cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2011. aasta ujumise maailmameistrivõistlused
200 m vabalt
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 60 Maailmarekord: 1.42,00 Paul Biedermann, Saksamaa (28. juuli 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 1.42,00 Paul Biedermann, Saksamaa Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
400 m vabalt
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 3.40,07 Paul Biedermann, Saksamaa (26. juuli 2009 Rooma, Itaalia]) Maailmameister 2009: 3.40,07 Paul Biedermann, Saksamaa Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
800 m vabalt
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 51 Maailmarekord: 7.32,12 Zhang Lin, Hiina (29. juuli 2009 Rooma, Itaalia]) Maailmameister 2009: 7.32,12 Zhang Lin, Hiina Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
1500 m vabalt
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 14.34,56 Grant Hackett, Austraalia (29. juuli 2001 Fukuoka, Jaapan]) Maailmameister 2009: 14.37,28 Oussama Mellouli, Tuneesia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
50 m selili
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: 24,04 Liam Tancock, Suurbritannia (2. august 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 24,04 Liam Tancock, Suurbritannia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
200 m selili
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 1.51,92 Aaron Peirsol, USA (31. juuli 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 1.51,92 Aaron Peirsol, USA Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
50 m rinnuli
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 51 Maailmarekord: 26,67 Cameron van der Burgh, LAV (29. juuli 2009 Rooma, Itaalia]) Maailmameister 2009: 26,67 Cameron van der Burgh, LAV Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
100 m rinnuli
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 83 Maailmarekord: 58,58 Brenton Rickard, Austraalia (27. juuli 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 58,58 Brenton Rickard, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
200 m rinnuli
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 57 Maailmarekord: 2.07,31 Christian Sprenger, Austraalia (30. juuli 2009 Rooma, Itaalia) Maailmameister 2009: 2.07,31 Christian Sprenger, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
50 m liblikat
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 22,43 Rafael Muñoz, Hispaania (5. aprill 2009 Malaga, Hispaania) Maailmameister 2009: 22,67 Milorad Čavić, Serbia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:left" />
100 m liblikat
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 66 Maailmarekord: 49,82 Michael Phelps, USA (1. august 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 49,82 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 1.51,51 Michael Phelps, USA (29. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 1.51,51 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 1.54,10 Ryan Lochte, USA (30. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 1.54,10 Ryan Lochte, USA Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 4.03,84 Michael Phelps, USA (10. august 2008 Peking) Maailmameister 2009: 4.07,01 Ryan Lochte, USA	 USA Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4×100 m vabalt
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 3.08,24 USA (11. august 2008 Peking) Michael Phelps (47.51), Garrett Weber-Gale (47.02), Cullen Jones (47.65), Jason Lezak (46.06) Maailmameister 2009: 3.09,21 USA Michael Phelps, Ryan Lochte, Mattew Grevers, Nathan Adrian Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 6.58,55 USA, (31. juuli 2009 Rooma) Michael Phelps (1.44,49), Ricky Berens (1.44,13), David Walters (1.45,47), Ryan Lochte (1.44,46) Maailmameister 2009: 6.58,55 USA Michael Phelps (1.44,49), Ricky Berens (1.44,13), David Walters (1.45,47), Ryan Lochte (1.44,46) Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4×100 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 3.27,28 USA, (2. august 2009 Rooma) Aaron Peirsol (52,19), Eric Shanteau (58,57), Michael Phelps (49,72), David Walters (46,80) Maailmameister 2009: 3.27,28''' USA Aaron Peirsol (52,19), Eric Shanteau (58,57), Michael Phelps (49,72), David Walters (46,80) Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 95 Maailmarekord: 23,73 Britta Steffen, Saksamaa (2. august 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 23,73 Britta Steffen, Saksamaa Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 79 Maailmarekord: 52,07 Britta Steffen, Saksamaa (31. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 52,07 Britta Steffen, Saksamaa Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 52 Maailmarekord: 1.52,98 Federica Pellegrini, Itaalia (29. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 1.52,98 Federica Pellegrini, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 3.59,15 Federica Pellegrini, Itaalia (26. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 3.59,15 Federica Pellegrini, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 34 Maailmarekord: 8.14,10 Rebecca Adlington, Suurbritannia (16. august 2008 Peking) Maailmameister 2009: 8.15,92 Lotte Friis, Taani Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 15.42,54 Kate Ziegler, USA (17. juuni 2007 Mission Viejo) Maailmameister 2009: 15.44,93 Alessia Filippi, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 53 Maailmarekord: 58,12 Gemma Spofforth, Suurbritannia (28. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 58,12 Gemma Spofforth, Suurbritannia Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 41 Maailmarekord: 2.04,81 Kirsty Coventry, Zimbabwe (1. august 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 2.04,81 Kirsty Coventry, Zimbabwe Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
50 m rinnuli
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 29,80 Jessica Hardy, USA (7. august 2009 Federal Way) Maailmameister 2009: 30,09 Julia Jefimova, Venemaa Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised Eelujumisest pääses Jane aja 32,00 viimasena poolfinaali. <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 2.20,12 Annamay Pierse, Kanada (30. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 2.21,62 Nadja Higl, Serbia Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
50 m liblikat
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 52 Maailmarekord: 25,07 Therese Alshammar, Rootsi (31. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 25,48 Marieke Guehrer, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 47 Maailmarekord: 56,06 Sarah Sjöström, Rootsi (27. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 56,06 Sarah Sjöström, Rootsi Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 33 Maailmarekord: 2.01,81 Liu Zige, Hiina (21. oktoober 2009 Jinan Shi) Maailmameister 2009: 2.03,41 Jessicah Schipper, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 2.06,15 Ariana Kukors, USA (27. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 2.06,15 Ariana Kukors, USA Ametlikud tulemused: Finaal - Poolfinaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 4.29,45 Stephanie Rice, Austraalia (10. august 2008 Peking) Maailmameister 2009: 4.30,31 Katinka Hosszú, Ungari Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 14 võistkonda Maailmarekord: 3.31,72	 Holland Inge Dekker (53,61), Ranomi Kromowidjojo (52,30), Femke Heemskerk (53,03), Marleen Veldhuis (52.78) (26. juuli 2009 Rooma) Maailmameister 2009: 3.31,72	 Holland Inge Dekker (53,61), Ranomi Kromowidjojo (52,30), Femke Heemskerk (53,03), Marleen Veldhuis (52.78) Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 17 võistkonda Maailmarekord: 7.42,08 (30. juuli 2009 Rooma) Yang Yu (1.55,47), Zhu Qianwei (1.55,79), Liu Jing (1.56,09), Pang Jiaying (1.54,73) Maailmameister 2009: 7.42,08 Yang Yu, Zhu Qianwei, Liu Jing, Pang Jiaying Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 3.52,19 Hiina (1. august 2009 Rooma) Zhao Jing (58,98), Chen Huijia (1.04,12), Jiao Liuyang (56,28), Li Zhesi (52,81) Maailmameister 2009: 3.52,19 Hiina Zhao Jing (58,98), Chen Huijia (1.04,12), Jiao Liuyang (56,28), Li Zhesi (52,81) Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised <br style="clear:both;" />
Ökoloogiline kriis
Ökoloogiline kriis ehk ökokriis ehk keskkonnakriis on olukord, kus keskkonna muutus destabiliseerib ökosüsteemi sedavõrd, et see osutub ohtlikuks populatsiooni edasikestmisele.
Ökoloogilise kriisi äärmuslik juht on ökoloogiline katastroof.
Ökoloogilise kriisi üheks peamiseks teguriks on ressursside ülemäärane tarbimine, mis sünnib eelkõige ülerahvastatuse puhul.
Johannes Herm
1914. aastal lõpetas Herm Käsmu merekooli 2. klassi ja 1915. aastal Narva merekooli 3. klassi. Samal aastal sooritas ta Kroonlinnas eksternina mereväe lipniku eksamid.
Esimeses maailmasõjas 1. maist 1915 kuni 15. juulini 1918 teenis Johannes Herm Venemaa laevastikus. Herm osales lahingutes bulgaaria vägede vastu Rumeenia rindel (4. jaanuar – 8. detsember 1917), kus ta määrati pataljonikomandöriks. Jaanuaris 1917 lõi Herm bulgaarlaste rünnaku tagasi ja purustas terve nende väeosa. Selle eest anti talle Püha Georgi 4. järgu orden.
Liberalism
Liberalism (ladina sõnast liberalis) on isikuvabadusi pooldav hoiak ja poliitiline filosoofia (mitte elufilosoofia), mille eesmärk on kindlustada isikuvabaduse teostamiseks tarvilikud poliitilised tingimused. Algsele tähendusele on lisatud: liikumisvabadus, mõttevabadus, kodanike poliitiliste vabaduste ja inimõiguste konstitutsiooniline kaitsmine. Liberalismist on mõjutatud majandus, poliitika ja filosoofia, et lähtuda kõigi inimeste vabadusest ja õigustest, mida kaitseb riik.
Johannes Herm
Vene mereväest lahkudes oli Johannes Herm mereväe leitnandi auastmes.
Tegevus Eesti Vabadussõjas
Kui algas Eesti Vabadussõda, määrati ta suurtükipaat Lembitu dessantroodu ülemaks. Herm võttis osa kõigist Vabadussõja dessantidest, mis toimusid ajavahemikus detsembrist 1918 kuni jaanuarini 1919.
Liberalism
Liberalismi 5 peamist põhimõtet on: individualism, parlamentarism, võimaluste võrdsus, reformism ja antiklerikalism. Liberalismi, kui ideoloogia aluseks, erinevalt konservatiivsest ideoloogiast, on optimistlik usk inimese enesetäiustamise ja isikuvabaduste eedumeelse arengu võimalusse. Klassikalise liberalismi kõrgaeg oli 19. sajandil.
Liberalismi on läbi aegade, samuti eri riikides tõlgitsetud erinevalt. Kui Ameerika Ühendriikides seondub liberalism põhiliselt inimõigustega ehk kõige liberaalsemad on need parteid, kes taotlevad võrdseid õigusi kõikidele inimestele, siis Euroopas tõlgendatakse liberalismi põhiliselt majandusvabadustest lähtudes ning liberaalseks peetakse poliitikut, kes ei poolda piiranguid majanduses (maksud ettevõtlusele, tollipiirangud, piirangud vabale konkurentsile).
Termini ajaloost
14.–15. sajandil tähendas "liberaal" Prantsusmaal ja Itaalias vaba inimest, kellel pole senjööri. 18. sajandil tähendas liberalism ennekõike uuenduste eest võitlemist, nii seostati see revolutsioonide ja mässudega. 18. sajandi lõpul hakkas mõiste omama oma klassikalist (tänapäevast) tähendust.
Klassikaline liberalism
Klassikaline liberalism põhineb 17.–18. sajandil levinud loomuõiguse teoorial. Inimestel on loomuõiguse teooriate järgi võõrandamatud õigused. Inimesel on need õigused sünniga kaasa saadud. Tuntumateks loomuõiguse teoreetikuteks, kelle ideid on kasutanud liberalistid, on John Locke ja Thomas Jefferson. Locke’i arvates on loomuõigusteks elu, vabadus ja varandus. Jeffersonil on aga elu ja vabaduse kõrval püüdlus õnne poole.
Teiseks klassikalise liberalismi aluseks on utilitarism. Teoreetikud James Mill ja Jeremy Bentham arvasid, et loomuõigustest on vähe, et mõista inimest. Inimese juures pidasid nad oluliseks inimese püüdlust saavutada rahuldust.
Klassikaline liberalism, nagu nimigi ütleb, on liberalismi varaseim suund. Klassikalist liberalismi on nimetatud ka 19. sajandi liberalismiks. Niisamuti on 19. sajandit nimetatud ka liberaalseks sajandiks. Industrialiseerimine ja kapitalismi kiire areng soosis liberaalsete ideede levikut. Klassikalise liberalismi ideed levisid eriti anglosaksi maades.
Klassikalise liberalismi esimeseks oluliseks tunnuseks on usk negatiivsesse vabadusse. Iga inimene peab olema vaba vahelesegamisest ja tal peab olema võimalus tegutseda nii, kuidas ta iganes soovib. Inimesel puuduvad igasugused välised piirangud.
Inimese täieliku vabaduse rakendumise üks tingimusi on võimalikult vähe riiki. Samas ei tähenda see riigi täielikku puudumist. Riik peab olema, tagamaks korda ja kontrollimaks kokkulepete – seaduste täitmist. Klassikaliste liberalistide arvates peab riik olema kui öövaht, kelle roll on piiratud indiviidide kaitsega teiste indiviidide eest. Kõik teised vastutusvaldkonnad tuleb anda suveräänsete indiviidide kätte.
Klassikalisel liberalismil on ka oma majanduslik külg – majanduslik liberalism (vaba turg ja vaba kaubandus). Majanduslikule liberalismile (mida majanduses on nimetatud klassikaliseks koolkonnaks) panid aluse 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse majandusteadlased Adam Smith ja David Ricardo.
Johannes Herm
Tegevus Eesti Vabadussõjas
1. veebruaril 1919 määrati Herm Rannavalve, Side ja Päästejaamade ülemaks. 28. novembril 1919 aga juba Eesti Merejõudude juhatajaks.
Liberalism
Klassikaline liberalism
Adam Smith pidas majandust turuks. Turg aga toimib vastavalt vabade inimeste soovidele ja otsustele. Valitsus ei tohi sekkuda turul toimuvasse, kuna turg toimib vastavalt nähtamatu käe reeglile – toimub iseregulatsioon. Sellise süsteemi korral ei saa olla raiskamist ega ebaefektiivsust.
Johannes Herm
Tegevus Eesti Vabadussõjas
Vabadussõjas osalemise eest autasustati Johannes Hermi I liigi 2. järgu ja II liigi 3. järgu Vabadusristiga. Samuti sai ta talumaa Sauel.
Tegevus Merejõudude juhatajana
Merejõudude juhataja oli Herm 28. novembrist 1919 kuni 1. märtsini 1925. 1920. aastal ülendati Herm II järgu kapteniks (1922. aastast kaptenleitnant) kiiduväärt teenistuse eest.
Liberalism
Klassikaline liberalism
Vaba turu ideede kõrgpunktiks on laissez–faire (eesti keeles "lase minna" või "lase olla") doktriin. Selle järgi ei tohi riigil olla mitte mingisugust majanduslikku rolli.
Johannes Herm
Tegevus Merejõudude juhatajana
1923. aastal ülendati Herm mereväekapteniks.
Liberalism
Klassikaline liberalism
Varaste liberaalide usk vabasse turgu ei olnud seotud ainult rahvuslike majandustega, vaid laienes ka riikidevahelisele suhtlusele. Põhimõtteks sai vabakaubandus – idee, et kõik riigid peavad kauplema omavahel ilma tollimaksude ja muude takistusteta.
Johannes Herm
Tegevus Merejõudude juhatajana
Johannes Hermi tervis halvenes kiiresti, tal oli tuberkuloos. Juba 1924. aastast ei suutnud ta oma kohustustega toime tulla ja käis pidevalt ravil, kuid see ei aidanud.
Liberalism
Klassikaline liberalism
Veel üheks klassikalise liberalismi omapäraks on sotsiaaldarvinism – suhtumine vaesusse ja sotsiaalsesse võrdsusse. Selle järgi garanteerib sotsiaalse õigluse vaba turg, mis laseb inimesel tegutseda nii nagu ta soovib. Niisugust lähenemist võiks nimetada – igaühele tema võimete järgi. Samuel Smiles on lausunud: "Heaven helps those who help themselves." (Eesti keeles öeldakse: "Aita ennast ise ja siis aitab sind ka Jumal.") Inimesed on ise vastutavad oma heaolu eest. Kõige olulisem sotsiaaldarvinist oli Herbert Spencer. Ta võttis aluseks Charles Darwini evolutsiooniteooria ning rakendas seda inimühiskonnale. Ühiskonnas võitlevad inimesed omavahel ellujäämise nimel. Seega ei hoolinud liberaalid kuigivõrd ka sotsiaalhoolekandest ega kõigi ühiskonnaliikmete toimetulekust, olulisimaks pidasid nad tagada riigis inimestele õiguslikult võrdsed võimalused, et igaüks võiks jõuda võimalikult suure heaoluni. Kes aga eluvõitluses alla jäid, olid nõrgemad, kes pididki paratamatult kaotama.
Kuigi klassikalise liberalismi kõrgaeg oli 19. sajandil, pole need põhimõtted täiesti kadunud. Just 20. sajandi teisel poolel on klassikalise liberalismi ideed, eriti majanduses, populaarsust võitnud (liberaalse majanduspoliitika võtsid üle neokonservatiivid).
Sotsiaalliberalism
Sotsiaalliberalismi on nimetatud ka 20. sajandi liberalismiks. Sotsiaalliberalismi tekkele pani aluse ühiskondlike olude muutumine. Aja jooksul muutus järjest raskemaks ignoreerida kasvava töölisklassi rasket olukorda.
Johannes Herm
Tegevus Merejõudude juhatajana
1925. aasta märtsist määrati Johannes Herm reservi ja uueks Merejõudude juhatajaks sai Hermann Salza.
Mereväekapten Johannes Herm suri 1. jaanuaril 1926 oma kodus Sauel. Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Liberalism
Sotsiaalliberalism
Erineva vabaduse käsitlusega seostub ka erinev arusaam riigi rollist. Kui klassikalised liberalistid rääkisid minimaalsest riigist, siis sotsiaalliberalistid peavad riiki olulisemaks. Riik on nende jaoks positiivne – riik kui midagi võimaldav, mitte ainult piirav nagu klassikalistel liberalistidel.
Selline arusaam on viinud heaolu teooria väljakujunemisele. See lähendab sotsiaalliberalismi sotsiaaldemokraatiale. Inimestel peavad olema võrdsed võimalused ning riik peab pakkuma abi inimestele, kelle sotsiaalsed võimalused on väikesed. Inimestel peab olema õigus tööle, haridusele, tervishoiule. Heaolu õigused on positiivsed õigused, sest nende rakendamiseks on vajalik riigi tegevus. Riigi laienemine ei ole vähendanud seega inimese vabadust, vaid hoopis laiendanud seda.
406 eKr
406. aasta eKr
Liberalism
Sotsiaalliberalism
Sotsiaalliberalistide jaoks ei piirdu riigi sekkumine ainult sotsiaalse heaolu ideedega. Nende arvates peab riik ka juhtima majandust. See on otseselt vastuolus laissez–faire’i põhimõttega. John Maynard Keynes'i järgi nimetatakse seda arusaama keinsismiks. Tema arvates ei suuda turg kõike reguleerida ning majanduse stabiliseerimiseks on vajalik riigi aktiivne sekkumine mõjutamaks kogunõudlust.
Tänapäeval on liberalismi sees valitsevaks sotsiaalliberalistlikud ideed. Ometigi ei ole klassikalise liberalismi ideid ajaloounustussse vajunud.
Nõeljas kesakann
Nõeljas kesakann (Sagina subulata) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni  perekonnast.
Soeva
Soeva on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Ahaste
Ahaste on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Ahaste küla on esmamainitud 1670. aastal kui Ahhast.
On tänavküla Pärnumaal Audru vallas Ahaste piirkonnas (Ahaste, Soeva, Aruvälja, Kärbu ja Põhara kuuluvad Ahaste piirkonda). Küla põhjaosa on hõredalt asustatud ja lõunaosa tihedalt.
Külas on hoogustunud kohaliku ajaloo uurimine raamatukogu juhataja eestvedamisel.
Külas on Rindali paisjärv. 1833. aastal oli eraldi Ahaste vald.
Ahaste vald oli pikliku kujuga ning see ulatus Nedrema külast Rindali ja Ellamaa külani. Valla territooriumi keskel asus vallamaja, vallamajast põhjas ja lõunas paiknes raba. Vallamaja asupaiga tegi eriliseks see, et tegu oli kahe raba vahelise kõige kitsama kohaga.
Ahaste küla elanike arvu täpsus 2014. aasta kohta on arvestuslik ja põhineb kohalike inimeste tegelikul arvul.
Külas on toimub igal aastal lastelaager Aruvälja Loob.
Ajalootuba
Ahaste külas asub üks Eesti suuremaid ajalootubasid.
Maakonnalinn
Maakonnalinn on maakonna keskne asula.
Loobu lahing
Loobu lahing oli lahing metsavendade ja Punaarmee kolonni vahel 28. juulil 1941.
Lahing toimus Aaspere, Vohnja ja Palmse valla piiride ristumiskoha lähedal, kus metsavennad ründasid Tallinna-Narva maanteel Loobu metsa vahel Punaarmee autovoori. Metsavendi oli 15, nende hulgas Vihula ja Aaspere valla mehi. Neid juhtis Alfons Rebane, kes sai seal oma tuleristsed.
Metsavennad tõkestasid Tallinna–Narva maantee langetatud puudega. Kui voori liikumine takerdus, avasid metsavennad metsast tule. Tulevahetuses lasti kaks bolševike bussi kraavi. Punaarmeelastel oli surnuid ja haavatuid. Metsavennad taandusid.
Kõima (Pärnu)
Kõima on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Tsükliliste nukleotiidide poolt avatavad ioonikanalid
pisi|[[Tsükliline adenosiinmonofosfaat]] pisi|[[Tsükliline guanosiinmonofosfaat]] Tsükliliste nukleotiidide poolt avatavad ioonikanalid (cyclic nucleotide-gated ion channels) on ioonikanalid, mis avanevad tsükliliste nukleotiidide kohalolu korral.
Funktsioonid
Tsükliliste nukleotiidide poolt avatavad kanalid on eriti tähtsad mitmes süsteemis:
α-kanal
Tsükliliste kanalite poolt avatava kanali α alaühikute seas on:
HCN-kanalid
Teiste näidete seas on hüperpolarisatsiooni poolt aktiveeritavad tsükliliste nukleotiidide poolt avatavad kaaliumikanalid (HCN-kanalid: HCN1, HCN2, HCN3, HCN4.
Dajan Ahmet
pisi|Dajan Ahmetov 1994. aastal Foto: Jaan Künnap Dajan Ahmet (sünninimi Dajan Ahmetov (kandis seda 1999. aastani); kasutanud pseudonüümi Jaan Võõramaa või Võõramaa Jean; 22. jaanuar 1962 Tallinn – 4. november 2006 Mõhküla) oli tatari päritolu Eesti näitleja ja lavastaja.
Dajan Ahmet sai surma Jõgevamaal toimunud raske liiklusõnnetuse tagajärjel.
Jõetaguse mõis
Jõetaguse mõis (saksa keeles Jöhntack) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1586.
Tõva riigipeade loend
Tõva riigipeade loend loetleb iseseisva Tõva riigipead.
Täitevkomitee esimehed 1921–1922 Sodnam Baltšir Väikese Huraali presiidiumi esimehed 1924–1926 Kuular Donduk 1926–1926 Nimatšjan 1936–1940 Kemtšen-ool 1940–1942 Polat 1942–1944 Hertek Antšimaa-Toka
Kell
pisi|Kell pisi|Päikesekell Varssavis pisi|Veekell Kell on seade aja mõõtmiseks.
Kell on üks vanemaid leiutisi, mis on loodud selleks, et mõõta aega ja/või pidada arvet ajavahemike kohta, mis on väiksemad kui looduslikud ühikud – ööpäev, sünoodiline kuu või aasta.
Kella töö põhineb mingil püsival perioodilisel protsessil, näiteks Maa pöörlemisel, pendli, kvartsplaadi, aatomite või molekulide võnkumisel vms. Aega mõõdetakse perioodilise protsessi perioode või perioodi osi loendades. Aega saab mõõta ka püsiva kiirusega toimuvate protsesside – vee voolamine, küünla või õlilambi põlemine – abil.
Ajalugu
Vanimad kellad olid päikesekellad, mida tunti Hiinas juba III aastatuhandel eKr. Päikesekellas näitab varju asukoht kella plaadil (numbrilaual), missuguses täispöörde faasis pöörlev Maa parajasti on.
Veekellas on aja mõõduks veenõu täitumine, kui seda täidetakse püsiva veevooluga. Veekelli ehitati Vana-Egiptuses juba 1500 eKr. Seda kohandati temporaaltundidega, mille järgi ööpäev jagunes ööks ja päevaks ning kumbki neist 12 tunniks. Teadupärast päeva ja öö pikkus muutub aasta jooksul ning sellepärast oli vaja iga koidu ja eha ajal vee väljavooluava suurust muuta, et kell õigesti töötaks. Mõne veekella anumale oli graveeritud tunniskaala, lisaks sellele ujus anumas tavaliselt osutiks olev ese, mille asukoht oli veetasemest paremini näha. Leidus selliseidki veekelli, mis näitasid tunde vahetult: neil pani ujuk, mis vee anumasse voolates kerkis, hammaslati abil hammasratta külge kinnitatud osuti liikuma.
Ktesibios täiustas veekella. Talle ei meeldinud, et vee väljavooluava oli igal hommikul ja õhtul tarvis käsitsi reguleerida, ja konstrueeris numbrilaua, mis määras iga päeva jaoks õige veevoolu. Numbrilaud oli graveeritud pöörlevale silindrile ja pärast seda oli tarvis üksnes silinder iga päev tänasele päevale vastavasse asendisse keerata.
Platon leiutas äratuskella, mis tekitas vilet. Õhtuti täideti anum reguleeritava veekogusega. See tilkus teise nõusse ja jõudis päikesetõusu paiku releena toimiva hoovani. Relee mõjul tühjenes täis anum teise, seni tühi olnud anumasse. Vee survel tungis õhk sellest keelvile kaudu välja, tekitades heli.
Sama põhimõte kui veekellas on kasutusel ka liivakellas – liiv voolab läbi väikese ava ülemisest anumast alumisse. Kogu liiva ühest anumast teise voolamiseks kulub alati sama kaua aega. Enne 16. sajandit leidsid liivakellad laialdast kasutust meresõidul, kirikutes, töökorralduses. Liivakelli on kasutatud veel hiljaaegu ja kasutatakse siiani meditsiinis protseduurikellana, nõupidamistel sõnavõttude aja mõõtmiseks, köögis muna keetmise aja mõõtmiseks.
Kellana kasutati ka küünlaid. Nimelt täheldati, et süüdatud vahaküünal põleb enam-vähem stabiilse kiirusega. Mõnikord märkis juba valmistaja küünlale kriipsud, mille abil sai teada, kui palju aega on möödunud selle süütamisest. Mõnikord sulatati küünaldesse kindla vahemaa tagant sisse kuulikesi. Kui vaha kuulikese ümbert ära sulas, siis kukkus kuulike metallist alusele ja tekitas heli.
Herophilos leiutas pulsikella, millega sai esimest korda täpselt mõõta haige pulssi.
pisi|Kroonrattaga käigumehhanism
Käigumehhanism
Käigumehhanism on mehaanilise kella keskne osa, mis muudab kas voolava vee, langeva raskuse või pingest vabaneva vedru liikumise ülekande vahendusel näidiku liikumiseks. Käigu kiirust reguleerivaks seadmeks oli varastes käigumehhanismides viltuste hammastega kroonratas ja seda sammhaaval pöörelda lubav võnkuv spindel. Niisuguse käigumehhanismiga kella käigu kiirus oli ebaühtlane. Eriti vedrukellas olenes sammu kestus vedru pingest. Kell võis ööpäevas eksida pool tundi kuni tund ja vajas sellepärast sagedast seadistamist. Vanim säilinud mehaaniline tornikell on Salisbury katedraalis, ehitatud arvatavasti 1386. aastal. pisi|Ankruratas ja ankur
Balansskell
pisi|Balanssiirratas ja spiraalvedru (1). Balanssiiri võnkeperioodi muudetakse spiraalvedru vaba osa pikkuse muutmisega hoova (2) abil Juba 1658. aastal stabiliseeris Robert Hooke metallvedru abil käigumehhanismi spindlit. 1674. aastal kujundasid Jean de Hautefeuille ja Christian Huygens selle spiraalvedruga balanssiirrattaks, mis võngub perioodiliselt tasakaaluasendi suhtes nagu pendelgi. Niisugune balanssiirrattaga ostsillaator (balanss) on seniajani mehaaniliste kellade käigu stabiliseerijana kasutusel nii seina-, laua-, tasku- kui käekellades. Võnkuv balanssiirratas liigutab edasi-tagasi ankrut, mis lubab ankrurattal teha iga balanssiiri võnkeperioodi kestel kaks sammu. Nagu pendelkellaski antakse balanssiirrattale igal sammul ankrurattalt ankru vahendusel täiendav impulss, mis tagab, et balanssiirratta võnkumine ei sumbu hõõrdumise tõttu. Balanssiirratta võnkeperiood on määratud ratta inertsmomendi ja ratast tasakaaluasendisse viiva spiraalvedru pingega. Kella käiku reguleeritakse spiraalvedru pikkuse muutmisega.
Elektromehaanilistes kellades võetakse ostsillaatori (pendel või balanssiir) võnkumiseks ja osutite liigutamiseks vajalik energia kas vooluvõrgust või patareist.
Elektrooniline kell
Elektroonilistel kelladel on perioodiliseks protsessiks elektrivoolu ja pinge võnkumine võnkeringis ning aega mõõdetakse võngete loendamisega. Kella generaator stabiliseeritakse kvartsresonaatoriga. Elektronkella näidik võib olla kas numbriline või on sel samm-mootoriga liigutatavad osutid.
Juurdeehitis
pisi Juurdeehitis (juurdeehitamise kui protsessi kohta kasutatakse ka sõna juurdeehitus) on hoone või muu rajatise osa, mis on ehitatud algse rajatise või varasema juurdeehitise külge.
Kell
Kellatüübid
20. sajandil levis käekellade kasutamine ning hakati valmistama elektronkelli. Kvartsresonaatoriga stabiliseeritud elektronkella nimetatakse kvartskellaks.
20. sajandi lõpukümnendeil hakati valmistama raadiokelli, mis seatakse õigeks spetsiaalsete ajasignaale saatvate raadiosaatjate signaalidega.
Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaar
Pärast isa surma Venemaale viidud, õppis Georg Orgusaar Tomski Riiklikus Ülikoolis ajalugu ja kirjandust ning Moskvas VGIK-is filmiteadust ja -lavastamist, misjärel osales aastatel 1964–1965 nn kinematograafilise teatri loomisel Moskvas.
Kell
Kellatüübid
Praegu täpseimad kellad on aatomkellad. Need on kvartskellad, mille käiku võrreldakse tseesiumi, hapniku või rubiidiumi aatomite elektronide erinevate energiatasemete vahele vastava raadiosagedusega.
Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaar
Karasjovi nime võttis ta kasutusele Siberis esimese armastuse tõttu. Karassevi nimi oli tal NSV Liidu välispassis (1976–2012 Karassev-Orgusaar).
Tagasi Eestis ja lahkumine
Venemaalt naasnuna tegi Karasjov-Orgusaar 1960. aastatel Tallinnfilmis ja Eesti Telefilmis peamiselt dokumentaalfilme, vaagides neis möödaniku seoseid olevikuga. Osa tema filme keelustati poliitilistel põhjendustel. 1968. aastast kuulus ta Eesti Telefilmi toimetuskolleegiumi. Samal ajal töötas ta poole kohaga nädalalehe Sirp ja Vasar filmikriitika osakonnas.
1966. aastast pühendus ta autorifilmide tegemisele. Tema suurtööks kujunes neljatunnine mängufilm "Lindpriid". Pärast filmitöökeeldu Eesti NSV-s tegi Karasjov-Orgusaar valiku priiuse kasuks paguluses ja palus poliitilist varjupaika Prantsusmaal, kus jätkas tegevust publitsisti ja filmikriitikuna.
Loomingu- ja sõnavabaduse tõkestamise tõttu kodumaal pöördus ta 21. mail 1976 Cannes'i filmifestivali külastanud NSV Liidu filmitegelaste grupi liikmena Prantsusmaa ametivõimude poole palvega poliitilise varjupaiga saamiseks ning nõudis Prantsusmaa üldsuse abil ka oma abikaasa Ene Rämmeldi ja poja Tarah' väljapääsu NSV Liidust ja liitumist temaga Läänes, mis saavutati alles viie aasta pärast.
2011. aastal toimus Tartus Athena kinos Karasjov-Orgusaare filmide autoriõhtu, kus ta ise oli ka kohal.
Ta on maetud Pariisi Père-Lachaise'i kalmistule.
Tegevus filmilavastajana
Karasjov-Orgusaare ajaloolises filmidokumentalistikas ei paistnud väliselt välja ühtki poliitiliselt vale nooti: üks töö oli “Eelkäija” (1967) Viktor Kingissepast, teine sama tsükli film “Pööripäev” (1968) oli juunipöördest, kolmas – “Väejuht” (1968) punasest komandarmist August Korgist. Ent triloogia iga film kandis teist, päris pealkirja: “Inimene ajaloo mängukannina”, “Inimmassid ajaloo mängukannina” ning “Stalin ja tema ohver”. Esimene neist avas eesti revolutsionääride traagikat. Teine tuli ekraanile sügisel 1968 ja pakkus vapustava võrdluspildi paar kuud varem Tšehhoslovakkiat tabanud NSV Liidu sõjalise invasiooniga. Kolmas arendas kompositsiooni Punase väljaku paraadiga, vastandades tribüünil seisvat Stalinit ja paraadijuhti August Korki – Stalini terrori üht ohvrit.
Oma ainsale mängufilmile "Lindpriid" kirjutas lavastaja 1970. aastal ise stsenaariumi. Aluseks oli Eessaare Aadu alias Jaan Anvelti üks oletatavasti 1923. aastal lõpetamata jäänud teos, mida ta luges eksistentsialismi harukordseks väljenduseks eesti kirjanduses. Põranda all konspiratsiooni tingimustes elavate revolutsionääride elu näitavas neljaosalises telefilmis proovis lavastaja rakendada uusi filmikunstilisi väljendusvahendeid. Kuid film pandi n-ö riiulile ja seda oli keelatud kuni 1989. aastani avalikult esitada.
Raadiopublitsistina
Märtsis 1981 algas tal ligi poolteise aastakümne pikkune koostöö Vabadusraadio – Raadio Vaba Euroopa (RFE–RL) eesti- ja venekeelsete saadete toimetustega. Tema peateemadeks kujunesid Eesti sovetiseerimise lugu ja selle tagajärjed. Aasta hiljem algatas ta RL-i kaudu langenud vabadusvõitleja päeva tähistamise mõtte 27. märtsil – poliitilisel põhjusel vangistatud eesti teadlase Jüri Kuke hukkumise (Vologdas 1981) tähtpäeval. Raadiovestete autorina toetus ta oma loomulikule süüvimisvõimele, ainetundmisele ja oskusele paljastada sovetliku propaganda fraseoloogiat, alustades 1940. aasta juunipöörde sotsialistliku revolutsiooni müüdist ja lõpetades müüdiga rahvuskultuuride igakülgsest õitsengust 1980. aastate Nõukogude impeeriumis. Ta suutis punavõimu autoriteeti lammutada ka psühhoanalüüsi vahenditega, juurelda ja selgitada üldtuntud tegelaste käitumismotiive või ülesastumiste tagamõtteid, näiteks Gustav Naani ja Jaan Kaplinski avalikke seisukohavõtte vaadeldes.
Poliitiline ja kultuuritegevus
Ta esines Prantsuse ajakirjanduses ja korraldas Pariisis Eestit tutvustavaid üritusi, muuhulgas Pompidou keskuses ja Pariisi Soome Instituudis.
Kaali mõis (Karksi)
Kaali mõis (saksa keeles Kahli) oli Polli mõisa karjamõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal.
Harilik seebilill
Harilik seebilill (Saponaria officinalis) on nelgiliste sugukonda seebilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Harilikust seebilillest eraldati 1811. aastal esimene saponiin.
Levila ja kasvukoht
Levinud looduslikult Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Kaukaasias ja Lääne-Siberis, Väike-Aasias, tulnukana ka Põhja-Ameerikas. Eestis sage naturaliseerunud tulnukliik. Kasvab eelkõige aedades ja parkides ilutaimena, kuid esineb sageli ka metsistunult kalmistutel, aedades, teeservadel.
Kirjeldus
pisi|left|Õisik
Maapealne vars on püstine või tõusev, lihtne või ülemises osas harunenud, sõlmekohtadel veidi jämenenud, sageli kaetud lühikeste karvadega.
Risoom on tugev, roomav ja harunenud. Taimel esinevad ka maa-alused võsundid. Paljuneb seemnetega. Laieneb maa-aluste roomavate võsundite abil, moodustab nii ulatuslikke kogumikke.
Kasutamine
Juuri ja risoomi on kasutatud seebi aseainena, kuid vahel ka rahvameditsiinis leotise või keedisena bronhiidi ja teiste hingamisteede haiguste ravis, omavad ka uriinieritust soodustavat toimet.
Eesti rahvafolklooris
Sõrve poolsaarel kutsuti harilikku seebilille ka "Kuramaa roosiks". Tammuna küla elanik Tiit Lind: "Igal pool, kus kasvab Kuramaa roos [harilik seebilill], oli kunagi talu".
Joseph Wenzel
Joseph Wenzel (Joseph Wenzel Maximilian Maria von und zu Liechtenstein, sündinud 24. mail 1995 Londonis) on Liechtensteini vürstliku perekonna liige.
Oma ema, Baieri printsessi Sophie kaudu on ta ka Inglismaa ja Šotimaa mõeldav tulevane troonipärija Stuartite pärilusliini kaudu.
Andrei Ozdoba
Ta oli aastatel 2004–2007 ansambli Ursula trummar. 2009. aastal oli ta saatesarja "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja finalist (saavutas 9.–10. koha).
Ta on lõpetanud Tallinna Ühisgümnaasiumi.
Sotsiaalne roll
Sotsiaalne roll on käitumisviis, mida oodatakse teatud staatuses olevalt inimeselt (näiteks peaministrilt, direktorilt, abikaasalt, isalt, õpilaselt, politseilt).
Rolliootused on ootused, millist tegevust või käitumist oodatakse rolli täitjalt teiste sotsiaalses suhtlemises osalejate poolt. Roll esineb siin kui sotsiaalsete tegevus- ja käitumismallide süsteem.
Omandatud (internaliseeritud, sisestatud) roll on rolli täitja subjektiivne ettekujutus rolliootustest ja nende sisemise omaksvõetuse aste.
Rollikäitumine on rolli täitmise individuaalne eripära, mis tuleneb täitja isiksuse omadustest ja rolliootuste subjektiivsest mõistmisest.
Rollide liigid
Rolli piiritlemine on oma rolli muutmine isiklikest huvidest ja eelistustest lähtuvalt.
Ülespoole piiritlemisega on tegu siis, kui rollile liidetakse teise, enam väärtustatud rolli elemente, allapoole piiritlemisega aga siis, kui rollist jäetakse välja vähem väärtustatud elemente – viib süvenevale rollijaotusele grupis. Tegevusvahenditega liialdamine on siis, kui rolli tähtsust tõstetakse esinduslike ruumide, tegevusvahendite abil.
Rollikonflikt tekib siis, kui ootused ei sobi tegelike rollidega.
Internetikomplekt
Internetikomplekt on tarkvara komplekt erinevatest Interneti võimaluste kasutamisele orienteeritud tarkvaradest, mis on tihti integreeritud üksteisega.
Tavalisemad internetikomplekti kuuluvad tarkvarad on:
Kuna veebilehitseja on enimkasutatav osa internetikomplektist kutsutakse tihti kogu internetikomplekti ka veebilehitsejaks või brauseriks.
Kasutusel on näiteks järgmised internetikomplektid:
Heinrich-Donatus
Heinrich-Donatus (Ernst-August Alexander Wilhelm Bernhard Krafft Heinrich-Donatus Prinz zu Schaumburg-Lippe, sündinud 13. mail 1994 Bückeburgis) on Schaumburg-Lippe vürstliku perekonna pea Alexanderi ainus poeg ja pärija.
Gemini Residence
thumb Gemini Residence on elamu Taanis Kopenhaageni keskosas Islands Brygge asumis. Asub mere kaldal Bryggebroeni lähedal Fisketorveti vastas. See on 42 m kõrgune kaksiktorn, mis valmis algsel kujul 1963 silotornidena, kuid ehitati 2002–2005 ümber 84 korteriga elumajaks. Korterid ehitati tornide väliskülgedele, nii et ehitis meenutab pealtpoolt vaadates number kaheksat. Tornide sisemus on peaaegu tühi, seal on liftid, trepid ja koridorid. Torne katab läbipaistvast plastist katus.
Hoone projekteerisid arhitektibürood MVRDV ja JJW Arkitekter, ehitas NCC.
Ühesendine münt (1939)
1939. aastal vermitud 1-sendine on viimane sõjaeelses Eesti Vabariigis käibelelastud münt. Reaalselt jõudis münt käibele 25. juulil 1940, neli päeva pärast Eesti NSV väljakuulutamist, ning see oli kasutusel kuni 25. märtsini 1941.
Mündid vermiti Riigi Trükikojas. Need pidid välja vahetama 1929. aasta ühesendised mündid, mille kujundus erines teistest sendimüntidest.
Kujundus
Münt on punakaspruuni värvi ning kaalub 1,9 grammi, läbimõõt on 1,6 sentimeetrit, paksus 1 millimeeter ning selle serv on sile.
Avers
Mündi esiküljel on legend "EESTI VABARIIK" ning nimiväärtus nii numbriga "1" kui ka sõnadega "ÜKS SENT".
Revers
Mündi tagaküljel on kolme lõvi kujutis ning vermimise aasta "1939".
Väljavõte Riigi Teatajast
'''Majandusministeeriumi Rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 1-sendise 1939. a. väljaande metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta'''
RTL 1940, 66.
Rahaseaduse (RT 1933, 30, 208) § 4 põhjal Majandusministeeriumi Rahandusosakond laseb käibele, alates 25. juulist 1940, Vabariigi Valitsuse 4. detsembri 1939 otsuses (RT 1939, 111, 855) määratud nõuete kohaselt münditud 1-sendised metallvahetusrahad 1939. a. väljaandena.
Tallinnas, 22. juulil 1940. Nr. 31460/L.
Majandusministeeriumi Rahandusosakonna direktori as. A. Reiman.
Laenude büroo juhataja R. Muremaa.
Halhõn gol
Halhõn gol on jõgi Ida-Mongoolias ja Põhja-Hiinas. Saab aluse Suur-Hingani läänenõlvadelt ja suudmes jaguneb kaheks jõeharuks, vasakpoolne suubub Bujr nuuri järve ja parempoolne Orxoni jõkke.
Jõe pikkus on 232 km. Valgla suurus on umbes 17 000 km2.
Fisketorvet
thumb Fisketorvet on suur kaubanduskeskus Kopenhaageni kesklinna lähedal Kalvebod Brygge linnaosas. See avati 10. oktoobril 2000. Keskuses on üle 120 poe, 15 restorani ja 10 saaliga kino.
Keskus sai nime kalaturu järgi, mis asus sellel kohal 1958–1999.
Latorpi lade
Latorpi lade on vananenud kronostratigraafilise üksuse nimetus.
Latorpi lade oli Alam-Ordoviitsiumi lade, mis on asendatud kahe uue lademega, milleks on Hunnebergi ja Billingeni lademed. Latorpi lademe stratotüüp, nagu ka teda asendavate lademete stratotüübid, asus Rootsis Närkes, selleks oli Stora Brotteti kivimurd Latorpis. Lademe silmatorkavaks kivimiks on roheline glaukoniitliivakivi, mis paljandub ka Põhja-Eesti paekaldas.
Praegusel ajal vastab lademele umbkaudu Latorpi ülemlade, kus lisaks Hunnebergi ja Billingeni lademetele eristatakse veel Leetse kihistut, Kagu-Eestis ka Zebre kihistut ja selle Kalvene, Zante ning Zirni kihistikke.
San Luisi departemang
Juan Martín de Pueyrredóni departemang (kuni 2010. aastani Keskuse departemang; hispaania keeles Departamento Juan Martín de Pueyrredón; Departamento La Capital) on Argentina 2. järgu haldusüksus. Asub riigi keskosas Cuyo regioonis San Luisi provintsis.
2010. aastal sai San Luisi departemang ametlikuks nimeks Juan Martín de Pueyrredóini departemang (Argentina 19. sajandi poliitiku Juan Martín de Pueyrredóni auks).
San Luisi departemang on rahvaarvult San Luisi provintsi departemangudest suurim. Departemangu elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 204 019 (umbes 47% provintsi rahvastikust). Pindalalt on departemang provintsis kolmas (13 120 km²).
San Luisi departemangus on kaks kohalikku omavalitsust (municipios): San Luis ja Juana Koslay. Lisaks on loodud mitmes paikkonnas (sealhulgas La Puntas, El Volcánis ja Potrero de los Funesis) munitsipaalkomisjonid (comisiones municipales).
Suuremad asulad
Märkus: Sulgudes on antud elanike arv 2010. aasta rahvaloenduse andmeil
Alex Rodrigo Dias da Costa
Alex Rodrigo Dias da Costa (tuntud nime Alex all; sündinud 17. juunil 1982 Niteróis) on Brasiilia endine jalgpallur, keskkaitsja.
Aastatel 2004–2007 tuli ta kolm korda Hollandi meistriks koos PSVga, kui mängis Eredivisies Londoni Chelseast laenuna. Seal sai ta oma löögi ja füüsilise vormi eest hüüdnime The Tank.
Aastatel 2002–2008 mängis ta Brasiilia rahvuskoondises.
Moḩammad Zāher Shāh
pisi| Moḩammad Zāher Shāh (kasutatud on ka nimekuju Mohammed Zahir-šahh, dari keeles محمد ظاهرشاه; d16. oktoober 1914 – 23. juuli 2007) oli Afganistani kuningas, kes valitses aastail 1933–1973. Enne oma surma oli ta vanim ning Rumeenia kuninga Mihai I kõrval ainus elusolev riigipea, kes valitses enne Teist maailmasõda.
1973. aastal kukutati Zāher Shāh mässuliste vabariiklaste poolt ning hiljem keeldus ta nukuvalitsejana Nõukogude Liidu kontrolli all olevasse Afganistani naasmast. Ta elas aastakümneid oma villas Itaalias
2002. aastal naasis Zāher Shāh pärast peaaegu 30-aastast eemalolekut Afganistani ning asus elama oma endisse paleesse. Trooni tagasi nõudlema ta siiski ei hakanud, kuigi ta sai 2004. aastal "Rahvuse isa" nimetuse.
Jõhvi lade
Jõhvi lade on vananenud kronostratigraafilise üksuse nimetus. Seda hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt 1858. aastal.
Jõhvi lade oli Ülem-Ordoviitsiumi lade (vana klassifikatsiooni järgi Kesk-Ordoviitsiumi lade), mis koos endise Idavere lademega on liidetud uueks lademeks, mille nimi on Haljala lade. Sellest ajast peale loetakse Jõhvi ladet Haljala lademe Jõhvi alamlademeks. Lade on saanud nime Jõhvi linna järgi.
Jõhvi alamlademe stratotüüp paikneb Tartu–Jõhvi maantee ääres, Jõhvist 2 kilomeetrit lõuna pool asuvas Kämbemäe paemurrus, kus 3,9 meetri ulatuses paljandub endine Jõhvi lade, kaasaarvatud selle alumine piir. Alamlademe laiendatud stratotüübiks on Pagari puurauk.
Õhukaitse
Õhukaitse oli aastail 1928–1940 eksisteerinud Eesti lennuväe väekoondis.
Õhukaitse ajalugu ulatub tagasi 1918. aasta 21. novembrini, mil loodi Inseneripataljoni koosseisus lendurite poolrood. 20. veebruaril 1919 toodi poolrood üle Sõjaväe Peastaapi ja temast sai Lennuväesalk. Septembris 1919 nimetati Lennuväesalk ümber Lennuväeks. 1. augustil 1920 korraldati Lennuvägi ümber Lennurooduks. 1. juunil 1921 korraldati Lennurood ümber Lennuväeks. 15. märtsil 1924 nimetati Lennuvägi ümber Lennuväerügemendiks.
1928. aastal kehtestati Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadlusega Eesti kaitseväe rahuaegne organisatsioon. Eesti lennuvägi oli koondatud rügementi: lennuväerügement jagunes divisjonideks, divisjon eskadrillideks ja eskadrill rühmadeks. Lennuväerügemendis olid veel: 1) staap, 2) lennukool, mis koosnes klassidest erialade õpetamiseks ja õppeeskadrillist, 3) lennubaas, millesse kuulus aviotöökoda ning lennubaasi komando ja aerodroomid.
Õhukaitse
Õhukaitse asutati 4. oktoobril 1928, mil selle koosseisu läks Eesti ainus senine lennuväeosa – Lennuväerügement, ühtlasi algas Õhukaitse suurtükiväegrupi formeerimine. Õhukaitse suurtükiväe grupp moodustati 1. oktoobril 1928, Õhukaitse suurtükiväe grup ülemaks sai major Helmut Ibrus ja 1930. aastast kolonelleitnant August Rattiste.
1928. aastal läbi viidud Eesti sõjaväe reformide ja koosseisude vähendamisega Ranna-, Õhu- ja Sisekaitse Staap likvideeriti ja tema õhukaitse ülesanded anti üle Õhukaitse Juhatusele (Juhatusse kuulusid õhukaitse ülem, staabiülem, staabi sideülem, kantseleiametnik ja autojuht). 1. juulist 1930 koondati kogu lennuväe ja õhukaitse juhtimine loodud Õhukaitse Staabi kompetentsi, eraldades selle Kaitsevägede Staabi I osakonnast. Õhukaitse staabi ülemaks määrati senine osakonna ülem Richard Tomberg. Õhukaitse ülema kohuseid asus täitma sõjaminister kindralmajor Paul Lill.
Õhukaitse lennuväedivisjonid
pisi|300px|[[Lasnamäe lennuväli 1933. aastal]] 1. juulil 1930 jagati Lennuväerügement üksikuteks lennuväedivisjonideks, Lennukooliks ja Lennuväe baasiks. 16. juulil 1932 asutati Üksik Merelennusalk, mis tegutses kuni 21. maini 1939. aastal ja pärast mida pandi ÜMS ülesanded Tallinnas baseerunud 3. lennuväedivisjonile.
1932. aastal moodustati Õhukaitse Staabis I jaoskond (operatiivjaoskond) ja II jaoskond (administratiivjaoskond).
Õhukaitse organisatsioon
21. maist 1939 kehtestatud koosseisu järgi kuulus Õhukaitsesse: