cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augsburgi usutunnistus
17. artikkel: Kristuse taastulemisest viimseks kohtupäevaks
Reformaatorid kinnitasid, et nad usuvad Jeesuse taastulekut viimseks kohtupäevaks, mil õndsad pälvivad igavese elu taevas ning jumalatud igavese karistuse põrgus. Seetõttu mõisteti hukka taasristijad, kes arvasid, et ka uskmatud võivad saavutada õigeksmõistmise ning samuti need, kes uskusid, et enne Kristuse tulekut saavutavad õiged usklikud võimu kogu maailma üle (ehk loovad maapealse Jumalariigi) ja hävitavad kõik jumalavallatud.
19. artikkel: patu päritolust
Usutunnistuse autorid tunnistasid selgelt, et Johannes Ecki etteheide, nagu nad usuks, et Jumal on ka kõige halva põhjus, on alusetu: nad arvavad, et selle põhjustajaks on ikkagi Saatan.
20. artikkel: usust ja headest tegudest
Katoliiklaste etteheidete vastu, et protestandid on täielikult loobunud heade tegude tähtsustamisest, väideti selles punktis vastu, et iga kristlane peab tegema häid tegusid. Küll aga lükati tagasi sellised ebavajalikud teod nagu roosikrantsi sõrmitsemine, pühakutekultus, palverännakud, paastumised ja kloostritõotused. Häid tegusid tuli usutunnistuse koostajate arvates teha mitte selleks, et lunastust pälvida, vaid ainult seetõttu, et Jumal neid soovib ja neid teha on õigele kristlasele kohane, kes aga sellest mingit otsest isiklikku kasu ei saa. Selle põhjendamisel tugineti taas eelkõige Augustinuse seisukohtadele. Samuti rõhutati, et usk ei põhine mitte ainult teadmistel, vaid sisemisel veendumusel, et Jumal on patud andestanud. Head teod, mida kristlane sooritab, teeb ta aga mitte omast jõust, vaid läbi Kristuse, kes tema läbi toimib.
21. artikkel: pühakute kummardamisest
Usutunnistuse autorid leidsid, et pühakute ja nende tegude peale peaks mõtlema, et selle läbi oma usku tugevdada. Kuid samas leidsid nad, et on Pühakirja vastane, kui neid Kristuse kõrval hakataks Jumala vahendajate ja lunastajatena palvetes appi kutsuma.
Esimese osa lõpetuseks
Usutunnistuse vahepeatükis teatati, et eelneva esimese osaga on edastatud luterliku õpetuse põhipunktid ning samuti, et nad usuvad, et need vastavad igati üldise kristliku õpetusele ega ole vastuolus ka Rooma kirikuga. Seetõttu leidsid nad, et katoliiklastest oleks väga ebasõbralik ja kristliku üksmeele vastane, kui luterlased kuulutatakse väärusulisteks. Samas möönsid nad aga, et teatud vastuolusid katoliikliku õpetusega on, kuid peamiselt mõnede traditsioonide ja väärnähtuste pärast, mitte aga usutunnistuse põhilise sisu osas. Teises osas lubasid autorid jutustada sellest, kuidas nad eemaldasid mõningaid väärtarvitusi ja parandasid õpetuse järgimist. Ühtlasi soovisid nad näidata, et toimivad rohkem Jumala käsu kui traditsiooni järgi (viimast heitsid nad ette katoliiklastele).
22. artikkel: armulauasakramendi mõlemast kujust
Luterlased leidsid, et nii Pühakiri kui ka kiriklik traditsioon näitavad, et armulauda peaks ka ilmalikutele andma mõlemal kujul ehk nii leiba kui ka veini, mitte veini jätma ainult vaimulikele ehk kombetalituse läbiviijale. Nad rõhutasid ka, et ilmikutele ainult armulaualeiva jagamine olevat kinnitatud alles Konstanzi kirikukogul (1414–1418), viidates Jan Husi õpetuse hukkamõistmisele.
23. artikkel: preestrite abielust
23. artiklis tõdeti, et preestrid peaksid abielluma, sest Jumal olevat seadnud abielu sisse kõlvatuse ja liiderlikkuse vältimiseks. Seetõttu leiti abielukeeld olevat Jumala ja kiriku seaduste vastane ning pealegi varem vaimulikud abiellusid, see keelati alles 1075. aastal paavst Gregorius VII poolt. Seega leiti, et vaimulike tsölibaat pole ei jumalik seadus ega ka kristlaste algupärane tava ning sellest tuleks loobuda, sest see õhutab vaimulike seas pahesid, mida kristlik abielu aitaks vältida. Viidati ka sellele, et sarnast seisukohta olevat 15. sajandil avaldanud näiteks ka paavst Pius II.
26. artikkel: roogade eristamisest (ja muudest kirikukommetest)
Selle punkti all lahati mitte ainult paastuaegsete roogade valimise ja muid toitude tarvitamise küsimusi, vaid ka askeesi ja isikliku vagaduse küsimust üldiselt. Paastumise ja askeesi vorme põhimõtteliselt Pühakirja järgi küll tunnistati kui õigema ja vagama elukorralduseni viivaid, ent samas rõhutati, et nende kaudu ei saavutata õndsust ehk need ei ole lunastuse saavutamiseks hädavajalikud. Seega leiti, et pühade, tavade ja traditsioonide järgimine, isegi kirikuteenistustel osalemine pole lunastuse saavutamisel oluline, ehkki aitab seada õiget ja kristlikku elurada. Ent reformaatorid rõhutasid, et lunastus ise tuleb siiski ainult läbi tõelise usu.
27. artikkel: kloostritõotustest
Kloostritõotused lükati seetõttu tagasi juba artiklis 23 toodud põhjendusega, et need räägivad vastu Jumala korraldustele, mille järgi inimesed peaksid elama abielusidemetes. Samuti rõhutati, et mõned kloostritõotused pole ka juba ainult kirikuõiguslikel põhjustel siduvad, kuna need on antud alaealiste poolt, mida 16. sajandi I poolel veel küllalt tihti ette tuli.
Samuti lükati tagasi arvamus, et kloostritõotustel on eriline usuline tähendus. Nende läbi ei saavat inimene vabaneda ei pattudest ega ka mingisuguse "täiusliku seisundini" tõusta. Reformaatorid leidsid, et lunastus on saavutatav ainult läbi Kristuse, mille eriliseks märgiks on ristimine. Seetõttu kuulutati kloostritõotused tühisteks ning rõhutati, et kõigil vaimulike ordude liikmetel on vabadus abielluda.
28. artikkel: piiskopivõimust
Usutunnistuse leidsid, et piiskopid kui kiriku juhid peaksid tegelema ainult vaimulike asjadega ning mitte end segama ilmaliku võimu tegemistesse. Piiskoppide ülesannetena esitati jumalasõna kuulutamine ja õpetamine, sakramentide jagamine ning õige õpetussõna kuulutamise kindlustamine. Kiriku sekkumist poliitikasse, eriti ilmalikke seaduste väljaandmist või kuidagi teisiti ilmaliku elu reglementeerimist ei peetud seega õigeks. Piiskoppidel mööndi olevat küll õigus inimesi armulauaosadusest ilma jätta, kuid seda ainult sõnade, mitte tegudega (ehk ilmaliku vägivallavõimu rakendamine nende poolt keelati). Samuti rõhutati, et nad ei saa jutlustada või käituda evangeeliumi vastu ehk neil ei ole õigust sealt tulenevaid seadusi muuta. Vana Testamendi kohta leiti aga, et mõningaid selle seadusi on muudetud Uues ning need muudatused, mis erinevad juudi kombetalitustest, ei tulene mitte piiskopi või kiriku õigusest neid muuta (nt hingamispäeva liikumine laupäevalt pühapäevale), vaid tulenevad kristlase vabadusest ning sellest, et tavad pole esmatähtsad.
Siiski ei läinud luterlased selle punktiga otseselt Saksa-Rooma riigi piiskoppide ilmaliku võimu vastu, mille neile läänistas keiser, kuid nad rõhutasid, et ilmalik ja vaimulik võim on kaks täiesti eri asja, mida ei saa kokku segada.
Lõpetuseks
Usutunnistuse lõpus lisasid autorid, et nad ei esitanud selles mitte kogu oma õpetust, vaid olulisema ja tungivama osa, samuti aga ka usulistest eksitustest, mis vanas kirikus on. Samuti teatasid luterlased, et kui sellest usutunnistusest peaks väheks jääma, siis nad on valmis Jumala ja Pühakirja alusel oma õpetust ka ulatuslikumalt lahti seletama ja kaitsma.
Augsburgi usutunnistuse mälestamine
Augsburgi usutunnistuse mälestuspäevaks on 25. juuni, seda tähistab ka Eesti Evangeelne Luterlik Kirik.
Felix Mendelssohn Bartholdy komponeeris usutunnistuse 300. aastapäevaks oma 5. sümfoonia, mida on nimetatud ka "reformatsioonisümfooniaks".
Loksa külanõukogu
Loksa külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kõnnu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Loksa asulas.
Külanõukogus tegutsesid Loksa kolhoos, Kahala sovhoosi Kõnnu osakond, Kirovi-nimelise kalurikolhoosi Oktoobri ja Võidu Tee osakond.
S-Keskus
S-Keskus on Eesti mittetulundusühing, mis uurib Eestiga seotud inimsusvastaste kuritegudega seotut.
Ühing asutati 1999.
Ühingu tegevjuht oli aastast 2002 Meelis Maripuu. Hiljem on ühingut juhtinud Arvo Pesti.
Ühingul on oma väljaanne: Sõja ja rahu vahel.
Milvi Hirvlaane
Milvi Jalas-Hirvlaane (sündinud 4. aprillil 1936 Kanepis) on eesti ajaloolane.
Ta on uurinud peamiselt Eesti kultuuri- ja kodulugu, keskendudes enda kodukandile Kanepile ja Vana-Võromaale. Lisaks on ta uurinud ka Tartu Ülikooli ja baltsisaksa kultuurilugu.
Elukäik
Milvi Hirvlaane on lõpetanud Kanepi 7-klassilise Kooli. Seejärel läks ta õppima Võru 1. Keskkooli, kuid samal ajal rajati Põlva rajoon ning seal avati samuti keskkool, kus nappis õpilasi ning Milvi Hirvlaane kutsuti sinna õppima. Töötas ta Tilsi lastekodus kasvatajana ning teenitud raha eest läks ta õppima Tallinna kultuurhariduskooli. Selle lõpetamise järel töötas ta Paides ning aastaid hiljem lõpetas ta Tartus kaugõppes ajaloo-keeleteaduskonna (1972). Ajaloo kandidaaditöö kaitses ta 1980. aastal samuti Tartu Riiklikus Ülikoolis Kanepi kihelkonna kultuuriloo teemal.
Seejärel töötas Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalookomisjoni teadusliku sekretärina, kõrgkooli labori juhatajana ning vanemteadurina ülikooli ajaloo uurimises kuni 1996. aastani.
Milvi Hirvlaane on aidanud kaasa Jakob Hurda nimelise Põlva Rahvahariduse Seltsi trükiste ettevalmistamisel ning tegutseb ka Kanepi Laulu Seltsis.
Isiklikku
Milvi Hirvlaane sündis Voldemar ja Alma-Adeele Jalase neljalapselise pere ainsa tütrena. Tal on poeg Mehis.
Cuba Libre
pisi|Cuba Libre kokteil laimiga Cuba Libre (eesti keeles 'vaba Kuuba') ehk rumm koolaga on kokteil, mis sisaldab Coca-Colat, rummi ja mitmetes retseptides ka laimi ja jääd.
Tavaliselt kasutatakse selles kokteilis kerget Kuuba rummi, näiteks Bacardi rumm. Kuid kokteili võib teha ka muudest rummidest ja kooladest, ja laimimahla võib ka hulka lisada.
Kenta Hasegawa
Kenta Hasegawa (jaapani keeles 長谷川 健太 Hasegawa Kenta; sündinud 25. septembril 1965 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1989–1995 27 mängu ja lõi 4 väravat.
Kivivill
Kivivill on materjal, mida toodetakse basaltkivimist, sulatades seda umbes 1500 °C temperatuuril. Sulatusahjust valgub sulam välja ketruskambri kiirelt pöörlevatele ratastele. Tsentrifugaaljõud muudab sulami kiududeks. Protsessi ajal lisatakse vaiku ja väike kogus õli. Kiud seovad villas väga efektiivselt õhku ning selline kiudude vahele suletud õhk on väga hea isolaator. Muud kivivilla eelised on kõrge tulepüsivus ja head mehaanilised omadused.
Kivivilla põhilisteks komponentideks on vulkaaniline diabaaskivim (basalt), koks ja räbu.
Murchisoni mäed
Murchisoni mäed asuvad Uus-Meremaa Lõunasaarel Fiordlandi rahvuspargis.
Mägedes on mitmeid haruldasi liike, neist tuntuim ja haruldasim takahe ehk lõuna-sultantait. Lindu peeti väljasurnuks ning taasavastati 1948. aastal.
Kõrgeim tipp on 1892 m kõrgune Mount Lyall.
Põhjast, idast ja lõunast piirnevad Murchisoni mäed Te Anau järvega, mis on suuruselt teine järv Uus-Meremaal.
50 eKr
50. aasta eKr
Vaimud (ooper)
"Vaimud" (originaalis Le Villi) on Giacomo Puccini ooper (opera-ballo) ühes vaatuses Ferdinando Fontana libretole Alphonse Karri lühijutustuse Les Willis (1835) järgi. Esmaettekanne toimus 31. mail 1884 Milano Teatro dal Vermes. Rollide esmaesitajad olid Rosina Caponetti (Anna), Antonio d’Andrade (Roberto) ja Erminio Pelz (Guglielmo). Dirigent Achille Panizza. Ümbertöötatud kahevaatuseline versioon oli esmaettekandel 26. detsembril 1884 Torino Teatro Regios. Rolle esitasid Enrico Filippi-Bresciani (Roberto), Elena Boronat (Anna) ja Agostino Gnaccarini (Guglielmo). Dirigeeris Giovanni Bolzoni.
Ajalugu
Puccini esimene ooper. Valmis vahetult pärast konservatooriumi lõpetamist. Kirjutatud kirjastaja Edoardo Sonzogno poolt noorte heliloojate innustamiseks ajakirjas Il teatro illustrato  1883. aastal välja kuulutatud ühevaatuseliste ooperite konkursil osalemiseks. Helilooja  Amilcare Ponchielli julgustas oma õpilast Puccinit osalema sellel konkursil ja viis ta ka kokku Scapigliatura liikumisse kuuluvat libretisti Ferdinando Fontanaga. Nad valisid faabulaks saksa mütoloogilise Wila rahvajutu. Ponchielli lahendas Puccini eest ka honorariküsimused Fontanaga. Fontana küsis libreto eest 100 liiri ja konkursi võidu korral veel 200 liiri.
Puccini alustas komponeerimist 1883. aasta septembris ja lõpetas 31. detsembril. Konkursi žürii koosseisus Amilcare Ponchielli, Amintore Galli, Franco Faccio, Cesare Dominiceti ja Pietro Platania kuulutas tulemused välja 1894. aasta aprilli alguses. Puccini ooper ei olnud 28 esitatud töö kolme parema, vaid ka mitte viie äramärkimist vääriva teose hulgas. Kriitikud konstateerisid, et tegemist on formaalselt numbriooperiga, milles on tunda prantsuse ooperikomponistide Jules Massenet’, Charles Gounod’ ja Georges Bizet’, saksalaste Carl Maria von Weberi ja Richard Wagneri käekirja ning Amilcare Ponchielli ja Alfredo Catalani mõju.
Helilooja ja libretisti Arrigo Boito ja Puccini sõprade õhutusel ja eestvedamisel saavutati, et Milano Teatro dal Verme oli nõus ooperi ettekandmisega. Tänu heale solistide koosseisule oli esietendus väga edukas. Seepeale omandas õigused ooperile muusikakirjastaja Giulio Ricordi. Ta veenis Puccinit muutma ooperit kahevaatuseliseks, et sellega avada 26. detsembril 1884 Torino Teatro Regios  karnevali hooaeg. Puccini soostus ning komponeeris juurde Anna aaria, naiskoori numbri esimeses intermetsos, Roberto aaria ning laiendas soprani lõpuaaria duetiks.
Kolmas esietendus toimus 24. jaanuaril 1885 Milano Teatro alla Scalas, kuhu Puccini lisas veel ühe Roberto romansi. Neljas versioon, mis on tänapäeval peamiselt ettekandmisel, esietendus 7. novembril 1889 taas Teatro dal Vermes. Ka selles tegi helilooja mõningaid muudatusi ja täiendusi. 19. sajandil esitati Puccini esikooperit veel Bolognas, Buenos Aireses, Genovas, Triestes, Napolis, Brescias, Pisas, Hamburgis, Frankfurtis, Varssavis, Veneetsias, Manchesteris ja 1899. aastal veelkord Roomas. 20. sajandi avaetendus oli New Yorgis (1908) ja järgmine Teise maailmasõja ajal Milanos (1944). Alates 1954. aastast (Siena) on Le Villi olnud ettekandmisel Spoletos (1954), Londonis (1955, 1960, 1985), New Yorgis (1966), Buenos Aireses (1968), Brunswickis (1988), Bolognas (1972), Trevisos (1974), Lissabonis (1984), Torre del Lagos (1984), Triestes (1987), Bonnis (1992), Zürichis (1997), Firenzes (2018) ja Mainzis (2023).
Helisalvestused on tehtud aastatel 1952, 1954, 1971, 1972, 1975, 1979, 1980, 1994, 1995, 2001, 2004, 2008, 2017 ja 2018.
Süžee
Tegevus toimub keskajal Schwarzwaldis. Kevadel peetakse külas metsnik Guglielmo tütre Anna kihluspidu Roberto nimelise noormehega. Roberto on saanud  suure päranduse ja peab minema Mainzi seda vastu võtma. Anna muretseb tema pärast, kuid Roberto püüab teda rahustada ja lubab, et tuleb varsti tagasi. Anna räägib, et nägi und, milles näidati talle, et Roberto sureb. Guglielmo õnnistab lahkuvat Robertot teel. Roberto jääb Mainzis kinni sireeni võrku, elab muretut elu ja unustab Anna. Anna ootab teda terve suve ja sügise ning talvel sureb üksindusse. Roberto naaseb alles mõne kuu pärast, kui sai Anna surmast teada. Roberto jäi pärast sireeniga kohtumist rahatuks. Guglielmo süüdistab Robertot oma tütre surmas ja kutsub haldjad noormehele kätte maksma. Legendi järgi on nii, et kui tüdruk sureb armastusest, sunnivad haldjad tema südame murdnud noormeest surmani tantsima. Guglielmo kutsub kohale tütre vaimu ja ka teiste naiste vaimud, keda mehed on maha jätnud. Haldja meelitavad Roberto talvisesse metsa. Roberto ehmub ja kahetseb oma tegu. Ilmub Anna vaim ja räägib noormehele, kuidas ta enne surma kannatas. Roberto anub andestust. Haldjad kutsuvad teda reeturiks. Algab Anna vaimu, haldjate ja Roberto metsik tants, kuni Roberto surnult Anna vaimu jalge ette kukub. Haljad laulavad hosiannat.
Muusikalood
Kahevaatuselise versiooni järgi on ooperis järgnevad muusikalood:
Adriane Lopes
Adriane Lopes (29. juuni 1976 ) on Brasiilia advokaat, kes on praegu alates 2. aprillist 2022 Campo Grande linnapea.
Elulugu
Adriane sündis 29. juunil 1976 Gisleni Garcia Barbosa ja Antônio Ferreira Barbosa tütrena.
Ta töötas oma isa jäätisetehases. Lisaks töötas ta neli aastat Brasiilia karistussüsteemi haldamise riiklikus agentuuris (Agepen).
Ta on jurist, kellel on õigusteaduse ja teoloogia ning avaliku halduse ja linnakorralduse magistrikraad.
Ta on Brasiilia Coaching Institute'i (IBC) treener ja juhtiv treener.
Ta on abielus Brasiilia poliitiku Lídio Lopesiga ja neil on 2 last: Bruno ja Matheus Lopes.
Patriot Front
Patriot Front on 2017. aastal loodud Ameerika Ühendriikide fašistlik rühmitus.
Patriot Fronti liikmeteks on 18-35 aastased valged mehed. Patriot Fronti manifest väidab et demokraatia on Ameerikat alt vedanud ning et Ameerika rahvus on kujunenud Euroopast tulnud avastajate järeltulijatest.
Erinevalt teistest Ameerika valgete natsionalistide rühmitustest kasutab Patriot Front pehmemat retoorikat et meelitada konservatiive ja Trumpi toetajaid. Näiteks valge rassi asemel räägitakse euro-ameeriklastest.
Patriot Front kasutab propaganda tegemiseks paraadide korraldamist, kleepiste, bännerite ja plakatite asetamist, gräffiti tegemist, toiduabi jagamist ja treeningute korraldamist.
Patriot Front on üks Ameerika suurim ja aktiivseim paremäärmuslik poolsõjaline rühmitus. Täpne liikmete arv pole teada kuid hinnanguliselt on see mõnest sajast kuni mitme tuhandeni. 2022 aasta septembri seisuga oli Patriot Fronti Gabi kontol üle kümne tuhande jälgija.
Emajõe tänav (Pärnu)
Emajõe tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Endla tänav (Haapsalu)
Hoonestus
pisi|Haapsalu adventkirik, Endla tänav 4
Vladimir Petrov
pisi|Vladimir Petrov (2013) Vladimir Petrov (vene keeles Владимир Владимирович Петров; 30. juuni 1947 Krasnogorsk – 28. veebruar 2017 Moskva) oli NSV Liidu jäähokikoondise ründaja.
Emajõe tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 401 meetrit.
Vladimir Petrov
Ta tuli jäähokis olümpiavõitjaks 1972. aastal Sapporos ja 1976. aastal Innsbruckis ning pälvis hõbemedali 1980. aastal Lake Placidis.
Endla tänav (Haapsalu)
Ajalugu
Tänav sai nime 18. veebruaril 1926, eelnevalt kandis tänav nimetusi Uus-Aleksandri tänav; Neue Alexanderstraße; Новая Александровская ул.; Ново-Александровская ул..
Luuska külanõukogu
Luuska külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Suuremetsa külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Luuska asulas.
Vladimir Petrov
Maailmameistrivõistlustel saavutas Petrov 9 kuldmedalit: 1969–71, 1973–75, 1978, 1979 ja 1981. Nendele lisandus hõbemedal 1972. ja pronksmedal 1977. aastast. Euroopa meistrivõistlused olid maailmameistrivõistlustega ühendatud, aga arvesse läksid ainult tulemused Euroopa meeskondade vahel. Euroopa meistrivõistlustel saavutas Petrov 8 kuldmedalit: 1969, 1970, 1973–75, 1978, 1979 ja 1981. Neile lisandusid hõbemedalid 1971 ja 1972 ning pronksmedal 1977. Aastail 1973, 1977 ja 1979 valiti ta MM-i parimaks ründajaks.
NSV Liidu meistriks jäähokis tuli Petrov astail 1969–81 11 korda. Kolmel korral saavutas ta hõbemedali (1969, 1974 ja 1976), teistel aastatel võitis. Karikavõistlused võitis ta viis korda: 1968, 1969, 1973, 1977 ja 1979. Sellele lisandus karikafinaali jõudmine 1976.
Petrov oli 22. maist 1992 kuni 8. aprillini 1994 Venemaa hokiföderatsiooni president.
Aastal 2006 valiti ta IIHF-i Kuulsuste Halli liikmeks.
Emajõe tänav (Pärnu)
Nimi
Tänav sai nime 1923.
Tagaranna kirjanduspäev
Tagaranna kirjanduspäev on Saaremaal Tagaranna kalurikülas suvel, tavaliselt juuli teisel laupäeval, aset leidev kultuurisündmus keskpäevast päikeseloojanguni. Tagaranna kirjanduspäeva idee autoriks on kirjanik Maimu Berg. Kirjanduspäeva aitavad korraldada Julia Laffranque ja Tagaranna Külaselts. Toetajateks on Kultuurkapital, Saaremaa vald, Vöimalus, Mustjala festival, Saaremaa raamatuklubi "Head sõnad", Spetsiaalne OÜ, Pointprint, Adama talu jt.
Tagaranna - kus vaim lendab ja lest suitseb!
Ajalugu
20. juuli 2019. Rannaaugu sadam: esinejad: Lembit Uustulnd, Rein Orn, Andres Tarvis, Maimu Berg, Ülo Tuulik, Jaan Õunapuu, Julia Laffranque, Oliver Aring, Piret Raud, Estonian Dream Big Band Siim Aimla juhtimisel, Veiko Märka, Kai-Mai Olbri, Olev Remsu, Janika Kronberg, Piret Bristol, Jan Kaus, Doris Kareva, Jaanika Lentsius. Aleksander Tarvise ja Hugo Miti kunsti näitus. Andres Raagi film „Tagaranna droonilt vaadatuna“ ja katkend Mark Soosaare filmist „Pühapäevamaalijad“ (1979).
18. juuli 2020. Tagaranna linnuvaatlustorn: esinejad: Tõnu Õnnepalu ja Heiki Mätlik.
10. juuli 2021. Ringe talu, Kulli talu, Anni talu, Kipri talu, Ninase rannakaitsepatarei, Rannaaugu sadam: esinejad: Andres Tarvis, Maimu Berg, Reet Lõugas, Anne Trei, Mehis Tulk, Kurt Heiling, Mudlum, Katrin Pauts, Andres Raag, Mihkel Kaevats, Diana Alt, Tanel Ting, Julia Laffranque, Olga Voronova, Toomas Nestor, Arvo Leibur, Aare Tammesalu, Siim Aimla, Jürgen Rooste. Aleksander Tarvise maalide ja kangastelgedel kootud käsitöö (autorid: Piret Ahun, Liisi Ots) näitused.
9. juuli 2022. Kipri talu, Mustjala Rahvamaja, Kipri talu mererand (äike, rahe, vihm ja päike!): esinejad: Birk Rohelend, Ketlin Priilinn, Maria Magdalena (laul, ukulele) ja Kurt Heiling (klahvpillid), etendus: Andrus Kivirähk „Alias“, lavastaja Raivo Adlas, näitlejad Piret Kuub ja Julia Laffranque, Andrus Kivirähk, Ilona Martson, Andres Raagi laulud, Ex libriste näitus -  Külliki Järvila, Contra, Pepe Justicia (kitarr).
8. juuli 2023 . Kipri talu, Kipri talu paadikuur ja mererand. Kulli talu (Mustjala Festivali raames Patrick Süskindi "Kontrabass" monoetendus Andres Raagi esituses, piletitega), esinejaid: Maimu Bergi novelli "Hloptshik" lavastus lavastajad Raivo Adlas ja Piret Kuub, teised näitlejad: Toivo Prostang, Harald Tõru, Julia, Oscar Helmut, Tobias Louis ja Léo Lennart Laffranque, kirjanikud: Leelo Tungal, Maarja Kangro, Valdur Mikita, Pille Kannisto, Tauno Vahter. Muusikud-kirjanikud: Rein Orn, Lembit ja Meelis Uustulnud. Mall Kivimaa keraamika. Vaino Vahingu novellikogu "Meeter riiet tüdrukule" esitlus, katkendi niminovellist esitasid Piret Kuub ja Julia Laffranque. Päikeseloojangu esinejad: Kristiina Ehin ja Silver Sepp.
Balkani keeleliit
Balkan keeleliit on Balkani keelte piirkondlike tunnuste kogum, milles sarnanevad grammatika, süntaks, sõnavara ja fonoloogia. Lõunaslaavi, idaromaani, albaania, kreeka harud kuuluvad kõik suurde indoeuroopa keelkonda, samas kui türgi haru on omane turgi keelkonnale.
Tiritiri Matangi
Tiritiri Matangi on saar Uus-Meremaal pindalaga 2,2 km².
Saarel on külastajatele avatud looduskaitseala mitmete haruldaste liikidega. Saarel ei ole püsielanikke, aga seda külastab iga-aastaselt 30 000 kuni 32 000 turisti.
Saarel asub 1. jaanuaril 1865 tööd alustanud Tiritri Matangi majakas. See on Uus-Meremaa vanim siiamaani tegutsev tuletorn.
1937. aasta Pärnu maleturniir
Pärnu maleturniir 1937 oli Pärnus 1937. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir.
Eesti esivõistlustele (võitis Paul Schmidt Ilmar Raua ees) järgnes juulis 1937 sõjaeelse Eesti tähelepanuväärseima malesündmusena tugevakoosseisuline rahvusvaheline turniir Pärnus. Osavõtjate hulgas oli kolm suurmeistrit (Salo Flohr, Gideon Ståhlberg ja Savielly Tartakower) ja kaks rahvusvahelist meistrit (Paul Keres, Karel Opočenský), kellest suurmeister Flohr kandis tollal maailmameistri kandidaadi nimetust.
Liigesejäikuslik lülipõletik
Liigesejäikuslik lülipõletik ehk anküloseeriv spondüliit ehk Behterevi tõbi (ladina keeles spondylarthritis ancylopoetica) on krooniline, tervet organismi haarav põletikuline, peamiselt kogu lülisammast kahjustav liigesehaigus.
1937. aasta Pärnu maleturniir
Suurem osa turniiri korraldustööst langes Kerese õlule. Turniir peeti suvekasiino Punases saalis. Keres lõi lisaks muule kaasa samal ajal Pärnus alanud rahvusvahelistel tennisevõistlustel.
Eesti meedia teatel Eesti esindajate Schmidti, Raua ja Feliks Villardi šansse ei peetud millekski. Kui pärast võistlust küsiti turniiri võitnud Paul Schmidtilt kommentaari, vastas too enesekindlalt: "Mu praegune edu ei olnud mulle üllatuseks." Esmaspäevas kirjutati: "Kui Schmidt füüsiliselt ei nõrgene, siis näeme Eestis peatselt kaht suurmeistrit."
Paremusjärjestus
1. Schmidt 5,5 punkti, 2.–4. Keres, Flohr ja Ståhlberg 4,5 p, 5. Tartakower 4 p, 6. Opočenský 3,5 p, 7. Raud 1,5 p, 8. Villard 0 p.
Sex on the Beach
pisi|Sex on the Beach Sex on the Beach (eesti keeles 'seks rannal') on alkohoolne kokteil, mis sisaldab vodkat, virsiku schnapps'i, apelsinimahla ja jõhvikamahla. Kokteili tarvitatakse enamjaolt suvekuudel.
Sex on the Beach on ka International Bartenders Associationi (IBA) ametlik kokteil.
Punakas rähksamblik
Punakas rähksamblik  (Catapyrenium lachneum) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
HUIK!
HUIK! on Tallinnas tegutsev Eesti segakoor.
Bad Loipersdorf
Bad Loipersdorf (2019. aastani Loipersdorf bei Fürstenfeld) on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Thermae Loipersdorf spaa on tuntud oma suuruse poolest (u. 36 000 m²).
HUIK!
Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa koorikonkurssidel.
2009–2018 oli koori peadirigent Kaspar Mänd. Aastatel 2018–2022 oli peadirigent Ingrid Roose. Alates 2022. aastast on peadirigendiks Ode Pürg.
Leszek Kosedowski
Leszek Marian Kosedowski (sündinud 25. mail 1954; Środa Śląskas Środa Śląska maakonnas Alam-Sileesia vojevoodkonnas) on Poola endine poksija.
Poksijana
Ta pidas kokku 220 kohtumist ning võitis neist 179, kaotas 33 ja viigistas 8 kohtumist.
Poola meistrivõistlustel
Ta oli kokku neljakordne Poola meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1974. aastal ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1977, 1978 ja 1980.
Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta sai 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel) sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Richard Nowakowskile (Ida-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Maailmameistrivõistlustel
Ta osales 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Lutz Käsebierile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Isiklikku
Tema nooremad vennad Krzysztof ja Dariusz Kosedowski on samuti tuntud Poola endised poksijad.
Dubá
Dubá (saksa keeles Dauba) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Dubá asub Česká Lípast umbes 16 km lõunas, Liberecist ligikaudu 43 km lääneedelas ja Praha kesklinnast 52 km põhjas.
Strengberg
Strengberg on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
Dubá
Dubát on esmamainitud 1253. aastal. Linnaõigused sai Dubá 1843. aastal.
Strengberg
Strengberg asub Mostviertelis Linzi ja Amstetteni vahel, Doonaust lõunas. U. 17 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Pauluse kirik
Pauluse kirik on mitme kiriku nimi või nimevariant.
Eesti:
Saksamaa:
Eesti 2018. aasta riigieelarve
'''Eesti 2018. aasta riigieelarve''' on Eesti keskvalitsuse 2018. aasta eelarve. Valitsus algatas 2018. aasta riigieelarve seaduse menetlemise 27. septembril 2017. Seadus läbis esimese lugemise 18. oktoobril 2017 ja teise lugemise 15. novembril 2017.
Riigikogu võttis riigieelarve seaduse vastu 13. detsembril 2017. Eelarve kulude ja investeeringute maht on 10,826 miljardit eurot ja tulude maht 10,308 miljardit eurot.
Reaalsed tulud olid 10,162 miljardit eurot (98,6% eelarvest) ja kulud 10,109 miljardit eurot (93,4%).
Solvay konverents
1911 Solvay conference.jpg, M. Brillouin, E. Solvay, H. Lorentz, E. Warburg, J. Perrin, W. Wien, M. Curie ja H. Poincaré.
Rahvusvahelised Solvay füüsika ja keemia instituudid, mis asuvad Belgias Brüsselis, asutati tööstur Ernest Solvay poolt 1912. aastal, pärast ainult kutsutud osalejatega ajaloolist 1911. aastal toimunud füüsikas pöördelist Solvay konverentsi (Conseil Solvay). Need instituudid koordineerivad konverentse, töötubasid, seminare ja kollokviume.
Esimene konverents
Esimese Solvay konverents toimus Brüsselis 1911. aastal 30. oktoobrist kuni 3. novembrini, konverentsi esimees oli Hendrik A. Lorentz. Konverentsi teemaks oli radiatsioon ja kvandid. Käsitleti probleeme, mis tulenesid kahe erineva käsitluse, klassikaline füüsika ja kvantmehaanika olemasolust. Frederick Lindemann oli osalejatest noorim ja vanuselt järgmine oli Albert Einstein. Esimese Solvay konverentsi teised tuntud osalejad olid näiteks Marie Curie ja Henri Poincaré.
Viies konverents
Kuulsaimaks loetakse 1927 oktoobris toimunud viiendat Solvay konverentsi elektronidest ja footonitest, kus maailma kuulsaimad füüsikud arutasid äsja formuleeritud kvantteooriat. Olulisimad osalejad olid Albert Einstein ja Niels Bohr. Osalenud 29 osalejast 17 said hiljem Nobel auhinna ning Marie Curie sai kaks Nobeli auhinda: ühe füüsikas ja teise keemias. tühi|pisi|550x550px|Pilt viienda konverentsi osalejatest. Ülemises reas [[Auguste Piccard|A. Piccard, E. Henriot, P. Ehrenfest, E. Herzen, Th. de Donder, E. Schrödinger, J. E. Verschaffelt, W. Pauli, W. Heisenberg, R.H. Fowler, L. Brillouin; Keskmises reasː P. Debye, M. Knudsen, W.L. Bragg, H.A. Kramers, P. A. M. Dirac, A. H. Compton, L. de Broglie, M. Born, N. Bohr; alumises reas I. Langmuir, M. Planck, M. Curie, H. A. Lorentz, A. Einstein, P. Langevin, Ch.-E. Guye, C. T. R. Wilson, O. W. Richardson]]
Hiromitsu Isogai
Hiromitsu Isogai (jaapani keeles 礒貝 洋光 Isogai Hiromitsu; sündinud 19. aprillil 1969 Ogawas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta sündis aastal 1969 Ogawas (praegu Uki linnaosa, asub Kumamoto prefektuuris).
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1995. aastal 2 mängu.
Lüganuse külanõukogu
Lüganuse külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Lüganuse valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Lüganuse asulas.
Külanõukogus tegutsesid Lüganuse ja Hiie kolhoos ning Virulase kalurikolhoosi Purtse brigaad.
Matěj Vydra
pisi| Matěj Vydra (sündinud 1. mail 1992 Chotěbořis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib ründajana Premier League'i klubis Burnley ja Tšehhi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubides Vysočina Jihlava ja Baník Ostrava. 2010. aastal Itaalia kõrgliiga klubiga Udinese Calcio, kuid vähese mänguaja tõttu suundus ta laenule teistesse klubidesse. Alates hooajast 2012–13 on ta mänginud Inglismaa klubides. Tema esimene hooaeg Inglismaal oli 2012–13, kui ta mängis Watfordi meeskonnas Inglismaa esiliigas. Ta lõi liigas 20 väravat ning valiti sel hooajal liiga sümboolsesse koosseisu ja ühtlasi liiga parimaks mängijaks. Hooajal 2013–14 mängis ta West Bromwich Albioniga Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2014–15 mängis ta taas Watfordis, kellega sai esiliigas teise koha. Hooajal 2015–16 oli ta laenul esiliiga klubis Reading ning mängis ka järgmised kaks hooaega esiliigas, kuuludes Derby County ridadesse. Hooajal 2017–18 oli ta 21 väravaga esiliiga suurim väravakütt. Hooajal 2017–18 valiti ta taas esiliiga sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Burnleyga.
2013. aastal valiti ta Tšehhi jalgpalli aasta talendiks.
Debüüdi Tšehhi jalgpallikoondises tegi Vydra 2012. aasta augustis mängus sõprusmängus Taani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 26. märtsil 2013 MM-i valikmängus Armeenia vastu.
Mooste külanõukogu
Mooste külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Mooste valla territooriumil. Külanõukogu täitevkomitee asus Sääsaare asulas.
Long Island Iced Tea
pisi|226x226px|Kokteil Long Island Iced Tea Long Island Iced Tea (eesti keeles 'Long Islandi jäätee') on alkohoolne kokteil, mis sisaldab vodkat, tekiilat, kerget rummi, triple sec ' i, džinni ja koolat.
Paljudes tänapäevastes variantides asendatakse koola kas dieetkoola või jääteega, kuid traditsioonilises kokteilis jäätee siiski ei käi.
Łošyca
pisi|left| Łošyca (vene keeles Lošitsa, transkribeerituna Lošõtsa) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Leninski rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid ja trollibussid, seal asub ka Łošyca raudteepeatus.
Linnaossa jääb Łošyca jäärak, kus NKVD üksused hukkasid 7-10 tuhat inimest. Aastal 2009 kavandasid linnavõimud seoses linnaosa rajamisega jääraku täitmist ja selle asemele autotee rajamist, ent üldsuse vastuseisu tõttu jäid need plaanid teostamata.
Ajalugu
Łošyca on tekkinud Łošyca Lubanskaha küla kohale, mille juures asus ka Łošyca mõis. Nõukogude perioodil hakkas see kandma nime Łošyca 1. Külas asus juurviljakasvatuse ja kartulikasvatusega tegelev katsemajand. Aastal 1985 arvati küla maad Minski koosseisu. Aastal 2015 algasid seal ehitustööd. Algselt kavandati küla maadele neli mikrorajooni, hiljem otsustati neid sinna rajada aga kuus.
Vabaduse orden
Vabaduse orden (ukraina keeles орден Свободи) on 2008. aastal asutatud Ukraina teenetemärk, mida antakse väljapaistvate teenete eest Ukraina suveräänsuse kindlustamisel, Ukraina ühiskonna konsolideerimisel, demokraatia arendamisel ning inimeste ja kodanike põhiseaduslike õiguste ja vabaduste kaitsmisel.
2022. aasta novembri seisuga on ordeni saanud 75 inimest, sealhulgas 23 välismaalast.
Vabaduse ordeni kavalere
pisi|150px|[[Bartholomeos I]] pisi|150px|[[Boriss Nemtsov]] pisi|150px|[[Boris Johnson]]
Tartu Leedulaste Selts
Tartu Leedulaste Selts on Tartus elavate Eesti leedulaste organisatsioon. Selts asutasid 21. aprillil 1993 üheksateist Tartu ülikooli leedulasest vilistlast. Seltsi esinaiseks valiti Tamara Taunytė-Laisaar.
See selts jätkab 1906–1918 Tartus tegutsenud leedulaste seltsi tegevust.
Ats Sõnajalg
Ats Sõnajalg (sündinud 16. jaanuaril 1990) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.
Ta lõpetas 2009. aastal Tallinna Reaalkooli.
2018. ja 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks orienteerumisjooksu sprindis, 2021. aastal orienteerumisjooksu pikal rajal. Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta võitnud veel 2016. aastal hõbeda öisel tavarajal, 2014. ja 2016. aastal pronksi pikal rajal ning 2022. aastal pronksi sprindis ja tavarajal.
2018. aastal osales ta Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel Riias. 2021. aasta orienteerumisjooksu MM-võistlustel Tšehhis, Terezínis sai ta sprindis 35. koha ja segateatesprindis Eesti võistkonnas 11. koha.
Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus on ta Sparta Spordiklubi meeskonnas võitnud kulla 2017. aastal 4 х 1500 meetri teatejooksus ning 2016., 2017. ja 2019. aastal ekidenis. Kergejõustiku individuaalaladel on ta Eesti meistrivõistlustel võitnud 3000 meetri takistusjooksus 2017., 2019. ja 2021. aastal hõbeda ning 2016., 2020. ja 2023. aastal pronksi. 5000 meetri jooksus võitis ta 2016. aastal pronksi. 2021. aastal tuli ta Eesti meistriks 4 km krossijooksus.
Ta oli Guinnessi rekordina kinnitatud 2018 suvel kultuuriprogrammi "Eesti Vabariik 100" raames korraldatud 100 x 10 km teatejooksu võistkonna liige.
Zeillern
Zeillern on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
Zeillern asub Mostvierteli südames. U. 15,41 % valla territooriumist on metsaga kaetud.
Jaak Ardon
Jaak Ardon (ka Jack Ardon; 13. oktoober 1939 Tartu – 18. veebruar 2000 Lakewood) oli eesti rahvusest USA korvpallur ja pesapallitreener.
Ta sündis 1939. aastal Tartus. 1944. aastal põgenes ta koos vanematega Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Ta lõpetas 1958. aastal Lakewoodis keskkooli ja õppis aastatel 1958–1962 Louisiana osariigis Tulane'i Ülikoolis.
Pärast sportlaskarjääri katkestanud põlvevigastust tegutses ta 35 aastat New Jerseys pesapallitreenerina. Ta on töötanud ka automüüja ja kinnisvaramaaklerina.
Taurupe vald
Valla pindala on 126 km². 2011. aasta seisuga elas seal 833 inimest. Valla keskuseks on Taurupe küla. Vallamaja asub aadressil Bērzu iela 6, vallavanem on Jānis Stafeckis.
Ajalugu
Valla maadel asusid varem Aderkaši mõis ja Taurupe mõis. Esimese pindala oli 1920. aasta maareformi eel 1757 hektarit ja teise pindala 1105 hektarit. 1925. aastani kandis vald nime Aderkaši vald. 1935. aastal oli Taurupe valla pindala 85 km².
1945. aastal moodustati Taurupe vallas Taurupe ja Aderkaši külanõukogu. Vald likvideeriti 1949. aastal. 1954. aastal liideti Taurupe külanõukoguga likvideeritav Aderkaši külanõukogu, 1959. aastal aga Zaube külanõukogu Taurupe sovhoosi maad. 1963. aastal liideti Taurupe külanõukoguga Plātere külanõukogu Taurupe sovhoosi maad, ent Oškalni sovhoosi maad liideti Mazozoli külanõukoguga. 1990. aastal reorganiseeriti külanõukogu vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Aderkaši linnamägi ja kunstnik Vilhelms Purvītise elumaja. Regionaalse kaitse all on Aizpurvji muinaskalmed, Taurupe mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, ait, park, teenijate maja ja Valge Maja nimeline mõisavalitseja maja), Kalēji muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Pauņēni muinaskalmed ehk Katkuhauad ja Ozolēni muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Aderkaši õigeusu kirik ja Zvirgzdiņi muinaskalmed.
Looduskaitse all on Taurupe Rambāse tamm, Lakstene hiidtamm, Tīsiņi tamm, Birznieki tammed, Kaļvi tammed ja Līčupe paljand, lisaks arvukalt nimetuid põlispuid. Valla kaguosa jääb Ogre oru loodusparki.
Asustus
Valla külad on:
Seitseteist provintsi
Seitseteist provintsi oli mõiste, mida kasutati Habsburgide Madalmaade keiserlikes osariikides 15. ja 16. sajandil. Nad katsid laias laastus Madalmaad, s.o tänapäeva Hollandi, Belgia ja Luksemburgi koos enamusega Prantsuse Nordi departemangust, sealhulgas Artois, Prantsuse Flandria ja Prantsuse Hainaut. Sellesse alasse mahtusid ka poolsõltumatud, peamiselt kiriklikud valdused, nagu Liège, Cambrai ja Stavelot-Malmedy.
Taurupe vald
Asustus
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Seitseteist provintsi
Seitseteist provintsi tekkisid Burgundia Madalmaadest, mitmest läänist, mida valdas Valois-Burgundia dünastia, ja aastal 1482 päris need Habsburgide dünastia, aastast 1556 valdas Habsburgide Hispaania. Aastast 1512 moodustasid provintsid lõviosa Burgundia ringkonnast. Aastal 1581 eraldus Seitse Ühendatud Provintsi, et moodustada Hollandi Vabariik.
Koosseis
pisi|280px|Madalmaade kaart aastal 1477
Madalmaade Generaalstaatides ei olnud alati samad seitseteist provintsi esindatud. Mõnikord oli üks delegatsioon teisega liidetud.
Hilisematel aastatel sai Zutpheni krahvkond Gelderni hertsogkonna osaks ja Limburgi hertsogkond sõltus Brabanti hertsogkonnast. Drenthe isandkonda on mõnikord peetud Overijsseli isandkonna osaks. Teisest küljest olid prantsuskeelsed Flandria linnad mõnikord tunnistatud eraldi provintsiks. Seetõttu on mõnes loendis Zutphen ja Drenthe asendatud järgmistega:
Madalmaades oli mitu lääni, mis ei olnud Seitsmeteistkümne provintsi osad, peamiselt seetõttu, et need ei kuulunud Burgundia ringkonda, vaid Alam-Reini-Vestfaali ringkonda. Suurim neist oli Liège'i piiskopkond, roheline ala kaardil, sealhulgas Horni krahvkond. Etniliselt ja kultuuriliselt Madalmaade hertsogkonnad Kleve ja Jülich ei kuulunud kumbagi. Põhjas olid veel mõned väikesed üksused, nagu Amelandi saar, mis säilitasid oma isandad kuni Prantsuse revolutsioonini.
Ajaloolased on välja tulnud loendi erinevate variatsioonidega, kuid alati 17 liikmega. See arv on valitud oma kristliku varjundi tõttu.
Ajalugu
Seitseteist provintsi pärinesid Burgundia Madalmaadest. Burgundia hertsogid said süstemaatiliselt erinevate provintside isandateks. Hertsoginna Marie oli viimane Burgundia dünastiast.
Enamus nendest provintsidest olid Saksa-Rooma riigi läänid. Kaks provintsi, Flandria krahvkond ja Artois' krahvkond, olid algselt Prantsuse läänid, kuid suveräänsus loovutati keisririigile Cambrai rahuga aastal 1529.
Pärast Karl V troonist loobumist aastal 1555 jagati tema valdused tema poja, Hispaania kuninga Felipe II, ja tema venna, Saksa-Rooma keisri Ferdinand I vahel. Seitseteist provintsi läksid tema pojale, Hispaania kuningale.
Konfliktid Felipe II ja tema Hollandi alamate vahel viisid Kaheksakümneaastase sõjani, mis algas aastal 1568. Seitse põhjapoolset provintsi saavutasid sõltumatuse kui Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud Vabariik. Need olid:
Lõunapoolsed provintsid Flandria, Brabant, Namur, Hainaut, Luksemburg ja teised, jäid Hispaania võimu alla tänu Parma hertsogi sõjalisele ja poliitilisele andele, eriti Antwerpeni langemisel. Siit alates said provintsid tuntuks kui Hispaania Madalmaad või Lõuna-Madalmaad.
Artois ning osi Flandriast ja Hainaut'st (Prantsuse Flandria ja Prantsuse Hainaut) loovutati Prantsusmaale 17. ja 18. sajandi jooksul.
Majandus
16. sajandi keskpaigaks oli Antwerpeni markkrahvkond (Brabanti hertsogkond) saanud Madalmaade majanduslikuks, poliitiliseks ja kultuuriliseks keskuseks, pärast mida viidi pealinn lähedalasuvasse Mecheleni isandkonda Brüsseli linna.
Brugge (Flandria krahvkond) oli juba kaotanud oma silmapaistva seisundi Põhja-Euroopa majandusvedurina. Ja Holland kogus 15. ja 16. sajandil järk-järgult tähtsust.
Louis Napoléon
pisi|240px|Louis Napoléon pisi|240px|Louis Napoléon osalemas oma isikliku [[Bugatti Type 57-ga 1938. aastal Šveitsis peetud autovõidusõidus]]
Louis Bonaparte, ka Louis Napoléon, ka Louis-Napoleon Bonaparte (23. jaanuar 1914 Brüssel – 3. mai 1997 Genolier, Vaud' kanton, Šveits) oli Bonaparte'i dünastia pea (1926–1997), seaduslik pretendent prantslaste keisri (Empereur des Français) tiitlile, keiser Napoleon I venna Jérôme Bonaparte'i lapselapselaps. Paljude bonapartistide jaoks ka kui Napoleon VI.
Seitseteist provintsi
Majandus
Siiski, pärast seitsme põhjapoolse provintsi mässu (1568), Antwerpeni rüüstamist (1576), Antwerpeni langemist (1584–1585) ja seetõttu Schelde sulgemist laevaliiklusele, kolis suur hulk inimesi lõunapoolsetest provintsidest põhja, uude vabariiki. Õitsengu keskus liikus lõunapoolsetest linnadest nagu Brugge, Antwerpen, Gent ja Brüssel põhjapoolsetesse, peamiselt Hollandi linnadesse, sealhulgas Amsterdam, Haag ja Rotterdam.
Holland ja Madalmaad
pisi|[[Leo Belgicus map]]
Louis Napoléon
Louis Napoléoni viisakustiitel oli prints Napoleon (prince Napoléon).
Louis Napoléoni vanaisa oli Napoléon-Jérôme Bonaparte (1822–1891) ja isa oli Victor Napoléon (1862–1926).
Seitseteist provintsi
Holland ja Madalmaad
Et eristada vanemaid ja suuremaid Madalmaid tänapäevasest Hollandi riigist, loobuvad hollandikeelsed viimase puhul tavaliselt mitmusest. Nad ütlevad Nederland ainsuses praeguse riigi kohta ja de Nederlanden mitmuses Karl V valduste kohta. Teistes keeltes pole see üldiselt levinud.
Louis Napoléon
Louis Napoléon õppis sotsiaalteadusi Šveitsis Université catholique de Louvainis ja Lausanne'i Ülikoolis.
Teise maailmasõja puhkedes (1939) esitas Louis Napoléon Prantsusmaa peaministri Édouard Daladier'le oma soovi astuda Prantsuse armeesse. Saanud äraütleva vastuse astus ta Louis Blanchardi pseudonüümi all Prantsuse Võõrleegioni, mis sõdis Põhja-Aafrikas. 1941. aastal demobiliseerus sealt ja liitus Prantsuse vastupanuliikumisega.
1950. aastatel kolis Louis Napoléon perega Šveitsist Pariisi, kus tegeles ettevõtlusega. Šveitsi kodu jäi ka alles. Meelisspordialad olid alpinism, suusasport, akvalangiga sukeldumine ja autosport.
Mais 1997 Louis Napoléon suri 83. aasta vanuses oma Šveitsi kodus.
Pärast Louis Napoléoni surma peab osa bonapartiste Bonaparte'i dünastia uueks peaks tema vanemat poega Charles Bonaparte'i (sündinud 1950), kuid suurem osa bonapartiste leiab, et dünastia uus pea on Louis Napoléoni pojapoeg Jean-Christophe Napoléon (sündinud 1986).
Seitseteist provintsi
Flandria
See selgitab näiteks, miks Ida-Flandria provints ei asu tänapäeva Flandria idaosas.
Bad Waltersdorf
Bad Waltersdorf on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Saare-rihmsamblik
Saare-rihmsamblik  (Ramalina fraxinea) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Roman Daškevõtš
Roman Daškevõtš (ukraina keeles Роман Іванович Дашкевич; 6. detsember 1892 – 12. jaanuar 1975) oli Ukraina Rahvavabariigi sõjaväelane.
Elulugu
Ta oli üks Sitši küttide liikumise organiseerijatest Galiitsias. Osales Esimeses maailmasõjas Austria-Ungari armee ohvitserina, 1915. aastal langes Vene vägede kätte sõjavangi, 1917. aasta kevadel põgenes Kiievisse. 1917. aasta novembris organiseeris Sitši küttide Galiitsia-Bukoviina pataljoni. 1918. aasta jaanuaris osales Kiievi lahingutes. Oli seejärel Sitši küttide suurtükiväebrigaadi ülem. Alates 1920. aastast elas Tšehhoslovakkias ja Austrias. 1921. aastal naasis Galiitsiasse ning oli 1921–1922 Sitši seltsi esimees Galiitsias, pärast selle keelamist Poola võimude poolt 1926. aastal asutas paramilitaarse spordi- ja võimlemisseltsi "Lug". Alates 1943. aastast elas kuni surmani Austrias.
Adam Johann Kettler
Adam Johann Kettler (1717 Karuse – 1745 Kose) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis ja (immatrikuleeriti 7. oktoobril 1737) Halle Ülikoolis. Ta ordineeriti 19. oktoobril/30. oktoobril 1743 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1743–1745 (kutsuti 5. juunil/16. juunil 1743) Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta oli pietistlike vaadetega vaimulik.
Isiklikku
Tema isa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, tema vend Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja. Tema vennapoeg Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine vennapoeg Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.
Fotomontaaž
Fotomontaaž (inglise photomontage) on mitme foto või nende osade ühendamine tervikuks.
Kui pildistamise ajal ei õnnestu õiget foto kompositsiooni tabada, saab puudujääki korvata fotomontaažiga, mis ühtlasi annab fotograafile avara võimaluse pildi loominguliseks kujundamiseks. Eriti palju rakendatakse fotomontaaži kommertsfotos – foto ilmekuse suurendamiseks, fotoplakatite valmistamiseks, põhimotiivi ühest keskkonnast teise ülekandmiseks jne.
Ajalugu
Esimesena kasutas fotomontaaži prantsuse fotograaf Gustave Le Gray (1820–1882), kes lisas oma merefotodele pilved simultaankopeerimisega. Gray leidis sellega tunnustust kogu maailmas, kuna tema töö näitas, et on võimalik oma pilti vastavalt soovile muuta ja parandada. Teisena leidis suurt tunnustust fotomontaaži kasutamisel inglise fotograaf Oscar Gustave Rejlander (1813–1875), kes 1857. aastal monteeris pildi 30 negatiivist. Saksa graafik John Herzfeld (1891–1968) on tuntud poliitilise fotomontaaži viljeleja. Nüüdisajal paistavad mitmekesiste võtetega silma Jerry Uelsmann (1934) ja Paul De Nooijer (1943).
Paljude fotomontaažide põhieesmärgiks on sõnum. Peatähelepanu on pööratud sisule, süžeele ja loo jutustamisele. Selle kõige ehedamaks näiteks on poliitiline montaaž, kus peatähelepanu on edastataval teatel ning selle tingimusteta kohalejõudmisel.