cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti vähemusrahvused
Rahvusvähemuste päritolu ja rahvus
Ühendavaks teguriks Nõukogude okupatsiooni ajal sisse rännanud etniliste vähemuste vahel oli paljudel juhtudel keel. Kuna ka teised vähemused peale venelaste rääkisid, režiimist tulenevalt või ka muudel põhjustel, hästi vene keelt, siis on see olnud kõige olulisem ühenduspunkt pärast teist maailmasõda Eestisse tulnud vähemusrahvuste vahel.
Olli Mäki
Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Kazimierz Paździorile (Poola).
Eesti vähemusrahvused
Rahvusvähemuste päritolu ja rahvus
Hiljem, pärast Eesti Vabariigi taastamist, on Eestisse elama asunud ka suurel hulgal soomlasi, keda oli 2011. aasta seisuga Eestis 7423 (neljandana venelaste, ukrainlaste ja valgevenelaste järel).
Olli Mäki
Elukutselisena
pisi|Olli Mäki (1958) Mäki poksis oktoobrist 1960 kuni augustini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 28 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 14 (neist 2 nokaudiga) ning viigistas 8 kohtumist.
Eesti vähemusrahvused
Rahvusvähemuste paiknemine
Rahvusvähemused olid Nõukogude okupatsiooni ajal ja on tänaseni Eestis suurel määral kogunenud kindlatesse piirkondadesse. Eestis oli rahvusvähemuste sissevool seotud industrialiseerimisega. Sellest lähtuvalt paiknevad rahvusvähemuste kogukonnad enamasti linnades (ligikaudu 90%), moodustades Nõukogude ajal umbes poole linnarahvastikust. Nüüdseks on see suhe muutunud.
Piganeem
Piganeem (ka Pikaneem, Pikaneeme, Piganeeme kari) on neem Harju maakonnas Jõelähtme vallas Kostiranna külas. Neem ulatub Jõesuu lahte.
Olli Mäki
Elukutselisena
Ta oli 14. veebruarist 1964 kuni 1. veebruarini 1967 Euroopa meister I kergekeskkaalus (140 naela ehk kuni 63,5 kg)
Mäki oli ainuke Soome poksija, kes on tulnud Euroopa meistriks nii harrastajana kui ka hiljem elukutselisena. Ta tegutses hiljem poksitreenerina, muuhulgas oli ka Amin Asikaise treener.
Merioon
Allikas on üsna veerohke, selle vooluhulk võib olla kuni 20 liitrit sekundis.
François L'Olonnais
pisi|François l’Olonnais raamatus "De Americaensche Zee-Rovers" (A. O. Exquemelin, 1678) François L'Olonnais (loe  [fʁɑ̃swa lolɔnɛ]) (1630–1668) oli Prantsusmaalt pärit piraat, kes tegutses 17. sajandil Kariibi merel.
Merioon
Allikani viib RMK Tilleoru matkarada.
François L'Olonnais
François sündis Prantsusmaa läänekaldal. Tema sünninimi oli Jean-David Nau (loe [ʒɑ̃ david no]). Hiljem hakati teda kutsuma François L'Olonnais’ks, mis pandi tema sünnikoha järgi.
Noormehena müüdi François L’Olonnais ühele mehele, kes viis ta Kariibi mere piirkonda elama. Aastatel 1650–1660 oli ta teenija Martinique saarel. Alatest aastast 1660 hakkas ta tegelema piraatlusega. Tortuga kuberner andis tema käsutusse väikese laeva.
1663 sattus François' laev õnnetusse Yucatanis. Meeskond jäi õnnetuses ellu, aga läheduses asunud Hispaania sõdurid tapsid nad seejärel ära. François jäi ellu tänu oma kavalusele, ta peitis ennast surnud kaaslaste alla ja ootas kuni Hispaania sõdurid lahkusid ning põgenes siis saarelt koos mõnede orjadega, kelle ta oli vabastanud.
Ohust pääsemise järel kohtas François piraati nimega Michel de Bascoga, kellega nad kogusid 8 laeva ja 600 meest. Nendega vallutasid nad edukalt Maracaibo ja Gibraltari asulad Venezuela lahes.
Aastal 1667 François kavandas suurema röövi, kogudes kokku 700 piraati, kellega rüüstas Puerto Cabellos sadama ja ühe väiksema linna. Edasi oli neil plaan liikuda linna nimega San Pedro. Enne seda korraldasid aga Hispaania vägede varitsuse François' meestele. François kaotas palju piraate, ent võitis siiski lahingu. Pärimuse järgi võttis vihane François noa, lõikas ühel hispaanlasel südame välja ja sõi selle ära. Mõned hispaanlased jäid rünnaku järel ellu ning olid nõus juhatama François' meeskonna San Pedrosse, mis vallutati suurema vaevata.
Et vallutatud linnad olid vaesed ja kulda ei leitud, siis paljud piraadid lahkusid François' juurest. Viimaks pidi ta jätkama oma tegevust ühe laevaga. François teg'evus lõppes 1668. aastal – ta püüti Hondurases kannibalide poolt kinni ja söödi ära.
Ševtšenka (Bari rajoon)
Ševtšenka (ukraina keeles Шевченка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 12.
Udo Kolk
Udo Kolk (4. mai 1927 Tartu – 25. juuli 1998 Tartu) oli eesti folklorist.
Töökäik ja teadustegevus
Töötas aastatel 1955–1992 Tartu Riikliku Ülikooli eesti rahvaluule ja kirjanduse õppejõuna.
Ta kogus rahvaluulet, korraldas kogumisekspeditsioone ja rahvaloomingu filmimist ning on kirja pannud üle 1000 rahvaviisi.
Eesti vähemusrahvused
Rahvusvähemuste paiknemine
2000. aasta seisuga elab 80% rahvusvähemustest kahes Eesti maakonnas: Harjumaal (41% kogurahvastikust) ja Ida-Virumaal (79% kogurahvastikust). See fenomen tuleneb tööstusalade paiknemisest Eestis ja tõigast, et läbi Ida-Virumaa toimus peamine rahvastiku sisseränne Nõukogude perioodil. Ida-Virumaa on ainus maakond Eestis, kus rahvusvähemused on protsentuaalses ülekaalus. Suurim rahvusvähemuste kogukond on aga Harjumaal, kus elab (2000. aasta seisuga) 50% kõigist rahvusvähemuste esindajatest. 42% mitte-eestlastest elab sealjuures Tallinnas.
Wrighti maakond (Iowa)
Wrighti maakond (Wright County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Udo Kolk
Töökäik ja teadustegevus
Kolk osales "Vana kandle" väljaandmises ning on koos Richard Ritsingu ja Aino Valmetiga koostanud kogumiku "Leegajused. Soome-ugri rahvaste laule" (LR 1970, nr 29/30, 200 lk) ja kirjutanud sellele eessõna.
Wrighti maakond (Iowa)
Maakonna halduskeskus on Clarion.
Udo Kolk
Töökäik ja teadustegevus
Ta oli 1955. aastast Heliloojate Liidu liige ja 1971. aastast Soome Kirjanduse Seltsi kirjavahetajaliige.
Wrighti maakond (Iowa)
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 229.
Udo Kolk
Isiklikku
Udo Kolgi ja muusikateadlase Helju Taugi (1930–2005) poeg on pianist ja muusikaprodutsent Madis Kolk (sündinud 4. novembril 1953).
Udo Kolk oli kirglik maletaja ja osales Tartu–Tallinna kirjanike malematšides.
Pihlatsi poolsaar
Pihlatsi poolsaar (ka Pihatsi poolsaar, Saareküla poolsaar) on poolsaar Saare maakonnas Saaremaa vallas Saarekülas.
Maret-Mai Višnjova
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Aastatel 1952–1960 kuulus ta keskmängijana Nõukogude Liidu koondisse, tulles ühel korral maailmameistriks ja neljal korral Euroopa meistriks.
Aastatel 1949–1963 mängis ta Eesti NSV koondises ja TRÜ esinduskoosseisus.
Kuressaare adventkirik
AKEL Kuressaare adventkoguduse hoone on kirik Saare maakonnas Kuressaares aadressil Uus tänav 45. . Kirikut kasutab Kuressaare adventkogudus.
Kirik ehitati 1960. .
Oorahu
Oorahu (ka Hoorahu) on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Matsalu rahvuspargis asuv 0,4 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 356 meetrit.
Rahu koordinaadid on. Saar asub 300 meetrit Puise poolsaare läänerannikust. Saar on liivase pinnamoega.
Piibunina
Piibunina on nina Hiiu maakonnas Kassari saarel.
Teetähis (projektijuhtimine)
Teetähis (ka verstapost, inglise keeles milestone) on kindel ajahetk, millega mõõdetakse projekti protsessi liikumist kindla eesmärgi suunas. Teetähis peab tähistama, mida soovitakse saavutada just selleks teatud hetkeks. Teetähis märgitakse alati koos kuupäevaga, et saaks jälgida, kas protsess on kulgenud plaanitult.
Projektijuhtimisel saab kasutada teetähiseid ka teiste kaasosalistega suhtlemisel seoses protsessi kulgemisega, kuna teetähis esindab miinimumkontrollpunkte terves protsessis. Teetähised peaksid olema kirjeldatud piisavalt hästi, et kui koosolekul näidata, kui kaugel projektiga ollakse ja mis tehtud on, siis peaks neid punkte lahti seletama. Kui projekt on pikk ning sellel väga palju verstaposte, siis kasutatakse koosolekutel ainult „valmis“ märgitud teetähiseid.
Teetähisel peab olema kindel kirjeldus/nimi, mis protsessis tähistatud ajahetkel tehtud olema peab, et töötajad ning ka projektis mitte osalejad vajadusel mõistaksid, kaugel projektiga ollakse või mida on vaja teatud ajaks saavutada.
Tihti aetakse teetähist ülesandega segamini. Teetähis ei ole ülesanne ning seda ei saa ka ülesandena märkida. (Näide: „Leping sõlmitud, alustame teise faasiga.“ Ülesanne)
Teetähis märgib ajahetke, mida ta parasjagu esindab:
Kui projektis on vähe teetähiseid, siis võib neid ka märkida endale sobilike ja arusaadavate märkidena (M1, M2, M3), aga kui teetähiseid on palju, siis oleks taoline märkimine väga segadust tekitav ning protsessi jälgimine raskendatud.
Linderahu
Linderahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi lähedal asuv väike saar (rahu).
Rahu koordinaadid on.
Orbiidi kalle
Orbiidi kallet väljendatakse kraadides, minutites ja sekundites, harvem radiaanides. Peaaegu alati tähistatakse teda i.
Orbiidi kalle on klassikalises orbitograafias üks kuuest orbiidi elemendist, millega üheselt kirjeldatakse ellipsikujulist orbiiti (Kepleri orbiiti).
Koos tõususõlme otsetõusuga ja periapsiidi argumendiga määrab ta orbiidi tasandi asendi ruumis.
Orbiidi kalle võib olla 0° kuni 360°. Kui orbiidi kalle on 90° ja 270° vahel, siis on tegu retrograadse orbiidiga. Teistel juhtudel on orbiit prograadne.
Kepleri orbiidi puhul (kaks keha vaakumis) on orbiidi kalle konstantne, orbiidi tasand on tähtede suhtes stabiilne. Kolmandatest kehadest tingitud häirituste korral toimuvad tõususõlme otsetõusu väikesed muutused, mis on osalt perioodilised. Sellepärast esitatakse orbiidi element oskuleerivate avaldiste reana teatud epohhi suhtes, st teatud hetkel kehtiva lähendusena.
Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes
Päikesesüsteemis valitakse baastasandiks enamasti Maa orbiidi tasand (ekliptika tasand), sest see on maapealsete vaatluste puhul kõige sobivam. (Baastasandiks võib võtta ka näiteks Päikese ekvaatori tasandi või Jupiteri orbiidi tasandi). Planeedid tiirlevad ümber Päikese peaaegu ringjoonelistel orbiitidel, mis asetsevad ligikaudu ühel tasandil, Maa põhjapooluselt vaadatuna vastupäeva. Ekliptika tasand on planeetide orbiitide keskmise tasandi suhtes vähe kaldu. Planeetide ja Kuu orbiitide kalle on 7° (Merkuuril) või väiksem. Kõik planeedid liiguvad prograadselt. Päikese, Kuu ja planeetide näiv liikumine toimub ekliptika lähedal, sodiaagi tähtkujudes.
Ceresel on see 11°, Pluutol 17°, Erisel 44°. Asteroididest on suure orbiidi kaldega Pallas (34°), puhul võib see ulatuda üle 45°. Mõnel pikaperioodilisel komeedil on orbiidi kalle kuni 90°. Paljude komeetide orbiit on retrograadne, näiteks Halley komeedi orbiidi kalle on 162°.
Ka kaugemate planeetide kaaslaste (välja arvatud Iapetus) puhul võetakse baastasandiks ekliptika tasand.
Orbiidi kalle Maa ekvaatori tasandi suhtes
Satelliitide puhul valitakse satelliidi orbiidi elementide baastasandiks Maa keskmine ekvaatori tasand.
Kerogeen
Kerogeen on põlevkivis sisalduv orgaaniline substants. See on kõrgmolekulaarsete polüfunktsionaalsete orgaaniliste ainete segu, mis peale süsiniku ja vesiniku sisaldavad ka hapnikku, väävlit ja lämmastikku. See pärineb veekogudes elutsenud organismide jäänustest. Kerogeen on orgaanilistes lahustites vähelahustuv amorfne aine.
Kerogeeni võib põlevkivis sisalduda 75–80%, kuid harilikult ei ole seda enam kui 20–30%. Eesti põlevkivide – kukersiidi ja diktüoneemaargilliidi – kerogeenil on erinev koostis. Kukersiitse põlevkivi elementaarkoostis on 76–78% C, 9–10% H, 9–12% O, 1,2%–2,1% S, 0,2–0,5% N ja 0,1–0,9 Cl. Kerogeeni energeetiline väärtus võib olla 30–40 MJ/kg.
Orbiidi kalle
Orbiidi kalle Maa ekvaatori tasandi suhtes
Kui orbiidi kalle on 0°, liigub satelliit Maa ekvaatori tasandil Maa pöörlemise suunas. Kui orbiidi kalle on ligikaudu  90°, nimetatakse seda polaarorbiidiks ehk geodeesiliseks orbiidiks. Kui orbiidi kalle on 180°, liigub satelliit Maa ekvaatori tasandil Maa pöörlemisele vastupidises suunas (retrograadne orbiit).
Antsla Gümnaasiumi muuseum
Antsla Gümnaasiumi muuseum on Antsla Gümnaasiumis olev koolimuuseum.
Orbiidi kalle
Orbiidi kalle Maa ekvaatori tasandi suhtes
Kuu orbiidi kalle Maa ekvaatori tasandi suhtes on ebastabiilne, astronoomilisel ajaskaalal suhteliselt kiire pretsessiooniga.
Antsla Gümnaasiumi muuseum
Muuseum loodi 1967. aastal. Püsiekspositsiooni osad käsitlevad Eesti, Urvaste kihelkonna, Antsla valla ja Antsla linna ajalugu ning eraldi Antsla kooli ajalugu. Muuseumil on oluline roll kooli õppetöös. Iga viie aasta tagant ilmuvad muuseumi eestvõttel hariduselu kajastavad trükised.
Orbiidi kalle
Orbiidi kalle Maa ekvaatori tasandi suhtes
Ka kaksiktähtede orbitaalliikumise puhul valitakse baastasandiks Maa keskmine ekvaatori tasand. Orbiidi kallet kirjeldatakse sel juhul enamasti orbiidi pikema pooltelje positsiooninurgana ekvaatoriliste koordinaatide (RA, δ) süsteemi suhtes.
Orbiidi kalle keskse planeedi ekvaatori tasandi suhtes
Päikesesüsteemi teiste lähemate planeetide kaaslaste orbiitide kalde puhul võetakse baastasandiks keskse planeedi ekvaatori tasand.
Kui orbiidi kalle on 0°, liigub satelliit planeedi ekvaatori tasandil planeedi pöörlemise suunas. Kui orbiidi kalle on ligikaudu  90°, nimetatakse seda polaarorbiidiks ehk geodeesiliseks orbiidiks. Kui orbiidi kalle on 180°, liigub kaaslane planeedi ekvaatori tasandil planeedi pöörlemisele vastupidises suunas (retrograadne orbiit).
Orbiidi kalle Laplace'i tasandi suhtes
Saturni kaaslase Iapetuse orbiidi kallet väljendatakse tema Laplace'i tasandi suhtes.
Vastastikune kalle
Kui on teada kahe orbiidi kalle ühe baastasandi suhtes ning nende tõususõlmede otsetõusud, võib sfäärilise geomeetria koosinusteoreemi järgi arvutada nende orbiitide tasandite vahelise nurga (vastastikuse kalde).
Rahvusvaheline Notarite Liit
Rahvusvaheline Notarite Liit (inglise keeles The International Union of Notaries; UINL) on valitsusväline organisatsioon, mis arendab ja koordineerib notarite tegevust rahvusvahelisel tasandil, samuti elavdab liikmesnotariaatide koostööd. Liit asutati 2. oktoobril 1948 Buenos Aireses.
Notarid kõikidest liikmesriikidest võtavad osa liidu kongressidest, mis toimuvad iga kolme aasta tagant. Kongressid on ühtlasi liikmesnotariaatide üldkoosolekud.
Ajalugu
1948. aastal, kui organisatsioon Argentinas alguse sai, moodustasid selle 19 riiki. 2020. aasta seisuga kuulub organisatsiooni 89 riiki, kellest 22 on Euroopa Liidu liikmesriigid ja 15 G20 riigid.
Liidu eesmärgid
Rahvusvahelise Notartite Liidu eesmärgid tulenevalt põhikirjast:
Notarid
Notarid on kutselised juristid ja riigiametnikud, kelle on riik määranud kontrollima dokumentide ja lepingute autentsust.
Riigis määratakse kindlaks iga notari pädevusvaldkond ja notarite arv, mis on vajalik nende ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks. Notarid peavad kuuluma ühte organisatsiooni, mis koosneb ainult notaritest, kes esindavad kogu riigi notareid. Iga riigi seadused määravad kindlaks vajaliku kvalifikatsiooni ja tingimused, mis reguleerivad notariks saamise. Notarite ametireeglid kehtivad rahvusvahelisel tasandil.
Notariaalselt tõestatud aktid peaksid olema tunnustatud kõikides riikides ning need peaksid olema universaalsed. Aktid peavad olema täidetavad samal viisil ning looma samad õigused ja kohustused nagu nende päritoluriigis. Iga riigi seadused määravad kindlaks distsiplinaarkoodeksi, mida kohaldatakse notarite suhtes, kes peavad olema oma riigiasutuste ja kollegiaalsete organite pideva järelevalve all.
President
Organisatsiooni presidendiks ametiajal 2020–2022 on argentiinlane Cristina Noemí Armella. President on nii liidu ametlik esindaja kui ka selle ühtsuse tagaja. President valitakse peaassambleel ametisse kolmeks aastaks. Valimistel osalemiseks peab kandidaat olema ühe aktiivse liikme notariaadi notar.
Presidendi ülesanded on üldkoosoleku kokku kutsumine ja selle juhatamine. President kutsub kokku ka juhtkomiteed ja üldnõukogu. Lisaks täidetakse muud kohustused, mis on liidu põhikirjaga presidendile ette nähtud.
Juhtkomitee
Juhtkomitee on liidu täitev- ja juhtorgan, kuhu kuulub 28 nõunikku ning mille ülesanne on liidu tegevuste juhtimine üldkoosoleku vastuvõetud programmi raames. Juhtkomitee ülesanne on ka organisatsioonisisest äritegevust juhtida ja haldussekretariaadi ülesannete täitmist kontrollida. Juhtkomitee nimetab ametisse komisjonide liikmed ja juhatused ning ratifitseerib töörühmade liikmed. Kiireloomulistel juhtudel võib ta omal algatusel moodustada ka ajutisi töörühmi.
Üldnõukogu
Üldnõukogu on liidu nõuandev organ, mis vastutab poliitiliste ja teaduslike seisukohtade eest. Üldnõukogul on järgmised volitused:
Finantsinspektsioon
Finantsinspektsiooni nõukogu peamine ülesanne on kontrollida liidu ja selle asutuste finantsseisundit ning avaldada sellega seoses oma arvamust. Selle moodustavad kolm liiget, kellest üks on organisatsiooni president ning teised kaks on üldnõukogu valitud. Inspektsioon koostab kooskõlas valdkonna ekspertidega üldkoosolekule aruande eelmise eelarveaasta raamatupidamise ja tehtud kulutuste kohta.
Töörühmad ja komisjonid
Komisjonid käsitlevad notariaalseid teemasid tehnilisest ja õiguslikust aspektist, korraldades nii mandrisiseseid kui ka mandritevahelisi õppepäevi ja töötube. Komisjonid on jaotunud mandrisisesteks ja mandritevahelisteks komisjonideks.
Mandrisisesed komisjonid:
Mandritevahelised komisjonid:
Paide adventkoguduse hoone
Hoone oli algselt perekond Läänemägi eramu, mis 1995 ehitati ümber palvemajaks. .
Rahvusvaheline Notarite Liit
Eesti Rahvusvahelises Notarite Liidus
Alates 1995. aastast kuulub Notarite Koda Rahvusvahelise Notarite Liitu. Sellest ajast on kaks Eesti notarit järjepidevalt osalenud selle alakomisjonide töös. Aastatel 2017–2019 kuulus liidu ülemnõukogusse Tallinna notar Anne Saaber.
Liikmesriigid
Liikmete hulka kuuluvad tsiviilõiguslike suveräänsete riikide või mittesuveräänsete riikide notariaadid. Liikmeid on kokku 89:
Emil von Hoyningen-Huene
Parun Friedrich Alexander Emil von Hoyningen-Huene (22. november 1841 (ukj) Kuressaare – 26. mai 1917 (ukj) Petrograd) oli Venemaa tõeline salanõunik (1908), Riiginõukogu liige.
Ta oli Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler.
Küprose kuningriik
Küprose kuningriik oli ristisõdijate kuningriik Küprose saarel kõrg- ja hiliskeskajal, aastatel 1192–1489. Seda valitses Prantsuse Lusignani dünastia.
Kuningriik ei koosnenud ainult Küprosest, vaid ka Antalyast aastatel 1361–1373 ja Korykosest aastatel 1361–1448 Anatoolias.
Ajalugu
Saar vallutati Kolmanda ristisõja ajal, 1191. aastal Inglismaa kuninga Richard I poolt Isaakios Komnēnoselt, kohalikult tõusikkubernerilt ja isehakanud keisrilt, kes nõudles Bütsantsi.
thumb|Küprose savinõu, 1200–1350 thumb|Küprose kuld[[besant, tuletatud Bütsantsi disainist, 1218–1253 (vasakul), ja Küprose läänestiilis hõbegros, 1285–1324 (paremal)]] thumb|200px|Küprose kuningriigi münt, 13. sajand Kartes reetmist uute vallutajate poolt, põgenes Komnēnos pärast Richardile selle lubaduse tegemist ja pages Kantara kindlusesse. Mõni nädal pärast Richardi abiellumist, 12. mail 1191, kavatses Isaakios laevaga mandrile põgeneda, kuid tabati Püha Andrease kloostris saare idatipus ja vangistati hiljem Markappose lossi Süürias, kus ta varsti pärast seda suri. Richard jätkas vahepeal oma reisi Akkosse ja, koos väga vajaliku puhkepausi, uute varude ja abivägedega, seilas pühale maale, saadetuna Jeruusalemma kuningast Guy de Lusignanist ja paljudest teistest kõrgaadlikest Lääne ristisõdijate riikidest. Inglise kuningas jättis enne lahkumist saare linnadesse ja lossidesse garnisonid ja saar ise jäi Richard de Camville ja Robert of Tornhami vastutuse alla. Pärast Richardi pühale maale lahkumist järgnenud mäss pani teda saare tasuvuses kahtlema ja ajendas teda lõpuks territooriumi Templiordule müüma.
Inglise sissetung Küprosele tähistas 400-aastase Lääne domineerimise algust saarel ja Normannide feodaalsüsteemi juurutamist. See tõi Küprosele ka ladina kiriku, mis seni oli olnud õigeusklik.
Kui Richard I mõistis, et Küpros osutus keeruliseks territooriumiks säilitada ja samas jälgida rünnakute käivitamist pühal maal, müüs ta selle Templiordule 100 000 besandi eest, millest 40 000 maksti kohe, kuna ülejäänud tuli maksta osamaksetena. Üks suuremaid sõjalisi ordusid keskajal, Templiordu, oli tuntud oma märkimisväärse rahalise võimu ning suure maa- ja kinnisvaraomanikuna kogu Euroopas ja Lähis-Idas, ja nende valitsemise ägedus Küprosel tekitas kohaliku rahva seas kiiresti viha. 1192. aasta ülestõusmispühal püüdsid küproslased mõrvata oma templirüütlitest valitsejaid, kuid tänu rünnakust etteteadmisele ja piiratud vägede hulgale taandusid rüütlid oma kindlusse Nikosias. Järgnes piiramine ning templirüütlid, mõistes oma keerukat olukorda ja piirajate soovimatust kokku leppida, tungisid ühel koidikul tänavatele, üllatades küproslasi täielikult. Järgnenud tapatalgud olid halastamatud ja laialdased ja kuigi templirüütlite võim taastati pärast seda sündmust, ei soovinud sõjaväeline ordu valitsemist jätkata ja väidetavalt anus Richardit, et see Küprose tagasi võtaks. Richard võttis nende pakkumise vastu ja templirüütlid läksid tagasi Süüriasse, säilitades saarel vaid mõned valdused. Saare katoliiklaste vähemus piirdus peamiselt mõne rannikulinnaga, nagu Famagusta, samuti sisemaal Nikosia, traditsiooniline pealinn. Katoliiklased hoidsid võimuohje, samas elasid õigeusklikud maapiirkondades; see oli paljuski sama korraldus, kui Jeruusalemma kuningriigis. Sõltumatul õigeusu Küprose kirikul oma peapiiskopiga ja patriarhile mitteallumisega lubati saarele jääda, kuid Katoliku kirik tõrjus seda suuresti väärikuses ja omandi valdamises.
Küprosele rajasid ka tugipunktid meresõiduks pühale maale strateegiliselt tähtsal saarel ning kuningriigis Saksa, Templirüütlite ja Hospitalieeride ordud.
Lusignanide valitsusaeg
Vahepeal suri (1190) Jeruusalemma pärilik kuninganna Sibylle ja vastuseis tema abikaasa, Guy de Lusignani valitsemisele Jeruusalemma kuningriigis suurenes oluliselt selle punktini, et ta tõrjuti Jeruusalemma kroonist eemale. Kuna ta oli pikka aega kuningas Richardi vasall, nägi Inglise kuningas võimalust lüüa kaks kärbest ühe hoobiga; pakkudes Guy de Lusignanile Küprose kuningriiki, pakkus ta oma sõbrale võimalust päästa nägu ja säilitada mõningast võimu Lähis-Idas, vabastades samaaegselt end tülikast läänisuhtest. On ebaselge, kas Richard andis talle territooriumi või müüs selle ja on väga ebatõenäoline, et Richard oli kunagi isegi maksnud, kui tehing sõlmiti. Aastal 1194 suri Guy de Lusignan pärijateta ja nii sai tema vanem vend, hilisem Jeruusalemma kuningas (1197–1205) Amaury Küprose kuningaks Amaury I-ks (1195/1196–1205), tema krooni ja tiitli kiitis heaks Saksa-Rooma keiser Heinrich VI.
Pärast Amaury de Lusignani surma (1205) läks kuningriik järjest reale noortele poistele, kes kasvasid üles kui kuningad. Alaealise Hugues I (1205–1218) emapoolne Ibelini perekond, kellel oli palju võimu Jeruusalemmas enne selle langemist, tegutses regentidena nende noorusaastatel. Ibelinid olid samuti sugulussidemetes Jeruusalemma ja Lähis-Ida kristlike valitsejadünastiatega (sh. Jaffa ja Ashkeloni krahvkond) ning John ja Philip Ibelinid olid kuninganna Isabelle I poolvennad ja Aimery I oli 1. abielus nende õega. Järgnenud konsort-kuninganna Champagne'i Alice (u 1193–1246) (Anjou dünastiast Jeruusalemma kuninganna Isabelle I ja Champagne'i krahvi ning Jeruusalemma kuninga Henry II tütre) valitsemise ajal, kes abiellus 1225. aastal uuesti Antiookia vürsti ja Tripoli krahvkonna valitseja Bohemond IV poja Bohemond V-ga. Kuid abielu annulleeriti liiglähedase sugulussideme tõttu.
Hohenstaufenite valitsusaeg
Aastal 1229 sunniti üks Ibelini regente võimust loobuma Saksa-Rooma keiser Friedrich II poolt, kes tõi saarele gvelfide ja gibelliinide vahelise võitluse. Friedrichi toetajad kaotasid võitluse aastaks 1233, kuigi Jeruusalemma kuningriigis ja Saksa-Rooma riigis kestis see kauem.
Poitiers-Lusignanide valitsusaeg
Friedrichi Hohenstaufenitest järglased jätkasid valitsemist Jeruusalemma kuningatena aastani 1268, kui Hugues III nõudis tiitli ja Akko territooriumi pärast viimase Hohenstaufenist Švaabimaa hertsogi ning ametlikult ka Sitsiilia kuninga Konradini surma endale (1267–1284), ühendades sellega kaks - Küprose ja Jeruusalemma kuningriigi. Palestiina Akko kuningriik ja territoorium kaotati lõpuks aastal 1291, kui kuningaks oli Henri II, kuid Küprose kuningad jätkasid tiitli kandmist.
1343. aastal vallutati paavst Clemens VI poolt väljakuulutatud Smyrna ristisõdades (1343–1351) koos Veneetsia, Genova, Küprose, Dauphiné liitlastega osmanitelt Smyrna, Väike-Aasia läänerannikul. pisi|275px|Vahemere idaosa enne Konstantinoopoli langemist, 1450 1365. aastal korraldas Küprose kuningas Pierre I Mamelukkide sultanaadi Aleksandria vallutamise katse koos hospitaliitidega, Küprose ja Veneetsia vägedega.
Kuningriigis hakkasid 14. sajandil üha enam domineerima Genova kaupmehed. Küpros asus Suures skismas seetõttu Avignoni paavstide poolele, lootuses, et prantslased suudavad itaallased minema ajada.
Mamelukkide sultanaat tegi kuningriigi aastal 1426 maksualuseks; ülejäänud monarhid kaotasid järk-järgult peaaegu kogu sõltumatuse kuni aastani 1489, kui viimane kuninganna Caterina Cornaro sunniti saart Veneetsiale müüma. pisi|left|Veneetsia vabariigi valdused tänapäevaste riigipiiride taustal. Tumepunaselt: 15. sajandi alguses vallutatud alad 1489. aastal loobus Küprose kuninga Jacques III de Lusignani lesk, Veneetsiast pärit kuninganna Caterina Cornaro, troonist Veneetsia vabariigi kasuks, kes saare annekteeris. Enamiku oma ajaloost Lusignani kuningate võimu all oli Küpros olnud edukas keskaegne kuningriik, läänekristluse majanduskeskus Lähis-Idas. Kuningriigi langus algas, kui see segati Itaalia kaubandusvabariikide Genova ja Veneetsia vahelisse võitlusse. Sõda Genovaga aastatel 1373–1374, lõppes peamise sadama Famagusta okupeerimisega. Lõpuks sai Küpros Veneetsia abiga Famagusta tagasi.
Veneetsia võim Küprosel kestis veidi üle 80 aasta – kuni 1571. aastani, kui Osmanite riik sultan Selim II juhtimisel kogu saare vallutas. thumb|[[Lusignani dünastia taldrik, vapp keskel. Pärit 14. sajandi algusest Küproselt. Louvre]] thumb|Glasuuritud keraamika, Küpros, 14. sajand
Küprose monarhide loend
Lusignani dünastia:
Alajõe Jumalaema Sündimise kirik
pisi|Alajõe õigeusu kirik ja kirikuaed Alajõe Jumalaema Sündimise kirik on õigeusu kirik Alajõel Alutaguse vallas Ida-Virumaal.
Historitsistlik telliskirik valmis arhitekt Rudolf von Knüpfferi projekti järgi 1889. aastal. ja kiriku pühitses sisse Riia ja Miitavi piiskop Arseni  7. septembril 1889. aastal.
Kiriku juures tegutses 2 õigeusu kihelkonnakooli ja õigeusu abikool Novaja külas.
Kirikuhoonet ja selle juurde kuuluvat kinnistut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus.
Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus
Alajõe Jumalaema Sündimise koguduses (vene k. Алайыэский (Олешницкий) православный приход) teenisid:
Jovan Bijelić
Jovan Bijelić (30. juuni 1884 – 12. märts 1964) oli maalikunstnik ja akadeemik. Bijelić on Jugoslaavia värviekspresionismi üks olulisemaid esindajaid.
Serbia Teaduste Akadeemia kaunite kunstide ja muusika osakond Belgradis valis Bijelići 5. detsembril 1963 täisliikmeks.
Bijelić on kantud 100 silmapaistvama serblase nimekirja.
Issanda Ristimise kirik
Issanda Ristimise kirik on mitme kiriku nimi:
Spāre
Spāre (vanasti ka Spāres muiža) on küla (aprūpes ciems) Lätis Cēsise piirkonnas Amata vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Spāre asub valla loodeosas merepinnast 146 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Ģikšist 8 ja Riiast 78 kilomeetri kaugusele.
Küla on kujunenud endise Spāre mõisa keskuse juurde. Mõisa peahoones asub tänapäeval erivajadustega lastele mõeldud internaatpõhikool. Kooli juures asub puudetukk, mille istutasid aastal 1930 Läti kirjandustegelased. Park tehti korda aastal 2014. Külas asuvad Spāres skola ja Spāre bussipeatus.
Külas kasvav Aleksandrs Čaksi istutatud tamm on võetud looduskaitse alla.
2019. aastal oli külas 34 elanikku.
Simona
Simona on naisenimi.
2023. aasta seisuga on see Eestis esinemissageduselt 422. naisenimi. 1. jaanuari 2023 seisuga oli Eestis eesnimi Simona 319 naisel. Simona oli keskmiselt 14 aasta vanune (mediaanvanus oli 12). Kõige populaarsem oli eesnimi Simona vanuserühmas 10–14, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 10,77.
Explorer of the Seas
Explorer of the Seas on teine Voyager-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Explorer of the Seas Inc. - Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International.
Mathias Rust
pisi|Mathias Rust (foto 2012) pisi|Rusti teekond Uetersenist Moskvasse pisi|Mathias Rusti lennuk Saksamaal Berliini Tehnikamuuseumis Mathias Rust (sündinud 1. juunil 1968 Lääne-Saksamaal Wedelis) on Saksa harrastuslendur, kes lendas 28. mail 1987 omavoliliselt väikelennukil Helsingist Moskvasse, maandudes seal Punase väljaku naabruses Bolšoi Moskvoretski sillal. Sealt ruleeris ta lennukiga Punasele väljakule Vassili Blažennõi kiriku kõrvale.
Explorer of the Seas
Explorer of the Seas oli maailma suurim reisilaev aastail 2000–2002. Laev ehitati Kvaerner Masa-Yardsi (praegune nimi STX Finland OY) Turu laevatehases Turus Soomes ja ristiti 21. oktoobril 2000 New Yorgis. Laeva ristiemaks sai kolmekordne olümpiavõitja USA seitsmevõistleja ja kaugushüppaja Jackie Joyner-Kersee.
Mathias Rust
Rust nimetas oma lendu mõttelise silla loomiseks Itta, et vähendada Ida ja Lääne vahelisi külma sõja aegseid pingeid. Rusti lend läbi NSV Liidu väidetavalt läbitungimatu õhuruumi kaitsesüsteemi tõi kaasa suurpuhastuse NSV Liidu relvajõudude juhtkonnas.
Explorer of the Seas
Explorer of the Seasi kodusadam on Nassau Bahamal. Laeval on atmosfääri ja okeanograafia labor (Rosenstiel School of Marine and Atmospheric Science). 2005. aastal tekkis laeval 243 reisijal Novovirus-infektsioon, reisijad said kompensatsiooni.
Mathias Rust
Lend Punasele väljakule
Mathias Rust oli oma ajaloolise lennu ajaks väheste kogemustega, natuke üle 50 tunni lennanud harrastuslendur. Hamburgi lennuklubist üüritud väikelennukist Cessna F172P, parda registritunnusega D-ECJB, oli ta eemaldanud mõne istme ja paigaldanud salongi täiendavad kütusepaagid. Rust alustas lendu 13. mail 1987 Ueterseni lennuväljalt Hamburgi lähedal.
Ta lendas kaks nädalat Põhja-Euroopas – külastas Fääri saari ja veetis nädala Islandil. Sealt lendas ta Bergenisse ja edasi Helsingisse. 28. mai hommikul tankis Rust lennuki Helsingi Malmi lennuväljal ja väitis edasi lendavat Stockholmi. Pärast viimast sidet Helsingi lennujuhtimiskeskusega lülitas Rust oma lennuki raadiojaama hädaabi sagedusele, jäädes sellele kuni maandumiseni, ning pööras lennuki itta. Sipoo kohal laskus Rust nii madalale, et lennuk kadus Soome radarite ekraanilt. Lennujuhid kahtlustasid õnnetust ja käivitasid otsimisoperatsiooni. Soome rannavalvelaev leidis merelt Rusti lennuki radariekraanidelt kadumise koha lähedal õlilaigu, aga ka veealuste otsingutega lennukit ei leitud.
Rust ületas Nõukogude Liidu piiri Kohtla-Järve lähistel, võttes kursi Peipsi järve põhjatipu suunas. Tundmatu lennuk mere kohal avastati 14.10. Kuni selgus, et see ei ole eelnevalt kokkulepitud lend, oli lennuk jõudnud juba rannajooneni. Võõrast lennukit jälgiti kolmes õhutõrje raketidivisjonis. Tundmatule lennukile, mis ei vastanud raadiokutsungile, anti sihtmärgi number 8255. Tapa lennuväljalt õhku tõusnud kaks hävituslennukit pidasid avastatud väikelennukit harrastuslendajate Jak-12-eks, see oli perestroika aja uus nähtus Nõukogude õhuruumis. Rust oli selleks ajaks jõudnud Oudova kohale, hoides oma lennukõrgust 500 kuni 700 meetri vahel. Hävituslennukid lendasid võimalikult väikese kiirusega Cessnast paar korda üle. Lennukiiruste suure erinevuse tõttu ei olnud Rusti lennuki pidev saatmine võimalik ja hävitajad pöördusid tagasi Tapa lennuväljale.
Seligeri järve ületamise järel jõudis Rust kell 16.00 uude jälgimispiirkonda ja radarid avastasid uuesti Rusti lennuki. Õhku tõusnud hävituslennukite paar ei leidnud Rusti Cessnat, sest Rust oli laskunud allapoole madalaid pilvi. Toržoki lähedal oli eelmisel päeval juhtunud lennukatastroof, kus üks sõjalennuk oli õhus teisele sisse ramminud ning "oma" koodita Rusti lennukit peeti seetõttu üheks õnnetuskohal töötavaks helikopteriks ja talle anti uuesti "oma" kood. Rust jätkas teist korda omaks tunnistatuna lendu Moskva suunas. Õhukaitse Leningradi piirkonna komandör kindral Kromov teatas Moskva piirkonna õhukaitse juhtimiskeskusesse, et see on lennureegleid rikkuv ilma lennuplaanita lendav nõukogude väikelennuk.
Rust jõudis Moskva äärelinna kohale kell 18.30, alustades seejärel Kremli otsingut. Rustil vedas jälle: Moskva sõjaväeringkonna automaatne õhuruumi kaitsesüsteem oli profülaktiliseks hoolduseks välja lülitatud, lennukeid jälgiti käsitsijuhtimisel ja tegevusi koordineeriti telefoni teel. Rust lendas algul südalinna kohal, otsides kaardi järgi Kremlit ja seejärel maandumiskohta otsides mitu tiiru kesklinna kohal absoluutse lennukeelu piirkonnas, selleks kulus tal kokku ligi poolteist tundi. Algul kavatses Rust maanduda Kremlis, aga ei leidnud seal sobivat maandumiskohta. Ka arvas ta, et sinna võib ta jäljetult kaduda, ning tegi kaks katset maanduda Punasel väljakul. Rohkete jalakäijate tõttu polnud seal maandumiseks ruumi. Rust maandas kell 19.10 lennuki Moskva jõe Bolšoi Moskvoretski sillal, millelt just selleks päevaks olid maha monteeritud trollibusside kontaktliinide traadid. Ta ruleeris sealt autode vahel Punasele väljakule Vassili Blažennõi kiriku kõrvale busside parkimisplatsile. Seal jõudis Rust enne vahistamist anda tund aega autogramme lennukit uudistama kogunenud inimestele.
Lennu tagajärjed ja järgnenud sündmused
Juhtumisi lendas Rust Moskvasse NSV Liidu piirivalvurite päeval. Tema lennu järel vabastati ametist kaitseminister Sergei Sokolov, õhujõudude ülem Aleksandr Koldunov ning umbes 300 alama astme kindralit ja ohvitseri. Seda puhastust NSV Liidu relvajõudude juhtkonnas on erru lastud kõrgemad sõjaväelased ise võrrelnud Stalini 1930. aastate puhastusega. Võrdlus on muidugi kohatu, kedagi füüsiliselt ei hävitatud ega piinatud.
Rusti lennuki ostis hiljem kahekordse hinnaga üks Müncheni kosmeetikafirma, lennuk viidi tagasi Saksamaale 19. oktoobril 1987. Hiljem ostis lennuki üks Jaapani klubi ja eksponeeris seda vabas õhus Tōkyō lähistel pargis. 2008. aasta oktoobris ostis Saksamaa lennuki tagasi, see restaureeriti ja on nüüd Berliinis tehnikamuuseumis (Deutsches Technikmuseum Berlin).
Pikanina (Lääne-Saare vald)
Pikanina on nina Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Atmoda
Atmoda ehk Läti ärkamisaeg (läti keeles latviešu [ehk latvju] tautas atmoda) viitab kolmele erinevale, aga ideoloogiliselt üsna sarnasele Läti rahvusliku ärkamise perioodile:
Piirumi nina
Piirumi nina on nina Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Rannametsa külas.
Põltsamaa portselanimanufaktuur
Põltsamaa portselanimanufaktuur oli Põltsamaa kihelkonnas 18. sajandi lõpus tegutsenud portselantooteid valmistanud manufaktuur. Selle manufaktuuri tooted on tuntud kui Põltsamaa portselan.
1782. aastal rajas Vana-Põltsamaa mõisa omanik Johann Woldemar von Lauw Põltsamaa linnuse õue portselanimanufaktuuri, mis tegutses 1800. aastani.
Manufaktuuris töötasid kuus Saksamaal väljaõppinud meistrit ja kolm eestlast, kes valmistasid põhiliselt koobaltmaalinguga portselani, aga leitud on ka mitmevärvilisi lilledekooriga kaunistatud esemeid.
2012. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Võistlused toimusid 4. veebruaril Jõgeval.
Eesti meistriks tulid:
Orienteerumiskaart
Orienteerumiskaart on topograafiline erikaart, mida kasutatakse orienteerumisvõistlustel.
Orienteerumiskaartide rahvusvahelised standardid
Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon (IOF) on kehtestanud orienteerumiskaartide joonistamiseks rahvusvahelised standardid, mis kirjeldavad:
IOF standardid on erinevate IOF koordineeritavate orienteerumisalade (orienteerumisjooks, rattaorienteerumine, suusaorienteerumine, täpsusorienteerumine) kaartidele mõnevõrra erinevad. Orienteerumisjooksus on erinevad standardid sprindikaartidele ja pikemate distantside kaartidele.
Orienteerumiskaart on üldkasutatavatest topograafilistest kaartidest märksa detailirikkam, sisaldades infot, mida teistel kaartidel sageli ei ole. Orienteerumiskaardil tuleb näidata kõik objektid, mis võistlejale maastikul liikudes on ilmsed ja mis mõjutavad tema teevalikuid, näiteks pinnavormid, pinnasetüüp, taimestiku läbitavus, veekogud, asustatud alad ja üksikhooned, teed ja rajad, silmatorkavad üksikobjektid.
Orienteerumiskaardi üks keskseid aspekte on pinnavormide ehk reljeefi kujutamine kõrgusjoonte abil. Pinnavormide absoluutkõrgused merepinnast on orienteerumisel vähetähtsad, pigem on oluline, et orienteerumiskaart kajastaks õigesti lähestikku asuvate objektide suhtelisi kõrgusi.
Kaardi detailitäpsuse kõrval on oluline kaardi loetavus, et võistleja suudaks kiirel liikumisel kaardi infot orienteerumiseks kasutada. Kaardi loetavuse tagamiseks kasutatakse kartograafilist üldistamist, millel on kaks vormi – valikuline ehk selektiivne üldistamine ja graafiline üldistamine. Valikulisel üldistamisel teeb kaardistaja otsuseid, milliseid detaile ja objekte kanda kaardile ja milliseid mitte. Graafilisel üldistamisel kasutatakse kaardi loetavuse parandamiseks nii lihtsustamist (vähemoluliste detailide ärajätmist, joonte „silumist“) kui ka oluliste ja silmatorkavate, kuid mõõtmetelt väikeste objektide kujutiste suurendamist võrreldes objekti graafilise projektsiooniga antud mõõtkavas.
IOF orienteerumiskaartide spetsifikatsioon võtab kaardi tingmärkide suuruste ja joonte jämeduste suhtes standardite kehtestamisel arvesse silma normaalset lahutusvõimet päevavalguses.
Leppemärgid
pisi|Reljeefi kujutamine kõrgusjoontega pisi|Erineva joostavusega alad orienteerumiskaardil
Bohhonõkõ
Bohhonõkõ (ukraina keeles Бохоники) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 1690. Pindala on 2,727 km².
Mallerahu
Mallerahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Haapsalu Eeslahes asuv 0,46 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 408 meetrit.
Saar asub Haapsalu Uussadamast 2 km kagus, kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Rahu koordinaadid on.
Võru adventkirik
AKEL Võru adventkoguduse hoone on palvemaja Võru maakonnas Võrus aadressil Linda tänav 1a. . Maja kasutab Võru adventkogudus.
Maja ehitati 1980. aastatel ja seda kasutati elumajana ja administratiivhoonena. Hiljem ehitati maja ümber palvemajaks. .
Mikk-Mihkel Arro
Mikk-Mihkel Arro (sündinud 28. märtsil 1984) on eesti kümnevõistleja ja Audentese spordiklubi treener.
Marksa hiiemägi
Marksa hiiemägi on hiiemägi Tõstamaa kihelkonna ja Pärnu linna Marksa külas.
Hiiemäe ümber paiknevad hooned on muinsuskaitseametile teadaolevalt ehitatud enne hiiemäe mälestiseks tunnistamist. Hiiemägi on muinsuskaitseameti hinnangul heas korras ja seda on hooldanud ümbruskonna elanikud. Hiiemäel on ohvrikivi.
Aravete külamuuseum
Aravete külamuuseum on aastal 1989 avatud muuseum, mis asub Järva vallas Aravete asulas Kurisoo mõisas.
Muuseumi üks osa mõisaruumi pööningust kujundatud rehetuba, kus eksponeeritakse rahvapäraseid põllu- ja puutööriistu, samuti käsitöövahendeid.
Johannes Kalla
Johannes Kalla (26. jaanuar 1873 Kostivere, Jõelähtme kihelkond – 20. august 1945 Tallinn) oli Eesti tõstja ja raskejõustiklane.
1890ndatel liitus ta Tallinna Vabatahtlike Atleetide Klubis jõumeestega, keda treenisid Gustav Boesberg ja Adolf Andruškevitš. 1896–1923 oli ta Venemaal elukutseline atleet.
Ta kuulus Eesti Elukutseliste Maadlejate Ühingusse.
Maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
Kohtla-Nõmme raudteepeatus
Kohtla-Nõmme raudteepeatus on raudteepeatus Ida-Virumaal Tallinna–Narva raudteel Kohtla-Nõmmel. Kohtla-Nõmmel peatuvad Elroni reisirongid liinil Tallinn–Narva.
Raudteepeatus avati 16. detsembril 2014. Peatuses asub üks lühike (35 m) ooteplatvorm, mille tõttu toimub rongist väljumine ainult läbi C-ala.
Seoses uue Kohtla-Nõmme raudteepeatusega ei peatu reisirongid enam Kohtla raudteejaamas (1,5 km Narva pool).
Vērsis
Vērsis on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Ramata vallas.
Pavlo Petrenko
pisi|Pavlo Petrenko (aprill 2014) Pavlo Petrenko (ukraina keeles Павло Дмитрович Петренко; sündinud 17. juulil 1979 Tšernivtsis) on ukraina jurist ja poliitik, ta on Üleukrainalise Ühenduse Isamaa aseesimees. Alates 27. veebruarist 2014 kuni 29. augustini 2019 oli ta Ukraina justiitsminister.
Vērsis
Küla asub valla idaosas Palmute jõe kaldal. Vērsis asub merepinnast 70 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Ramatast 11, endisest piirkonnakeskusest Mazsalacast 26 ja Läti pealinnast Riiast 166 km kaugusele.
Pavlo Petrenko
Ta lõpetas aastal 2001 kiitusega Tšernivtsi Ülikooli õigusteaduse erialal. Aastal 2004 lõpetas ta Ukraina Riiklik Rahvusvahelise Kaubanduse ja Rahanduse Ülikooli.
Vērsis
Külas on olnud klubi, postkontor, raamatukogu, seal asub Vērsise bussipeatus.
Vērsis kujunes Vēršmuiža karjamõisa (Balenhof) juurde. Küla oli nõukogude perioodil kolhoosi Jaunais arājs keskasulaks. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
2000. aastal elas külas 87 inimest, aastal 2020 oli seal 49 elanikku.
pisi|tühi
Zāģeri
Zāģeri on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Amata vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Zāģeri asub valla põhjaosas merepinnast 141 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Ģikšist 4 ja Riiast 88 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2007 oli külas 5 elanikku.
Saare Arhiivraamatukogu
Saare Arhiivraamatukogu on aastal 1992 Saaremaa muuseumi filiaalina avatud raamatukogu, kus hoitakse Saaremaa-teemalisi trükiseid ja käsikirju.
Fredrik Pettersson
John Fredrik Michael Pettersson (sündinud 10. juunil 1987 Göteborgis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions ründajana paremäärel.
2005. aastal valiti ta NHL-i draft'is Edmonton Oilersi poolt 158. valikuna. Seejärel mängis Pettersson aastatel 2005–2007 Western Hockey League'i klubis Calgary Hitmen.
2007. aastal naasis ta Frölundasse.
2010. aastal sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Atlanta Thrashers. NHL-i ta aga ei jõudnud, mängides hooajal 2010–11 American Hockey League'is Thrashersi noorteklubis Chicago Wolves.
Drebber
Valla pindala on 46,96 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2971 inimest.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Barnstorf.
Fredrik Pettersson
Hooajal 2016–17 mängis ta KHL-is Nižni Novgorodi Torpedo ja Minski Dinamo ridades.
Alates 2017. aastast on Pettersson mänginud Lionsis. Hooajal 2017–18 oli Pettersson jällegi Šveitsi kõrgliiga suurim väravakütt (26 väravat). Samal hooajal tuli ta Zionsiga Šveitsi meistriks. Lisaks osales ta Lionsiga samal hooajal Jäähoki Meistrite Liigas, kus ta oli 16 punktiga (9+7) resultatiivseim mängija. Lions jõudis Meistrite Liigas veerandfinaali, kus kaotati Tšehhi klubile Liberci HC Bílí Tygři. Hooajal 2018–19 ei jõudnud Pettersson Lionsiga Šveitsi kõrgliigas aga isegi play-off'i.
Joe Frazier
Joseph William Frazier (hüüdnimi Smokin' Joe; 12. jaanuar 1944 – 7. november 2011) oli USA poksija, raskekaalu 1964. aasta olümpiavõitja ja maailmameister aastatel 1970–1973.
Fredrik Pettersson
2013. aastal tuli Pettersson Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. 2010. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega pronksmedali. Rootsi koondisega osales ta ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Joe Frazier
pisi|vasakul|Joe Frazier (keskel)
Heckler & Koch HK416
Heckler & Koch HK416 on gaasiga ümberlaadiv Saksa ründevintpüss, mis kasutab padrunit 5.56×45mm NATO. Selle konstrueeris kaitsetööstusettevõte Heckler & Koch. Kuigi üldine kujundus põhineb AR-15-tüüpi relvadelt (täpsemalt USA sõjaväe karabiinilt M4), sarnaneb relv tööpõhimõttelt rohkem varasemale automaadile Heckler & Koch G36.
HK416 on Norra kaitseväe standardautomaat ning Prantsusmaa relvajõud valisid selle asendama FAMAS-i. Aastal 2011 tappis Ameerika Ühendriikide mereväe SEAL Team Six sellega Usāmah ibn Lādini. Aastal 2021 sai HK416 ka Erioperatsioonide väejuhatus.
Äge
Äge valmis koostöös MTÜ Austrvegr Seltsiga. Purjelaeva pikkus on 11,6 m ja laius 2,8 m; laeval on 12 aerukohta; purje pindala on 24 m² ja masti kõrgus 8 m.
Champaigni maakond (Illinois)
thumb|Champaigni maakonna kohtumaja Urbanas
Merikajakarahu
Merikajakarahu on Lääne maakonnas Lääneranna vallas Esivere küla alal Matsalu rahvuspargis asuv 200 m² suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 67 meetrit.
Champaigni maakond (Illinois)
Champaigni maakond (Champaign County) on maakond USA-s Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Urbana ja suurim linn Champaign.
Merikajakarahu
Merikajakarahu on Eesti üks väiksemaid ametliku nimetusega meresaari.
Rahu koordinaadid on.
Champaigni maakond (Illinois)
Maakonna pindala on 2586 km², millest 6 km² moodustab veepindala.
Lillevälja tänav
Lillevälja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Haabersti asumis.
Champaigni maakond (Illinois)
Ajalugu
Champaigni maakond moodustati 1833. aastal Vermilioni maakonna osast. Maakond sai nime Ohio osariigis asunud Champaigni maakonna järgi.
Kliima
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Urbanas −9 °C (16 °F) ja kõrgeim juulis 29 °C (85 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1999. aasta jaanuaris −32 °C (−25 °F) ja kõrgeim temperatuur 1954. aasta juulis 43 °C (109 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 48 mm jaanuari ja mai 122 mm vahel.
Lillevälja tänav
Lillevälja tänav on Vabaõhumuuseumi teelt algav põhiosas poolkaarekujuline enam-vähem põhja-lõunasuunaline umbtänav. Tänav on ligikaudu 220 meetri pikkune. Lillevälja tänava ääres asub Hans Lepa puukool-aed.
Lillevälja tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav sai nime Lillevälja talu järgi.
Elurikkuse tulipunkt
Enamik elurikkuse tulipunkte asub ekvaatorilähedastes piirkondes.
Gibraltari jalgpallikoondis
Gibraltari jalgpallikoondis on Gibraltari Jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Gibraltarit rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.