tõlgiti soome keelde ("Maamme").
Saami keeled
Saami keeled on rühm sugulaskeeli, mida kõneldakse Lapimaal. Nad on soome ja eesti keele kaugemad sugulased. Soomes kõneldakse kolme saami keelt: põhjasaami, inarisaami ja koltasaami. Kokku kõneles neid Soomes 2019. aasta lõpus emakeelena 2004 inimest (2018 – 1995 inimest).
Põhjasaami keel on ametlik keel Enontekiö, Inari, Ohcejohka ja Sodankylä vallas.
Karjala keel
Kuni Teise maailmasõjani kõneldi karjala keelt ja selle murdeid ajaloolisel Karjala piirialal Laadoga järve põhjarannal. Pärast sõda asusid karjala immigrandid laiali kogu Soomes. 2001. aastal mõistis karjala keelt Soomes Karjala Keele Seltsi hinnangul 11 000–12 000 inimest, kellest enamik oli vanemas eas.
Karjala keelt tunnistas Soome president ametlikult novembris 2009, vastavalt Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte hartale.
Soome viipekeel
Soome viipekeelt kasutab umbes 5000 kurdist ainult 3100.
Muud keeled
Mittepärismaistest keeltest kõneldi 2019. aasta lõpus enime vene keelt (81 606 inimest), eesti keelt (49 427 inimest) ja araabia keelt (31 920 inimest). Ühtekokku oli 412 644 inimest, kelle emakeel ei olnud soome, rootsi või mõni saami keel.
Annika Lill
Annika Lill (sündinud 21. augustil 1978 Tartumaal Rannu vallas, ) on eesti sisearhitekt ja kunstnik.
Annika Lill on sündinud ja kasvanud Tartumaal Rannu vallas, Limnoloogia külas. Kunstialase kõrghariduse omandas Lill Tartu Kõrgemas Kunstikoolis aastatel 1997-2001 maali ja maalingute osakonnas. Aastatel 2001-2006 omandas sisearhitektuurialase kõrghariduse Eesti Kunstiakadeemias sisearhitektuuri osakonnas. Lisaks on ta õppinud stipendiaadina 2005. aastal Portugalis Portos, Escola Superior de Artes e Designis.
Annika Lill on kujundanud äri- ja kaubanduspindasid, suurem osa tema töödest on interjöörilahendused korteritele ja eramutele.
Annika Lill on 2010. aastast Eesti Sisearhitektide Liidu liige.
Isiklikku
Annika Lillel on neli last.
Valter Taremaa
Valter Taremaa (enne eestistamist Valther Oskar Johann Treumann; 17. oktoober 1901 Tallinn – 5. mai 1956 Geesthacht, Schleswig-Holstein, Saksamaa) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas aastal 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastail 1923–1929 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Valter Taremaa oli aastail 1929–1944 kohtuameti kandidaat, notari abi ja kohtunik.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale.
Jaan Tamme nimeline puhkpillikvintett
Jaan Tamme nimeline puhkpillikvintett oli aastatel 1942–1992 tegutsenud Eesti puhkpilliansambel.
Eesti esimese kutselise puhkpillimängija Jaan Tamme nime kandis ansambel aastast 1975.
Ansambel asutati aastal 1942 Jaroslavlis ja algul kuulusid ansamblisse Rudolf Omel (flööt), Roland Kriit (klarnet), Voldemar Rohtla (oboe), Arnold Kiiver (metsasarv), Eugen Saanpere (fagott). Aastal 1953 liitus ansambliga Samuel Saulus, kes mängis ansamblis aastani 1990. Ansambli koosseisus toimus aastate jooksul mitmeid muudatusi.
Ansambli repertuaari on kuulunud nii klassikalisi kui ka nüüdismuusika palasid.
Dmitri Adams
Dmitri Adams (kuni 20. augustini 1923 Dimitri Jegoroff, Dmitri Jegorov; 4. mai 1887 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti arst ja sõjaväelane (kapten).
Ta lõpetas 1911. aastal Keiserliku Sõjaväemeditsiini Akadeemia arsti astme väärilisena cum laude.
1913–1914 töötas ta raudtee jaoskonnaarstina Kovelis, sai 1914 kolleegiumiassessoriks. Seejärel mobiliseeriti ta Vene sõjaväkke, kus teenis 1914–1915 Belehjevski jalaväepolgus ja 1915–1918 tagavaraväe hospidalis kõrva-, nina- ja kurguhaiguste osakonnas.
1919. aastal oli ta eraarst Tartus, 1920–1921 teenis 4. piirikütipataljonis, Kalevlaste Malevas ja 3. üksikus jalaväepataljonis, arvati reservi 27. augustil 1921. Tsiviilis töötas ta Suure-Kõpu, alates 1932 Esna jaoskonnaarstina. 1933 asus ta Tallinna, praktiseerides ja puhates suvel Elvas. 1936 läks ta Mihkli, seejärel Tori jaoskonnaarstiks. 1938. aastal sai ta Narva raudtee ambulatooriumi juhatajaks.
Iivo Nei
Iivo Nei (sündinud 31. oktoobril 1931 Tartus) on eesti maletaja ja maletreener.
Ta lõpetas aastal 1949 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.
1972. aastal oli ta male maailmameistrivõistluste tiitlimatšil NSV Liitu esindanud Boriss Spasski üks lähedasemast abilisest, kuna Nei on mustade malendite kasutamisel valmistanud Spasskile probleeme. Neil tuli Spasski abilisena käsitsi analüüsida 900 Robert Fischeri partiid. KGB ei soosinud Nei osalust. Spasski kui NSV Liidu ainus lootus nõudis Nei osalust. Neil lubati osaleda. Neil ja Spasskil oli kokkulepe, et konjakit juuakse maailmameistrivõistluste ajal ainult Nei nõusolekul. Spasski ja Nei kohtusid paar aastat hiljem Riias ning 2007. aastal tollase Tallinna linnapea Jüri Ratase juures.
Neile pakuti pärast tiitlimatši lõppu Islandile emigreerumist. Nei keeldus sellest kodu tõttu.
Filmis "Etturi ohverdus" mängib Iivo Nei rolli Aleksandr Gortškov.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta IRLi nimekirjas.
Tunnustus
pisi|Iivo Nei ([[Hoogovensi maleturniir, 1966)]]
Isiklikku
Ta on aastast 1955 abielus arst Helgi Neiga (neiuna Helgi Brok), nende pojad on keemik Lembit Nei ja Toomas Nei. Vend Mati Nei on samuti maletaja.
Gian Giacomo Trivulzio
Gian Giacomo Trivulzio (1440 Milano – 5. detsember 1518 Arpajon) oli 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse Itaalia sõdades osalenud Itaalia sõjaväelane ja poliitik.
Trivulzio osales 1495. aasta 6. juulil Fornovo lahingus Venezia liiga vastu. Ta nimetati 29. septembril 1499 Prantsuse marssaliks. 1509. aasta 14. mail osales ta Agnadello lahingus prantslaste poolel veneetslaste vastu. Alistas 1515. aastal šveitslased Marignano lahingus. Kaitses 1516. aastal edukalt Milanot keiser Maximilian I rünnakute eest.
Kyle Gass
pisi|Gass, [[2017]] Kyle Richard Gass (sündinud 14. juulil 1960 Walnut Creekis Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Cal Petersen
Calvin Louis Petersen (sündinud 19. oktoobril 1994 Waterloos Iowas) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Los Angeles Kings.
Aastatel 2012–2014 mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Aastatel 2014–2017 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal valiti ta NHL-i draft'is Buffalo Sabresi poolt 129. valikuna.
2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Los Angeles Kingsiga. Hooajal 2017–18 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Ontario Reign. Aastatel 2018 ja 2020 valiti Petesern AHL-i tähtede mängule.
Kingsi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 13. novembril 2018 mängus Toronto Maple Leafsi vastu, pääsedes mängu teisel perioodil Peter Budaj asemele. Esimest korda kuulus Petersen algkoosseisus 16. novembril mängus Chicago Blackhawksi vastu. 2019. aasta juulis pikendas ta Kingsiga lepingut kolme aasta võrra. Hooajal 2018–19 sai Petersen NHL-is kirja üksteist mängu ja hooajal 2019–20 kaheksa mängu.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Petersen USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Petersen oli turniiril parima tõrjeprotsendiga väravavaht (95,34%) ja lasi endale ühe mängu kohta lüüa kõige vähem väravaid (1,29) ning valiti turniiri parimaks väravavahiks.
Gelasius II
Gelasius II (Giovanni da Gaeta, ka Giovanni Coniuolo, Giovanni Caetani, Giovanni Gaetani, Giovanni Caetani Crescenzi; 1060 või september 1064 – 29. jaanuar 1119) oli paavst 1118–1119. Ta oli 161. paavst.
Giovanni da Gaeta sündis Gaetas "Chronica Iuliani Petri Toletani" järgi millalgi ajavahemikul pärast 1060 ja enne septembrit 1064. Ta oli Castelmola krahvi Giovanni Coniuolo poeg, teistel andmetel aga Fondi hertsogi Crescenzio poeg.
Ema ja onu õpetasid Giovanni esmalt kodus lugema ning kirjutama. Ta asus poisina (puer oblatus) abt Desideriuse (hilisem paavst Victor III) ajal Monte Cassino kloostrisse, kus õppis tunnustatud õpetlase Alberico juures. Ta sai benediktiini mungaks, sai seejärel 1075. aasta paiku madalamad vaimulikupühitsused ja ordineeriti alamdiakoniks. Ta oskas ladina keelt ning kirjutas mungana pühakute elulugusid ("Vita di Erasmo d'Antiochia", "Vita di Eustachio", "Vita di Ippolito").
Victor III määras Giovanni 1086 kuurias tööle kirjutajana (scrittore). Urbanus II nimetas ta augustis 1088 kantsleriks ja septembris 1088 Santa Maria in Cosmedini kardinaldiakoniks. Saksa-Rooma keiser Heinrich V lasi Giovanni veebruaris 1111 koos Paschalis II-ga kaheks kuuks vangistada, kuni paavst soostus tema nõudmistele järele andma. Giovanni osales 1116 toimunud Lateraani sinodil, kus ta õigustas paavsti tegutsemist Ponte Mammolo privileegi andmisel, mis tagas Heinrich V-le suuremad õigused, kuid mida reformimeelsed vaimulikud pidasid järeleandmiseks.
Skisma
Gelasius II põgenes 1. märtsil Gaetasse viikingite kaitse alla, sest Rooma oli saabunud Heinrich V. Keiser nõudis, et paavst pöörduks tagasi Rooma ja aitaks investituuritüli lahendada, kuid paavst keeldus. Seepeale tühistas keiser paavsti valimise tulemuse ja määras 8. märtsil ametisse vastupaavst Gregorius VIII. 10. märtsil pühitseti Gaetas ametisse Gelasius II, kes aprillis ekskommunitseeris Capuas peetud sinodil nii Heinrich V kui ka Gregorius VIII ning kutsus Euroopa valitsejaid end tunnustama.
Kui Heinrich V lahkus suvel Roomast, pöördus Gelasius II linna tagasi, kuid vangistati 21. juulil Santa Prassede kirikus toimunud missa ajal Frangipani suguvõsa liikmete poolt. Paavstil õnnestus põgeneda ja ta siirdus koos endale truuks jäänud kardinalidega (sealhulgas hilisemad paavstid Honorius II ja Innocentius II ning vastupaavst Anacletus II) esmalt Genovasse ja sealt 23. oktoobril Marseille'sse.
Suhted Aragóniga
Gelasius II andis indulgentsi Aragóni kuninga Alfonso I sõjameestele muhameedlastega võitlemiseks (rekonkista).
Ta kinnitas Alfonso I poolt vallutatud Zaragoza piiskopiks Pedro de Librana.
Suhted Prantsusmaaga
Gelasius II põgenes oktoobris 1118 Prantsusmaale. Ta kohtus Vézelays Prantsusmaa kuninga Louis VI-ga.
Ta pidas jaanuaris 1119 Vienne'is sinodi, külastas Le Puy piiskopkonda, Avignoni ja Montpellier'd.
Munklus
Gelasius II kohtus Saint-Gilles'is Xanteni Norbertiga ja tunnustas tema tegevust.
Ta viibis elu viimastel päevadel Cluny kloostris, kus ta ka suri ja maeti.
Uued kardinalid
Gelasius II määras kolm uut kardinali.
Gelasius II kultuuriloos
Gelasius II pühitses 1118 sisse Pisa ja Genova katedraalid.
Surm
Gelasius II suri 29. jaanuaril 1119 Prantsusmaal Cluny kloostris, kuhu ta ka maeti. Ta oli esimene paavst, kes suri Prantsusmaal. Catholic Encyclopedia järgi suri ta pleuriiti.
Lac-Saint-Joseph
Lac-Saint-Joseph on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Klasteranalüüs
Klasteranalüüs (ingl. cluster analysis) on informaatikas objektide klastriteks rühmitamise ehk klasterdamise moodus.
Klasterdamine toimub objektidevahelist "kaugust", "lähedust" või "sarnasust" iseloomustavate parameetrite alusel. Klasteranalüüs on mitmemõõtmeline. pisi|Kahemõõtmeline klasteranalüüs (kahe erineva parameetri alusel saadud klastrid)
Klasterdada võib nii suvalisi objekte kui ka kindlat liiki objekte erinevatest aspektidest. Kui parameetrid on vaatlusandmed (valimid), siis on klasterdamine seotud statistilise andmetöötlusega (ingl. data clustering). Kui klasterdamine on hierarhiline, siis kattub see taksonoomiaga.
Klasteranalüüsi võtteid kasutatakse ka kujundite äratundmises (ingl. pattern recognition), isokvantanalüüsis, masinõppes jm. Klasterdamine (ingl. clustering) on uurimisandmete analüüsi esmaülesanne.
Nuku‘alofa
thumb|Nuku‘alofa kesklinn Nuku‘alofa on Tonga pealinn ja suurim linn.
Linnas asuvad riigi parlament ja kuningapalee.
Ajalugu
Esimese eurooplasena jõudis Nuku'alofasse James Cook 10. juunil 1777. Ta kirjeldas Nuku'alofa lahte ja tema joonistatud kaardi põhjal võib järeldada, et ta pidi olema saarel randunud ja ööbinud. Cook nimetas mitut kohanime saarel, kuid mitte Nuku'alofat, kuigi ta seal maabus.
Kolmanda eurooplasena jõudis Nuku'alofasse William Mariner 1806, kes esimese eurooplasena jäi saarele pikemaks ajaks. Nimelt elas ta Tongal 1810. aastani Finau 'Ulukalala lapsendatud pojana. Tol ajal käis Tongal kodusõda. Pärast 11 aastat kestnud sõda ja piiramist õnnestus 'Ulukalala sõdalastel Nuku'alofa vallutada. Selleks kasutasid nad Marinerilt saadud Port-au-Prince'is toodetud kahureid. 1817 avaldas Mariner maailma teise Tongat käsitleva raamatu, kus Tonga pealinna on nimetatud Nioocalofaks.
1826 saabusid saarele esimesed misjonärid, kes saarele pikemaks ajaks jäid. Need olid pärit Londonist ja rahvuselt tahitilased. Nad olid teel Fidžile, kuid pealik Tupou ei lasknud neil teekonda jätkata. Järgmisel aastal saabus saarele veel kaks metodistidest misjonäri. 1. juunil 1828 laskis pealik Tupou end ristida. Nuku'alofa muutus kiiresti kristluse levitamise keskuseks Tongal. Ühtlasi koostasid misjonärid tonga kirjakeele, mida kasutatakse tänapäevani.
Nuku‘alofa on Tonga pealinn alates 1845. aastast. 4. novembril 1875 võeti vastu Tonga põhiseadus, mis sätestab Tonga pealinnaks Nuku'alofa.
Halduslikult koosneb Nuku'alofa kolmest osast: Kolomotu'a (tõlkes 'vanalinn'), Kolofo'ou (tõlkes 'uuslinn') ja Ma'ufanga. Neist viimane asub linna idaosas ja liideti pealinnaga viimasena, kuid küla oli seal juba Cooki ajal.
2006. aasta rahutuste käigus rüüstati ja hävitati suur osa linna äripiirkonnast.
Evelyn McHale
Evelyn Francis McHale (20. september 1923 Berkeley – 1. mai 1947 New York) oli Ameerika Ühendriikide raamatupidaja.
Neli minutit hiljem pildistas fotograafiaüliõpilane Robert Wiles limusiinile kukkunud Evelyn McHale'i elutut keha. Pilt avaldati ajakirjas Life ja on üks tuntumaid ja ikoonilisemaid enesetapja fotosid. Pilt on tuntud nime all "kõige ilusam enesetapp".
Jõelähtme raamatukogu
Jõelähtme raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Jõelähtme vallas Jõelähtme külas. Raamatukoguhoidja on Mare Malva.
Dekoratsioon
Dekoratsioon (pr décoration < lad decorare ’kaunistama’) on teatris lavakujunduse osa, mis loob etenduses visuaalseid (ruumilisi) kujundeid kunstiliste (nt maaling, arhitektuurielemendid) ja tehniliste vahenditega (foto-, filmi- ja holograafiline projektsioon, laserijoonistused jm). Peale konstruktiivselt nõutavate elementide esemeile ja ruumidele esteetilise otstarbega lisanduv kaunistis.
Dekoratsioone hakatakse tavaliselt valmistama alles siis, kui on olemas lavapildi kavand, makett, dekoratsioonimaterjalide kalkulatsioon ja rahalise kulu eelarve. Vahtplast, papp ja vineer on peamised materjalid, mida kasutatakse teatris dekoratsioonide valmistamiseks. Rippuvate dekoratsioonide kinnitamiseks ja käsitsemiseks on lava laes tõmmikute süsteem või muud kinnitusvahendid – plokid, traadid, latid, võrk jne., mis aitab vältida sagedast redelile ronimist. Mängusektoris, kus näitleja puutub kokku dekoratsioonidega, on soovitatav vastav dekoratsioon valmistada plastiliselt või vähemalt poolplastiliselt. Kindlasti peavad plastilised olema aiad, kivid, kännud jne, kus näitlejad istuvad või millele nad toetuvad. Plastilised dekoratsioonid valmistatakse peamiselt kašeerimise teel, mis toimub kolmel viisil – vabalt, mudelil ja vormis. Plastiliste dekoratsioonide hulka kuuluvad ka poodiumid ja trepid.
Ajalugu
Eesti NSV teatrite lavakujunduskunst leidis üleliidulises ulatuses kõrget tunnustust. RAT Estonia, V. Kingissepa nim. TRA Draamateatri ja RAT Vanemuise etendusi Eesti NSV kunsti ja kirjanduse dekaadil Moskvas, samuti paljusid külalisetendusi NSV Liidu vabariikide pealinnades on retsensioonides esile tõstetud ka meie teatridekoratsiooni üldiselt kõrget taset rõhutades. Kaasaja lavadekoratsioonikunsti saavutusi hinnates ei saa mööda minna minevikupärandist, mis on oluliselt seotus ka vene teatridekoratsioonikunsti arenguga. Mitmed eesti kunstiajaloos tuntud kunstnikud, kes said oma hariduse Peterburis, olid, kes vähem, kes rohkem, seotud ka teatridekoratsioonide maalimisega. Lisaks meie vanema põlve teatridekoraatoritele on lavadekoratsiooni loominguga tegelenud sellised meistrid nagu prof Johann Köler, prof August Jansen, Konrad Mägi, Ado Vabbe, Roman Nyman jt. Neist viimane oli eesti teatri kunstilise dekoratsiooni üks silmapaistvamaid rajajaid, samuti noorte teatrikunstnike kasvataja. Eesti teatri dekoratsioonikunsti ajaloo määrab niihästi vanema kui ka noorema põlvkonna teatrikunstnike ulatuslik looming pikkade aastakümnete jooksul.
Eesti teatri algusperioodi lavakujunduse kohta on ülevaate saamine küllalt keerukas. Kirjalikud allikad kõnelevad sellest väga vähe. Kavandid ja maketid eesti teatri vanemast ajast puuduvad. Fotosid, mis kujutavad stseene lavakujundustest, on siiski säilinud. Kuid need ei suuda kunagi eksisteerinud lavakujundusest siiski terviklikku pilti anda, ei jäädvusta ka lavapildile valgustusega antud meeleolu. Eesti teatridekoratsiooni ajalool on oma tõusude ja mõõnade periood. Ligemale sada aastat tagasi, kui J. V. Jannseni perekonnas sai teoks mõte lavastada L. Koidula „Saaremaa onupoeg“, tekkis ühtlasi vajadus lavakujunduse järele.
Dekoratsioonide kasutamine laval
Klassikalised põhjused dekoratsioonide kasutamiseks laval:
Halina Wawzyniak
pisi|upright|Halina Wawzyniak (2014) Halina Wawzyniak (sündinud 17. juulil 1973 Königs Wusterhausenis) on Saksa jurist ja vasakpoolne poliitik.
Halina Wawzyniak lõpetas Königs Wusterhausenis gümnaasiumi 1992. aastal. 1990. aasta augustis astus ta Demokraatliku Sotsialismi Parteisse. 1992–2003 õppis ta Berliini Vabas Ülikoolis õigusteadust. 1995–1999 kuulus ta Demokraatliku Sotsialismi Partei juhatusse. 2002–2005 töötas ta advokaadina. 2003–2007 oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei/Vasakpartei (Die Linke) Berliini piirkonna asejuhataja. 2005–2009 töötas ta Saksamaa Liidupäeva Vasakpartei fraktsiooni juriidilise nõustajana.
Aastatel 2009–2017 oli Halina Wawzyniak Liidupäeva liige.
Polümeerelektroonika
Polümeerelektroonika ehk orgaaniline elektroonika (inglise keeles organic electronics, plastic electronics, polymer electronics) on elektroonika valdkond, mis tegeleb elektrit juhtivate polümeeride kasutamisega elektroonikakomponentide valmistamiseks pisi| [[Pentatseeni ja antratseeni pooljuhtivad väikesed molekulid]]
Polümeeride juhtivuse uurimine ja kasutamine
Polümeerid võivad olenevalt keemilisest ehitusest olla elektriliselt juhtivad, pooljuhtivad või mittejuhtivad. Mittejuhtivaid polümeere on elektrotehnikas kasutatud juhtmete ja kaablite isoleermaterjalina juba alates 20. sajandi algusest.
Orgaaniliste ühendite elektrijuhtivust hakati uurima 1970. aastatel. Teatav läbimurre toimus 1977. aastal, kui ilmus artikkel keemiliselt dopeeritud polümeeri polüatsetüleeni kohta. 1980. aastatel tehti mitmeid olulisi avastusi doteerimata orgaaniliste pooljuhtide alal, seejuures nii polümeeride kui ka nn väikeste molekulide (väikese molekulmassiga orgaaniliste ühendite) valdkonnas. Nende uurimistulemuste taustal hakkas firma Eastman Kodak Company valmistama elektroluminestseerivaid komponente vaakumis sublimeeritud väikeste molekulide õhukestest kihtidest.
Järgmistel aastatel hakati tootma polütiofeenist orgaanilisi väljatransistore (ingl organic field-effect transistor, OFET). Aastal 1990 avastasid Cambridge'i Ülikooli uurijad elektroluminestsentsi konjugeeritud polümeeridest valmistatud valgusdioodidel (OLED). Samal aastal jõuti polümeeride ja fullereenide segul põhinevate fotogalvaaniliste rakenduste – päikeseelementide – väljatöötamiseni.
Elektrit juhtiva polümeeri avastamise eest pälvisid 2000. aasta Nobeli keemiaauhinna Alan Heeger, Alan MacDiarmid ja Hideki Shirakawa. Siitpeale tuligi laiemalt kasutusele termin "polümeerelektroonika".
Teadmine, et polümeere saab kasutada elektrit juhtiva aktiivmaterjalina optoelektrooniliste komponentide valmistamiseks, stimuleerisid nii akadeemilisi kui ka tööstuslikke uuringuid. Tulemusena töötati välja masstootmiseks kohane tehnoloogia (ingl roll-to-roll processing, R2R-menetlus) elektroonikalülituste valmistamiseks printimise teel suurepinnalisele plast- või metallkilele (tavalistes kiipides on substraadiks ehk aluspinnaks teatavasti räni).
Niisugune tehnoloogia eeldab, et prinditav materjal – elektrit juhtivad orgaanilised molekulid – oleks kasutatav vedelal kujul, lahusena. Lahustuvuse saavutamiseks vajavad tahked lähtematerjalid asjakohast keemilist modifitseerimist, samuti vajalike lisanditega dopeerimist. Prinditavate kihtide paksus jääb seejuures mikro- ja nanomeetrialasse.
Polümeerelektroonika rakendamine
Orgaanilistel väljatransistoridel põhinevaid integraallülitusi kasutatakse RFID-märgistena (näiteks elektrooniliste hinnasiltidena vöötkoodide kujul), infona kaubapakenditel, infotabloodena, samuti kiipkaartides ja andurites.
Orgaanilised valgusdioodid (OLED) leiavad kõige laiemat kasutamist kuvaseadistes, eriti nutitelefonide kuvarites, kuid alates 2015. aastast katseliselt ka teleriekraanides. Kuvaseadiste valgusdioodides kasutatakse orgaanilise aktiivmaterjalina väikeseid molekule, siit ka lühend SMOLED (small molecule organic LED).
Õhuke ja painduv alusmaterjal võimaldab valmistada kokkuvolditavaid ja -rullitavaid ekraane, samuti elektroonilist paberit.
Orgaanilise fotogalvaanika (ingl organic photovoltaic, OPV) alal on esmaseks ülesandeks päikeseelementide kasuteguri tõstmine ja samuti stabiilsuse suurendamine. Seejärel on võimalik ka masstootmisel ära kasutada orgaaniliste elektronseadmete eeliseid, milleks on madalad tootmiskulud, keskkonnasõbralikkus ja mitmekülgsed kasutusvõimalused tänu kergusele, painduvusele ja võimalikult ka läbipaistvusele.
Jazzkaar
Jazzkaar on aastast 1990 Tallinnas toimuv rahvusvaheline džässifestival, mis on Baltimaade samalaadsetest suurim.
Festivali peakorraldaja on MTÜ Jazzkaare Sõprade Ühing. Festivali direktor ja kunstiline juht on Anne Erm.
Maiko Nasu
Maiko Nasu (jaapani keeles 那須 麻衣子 Nasu Maiko; sündinud 31. juulil 1984) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2009–2011 3 mängu.
Ramūnas Mačežinskas
Ramūnas Mačežinskas (sündinud 11. oktoobril 1988) on Leedu jalgpallur (ründaja).
Ta mängis 2012. aasta esimese poole Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Klubikarjäär
Viimane mäng 22.05.2012
Members' Needs, Intragroup Conflict, and Group Performance
"Members' Needs, Intragroup Conflict, and Group Performance" on grupipsühholoogia valdkonna uurimistöö Kolumbia ja Seouli ülikoolide autoritelt, mille teemaks on grupiliikmete psühholoogilised vajadused, grupisisesed konfliktid ja nende mõju grupi resultatiivsusele.
Sissejuhatus
Grupisisese konflikti tuumaks võiks lugeda protsessi, kus grupiliikmed tajuvad erinevusi või vastasseisu enda ja teiste vahel, mis võivad olla põhjustatud näiteks erinevatest huvidest, ressurssidest, väärtustest, uskumustest ja psühholoogilistest vajadustest. Grupisisestes protsessides mängivad grupiliikmete psühholoogilised vajadused (inimestevahelised suhted, soov mõjutada ja kontrollida inimesi või ressursse, saavutada eesmärke) suurt rolli ja juhivad inimese käitumist mõjutades sotsiaalseid suhteid.
Psühholoogilised vajadused on järgmised:
Erinevused grupiliikmete domineerivaimates psühholoogilistes vajadustes võivad luua viljaka pinnase lahkhelideks ja konfliktideks.
Konflikti puhul saab eristada kolme alaliiki:
Meetod
Jinesok S. Chun ja Jin Nam Choi vaatlesid oma uurimistöös psühholoogiliste vajaduste ja konflikti mõjuefekte grupi resultatiivsusele. Uurimistöö valimiks olid andmed 145 töörühma kohta 63-st Korea asutusest-ettevõttest. Algselt jagati küsimustikud 203 meeskonna juhile ja 1358 töörühma liikmele. Tagasi jõudsid vastused 194 töörühmalt, kuid sealt eemaldati omakorda veel need küsimustikud, mis olid ebakorrektselt täidetud. Lõplik tagasiside protsent grupi ja üksikisiku tasemel olid vastavalt 76,3% ja 68,5%. Keskmine grupi suurus oli 8 inimest, gruppide suurused jäid vahemikku 3–20 inimest. Uuringus osalejatest 27,3% olid naised keskmise vanusega 35 aastat. Keskmiselt olid osalejad töötanud asutuses-ettevõttes ligikaudu 7 aastat ja olnud uuritavas meeskonnas ligikaudu viimased 3 aastat. Uuringus osalejatest suurem osa töötas keskastme või tippjuhina ning ainult 8,8% määratles end tootmisliini töötajana. Valdav osa osalejatest omas vähemalt kolledžiharidust ning keskhariduse või madalama haridustaseme märkis vaid 6,9% küsitletutest.
Meetmed
Andmeid koguti eraldi meeskonna liikmete ja meeskonna juhtide käest, et tagada võimalikult tõepärane tulemus. Täpsemalt, meeskonna liikmete puhul uuriti vajaduste ja konflikti ning avatud suhtlemise kohta, meeskonna juhtide puhul aga grupi tulemuslikkuse kohta. Kõiki eelpool nimetatud näitajaid hinnati kuuepallisel skaalal vahemikus 1 (ei ole üldse nõus) kuni 6 (täiesti nõus).
Tulemused
Tulemuste tõepärasuse kinnitamiseks tehti veel mitut tüüpi analüüse, mille eesmärk oli uurida samu näitajaid, aga teistsugustes seostes. Kordustestid kinnitasid algselt läbi viidud uuringute vastavust, kuna need andsid eelnevate testidega sarnaseid tulemusi. Lähtuvalt antud uuringust toome välja peamised konflikti mõjuefektid grupisooritusele.
Kasutamine ja piirangud
Uudne ehk pole teadmine, et grupiliikmetevaheliste konfliktide taga on nende erinevad motivatsioonid, kuid artikli autorite selgitus, et motivatsioonide aluseks on inimeste psühholoogilised vajadused omab kindlasti rakendust näiteks organisatsiooni juhtimises. Me võime kogeda ülesandele suunatud konfliktis edasiviivaid ja innovaatilisi ideid, kuid siiski pole mõistlik võtta konflikti eesmärgiks, tõstmaks grupi tõhusust. Igasugune pikemalt või sagedasti korduv konfliktisituatsioon kurnab inimest nii psühholoogiliselt kui ka füsioloogiliselt ehk siis nii tema keha kui ka vaimu. Ei ole kuigi reaalne muuta inimeste psüühilisi omadusi, kuid juhid saavad parandada inimsuhete dünaamikat, muutes töörühmade koosseisu.
Kristin Seier
Kristin Seier (7. november 1946 Tartu – 7. august 2004 Tallinn) oli Eesti sõudja, Sirje Tamme õde.
Lõpetas 1970 matemaatikuna TRÜ.
Eesti ukrainlased
Ukrainlased on üks Eestis elavaid rahvusvähemusi.
Kristin Seier
Sportima hakkas õpetaja Maret Kutmani innustusel, sõudmist harrastas aastast 1965 Tartu Kalevis (treenerid Erich Seiler ja Jüri Kurul).
Eesti ukrainlased
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 22 573 ukrainlast, neist Tallinnas 11 565.
Kristin Seier
Sõudekohtuniku vab kategooria (1974) ja B-kat (2001).
Eesti ukrainlased
2019. aasta seisuga oli enamik võõrtöölistest Eestis pärit Ukrainast, ametlikel andmetel umbes 17 000.
Eestis tegutseb katusorganisatsioon Eesti Ukrainlaste Kongress.
Lac-Sergent
Lac-Sergent on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
VNO
VNO on lühend:
Paryčy
Paryčy (transkribeerituna Parõtšõ) on alev Valgevenes Homieli oblastis Svietłahorski rajoonis, Paryčy külanõukogu halduskeskus. Alev asub merepinnast 135 meetri kõrgusel, Biarezina kaldal, oblasti keskusest Homielist 143 ja rajooni keskusest Svietłahorskist 33 kilomeetri kaugusel.
Alevis on metsamajand, seal valmistatakse ehitusmaterjale (telliseid) ja konserve. Paryčys on põllumajanduskeemia labor, see on ka kohaliku põllumajandusühistu keskuseks. Haridust annavad muusikakool ja keskkool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.
Paryčy õigeusu kirikus asub Zdudzičy külast toodud XI sajandist pärinev kivirist.
Asula nimi
pisi|Zdudzičy kivirist
Vadzim Žučkieviči järgi tuleneb asula nimi jõeäärsest paigast (Parečča), mille asukad on valgevene keeles Paryčy.
Poola keeles on alevi nimekuju Parycze.
Ajalugu
Paryčyt on kirjalikult esmamainitud 1639. aastal, mil küla oli kohaliku mõisaks nimetatud riikliku majandi keskuseks. Asula kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1684 kujunes asula kohalike foogtide residentsiks. Aastaks 1765 oli asula kujunenud aleviks, mis oli Lopatide valduses.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Bobruiski maakonda. Aastal 1797 anti see admiral Pjotr Puštšini valdusse. Aastal 1819 ehitati sealse vana õigeusu kiriku asemel uus. Aastal 1855 ehitati alevisse suhkruvabrik. See muutis asula kohalikuks kaubanduskeskuseks; aastal 1861 müüdi sealsel laadal 54 250 rubla eest kaupa, mis tähendas seda, et tegemist oli ühe suurema laadaga Venemaal. Aastal 1863 ehitati alevisse naiste õppeasutuse juurde teine kirik. Aastal 1897 oli asulas kaks õigeusu kirikut ja viis juudi palvemaja. Lisaks asus seal kaks võõrastemaja ja kõrts; sealse mõisakompleksi juures tegutses ka viinaköök. XX sajandi alguses oli palvemajasid kolm, tegutsema oli hakanud pruulikoda, Paryčys oli avatud ka jõesadam.
Aastal 1919 läks Paryčy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai aastal 1924 samanimelise rajooni halduskeskus. Aastal 1932 avati Minskist üle Hłuski ja Paryčy Mazyri viiv lennuliin, mis oli esimene lennuliin Valgevenes. 26. juunil 1941 moodustati alevis hävituspataljon. Juuli alguses vallutasid Saksa väed alevi, ent 12. juulil vallutas hävituspataljon asula tagasi ja hoidis seda enda käes mitu nädalat. 18. oktoobril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 872 Paryčy juuti; kokku tapeti ligi 1700 asula elanikku. Aastal 1960 viidi rajooni keskus üle Šaciłkisse.
Didier Guillaume
pisi|Didier Guillaume (2008) Didier Guillaume (sündinud 11. mail 1959 Bourg-de-Péage'is Drôme'i departemangus) on Prantsusmaa poliitik; ta oli aastani 2018 Sotsialistliku Partei liige, aastast 2018 on ta sõltumatu. Ta on 16. oktoobrist 2018 Prantsusmaa põllumajandus- ja toitlustusminister.
Rževi rajoon
Rževi rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti lõunaosas. Piirneb lõunas Smolenski oblastiga.
Rajoon jaguneb 8 küla-asunduseks, kus on kokku 389 maa-asulat. Suurim asula on Jessinka.
Läti Kunstiteater
Nõukogude korra ajal oli teatri nimi '''J. Rainise nim. Läti NSV Riiklik Akadeemiline Kunstiteater' (J. Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskais Dailes teātris'').
Läti Kunstiteatri direktor on Andris Vītols ja peanäitejuht oli aastatel 2012–2019 Dž. Dž. Džilindžers.
Vlie
pisi|150px|[[Flevo järv ja IJseli jõe suue varakeskajal]] Vlie või Vliestroom on meretee Hollandi saarte Vlielandi ja Terschellingi vahel.
Andra Joost
Andra Joost (sündinud 2. veebruaril 1990 Tallinnas) on Eesti sõudja.
Foma Akimov
Foma Akimov (sündinud Foma Joakimov; 16. juuli 1902 Laura vald, Petserimaa – 2. august 1996 Petseri) oli Eesti arst.
Andra Joost
Lõpetas 2009 Pärnu Hansagümnaasiumi ja 2013 põllumajandussaaduste tootmise ja turustamise erialal EMÜ. Tegelnud 2001–04 Ando Palginõmme käe all kergejõustikuga ja 2005–09 Ulvi ja Roman Lutoškini juhendamisel sõudmisega.
Sõudeliidu parim noorsõudja 2008.
Foma Akimov
Ta töötas kuni 1934. aastani Pankjavitsa, seejärel Laura jaoskonnaarstina. 1940. aastal asus ta Petserisse ja töötas seal pensionile siirdumiseni.
1930. aastal abiellus Foma Akimov kolleeg Klaudia Naidenkoviga.
La Malbaie
La Malbaie on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Eve Maremäe
Eve Maremäe (sündinud 4. jaanuaril 1955 Jõgeval) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1973. aastal Elva Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend).
Eve Maremäe töötas aastatel 1978–1994 Eesti Riiklikus Nukuteatris. Hiljem on ta olnud ajakirjanduses reklaamijuht ja ärijuht.
An den Wassern zu Babel saßen wir und weinten
"An den Wassern zu Babel saßen wir und weinten" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud muusikateos. Pärt on pühendanud selle Andres Mustonenile. Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose esmaettekanne oli 27. oktoobril 1976 Estonia kontserdisaalis (pealkirja "In Spe" all).
Evoluut
Evoluut (ld sõnast ēvolūtus 'lahtirullitud') on tasandilise joone normaalide parve mähisjoon.
Ellipsi evoluuti nimetatakse astroidiks.
Väärpositiivne tulemus
Väärpositiivne tulemus (inglise false positive result) laboratoorse(te) testi(de) tulem, kus analüüsitud proovimaterjali vastus on valepositiivne, nt terve tunnistatakse haigeks, väga suur osakaal on selles laboratoorse meetodi valiku võimalustel.
Väärpositiivset tulemust võidakse kasutada ka piltdiagnostika tulemuste kirjeldamisel, näiteks mammogrammi tõlgendamise kohta.
Für Lennart in memoriam
"Für Lennart in memoriam" (eesti keeles "Lennartile") on eesti helilooja Arvo Pärdi 2006. aastal loodud muusikateos keelpilliorkestrile. Pärt kirjutas selle teose presidendi Lennart Meri matusteks. Muusikateose pikkus on 7 minutit.
Loo raamatukogu
Loo raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Jõelähtme vallas Loo asulas. Loo raamatukogu on Jõelähtme valla raamatukogu haruraamatukogu.
Bernard Williams
Sir Bernard Arthur Owen Williams (21. september 1929 Westcliff-on-Sea, Essex, Suurbritannia – 10. juuni 2003 Rooma) oli Inglise eetik, keda ajaleht The Times nimetas oma aja kõige säravamaks ja tähtsamaks Briti moraalifilosoofiks.
Tema teoste hulka kuuluvad "Problems of the Self" (1973), "Moral Luck" (1981), "Ethics and the Limits of Philosophy" (1985) ja "Truth and Truthfulness" (2002). 1999. aastal löödi ta rüütliks.
Knightbridge'i filosoofiaprofessorina Cambridge'i Ülikoolis ja Deutschi filosoofiaprofessorina California Ülikoolis Berkeleys sai Williams rahvusvaheliselt tuntuks, püüdes suunata tänapäevast moraalifilosoofiat ajaloo ja kultuuri, poliitika ja psühholoogia ning eriti vanakreeka filosoofia poole. Teda on nimetatud humanisti hingega analüütiliseks filosoofiks. Williams sidus eri valdkondadest pärinevaid ideid, mida tavapäraselt ei suudetud seostada. Ta põlgas ära stsientismi ja teadusliku või evolutsioonilise reduktsionismi, nimetades "moraalselt kujutlusvõimetuid evolutsioonilisi reduktsioniste" inimesteks, kes on talle tõeliselt vastumeelt. Williamsi jaoks oli keerukus taandamatu, ilus ja tähendusrikas.
Williamsit tunti naiste toetajana akadeemilises sfääris. Ameerika filosoof Martha Nussbaum kirjutas, et Williams oli "nii lähedal feminismile kui tema põlvkonnast mõjuvõimas mees olla sai". Teda tunti ka terava mõistuse poolest vestlustes. Oxfordi filosoofi Gilbert Ryle'i sõnutsi "mõistis Williams, mida sa ütelda tahad, paremini kui sa ise, samuti kui selle kõiki võimalikke vastuväiteid, enne kui jõudsid oma lause lõpetada".
Elulugu
Ta oli riigiametniku ainus poeg.
Williams õppis Chigwell Schoolis ja Oxfordi Ülikooli Balliol College'is (Literae Humaniores). Teda mõjutas eriti Richard Hare, kelle oponendiks ta kujunes. Eduard Fraenkel nägi temas lootustandvat klassikalist filoloogi, kuid tema huvid pöördusid filosoofiasse. Juba õpingute ajal sai ta tuntuks andeka filosoofina, kelle poole pöörduti kõige keerulisemate probleemidega.
Pärast lõpetamist (congratulary First-class honours) valiti ta 1951 All Soulsi kolleegiumiliikmeks (Prize Fellow). Enne tööleasumist 1953 teenis ta aasta Royal Air Force'is hävituslennuki Supermarine Spitfire piloodina Kanadas. Ta olevat pidanud aastat piloodina oma elu kõige õnnelikumaks ajaks.
Aastal 1955 asus ta elama Londonisse, kus töötas University College'i lektorina ja 1964. aastast Bedford College'i professorina. Aastal 1967 sai ta 38-aastaselt Cambridge'i Ülikoolis King's College'is Knightbridge'i filosoofiaprofessoriks. Aastatel 1979–1987 oli ta Edmund Leachi järglasena King's College'i juhataja (Provost).
Isikud, iseloom ja moraal
Indiviidil on soovid, hooled ja "projektid", mis moodustavad tema iseloomu. Esimene probleem puudutab seost selle asjaolu ning selle vahel, et inimesel on üldse elamiseks põhjend. Williams püüab rõhutada etmeie mõtlemises on fundamentaalne tähtsus ideel minast või isikust, kelle iseloom muutub, vastandina lähenemisele, mille järgi iseloomu muutus teeks inimesest mitu mina. Derek Parfitil on "keeruline vaade" isikuidentsusele, mis tema arvates saaks mingil määral kaitsta utilitaristide mittehoolimist isikute eraldiolekust. See vaade võtab tõsiselt mõtet, et just psühholoogilise seotuse (mälu ning iseloomu ja motivatsiooni püsimise) suhted loevadki tegelikult enamikus küsimustes, mida seoses isikuidentsusega on arutatud. Ka moraal peaks seda tõsiselt võtta, ja seda saab teha mitut moodi. Psühholoogilisel seotusel on astmed. Nimetame astmetega omadusi ja suhteid skalaarseteks üksusteks. Parfit püüab panna moraalimõtlemist isikuidentsuse skalaarset iseloomu rohkem arvestama. Peale selle, keerulise vaate järgi ei ole isikuidentsuse küsimus nii sügav kui tavalise, "lihtsa vaate" järgi. Siis ei ole ka isikute eraldiolek nii tähtis küsimus. Nende mõtete vahel on mitu kaudset seost.
Moraalne vedamine
Williams ei defineeri vedamist, kuid arvab, et kasutab seda sõna arusaadavalt. Vedamine ei tähenda, et see, milles veab, ei ole põhjustatud.
Williams tahab panna mõtlema selle üle, kuidas mõelda ja tunda mõnede ebatavalisemate olukordade kohta, selle valguses, kuidas me kaldume mõtlema ja tundma tavalisemate olukordade kohta, mitte sisuliste moraaliarvamuste või "-intuitsioonide" järgi, vaid selle järgi, kuidas me niisuguseid olukordi läbi elame. Mitte et inimesed saaksid olla ilma nende tunnete ja elamusteta. Ebatavalisemate juhtude puhul väidab ta ainult nende mõtete ja elamuste võimalikkust, sidusust ja arusaadavust ning seda, et pole alust pidada neid irratsionaalseteks. Tavalisemate juhtude puhul ütleb ta, et kui mitte olla segaduses või mõtlematu, nõuaks elu ilma nende elamusteta palju ulatuslikumat ümberehitust meie tunnetes ja enesepildis, kui võiks arvata ja kui arvavad need filosoofid, kes arutavad neid asju nii, nagu meie kogemus oma toimimisest ja oma kahetsuste tähendustest oleks ära nuditud, nii et see vastaks väga lihtsale pildile ratsionaalsusest.
Vaatame sama skemaatiliselt Anna Karenina juhtumit. Oma elus Vronskiga jääb Anna teadlikuks sellest, mida see läheb maksma teistele, eelkõige pojale. Võib oletada, et ta oleks saanud selle teadmisega elada, kui asjad oleks paremini läinud, ja selle seisukohast, millest ta Kareninit maha jättes aru sai, oleks asjad võinud paremini minna. See on mittevälise vedamise asi, projekti enese puudus. Aga asi ei ole ainult Annas, vaid ka Vronskis. Kui Vronski oleks teinud enesetapu, oleks see olnud mitteväline ebaõnnestumine. Kui Vronski oleks juhuslikult surma saanud, oleks see olnud väline ebaõnnestumine. Kui Anna oleks siis enesetapu teinud, siis ta oleks võinud mõelda umbes: "Minu jaoks ei ole enam midagi." Aga nüüd ta ei mõelnud enesetappu tehes nähtavasti mitte ainult seda, vaid ta pidi mõtlema ka minevikule ja sellele, mida ta ise oli teinud. Nüüd ta leiab, et see, mida ta tegi, on õigustamatu, sest seda oleks saanud õigustada ainult selline elu, nagu ta lootis, ja see, mis juhtus, mitte ainult ei eitanud neid lootusi, vaid ka lükkas need ümber.