cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Friedrich Schinkel
Altes Museum (1830)
Muuseumihoone tellis Schinkelilt kuningas Friedrich Wilhelm III. Ehitus kestis 1825–1830. Valmides kandis muuseumihoone nime Neues Museum ('uus muuseum'). Tegu on ühe tuntuima näitega Saksa klassitsistlikust arhitektuurist. Nüüd asub seal suur antiikkogu.
pisi|Bauakademie rekonstrueerimises. Kõrval on näha Friedrichwerdersche Kirchet
Bauakademie (1831)
Berliini Bauakademile ehitatud hoone, mis hävis Teises maailmasõjas. 2016. aastal otsustas Liidupäev, et hoone ehitatakse taas üles.
Karl Friedrich Schinkeli tuntumate hoonete hulka kuuluvad veel Friedrichwerdersche Kirche Berliinis (1824) ja Nikolaikirche Potsdamis (1830), lisaks lossid ja elumajad Saksamaal. Samuti projekteeris Schinkel monumente.
Maalilooming
Lisaks arhitektuuri loomisele oli Karl Friedrich Schinkel ka viljakas maalikunstnik.
Queensi-Midtowni tunnel
pisi|Sisemus Queensi-Midtowni tunnel on sõiduteetunnel, mis ühendab Queensi ja Manhattani linnaosasid New Yorgis.
Konrad Mägi Ateljee
pisi|Konrad Mägi ateljee asukoht Tartus Raekoja platsil Konrad Mägi Ateljee (tuntud ka kui Konrad Mägi nimeline maalistuudio) on Pariisi vabaakadeemia Académie de la Grande Chaumière eeskujul tegutsev kunstistuudio Tartus. Selle asutas 1988. aastal Tartu Kunstiühing. Tegemist on tasulise õppeasutusega, kus eksamid ja lõpudiplom ei oma erilist tähtsust, kunstihuvilistel on võimalik liituda pea igal ajal, et kunstnike juhendamisel omandada maalikunsti algtõed või viimistleda juba olemasolevaid oskusi.
Stuudio kannab õpetamisel edasi vana Pallase kooli traditsiooni ning rajaneb postimpressionistide värvikäsitlusele. Ateljees õpitakse tundma vormi, ruumi ja valguse kujutamist eri värvitoonide vahendusel, mida praktiseeritakse natuurist maalimise, joonistamise ning krokiitundide näol.
Konrad Mägi ateljee praegused juhendajad on ise õppinud maalikunstniku ja raamatugraafiku Heldur Viirese (1927–2021) ning kunstniku ja õpetaja Kaja Kärneri (1920–1998) käe all. Nimetatud kunstnike õppemeetod põhines mõlemal maalija, graafiku, pedagoogi ja kunstiühing Pallase ühe asutaja Ado Vabbe (1892–1961) õpetussõnadel.
Ajalugu
Aasta pärast asutamist kolis ateljee oma praegusesse asukohta Raekoja platsil, mida iseloomustasid hea põhjavalgus ning kaunid vaated. 1990. aastal nimetati stuudiot ametlikult Tartu Kunstiühingu stuudioks, ent kunstirahva seas tunti ateljeed oma pallasliku õpetamisstiili poolest kui Pallase stuudiot. pisi|299x299px|Heldur Viires ja ateljee juhatuse liige Külli Trummal stuudio koridorgaleriis 2014. aastal Sügiseti korraldas kool sisseastumiseks konkursi uutele õppuritele, kes riiklikku kunstikooli ei mahtunud või ei saanud minna muul põhjusel. Tol ajal õpiti Konrad Mägi Ateljees vastavalt võimalustele üldjuhul neli või viis aastat. Olenemata korralikust maalihariduse omandamisest jäi ateljee truuks vabaateljee iseloomulikele joontele ja lõpetanutele diplomeid ei antud.
2012. aastal rajasid ateljee õpilased ja vilistlased MTÜ Konrad Mägi Ateljee Seltsi, mis tegeleb siiani stuudio õppetöö ning näituste korraldamisega, ent vastutab ka asutuse majandusliku poole eest. Mõned aastad hiljem, 2016. aastal, usaldas Heldur Viires õpetamisjärje oma vilistlastele, kes kordamööda juhendajatena kunstihuvilistele juhiseid annavad.
2018. aastal avaldasid ateljee õpilased kunstiraamatu "Värv ja vabadus. Hommage à Kaja Kärner ja Heldur Viires", mis on kummardus õpetajatele, kes hoolimata raskustest hoidsid ateljeed töös juba pea 30 aastat. Teos koosneb lisaks maalifotodele ning lühitekstidele ja artiklitele ka kahest Indrek Hirve kirjutisest.
2019. aastal sai Mägi ateljee põhjaliku remondi käigus täiesti uue ilme – nõukogudeaegne sisustus asendus tänapäevasemaga ning aasta hiljem paigaldati ateljee fuajeesse kunstikoguja Enn Kunila (1950) initsiatiivil Konrad Mägile pühendatud infostend.
Õppetöö ateljees
pisi|Stuudio juhendaja Margus Meinarti teos "Linn 13" Ateljee tööga on võimalik liituda igal ajal ning osalemisperiood ei ole kuidagi piiratud. Õppetöö toimub Konrad Mägi ateljees nädala kaupa, ehkki õpilasel on vabadus iseseisvalt otsustada, missugustes tundides osaleda, missugustes mitte. Kunstitunni jooksul suhtleb juhendaja iga õpilasega individuaalselt vastavalt tasemele ning soovidele. Alates gümnaasiumiastmest oodatakse liitujaid nende seast, kes kunstimaailmaga alles tutvust teevad ja soovivad valmistuda suuremasse kunstikooli astumiseks, või kogenud maalijaid, kes soovivad teadmisi värskendada või end edasi arendada. Maalida või joonistada saab modelli järgi figuuri (akti) või portreed, ent ka natüürmorti.
Kunstihuvilisi juhendavad kunstnikud ja ateljee vilistlased Alo Aarsalu, Maire Aarsalu, Evi Gailit, Tea Lemberpuu, Margus Meinart ja Maris Tuuling. Stuudio juhatuse liige on Külli Trummal.
Konrad Mägi ateljee nimekate vilistlaste/õpilaste sekka kuuluvad lisaks eelnimetatud juhendajatele ka Andres Rõhu, Peeter Krossmann, Artur Kuus, Mart Trummal, Koidu Laur, Katrin Moora, Lemme Haldre, Margus Mekk ja paljud teised.
Näitused
Allpool on välja toodud valik näituseid, kus Konrad Mägi ateljee liige või liikmed on lähiminevikus oma teoseid välja pannud.
Konrad Mägi ateljee üks olulisimaid näituseid on kahtlemata traditsiooniline kevadnäitus, kus eksponeeritakse suure hulga liikmete viimase aja loomingut. Viimane kevadnäitus leidis aset 2021. aasta maist juulini Tartu Ülikooli Raamatukogus.
Hiiumaa heegelpitsid
Hiiumaa heegelpits on reljeefne, õhuline ja luksuslik pits, mida valmistatakse heegeldades.
Hiiumaa heegelpitse iseloomustavad mitmed tunnused. Pitse heegeldatakse ühe rea kaupa. See tähendab, et iga rea lõpus katkestatakse niit ja hakatakse uuesti algusest järgmist rida heegeldama. Kõiki silmuseid heegeldatakse läbi eelmise rea silmuse tagumise aasa. Selle tulemusena tekib reljeefne pind. Lisaks iseloomustavad neid pitse pikad ketiread, mis muudavad pits õhulisemaks.
Ajalugu
Hiiumaal on teadaolevalt heegeldatud juba 19. sajandi keskpaigast alates, kuid sellest ajast ei ole säilinud esemeid. Perioodist 1880–1890 on alles mitmeid esemeid, mis ilmekalt demonstreerivad hiidlaste heegeldamisoskust. 19. sajandi lõpuks oli heegeldamise oskajaid Hiiumaa talurahva hulgas juba palju ja oskus laialt levinud. Seda tõestavad hästi sellel ajal moes olnud heegeldatud kindad. Kinnaste tavalisimad toonid olid valge ja hall. Leidus ka neid tegijaid, kes tahtsid eristuda, ning sellest tulenevalt värvisid nad oma kindaid. Sellel puhul olid toonideks tavaliselt must või sinine. Heegeldatud kinnaste kõrgaeg oli aastatel 1865–1880.
On teada, et heegeldatud pitsid ei olnud tavaline osa 19. sajandi Eesti talurahva rõivast. Heegelpitsid ei olnud tavaks kogu saarel, vaid oli siiski esialgu vaid Pühalepa ja Reigi naiste rahvarõivaste osaks. Pitsid valmistati väga peenikesest puuvillasest niidist peenikese heegelnõelaga.
Alates 20. sajandi algusest hakkasid ka teiste Hiiumaa kihelkondade naised kasutama poest ostetud pitside asemel enda tehtud heegelpitse. Selle tulemusena muutusid oma välimuselt vähesel määral ka Hiiumaa teiste piirkondade rahvarõivad, need jäid siiski erinevaks Pühalepa heegelpitsidest. Muutus ka pitside heegeldamise viis. Mujal Hiiumaal, välja arvatud Pühalepas, hakati heegeldama varasema pikiridade asemel n-ö ristipidi ning Pühalepa pitsi heegeldajad ei katkestanud enam lõnga iga rea lõpus. 21. sajandi alguses on vanad ja algupärased Hiiumaa heegelpitsi valmistamise tehnikad jälle au sees.
Heegeldamishuvilistel on võimalik õppida seda pitsi heegeldama mitmel viisil. Kui endal juba heegeldamine selge, siis saab ka raamatu alusel õppida ja harjutada. Kellel rohkem abi vaja, võib otsida mõne meistri, kes õpetaks ja näitaks ette Hiiu pitsi heegeldamise nipid. Lisaks on võimalik pitside heegeldamist õppida kutsekoolis, näiteks Räpina Aianduskoolis.
Pühalepa pitsid
pisi|Pühalepa käiste vahepitsi näidis Nii Hiiumaa kui ka terve Eesti kõige eripärasemad heegelpitsid pärinevad Pühalepast. Siiani ei ole leitud neile analooge ei Eestist ega ka mujalt.
Pühalepa pitsid sisaldavad paljusid tuntud ornamente erinevatelt rõivastelt ja tarbeesemetelt. Näib, et Pühalepa naised on võtnud üle ornamendid kinnastelt, kirivöödelt, rangidelt ja ka näiteks puidust karpidelt ning nende ornamentide alusel tehtud mustreid kasutades heegeldanud pitse eri esemetele. Nende mustrite hulgas leidub väga palju erinevaid geomeetrilisi kujundeid, mis meeldisid nii naistele kui ka meestele. Seetõttu arvatakse, et 19. sajandi esimeste heegelpitside loojateks on olnud eestlased ise.
Reigi pitsid
Samal ajal, kui pitsid jõudsid Pühalepa rahvarõivastele, jõudsid nad ka Reigi rahvarõivastele. Põhjus, miks just neis kahes piirkonnas pitsi heegeldamine Hiiumaal arvatavalt talurahvarõivastele ja talurahvani jõudis, on see, et need mõlemad asulad kuulusid sellel ajal Ungern-Sternbergide mõisa koosseisu. Mõisapreilid ja -prouad olid arvatavalt esimesteks heegeldajateks, aga sealt edasi levides jõudis see oskus ka talurahvani.
Tõramaa
pisi|Droonivideo [[Soomaa rahvuspark|Soomaa üleujutusest ja kanuumatkajatest Tõramaa küla juures 2023. aasta aprillis]] Tõramaa oli küla Pärnumaa ja Viljandimaa piiril. Küla kaotati 1977, mil enamik alast liideti Tipu ja mõned talud Riisa külaga.
Veel umbes aastal 1900 oli Tõramaa talude rühmana.
Eesti toitlusminister
Eesti toitlus(tus)minister oli Eesti minister, kes juhtis Toitlusministeeriumit.
Toitlusministeerium oli eraldatud esimest korda Konstantin Pätsi kolmandas ajutises valitsuses Põllutööministeeriumist. Jaan Raamot jäi jätkuvalt toitlusministriks, samas kui põllutööministriks sai Otto Strandman.
Annika Vendik
Annika Vendik (19. aprill 1963 Pärnu – 21. veebruar 2015 Oiu) oli eesti kohtunik.
Annika Vendik lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal.
Annika Vendik nimetati kohtunikuna ametisse 14. detsembril 1995 ja ta asus kohtunikuna tööle Pärnu Linnakohtu halduskohtunikuna.
Alates 1. jaanuarist 2000 töötas Annika Vendik Tallinna Halduskohtu Pärnu kohtumaja kohtunikuna.
Alates 7. septembrist 2009 oli ta Pärnu kohtumaja juht.
Brooklyni-Battery tunnel
pisi|Manhattanil asuvad tunneliavad pisi|Sisemus pisi|Kaart (tunnel punases) Brooklyni-Battery tunnel (ametlikult Hugh L. Carey tunnel), on tasuline tunnel New Yorgis, mis ühendab Brooklynis asuvat Red Hooki naabruskonda Battery Parkiga Manhattanil. 2779 m pikkusena on see Põhja-Ameerika pikim veealune sõiduteetunnel.
Tunnel koosneb kahest torust, milles kummaski kulgeb kaks liiklusrada. Kuigi tunnel möödub East Riveri suudme all Governorsi saarest, puudub sõidukitele saarele juurdepääs.
Tunneli rajamist planeeriti juba 1920. aastatel. Ehitustegevus algas 1940. aastal, kuid valmimist aeglustas maailmasõja-aegne materjalide puudus. Tunnel avati 25. mail 1950. aastal.
See nimetati New Yorgi 51. kuberneri Hugh Carey auks Hugh L. Carey tunneliks 2012. aastal.
Carl Heinrich Niggol
Carl Heinrich Niggol (26. oktoober (vkj 14. oktoober) 1851 Uue-Tänassilma (Uusna) vald, Viljandimaa – 28. veebruar 1927 Tartu) oli Eesti pedagoog.
Elulugu
Carl Heinrich Niggol oli mõisavalitseja-möldri poeg.
Carl Heinrich Niggol õppis 1860–1861 Uusna vallakoolis, 1862–1863 Viljandi linna algkoolis ja 1864–1867 Viljandi kreiskoolis. Aastatel 1867–1870 õppis ta Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminaris ja määrati selle lõpetamise järel Tartu linna 2. algkooli õpetajaks. Töötas kuni 1881. aastani Tartu linna algkoolides vene keele, matemaatika ja käsitöö õpetajana.
Aastal 1878 läbis Taani pedagoogi A. Clauson-Kaasi käsitööõpetajate kursuse Tartus.
Aastal 1879 sooritas kreiskooli õpetaja eksami ja töötas aastatel 1881–1889 õpetajana Tartu kreiskoolis, olles ühtlasi mitu aastat õpetaja ka Hollmanni seminaris. Aastatel 1889–1899 oli õpetaja Tartu linna kõrgemas tütarlastekoolis (hilisemas Alfred Grassi tütarlastekoolis). Selle kõrvalt tegutses 1888–1909 käsitööõpetajana Tartu kooliõpilaste töötoas Saksa Käsitööliste Seltsi juures. 1908–1918 oli Carl Heinrich Niggol Tartu Vastastikuse Krediidiühisuse laekahoidja ja 1919–1922 Tartu Õpetajate Seminaris käsitöö- ja üldpedagoogikaõpetaja ning alates 1920. aastast kuni surmani 28. veebruaril 1927 Tartu Lasteaednikkude Seminaris pedagoogika- ja lasteaia teooria lektor.
Osales ärkamisajal Eesti Kirjameeste Seltsis, Eesti Aleksandrikooli Peakomitees ja Vanemuise Seltsis, muu hulgas oli ta ka nende organisatsioonide kirjatoimetaja.
Teadustöö
Laiemalt on Carl Heinrich Niggol tuntuks saanud pedagoogilise kirjanduse autorina. Ta on avaldanud artikleid ka ajakirjanduses ning vähesel määral tõlkinud.
Carl Heinrich Niggol tutvustas esimesena Eestis F. Fröbeli ja M. Montessori pedagoogilisi vaateid. Õppetöös pooldas ta õpilaste isetegevust, eitas mehaanilist drilli ja liialdamist faktiliste teadmiste pakkumisega; propageeris poiste käsitööõpetust ja töökasvatust. Niggol käsitles esimesena eesti keeles koolieelse kasvatuse probleeme teaduslikul tasemel. Avaldas 1875–1889 seitse vene keele õpikut, neist levis kõige enam "Vene keele õppimise raamat Eesti rahvakoolidele" (Tartu, 1876, 8. trükk 1892).
Gottfried Wilhelm Striedter
Gottfried Wilhelm Striedter (27. jaanuar/7. veebruar 1773 Tallinn – 4. november/16. november 1844 Kose) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1783–1791 Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleeriti 27. septembril 1791, oli kohal veel aastal 1794) Jena ülikoolis. Ordineeriti 16. veebruaril/28. veebruaril 1802 õpetajaks.
Ta oli pärast ordineerimist Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, sai 17. oktoobril/29. oktoobril 1802 sama koguduse õpetajaks (olles aastatel 1802–1844 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja). Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai 3. juulil/15. juulil 1824, valiti uuesti aastal 1833. Sai 27. jaanuaril/8. veebruaril 1832 Ida-Harju praostkonna abipraostiks ja 23. märtsil/4. aprillil 1835 praostiks. 3. novembril/15. novembril 1836 sai konsistoriaalnõunikuks.
Isiklikku
Tema poeg Thomas Ferdinand Striedter oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Hans-Davis Viirmaa
1950 lõpetas Viljandi 2. keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Jalgpalli hakkas mängima Viljandi Sakala noorte jalgpallimeeskonnas, jäähokit 1945 Viljandi 2. keskkooli meeskonnas, tema treener oli Jaan Raand.
Saavutused
Eesti meister jäähokis Kohtla-Järve Kalevi ja Tallinna Kalevi meeskonnas (1956, 1958, 1959, 1961, 1962) ning käsipallis (11×11) Tallinna Kalevi meeskonnas (1957 ja 1958).
Võistles 12 korda Eesti koondises.
Õpilased
Viirmaa treenitavast noortegrupist sirgusid Eesti koondise endine peatreener Roman Ubakivi, Tiit Luik, Mati Karp, Mati Gilden, Andrei Gaikovitš, Eesti Jalgpalli Liidu aupresident Peeter Küttis jt.
Atšhoi-Martani rajoon
Rajooni halduskeskus on Atšhoi-Martan.
Clarki maakond (Arkansas)
Clarki maakond (Clark County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Arkadelphia.
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 995.
Olav Karikosk
Olav Karikosk (kuni 26. novembrini 1937 Meinhard Klementsov; 5. juuni 1919 Jõhvi – 15. märts 1990 Tallinn) oli eesti kergejõustikutreener ja spordipedagoog.
Kõige edukam oli ta kesk- ja pikamaajooksjate treenerina. Tema õpilastena võistlesid olümpiamängudel Rein Tölp (1964) ja Raissa Ruus (1972) 800 m jooksus ning Euroopa meistrivõistlustel Tölp (1966) ja Toomas Turb (1982) 10 000 m jooksus. Lisaks on tema õpilased olnud Peeter Varrak, Erik Maasik, Ants Palmar  Villi Sudemäe, Valdek Apivala.
Avaldanud eesti keeles üle 150 treeningumetoodikaartikli, millest paarkümmend on ilmunud ka vene-, inglis-, saksa- ja soomekeelses spordiajakirjanduses.
Olav Karikosk lõpetas aastal 1938 Jõhvi gümnaasiumi, aastal 1939 Tondi sõjakooli ning ta võitles Saksa sõjaväkke mobiliseerituna politseipataljoni rühmaülemana Narva rindel. Aastal 1947 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
1966. aastal kaitses ta väitekirja noorte keskmaajooksjate treeningmetoodikast. Moskvas pedagoogikakandidaadi kraad küll kinnitati, kuid EKP KK nõudel vastava diplomi väljaandmine poliitilistel põhjustel peatati.
1991. aastast korraldab Tallinna Tehnikaülikool tema auks mälestusjooksu (1000 m).
Kaunase vanalinn
pisi|left pisi|Video Kaunase vanalinnast 2019. aasta jaanuaris Senamiestis ehk Kaunase vanalinn on Kaunase linnaosa, mis asub linna keskosas Centrase valla territooriumil. Senamiestis asub Nemunase ja Nerise ühinemiskohas, see piirneb idas Naujamiestisega, põhjas aga Žaliakalnisega.
Senamiestises on säilinud mitmeid ajaloolisi hooneid, millest vanimad on veel gooti stiilis. Seal asuvad aasta 1400 paiku rajatud Vytautas Suure kirik, aastal 1497 valminud Kaunase Püha Jüri kirik, Kaunase Püha Kolmainu kirik aastast 1634, XV sajandil rajatud Peeter-Pauli peakatedraal, Kaunase Püha Sakramendi kirik aastast 1690, Kaunase luteri kirik aastast 1683, XV sajandil rajatud Kaunase Püha Gertruda kirik, samal sajandil rajatud Kaunase Püha Nikolause kirik, ja Kaunase Püha Francis Xavieri kirik aastast 1720. Lisaks sakraalarhitektuurile on seal tähelepanuväärsematest ehitistest veel Kaunase linnus, aastal 1542 rajatud raekoja hoone, Perkūnase maja, Sirutiste maja, XVII sajandil ehitatud Zabiełłode maja, aastal 1850 valminud Kaunase sünagoog, ja Hansa Liidu laohoone.
Ajalugu
Senamiestise ja Naujamiestise linnaosi ühendavatest tänavatest tähtsaimaks kujunes Laisvės alėja, mis ulatus Kaunase Raekojja platsile. Aastaks 1923 oli Senamiestises 17 167 elanikku. Aastal 1939 rajati Senamiestisesse raamatukogu. Aastal 1982 muudeti Laisvės alėja osaliselt jalakäijate tänavaks. Sealse jalakäijate tsooni pikkus on 1621 meetrit ja tegemist on Ida-Euroopa pikima jalakäijate tänavaga.
Aastal 1993 rajati Nemunase ja Nerise ühinemiskohta 12,69 hektari suurune Santaka park, kuhu hiljem rajati ka BMX rattapark.
Kauksi järv
Kauksi järv (ka Vanaküla järv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas. Järve pindala on 11,3 ha. Järvest saab alguse Lutsu jõgi.
Abruka sadam
Abruka sadam on sadam Abruka saarel.
Sadama geograafilised koordinaadid on.
Ohete sild
pisi|püsti|Ohete sild Ohete sild (itaalia keeles Ponte dei Sospiri) on sild Põhja-Itaalias Veneetsias. Kaetud sild on ehitatud valgest paekivist ja sel on kivist trellidega aknad. Sild ületab Rio di Palazzo kanalit ning ühendas Veneetsia uut vanglat (Prigioni Nuove) Doodžide palees asunud ülekuulamisruumidega.
Ehitamisest
Silla projekteeris Antonio Contino, kelle onu Antonio da Ponte oli projekteerinud samuti Veneetsias asuva Rialto silla. Silla ehitamist alustati aastal 1600.
Nimest
Tegelikult olid silla ehitamise ajaks inkvisitsiooni ja suurte hukkamiste ajad möödas ning palee katuse all olevad kongid olid enamasti täis väiksemaid kurjategijaid. Lisaks ei olnud aknaid katnud kivist võrede tõttu sealt ka võimalik kuigi paljut näha.
Legend
Kohalik legend räägib, et armastajatele tagatakse igavene armastus ja õndsus, kui nad suudlevad päikeseloojangul gondlil Ohete silla all, samal ajal kui helisevad San Marco basiilika kellatorni (Campanile di San Marco) kellad. Sellel legendil põhineb ka 1979. aastal valminud film "A Little Romance", kus mängisid peaosi Laurence Olivier ja Diane Lane.
Sarnased sillad
Hiljem on nime "Ohete sild" kasutatud seoses teiste sarnaste kaetud sildadega üle maailma: sillad Peruu pealinnas Limas, Cambridge'i ja Oxfordi linnades Inglismaal, Stockholmis, Maini-äärses Frankfurdisis Saksamaal ning mitmel pool Ameerika Ühendriikides.
Jekaterinhofka
pisi|Jõgi nähtuna [[Riia sild (Peterburi)|Riia sillalt]] Jekaterinhofka (vene keeles Екатерингофка) on Peterburi kanaldatud jõgi Neeva deltas, mis algab Suurest Neevast ja lõppeb Jekaterinhofka basseinis Neeva lahes. 4,5 kilomeetri pikkune jõgi, mis on saanud nime Jekateringofi järgi, eraldab Gutujevski saart maismaast.
Sofia tehnikaülikool
pisi|Logo Sofia tehnikaülikool (bulgaaria keeles Технически университет) on tehnikaülikool Bulgaarias Sofias.
Ülikool asutati 1945.
Ülikoolis õpib üle 9000 üliõpilase.
Chrysopigí Devetzí
Chrysopigí Devetzí (sündinud 2. jaanuaril 1976 Alexandroúpolis) on Kreeka kergejõustiklane (kaugus- ja kolmikhüppaja).
Devetzí võitis 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas kolmikhüppes tulemusega 15.25 hõbemedali ja 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tulemusega 15.23 pronksmedali.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Ōsakas võitis ta pronksi.
2009. aasta mais keeldus Devetzí dopinguproovi andmisest. Talle määrati kaheaastane võistluskeeld.
2016. aastal leiti Devetzí 2007. aasta augustis antud dopinguproovist stanozololi jälgi. Positiivse proovi andmisele järgnenud nelja aasta jooksul registreeritud tulemused tühistati. Ta jäeti ilma ka 2007. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2008. aasta suveolümpiamängudel võidetud pronksmedalitest.
Teadlaste Öö
Teadlaste öö (inglise keeles Researchers' Night) on teadust populariseeriv üleeuroopaline algatus, kus ühe öö(päeva) jooksul toimub hulgaliselt teadust ja teadlasi tutvustavaid üritusi.
Teadlaste öö sündis 2005. aastal Euroopa Komisjoni algatusel. 2012. aastal peeti teadlaste ööd reedel, 28. septembril enam kui 300 Euroopa linnas.
2017. aasta teadlaste öö teemaks oli teaduseetika.
Sofia Ülikool
pisi|Ülikooli peahoone Sofia Ülikool (bulgaaria keeles Софийски университет "Св. Климент Охридски") on ülikool Bulgaarias Sofias.
Ülikool asutati 1888.
Ülikoolis õpib üle 24 000 üliõpilase.
Eileen Brennan
pisi|Eileen Brennan 1990. aastal Verla Eileen Regina Brennan (sünninimi Verla Eileen Regina Brennen; 3. september 1932 Los Angeles – 28. juuli 2013 Burbank) oli USA filminäitleja.
Filmidebüüdi tegi 1967. aasta filmis "Abielulahutus Ameerika moodi" ("Divorce American Style"). Sellele järgnesid rollid Peter Bogdanovichi filmis "Viimane kinoseanss" (1971) ja Jerry Schatzbergi filmis "Hernehirmutis" (1973).
Aastal 1980 kandideeris ta naiskõrvalosatäitja Oscarile rolli eest filmis "Reamees Benjamin". Filmi põhjal valmis ka telesari, mille eest Brennan võitis 1981. aastal Kuldgloobuse ja Emmy auhinna.
Neeva delta
pisi|Neeva delta aastal [[1705]] Neeva delta on Neeva jõe delta, kuhu hakkas 18. sajandi alguses maaparandustööde käigus kerkima Peterburi linn.
Aune Taamal
pisi|Aune Taamal [[Eesti Tekstiilikunstnike Liit|Eesti Tekstiilikunstnike Liidu aastapreemiate jagamisel Foto: Ave Maria Mõistlik, 28. märts 2012 ]] Aune Taamal (sündinud 25. novembril 1963) on eesti tekstiilikunstnik.
Ta kuulus 2011. aasta tekstiilipreemiate žüriisse.
Elukäik
Aune Taamal on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli. 1993. aastal lõpetas ta Tallinna Kunstiülikooli tekstiili erialal.
Liikmesus
Ta on aastast 1994 nii Eesti Kunstnike Liidu kui ka Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige. 1996. aastast on Aune Taamal ka Stuudio 22 liige.
Teraviknanolitograafia
pisi|Klassikaline DPN mehhanism. Molekulaarne tint difundeerub nanomõõtmetes teravikult alusele läbi veemeniski Teraviknanolitograafia (Dip pen nanolithography, DPN) on skaneeriva kiire nanolitograafia meetod, mille puhul kasutatakse aatomijõumikroskoobi (AFM) teravikku, et sadestada mustreid erinevate materjalide pinnale. Mustri "kirjutamiseks" või "loomiseks" kasutatakse spetsiaalset molekulaarset "tinti". Levinud näide selle tehnika kohta on alkaantiolaadi sadestamine kulla pinnale. See meetod võimaldab luua pinnastruktuure mõõtmetega alla 100 nanomeetri. DPN on tindikirja nanotehnoloogia analoog, mille korral aatomijõumikroskoobi teravikku võib vaadelda kui "sulge", mille pind on kaetud keemilise seguga, mis käitub kui "tint", ja "paberi" rollis on materjal, millele "kirjutatakse".
DPN võimaldab mitmekülgset otsest nanoskaalas materjali sadestamist alusele. On suudetud luua massiivseid paralleelselt kirjutavaid kahemõõtmelisi 55 000 teravikust koosnevaid massiive. DPN leiab rakendust keemias, materjaliteaduses ja nanotehnoloogias.
Ajalugu
Kontrollimatut molekulaarse "tindi" kandumist kaetud AFM-i teravikult alusele märkasid esimesena Jaschke ja Butt 1995. aastal, aga ekslikult järeldati, et stabiilsete alkaantiolaadi nanostruktuuride moodustamine kullast alusele ei ole võimalik. Chad Mirkini juhitud töörühm Northwesterni Ülikoolist hakkas nähtust uurima ja leiti, et õigete tingimuste korral on võimalik molekule sadestada erinevast materjalist pindadele, moodustades stabiilseid suure lahutusvõimega ühe molekuli paksusi kihte. Väljatöötatud litograafiameetodile anti nimeks teraviknanolitograafia (Dip pen nanolithography, DPN). Selle meetodi patendid on endiselt Mirkini ja tema kolleegide nimel, lisaks on tehnoloogia laienenud vedelikust "tintidele". Viimase puhul on oluline meeles pidada, et vedelike jaoks on sadestamise meetod väga erinev võrreldes molekulaarsete "tintidega".
Molekulaartindid
Molekulaartindid koosnevad tavaliselt väikestest molekulidest, mis on sadestatud teraviku pinnale ja mis difundeeruvad alusele läbi veemeniski. Teraviku katmine molekulidega käib aursadestusmeetodil või teraviku otsa kastmisel lahjendatud molekulaarse tindi lahusesse. Viimasel juhul tuleb lahusti teravikult enne alusele sadestamist eemaldada. Molekulaartindi sadestamise kiirus sõltub molekulide difusiooni kiirusest, mis on iga molekuli jaoks erinev. Sadestatud kihi paksus ja laius sõltuvad veemeniski mõõtmetest, mis on määratud keskkonna niiskusega (eeldades, et teraviku tipu kõverusraadius on palju väiksem meniski mõõtmetest), ja ajast, kui kaua teravikku ühe koha peal hoitakse (millisekund kuni sekundi suurusjärk).
Meetodile omased tunnused:
Vedeliktindid
pisi|Vedeliktindi sadestamise mehhanism Vedeliktintideks loetakse kõik materjalid, mis on sadestamise protsessis vedelas olekus. Vedeliku sadestamise omadused on määratud vastasmõjude vedeliku ja teraviku, vedeliku ja aluse vahel ning ka vedeliku viskoossuse poolt. Need interaktsioonid seavad sadestatavate detailide mõõtmetele piiriks umbes ühe mikromeetri olenevalt vedeliku märgumisnurgast. Suurema viskoossusega vedelikud on eelistatud, sest nende puhul on võimalik saavutada parem lahutus. Erinevalt molekulaartintidest on võimalik läbi viia väga keerukaid sadestamisi, kasutades selleks kandevedelikku. Näiteks viskoosse puhvri abil on võimalik sadestada erinevaid proteiine samaaegselt.
Meetodile omased tunnused:
DPN-i omadused
pisi|Kullast metastruktuur ränist alusel DPN on otsese kirjutamise meetod, seda saab kasutada nii ülalt-alla kui ka alt-üles litograafilise vahendina. Ülalt-alla meetodi puhul kasutatakse teravikku, et otseselt lõigata või graveerida alust. Sellele järgneb söövitamine ja sadestamine. Alt-üles tehnoloogia puhul sadestatakse materjal teravikult otse alusele. Oluline DPN omadus on veel sõltumatus teravikule mõjuvast jõust. Kõigi tindi ja aluste kombinatsiooni korral jäävad sadestatava kihi mõõtmed samaks, ükskõik kui tugevasti teravikku vastu alust surutakse.
Rakendused
Määratlemaks head DPN rakendust tuleb aru saada, mida suudab teraviknanolitograafia sellist, mida teised meetodid ei suuda. Otsesed kirjutusmeetodid nagu kontaktlitograafia on võimelised looma mustreid erinevatest bioloogilistest materjalidest, kuid ei ulatu rakusiseste detailide lahutuseni. Mitmed kõrglahutusvõimelised litograafiameetodid suudavad luua detaile mõõtmetega alla mikromeetri, kuid need on kallid ja ei ole ette nähtud biomolekulide sadestamiseks ja rakukultuuuridega töötamiseks.
Tööstluslikud rakendused
pisi|Biosensorite konsoolid, mis on funktsionaliseeritud 4 tüüpi proteiinidega
Termiline DPN
Sadestamist teostatakse ka kuumutatud teravikuga, seda protsessi kutsutakse termiliseks teraviknanolitograafiaks (thermal dip pen lithography, tDPL). Seda kasutatakse pooljuht, magnetiliste, metalliliste ja optiliselt aktiivsete nanoosakeste sadestamiseks ainele. Osakesi hoitakse polümetüülmetakrülaadis ehk pleksiklaasis või mõnes sarnases polümeermaatriksis ja kuumutatakse teraviku otsaga, kuni nad hakkavad voolama. Teravik toimib just nagu nanopliiats, millega saab joonistada ettemääratud struktuure. Olenevalt nanoosakeste suurusest on saavutatud lahutus 78–400 nanomeetrit. Polümeermaatriksi eemaldamiseks saab kasutada O2 plasmat ja sel viisil on suudetud, kasutades raudoksiidi nanoosakesi, vähendada lahutusvõime 10 nanomeetrini.
Võrdlus teiste meetoditega
DPN-i kritiseeritakse enim just sadestamise kiiruse pärast. Põhjus selleks peitub rohkem asjaolus, kuidas teda teiste meetoditega võrreldakse, mitte mõnes DPN-le omases nõrkuses. Võttes võrdluseks pehme litograafia (microcontact printing, μCP), mis on odav mikro- ja nanoskaalas trükkimise meetod, siis on kerge mõista, miks DPN-i võrreldakse μCP-ga. Probleem seisneb selles, et võrdluse aluseks võetakse rakendused, mis sobivad väga hästi μCP-le. Pehme litograafia suudab kanda ühte materjali suurele pinnale kindlat mustrit sammhaaval tembeldades. Sarnaselt kannab fotolitograafia mustri suurele alusele ühe särituse jooksul. Sellise võrdluse puhul on DPN muidugi aeglane. DPN on otsene fotomaskita sadestamise meetod, millega saab luua erinevaid struktuure erineva suuruse, kuju ja lahutusega ning seda kõike ühele alusele. Pehme litograafia puhul ei oleks rahaliselt ja ajaliselt mõistlik iga erineva detaili jaoks valmistada uut templit.
Seos aatomijõumikroskoopiaga
Teraviknanolitograafia arenes otse aatomijõumikroskoopiast. Seetõttu ei ole üllatav, et levib arusaam nagu suudaks iga kommertslik aatomijõumikroskoop (AFM) teha sama, mida DPN. Tegelikult ei vaja DPN töötamiseks AFM-i ja AFM-l ei ole tingimata DPN-i võimekusi. Täpselt samasugune analoogia on skaneeriv elektronmikroskoobi (SEM) ja elektronkiirlitograafiaga. Viimane arenes välja esimesest ja mõlemad kasutavad fokuseeritud elektronide voogu, kuid mõeldud on nad täitma erinevaid ülesandeid.
Moskva lahing
Moskva lahing toimus 1941. aasta sügisel kui Saksa tankigrupid 2, 3 ja 4 jõudsid Moskva alla.
Keskarmeegrupp Mitte oli jõudnud ära võtta Smolenski ning järgmiseks pidid vallutama Moskva. Kõrgemalt tuli aga käsk, et soomusgrupid tuleb saata lõunasse, Kiievi juurde, et läbi murda sovietide kaitsest.
Ründeplaan
Ründeplaan vastas klassikalisele välksõja taktikale, kus soomusgrupid surusid sügavale vastase tagalasse õhuväe, jalaväe ja suurtükiväe toetusel. Plaan oli liikuda kahe grupiga. Üks grupp liigub Moskva põhjaküljele, teine grupp liigub lõunast. Kokku pidid nad saama Noginskis, mis on 33km Moskvast idas.
Sovietide kaitseplaan
Sovietid tekitasid kaks kaitseliini. Esimene liin Rževi, Vjazma ja Brjanski vahel, mis takistas teed Moskvani. Teine liin oli Kalinini ja Kaluga vahel, mida nimetati Možaiski kaitse liiniks. Plaaniks oli hoida kinni Saksa vägesid, et anda aega idas olevatel vägedel rindele jõudmiseks oma vägedele formeerumiseks.
Armeede seis
Veebel
thumb|Eesti maaväe veebli õlak
Moskva lahing
Sovietide kaitseplaan
Lahingud
Veebel
Veebel on Eesti kaitseväes kasutuses olev kaadriallohvitseri sõjaväeline auaste, mis on nooremveeblist kõrgem ja vanemveeblist madalam.
Moskva lahing
Sovietide kaitseplaan
Nõukogude Liidu väed küll aeglustasid sakslasi Ržev, Vjazma ja Brjanski liinil, kuid ei suutnud neid peatada. Sakslased tekitasid suuri kaotusi kui Vjazmas ja Brjanskis piirati ümber. Seal võeti vangi või tapeti 340 000 sõdurit. Možaiski liinil suutsid Sovietid lõpuks peatada pealetungi, neile aitas kaasa vene ilmastik - sügis mis tegi teed mudaseks aeglustas sakslaste pealetungi ja kui tuli vene talv ei suutnud sakslaste logistika tagada õigeaegse varustuse juurdeveo. Sakslaste põhjapoolne armeegrupp suutis saavutada läbimurde Kalinini juures ning jõudsid kuni Himkini mis on 8 km Moskvast. Lõunapoolne armeegrupp ei suutnud ära võtta Tulat ning oli Sovietide vasturünnaku poolt tagasi surutud. Üritati veel rünnata keskelt Narofominskit, aga see neil ei õnnestunud. Samal ajal kui lahingud toimusid olid Sovietid toonud endale vägesid juurde ja nüüd alustasid vasturünnakut. Saksa nüüdseks nõrgad väed ei suutnud pakkuda vastupanu ja pidid taganema. Sovietid pidid peatama rünnaku 100 km Moskvast, kuna nende eesrinne oli väljaveninud ja nende logistika ei jõudnud järele.
Veebel
On Kaitseväes tegevväelase-rühmavanema tavapärane auaste.
Tšeremšanka lennujaam
Tšeremšanka lennujaam on piirkondlikke lende teenindav lennujaam Venemaal Krasnojarski krais Jemeljanovo rajoonis, 23 km kaugusel Krasnojarskist loodes.
Lennuvälja lennurada asub 1600 meetri kaugusel Krasnojarski Jemeljanovo lennujaama lennurajast idas ja on samasuunaline.
Lennujaama hakati ehitama 1984. aastal ja see avati 1. aprillil 1988. 2011. aasta 19. detsembri tulekahjus hävis terminal ja lennujuhtimistorn.
Glükoproteiinid
Glükoproteiin on liitvalk ehk kompleksvalk, mis koosneb valgust ja polüsahhariidide ahelatest. pisi|
Organismis on neil transpordi-, kaitse-, struktuurne ja regulatoorne funktsioon.
Vaata ka
pisi| Kaheksa enamlevinud suhkrut inimese glükoproteiinides
2009. aasta Saksamaa parlamendivalimised
2009. aasta Saksamaa parlamendivalimised toimusid 27. septembril 2009. Need olid 17. Saksamaa Liidupäeva valimised.
Valimiste eellugu
Alates 2005. aasta valimistest oli võimul olnud Angela Merkeli juhitud CDU-CSU ja SPD "Suur koalitsioon" (Große Koalition). Merkel aga soovis saavutada CDU-CSU enamuse partei traditsioonilise koalitsioonipartneri FDPga.
SPD parteikonverentsil 18. oktoobril 2008 nimetati peaministrikandidaadiks Frank-Walter Steinmeier. Steinmeier soovis luua valitsuse, kus SPD olnuks tugevam partei, kuid samas ka ilma Vasakparteita.
Valimiskampaania aega peeti erakordselt igavaks, kuna nii CDU-CSU ega SPD kandidaadid ei olnud kuigi karismaatilised. Lisaks kaitsesid mõlemad parteid oma tegevust suures koalitsioonis ja valmistusid võimaluseks sõbralikult suure koalitsiooni jätkamiseks. Merkel oli suhteliselt rahul vaoshoitud kandideerimisega, nähes seda CDU-CSUle kasulikuks tema heade rahuloluhinnangute tõttu.
Liidupäeva valimised olid viimased 2009. kui nn supervalimisaasta (Superwahljahr) valimistest: 7. juunil 2009 toimusid Euroopa parlamendi valimised ja seitse kohalikku valimist, augustis-septembris viie liidumaa Maapäevade valimised.
Valimised
Valijaskond kokku: 62 168 489
Valimisaktiivsus: 70,8% ehk 44 005 575
Kehtetuid sedeleid: 1,4% ehk 634 385
Kehtivaid sedeleid: 98,6% ehk 43 337 190
Valimiste tagajärjed
CDU-CSU valimistulemus 33,8% oli 60 aasta madalaim, kuigi nad võitsid 2005. aastaga võrreldes juurde 13 kohta. SPD sai oma ajaloos kõige kehvema tulemuse, kaotades 76 kohta ja saades vaid 23% häältest. Samas teised parteid – FDP, Rohelised ja Vasakpartei – võitsid kohti juurde. FDP saavutas 14,6% partei ajaloos parima tulemuse.
Valimiste tulemusena võitsidki CDU-CSU ja FDP enamuse (332 kohta) ja moodustasid uue koalitsiooni. Kui nad polnuks enamust saavutanud, kerkinuks päevakorrale suure koalitsiooni (CDU-CSU/SPD) jätkamine. Valgusfoorikoalitsiooni (SPD-FDP-rohelised) moodustamise välistas FDP juht Guido Westerwelle.
Lemmikloomade parasiidid
Lemmikloomade parasiidid on organismid, kes elavad ajutiselt või püsivalt lemmiklooma (nt kassi, koera, hamstri jt) keha pinnal või sisemuses, toituvad tema (peremeesorganismi) kulul ja toimivad patogeenselt ehk tõvestavalt. Parasiidid laiemas mõistes on nakkushaiguste tekitajad, kitsamas mõistes parasitaarhaiguste tekitajad.
Sise- ja välisparasiidid
Lemmikloomadel esineb nii sise- ehk endoparasiite kui ka välis- ehk ektoparasiite. Endoparasiitideks on helmindid (ümarussid, kidakärssussid, lameussid jt) aga ka algloomad, kes võivad olla nii rakusisesed kui rakuvälised. Ektoparasiitideks on lülijalgsed, näiteks nahalestad (süüdiklest, vagellest). Parasiitsed ektoparasiidid on ka kirbud (putukad) ja puugid (lestalised).
Koerte ja kasside levinumad parasiidid
Lemmikloomadena peetakse kõige sagedamini koeri ja kasse, seetõttu esineb neil ka kõige rohkem parasiite.
Ümarussid
Üks karnivooridel levinud parasiithaigus on toksakarioos. Selle kliiniliseks tunnusteks koertel ja ka kassidel on kõhulahtisus, isutus, kõhu suurenemine, aneemia, hepatiit, köha jne. Tugev nakkus võib põhjustada ka surma.
Inimene on kutsika- ja kassisolkme jaoks säilitusperemees, sest inimeses kooruvad vastsed ei saa areneda sigimisvõimelisteks, seega nad rändavad inimese organismis ringi, kahjustades kudesid ja elundeid.
Koertel, harvem kassidel, esineb ka selline helmint nagu Uncinaria stenocephala, kes parasiteerib peensooles, toitub verest ning põhjustab sellist haigust nagu untsinarioos. See haigus võib kulgeda subkliiniliselt ehk haigussümptomiteta, kuid iseloomulik on kõhulahtisus ja kõhnumine. Tugeva haiguse korral esineb algul limane ja hiljem verine kõhulahtisus. Inimestele võivad rändevastsed tekitada nahakahjustusi.
2015. aastal Tartu Ülikoolis kaitstud magistritöös uuriti lemmikloomadel esinevaid helminte Eesti linnades. Selgus, et Tartus ja Kundas esineb helminte kõige sagedamini, samas kui Elvas, Rakveres ja Pärnus esineb neid aga keskmisest vähem.
Lameussid
Lameussidest on kõige levinumad ja tuntumad paelussid (Cestoda). Koertel ja kassidel esineb paelussidest kõige sagedamini koeraviiki (Dipylidium caninum). Koeraviik parasiteerib peremehe peensooles ja põhjustab haigust nimega dipülidioos, mille nakatumistunnused on seedehäired ja kõhnumine. See haigus võib esineda ka rebastel, huntidel, nugistel ja ka inimestel. Seda nakkushaigust levitavad ka kirbud – nad on D. caninum'i vaheperemehed.
Diphyllobothrium latum ehk harilik laiuss esineb koertel ja kassidel harvemini kui koeraviik. Harilik laiuss vajab arenemiseks nii vahe- kui lisaperemeest. Vaheperemeesteks on tavaliselt aerjalalised vähid ja lisaperemeesteks kalad (sagedamini haug, ahven, luts). Inimene nakatub toore või vähe töödeldud kala söömisel.
Tenioose põhjustavad Taenia perekonda kuuluvad paelussid, näiteks Taenia hydatigena, T. multiceps, T. cervi jt. Taenia perekonda kuuluvad liigid vajavad ka vaheperemeest, kelleks võivad olla sead, närilised, lambad, kodukitsed jt imetajad.
pisi|Echinococcus granulosus'e arenemistsükkel Koertel ja kassidel esineb ka sellised paelusse nagu ehhinokokid, kes põhjustavad ehhinokokoose. Eestis on kahte liiki ehhinokokke – Echinococcus granulosus ehk põistang-paeluss (kassidel ei esine) ja E. multilocularis ehk alveokokk-paeluss. Alveokokk- ja põistang-paelussi levitavad rebased, kes on populatsiooni suurenemise tõttu linna liikunud. Umbes 30% looduses elavatest Eesti rebastest on nakatunud E. multilocularis'ga. Ka kährikkoer võib olla alveokokk-paelussi lõpp-peremees, kuid kährikul on nakkuse esinemine 20 korda madalam (1,6%).
Algloomad ehk ainuraksed
Algloomsete parasiitide esinemise kohta on vähe andmeid, kuid see ei tähenda, et neid ei ole. Kassidel, kuid eriti koertel, esineb selline parasiitne viburloom nagu Giardia duodenalis, kes põhjustab giardioosi. Giardioos tekitab pikaldase mõõduka kõhulahtisuse, millele ravi ei mõju. Nakatumine toimub tsüstidega, mis on kohe nakkusohtlikud, seega võib see haigus levida väga kiiresti. Enamasti haigestuvad noorloomad ja lapsed.
Samuti esineb koertel ja kassidel sellise eoslooma perekonna nagu Cystoisopora tekitatud haigus tsüstoisosporoos, mis on alla üheaastaste kutsikate ja kassipoegade haigus, ja Sarcocystis liikide tekitatud haigus sarkotsüstioos, mis tavaliselt areneb varjatult. 2006. aastal Hispaanias Córdobas tehtud koerte siseparasiitide uuringus leiti just Isospora canis 't ja Sarcocystis 't kõige rohkem.
Üks levinud alglooma tekitatud haigus on toksoplasmoos, mida peamiselt levitavad kassid ja mis sageli areneb haigussümptomiteta. Riskirühmaks on rasedad ja immuunpuudulikkusega inimesed.
Lülijalgsed
Lülijalgsetest esineb Eestis loomade parasiitidena eelkõige lestalisi ja putukaid.
Lestad
Levinuim ektoparasiidist nugilestaline on võsapuuk (Ixodes ricinus), kes elabki põhiliselt võsastunud aladel kevadest sügiseni. Võsapuuk võib levitada nakkushaigusi, sest ta imeb peremeeste verd ning seetõttu levitab eri liiki loomade haigusi. pisi|Verd täis puuk kassil Puugid (Eestis võsapuuk ja laanepuuk) võivad kanda endaga kaasas ohtlikku viirust entsefaliiti. See zoonoos on Eestis kõige ohtlikum, kuid lisaks sellele kannavad paljud puugid ka borrelioosi ehk Lyme'i tõbe.
Koertel esineb ka sellised parasiitseid lestasid nagu süüdiklestad (Sarcoptes scabiei), kes tekitavad sarkoptoosi ehk süüdiklestsügelisi. Süüdiklest närib naha epidermisesse käike ning muneb sinna ka oma munad. Sarcoptes scabiei'l esineb palju varieteete, näiteks koertel esineb ''S. scabiei var. canis''. Süüdiklestad enamasti kasse ei tabanda.
Putukad
Tiivututest nugiputukatest esinevad koertel ja kassidel väivid, täid ja kirbud.
Väivilised (Mallophaga) on püsivad välisparasiidid, kes kahjustavad loomade karvkatet ja nahka. Koeral esineb koeraväiv (Trichodectes canis) ja kassil kassiväiv (Felicola subrostratus) ning mõlemad on karnivooride paelussi Dipylidium caninum'i vaheperemees.
Täilised (Anoplura) on imetajate verd imevad välisparasiidid, kes kahjustavad nende nahka. Koertel esineb koeratäi (Linognathus setosus), kes tabandab pigem pikakarvalisi koeri. Täid esinevad tihti koos koeraväiviga.
Kirbulised (Siphonaptera) on loomade ajutised välisparasiidid, kes imevad verd ning põhjustavad nahakihelust, allergiat ja nahakahjustusi. Kirbud ei ole eriti peremehespetsiifilised, seega nii koeral, kassil kui ka inimesel võib parasiteerida palju liike kirpe. Näiteks neil kõigil kolmel võib esineda nii koerakirp (Ctenocephalides canis), kassikirp (Ctenocephalides felis), inimesekirp (Pulex irritans) kui ka siilikirp (Archaeopsylla erinacei).
Parasitaarhaiguste laboratoorsed diagnoosimismeetodid
Parasitaarhaiguste diagnoosimiseks kasutatakse mitmesuguseid meetodeid. Järgnevalt on nimetatud neist põhilisemad:
Parasitooside tõrje
Parasitooside tõrje koosneb profülaktikast, immunoprofülaktikast, metaprofülaktikast ja teraapiast.
Profülaktika ehk haiguse ennetamine koosneb tervisekaitsemeetmete rakendamisest, mille eesmärk on loomade tervise tugevdamine ja parasiitidega nakatumise ärahoidmine ravimeid kasutamata. Immunoprofülaktika põhineb organismi kaitsemehhanismidel (vaktsiinid). Metaprofülaktika on ravimite andmine enne nakatumist. Teraapia ehk ravi on ravimite kasutamine haigusest vabanemiseks (anthelmintikumid, antiparasiitikumid).
Joel Eriksson
pisi|Joel Eriksson (2019) Joel Eriksson (sündinud 28. juunil 1998 Tomelillas) on Rootsi vormelisõitja.
Tema noorem vend on vormelisõitja Jimmy Eriksson, kes võistles 2016. aasta GP2-l.
Vormel 4
2007. aastal alustas ta oma võidusõitjakarjääri kardisõiduga kuni 2014. aastani. 2014. aastal debüteeris Eriksson koos Dennis Marschalli ja Ralph Boschungiga ADAC Formel Mastersil avatud rataste võidusõidus. 2015. aastal jäi ta sarja, nüüd nimega ADAC Vormel 4, lõpetades hooaja edetabelis teisena Jannes Fittje, Jonathan Cecotto ja Michael Waldherri kõrval.
Euroopa Vormel 3
2016. aastal siirdus Eriksson Sérgio Sette Câmara, Niko Kari ja Guanyu Zhou kõrval koos Motoparkiga Euroopa Vormel 3 sarja. Ta võitis Spa-Francorchampsis sõidu ja saavutas meistrivõistluste lõpparvestuses viienda koha, samal aastal võitis ta Zandvoortis Vormel 3 Mastersi. Ta jätkab meeskonnas 2017. aastal koos Marino Sato, Keyvan Andrese ja Max Defournyga, kus ta kvalifitseerub 7 hooajalise võiduga Lando Norrise järel teiseks.
DTM
Aastatel 2018 ja 2019 osales ta koos Bruno Spengleri ja Sheldon van der Lindega BMW meeskonnas DTM-i meistrivõistlustel. Eriksson võidab 2018. aastal Misanos vihmamärjal öövõistlusel oma esimese DTM-võidu, saades sellega noorima DTM-võistluse võitjaks.
Vormel E
19. veebruaril 2020 kuulutati ta koos Brendon Hartley ja Nico Mülleriga GEOX Dragon meeskonna 2019-2020 Vormel E meistrivõistlustel testisõitjaks. Ta debüteeris Vormel E-s Puebla E-Prix'l, asendades Nico Mülleri koos Sérgio Sette Câmaraga. Hiljem teatatakse, et Müller lahkub meeskonnast ja Vormel E-st, et keskenduda ainult DTM-ile, mille tulemusel saab Erikssonist hooaja kuue viimase võistluse stardisõitja.
Veekindlus
Veekindlus on objekti või materjali omadus olla vastupidav vee toimele või vett mitte läbi lasta.
Selliste omadustega materjali nimetatakse veekindlaks materjaliks.
Vanemveebel
thumb|Eesti maaväe vanemveebli õlak
Vanemveebel on Eesti kaitsejõududes kasutuses olev sõjaväeline auaste, mis on veeblist kõrgem ja staabiveeblist madalam.
Vanemveebli põhiametikoht on kompaniiveebli, tagalarühma ülema või pataljoni staabisektsiooni vanema allohvitseri ametikoht.
Juuru rahvamaja
Juuru rahvamaja on rahvamaja Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru asulas. Rahvamaja juhataja on Terje Kaur.
Metković
Metković on Dubrovniki-Neretva maakonna väikelinn Horvaatias, mis asub Neretva jõe kallastel Hertsegoviina piiril.
2014. aasta Aasia mängud
2014. aasta Aasia mängud olid 17. Aasia mängud, mis toimusid 19. septembrist 4. oktoobrini Incheonis. Varem oli Lõuna-Korea võõrustanud 1986. ja 2002. aasta Aasia mänge.
Võisteldi 36 spordialal ja välja jagati 439 medalikomplekti. Edukaim riik oli Hiina, kellele järgnesid Lõuna-Korea ja Jaapan.
Lääne maavanem
Lääne maavanem on Lääne maavalitsuse juht (maavanem).
Filip Zadina
Filip Zadina (sündinud 27. novembril 1999 Pardubices) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana paremäärel.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis HC Pardubice. Tšehhi kõrgliigas tegi ta debüüdi hooajal 2015/16. Hooajal 2017/18 mängis ta Põhja-Ameerika noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Halifax Mooseheads ning tegi väga eduka hooaja, kui oli liigas resultatiivseim uustulnukas (44+38) ja ta pälvis liiga kõige lootusandvamale mängijale antava Michael Bossy Trophy.
2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel lõi Zadina seitse väravat ja ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osales Zadina 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Lykeion
Lykeios (vanakreeka keeles Λύκειον) oli Apollon Lykeiosele pühendatud hiiesalu Ateenas. Selle kõrval oli gümnaasium. Lykeionit kaunistasid hundipeaskulptuurid (λύκος 'hunt').