cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tavatu tee
Neuroosid ja iseloomuhäired
Neurootik võib olla väga hea lapsevanem, kui tema neuroos on suhteliselt leebe ja ta ei ole liiga ametis üleliigse vastutusega. Iseloomuhäirega inimesed on katastroofilised vanemad, kes ei tea, et nad kohtlevad sageli oma lapsi pahelise destruktiivsusega. Nad ei paku lastele tähelepanu. Kui lapsed on raskesti kasvatatavad või neil on koolis raskusi, süüdistavad iseloomuhäirega lapsed kooli või teisi lapsi, kellel on nende lastele halb mõju. Nad on lastele vastutusest kõrvalehiilimise eeskujuks. Lõpuks veeretavad nad vastutuse omaenda elu (abielu, vaimse tervise ja edu) eest laste peale. Lapsed ei saa aru, et see pole kohane, ning võtavadki vastutuse enda peale, ja nii saavad neist neurootikud. Iseloomuhäirega inimeste lapsed on peaaegu alati kas iseloomuhäirega või neurootilised. Vanemad ise nuhtlevad oma patud oma laste peale. Iseloomuhäirega inimesed on ebatõhusad ja destruktiivsed ka abielus, sõpruses ja äris: kõigis valdkondades, mille kvaliteedi eest nad ei võta vastutust.
Istandus
Nii näiteks kasvatatakse istandustes kohvi, suhkruroogu, viinamarju, puuvilju, puuvilla, tubakat, sisalit ning mitmesuguseid puid, näiteks kautšukipuud.
Istandustel on suur osa paljudes arengumaades. Istandustes kasutatakse sageli odavat tööjõudu. Varem kasutati selleks sageli orje, hiljem arengumaadest värvatud lepingutöölisi.
Istanduste varaseimad näited on Vana-Roomas olnud latifundiumite seas. Nendes kasvatati küll kariloomi ja teravilja, kuid toodeti ka suurel hulgal veini ja oliiviõli.
Istandused hakkasid laialt levima koos kaubanduse arenguga.
Minevikus rakendati istandustes suurt osa orjadest, samuti oli istandustes orjade rõhumine kõige rängem.
Istanduste rajamisel väheneb tavaliselt piirkonna bioloogiline mitmekesisus. See tähendab paljude liikide elukeskkonna kaotust, mis võib halvimal juhul viia nende liikide väljasuremiseni. Seevastu kui istandus rajada jäätmaale või väga ebakvaliteetsele maale, võib istandus endaga kaasa tuua maa väärtuse ja bioloogilise mitmekesisuse suurenemise.
Istandusest ei pea tingimata saama otsest materiaalset kasu. Puid võidakse istutada ka selleks, et takistada luidete liikumist ja nad kinnistada. Niimoodi suureneb nii istandusealuse kui selle lähedase maa väärtus üldiselt.
Arenenud riikides pannakse suure saagikuse saavutamiseks suurt rõhku agrotehnikale (sordiarendus, väetamine, taimekaitse, õiged maaharimis- ja hooldusvõtted jne).
Mõned metsanduse asjatundjad väidavad, et metsaistandused vähendavad vajadust loodusliku metsa raie järele. Selle põhjuseks on istanduse suurem tootlikkus. Näiteks tuuakse Uus-Meremaa, mille metsast 19% pakub 99% tööstuslikult varutavast ümarpuidust. On hinnatud, et kogu maailma puiduvajaduse võiks katta kõigest 5% praegusaja metsa pindalalt. Praktikas on metsaistandused hakanud mõnes maailma paigas, näiteks Indoneesias, looduslikke metsi välja tõrjuma.
Ketsid
pisi|Klassikalise välimusega [[Converse'i ketsid Chuck Taylor All-Stars.]]
Ketsid on kummitallaga spordijalanõud, mis on võrreldes tennistega pealt kinnisemad ja kõrgemad. Eestikeelne (ja samuti ka venekeelne) nimetus on tulnud tuntud USA jalanõudetootja Keds nimest.
Westrehem
pisi|Westrehemi vallamaja ja kirik
Westrehem on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Westrehem asub u. 19 km Béthune'ist läänes ja 55 km Lille'ist edelas, teede D90e2 ja D94 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Pružany Püha Neitsi Maarja Taevamineku kirik
Pružany Püha Neitsi Maarja Taevamineku kirik (valgevene keeles Kасцёл Унебаўзяцця Найсвяцейшай Дзевы Марыі) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Pružanys aadressil вул. Савецкая 39.
Kirikuhoone
Pružany Püha Neitsi Maarja Taevamineku kirik on uusklassitsistlik hoone. Sümmeetrilist fassaadi liigendab kolmnurkse frontooniga kõrge viil. Viilu külgedel asuvad voluudid. Peasissekäik on kujundatud lodžana, mille kohal asub ümarkaar. Kiriku külgi liigendavad pilastrid.
Kiriku võlvitud lagi asub vahetult katuse all, et madalas hoones oleks rohkem avarust.
Ajalugu
pisi|Kirik talvel Kirikut hakati kavandama aastal 1522 valminud puidust Püha Sigismundi ja Václavi kiriku asemele. Pärast 1863. aasta ülestõusu pooleliolev hoone aga võõrandati ja anti õigeusu kirikule. Aastal 1877 põles vana katoliku kirik maha ja katoliku kogudus jäi kirikuta. Tsaarivõimud lubasidki kirikut ehitada, tingimuseks oli see, et kirik ei tohtinud olla teistest linna hoonetest kõrgem. Ühtlasi finantseerisid Vene võimud kiriku ehitamist 22 000 rublaga.
Esimese maailmasõja ajal sai kirikuhoone kannatada. Aastail 1929–1930 kirikut remonditi, ühtlasi viidi hoonesse ka elekter. Aastal 1939 sai sealseks vaimulikuks Kazimierz Świątek, kes pidas seda ametit aastani 1944. Pärast tema teistkordset arreteerimist käis kaks aastat kirikus jumalateenistusi pidamas Antoni Rojko, seejärel käisid koguduse liikmed kaks aastat kirikus koos ilma vaimulikuta. 2. märtsil 1948 kirik suleti.
Vertikaallaudis
Vertikaallaudis ehk püstlaudis on sise- või välisseina või mõne muu pinna (profileeritud) laudadega katmise viis, kus lauad paigaldatakse seinale püstloodis. Erinevalt horisontaallaudisest saab püstlaudise puhul kasutada ka sulundita laudu. Levinuim laudise materjal on puit, vähem kasutatakse tehismaterjale.
Soome ulme
"Soome ulme: ulmeantoloogia" on aastal 2008 ilmunud kogumik (antoloogia), mis sisaldab Arvi Nikkarevi tõlkes kuue soome ulmekirjaniku juttu. Kogumikus on järgmised jutud:
Tartu Ülikooli teenetemärgid
pisi|622x622px|Tartu Ülikooli teenetemärgid. Fotode autor: [[Andres Tennus]] Tartu Ülikool tunnustab teenetemärkidega oma liikmeid, kes on andnud kaaluka panuse ülikooli eesmärkide saavutamisse ja teinud ühiskonda teenides esiletõstmist väärivaid tegusid, ning ülikooliväliseid isikuid, kes on osutanud ülikoolile suuri teeneid.
Tartu Ülikooli teenetemärgid on Tartu Ülikooli suur medal, Tartu Ülikooli medal, Tartu Ülikooli aumärk, teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis", Johan Skytte medal ja Tartu Ülikooli Tänutäht.
Teenetemärgiga tunnustamise ettepanekuid võivad teha kõik ülikooli liikmed. Ülikooli senati moodustatud komisjon vaatab ettepanekud läbi ning teeb senatile ja rektorile omakorda ettepaneku, keda ja millise teenetemärgiga tunnustada. Suure medali ja Johan Skytte medali andmise otsustab senat korra aastas oktoobrikuu istungil. Medali, aumärgi, tänutähe ja teenetemärgi „100 semestrit Tartu Ülikoolis“ andmise otsustab rektor vahetult pärast senati oktoobrikuu istungit.
Rektor annab teenetemärgid üle rahvusülikooli aastapäeva tähistamise raames korraldataval pidulikul üritusel. Rektor võib erandkorras otsustada teenetemärgi üleandmise mõnel muul ajal. Johan Skytte medali võib üle anda ka Academia Gustaviana tegeliku asutaja, ülikooli esimese kantsleri Johan Skytte mälestuspäeval. Kõik teenetemärgid on nummerdatud. Teenetemärgi saaja nimi ja allkiri kantakse auraamatusse, mida hoiab akadeemiline sekretär. Tartu Ülikooli teenetemärkide kavalerid avalikustatakse ülikooli kodulehel ut.ee.
Teenetemärkide saamise lugu
pisi|Tartu Ülikooli rektori ametikett Rahvusülikooli 100. aastapäeva eel seadis Tartu Ülikool eesmärgiks uuendada rektori ametiketti ja ülikooli autasusid, et luua nendest akadeemilist vaimsust kandev ühtse kujundusega tervik.
Uue kujunduse leidmiseks korraldati avalik konkurss, mille võitis Julia Maria Künnap kavandiga „Alpha Lyrae“. Kavandi alusel valmis rektori ametitunnuseks olev ametikett, mida rektor Toomas Asser kandis esimest korda rahvusülikooli 100. aastapäeva pidustuste ajal 2019. aastal.
Ülikooli autasude uuendamise arutelude käigus jõuti üksmeelele, et autasude nimetused säilitatakse, kuid nende vormi muudetakse ja luuakse terviklik teenetemärkide süsteem.
Rektori ametikett ja ülikooli teenetemärgid on valmistatud väärismetallist, kasutades traditsioonilisi käsitöövõtteid.
Kõigile Skytte medali, suure medali ja väikese medali enne 2020. aastat saanutele, kes selleks soovi avaldavad, antakse senise autasu juurde ka uue kujundusega, rinnas kantav teenetemärk.
Radstadti Tauerni kuru
thumb|Kuru tippkõrgus [[Obertauernis]] thumb|Üle Radstadti Tauerni kuru kulgev tee Twengis Salzburgis
Kuru eraldab Radstadti Tauerni (läänes) ja Schladmingi Tauerni (idas), mõlemad Madal-Tauerni mäestiku osad Kesk-Ida-Alpides. Selle ületab Katschberg Straße (B 99) maantee, mis kulgeb Bischofshofenist Salzachi jõe ääres Radtstadti kaudu Ennsi orus Sankt Michael im Lungausse Muri jõe ääres. Sankt Michaelist viib see kaugemale lõunasse üle Katschbergi kuru Spittal an der Drausse Kärntenis. Veidi lääne pool ja u. 600 m madalamal ületab paralleelne Tauern Autobahn (A 10) Radstadti Tauerni läbi Tauerni maanteetunneli.
Teed kasutas tõenäoliselt juba keldi tauriskide hõim. See ehitati keiser Septimius Severuse valitsemise ajal 193. aastast edasi Rooma teeks, mis viis Iuvavumist (Salzburg) Noricumi provintsis üle Alpide peaaheliku Aquileiasse Itaalias.
Kurus asub Obertauerni suusakuurort.
Sevas Tra
"Sevas Tra" on Otepi esimene stuudioalbum, mis anti välja 18. juuni 2002. Kui albumi pealkirja tagurpidi lugeda, on seal kirjas 'art saves'. "Sevas Tra" jõudis Billboard 200 edetabelis 145. kohale.
Kriitikute hinnangud
Album sai enamasti positiivseid hinnanguid. Allmusic andis Sevas Trale 4 tärni 5-st, kommentaariga: ""Sevas Tra" on plaat, mis tõuseb kõrgele goth metal 'i paremikku". CMJ andis eriti positiivse hinnangu, kirjutades: "Kui sa oled mees, tee endale teene. Ära ole šovinistlik kuradi nägu, kes arvab, et naised ei suuda nii hästi purustada kui mehed suudavad. Otep Shamayal on nii sügav ja halva eelaimusega hääl, mis hirmutaks isegi hundi oma kutsikatest eemale. Ei saa märkimata jätta ka tema death metal 'i growle, mis on rohkem munadega kui 95%-l nu metal 'i piripillidel, kes raiskavad õhuruumi peavoolu rokiraadiotes".
Muusika
"Sevas Tra" on nu metal 'i stiilis album, millel on tugevad mõjutused death metal 'ist. Elemente on groove metal 'ist, funk metal 'ist, alternative metal 'ist, rap metal 'ist, grindcore' ist ja hiphopist. Laul "Jonestown Tea" sisaldab spoken wordi elemente. Vokaalid koosnevad growlimisest, screamimisest ja räpist. Growlimine albumil on üks näide albumi grindcore'i ja death metali elementidest. Samuti on albumil death metalile omaseid kitarririffe. Albumit on võrreldud Cannibal Corpse'i, Metallica, Skinlabi ja Slipknotiga. Allmusic kirjeldas albumit: "raskemakõlalisem kui Slipknot". "Sevas Tra" laulusõnade teemaks on organiseeritud religioon ja kuritarvitamine. Otep Shamaya on öelnud, et Sevas Tra "on lugu elu keerdkäikudest ja mida sa teed nende ületamiseks või hoopis mida sa teed, et nad neelaksid su alla". Laul "Jonestown Tea" räägib lapse seksuaalsest väärkohtlemisest. Paljud usuvad, et see on Otep Shamaya enda kogemustest, keda kasutas ära tema isa. Seda laulu kasutas päriselus üks teismeline, keda koos õega kuritarvitas nende isa, et teavitada oma ema isa poolsest seksuaalsest ahistamisest. Otep Shamaya enda kommentaar laulule "Jonestown Tea":"Ma tahtsin albumi jaoks midagi dramaatilist teha. Ühel meie bändiproovil oli juhtkond sealsamas ja mõned inimesed plaadifirmast samuti meid jälgimas ja me lihtsalt hakkasime improviseerima... Laulu lõpuks, mis oli umbes 13 või 14 minutit hiljem, olid inimeste suud ammuli. Ma läksin sellesse teise kohta ja ei saanud tegelikult aru, mis oli juhtunud. Midagi tähelepanuväärset oli juhtunud. Kui suutsime sellest läbi minna, olid kõik nagu: 'Kust see tuli?'. Mina otsustasin, et see oli midagi olulist, mida ma tahtsin albumi kaudu väljendada ja edastada."Otep Shamaya on nimetanud organiseeritud religiooni "valeks". Paljud inimesed on eksitavalt laulu "Menocide" pidanud meestevastaseks lauluks. Otep on aga öelnud, et laul ei väljenda viha meeste vastu, vaid naistele suunatud vägivalla vastu.
Aleksei Jemelin
Aleksei Vjatšeslavovitš Jemelin (vene keeles Алексей Вячеславович Емелин; sündinud 25. aprillil 1986 Togliattis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Omski Avangard.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Togliatti Lada, mille koosseisus debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2004–05.
Aastatel 2007–2011 mängis ta Kaasani AK Barsi ridades. 2010. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika. 2009–10 väljalangemismängude oli Jemelin HK MVDi mängija Martin Štrbáki kõrval resultatiivseim kaitsemängija (5+8). Hooaja 2009–10 väljalangemismängudes kogus ta punkte rohkem kui viimase kahe põhihooaja jooksul kokku.
2018. aasta septembris naasis Jemelin Venemaale, sõlmides lepingu Avangardiga.
Oliver Leese
pisi|Kuningas [[George VI lööb kindral Oliver Leese'i rüütliks otse sõjaväljal 1943. aastal]]
Sir Oliver William Hargreaves Leese (27. oktoober 1894 – 22. jaanuar 1978) oli Briti kindralleitnant Teises maailmasõjas.
Kui Bernard Montgomery lahkus 1943. aastal 8. armee juhataja kohalt, et valmistada ette liitlaste rünnak Normandias, määrati Leese 8. armee juhatajaks. Aastal 1944 viidi ta üle Kagu-Aasia maavägede ülemjuhatajaks. Alates 1946. aastast oli ta erus.
Puitpits
pisi|[[Lenderi majal esineb sedavõrd rikkalikku puitpitsi harva]] Puitpits on saaglõigatud, nikerdatud või profileeritud ehisdetailistik, millega ehitakse puitmajade fassaade. Kuigi puitpitsi esineb enamasti hoonele lisatud dekoorina, ehivad pitsiliselt maju ka konstruktsiooniliselt olulised elemendid, näiteks sarikaotsad või konsoolid.
Pruul
Pruul on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pruul 418 inimesel: 209 mehel ja 209 naisel. Perekonnanimede levikult on Pruul meeste puhul 270. kohal ja naiste puhul 319. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 28,37.
Benedict Anderson
Benedict Richard O'Gorman Anderson (26. august 1936 Kunming – 13. detsember 2015 Batu, Indoneesia) oli politoloog ja ajaloolane, kelle tuntuim teos on rahvusluse päritolust rääkiv raamat "Kujutletud kogukonnad" ("Imagined Communities", 1983), mille järgi rahvus on kujutletav kogukond.
Tema põhiline uurimisvaldkond oli Kagu-Aasia maade kultuur ja poliitika.
Elukäik
Benedicti isa oli Iirimaa ametnik, kes tema sündimise ajal töötas Suurbritannia võimu all oleva Hiina tolliametnikuna. Ema oli britt. Perekond asus hiljem elama Iirimaale ja 1941 Californiasse, kus Benedict käis koolis.
Ta sai bakalaureusekraadi 1957 Cambridge'i ülikoolist ja doktorikraadi 1967 Cornelli ülikoolist.
1960ndate algupoolel tegi Anderson uurimistööd Indoneesias. 30. Septembri Liikumise riigipöördekatse järel avaldas ta uurimuse selle põhjustest, mistõttu Suharto valitsus pagendas ta riigist; tal oli sissesõidukeeld 1998. aastani.
Anderson oli tuntud tegelane Suurbritannia sõltumatus vasakpoolses liikumises, väljaande New Left Review kaastööline.
Kujutletavad kogukonnad
Andersonil ilmus 1983. aastal rahvusluse ja rahvuste rajamise ajalugu käsitlev teos "Imagined Communities. Reflections on the Origin and Spread of Nationalism". Ta ütles seal, et rahvused on paratamatult "kujutletavad kogukonnad", sest need moodustuvad ühtekuuluvustundest inimeste vahel, kes pole kunagi kohtunud. Andersoni määratluse järgi on rahvused ka territoriaalselt piiratud ning suveräänsed, mis tähendab, et nad püüavad asendada varasemad riigipõhised "dünastilised" süsteemid.
Andersoni väitel ei tekkinud rahvuslus mitte Euroopas, vaid Ameerikas 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses seoses Ameerika revolutsiooni ja Ladina-Ameerika iseseisvussõdadega. Ta nimetab Põhja- ja Lõuna-Ameerika revolutsioonide juhte rahvusluse "kreoolipioneerideks". Andersoni järgi on rahvusluse tekkimise seisukohast otsustav raamatutrükikapitalismi areng ja ajalehtede levik, sest just lehti lugev publik on võimeline moodustama kujutletava kogukonna.
Anderson on öelnud, et teda innustas seda raamatut kirjutama tähelepanek, et ei liberalism ega marksism ei olnud suutnud luua seletusjõulist rahvusluse teooriat. Umbes samal ajal ilmus veel mitu ingliskeelset tähtteost rahvusluse kohta. Andersoni raamat on üks tsiteeritumaid teoseid sotsiaalteaduslikus ja antropoloogilises kirjanduses. Kujutletava kogukonna mõiste on kirjanduses laialt levinud ning sellel on ka Andersoni käsitlusest lahknevaid tõlgendusi. Anderson ei leia näiteks, et kujuteldav kogukond oleks kuidagi vähem loomulik või halvem kui "tõeline kogukond". Andersoni peetakse sageli ka rahvusluse vastaseks, kuigi ta ise on öelnud, et suhtub sellesse neutraalselt ja näeb ka selle häid külgi, Anderson teeb ka selget vahet rahvuslusel ja rassismil.
Raamatu esimesest väljaandest on leitud vigu. Aastal 1991 ilmunud teises väljaandes tegi Anderson parandusi.
Isiklikku
Ta oli Perry Andersoni vend.
American Broadcasting Company
pisi|2-D ABC logo aastatel 1962–2006, mida kasutatakse sekundaarse logona.
American Broadcasting Companies, Inc. (lühend ABC) on USA üleriigiline eraringhäälingufirma (ringhäälinguvõrgustik). Aastal 2008 olid ABC telesaated USA-s kõige vaadatavamad.
Peakorter on New Yorgis Manhattanil. Programmikontorid asuvad Californias Burbankis Walt Disney stuudiote ning Walt Disney Company peakorteri kõrval.
Budde (Pommeri aadlisuguvõsa)
Budde, ka Budden oli Pommerist pärit aadlisuguvõsa.
American Broadcasting Company
Raadiosaateid alustati 12. oktoobril 1943 ja telesaateid 19. aprillil 1948.
Edwin Benson
Edwin James Benson (23. oktoober 1931 – 9. detsember 2016 Ma-doke-wa-des-she) oli mandani keele õpetaja ja viimane emakeelena kõneleja.
American Broadcasting Company
ABC "lipulaev" telejaamade lipulaev on New Yorgi WABC-TV.
Värvimudel
Värvimudel on värvuste kirjeldamise abstraktne matemaatiline mudel, mis kirjeldab värvide numbriliste järjenditena esitamise viisi, tüüpiliselt kolme või nelja väärtuse või värvikomponendi/värvikarakteristiku kaudu, näiteks kolme põhivärvikomponendi koordinaatide kujul. Mudel võib anda täpse kirjelduse selle kohta, kuidas neid komponente interpreteerida (vaatlemistingimused jms).
Edwin Benson
Ta sündis USA Põhja-Dakota osariigis Elbowoodsis Fort Bertholdi reservaadis McLeani maakonnas. Kui rajati Garnisoni tamm, siis asustati Bensoni perekond ümber Twin Buttesse.
American Broadcasting Company
ABC saated levivad USA-s, Kanadas, Mehhikos ja Kariibi mere saartel.
Edwin Benson
Edwin Berson õpetas Mandani Twin Buttesi algkoolis. 2009. aastal sai ta Põhja-Dakota ülikooli audoktoriks.
American Broadcasting Company
ABC tunnuslause on Start Here.
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute kogudus
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute kogudus oli Eestis aastatel 1846–1974 tegutsenud õigeusu kogudus. Kogudus paiknes asutamise ajal Tartu kreisis Kärkna mõisa aladel, luterliku kiriku haldusjaotuse järgi Äksi kihelkonnas.
Edwin Benson
Ta püüdis oma kogemuste ja eeskujuga õpetada noortele mandani põhitõdesid. Kuid kui ta 9. detsembril 2016 suri, siis hääbus ka mandani keel.
Abbt
Abbt on perekonnanimi, nime Abt variant.
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute kogudus
Ajalugu
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute kogudus avati Tartumaal 1846. aastal usuvahetusliikumise käigus. Kärkna-Lähte õigeusukoguduse esimene vaimulik preester Stefan Bežanitski sündis Venemaal 1821. aastal köstri peres, lõpetas 1845. aastal Pihkva Vaimuliku Seminari, lähetati Riia vikaarpiiskopkonna poolt Tartumaale ning pühitseti Lähte õigeusukoguduse preestriks 23. juunil 1846 Riia vikaarpiiskopi Filaret I poolt.
Värvimudel
Kõigi mudeliga määratletud värvuste paigutus moodustab värviruumi (inglise keeles colour space). Värvimudel seostab inimese tajutavad ja mälus säilitatavad värvused nende värvustega, mida moodustavad ja esitavad näiteks kuva loomise vahendid.
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute kogudus
Ajalugu
Lähtele ehitati tagasihoidlik puukirik 1865. aastal ja pühitseti Nikolai Imetegija auks Riia ja Miitavi ülempiiskopi Platon I poolt. Suurearvulisest kogudusest eraldus 1858. aastal Uhmardu-Saare Ristija Johannese kogudus ja 1892. aastal Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kogudus. Lähte õigeusu kalmistu võeti kasutusele 1860. aastal. Kalmistule on maetud ülempreester Evoim Verhoustinski (Eufimi Verhoustinski) ja teisigi õigeusu vaimulikke. Hingepalvusi lahkunute mälestuseks peetakse seal tänapäevani.
Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute õigeusukogudus pidas teenistusi väikesearvulise liikmeskonnaga ka pärast kiriku lammutamist 1970. aastatel. Koguduse viimane vaimulik oli ülempreester Ermil Allik aastatel 1945–1974.
Edwin Benson
Ma-doke-wa-des-she (koht, kus ta suri; tänapäevase mandani ortograafia järgi Wéroke Wáatashe) tähendab raudpiisonit.
Abbt
Nime esimene kandja pidi olema kuidagi abtiga seotud, tema teenistuses või temast sõltuv.
Nürnbergist on aastast 1363 teada C. Abbt
Georg Wetberg
Georg Wetberg (ka Jürgen Wetberg või Wettberg, Wedberg, Wedbergk, Wetberch) oli Saare-Lääne toomhärra, keda aastal 1498 on mainitud Saare-Lääne toompraostina.
Georg Wetberg pärines 15. sajandil Liivimaale asunud Wettbergide suguvõsa harust. Tema sugulane oli Saare-Lääne piiskop Peter Wetberg (1471–1491) ning teine sugulane Johann Wetberg oli samas toomdekaan. 1481. aastal immatrikuleeriti Georgius Witberch Liivimaalt Rostocki ülikooli, tõenäoliselt oli tegemist hilisema toompraostiga. 1485. aastal immatrikuleeriti ta Erfurtis, 1489. aastal Leipzigis, kust ta 1490. aastal sai bakalaureusekraadi, ning seejärel jätkas ta õpinguid magisttrikraadi omandamiseks Magdeburgis. 1498. aastal oli ta Bolognas Saare-Lääne toompraostina. Georg Wetberg võis olla toompraost ka 1501. aasta Liivimaa maapäeval, kuid seal osalenud Saare-Lääne praosti nime pole mainitud. Hilisemate teadete kohaselt olevat ta olnud Saare-Lääne piiskopiga tülis ning lahkunud Liivimaalt Rooma. Alates 1505. aastast on Saare-Lääne toompraostina mainitud Johannes de Loeni.
Värvimudel
CIE kolorimeetriline süsteem
pisi|CIE 1931 [[kolorimeetria|kolorimeetrilise süsteemi standardvaatleja funktsioonid sagedusvahemikus 380 nm kuni 780 nm]] Kolme põhivärvust on võimalik matemaatiliselt määratleda mitmel viisil. Kõige rohkem kasutatakse Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni kolorimeetrilist XYZ-süsteemi (CIE 1931), milles kiirguse värvikomponendid arvutatakse järgmiste valemitega: kus
CIE XYZ-süsteemist tuletatud värvimudeleid
Tuletatud mudelid on kolorimeetrilise XYZ-süsteemiga seotud matemaatiliste teisenduste kaudu. Tuntuimad on aditiivne ja subtratiivne mudel.
pisi|sRGB-värvihaare CIE 1931 xy-[[värvsusdiagrammil (keskel on näidatud valgepunkt D65)]]
Värvihaare
Värvihaare (ingl color gamut) on xy-värvsusdiagrammi osa, mis hõlmab mingi värvimudeli abil tekitatavaid värvusi. Värvihaare näitab ülevaatlikult, millise osa ideaalsest ulatusest suudab vaadeldav värvimudel esitada.
Värvihaarde pind värvsusdiagrammil kujutab sageli kolmnurka, mille tipud paiknevad põhivärvuste piirkonnas.
Jaroslav Krejčí (poliitik)
pisi|Jaroslav Krejčí Jaroslav Krejčí (27. juuni 1892 Konice – 18. mai 1956 Praha) oli Tšehhoslovakkia jurist ja poliitik.
Ta lõpetas 1915. aastal Prahas Karli ülikooli õigusteaduse alal ja töötas seejärel erinevatel ametikohtadel avalikus sektoris. 1930. aastatel oli ta lisaks sellele riigiõiguse õppejõud Masaryki ülikoolis.
12. detsembrist 1938 kuni 15. märtsini 1939 oli ta justiitsminister Rudolf Berani valitsuses. Tšehhoslovakkia okupeerimise ja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi moodustamise järel jäi ta justiitsministriks edasi ning oli sellel ametikohal kuni 5. maini 1945. Lisaks sellele oli ta 19. jaanuarist 1942 kuni 19. jaanuarini 1945 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaminister.
Teise maailmasõja järel vahistasid Tšehhoslovakkia võimud Krejčí ja 6. augustil 1946 mõisteti ta 25 aastaks vangi. Ta suri vanglas 1956. aastal.
Isiklikku
Jaroslav Krejčí poeg Jaroslav Krejčí (1916–2014) oli tšehhi ühiskonnateadlane, tunnustatud politoloogia ja kultuurisuhete ekspert.
Kalle Grünthal
Kalle Grünthal (sündinud 24. veebruaril 1960 Türil) on Eesti poliitik, XIV ja XV Riigikogu asendusliige.
Elulugu
Kalle Grünthal lõpetas 1980. aastal Kehtna Sovhoostehnikumi hüdromelioratsiooni erialal.
Pärast tehnikumi lõpetamist töötas kuni ajateenistuseni Nõukogude armees Tõstamaa sovhoosis melioraatorina. Aastatel 1982–1985 oli ta Paide REVis autoremondilukksepp ja aastatel 1985–1991 varustusosakonna juhataja. Aastatel 1991–1993 oli Kalle Grünthal ASi TEK tegevdirektor ja aastatel 1993–1995 ASi Heider tegevdirektor. Aastatel 1995–2005 tegutses ta füüsilisest isikust ettevõtjana, andes õigusabi. Aastatel 2001–2004 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, kuid ei lõpetanud.
Alates 2005. aastast on Kalle Grünthal olnud OÜ Grünthali Reisid tegevjuht, aastatel 2013–2015 OÜ Chef Foods jurist, aastatel 2014–2015 Mäo Põllumajandusühistu jurist, 2016. aastal OÜ BeetaGrupp jurist, aastatel 2016–2017 Järvamaa Jahindusklubi direktori kohusetäitja ja OÜ Lavanderia jurist.
Poliitiline tegevus ja tegevus Riigikogu liikmena
Kalle Grünthal oli aastatel 2002–2005 Res Publica liige. Alates 2017. aastast on ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.
2020. aasta augustis seadis Kalle Grünthal koos keskerakondlase Oudekki Loonega kahtluse alla väite, et Valgevenes toimunud hiljutiste presidendivalimiste valmistulemust võltsiti. Kahtluse ajendiks oli materiaalsete tõendite puudumine valimisvõltsimiste osas.
19. novembril 2020 esitas Kalle Grünthal Riigikogu istungil parlamendile eelnõu panna 18. aprillil 2021 korraldatavale rahvahääletusele küsimus "Kas president peab olema Eesti rahva poolt valitav?".
26. detsembril 2020 avaldas Grünthal arvamust, et koroonaviiruse vastu vaktsineerimine on inimeste katsejäneseks seadmine. 2021. aasta kevadel paistis Grünthal silma ka maski mittekandmisega. Aprillis 2021 osales ta Riigikogu ees toimunud valitsuse koroonapoliitika vastastel protestidel, kus provotseeris maskivastaste kombel politseinikke ja püüdis neid samal ajal filmida.
21. aprillil 2021 küsis Kalle Grünthal infotunnis peaminister Kaja Kallaselt "Kust sa, lilleke, siia said?"
2021. aasta Eesti presidendivalimistel Riigikogus esitas Grünthal protesti, kuna ta väitis, et Marika Tuus-Lauli (kes tellis luumurru tõttu hääletuskasti Riigikogu ette auto juurde) oli mõjutatud. Vabariigi Valimiskomisjon protesti arvesse ei võtnud ja Grünthal läks kaebusega Riigikohtusse. Ka Riigikohus ei pidanud kaebust põhjendatuks ja jättis selle rahuldamata.
Oktoobris 2021 keeldus Grünthal Paides koroonatõendi esitamisest kultuurimaja töötajale, viidates isikuandmete kaitse seadusele. Seda intsidenti ta filmis ja jagas sotsiaalmeedias.
Kalle Grünthal oli üks kahest Riigikogu liikmest, kes 2022. aastal jättis (vaatamata kohalolekule) osalemata hääletuses Ukrainale toetuse avaldamise üle seoses Venemaa sissetungiga. Kohal olnud 92 Riigikogu liikmest hääletas avalduse poolt 90 saadikut. Kalle Grünthal põhjendas hääletamisest kõrvalejäämist raamatukogus viibimisega.
Märtsis 2022 ähvardas Grünthal esitada hagi Diana Poudeli vastu, kes oli Facebookis nimetanud tema esinemist kremlimeelseks ning Venemaa propagandat edastavaks ning teda ennast topelt lolliks, valeinfo levitajaks ja paanikaõhutajaks. Sama aasta lõpus toodi Kalle Grünthal eraldi välja ka Eesti Ekspressi artiklis kui vene propaganda edasilevitaja.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 1498 häält ning ei osutunud valituks.
25th Street
228px|pisi|270 West 25th Street 25th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Tee harutänavatena
Mõlemal harutänaval loendatakse aadressinumbreid alates linnaosa peamisest avenüüst lähtuvalt, vastavalt loodesuunal Hudsoni jõeni (nn läänes) ja kagusuunal East Riveri suudmelaheni (nn idas).
Deniz Yücel
pisi|Deniz Yücel (2018) Deniz Yücel (hääldus türgi keeles ; sündinud 10. septembril 1973 Flörsheim am Mainis Saksamaal) on saksa-türgi ajakirjanik ja publitsist. Ta oli aastatel 2007–2015 vasakalternatiivse Die Tageszeitungi toimetaja ning on alates 2015. aastast WeltN24 grupi Türgi korrespondent.
Testfilm
Testfilm on Eesti filmitootja. Filmistuudio asutati 1997, et toota filme ja telesaateid.
Traumfabrik
OÜ Traumfabrik on Eesti filmitootja. OÜ asutati 2004. OÜ on tootnud dokumentaal- ja mängufilme.
Knight Bachelor
pisi|right|180 px| Knight Bachelor ' i rinnamärk
Knight Bachelor (inglise keeles Knight Bachelor) on Briti autasude ja tiitlite süsteemis tiitel isikule, kes monarhi tahtel on tõstetud rüütliks, kes ei oma baroneti tiitlit ja ei ole mõne Suurbritannias tunnustatud rüütliordu kõrgemate astmete liige. Tiitel ei ole pärandatav.
Rüütliseisus ex officio
Inglismaa ja Walesi Ülemkohtu liikmed saavad Knight Bachelor ' i tiitli ex officio (ameti poolest).
Rüütliseisus teenete eest
Sagedamini antakse Knight Bachelor ' i tiitel tsiviilisikutele, eriti laialdaselt on rüütliseisust antud kunstiinimestele. Knight Bachelor omab õigust viisakussõnale Sir ka siis, kui ta kuulub rüütliordu madalamatesse astmetesse, millega rüütliseisust automaatselt ei kaasne. Mõned näited:
Sir Paul McCartney
Muusik Paul McCartney, olles küll 1965. aastast Briti impeeriumi ordu madalaima klassi liige (MBE), ei omanud rüütliseisust. Alles 1997. aastal lõi kuninganna ta rüütliks, andes talle tiitli Knight Bachelor.
Sir Alex Ferguson
Šoti jalgpalliklubi peatreener Alex Ferguson viis Aberdeen F.C. 1983. aastal kahe suurvõiduni Euroopas ja samal aastal ülendati ta Briti impeeriumi ordu ohvitseriks (OBE). Aastal 1991 Ferguson kordas Manchester Unitediga sama, mis tal õnnestus teha 1983. aastal Aberdeen F.C.-ga, lisaks tuli tema klubi järgmise nelja aasta jooksul kaks korda Inglismaa meistriks ja võitis kaks korda superkarika, sealhulgas 1994. aastal lisaks veel kolmanda auhinna – Inglismaa karika. Neid saavutusi hinnates ülendas kuninganna Fergusoni Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE), kuid kumbki neist tiitlitest – ei äsjasaadu ega ka varasem – teinud temast rüütlit. Manchester Unitedi edu aga jätkus ka järgmistel aastatel. Aastal 1999 tuli Manchester Unitedi meeskond Fergusoni juhtimisel Inglismaa meistriks, seejärel võitis Inglismaa karika ja tuli Euroopa meistriks ning kõigele krooniks võitis veel maailma klubide karika. Teenete eest jalgpallispordis löödi Alex Ferguson 1999. aastal rüütliks ja ta sai tiitli Knight Bachelor.
Sir Ove Arup
Taani päritolu inglise ehitusinsener Ove Arup ülendati 1953. aastal Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE). 1970. aastal sai Arup rüütliks, talle anti tiitel Knight Bachelor teenete eest arhitektuuri ja tsiviilehituse valdkonnas. Sydney ooperiteatri avamiseni oli siis jäänud veel kolm aastat, kuid Arupi karjääri kõige tähtsaim saavutus – ooperimaja katusetarindite projekteerimine – oli juba seljataga.
Sir Anthony Hopkins
Filminäitleja Anthony Hopkins ülendati 1987. aastal 50-aastaselt Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE). 1993. aastal lõi kuninganna Elizabeth II Hopkinsi rüütliks, andes talle tiitli Knight Bachelor teenete eest kunsti valdkonnas.
Christoph I (Baden-Baden)
Christoph I (13. november 1453 – 19. aprill 1527) oli Badeni markkrahv aastatel 1475–1515.
Elu
Christoph oli markkrahv Karl I ja Austria Katharina vanem poeg.
Ta sai oma isa poolt Pfalzile ja selle liitlastele kaotatud territooriumid tagasi. Christoph manööverdas neid territooriume ühendatuna oma poja ja järglase Philipp I alluvusse, kuid Prantsusmaa Louis XII nurjas tema jõupingutused. 1479. aastal viidi Badeni markkrahvkonna keskus Hohenbadeni linnusest Baden-Badeni uude lossi (Neues Schloss), mille ta oli ehitanud.
Whippet
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: „Ideaalne seltsiline. Kiiresti kohanev nii kodustes oludes kui võistlusolukorras. Õrn, kirglik, tasakaaluka iseloomuga.“
Christoph I (Baden-Baden)
Elu
1489. aastal sai Christoph Švaabi Liidu liikmeks. See oli osa tema jõupingutustest rahumeelseks kooseksisteerimiseks oma naabritega (eriti Württembergi ning Weili ja Strasbourgi linnadega). Selle Edela-Saksamaa pakti kaitsel edendas Christoph oma valitsemisala sisemist arengut.
Christophi 1495. aasta viinamarjakasvatusseadus oli suur samm Badenis toodetud veini kvaliteedi parandamisel. Tema naine Ottilie oli kuulsast veinimeistrite perekonnast Kraichgaus, Katzenelnbogeni krahvidest.
Aastaks 1503 vastutas Christoph kõigi Badeni maade ühendamise eest, kui Baden-Sausenbergi liin hääbus. 1515. aastal, enne oma surma, jaotas ta markkrahvkonna oma poegade Philippi, Bernhardi ja Ernsti vahel. Kuid Philipp tema järglasena suri lastetuna ning tema osa läks tema vendadele Bernhardile ja Ernstile. Seega asutas Bernhard niinimetatud Baden-Badeni "Bernhardiini liini" ja Ernst asutas Baden-Durlachi "Ernestiini liini".
Abielu ja lapsed
thumb|right|Detail maalist, mis kujutab Christoph I
Christoph abiellus 30. jaanuaril 1469 Katzenelnbogeni krahvi Philipp I lapselapse Ottilie von Katzenelnbogeniga (u. 1451 – 15. august 1517). Nad said järgmised lapsed:
Timati
Ta on teinud koostööd Snoop Doggi, Mariya, Busta Rhymesi, Xzibiti, Sean Combsi ja P. Diddyga.
Pavel Dõbenko
pisi|Pavel Dõbenko Pavel Jefimovitš Dõbenko (vene keeles Павел Ефимович Дыбенко; 16(28). veebruar 1889 – 29. juuli 1938) oli Nõukogude sõjandustegelane (2. järgu armeekomandör, 1935).
Lapsepõlv ja noorus
Ta sündis Ljudkovo külas Tšernigivi kubermangus talupoegade peres. Lapsepõlves tegi Pavel maatööd, tähed ja arvutamise õppis ta selgeks preestri tütre tundides. 1899. aastal astus ta kolmeklassilisse linnakooli, seitsmeteistaastaselt läks tööle Novoaleksandrovski linna renteisse. 1908. aastal sõitis Riiga, kus ta töötas lihttöölisena, laevalaadijana. 1911. aastal hoidis kõrvale sõjaväeteenistusest, selle eest ta arreteeriti ja saadeti teenima Balti sõjalaevastikku. Mõne aja pärast asus ta teenistusse lahingulaeval Imperaator Paul I, kus ta liitus põrandaaluse bolševike grupiga. 1916. aastal, sellal kui Saksa väed murdsid läbi rinde Riia all, keeldus Dõbenko lahingutes osalemast ning mõjutas sõdimisest keelduma ka mõnisada madrust ja sõdurit 45. Siberi polgust.
Revolutsioon
1917. aasta Veebruarirevolutsioon pakkus palju võimalusi ettevõtlikule madrusele, kes oli laevastikus tuntud tugevuse, pika kasvu, küünilisuse, kaklemiskalduvuse ja purjus märatsemiste poolest.
Esmalt sai Pavel Dõbenko Helsingi Tööliste, Soldatite ja Madruste Nõukogu saadikuks. 1917. aasta mais valiti ta Balti laevastiku keskkomitee esimeheks. See oli kõrgeim Balti laevastiku madruste kollektiivide poolt valitav organ. 1917. aasta oktoobris sai Dõbenko Petrogradi Nõukogu Revolutsioonikomitee (revolutsiooni juhtorgan) liikmeks. Just tema käsul kõlasid Aurora lasud. 21. novembril allkirjastas Lenin korralduse, millega Dõbenko määrati mereasjade rahvakomissariks.
Lenin pidi teadma, et Dõbenkol pole võimeid, haridust ega kogemust ministri ja admirali ametikohal töötamiseks. Aga nendes tingimustes võtsid madrused, kes olid distsipliini puudumisest ja "viinapogrommidest" metsistunud, kuulda ainult Dõbenko häält. 1917. aasta oktoobris–detsembris tapeti ja piinati madruste poolt surnuks Petrogradis ja Balti laevastiku baasides umbes 300 mereväe ohvitseri ja umbes sama palju armeeohvitsere ja "pursuisid".
1917. aasta aprillis algas Pavel Dõbenkol armulugu Aleksandra Kollontaiga, kes bolševikust agitaatorina tuli Helsingis Dõbenko laeva pardale. Pavel Dõbenko oli oma armastatust seitseteist aastat noorem, kuid Kollontai oli väga mõjukas parteidaam ning Dõbenko mõistis, et naisest võib sõltuda tema tulevik. Aleksandra Kollontai oli tollal ainuke bolševike partei keskkomitee naisliige (1917. aasta suvest).
Asutava Kogu laialiajamine
1917. aasta oktoobris-detsembris nimetasid bolševikud ennast Nõukogude Ajutiseks Valitsuseks, andes teada, et võtavad võimu kuni Asutava Kogu kokkukutsumiseni ja kaotuse korral Asutava Kogu valimistel "alluvad rahva tahtele". Kui aga ilmnes, et 715 valitud saadikust on ainult 183 bolševikud, otsustas Lenin hoida võimu endale ja Asutava Kogu likvideerida.
Kard
Kard on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kard 35 inimesel: 16 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kard meeste puhul 7873. kohal ja naiste puhul 7125. kohal. Perekonnanime Kard kandja on keskmiselt 51 aasta vanune.
Nimede eestistamise käigus võeti 1935–1940 aastal Kard uueks nimeks kokku 16 juhul, kui loobuti nimedest Kärsmann kolmel korral, lisaks veel nimedest Burmeister,	Kaarmann, Grigorjev, Kalinov, Kartjezhnikov,	Keremann,		Kranfeldt,	Kranich,	Kudrävtsev, Nikula, Okkart, Oskar, Pavian ja Schmiedeberg.
Pavel Dõbenko
Narva mahajätmine
25. veebruaril algas sakslaste (Põhjakorpus) pealetung Narva suunal ja 3. märtsil jõudsid nad linna lähedale. Linna kaitsvad salgad Narva lahingualal: Kļavs-Kļaviņši punaarmee koondsalk, ungarlastest internatsionalistide grupp Béla Kuni juhtimisel, Vladimir Azini juhitud salk ja salk madruseid Dõbenko juhtimisel, kes oli ühtlasi määratud linna komandandiks ja juhatas kogu kaitset. Dõbenko nõudis vastupidi sõjandusspetsialistide soovitatud kaitsvale taktikale ründavat taktikat ja 3. märtsi hommikul viis oma madrused rünnakule mööda raudteed lähenevate sakslaste vastu. Pärast kohtumislahingut Vaivara ja Korfi (Auvere) raudteejaamade vahel taandus Dõbenko salk tiibhaarangu kartuses ja umbes kell 15.00 jõudsid sakslased linnast viie kilomeetri kaugusele loode suunas jäävale kõrgendikule, kus nad mõneks ajaks peatati. Dõbenko juhitud inimestel jätkus kindlameelsust ainult mõneks tunniks ja õhtul põgenesid punased Narvast.
Dõbenko ja tema madrused keeldusid vastupealetungist Narvale koos maavägedega. Nad hülgasid positsioonid ja põgenesid tagalalinna Gattšinasse, mis asus 120 km kaugusel eesliinist. Kogu häbi tipuks vallutasid madrused raudteel mitu tsisterni piiritusega ja tähistasid oma "võitu". Juba 6. märtsiks oli madrustesalk relvituks tehtud ning tagasi kutsutud.
Vahistamine ja põgenemine Samarasse
Narva loovutamise, positsioonilt põgenemise, lahinguväljal käskudele allumisest keeldumise, distsipliini häirimise ja lahinguolukorras purjutamise toetamise eest kõrvaldati Dõbenko laevastiku juhtkonnast ja heideti parteist välja.
12. märtsil 1918 kolisid valitsus, partei keskkomitee ja riigiasutused Petrogradist Moskvasse, millest sai riigi pealinn. Kolimise põhjustas oht, et Antandi väed ründavad Petrogradi, ning rahutu olukord linnas "madruste inetuste" tõttu. Juba ametikohtadelt kõrvaldatud Dõbenko ja Kollontai kolisid samuti Moskvasse lootuses taastada oma hea nimi ja ametikoht.
17. märtsil 1918 andis Tšekaa esimees F. Dzeržinski käsu Dõbenko vahistamiseks. Aleksandra Kollontai võttis Dõbenko käendusele, andes lubaduse, et uurimisalune ei lahku Moskvast enne kohut ning ilmub ülekuulamisele. 25. märtsil vabastati Dõbenko käenduse vastu. Raamatu "Märkmeid bolševistlikust revolutsioonist" autor Jacques Sadoul ütleb, et Dõbenko vabastati pärast madruste ultimaatumit. Kaks päeva hiljem põgenes Dõbenko oma väesalgaga Moskvast. Saanud teada oma armastatu pagemisest, põgenes paanikas Kollontai vahistamist kartes Petrogradi.
Moskvast põgenedes siirdus Pavel Dõbenko Volga jõele, ning ilmus 1918. aasta aprillis välja Samaras, kus temast sai Samara opositsiooni juht bolševike võimu vastu. Kui Moskva lubas talle vaikimise ja poliitilisest elust "puhkamise" eest puutumatust, lahkus Dõbenko Samarast. Samal ajal valmistusid madrused koos anarhistide, maksimalistide ja vasakpoolsete esseeridega ülestõusuks. 18. mail 1918 algas vasakpoolsete samaralaste leninistliku diktaadi ja Bresti rahu vastane ülestõus, mille bolševikud uputasid verre.
Dõbenko saabus nädal enne Samara ülestõusu Moskvasse ja ilmus Kremlisse kohtu ette. Ta lubas vaikida "saksa rahast" ja muudest Kremli saladustest, ja andis sõna, et ei tegele enam poliitikaga. Vastutasuks mõisteti Dõbenko õigeks, aga parteisse teda veel ei ennistatud.
Kodusõda
Alates 1918. aasta suvest tegi Dõbenko Ukrainas põrandaalust tööd, 1918. aasta augustis ta vahistati, oktoobris vahetati aga vangilangenud saksa ohvitseride vastu. 1918. aasta lõpus juhtis ta Vene väerühma Jekaterinoslavi suunas, 1919. aasta veebruarist 1. Zadneprovski diviisi, seejärel Krimmi armeed, ning pärast 1919. aastal Krimmist lahkumist 37. laskurdiviisi. Dõbenko nendele kohtadele määramine tuleneb tõenäoliselt tema ukraina päritolust ja perekonnanimest. Leninistlikele võimudele oli tähtis varjata interventsiooni mõttekäikudega "ukraina proletariaadi ülestõusust kodanliku valitsuse vastu" ning siin oli Dõbenko ukraina perekonnanimi erakordselt kasulik. Ta oli oma "punane ukraina kindral", kes viis Venemaa Vabariigi väed Ukrainasse.
1921. aasta märtsis oli Dõbenko Koonddiviisi eesotsas M. N. Tuhhatševski üldise juhtimise all üks Kroonlinna ülestõusu mahasurumise juhtidest. 1921. aasta aprillis osales Dõbenko, taas M. N. Tuhhatševski juhtimise all, Tambovi kubermangu talupoegade ülestõusu mahasurumises.
Sõjajärgne karjäär
mai-juuni 1921 – sõjaväeülem Musta mere läänesektoris
juuni-oktoober 1921 – 51. laskurdiviisi ülem
oktoober 1921 – juuni 1922 – Punaarmee Sõjaväeakadeemia kursuslane
1922 – ennistati Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse, arvestades parteistaaži 1912. aastast
mai 1922 – oktoober 1922 – 6. laskurkorpuse komandör
oktoober 1922 – mai 1924 – 5. laskurkorpuse komandör
mai 1924–1925 – 10. laskurkorpuse komandör
mai 1925 – november 1926 – Punaarmee Suurtükiväe varustamise juhatuse ülem
november 1926 – oktoober 1928 – Punaarmee varustusülem
oktoober 1928 – detsember 1933 – Kesk-Aasia sõjaväeringkonna vägede juhataja
detsember 1933 – mai 1937 – Volga sõjaväeringkonna vägede juhataja
1937. aastal – Siberi sõjaväeringkonna vägede juhataja (ei asunud ametikohale)
5. juuni 1937 – 10. september 1937 – Leningradi sõjaväeringkonna vägede juhataja
Vahistamine ja mahalaskmine
Pavel Dõbenko vahistati 26. veebruaril 1938 kui "sõjalis-fašistliku vandenõu" osaline, trotskist ning juba 1915. aastal värvatud Saksa ja Ameerika spioon. Viis kuud kestnud uurimise käigus "tunnistas" ta piinamise tõttu üles vandenõus osalemise ja andis ütlusi "vandenõulase" Budjonnõi vastu. Dõbenko mõisteti 29. juulil 1938 surma ja lasti maha.
Pirita jõe org
Pirita jõe org (ka: Pirita jõeorg) on Pirita jõe org. Mitmed oru lõigud on arvele võetud ürglooduse objektidena. Jõe alamjooksu kaitstakse Pirita jõeoru maastikukaitseala koosseisus.
Kaitseala ilmestavad luited ning Pirita jõe ürgoru terrassid, millel kasvavad 150–200 aastased männikud, jõe kaldaile jäävad liigirikkad lehtpuupuistud. Alal kasvab mitmeid kaitstavaid taimi nagu näiteks roosa merikann, aas-karukell, roomav öövilge, laialehine neiuvaip.
Pirita ürgoru teket ja arengut on mõjutanud aluspõhja pinnamood, ala geoloogiline ehitus, maatõus ja Läänemere areng.
Satelliitringhääling
Satelliitringhääling on ringhääling, mida edastatakse tehiskaaslaste kaudu. Enamasti mõeldakse selle all tehiskaaslaste kaudu edastatavaid satelliittelevisiooni või satelliitraadio programme.
Laudis
pisi|Horisontaal- ja vertikaallaudis.Laudis on seina puidust, harvem ka tehismaterjalist valmistatud laudadega katmise viis. Laudis kaitseb seina niiskuse ja teiste ilmastikumõjude eest ning tõstab ka seina soojapidavust. Vastavalt laudade suunale jagatakse seda horisontaal- ja vertikaallaudiseks.
Montluçon
Montluçon [mo'lü so(n)] on linn Prantsusmaal Allier' departemangus. See on departemangu üks kolmest alamprefektuurist (sous-prefecture) ehk on ringkonna keskuseks. Linn on jagatud nelja kantoni vahel.
Linn asub Prantsusmaa Keskmassiivis, Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonna loodeosas ja Allier' departemangu lääneosas.
Linna territoorium asub 194–364 meetri kõrgusel üle merepinna.
Selle linnastu koosneb Désertinesi, Domérati, Lavault-Sainte-Anne', Montluçon, Prémilhati, Quinssainesi ja Saint-Victori valdadest. Tähtsamad ja lähimad linnad on Guéret (59 km kaugusel), Moulins (61 km kaugusel), Clermont-Ferrand (72 km kaugusel), Bourges (84 km kaugusel), Châteauroux (87 km kaugusel) ja Pariis (281 km kaugusel).
Linna teenindab Montluçon-Guéret' lennujaam, mis asub linnast 20 km kaugusel Lépaudi vallas Creuse'i departemangus.
pisi|Montluçoni plaan
Linnas asus aastail 1887–1940 Prantsuse 121. jalaväerügement. Tänapäeval asub linnas 1976. aastal rajatud Montluçoni politseikool (École de gendarmerie de Montluçon).
Linna spordielu
Linnas tegutseb 16 spordiklubi ja -liitu.
Linnas peetud spordiüritusi
Linna läbis kuulus Tour de France'i jalgrattatuur aastatel 2008, 2001, 1992, 1966, 1956 ja 1953. Linn võõrustas Prantsusmaa meistrivõistlusi veealuses hokis mais 2012 ja juunis 2010. Samuti peeti linnas Prantsusmaa noorte meistrivõistlused males 17.–24. aprillil 2011. Juunis 2011 toimusid vabasukeldumise Prantsusmaa meistrivõistlused.
Soov (ajaleht)
Ajaleht Soov loodi Põhjamaade analoogide eeskujul 1. mail 1992 esimese eestikeelse kuulutustelehena. Ajalehega on seotud kuulutuste veebiportaal Soov.ee.
Soovi omanik on Eesti Meedia grupp, mis kuulub Norra meediakontserni Schibsted. Soovi peakontor asub Tallinna kesklinnas.
Euboia piirkonnaüksus
Euboia piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Εύβοιας) on Kreeka piirkonnaüksus Kesk-Kreeka piirkonna idaosas. Selle koosseisu kuuluvad Euboia ja Skýrose saared, väikesed saared Egeuse meres ning Kreeka mandriosa pindalaga 395 km².
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Chalkída.
Haldusjaotus
Euboia piirkonnaüksus jaguneb 8 vallaks. Need on:
pisi|150px|left|Euboia piirkonnaüksuse vallad
Bruno Wetberg
Bruno Wetberg oli Liivimaa vaimulik 16. sajandi alguses, Tallinna toomhärra ning arvatavasti ka Saare-Lääne toomhärra.
Bruno Wetberg pärines 15. sajandil Liivimaale asunud Wettbergide suguvõsa harust, ent ta oli abieluväline poeg. Tema sugulane oli Saare-Lääne piiskop Peter Wetberg (1471–1491) ning Saare-Lääne kapitlisse kuulusid veel kaks tema sugulast: toompraost Georg Wetberg ning poolvennast toomdekaan Johann Wetberg. 16. sajandi alguses oli Bruno Tallinna toomhärra ja võimalik, et ka Saare-Lääne toomhärra.