cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Värdkoorik
Olulisus
Värdkooriku liigid on sümbiontses suhtes erinevate parasvöötme okaspuudega. Sümbioosis moodustub ektomükoriisa, pea eranditult seente ja just puude vaheline kooseluvorm. Peen seeneniidistik, mis asub puujuurte ümber ja juurerakkude vahel, aitab puudel omastada toitaineid, mis muidu puujuurtele kättesaamatuks jäävad. Seened saavad puudelt vastu süsivesikute vormis süsinikku, mida puud fotosünteesi käigus süsihappegaasist seovad. Süsinik on seente jaoks oluline element, mida neil endal on raske hankida.
Üle 75% maismaa ökosüsteemi süsinikuvarudest on metsakooslustes, sellest omakorda üle poole on mullas olevas orgaanilises aines. Mulda satub orgaaniline süsinik nii taimse varise kõdunemisel kui ka mükoriisa kaudu, kuid mükoriisne transport (62%) on selgelt ülekaalus. Metsaraie ja põliste metsaalade maakasutuse muutumine mõjutab läbi mullahingamise süsinikuringet, atmosfääri satub rohkem orgaaniliste süsinikühendite lagunemisel tekkivat kasvuhoonegaasi – süsihappegaasi. Suurem atmosfääri süsihappegaasi sisaldus viib mõnevõrra suurema süsiniku omastamiseni atmosfäärist, mis omakorda soodustab ektomükoriisa moodustamist. Ektomükoriissete seente poolne süsiniku sidumine mulda on üks olulisemaid süsinikuringe lülisid ning atmosfääri pideva süsihappegaasi kontsentratsiooni tõusu valguses vajab täpsemat tähelepanu.
Perekonna taksonoomia ajalugu
Värdkoorik ei eksisteerinud eraldi perekonnana kuni 1958. aastani, mil Tšehhi mükoloog Mirko Svrček Pseudotomentella teistest lehternahkiselistest eraldas. Seni olid selle seeneperekonna esindajad määratud teiste taksonite liikmeteks, kuid hilisem ja täpsem uurimine andis aluse neid ümber klassifitseerida. Vanimad eksemplarid eri kogudes pärinevad 19. sajandi teisest poolest, kuid olid algselt kas määramata või uurimismeetodite lihtsuse tõttu määratud mõnda üldisemasse taksonisse.
Tänapäevased uurimismeetodid aitavad värdkooriku liike paremini tundma õppida ning taksonoomiliselt eristada. Molekulaargeneetika üha avarduvad võimalused aitavad uurida nii nende seente fülogeneesi kui ka biogeograafiat.
Roland Petit
Roland Petit (13. jaanuar 1924 Villemomble, Seine-Saint-Denis' departemang – 10. juuli 2011 Genf, Šveits) oli prantsuse balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.
Petit õppis Pariisi Rahvusooperi Balletikoolis Serge Lifari käe all. Pärast selle lõpetamist 1940. aastal tantsis ta Pariisi Ooperi kordeballetis. 1945. aastal asutas Petit Jean Cocteau toel omaenda balletitrupi Ballets des Champs-Élysées. 1948. aastal asutas ta juba uue balletitrupi Les Ballets de Paris, kus 1949. aastal spetsiaalselt oma priimabaleriini Zizi Jeanmaire'i jaoks lõi balletilavastuse "Carmen" (Bizet' muusikaga; Petit ise tantsis selles peaosa).
1976. aastal asutas Petit Marseille meeri ettepanekul balletitrupi Ballets de Marseille (1981. aastast Marseille Rahvusballett). Petit juhtis truppi 26 aastat.
Otepää vald
Otepää vald asub Kagu-Eestis Kirde-Valgamaal Otepää kõrgustikul.
Valla keskus on Otepää linn, mis on tuntud kui talvepealinn. Vallas asuvad ka Puka ja Sangaste alevikud ning 52 küla.
Vald moodustati 2017. aastal senise Otepää valla, Sangaste valla, Palupera valla 7 küla ja Puka valla 12 küla ühinemisel.
Asustus
Vallas on üks linn (Otepää), kaks alevikku (Puka ja Sangaste) ning 52 küla.
Külad: Arula, Ilmjärve, Kassiratta, Kastolatsi, Kaurutootsi, Keeni, Kibena, Koigu, Kolli, Komsi, Kuigatsi, Kurevere, Kähri, Kääriku, Lauküla, Lossiküla, Lutike, Makita, Meegaste, Miti, Mäeküla, Mägestiku, Mägiste, Mäha, Märdi, Neeruti, Nõuni, Nüpli, Otepää küla, Pedajamäe, Pilkuse, Plika, Prange, Pringi, Põru, Päidla, Pühajärve, Raudsepa, Restu, Risttee, Ruuna, Räbi, Sarapuu, Sihva, Tiidu, Truuta, Tõutsi, Vaalu, Vaardi, Vana-Otepää, Vidrike, Ädu
Naabervallad: Elva, Nõo, Kambja, Kanepi, Antsla, Valga ja Tõrva vald.
Ajalugu
Otepää on ajalooliselt olnud väga tähtis kaubateede ristumiskoht. Nooremal rauaajal moodustas Otepää linnus koos selle juures oleva asulaga kaubanduse ja käsitööga tegelevaks varalinnaliseks keskuseks ehk nn aolinnaks. See asus nelja suure maantee ristumiskohal: Pihkva–Novgorodi, Põhja-Eesti, Sakala, lõuna suunas latgalite ja liivlaste aladele. 12.–13. sajandil kulges Otepää kaudu Riia–Pihkva kaubatee.
Otepää ja Pühajärve vallad moodustati 1939. aastal väikeste valdade liitmise tulemusena, mis kuulusid kuni 1950. aastani Tartumaa koosseisu. Otepää linna ja Pühajärve valla ühinemise tulemusena moodustus uus Otepää vald 22. oktoobril 1999.
21. oktoobril 2017 moodustus Otepää valla, Sangaste valla, Palupera valla 7 küla ja Puka valla 12 küla ühinemise teel uus avalik-õiguslik juriidiline isik ehk uus haldusüksus – Otepää vald. Otepää valla halduskeskus asub Otepää linnas.
4. juunil 1884 pühitses kirikuõpetaja Rudolf Kallas Otepää vallas asuvas Otepää pastoraadis sinimustvalge lipu, millest 21. novembril 1918 sai Eesti riigilipp.
Sümboolika
Otepää valla sümbolid on valla lipp ja vapp. Lipp on kolmevärviline: valge, must ja kollane. Lipu keskel asetseb valla vapp. Vapil on kujutatud mustal kilbil kuldne rebitud servaga karupea kujutis. Sümbolid on kinnitatud 24. juulil 1992.
Otepää valla logo koosneb vapist ja kirjest “Otepää”. pisi|Otepää maastik
Loodus
Otepää vald asub Otepää kõrgustikul, kus maastik on väga vahelduv ning leidub palju väiksemaid mägesid ja järvesid. Otepää künklikul moreenmaastikul paiknevad vanemad asulad reeglipäraselt madalamates kohtades, jõgede ja eriti järvede ääres. Otepää kõrgustiku kõrgeimad tipud on Kuutsemäel, Tõikamäel ja Tsiatrahvimäel. Järvedest suurim on Pühajärv. Samuti asub vallas Eesti suurim maastikukaitseala – Otepää looduspark, kus asub palju matkaradu, lõkkekohti ja vaatamisväärsusi. Otepää vald on märkimisväärne oma pikkade talvede poolest, kuna püsiv lumikate tekib 1–6 nädalat varem kui mujal Eestis ja sulab keskmiselt 1–2 nädalat hiljem.
Vallavanem
Otepää vallavanem (2021. detsembri seisuga) on Jaanus Barkala.
Välissuhted
Otepää vallal on palju pikaajalisi välissuhteid nii Euroopas kui ka Venemaal.
Saksamaal asuv Tarp on olnud sõpruspiirkond alates 14. veebruarist 1992. Koostöö toimub hariduse ja kultuuri vallas, peamiselt õpilasvahetustena. Samuti Saksamaal asuva Lonnerstadtiga ametlikku koostöölepet pole, kuid on olnud pikaajalised suhted jalgpalliklubide vahel.
Põhjamaades hoitakse välissuhteid nii Soome kui ka Rootsiga. Vihti vallaga loodi koostööleping 1989. aasta märtsis. Soomega on toimunud kultuurikollektiivide vahetus ja sõlmitud tihedaid suhteid luteri kirikute koguduste vahel. Vihti vald on rahaliselt toetanud Otepää kirikukella taastamist, samuti on abikätt ulatatud humanitaarabiga ja Talvekiriku ülesehituse aitamisega. Ekerö vallaga Rootsis sõlmiti sõprussidemed 1990. aastal. Koostöö toimub kultuuri ja sotsiaaltöö vallas. pisi|Miinijahtija Ugandi M315, vööril on näha Otepää valla vappi
Venemaal asuva Leningradi oblasti Toksovo asulaga alustati sõprussidemed Nõukogude ajal. Pärast 2008. aastal sõlmitud raamlepingut toimuvad sinna kultuuritöötajate ja sportlaste õppereisid. Eriti aktiivne on õpilasvahetus Otepää gümnaasiumi ja Toksovo keskkooli vahel. Teine Venemaa koostöö Pihkva oblasti Ostrovi rajooniga sõlmiti 2010. aastal. Raamleping näeb ette sõprussidemeid spordi, kultuuri, noorsootöö, ettevõtluse jms vallas.
Sõprussuhted
Sõprusleping miinijahtijaga Ugandi sõlmiti 2010. aastal 28. oktoobril. Mereväe miinijahtija kannab vööris Otepää vappi. 2010. aastal allkirjastati koostöölepe Orissaare vallaga, mille raames tehakse koostööd peamiselt spordi vallas. 2011 allkirjastati koostöölepe Eesti Maaülikooliga, eesmärk on teha koostööd peamiselt planeerimise valdkonnas. pisi|Pühajärve Põhikoolpisi|Otepää Gümnaasium
Haridus
Otepää vallas asub neli lasteaeda: Otepää lasteaed (Võrukaela maja, Pähklikese maja), Pühajärve lasteaed Pipi, Keeni lasteaed Kratila. Üldhariduskoole on viis: Pühajärve Põhikool, Puka Kool, Keeni Põhikool, Otepää Gümnaasium, Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaal (erakool).
Huviharidust saab omandada Otepää Muusikakoolis ning Puka Kunstikoolis. Otepää vallas asuvad Otepää avatud noortekeskus ning selle allüksused Puka ja Keeni noortekeskus. Samuti asub Otepää vallas Nõuni noortetuba.
Turism
pisi|Pühajärve sõjatamm Otepää vallas leidub palju märkimisväärseid looduslike asupaiku. Nende seas Otepää linnamägi, Pühajärv, Kääriku järv, Armuallikas, Pühajärve sõjatamm, Väike Munamägi, looduspark ja looduskeskus ning Harimäe torn.
Ajaloolisemate vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Otepää energiasammas, dalai-laama külaskäigu mälestusmärk, Mälestussammas Vabadussõjas langenutele, Jakob Hurda monument ja kivikalmed.
Otepää valla vaba aja veetmise võimalused: Talispordimuuseum, Ponimaa, Otepää seikluspark, Tehvandi suusahüppetorn.
Tähtsaimad arhitektuursed vaatamisväärsused on Otepää Maarja luteri kirik, Sangaste loss, piiskopilossi varemed.
Kultuur
Otepää valla üks kultuuriedendaja on vallavalitsuse allasutus Otepää Kultuurikeskused, mis alustas oma tegevust 2018. aastal. Selle alla kuuluvad: Otepää kultuurimaja, Sangaste kultuurimaja, Puka kultuurimaja ja Nõuni kultuurimaja.
Raamatukogud
Valla allasutuse Otepää Raamatukogu alla kuuluvad Otepää Linnaraamatukogu ning selle haruraamatukogud: Keeni, Kuigatsi, Nõuni, Puka, Pühajärve ja Sangaste raamatukogu.
Kirikud, kogudused ja usuühendused
Vallas on mitmeid kirikuid, kogudusi ja usuühendusi. Olulisemad neist on EELK Otepää Maarja kogudus, EELK Sangaste Püha Andrease kogudus, Eesti EKBK Liidu Otepää Evangeelne Vabakogudus Palverändur, Puka Vabakogudus, EAÕK Ilmjärve Jumalailmumise kogudus ja Otepää Jehoova tunnistajate kogudus.
Muuseumid
Otepää vallas on arvukalt muuseume. Nüpli külas asub Gustav Wulff-Õie talumuuseum. Otepää linnas on talispordiväljapanekut eksponeeriv Talispordimuuseum, Otepää Gümnaasiumi koduloomuuseum, Eesti lipu lugu kandev Eesti lipu muuseum ja Jakob Hurda tuba. Hellenurme külas, Palupera vallas asub Eestis viimane vee jõul töötav ajalooline veski. Hellenurme vesiveski-muuseumis saab tutvuda kogu jahu tegemise protsessiga.
Kultuuriüritused
Populaarsemate kultuuriürituste hulka kuuluvad Talvepealinna tiitli vastuvõtmise pidustused, Talveöölaulupidu, Puka Öölaulupidu ja Pühajärve Puhkpillipäevad. Otepää vallas Käärikul toimuvad üliõpilaste suve- ja talimängud. Suviti peetakse Otepääl Pühajärve jaanipidu ja Retrobesti. pisi|2006. aasta Tartu maratoni start Tehvandi Staadionilt
Sport
pisi|Ott Tänak ja Martin Järveoja Rally Estonia kiiruskatsel, 2021 Otepää on väga tugeva ja mitmekülgse spordikultuuriga vald, kus toimub igal aastal palju maailmatasemel spordiüritusi.
Sportimisvõimalusi pakuvad Tehvandi, Kääriku ja Kuutsemäe spordikeskus, Väike-Munamäe keskus, Ansomäe mäesuusakeskus ning Otepää Golf. Sportimiseks on avatud ka Otepää Spordihoone, mis on Otepää Gümnaasiumi struktuuriüksus. Spordihoone teenindab eelkõige kooli õppekava järgseid tegevusi ja ringitegevusi. Õppetöö ja kooli ringitegevuse välisel ajal on spordihoone avatud avalikeks teenusteks – jõusaalid, spordisaal, saun jm. Ujumist saab harrastada Pühajärve Spa & Puhkekeskuses ning ümberkaudsetes järvedes. Suuremad suusaspordiüritused on olnud FIS murdmaasuusatamise maailma karikasarja etapp, FIS kahevõistluse maailma karikasarja etapp, BMW IBU laskesuusatamise maailma karikasarja etapp, FIS rulluisutamise maailma karikasarja etapp, Tartu maraton ja suusaorienteerumise MM.
Eesti suurim motospordi üritus, WRC Rally Estonia toimub Otepää valla aladel, nagu ka A1M Otepää 1+1 rahvasprint, A1M Tehvandi rahvasprint, Otepää talveralli ja Lõuna-Eesti ralli.
Otepää valla aladel on toimunud näiteks ka Trismile Otepää Triatlon, Euroopa saunamaraton, Euroopa meistrivõistlused rogainis, Nõuni regatt, Pühajärve spinning, Pühajärve aerutamisregatt jpm.
Arhitektuur
pisi|Sangaste loss Otepää vallas asub mitmeid arhitektuuri pärleid. Tuntuimad neist on Otepää linnus ja 19 sajandist pärit Sangaste loss koos lossipargiga.
Ajalooliselt kuulub Otepää valda veel 9 mõisa: Otepää (Vana-Otepää mõis), Kastolatsi, Ilmjärve, Pühajärve, Arula, Nüpli, Pilkuse ja Vidrike mõis ning Otepää kirikumõis. 2017. aasta haldusreformi tulemusena kuuluvad Otepää valda ka Anne, Kintsli, Koigu, Koosa (Väike-Puka), Kuigatsi, Neeruti, Pringi, Päidla, Restu ja Truuta mõis.
Huvitavamatest hoonetest veel on Tehvandi hotell (rahvakeeli Pentagon), mis on murukatusega hobuserauakujuline hoone. Otepää kultuurimaja on hea näide 20. sajandi arhitektuurist.
Neuhaus (Cuxhaven)
thumb|püsti|Luterlik Emmause kirik
Neuhaus an der Oste (alamsaksa keeles Neehuus) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Land Hadeln.
Ajalugu
Tänase Neuhausi ala kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1371. aastal püstitas vürstliku peapiiskopi Albert II foogt Vördes tänase Neuhausi lähedale, kohta, kus Aue suubub Ostesse, veidi enne viimase Elbesse suubumist, Slikborchi kindluse kui kantsi võimu teostamiseks Kehdingeni üle ja osa saamiseks Saksi-Lauenburgi eksklaavist Land Hadelnist. 1387. aastal lammutasid vabad talupojad Hadelnist ja Kehdingenist Slikborchi kindluse kui ohu oma autonoomiale.
1404. aastal püstitas vürstlik peapiiskop Otto II Aue paremale kaldale uue kindluse, nüüd nimega dat Nygehus ('uus maja'), millest sai paiga eponüüm. Kuid talupojad purustasid 1420. aastal ka selle kindluse. Naabervaldade talupojad sepistasid 1423. aastal liidu uue kindluse vastu. 1435. aastal tellis vürstlik peapiiskop Baldwin II uue kindluse ehitamise, mida nüüd kutsuti lossiks või mõisaks, kuigi tema eel-eelkäija oli lubanud mitte rajada uut kindlust. Hadelni, Kehdingeni ja Wursteni talupojad ründasid kindlust 15. ja 16. sajandil mitmel korral.
Vürstliku peapiiskopi Christoph Pillava ajal üritas mitu küla vürstlikust Bremeni peapiiskopkonnast Saksi-Lauenburgi Hadelni kasuks eralduda. See põhjustas Christophi ja Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I vahel sõja. Kuid Christoph surus eraldujad edukalt maha ning Magnus ja Christoph kinnitasid 1516. aasta lepinguga külade status quo ante bellum. Kuid hertsog Magnus murdis lepingut ja rüüstas vürstliku peapiiskopkonna külasid, sealhulgas Neuhausi kindlust. Loss taastati varsti, kuid 1540. aasta paiku pantis Christoph Pillav selle 4000 kuldkuldna eest koos kõigi maksudega Johann von Münchhausenile. 1544. aastal nõustusid vürstliku peapiiskopkonna mõisad koguma lisamakse, et püüda lunastada pante Christophi pillava eluviisi tasakaalustamiseks.
9. juunil 1547 vallutas kindluse krahv Albrecht von Mansfeld, protestantide väejuht Schmalkaldeni sõjas. Selleks ajaks olid elanikud vastu võtnud luterluse, ka vastupanuvormina pillava vürstliku peapiiskopi Christophi vastu, kes rikkus lepinguid vürstliku peapiiskopkonna mõisatega ja tegutses põhiseadusevastaselt. Kuid 1548. aastal vallutasid vürstliku peapiiskopkonna väed lossi tagasi, mis nüüd tegutses valitseja olulise eelpostina. Foogt (algul saksa keeles Vogt, siis Amtmann ja lõpuks Drost) esindas vürstlikku peapiiskoppi Neuhausis ja ümbruskonnas, sealhulgas Belumi, Bülkau, Cadenberge, Geversdorfi, Kehdingbruchi (tänapäeva Belumi osa), Oberndorfi ja Oppelni (tänapäeva Wingsti osa) valdades.
Tilly (1628–1630) juhitud Katoliikliku Liiga okupatsiooni ajal Kolmekümneaastase sõja kestel kannatasid Neuhausi elanikud vastureformatsiooni katsete all. Sõja lõpetas Vestfaali rahu 1648. aastal, millega vaimulik vürstlik peapiiskopkond muudeti ilmalikuks Bremeni hertsogkonnaks, mida esialgu valitseti personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri dünastia poolt. 18. sajandil kindlus lõpuks lagunes ja lammutati. Täna tähistab selle endist paika küngas, mida nüüd katab Schlosspark ('lossipark') sõjamälestusmärgiga.
1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, enne kui Prantsusmaa selle 1810. aastal annekteeris. 1813. aastal taastati hertsogkond Hannoveri kuurvürstkonda, mis – pärast selle Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Neuhausist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.
Skrīveri vald
Skrīveri vald (läti keeles Skrīveru pagasts) on vald Lätis Aizkraukle piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Jaunjelgava linnaga ja Aizkraukle ning Jaunjelgava vallaga, lisaks Ogre piirkonna Jumprava, Krape ja Lēdmane vallaga.
Valla pindala on 105,4 km². Aastal 2011 elas seal 3708 inimest. Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Skrīveri valla elanikest lätlasi 89,45%, venelasi 5,99%, valgevenelasi 1,33%, poolakaid 1,03% ja teistest rahvustest inimesi 2,20%. Valla keskus on Skrīveri.
Vald asub Kesk-Läti madalikul. Reljeef on lainjas, seal esinevad loode-kagusihilised ligi kuue kilomeetri pikkused ja 400–600 meetri laiused voored. Kõrgeim koht (93,8 meetrit) asub Jaunsilmicese talu juures.
Suurim jõgi on valla lõunapiiriks olev Daugava.
Aastal 1935 oli Skrīveri valla pindala 99,8 km² ja seal oli 2320 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Skrīveri, Stirnase ja Kalnezersi külanõukogu. Vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Skrīveri külanõukoguga likvideeritav Stirnase külanõukogu ja likvideeritava Kalnezersi külanõukogu kolhoosi Zaļā zeme maad. Aastal 1958 sai Skrīverist töölisasula (aastast 1961 alev). Ühtlasi liideti sellega Skrīveri külanõukogu ja moodustati administratiivüksus Skrīveri alev ja selle maaterritoorium. Aastal 1981 arvati osa maaterritooriumist alevi koosseisu.
Aastal 1991 kaotas Skrīveri alevi staatuse ja sealsetest aladest moodustati vald. 2009. aastal moodustati vallaga samades piirides Skrīveri piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Skrīveri piirkond Aizkraukle piirkonnaga ja sealsed alad said taas valla staatuse.
Muinsusmälestistest on riikliku katse all Aizkraukle muinaslinnus (Kõrged mäed) ja selle juures asuv linnaase. Kohaliku kaitse all on Aizkraukle keskaegne kalmistu koos kirikuasemega, hiiepaik Kraukļi kivi ja vesiveski koos villatöötlemiskojaga.
Looduskaitse all on Skrīveri-Madliena tee kaseallee, Lielmucenieki hiidrahn, Skrīveri dendraarium, Skrīveri võõrpuude istandus, Lielajs Andrejse nimeline tamm, tamm nimega Doķītis, Kaņepēni tamm ja veel kaheksa nimetut põlispuud. Vallas asub 27,79 hektari suurune Ozolkalni kaitseala, valla kaguosa jääb osaliselt Daugava oru maastikukaitsealale.
Valla keskus Skrīveri on staatusega lielciems ja aastal 2022 oli seal 2424 elanikku. Küla nimega Zemkopības institūts on staatusega vidējciems ja aastal 2022 oli seal 363 elanikku. Staatusega mazciems on Klidziņa 89 elanikuga aastal 2022, Līči 75 elanikuga aastal 2022, Salapi, Viesturi ja Ziedugravas 21 elanikuga aastal 2022.
Lembit Roosimölder
Lembit Roosimölder (5. september 1942 Suure-Jaani – 6. juuli 2011) oli eesti insener ja tehnikateadlane.
Haridus
Roosimölder lõpetas Türi 1. Keskkooli 1961; Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna ehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja -instrumentide eriala cum laude 1966; Eksperimentaalse Metallilõikepinkide TU Instituudi (Moskva) aspirant 1969–1970; TPI masinaehitustehnoloogia kateedri aspirant 1970–1973.
Tehnikateaduste kandidaat (Исследование и расчет переходных процессов в автоматических коробках передач металлорежущих станков с числовым программным управлением), Московский станкоинструментальный институт, 1979; dotsent 1987; professor 2002.
Töökäik
Puurija Tallinna Ekskavaatoritehases 1961–1963; TTÜs 1964–2011: masinaehitustehnoloogia kateedri vanemlaborant 1964–1965, assistent 1967; masinaehitustööstuse automatiseerimise kateedri assistent 1967–1969; konstrueerimis-eksperimentaalosakonna juhtivkonstruktor 1973–1974; toiduainete tehnoloogia kateedri assistent 1974–1975; peenmehaanika kateedri vanemõpetaja 1975–1984; masinaehitustehnoloogia kateedri dotsent 1984–1987; tööpinkide ja instrumentide/masinate projekteerimise kateedri dotsent 1987–1992; ehituse instituudi dotsent 1992–2002; masinaehituse instituudi tootearenduse professor ja õppetooli juhataja 2002–2011;  masinaehituse instituudi direktor 2005–2011. ,
Teadustöö
Loodusteadused ja tehnika. Mehhanotehnika, automaatika, tööstustehnoloogia: Tootearendus. Modulariseeerimine, Moodulsüstemide projekteerimine. Raskelt koormatud ja vastutusrikaste mehaaniliste struktuuride projekteerimine.
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, 14 patentse leiutise ja 1 kasuliku mudeli autor või kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 38 magistri- ja 3 doktoritööd. Teinud ettevõtetele mitmeid arendustegevusi ja ekspertiise.
Liikmesus
TTÜ arengukomisjoni liige 1992–1996; Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige 1998–2001; Eesti Teadlaste Liidu volikogu liige 1998–2008; Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2000–2005; Eesti Masinaehitusinseneride Seltsi juhatuse esimees 2000–2006; Eesti Mehaanikainseneride Liidu juhatuse liige 2002–2007; Eesti Teadusfondi reaalteaduste ja tehnika ekspertkomisjoni liige 2002–2009; Eesti Masinatööstuse Liidu juhatuse liige 2006–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu liige 2000–2011; TTÜ mehaanikateaduskonna nõukogu liige 2001–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu esimees 2005–2011; rahvusvaheliste konverentside programmikomitee liige.
Harrastused
Fotograafia, kalapüük.
Pureņi vald
Pureņi vald (läti Pureņu pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Isnauda, Cirma ja Ņukši vallaga, lisaks veel Rēzekne piirkonna Stoļerova vallaga.
Valla pindala on 59,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 366 inimest. Aastal 2011 elas vallas 271 lätlast, 79 venelast, 3 valgevenelast, 9 ukrainlast ja 2 poolakat. Valla keskus on Kiudolova küla. Vallavanem on Ilga Mikijanska.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Kaunata vallas Goveika külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1962 liideti Goveika külanõukoguga Stoļerova külanõukogu kolhoosi Zarja maad. Aastal 1975 liideti suur osa külanõukogust, sealjuures ka selle halduskeskus Govieka, LŅukši külanõukoguga. Ülejäänud territoorium nimetati ümber Pureņi külanõukoguks. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Pureņi vald. 2009. aastast kuulub vald Ludza piirkonda.
Loodus
Vald asub Latgale kõrgustikul. Kõrgeim koht ulatub 177,5 meetrit üle merepinna.
Suurim jõgi on Kivdolica. Suuremad järved on Suur Kivdalova järv (40,7 ha), Väike Kivdalova järv (14,7 ha) ja Pūdnīki järv (33,5 ha).
Looduskaitse all on Zapani tamm, Kivdolova tamm, Ignatova Metsaveere männid, Ignatova Metsmänd ja Batari pärn. Lisaks on looduskaitse all kaks nimetut põlispuud.
Külad
Vallas on nelikümmend üks küla. Valla keskuse Kiudolova (vidējciems) elanike arv aastal 2020 oli 62. Sama staatusega on veel Auziņi 47 elanikuga aastal 2020. Kaks valla küla on staatusega mazciems - Stoponi 35 elanikuga aastal 2020 ja Železnīki 20 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Ancova, Arkani 3 elanikuga aastal 2020, Balašova 1 elanikuga aastal 2009, Burduški 15 elanikuga aastal 2020, Černogorka 5 elanikuga aastal 2020, Činkuri 1 elanikuga aastal 2009, Čipoti 7 elanikuga aastal 2020, Degini, Doroški, Eniki 3 elanikuga aastal 2020, Ignatova, Inčiki, Induļi 4 elanikuga aastal 2020, Justinova 3 elanikuga aastal 2020, Konstantinovka 4 elanikuga aastal 2020, Kovaļki, Krikši 6 elanikuga aastal 2020, Lociši 9 elanikuga aastal 2020, Matjunki, Nīkani 10 elanikuga aastal 2020, Paideri, Peļņi 7 elanikuga aastal 2020, Piukaiņi 3 elanikuga aastal 2020, Pracapole 1 elanikuga aastal 2020, Rubuļi, Ruliki 3 elanikuga aastal 2020, Rutkuši 11 elanikuga aastal 2020, Sauliki 2 elanikuga aastal 2020, Sondori, Sroļeva 1 elanikuga aastal 2020, Starinski 9 elanikuga aastal 2020, Strumpi 1 elanikuga aastal 2020, Zapāni 6 elanikuga aastal 2020, Tribuki 15 elanikuga aastal 2020, Vamži 5 elanikuga aastal 2020, Viruļova 2 elanikuga aastal 2020 ja Vitkupova 15 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Fintel
Fintel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis.
Valla pindala on 36,08 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2850 inimest. Vald paikneb Fintau ja Ruschwede jõe ääres.
Fintel kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik piiskopkond Verdeni vürstkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga, mille katkestas Taani okupatsioon aastatel 1712–1715, ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik vürstkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti vürstkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal liidendas vürstkonna reaaluniooni ning vürstlikust territooriumist, sealhulgas Fintelist, sai uue, 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Ludacris
pisi Christopher Brian Bridges (lavanimega Ludacris; sündinud 11. septembril 1977 Champaignis Illinoisis) on Ameerika Ühendriikide räppar ja näitleja.
Ta on võitnud kolm Grammy auhinda.
Tema abikaasa, modell Eudoxie Mbouguiengue on Gaboni päritolu.
Andy Richter
Paul Andrew Richter (sündinud 28. oktoobril 1966) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
Ilmar Ainsaar
Ilmar Ainsaar (12. august 1919 Tallinn – 15. jaanuar 1978 Melbourne) oli eesti luterlik vaimulik Austraalias.
Ta sündis aastal 1919 Valgas. Valgas lõpetas ta progümnaasiumi. Aastal 1952 lõpetas ta Pariisis Sorbonne'i ülikooli usuteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Sakala.
1940. aasta suvel asutas ta koos sõpradega salaorganisatsiooni Kobar. 4. juulil 1941 algatasid Kobara liikmed vastupanu organiseerimise punastele ja relvade kogumise. Ta heiskas rahvuslipu ka seltsi Säde majale juulis 1941. Hiljem osales ta lahingutegevuses Eesti Leegioni koosseisus, osaledes lahingutes Izjumi, Hadnitsa ja Valki lahingutes (Ukrainas), ta sai haavata Tšerkassõ kotis ja evakueeriti piiramisrõngast ühega viimastest transpordilennukitest. Veel osales ta Auvere ja Sinimägede lahingus. Sügisel 1944 deserteerus ta Saksa sõjaväest, liikudes koos viie kaaslasega Poola, Tšehhoslovakkia ja Austria kaudu Põhja-Itaaliasse, et vangi anda lääneliitlastele.
Ta oli Prantsusmaa eestlaste usuline hooldaja 1950–1954. 6. juunil 1954 ordineeris piiskop Johan Kõpp ta pastoriks. Ta oli aastatel 1954–1970 Melbourne'i koguduse õpetaja.
Isiklikku
Ta oli abielus prantslanna Jacqueline'iga, neil oli neli last.
Užava alamjooksu looduspark
Užava alamjooksu looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Ventspilsi piirkonnas Užava ja Zirase vallas Uzava jõe kallastel, asudes suuremalt jaolt Užava poldril. Kaitseala (läti keeles Užavas lejtece) loodi 2004. aastal, kaitsmaks poldril peatuvaid rändlindusid ja sealset rukkirääkude asurkonda. Tegemist on Natura 2000 võrgustiku linnualaga.
Užava poldrit kasutavad ümbruskonna põllumehed, kuid selle infrastruktuurid enam ei toimi. Kaitseala pindala on 1434 ha. 87,2% looduspargist võtab enda alla põllumajanduslik maa. Metsade all on 10,4% looduspargist, veekogusid on 21,6 hektarit. Seakset põllumajanduslikku maad kasutavad valdavalt veisekasvatajad, elanikke looduspargis ei ole.
Levinumad taimed looduspargis on harilik kerahein, põldtimut, suur kastehein, harilik orashein, mets-harakputk, aas-rebasesaba, aaskaerand, luht-kastevars, ojamõõl, harilik lubikas ja kuldtulikas, metsades ka harilik paakspuu, harilik angervaks, seaohakas, sookastik, harilik vaarikas, harilik toomingas, õrn lemmmalts, väikeseõiene lemmmalts, harilik vereurmarohi, kõrvenõges, harilik vesikanep, roomav madar ning harilik humal, veekogudel sale tarn, põistarn, päideroog, pilliroog, laialeheline hundinui, harilik jõgiputk, kollane võhumõõk, tara-seatapp, jäneskastik, kollane vesikupp, suur parthein, harilik kalmus, kraavtarn, väike lemmel ja ristlemmel teede ääres punane aruhein, valge madar, aasnurmikas, ohtetu luste, mets-harakputk ja maapirn. Levinumad puud on sanglepp, hall lepp, arukask, sookask, raagremmelgas, tuhkur paju, mustjas paju, raudremmelgas ja vitspaju. Haruldasematest taimedest kasvavad seal murulauk, väike ristik, sammaldest lamelehik, harilik hännik ja õrn hännik.
Peetrikindluse
Küla tekkis 1920. aastatel.
Väike-Turu tänav
Väike-Turu tänav on tänav Tartus Kesklinna linnaosas.
Ta algab Soola tänavalt bussijaama juurest, kulgeb kagusse, ristub Sadama tänavaga, pöörab siis edelasse ja lõpeb Turu tänaval.
Panseksuaalsus
pisi|vasakul|Panseksuaalse uhkuse lipp Panseksuaalsus (mõnikord ka omniseksuaalsus) on romantiline, seksuaalne või emotsionaalne külgetõmme inimeste vastu olenemata nende bioloogilisest või sotsiaalsest soost. Panseksuaalsed inimesed võivad end nimetada soopimedateks. Seda seetõttu, kuna bioloogiline ega sotsiaalne sugu ei ole tegur, mis mõjutab nende romantilist ja/või seksuaalset külgetõmmet. Panseksuaalsust võib pidada nii eraldi seksuaalseks sättumuseks kui ka biseksuaalsuse haruks. Panseksuaalsuse eraldamine biseksuaalsusest on vajalik selleks, et eristada seksuaalset identiteeti. Nimelt on panseksuaalsed avatud suhetele inimestega, kes ei defineeri end meeste või naistena. Sellega hülgavad nad idee sookahesusest. Panseksuaalsust on peetud kõikehõlmavamaks kui biseksuaalsus. See, kui hõlmav on mõiste biseksuaalsus võrreldes panseksuaalsusega, on vaidlusteemaks LGBT-, aga eriti biseksuaalses kogukonnas.
Sõnad
Sõna "panseksuaalsus" on kreeka-ladina hübriid. Liitsõna koosneb kreekakeelsest sõnast πᾶν (pan: 'kõik, iga') ja ladinakeelsest sõnast sexualis ('sugueluline').
Võrdlus biseksuaalsusega
Tõlgendades sõna biseksuaalsus eesliite bi- järgi on biseksuaalsuse näol tegemist romantilise või seksuaalse külgetõmbega kahe bioloogilise või sotsiaalse soo poole (meeste ja naiste). Eesliide pan- võimaldab panseksuaalsust tõlgendada seksuaalse külgetõmbena mistahes bioloogilisest või sotsiaalsest soost isikute poole. Sellise lähenemise järgi hõlmab panseksuaalsuse definitsioon selgesõnaliselt näiteks intersoolisi ja sookahesusest väljaspool olevaid inimesi.
Üldiselt peetakse tähist panseksuaalsus hõlmavamaks kui tähist biseksuaalsus. Tervise teemadel nõu andev Go Ask Alice! väidab, et panseksuaalsed inimesed võivad tunda külgetõmmet cis-sooliste, transsooliste, intersooliste ja androgüünsete inimeste poole. Marshall Cavendishi raamatus "Seks ja ühiskond" väidetakse, et "tähise [panseksuaalsus] sõnasõnalist tähendust võib tõlgendada kui 'külgetõmmet kõikide poole.' Samas end panseksuaalsena määratlevad inimesed ei hõlma enda definitsioonis harilikult parafiiliaid nagu zoofiilia, pedofiilia ja nekrofiilia. Panseksuaalsed inimesed rõhutavad, et tähis kirjeldab ainult konsensuse alusel toimuvaid täiskasvanud inimeste vahelist seksuaalseid käitumisi."
Sõna panseksuaalsus määratlus võib jätta mulje, et tegemist on ainsa seksuaalne identiteediga, mis hõlmab kõiki inimesi, kes ei mahu selgelt mehe ja naise kategooriatesse. Samas võivad biseksuaalsena määratlevad inimesed ja teadlased sellisele käsitlusele vastu vaielda. Nende arvates ei tähenda biseksuaalsus külgetõmmet vaid kahe soo poole. Selle asemel on biseksuaalsus külgetõmme nii bioloogiliste kui ka sotsiaalsete sugude vastu. Seetõttu võib see hõlmata enam kui kahte sugu. Mõnikord määratletakse biseksuaalsus romantilise või seksuaalse külgetõmbena mitme soo poole. Biseksuaalseid inimesi koondavad ühendused on biseksuaalsust määratlenud "katusmõistena inimestele, kes võtavad omaks ja austavad enda potentsiaali omada seksuaalset ja emotsionaalset külgetõmmet enam kui ühe soo vastu" või rõhutavad, et see on "avatud ja kaasav tähis paljudele erinevatele inimestele, kellel on samasoolised või erisoolised külgetõmbed."
Shiri Eisneri järgi kasutatakse tähiseid panseksuaalsus, omniseksuaalsus, polüseksuaalsus, queer jne tähise biseksuaalsus asemel seetõttu, kuna "väidetakse, et biseksuaalsus on binaarne ja seetõttu inimesi rõhuv sõna". Eisneri järgi on süüdistustel biseksuaalsuse sookahesusest vähe seost sellega, kuidas tähist tegelikult kasutatakse. Tema hinnangul on tegemist poliitilise vahendiga, millega üritatakse hoida teineteises lahus biseksuaalseid ja transsoolisi liikumisi. Osad inimesed nimelt arvavad, et biseksuaalsus vähendab või kustutab transsooliste ja queer'ina määratlevate inimeste nähtavuse.
Ameerika Biseksuaalsuse Instituudi järgi "tähised nagu panseksuaalsus, polüseksuaalsus, omniseksuaalsus ja ambiseksuaalsus kirjeldavad ka inimesi, kellel on homoseksuaalsed või heteroseksuaalsed külgetõmbed. Siit tulenevalt on inimesed, kes neid silte kasutavad, ka biseksuaalsed... Asendades eesliite bi- (kaks, mõlemad) teiste eesliited nagu pan- (kõik), polü- (palju), omni- (kõik) või ambi- (mõlemad) otsitakse silite, mis näitaks, et sotsiaalne sugu ei ole nende seksuaalsuse puhul oluline." Instituudi hinnangul aga see ei tähenda, et biseksuaalsed inimesed peaksid olema kinni konkreetses sugudes. "Ladina eesliide bi- viitab kahele või mõlemale. Sõnas biseksuaalsus viidatud "mõlemad" on lihtsalt homoseksuaalsus (sõna-sõnalt: sama sugu) ja heteroseksuaalsus (sõna-sõnalt: erinev sugu)."
Tähist panseksuaalsus kasutatakse mõnikord samas tähenduses nagu biseksuaalsus. Biseksuaalsena määratlevad inimesed võivad ka "tunda, et sotsiaalne sugu, bioloogiline sugu ja seksuaalne sättumus ei peaks olema potentsiaalsete [romantiliste/seksuaalsete] suhete fookuspunkt." Firestein leidis uurides biseksuaalsete inimeste seksuaalset identiteeti, et "pool kõikidest biseksuaalsetest ja biseksuaalsena määratlevatest vastajatest valisid ka alternatiivse enesemääratluse nagu queer, panseksuaalne, polyfidelitous, ambiseksuaalne, polüseksuaalne või isikustatud identiteedi nagu "byke" või "biphilic.""
Floringhem
pisi|Floringhemi vallamaja
Floringhem (lääneflaami: Florigem) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
pisi|tühi|
Złotoryja
Złotoryja (saksa Goldberg) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Złotoryja maakonna halduskeskus. Złotoryja asub Wrocławist umbes 80 km läänes.
Goldberg tekkis kullakaevandajate asulana 12. sajandi lõpul, linnaõigused sai 1211. aastal. Kullakaevandamine lõppes 14. sajandil. Linna majanduselus etendasid seejärel olulist osa käsitöö ja õllepruulimine. 16. sajandil alustati ka vasemaagi kaevandamist. Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada. 18. sajandil kujunes linn oluliseks tekstiilitööstuse keskuseks. Raudteeühenduse sai linn 1884. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Złotoryjas on sündinud ajakirjanik ja kirjanik Mariusz Szczygieł.
VM
VM on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Bodie
pisi| Bodie on kummituslinn Ameerika Ühendriikides California osariigi Mono maakonnas Nevada piiri lähedal. See rajati 1859. aastal kullakaevanduslinnana ja hüljati 1930. aastatel. Tänapäeval on linn üks suurimaid ja paremini säilinud kummituslinnu Ameerika Läänes. Linnas on säilinud 10% algsetest hoonetest. Paljud hooned näevad välja täpselt sellised, nagu elanikud need maha jätsid. Linnas ei ole püsielanikke. Linnas asuvad muuseum ja Bodie State Park.
Geoloogia
Piirkonnas domineerivad andesiit ja bretša.
Asutamine
California Ida-Sierra oli Ameerika Ühendriikide viimane ääremaa, mis asustati. 1849. aastal leiti Sierra Nevada idanõlval kulda ja puhkes California kullapalavik. Tuhanded inimesed saabusid lääne viljatutesse kõrbetesse ja lumistesse kõrgmäestikesse. 1850. aastate teiseks pooleks oli kulla kaevandamine vähenenud ja tuhanded maagiotsijad suundusid tagasi üle Sierra Nevada tundmatusse piirkonda. Mägedesse rajati jõgedest kulda pestes uusi teid. 1857 avastati väikse Dogtowni-nimelise asula lähedal kulda. Kaks aastat hiljem jätkus kullakaevandamine 13 km lõunas, kuhu tekkis Monoville'i asula.
Buum
pisi|Bodie kõrtsi interjöör 1876 alustas linnas tööd Standard Company, kes avastas rikka kullasoone. Linna elanike arv hakkas sealt alates kiiresti kasvama ja kaks aastat hiljem elas seal ligi 5000 inimest. Standard Company kaevandus tootis järgmise 25 aastaga üle 15 miljoni dollari kasumit kullas.
Linna saabus üha rohkem kaevureid, mängureid ja ärimehi. 1879 oli linnas 10 000 inimest ja 2000 hoonet. Linnas oli umbes 30 kaevandust, 65 kõrtsi, mitu bordelli, mängusaalid, taoistliku templi ja oopiumiurkaga Hiinalinn, samuti mitmeid seaduslikke ärisid, sh kolm ajalehte, eri religioonide pühakojad, kolm pruulikoda, paar panka ja kool. Iga teine hoone ligi miili pikkusel peatänaval oli kõrts.
Nagu ka paljud teised buumilinnad, teenis Bodie varsti tuntuse vägivaldsuse ja seaduste puudumise poolest. Tapmised, röövimised ja tänavakaklused olid igapäevased juhtumid. Reverend F. M. Warrington kirjeldas 1881. aastal linna kui "patumerd, mida piitsutab iha- ja kiretorm". Ühe legendi kohaselt oli üks tüdruk käratsevasse linna kolimisest hirmunud, et palvetas "Goodbye God! We are going to Bodie" ("Head aega, Jumal! Me lähme Bodiesse.").
Hoonete ehitamiseks, kaevandusšahtide taladeks ja kütteks oli vaja freesitud puitu, kuid piirkonnas oli vähe metsi. 1881 ehitati Bodie & Benton Railroadi kitsarööpmeline raudtee, millega sai linna saematerjali sisse tuua. Nagu paljudes teistes Lääne linnades, palgati raudteele tööle odavat Hiina tööjõudu, mis põhjustas palju pahameelt kohalike töötute kaevurite hulgas. 1882 töötas 32 miili pikkune (u. 51,5 km) raudtee Bodie ja Mono Millsi vahel. Raudtee kulges Mono järve idakaldal. Paljude immigrantide ja endiste kaevurite eluasemed asusid Mono järve ümbruses ning nad lootsid maal kergelt ära elada. Esimestel Mono valgla rantšopidajatel oli tihti rikkalikult toitu ja toorainet ning nad varustasid nendega lähedal asuvaid kaevanduslinnu, Bodiet ja Lundyt.
Langus
Buum sai läbi neli aastat pärast selle puhkemist ja 1882. aastal hakkas elu Bodies alla käima. Elanike arv oli linnas langenud 3000-ni, paljud väiksemad kaevandusettevõtted läksid pankrotti ja inimesed läksid paremaid võimalusi otsides piirkonnast minema.
Erik Černák
pisi| Erik Černák (sündinud 28. mail 1997 Košices) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.
Ta alustas klubikarjääri Slovakkia kõrgliiga klubis HC Košice. 2015. aastal valiti ta NHL-i draft'is Los Angeles Kingsi poolt 43. valikuna. Hooajal 2015–16 suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubisse Erie Otters.
2017. aasta veebruaris liitus Černák Tampa Bay Lightninguga. Hooajal 2017–18 mängis ta veel ainult Lightningu noorteklubi Syracuse Crunchi rivistuses American Hockey League'is. Debüüdi NHL-is tegi ta 13. novembril 2018 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 2. veebruaril 2019 mängus New York Rangersi vastu.
Ta on kuulunud Slovakkia jäähokikoondisse 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
Lalla Gross
Lalla Helene Gross (3. märts 1912 Valga – 4. veebruar 2008) oli eesti klassikaline filoloog, õppejõud.
Ta õpetas Tartu Riiklikus Ülikoolis ladina keelt 1940. aastatest kuni 1980. aastate keskpaigani.
Mihhail Frunze
Mihhail Frunze (vene keeles Михаил Васильевич Фрунзе; rumeenia keeles Mihail Frunză; 2. veebruar (vkj 21. jaanuar) 1885 Pišpek, Venemaa Keisririik – 31. oktoober 1925 Moskva, Nõukogude Liit) oli bolševike väejuht Vene kodusõjas ja Nõukogude riigitegelane. Kuni oma surmani oli ta Nõukogude Liidu maa- ja mereväe rahvakomissar ning Revolutsioonilise Sõjanõukogu esimees.
Elulugu
Mihhail Frunze sündis 1885. aasta 21. jaanuaril Venemaa Keisririigis Semiretšje oblastis Pišpeki linnas moldovlasest isa velsker Vassili Frunze (1854–1897) ja venelannast emale Sofia Popova lapsena. Ta lõpetas Vernõi linnas gümnaasiumi, kus puutus esmakordselt kokku revolutsioonilise liikumisega. 1904. aastal astus Frunze Peterburi tehnoloogia instituuti, kus õppides ta liitus Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei enamlaste tiivaga. Demonstratsioonide korraldamise ja revolutsioonilise liikumise eest heideti tehnoloogia instituudist välja. Ta kolis Ivanovo-Voznessenski, kus 1905. aasta revolutsiooni ajal juhtis tekstiilitööliste streiki ja korraldas esimese enamlaste nõukogu. Detsembris 1905 osales ta Moskva ülestõusus, kus ta kinni peeti ja 10 aastaks asumisele Siberisse saadeti.
Nõukogude Venemaal
Ilmasõja ajal sai Frunze Lenini õpetuste kindlaks poolehoidjaks ja organiseeris kihutustööd sõja vastu väerindel ja tagalas. Tema karjäär sai hoo sisse pärast enamlaste revolutsiooni. Kodusõjas lõuna väerindel seisis ta juhtival kohal ja võitluses Koltšaki vastu juba armee juhataja kohal. 1921. tõusis ta Ukraina sõjakomissariks ja kõigi sealsete vägede ülemjuhatajaks. Hiljem sai ta Venemaa Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee liikmeks ja Revolutsioonilise Sõjanõukogu liikmeks.
Kui sõjanõukogu tollasel esimehel ja ühtlasi sõjakomissaril Trotskil vahekord erakonna keskkomitee juhtivate jõududega teravaks läks, määrati Frunze pärast tema tagasiastumist tema asetäitjaks. Sõjanõukogu esimeheks ja sõjakomissariks sai ta 1925. aastal jaanuaris. Frunze ei mänginud suurt osa Nõukogude poliitilises elus, pühendudes selle asemel Punaarmee arendamisele (kuuletudes truult VK(b)P Keskkomitee suunistele). Frunze pidas paratamatuks tulevat sõda Nõukogude Liidu ja kapitalistliku maailma vahel ja püüdis Nõukogude Liitu militariseerida. Ta siht oli ette valmistada kogu rahvas sõjariistus ülesastumiseks ja garanteerida nende lojaalsus keskvalitsusel. Samuti proovis ta arendada Nõukogude lennuväge, rakendada keemiat mürkgaaside valmistamiseks ja valmistada ette tööstust sõjarežiimil toomiseks.
Surm
1922. aastast oli Frunzel tervisega probleeme, millele ta hakkas rohkem tähelepanu pöörama 1925. aastal parteikaaslaste nõudmisel. 1925. aastal paigutati ta omal soovil haiglasse, kus teda käisid teiste seas vaatamas ka Stalin ja Mikojan.
8. oktoobril määrati Frunzele operatsioon 29. oktoobriks. Enne operatsiooni kirjutas Frunze oma abikaasale, et tunneb ennast tervena ja operatsioon tehakse peamiselt parteijuhtide murede vaigistamiseks. Pärast operatsiooni suri Frunze 31. oktoobril Moskvas. Nõukogude ametlikul väitel suri ta kõhuhaavade läbi tekkinud haiguse kätte. Tegelikult pole tema surmapõhjus täpselt teada. On süüdistatud nii Stalinit kui ka Trotskit Frunze tapmises ning 2010. aastal väitis Izvestija, et Frunze surma võisid põhjustada hoopis arstid, kes operatsiooni eel andsid talle kloroformi mitu korda rohkem, kui oleks seda narkoosi koguseks tarvis.
Kõik neli arsti, kes teda opereerisid, surid üksteise järel 1934. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
Tema auks kandis aastail 1926–1992 nime Frunze Kirgiisia pealinn Biškek.
Tema järgi on nimetatud sõjakool Frunze-nimeline Sõjaväeakadeemia.
Kid A Mnesia Exhibition
“Kid A Mnesia Exhibition” on 2021. aastal Epic Gamesi avaldatud videomäng, mida on võimalik mängida macOSi ja Windowsi operatsioonisüsteemis ning Playstation 5 mängukonsoolis. Tegemist on virtuaalse näitusega, mille eesmärk on eksponeerida bändi Radiohead muusika taustal Stanley Donwoodi ja Thom Yorke’i kunstiteoseid ajast, mil bänd töötas “Kid A” ja “Amnesiaci” albumi kallal. Mängu tegemise protsess kestis kaks aastat ning projekt loodi koostöös Sean Evansi, Christine Jonesi, Matthew Davise, arendajate [namethemachine’i] ja Arbitrarily Good Productionsi, ettevõtte Epic Gamesi ning bändi Radiohead produtsendi Nigel Godrichiga. Mängu valmimist kureerisid bändi solist Thom Yorke ning kunstnik Stanley Donwood, kes on alates 1994. aastast loonud bändi albumite kaanekujundusi. Mäng avaldati 18. novembril Epic Gamesi keskkonnas ja see on tasuta allalaaditav.
Mängu sisu
“Kid A Mnesia Exhibition” ei ole tavapärane videomäng: puuduvad vaenlased; pole proovikive, mida ületada; puuduvad punktisüsteem ja tasemed. Mängija alustab metsataolises keskkonnas, mis põhineb Stanley Donwoodi visanditel. Ennast ümber pöörates näeb mängija punast tulukest, millele lähenedes saab mängija virtuaalsesse muuseumi siseneda. Uksest sisse minnes leiab mängija end koridorist, mille seinu kaunistavad visandid ja joonistused. Taustal hakkab mängima muudetud versioon laulust “Everything In Its Right Place”. Trepist üles minnes jõuab mängija sildini, millele on kirjutatud laulu “Pulk/Pull Revolving Door” sõnad. Selle alla on kirjutatud sõnum, et tegemist pole mänguga, ning üleskutse mitte kiirustada. Mängijal on võimalik ka mängu alustades metsas ringi liikuda ning avastada koobas, mis on alternatiivne sissepääs muuseumi. Edasi saab mängija avastada näituseruume, mis üksteisega ühendatult moodustavad justkui labürindi.
Näituseruumide planeering on inspireeritud labürintidest ning Paabeli raamatukogu kujutavatest kirjutistest ja joonistustest. Näituseruumid on enamasti ühendatud pikkade koridoride kaudu ning igal ruumil on eri temaatika. Nii-öelda esimese tasandi ruumid, mille mängija läbib enne Püramiidi sisenemist, on rohkem realistlikud, kuid Püramiidi sisenedes leiab mängija end ruumidest, mis on pigem ulmelised, füüsikat eiravad. Üks sellistest ruumidest on näiteks Kummituskamber, kuusnurkne ruum, millel ei tundu olevat ei lage ega põrandat – mängija justkui hõljuks õhus. Järk-järgult mängus edasi liikudes muutuvad näituseruumid ka üha pimedamaks. Sean Evansi sõnul sooviti luua keskkond, mis ei sarnaneks harilikule muuseumile, vaid meenutaks pigem mahajäetud pühamut ning seda eesmärki peegeldab ka mängu valgustus. Ruumid Rotunda ja Maastikugalerii meenutavad aga rohkem tavapäraseid näitusesaale. Rotunda disain põhineb Kopenhaageni Rundetaarni muuseumil. Maastikugalerii disainimisel saadi inspiratsiooni Musée de l’Orangerie’ muuseumi Monet’ saalist Pariisis.
Mängus esineb ka palju NPC (non-playable character) tegelasi, kellega mängija ei saa suhelda, aga kes on osa näitusest. Näiteks võib mängus kohata minotauruselaadseid olevusi ning karusid Donwoodi ja Yorke’i loodud “Modified Bearsi” koomiksist.
ESRB (entertainment software rating board) hinnangu järgi kuulub mäng T-kategooriasse, kuna sisaldab vägivaldset ja seksuaalset sisu, viiteid uimastitele ning vulgaarset keelekasutust.
Taust
“Kid A Mnesia Exhibition” on videomäng, mis avaldati tähistamaks 21 aasta möödumist “Kid A” ja “Amnesiac” albumi ilmumisest. Mäng avaldati 18. novembril 2021. aastal. Mõni nädal tagasi oli välja antud “Kid A Mnesia” kolmikplaadi ning bändi Radiohead solist Thom Yorke’i ja kunstnik Stanley Donwoodi kunstiteoseid sisaldavad raamatud “Kid A Mnesia” ja “Fear Stalks the Land”.
“Kid A Mnesia Exhibition” virtuaalse näituse jaoks kokku kogutud kunstiteosed on kõik Stanley Donwoodi ja Thom Yorke’i looming. Yorke’i sõnul tundis ta suurt survet pärast “OK Computeri” albumi suurt edu ning tal oli uue muusika loomisega raskusi. Seetõttu keskendus ta mõneks ajaks visuaalsele loomingule. Ajakirjas Rolling Stone kirjutatakse, et algul tekitas “Kid A” kriitikute ja muusikasõprade seas palju poleemikat, kuid nüüd peetakse seda bändi loomingulise teekonna haripunktiks. Sean Evansi sõnul oli periood, mil valmisid “Kid A” ja “Amnesiac”, bändi jaoks kõige produktiivsem. Sellest ajast pärineb muuhulgas ka bändi “Modified Beari” logo, mis kujutab naeratavat karu. Sama tegelane esineb ka “Kid A Mnesia Exhibition” mängus.
Algul plaanis bänd luua füüsilist rändnäitust, mis oleks oma teekonda alustanud Londonist ning maailmas ringi rännanud, kuid selle organiseerimisel tekkinud probleemide ning pandeemia tõttu otsustas bänd virtuaalse näituse kasuks.