cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nõmme Tee Selts
Selts on korduvalt astunud vastu arutule kõrghaljastuse ehk Nõmme mändide hävitamisele Nõmmet läbivate magistraalteede laiendamisel, samuti metsarikka Nõmme miljööväärtust kahjustavale arendustegevusele.
NTS on osalenud paljude Nõmmet puudutavate sõlmküsimuste lahendamises alates Tallinna linnavalitsuse korraldatavatest detailplaneeringutest ja lõpetades Nõmme üldplaneeringuga.
Nõmme Tee Seltsi liige Kadi Alatalu algatas Eesti Vabariigi 100. aastapäevaga seoses Hiiu 100 tamme pargi rajamise ja selle juurde kuuluvate informatiivsete mälestusmärkide loomise.
Seltsi on juhtinud Enn Kareda, Helle Vilu, Kadi Alatalu ja Peeter Piirisild.
Mändvetiktaimed
Mändvetiktaimed ehk mändvetikad (Charophyta) on rohevetikate hõimkond, mille hulka kuuluvad lähimad embrüofüütide sugulased. Mändvetiktaimi teatakse tänapäeval umbes 300 liiki. Suurem osa neist elab magevees, mõned ka riimvees.
Kuna mändvetikate hõimkond ei sisalda embrüofüüte, on see parafüleetiline rühm (siiski käsitletakse neid sageli lihtsalt mändvetikatena, moodustades sel juhul monofüleetilise rühma).
Päevaleht (täpsustus)
Päevaleht on ajaleht, mis ilmub vähemalt viis korda nädalas.
Selle järgi on nime saanud:
As
as tähendab järgmist:
aS tähendab järgmist:
.as on Ameerika Samoa tippdomeen.
Uneärevus
Uneärevus on unehäire liik, mille korral inimesel esinevad korduvalt ärevust ja hirmu põhjustavad unenäod.
Need on tavaliselt kuidagi ohtliku või alandava sisuga ning põhjustavad inimese ärkamist, mille järel mäletatakse unenägu üldiselt väga detailselt. Sageli võib sama või sarnane unenägu korduda. Tavaliselt ärgatakse une teisel poolel, kuigi ärgata võib kogu öö jooksul. Ärgatakse kiiresti, ei esine segasust ega desorienteeritust. Tüüpilised on ärevuse vegetatiivsed nähud: südamekloppimine, hingamissageduse tõus, higistamine, värisemine, jms.
Erinevalt näiteks unepaanikast ei esine uneärevuse korral häälitsemist ega ülemäärast motoorset aktiivsust.
Räägi minuga!
"Räägi minuga!" oli Pereraadio saade, milles sai etteantud teemal saatesse helistada.
Saade oli eetris kord nädalas 2000. aastast kuni 28. maini 2008. Saatejuht oli Lauri Beekmann.
38. Kaitsepataljon
38. Kaitsepataljon (Estnische Schutzmannschafts-Abteilung Fellin) oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus (Politseipataljon). Pataljon allus algul 285. julgestusdiviisile ning alates juulist 1944 selleks moodustatud 2. Eesti Politseirügemendile koos 37. ja 40. Eesti Politseipataljoniga.
Moodustamine
Vabatahtlik kaitsepataljon värvati väegruppi Nord tagalaülemjuhataja Ferdinand von Roques'i ja Rusland-Nord Kõrgema SS-i ja politseijuhi korraldusel Saksa vägede tagala julgeoleku tagamiseks. Pataljon formeeriti Wehrmachti 285. julgestusdiviisi jaoks, mis algul asus Viljandis, hiljem Venemaal Luugas.
Vabatahtlik kaitsepataljon Viljandi (Schutzmannschaft Wacht Bataillon Fellin) formeeriti vabatahtlikest alates 1941. aasta septembrist Viljandis. Pataljoni suuruseks oli 4 kompaniid ja 700 meest. 1. kompanii moodustati Viljandi ja Viljandimaa meestest, 2. kompanii Valga ja Valgamaa meestest, 3. kompanii moodustati Tõrvas.
Juhtkond ja koosseis
Pataljoniülemad:
Staap:
Kompaniiülemad:
Augustis 1944 kuulus igasse kompaniisse 142 meest (sealhulgas kompaniisse lähetatud, kuid staabi koosseisu kuuluv sanitar). Kompaniid koosnesid kolmest laskur- ja ühest raskerelvade rühmast. Raskerelvade rühmas pidi olema kaks raskekuulipildujat ja kaks kerget miinipildujat, kuid miinipildujaid igasse kompaniisse ei jätkunud. Pataljoni staap koosnes 22 mehest, see tegi pataljoni normaalsuuruseks (augusti 1944 seisuga) 586 meest. Tegelikult oli mehi veidi vähem, kuna nimistusse kuulus ka haiglas olnud paranejaid.
Tegevus Venemaal
21. septembril 1942 saadeti paarkümmend pataljonist välja valitud meest loodavasse Eesti SS-leegioni. Nende seas oli ka jahikomando ülemana tegutsenud hilisem pataljoniülem Hando Ruus.
Hiljem oli pataljon allutatud 207. julgestusdiviisile. Kui diviisi vastutusala tõmbus 1943. aastal vaid Eesti alale, toodi ka 38. Kaitsepataljon koos 37., 40. ja 42. pataljoniga Pihkvast põhja poole Pihkva järve äärde.
1943. aasta detsembris muudeti pataljoni nimi '''38. Eesti Politseipataljoniks' (Estnische Polizei Bataillon 38) ja pataljonis kehtinud Wehrmacht''i auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
Olivia Saar
pisi|300px|Olivia Saar (vasakul) ja [[Helle Michelson Kirjanike Liidu üldkogul Tartus 23. märtsil 2012.]] Olivia Saar (sündinud 18. oktoobril 1931 Tallinnas) on eesti ajakirjandustöötaja, lastekirjanik, luuletaja ja tõlkija.
Ernest Rutherford
Ernest Rutherford (1931. aastast esimene Nelsoni parun Rutherford (Baron Rutherford of Nelson); tuntud ka kui lord Rutherford; 30. august 1871 Brightwater, Uus-Meremaa – 19. oktoober 1937 Cambridge, Inglismaa) oli Uus-Meremaa päritolu füüsik, kes sai tuntuks tuumafüüsika isana.
Olivia Saar
Haridus
Ta on õppinud Mäetaguse 7-klassilises Koolis ja Rakvere Pedagoogilises Koolis, lõpetanud Tallinna Õpetajate Instituudi 1952. ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal 1959. aastal.
38. Kaitsepataljon
2. Eesti Politseirügemendi koosseisus ja Daugavpilsi lahingutes
28. veebruaril 1944 oli pataljoni nimekirjas 236 meest. Märtsis toodi pataljon tagasi Eestisse ja sai lühikese rindepuhkuse Võrumaal. Seejärel viidi pataljon Pärnusse ja baseerus Beti aidas. Juunis sai pataljon täiendust likvideeritava 29. Eesti Politseipataljoni koosseisust, samuti anti pataljonile uued relvad ja varustus.
Ernest Rutherford
Rutherford tegi kuldfooliumi alfaosakestega pommitamise eksperimendiga (Geigeri-Marsdeni eksperiment) kindlaks aatomituuma kui sellise olemasolu ning määras selle ligilähedased mõõtmed. Eksperimente alustati 1909. aastal. Kirjalik selgitus katsete tulemustest, nn Rutherfordi aatomimudel, ilmus 1911. aastal.
Elulugu
Ernest Rutherford sündis 11-lapselises peres Uus-Meremaal. Ta oli väga taibukas poiss, eriti matemaatikas. Ta lõpetas Uus-Meremaa ja Cambridge'i ülikooli. Uus-Meremaa ülikoolis oli ta väitlusklubi president.
Cambridge'is hakkas ta tegelema tollal põneva ja uudse probleemiga – radioaktiivsusega. Ta tuvastas, et radioaktiivsed ained tekitavad kolme tüüpi kiirgust. Tolleks ajaks olid teadlased alles hakanud uurima, mis on aatomi sees. Üle 2000 aasta oli arvatud, et aatom on midagi tibatillukese kivi taolist, kuid Rutherfordi katsed näitasid, et aatomi sees on väga tihe ja raske klomp (aatomituum) ning suurem osa aatomist on tühi ruum. Rutherford kutsus oma laborisse tööle andekaid aatomiuurijaid, näiteks James Chadwicki ja John Cockfordi. Nende ja teiste teadlaste, eeskätt Marie ja Pierre Curie, Enrico Fermi ja Niels Bohri tööd panid aluse uuele ajastule füüsikas – tuumaajastule. Tänu sellele said võimalikuks vähihaigete kiiritusravi, tuumajõujaamad ja tuumarelv.
Aastal 1899 võttis Rutherford kasutusele terminid "alfakiirgus" ja "beetakiirgus", et tähistada kaht tüüpi kiirgust, mis väljuvad vastavalt tooriumist ja uraanist. Need kiirgused erinesid läbitungimisvõime poolest: alfakiirguse peatamiseks piisab juba paberilehest. 1900–1903 töötas ta koos Frederick Soddyga, kes pälvis 1921 Nobeli keemiaauhinna, ja nad uurisid elementide muundumist üksteiseks. Rutherford näitas, et radioaktiivsus on aatomite lagunemise tagajärg. Rutherford märkas ka, et samast kogusest radioaktiivsest ainest laguneb pool alati konstantse aja jooksul, ja võttis kasutusele termini "poolestusaeg". Ta töötas ka välja selle praktilise rakenduse, kasutades seda kellana, ja määras selle abil Maa vanuse. Maa osutus märgatavalt vanemaks, kui enamik tolle aja teadlasi arvas.
Aastal 1903 avastas Rutherford, et raadiumi lagunemisel tekib kolmandat liiki kiirgus. Selle kiirguse oli juba 1900 avastanud prantslane Paul Villard, aga ta polnud sellele nime pannud. Seda tüüpi kiirgus oli eriliselt suure läbitungimisvõimega. Rutherford nimetas selle gammakiirguseks.
Rutherford suri 1937. aastal nabasongaoperatsiooni tüsistuste kätte. Kuna ta oli tõstetud aadliseisusse, nõudis etikett, et lihtrahva seast pärinev kirurg ei tohi teda opereerida, ja aadlikust kirurgi leidmine nõudis nii palju aega, et see maksis talle elu.
pisi|Ernest Rutherfordi vapp
Mälestuse jäädvustamine
Ernest Rutherfordi järgi on nimetuse saanud keemiline element rutherfordium.
Temanimeline kraater on Kuul ja Marsil.
Tema pilt on Uus-Meremaa 100-dollarisel rahatähel.
38. Kaitsepataljon
2. Eesti Politseirügemendi koosseisus ja Daugavpilsi lahingutes
Pataljon toodi Pärnust kitsarööpmelisel raudteel Tallinna, misjärel liideti 2. Eesti Politseirügemendiga, mille koosseisus võttis osa Dünaburgi operatsioonist.
Kärevere lahingus ja Emajõe rindel
26. augusti öösel tuli pataljonile käsk operatsiooni Steinhägel ('kivirahe') osana sõita järgmisel päeval Tartu rindele. 27. augustil laaditi pataljon Kopli kaubajaamas rongile ja lahkus kell 17 Tartu suunas. Järgmisel hommikul toimus Kaarepere raudteejaamas pataljoni mahalaadimine ning üksus sai käsu alustada viivitamatult marssi üle Koogi Laeva suunas. Päeva teisel poolel võeti sisse rindejoon vasturünnaku lähtejoonel Laeva jõel, pataljoni staap asus Väänikveres.
29. augusti õhtupoolikul algas üldine vastupealetung, mille käigus likvideeriti 37. ja 38. Eesti Politseipataljoni osavõtul koos Wehrmachti 87. jalaväediviisi ja soomepoistest moodustatud 46. Relva-SS Grenaderirügemendi III pataljoniga Punaarmee Kärevere sillapea. Pealetung algas 38. politseipataljoni 2. kompanii löögiga vastase arvatavale lahtisele tiivale, kompanii tungis sügavale vastase positsioonidesse, saades esimeseks sõjasaagiks taanduva patarei. Kiiresti järgnev 87. jalaväediviisi võitlusgrupi rünnak oli täiel määral edukas. 38. Eesti Politseipataljoni 4. kompanii vasakul tiival ja 1. kompanii keskel liikusid metsasel maastikul edasi, vastasega kontakti saamata. 87. jalaväediviisi võitlusgrupp pööras oma rünnakusuuna Emajõe poole, kontakti säilitamiseks väeosade vahel suunas 38. pataljoni 2. kompanii oma rühmad sideme säilitamiseks paremale ja ka 1. kompanii astus sama sammu.
Olivia Saar
Töökäik
Ta on töötanud vastutava sekretärina ajalehes Säde (1952–1955), seejärel üle 30 aasta ajakirjas Pioneer (1955–1987) ning 1960. aastast, pärast ajakirja Täheke asutamist (mille loojate ringi ta samuti kuulub) Pioneeri ja Tähekese ühistoimetuses (1960–1977).
38. Kaitsepataljon
Kärevere lahingus ja Emajõe rindel
Õhtuhämaruseks oli 38. pataljoni paremal tiival tekkinud tühik, mida 2. kompanii polnud võimeline täitma. Pimeduse saabudes asusid 3. ja 4. kompanii kaitsele vastase vasturünnaku tõrjeks, 2. kompanii oli selleks ajaks tunginud umbes kilomeetri kaugusele Kärevere mõisast. Omal algatusel läänest ja põhjast peale tungides vallutas 2. kompanii Kärevere mõisa ja teeristi kella 20:30 paiku. Kell 20:45 jõudis mõisani ka 1. kompanii ning kella 23ks olid Käreveres ka ülejäänud kompaniid ja pataljoni staap. Kuna Kärevere sild oli ainus ülepääs Emajõest, lõigati mõisa vallutamisega ära Laeva ja Kärkna suunal rakendatud vastase moto-mehhaniseeritud väeosade taandumistee ning katkestati järelvedu ja uute üksuste lahingusse paiskamine.
Olivia Saar
Töökäik
Aastatel 1987–1992 töötas ta Eesti Raamatuühingus, 1992–2006 registraator-informaatorina Tallinna Lastehaiglas. 2006.–2011. aastal TEA Kirjastuse lastekirjanduse vanemkonsultandina.
38. Kaitsepataljon
Kärevere lahingus ja Emajõe rindel
Mõisa kaitsma jäid pataljoni 1. kompanii selle lääne- ja lõunaküljel ning 2. kompanii, mis paiknes teeristi piirkonda. Öösel paiknesid 1., 4. ja 3. kompanii Kärevere ja Õvi vahele; 2. kompanii jäi Kärevere mõisa idaküljele ning läks Saksa võitlusgrupi ülema alluvusse. 30. augustil kell 11 alustasid 3. ja 4. kompanii uut rünnakut üle Kärevere mõisa välja, et operatsioon lõpule viia. Pool tundi hiljem algas samade kompaniide lõigus intensiivne Nõukogude vasturünnak tankide, suurtükiväe ja "Stalini orelite" toetusel Tartu maantee ja Õvi vahel. Rünnakud tõrjuti paari tunni jooksul tagasi, tekitades vaenlasele suuri kaotusi, misläbi hävitati suurem osa jõe põhjakaldale jäänud Punaarmee soomusjõududest. 31. augustil ja ka hiljem ületas pataljoni luure mitu korda Emajõe, kuid Saksa soomusüksused üle Kärevere silla ei pääsenud.
Olivia Saar
Töökäik
TEA Kirjastuses töötades algatas ta mitu menukat lasteraamatusarja ("[Eesti lastekirjanduse] Kuldraamat", "TEA lasteraamatute varalaegas" jt).
38. Kaitsepataljon
Kärevere lahingus ja Emajõe rindel
29. augusti vasturünnaku suutis pataljon läbi viia kaotusteta, ent 30. augustil kaotas pataljon langenutena 22 ja haavatutena 101 meest. Hävitati vähemalt 13 Nõukogude soomusmasinat. Langenud politseipataljoni sõdurid maeti Kärevere Kangelaskalmistule. Kärevere mõisa vallutamisel üles näidatud vapruse eest sai 2. kompanii ülem Voldemar Madisso I klassi Raudristi ja sama kompanii kuus meest II klassi Raudristid. Samuti sai I klassi Raudristi pataljoniülem Julius Ellandi.
Olivia Saar
Töökäik
Kirjanike Liidu liige 1982. aastast.
38. Kaitsepataljon
Kärevere lahingus ja Emajõe rindel
Septembri alguses osales politseipataljon Tartu tagasivallutamise katses. Selle käigus puhastati Käreveres põhjapoolne jõeluht vaenlasest ja püüti lõunakaldale luua sillapea. Silla õhkimise tõttu ei õnnestunud aga varustusliine järele tõmmata ja pataljoni eelosad said taganemiskäsu. Umbes nädal hiljem paigutati kogu pataljon jõeluhale Tartu maanteest lääne poole, Kärevere mõisa rindelõigu võttis üle Saksa 1147. grenaderirügement. Järgneval perioodil piirdus pataljoni tegevus luurekäikudega Emajõe lõunakaldale, kaugeimad luureretked jõudsid Ulilani.
Olivia Saar
Looming
Olivia Saar kirjutas esimese luuletuse juba kuueaastaselt, kokku on temalt ilmunud (2006. aasta seisuga) veerandsada luulekogu ja proosaraamatut.
38. Kaitsepataljon
Taandumine Eestist
18. septembri varahommikul sai pataljon käsu taandumiseks Laeva jõe joonele. Seal püsiti päeva teisel poolel, kuni enne keskööd algas tagasitõmbumine Kursi joonele. Soisel metsateel liikudes pataljon takerdus, lisaks satuti keset Pedja jõge sakslaste miiniväljale ja kanti tõsiseid kaotusi. Kursis jäid pataljoni põhijõud kaitsele Pedja jõe joonel, 2. kompanii moodustas julgestuspositsiooni sellest 2 kilomeetrit eespool. 19. septembril jõudsid Punaarmee eelüksused pataljoni positsioonideni, kus 2. kompanii sundis nad hargnema ja taandus seejärel jõe teisele kaldale. Vaenlase katse jõe ületamiseks löödi tagasi.
Olivia Saar
Looming
Ehkki ajakirjades Pioneer ja Täheke ilmus rohkesti Olivia Saare lasteluuletusi ja -jutte, ilmus tema esimene lasteluulekogu "Tere, tere, tedretähnid" alles 1966. aastal.
38. Kaitsepataljon
Taandumine Eestist
Samal õhtul alustas pataljon taandumist Pikknurme joonele, kus 20. septembri hommikul võeti sisse positsioon maanteest läänes. Juba varahommikust peale löödi tagasi pataljonile järgnenud punaarmeelaste rünnakuid Pikknurme mõisa vallutamiseks. Õhtul algas taandumine läbi Põltsamaa Kolga-Jaani joonele. Ühe 1. kompanii rühmaga katkes taandumisel sisse ja see jäi Pikknurme juures vaenlase haardesse. Kolga-Jaanist lõunas jäädi positsioonile Põltsamaa jõe joonel. Ööl vastu 22. septembrit taanduti ka sealt ja järgmiseks lõunaks võeti sisse positsioon Võrtsjärvest umbes 10 kilomeetrit läänes Tänassilma jõe lõunakaldal. 22. septembri õhtupoolikul saabus teade Viljandi mahajätmisest ja järjekordne taandumiskäsk, mille juures seekord uut kaitsejoont ei nimetatud.
Olivia Saar
"Lõvi Lõrr ja Jänes Jass"
Tema 1972. aastal ilmunud humoorikate mõistujuttude kogust "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass" on välja kasvanud palju järgmisi lugusid, mida peetakse Eesti lastekirjanduse klassikaks. Neid loetakse aeg-ajalt raadios laste õhtujuttudena, 1972. aastal valmis Eesti Televisioonis samanimeline nukulavastus (lavastaja Uno Leies).
2008. aastal ilmus TEA kirjastuses raamat "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass : vanad ja uued lood", 2011. aastal samuti TEA kirjastuses jutukogumik "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass seiklevad jälle", 2020. aastal ilmus raamat "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass" ka kirjastuses Pegasus.
38. Kaitsepataljon
Riia kaitsmine
Edasi liikus pataljon Väike-Salatsi suunas. 24. septembri õhtupoolikul võeti Põhja-Lätis sisse positsioonid, kust tuli veel samal õhtul taanduda, kuna Punaarmee oli rindejoone pataljonist vasakul läbi murdnud. Järgnev taandumine kulges läbi vihmasaju ja oli üks raskemaid. Lõpuks jõuti Riiast umbes 50 kilomeetrit kirdes asunud kaitseliinile, kus võeti positsioonid sisse 25. septembri hommikul. 37. ja 38. politseipataljon moodustasid ühise võitlusgrupi Julius Ellandi juhtimisel. Sel positsioonil püsiti Punaarmee tugevate rünnakute kiuste oktoobri alguseni, kui Eesti politseipataljonid vahetati välja ja liikusid Riiga. Viimane lahing peeti koos 37. politseipataljoniga 5. oktoobril Mežaparksi linnaosas Riia loomaaia lähedal. Riias jättis pataljon maha raskerelvad, kuulipildujad ja hobuvoori ning 6. oktoobril läks pataljon Gotenhafenisse suunduvale laevale.
Olivia Saar
"Lõvi Lõrr ja Jänes Jass"
2010. aastal ilmus Olivia Saare mälestusteraamat "Kanarbikukartus" (TEA kirjastus).
38. Kaitsepataljon
Pataljoni likvideerimine Saksamaal
Oktoobris taandus pataljon Saksamaale, kus sinna jõudnud eesti üksused liideti 20. Eesti SS-diviisiga. 20. oktoobril Neuhammeri õppelaagris liideti pataljon 37. politseipataljoniga, varasemast 38. politseipataljoni koosseisust moodustati selle 3. ja 4. kompanii.
Olivia Saar
"Lõvi Lõrr ja Jänes Jass"
2019. aasta üldlaulupeol kõlas Olivia Saare luuletus "Naerulohkudega maailm" mudilaskooride esituses Helin-Mari Arderi viisistatud lauluna.
Aleksejevskoje rajoon
Aleksejevskoje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Aleksejevskoje alev.
Rajoonis on 1 alev ja 19 külaasundust, kus on kokku 59 asulat.
23. strategeem
23. strategeem 36 strategeemist on "liitu kaugega võtmaks lähedast".
Ajutise liidu stratageem.
V 5. (23.) Liitu kaugega võtmaks lähedast
thumb|250px| 23.VIII 1939. Molotov kirjutab alla ka Eestile saatuslikuks saanud [[MRP lepingule. Ta taga on Ribbentrop ja Stalin.]] 遠交近攻 (Yuǎn jiāo jìn gōng) Yuǎn-jiāo: sõbrustada kaugega või kaugetega (maade, inimeste, sugulastega). Yuǎn-jiāo jìn-gōng: sõbrustada kauge maaga ja tungida kallale lähedasele.
Kindral, keda ähvardab mitu vaenlast, võib teha liidu kauge vaenlasega, et lähedast vaenlast sisse piirata. Kaudtee sihile "lüües igat ühekaupa" ja liitlasega "näha ühes voodis erinavat und".
Araabia vanasõna: "Mu vaenlase vaenlane on minu sõber."
Põhimõtte selgitus
Sõjas, kus osaleb mitmeid, tekib palju erinevaid liite, milles igaüks otsib kasu endale. Kauge vaenlasega on raske sõdida, kuid kerge liitu sõlmida. Liit lähedasega võib katkedes osutuda suuremaks kaotuseks kui kaugega.
Naaberriikidest saavad vaenlased, kaugematel riikidel on lihtsam liitlasteks saada. Kui sa oled ühel väljal tugevaim, siis sinu suurim oht lähtub tugevuselt järgmiselt sinu väljal, mitte tugevaimalt teisel väljal.
Seda poliitikat seostatakse Fan Suiga Qini riigist (umbes 269 eKr).
Tsitaat Muutuste raamatust
Tsitaat 38. Lahkheli kuusjoont moodustavate kolmjoonte kohta.
Aari jõgi
Nimi pärineb sõnast, mis tähendab 'kiiresti voolav jõgi'.
Jõe pikkus on eri andmetel umbes 40 või umbes 60 km.
Ta saab alguse Taunuse mäestikust Hessenis Taunussteini linnaosast Orlenist ning voolab siis  Taunussteini ja Bad Schwalbachi  kaudu Aarbergeni valda ning edasi Hahnstätteni valda Rheinland-Pfalzis. Diezi linna juures suubub ta Lahni.
Suurim lisajõgi on Aubach, mis suubub Aari jõkke Aarbergen-Kettenbachi lähedal Michelbacher Hütte lähedal.
Läbi Aari maalilise, osalt kuristikku moodustavalt sisse lõikunud oru viivad Aarstraße (föderaalmaantee 54) Wiesbadenist Lahni-äärsesse Limburgi ning Aartalbahn, mis on tänapäeval turistide poolt kasutatav raudteeharu.
Päikki Priha
Päikki Priha (sünninimi Palosuo; sündinud 2. juulil 1948 Helsingis) on soome tekstiilikunstnik, kunstiteaduste doktor. Doktorikraadi teemal «Soome Käsitöö Sõprade Seltsi kirikutekstiilid» kaitses Päikki Priha 1991. aastal.
Päikki Priha on Soome Tarbekunsti kõrgkooli tekstiili- ja rõivadisaini professor.
Looming
Päikki Priha loominguline tegevus algas kohe pärast Tarbekunsti kõrgkooli lõpetamist 1972. aastal. Tema loomingut on paljudes ühiskondlikes hoonetes.
Alates 1982. aastast on Päikki Priha kavandanud kirikutekstiile ligikaudu 40 kirikule, sealhulgas Kuopio, Helsingi, Lapua, Tampere ja Espoo piiskopkondade piiskopirõivad.
Aastatel 1998–2004 kavandas ta kirikutekstiilid Helsingi toomkiriku, selle kabeli ja krüpti jaoks.
Ta on kavandanud Sibeliuse Akadeemia, Jyväskylä ülikooli, Joensuu ülikooli ja Tarbekunsti kõrgkooli rektorite ametirüü.
Päikki Priha osaleb näitustel alates 1973. aastast. Tal on olnud ka mitu isikunäitust.
Don Johnson
pisi|Don Johnson (1998) Don Johnson (sünninimi Donnie Wayne Johnson; sündinud 15. detsembril 1949) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Johnson tegi debüüdi filmis "The Magic Garden of Stanley Sweetheart" 1970. aastal, kuid tõelist kuulsust ei saavutanud ta kuni 1984. aastani, kui hakkas mängima peaosa teleseriaalis "Miami Vice".
Don Johnson on võitnud "Miami Vice'i" rolli eest Kuldgloobuse. Peale näitlemise tegeleb ta ka laulmisega ning on režissöör ja produtsent.
The All-American Rejects (album)
"The All-American Rejects" on ansambli The All-American Rejects 2002. aastal ilmunud album.
Trivimi Velliste
pisi|Trivimi Velliste 2016 pisi|140px|Trivimi Velliste [[20. Relvagrenaderide SS-diviis (eesti 1.)|Eesti Relva-SS Diviisi veteranide kokkutulekul Grenaderimäel juulis 2008]] Trivimi Velliste (sündinud 4. mail 1947 Tartus) on Eesti poliitik. Oli aastail 1989–1992 Eesti Kristliku Liidu liige. Aastast 1995 kuulub ta erakonda Isamaaliit (praegu nimega Isamaa).
Haridus
Aastal 1965 lõpetas ta Tartu 1. Keskkooli, aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja psühholoogia erialal. Ta on Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Tunnustus
pisi|2012. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves muinsuskaitseliikumisele iseseisvuse taastamise tänukivi, mille võttis vastu endine Eesti Muinsuskaitse Seltsi esimees Trivimi Velliste
Isiklikku
Tema isa oli Otepää linnapea Trivimi Velliste.
Ta on abielus ning tal on kaks poega ja tütar.
Ta oskab inglise, vene, soome, saksa ja prantsuse keelt.
Porioja
Porioja ehk Koke peakraav on oja või kraav Kastre vallas, Tartumaal.
Oja pikkus on 5,4 km, valgala suurus 13,4 ruutkilomeetrit.
Ondřej Liška
right|thumb|Ondřej Liška
Ondřej Liška (sündinud 14. juulil 1977 Brnos) on Tšehhi poliitik ja endine parlamendiliige. Alates 2009. aasta detsembrist kuni tagasiastumiseni 2010. aasta mais oli ta Rohelise Partei esimees, 29. novembril 2010 valiti ta samale ametikohale tagasi. 2007–2009 oli Liška hariduse, noorte ja kehakultuuri minister, vahetades Mirek Topoláneki teises valitsuses välja oma erakonnakaaslase Dana Kuchtová.
Ondřej Liška on õppinud politoloogiat ja usuteadust. 2003–2005 oli ta Brnos rahvasaadik ning kultuuri- ja hariduskomisjoni liige. 2004. aastast oli ta Euroopa Parlamendis roheliste nõunik regionaalarengu ja tõukefondide alal.
2006. aastal valiti ta Lõuna-Morava maakonnast Tšehhi parlamenti. Ta on olnud Euroopa asjade komisjoni liige ning praegu kuulub regionaalpoliitika komisjoni.
Pärast Martin Bursíku tagasiastumist asus ta 8. juunil 2009 Rohelist Parteid juhtima ning sama aasta detsembris valiti ta partei korraliseks esimeheks. Sellel ametikohal oli ta kuni 8. juunini 2014.
Linnakool
Linnakool on üldnimetus linnades tegutsevate koolide kohta.
Ajaloos mõeldakse termini linnakool all Eesti linnades ja mõnes alevis keskajal ja uusajal tegutsenud erinevaid koolitüüpe.
Panariitsium
pisi| pisi| Panariitsium ehk sõrmesööbija või varbasööbija (rahvapäraselt umme; ladina keeles panaritium) on meditsiinis sõrme või varba äge mädapõletik. Eristada saab pindmist ja süvapanariitsiumi.
Pindmine panariitsium võib olla:
Süvapanariitsium võib olla:
Lääne-Grööni hoovus
thumb|right|300px|Lääne-Grööni hoovus Lääne-Grööni hoovus on soe pinnahoovus Labradori meres ja Baffini lahes ning Davise väinas.
Hoovuse vee temperatuur on 0...+2 °C, kiirus on 0,9 km/h. Vesi liigub lõunast põhja suunas Gröönimaa lääneranniku lähedal. Lääne-Grööni hoovus on Irmingeri hoovuse jätk.
Karbunkul
Karbunkul ehk verikoeranael on mitme karvanääpsu ja rasunäärme laatunud mädapõletik.
Harilik iisop
Harilik iisop (Hyssopus officinalis) ehk üldkeeles iisop on huulõieliste sugukonna iisopi perekonda kuuluv mitmeaastane igihaljaste poolpõõsaste liik.
Botaaniline iseloomustus
Mullastiku suhtes vähenõudlik, kuid vajab päikesepaistelist kasvukohta, talub külma hästi, sobib Eesti kliimasse. Paljundatakse seemnetega või puhmikute jagamise teel.
Levila
Kasvab looduslikult Lõuna-Euroopas ja Vahemere maades, lisaks laiadel aladel Aasias ja Põhja-Aafrikas ning võõrliigina Põhja-Ameerikas.
Ravimtaimena
Rahvameditsiinis on iisop tuntud kui erguti. Droogiks on ürt, see on õite ja lehtedega ladvaosa, mis võib olla nii värske kui ka kuivatatud. Seda peaks koguma enne taime õitsemist või õitsemise alguses. Kuivatamise protsessi käigus taimele iseloomulik kamprit meenutav aroom väheneb. Eeterlik õli, mis on värvusetu või kollakasroheline viskoosne vedelik, saadakse taime veeauruga destilleerides. Vedeliku lõhn on magus, vürtsine ja kamprit meenutav. Kui taim on kaheaastane, võib suve jooksul koguda ürti kaks korda: esimene lõikus soovitatakse teha juuli alguses (taimed ei tohiks olla veel täisõites) ja teine lõikus tehakse tavaliselt septembris. Harilik Iisop on eeterlike õlide poolest rikkaim enne õite puhkemist. Pärast ürdi kogumist kuivatatakse see kimpudena temperatuuril kuni 40 kraadi, varjulises ja hea tuuletõmbusega ruumis. . Droog säilib puu- või klaasnõus kaks aastat. Iisopi eeterlikud õlid sisaldavad kamfeeni, tsineooli, pineeni ja limoneeni, mis on kõik tugevatoimelised.
Teed soovitatakse juua kuni kaks nädalat järjest ja siis pidada kuu aega pausi. Iisopiõli võib määrida nahale põletuste, ekseemi ja haavade parandamiseks. Vesitõmmist on kasutatud igeme- ja silmapõletiku korral. Kõõmast vabanemiseks ja ilusate säravate juuste saavutamiseks soovitatakse loputada pead iisopi vesitõmmisega, kui seda aga peanahale hõõruda, aitab see juuste katkemise korral. Iisop on kartusiaanide ordu prantsuse munkade leiutatud likööri rohelise šartröösi põhikomponent. Alates 1605. aastast on seda jooki reklaamitud pikaealisuse eliksiirina.
Eeterliku õli kauaaegsel kasutamisel võivad esineda krambid. Ei tohi anda väikestele lastele, kasutada raseduse ajal ja samuti ei soovitata kasutata neeruhaiguste korral ja kõrge vererõhu all kannatajatel. Samuti on droogi toimed paljusuunalised ja üpris nõrgad.
Muud kasutusalad
Kasvatatakse maitse-, ilu- ja meetaimena. Eestis ei ole iisop maitsetaimena kuigi levinud, kuid seda võib lisada kõikidele liha-, kala- ja köögiviljatoitudele. Vürtsikamad on värske taime lehed. Laialdaselt kasutatakse seda nii konservi-, liha- kui ka kalatööstuses, tuntud ka likööri- ja veinivürtsina. Iisopi terav maitse parandab rasvaste toitude maitset, kuid seda tuleb kasutada ettevaatlikult. Sellest tulenevalt on kalamarinaade valmistades iisop asendamatu maitseaine. Meetaimena annab saaki 40–60 kg/ha.
Tauno Pylkkänen
Tauno Kullervo Pylkkänen (22. märts 1918 Helsingi – 13. märts 1980 Helsingi) oli soome helilooja ja muusikakriitik.
Ta õppis Helsingi Konservatooriumis, seejärel ka Pariisis, Roomas ja Viinis.
Tema esimene ooper "Patseba Saaremaal" (Aino Kallase järgi) käsitleb naiste saatust läbi aegade ja selle kirjutas ta 22-aastaselt.
Aastal 1952 sai ta teenetemärgi Pro Finlandia. Aastatel 1960–1969 oli ta Soome Rahvusooperi kunstiline juht.
Tauno Pylkkäse viimane ooper oli Väinö Linna romaanil põhinev "Tundmatu sõdur", mis esietendus 1967. aastal.
Aastatel 1943–1972 kirjutas ta muusikaarvustusi teiste hulgas ajalehele Uusi Suomi.
Pylkkänen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
39. Kaitsepataljon
39. Kaitsepataljon (valveteenistus) ehk '''39. Kaitsepataljon (valveteenistus) "Oberpahlen"' (Schutzmannschaft Wacht Bataillon 39 ehk Schutzmannschaft Wacht Bataillon 39 Oberpahlen'') formeeriti vabatahtlikest 1941. aasta sügisel Põltsamaal. Pataljoni suurus oli 3 kompaniid ja 700 meest. Pataljon formeeriti Wehrmachti Põltsamaal asuva 281. julgestusdiviisi jaoks.
Vabatahtlik kaitsepataljon värvati väegruppi "Nord" tagalaülemjuhataja Ferdinand von Roques'i ja Rusland-Nord kõrgema SS'i ja politseijuhi korraldusel.
Pataljoniülem:
Pataljoni ühte kompaniid kasutati rühmade kaupa Luuga, Dno, Oudova ümbruses lennuväljade valveks. Pataljoni kaks kompaniid tegelesid ida pool Läti piiri rindetagala julgestuse ja valveteenistusega.
41. Kaitse Tagavarapataljoni koosseisus moodustatud suuskurkompanii liideti 3. märtsil 1942 major Aleksander Sobolevi 39. Kaitsepataljoni koosseisu, mis paiknes Kalinini rindelõigus. Suuskurkompanii ülemaks oli kapten Jaak Vinni. Kompaniis oli neli rühma: I rühma ülemaks oli leitnant Erich Saaristo, II rühma ülemaks leitnant Artur Zingel, III rühma ülemaks Paul Kivastik ja IV rühma ülemaks leitnant Ilmar Kompus. Suuskurite ülesandeks oli rindejulgestus ja luureteenistus ning võitlus partisanidega.
Pataljonist moodustatud 80-meheline võitlusgrupp (Kämpfgruppe), osales võitluses Neveli rindelõigus. 1942. aastal viidi pataljon Velikije-Luki lähistele Novosokolniki piirkonda, kus osales luureteenistuses ja rindejulgestuses ning võitluses partisanidega.
Aprillis 1943 toodi pataljoni osad tagasi Eestisse täienduspuhkusele ja pataljon likvideeriti. Enamus pataljoni isikkoosseisust astus Eesti SS-leegioni, osa ka 287. Kaitsepataljoni.
Periostiit
Periostiit ehk luuümbrisepõletik on luuümbrise ehk periosti põletik, mis tekib trauma tagajärjel. Kui sellele lisandub infektsioon, võib tekkida mädane periostiit.
Sagedamini esineb seda sääreluu eesmisel serval, näiteks jooksjal liiga suure koormuse tõttu. Periostiit võib esineda ka hammaste luuümbrisel.
Olulisemad sümptomid on väga terav valulikkus, turse ja kehatemperatuuri tõus.
Trassoloogia
Trassoloogia on kriminalistikaharu, mis käsitleb objekti välisehitust kajastavaid jälgi, selle võtmiseks kajastavaid meetodeid ja võtteid ja vahendeid.
Trassoloogiline jälg kujuneb, kui üks objekt põhjustab teisele objektile (näiteks tahkele kehale) suhteliselt püsivat laadi muutusi. Selleks võib olla ka sõrmejälg aknaklaasil, mis tekib rasust sõrmeotstel.
Jälje kujundavad kaks objekti: 1) jälge kujundav ehk jäljestav objekt; 2) jälge talletav, teisisõnu jäljestatav objekt. Kontaktpinnad on samahästi kui üksik puude või jälg.
Mõjutavad tegurid on temperatuur; niiskus; kõrvalise jäljeaine olemasolu jälge kujundaval objektil ja/ või jälge talletaval objektil.
Jäljeliigid
Positiivne jälg: tolmune tald jätab niiskele põrandale tolmuse jälje. Negatiivne jälg: pori jääb põranda peale jalanõu küljest.
Trassoloogilised jäljed kujunevad: staatiliseks (seisujälg), dünaamiliseks (liikumine, libisemine); nähtavuse järgi (nähtavad, vähenähtavad ja nähtamatud).
Nähtav jälg – avastatakse visuaalselt, kasutades fokuseeritud või hajutatud valgusega valgustit – kujunevad süvandjälgedega või kontrastse värvainega jäetud pindjälgedega (sõrmejäljed, verised saapajäljed). Vähem nähtavad jäljed – avastatakse kasutades fokuseeritud või hajutatud külgvalgust, läbipaistaval pinnal läbivat valgust. Muudetakse nähtavaks kasutades füüsikalisi või keemilisi meetodeid. Kujunevad jäljeainega läikelistel pindadel. Nähtamatud jäljed – kujuneb mattpindadele värvitu jäljeainega. Avastatakse ja muudetakse nähtavaks füüsikalisi ja/või keemilisi meetodeid kasutades.
Trassoloogiliste jälgede talletamine: kirjalik, fotograafiline, esemeline.
Inimene saab jätta järgmisi jälgi: KÕIK jäljed võivad sisaldada DNA-d, mille võtmisel tuleb vältida kontaminatsiooni ehk saastumist.
Kontaminatsioon – ühelt objektilt pärineva samaliigilise aine teisele objektile sattumine (nt DNA sattumine sündmuskohale). Saastega kokkupuute vältimiseks tuleb kanda steriliseeritud kindaid.
Kiiljas jõekarp
Kiiljas jõekarp (Unio tumidus) on jõekarplaste sugukonda kuuluv magevees elav limus.
Kiilja jõekarbi levila on Euroopa, kaasa arvatud Euroopa Venemaa osa. Mitmes Euroopa riigis on ta ohustatud liik (näiteks Leedus ja Saksamaal; aga ka Hiinas).
Välisehituselt meenutab ta suuresti piklikku jõekarpi (Unio pictorum).
Kõnnu oja
Kõnnu oja on mitme oja nimi:
Ruissalo
Ruissalo on saar ja Turu linnaosa. thumb|left|250px|Vana tamm Ruissalos
Åbo
Endel Nõmberg
Endel Nõmberg (12. juuni 1924 Tõdva – 26. veebruar 1993 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja režissöör.
Endel Nõmberg lõpetas 1943. aastal Tallinna 5. Gümnaasiumi ja 1948. aastal Draamateatri õppestuudio.
Ta töötas aastatel 1944–1949 Eesti Draamateatris ja oli aastatel 1944–1955 harrastusteatrite näitejuht. Aastatel 1955–1985 töötas Nõmberg Eesti Televisiooni režissööri assistendi ja režissöörina, olles pikka aega soomekeelsete saadete peatoimetuses ning tegev ka muusikasaadete ja telefilmide juures.
Pöide valla vapp
thumb|[[Pöide vald|Pöide valla vapp]] Pöide valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Pöide valla vapp.
Vapp kinnitati 3. oktoobril 1995 ning see oli kasutuses kuni vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus teiste Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil sinine müürihambuline päis ja sinine liiliakujuliste otstega Kreeka rist.
Põhjendus
Müürihambuline kilbi päis tähistab nii Pöide maalinna kui ka ordulinnust. Sinine liiliakujuliste otstega Kreeka rist märgib 13. sajandist pärinevat Maarjale pühitsetud Pöide kirikut. Samuti viitab see Pöide vallas hiljem domineerivaks saanud apostellikule usutunnistusele.
Puupuhkpillide loend
Sellel leheküljel on loetletud puupuhkpille.
Põikflöödid
Altflööt - Bansuri - Bassflööt - Dizi - Fife - Flööt - Hyperbass flute - Iiri flööt - Kontraaltflööt - Kontrabass flööt - Koudi - Lääne kontsertflööt - Nohkan - Pikoloflööt - Ryuteki - Shinobue - Topelt kontrabass flööt - Venu
Otseflöödid
Danso - Hocchiku - Hun - Kaval - Ney - Palendag - Paaniflööt - Quena - Shakuhachi - Suling - Tumpong - Xiao (flööt) - Xun
Internal Duct (fipple)
Diple - Flageolet - Fujara - Gemshorn - Okariin - Plokkflööt - Tin Whistle
Kaetud
Cornamuse - Hirtenschalmei - Krummhorn - Kortholt - Rauschpfeife - Torupill
Neljakordse lesthuulikuga
Pi - Shehnai - Sralai
Ronald Coase
Ronald Harry Coase (29. detsember 1910 – 2. september 2013) oli inglise päritolu ameerika majandusteadlane.
Coase lõpetas 1931. aastal London School of Economicsi.
Aastal 1991 sai ta Nobeli majandusauhinna.
Tema tähtsamad tööd on essee "The Nature of the Firm" ja ajakirjas Journal of Law and Economics ilmunud teadusartikkel "The Problem of Social Cost". Viimases tutvustas ta ka Coase'i teoreemi.
Vitsratas
Vitsratas on vitspöiaga vankriratas.
Krzysztof Radziwiłł
Krzysztof Radziwiłł on olnud mitme Rzeczpospolita riigimehe ja väepealiku nimi.
Vitsratas
Vitsratta ring valmistati noorest saarest. Esimese ratta pakk pidi olema 2,5 m, tagumise oma 3,1 m pikk. Pakud lõhestati kirve ja kiilu abil, saadud vitsapuud tahundati ära ja hööveldati siledaks. Toorest vitsapuud hautati umbes kahe tunni jooksul aurutorus, seejärel painutati vitsapuu rattapainiku abil ringikujuliseks ja jäeti kuivama. Kuivanud vitsal lõigati otsad saega maha. Otste vahele jäeti umbes pooletolline vahe. Paigaldati 10 kodarat, rattavitsa jätkukoht tugevdati puuliistuga ning kulumise vastu mähiti ratta ümber kadakavitsad. Vitsrattaid kasutati enamasti sõiduvankritel ja pöidrattaid töövankritel. Mõlemad rattatüübid olid tuntud, kasutamise erinevused pigem piirkondlikud.
Malagassi keel
Malagassi keel on austroneesia keelte malai-polüneesia rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Madagaskaril.
Johann Calvin
pisi Johann Calvin (teised nimekujud: Jean Calvin, Jean Cauvin, 10. juuli 1509 – 27. mai 1564) oli prantsuse usureformaator, kes pani aluse kristlikule teoloogiasüsteemile, mida hiljem hakati nimetama kalvinismiks.
Malagassi keel
Ladina tähestikku kasutav kirjakeel on olemas alates 1823. aastast. Enne seda oli malagassi keele kirjapanemiseks kasutatud vähesel määral araabia kirja.
Johann Calvin
Calvin sündis 1509 Põhja-Prantsusmaal Noyonis. Ta õppis Pariisi, Orléansi ja Brugge ülikoolis; temast sai Erasmuse ja humanismi austaja. Ka ta ise avaldas 1532. aastal humanistliku teadustöö (kommentaarid Rooma filosoofi Seneca teosele "Armulikkus"), mis siiski ei avaldanud loodetud mõju. Umbes samal ajal toimus ka Calvini usuline pöördumine.
Sedamaid pühendus ta teoloogia õppimisele. 1533. aastal oli ta seotud Pariisi ülikooli uue rektori Nicolas Copi poolt peetud kergelt protestantliku kõnega. Calvin oli sunnitud linnast ja hiljem ka Prantsusmaalt kiiresti lahkuma, sest kuningas François I oli alustanud jõulist evangeelsete vastast karistusaktsiooni.
Calvin asus elama Baselisse, et teha uurimistööd ja kirjutada. Suveks 1535 valmis teose "Institutio Christianae Religionis" ("Ristiusu õpetus") esimene väljaanne.
1536. aastal sattus ta kohaliku sõja tõttu Genfi. Genf oli osalt poliitilistel põhjustel võtnud vastu reformatsiooni. Calvinil oli plaanis sinna linna jääda küll vaid üheks ööks, kuid tema juurde tulnud Genfi reformaatorite juht Farel õhutas teda sinna jäämagi.
Calvin teenis Genfis aastatel 1536–1538. Kuid tüli koguduse juhtimise üle tõi kaasa Calvini pagendamise; ta tõmbus tagasi Baselisse oma õpingute juurde. Vahepeal elas ta Strasbourgis ja naasis Genfi 1541. Calvin muutis Genfi põhjalikult. Šoti reformaator John Knox nimetas seda linna "kõige täiuslikumaks Kristuse kooliks, mis on olnud maal pärast apostlite aega..."
pisi|Calvini kiri Inglise kuningas [[Edward VI-le]] Calvin oli kiriku ajaloo üks viljakamaid autoreid. Samas oli ta ka rahvusvahelise reformeeritud kirikute võrgustiku tähtsaim juht. Tema kirjadest on koostatud pakse köiteid, nende saajate nimekiri näeks välja nagu reformatsiooniaegse Euroopa "Kes on kes?". Calvin kirjutas ka palju poleemilisi traktaate, millest mõnigi oli suunatud anabaptistide vastu.
Vastu tahtmist oli Calvin sunnitud pruukima sulge ka luterlaste vastu – kaks luterlikku pastorit, Westphal ja Hesshusius, ründasid tema õpetust armulaua kohta ning Calvin pidi vastama. Üldiselt aga pidas Calvin ennast Martin Lutheri jüngriks.
Calvin kirjutas kommentaare mitme Piibli raamatu kohta. Kommentaarid põhinesid tihti tema jutlustel või loengutel.
Calvini kommentaarid on nende väheste enne 19. sajandit kirjutatud kommentaaride hulgas, mis omavad tänini väärtust teksti mõtte selgitamise seisukohast (erinevalt teistest, mida loetakse pigem vaimuliku ülesehitamise otstarbel kui piibliteksti mõistmiseks).
Calvini tuntuim teos on "Ristiusu õpetus", mis ilmus juba Calvini eluajal nelja olulise väljaandena. Esimene oli taskuraamatu formaadis, ilmus 1536. aastal ning sisaldas kuut peatükki, millest neli esimest järgisid Lutheri katekismuse mudelit. 1559 avaldati lõplik väljaanne, mis oli esimesest ligi viis korda mahukam. Kõrvuti ladinakeelsete väljaannetega ilmusid ka prantsuskeelsed tõlked, mis olid Calvini enda tehtud.
Prantsuskeelseid väljaandeid peetakse oluliseks prantsuse keele ajaloolise arengu seisukohalt, sest varem polnud prantsuse keeles ühtki nii kaalukat teost ilmunud.
Kasvatus (ajakiri)
Kasvatus oli Eestis aastail 1919–1940 ilmunud kasvatusteaduse ajakiri, Eesti Õpetajate Liidu häälekandja.
Ajakirja Kasvatus toimetajad olid Ants Roos (1919–1921), Jüri Annusson (1921) ja Enn Murdmaa (1921–1940). 1934. aastal moodustati ajakirja toimetuskolleegium, kuhu kuulusid Eesti Õpetajate Liidu esindaja, liidu teadussekretär, liidu pedagoogilise toimkonna juhataja, Haridusministeeriumi esindaja ning ajakirja Kasvatus toimetaja.
Esialgu ilmus ajakirja 24 numbrit aastas, enamik neist kaksiknumbritena (1920–1922), edaspidi keskmiselt kord kuus (v.a suvekuud) 8–12 numbrit aastas.
Kasvatus oli foorumiks, kus käsitlust leidis enamik õpetajaskonna päevaküsimustest. Lisaks Eesti Õpetajate Liidu ja alaliitude teadetele ja tegevusaruannetele esitati regulaarselt ülevaateid ka välismaa koolioludest, tutvustati kodu- ja välismaist kirjandust jne. Aastatel 1919–1921 ilmus ajakirja lisana ametlik osa, kus avaldati Haridusministeeriumi teateid ja korraldusi. Algusest peale oli ajakirjal Kasvatus kandev roll kooliuuenduse tutvustamisel ja selgitamisel. Sel eesmärgil avati 1932. aastal ajakirjas rubriik "Kooliuuendusnurk", mille sisustamise eest hoolitses liidu teadussekretär Johannes Käis. Kokkuvõtlikult annab ajakirja Kasvatus sisu ülevaate kogu Eesti pedagoogilise mõtte olemusest ja arengust perioodil 1919–1940.
1940. aastal nimetati ajakiri ümber Nõukogude Kooliks.
Otto Brusiin
Karl Otto Brusiin (2. juuni 1906 Helsingi – 31. oktoober 1973 Turu) oli soome õigusfilosoof.
Eesti juristidele on Brusiin tuttav peamiselt Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas õpetatava Multi Level Approach (MLA) käsitluse autorina. Ta oli ka Aulis Aarnio, kes samuti arendas MLA käsitlust, õpetaja.
Lehtse valla vapp
thumb|[[Lehtse vald|Lehtse valla vapp]] Lehtse valla vapp oli endise Järva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Lehtse valla vapp kuni ühinemiseni koos Tapa linna ja Saksi vallaga Lääne-Viru maakonnas asuvaks Tapa vallaks 2005. aasta oktoobris.
Vapp oli kinnitatud 28. detsembril 1995.
Vapi kirjeldus
Hõbedase täisnurkmurdjoonelise lõikega langetatud kaldtalaga vasakult jaotatud puna-musta kilbi ülemisel, punasel väljal on kolm, 2+1, hõbedast rõngast.
Põhjendus
Kolm hõbedast rõngast on üks muudetud element Lehtse mõisast (Lechts) pärineva Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene (1843–1921) suguvõsa vapilt. Nimetatu oli rahvusvaheliselt tuntud Eesti-, Liivi- ja Kuramaa looduse uurija (peamiselt lepidopteroloog). Lehtse mõisa (hõbedane tala) mailt on pärit ka teine nimekas teadlane (geograaf) ja koolikirjanik Jakob Kents (1883–1947). Vapi värvid sümboliseerivad turvast ja turbatööstust, mis on andnud tööd ja ülalpidamist paljudele ümbruskonna inimestele ning olnud Lehtse alevi arengu peamisi põhjustajaid.
Assikvere mänd
thumb| Assikvere mänd (2007) Assikvere mänd on omapärase võraga looduskaitsealune põlismänd Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Assikvere külas. Männi koordinaadid on.
Puu ümbermõõt on 2,9 m või 2,73 m (H. Relve), kõrgus 14 m.
Mänd kasvab looduskaitse all olevatel Assikvere muinaskalmetel. Teises maailmasõjas sai puu latv vigastada ja hävis, selle tagajärjel kasvas puu võra selliseks, nagu ta nüüd on.
Välislingid
Assikvere mänd Keskkonnaregistris
Follikuliit
pisi Follikuliit on ühe või mitme karvatupe ja karvanääpsu mädane põletik.
Follikuliit võib esineda mis tahes kehaosa nahal, välja arvatud peopesad ja jalatallad.
Tavalised sümptomid on naha punetus, sügelus, vistrik või mädavill karvanääpsu kohal.
Follikuliidi põhjuseks võib olla bakter-, seen- või viirusnakkus, mida võivad soodustada karvanääpsu vigastus hõõrdumise, raseerimise või putukahammustuse tagajärjel, karvanääpsu ummistumine, karva sissekasvamine.
Põhja-Atlandi hoovus
thumb|300px|Põhja-Atlandi hoovus on Golfi hoovuse jätk Põhja-Atlandi hoovus on soe pinnahoovus Atlandi ookeani põhjaosas, Golfi hoovuse jätk.
Veetemperatuur on +7...+12 °C. Voolukiirus on hoovuse lõunaosas 0,9–1,8 km/t, kirdeosas väheneb kuni 0,4–0,7 km/h. Saab alguse Newfoundlandi Suurest madalast ja voolab kirde suunas Norra merre.
42.–45. põhjalaiuskraadil voolab ta läänest itta ja pärast Atlandi ookeani keskmäestiku ületamist selle lõunaharu liigub lõuna pool moodustades Portugali hoovust.
60. põhjalaiuskraadi lähedal tekib lääneharu, mida nimetatakse Irmingeri hoovuseks. Vooluhulk kõigub aastate keskmiselt 20–40 mln m3/s ja sõltub Golfi hoovuse intensiivsusest.
Põhja-Atlandi hoovuse vooluhulga kõikumine mõjutab tugevalt Lääne- ja Põhja-Euroopa ilma ja kliimat.
Põhjarannik (ajaleht)
Põhjarannik (lühend PR) ehk Severnoje Poberežje (Северное побережье) on 1990. aastast Kirde-Eestis eesti ja vene keeles ilmuv päevaleht, mille toimetus asub Jõhvis, aadressil Keskväljak 4. Peatoimetaja on Erik Gamzejev, tegevtoimetaja Erik Kalda.
Graz
Elanike arvult on Graz Austria suuruselt teine linn.
Grazi vanalinn kuulub alates 1999. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Aastal 2003 oli Graz Euroopa kultuuripealinn.
Haldusjaotus
pisi|Vaade [[Schlossbergi mäelt Grazi kunstimuuseumile]]
Linn on halduslikult jaotatud 17 ringkonnaks.
Tapa vapp
pisi|[[Tapa vapp]]
Tapa vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti linna Tapa vapp.
Vapp on kinnitatud oktoobris 1992. See oli ametlikult kasutusel 16. juunini 2005, mil Lehtse ja Saksi vald ning Tapa linn ühinesid Tapa vallaks.
Vapi kirjeldus
Punasel kilbil on hõbedane harkrist. Üle harkristi alumise haru on põiki kaheteraline hõbedane mõõk kuldse käepidemega paremal.
Põhjarannik (ajaleht)
Põhjarannik ilmub kolm korda nädalas teisipäeval, neljapäeval ja laupäeval. Ajaleht ilmub 12-küljelisena ja trükitakse trükikojas Printall Tallinnas. Laupäevane ajaleht trükitakse koos telekava ja nädalalõpulisaga Laupäev.
Ajalugu
13. veebruaril 1945 hakkas Kohtla-Järvel ilmuma ajalehtede Rahva Hääl ja Sovetskaja Estonija lisaleht Rohkem Põlevkivi, mis oli praeguse Põhjaranniku eelkäija. Selle esimeses numbris kirjutati põhiliselt haridusest ja spetsialistide vajadusest põlevkivitööstusega seotud piirkonnas.
Aastatel 1960–1990 ilmus ajaleht Leninlik Lipp, mis oli tekkinud ajalehtede Kaevur ja Sotsialismi tee ühendamisel. Venekeelse väljaande nimi oli Ленинское знамя.
2010. aastani asus toimetus Kohtla-Järvel, aadressil Tuuslari 19.
Mäesuusatamine 1960. aasta taliolümpiamängudel
right|200px|Olümpiarõngad right|200px|Mäesuusatamine Mäesuusatamine 1960. aasta taliolümpiamängudel toimus 20.–26. veebruarini USA-s Squaw Valleys. Ühtlasi olid need ka 16. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. OM-i arvestuses jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala (slaalom, suurslaalom ja kiirlaskumine) nii meestele kui ka naistele). Lisaks oli maailmameistrivõistluste arvestuses kavas Alpi kahevõistlus.
ROK-i otsuse põhjal võistlesid Saksa DV ja Saksa FV sportlased ühtse võistkonnana.
Slaalom
Finaal: 24. veebruar Osavõtjaid: 63 Olümpiavõitja 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
Finaal: 21. veebruar Osavõtjaid: 65 Olümpiavõitja 1956: Toni Sailer, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />