cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herman Heinla
Ta oli aastatel 1945–1948 vangilaagris Arhangelski oblastis ja 1948–1954 Komi ANSV-s. Laagris kogus ta tuntust kunstnikuna, sai laagrikunstnikuks ning endale isegi eraldi ateljee. Ta esines Komi ANSV kunstinäitustel ja võeti Komi Kunstnike Liidu liikmeks. Vangilaagrist vabanes ta novembris 1954.
Ta naasis Eesti NSV-sse omavoliliselt 1964 ja asus Harju rajooni Kurtnasse, leides tööd Tallinnas Silikaltsiidi TUI-s kunstnik-graafikuna. Ametliku loa Eestis elamiseks sai ta 1965.
Looming
Tema maalinäitusi on korraldatud Muhus, Kuressaares, Tallinnas ja Soomes. Tema kujundatud on Muhu valla sümboolika ja Muhu Põhikooli embleem.
Üht tema Komimaa vangilaagriaegset joonistust võib näha Jaan Krossi elulooraamatu "Kallid kaasteelised" (2008, Eesti Keele Sihtasutus) illustratsioonina (lk 643).
Põdvalaid
Põdvalaid (ka Pede saar, Põdva rahu, Põdva laid, Ledalaid, Leedva laid, Ledvalaid,) on 2,2 hektari suurune laid Saare maakonnas Saaremaa vallas Turja küla alal Turja poolsaare ja Vahelmiserahu vahel 200 meetrit Siiksaare poolsaarest idas. Laid on kivine, loode-kagusuunaline. Laiul kasvab võsa.
Laid kuulub Siiksaare-Oessaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Flydubai lend 981
Flydubai lend 981 (FZ981/FDB981) oli Araabia Ühendemiraatide odavlennufirma Flydubai rahvusvaheline tsiviillend Dubaist Doni-äärsesse Rostovisse Venemaal. 19. märtsil 2016 kukkus lendu teenindades alla Boeing 737-8KN, A6-FDN, olles eelnevalt teinud kaks ebaõnnestunut maandumiskatset Doni-äärse Rostovi lennujaama. Peale teist ebaõnnestunut katset maanduda, tõusis lennuk 1200 meetri kõrgusele ning hakkas seejärel n-ö nina ees alla kukkuma. Pärast kokkupõrget maaga süttis lennuk põlema.
Kõik 62 lennukis viibinut hukkusid lennuõnnetuses. See oli Flydubai esimene inimohvritega lennuõnnetus kogu ettevõtte seitsmeaastase tegutsemisaja jooksul.
Uurimine
Päev pärast lennuõnnetust lõi Riikidevaheline Lennunduskomitee komisjoni, et uurida juhtunu asjaolusid ja põhjuseid. Komisjoni juhivad vene lennuõnnetuste uurijad, kuid on kaasatud ka lennundusametnikke Araabia Ühendemiraatidest, Ameerika Ühendriikidest ja Prantsusmaalt.
Järelmid
Rostovi oblasti kuberner Vassili Golubev teatas, et valitsus maksab miljon rubla (12 888 €) hukkunute perekondadele. Õnnetusjärgne päev kuulutati leinapäevaks terves regioonis.
21. märtsil avas Flydubai Perekondade abikeskuse hukkunute perekondadele ning teatas 20 000 dollari suurusest toetusest hukkunute perekondadele. Lennufirma jätkas kohe pärast lennujaama avamist regulaarlende Rostovisse, kuid muutis lennu numbrit.
Albert Maloverjan
Ta õppis Kohtla-Järve 13. Keskkoolis.
Alustas ajakirjanikutööd 1970. aastatel Kohtla-Järve rajooni ajalehes (Leninskoje Znamja / Leninlik Lipp).
1980. aastast oli ta ajalehe Molodjož Estonii peatoimetaja asetäitja, hiljem töötas Eesti Teadeteagentuuris.
2010. aasta märtsist oli ta nädalalehe Komsomolskaja Pravda – Estonija peatoimetaja.
Ta oli ka Venemaa riikliku infoagentuuri ITAR-TASS kauaaegne korrespondent Eestis.
Ta on maetud Jõhvi kalmistule.
Polümorfism (informaatika)
Polümorfism on tehnika, mille puhul on võimalik kasutada sama koodi ja funktsioone erinevate andmetüüpidega, mille tulemuseks on rohkem üldised ning abstraktsed implementatsioonid.
Polümorfismi võib esineda nii funktsioonide puhul kui ka andmetüüpide korral. Polümorfne funktsioon on funktsioon, mida saab kutsuda välja erinevate andmetüüpidega või mis väljastab erinevaid andmetüüpe. Polümorfne andmetüüp on andmetüüp, mille tüüp on spetsifitseerimata või mis võib osutuda teiseks andmetüübiks kui näidatud.
On olemas põhimõtteliselt kahte tüüpi polümorfismi:
Viimase mooduse abil programmeerimist nimetatakse üldistavaks programmeerimiseks (generic programming).
Näide
Järgnevas C++ näites on printNumber polümorfne funktsioon. Selle argumendi tüüp võib olla mis tahes klassist Number pärinev alamklass (Integer või Float).
Androy piirkond
thumb|Asendikaart Androy piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskaril Madagaskari saare lõunatipus. See piirneb läänes Atsimo-Andrefana piirkonnaga ja idas Anosy piirkonnaga. Lõunas on India ookean.
Androy on Madagaskari kõige lõunapoolsem piirkond. See asetseb Kaljukitse pöörijoonest lõunas.
Piirkond loodi 2004. aastal Toliara provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks.
Androy piirkonna pindala on 19 317 km² ja elanike arv 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554.
Piirkonna keskus on Ambovombe.
Kodakondsus
Kodakondsus (inglise keeles citizenship; saksa keeles staatsbürgerschaft) on inimese püsiv õiguslik side riigiga. Kodakondsus eristab isikut välisriigi kodanikest ja kodakondsuseta isikutest. Igaühel on õigus saada kodakondsus.
Androy piirkond
Loodus
Piirkond on kuiva kliimaga.
Kodakondsus
Kodakondsus on õigus omada õigusi, kuid paneb ka kohustused. Kodakondsuse saamise tingimused on riigi vaba otsus, seega tuleneb konkreetse riigi kodakondsus selle riigi õigusest. Näiteks Eesti kodakondsus tuleneb Eesti õigusest ning Rootsi kodakondsus Rootsi õigusest. Riigid peavad õiguse loomisel siiski järgima omale võetud rahvusvahelisi kohustusi.
Kodakondsus annab isikule eelkõige poliitilised õigused. Poliitilised õigused on kõige olulisemad õigused, kuna muu inimõiguste kaitse on suures osas tagatud rahvusvahelise õiguse tasandil. Poliitiliste õiguste hulka kuuluvad õigus osaleda riigi valitsemises, sh valida riigi esindusorganeid, kuuluda erakonda, asuda avalikku ametisse jne.
Androy piirkond
Loodus
Piirkond asetseb ligikaudu Mandrare jõe ja Menarandra jõe vahel. Piirkonnas on veel Linta jõgi ja Manambovo jõgi.
Kodakondsus
Topeltkodakondsus on seisund, kus ühel isikul on mitme riigi kodakondsus. See on võimalik juhul, kui kodakondsus saadakse mitmel alusel. Selline olukord võib juhtuda, kui Austria ja Saksamaa kodanik saavad Ameerika Ühendriikides lapse. Sellisel juhul saab sündinud laps nii Austria, Saksamaa kui ka Ameerika kodakondsuse. Topeltkodakondsus on osas riikides lubatud, kuid osa on selle vastu, sh Eesti.
Ajalugu
Kodakondsuse ajalugu ulatub tagasi Vana-Kreekasse ja Vana-Roomasse, kus osa inimestest oli suuremate õigustega kui teised. Otsustamisprotsessi olid kaasatud vaid rikkad meessoost isikud, kellel lasus ka maksu- ja sõjaväekohustus. Vana-Roomas jaotati inimesed nende õigusliku staatuse alusel Rooma kodanikes ja mittekodanikeks. Keskaegses feodaalsüsteemis kodaniku roll osaliselt vähenes. Olemuselt jäi see püsima linna valitsemises, kus linna juhtimisse kaasati vaid kinnisvara omavad linnakodanikud.
Androy piirkond
Rahvastik
Elanike arv on 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554. Aastal 2005 hinnati elanike arvuks 600 000, iibeks 2,7% (mis tähendab kahekordistumist 25 aasta jooksul).
1632
1632. aasta (MDCXXXII) oli 17. sajandi 32. aasta.
Androy piirkond
Rahvastik
Seal elavad põhiliselt antandroid, kes tegelevad karjakasvatusega, ja karembolad (edelas). Vähesel määral on antanosisid, mahafalisid, merinasid ja betsileosid.
Mujal Madagaskaril elab umbes 150 000 antandroid, kellest paljud on Androyst põgenenud korduvate näljahädade eest.
Peaaegu pool rahvastikust elab Ambovombe-An droy ringkonnas, kus rahvastiku tihedus on 40 in/km². Bekily ringkonnas on umbes 150 000 elanikku (24 in/km²), Beloha-Androy ringkonnas umbes 110 000 elanikku (16 in/km²) ja Tsihombe ringkonnas umbes 75 000 elanikku (29 in/km²).
Naaberhõimud on läänes mahafalid, idas antanosid ja põhjas barad (alates Isoanalast).
Haldus
Piirkonna ülem on 2007. aastast Andrien Hatrifenjanahary.
Haldusjaotus
Piirkond jaguneb neljaks ringkonnaks:
Piirkonnas on 51 valda ja 881 fokontany 't.
Kodakondsus
Kodakondsuse omandamise põhimõtted
Sünnijärgse kodakondsuse puhul eristatakse kahte põhimõtet: ius sanguinis ehk vereõigus ja ius soli ehk kohaõigus. Lisaks on võimalik kodakondsus saada naturalisatsiooni teel.
Kuigi on olemas kaks sünnijärgse kodakondsuse põhimõtet, siis on enamasti riikides kasutusel segasüsteemid. Segasüsteemides on võimalik omandada kodakondsus nii ius sanguinis’e kui ius soli põhimõtte alusel.
Ius sanguinis
Ius sanguinis ehk vereõigus on põhimõte, mille kohaselt omandab isik sünniga sama riigi kodakondsuse, mis on vähemalt ühel tema vanemal. Seda põhimõtet kasutavad üldjuhul rahvusriigid, kes soovivad ära hoida sisserändega tekkivat kodanikkonna suurt kasvu.
Ius soli
Ius soli ehk kohaõiguse põhimõtte kohaselt omandab isik kodakondsuse sünniriigi järgi. Siin ei ole tähtis see, mis riigi kodanikud on lapse vanemad. Oluline on vaid asjaolu, mis riigi territooriumil laps sündis.
Sellist kodakondsuse põhimõtet kasutavad näiteks Ameerika Ühendriigid, Kanada, Saksamaa, Prantsusmaa.
Naturalisatsioon
Naturalisatsiooni põhimõtte kohaselt on isikul võimalus saada riigi kodakondsus ka muul juhul kui sünniga. Esimene võimalus on kodakondsus saada seaduse alusel mingi elulise sündmuse, näiteks abiellumise või lapsendamise korral. Teine võimalus on kodakondsus saada õigusliku akti alusel, näiteks aukodanikuks võtmine. Üldjuhul eelneb õigusliku akti andmisele isiku taotlus. Taotluse rahuldamiseks ning kodakondsuse andmiseks võib riik kehtestada eri nõudeid, millele isik peab vastama.
Kodakondsus Eestis
Pikemalt vt Eesti kodakondsus
Eestis reguleerib kodakondsust põhiseadus ning kodakondsuse seadus. Eestis kehib ius sanguinis’e kodakondsuse põhimõte. Eesti kodanikuks saab sünnijärgselt isik, kelle vähemalt üks vanem on Eesti kodanik. Kodakondsuse saab omandada lisaks naturalisatsiooni või taastamise teel. Sünnijärgselt Eesti kodanikult ei saa kodakondsust ära võtta.
2016. aasta pretendentide turniir
pisi|250px|[[Sergei Karjakin, võitnud 2016. aasta pretendentide turniiri sai õiguse kohtuda valitseva maailmameistri Magnus Carlseniga]]
2016. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles World Chess Championship Candidates Tournament 2016) oli 2016. aastal Moskvas peetud male MM-võistluste pretendentide turniir.
Turniiri võitis Venemaad esindav 26-aastane suurmeister Sergei Karjakin, kes sai õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistri Magnus Carlseniga.
2016. aasta pretendentide turniir peeti märtsis 2016 Moskvas. Osavõtjaid oli kaheksa. Mängiti kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga 100 minutit 40 käigule, seejärel 50 minutit järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta.
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis sai määravaks parem Bergeri koefitsient. Kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus.
Shim'on Peres
Shim'on Peres (kasutatakse ka nimekuju Shimon Peres; heebrea שמעון פרס‎; sünninimi Szymon Perski; 2. august 1923 Wiszniew, tollases Poolas (praegu Višnieva Valgevenes) – 28. september 2016 Ramat-Gan, Iisrael) oli Iisraeli poliitik ja riigitegelane. Ta oli Iisraeli president 15. juulist 2007 kuni 24. juulini 2014.
2016. aasta pretendentide turniir
Turniir kuulus 22. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses Austria rahvusvaheline arbiiter Werner Stubenvoll.
Shim'on Peres
Poliitiline tegevus
1977–1992 oli Shim'on Peres Iisraeli Tööpartei juht.
2016. aasta pretendentide turniir
Auhinnafond moodustas 420 000 eurot (esikohale tulnud maletaja sai 95 000 eurot).
San Luis Potosí vald
San Luis Potosí vald on vald Mehhikos San Luis Potosí osariigis.
2016. aasta pretendentide turniir
Osavõtjate kvalifitseerumine
¹) Reitingud on antud 2016. aasta märtsi seisuga
San Luis Potosí vald
Valla pindala on 1443,14 km2 ja elanike arv 2005. aastal oli 730 950.
2016. aasta pretendentide turniir
Turniiri lõpptulemus
¹) Caruana võitis Anandit omavahelistes kohtumistes 1,5:0,5
San Luis Potosí vald
San Luis Potosí valla halduskeskus on San Luis Potosí.
Shim'on Peres
Poliitiline tegevus
Peres töötas 1974–1977 ja 1995–1996 Iisraeli kaitseministrina, 1984–1986 ja 1995–1996 peaministrina, 1986–1988, 1992–1995 ja 2001–2003 välisministrina ning 1988–1990 majandusministrina.
30. novembril 2005 teatas Peres, et ta lahkub Iisraeli Tööparteist ja ühineb Ariel Sharoni uue erakonna Kadimaga.
2003. aastal keeldus ta armeenlaste massimõrvamist nimetama genotsiidiks, nimetades armeenlaste väiteid, et see olevat genotsiid, "mõttetuteks". Ta lisas: "Me lükkame tagasi kõik katsed otsida sarnasusi holokausti ja armeenlaste väidete vahel. Midagi holokausti-sarnast seal ei esinenud. See oli tragöödia, mis armeenlasi tabas, aga mitte genotsiid."
Iraani tuumaprogrammi teemal teatas ta 5. mail 2008: "Ma ei poolda Iraani sõjalist ründamist, kuid me peame kiiresti ja otsustavalt kehtestama rahvaste tugeva ja agressiivse koalitsiooni, mis rakendaks Iraani suhtes valusaid majandussanktsioone." Samas kõnes võrdles ta Iraani presidendi Maḩmūd Aḩmadīnezhādi üleskutset "Iisrael kaardilt pühkida" Hitleri genotsiidiähvardustega. Kolm päeva hiljem, 8. mail 2008 teatas ta sõjaväeraadiole: "Iraani president peab meeles pidama, et Iraani võib samuti kaardilt pühkida."
Isiklikku
Peres oli abielus Sonya Peresega 1945–2011, kuni viimase surmani. Neil sündis kolm last.
Paikuse valla vapp
thumb|Paikuse valla vapp Paikuse valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Paikuse valla vapp.
Vapp on kinnitatud 27. märtsil 1995.
Vapi autor on Vello Paluoja.
Vapi kirjeldus
Püstiselt poolitatud roheline-kuldsel kilbil vastandvärvides, paremal kuuse ja vasakul männi võraga juurtega puu. Vapi ülaservas on nurgaga kilbi poolitusteljele toetuvad võrdhaarsed vastandvärvides kolmnurgad: parem - kuldne, vasak - roheline.
Põhjendus
Vapi värvused tähistavad Pärnumaad ja tunnused Paikuse valda kuna inimtegevus toimus siin juba mesoliitikumis ja valla territoorium on kaetud enamuses kuuse - männimetsaga. Vapi parempoolne ülemine lõik sümboliseerib Pärnu jõge ja vasak Reiu jõge. Graafiliselt moodustab jõgede ristumiskoht vallale sümboolse kodukatuse. Paikkonna iidsust, ajaloolist arengut ja keskkonda iseloomustab vapi keskel asetsev kuusk/mänd. 75% valla pindalast on tänagi kaetud metsaga.
Olsztyn
thumb|Ülemine värav vanalinnas Olsztyn on maakonnaõigustega linn Kirde-Poolas Łyna jõel, 200 km kaugusel Varssavist ja 180 km kaugusel Gdańskist. See on Warmia-Masuuria vojevoodkonna halduskeskus ja suurim linn.
Olsztyn kuulub Koperniku Linnade Föderatsiooni.
Linna maa-alal asub 13 järve ja 10,50 km² suurune metsamassiiv, mis on suuremalt jaolt kaitse alla võetud.
Ajalugu
Olsztyni praeguse ala vallutas Saksa ordu 1280. aastal preislastevastase ristisõja käigus, mille Friedrich II kuulutas välja juba 1226. 1346. aastal raiusid nad praeguse linna kohal metsa maha ja hakkasid 1347 ehitama kindlust ordurüütlite kaitseks. See valmis 1397. Kindlus sai nime Łyna jõe saksakeelse nime Alle järgi ja seda on esmamainitud Allensteini nime all 1348. Linna õigused sai Olsztyn 31. oktoobril 1353.
14. sajandil ehitati sinna silmapaistev gooti stiilis Püha Jakobuse kirik (poola keeles Kościół św. Jakuba Apostoła).
1519.–1521. aasta sõja ajal sai linnaadministraatoriks Fromborki kanoonik, Toruńist pärit astronoom Mikołaj Kopernik. pisi|left|Kalaturu plats 1655 okupeerisid linna Uputuse käigus rootslased. Rootslased põletasid linna 1708 maha.
1710. aastal tabas linna muhkkatku- ja kooleraepideemia, mille tulemusena peaaegu kõik linlased surid.
1772. aastal läks linn Preisimaa valdusse.
Esimeses maailmasõjas hõivasid linna 1914 Vene väed.
1920. aastal korraldati rahvahääletus küsimuses, kas kuuluda Poola või Saksamaa alla. Linlased valisid Saksamaa.
22. jaanuaril 1945 hõivas linna Punaarmee ja põletas selle maha. Sakslased pidid linnast lahkuma. 2. augustist 1945 kuulub linn Poolale.
Arhitektuur
Olsztynis on säilinud vanalinn, milles on esindatud põhiliselt gooti stiil, barokk ja renessanss.
Olsztynis on planetaarium ja observatoorium. Observatoorium ehitati 1897 ümber 143 meetri kõrgusele mäele rajatud veetornist.
360 meetri kõrgune Olsztyni telemast valmis 1978. Pärast 8. augustit 1991, mil varises kokku Varssavi raadiomast, on see Poola kõrgeim ehitis.
Laul tulipunasest lillest
"Laul tulipunasest lillest" (soome keeles Laulu tulipunaisesta kukasta) on Johannes Linnankoski romaan, mis ilmus 1905.
Romaani peategelane on noor mees, kes kannab palke jõe ääres ja võlub mitut neitsit.
Eesti Draamateater tõi 1938. aastal lavale selle romaani põhjal tehtud lavastuse.
Kiviõli lipp
pisi|Kiviõli lipp
Kiviõli lipp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Kiviõli lipp.
Lipp on kinnitatud 20. mail 1992.
Lipu kirjeldus
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2 ning normaalsuurus on 80×160 sentimeetrit.
STS-89
STS-89 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon, mida teenindas kosmosesüstik Endeavour.
Missioon startis 23. jaanuaril 1998 ja selle raames külastati Vene kosmosejaama Mir, kuhu viidi varustust ning vahetati jaama meeskonnaliikmeid.
Endeavour naasis Maale 31. jaanuaril.
Liivi sõda
pisi|300px|Liivimaa kaart, [[Joann Portantius, 1573]] Liivi sõda ehk Liivimaa sõda on Vana-Liivimaa aladel ja ülemvõimu nimel 16. sajandil, aastatel 1558–1583 aset leidnud sõjategevus.
Liivimaa sõja üheks osaliseks oli Vana-Liivimaale tunginud Ivan IV valitsetav Moskva tsaaririik ning teiseks algul tema vastu sõdinud Liivimaa ordu, Riia peapiiskopkond, Tartu, Saare-Lääne ja Kuramaa piiskopkonnad. Hiljem Leedu suurvürstiriik ja ka Poola-Leedu ühisriik – Rzeczpospolita, Rootsi ja Taani, hõlmates viimaste omavahelisi vaherahulepinguid ja sõjategevust.
Liivi sõja termin ja ajaline piiritlemine pärineb Vene ajalookäsitlusest, milles jäetakse välja pärast 1583. aastat Vana-Liivimaa aladel hiljem enamasti Moskva tsaaririigi osaluseta väiksemate vaheaegadega kuni 1620. aastateni jätkunud sõjategevus.
Teistes allikates kattub Liivi sõda osaliselt nn Põhjamaade seitsmeaastase sõjaga (1563–1570), milles Rootsi sõdis Taani, Poola-Leedu ja Lübecki vastu ning nn Kahekümneviieaastase sõjaga (1570–1595) Rootsi ja Venemaa vahel.
Põhjused
pisi|300px|Euroopa poliitiline kaart, u [[1560]] pisi|300px|[[Vene-Liivimaa sõda|Vene-Liivimaa sõja aegsed territooriumid]]
Eellugu
15. sajandi lõpul oli Vana-Liivimaa formaalselt Saksa-Rooma keisri võimu all, sisuliselt kuulus võim Liivi ordule, osaliselt piiskoppidele, mõisnike-läänimeeste rüütelkondadele ja teatud määral ka linnriikidele. Kohalikud võimud olid tihti omavahel vastuolus. Samal ajal hakkas killustatud ja nõrgale Vana-Liivimaale järjest tugevamat survet avaldama naabruses asuv Ivan III karmikäelise valitsuse all võimsust koguv Moskva suurvürstiriik, mis huvitus kaubandusõigustest Läänemere piirkonnas. 1480–1481 ja 1501–1502 tegid venelased Liivimaale rüüsteretki, 1494 suleti jõuga Hansa kaubakontor Novgorodis.
Võimeka Liivimaa ordumeistri Wolter von Plettenbergi juhtimisel tegid orduväed Liivimaa-Moskva sõjas 1502. aastal vasturünnaku ning saavutasid Smolino järve ääres venelaste üle võidu ("Smolino ime"), mis tõi mõneks ajaks maale rahu. 1503. aastal Moskva-Leedu sõja lõpetanud lepet pikendati 1509., 1521., 1531. ja 1554. aastal. Rahutusi tekitasid aga Liivimaale 1525. aastal jõudnud reformatsiooni-ideed, mida toetasid sõltumatud linnad, kuid mitte ordu ja piiskopkonnad, mis jäid katoliku usutunnistuse pooldajateks.
1554. aastal nõudis Ivan IV rahu pikendamise läbirääkimistel Tartu piiskopkonnalt lõivu üks Riia mark aastas elaniku kohta ("Tartu maks"), väites, et tegu on põlise Vene maaga, mis peab oma tõelisele isandale taas hakkama tribuuti maksma. Siinsed võimud olidki algul sunnitud maksu rahu säilitamiseks lubama, kuid hiljem keeldusid maksmast, lootes keisri toetusel maksunõuet kõrvaldada. Samas ei suutnud ordu ega piiskopid maad kindlustada. Peagi (1557) laienes maksunõue kogu Liivimaale.
Ordu püüdis Vene ohu vastu leida kaitset, sõlmides esialgu liidu Rootsiga. Kuid 1554–1557 kestnud Rootsi-Vene sõjas jäi ordu erapooletuks ning pälvis nõnda Gustav Vasa silmis reeturi maine. Pealegi algas Liivimaal Riia peapiiskopi (kes oli Poola vasallist Preisimaa hertsogi Albrechti vend) ja ordumeistri vahel tüli, mis on tuntud koadjuutorivaenusena. Selle lõpetas Poola sekkumine 1557. aastal, misjärel Vana-Liivimaa oli sunnitud Zygmunt II Augusti nõudmisi Posvoli lepingu kohaselt tunnistama, taastades peapiiskop Wilhelmi õigused. Sõlmiti ka Vene-vastane Poola-Liivimaa liit, mis pidi ellu rakenduma aga alles 1562. aastal. Nii jäi Liivimaa Venemaa otsese rünnakuohu vastu kaitseta.
1557. aasta lõpus saadeti Liivimaa saatkond Moskvasse tsaari juurde. Esialgu tingiti maksu suuruse üle ja Ivan oli nõus teatud järeleandmisi tegema. Kui aga selgus, et saatkonnal raha Tartu maksu jaoks kaasas ei ole, lasi Ivan nad vangi heita. Sõjapidamise Liivimaa vastu oli ta otsustanud juba varem, sest asus kohe pärast saadikute vangistamist tegutsema. Saadikud jõudsid Liivimaale tagasi alles pärast sõja puhkemist.
Vene-Liivi sõda
pisi|200px|left|[[Moskva tsaar (1547–1584) Ivan IV ehk Ivan Julm]] pisi|200px|left|Viimane [[Liivimaa ordumeister ja hilisem Kuramaa hertsog Gotthard Kettler]]
1558. aasta jaanuaris saatis Ivan IV oma väed Liivimaad vallutama, kes kohtamata erilist vastupanu vallutasid pool Eestimaad, kuni Paideni, sh Narva ja Tartu. Augustiks olid vallutatud ka Vastseliina, Toolse, Rakvere, Porkuni ja Laiuse. Need piirkonnad jäidki järgnenud sõjategevuse ajaks Moskva tsaaririigi võimu alla. Volmaris kogunes lõpuks Liivimaa kõrgemaid seisusi esindav Liivimaa maapäev, kes otsustas siiski lõivu ära maksta, tsaar lükkas aga pakkumise tagasi.
Taani kuninga vahendusel sõlmiti Liivimaa ja Moskva tsaaririigi vahel vaherahu 1. maist kuni 1. novembrini 1559. Detsembris 1559 pidas Liivi ordu läbirääkimisi Taani kuningriigiga, et osalise valduste loovutamisega saavutada Taani liitumine võimuvõitlusse Vana-Liivimaal.
1559. aasta alguses alustasid Vene väed uuesti sõjategevust ja jõudsid välja Tallinna ja Riia linna alla ning Kuramaale, seega Ida-Preisimaa ja Leedu suurvürstiriigi piirile. 1559 valiti ordumeistriks Poola-sõbralik Gotthard Kettler, kes üritas leida raha ja sõjaväge, et venelastele vastu hakata. Ta ründas Vene vägesid Rõngu all ning piiras Tartut ja Laiust. Sama aasta märtsis sõlmiti Taani vahendusel lühike vaherahu. pisi|left|[[Zygmunt II August. 1529. aastast Leedu suurvürst ja 1548. aastast personaaluniooni alusel Poola kuningriigi ning Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi valitseja. 1569. aasta Lublini uniooni järel Poola-Leedu ühisriigi valitseja Poola kuningana]]
G. Kettler andis ordu valdused 1560. aastal Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi kaitse alla. Saare-Lääne piiskop Johannes V seevastu müüs 1559 oma valdused Taani kuningale Frederik II-le, too andis need üle oma vennale hertsog Magnusele. 1560 algas taas sõjategevus. Vene väed vallutasid Aluliina ordulinnuse, Eestis sai aga orduvägi Härgmäe lahingus suure kaotuse osaliseks. Samal suvel alistus ka Viljandi ja langes venelaste kätte vangi endine ordumeister Wilhelm Fürstenberg. Vene vägedele osutas vastupanu Paide, andmaks aega Tallinnale rünnaku vastu valmistuda.
Samal ajal kasvas maarahva seas pahameel, kuna kohalikud võimukandjad ei suutnud neile venelaste rüüsteretkede eest mingit kaitset organiseerida. Rahutused kulmineerusid 1560. aastal Harju- ja Läänemaal Koluvere lossi piiramisega.
1561. aastal Vana-Liivimaa orduriik sisuliselt lagunes. Tallinn, Harju-Viru ja Järvamaa rüütelkond andsid end Rootsi kuningriigi; Liivi Ordu ja Riia peapiiskopkond Poola kuningriigi võimu alla. 1561. aasta Vilno lepinguga moodustati Liivi sõja ajal endise Vana-Liivimaa Liivimaa konföderatsiooni maadest: Kuramaal viimase Liivi ordu maameister Gotthard Kettleri valitsetav ilmalik, Rzeczpospolita vasallriigina Kuramaa hertsogiriik ja Lõuna-Eesti ning Läti (Vidzeme, Latgale) territooriumist Liivimaa hertsogkond, mille valitsejaks oli Poola kuningriigi ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi valitseja Zygmunt II August. pisi|left|Rootsi kuningas [[Johan III]] pisi|left|Stefan Bátory. [[Martin Koberi maal (1583)]] 1561. aastal püüdis Moskva tsaar Ivan IV lahendada kujunenud poliitilist ja sõjalist olukorda diplomaatilisel teel ja abielluda järglasteta Jagelloonide dünastia pealiinis viimase meessoost liikme Poola kuninga Zygmunt II Augusti õega. Läbirääkimised lõppesid 1561. aasta sügisel tulemusteta ja sõjategevus algas uuesti.
Rootsi sõjategevus Poola valdustes
Liivimaa ordumeistri Gotthard Kettleri poolt Liivimaa ordualade tunnistamisega Leedu protektoraadi all olevateks läksid endised Liivimaa ordu valdused Vana-Liivimaal Leedu suurvürsti valdusse. Põhja-Eestis aga tunnistasid Tallinna linn, Harju-Viru ja Järvamaa rüütelkond maaisandana Rootsi kuningat. Leedu suurvürst reaalset võimu Põhja-Eestis ei teostanud ning valdustes valitsesid endised orduvasallid (mõisamehed). Keerulisi valdustesuhteid Eestimaal tekitasid ka Poola kuninga poolt Rootsi kuninga Erik XIV vennale Soome suurvürst Johanile oma õega abiellumise puhul kaasvaraks antud endised ordulossid Liivimaal (Ruhja, Asti, Härgmäe, Trikata, Helme ja Karksi). 1562. aastal vallutasid rootslased Padise ja Pärnu.
Rootsi, Taani ja Poola sõda
1563–1570 sattusid omavahel sõjajalale ka Rootsi, Taani ja Poola, see oli Põhjamaade seitsmeaastane sõda. 1563 vallutasid rootslased Läänemaa ja poole Saaremaast, endised Maasilinna foogtkonna alad. Septembris vallutasid rootslased kogu Hiiumaa saare. 1565 vallutasid aga Poola teenistuses olnud Liivimaa mõisamehed Pärnu ja peagi said taanlased tagasi Lihula. Oluline pööre sõjas toimus 1568. aastal, kui Rootsi troonile tõusis Poola-sõbralik Johan III.
1569. aasta juulis saabus Tallinna lahte Taani ja Lübecki ühendatud laevastik, mis pommitas Tallinna reidilt linna 13 päeva jooksul ägedalt. Taanlased ja lübecklased riisusid Tallinna sadama täiesti tühjaks ja said sõjasaagiks enam kui 30 kaubalaeva. 1570. aastal lõpetati sõda ning Johan III sõlmis rahu Taani kuningriigiga, Põhjamaade seitsmeaastase sõja tulemusena läks Taani käest Rootsi valdusse Lääne-Eesti, kuid Taani valdusse jäi Saaremaa.
Vene ja Leedu-Poola sõda
, Kuramaa hertsogiriik Moskva tsaaririigi peajõud olid suunatud Leedu vastu, kuhu kevadel 1562 suundusid sõjaretkele Smolenskisse koondatud Moskva väed vojevoodide Ivan Vassiljevitš Šeremetjevi ja Ivan Vorontsovi juhtimisel koos tatari tsareevitšitega "Leedu aladele". Suvel 1562 tegi vürst Andrei Kurbski rüüsteretke Viciebski piirkonda. Rüüsteretke Mstsislau ja Lääne-Dvina aladele tegid Smolenskist, vürstid Pjotr ja Vassili Serebrjanõid ja Velikije Lukist Mihhail Prozorovski ja Mihhail Denisev. Vana-Liivimaal vallutasid Moskva väed Tarvastu ja Põltsamaa.
Leedu vägede vastusõjakäikudena mindi kevadel 1562 Smolenski, Veliži alla ja Pihkvamaa valdadesse ning augustis rünnati Nevelit Pihkvamaal. Sügisel 1562 vallutas Leedu suurhetman Mikołaj Radziwiłł Must tagasi Tarvastu ordulinnuse ja võttis vangi hulga Moskva vojevoode, seejärel tegi ka sõjakäigu Pihkvamaale.
Moskva väed vallutasid kahenädalase piiramise järel 15. veebruaril 1563 strateegiliselt tähtsa Polotski, pärast seda algasid läbirääkimised Moskva ja Leedu vahel.
Pärast läbirääkimiste ebaõnnestumist alustas Moskva tsaaririik sõjavägede kogumist ja sõjakäiku Leedu vastu, kuid Pjotr Šuiski juhitud väed kaotasid 1564. aasta alguses Tšašniki lahingu Orša all Mikołaj Radziwiłł Musta vägedele. Lahingu kaotuse tagajärjel taganesid Moskva väed Smolenski taha, lahingus langes ka väejuht Pjotr Šuiski. Edasi järgnes kohaliku tähtsusega sõjategevus: juunis 1564 tegid Leedu väed sõjakäigu Liivimaale, hetman Aleksander Hilary Połubiński väed ründasid Tartumaa valdu, 22. juunil alustasid vojevood Juri Tokmakovi väed Leedu vägede valduses oleva Ozerištše linnuse piiramist, kuid välilahingu järel Viciebski vojevoodi Stanisław Paci vägedega taganesid. Juulis tegi Vassili Buturlini ratsavägi koos tatari, nogai ja mordvalaste salkadega rüüsteretke Smolenskist, Mstsislau, Kritševi ja Mogiljovi piirkonda. Sõjategevus lõppes pärast 1569. aastat, kui ühinesid Poola kuningriik ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik Lublini uniooniga Rzeczpospolitaks.
1570. aastal sõlmiti Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel kolmeks aastaks vaherahu.
Juulis 1572 suri Poola kuningas Zygmunt II August ning Poola kuningaks valiti Prantsusmaa kroonprints Henri, kuid juba mais 1574 suri Henri vend Prantsusmaa kuningas Charles IX ja Henri sai Prantsusmaa kuningaks, mispeale ta põgenes Poolast Prantsusmaale ja jättis Poola trooni vabaks. 1575. aastal valiti uueks Poola kuningaks Stefan Batory.
1575. aastast tegutses Rzeczpospolita Rootsiga sõjas Moskva tsaaririigi vastu. Rootsi kuningas Johan III aga oli abielus Poola kuninga Zygmunt I Vana teise tütre Katarzyna Jagiellonkaga.
Eesti lõõtspill
frame|right|Joonisel on kujutatud Teppo tüüpi neljarealise C-duuris lõõtspilli nupulaudade skeemid (mängija poolt vaadatuna, st joonise alumine ots on nupulaua ülemine ots; punasega on märgitud lõõtsa lahtitõmbamisel tekkiv noot, sinisega lõõtsa kokkusurumisel tekkiv noot) Eesti lõõtspillideks võib nimetada Eesti kohalike pillimeistrite valmistatud lõõtspille. Need jagunevad kahte peamisse liiki: Teppo ehk Võru tüüpi lõõtspill ja liblikapill.
Teppo lõõts
Võrumaa pillimeistri August Teppo väljatöötatud ja tema järgijate poolt mõneti edasi arendatud Teppo lõõts on Eestile kõige iseloomulikum. See on kolme- või neljarealine kahe- või kolmekooriline (ühte nuppu vajutades heliseb vastavalt kaks või kolm keelt) bisonoorne (lõõtsa lahti tõmmates ja kokku lükates annab üks nupp vastavalt erineva noodi) diatooniline lõõtspill, tavaliselt helistikus A-duur või As-duur, uuemad G-duuris. Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud. Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks.
Liblikapill
Liblikapillid on Venemaa meistrite toodangu eeskujul valminud lõõtspillid, mille väliskujule on iseloomulik nüride nurkade korpus, luust nupud ning lüüra- või liblikakujulised metallkaunistused. Liblikapillid valmistati kahekoorilised ja on seetõttu Teppo lõõtsast mahedama ja vaiksema heliga, kuid nende täiuslikum bassisüsteem võimaldab neil mängida ka minoorses helilaadis. Venepärased liblikapillid levisid eeskätt Kagu-Eestis ja Peipsi ääres, kuid ka Saaremaal.
Liivi sõda
Vene-Rootsi kahekümneviieaastane sõda
, Liivimaa kuningriik pisi|300px|Vene tsaaririigi vallutatud ja okupeeritud alad aastatel 1570–1577 1570. aastal puhkes sõda Rootsi ja Moskva tsaaririigi vahel, pärast seda kui Ivan IV oli lasknud Rootsi troonile tõusnud Johan III saadikud vangistada. Liivimaal üritas Moskva tsaaririik rajada endast vasallisõltuvuses Liivimaa kuningriiki keskusega Põltsamaal, kuhu Ivan IV kutsus troonile hertsog Magnuse, andes oma onupoja tütre Marija talle naiseks. Magnus, kes ei leidnud kohaliku rahva hulgas peaaegu mingit toetust, piiras 1570–71 Vene väega Tallinna, ent löödi tagasi. Vene-vastast ülestõusu üritati Tartus, kuid ebaõnnestunult, linna sakslastest kodanikud küüditati Venemaale.
1573. aastal alustasid Vene väed taas pealetungi ja vallutasid Paide, 1575 Pärnu, 1576 Haapsalu. Maa rüüstati, rootslaste kätte jäi vaid Tallinn. 1575 ühines aga Rootsiga sõjas Moskva tsaaririigi vastu Poola, kus kuningaks oli tõusnud senine Transilvaania vürst Stefan Bátory. 1577 toimus suur Tallinna piiramine, kuid Vene väed löödi tagasi. Tähtsat osa selles mängis Ivo Schenkenbergi maameeste lipkond. Samal ajal vallutas Ivan IV kogu Poola-Leedu käes olnud Vana-Liivimaa lõunapoolsed alad ning pööras tülli "Liivimaa kuningaga", kes oli sunnitud põgenema Poola aladele.
Rzeczpospolita-Rootsi ühendatud jõud osutusid siiski Moskva tsaaririigist tugevamaks, 1578 toimus sõjategevuses pööre, purustati venelaste vägi Võnnu lähedal. 1580 vallutasid Poola väed Pihkva ning 1581. aastal Rootsi väed Pontus De la Gardie juhtimisel Paide, Rakvere ja Narva.
Sõja lõpp
1582 sõlmis Moskva tsaaririik Rzeczpospolitaga Jam-Zapolski vaherahu ning 10. augustil 1583 Rootsi kuningriigiga kolmeaastase Pljussa vaherahu. Põhja- ja Lääne-Eesti läksid Rootsi kuninga võimu alla, Lõuna-Eesti ja Liivimaa jäid Poolale, Saaremaa jäi aga kuni 1645. aastani Taani koosseisu. Endine Kuramaa piiskopkond läks pärast hertsog Magnuse surma Rzeczpospolita vasallriigi Kuramaa hertsogiriigi alluvusse, millele järgnenud Poola-Taani konflikti järel loovutas Taani Kronenbergi lepinguga oma õigused Poolale. Tänutäheks Poolale alistatud Liivimaa olude korraldamisel läänistas Poola kuningas Zygmunt III suurkantslerile ja -hetmanile Jan Zamoyskile 1588. aastal Tartu staarostkonna.
Liivi sõja sündmusi kajastas põhjalikult Balthasar Russow oma "Liivimaa kroonikas" ("Chronica der Prouinz Lyfflandt..."), mis ilmus 1577. aastal kaks korda ja kolmanda, täiendatud trükina 1584. aastal.
Märkused
1569. aastal ühinesid Leedu ja Poola Rzeczpospolitaks.
379
379. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad - 370. aastad - 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad 420. aastad
Aastad: 374 375 376 377 378 - 379 - 380 381 382 383 384
Museo del Fin del Mundo
pisi|Museo del Fin del MundoMuseo del Fin del Mundo ('maailma otsa muuseum') on muuseum Argentinas Tulemaa provintsis Ushuaias.
Ekspositsioonis on etnograafia osakond, vana pood, näitus Ushuaia vanglast, näitus Tulemaa lindudest.
Muuseumis on ka Tulemaa-aineline raamatukogu.
Muuseum on riigiasutus Tulemaa provintsi valitsuse kultuurisekretariaadi alluvuses. Alates aprillist 2003 on muuseumi direktor Santiago Reyes.
Muuseumi aadress on Avenida Maipú 173.
Muuseumi ülesanded
Muuseumi ülesannete hulka kuuluvad loodusteaduste ja ajaloo uurimise edendamine, ajaloomälestiste arvelevõtmine, loodusteaduste ja ajalooga seotud muuseumide, parkide ja raamatukogude rajamise edendamine, muinsuskaitsealase teadlikkuse edendamine rahva seas ja koolis, kultuuriajaloolist huvi pakkuvate esemete ajutiste väljapanekute korraldamine, loodusteaduste ja ajaloo alaste kursuste, konverentside ja diskussioonide korraldamine ning ajaloo ja looduse tutvustamise toetamine. Samuti on muuseumil muinsus- ja looduskaitsega seotud ülesandeid.
Ajalugu
Muuseumi rajamist hakkasid Tulemaa võimud kavandama juba 1905. Kuberner Ramón Cortésil ei õnnestunud see rahapuuduse tõttu. Kuberner Ernesto Manuel Camposel ei õnnestunud see 1962 poliitilise otsuse puudumise tõttu. Aastal 1965 nägi kuberner Francisco Bilbao oma dekreediga nr 240/65 ette hoone Deloqui ja Gobernador Godoy tänava nurgal Tulemaa piirkondliku muuseumi jaoks. Et aga hoone kordategemiseks oli tarvis umbes 40 000 peesot, mida polnud kuskilt võtta, jäi asi seisku.
Aastal 1973 asutati Territoriaalse pärandi mõistmise ja edendamise ühing (Asociación Pro Conocimiento y Conservación del Patrimonio Histórico Territorial), mis võttis eesmärgiks Tulemaa muuseumi loomise. Aastal 1976 asendati see nimi akronüümiga "H.A.N.I.S", mis tähendab ajalugu (Historia), antropoloogiat (Antropología), loodust (Naturaleza), saart Isla) ja lõunat (Sur), kuid annab kokku ka jaaganikeelse sõna, mis tähendab 'kääbus-lõunapöök'. 17. jaanuaril 1979 tunnustas Tulemaa provintsi valitsus seda ühingut üldkasuliku ühinguna (entidad de asesoramiento y cooperación), nii et ta sai juriidiliseks isikuks.
Muuseumi hoone
Hoone üle 60 cm paksused müürid pärinevad 20. sajandi algusest. Tegemist on ehitustehnikaga, mille Tulemaal võttis Catello Muratgia, kasutades vanglaehituses vangide tööjõudu ja Tulemaa kivimurdude kiltkivi.
Aastal 1910 omandas hoonealuse maatüki kuberner Manuel Fernández Valdéz. Aastal 1911 ostis krundi Argentina Riigipank (Banco de la Nación Argentina), et paigutada sinna oma Ushuaia filiaal. Just Fernández Valdéz oli 1907 juhtinud tähelepanu sellele, et puudub pank, mis edendaks äri saare põhjaosa farmide ning Ushuaia kaupmeeste vahel. Raha liigutati Tšiilis asuva Punta Arenase käibel. Luis Fique, Antonio Isorna, Fortunato Beban ja teised moodustasid survegrupi panga filiaali rajamiseks. Vahepeal vedas raha Gallegose jõe, Estadose saare ja Ushuaia vahel Luis Piedrabuena. Veebruaris 1912 rajas Banco de la Nación Argentina lõpuks filiaali praegusse muuseumihoonesse.
Välismüürid on 60 cm paksused, siseseinad 45 cm paksused.
Hoone ruumid paiknevad ümber aatriumi.
1. saal
Esimene saal on pühendatud etnograafiale ja meresõitjatele.
Saali keskne eksponaat on Tulemaa rannikul 1893 hukkunud Briti laeva Duchess of Albany käilakuju. Samas on teisi laeva osi ning 1950. aastal tehtud fotod laevahukukohast. Esemed on kogutud muuseumi ekspeditsioonidel. Muuseumil on suur Tulemaa etnograafia kogu. Väljas on jaganite ja teiste tulemaalaste kõrkjatest, lindude ja sõudjalaliste luust, puukoorest ning guanakosarvest ja -kõõlustest kanuud ja punutised ning muud tarbeesemed ning etnograafilised fotod 19. sajandist.
Ekspositsioon valgustab ka Julio Popperi ning anglikaani misjonäride White Stirling ja Thomas Bridgesi, Augusto Lasserre, salesiaani misjonäride José Fagnano ja José María Beauvoiri ning Gunther Plüschowi elu ja tegevust.
Fail
Fail (inglise keeles file) on nimeline ja terviklik andmekogum, mis on salvestatav, loetav, kopeeritav ja kustutatav arvuti välismälust. Faile võib avada, muuta ja kopeerida lõpmatult palju kordi. Failidesse andmete salvestamine on võrreldav sõnade kirjutamisega paberile. Failidega töötamine toimub üldjuhul operatsioonsüsteemide abil.
On olemas palju erinevaid failitüüpe, iga tüüpi kasutatakse erinevatel eesmärkidel. Fail võib olla loodud selleks, et salvestada pilte, kirjalikke sõnumeid, videoid, arvutiprogramme ja muid andmeid. Mõned failitüübid saavad sisaldada korraga kahte või enamat andmete tüüpi, näiteks arhiivifailid, mis võivad sisaldada pildi-, video- ja tekstifaile.
Louisenlund
pisi Louisenlund ('Louise salu') on üks Taani saare Bornholmi suuremaid bautakivide kogumeid. Mõne allika järgi on ta Bornholmi saarel suurim, kuid suurimaks on nimetatud ka Gryetit.
Fail
Kuna kaasaegsete personaalarvutite välismälus (kõvaketastel) on harilikult väga palju faile (sadu tuhandeid või isegi rohkem), siis on need pandud gruppidesse – kaustadesse, mida kasutaja saab omaduste järgi sorteerida. Igale failile on antud nimi, mille abil fail leitakse.
Louisenlund
Koha geograafilised koordinaadid on 55°8' N, 15°4' E.
Fail
Ajalugu
Sõna "fail" pärineb ladinakeelsest sõnast filum.
Louisenlund
Praegu on puude vahel umbes 50 bautakivi, kuid algselt oli neid rohkem. Paljud neist on üle 2,5 m kõrgused.
Fail
Ajalugu
Sõna "file" rakendati arvuti mälus esimest korda 1950. aastal Radio Corporation of America reklaamis Popular Science Magazine'is, kus öeldi, et arvutuste tulemusi saab säilitada "failis", kuhu salvestatakse numbreid ja neid võib täiendada.
Louisenlund
Arheoloogiahuviline Taani kuningas Frederik VII ostis Louisenlundi külaskäigul   Bornholmile  1851. Ta andis kohale nime oma abikaasa Louise Rasmusseni (krahvinna Danneri) järgi. Too määras koha korrashoiuks iga-aastase toetuse. Praegu kuulub koht ühingule Jægersprisstiftelsen.
Fail
Ajalugu
Aastal 1952 oli sõna "fail" seotud perfokaartidega. Esialgu tähistati terminiga "fail" salvestusseaded, mitte selle sisu.
Louisenlund
Kivide otstarve
Kivide otstarve ei ole täpselt teada.
Fail
Faili nimetus
Enamikus failisüsteemides kasutatakse faili nimetust märkimiseks, millise faili juurde tehakse päring. Enamik operatsioonsüsteeme vajab failinime unikaalsust failidel, mis asuvas ühes kataloogis/kaustas, mõned operatsioonsüsteemid lubavad ühe nimetuse mitme faili jaoks.
Louisenlund
Kivide otstarve
Et paljud kivid on viltu, on asjaarmastajad üritatud kivide suunda seostada taevatähtedega. Keskne kivi osutab suunda asimuudiga 51 kraadi, kust päike tõuseb suvisel pööripäeval. Paleoastronoomilistesse seletustesse tuleb siiski suhtuda ettevaatlikult, sest aja jooksul võivad kivid olla vajunud, kadunud või ka uuesti püsti pandud.
Fail
Failinime laiend
Failinime laiend eksisteerib FAT16, FAT32 ja NTFS-failisüsteemides, mida kasutavad MS-DOS, DR-DOS, PC DOS, MS Windows. Laiendeid kasutatakse failitüübi määramiseks, need annavad süsteemile teada millise rakendusega seda faili avada. Vaikimisi on Windowsi operatsioonisüsteemil laiend peidetud.
Louisenlund
Fænrisstenen
Umbes 150 m Louisenlundist lõuna pool Gyldenså ojas on põhjanõlval ilus suur kivi Fænrisstenen. Kivi pinnal on viis piklikku selgelt inimtekkelist süvendit. Tõenäoliselt on kivi kunagi kasutatud kitsaste esemete, näiteks relvade lihvimiseks.
Fail
Kellaaeg
Faile võib sorteerida loomise, muutmise ja viimase avamise järgi.
Faili omanik ja grupp
Mõnes failis saab märkida faili omaniku ja omanikugrupi.
Juurdepääsuõigused
Mõned failisüsteemid pakuvad kasutajatele võimalust piirata juurdepääsu faili sisule.
Kiviõli vapp
pisi|[[Kiviõli vapp]] Kiviõli vapp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Kiviõli vapp.
Vapp on kinnitatud 20. mail 1992.
Vapi kirjeldus
Vapil kõrgus ja laius on suhtega 5:4. Hõbedasel väljal on sinine triip laiusega 2/5 kilbi kõrgusest, mis asub 42° nurga all suunaga alt paremalt ülemisse vasakusse nurka kilbikandja poolt vaadatuna. Sinise triibu keskel teravikuga üles asub kaheksanurkne täht suurusega 9:10 sinise triibu laiusest.
Põhjendus
Linna vapil on sootäht, kuna linna praegusel asukohal laius soo ja linna esimesi rajajaid innustas ere tulevikulootus. Valge ja sinine värv sümboliseerivad puhtust, selgust, vabadust, ausust ja mõistust.
Monrovia
pisi|Monrovia vaade Monrovia on Libeeria pealinn ja suurim linn. Asub poolsaarel Atlandi ookeani rannikul Montserrado maakonnas.
Esimesed afroameeriklastest asunikud saabusid 1822. aastal ja asutasid Christopolise linna, mis 1824. aastal nimetati Ameerika Ühendriikide presidendi James Monroe järgi Monroviaks.
Kodusõdades on linn kõvasti kannatada saanud. Seetõttu on linnas palju kodutuid lapsi ja noorukeid.
Monrovia on riigi majanduskeskus ja tähtis sadamalinn. Sadama kaudu eksporditakse peamiselt kautšukit ja rauamaaki.
Tallinna Teeninduskool
Tallinna Teeninduskool (lühend Teko) on Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Majaka 2 tegutsev kutseõppeasutus.
Koolis õpetatakse kulinaariat, toiduainetöötlust, hotelliteenindust, kaubandust jm.
Kooli direktor on Meeli Kaldma.
Ajalugu
1945. aastal asutati Tallinnas: Tallinna Vabriku-Tehase Õpilaste kool ja Eesti NSV Kaubandusministeeriumi Õppekombinaat. Need liideti 1960. aastal ning moodustati Tööstuskool nr 15. 1963. aastal muudeti kooli nimetust, Linnakutsekool nr 15. Linnakutsekooli nr 15, mis tegutses aadressil Viktor Kingissepa tänav 60, võeti õppima vähemalt 16-aastasi noori koka, kondiitri, müüja ja pagari erialale.
Koolis õppisid erialateadmisi: kokad, toidukauba- ja tööstuskaubamüüja (nooremmüüjad), pagarid(leivakombinaatidele), jookide valmistajad, pagar-kondiitrid, pagar-operaatorid, kokad-restoranikokad, kokad-välisturistide teenindamise alal (1983 vastuvõtt), toidu- ja tööstuskaupade kontrolör-kassapidajad, kompvekivalmistajad, kondiitrid, ettekandja-kelnerid, puhvetimüüjad, hotelli- ja turismi(reisi)ametnikud (1994 lõpetas I lend), kokk-kondiitrid, kokk-pagarid, müüjad, dekoraator-kujundajad (vastuvõtt 1984).
1978. aastast oli kutseõppeasutuse nimetus Tehnikakool nr 15 (aadressil juba Liivalaia tänav 18), 1984. aastal Kutsekeskkool nr 15 ja 1991. aastal Tallinna Juhkentali Kaubanduskool.
Koolis töötab luuletaja Roman Fokin.
Fænrisstenen
Fænrisstenen ('Fænrisi kivi') on ilus suur kivi Taani saarel Bornholmil umbes 150 m Louisenlundist lõuna pool Gyldenså ojas põhjanõlval.
Kivi pinnal on viis piklikku selgelt inimtekkelist süvendit. Tõenäoliselt on kivi kunagi kasutatud kitsaste esemete, näiteks relvade lihvimiseks.
Muistend
Muistendi järgi heitis hiid (jotun) Fænris, kelle kodu olevat olnud Helvedesbakkerne, kivi Aarsdalest Ibskeri kiriku (Sankt Ibs Kirke) poole, sest ta oli vihane kirikukellade helina taastumise pärast hetkel, kui ta pidas end saare valitsejaks.
Ta viskas vasaku käega ning surus nii kõvasti, et kivisse jäi käe jälg. Kivi sai liiga suure hoo, lendas kõrge kaarega üle kiriku ja kukkus Gyldenså ojja.
Rae vald
Rae vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonnas.
Rae valla naabrid on loodes ja põhjas Tallinna linn, kirdes Jõelähtme vald, idas Raasiku vald, lõunas Kose vald ning edelas ja läänes Kiili vald.
Rae vallavanem on Madis Sarik.
Rae vallas asub Rae raba.
Alevikud
Jüri, Vaida, Assaku, Lagedi ja Peetri.
Külad
Rae vallas on 27 küla: Aaviku, Aruvalla, Järveküla, Kadaka, Karla, Kautjala, Kopli, Kurna, Lehmja, Limu, Pajupea, Patika, Pildiküla, Rae, Salu, Seli, Soodevahe, Suuresta, Suursoo, Tuulevälja, Urvaste, Uuesalu, Vaidasoo, Vaskjala, Veneküla, Veskitaguse ja Ülejõe küla.
Ajalugu
20. detsember 1990 nimetati Sommerlingi külanõukogu ümber Rae külanõukoguks. 11. juuli 1991 muudeti Rae külanõukogu Rae vallaks.
Hunnid
Ajalugu
Hunne on esimest korda mainitud Hiina Zhou dünastia ajastu allikais 3. sajandil eKr. Nende algne asuala oli praeguses Põhja-Hiinas. Rahvaarvult polnud hunne rohkem kui 300 000. Antropoloogiliste tunnuste poolest erinesid hunnid hiinlastest (kroonika mainib, et hunnid olid suuremate ninadega). Kuigi arvuliselt oli hunne vähe, on nende mõju maailma ajaloole olnud suur. pisi|300px|Barbarite ja hunnide invasioonid 1.–5. sajandini 2. sajandil, pärast kaotust hiinlastele ja mongolite esivanematele, jagunesid hunnid neljaks. pisi|300px|[[Lääne-Rooma keisririik ja hunnide Attila impeerium u 450. aastal]]
Invasioon Euroopasse
Arvatavasti assimileerusid ümbritsevad europiidid järgnevate sajandite jooksul hunnidega. Sellest harust on kreeklastel järgmised märkmed alles 360. aastast pKr, kui algas hunni-alaani sõda, mis lõppes 370. aastal hunnide võiduga. Põhja-Kaukaasias elanud alaanide poolel oli võimas gootide riik (goodid asustasid 2. sajandist Sküütiat, Daakiat ja Pannooniat), kelle alistatud rahvad liitusid hunnidega ning olid nende seas Attila surmani.