cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Willem de Kooning
Looming
Oma hilisemas loomingus pöördus de Kooning maastikumaalide poole, mis olid samuti hinnatud ning mille maalimist ta jätkas kõrge eani, isegi kui ta mõistus oli tugevasti Alzheimeri tõvest häiritud.
Joonas Sildre
Joonas Sildre (sündinud 24. jaanuaril 1980 Tallinnas) on illustraator, tarbegraafik, karikaturist ja koomiksikunstnik.
Haridus
Õppinud aastatel 1999–2004 Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini. On Eesti Koomiksiseltsi kaasasutaja.
Ternivka (Krõžopili rajoon)
Ternivka (ukraina keeles Тернівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 1775. Pindala on 3,02 km².
Joe Hisaishi
Mamoru Fujisawa (藤澤 守 Fujisawa Mamoru; sündinud 6. detsember 1950), tuntud kui Joe Hisaishi (久石 譲 Hisaishi Jō), on Jaapani helilooja, kes on alates 1981. aastast loonud üle 100 filmimuusika ja sooloalbumi.
Hisaishi muusika sisaldab erinevaid žanreid, kaasaarvatud minimalism, Euroopa klassikaline, Jaapani klassikaline ja eksperimentaalne elektrooniline muusika.
Alates 1984. aastast on ta olnud tihedalt seotud animaator Hayao Miyazakiga, olles loonud muusika kõikidele tema filmidele välja arvatud ta esimesele filmile "Lupin III ja Cagliostro loss" (1979). Ta on loonud ka muusika ka videomängu sarjale "Ni no Kuni" ning Takeshi Kitano filmidele "A Scene at the Sea" (1991), "Sonatine" (1993), "Kids Return" (1996), "Hana-bi" (1997), "Kikujiro" (1999), ja "Dolls" (2002).
=Elulugu=
Varajane elu
Hisaishi sündis Jaapanis Nakano linnas sünninimega Mamoru Fujisawa (藤澤 守 Fujisawa Mamoru). Ta avastas oma huvi muusika vastu kui ta 5-aastaselt viiulitunde võtma hakkas. Aastal 1969 läks ta Kunitatchi Muusikakolledžisse muusika kompositsiooni õppima. Ta suurendas oma kogemust töötades trükkijana minimalistlikke artistide heaks. Tema esimene edu muusikatööstuses oli aastal 1974, kui ta kirjutas muusika animesarjale "Gyatoruzu". Siis tegutses ta veel oma sünninime all. Sellel perioodil lõi ta muusikat ka sarjadele "Sasuga no Sarutobi" ja "Futari Daka". 1975. aastal tegi Fujisawa oma esimese avaliku esinemise. 1970. aastatel õitsesid Jaapani popmuusika, elektrooniline muusika ja New age muusika. Need žanrid ja Yellow Magic Orchestra (Jaapani elektroonilise muusika ansambel aastatel 1078–1983) mõjutasid Hisaishi loomet. Ta arendas oma muusika minimalistlikkest ideedest ja laienes orkestrimuusika poole. 1975. aastal tegi Hisaishi oma esimese avaliku esinemise ja levitas oma nime oma kogukonnas. Hiljem, kui ta töö oli rohkem tuntud, lõi ta endale lavanime, mis oli inspireeritud Quincy Jones’i poolt. Jaapani keelde transkribreerituna sai sellest "Joe Hisaishi". ("Quincy", mida jaapani keeles hääldatakse "Kuishi", saab kirjutada sama kanjiga, nagu "Hisaishi". "Joe" tuleb nimest "Jones".)
1981–1998. Animefilmitööstus
Uue nime all aastal 1981 ilmus tema esimene kunstmuusika album "MKWAJU" ning aasta hiljem electro pop'i minimalistlik album "Informantion". 1983. aastal soovitas "Informationi" avaldaja, Tokuma, Hisaishit looma muusikaalbumit filmile "Tuulte oru Nausikaa". Hisaishist ja filmi režissöörist Hayao Miyazakist said head sõbrad ning nad töötasid hiljem paljudes projektides koos. Nende koostööd on võrreldud Steven Spielbergi ja John Williamsi koostööga. Sellest filmist sai läbimurre, mis viis Hisaishi tohutu eduni filmimuusika loojana. 1986. aastal ilmus "Taevane kindlus" ja 1990. aastatel "Porco Rosso" ja "Printsess Mononoke". Need suured hitid tõstsid Hisaishi üheks olulisemaks muusikaloojaks Jaapani animatsioonis. Ta lõi muusika ka sellistele televisiooni- ja filmihittidele nagu "Sasuga no Sarutobi", "Two Down Full Base", "Tonde Mon Pe" ja anime "Tekuno porisu 21C" (kõik 1982), "Sasuraiger" (1983), "Futari Taka" (1984), "Honō no Alpen Rose" (1985) ja "Oz no mahôtsukai" (1986). Ta lõi muusika ka ulmesarjale "Mospeada" (1983), mis töötati hiljem ümber ilma tema muusikata Carl Maceki kogumiku kolmandasse osasse "Robotech". Teised filmid, millele ta muusika kirjutas, sisaldavad Mobile Suit Gundam Movie II: Soldiers of Sorrow (1981), Mobile Suit Gundam Movie III: Encounters in Space, (1982), Birth (Bâsu) (1984), Arion (1986), Robot Carnival (1987), Totoro (1988), Crest of the Royal Family and Maison Ikkoku – Apartment Fantasy (mõlemad 1988), Venus Wars (1989), Kiki's Delivery Service (1989), Porco Rosso (1992) and Ocean Heaven (2010). Ta tegi ka tunnusmuusika seadeid ja kirjutas teisi anime tunnusmuusikaid nagu näiteks Mahō Shōjo Lalabel (1980), Hello! Sandybell (1981), Meiken Jolie (1981), Voltron (1981), Ai Shite Knight (1983), Creamy Mami, the Magic Angel: Curtain Call (1986), ja Kimagure Orange Road: The Movie (1988).
Pärast animetööstuses kuulsuse kogumist jätkas Hisaishi soolokarjääri ja hakkas muusikat produtseerima. 1988. aastal lõi ta oma plaadifirma Wonder Land Inc. Aastal 1989 avaldas ta sooloalbumi "Pretender" esimese albumina oma uue plaadifirma all.
1998–2005. Ülemaailmne edu
1998. aastal lõi Hisaishi muusika selle aasta paraolümpiamängude jaoks. 1999. aastal ilmus Hisaishi muusikaga Takeshi Kitano film "Kikojiro", mille tunnusmuusika, "Summer", sai Hisaishi üheks äratuntavamaks teoseks. Aastal 2001 lõi Hisaishi muusika järgmisele Kitano filmile, "Vend", ja Miyazaki filmile "Vaimudest viidud". Samal aastal tegi Hisaishi oma debüüdi filmirežissöörina filmiga "Kvartett", millele kirjutas ta ise nii stsenaariumi kui ka muusika, ning lõi esimest korda muusika välismaisele filmile "Le Petit Poucet". 20. novembril 2004 ilmus järjekordne Hayao Miyazaki film "Howli liikuv kindlus", millele Hisaishi muusika kirjutas. Sama aasta 3.–24. novembril käis Hisaishi turneel "Joe Hisaishi Freedom – Piano Stories 2004" koos Kanada muusikutega. 2005. aastal lõi ta muusika Korea filmile "Tere tulemast Dongmakgoli" ja osales ka Korea suure draamasarja tegemisel, kirjutades muusika draamasarjale "Legend", mis ilmus 2007. aastal. Tänu Miyazaki filmide populaarsusele on Hisaishi Koreas tuntud.
2006 – tänapäev
2006. aastal avaldas Hisaishi kaasaegses idamaises stiilis stuudioalbumi "Asian X.T.C.". 2007. aastal lõi ta muusika Frederic Lepage'i filmile "Sunny ja Elevant", Miyazaki filmile "Ponyo mäe otsas" ja Jiang Weni filmile "Ja päike tõuseb". 2008. aastal kirjutas ta muusika auhinnatud filmile "Väljumised" ja "Ma tahan pigem olla karp"( 私は貝になりたい). Augustis 2008. aastal esines ta dirigendi ja pianistina orkestriga World Dream Symphony Orchestra kontserdil Budokanis, millega tähistati Hisaishi ja Miyazaki 25-aastast koostööd. 2009. aastal avaldas ta sooloalbumi, kus sisaldusid palad tema 2008. aasta filmimuusikast. 28. juunil 2013 kutsuti Hisaishi Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemiasse. 2013. aastal kasutati tema muusikat loodusdokumentaalis "Legends of the Deep: Giant squid", mis oli esimene kord kui filmiti hiidkalmaari. 2017. aastal esitas ta kaks kontserti Pariisis, kus esitati samuti muusikat Hayao Miyazaki filmidest.
Auhinnad ja tunnustus
Hisaishi on Jaapani Akadeemia filmiauhinna parima muusika eest saanud seitse korda – aastatel 1992, 1993, 1994, 1999, 2000, 2009 ja 2011. Novembris 2009 andis Jaapani valitsus Hisaishile lilla lindiga aumedali.
Moise Kean
Bioty Moise Kean (sündinud 28. veebruaril 2000 Vercellis) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliiga klubis Torino Juventus ja Itaalia jalgpallikoondises.
Aastatel 2007–2010 kuulus ta Torino FC noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Juventusega. Juventuse meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 19. novembril 2016 mängus Pescara vastu. Sellega sai Kean Juventuse noorimaks debütandiks ja esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks Euroopa ühes neljas suurimas kõrgliigas. Sama aasta 22. novembril debüteeris ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Sevilla vastu, saades jällegi esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks UEFA Meistrite Liigas. 27. mail 2017 lõi Kean 2:1 võiduga lõppenud mängus Bologna üle Juventuse võiduvärava. Hooajal 2017–18 mängis Itaalia kõrgliigas laenul Hellas Veronas, lüües sel hooajal liigas neli väravat. Hooajal 2018–19 lõi Kean Juventuses mängides Itaalia kõrgliigas kuus väravat.
2019. aasta augustis siirdus ta Inglismaa kõrgliiga klubisse Everton, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 21. jaanuaril 2020 mängus Newcastle Unitedi vastu. Kokku jäi hooajal 2019–20 tema arvele 33 mänguga vaid kaks väravat.
2020. aasta oktoobris siirdus Kean laenule Paris Saint-Germaini. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta sama aasta 24. oktoobril mängus Dijoni vastu.
2018. aastal võitis Kean Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 20. novembril 2018 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2019 EM-i valikmängus Soome vastu.
Tema vanemad on Elevandiluuranniku päritolu.
Gunnar-Sigurd Pedraudse
Gunnar-Sigurd Pedraudse (3. veebruar 1926 – 20. jaanuar 2010) oli eesti helilooja.
Gunnar Pedraudse oli Heliloojate Liidu liige 1960. aastast.
Ta on maetud Tallinna Liiva kalmistule. .
Robbi koolitulistamine
Robbi koolitulistamine oli 2022. aasta 24. mail Ameerika Ühendriikides Texases Uvalde'i maakonna halduskeskus Uvalde'is asuvas Robbi algkoolis toimunud tulistamine, mille tulemusel hukkus 22 ja sai vigastada 18 inimest. See on Ameerika Ühendriikide ajaloo kolmas ohvriterohkeim koolitulistamine Virginia Techi ja Sandy Hooki järel ning Texase osariigi ajaloo ohvriterohkeim koolitulistamine.
Tulistaja, Salvador Ramos, tulistas sama päeva hommikul oma vanaema, kes sai raskelt vigastada. Seejärel suundus Ramos kooli ning tulistas enne kooli juures 12 minutit ning sisenes seejärel lukustamata ukse kaudu koolimajja. Majja sisenemisel tulistas ta kahe politseiniku suunas, kes said vigastada ning koolipiirkonna relvastatud politseinik ei üritanud Ramost takistada. Ramos lukustas ennast klassiruumi, kus tappis kõik tulistamises hukkunud isikud. Tulistaja jäi klassiruumi umbes tunniks ajaks, kuniks sündmuspaika saabunud piiripatrulli eriüksuslased klassiruumi sisenesid ning ta maha lasid.
Politseid kritiseeriti nende tegevuse eest tulistamisele reageerimisel, sest politseinikud ootasid enne klassiruumi ründamist 78 minutit ja ei proovinud enne seda tulistajaga tulevahetusse astuda. Samuti piiras politsei koolimaja ümber, mis tekitas vägivaldsed konfliktid politsei ja tsiviilisikute vahel, kes proovisid koolimajja siseneda ja lapsi päästa. Hiljem esitasid kohalikud ja osariigi võimud ebatäpseid versioone politsei tulistamisele reageerimise kohta ning liialdasid politseinike tegevuste osas. Texase osariigi avaliku turvalisuse ministeerium nõustus hiljem, et politsei viivitamine klassiruumi ründamisel oli viga.
Robbi koolitulistamine tekitas Ameerika Ühendriikide ühiskonnas taas arutelud riigi relvakultuuri, relvaseaduste karmistamise ja politsei tegevuse suhtes. Mõned poliitikud soovitasid kehtestada seadused, mis võimaldaks õpetajatel koolis relva kanda, kuid mõned poliitikud soovisid karmistada relvaostjate taustakontrolli ja relvaseadusi.
Ohvrid
Üheksateistkümne II–IV klassi õpilase ja nende kahe õpetaja nimed ja vanus on loetletud allpool:
TLL
TLL võib tähendada:
Siumari
Siumari (Actaea) on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Siumarja perekonna esindajate levilaks on põhjapoolkera parasvööde. Laiemas käsituses (perekonda on arvatud ka perekondade Cimicifuga ja Souliea liigid) kuulub perekonda 25-30 liiki.
Eestis kasvab pärismaisena üks siumarja perekonna esindaja salu-siumari.
Mansi kirjandus
Mansi kirjandus on mansi keeles kirjutatud ilukirjandus.
Anatoomilis-terapeutiline keemiline kood veterinaarravimitele
Anatoomilis-terapeutiline keemiline kood veterinaarravimitele ehk veterinaar-ATC süsteem (lühidalt ATCvet-kood) on loomadel kasutatavate veterinaarravimite põhine statistiline identifikaator.
ATC-kood määratakse veterinaarravimile anatoomilis-terapeutilise keemilise klassifikatsiooni süsteemi põhimõtetest lähtuvalt.
Süstemaatika
Iga veterinaarravim kodeeritakse viiel tasandil vastavalt selle keemilistele, farmakoloogilistele ja terapeutilistele omadustele ning nende toimele elundkondadele:
2. tasand
2. tasand – terapeutiline tasand – tähistatakse kahe numbriga kusjuures enamiku veterinaarravimite puhul lisatakse inimeste anatoomilis-terapeutilise keemilise klassifikatsiooni 2. tasandi koodi ette täht Q, näiteks:
4. tasand
4. tasand – keemilis-terapeutilis-farmakoloogiline tasand – tähistatakse ühe tähega ja enamiku veterinaarravimite puhul lisatakse inimeste anatoomilis-terapeutilise keemilise klassifikatsiooni 3. tasandi koodi ette täht Q, näiteks:
5. tasand
5. tasand – ravimi tasand – tähistatakse kahe numbriga ja ATC-koodi ette lisatakse Q täht, näiteks:
Kehtivad juhised
2013. aastal kehtis ''"ATCvet Index 2013" 15. versioon''.
Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu valimised 2006
Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu valimised toimusid 1. kuni 30. novembrini 2006.
40 Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu kohale oli 59 kandidaati. 2000 hääleõiguslikust liikmest hääletas 526 (25%).
Valituks osutusid häälte hulga järjekorras:
Lou Williams
Louis Tyrone Williams (sündinud 27. oktoobril 1986 Memphises Tennessees) on USA korvpallur, kes mängib korvpalliliiga NBA klubis Los Angeles Clippers.
Keskkool
Enne NBA-sse suundumist mängis Williams korvpalli Georgia osariigis South Gwinnetti keskkoolis. 2005. aastal pälvis ta USA parima keskkoolis mängiva korvpalluri auhinna (Naismith Prep Player of the Year).
NBA karjäär
Williamsi valis 2005. aasta NBA draft'i 45. valikuna Philadelphia 76ers otse keskkoolist. 76ersis mängis Williams kokku seitse hooaega, misjärel suundus 2012. aastal Atlanta Hawksi. Enne 2017. aastal Clippersiga liitumist mängis ta veel Toronto Raptorsi, Los Angeles Lakersi ja Houston Rocketsi ridades.
Halli maakond (Georgia)
Halli maakond (Hall County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Gainesville.
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 179 684.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Ethan Pinnock
Pinnock alustas klubikarjääri Inglismaa tugevuselt kaheksanda liiga klubis Dulwich Hamlet.
2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubiga Forest Green Rovers.
2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Brentfordiga, mis mängis toona Inglismaa esiliigas. Hooajal 2019/20 moodustas ta keskkaitsepaari koos Pontus Janssoniga. 2020. aasta novembris sõlmis Pinnock Brentfordiga uue viieaastase lepingu. 2021. aastal kindlus ta koos Brentfordiga pääsu Inglismaa kõrgliigasse ning Pinnock valiti lisaks hooajal 2020/21 esiliiga sümboolsesse koosseisu. 25. septembril 2021 lõi ta mängus Liverpooli vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
2016. aasta novembris mängis Pinnock Inglismaa C-koondises mängus Eesti kuni 23-aastaste koondise vastu. 2021. aasta märtsis kutsuti ta Jamaica jalgpallikoondisse. Jamaica koondises tegi ta debüüdi sama aasta 25. märtsil sõprusmängus USA vastu.
Pinnock on isa kaudu Jamica päritolu.
Suurimate kaslaste loend
Suurimate kaslaste loendis on 10 suurimat säilinud kaslaseliiki järjestatult suurima looduses mõõdetud kaalu ja suuruse järgi. Loendisse ei ole arvatud kaslaste hübriide, nagu tigon ja liiger. Isendite pikkusesse on sisse arvatud saba.
V noorte laulu- ja tantsupidu
V noorte laulu- ja tantsupidu (ametlikult Eesti NSV koolinoorte V laulu- ja tantsupidu) oli noorte laulu- ja tantsupidu, mis toimus 1.–4. juulil 1982.
Toimus üks laulupeokontsert ja kolm tantsupeokontserti. Esinejaid oli kokku 24 554. Tantsupidu kandis pealkirja "Meie päev", etendused toimusid Tallinnas Komsomoli staadionil.
Laulu- ja tantsupeo teatmikus olid kõik tekstid esitatud eesti ja vene keeles. Rongkäiku ja peoväljakuid kaunistasid punased lipud, poliitportreed ja loosungid.
Laulupeo üldjuht oli Heino Kaljuste, aujuhid Gustav Ernesaks ja Jüri Variste. Tantsupeo üldjuht-pealavastaja oli Mait Agu, aujuht Alfred Raadik.
Laulupeokontsert
Esimest korda oli koolinoorte laulupeo avalauluks Lüdigi "Koit".
Jürgenson
Jürgenson on perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jürgenson 975 inimesel: 479 mehel ja 496 naisel. Perekonnanimede levikult on Jürgenson meeste puhul 68. kohal ja naiste puhul 80. kohal. Perekonnanime Jürgenson kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli 40). Perekonnanimi Jürgenson on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,83.
Buxheimer Orgelbuch
Ilmalike kantsoonide, tantsulugude ja laulude kõrval on käsikirjas ka umbes viiskümmend vaimulikku-liturgilist muusikapala ja umbes kolmkümmend prelüüdi, milles figuratiivse ülahäälega osad vahelduvad puhtalt akordiliste osadega. Teosed on kas kahe- või kolmehäälsed, üksikud ka neljahäälsed.
Žizdra jõgi
pisi|Žizdra Duminitši rajoonis Žizdra on jõgi Venemaal Kaluga oblastis.
Jõgi saab alguse Ljudinovo linnast 15 km ida pool. Voolab alguses lõunasse, keerab siis itta ning läbib Žizdra linna. Voolab Kesk-Vene kõrgustikul. Alamjooksul voolab kirdesse ja suubub vasakult Okasse.
Jõe ääres asuvad Žizdra ja Kozelski linn.
Jõe pikkus on 223 km. Suuremad lisajõed on Resseta, Võtebet ja Serjona.
Žizdra alamjooks jääb Ugra rahvusparki.
Mavrovo Püha Nikola kirik
Kirik ehitati 1850. aastal. 1953. aastast on see olnud osaliselt üleujutatud Mavrovo veehoidla veega, kuid on põuastel aastatel vee alt väljas.
1990. aastatel hakati Mavrovos ehitama üleujutatuga sarnast ja samanimelist kirikut, mis valmis ja pühitseti 2006. aastal.
Talvo Pabut
Talvo Pabut (27. veebruar 1962 Tartu – 25. juuni 2017 Tartu) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas 1980. aastal Tartu 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1980–1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, lõpetas 11. lennu. Ta kaitses 2005. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja ja sai teatriteaduse magistrikraadi.
Ta töötas aastatel 1984–1989 näitlejana Rakvere Teatris ja aastatel 1995–2001 Ugala teatris Viljandis.
Aastatel 1991–1993 oli ta Eesti Kirjanike Liidu kirjanduse propaganda büroo kunstiline juht, seejärel 1993–1994 oli ta Noorsooteatri kirjandusala juhataja. Töötas Eesti Televisiooni Tartu stuudios 1994–1995.
Isiklikku
Tema vend oli sisearhitekt ja disainer Kalle Pabut.
Ta on olnud abielus näitleja Anne Veesaarega, abielust sündis poeg Ott Pabut.
Rooma-Pärsia sõjad
thumb|350px|[[Julianus Apostata ebaõnnestunud sõjakäik 363. aastal.]] Rooma-Pärsia sõjad olid sõdade seeriad (54 eKr–628), milles Rooma riik (hiljem Bütsants) osales kahe suurriigiga: Seleukiidide ja Partia riigiga.
Esimesed lahingud Rooma ja Partia vägede vahel toimusid aastal 92 eKr.
Rooma-Pärsia sõjad lõppesid muslimite vallutustega (628 pKr), kes purustasid Sassaniidide riigi ja hõivasid suure osa Bütsantsi territooriumidest. Kuigi sõjad kestsid sajandeid, jäi lahingute toimumise piirkond praktiliselt muutumatuks.
‘Ādil al-Jubayr
pisi|‘Ādil al-Jubayr (aastal 2012) ‘Ādil bin Aḩmad al-Jubayr (araabia keeles عادل بن أحمد الجبير; sündinud 1. veebruaril 1962 Al-Majma'ah's Ar-Riyāḑi provintsis) on Saudi Araabia diplomaat. Ta on 29. aprillist 2015 Saudi Araabia välisminister.
Krāslava piirkond
Krāslava piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.
‘Ādil al-Jubayr
Ta sündis Al Majma'ahis Ar-Riyāḑi provintsis Saudi Araabias. Ta on õppinud Saudi Araabias, Liibanonis, Jeemenis, Saksamaal ja USA-s. Aastal 1962 sai ta bakalaureusekraadi politoloogia ja majanduse alal Põhja-Texase Ülikoolist, aastal 1964 sai ta magistrikraadi rahvusvaheliste suhete alal Georgetowni Ülikoolist.
Krāslava piirkond
Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Krāslava ja Dagda piirkond koos kolme Aglona piirkonda kuulunud vallaga (Kastuļina, Grāveri ja Šķeltova vald) ühiseks omavalitsuseks ühendati. Uue Krāslava piirkonna pindala on 2289 km². Tekkinud uus omavalitsus vastab pindalalt täielikult endisele Krāslava rajoonile. Piirkonna halduskeskus on Krāslava linn.
‘Ādil al-Jubayr
Ta määrati 29. jaanuaril 2007 Saudi Araabia suursaadikuks USA-sse, kus ta tegutses 28. aprillini 2015. 29. aprillist 2015 on ta Saudi Araabia välisminister.
Gooti teooria
Gooti teooria oli esimene teaduslik Eesti ja Põhja-Läti ala etnilise ajaloo käsitlus, mille kohaselt elas 2.–4. sajandil pKr selles piirkonnas ka goote, kes olid ülejäänud rahvastikust märksa kõrgemal arengutasemel. Pärast gootide väljarännet olevat piirkonda saabunud eestlaste ja liivlaste esivanemad. Gooti teooria tekkis 1870. aastatel Constantin von Grewingki tööde põhjal ja muutus laialt tunnustatuks, kuid hüljati uue teadlaste põlvkonna poolt 20. sajandi alguses.
Teooria kirjeldus
Gooti teooria oli esimene teaduslik Eesti ja Põhja-Läti ala esiajalooliste etniliste suhete käsitlus. Selle loojaks oli Tartu Ülikooli mineraloogia ja geoloogia professor Constantin von Grewingk. Ta jõudis oma 1870. aastatel alustatud ja 1880. aastatel edasiarendatud töödes järeldusele, et Baltikumi põhja- ja lõunaosa algasukad olid vastavalt "ugri" ja "leedu-slaavi" hõimud, kes elasid kuni 1. aastatuhande keskpaigani pKr kiviaja kultuurilisel ja majanduslikul tasemel. 1. aastatuhande esimese poole kohaliku metallikultuuri muistised kuulusid tema arvates kõrgemini arenenud gootidele, kes olevat saabunud Visla suudmealalt hiljemalt aastaks 200 pKr ja lahkunud sama aastatuhande keskpaigas. Nende asemele olevat aastatuhande teisel poolel ida poolt tulnud eestlaste ja liivlaste esivanemad.
Kujunemine
Gooti teooria lähtekohaks on gooti ajalookirjutaja Jordanese 551. või 552. aastast pärinevad väited, et gootide riik ulatus Läänemerest Musta mereni ning idagootide kuningas Ermanaric allutas oma võimule veneedid ja aistid. Jordanese teadet liialt usaldades ja modernistlikult tõlgendades püüdsid 19. sajandi arheoloogid oma leide sellesse konteksti sobitada ja arvasid, et goodid moodustasid kogu selle ala elanike seas juhtiva kihi. Idee gootide rändest Baltikumi sobis tolleaegse üldlevinud arusaamaga, et inimajalugu koosneb erinevate rännete jadast ning mõnedel kultuuriliselt ja rassiliselt „parematel“ või kõrgemalt poolt antud missiooniga rahvastel (sealhulgas gootidel) on eriline koloniseerimispotentsiaal. Ühtlasi oli levinud gootidesse imetlusega suhtumine. Baltisakslaste jaoks oli gootide küsimusel ka poliitiline tähtsus – selle abil püüti näidata, et germaanlased on Baltimaades juba ammusest ajast kultuurikandja rollis ja nii võidelda Venemaa valitsuse soovi vastu Balti aadli privileege tühistada.
Esimene, kes oletas gootide kohalolu Baltikumis, oli Taani keeleteadlane Wilhelm Thomsen, kes dateeris läänemeresoome keeltes leiduvad vanimad germaani laenud esimestesse sajanditesse pKr ja seostas need Soome ja Eesti rannikul asunud gooti kolooniatega. Constantin von Grewingk viis ajaloo- ja keeleteaduse seisukohad kokku arheoloogilise materjaliga. Tema teooria otseseks algtõukeks olid 1870. aastatel tuntuks saanud Kuramaa laevakujulised kivikalmed. Kuna sellised kalmed olid Skandinaavias tavalised, siis võisid neid Grewingki meelest ka Baltikumis rajada vaid seal elavad germaanlased, täpsemalt goodid. Ka Eesti- ja Liivimaal leiduvaid rooma rauaajast pärit tarandkalmeid hakati algelise arheoloogilise väljakaevamise meetodi vigade ja soovmõtlemise tulemusel gootide laevkalmeteks pidama. Oma osa oli ilmselt sellel, et tarandkalmetest avastatud ehete eeskujusid ja analooge leidus Läänemere kagurannikul, kus teadaolevalt goodid elasid. Oma seisukoha kinnitusena nägi Grewingki ka väidetavalt gootidega seotud kohanimesid nagu Kodavere ja Kodijärve. Järeldust soodustas baltisaksa uurijate rassistlik hoiak: ei usutud, et eestlaste ja lätlaste esivanemad võinuks olla suutelised rajama nii suuri ja monumentaalseid rikkalike panustega kivikalmeid. Eestlaste vaatenurgast kirjutatud muinasaja käsitlused sel ajal peaaegu puudusid. Gooti teooria leidis laialdast tunnustust nii erialateadlaste (nt Johan Reinhold Aspelin) kui teaduse populariseerijate hulgas (nt Jakob Hurt, Jaan Jung, Matthias Johann Eisen).
Hääbumine
Esimesena esitas kahtlusi Grewingki teooria kohta kirjandusteadlane ja Tartu Ülikooli professor Pavel Aleksandrovitš Viskovatov, kes 1880. aastatel tutvus isiklikult mitmete väidetavate Baltikumi laevkalmetega ja leidis, et enamik neist tegelikult seda pole, erinedes märgatavalt Skandinaavia laevkalmetest. Viskovatov pidas neid tarandkalmeid kohaliku rahva esivanemate poolt rajatuks. Ka Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia professor Georg Loeschcke jõudis kalmeid uurides järeldusele, et need pole laevakujulised. Soome uurija Alfred Hackman asus seisukohale, et ka valdav osa tarandkalmetest saadud arheoloogilistest leidudest pole germaani päritolu. Nende tööde mõjul gooti teooriast täielikult siiski ei loobutud – gootide suurt kultuurilist mõju ja teatud määral asustust eeldati endiselt. Gooti teooria ideede jätkuvat nõrgenemist soodustas aga lisaks sellega sobimatutele arheoloogilistele leidudele ka Eesti riigi teke, mille rahvusidentiteediga ei sobinud enam kokku germaanlaste kujutamine ainsa rooma rauaaja kultuurrahvana. Lõplikult loobuti isegi gooti mõjude mainimisest pärast 1956. aasta Harri Moora programmilist artiklit, kus ta pidas gootide tähtsust Baltikumi alal tühiseks.
Luca Marin
Luca Marin (sündinud 9. aprillil 1986 Vittorias) on Itaalia kompleksujuja.
Ta on spetsialiseerunud 400 meetri distantsile ja võitnud sellel alal 10 medalit Euroopa ja maailmameistrivõistlustelt (1 kuld, 8 hõbedat ja 1 pronks). Seni ainus kuld on tulnud 2006. aastal Helsingist Euroopa lühirajameistrivõistlustelt.
Marin on osalenud kolmedel olümpiamängudel: Ateena olümpiamängudel aastal 2004 sai ta 10. koha, Pekingi olümpiamängudel aastal 2008 seni parima 5. koha ja Londoni olümpiamängudel 8. koha.
Franklini maakond (Idaho)
pisi|Asend Idaho osariigis pisi|Franklini maakonna kohtumaja Prestonis Franklini maakond (Franklin County) on maakond USA-s Idaho osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Preston.
Maakonna pindala on 1731 km², millest 8 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 786. Aastal 2000 oli elanike arv 11 329.
Ajalugu
Franklini maakond moodustati 20. jaanuaril 1784. aastal Oneida maakonna osast. Maakond on saanud nime mormoonide juhi Franklin D. Richardsi järgi.
Ninaahv
Levila
Nad elavad Kalimantani saare teatud piirkondades ja eelistatult kuni 20-isendiliste salkadena, kuid leidub ka eraklikke isasahve.
Kirjeldus
pisi|Isase ninaahvi näopilt Ninaahve loetakse keskmise suurusega ahvideks. Emased on isastest poole kergemad (7–11 kg) ja lühemad. Tüvepikkus on ninaahvidel 55–75 cm ning sabapikkus 66–75 cm.
Värvus on varieeruv – pead ning õlgu ja selja ülaosa kattev karv võib olla tumedam (näiteks telliskivipunane) kuid muudel kehaosadel hallikas. Nägu on ninaahvidel roosakaspruun, poegadel helesinine.
Ujuvad vabalt.
Ninaahvid on valdavalt taimetoidulised. Vangistuses eelistavad kodusaarel kasvavaid taimi süüa.
Käitumiselt üsna rahulikud, kuid vajadusel kaitsevad ennast hammaste ning küünistega.
Sigimine
Suguküpsus saabub emasahvidel 5. ja 7. eluaasta vahel, isasahvidel hiljem. Tiinus kestab 166 kuni 200 päeva. Emasahvid imetavad poegi kuni 7 kuud.
Nimi
Ninaahvid on nimetuse saanud üsna suure etteulatuva nina järgi. Emastel on nina väiksem, kuid isastel on nina suur (kuni 10 cm pikkune) ning lausa ripub suu kohal.
Pärismaalased kutsuvad neid ka "valgeteks meesteks" (osalt suure kõhu tõttu).
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Nasalis larvatus seisuga 29.11.2013.
Dmõtro Kozatskõi
Dmõtro Oleksandrovõtš Kozatskõi (ukraina keeles Дмитро Олександрович Козацький, kutsung – Orest; sündinud 11. novembril 1995 Malõnis) on Ukraina fotograaf, sõjaväelane, vanemsõdur ja Ukraina Rahvuskaardi Azovi võitleja.
Elulugu
2014. aastal lahkus ta Rzeszówi (Poola) Infotehnoloogia ja Juhtimise Kõrgkoolist, et saada osaliseks väärikuse revolutsioonis. Praegu õpib ta Ostrohi Akadeemia riiklikus ülikoolis.
2015. aastal liitus ta Ukraina rahvuskaardiga ja hiljem Azoviga.
2022. aasta Venemaa sissetung Ukrainasse
Alates 2015. aastast oli ta Donetski oblastis Mariupoli kaitsja. Alates 1. märtsist 2022 hoidis ta koos teiste kolleegidega kaitset Azovstali tehases.
Aasovi pataljoni pressiteenistuse juht. 10 foto autor tehase välihaigla haavatud kolleegidest, kes lendasid ümber maailma. Üks fotodest, millel noormees satub maikuu päikese kiirte alla, kukkudes läbi kestadest läbistatud augu ettevõtte hävinud ruumidesse, kandis nime "Valgus võidab".
Plahvatuste saatel laulis ta Kalush Orchestra laulu "Stefania", mis tõi Ukrainale lauluvõistluse "Eurovisioon 2022" võidu.
20. mail 2022, enne vangi langemist, avaldas Dmõtro Kozatskõi oma Twitteris postituse: "Noh, see on kõik. Tänan sind varjupaiga eest Azovstal - minu surma ja mu elu koht. Muide, vangistuses olles jätan teile parima kvaliteediga fotod, saadan need kõikidele ajakirjandusauhindadele ja fotokonkurssidele, kui midagi võidan, on pärast avaldamist väga tore. Täname teid kõiki toetuse eest. Kohtumiseni.”.. Samal päeval teatas Ukraina parlamendi asespiiker Olena Kondratjuk, et Ukraina ülemraada saadab Dmõtro Kozatskõi fotod kõikidesse Euroopa ja maailma parlamentidesse, mis on Ukraina poolel.. Samuti avaldas filmiühendus Babylon'13 video "Mariupoli kindlus. Viimane päev Azovstalis", mille filmis Dmitrõ.
Vastuolu
2022. aasta oktoobris lisati Kataloonia polütehnilise ülikooli Ferraté raamatukogu näitusele mitu fotot Kozatskõi fotosarjast "Valgus võidab". 13. novembril 2022 eemaldati Kozatskõi teos näituselt ja ülikool avaldas avalduse, milles öeldi, et "ei olnud teadlik autori ideoloogiast" ja et ülikool "tõrjub natsismi ja kahetseb tekkinud olukorda". Ka 13. novembril 2022 segasid teda meeleavaldajad Doc NYC-s, kus ta oli kutsutud kõneleja. Protestijad viidi sunniviisiliselt minema.
Andrei Kuzmenko
Andrei Kuzmenko (sündinud 10. novembril 1972 Bakuus) on Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant (2017).
Nullpunkt (film)
'' Nullpunkt" on 2014. aasta detsembris linastunud Eesti noortefilm, mille lavastaja on Mihkel Ulk. Film põhineb Margus Karu samanimelisel romaanil (2010). Romaani põhjal valmis koos filmiga kuueosaline draamasari.
Filmivõtted toimusid mitmel pool Tallinnas, sealhulgas Lasnamäel, vanalinnas, Tallinna 21. Koolis ja teatris NO99, samuti Laulasmaal.
Filmis lööb kaasa plejaad Eesti näitlejaid, teiste seas Epp Eespäev, Linda Kolde, Saara Kadak, Henrik Kalmet, Mirtel Pohla ja Tambet Tuisk. Peategelast Johannest kehastab Märt Pius.
Film võeti hästi vastu: avanädalavahetusel käis seda vaatamas 9581 inimest.
Varia
2014. aastal kogus film Eesti kinodes 43 304 vaatajat ja 2015. aastal 10 709 vaatajat.
Tartu Kunstimuuseumi trükised
Käesolev artikkel annab ülevaate Tartu Kunstimuuseumi poolt kirjastatud trükistest.
Friederike
„Friederike” on Franz Lehári operett (Singspiel) kolmes vaatuses Ludwig Herzeri (laulusõnad) ja Fritz Löhner-Beda (faabula) libretole. Helilooja viimase loomefaasi (alates 1925. aastast) populaarsemaid, kuid keskpärasemaid teoseid enne teist maailmasõda. Pakub poeetilisi stseene sakslaste iidoli Johann Wolfgang von Goethe noorusaastatest ja põhines ajaloolistel faktidel. Teos erineb helilooja varasematest töödest selle poolest, et puudub õnnelik lõpp ja dramaatiline muusika.
Esitamise ajalugu
Esietendus oli väga edukas. Samas suhtus kriitika esietendusse halvasti. Neile ei meeldinud Goethe isiku lavale toomine. Pahandati, et geenius Goethe ei saa jääda surematuks vääritus operetis. Kuid Tauber esitas rolli sedavõrd inimlikult ja kaasahaaravalt, et kriitikud taltusid. Nende suhtumine muutus ning Lehár sai ka kriitikutelt kiita. Oli väljatuleku järgsel aastal eriti edukas saksa keelt kõneleva publiku seas. Berliinis mängiti 262 ning Viinis üle 200 korras. Võeti mängukavva ka Pariisis (110 etendust), Londonis, New Yorgis, Stockholmis ja Kopenhaagenis. Kaasajal esitatakse regulaarselt vaid saksakeelsetes maades. Eestis pole seda operetti lavastatud.
Opereti sisu
Friederike on tõsieluline operett ning käsitlev ühte episoodi Goethe noorpõlvest, kui ta oli armunud preestri tütar Friederike Brioni. Tegevus toimub 1771-79. aastal Sesenheimis ja Strasbourgis.
I vaatus.
Noor luuletaja Goethe õpib Strasbourgis õigusteadust ja on kiindunud Sesenheimi pastori Jakob Brioni tütresse. Friederike ja tema õde Salomea ootavad Goethet ja tema sõpru  külla. Froederike ja Goethe plaanivad ühist tulevikku. Goethe õpingukaaslast Friedrich Weyland ja Lenz tunnevad huvi Friederike õe Salomea vastu. Ühel kohtumisel Friederike ja Goethe suudlevad. Goethe polnud seda seni teha julgenud, kuna kartis, et üks teine tüdruk, kellega ta oli suudelnud, paneb kõik need needuse alla, kes poeeti suudlevad. Pärast seda, kui Goethe on oma ebausust üle saanud ja Friederike on poeedi omaks võtnud, algab lühike ja muretu armuaeg.
II vaatus
Goethe on külaline Friederike ja Salomea tädi Madame Schölli salongis. Salomea on otsustanud Weylandi kasuks. Goethe plaanib sel päeval Friederiket kosida. Ta on juba sõrmused ostnud ning on kindel, et asi läheb plaanipäraselt. Poeedi sõber Weyland hoiatab Goethet liigselt Friederikesse kiindumast, sest ta ei usu neiu püsivasse armastusse. Goethe ignoreerib hoiatust.
III vaatus
Eelnevatest sündmustest on möödunud kaheksa aastat. Goethe koos oma protežee, suurvürst Karl Augustiga külastab Sesenheimi. Ta soovib näidata suurvürstile kohta, kust tuli inspiratsioon kirjutada suurest armastusest ja paganlikust roosist. Nad külastavad ka kirikuõpetajat ning kohtuvad seal Friederikega. Neiu pole ikka veel kaheksa aasta tagustest päevade sündmustest ja lahkumineku valudest üle saanud. Goethe teab, millise ohvri Friederike temale tõi. Kuid kõik jääb sinnapaika. Vürst soovib tungivalt reisi jätkamist. Goethe ja Friederike jätavad igaveseks hüvasti. Friederike lohutab end sellega, et Goethe kuulub nüüd kogu maailmale ja seetõttu natuke ka temale.
Kresy
pisi|300x300px|Poola piiride muutumine pärast [[Teine maailmasõda|Teist Maailmasõda. Kaotatud Kresy on märgitud halliga idas.]] Piirialad (poola keeles Kresy), samuti tuntud ka kui idapoolsed piirialad (poola keeles Kresy Wschodnie) tähistavad Poola ajalookirjanduses idapoolseid Teise Poola Vabariigi alasid, mis kuulusid Poolale kahe maailmasõja vahel. Piirialad liitis Poola kohe pärast iseseisvumist ja need püsisid Poola riigi osadena kuni Teise Maailmasõja alguseni. Võrreldes ülejäänud Poolaga olid piirimaad etniliselt väga mitmekesised: poolakad moodustasid enamuses Kresys vähemusrahvuse, valdavalt olid piirimaad asustatud valgevenelaste, ukrainlaste ja juutidega. Samuti oli regioon majanduslikult maas ülejäänud Poolast. Tänapäeval moodustavad endised Kresy alad Lääne-Valgevene, Lääne-Ukraina ja Leedus Vilniuse maakonna. Poola rahvale on siiski piirimaad jäänud oluliseks identiteedi osaks ja püsivad Poola rahvamälus pildil.
Poolaga liitmine
Poola sõdadevaheline idapiir sai paika Riia rahulepinguga, mis sõlmiti 18. märtsil 1921 Venemaa SFNV ja Poola vahel Riias. Piir sai enam-­vähem samasse kohta, kus mõlema riigi väed vaherahu sõlmimisel olid paiknenud. Nõukogude Venemaalt vallutatud hakati Poolas tähistama ühtse terminiga Kresy. Tähistuse alla läks hiljem veel ka Vilniuse piirkond, mille Poola Leedult 1920. aasta sügisel vallutas ja 1922. aastal oma riigi osaks tegi. vasakul|pisi|Rahvused [[Teine Poola Vabariik|Teises Poola Vabariigis. Idapoolsetel aladel on suures osas enamuses valgevenelased ja ukrainlased.]]
Poola osa
Nõukogude Venemaalt võidetud alad ei olnud hea seisus. Vene Impeerium oli regioonile vähe tähelepanu pühendanud, mistõttu puudus regioonis tööstus. Peamiselt oli tegemist väheste linnade ja etniliselt kirju argaarmaaga, kus kohati moodustasid napi enamuse poolakad, kohati aga moodustasid enamuse lõunas ukrainlased ja põhjas valgevenelased. Lisaks elas veel Leedu piiri ääres leedulasi ning Kresy linnades moodustasid suure osa juudid. Erinevalt endistest Kongressi-Poola aladest olid nii taristu kui ka koolivõrgustik Kresy aladel veel välja arendamata ja paljud kohalikud polnud koolis käinud.
Piirimaade kaotus
pisi|Etnilised poolakad tänapäeva Leedus ja Valgevenes 17. septembril 1939 tungis idast Poolale kallale Nõukogude Liit, põhjendades oma sissetungi vajadusega kaitsta Poolas elavaid valgevenelasi ja ukrainlasi. Pärast piirialade vallutust liitis Nõukogude Liit Kresy alad Valgevene NSV ja Ukraina NSV liiduvabariikidega ning loovutas Vilniuse Leedule.
Anastatud alade poolakaid sunniti kolima läände Poola riigi piiresse 200 km läände. Kuid mitte kõik etnilised poolakad ei kolinud piirimaadest ära Poola. Teine katse tehti 1955–1959, mil Nõukogude Liit võimaldas poolakatel repatrieeruda Poolasse, aga ka siis soovis osa poola diasporaast jääda Nõukogude Liitu ja elada oma kodumaal, isegi kui sellest oli saanud Valgevene, Ukraina või Leedu osa. Need rahvusvähemused on säilitanud oma rahvusvähemuse positsiooni tänapäevani ning moodustavad üksikutes regioonides isegi enamuse.
Kresy ja tänapäev
pisi|Piiridemuutust meenutav kleeps Tänapäeva Poola riigis on endised piirialad jätkuvalt hinnatud. Otsest soovi endiseid idaalasid avalikult tagasi nõuda sisuliselt ei esine, küll aga toetab Poola Kresy poolakaid toetuste ning organisatsioonide kaudu ja otsib võimalusi nende elu Poola riigiga siduda. Näide sellest on poolaka kaart, mille Poola riik rajas, et väljaspool Poolat elavad poolakad saaksid tõendada, et nad on poola rahvusest. Poolaka kaart võimaldab end siduda Poola riigiga ning tulla ja õppida Poolas, samuti saada ligipääsu erinevatele toetustele. Üheks põhjenduseks poolaka kaardi rajamisel oli aidata ka neid poolakaid, kes nendest sõltumatude olude tõttu jäid Poola kodakondsusest ilma. Kresy poolakad räägivad omaette murrakut, mis aga suures osas erineb poola keele standardist. Poola keele õpe aga dialektiga ei arvesta ning poola koolidesse jõudnud piirimaade poolakatele õpetatakse poola kirjakeelt sihiga juurida piirimaade mõjud keelest välja. Tutvustatakse vaid Poolas levinud kirjandusklassikat ning tavalisi poola traditsioone. Kultuuri ühtlustamisest hoolimata on Kresy pärand poolakate rahvamälus tugeval kohal. Ladykowski võrdles poolakate Kresy suhet lääneriikide ja nende kolooniate suhetega.
Hancocki maakond (Georgia)
Hancocki maakond (Hancock County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Sparta.
Ajalugu
Maakond moodustati 1793. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9429.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Starõje Bõgi
Bõgõ ehk Starõje Bõgi (vene keeles Старые Быги, udmurdi keeles Быгы) on küla Šarkani rajoonis Udmurtias. Asub 55 kilomeetrit Iževskist kirde pool.
Külas asuvad alg- ja põhikool, lasteaed, tervisekeskus, klubi, raamatukogu ja kolhoos Vostok.
7. augustil 2013 valiti Bõgõ Helsingis toimunud Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsiooni kogunemisel 2014. aasta soome-ugri kultuuripealinnaks.
Küprose advokatuur
Küprose advokatuur on Küprose Vabariigi advokaatide kutseühing.
2023. aasta märtsikuu seisuga on neil üle 4500 liikme.
Küprose advokatuur loodi 1960. aastal.
Georg Sabler
Georg Sabler (Zabler) (7. märts 1700 Dobschau – 1. märts/12. märts 1740 Haljala) oli Eesti vaimulik.
Louis Trichardt
Louis Trichardt (varem Trichardtsdorp, 2003–2014 Makhado ) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Vhembe ringkonnas, Makhado valla halduskeskus.
Surnud 10. jaanuaril
Siin loetletakse 10. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Kahepoolne teip
Kahepoolne teip on mõlemalt poolt liimainega kaetud teip. See võimaldab omavahel kokku liimida kaks pinda. Teibi liimikiht võib olla kas ühekihiline või mitmekihiline. Teip hoiab kahepoolse kindla ühendusega mitmeid materjale.
Georg Sabler
Elulugu
Georg Sabler sündis Dobschaus, Ülem-Ungaris (praeguse haldusjaotuse järgi Dobšiná, Košice maakonnas, Slovakkias). Õppis Dobšiná (Dobschau), Banská Bystrica (Neusohl) ja Bratislava (Pressburg) koolides. Immatrikuleerus 7. oktoobril 1720 Halle ülikooli. Oli aastast 1722 Albu vaeslastekooli õpetaja. Ordineeriti 17. veebruaril/28. veebruaril 1725 õpetajaks.
Louis Trichardt
Linn on asutatud 1899. aastal ja on saanud nime ühe voortrekkerite juhi Louis Tregardti järgi.
Georg Sabler
Elulugu
Oli aastatel 1725–1729 (kutsuti 25. detsembril 1724/5. jaanuaril 1725) Kadrina Katariina koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1729–1740 oli ta (kutsuti 10. septembril/21. septembril 1729, introdutseeriti 9. novembril/20. novembril 1729) Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Ta oli pietistlik vaimulik.
Louis Trichardt
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Louis Trichardti elanikest mustanahalisi aafriklasi 72,72%, valgeid 20,02%, India või Aasia päritolu inimesi 5,71%, värvilisi 1,26% ja teisi 0,28%. Venda keelt pidas emakeeleks 39,47% inimesi, afrikaani keelt 22,85%, inglise keelt 11,70%, pedi keelt 6,60%, tsonga keelt 6,13% ja sotho keelt 2,60% inimesi.
Georg Sabler
Isiklikku
Georg Sabler oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Sophia Helena (1705–1728) isa Georg Handtwig oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Tema teisest abielust Anna Magdalena (neiuna Krechter, hiljem Schoten; 1708–1781), nende poeg Thomas Sabler (ja ka pojapoeg Georg Christian Sabler) olid Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetajad.
Vermicella
Klassifikatsioon
Perekonda Vermicella klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid  :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Vermicella seisuga 29.11.2013.
Transtsendentalism
Transtsendentalism (ka ameerika transtsendentalism) oli 1830. aastatel Ameerika Ühendriikides Cambridge'is Massachusettsis "Transtsendentaalsesse klubisse" koondunud haritlastest alguse saanud filosoofiline ja kirjanduslik liikumine. Liikumise manifestiks sai Ralph Waldo Emersoni 1836. aastal avaldatud essee "Loodus" (inglise keeles "Nature").
Tuntud ameerika transtsendentalist oli ka Henry David Thoreau, kelle teos "Walden" on saanud ameerika romantismi klassikaks.
Rotermanni kvartal
Piirkond on Tallinna ajaloos olulist rolli mänginud, sest seal ristusid 19. sajandil Tartusse, Narvasse ja Pärnusse minevad teed. Piirkonnas oli suuri tööstusettevõtteid.
Arendaja Rotermann City OÜ (ettevõtte asutaja on Urmas Sõõrumaa) koostööpartneriteks on olnud aastate jooksul arhitektuuribürood Kosmos (Mihkel Tüür, Villem Tomiste, Ott Kadarik), KOKO Arhitektid (Andrus Kõresaar, Raivo Kotov), Alver Arhitektid (Andres Alver, Indrek Rünkla), Teigar Sova Arhitektid (Vahur Sova), HG Arhitektuur (Hanno Grossschmidt, Tomomi Hayashi) ja Emil Urbeli Arhitektuuribüroo.
Renoveeritud on kruubiveski, nisu- ja rukkiveski, prooviveski, katlamaja, jõujaam, 2009. aasta Euroopa Liidu arhitektuuriauhinna finalistide hulka valiti kolme tehno-futuristliku välisilmega torniga laudsepatöökoda. Vana jahulaoga ühendati aatriumi kaudu Uus jahuladu. Elevaatorihoone, mida peetakse Eesti tööstusmaastiku kroonimata sümboliks, pälvis Muinsuskaitseametilt 2016. aasta parima restaureeritud hoone preemia. Renoveerimisel on veel viimane Rotermanni ajalooline tööstushoone – leivavabrik.
Ajaloole avaldavad au kvartali eksklusiivsed uusehitised – Oranž, Pruun, Valge, Must, Kuldne ja Punane maja.
Hoonete kogupindala on üle 50 000 m², kvartalis on üle 370 korteri ning maa-aluses parklas on umbes 600 parkimiskohta.
Walden
"Walden" ( / <span title="/ˈ/ primary stress follows">ˈ w <span title="/ɔː/ 'au' in 'fraud'">ɔː l d <span title="/ən/ 'on' in 'button'">ən / ; algselt avaldatud pealkirjaga "Walden; või, elu metsas") on transtsedentalist Henry David Thoreau kirjutatud raamat. Teos kirjeldab looduslikus keskkonnas lihtsa elamise muljeid. Teos on nii isikliku vabaduse manifesteerimine, sotsiaalne eksperiment, vaimsuse otsimise, satiir, kui ka osaliselt iseseisvalt hakkamasaamise käsiraamat.
Rotermanni kvartal
Ajalugu
Määrav roll kompaktse tööstusrajooni kujunemisel 19. sajandil oli ettevõttel Rotermanni Tehased, firma asutas 1829. aastal Christian Abraham Rotermann. Firma esimeseks äriks oli kaubahoov, mis valmistas ehitustarbeid ning tegeles nende sisse- ja väljaveoga. Algselt asusid Rotermanni kaubamaja maavaldused mitmel pool üle linna, C. A. Rotermanni poja Christian Barthold Rotermanni juhtimisel koondus ettevõte hiljem Rotermanni kvartalisse. 1850. aastal valmis Viru väljaku ja Mere puiestee nurgal asuv Rotermanni kaubamaja. Krundi merepoolsesse ossa kerkis tärklisevabrik, mis 1880. aastal põlema süttis. 1879. aastal valmis Rotermannidel aurusae hoone.
Walden
Esmakordselt avaldatud aastal 1854. aastal. "Walden" võtab kokku Thoreau kogemused kahe aasta, kahe kuu ja kaks päeva jooksul kogetu elades Walden Pondi järve ääres omaehitatud majakeses. Massachusettsis asuva maa omanikuks oli Thoreau sõber ja mentor Ralph Waldo Emerson. Majakeses elades kirjutas Thoreau oma esimest raamatut "A Week on the Concord and Merrimacks Rivers". See kogemus inspireeris teda aga hiljem kirjutama "Waldeni", milles ta surub seal elatud aja kokku ühte kalendriaastasse ja kasutab nelja aastaaega inimese arengu sümbolina.
Rotermanni kvartal
Ajalugu
Kvartalis tegutses ka teisi ettevõtteid. 1875. aastal ehitati Mere puiestee äärde piiritusevabrik, millest sai vendade Arved ja Alexander Rosenite juhtimisel üks edukamaid ettevõtteid. Rosen & Co kõrgekvaliteedilist piiritust müüdi üle kogu Venemaa ja mitmel pool Euroopas. 1887. aastal asutas C. B. Rotermann Hobujaama tänavale makaronivabriku, aasta hiljem ehitati arhitekt Rudolf Knüpfferi projekti järgi Mere puiestee äärde uus kaubahoone ja jahuveski. 1890ndatel kerkisid Rotermanni kaubamaja taha kolm tellissillutistega paeehitist – uus hoone lauavabrikule, villatööstusele ja veskimasinate tootmiseks.
1900–1918
20. sajandi alguses laienes Rotermannide ettevõte hoogsalt. 1902 kerkis kõrge korsten, mis on tänapäevani Rotermanni kvartali „majakaks“. 1904 valmisid viljaelevaator ja jahuveski, 1905 moodne viiekorruseline kruubiveski hoone. 1908 valmis baltisaksa inseneri Ernst Boustedti projekti järgi soolaladu, mis on üks omapärasemaid säilinud paeehitisi Eestis. 1910–1911 ehitati Mere puiestee alguses asunud Rotermanni puust elumaja asemele punastest tellistest juugendstiilis elamu. Hoone arhitektuurse lahenduse loojaks peetakse kuulsat Soome arhitekti Eliel Saarineni. 1911 valmis ka uus juugendstiilis väravahoone. 1912. aastal avati leivatehas, mis oli kaasaegseim leivatööstus kogu Venemaa Keisririigis.