cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roman Ohlau
Elukäik
Esimene Ohlau karikatuur avaldati 6. märtsil 1959 Noorte Hääle karikatuurivõistlusel. Aasta hiljem hakkas tema karikatuure avaldama ajakiri Pikker. Roman Ohlau karikatuure ilmus ajalehtedes Õhtuleht, Rahva Hääl ja Videvik. Ajakirjanduses on avaldatud üle 3500 tema karikatuuri.
Tunnustus
Kokku on saanud vähemalt 14 auhinda.
Teojooksik
Teojooksik (Cychrus caraboides) on liik mardikalisi jooksiklaste sugukonnast.
Teojooksik on pikliku peaga, pikkade suiste ja jalgadega must mardikas. Kehapikkus on 15—18 mm.
Ta on lennuvõimetu. Häirimise korral pritsib ta tagakeha otsast kollast vedelikku.
Toitub peamiselt tigudest ja nälkjatest. Süües pistab pea sügavale teokoja sisse.
Eestis sage.
Asta Kask
Asta Kask ® on rootsi punkansambel, mis loodi 1978. aastal Rootsis Törebodas.
1980. aastani oli ansambli nimi X-tas.
Normaalreaktsioon
paremal|pisi|FN tähistab normaalreaktsiooni Normaalreaktsiooniks nimetatakse mehaanikas sellist sidemereaktsiooni, kus keha toetub siledale pinnale (hõõret arvesse ei võeta) mistõttu tema liikumine on takistatud vaid kokkupuutepunktis määratud ühise normaali sihis. Seega sidemetest vabastamisel tuleb kokku puutuv keha asendada nende ühise normaali sihilise jõuga.
Pseudoeryx
Pseudoeryx on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Pseudoeryx klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Sünonüüm
Pseudoerux on maoperekonna kummiboa taksonoomiline sünonüüm.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudoeryx seisuga 03.06.2014.
Visvaldis Lācis
pisi|Visvaldis Lācis (aastal 2010) Visvaldis Lācis (12. märts 1924 Valmiera – 18. aprill 2020) oli Läti ajakirjanik, keeleteadlane, ajaloolane ja poliitik, Laulva revolutsiooni üks liidreid. Ta oli seimi 9. ja 10. koosseisu liige.
Ta sündis aastal 1924 Valmieras, kuid õige pea pärast tema sündimist kolisid vanemad Riiga. Tema isa oli Läti Vabadussõja veteran ja Läti armee ohvitser. Ta õppis Riia klassikalises gümnaasiumis. Aastal 1943 asus ta Läti leegioni 19. Relvagrenaderide SS-diviisi 44. rügementi. Ta sõdis ka Kuramaa lahingutes, saades kaks korda haavata.
Vesiveski muuseum
Vesiveski muuseum Kohila vallas Kohila asulas olnud muuseum. Muuseumi haldas OÜ Kohila Veski, mis 2003. aastal kustutati äriregistrist.
Brugge Püha Jakobi kirik
Brugge Püha Jakobi kirik (hollandi keeles Sint-Jakobskerk) on 13. sajandil alustatud ja 15. sajandil laiendatud katoliku kirik Brugges Belgias. Kiriku vaatamisväärsuseks on rikkalik kogu kunstiteoseid
Ajaloost
Esimene ehitis püstitati 1240. aastal, see oli mõõtmetelt pigem kabel. Ehitist laiendati kiriku patrooni Burgundia hertsogi ja Brugge gildide annetuste toel märgatavalt aastail 1459–1512, et see vastaks Brugge kasvavale jõukusele. Kirik on sellest perioodist säilitanud oma väliskuju ja kolmelöövilise kodakiriku ruumiplaani. Põhjapoolsesse külglöövi ehitati mitu külgkabelit ja puidust koorivõlv. Algsest 13. sajandi kirikust on säilinud ainult transept.
Kirik kannatas pildirüüste ajal 1580. aastal, osa kunsti hävis selles. 17. sajandi lõpul ja 18. sajandi alguses ehitati kiriku interjöör ümber barokkstiilis. 17. sajandi viimasel kümnendil lisati kirikule veel mõned külgkabelid ning ehitati lõuna- ja põhjasissepääsude portaalid. Kooriaknad müüriti kinni ja teravkaartele anti segmentkaarne kuju. 17.-18. sajandi vahetusest pärineb ka kiriku mööbel ja mõned maalid. 19. sajandil lisati uusgooti vorme sakramendimajale ja põhjalöövi koorile. Lääneportaal taastati algses varagooti stiilis ja 1910–1911 restaureeriti põhjapoolne transeptiharu.
Sisustus
Kirikus on rohkelt kunstiteoseid: kolme stseeniga tahvelmaal "Püha Lucia legend", mille järgi on saanud hüüdnime anonüümne Lucia legendi meister. Peaaltaril on "Kuningate kummardamine" ja kolmteist stseeni Jeesuse ja püha Jakobus vanema elust, Ferry de Grosi kabelis on tema aastast 1544 pärinev hauamonument ja Luca della Robbia kõrgreljeef "Madonna ja laps" ümmarguses raamis, 15. sajandi skulptuurigrupp püha Jakobus vanemast koos palveränduritega, üks barokktribüün 1629. aastast ja rikkalikes vormides barokk-kantsel.
Julius Nyerere rahvusvaheline lennujaam
Lennujaama läbis 2015. aastal peaaegu ligi 2,5 miljonit reisijat.
Laanaru
Laanaru on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Laanaru uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Ellias, Lansmann ja Lens. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Laanaru Eestis 8 mehel ja 8 naisel.
1990. aasta Saksamaa parlamendivalimised
2. detsembril 1990 toimusid Saksamaal parlamendivalimised, et valida Liidupäeva 12. koosseis.
Valimiste eellugu
Kaks kuud tagasi, 3. oktoobril 1990 oli jõustunud Saksamaa taasühinemine. Esialgu koopteeriti 144 endise Saksa DV Rahvakoja liiget Liidupäeva (63 CDUst, 33 SPDst, 24 PDSist, 9 FDPst, 8 DSUst, 7 B90/G-st). Liidupäeva lisati ligi 150 külaliskohta Lääne-Saksamaa kohtade arvu vähendamata. Tegemist oli esimeste ülesaksamaaliste vabade valimistega peale 1932. aastat.
Valimiste eel oli võimul Helmut Kohli (CDU) juhitud CDU-CSU-FDP koalitsioon. SPD kantslerikandidaadiks oli Saarimaa peaminister Oskar Lafontaine, kes oli olnud taasühinemise suhtes skeptiline. Suuremat edu talle ei ennustatud, kuna Kohli populaarsus oli taasühinemise tõttu vägagi kórge.
Valimistel rakendus 5% valimiskünnis endisel Lääne-Saksamaal (koos Lääne-Berliiniga) ja Ida-Saksamaal (koos Ida-Berliiniga), kohti sai ainult selles osas, kus valimiskünnis ületati. Ka Berliin sai esimest korda valimistel osaleda - enne taasühinemist ei saanud Lääne-Berliin valimistel osaleda, vaid pidi piirduma 22 hääleõiguseta delegaadiga, kelle nimetas ametisse Lääne-Berliini esindajatekoda.
Valimised
Valimisvõimelisi kodanikke Saksamaal oli kokku 60 436 560. Valimas käis 46 995 915 inimest ehk 77.76% valijaskonnast. Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed
Taasühinemisejärgne eufooria tuli ametis olevale kantsler Helmut Kohli juhitud CDU-CSU ja FDP koalitsioonile vägagi kasuks nii Lääne- kui ka Ida-Saksamaal. CDU-CSU-l jäi absoluutenamusest puudu vaid 13 kohta (319/332), kuid CDU-CSU-FDP koalitsiooni enamus suurenes märkimisväärselt, nad võitsid kokku 60% Liidupäeva kohtadest. FDP võitis esimest (ja viimast) korda peale 1957. aasta valimisi üksikmandaadilise koha, seda Halles. CDU esines erakordselt hästi Ida-Saksamaal, mis Saksa keisririigi ja Weimari vabariigi ajal oli SPD kants.
Uue parteina oli tekkinud parempopulistlik immigratsioonivastane Vabariiklased (Republikaner), kelle valijate jaoks ei olnud CDU-CSU piisavalt konservatiivsed. 1983. aastal asutatud partei ei olnud 1987. aasta Liidupäeva valimistel kandideerinud, kuid 1989. aastal pääses nii Lääne-Berliini esindajatekotta kui ka Euroopa Parlamenti, ka 11 päeva peale taasühinemist, 14. oktoobril toimunud Baieri maapäeva valimistel jäid nad napilt alla 5% valimiskünnise (4.85%). Partei liikmete arv oli aasta jooksul kasvanud 8 500lt 25 000 le, arvati isegi, et partei saab Saksamaa poliitmaastikul CDU-CSU, SPD, FDP ja roheliste kõrval viiendaks parteiks. Partei aga ei ületanud valimiskünnist.
Valimiskünnise rakendumise tõttu Lääne- ja Ida-Saksamaal eraldi pääses Ida-Saksamaa roheline partei (B90/G) Liidupäeva, kuid Lääne-Saksamaa rohelised jäid alla valimiskünnise. Kuigi koos oleks rohelised ületanud 5% valimiskünnise riiklikult, ei olnud nad veel ühinenud ühtseks parteiks, see sai teoks alles 14. mail 1993.
Viited
<references group="" responsive="1">
Patune Pool
Patune Pool oli Eesti ansambel (duo), mis tegutses 2013-2018 aastal.
Ansambli moodustasid Sünne Valtri ja Edvin Petrov.
2016 andis ansambel välja albumi "Tõmban su hoovi"
Põhjanarmik
Põhjanarmik (Climacodon septentrionalis) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seen.
Kasside koroonaviirus
Alphacoronavirus 1 hulka kuulub ka canine coronavirus (CCoV), mis põhjustab koerte nakatumist ja haigestumist.
Kirjeldus
Kasside koronaviirus liigitatakse RNA-viiruste hulka.
Viirusel on mitmeid geene, mille aktiivsus sarnaneb HIV-1 omadega.
Patogeensus
Kasside koronaviiruse ülekanne kassidelt-kassidele (valdavalt mitme kassiga majapidamistes (nt tõuaretuse sildi all)) ja/või kasside varjupaikades ja/või kodutute kasside vahel on fekaaloraalne.
Osad uurijad peavad viirust ja viirusnakkust üsna tähtsusetuks kuni viirus muteerub ja transformeerub FECV-st FIPV-ks. Mutatsioon muundab FCoV viiruseosakesi nii, et need omandavad tropismi makrofaagide suhtes ja kaotavad tropismi seedekulgla rakkude vastu.
FIPV põhjustab veel väljaarenemata immuunsusega (näiteks kassipoegadel) ja/või madala immuunsusega (vanematel kassidel) kassidel või ka immunosupressiooni põhjustava kasside immuunpuudulikkuse viiruse kandjatel jt granulomatoosset vaskuliiti ehk kasside nakkuslikku kõhukelmepõletikku.
FIPi ravi puudub ja enamik nakatunud kasse sureb; kui omanikul raha jagub, pakutakse võimalusel vahendeid, mis sümptomeid leevendavad ja/või palliatiivset ravi.
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Feline coronavirus seisuga 17.05.2015.
Viljandimaa päästeteenistuse Mustla komando muuseum
Viljandimaa päästeteenistuse Mustla komando muuseum on Viljandi vallas Mustla asulas olev eramuuseum.
Chad Wolf
pisi|Chad Wolf (2017) Chad Fredrick Wolf (sündinud 1976) on Ameerika Ühendriikide valitsusametnik, alates 2019. aastast Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuminister (DHS) ja sisejulgeolekuministeeriumi strateegia, poliitika ja plaanide büroo asesekretär. President Donald Trump teatas 25. augustil 2020, et plaanib määrata Wolfi ametlikult sisejulgeolekuministriks, kuna Government Accountability Office'i väitel on Wolf 2019. aasta novembrist saati olnud ametis seadusevastaselt.
Wolf kuulub Vabariiklikkusse Parteisse ning on varem olnud DHS-is erinevatel ametikohtadel, nt Transporditurvalisuse administratsiooni personaliülem ning sisejulgeolekuminister Kirstjen Nielseni personaliülem. Ta kujundas aastal 2018 Trumpi valitsuse perekondade lahutamise poliitika ning oli juulis 2020 tihedalt seotud föderaaljõudude rakendamisega. Septembris 2020 süüdistati teda selles, et ta olevat keelanud enda töötajatel Venemaa-ohtude raporteerimise.
Aastatel 2005–2016 oli ta lobija, ta aitas enda klientidel sõlmida lepinguid Transporditurvalisuse administratsiooniga.
Niedzbórz
Niedzbórz on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Mława maakonnas Strzegowo vallas. Niedzbórz asub Mławast umbes 20 km lõunas ja Varssavist ligikaudu 88 km põhjaloodes.
Niedzbórz sai linnaõigused 1503. aastal, kuid kaotas need enne 1800. aastat.
Saturnaalid
Saturnaalid (ld saturnalia) olid Saturnuse auks peetud Vana-Rooma pühad ja pidustused. Need toimusid Juliuse kalendri järgi 17. detsembril, hiljem 17.–23. detsembrini. Saturnaale tähistati ohverdustega Saturnuse templis ja Rooma foorumis, seejärel toimus avalik bankett. Pühade ajal tehti üksteisele kingitusi. Päevade jooksul toimusid karnevalid ja pidustused, Rooma sotsiaalsed normid ei kehtinud: hasartmängud olid lubatud ning orjapidajad olid enda orjadele teenijateks, kuna saturnaale peeti kõikide inimeste vabaduse ajaks. Saturnaalide ajaks valiti saturnaalide kuningas, kes jagas käsklusi ning haldas pidustusi. Kingitused olid tavaliselt kiiksuga ning valmistatud vahst või sigillaria savist. Luuletaja Catullus nimetas saturnaale "parimateks päevadeks".
Laanekodu
Laanekodu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Laanekodu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Härg. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Pahmas
Pahmas oli kuivatatud suvivilja või lina kuparde kiht, mis oli rehealusesse maha laotatud, et seda hiljem peksta, hobustega tallata või reherulliga rullida.
Uus-Doonau
pisi|Doonau jõgi ja Uus-Doonau kanal (paremal) Uus-Doonau (saksa keeles Neue Donau) on Doonau jõe kanaldatud osa (kaevatud aastatel 1870–1875) vasakpoolne külgkanal Alam-Austrias ja suuresti Viinis. 21,1 kilomeetri pikkune kanal valmis Austria pealinnas aastatel 1972–1988 üleujutuste veel paremaks leevendamiseks. Külgkanalit eraldab jõe kanaldatud osast maariba Donauinsel ('Doonau saar').
Pahmas
Pahma tallamist nimetati härgade, hobuste või mõnel juhul ka inimeste poolt, nimetati pahmamiseks.
Uus-Doonau
Ajalugu
pisi|Uue jõe korraldus (1875) Viini vanalinn asus küllaltki soise jõeala ääres, kus looklesid paljud Doonau jõe lisakäärud tosinate saarekeste vahel. Alates 16. sajandist on kevadiste üleujutuste vältimiseks tehtud maaparanduse ja maatäite töid. 19. sajandi teisel poolel kanaldati jõgi paarikümne kilomeetri pikkusesse ja suhteliselt sirgjoonelisse jõesängi, mis asub vanalinnast 2,5 km kaugusel. Seda kaevasid tuhanded töölised armetutes tingimustes, kuhu Prantsusmaa saatis appi ka mõned aastad varem avatud Suessi kanali kaevamisest ülejäänud masinad.
Nicolás Tagliafico
Nicolás Alejandro Tagliafico (sündinud 31. augustil 1992 Buenos Aireses) on Argentina jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyoni Olympique ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal kodumaal Banfieldis. Hooaja 2012–13 oli ta laenul Hispaania esiliigaklubis Real Murcia.
2015. aastal liitus ta teise Argentina kõrgliigaklubi, Independientega. 2017. aastal võitis ta klubiga Copa Sudamericana.
2018. aasta jaanuaris liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Debüüdi Hollandi kõrgliigas tegi ta 21. jaanuaril mängus Feyenoordi vastu. Esimese värava lõi ta Hollandi liigas sama aasta 11. märtsil mängus Heerenveeni vastu. Ajaxiga tuli ta Hollandi meistriks kolm korda.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Lyoni Olympique'iga.
2011. aastal osales Tagliafico Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali. Debüüdi Argentina jalgpallikoondises tegi ta 9. juunil 2016 mängus Brasiilia vastu. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América. Ta on kuulunud Argentina koondisse veel ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal.
Lihula Jaani kõrts
(Lihula) Jaani kõrts on endisaegne kõrts Lääne maakonnas Lihulas. Tänapäeval asub kõrtsihoones kauplus.
Teodor Peterson
pisi|Teodor Peterson Tour de Skil (2010) Teodor Anders Peterson (sündinud 1. mail 1988 Umeås) on endine Rootsi murdmaasuusataja. Ta oli eelkõige tuntud sprinterina.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Peterson sprindis 11. koha. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos oli ta sprindis kuueteistkümnes.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta individuaalsprindis hõbemedali ja sprinditeates pronksmedali.
Maailma karikavõistlustel võistles Peterson esimest korda 7. märtsil 2009 Lahtis, kus ta sai sprindi vabasõidus 16. koha. Esimese MK-võidu sai ta 2011.–2012. aasta maailma karikasarja avamise minituuril Kuusamos 25. novembril 2011. aastal klassikasprindis.
Maailma karikas
Teodor Petersen osales karjääri jooksul maailma karikavõistluste etappidel 154 korral ja jõudis poodiumile 12 korral, millest neli korda kõige kõrgemale astmele.
Tsüklokross
thumb|Tsüklokross Tsüklokross (inglise keeles cyclo-cross, CX, cyclocross) on jalgrattaspordi ala, mida harrastatakse maastikul ja mis hõlmab ettenähtud takistusi.
Tsüklokrossi võistlused toimuvad tavaliselt sügisel ja talvel, siis kui jalgrattaspordi hooaeg on läbi. Võistlus kestab tavaliselt 40 minutit kuni 1 tund ning toimub 1–3-kilomeetrisel ringil. Tsüklokrossi rajal on kindlad rajaelemendid, nagu piire, trepp, liivalõik, kallakud, muda ja järsk mägi.
Tsüklokrossi esimene ametlik võistlus toimus 1902. aastal Prantsusmaal, kui Daniel Gousseau korraldas esimesed Prantsuse meistrivõistlused tsüklokrossis. Spordiala oli olemas aga juba varem, kuid seda kutsuti torni tagaajamiseks (ingl steeple chasing). Ratturid valisid maastikul mõne objekti, näiteks kirikutorni, ning võitis see, kes esimesena kohale jõudis. Marsruudi valis igaüks ise ning tee kiiremaks läbimiseks ületati tavaliselt takistusi: roniti üle aedade või joosti läbi jõgede.
Tsüklokrossi jalgratas
Tsüklokorssi jalgratas on maantee- ja maastikuratta hübriid. Väljanägemiselt pigem meenutab maanteeratast, kuid geomeetria on pisut erinev, sest sellise jalgrattaga sõidetakse maastikul poris ja liivas ning ületatakse takistusi. Uuematel jalgratastel on ketaspidurid, et poristes tingimustes efektiivsemalt pidurdada. Jalgratta raam võimaldab kasutada laiemaid maastikumustriga rehve ja on disainitud nii, et raskesti läbitaval maastikul joostes oleks mugav ratast õlal kanda.
Mäger (perekonnanimi)
Mäger on perekonnanimi.
Statistika
Mäger oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,49. Perekonnanimi Mäger oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 7,47 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Kärstna, Murikatsi, Leisi, Adila, Raka, Räsna, Uulu, Õisu ja Penuja mõisavaldades talupoegadele perenimedeks	Megger, Mäker, Meker, Mägger ja Mäger.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis valiti kolmel korral uueks perekonnanimeks Mäger, kui asendati nimed Pinsel, Sadumov ja Seiman. Samal perioodil ei loobunud nimest Mäger keegi.
Uusim aeg
Uusim aeg on ajaloo periodiseeringus tavaliselt uusajale järgnev hiliseim periood. Selle algus paigutatakse enamasti perioodi 19.–20. sajandi vahetusest (nõukogude historiograafias 1917) Teise maailmasõja lõpuni 1945. aastal.
Kuna tegemist on meile lähedase perioodiga, varieerub termini uusim aeg tähendus suuresti, sõltuvalt periodiseeringust. Mõni ajaloolane uusima aja mõistet ei erista, lugedes ka praegust perioodi osaks uusajast. Teiste käsitluste järgi võib sellele järgneda tänapäev. Hilisuusaeg eelneb mõnes käsitluses uusimale ajale, lahutades seda uusajast; vahel ka samastatakse hilisuusaeg uusima ajaga.
Üks võimalus uusimat aega periodiseerida on järgmine:
72 eKr
72. aasta eKr
Grimesi maakond
Grimesi maakond (Grimes County) on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakond moodustati 1846. aastal.
Naturns
Geograafia
2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 5739 inimest ja valla pindala on 67,0 km².
Naturns külgneb järgmiste valdadega: Kastelbell-Tschars, Algund, Lana, Partschins, Plaus, St. Pankraz, Schnals ja Ulten.
Frazioni
Naturnsi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Staben (Stava) ja Tabland (Tablà).
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,83% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3,04% itaalia keelt ja 0,14% ladiini leelt.
Shahjalali rahvusvaheline lennujaam
pisi|Lennujaama terminal 1 Hazrat Shahjalali rahvusvaheline lennujaam (IATA: DAC, ICAO: VGHS (vana: VGZR)), varem tuntud kui Dacca rahvusvaheline lennujaam ja Zia rahvusvaheline lennujaam, on Bangladeshi suurim lennujaam. Lennujaam teenindab Dhaka linna ning asub umbes 20 kilomeetrit Dhaka kesklinnast.
2014. aastal läbis lennujaama 9,1 miljonit reisijat ja 248 tuhat tonni kaupu.
Kuldvillaku ordu
pisi|Kuldvillaku ordu Hispaania haru tunnusmärk Kuldvillaku ordu on keskajal Burgundias asutatud eksklusiivne rüütliordu, mis on tänapäevani aktiivne Austrias ja Hispaanias. Ordu asutas 1430. aastal Brugge linnas Burgundia hertsog Philippe Hea (Philippe III).
Ordu asutamine
Burgundia oli hiliskeskaja rikkamaid riike ning selle õukond ja ülikud toretsevad ja pillavad. Hertsogil endal oli kindel plaan ükspäev kuningaks saada. Kuldvillaku ordu asutamine oli mõeldud selle kõige manifestatsiooniks ning selleks, et teatud ülikuid kindlamalt trooniga siduda. Hertsog soovis oma loodud orduga hiilguselt ületada inglaste Sukapaela ordut. Viimaselt võeti palju eeskuju – üle võeti mitmeid reegleid ning liikmete arv piirati 24 liikmega, seega tähendas sinna kuulumine selget prestiiži tõusu. Hiljem suurendati liikmete arvu 31-ni ja viimaks 51-ni.
Ordu sai nime vanakreeka müüdi järgi Iasonist ja kuldvillakust ning viitas ka otseselt Philippe'i ambitsioonidele – antiikaja müütiline kangelanegi jahtis kuldvillakut just sellepärast, et see oleks ta kuningavõimu legitimeerinud. Vana-Kreeka müüt tekitas esialgu poleemikat, sest see oli viide paganlikule sümbolile ja ka Iasonile, kes ei olnud just kõige ausam kangelane. Ebakõla lepitas Neversi piiskop, kes seostas kuldvillaku Vana Testamendi kangelase Gideoniga. Ordu peamiseks ülesandeks nimetati Jumala ülistamist ja usu kaitsmist.
Ordu käekäik
Burgundia sõdade (1474–1477) tagajärjel kaotas riik aga oma viimase meessoost valitseja Charles Südi ning viimase tütre Burgundia Maria surma järel läks suurem osa endisest riigist Habsburgide dünastia kätte. Selle tulemusena kujunes Kuldvillaku ordu Hispaania ja hilisema Austria-Ungari keisririigi tähtsaimaks ja prestiižseimaks aadliühenduseks. 18. sajandil jagunes ordu kaheks iseseisvaks – Hispaania ja Austria – haruks. Mõlemad on tegevad tänapäevani.
Hispaania haru ordeni andmise õigus on tänapäeval Hispaania kuninga käes.
Austria orduharu juhivad Habsburgide järeltulijad ning see on jätkuvalt aristokraatlik ja katoliiklik ordu, mille ordenit tohib annetada vaid kuninglikust soost katoliiklastele.
Derek Prince
Peter Derek Vaughan Prince (14. august 1915 Bangalore – 24. september 2003 Jeruusalemm) oli Briti Piibliõpetlane.
Tema raadiosaade "Derek Prince Legacy Radio" (ajutiselt juhib seda saadet Stephen Mansfield) jõuab iga päev vähemalt poole populatsioonini maakeral. Käesolev saade jõuab inimesteni väga paljudes eri keeltes – inglise, araabia, hispaania, horvaatia, vene, malagassi, tonga, samoa ja 4 eri dialekti hiina keeles.
Ta oli väga väljapaistev kahes teemas – deemonite väljaajamises ja Jeruusalemma kohta käivas infos. Ta oli tuntud eeskätt nelipühi ja Charisma kogukondades, kuigi tema õpetused ei kuulunud otseselt mitte ühegi usulahu alla – seda fakti rõhutab alati ka tema ülemaailmne kogukond. Derek Prince'i Ministri loosungiks oli Jõudes nendeni, kelle juurde pole jõutud ja õpetades neid, keda pole õpetatud. Täna aga on missiooni põhilauseks Derek Prince'i Ministri eksisteerib selleks, et juurde luua Jeesuse Kristuse järgijaid – kasutades selleks Derek Prince'i Piibli õpetusi. Visiooniks on ''jõuda inimesteni terves maailmas, kasutades keelt, mida nad mõistavad ja tehes seda Derek Prince'i õpetuste järgi. Selleks kasutatakse kõiki meedia vorme ja erinevaid distributsiooni viise – sõltumata sellest, millises finantsilises olukorras uued jüngrid on''.
Noorus ja usku pöördumine
Derek Prince sündis Bangalore'is Indias 1915 – sellisesse maailma ja eluhoiakute kogumikku, mida enam ei eksisteeri. Kuningad, kuningannad ja keisrid valitsesid tohutult suuri alasid ning Briti Impeerium ületas neid kõiki. Briti armee ja tsiviilteenistus valitses kõiki kolooniaid ning India oli kuningliku krooni säravaimaks juveeliks. Derek ütleb, "Ma sündisin "impeeriumi ehitajate" perekonda. Minu isa, Paul Ernest Prince, oli volitatud kuninganna Victoria enda poolt kaevikukaevajate ohvitseriks. Minu ema, Gwendolen, oli sündinud Indias Peagenerali, Robert Edward Vaughan'i tütrena. Gwendoleni vennast, Punjaabi odamehest, sai hiljem brigaadikomandör."
Elu oli aeglane. Inimesed kirjutasid kirju ja saatsid neid Inglismaale – vastust tuli aga oodata mitu nädalat. Hädaolukordades oli võimalik kasutada telegraafiteenuseid, kuid Dereki jaoks oli Inglismaa "kodu" kuidagi väga kauge paik.
Kui Derek oli 5-aastane jättis ta oma isa, ayah'i ja oma indialastest mängukaaslastega hüvasti ning astus laevale, et suunduda "koju". Ta vehkis oma mütsikesega nii kaua kuni see kukkus vette ja vajus – see oli Indiast lahkumise sümboliks. Tema ema viis ta oma vanematekoju Sussexis ning seejärel lahkus ka tema – kuni nende järgmise perekondliku puhkuseni.
Just need varasemad eluaastad kujundasidki Dereki iseloomu ja tema elusuunda. Kuigi ta oli ainuke poeg ja ainuke pojapoeg, oodati temalt alati eeskujuliku sõduri käitumist. Tema vanavanemad oli tema suhtes heatahtlikud – teda alati julgustati olema igas ettevõtmises parim ning samas oodati temalt ka perekonna militaarse traditsiooni edasikandmist.
Juba väikese poisina õppis ta omaenda seltsi armastama. Ta on öelnud: "Mul oli alati sõpru, kuid kõige enam meeldis mulle aega veeta omaette." Niipea kui ta aga avastas raamatud, sai ka alguse tema otsing välja uurida elu mõte.
9-aastaselt pandi Derek internaatkooli, mis tähendas seda, et ta ei näinud enam kalliks saanud vanavanemaid nii tihti. Sellest ajast saadik olid kõik tema õpetajad ja tema tuttavad meessoost. Tolleaegses koolisüsteemis oli nii klassitöö kui ka sportimine vägagi võitlushimuline. Spordist võttis ta alati entusiastlikult ja küllaltki edukalt osa. Akadeemiliselt oli ta enamasti klassi parimate hulgas. Seda kõrget positsiooni aitas hoida kindlasti ka see, et teda oli juba väikesest peale harjutatud olema püüdlik ja põhjalik.
Kui Derek oli 13-aastane, pani tema tollane koolidirektor ta nime kirja Etoni kolledži võistlusele, mille tulemusena sai ta 1929. aasta valimistel kuninga stipendiumi. Nagu paljud teised temaealised poisid, oli ka tema hakanud ladina keelt õppima 9-aastaselt ja kreeka keelt 10-aastaselt, mille tulemusena oskas ta 12-aastaselt nii kirjutada kui ka tõlkida erinevaid värsse mõlemat pidi. Kuna ta õppis palju klassikalist, siis ta huvitus järjest enam ideedest ja teooriatest ning teda tõmbas filosoofia poole. Taustal hõljus temaga alati kaasas üks ja seesama ahvatlev küsimus: Mis on elu tegelik tähendus ja mõte?
Derek Prince sai oma hariduse Etoni Kolledzis ja Kings Kolledzis, Cambridge'is. Ta õppis kreeka ja ladina keelt, kuid tema spetsialiteediks Cambridge'is oli siiski filosoofia alaliik loogika (tema juhendajaks oli Ludwig Wittgenstein). Tema magistrikraadi väitekirja teemaks oli Platoni definitsiooni meetodi evolutsioon – see võitis talle stipendiumi; kusjuures ta oli kõigest 24-aastane.
Kuna aserektor Charles Raven oli Prince'i mõjutanud, siis ta keeldus II maailmasõjas relvasid kasutamast ning selle asemel liitus hoopis Kuningliku Armee Meditsiinikorpusega. Ta saadeti Scarborough'sse õppustele ning kasarmus olles hakkas ta Piiblit lugema (see oli tema enda filosoofiline katsetus). Selle tagajärjel koges ta 1941. aasta juulis "üleloomulikku kohtumist Jeesusega". "Lähtudes sellestsamast kohtumisest", ta kirjutas hiljem, "ma järeldasin kahte: esiteks seda, et Jeesus Kristus on elus; teiseks seda, et Piibel on tõde, oluline ja igati ajakohane raamat. Need järeldused muutsid mu elu". Järgneva kolme aasta jooksul ta saadeti Põhja-Aafrikasse, kus ta pidi teenima Egiptuses, Sudaanis ja Palestiinas. Samal ajal ta jätkas oma Piibli-uuringuid.
Tema isa, kes oli kolonelina erru läinud ja elama asunud Somerseti maakoju, julgustas teda tema uurimustes. 1934. aastal tema isa andis talle iga kuu taskurahana kakskümmend naela ning Derek otsustas minna koos oma sõbraga "kontinenti uurima".
Väike-Männiku talu
Väike-Männiku talu on Põhja-Sakala vallas Iia külas asuv talu. Talus asub Väike-Männiku talumuuseum. Muuseum tegutseb MTÜ-na.
Remix (Kamran ja Hoomani album)
"Remix" on Kamran ja Hoomani miksidest koosnev album. Lisaks on sellel ka kaks varem avaldamata lugu.
Ülerahu
Rahu jääb Väinamere hoiuala Väinamere saarte sihtkaitsevööndisse.
Saare koordinaadid on.
Päevamets
Päevamets on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Päevamets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bukareva (1935. aastal Rõuge vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Küdema mõis
Mõisa omanikud olid Ditmarid.
August Rennit
August Eduard Rennit (17. oktoober 1880 – 29. juuni 1945 Freidberg, Saksamaa) oli Eesti majandus- ja pangandustegelane, AS-i Tartu Pank juhatuse esimees.
Otepää rattamaraton
Otepää rattamaraton on 2000. aastal alguse saanud ja sarja Estonian Cup kuuluv rattaspordi üritus Otepääl, mis toimub nüüd MTBest rattamaratonide sarja etapina.
Idakaar (perekonnanimi)
Idakaar on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel on perekonnanime Idakaar pandud isikutele, kelle perekonnanimi oli Issakar (1935. aastal Narvas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Erich von Stroheim
pisi|Erich von Stroheim Erich von Stroheim (sünninimega Erich Oswald Stroheim 22. september 1885 Viin – 12. mai 1957) oli Austria juudi päritolu Ameerika Ühendriikide filmilavastaja ja näitleja.
Ta oli pärit keskklassist ning tema vanemad olid juudid, kuid ta ise nimetas end Austria aadlikuks. Ta kolis USA-sse 1909. aastal.
Tema lavastatud filmidest on tuntumad "Ahnus" ("Greed"; 1924) ja "Pulmamarss" ("The Wedding March"; 1928). Ta ei töötanud ainult Hollywoodis, vaid ka Prantsusmaal ja sai veidi enne surma Auleegioni ordeni.
Stroheim kandideeris näitlemise eest filmis "Päikeseloojangu bulvar" ("Sunset Boulevard"; 1950) Oscarile parima meeskõrvalosatäitja kategoorias.
Hollywoodi kuulsuste alleel on tema nimega täht.
Pseudalsophis
Pseudalsophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Pseudalsophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Galápagose saartel, Ecuadoris, Peruus ja Tšiilis.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudalsophis seisuga 03.06.2014.
Jouko Salomäki
Jouko Johannes Salomäki (sündinud 26. augustil 1962) on soome endine Kreeka-Rooma maadleja.
1984. aastal olümpiamängude finaalmatši maadles ta kahe katkise roidega, siiski õnnestus tal võita rootslast Roger Tallrothi punktidega 5-4.
1988. aasta olümpiamängudel oli ta Soome meeskonna lipukandja, maadlusturniir tal ebaõnnestus; ta sai kaks kaotust.
Ta on Kreeka-Rooma maadluses kaheksakordne Soome meister.
1982. aastal võitis ta Euroopa noorsoo meistrivõistlustel kuldmedali.
Ta on võitnud kaks korda Põhjamaade meistrivõistlustel esikoha.
Perfokaart
Perfokaart on nelinurkne kartongist kaart, mis kannab digitaalset informatsiooni sõltuvalt avade olemasolust või puudumisest teatud kohtades. Praeguseks on perfokaart aegunud andmekandja, kuid perfokaardid olid laialdaselt kasutusel nii 19. sajandil kangastelgede juhtimiseks kui ka 20. sajandil mehaaniliste muusikainstrumentide kontrollimiseks ning arvutusmasinates sisend-, väljund- ja salvestuskandjana. Esimesed digitaalsed arvutid kasutasid perfokaarte peamise andmekandjana programmide ja andmete sisestamiseks. Perfokaarte on kasutatud ka hääletusmasinates.
pisi|500px| Perfokaart 80 tulbaga. Levinuim tüüp 20. sajandil. Kaardi mõõtmed on 187,325 × 85,55 mm
Ajalugu
Perfokaarte kasutasid esimest korda Basile Bouchon ja Jean-Baptiste Falcon 1728. aastal kangastelgede juhtimiseks. Joseph Marie Jacquard täiustas märgatavalt seda töötamisviisi oma Jaquardi kangastelgedega.
Semjon Korsakov oli vaieldavalt esimene, kes kasutas perfokaarte informaatikas andmete talletamiseks ja otsimiseks. Korsakov avalikustas oma uue meetodi ja masinad 1832. aasta septembris ning patentide taotlemise asemel pakkus oma leiutisi avalikuks kasutamiseks.
Charles Babbage pakkus välja "numbrikaartide" kasutamise oma 26. detsembril 1837 avaldatud raamatus "On the Mathematical Powers of the Calculating Engine".
Herman Hellerith leiutas andmete salvestamise sellisele kandjale, mida masin saaks hiljem lugeda. Varasemaid masinloetavaid kandjaid kasutati vaid mehhanismi juhtimiseks, mitte andmete jaoks. Ta asutas 1896. aastal ettevõtte Tabulating Machine Company, mis oli üks neljast ettevõttest, millest moodustus Computing Tabulating Recording Corporation (CTR), mis hiljem hakkas kandma nime IBM. IBM tootis ja turustas erinevaid masinaid perfokaartide tootmiseks, sorteerimiseks ja augustamiseks isegi pärast elektrooniliste arvutitega tegelema hakkamist 1950. aastate lõpus. IBM arendas perfokaartide tehnoloogiast võimsa vahendi äriliseks andmetöötluseks ja tootis valikut selleks mõeldud masinaid. 1950. aastateks olid IBM kaardi- ja arvutusmasinad saanud tööstuses ja valitsusasutustes üldlevinuks. Teatud perfokaartidele (tavaliselt nendel, mida jagati dokumentidena ja hiljem korjati kokku edasiseks töötluseks) oli trükitud järgmine hoiatus: "Do not fold, spindle or mutilate" ("Ärge murdke, mulgustage ega moonutage seda"), mis muutus II maailmasõja järgse perioodi motoks.
1950. aastateni olid perfokaardid peamiseks andmesisestus-, salvestus- ja töötluskandjaks. IBM-i arhiiviandmetele tuginedes toodeti 1937. aastaks IBM-i Endicotis (USA New Yorgi osariigis) paiknevas tehases 32 trükimasinal 10 miljonit perfokaarti päevas. Perfokaarte kasutati isegi juriidiliste dokumentidena, näiteks USA valitsuse tšekkidena ja säästuvõlakirjadena. 1960. aastatel asendus perfokaart salvestuskandjana järk-järgult magnetlindiga. Perfokaarte kasutati andmesisestuseks ja programmeerimiseks ulatuslikult veel 1970. aastate keskpaigani, kuid ketasmälude madalama hinna ja kasutajaterminalide ilmumise tõttu kadusid nad tasapisi käibelt. Sellele vaatamata leidus perfokaartide mõjutusi ka edaspidi. Sisestusterminalid, mis asendasid perfokaarte, näiteks IBM 3270, väljastasid 80 tekstiveergu tekstirežiimis sobitumaks olemasoleva tarkvaraga. Mõned programmid töötavad siiani 80 veeru režiimis, kuid neid jääb siiski järjest vähemaks, sest uuemates süsteemides on kasutusel graafiline kasutajaliides.
Kaartide formaadid
Algselt oli kõigil perfokaarte kasutavatel rakendustel spetsiifilised kaarditüübid. Alles 1928. aastal tehti kaardid ja masinad universaalseks. Mulgustamise tulemusena saadud ruudu-, ringi- või ovaalikujulisi paberitükikesi nimetatakse perfojääkideks (ingl chad). Mitmemärgilised andmed, näiteks sõnad ja suured numbrid, paiknesid kaardil eraldi väljal. Ühel kaardi ülemistest nurkadest oli tavaliselt sisselõige, et kaarti ei sisestataks valesti; see võimaldas kergemini erinevates kohtades tehtud sisselõigetega kaartidel vahet teha. Tavaliselt trükiti kaardid nii, et mulgustuse rida ja veergu saaks kindlaks teha. Teatud rakenduste jaoks võisid kaardile olla trükitud ka nimed, logod jms.
Hollerithi perfokaardi formaadid
1889. aastal väljastati Herman Hollerithile mitmed patendid mehaanilistele tabuleerimismasinatele. Patentides olid kirjeldatud nii perfolindid kui ka perfokaardid võimaliku salvestuskandjana. Kaardile, mis on näidatud patendis U.S. Patent 395,781, oli eelnevalt trükitud mall ning augud paiknesid kaardi äärtes, et neid oleks võimalik mulgustada raudteekonduktori mulgustajaga, ja keskmine kaardi osa oli reserveeritud kirjalikeks selgitusteks. Hollerith oli algselt inspireeritud rongipiletitest, kuhu konduktoril oli võimalik kodeerida üldist reisija kirjeldust."
Piletite perforeerimine kujunes aeganõudvaks ja vearohkeks, seetõttu leiutas Hollerith pantograafilise "klaviatuurmulgustamise", mis võimaldas kasutada kogu kaardi pinda. Hollerith kujutles mitmeid kaardiformaate. 1890. aasta USA rahvaloenduse kohta kirjutatud artiklis pakkus Hollerith välja 76,2 × 139,7 mm mõõtmetega kaartide kasutamise, sest nendele kaartidele mahuksid kõik vajalikud andmed.
1890. aasta USA rahvaloenduse tarvis kasutatud kaartidel olid ümmargused augud, 12 rida ja 24 veergu. Kaardi eksemplari ja seda tüüpi kaartide lugemistahvlit saab näha Columbia Ülikooli Arvutustehnika Ajaloo väljapanekul. Mingil hetkel muutus standardseks kaardimõõt 82,550 × 187,325 mm, mis oli natuke suurem kui tolleaegne USA ühedollarine rahatäht. Columbia väljapanekus on öeldud, et Hollerith kasutas ära paberraha transportimiseks mõeldud kaste. Hollerithi algne lahendus kasutas kindla süsteemiga kodeeringut iga rakenduse jaoks, kus aukude grupid olid määratud tähendusega, näiteks sugu või perekonnaseis. Tema tabuleerimismasin oli 40 loenduriga, iga loendur oli jagatud 100 ühikuks ja igal loenduril oli kaks indikaatorit, millest üks liikus ühe ühiku võrra edasi iga takti järel, teine liikus ühiku võrra siis, kui esimene oli teinud täispöörde. Selline lahendus võimaldas lugeda 10 000-ni. Tavaliselt määrati üheks tabuleerimistsükliks igale loendurile oma kindel mulgustus. Hollerith kasutas releeloogikat mulgustuste kombinatsioonide loendamiseks, näiteks abielus naiste arvu teadasaamiseks.
Halli maakond (Texas)
Maakonna halduskeskus on Memphis.
Maakond moodustati 1876. aastal.
Perfokaart
Hollerithi perfokaardi formaadid
Hilisemad disainid muutsid 12 reaga kodeeringu standardseks, kus alumised kümme rida esindasid numbreid 0–9.
IBM-i 80 veeruga kaardiformaat
Sellel IBM-i kaardiformaadil, mis disainiti 1928. aastal, olid nelinurksed augud, 80 veergu (igal veerul 12 mulgustamiskohta) ja üks mulgustus veeru kohta. Kaardi mõõtmed olid täpselt 187,325 × 82,55 mm. Kaardi paksus oli 180 µm, sentimeetrikõrguses pakis oli umbes 56 kaarti. 1964. aastal hakati tootma kaarte kumerate nurkadega.
<pre style="width:33em !important;"> ______________________________________________   /&-0123456789ABCDEFGHIJKLMNOPQR/STUVWXYZ Y / x          xxxxxxxxx X|  x                   xxxxxxxxx 0|   x                           xxxxxxxxx 1|    x        x        x        x 2|      x        x        x        x 3|       x        x        x        x 4|        x        x        x        x 5|         x        x        x        x 6|          x        x        x        x 7|           x        x        x        x 8|            x        x        x        x 9|             x        x        x        x  |________________________________________________
Viide: Märkus: Y ja X tsoone nimetati ka vastavalt tsoonideks 12 ja 11.
Hiljem tuli kasutusele ühe veeru mitmekordne mulgustamine tähistamaks suurtähti ja erimärke. Tähel oli kaks mulgustust (positsioon [12,11,10] + number [1+9]). Erimärke tähistati kahe või kolme mulgustusega (positsioon [12,11,10 või tühi] + number [2-7] + 8), esines erandeid. Nende muutustega kaasnes veerus sisalduva informatsiooni sõltumine veeru liigist. Näiteks kombinatsioon "12-1" tähistas täheveerus tähte "A" ja omas numbrilistes veergudes teistsugust väärtust. EBCDIC käibelevõtuga sai võimalikuks kuni kuue mulgustuse olemasolu ühes veerus (positsioon [12,11,0,8,9] + number [1-7]. IBM ja teised perfokaartide tootjad kasutasid mitmesuguseid 80-veerulise perfokaardi märgikoode. 1969. aasta American National Standard defineeris 128-märgilise mulgustussüsteemi ja selle nimeks sai Hollerithi auks Hollerith Punched Card Code.
pisi|Binaarkoodi kandev perfokaart
pisi|260px|Mitte IBM-i poolt toodetud standardne 5081 perfokaart
Üks levinumaid kaarte oli IBM 5081, mis oli universaalse kujundusega ilma tähendustega veergudeta. See oli nii levinud, et teised tootjad kasutasid sama tüübinumbrit (vt pilt) ja isegi kasutajad teadsid seda tüübinumbrit.
Elektrograafilised kaardid
Elektrograafilistele kaartidele, mille töötas välja IBM-i töötaja Reynold B. Johnson, olid trükitud ovaalid, mida sai märgistada erilise elektrograafilise pliiatsiga. Kaardid trükiti tavaliselt teatud eelneva informatsiooniga, näiteks inventuuri tegemiseks kaubaartikli nime ja asukohaga, ning kasutaja sai pliiatsiga kaardile lisada andmeid, näiteks kaubaartikli koguse, märgistades pliiatsiga vastavaid ovaale. Elektrograafiliste kaartide tuvastamisvõimega mulgustusmasinad said seejärel mulgustada kaardi märgistatud kohtades.
Hiib
Hiib on mäenduses peenimate kaeviseosakeste (diameeter alla 2 mm) ja vee segu.
Perfokaart
IBM-i 96 veeruga kaardiformaat
Neil kaartidel olid imepisikesed (1 mm) ümarad mulgustused, väiksemad kui paberlindi mulgustused. Andmed salvestati kuuebitises binaarkodeeringus kümnendkoodis.
Hiib
Hiiba tekib nii kivimi puurimisel kui ka märgrikastamisel ning see pumbatakse settebasseinidesse.
Perfokaart
IBM Port-A-Punch
pisi|IBM Port-A-Punch
IBM-i perfokaartide tootmine
IBM-i töötaja Fred M. Carroll töötas välja mitu trükipressi, mida kasutati levinud standardsete kaartide tootmiseks, kaasa arvatud 1921. aasta mudel, mis tootis 400 kaarti minutis (ingl cards per minute või cpm). Hiljem töötas ta välja täiesti uut tüüpi trükipressi, mis suutis toota üle 800 kaardi minutis, ja see toodi turule 1936. aastal. Carrolli kiire press, mis sisaldas trükisilindrit, sai perfokaartide tootmises revolutsiooniliseks. Oletatakse, et aastatel 1930–1950 saadi veerand ettevõtte kasumist tänu Carrolli pressile.
Nende presside äravisatud trükiplaate, iga plaat silindrisse keeratud IBM-i kaardi mõõtmetega, hakati tihtipeale kasutama pliiatsihoidjatena ning tänapäeval on need kollektsiooneeritavad esemed (igal kaarditüübil oli oma trükiplaat).
Algupäraselt nõudis IBM, et kliendid kasutaksid IBM-i masinatel (mida sai vaid rentida, mitte osta) ainult IBM-i toodetud kaarte. IBM pidas ennast teenuse osutajaks ja kaarte masina osadeks. 1932. aastal andis USA valitsus IBM-i selle nõude pärast kohtusse. IBM võitles ülemkohtuni välja, kuid kaotas – kohtu otsusega sai IBM õiguse määrata vaid kaartide spetsifikatsioone. Teises juhtumis, mis oli arutlusel 1955. aastal, kirjutas IBM alla konsensuslepingule, kus ühe punktina nõustus IBM 1962. aastaks mitte ületama poolt USA perfokaartide kogutoodangust.
Eneseregulatsiooni teooria
Eneseregulatsiooni teooria (inglise keeles self-regulation theory (SRT)) on teadliku enesejuhtimise süsteem, mis sisaldab enda mõtete, käitumise ja tunnete suunamise protsessi, et jõuda seatud eesmärkideni. Eneseregulatsioon koosneb mitmest etapist ning inimesed peavad panustama oma motivatsiooni, käitumisse ja arengusse vastastiku interakteeruvate mõjutuste võrgustikus.
Eneseregulatsiooni teooriat saab rakendada järgnevates aspektides:
Baumeisteri ja ta kolleegide (2007) kirjeldatud neli eneseregulatsiooni komponenti:
Albert Bandura
Eneseregulatsiooni protsessiga on tegelenud mitmed uurijad, psühholoogid ja teadlased. Albert Bandural, kognitiivsel psühholoogil, kelle märkimisväärne panus oli keskendumine käitumise omandamisele, mis oli sotsiaal-kognitiivse teooria ja sotsiaalse õppimise teooria aluseks. Tema töös olid koondatud käitumuslikud ja kognitiivsed komponendid, milles ta leidis, et inimesed on võimelised kontrollima oma käitumist läbi protsessi, mida tuntakse eneseregulatsiooni nime all. See viis ta tuntud protsessini, mis koosnes kolmest komponendist: enesevaatlus, otsustusvõime ja enesevastutus. Enesevaatlus on protsess, mis hõlmab oma mõtete ja tunnete hindamist, teavitamaks ja motiveerimaks indiviidi töötama oma eesmärkide nimel ja olema mõjutatud käitumuslike muutuste poolt. Otsustusvõime protsessi käigus võrdleb indiviid oma soorituse tulemust kas oma isiklike või loodud standarditega. Viimaks, enesevastutuse protsess, milles indiviid võib end vastavalt tasustada või karistada edu või ebaedu korral, mis on standarditega vastavuses. Näiteks enda tasustamine suure tüki pirukaga eksami sooritamise puhul.
Dale Schunk ja Barry Zimmerman
Kaks arengupsühholoogi, Dale Schunk ja Barry Zimmerman, on teinud koostööd ning uurinud eneseregulatsiooni sotsiaalse ja õpetliku muutujate efekte. Nad on läbi vaadanud, kuidas spetsiifilised strateegiad parandavad indiviidi õppimisprotsessi ning kuidas see suhestub eneseregulatsiooni ja saavutusprotsessidega (sealhulgas enesevaatlus, eneseanalüüs, enesereaktsioon ja enesetõhusus). Enesevaatlust võib pidada ebapiisavaks sellepärast, et motivatsioon sõltub indiviidi ootustest tulemustele ja efektiivsusest. Eneseanalüüsi puhul võrdleb indiviid oma praegust tulemust soovitud tulemusega. Schunk ja Zimmerman väidavad, et konkreetsed eesmärgid täpsustavad eduks vajalikku pingutuse mahtu ning suurendavad enesetõhusust, sest progressi on lihtne mõõta. Nad kirjeldavad eneseanalüüsi kui absoluutset või normatiivset standardit. Absoluutne standard on näiteks akadeemiline hindamisskaala, samas kui normatiivne standard on iseenda soorituse tulemuse hindamine. Enesereaktsioon on kolmas element, milles indiviid on motiveeritud teiste inimeste reaktsioonide kaudu. Näiteks kui indiviidi soorituse tulemust on positiivselt tunnustatud, siis tema enesetõhusus kasvab, samas kui negatiivne eneseanalüüs motiveerib inimest rohkem tööd tegema. Enesereaktsioon võimaldab inimesel oma eesmärkidega seotud saavutusi ümberhinnata. Viimaks, enesetõhusus on usk, et seatud eesmärgi lõpuleviimine on iseenesest piisav motivatsioon ja viitab sellele, kuidas inimestel on eelarvamuslikud otsused oma võimete kohta ülesannete täitmisel.
Roy Baumeister
Eneseregulatsiooni teooriasse on panustanud ka Roy Baumeister. Ta kirjeldas eneseregulatsiooni kui piiratud võimet ja sellega pani ta aluse ego kurnatuse terminile. Baumeister väidab oma uuringus, mis vaatleb eneseregulatsiooni ebaõnnestumisi, et eneseregulatsiooni protsess on keeruline ja mitmetahuline. Baumeister tõi välja kolm komponenti, mis esinevad eneseregulatsiooni ebaõnnestumise korral. Esimene sisaldab standardeid, kus ilma kindla normide ideaalideta võivad esineda vastandlikud dilemmad, mis viib eneseregulatsiooni katkemisele. Teine komponent on monitooring. Juhul kui seda ei esine, siis võivad indiviidid kaotada kontrolli edu üle ja tähelepanu käitumise üle. Näiteks indiviidid, kes alahindavad oma pädevust täita ülesannet, ei püüagi saavutada seatud eesmärki. Kolmas komponent on mõnevõrra keerulisem. Kui hetkeseis või käitumine on ebapiisav eesmärgi või normi saavutamiseks, siis teatud kognitiivne protsess aktiveerub, et seda vastu võtta. Eneseregulatsioon on protsess, mis võib olla reguleeritud, valesti reguleeritud või tähelepanuta jäetud, ja sellepärast võib seda vaadelda kui ajus olevat jõudu. Baumeister võtab kokku oma tööd teooriaga, milles indiviid peab olema võimeline läbi töötama kohesed olukorrad, võttes arvesse pikaajalisi mõjusid ning omades struktureeritud lõdvestumise tunnet ja tervet mõistust impulsikontrolli üle.
Uuringud
Mitmeid uuringuid on läbi viidud, et testida eneseregulatsiooni erinevaid muutujaid. Näiteks Albert Bandura lõi vastastikuse determinismi kolmnurga, mis hõlmab inimest (kognitiivsed, emotsionaalsed ja füüsikalised tegurid), tema käitumist ja keskkonda, mis kõik mõjutavad üksteist. Bandura järeldas, et eesmärgi saavutamise ja motivatsiooni protsess tuleneb enesevaatluse, enesereaktsiooni, eneseanalüüsi ja enesetõhususe võrdsest interaktsioonist.