cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joseph Butler
Inimloomus ja südametunnistus
Printsiipide loomulikku hierarhiat põhjendab Butler kella, põhikorra, puu ja masina analoogiaga: nii nagu kell ei ole üksik hammasratas ega hammasrataste hunnik, vaid on kell seetõttu, et hammasrattad eesmärgipäraselt liiguvad, ei ole inimloomus mitte mingi üks tegevusprintsiip ega tegevusprintsiipide kimp, vaid eesmärgipärane süsteem printsiipidest, soovidest ja põhjenditest. Eesmärgipärasust peab Butler empiiriliselt ilmseks, see aga annab tunnistust printsiipide loomulikust hierarhiast. Järelikult on meil ka loomus kolmandas tähenduses. Valitseval võimel on autoriteet. Nagu põhikorra, masina ja puu puhulgi, kui kired (loomus-2) lähevad vastuollu autoriteetsete printsiipidega või kui printsiipide ja kirgede vahelised suhted lähevad paigast ära, siis see on ebaloomulik. Loomus-2 allumine loomus-3-le on loomulik. Loomus-3 printsiipide järgi me peaksime toimima. (See punkt on tekitanud vastuväiteid, sest väidetakse, et me ei pea neid printsiipe järgima mitte sellepärast, et nad on loomupärased, vaid sellepärast, et nad on õiged.)
Südametunnistuse ülimust saab näidata ka loomade loomuse ja inimloomuse võrdluses. Loomadel on loomus esimeses ja teises tähenduses, kuid puudub loomus kolmandas tähenduses. Kui inimesed ei allu südametunnistusele, siis nad toimivad looma kombel.
Nagu Shaftesburylgi, on südametunnistus Butleril reflektiivne printsiip. Shaftesbury järgi peab iga mõtlev inimene endast ja oma siseasjadest endale pidevalt aru andma. Butleri järgi on südametunnistus järelemõtlemine enda ja teiste tulevaste ja möödunud tegude üle moraaliprintsiipide järgi. Iseloomude üle otsustades me mõtleme järele tegude üle seoses subjektide võimetega. Butleri järgi on kõigil tavalistel inimestel õige ja väära tunne, eeldusel, et moraaliprintsiibid on mõtlemiseks ligipääsetavad, ja selle tunde kõik kirjeldused peavad silmas ühte võimet, mis on südametunnistus, moraalne mõistus, moraalitunne, jumalik mõistus aru tundena või südame tajuna.
Südametunnistuse loomulikul ülimusel on mitu elementi, mis aitavad mõista selle autoriteedi loomust. 1) Südametunnistusel on inimloomuse printsiipide seas ainulaadne autoriteet. 2) Igal tavalisel mõistusega inimesel on südametunnistus ja ta peaks seda järgima. Sõna "südametunnistus" oli kasutuses teoloogias ja filosoofias (Shaftesbury samastas seda reflektiivse mõistusega) ning ka juuras õigluskohtunikel, kellele Butler jutlustas. Juuras tähendas see toimimist minimaalselt nii, nagu toimiks iga mõistlik inimene, ja maksimaalselt nii, nagu toimiks täielikult informeeritud ideaalne arutleja. 3) Südametunnistus on tihedas seoses autonoomiaga: südametunnistuse järgi toimides me toimime seadusena iseenese üle ehk omaenese loomuse seaduse järgi. Seaduse all iseenese üle pidas Butler nähtavasti silmas, et meid motiveerib seesmine moraalse õigsuse või vääruse tunne, mitte selle suhtes välised asjaolud. Nagu Clarke'i jaokski, on Butleri jaoks, moraaliseadus, kohustus, kohus ja voorus, moraalselt hea ja halb sõltumatu karistusest ja tasust. Butler kritiseeris neid loomuseaduse vorme ja Hobbesi teooriaid, mille järgi ma olen moraalselt motiveeritud ja mul on toimimiseks autoriteetne alus, kui ma toimin sellise seaduse järgi, mida sanktsioneerivad jumaliku või riikliku seadusandja karistused või tasud. Sanktsiooni ning teo õigsuse ja vääruse vahel pole muud seost kui seadusandja meelevaldne tahe; see ei ole moraalseks motivatsiooniks küllaldane.
Südametunnistuse seadus on meile hõlpsasti kättesaadav, see on meile lähim, kindlaim ja tuntuim; prudentsiaalsete tegude tõenäolised tagajärjed seda ei ole. See, et autoriteetne printsiip dikteerib, et me peaksime kavatsema head tegu, ei sõltu välistest teguritest, mis võivad soovitavat prudentsiaalset tulemust ära hoida. Eesmärgid võivad muutuda, aga südametunnistus on paigas ja liikumatu.
Südametunnistuse ja teiste printsiipide suhe Butleril ei ole üheselt mõistetav. Ühe tõlgenduse järgi on südametunnistusel autoriteet enesearmastuse ja heasoovlikkuse üle. Kui me taotleme enda ja teiste huve südametunnistusega kooskõlas, siis me toimime vooruslikult ning edendame ka enda õnne. Mõne koha järgi tundub aga, et Butler pidas enesearmastust südametunnistusega võrdväärseks või isegi kõrgemaks. Ja mõnes kohas ütleb Butler, et heasoovlikkus sisaldab kõiki voorusi, järelikult on see südametunnistusega võrdväärne või samane.
Henry Sidgwick leidis järgmise raskuse. Kui on mõistlik südametunnistust järgida, siis südametunnistuse reeglid on kas iseenesest mõistlikud või on meelevaldse autoriteedi dikteeritud. Viimasel juhul pole selge, mis seda meelevaldset autoriteeti õigustab, esimesel juhul väidab Sidgwick, et südametunnistusel ei ole mõistusest sõltumatut moraalset autoriteeti. Teine vastuväide ütleb, et kui südametunnistus ja enesearmastus on mõistuslikud printsiibid, mis ei saa üldiselt vastuolus olla, siis nad ütlevad ühte ja sedasama ning südametunnistusel ei saa eraldi autoriteeti olla. Nicholas Sturgeon leidis, et kui vooruslikud teod on need, mis on kooskõlas subjekti loomusega, ja pahelised need, mis ei ole, siis on jutt südametunnistuse loomulikust autoriteedist üleliigne, sest teo väärus peab tulema printsiipidevahelisest konfliktist, aga südametunnistus ei saa osutada konfliktile iseendaga, sest see oleks tsirkulaarne, järelikult ta peab osutama konfliktile omakasuga, mis on hierarhias järgmine, nii et ta on üleliigne.
Enesearmastus ja heasoovlikkus
Thomas Hobbesi vastu väitis Butler, et inimloomusesse ei kuulu ainult enesearmastus, vaid ka heasoovlikkus. Ta väidab ka, et näiteks vimma on tarvis heasoovlikkuse tasakaalustamiseks. Butler lükkas tagasi Thomas Hobbesi psühholoogilise egoismi ("iseka teooria"), mille järgi kõik inimese motiivid on isekad. Enesearmastuse eesmärk on Butleri järgi minu üldine õnn. Konkreetsete kirgede ja soovide eesmärk on mingi konkreetne "õnn". Kired ei tee meid üldiselt õnnelikuks ega õnnetuks. Meie huvi oma üldise õnne või õnnetuse vastu erineb konkreetsetest kirgedest, nende eesmärkidest ja nendest tulevast õnnest, kuigi see võib olla alus, et eelistada üht kirge teisele.
Nagu ka Shaftesbury ja Francis Hutcheson, pidas Butler empiiriliselt ilmseks, et inimestel on heasoovlikud motiivid, ning ta pidas ilmseks, et need võivad meid õnnelikuks teha ning olla omakasuga kooskõlas. Ta rõhutas, et jutt on loomulikust kooskõlast; teiste ebaloomulikud ja ebamõõdukad teod võivad sekkuda. Hobbes taandas teistele suunatud motiivid, näiteks kaastunde, isekatele motiividele Butleri arvates lihtsalt selleks, et oma inimloomuse teooriaga mitte vastuollu minna. Kaastunne on Hobbesi järgi teatud tüüpi hirm, aga see tähendaks Butleri meelest, et kaastunne sõprade vastu on hirm nende ees, mis on vastuolus sõna tähendusega.
Inimesed tõesti toimivad isekuse, erapoolikuse ja valesti mõistetud omakasu motiivil. Isekus ja erapoolikus segunevad sageli heasoovlikkusega ning viivad heasoovlike ja isegi kaastundlike tegudeni. See aga tähendab ikkagi, et omakasupüüdmatud motiivid on olemas. See on ka lihtsam seletus kui Hobbesi moodi keeruline taandamine.
Enesearmastus on suunatud enda huvile, õnnele ja hüvele. Kõige parem on seda järgida külmalt ja erapooletult mõistuse (tõe tajumise võime) abil. Enesearmastus toimib kõige paremini ja tõhusamalt, kui me erapooletult otsime, mis on tõeliselt meie huvides, ja siis võib see viia tegudeni, mis on isekusega vastuolus.
On ka võimalik taotleda viljatult oma huvi ilma konkreetse eesmärgita või olla nii ametis oma üldise õnnega, et me ei rahulda oma konkreetseid kirgi ning seetõttu ei ole õnnelikud. Õnn seisneb teatud afektsioonide, himude kirgede rahuldamises objektidega, mis on loomu poolest kohased. Enesearmastus on printsiip, mis valitseb teatud kirgede rahuldamisele või vältimisele viivaid tegusid. Inimese õigeks loomulikuks toimimiseks on tarvis enesearmastust ja konkreetseid kirgi.
Enesearmastuse ja heatahtlikkuse konflikt on pikemas perspektiivis illusioon. Kaastunde taolised konkreetsed kired on enesearmastusega kooskõlas; nauding heasoovlikest ja vooruslikest tegudest ning nende pidamine oma õnneks on ise nauding. Loomulik kalduvus voorusele toob tasuna kaasa õnne ja pahe loomulik karistus on õnnetus. Ja õnne ja vooruse kooslus selles elus osutab vooruse tasule tulevases elus.
Kuigi südametunnistus, voorus ja enesearmastus on lähedalt seotud, pole need sama asi. Voorus kaldub huviga kokku langema sellepärast, et vooruslikus elus on õige tasakaal heasoovlike kirgede ja iseenda õnnelikuks tegemise kalduvuste vahel ning vooruslik elu on vastavuses südametunnistuse muutumatu ja vahetu moraalse auroriteediga. Ka enesearmastus kiidab voorusliku elu heaks ja motiveerib seda.
Jumala olemasolu
Vastupidi levinud arvamusele Butler ei eelda Jumala olemasolu, vaid peab seda tõestatuks ja tõestatavaks, kuigi ta jumalatõestust kuskil ei esita.
Tulevane elu ja isikuidentsus
Butler pidas tulevase elu ootust kõigi meie lootuste ja kartuste aluseks. Tõenäoliselt pidas ta silmas seda, et tulevane elu tagab, et pahelisest teost ja karistuse vältimisest ei saada tegelikult kasu ning maailm tervikuna on õiglane.
Moraalne maailmakord
Butler püüab näidata, et moraal ja religioon on loomulikud. Kuigi skolastika talle muidu ei meeldi, aktsepteerib ta ontoloogilist jumalatõestust, viitamist hinge lihtsusele ning vahetegemist loomuliku ja ilmutatud religiooni vahel. Loomulik religioon ütleb, et on olemas looduse moraalne kord. Vastuväited on determinismi võimalikkus ja kurjuse probleem. Butler ütleb, et me ei saa elada determinismi eeldades, sest me ei saa pidada enda ja teiste tegusid täiesti determineerituteks. Kurjuse probleemi lahendab ta viidates inimeste teadmatusele. Ta püüab näidata, et me ei tea ühegi sündmuse kohta, et see pole õiglase maailma osa.
Pühakirja ilmutus
Butler väidab, et kui mõni Piibli õpetus tundub ebamoraalne või meie loomulike teadmistega vastuolus olevat, siis tuleb otsida teistsugust tõlgendust. Ilmutus täiendab loomulikku teadmist, mitte ei lükka seda ümber. Ka looduse ja loomuliku teadmise allikas on Jumal.
Mõju
Butleri jutlusi loeti tema eluajal, eriti pärast raamuti "Analogy of Religion" ilmumist, ja neid anti 18. sajandil korduvalt välja. Ka raamatut "Analogy of Religion" anti 18. ja 19. sajandil korduvalt välja.
Samuel Taylor Coleridge oli tema teoste esimeste propageerijate seas.
18. sajandi lõpuks loeti Butlerit Šoti ülikoolides ja 19. sajandi alguseks Oxfordis, Cambridge'is ja paljudes Ameerika kolledžites.
Butleri tööd avaldasid muljet David Hume'ile, John Wesleyle, Thomas Reidile, Francis Hutchesonile, George Turnbullile, David Fordyce'ile ja Edmund Burke'ile. Adam Smith ja David Hartley pidasid end butlerlasteks. David Hume püüdis Butleriga kokku saada ja parandas oma teose "A Treatise of Human Nature" käsikirjalist eksemplari, mille ta talle kinkis. Hume'i ja Smithi teooriad sümpatiast, kaastundest, vimmast ja õiglusest ning nende empiiriline lähenemine moraalipsühholoogiale on Butlerist mõjutatud. Hume'i arutluses induktsioonist on nähtud Butleri kriitikat.
Oxfordi liikumises oli Butler au sees. John Henry Newman pani oma pöördumise katoliku usku tema arvele.
Butler on mõjutanud ka William Paleyt, Jeremy Benthamit, David Seaburyt, C. S. Lewist ja John Warwick Montgomeryt.
Elizabeth Anscombe lükkas Butleri moraalifilosoofia tagasi, viidates sellele, et Butler pidi teadma, et südametunnistus on inimestele dikteerinud alatusi.
Hinnangud
Horace Walpole'i järgi Butleri teoloogia "lehvib metafüüsika pilvedes".
Mälestus
Anglikaani kiriku kalendris on tema mälestuspäev on 16. mai.
Isiklikku
Butler jäi vallaliseks.
Rasked mineraalid
Rasked mineraalid on mineraalid, mille tihedus on suurem kui 2,8...2,9 g/cm³. pisi|Peamiselt [[granaadid|granaadikristallidest koosnev liiv Alaskalt]] pisi|[[Oliviinikristallidest ja basaldifragmentidest koosnev liiv Hawaiilt]] Termin "rasked mineraalid" on kasutusel eelkõige liiva ja liivakivi koostisosade kirjeldamisel. Kergete mineraalide hulka kuuluvad kõige tavalisemad liiva koostisosad kvarts (tihedus 2,65 g/cm³), päevakivi (2,54...2,76) ja kaltsiit (2,71). Enamik teisi liivas esinevaid mineraale on aga tihedusega üle kolme grammi kuupsentimeetri kohta. Raskete ja kergete mineraalide vahelise piiri konkreetse uuringu käigus määrab ära nende eraldamiseks kasutatud raske vedeliku tihedus. Sagedamini kasutatakse selleks otstarbeks bromoformi (tihedus 2,89 g/cm³), kuid kasutusel on ka teisi sarnase tihedusega vedelikke. Lisaks kvartsile ja päevakivile on liiva koostises pea alati raskemaid mineraale, mis moodustavad liiva koostisest enamasti alla ühe protsendi, mistõttu on nende täpsemaks uurimiseks vajalik eraldada nad liiva kergemast fraktsioonist.
Olulised rasked mineraalid on granaat, tsirkoon, turmaliin, rutiil, epidoot, monatsiit, magnetiit, ilmeniit, oliviin, amfiboolid, pürokseenid, püriit, apatiit jpt. Need mineraalid on kas vastupidavad murenemisele ning peavad seetõttu kaua liiva koostisosadena vastu (tsirkoon, monatsiit, rutiil) või siis moodustavad olulise osa mõne kivimi koostisest ning on seetõttu arvukalt esindatud noortes väikse küpsusastmega liivades (amfiboolid, pürokseenid).
Rasked mineraalid on esindatud praktiliselt kõigis liivades. Enamasti jääb nende osakaal väikseks, kuid on olemas arvukalt liivasid, kus lähtekivimi koostisest või hüdrodünaamilistest tingimustest tulenevalt on nende sisaldus oluliselt suurenenud. Sellised liivad esinevad tüüpiliselt näiteks vulkaaniliste saarte musta värvi liivarandades. Teatud raskete mineraalide kõrgenenud kontsentratsiooniga alasid nimetatakse puistmaardlateks, sest nendes sisalduvate raskete mineraalide kõrgenenud kontsentratsioon muudab nad arvestatavateks maavaradeks. Ajalooliselt on suur osa kullast saadud just sellistest puistmaardlatest. Seega kuulub ka kuld raskete mineraalide hulka. Tänapäeval on olulisteks puistmaardlatest kaevandatavateks mineraalideks monatsiit, tsirkoon ja rutiil. Monatsiit on tooriumi ja lantanoidide allikas. Tsirkoonist saadakse tsirkooniumi ja rutiilist titaani.
Raskete mineraalide määramiseks kasutatakse enamasti polarisatsioonimikroskoopi, millega uuritakse immersioonivedelikus olevaid peene liiva (terasuurus 63...125 μm) teri. Mikroskoopiliste uuringute käigus jagatakse rasked mineraalid tinglikult kahte ossa. Esimesse kuuluvad läbipaistvad mineraalid (tsirkoon, turmaliin, rutiil), mida uuritakse mineraale läbistavas valguses (valgusallikas asub allpool). Teise rühma kuuluvad aga nn maakmineraalid, mis on valgusele läbipaistmatud (magnetiit, püriit, ilmeniit), mistõttu kasutatakse nende uurimiseks peegelduvat valgust (valgusallikas ülal).
Lisaks olulisusele maavaradena on raskete mineraalide uurimisel mitmeid olulisi rakendusi paleogeograafiliste rekonstruktsioonide koostamisel, stratigraafilisel korreleerimisel, maavarade otsimisel ning isegi teatud kuritegude lahendamisel.
Isabel Maria
thumb|Isabel Maria portree.
Infanta Isabel Maria (4. juuli 1801 Queluz – 22. aprill 1876 Benfica) oli Portugali printsess, kuningas João VI tütar. Aastatel 1826–1828 oli ta oma vennatütre, kuninganna Maria II alaealisuse ajal Portugali regent.
Pärast Maria II troonilt kõrvaldamist 1828. aastal tõmbus ta poliitikast tagasi ja pühendas oma elu religioonile. Ta ei abiellunud kunagi.
Ristija Johannese kirik (Niton)
Ristija Johannese kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Nitonis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Aizpores
Aizpores on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Kalvene vallas. Asub valla kirdeosas merepinnast 124 meetri kõrgusel, Riiast 167, valla keskusest Kalvenest 8 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 22 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Aizpurve karjamõisa (Aispurn) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
Admiraliteedi bassein
Admiraliteedi bassein on Tallinna lahe kagusopis Tallinna reidi ranniku ääres asuv veekogu. Veekogu on nime saanud selle järgi, et 1714. aastal olid sinna Venemaa keisri Peeter I korraldusel asutatud Venemaa laevastiku admiraliteedi töökojad.
Aizpores
1998. aasta seisuga elas külas 18 inimest.
Admiraliteedi bassein
1860. aastal nimetati senised Tallinna sõjasadama Tallinna Admiraliteedi töökojad ümber Tallinna Sadamatehasteks. Tallinna Admiraliteedi töökojad oli rajatud Tallinnas baseeruva purjelaevade eskaadri remondiks ja koos purjelaevade osa vähenemisega 19. sajandi keskel vähenes ka Admiraliteedi töökodade tähtsus. Aastatel 1899–1901 ehitati senine kitsas merre suunduv kanal ümber Admiraliteedi basseiniks. pisi|300px|Admiraliteedi bassein 1970. aastal
Admiraliteedi basseini kanalile rajati 2021. aastal Vanasadama A- ja D-terminaliga külgnevaid alasid ühendav pöördavatav sild – Admiralisild.
Firmikuudid
pisi|[[Bacillus subtilis]] pisi|[[Bacillus subtilis, Firmicutes 'e hõimkonna liige]] Firmikuudid (ladina Firmicutes; firmus, tugev, ja cutis, nahk) on bakterihõimkond, mis hõlmab väikese G+C sisaldusega (alla 50%) valdavalt grampositiivseid bakteriliike. Kuju poolest nad on kokid (üksikud ümarad) või batsillid (pulgakujulised). Heliobacteriaceae sugukonda kuuluvad bakterid on ka fotosünteesivõimelised.
Uurimused näitasid, et soolemikrofloora kooslus määrab, millised metabolismirajad on indiviidil olemas ja kuidas nad töötavad. Soolemikrobiootas olev Bacteroides/Firmicutes suhe on oluline metabolismi määramisel, seega rasvumise diagnoosimiseks ja ravimiseks. Firmikuudid on seotud rasvade ladestumisega, kuna firmikuutide rohkus vähendab metabolismiradade mitmekesisust. Firmicutes mõjutavad rasvhapete imendumist ja lipiidide metabolismi. Firmikuutide rikkus on seotud lipiiditilgakeste akumuleerumisega kudedes, mis asuvad seedetraktist väljaspool.
Klassifikatsioon
Hõimkond Firmicutes
Klassid
Hõimkonnas on kokku kuus klassi, aga neist kaks on enam levinud: Bacilli ja Clostridia. Bakterid, mis kuuluvad Clostridia klassi on anaeroobsed ja Bacilli kuuluva klassi bakterid on fakultatiivsed anaeroobid. Clostridia ja Bacilli klasside bakterid kuuluvad inimese mikrobioota koosseisu ja täpsemalt soolemikrobioota koosseisu.
Bacilli
pisi|Bacillus anthracis, on värvitud Grami järgi Bacilli klassi kuuluvad bakterid on aeroobid või fakultatiivsed anaeroobid, mis võivad moodustuda spoore. Igal bakteril tekib ainult üks spoor, mis on soojuse-, radiatsiooni-, külma- ja kuivamiseresistentne. Bacilli võivad elada ekstreemsetes keskkondades, kuna mõned bakterid on termo- ja psührofiilsed, alkalofiilsed ja atsidofiilsed, halotolerantsed ja halofiilsed ning tolereerivad suurt pH ja temperatuuri kõikumist. Bacilli produtseerivad piim- ja etaanhapet suhkrute fermentatsiooni tulemusena. Firmikuutide hõimkonda kuuluvana on nad grampositiivsed.
Sõna "Bacilli" on tekitanud segadusi mõnedes keeltes (valdavalt vene ja inglise keeles). „Bacillus“ (suure tähega) on Bacilli klassi kuuluv liik, aga „bacillus” on sõna bakteri morfoloogia kirjeldamiseks, mis tähendab „pulgakujuline“. Mitte kõik Bacilli klassi kuuluvad bakterid ei ole pulgakesed ja ka klassist väljas eksisteerib liike, mis võivad omandada pulgakuju, näiteks Staphylococcus’e liigid on kerakujulised, aga kuuluvad Bacilli klassi, samal ajal Clostridium kamina dalla kotta bakter on pulgakujuline, vaatamata sellele, et ei ole Bacilli klassis.
Bacilli klassi kuuluvad bakterid on võimelised sünteesima antibiootikume ja neid on kasutatud tööstuses. Samas leidub nende hulgas ka patogeenseid liike. Kõige tuntum patogeenne liik on Bacillus anthracis ehk siberi katku tekitaja, mida on kasutatud bioloogilise relvana. Antibiootikumide süntees on väga tähtis omadus ja seda kasutatakse meditsiinitööstuses, näiteks neosporiini tootmine põhineb Bacilli klassi kuuluvate bakterite saaduse kasutamisel. Bacilli on spooremoodustav klass ja spoore on mõnikord kasutatud tööstuses selleks, et kontrollida sterilisatsiooni meetodite ja keemiliste detergentide efektiivsust. Bacilli klassi kuulub ka selts Lactobacillales, mida kasutatakse näiteks jogurtitööstuses. Laktobatsillide abil valmistatakse probiootikume, mis aitavad inimese soolemikroflooras säilitada pH'd. Lactobacillales’i seltsi liigid on seotud ka immunomodulatsiooniga ehk nad on võimelised reguleerima peremehe immuunvastust.
Clostridia
pisi|Clostridium botulinum, on värvitud Grami järgi Clostridia on klass, kuhu kuuluvad anaeroobsed bakterid, kellele on hapnik toksiline. Сlostridia klassi bakterid on liikumisvõimelised, pulgakujulised või keerdunud, grampositiivsed ja spoorimoodustavad. Mõned bakterid, näiteks C. butyricum ja C. pasteurianum fikseerivad lämmastiku. Bakterid fermenteerivad suhkruid orgaanilise hapete tekkimisega, näiteks põhilised saadused on piim-, butaan-, etaan- ja metaanhapped. Clostridia klassi kuuluvad bakterid on rohkesti leitud mullas, osa neist on ka inimesele patogeensed liigid (näiteks Clostridium botulinum, mis produtseerib botulismi toksiini ja Clostridium tetani produtseerib teetanuse toksiini (tetanospasmin)). Vaatamata sellele, et botulismi toksiin (ehk botoks), on inimestele kahjulik, kasutatakse seda mittekontrolliva lihaste kontraktsiooni ravimiseks ja ka plastilises kirurgias. Mõned Clostridia liigid on leitud bakteriaalse vaginoosiga naiste mikroflooras.
Mõningaid ensüüme, mis on produtseeritud Closridia klassi poolt, on kasutatud biotervendamiseks (näiteks reostuse kõrvaldamiseks veest ja mullast), selle jaoks baktereid pannakse reostatud keskkonda ja stimuleeritakse prolifireerimiseks ja elutegevuseks. Selline puhastusviis on mõnikord kiirem ja odavam kui muud puhastusviisid.
Clostridia elutegevusega on seotud mõned haavainfektsioonid. Infektsioonid pole lokaalsed, vaid neid leidub kogu maailmas. Tavaliselt peremeesorganism ei saa end kaitsta Clostridia bakterite vastu, sest organismi vastupanuvõime neile on väga väike või pole seda üldse. Clostridia baktereid diagnoositakse, iseloomustades kahjustusi ja analüüsides gramtesti abil bakterikultuuri. Vaatamata sellele, et immuunsust pole, on võimalik bakterite elutegevust haavas kontrollida antibiootikumide abil, selle jaoks sobib hästi penitsilliin. Haavu ravitatakse mõnikord ka kirurgiliselt, sügavalt haava puhastades.
Tübingeni ringkond
Tübingeni ringkond on ringkond Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal.
Ringkonnas on 3 piirkonda, kus on 1 kreisivaba linn ja 8 kreisi: pisi
Kreisides on 255 valda ja linna.
Palamuse Kultuur
Palamuse Kultuur oli Jõgeva valla allasutus, mis korraldas Jõgeva maakonna Palamuse ja Kaarepere piirkonna kultuurielu, seltsi- ja sporditegevust aastatel 2016-2023.
Asutuse tegevuskohtadeks olid Palamuse rahvamaja ja Kaarepere rahvamaja.
Jõgeva Vallavolikogu 30. märtsi 2023. a istungil otsustati korraldada ümber Jõgeva valla kultuuriasutuste tegevus, liites 1. juulist 2023 Jõgeva Kultuurikeskusega asutused Palamuse Kultuur, Torma Rahvamaja, Vaiatu Rahvamaja ja Sadala Rahvamaja.
Palamuse Kultuuri ning Torma, Vaiatu ja Sadala Rahvamaja tegevus asutusena lõpetati 30. juunil 2023 ja 1. juulist 2023 hakkas Jõgeva Kultuurikeskus kandma nime Jõgeva Valla Kultuur.
Lincolni maakond (Oregon)
pisi|Asend Oregoni osariigis pisi|Lincolni maakonna kohtumaja Newportis Lincolni maakond (Lincoln County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Newport.
Maakonna pindala on 3092 km², millest 554 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 46 034. Aastal 2000 oli elanike arv 44 479.
Ajalugu
Lincolni maakond moodustati 20. veebruaril 1893. aastal Bentoni ja Polki maakonna osadest. Maakond on saanud nime 16. Ameerika Ühendriikide presidendi Abraham Lincolni järgi.
Erhard Loretan
Erhard Loretan (28. aprill 1959 Bulle, Fribourgi kanton – 28. aprill 2011 Grünhorn, Fieschertal, Valais' kanton) oli Šveitsi alpinist ja mägigiid.
Ta oli tippalpinist, kes Reinhold Messneri järel teise alpinistina maailmas oli tõusnud kõigi 14 kaheksatuhandelise tippu lisahapnikku kasutamata. Tal kulus selleks 13 aastat (1982–1995). 150px|pisi| [[Doldenhorn (3638 m) Alpides. Erhard Loretani esimene kolmetuhandeline 15-aastaselt ]] Loretan alustas mägedes ronimist 11-aastaselt. Neli aastat hiljem tõusis ta Alpides Doldenhorni (3638 m) tippu. 1980. aastal ronis Andides mitme kuuetuhandelise tippu.
1982. aastal alustas ta kaheksatuhandeliste tipputõusude seeriat Nanga Parbati (8125 m) vallutamisega Himaalajas. Järgmisel aastal lisandus vaid 17 päevaga kolm tippu Karakoramis. 1986. aastal kulus tal Džomolungma (8848 m) alpistiilis tipputõusuks 43 tundi. Oma viimase, 14. kaheksatuhandelise Kanchenjunga (8586 m), tipputõus toimus 1995. aastal. Samal aastal tegi ta esmatõusu Antarktikas ühele 4600 meetri kõrgusel asuvale nimetule mäetipule (Loretan).
Alates 1998. aastast töötas Loretan Alpides mägigiidina. Hukkus Grünhorni (4043 m) mäel juhtides klienti tipu suunas. Klient kaotas tasakaalu ja tõmbas kukkudes Loretani endaga kaasa. Nad kukkusid 200 meetrit allapoole. Loretan suri saadud vigastustesse.
Loretan avaldas kaks alpinismiteemalist raamatut.
Burano
pisi|Vaade Buranole [[Mazzorbo saarelt]] pisi|Burano värvilised majad pisi|Neli maja Buranol Burano on saar Itaalia põhjaosas Veneta laguunis. Sarnaselt Veneetsia endaga võib ka Buranot nimetada pigem arhipelaagiks: see koosneb neljast sildadega ühendatud saarest. Burano asub laguuni põhjapoolses osas Torcello saare lähedal ja on kuulus seal valmistatud pitsi ja sealsete erksavärviliste majade poolest.
Geograafia
Sarnaselt ajaloolise Veneetsia keskusega on ka Burano olnud ajalooliselt jaotatud sestieredeks. Burano viis osa vastavad viiele algsele saarele ja kuuendaks sestiereks loetakse naabruses asuvat Mazzorbo saart.
Ajalugu
Burano asustasid tõenäoliselt vanad roomlased ja 6. sajandil hõivasid saare Treviso lähedalt Altinumist tulnud venetid, kes andsid kohale nime ühe oma endise kodulinna värava järgi. Kohanime kohta käib kaks legendi: neist esimese järgi sai Burano nime sealse asustuse rajanud perekonna Buriana järgi ning teise legendi kohaselt tulid Burano esimesed asukad väikeselt Buranello saarelt, mis asub Buranost umbes 8 kilomeetrit lõunas.
Kuigi saartest sai peagi õitsev asundus, valitseti seda Torcello saarelt ning sel puudusid privileegid, mis olid olemas Murano saarel. Saare tähtsus tõusis alles 16. sajandil, mil sealsed naised hakkasid õmblusnõeltega pitsi valmistama – need oskused pärinesid Veneetsia valitsemise all olnud Küproselt. Kui Leonardo da Vinci külastas 1481. aastal Küprose Lefkara väikelinna, ostis ta sealt Milano toomkiriku peaaltari jaoks kaasa tüki riiet ja sel viisil jõudis see oskus ka Buranole.
Pitsi hakati peagi eksportima üle kogu Euroopa, kuid 18. sajandil hakkas kaubavahetus vähenema ja sealne pitsitööstus ei taastunud enne kui aastal 1872, mil avati pitsi valmistamise kool. See tõi pitsi valmistamises kaasa uue õitsengu, kuid tänapäeval teevad vaid vähesed traditsioonilisel viisil pitsi, kuna tegemist on väga aeganõudva ja seega ka kalli tööga.
Peamised vaatamisväärsused
Lisaks on Buranol viltuse kellatorni ja Giambattista Tiepolo maaliga ("Ristilöömine", 1727) San Martino kirik, Oratorio di Santa Barbara ja pitsivalmistamisele pühendatud muuseum ning kool.
Perämõtsa (Põlva vald)
Perämõtsa (ka Perametsa) oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Puuri küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1940. aastatel.
Viale
Viale on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Viale kõrgus merepinnast on keskmiselt 261 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
3D-renderdamine
Reaalaja viimistlus
Interaktiivse meedia viimistlust, näiteks mängude ja simulatsioonide jaoks, arvutatakse ja kuvatakse reaalajas ligikaudu 20–240 kaadrit sekundi kohta. Reaalajas viimistluse eesmärgiks on näidata nii palju informatsiooni kui silm võib töödelda sekundi murdosa jooksul (n-ö ühes kaadris. 30 kaadri sekundis oleva animatsiooni korral hõlmab kaader 1/30 sekundit). Peamine eesmärk on saavutada fotorealismi võimalikult kõrgemat taset võimalikult minimaalse vastuvõetava viimistluskiirusega (tavaliselt 24 kaadrit sekundis, kuna see on minimaalne, kui palju inimese silm vajab liikumise illusiooni edukaks loomiseks). Tegelikult saab lahendusi rakendada nii, nagu silm "tajub" maailma, ja selle tulemusena ei pruugi lõplik pilt olla tingimata reaalmaailmaline, vaid üks piisavalt sarnane, et inimese silm saaks taluda. Viimistluse tarkvara võib teeselda niisuguseid visuaalseid efekte nagu pinnasse sügavust (ingl Depth of field) või liikumise hägustumine (ingl Motion blur). Need on katsed simuleerida kaamerate ja inimese silmade optilistest omadustest tulenevaid visuaalseid nähtusi. Need efektid võivad stseenile realismi elementi lisada, isegi siis, kui see on ainult kaamera simuleerimine. See on mängude, interaktiivsete maailmade ja VRML-i jaoks põhiline meetod. Arvuti andmetöötluse võimsuse kiire kasv on võimaldanud isegi reaalajas toimuvat viimistlust järk-järgult realistlikumalt, sealhulgas selliste tehnoloogiatega nagu HDR-i viimistlus (ingl High-dynamic-range rendering). Reaalajaline viimistlus on sageli hulknurkne ja seda toetatud arvuti graafikaprotsessori abil.
Mitte-reaalaja viimistlus
Mitteinteraktiivse meedia, näiteks täispikkulise filmide ja videote jaoks, animatsioone viimistletakse palju aeglasemaks. Mitte-reaalajas viimistlemine võimaldab piiratud töötlemisvõimsuste kasutamist parema pildikvaliteedi saavutamiseks. Üksikute kaadrite viimistlemisajad võivad keerukate stseenide puhul erineda mõnest sekundist kuni mitme päevani. Viimistletud kaadrid salvestatakse kõvakettale, seejärel saab neid teistele meediale, nagu näiteks optilisele andmekandjatele. Seejärel kuvatakse need kaadrid järjest kõrgetel kaadrisagedustel, tavaliselt 24, 25, 30 või juba nüüd ka 48 kaadrit sekundis, et saavutada liikumise illusiooni.
Kui eesmärk on foto-realismi efekti saavutamine, kasutatakse niisuguseid tehnikaid nagu kiirte jälitus või radiosity. See on digitaalse meedia ja kunstiteoste peamine meetod. On välja töötatud tehnikad, et jäljendada teisi looduslikult esinevaid mõjusid, näiteks valguse koostoime erinevate ainevormidega. Selliste tehnikate näited hõlmavad osakeste süsteemi (ingl particle system) (mille abil saab simuleerida vihma, suitsu või tuli), ruumiliset diskreetimist (ingl volumetric sampling) (et simuleerida udu, suitsu või teist ruumilist atmosfäärinähtust), kaustikat (et simuleerida valguse fookustamist ebaühtlaste valguse murduvate pindade pärast, näiteks ujumisbasseini põhjal nähtavad valguse säbarlainetused) ja alampinna hajumine (et simuleerida valguse peegeldumist tahkete esemete mahtude sees, näiteks inimese nahk).
Viimistlusprotsess on arvutuslikult kallis, arvestades simuleeritud füüsikaliste protsesside keerukat valikut. Arvutitöötlemisvõimsus on aastate jooksul kiirelt kasvanud, võimaldades realistlikuma viimistluse järk-järgult kõrgemat taset. Filmistuudiod mis valmistavad arvuti-genereeritud animatsioone, kasutavad tavaliselt viimislemisklastrid (ingl render farm), et pilte õigeaegselt genereerida. Kuid riistvara hindade vähenemine tähendab, et koduses arvutisüsteemis on täiesti võimalik luua 3D-animatsiooni väikesed kogused. Renderduse väljundit kasutatakse sageli ainult nagu üks väike osa lõpetatud filmimaastikust. Paljud materjali kihid võivad olla eraldi viimistletud ja integreeritud lõpptulemusse, kasutades kompositsioonitarkvara (ingl compositing software).
Pinna varjustus
3D-arvutigraafika populaarsemaid pinnaviimistlusalgoritmid on järgmised:
Peegeldus
Peegeldus või hajumine on seos saabuva ja väljamineva valgustuse vahel antud punktis. Hajumise kirjeldused on tavaliselt antud kahepoolse hajumise jaotusfunktsiooni (või BSDF-i) (ingl bidirectional scattering distribution function) tähenduses.
Varjustus
pisi|1: 3D-mudel enne tekstuurimist 2: 3D-mudel tekstuurituna Varjustamine näitab, kuidas erinevad hajumistüübid jaotuvad pinnale (s.t milline hajumisfunktsioon kehtib millises kohas). Sellised kirjeldused on tavaliselt väljendatud programmiga, mida nimetatakse varjutajaks (ingl shade – vari). (Pange tähele, et on segadust, kuna sõna "shader" inglise keeles kasutatakse mõnikord programmide puhul, mis kirjeldavad kohalikku geomeetrilist variatsiooni). Lihtne näide varjutamisest on tekstuuri kaardistamine või tekstuurimine, mis kasutab rastergraafikat, et määrata hajuvat värvi igas pinnaosas, andes sellele selgemat detaili.
Mõned varjutamismeetodid sisaldavad ka järgmist:
Hendrik Toompere juunior juunior
Hendrik Toompere juunior juunior (sündinud 17. novembril 1986 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja.
Pärast Tallinna Reaalkooli lõpetamist 2006. aastal asus ta õppima Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli oma isa, Hendrik Toompere juhendataval kursusel. Ta lõpetas lavakunstikooli XXIV lennu 2010. aastal.
Alates 2010. aastast Eesti Draamateatri näitleja ning alates 2018. aasta sügisest samas teatris peanäitejuht.
Isiklikku
Tema isa Hendrik Toompere on näitleja ja lavastaja Eesti Draamateatris.
Tema tädi on näitleja Harriet Toompere, kes on näitleja Mait Malmsteni elukaaslane. Mõlemad töötavad Eesti Draamateatris.
Puustusõ
Puustusõ või Puustuse oli mitme Eesti küla nimi:
Stephen Hillenburg
pisi|Hillenburg, [[2011]] Stephen McDannell Hillenburg (21. august 1961 Lawton, Oklahoma – 26. november 2018 San Marino, California) oli Ameerika Ühendriikide merebioloog, animaator, kirjanik, produtsent, näitleja ja lavastaja.
Kadila seltsimaja
Kadila seltsimaja on kultuurikeskus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Kadila külas. Seltsimaja juhataja on Milvi Tubli.
Steve Clarke
Tema mängijakarjäär kestis aastatel 1982–1998. Mängijana oli tema positsioon kaitsja. Ta mängis klubikarjääri jooksul kahes klubis – St Mirren (1982–1987) ja Chelsea (1987–1998). Hooajal 1996–97 võitis ta Chelsega Inglismaa karikavõistlused ning hooajal 1997–98 Inglismaa liigakarika ja UEFA karikavõitjate karika. Hooajal 1993–94 valiti Clarke Chelsea hooaja parimaks mängijaks. Šotimaa jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1987–1994 kokku kuus korda.
Treenerina alustas Clarke tööd 1990. aastate lõpus. Aastatel 2004–2008 oli Chelsea, 2008–2010 West Ham Unitedi ja 2011–2012 Liverpooli abitreener. Aastatel 2012–2013 oli ta West Bromwich Albioni ja 2014–2015 Readingi peatreener.
Aastatel 2017–2019 juhendas ta Šotimaa klubi Kilmarnock. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 valiti Clarke Šotimaa kõrgliiga hooaja parimaks peatreeneriks.
2019. aasta mais määrati Clarke Šotimaa jalgpallikoondise peatreeneriks.
Reesusmakaak
Reesusmakaak (Macaca mulatta) on pärdiklaste sugukonda makaakide perekonda kuuluv imetaja.
Klassifikatsioon
Reesusmakaakidel klassifitseeritakse järgmised alamliigid:
Elu- ja käitumisviisid
Reesusmakaagid elavad looduslikes elupaikades suurte karjadena.
Nad on väga elava ja püsimatu loomuga - ajavad üksteist taga ja karjuvad, kuid unustavad raevu ja rahunevad sama kiiresti.
Hindud peavad neid pühadeks loomadeks.
Laboriloomana
Reesusmakaake (nii täiskasvanud, vastsündnud kui ka veel sündimata reesusmakaake) kasutatakse laialdaselt laboriloomadena.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Macaque rhésus seisuga 25.02.2015.
IPhone XS
pisi|iPhone XS iPhone XS ja iPhone XS Max ("X" häälda "kümme"), stiliseeritud kui iPhone X s  ja iPhone X s Max, on nutitelefonid, mida töötab välja ja müüb Apple Inc.
Telefonid avalikustati 12. septembril 2018 koos iPhone XR-iga Steve Jobsi teatris Apple Parkis Cupertinos Apple'i tegevjuhi Tim Cooki poolt. Eeltellimine algas 14. septembril 2018 ja müügile tuli see 21. septembril 2018. Uuema generatsiooni telefonid iPhone XS ja XS Max on telefoni iPhone X arendused.
21. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Ameerika Ühendriikides, Araabia Ühendemiraatides, Austraalias, Austrias, Belgias, Guernseyl, Hiinas, Hispaanias, Hollandis, Hongkongis, Iirimaal, Mani saarel, Itaalias, Jaapanis, Jerseys, Kanadas, Mehhikos, Norras, Portugalis, Rootsis, Saksamaal, Saudi Araabias, Singapuris, Soomes, Suurbritannias, Šveitsis, Taanis, Taiwanis ja Uus-Meremaal.
28. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Andorras, Armeenias, Bahreinis, Bulgaarias, Eestis, Gruusias, Gröönimaal, Horvaatias, Indias, Islandil, Kataris, Kreekas, Küprosel, Leedus, Liechtensteinis, Lõuna-Koreas, Lätis, Maltal, Monacos, Omaanis, Poolas, Rumeenias, Slovakkias, Sloveenias, Tšehhis, Ungaris ja Venemaal.
Jalgrattasport 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olympische Ringe right|150px|Trekisõit right|150px|Maanteesõit right|150px|Maastikusõit right|150px|BMX Jalgrattasport 2012. aasta suveolümpiamängudel toimus 28. juunist 12. augustini. Jalgrattaspordi võistlustel osales 528 sportlast ja välja jagati 18 komplekti medaleid.
Eraldistardist sõit
<br style="clear:both;" />
Lehu raba
Lehu raba on rabamassiiv Pööravere soos (ehk Suursoos) Põhja-Pärnumaal.
Päästelaev
Kirjeldus
Inimeste päästmiseks mõeldud laevad on tavaliselt kiired ja varustatud mitmesuguste pääästevahenditega, nagu alumistel fotodel olevad Saksa, Rootsi ja Soome päästelaevad pardamaalinguga SAR (Search and Rescue).
Pulli (paikkond)
Pulli on paikkond Võru maakonnas Kuutsi küla alal. Enne 1970. aastaid oli see Pulli küla. Kihelkondlikult kuulus küla Hargla kihelkonda.
Päästelaev
Kirjeldus
Varapäästelaev sarnaneb oma ehituselt tavaliselt merepuksiiriga (vedurlaevaga), nagu laevad parempoolsetel fotodel. Päästelaevadel on head meresõiduomadused, neil on võimsad jõuseadmed ja pukseerimisvõimekus. Neil on suure jõudlusega pumbad vee kõrvaldamiseks vigastada saanud laevast, vee- ja vahuvahendid vigastuse kõrvaldamiseks, tule kustutamiseks ja inimeste päästmiseks.
Lehu raba
Raba lähedal on Lehu ja Metsavere külad.
Päästelaev
Kirjeldus
Päästelaevad olid eriti populaarsed Teise maailmasõja ajal.
Dookie
pisi "Dookie" on USA punk-rokkbändi Green Day kolmas stuudioalbum, mis anti välja 1. veebruaril 1994.
"Dookie" tunnistati teemantalbumiks, seda müüdi USA-s üle 10 miljoni eksemplari. Kuulsamad laulud "Longview", "When I Come Around" ja "Basket Case" anti välja ka eraldi singlitena. "Dookie" on Green Day kõige suurema müügieduga album, seda on kokku müüdud üle 20 miljoni eksemplari.
Lehtse kultuurimaja
Lehtse kultuurimaja on kultuurimaja Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Lehtse asulas. Asutuse juhataja on Leelo Jürimaa.
Vesime
Vesime on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Rudbāržu stacija
Rudbāržu stacija (tõlkes Rudbārži raudteejaam) on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Kalvene vallas. Asub valla kirdeosas merepinnast 102 meetri kõrgusel Garūdene jõe kaldal. Asula jääb Riiast 163, valla keskusest Kalvenest 10 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 24 kilomeetri kaugusele.
Lehtse kultuurimaja
Asutus asutati 1982.
Vesime
Vesime kõrgus merepinnast on keskmiselt 225 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Rudbāržu stacija
Külas asub Rudbārži raudteejaam. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.
1998. aasta seisuga elas külas 15 inimest.
Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kirik
Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kirik on õigeusu kirik Sillamäe linnas aadressil Jõe tänav 1.
Ezerslokas
Aastal 2007 oli külas 13 elanikku.
Landrethun-le-Nord
pisi|Vaade Landrethun-le-Nordile
Landrethun-le-Nord (lääneflaami: Landerten) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 21 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede D243 ja D231 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Ajalugu
Piirkonda pommitati tõsiselt 1944. aastal, kuna sakslased valisid selle valla suurtüki V-3 stardipaigaks Teise maailmasõja ajal.
Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kirik
Kirik kuulub Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Sillamäe Jumalaema Kaasani ikooni kogudusele.
Kiriku juurde kuulub ka kolmekorruseline endine lasteaiahoone, mida kasutatakse koguduse maja ja preestri eluruumidena.
Ajalugu
Samanimeline õigeusu kirik rajati Sillamäele juba 1898. aastal, see õhiti 1941. aastal hävituspataljoni poolt ja hävis täielikult Teises maailmasõjas. Nõukogude võimu ajal oli Sillamäe kinnine linn ja kogudusi seal ei tegutsenud. Õigeusu kogudus taastati linnas poliitiliste olude muutumisel 1990. aastal ja peatselt kerkis päevakorrale ka kiriku ehitamise küsimus.
Kirik ehitati ümber ühekorruselisest elamust Sõtke veehoidla kaldal, mille kogudus sai 1990. aastal enda kasutusse. Maja ümberehitus kirikuks algas juunis 1993 ja väiksemas mahus jätkuvad ehitustööd tänaseni. Praeguse välimuse sai kirik 1995. aastal, kui valmisid kellatorn ja katusel asuv kuppel. Kiriku pühitses 29. juulil 1995 Tallinna ja kogu Eesti peapiiskop Kornelius.
Keretü soo
Keretü soo (ka Keretu soo, Kerreti soo) on raba Võru-Hargla nõos. Selle pindala on 63 ha.
Sood ümbritseb kuivendatud ja metsastunud turbaala, mis ulatub Vagula järvest Mustjõe keskjooksule. Selle pindala on 5590 ha. Soo tekkis jääsulavete äravoolu teel Pihkva järvest Liivi lahte. Varasem soo oli peamiselt madalsoo, 2% raba. 1850. aastatel hakati sood kuivendama. Keretü soo oli Sõmerpalu mõisa ja Kärgula mõisa territooriumil.
2020. aastal on kavas hakata sood taastama umbes 600 ha suurusel alal.
Berkut
Berkut on olnud mitme asja nimi:
Eduard Peter Heinrich Paucker
Eduard Peter Heinrich Paucker (vkj 12. jaanuar/24. jaanuar 1843 Simuna – 30. jaanuar 1921 Rakvere) oli Eesti vaimulik.
Esimese õpetuse sai kodus, seejärel õppis aastatel 1855–1862 Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1863–1867.
Oli prooviaastal Simuna Siimona ja Juuda koguduses (oma isa juures). Ordineeriti 15. septembril/27. septembril 1868 õpetajaks.
Kalnamuiža mõis (Umurga kihelkond)
Kalnamuiža mõis (saksa keeles Maikendorf) oli rüütlimõis, hiljem aga Roperbeķi mõisa kõrvalmõis ning karjamõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Umurga valda.
Ajalugu
1480. aastal ostis Johann Uexküll Tillemann von Herzenradelt 1700 marga eest Kalnamuiža mõisa. 1496. aastal jagasid Johanni pojad omandatud valdused, Maikendorfi ja Salsenhofi kaheks, Kalnamuiža ja Roperbeķi mõisaks. 1496. aastal oli mõisatel ühine omanik – Georg Uexkülli poeg Johann Uexküll (mitte varasem). Aastal 1589 päris mõisa George Mengden. End ise pärijaks pidanud Heinrich Uexküll vaidlustas selle, kuid nõustus 1619. aastal 3000 kuldna eest Mengdeneid mõisa õigusjärgseteks omanikeks pidama. 1738. aastal vahetas Carl Gustav von Mengden Katvari, Roperbeķi ja Kalnamuiža mõisa Boyedega Meeri mõisa vastu. Aastal 1750 vahetas vabahärra von Campenhausen selle kompleksi Liepa mõisa vastu. Aastaks omandas ta 1775 omandas piirkonnas suured maavaldused, mille pärijaks oli tema kasupoeg Friedrich Reinhhold von Berg. Too müüs mõisa 1779. aastal 21 000 taalri eest George Ludwig von Vegesackile, kes selle omakorda 1803. aastal 25 000 taalri eest Adam Heinrich von Belowile müüs. Aastaks 1816 oli Kalnamuiža kujunenud Roperbeķi karjamõisaks.
Eduard Peter Heinrich Paucker
Ta koostas oma isa alustatud pastorite leksikonile lisaväljaandele: ''Ehstlands Kirchen und Prediger seit 1848. In Anschluβ an "Ehstlands Geistlichkeit von Hugo Richard Paucker"''. Reval, 1885. Oli Ahrensi uue eesti kirjaviisi pooldaja.
Kalnamuiža mõis (Umurga kihelkond)
Mõisa suurus
1641. aastal oli Roperbeķi ja Kalnamuiža mõisa suurus 2 ja 1/2 adramaad. 1688. aastal oli mõisate suurus 3 ja 1/2 adramaad, 1734. aastal oli adramaid 1 ja 1/4, 1757. aastal aga 6 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisate suurus 4 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid 4 ja 1/5, aastal 1881 aga 3 ja 11/80, lisaks 5 ja 14/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Eduard Peter Heinrich Paucker
Isiklikku
Tema isa Hugo Richard Paucker, onu Heinrich Wilhelm Christoph Paucker ja vanaisa Heinrich Johann Paucker olid Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetajad, vanavanaisa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, teine vanavanaisa (Hugo Richard Pauckeri vanaisa) David Christoph Schnabel oli Tallinna toomkoguduse õpetaja.
Puustusõ (Varstu vald)
Puustusõ (ka Puustuse) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Hintsiko küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Hargla kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Tulehaldjad
Nimi
Tulel on tahtev hing, kes võib karistada, kui teda pahandatakse. Seda tule hinge võib teise sõnaga tulehaldjaks nimetada. Muiste, kui tule saamine oli raskustega ühendatud, püüti niiöelda „igavest tuld toita“: hoolitseti, et tuli iialgi leest ei kustunud. Hõõgavad söed maeti õhtul tuha alla, kus nad tuld hommikuse tarvituseni alal hoidsid, millal nende varal lõke põlema süüdati.
Rahvasuu
Rahvasuu teab jutustada, et korra otsinud naine tuhast asjata tuld. Külast toodud uue tulega hakanud söe külge jäänud tuli lees varsti sõnelema. Võõras tuli kiitnud oma perenaist, kes ta eest alati hoolt kandnud, nii et surma (kustumist) pole pruukinud karta. Talu kustuv leetuli kaevanud sellevastu oma hooletu perenaise üle, kes teda tihti nälgida lasi. Ähvardanud seda hooletust kätte maksta. Pea sütitanudki ähvardaja talu põlema. Elus, kõnelev tuli on muidugi tulehaldjas.
Tule teke ja uskumused
Esivanemad pidasid tuld pühaks. Mitmed rahvad väidavad ta põlvnemist taevast. Eestlased teavad esimese tule tekkimisest vähe kõneleda, kuid aukartusega vaatasid vanemad elanikud alati tule peale. Siiani keelatakse tulle sülitada, sest siis minna suu kärna. Keelu mõte esineb aga usus: püha tuld ei tohi inimese suu väljaheitega roojastada, kuid teistpidi veele seda küll sallitakse anda, vist arvamises, et sarnane sarnasele sobib. Niisama keelatakse jalaga põlevate puude külge puutuda ehk ülepea puid jalaga kohendada; seesugune tegu avaldaks muidugi lugupidamatust püha tule vastu, mis ohvritulena ju iseäranis aukartust ära teenis.
Välk
Aukartusega kõnelesid esivanemad müristamisest ja välgust, kõigi tulede pühaduse sümbolist. Müristamise ehk välgu pilkamine tõi tavaliselt varsti karistuse kaasa: taevane tuli lõi niisuguse pilkaja maha, nagu mitmed rahvajutud seda tõendavad. Püha tule kustutamiseks ei kõlvanud tavaliselt abinõud, nagu vesi. Seda nägi rahvas tihti müristamise ajal: mida tihedamalt välku sähvas, seda rohkem vihma voolas. Sellepärast seletasid vanad eestlased kui ka mitmed muud rahvad, et pikse sütitatud tule kustutab ainult piim. Valge seltsib valgega ja võidab endise valge = piksetule.
Ohverdamine
Jaanipäeval ohverdati tulehaldjale mõnesuguseid aineid, isegi piime ja leiba. Jaanipäevasest tulest, õigemini tulehaldjast usuti, et ta puhastab ja kurje vaime kaugele peletab. Lehmade jüripäevane läbi tule ajamine tähendas niisama kurja eemaletõrjumist karjast. Aga ka iseennast kaitseb inimene tule varal vaenuliste vägede vastu. Kurjade inimeste jälgedesse heidetakse tuhka. Nõiad põletati vanal ajal ära, et sedaviisi nende kurjuse ja pahategemise jälgi täiesti kaotada.