cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neutrofiil
Üldiseloomustus
Koos eosinofiilide ja basofiilidega moodustavad nad polümorfonukleaarse raku perekonna, mis tuleb nende tuumale iseloomulikest arvukatest sagaratest. Iga tuumasagar on teineteisega ühendatud kromatiiniga. Neutrofiili küpsedes tuumake kaob. Tuumakese kadumine on iseloomulik vaid üksikutele tuumaga rakkudele. Neutrofiili rakkudele on iseloomulik väike Golgi kompleks, mitokondreid ja ribosoome leidub vähe ning karedapinnaline endoplasmaatiline retiikulum on puudulik. Tsütoplasmas on üle 200 graanuli, millest umbes kolmandik on sinaka värvusega.
Neutrofiili tuumadele on iseloomulik vananedes segmenteeruda.
Inimeste leukotsüütidest on kõige arvukamalt esindatud neutrofiilid. Nad moodustavad 50–70% kõikidest leukotsüütidest. Keskmiselt toodetakse ööpäevas 1011uut neutrofiili. Normaalseks neutrofiilide arvukuseks loetakse 2,5–7,5 × 109/l. Lähis-Ida rahvastel ja aafriklastel võib neutrofiilide arvukus olla veidi madalam.
Mitteaktiveeritult ja vereringes olles on neutrofiilid sfäärilised. Aktiveeritult võtavad nad amööbse kuju ja võivad antigeenidega paremaks seondumiseks kulendeid välja sirutada.
Neutrofiilide põiekesed
Neutrofiilide osad põiekesed on lüsosoomid ja sisaldavad hüdrolüütilisi ensüüme ning lüsosüüme teised aga antibiootilise toimega valke, nagu näiteks defensiine, mis surmavad baktereid.
Põiekestest välja purskuvate ainete funktsioonideks peetakse bakterite tampist, seda toetavad ja tagavad rakumembraanides toodetavad vabad hapnikuradikaalid, millest tekib vesinikperoksiid.
On tuvastatud ka põiekesi mis sisaldavad katepsiini.
Eluiga
Keskmiselt püsib mitteaktiveeritud neutrofiil vereringes 5,4 päeva. Aktiveerimisel nad migreeruvad, püütakse selektiinist sõltuva mehhanismiga kinni, millele järgneb integriinist sõltuv seondumine. Pärast seda nad migreeruvad vastavasse koesse, kus nad püsivad üks kuni kaks päeva.
Juhan Hämmalov
Juhan Hämmalov (sündinud 23. aprillil 1945 Tartus) on eesti füüsik.
Neutrofiil
Kemotaksis
Neutrofiilid kasutavad liikumiseks kemotaksist, mis võimaldab neil liikuda põletiku või nakkuse kohta. Raku pinnal asetsevad retseptorid tunnetavad erinevate molekulide gradientide erinevust, mis juhatavad rakud nende sihtkohta. Põhilisteks signaalmolekulideks on interleukiin-8, interferoon gamma (IFN-gamma), C5a ja leukotrieen B4.
Juhan Hämmalov
Elulugu
Ta lõpetas 1963 Tartu 5. Keskkooli ja 1970 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. 1972–1997 töötas Tartu Ülikoolis nooremteadurina, vanemteadurina, vanemõpetajana, lektorina ja vaneminsenerina. Seejärel suundus eraettevõtlusse. Omandas Eesti patendivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2000. aastal ja Eesti kaubamärgivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2002. aastal, Euroopa patendi-, kaubamärgi- ja disainivoliniku kvalifikatsiooni 2004. aastal.
Belinda Bauer
Belinda Bauer (sündinud 24. detsembril 1962 ) on Briti kriminaalkirjanik.
Juhan Hämmalov
Teadustöö
1989. aastal sai Tartu Ülikoolis tehnikakandidaadi kraadi, väitekiri "Adsorbtsioon-desorbtsioonmürad parendatud metroloogiliste karakteristikutega elektromeetrilistel mõõtmistel dünaamilise kondensaatoriga.
Neutrofiil
Kemotaksis
Neutrofiilidel on suur hulk erinevaid retseptoreid, sealhulgas retseptorid erinevateks komplementaarsusteks, tsütokiinretseptorid interleukiinide ja interferoon gamma jaoks ning retseptorid kemokiinide jaoks. Veel on retseptorid, et ära tunda ning kinnituda endoteeli pinnale, tunda ära erinevaid leptiine ja proteiine ning Fc retseptorid opsoneerimiseks.
Belinda Bauer
Ta kasvas üles Inglismaal ja Lõuna-Aafrikas ning kolis hiljem Walesi, kus töötas Cardiffis kohtureporterina. Juba ajakirjanikuna kirjutas ka filmistsenaariume, millest "The Locker Room" pälvis BAFTA eriauhinna (Carl Foremani Briti noore stsenaristi auhinna).
Neutrofiil
Antimikroobsed omadused
Neutrofiilid on suure liikuvusega ja suudavad kiiresti infektsiooni piirkonda kokku koguneda. Kogunemispaika juhatavad neutrofiile tsütokiinid, mis on ekspresseeritud erinevate aktiveeritud endoteeli, nuumrakkude ja makrofaagide poolt. Neutrofiilid ekspresseerivad ja vabastavad keskkonda samuti tsütokiine, mis omakorda suurendavad teiste põletikuliste rakkude mõju.
Juhan Hämmalov
Teadustöö
Uurimisalad: nõrkade voolude mõõtmine, fluktuatsiooniprotsesside pinnanähtused. Avaldanud üle 30 teadustrükise.
Neutrofiil
Antimikroobsed omadused
Lisaks teiste immuunsüsteemi rakkude aktiveerimisele ja värbamisele, mängivad neutrofiilid pearolli esimese kaitseliinina sissetungivate patogeenide vastu. Neutrofiilidel on kolm viisi mikroorganismide otseseks rünnakuks: fagotsütoos, lahustuvate antimikroobsete ühendite vabastamine, sealhulgas graanulid, ja rakuvälise püüdevõrgustiku eritamine.
Fagotsütoos
Neutrofiilid on fagotsüüdid, mis suudavad lagundada mikroorganisme või -osakesi. Et need osakesed oleksid äratuntavad, on vaja, et need oleks kaetud opsiinidega, tuntud nimetusega kui opsoneerimine. Neutrofiil suudab fagotsüteerida ja tappa mitmeid mikroobe. Iga fagotsüteerimise tulemusena moodustub uus fagosoom, kuhu hüdrolüütilisi ensüüme ja reaktiivseid hapnikuühendeid sekreteeritakse. Hapniku tarbimist reaktiivsete hapnikuühendite loomisel nimetatakse oksüdatiivseks purskeks.
Oksüdatiivseks purskeks on vaja NADPH oksüdaasi aktiveerumist, mille tulemusena toodetakse suures koguses superoksiide. Moodustunud superoksiid laguneb, kas iseeneslikult või superoksiidi dismutaaside koostoimel, vesinikperoksiidiks. Seejärel konverteerib müeloperoksidaas selle hüpokloorishappeks. On arvatud, et hüpokloorishappe antimikroobsed omadused on piisavad, et fagotsüteeritud baktereid surmata, kuid samas on ka võimalik, et see on hoopiski vajalik proteaaside aktivatsiooniks.
Antimikroobsed ühendid
Neutrofiilid suudavad sarnaselt makrofaagidega mikroobe tappa ka graanulitega. Need graanulid paiknevad partiklites, mida nimetatakse lüsosoomideks. Pärast mikroobi fagosüteerimist ja fogosoomi moodustumist ühinevad sellega lüsosoomid ja moodustavad koos fagolüsosoomi. Lüsosoomid sisaldavad erinevaid valke ja peptiide, mis fagolüsosoomi moodustumisel lüsosoomist vabanevad ja mikroobi surmamisel osalevad.
Neutrofiili rakuväline püüdevõrgustik
Kolmas mehhanism bakterite surmamiseks on võrgulaadsete DNA struktuuride eritamine, tuntud kui neutrofiili rakuväline püüdevõrgustik (NRP). Need rakuvälised võrgukiud koosnevad kromatiinist ja seriini proteaasist, mis peavad kinni ja surmavad mikroobe rakuväliselt. On pakutud, et NRP loob suure piirkondliku antimikroobsete ainete kontsentratsiooni, mis seob, teeb kahjutuks ja surmab mikroobid ilma, et neid oleks vaja fagotsüteerida. Lisaks NRP antimikroobsele võimele on need füüsiliseks barjääriks, takistades patogeenide edasist levimist. Mikroobide kinnipüüdmine säärase mehhanismiga võib mängida üliolulist rolli veremürgistuse korral. Samuti on täheldatud NRP rolli põletikuliste haiguste korral, näiteks on rakuväliseid püüdevõrgustikke märgatud rasedusel esineva põletikulise haiguse preeklampsia korral, mille esinemisel on neutrofiilid aktiveerunud. Lisaks on näidatud nii in vitro kui ka in vivo tingimustes püüdevõrgustiku võimet aidata kaasa trombotsüütide aktiveerimisele, mis on oluline vere hüübimisel.
Tüümus ja neutrofiilid
Inimese tüümus sisaldab neutrofiile, kuid nende täpne päritolu ja funktsioonid on seni teadmata.
Neutrofiilide massilist infiltratsiooni tüümusse on tuvastatud pärast kogu keha kiiritamist röntgenikiirgusega.
Vere automaatuuring
Neutrofiilide normväärtused vere automaatuuringu põhjal
Märkus : lühend väljatrükil võib olla NEUT ja ühikuks Nx 109 /l.
Haigused ja patogeenid ning haiguslikud seisundid
Madalat neutrofiilide arvu nimetatakse neutropeeniaks. Neutropeenia võib olla kaasasündinud ehk geneetiliselt päritud või hiljem välja arenenud, näiteks aplastilise aneemia või mõne leukeemia vormi tõttu. Arvukuse vähenemist võib põhjustada ka mõne ravimi või raviprotseduuri (näiteks kemoteraapia) kõrvaltoime. Neutropeenia teeb organismi väga vastuvõtlikuks erinevate nakkuste suhtes. Neutropeenia võib välja kujuneda ka leukotsütoloogiliste endoparasiitide tõttu, kes parasiteerivad neutrofiilides.
Valgu alfa-1-antitrüpsiini (AAT) vähesuse korral ei ole neutrofiilis toodetud valk elastaas korralikult inhibeeritud seriini proteaasi inhibiitori alfa-1-antitrüpsiini toimel, mis toob kaasa põletikulises piirkonnas liigsed koekahjustused. Krooniline obstruktiivne kopsuhaigus on tüüpilisemaid AAT vähesusest tingitud haigusi.
Perekondlik vahemere palavik on haruldane geneetiline haigus, mis põhjustab pidevat põletikulist immuunreaktsiooni. See väljendub perioodiliselt ilmnevas palavikus, liigese-, kõhu- ja lihasevaludes ning põhjustab lõpuks amüloidoosi. Perekondlik vahemere palavik on autosoomne retsessiivne haigus, mida põhjustab mutatsioon MEFV geenis, millelt ekspresseeritud valk esineb põhiliselt neutrofiilides.
Anaplasma phagocytophilum
Oletatakse, et bakteri Anaplasma phagocytophilum elutsükkel organismis võib häirida neutrofiilidel fagotsütoosi, samuti viibib apoptoos. Anaplasma phagocytophilum muudab rakkudevahelist suhtlust nii, et suureneks IL-1 ja IL-8 tsütokiinide osakaal, ning see omakorda signaliseerib neutrofiilide tõmmet Anaplasma phagocytophilumi sulundkehakestesse.
Anaplasma phagocytophilum võib põhjustada inimese granulotsütaarset anaplasmoosi.
Maohammustus
Maohammustuse (sh mürkmao hammustuse) korral vabaneb hammustada saanu erinevatest organismi rakkudest, nagu makrofaagid, neutrofiilid, eosinofiilid, basofiilid, lümfotsüüdid jt, hulgaliselt tsütokiine ja ka teisi bioloogiliselt aktiivseid signaal- ja vahendajaaineid, nagu prostaglandiinid, hapnikuradikaalid, lämmastikoksiid (NO), tromboksaanid, leukotrieenid ja ka vere ensüümi mediaatorid jpt.
Staphylococcus aureus
Arvatakse, et neutrofiilid osalevad ka bakteri Staphylococcus aureuse elimineerimisel, kuid bakter on vastukaaluks töötanud välja mitmed kaitsemehhanismid ja võib neutrofiilide sees paljunemisvõimeliseks jääda.
Tuberkuloosi mükobakter ja tuberkuloos
Tuberkuloosi mükobakteri ja neutrofiilide vahelised suhted pole päris selged. Arvatakse, et tuberkuloosi haigestunute kopsukoes on neutrofiilide liikumisel mitu funktsiooni: nad üritavad mükobaktereid tappa – opsonisatsiooni teel, kuid mükobakterite edasine seisund on teadmata; arvatakse, et koos osaletakse granuloomide tekkes.
Ruhnu katusristid
pisi|300px|Vaade Ruhnu kirikuaiale. Esiplaanil valge nn neitsirist Ruhnu katusristid on Ruhnu saarel elanud rootslastele iseloomulikud katustatud hauatähised.
Ülevaade
Rannarootslaste matmiskultuurile omaste katusristide ristipuusse lõigati reeglina surnu nimi, eluaastad ja vahel ka peremärk (kuigi mõne risti põikpuule kinnitati eraldi nimesilt). Hauaplatsid paiknesid kirikuaias ida-lääne suunal ja puidust katusrist asetses haua peatsis.
Tüübid
Tüdrukutele ja vallalistele abiellumiseas naistele püstitatud neitsi hauatähist iseloomustas siksakmustriga kroon katuse kaunistusena. Neitsiriste on säilinud neli. Sünnitusel surnud naise katusristi põikpuu peale püstitati väike katusrist ka sünnitusel surnud lapsele (tütre puhul risti vasakpoolsesse ossa ja poja puhul parempoolsesse ossa). Selliseid ema ja lapse ühisriste on säilinud vaid üks, kuid seegi ilma lapse risti katuseta ja mitte hauaplatsil.
Ka meeste ja abielunaiste katusristidel oli väike erinevus. Nimelt oli mehe haua puhul "katuse" laudadest pealpoolne parempoolne laud ja naise haua puhul vasakpoolne laud.
Materjal ja säilimine
Ristide ehitamiseks kasutatud puit ei olnud väga vastupidav ja paarikümne aastaga risti kandepuu maa sees olev osa mädanes, põhjustades hauaristi murdumise. Kohaliku pärimuse järgi riste ei parandatud ega asendatud uutega. Seetõttu on katusristide hulk viimastel aastakümnetel kiiresti vähenenud. Kui varem hoiti murdunud ja kirikaias lebanud riste puukiriku seinal räästa all, siis tänapäeval seisavad lagunenud katusristid kas kirikaia piirde või puude najale tõstetuna; samas lebab neid jätkuvalt ka maas.
Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia
Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia (valgevene Ваенная акадэмія Рэспублікі Беларусь; vene Военная академия Республики Беларусь) on kõrgem sõjaline õppasutus Valgevenes.
Mai Charoenpura
Mai Charoenpura (tai keeles ใหม่ เจริญปุระ; sündinud 5. jaanuaril 1969 Bangkokis) on tai laulja ja näitleja.
Ta õppis Inglismaal (Farringtons School). Lauljana tegi ta debüüdi 1989. aastal.
Luhte linnamägi
Luhte linnamägi on muinaslinnus Võru maakonnas Võru vallas Luhte külas, Saareniidu talus.
Kirjeldus
Linnuse järsude raskesti ligipääsetava 15 m kõrguste nõlvadega, veidi ovaalse kujuga õueala ümbritseb muldvall ja vallikraav. Õueala läbimõõt 120 m pindalaga 6000 ruutmeetrit. Muldvallist on leitud puust kaitserajatiste jäänuseid, mille kaudu on linnuse kasutusaega määratud I aastatuhandesse prk.
Düsseldorfi Kunstiakadeemia
pisi|Düsseldorfi Kunstiakadeemia Düsseldorfi Kunstiakadeemia (saksa keeles Kunstakademie Düsseldorf) on Saksamaal Düsseldorfis tegutsev kunstiakadeemia.
Kunstiakadeemia on asutatud 1773. aastal. Pfalzi kuurvürst Johann Wilhelm oli kunstihuviline valitseja, kes hakkas koguma kunsti peamiselt Hollandi koolkonda kuuluvailt kunstnikelt. Tema järglane, kuurvürst Karl Theodor, asutas 1767. aastal Düsseldorfis akadeemia.
Kunstiakadeemia kui niisugune asutati 1819. aastal. Esimene direktor oli tuntud kunstnik Peter von Cornelius. Tema mantlipärijaks sai kunstnik Wilhelm Schadow (1826–1859). Kooli õpilaskonda kuuluvad kunstnikud Carl Friedrich Lessing, Julius Hübner, Theodor Hildebrandt, Karl Ferdinand Sohn, Heinrich Mücke, Christian Köhler, Eduard Bendemann ja Adolf Schroedter panid aluse Düsseldorfi koolkonnale.
Akadeemia populaarseim oli maastikuklass Johann Wilhelm Schirmeri, Hans Gude ja Oswald Achenbachi juhtimisel. 1864 avati skulptuuriklass, 1866 arhitektuuriosakond ja 1869 kirikukunstiklass professor Ernst Degeri juhtimisel. Düsseldorfi kunstiakadeemia tegevuse hiilgeajaks loetakse aastaid 1830–1846. Sel ajajärgul õppis Düsseldorfis ka Tartu päritoluga Hermann Hartmann, kes töötas hiljem oma kodulinnas ksülograafina. 18. sajandi viimasel veerandil asusid akadeemiasse tööle Eduard von Gebhardt ja Eugen Dücker (1874) ja Gregor von Bochmann (1895), mis tõi kaasa mitme eestlase, näiteks Tõnis Grenzsteini, Paul ja Kristjan Raua ning Ants Laikmaa õppima asumise sellesse kooli.
Karen Uhlenbeck
Karen Keskulla Uhlenbeck (sündinud 24. augustil 1942 Clevelandis Ohio osariigis) on Ameerika Ühendriikide matemaatik.
Tema üks tähtsamaid uurimisvaldkondi on olnud geomeetriline analüüs.
2007. aastal võeti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. 2019. aastal pälvis ta esimese naisena Abeli auhinna.
Tema neiupõlvenime oli Keskulla. Nimi tuleneb tema vanaisalt, kelle perekonnanimi oli Keskküla ja kes oli eestlane.
Barbara von Tisenhusen
"Barbara von Tisenhusen" on Eduard Tubina 1968. aastal valminud ooper. Ooperi libreto kirjutas Jaan Kross, kes võttis aluseks Aino Kallase proosaballaadi "Barbara von Tisenhusen" (1923).
Ooper on kolmes vaatuses ja üheksas stseenis. Ooperit on hinnatud Eesti ooperiliteratuuri kõigi aegade üheks paremaks teoseks. Sai märkimisväärse publikumenu osaliseks. Väljatulekul esitati 57 korda.
Esietendus toimus 4. detsembril 1969 Tallinnas teatris Estonia. Lavastuses esitasid peaosi Maarja Haamer või Haili Sammelselg (Barbara), Kalju Karask (Bonnius), Illart Orav või Georg Taleš (Jürgen), Enno Eesmaa (Reinhold), Uno Kreen või Ervin Kärvet (Bartholomeus), Voldemar Kuslap, Teo Maiste või Illart Orav (Fries­ner), Mati Palm või Artur Linnamägi (Tödwen). Dirigent Kirill Raudsepp.
Taaslavastatud Estonias 2004 ning esitatud 1971 ka Vanemuises.
Sisukokkuvõte
Tegevus toimub 1551 Tallinnas, Rõngu lossis, Rannu lossis ja kirikus, Sigulda lähistel ja Võrtsjärvel ning räägib aadlipreili Barbara traagilisest saatusest ja hukust oma vendade käe läbi. Orvuna kasvanud aadlipreili Barbara äratab ilu ja kallite ehetega tähelepanu nii lihtrahvas kui ka Tallinna raesaali ko­gunenud rikastes. Barbara loobub ehetest. Ta käib lihtsalt riides ja hakkab Rõngu lossis talulastele kirja­tarkust õpetama. Kui koos tema vendade Jürgeni, Reinholdi ja Bartholomeusiga saabub kasuvanemate lossi Rõngus kirjutaja ametisse palgatud noor Franz Bonnius. Noormehe sundimatu ja otsekohene käitumine äratab Barbaras tähelepanu ning neiul tekkib huvi noormehe vastu.
Tjagun
Tjagun (ukraina keeles Тягун) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 563. Pindala on 2,12 km².
Barbara von Tisenhusen
Sisukokkuvõte
Aadlikud lahutavad meelt julma kihlveo-mänguga. Karu vastu pannakse võitlema kümned koerad ning tehakse panuseid. Barbara protestib ebainimlikkuse vastu ja jookseb publiku seast minema. Bonnius on Barbarale toeks. Noored armuvad. Bonnius soovib Barbaraga abielluda, kuid kehtivad seadused seda ei võimalda. Seaduse kohaselt on aadlipreili ja alamast soost mehe liit ilma nende perekonna loata keelatud ning karistatav surmanuhtlusega.
Noored põgenevad. Põgenemisel õnnestub pääseda vaid Bonniusel, Barbara tabatakse ning tema üle mõistab Rannu rüütlisaalis kohut perekonnakohus. Tosin Tisenhausenit istub kohtunike laua taga. Ven­nad ähvardavad Barbara kaasavarast ilma jätta, kui ta Bonniusest ei loobu. Seda Barbara ei tee. Ta nimetab Bonniust hoopis uhkelt oma abikaasaks. Perekonnakohus mõistab Barbara süü­di ja surma. Neiu antakse otsuse täideviimiseks vendadele üle. Otsuse täideviimiseks viiakse Barbara Võrtsjärve jääle. Vennad soovivad, et kaasa tulnud talumehed raiuksid jäässe augu. Kui see valmis, soovivad vennad, et talumehed lükkaksid Barbara jääauku. Seda nad ei ole nõus tegema, sest Barbara oli nende vastu ainus lahke Tisenhausen. Kohtuotsuse viivad täide vennad ja uputavad Barbara Võrtsjärve jääauku.
Tuntumaid numbreid
Muusikalugusid: Barbara ja Bonniuse armastusduette „Miks öeldakse, et armastajal olla tunne kui oleks vajunud ta ilmsi unne?!”; koor „Pulmad! Pulmad!”; tüdrukute koor „Peretütar neitsikene”; Barbara ja Bonniuse stseen „Kolmas hobune juba surnuks aetud”; Barbara ja Freisneri kirikustseen „Barbara! Mis küll on juhtunud temaga, Barbara!”; kohtustseen „Tisenhusenid ja need, keda meiega seob vereside”; uputamisstseen „Raiuge auk jäässe”.
Salvestised
Soome heliplaadifirma Ondine andis 1991. aastal välja heliplaadi samal aastal tehtud stuudiosalvestisest, kus peaosi esitasid Helvi Raamat (Barbara), Väino Puura (Jürgen), Ants Kollo (Reinhold), Hans Miilberg (Bartholomeus), Uno Kreen (Johann von Tödwen), Mare Jõgeva (Anna von Tödwen), Tarmo Sild (Friesner) ja Ivo Kuusk (Bonnius). Estonia teatri orkestrit dirigeeris Peeter Lilje.
Eschen
Eschen on vald Liechtensteini põhjaosas. See on rahvaarvu järgi suuruselt neljas vald Liechtensteinis.
Tambet Tampuu
Tambet Tampuu (sündinud 5. veebruaril 1963 Kuressaares ) on Eesti jurist, riigikohtunik (tsiviilkolleegiumi liige).
Tambet Tampuu lõpetas 1981. aastal Kingissepa 2. Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (cum laude) ning 1998. aastal kaitses Tartu Ülikoolis magistrikraadi.
Tampuu töötas aastail 1986–1993 uurijana erinevates uurimisasutustes Põlvas ja Tartus ning 1993–1994 Tartu linnakohtu kohtunikuna. Alates 1994. aastast on Tampuu Tartu ringkonnakohtu kohtunik, 1998–2002 oli ta kohtunikueksamikomisjoni liige.
6. mail 2003 nimetas Riigikogu Tampuu Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt olid 73 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ja erapooletuks jäi 1 liige. Ta andis ametivande 8. mail 2003.
Poola 2014. aasta taliolümpiamängudel
Poola osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 59 sportlasega, kes võistlesid 11 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Poola lippu bobisõitja Dawid Kupczyk.
Olümpiavõitjaks tulid Kamil Stoch suusahüpetes, Justyna Kowalczyk murdmaasuusatamises ja Zbigniew Bródka kiiruisutamises.
Juta Viire
Juta Viire (aastatel 1942–1974 Juta Lemits, aastast 1975 Juta Sanders; 28. juuni 1920 Uue-Vändra vald – 12. august 2009 Sydney) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1934 Võiera algkooli, õppis kaugõppekeskkoolis, lõpetas aastal 1941 Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli.
Juta Viire mängis aastatel 1941–1944 teatris Estonia.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, aastast 1947 elas Austraalias.
Ta on esinenud Sydney Eesti Teatris ja eestikeelseis raadiosaateis ning ingliskeelsetes lavastustes ja show'des.
Isiklikku
Ta oli abielus aiandusarhitekt Enn Lemitsaga.
Uno Naissoo nimeline loomingu- ja interpretatsioonikonkurss
Uno Naissoo nimeline loomingu- ja interpretatsioonikonkurss on aastast 1983 toimuv noortele heliloojatele mõeldud loominguvõistlus, mida korraldab Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool.
Konkursi ajaloos on olnud tõuse ja mõõnu: 1989. aastal peeti loominguvõistluse asemel Uno Naissoo laulude parima esitaja konkurss ja aastatel 2000–2001 võistlust ei toimunud. 2002. aastal sai võistlus sisse uue hoo.
Laureaadid
2014. aastal said järjekorras 30. konkursil esikoha Marten Kuningas ja Raul Ojamaa looga "Tagurpidi vaal".
Aadamsoo
Aadamsoo on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aadamsoo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Luurmann. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aadamsoo Eestis 15 mehel ja 17 naisel.
Kõnnu külanõukogu (Harju rajoon)
Kõnnu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1960.
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Kõnnu vallas. Külanõukogu keskus asus Kõnnu külas.
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos ja Joaveski Puupapivabrik.
Seoses Loksa rajooni likvideerimisega 1957. aastal arvati Kõnnu külanõukogu Harju rajooni koosseisu.
1960 septembris Kõnnu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium arvati Loksa külanõukogu koosseisu.
Lukas Rupp
Lukas Peter Rupp (sündinud 8. jaanuaril 1991 Heidelbergis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris.
Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Karlsruher SC, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa esiliigas hooajal 2009/10. Aastatel 2011–2014 kuulus ta Saksamaa kõrgliigaklubi Mönchengladbachi Borussia ridadesse. Hooaja 2011/12 teises pooles oli ta laenul Saksamaa esiliigaklubis SC Paderborn.
2014. aastal naasis ta Paderborni, kellega sõlmis nüüd püsiva lepingu. Paderborn oli 2014. aastal tõusnud esmakordselt Saksamaa kõrgliigasse. 22. novembril 2014 lõi Rupp mängus Dortmundi Borussia vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2014/15 lõi Rupp Saksamaa kõrgliigas kokku neli väravat, kuid Paderborn jäi liigas viimaseks ja langes tagasi esiliigasse.
Hooajal 2015/16 mängis Rupp Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart. Seejärel liitus ta Hoffenheimiga, kuhu kuulus kuni 2019. aasta lõpuni.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Hooajal 2020/21 mängis ta Norwich Cityga Inglismaa kõrgliigas.
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Arisega.
Ruhnu kirikuaed
pisi|300px|Lisaks Ruhnu kirikuaiale on kultuurimälestised ka [[Ruhnu uus kirik ja Ruhnu puukirik]] Ruhnu kirikuaed asub Saare maakonnas Ruhnu vallas Ruhnu küla idaservas. Tegemist on ajastule tüüpilise ja hästi säilinud hauatähistega rannarootslaste kalmistuga.
2019. aastal valmis Eesti Maaülikooli üliõpilaste koostatud Ruhnu kirikuaia hoolduskava, mis sisaldab lisaks tegevuskavadele ka põhjalikku ülevaadet Ruhnu kalmistust (andes lisaks ülevaate Ruhnust, Ruhnu kirikutest jt seotud teemadest). Hoolduskava koostajad nägid kirikuaia suurima probleemina ruhnurootslaste traditsioonilise kalmistukultuuri hääbumist.
Ajalugu
pisi|[[Ruhnu puukirik, katusega värav ja traditsioonilised Ruhnu katusristid 1920. aastatest pärineval fotol]] Esimene praeguste kirikute asukohale ehitatud puukirik valmis tõenäoliselt 14. sajandil. Ka kirikuaed rajati tõenäoliselt üheaegselt esimese puukirikuga, olles alates 14. sajandist olnud ilmselt seotud Ruhnu rannarootslaste kogukonnaga.
Ülevaade
Kirikuaed on ligikaudu ühe hektari suurune, ümbritsetud maakividest müüriga ja paikneb Ruhnu kirikute ümbruses. Kirikuaia maastik on ebatasase reljeefiga ja aia loodenurgas asuvate kirikuhoonete juurest neljas suunas langev. Kalmistuna kasutusel olev kirikuaed asub endistest luidetest moodustunud looduslikul küngastikul. Kirikuaed on olnud ajalooliselt kõrghaljastuseta, kuid 1960. aastateks oli ala kattunud lopsakama taimestikuga (sh lehtpuudega). Kirikuaia kagunurka on tekkinud põõsastikke ja kirikuaeda ümbritseb kolmest küljest okaspuumets.
Esialgu võis kalmistu olla võrdkülgne maatükk, mida hiljem põhja ja lõuna suunas järk-järgult laiendati. Olemasolevad hauatähised viitavad ridamisi paiknenud hauakääbastele. Kirikuaia matmisala jaguneb hauatähiste põhjal kolmeks: kalmistu lõunapoolsem osa (kus on valdavaks ruhnurootsi kommetele iseloomulikud katusristid), läänepoolne kirikute ees olev osa (kus leidub ka laste haudu) ning kalmistu ida- ja põhjaservas olev osa (kuhu on tehtud uuemaid matmisi). 21. sajandi alguses kehtib kalmistu osas suuline kokkulepe, et põhja- ja idapoolsele küljele maetakse Ruhnu elanikke ja läänepoolsele küljele rannarootslasi.
Hauatähised
Hauatähistest esinevad kalmistul valdavalt rootsipärased katustatud puitristid (millelt võib leida ka talude peremärke), kuid lisaks leiab sealt 19. sajandi sepisriste, graniidist hauakive, kivist ja valumalmist tähiseid ning betoonkääpaid. 20. sajandist pärinevad hauakivid ja -plaadid, lihtsad puuristid ja üks Malta risti kujuline kivitähis. Pärast teist maailmasõda aset leidnud muutusest matmiskultuuris kõnelevad tsementplaatide ja silikaattelliste tekkimine hauaplatsidele ning 1944. aastast pärinev tundmatu sõduri hauamonument (sellel varem olnud viisnurk asendati hiljem linnufiguuriga). Kalmistu uuemad hauad asuvad kirikuaia idaservas.
Ruhnu kirikuaias on kokku 134 hauatähist, millest suur osa (46 tähist) on säilinud vaid 0–20% ulatuses. Suurim osa riste (58) on säilinud 50–100% ulatuses ja 30 risti on säilinud 20–50% ulatuses. Suurimas hävimisohus on ruhnurootslaste puidust katusristid, kuid ka teised vanemad hauatähised vajavad restaureerimist.
Väravad ja müür
pisi|Värav kirikuaeda Uue kiriku lääneküljel asub hilisem tahutud palkidest väravapostide ja lippväravaga värav ning vanast kirikust edelas asub puidust katustatud väravaehitis. Tõenäoliselt just selle värava kaudu käis algselt sissekäik kirikuaeda ja teed värava juurest kirikusse hõlbustas järsule nõlvale paigaldatud käsipuu (milleks enne 1930. aastate algust oli saare lähistel hukkunud purjelaeva "Aleksandra av Mont Rose" reelingulatt, mis oli 1933. aastaks hävinud). Kalmistu ümber olevat kivimüüri on korduvalt muudetud – näiteks seoses uue kiriku ehitamisega laiendati seda lääne suunas (seda näitab müüris olev järsk nurk kirikute ees). Ajutiselt on müüri asemel piirdeaia jätkuna kasutatud ka puitpiiret. Nõukogude perioodil oli katusvärav halvas seisukorras ja seda ei kasutatud ning 1960. aastate alguses oli kirikuaia piirdena kasutusel ka okastraat.
Hooldamine
Kalmistuga seotud kombestikust on 1920.–1940. aastatest teada seda, et ruhnlased ei pidanud külakalmistu hooldamist väga oluliseks. Selle kohta leiab kirjeldusi ajakirjandusest: kalmistul ei kasvanud puid, põõsaid ega lilli, kõdunenud puuristid olid ümber kukkunud, kalmukünkad olid madalad ja korratud ning varisenud hauakohti enam ei hooldatud ja pärast risti kõdunemist ei olevat hauast enam jälgegi jäänud. Vaatamata kirjaliku pärimuse andmetele on fotode põhjal leitud, et katusristidele asetati lillekimpe ja kalmude kaunistamiseks kasutati ära luitemaastikule omast taimestikku (sh võsu-liivsibulat).
Kirikuaeda maetuid
pisi|Harri Reinu haud Kirikuaeda on maetud:
Kirikuaed kui kultuurimälestis
Ruhnu kirikuaed on kultuurimälestis. Kirikuaed tunnistati kultuuriministri 03.12.1997 määrusega ajaloomälestiseks ja kultuuriministri 27.10.1998 määrusega arhitektuurimälestiseks.
Eesti Tšernobõli Ühing
Eesti Tšernobõli Ühing on Eesti mittetulundusühing, mis asutati eesmärgiga tagada Eestis elavatele Tšernobõli katastroofi likvideerijatele, aga ka teistele radioaktiivse kiirguse tagajärjel kannatanutele sotsiaalne ja meditsiiniline abi.
Ruhnu kirikuaed
Kirikuaed kui kultuurimälestis
2019. aasta oktoobris teostatud inspekteerimisel hinnati kirikuaia seisukord rahuldavaks.
Eesti Tšernobõli Ühing
Ühingusse kuulub neli registreeritud organisatsiooni: Harjumaa Tšernobõli Ühendus, Pärnumaa Tšernobõli Ühendus Gamma, Põlvamaa Tšernobõli Ühendus ja Narva Tšernobõli AEJ Avarii Likvideerijate Liit). Ühinguga on seotud ka kaks registreerimata organisatsiooni: Ida-Virumaa Tšernobõli Ühendus ja Tartumaa Tšernobõli Ühendus.
Ruhnu kirikuaed
Loodus ja looduskaitse
Kirikuaed asub liivasel pinnal ja sealne taimkate on tallamisõrn. Ruhnu kirikuaias kasvab mitu kaitsealust taimeliiki: võsu-liivsibul, rohekas käokeel, karukold ja harilik valvik. Looduskaitse seisukohalt on väärtuslikud ka kalmistu alal leiduvad kuklaste pesad (kirikutest idas ja põhjas).
Tähelepanuväärsetest üksikpuudest kasvab kirikuaias vana puukiriku taga umbes 300 aasta vanune tamm. Osa kirikaias kasvavatest okaspuudest on istutatud pastor Harri-Johannes Reinu poolt.
Õuekohus
Õuekohus oli vanasti mõnes suuremas halduskeskuses olnud kesk- või alamastme kohus.
Eesti ajaloos on tuntud Liivimaa õuekohus, mis asus Tartus (1630–1701) ja Riias (1701–1889).
Kari Käsper
pisi|Kari Käsper autoriõiguskonverentsil 22. märtsil 2019 Tallinnas Kari Käsper (sündinud 10. septembril 1981) on eesti jurist ja endine inimõigusaktivist, Eesti Inimõiguste Keskuse juhataja 2013–2020. Praegu töötab ta ÜRO Pagulasametis.
Aade (perekonnanimi)
Aade on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aade uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Adelbert. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aade Eestis 6 mehel ja alla viiel naisel.
Pleszew
Pleszew (saksa Pleschen) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas, Pleszewi maakonna ja Pleszewi valla halduskeskus. Pleszew asub Poznańist umbes 80 km kagus.
Pleszew sai linnaõigused enne 1283. aastat.
Hollabrunn
Hollabrunn on linn Austrias Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas. 2018. aastal elas seal umbes 11 700 inimest. Hollabrunni linnapea on Erwin Bernreiter.
Žagarė mõis
pisi|Žagarė mõisa peahoone Žagarė mõis (leedu Žagarės dvaras) on endine mõis Leedus Joniškise rajoonis Žagarės, aadressil Malūno g. 1. Varasematel aegadel asus mõisa keskus Senoji Žagarė alevis, XVIII sajandi lõpus rajati uus mõisasüda praegusele kohale Naujoji Žagarė alevisse ja vana mõisasüdame asemele rajati kalmistu.
Mõisat on esimest korda mainitud aastal 1495. Esimeste omanike seas olid vennad Syrevičid, V. Šemetienė, Umiastowskid. XVI sajandi alguses oli see Leedu suurvürstidele kuulunud ja Šiauliai mõisale alluv riigimõis. Eraomandisse läks see taas XVIII sajandi lõpus, esimeseks omanikuks oli M. Butleris, kes rajas uue mõisasüdame, aga see arestiti peatselt Katariina II poolt. Seejärel läks mõis Platon Zubovi valdusse. Aastast 1857 kuulus see Dmitri Narõškinile, aastal 1914 omandas selle aga Jurgius Gricevičius.
Mõisakompleks pärineb XIX sajandist. Platon Zubovi ajal oli peahoone kuusepalkidest, seda kattis õlgkatus. Klassitsistlikus stiilis uue hoone lasi rajada Dmitri Narõškin. Hoones oli üle 80 toa, seda kaunistasid valged kahhelahjud. Kuigi Dmitri Narõškin veetis suurema osa ajast Inglismaal ja külastas Žagarėt vaid suvel, korraldas ta siiski seal igal aastal mõisatööliste lastele uusaastapeo. Aastast 1940 võeti vahepeal tühjalt seisnud hoone kasutusele kohaliku keskkooli poolt. Peahoonet hakati restaureerima aastal 2013.
Lisaks peahoonele on tähelepanuväärsed veel uusgooti stiilis tallid, mis restaureeriti XX sajandi lõpus ja kus asub Žagarė regionaalpargi administratsioon. Tallid olid ehitatud punasest klinkertellisest, nende põrandaid katsid betoon ja kahhelplaadid. Tallide seinu katsid sinised kahhelplaadid, seal oli sees ka veevarustus ja kanalisatsioon.
Kokku on mõisakompleksist säilinud 21 hoonet, nende seas hollandi tuulik, tõllakuur, meierei, õllemeistri maja, aedniku maja ja tallmeistri maja. Svēte jõe kaldal asus vesiveski, mis tootis alevile elektrit ja mis on praegu korterelamuks ümber ehitatud (vesiveski oli Žagarė mõisa juures juba aastal 1584). Hooned jagati pärast mõisa võõrandamist erinevate omanike vahel, nii on nad ka erinevalt hooldatud. Hävinud on mõisakompleksi juurde kuulunud õigeusu kirik.
pisi|left|Žagarė mõisa tall
Mõisakompleksi juurde kuulub ka 72 hektari suurune park, mille rajamist alustasid juba Zubovid. Suurema osa pargist lasi Dmitri Narõškin aastail 1898–1900 kujundada Riia linnaaednikul Georg Kuphaldtil. Park ei olnud avalik, seda piiras kivimüür ja sinna viis kolm väravat. Parki oli istutatud üle 200 puu, need istutati sinna nii, et kujuneks Narõškinite perekonna vapp. Parki ehtisid ka lilleklumbid ja purskkaevud, mis aga hävinesid pärast Esimest maailmasõda, mil park oli omanikuta. Pargis kasvavad pöögid, Euroopa lehised, kanada kuused, valge ja must mänd, alpi seedermänd, hõbevahtrad, ameerika pärn. Viimasel ajal on pargis probleemiks harilik kuusk, mis ei kasva seal enam sama hästi kui pargi rajamise ajal, teine hävimisohus liik on harilik elupuu. Kuna ajal, mil pargil ei olnud omanikku, kasutati seda karjamaana, siis on enam kui pooled sinna istutatud liigid hävinud, eriti on kannatanud ilupõõsad.
Mõisakompleksi lähedal Žagariškiai külas asub Žagarė mõisale kuulunud Raudondvarise karjamõis, kus on säilinud tall ja kaks tööliste elamut, samuti asub selle juures vana kalmistu.
Kõnnu külanõukogu (Pärnu rajoon)
Kõnnu külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kaisma külanõukoguga.
Emirates SkyCargo
pisi|Emirates SkyCargo Boeing 777F tüüpi lennuk Emirates SkyCargo on kaubalennufirma, mis baseerub Dubais Araabia Ühendemiraatides. 2019. aasta seisuga on tegu maailmas suuruselt teise kaubalennufirmaga FedEx Expressi järel. Lennufirma asutas 1985. aastal The Emirates Group, mis on ka Emiratesi emafirma. Lennufirmal on 12 kaubalennukit, kõik Boeing 777F, mis lendavad 50 sihtkohta. Lennufirma kodulennujaamaks on Al Maktomi rahvusvaheline lennujaam.
Sunji keel
Sunji keel (inglise keeles Zuni language) on põhiliselt Ameerika Ühendriikide lõunaosas, eriti New Mexico osariigis räägitav isolaatkeel. Seda keelt oskab terves maailmas umbkaudu 9600 inimest, kellest ligikaudu 7000 räägib seda igapäevakeelena kodus. Enamus kõnelejatest on sunji hõimu liikmed. Sunji keeles rääkides öeldakse keele kohta Shiwi'ma, mis tõlkes tähendaks "sunjide viis" või "sunjide tee"
Klassifikatsioon
Sunji keel ei kuulu teada olevalt ühtegi keelkonda, mis tähendab, et tegu on isolaatkeelega. On pakutud hüpoteese, et laiemalt kuulub penuti keelte hulka. See teooria on leidnud ka kõige laialdasemat toetust keeleteadlaste hulgas, kuid kinnitust ei ole see veel leidnud. Veel on arvatud, et sunji keel võiks olla seotud hoka keelte, tano keelte ja paljude teiste indiaani keeltega, aga nende puhul on tegu väga vähese toetajaskonnaga hüpoteesidega.
Keele kasutus
Kasutatakse ladina tähestikku. Mõningaid lapsi kasvatatakse kodus sunji keelt rääkides, et keel päriselt välja ei sureks. Siiski tuleb järjest rohkem kõnelejate seas kasutusele inglise keel ning sunji keele igapäevane rääkimine väheneb. Enamasti kasutatakse religioossetel üritustel või tseremooniatel, kodudes ja hõimu koosolekutel. Peamised rääkijad on täiskasvanud.
Tähestik
A a, B b, Ch ch, E e, H h, I i, K k, kw, L l, Ł ł , M m, N n, O o, P p, S s, sh, T t, ts, U u, W w, Y y , '
Ł hääldatakse nagu h ja l koos
Koolonit kasutatakse pikkade täishäälikute märkimiseks
'hääldatakse /ʔ/, mis on kõrisulghäälik ehk larüngaalklusiil
Numeraalid
Kasutatakse mõningate arvsõnade ütlemiseks näppe. Sunji tähendus on sulgudes.
2 kwili    (pandud teisega kokku)
3 ha 'i     (keskmine näpp)
4 a:wide   (kõik peale ühe sõrme)
5 apde     (maha löödud/saetud)
6 dobalekk 'ya 7 kwilelekk 'ya   ( 2+5)
8 ha 'elekk 'ya   (3+5)
9 denalekk 'ya
10 asdemla      (kõik näpud)
Keelenäited
Sellepärast, et keelt räägitakse tihti religiooniga seotud tegevustel, siis on ka keele näited enamasti religiooniga seotud. ''Le'na' benan k'okshi banan kwayi. Jesus Christ, ho'n a:wan Datchu God an Tsawak'ona andepbe:'a''.
Eesti keelde tõlgituna tähendab see ,,Jeesus Kristuse, Jumala poja, evangeeliumi algus."
Kurtamõš
Kurtamõš (vene keeles Куртамыш) on linn Venemaal Kurgani oblastis, Kurtamõši rajooni halduskeskus. Kurtamõš asub Kurganist ligikaudu 84 km edelas.
Sunji keel
Keelenäited
Sõnu moodustatakse tüvele liidete lisamisega.
Näiteks: łada:kwe - jahimees Sõna tüvi łada - jahtima või võitlema ja järelliide kwe, mis viitab inimesele.
Kurtamõš
Kurtamõš asutati kindlustatud asulana 1745. aastal. Aleviks sai Kurtamõš 1944. aastal. Linnaõigused anti Kurtamõšile 1956. aastal.
Willard Scott
Willard Herman Scott, Jr. (7. märts 1934 Alexandrias, Virginia – 4. september 2021) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, filmiprodutsent ja koomik.
Mervõn
Mervõn (ukraina keeles Мервин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 490. Pindala on 1,813 km².
Gonzales (Texas)
Gonzales on linn Ameerika Ühendriikides Texase osariigis, Gonzalese maakonna halduskeskus.
2010. aasta rahvaloenduse järgi elas seal 7237 inimest.
Ülenurme mõis
Ajalugu
1646 konfirmeeriti mõis ühele Busselbergile tema Tartus asunud kivimaja eest, mille Gustav II Adolf oli Tartu linnale kinkinud.
Mõisa viimased omanikud olid eestlased Georg Riik ja Peeter Muna; pärast mõisa riigistamist 1920. aastal läks territoorium jagamisele Peeter Muna ja tema väimehe, polkovnik Viktor Puskari vahel.
Mõisa suurus
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 262,35 ha mõisamaad. Ülenurme oli Tartumaa mõisatest üks väiksemiad; sellest veelgi pisem oli vaid Mõra mõis.
Aademets
Nimede eestistamisel määrati Aademets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Timofei (1936. aastal Kalvi vallas). 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Lihasevenitus
Lihasevenitus (ingl k stretching) on lihaste või lihasegruppide muutmine pikemaks ja vetruvamaks venitusharjutuste abil.
Venitamise käigus suureneb vereringe piirkonnas, mida parasjagu venitatakse. Tänu suuremale vereringele liigub lihastesse rohkem hapnikku ja lihastest kaovad ainevahetuse jääksaadused nagu süsihappegaas, laktaat. Lisaks pikenevad venitamise käigus lihaskiud, võimaldades sügavamaid venitusi, ent naastes tagasi puhkeasendisse venituste järel. Vigastuse korral võib venitamine toetada lihaskiudude õigesse asendisse minemist. St venitamise ajal pikenenud lihaskuid võivad pärast venitamist ise õigesse puhkeasendisse minna.
Albrecht von Hembsen
Albrecht von Hembsen (1625 Lübeck – 1657 Tallinn) oli Eestis tegutsenud barokki viljelenud portretist.
Lihasevenitus
Ajalugu
Teadaolevalt kasutasid Vana-Kreeka sportlased ja sõdurid venitamist ühe osana oma treeningkommetest.
Venitamist hakati kasutama osteopaatias, mille lõi doktor Andrew Taylor aastal 1874. Osteopaatias kasutati venitamist inimese liikuvuse ja lihaste vereringe tõhustamiseks ning lihasepingete vähendamiseks.
Venitamise jaotus
alt=Venituspoos|pisi|Venituspoos
Vastseliina Vabadussõja mälestussammas
pisi|Vastseliina Vabadussõja mälestussammas Vastseliina Vabadussõja mälestussammas on Võru maakonnas Võru vallas Vastseliina asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele alusele paigutatud pruunist graniidist risttahukat, mille otsas on pronksist valatud haavatud sõduri kuju. Mälestusmärgi kujundas Pallase kunstikooli kasvandik, skulptor Martin Saks. Samba poleeritud raudkivist risttahuka esiküljel on Vabadusristi kujutis ja pühendus: "Eesti vabaduse eest langenud kangelastele ja vägivalla ohvritele. Vastseliina kihelkond." Mälestussamba avamisel 18. oktoobril 1931 osales ligikaudu 3000 inimest.
Monument lõhuti ühel 1948. aasta augustiööl. Samba kiviosale löödi peale uued kirjad ja pandi Teises maailmasõjas langenud Punaarmee sõdurite ühishauale. Nõukogude okupatsioonivägede sõdurid viisid pronkskuju Nursi lähistele ja tõukasid selle võssa. Seda nägi pealt võrulanna Anna Avara ja korraldas kuju päästmise. Rõuge valla Lauri küla talupidajad August Soe ja Rudolf Palu toimetasid pronkskuju hobusega öösel Lauri küla palu servale ja peitsid kartulihaua põhja.
Vastseliina haavatud sõduri pronkskuju kaevasid välja 8. juulil 1988 Rõuge Muinsuskaitse Seltsi mehed, kes otsisid oma vabadussammast. Kuju toimetati Vastseliina 12. juulil. Samba kivitahukas võeti punaväelaste ühishaualt maha ja taastati endised kirjad. 16. oktoobril 1989 avati parandatud originaalosadest kokku pandud sammas taas endises kohas.
Paprieniai
Paprieniai on küla Leedus Kaunase rajooni Čekiškė vallas.
Lydia Molander
pisi|Lydia Molander (1872) Lydia Sofia Katarina Molander (neiupõlvenimi Lydia Wessler; 22. detsember 1851 Gävle – 13. detsember 1929 Stockholm) oli Rootsi näitleja ja ooperilaulja.
Lydia Molander õppis laulmist aastatel 1869–1872 Kuninglikus Muusikaakadeemias Fredrika Stenhammari juhendamisel. Pärast õpinguid töötas aasta Kuninglikus teatris. Aastal 1874 siirdus Helsingisse, kus ta asus tööle sealses rootsikeelses teatris Svenska Teatern. Selles teatris töötas ta 1894. aastani. Aastal 1901 naasis Stockholmi ja töötas sealses Svenska Teaternis. Oma teatrikarjääri lõpetas ta 1922. aastal.
Lydia Molander oli abielus teatridirektori ja -lavastaja Harald Molanderiga. Nende pojad Gustaf Molander ja Olof Molander olid tuntud teatri- ja filmilavastajad, Gustafi poeg Jan Molander näitleja.
Lydia Molander suri Stockholmis 13. detsembril 1929, olles 77-aastane. Ta on maetud Norra begravningsplatsenile.
Chitose rahvusvaheline lennujaam
pisi|Lennujaama diagramm Chitose rahvusvaheline lennujaam (IATA: CTS, ICAO: RJCC) on rahvusvaheline lennujaam Chitoses ja Tomakomais Hokkaidōl Jaapanis. Lennujaam teenindab Sapporo linna. Tegu on Hokkaidō suurima lennujaamaga nii reisijate arvult kui ka pindalalt.
Lennujaamas on neli lennurada, millest lühim on 2700 meetrit ja pikim 400 meetrit.
Lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 22 miljonit reisijat.
Aimi Hiir
Aimi Hiir (neiuna Aimi Paas, 17. detsember 1902 Kambja vald – 9. detsember 1988 Tallinn) oli eesti bibliograaf.
Aastal 1926 oli ta palgata praktikant ning ajutine abitööline Tartu Linnaraamatukogus, lühikest aega ka ülikooli raamatukogus.
Aastal 1927 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu I Haruraamatukogu ja II Lugemislaua juhataja, laenutaja ja koristaja.
Aastatel 1931–1932 kuulas vabakuulajana bibliograafialoenguid Tartu Ülikoolis ja 1935 sooritas I järgu raamatukogujuhataja kutseeksami ning asus tööle linna keskraamatukogus.
August Philipp Klara
August Philipp Klara (22. mai (ukj) 1790 – 1850) oli eesti päritolu Baltisaksa kunstnik ja graveerija.
Aimi Hiir
Detsembrist 1940 juulini 1941 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja; seejärel novembrini 1944 evakuatsioonis Nõukogude Venemaal.
Jaanuarist 1945 kuni maini 1951 oli ta uuesti Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja, seejärel kuni juunini 1962 Tartu Riikliku Ülikooli Pearaamatukogu (alates 1958 TRÜ Teaduslik Raamatukogu) direktor.
August Philipp Klara
Kunstiajaloolase Voldemar Vaga hinnangul on Klara tuntud töödest kahtlemata parimad kuus akvatintatehnikas teostatud Tartu ülikooli hoonete vaadet, mis ilmusid erialbumina 1821. aastal. Nendel mõõtmetelt väikestel gravüüridel on suur kultuurilooline väärtus kui esimestel Tartu ülikooli hoonete kujutustel.
Viini piiramine
Viini on piiratud mitmel korral:
Aimi Hiir
Isiklikku
Aimi Hiir oli abielus kirjanik Erni Hiirega. Nende tütrepoeg on Karl Martin Sinijärv.
Lõstvõn (Ovrutši rajoon)
Lõstvõn (ukraina keeles Листвин) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 1579. Pindala on 3 km².
Kõnnu külanõukogu (Tartu rajoon)
Kõnnu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Nová Včelnice
Nová Včelnice (kuni 1950. aastani Nový Etynk-Včelnice, saksa keeles Neuötting Vtschelnitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Nová Včelnice asub Jindřichův Hradecist 11,5 km põhjakirdes, Jihlavast umbes 41 km lääneedelas ja České Budějovicest ligi 52 km idakirdes.
Kõnnu külanõukogu (Tartu rajoon)
Kõnnu külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Võnnu vallas. Külanõukogu keskus asus Kõnnu külas.
Nová Včelnice
Asulat on esmamainitud 1320. aastal. Linnaõigused sai Nová Včelnice 1884. aastal. 1. juunil 1998 anti Nová Včelnicele vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Kõnnu külanõukogu (Tartu rajoon)
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kõnnu külanõukogu 1950 septembris Tartu rajooni koosseisu.
1954 juunis Kõnnu külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Võnnu külanõukoguga.
Līčupe raudteepeatus
Līčupe raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Mazozoli valda Līčupe küla lõunaserva.
Peatus asus Riia jaamast 84 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937 nime all 2 km no Mazozoliem (2 kilomeetrit Mazozolist), ent nimetati veel samal aastal Līčupeks. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. Sealne ootepaviljon oli säilinud veel aastal 2013; aastaks 2015 oli see aga hävinenud.
Laši linnus
Laši linnus (Lašu pilskalns) oli seelide linnus Lätis tänapäeva Augšdaugava piirkonnas Eglaine vallas Laši külas.
Laši linnus rajati 1. sajandil eKr. Puittaraga ümbritsetud künka kõrgus oli 15–20 meetrit, hoovi pindala 80 × 100 meetrit. Linnus asus seelide Kalve maakonnas. Pärast piirkonna ristiusustamist rajas Dünaburgi komtuur linnusesse Veclaši mõisa.
Linnuse pindala on 80 × 100 meetrit, kõrgus 15–20 meetrit. Sellest põhja pool asus ka muinasasula.
KwaMhlanga
KwaMhlanga on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Thembisile Hani vallas.
KwaMhlanga on asutatud 1914. aastal.
KwaMhlanga oli aastatel 1986–1994 KwaNdebele bantustani pealinn.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli KwaMhlanga elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,99%, värvilisi 0,44%, India või Aasia päritolu inimesi 0,41%, valgeid 0,17% ja teisi 0,03%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 50,02% inimesi, pedi keelt 19,67%, suulu keelt 10,88%, sotho keelt 5,37%, inglise keelt 4,94%, tsvana keelt 3,60% ja svaasi keelt 2,01%.
Mater dolorosa
Mater dolorosa (ladina keeles 'kannatav ema') ehk Valurikas ema ehk Valurikas Neitsi on pilditüüp kristlikus kunstis, mis väljendab neitsi Maarja kannatusi Kristuse risti all. Sage ikonograafiline motiiv on tema kujutamine mõõgaga või seitsme mõõgaga läbi torgatuna, ka lihtsalt nutvana.