cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svetlana Savitskaja
Svetlana Savitskaja on kogu NSV Liidu ajaloo ainus naissoost kahekordne Nõukogude Liidu kangelane.
Isiklikku
Tema isa oli sõjaväelendur ja väeülem, lennuväemarssal Jevgeni Savitski (1910-1990). Ta on abielus ja poja ema.
Polemon christyi
Polemon christyi on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata roomamas Malawis, Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Tansaanias, Sambias.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Polemon christyi seisuga 5.05.2015.
DR
DR võib tähendada järgmist:
dr võib tähendada järgmist:
Raua tänav (Viljandi)
Raua tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 1714 m.
Georgi Haindrava
Georgi Haindrava (gruusia: გიორგი ხაინდრავა; sündinud 7. juulil 1956 Thbilisis) on Gruusia ühiskonna- ja poliitikategelane ning filmirežissöör.
Ta kogus tuntust Thbilisi veretöö käigus jäädvustatud dokumentaalkaadrite autorina.
1991. aasta septembrist detsembrini hoiti teda vahi all, süüdistatuna massirahutustele kutsumises ja Zviad Gamsahhurdia valitsuse vastaste meeleavalduste filmimise eest. Ta vabastati Eduard Ševardnadze võimule tulnud riigipöörde käigus.
Abhaasia sõja päevil (1992–1993) oli Haindrava Abhaasia küsimuste riigiminister.
Aastatel 2004–2006 oli ta Gruusia konfliktide reguleerimise minister. Haindrava enda sõnul vabastati ta sellelt ametikohalt konflikti tõttu kaitseminister Irakli Okruašviliga. On arvatud, et põhjuseks oli Haindrava vastuseis Abhaasia konflikti lahendamisele jõudu kasutades. Pärast ministriametist tagandamist liitus Haindrava Mihheil Saakašvili vastase opositsiooniga.
Mae Sonin
Mae Sonin (sünninimi Emma Luha; 10. märts 1910 Laiuse – 27. november 1939 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1928. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Gümnaasiumis õppimise ajal õppis ka Tartu Kõrgemas Muusikakoolis laulu- ja klaveriklassis. Töötas algul Endla teatri operetitrupis, seejärel Estonia teatri operetitrupis. 1930. aastate teisel poolel oli ta Estonia balleti muusika-repetiitor.
Isiklikku
1938. aasta jaanuaris abiellus ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktori Johannes Soniniga.
Richard Kokk
Richard-Johannes Kokk, (1. oktoober 1904 Tallinn – 21. aprill 1977 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant), ajakirja „Merendus“ esimene ja viimane toimetaja.
Richard Kokk lõpetas 1924. aastal Jakob Westholmi poeglaste era-humanitaargümnaasiumi ja hakkas Tallinna Tehnikumis õppima laevaehituse erialal, kuid see eriala suleti. 1925. aastal asus õppima Sõjakooli mereväe õppekursusel, mille lõpetas 1928. aastal. Lõpetas oma kursuse parimate hinnetega ja sai Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülemalt auhinnaks mereväeohvitseri mõõga. Samast aastast teenistuses Merejõudude Staabis, 1930 – 1939 Merelaevastiku divisjonis. Alates 1936. aastast oli allveelaeval „Lembit“ komandöri abi ja 1940. aastal komandöri kohusetäitja. 1. septembril 1940 vabastati omal soovil teenistusest.
Oli 1933. aastal ilmuma hakanud ajakirja „Merendus“ esimeseks tegevtoimetajaks (vastutav toimetaja oli siis kaptenleitnant Vassili Martson) ning aastatel 1939 kuni 1940 selle viimaseks vastutavaks toimetajaks.
Saksa okupatsiooni ajal oli Omakaitse Ambla kompanii ülem ja Läänemaa maleva staabis, mistõttu 1944. aastal arreteeriti Nõukogude võimu poolt ja mõisteti 10+5 aastat. Vabanes 1956. aastal, elas seejärel Lehtses. Töötas kolhoosis raamatupidaja ja ökonomistina.
Matt Ghaffari
Siamak Ghaffari (sündinud 11. november 1961), hüüdnimega Matt Ghaffari, on Ameerika Ühendriikide maadleja.
Ghaffari on võitnud kuldmedali Panameerika mängudel 1991. ja 1995. aastal.
Pärast sportlaskarjääri lõpetamist töötab finantsnõustajana ja maadlustreenerina Sunkids Kids maadlusklubis.
Ta on võitnud Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kuus kuldmedalit.
FE
FE võib tähendada järgmist:
Fe võib tähendada järgmist:
Colin White
Colin Andrew White (sündinud 30. jaanuaril 1997 Bostonis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Florida Panthers.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas.
2015. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i draft'is 21. valikuna. Hooaja 2016–17 lõpus asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Ottawa Senatorsi tütarklubis Binghamton Senators. NHL-is debüteeris ta 2017. aasta aprillis mängus Detroit Red Wingsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 6. veebruaril 2018 mängus New Jersey Devilsi vastu. Hooajal 2017–18 sai ta 21 mänguga kirja kaks väravat ja neli väravasöötu. Järgmisel hooajal sai White NHL-is juba oluliselt enam mänguaega, kogudes 71 mänguga 14 väravat ja 21 väravasöötu. 2019. aasta augustis pikendas ta Senatorsiga lepingut kuue aasta võrra. Järgmised hooajad jäid White'ile väravate ja väravasöötude arvult oluliselt tagasihoidlikemaks. Suurema osa hooajast 2021/22 jäi ta õlavigastuse tõttu eemale.
2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga.
2015. aastal tuli White USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2017. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis White 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
August Kirsel
Ta sündis Paistu kihelkonnas Loodi vallas Laane talus. Aastatel 1907–1909 õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris ja sai õpetajakutse eksternina Peterburis 1910. Ta täiendas end Tartu Ülikooli kaheaastastel suvekursustel.
August Kirsel oli loodusloo õpetaja Paldiski Ühisreaalgümnaasiumis (1922–1935) ja Paldiski Linna 6-klassilise Algkooli juhataja (1926–1940). Pärast Paldiski linna sundloovutamist Vene sõjaväele oli ta Tääksi 6-klassilise Algkooli juhataja Viljandimaal (1940–1950) ja samas vene keele õpetaja (1951–1961). Tema huvialadeks olid filateelia, male, ravimtaimed.
Urmas Sepp
Urmas Sepp (29. aprill 1956 – 31. august 2002) oli eesti majandusteadlane.
Urmas Sepp lõpetas 1978. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna raamatupidamise erialal ökonomisti kutsega, 1983. aastal sai majandusteaduskandidaadiks (väitekiri teemal "Majandusefektiivsuse määratlemine tootmispotentsiaali alusel") ning 1988. aastal majandusdoktoriks (doktoritöö teemal "Majanduskasvu sünteetiliste komponentide kompositsioon").
Aastatel 1980–1984 oli Urmas Sepp Eesti Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi nooremteadur, 1984–1985 grupijuhataja, 1985–1990 vanemteadur, 1990–1991 juhtivteadur ning 1991–1993 makroökonoomika osakonna juhataja. Aastatel 1989–1991 oli ta ühtlasi Tallinna Tehnikaülikooli professor. Alates 1993. aastast oli Urmas Sepp Eesti Panga keskpangapoliitika osakonnajuhataja asetäitja ning hilisem makromajanduse (alates 1999. aastast majandusuuringute) osakonna juhataja.
Urmas Sepp osales Eesti iseseisvuse algusaastatel majandussüsteemi taasloomises, kuuludes valitsuse majanduskomisjoni, hinnakomisjoni, statistika metoodikakomisjoni ja majandusreformi komiteesse ning osaledes Eesti Tuleviku Kongressi tegevuses.
Urmas Sepp on avaldanud uurimusi erinevates majandusvaldkondades. Oma varasemas teadustöös käsitles ta tootmise efektiivsusega seotud küsimusi. Hiljem keskendus Urmas Sepp peamiselt makromajanduse modelleerimisele, sh käsitledes raha- ja vahetuskursipoliitikaga seotud teemasid. Samuti koostas ta koos professor Vello Venseliga inglise-eesti ja eesti-inglise majandussõnastiku.
Urmas Sepp suri 31. augustil 2002 ja ta maeti 11. septembril 2002 Liiva kalmistule.
Elektropihustusionisatsioon
Elektropihustusionisatsioon (ESI) on üks paljudest massispektromeetrias kasutatavatest ionisatsioonitehnikatest, mille abil tekitatakse ioone. pisi|Elektropihustusionisatsiooni allika metallkapillaar, mille otsale on rakendatud kõrge pinge ning millest voolab läbi analüüsitav lahusElektropihustusionisatsiooni klassifitseeritakse pehmeks ionisatsiooniks, kuna seal toimub vähem fragmenteerumist kui näiteks gaasikromatograafias kasutatava elektronionisatsiooni korral. Elektropihustusionisatsioon erineb teistest atmosfäärirõhul põhinevatest ionisatsioonimeetoditest (näiteks atmosfäärirõhuline keemiline ionisatsioon) iseloomulike mitmelaenguliste ioonide tekke poolest. Mitmelaenguliste ioonide saamine on massispektromeetrias suureks eeliseks, kuna see parandab detektori tundlikkust ja lubab analüüsi läbi viia suurte molekulmassiga molekulidega, samal ajal kasutades massianalüsaatoreid (näiteks kvadrupool, ioonlõks, orbitrap, FTICR), millel on madal nominaalmassi ülempiir.
Massispektromeetria, mis kasutab elektropihustusionisatsiooni allikat nimetatakse elektropihustusionisatsiooni massispektromeetriaks (ESI–MS) või harvemini elektropihustusmassispektromeetriaks (ES-MS).
Ajalugu
Elektropihustusionisatsiooni tehnika avastasid esimestena Masamichi Yamashita ja John Fenn 1984. aastal. Üks originaalsetest instrumentidest, mida kasutas Dr. Fenn, asub Philadelphias Chemical Heritage Foundationi muuseumis.
1882. aastal arvutas Lord Rayleigh välja, kui palju suudab teoreetiliselt üks vedelikutilk kanda laenguid enne, kui tilk laguneb väiksemateks laenguga osakesteks. See limiit kannab ka Rayleigh nime.
1914. aastal avaldas John Zeleny töö vedeliku piisa käitumise kohta klaasist kapillaaride otstes ja esitas tõendid erinevate elektropihustuse moodustest. Wilson, Taylor ja Nolan uurisid elektropihustust 1920. aastatel ja Macky 1931. aastal. Elektropihusti koonuse (nüüd tuntud kui Taylori koonus) kirjelduse esitas Sir Geoffrey Ingram Taylor.
Esimesena kasutas elektropihustusionisaatorit koos massispektromeetriaga 1968. aastal professor Malcolm Dale, füüsik-keemik Northwesterni Ülikoolist. 2002. aastal jagas John Bennett Fenn, ESI-MS-i asutaja, oma neljandat Nobeli auhinda massispektromeetrias Koichi Tanaka (MALDIi arenduse eest massispektromeetrias) ja Kurt Wüthrichiga (TMR spektroskoopia töö eest) elektropihustusionisatsiooni väljatöötamise eest 1980. aastate lõpul.
Ionisatsioonimehhanism
Elektropihustusionisatsiooni allikas töötab atmosfääri rõhul. Analüüsitav lahus voolab (kiirusega 1–10 µl/min) läbi peenikese metallkapillaari, mille otsale on rakendatud kõrge pinge (tüüpiliselt 2–5 kV). Sageli lisatakse analüüsitavale lahusele lenduvaid happeid, aluseid või puhvreid, mis aitavad analüüdi molekuli ioniseerida (protoneerida või deprotoneerida). Analüüt esineb lahuses seega teatud määrani ioonina, kas positiivsena ehk katioonina või negatiivsena ehk anioonina. Vastavalt metallkapillaarile rakendatud elektrivälja suunale koonduvad kapillaari otsas olevasse vedelikutilka kas positiivsed või negatiivsed ioonid. Laengute elektrostaatiline tõukumine tilga pinnal tingib vedelikutilga kuju muutuse – moodustub nn Taylori koonus. Kui laengute elektrostaatiline tõukejõud on nii suur, et see ületab vedelikukoonust kooshoidva pindpinevuse, siis eralduvad vedelikukoonuse tipust omakorda väiksemad elektriliselt laetud tilgad, mis sisaldavad solventi ja laengukandjaid. Seda protsessi nimetatakse kuloniliseks plahvatuseks, mida põhjustab laenguga molekulide omavahelised kulonilised tõukejõud. Selleks, et saada lahti üleliigsest solvendist, juhitakse massispektromeetria (MS) poolt vastu kuumutatud inertgaasi, milleks kasutatakse enamasti lämmastiku (N2). Selle tulemusena solvent aurustub tilga pinnalt, ning tilga ruumala väheneb, samal ajal suureneb aga laengutihedus tilgas, mis viib teatud kriitilise tiheduse juures uue kulonilise plahvatuseni. Sellise plahvatustekaskaadi tulemuseks on lõpuks solvendivabad ioonid, mis suunatakse elektrivälja abil massianalüsaatori poole, mis sorteerib ja eraldab ioone nende massi ja laengu suhte järgi (m/z).
Elektropihustusionisatsiooni korral eristatakse kahte režiimi: positiivne, kus positiivsed ioonid kogunevad vedeliku pinnal ning kus ioonid on tõmmatud vedeliku sisse; ja negatiivsed, milles toimub vastupidine protsess. .
Ioonid, mida võib massispektromeetrias näha, võivad olla kvaasimolekulaarioonid, mis tekivad prootoni liitumise [M + H]+ või loovutamise teel [M − H]−. Sel juhul on neutraalse molekuli mass ühe võrra väiksem või suurem algsest molekulmassist. Väga iseloomulik on ka lisandioonide (aduktioonide) tekkimine, näiteks [M + Na]+. Mitmelaengulised ioonid esinevad kujul [M + nH]n+. Suurte molekulide korral võib esineda mitu laetud olekut.
Peamiselt kasutatavateks solventideks on metanool ja atsetonitriil.
Elektropihustusionisatsiooni allika ehitus
Fenni grupp töötas 1980. aastate keskel välja sobiva elektropihustusionisatsiooni allika, kuid hiljem on paljud teadlased oma uurimisrühmadega seda modifitseerinud. Ionisatsiooniallikas koosneb mitmest komponendist: ionisatsioonikamber, metallkapillaar, nebulisaator, elektrood, spray shield, end plate.
Elektropihustusionisatsiooni kasutusvaldkonnad
Elektropihustusionisatsiooni rakenduse ulatus on väga laialdane. Seda on kasutatud väga paljude erinevate ühendite klasside analüüsiks, kaasaarvatud sünteetilised orgaanilised ühendid, farmatseutilised ühendind (ravimid) ja nende metaboliidid, looduslikud ühendid, keelatud ühendid (narkootilised ained), proteiinid, sahhariidid, nukleotiidid ja DNA, lipiidid, polümeerid, anorgaanilised ja metallorgaanilised ühendid, fullereenid, pindaktiivsed ained ja isegi isemoodustunud monokihid ja mitsellid. Tänu elektropihustusionisatsioonile on võimalik proovi tuvastavaid meetodeid ühendada massispetromeetriga. Elektropihustusionisatsiooniga on seotud näiteks vedelikkromatograafia, kapillaarelektroforees, kapillaarne elektrokromatograafia, superkriitiline vedelikkromatograafia, geelkromatograafia jt.
Elektropihustusionisatsiooni variandid
Väikesel voolukiirusel töötavad elektropihustid olid esialgseid palju väiksemad ning see tõi kaasa vajaduse täiustada ionisatsiooni tõhusust. 1993. aastal avastasid Gale ja Richard D. Smith, et märkimisväärse tundlikkuse kasvu võib saavutada ka väiksemate voolukiiruste (kuni 200 nl/min) juures. 1994. aastal tulid kaks uurimisrühma välja terminiga mikroelektropihustus, kirjeldamaks elektropihusti madalaid voolukiirusi. Emmet ja Caprioli demonstreerisid parandatud sooritust kõrgvedelikkromatograafia-massispektromeetria (lühendatult HPLC-MS) analüüsis, kui elektropihusti töötas kiirustel 300–800 nl/min. Wilm ja Mann näitasid, et kapillaarne vool ~25 nl/min suudab alal hoida elektropihustit emitterite tipul, tekitades klaaskapillaaride kokkutõmbumist mõne mikromeetrini. Viimane nimetati ümber nanoelektropihustuseks 1996. aastal.
Gustav-Siegfried Rosenstein
Gustav Rosenstein (sündinud 27. juulil 1941 Szlichtyngowas) on eesti päritolu saksa vaimulik.
Elektropihustusionisatsioon
Elektropihustusionisatsiooni variandid
Külmpihustusionisatsioon on elektropihustuse liik, kus lahus, mis sisaldab proovi, surutakse läbi väikese külma metallkapillaari (~10–80 °C) tugeva elektrivälja toimel, moodustades seejärel külma aerosooli, mis koosneb laenguga osakestest. Seda meetodit kasutatakse kergesti lagunevate molekulide ja retseptor-ligandi interaktsioonide korral, mida tavalise elektropihustusionisatsiooniga ei saa lähemalt uurida.
Gustav-Siegfried Rosenstein
Gustav Rosensteini vanemad asusid ümberasumise korras Saksamaale Warthelandi. Tema isa oli endine Noarootsi Püha Katariina koguduse (aastatel 1937–1939) vikaarõpetaja Herbert Alexander Rosenstein ja ema eesti lastekirjanik ja luuletaja Salme Raatma-Rosenstein. Ta sündis Poolas Schlichtingsheimis (praeguses Szlichtyngowas, Wschowa maakonnas, Lubuszi vojevoodkonnas).
Promoveerus 1991 aastal Regensburgi ülikoolis doktoritööga „Die Stunde des Dialogs“. Samal aastal asutas lokaalne Religions-for-Peace-Gruppi, kus neli religioonid korrapäraselt kogunevad ning kogemusi vahetavad (RfP Regensburg).
2015 aastal avaldas ta oma emast Salme Raatma-Rosensteinist biograafia „"Ihr steht schon auf unserer Liste!" : die estnische Exildichterin Salme Raatma“, Eestindatud 2018: „Te juba olete meil nimekirjas. Eesti luuletaja Salme Raatma eksiilis“. Sinisukk 2018.
Weblink
Gustav Rosenstein - Die Stunde des Dialogs
Atkarsk
Atkarsk on linn Venemaal Saratovi oblastis, Atkarski rajooni keskus. Asub Medveditsa lisajõe Atkara suudmes, 92 km Saratovist loodes.
Tänase linna asukohas oli juba 1358. aastal tatarlaste asula. Linn rajati 18. sajandil. Linnaõigused sai 1781. aastal.
Tammiste vald
Tammiste vald (saksa keeles Tammist) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas.
Valla alal asus Tammiste mõis.
Uuno Riispere
Uuno Riispere (10. august 1929 Tartu – 12. mai 1985 Tartu) oli eesti metsateadlane, taimepatofüsioloog ja taimeparasitoloog.
Elulugu
Uuno Riispere oli metsaülema, raamatupidaja poeg ja Anu-Liis Riispere abikaasa.
Lõpetas 1947 Tartu 6. Keskkooli, 1952 EPA metsandusteaduskonna ja 1955 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1957, ZBI), väitekiri "Kuivendatud siirdesoometsade raiestike ökoloogilised tingimused ja neile vastavad metsakultiveerimise viisid". Oli 1955–1960 nooremteadur, 1960–1963 ja 1967–1973 vanemteadur, 1964–1967 teadussekretär, 1973–1977 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori juhataja, 1977–1985 teadusdirektor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsakultiveerimine kuivendatud siirdesoodel; puistute mullastikutoitumine; taimede parasiidikindlus ning taimede ja nende parasiitide evolutsiooniline suhe. Juurutas ZBI-s peremehe ja parasiidi seoste uurimisel eksperimentaalset uurimissuuna. Tuvastas, et parasiidid järgivad oma kohastumistes toitetaimede genotüüpseid muutusi. 48 teadustrükist.
Xichangi kosmosekeskus
pisi Xichangi kosmosekeskus (西昌卫星发射中心 / 西昌衛星發射中心, Xīchāng Weìxīng Fāshè Zhōngxīn) on kosmodroom Hiinas Sichuanis Liangshani Jii autonoomses ringkonnas, umbes 64 km Xichangi linnast loode pool.
Kosmodroomi geograafilised koordinaadid on.
Keskus valmis aastal 1984. Seda kasutatakse peamiselt sidesatelliitide ja kaugseiresatelliitide üleslennutamiseks. Xichangi kosmodroomilt lähetati Kuu orbiidile ka sondid Chang'e 1 ja Chang'e 2.
August Daugell
August Johann Daugell (1. jaanuar 1830 Tartu – 8. november 1899 Peterburi) oli baltisaksa graveerija.
Sündis Tartus Daugulli aiaäri asutaja Johann Daugulli pojana. Õppis Tartus Friedrich Ludvig von Maydelli ksülograafiatöökojas, seejärel Peterburis Kunstide Akadeemias vabakuulajana.
Avas Peterburis oma ksülograafiatöökoja. Sidemed Eestiga säilisid, Daugell valmistas puugravüüre trükistele, näiteks „Ma-rahwa Kalender”, „Ma-rahwa Kassuline Kalender”. Illustreerinud ka Daugulli aiaäri katalooge.
Tema käe all on õppinud nt Eduard Magnus Jakobson.
Vsevolod Kotšetov
Vsevolod Anissimovitš Kotšetov (vene keeles: Всеволод Анисимович Кочетов; 4. veebruar 1912 Novgorod – 4. november 1973 Moskva) oli vene nõukogude kirjanik.
Ta esindas sulaajal tagurlikku suunda, teda on nimetatud "parteidogmaatikuks". Alates 1961. aastast oli ta kirjandusajakirja Oktjabr peatoimetaja, tema ajal kujunes sellest konservatiivne vastand Tvardovski liberaalsele Novõi Mirile. Eesti keeles on ilmunud Kotšetovi romaan "Žurbinid" (töölisdünastiast) ja "Vennad Jeršovid" (viimane kutsus esile terava poleemika, oli kirjanikke, kes väljendasid toetust autorile, aga ka oponente, sh Tvardovski, kes nimetas romaani "röövellikuks nähtuseks kirjanduses"). 28. märtsil 1965 kritiseeris Pravda Kotšetovi ja tema ajakirja Oktjabr stalinismi kaldumise eest, kalduvuse eest mõista valimatult hukka uut proosat (Solženitsõn, Baklanov, Simonov), "tendentslikkuse ja subjektiivsuse" eest, mistõttu ajakirja kirjutistes esitati sageli lihtsustatult ja valelikult teiste autorite positsioone, vajaka olevat jäänud nende loomingulise individuaalsuse analüüsist. .
Oma peateoses, romaanis "Mida sa siis tahad?" (1969, «Чего же ты хочешь?») kritiseerib Kotšetov halastamatult nähtusi, mida ta oli alati vastustanud. Romaani on võrreldud pamfletiga. Autor lükkab tagasi läänemaailma väärtused, kritiseerib "kodanlikku propagandat", nõukogude inimeste seas valitsevat väidetavat valvsuse puudumist, mis võimaldab klassivaenlastel ja lääne imperialistidel edendada oma eesmärki õõnestada sotsialismi. Süžee hõlmab rida varjatud lääne agente, sh endine essesslane, kes on saadetud Venemaale, et teostada õõnestustegevust ja rikkuda nõukogude noori. Venelastest seisab romaani keskmes kirjanik Vassili Petrovitš Bulatov (ilmne autori alter ego), keda vaenlased nimetavad "dogmaatikuks" ja "stalinistiks". Romaani ei võtnud hästi vastu isegi Pravda ja seda ei antud enam kunagi Venemaal välja. 20 nõukogude intellektuaali allkirjastasid protestikirja sellise "obskurantistliku" teose avaldamise vastu. Kotšetov olevat ise kavandanud oma romaani nõukogude versioonina "Sortsidest". Romaani avaldamisele järgnes rida paroodiaid, mis ringlesid samizdatis. Vasakpoolse dissidendi Roi Medvedjevi hinnangul olevat Kotšetovi teos "romaan-pealekaebus, romaan-paskvill. Kotšetov kutsus esile enamiku Moskva intelligentsi ja paljude Lääne kommunistide meelepaha". Oma lõpetamata romaanis "Välgud löövad mööda tippe" («Молнии бьют по вершинам») üritas ta teatavate Zinovjevi aja Leningradi parteijuhtkonna kommete näitel kritiseerida Brežnevi isikukultust. Käsikirjas kõlavat ideelis-kõlbelise puhtuse, kaadrite ümbersündimise ohu ja juhtide isikukultuse ohu teemad. Kultuurifunktsionäärina säilitas Kotšetov sõjaka kommunistliku suunitluse. Nii kaebles ta Ilja Ehrenburgi mälestuste avaldamise järel teatavate kirjanike üle, kes "tuhnivad oma napakate mälestuste rämpsuhunnikutes." Kotšetovi kaasaegsed on märkinud, et ta ei olnud samas kõrk bürokraat ja kasutas oma võimalusi parteitegelasena sageli kitsikuses olevate kirjanike aitamiseks, abistades neid materiaalselt (muu hulgas osutas toetust Vassili Šuškinile ).
Kotšetov tarvitas pikka aega ülemäära alkoholi, samuti oli tal vähk. Ta laskis end 4. novembril 1973 maha, eeldatavasti seetõttu, et vähist tingitud kannatused olid talumatuks muutunud.
Raudtee tänav (Viljandi)
Raudtee tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 390 m.
Gazebo (muusik)
Gazebo on tuntud nimi eelkõige Italo disco muusika austajatele.
Elulugu
Mazzolini sündis Beirutis Liibanonis Itaalia diplomaadi (isa) ja Ameerika laulja (ema) peres. Teismeline Mazzolini alustas muusikukarjääri rokkansamblis, õppis kaks aastat Pariisis klassikalist kitarri ning veetis mõnda aega Londonis punkmuusikaga tegeledes.
1981. aastal tagasi Roomas, andis Mazzolini koostöös Paul Micioniga välja oma esimese singli "Masterpiece" (1982), mis tõusis muusikaedetabelites Itaalias kuuendale ja Šveitsis viiendale kohale.
Aasta hiljem valmis Gazebo esimene album "Gazebo", mille lugudest sai tuntuimaks "I Like Chopin". Viimast müüdi singlina üle 8 miljoni eksemplari ning lugu jõudis paljude maade muusikaedetabelites kõrgele kohale. Laialdaselt on levinud valearvamus, et laulus olev klaverimotiiv on Chopini oma, tegelikult on laulu autor Pierluigi Giombini ning Chopiniga pole selle muusikal pistmist.
Teenuse vald
Teenuse vald (saksa keeles Stenhusen) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Teenuse vald Luiste vallaga.
Valla alal asus Teenuse mõis.
Pavel Panfilov
pisi|[[Jevgeni Kogan, Pavel Panfilov ja Vladimir Lebedev 1990. aastal]] Pavel Panfilov (vene keeles Панфилов, Павел Николаевич; sündinud 1. jaanuaril 1945 Korobovi rajoonis Moskva oblastis) on endine Eesti NSV poliitik.
Ta sündis aastal 1945 Moskva oblastis Korobovi rajoonis (praeguse haldusjaotuse järgi Šaturski rajoonis). Aastal 1962 lõpetas ta Korobovis (Dmitrovski Pogostis) keskkooli ja aastal 1968 Kalinini Polütehnilise Instituudi. Aastal 1979 lõpetas NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia.
Ta töötas aastatel 1968–1971 Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis inseneri ja nooremteadurina. Aastal 1971 oli ta ELKNÜ Kohtla-Järve Linnakomitee I sekretär, aastatel 1972–1977 EKP Kohtla-Järve Linnakomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja ja sekretär. Aastatel 1979–1984 oli ta EKP Keskkomitee parteiorganisatsioonide töö osakonna inspektor ja 1984–1991 EKP Tallinna Linnakomitee II sekretär.
Ta oli aastatel 1970–1991 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liikmekandidaat. Ta oli EKP XVIII, XIX ja XX ning NLKP XXVIII kongressi liige.
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige (aastatel 1985–1990). Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, ta oli saadikurühma "Koostöö ja võrdõiguslikkus" esimees.
Viskemasin
pisi|Gun 8000 Viskemasin on automaatne tööriist, mida korvpallurid kasutavad viskamisoskuste parandamiseks. Kõrgtehnoloogilne masin asetatakse korvi alla, kus see kogub visatud palle ning söödab need mängijale tagasi. See võimaldab mängijal võtta rohkem viskeid vähema ajaga ning parandab mängija lihasmälu.
Ajalugu
Viskemasina leiutas 1998. aastal John Joseph, kuigi esimene "korvpallipüstol" osteti Floridas asuvalt ülikoolilt alles 1999. aastal. Nüüdseks populaarsust koguvaid masinaid kasutatakse keskkoolides, kolledžites ja NBA-s juba üle 24 000. Joseph oli varem leiutanud ka mitteautomaatse viskemasina "Shoot-A-Way", mille patendi ta sai 1984. aastal. Kõikidel viskemasinatel on kogumisvõrk, mida saab reguleerida 3,3 meetrilt kuni 4,25 meetrini, et sundida mängijaid viskama sobiva kaarega, sõltuvalt sellest, kus nad asetsevad. Tänapäevased seadmed lubavad visata kuni 1800 viset tunnis. Praegu on John Josephi välja töötanud viskemasina kaks mudelit; Gun 6000 ja Gun 8000.
Mauser 1914
Mauser 1914 on Saksa poolautomaatpüstol, mida tootis Mauser. See valmistati .25 ACP moona kasutava püstoli Mauser 1910 eeskujul, 1914. aasta variant kasutab moona .32 ACP. Aastal 1934 hakati tootma uuenduslikumat püstolit Mauser 1934. Mauser 1914 ja Mauser 1934 olid Saksamaa relvajõududes ja politseis kasutusel mõlemas maailmasõjas.
Ajatempel
pisi|Ajatempel kirjal Ajatempel (inglise timestamp) on sümbolite rida või kodeeritud info, mis näitab, millal määratud sündmus toimus. Harilikult moodustatakse ajatempel kuupäevast ja aastast (nt 15.03.2016).
Näiteid
2005-10-30 10:45 Sat Jul 23 02:16:57 2005 20140812003842
Vadim Štepa
pisi|Vadim Štepa 2013. aastal Vadim Vladimirovitš Štepa (vene keeles Вадим Владимирович Штепа; sündinud 5. augustil 1970) on vene filosoof, publitsist, luuletaja ja Venemaa regioonide analüütik. 2015. aastast elab ta Eestis, kus avaldab analüütilisi publikatsioone.
Elulugu
Sündis Karjalas, veetis lapsepõlve Krimmis, Krasnojarski oblastis ja Arktikas, mis mõjutas tema maailmavaadet kui regionalismi pooldajat. Štepa on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna ta enda sõnul "kõige vabamal Perestroika ajal". Ta on reisinud Soomes, Suurbritannias, Kreekas, Jugoslaavias, Jaapanis ja teistes riikides, millest kirjutab tihti oma teostes.
Vadim Štepa oli sunnitud Vene Föderatsioonist lahkuma 2015. aasta detsembris pärast aresti ja repressioonide ähvardusi, kuna tema loomingut peeti "ekstremistlikuks".
Töö ja looming
Paguluses jätkab ta koostööd vaba meediaga nii Eestis kui ka teistes riikides. Alates 2019. aasta jaanuarist on ta oma analüütilise ajakirja Region.Ekspert peatoimetaja. Štepa looming ja uurimused keskenduvad omavalitsusele, väikerahvaste enesemääramisõiguse ja piirkondliku kultuuri teemadele.
Brežnevi triloogia
Brežnevi triloogia ehk Brežnevi memuaarid oli aastatel 1978–1979 Leonid Brežnevi nime all üllitatud teoste sari.
1978. aastal ilmus ajakirjas Novõi Mir ("Новый мир") 15-miljonilises tiraažis Brežnevi mälestusteraamatud ehk nn "Brežnevi triloogia", mille eest Leonid Iljitš pälvis 1980. aasta aprillis NSV Liidu kõrgeima auhinna, Lenini preemia, kirjanduse vallas. Triloogiasse kuulusid raamatud "Väike maa" ("Малая земля"), "Taassünd" ("Возрождение") ja "Uudismaa" ("Целина"). Hiljem väideti, et teoste ilmumise ajal seniilsuse märke ilmutanud Brežnevi asemel oli üllitiste autoreiks rühm palgalisi ajakirjanikke: Anatoli Agranovski, Aleksandr Murzin, Vladimir Gubarev ja kirjanik Arkadi Sahnin.
Hiljem ilmusid samas ajakirjas veel täiendavad mälestuste peatükid: 1981. aastal "Kui elu käis tehasevile järgi" ("По заводскому гудку") ja "Kodumaatunne" ("Чувство Родины") ning 1983. aastal "Moldaavia kevad" ("Молдавская весна"), "Kosmiline Oktoober" ("Космический Октябрь") ja "Kommunistidest" ("Слово о коммунистах"). Nagu ka paljud teised Leonid Brežneviga seotud aspektid, muutusid tema "memuaarid" rohkete anekdootide ja pilgete objektiks (sageli viidati sellele, et peasekretär ei pruukinud isegi neid läbi lugeda, oletus, millele mõned allikad tõepoolest viitavad).
1987. aastal korjati need raamatud raamatupoodidest ära ja anti üle makulatuuriks.
Tarvastu metsapark
pisi|Tarvastu metsapark koos [[Tarvastu kabeliga]] Tarvastu metsapark on kaitsealune park Viljandi maakonnas Viljandi vallas Sooviku külas.
FA
FA võib tähendada järgmist:
Uzlovaja rajoon
Uzlovaja rajoon (vene keeles Узловский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti idaosas. Rajooni keskus on Uzlovaja linn.
Rajoon piirneb põhjas Novomoskovski rajooniga, idas Kimovski rajooniga, lõunas Bogoroditski rajooniga ja läänes Tjoploje-Ogarjovo rajooniga.
Rajooni pindala on 631,25 km². Elanike arv oli 2012. aastal 84 300, 2009. aastal 85 725 ja 2002. aastal 11 046.
Uzlovaja rajoonis on 114 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Uzlovaja linna) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Don.
Noussair Mazraoui
Noussair Mazraoui (araabia keeles نصير مزراوي; sündinud 14. novembril 1997 Leiderdorpis) on Hollandis sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Müncheni Bayern ja Maroko jalgpallikoondises.
2005. aastal liitus ta Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiaga. Hooajal 2016/17 debüteeris ta Ajaxi noortemeeskonnas Hollandi esiliigas, lüües 33 mänguga kuus väravat. Ajaxi põhimeeskonnas debüteeris ta järgmisel hooajal ja hakkas Ajaxi põhimeeskonnas enam mänguaega saama hooajal 2018/19. 2019. aastal valiti Mazraoui Ajaxi aasta silmapaistvamaks talendiks. Hooajal 2021/22 lõi ta Hollandi kõrgliigas viis väravat. 23. jaanuaril 2022 lõi ta derbimängus PSV Eindhoveni vastu värava, mis valiti Hollandi kõrgliiga kuu parimaks ja Ajaxi hooaja parimaks. Ajaxiga tuli ta Hollandi meistriks hooaegadel 2018/19, 2020/21 ja 2021/22.
Maroko jalgpallikoondises debüteeris 8. septembril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Malawi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Burundi vastu. Ta kuulus Maroko koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistustel.
Aspidura
Aspidura on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Aspidura klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Sri Lankal.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Aspidura seisuga 08.02.2014.
Ain Riistan
Ain Riistan (sündinud 28. septembril 1965 Tartus) on Eesti usuteadlane.
Elulugu
Ain Riistan lõpetas 1991 Tartu Õhtukeskkooli, 1995 Kõrgema Usuteadusliku Seminari ja 1997 Tartu Ülikooli usuteaduskonna.
1999. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas magistritöö "Antiookia Ignatiose kristoloogia käsitletuna ajaloolistes seostes postliberaalse teoloogia perspektiivis" ja sai teoloogiamagistri (mag. theol) kraadi. 2011. aastal kaitses ta samas teaduskonnas doktoriväitekirja ja sai teoloogiadoktori (dr. theol) kraadi. Tema väitekirja teema oli " Ajalooline Jeesus: teaduse probleem religiooni kontekstis", juhendajad Anne Kull ja Peeter Torop.
Riistan oli aastatel 1995–2001 Kõrgema Usuteadusliku Seminari süstemaatilise teoloogia ja võrdleva usundiloo lepinguline õppejõud, aastast 2001 süstemaatilise teoloogia lektor, 1998–1999 Sisekaitse Akadeemia erakorraline lektor, aastast 2001 Tartu Teoloogia Akadeemia Uue Testamendi lektor, 1997–1999 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna semiootikaosakonna õppeülesande täitja, 1997–2002 Tartu Ülikooli usuteaduskonna õppeülesande täitja, aastast 2002 Uue Testamendi lektor. 1996–1997 täiendas end Tšehhis International Baptist Theological Seminary's ja Praha Karli Ülikooli protestantlikus teoloogiateaduskonnas. Akadeemilise Teoloogia Seltsi liige (1999, aastast 2002 esimees), aastast 2003 Usuteadusliku Ajakirja peatoimetaja, Eesti Akadeemiline Usundiloo Seltsi liige (2006); ta on koordineerinud TÜ-s religiooniantropoloogia eriala väljaarendamist.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kultuur ja religioon; Uue Testamendi sotsiaal-ajaloolised uuringud; varakristlike tekstide hermeneutika.
José González
pisi|José González, 2008 José Gabriel González (sündinud 1978) on Argentina juurtega Rootsi indie-folk 'i laulukirjutaja, kitarrist ja laulja.
Elulugu
Göteborgi äärelinnast pärit González hakkas muusikaga tegelema 14-aastaselt. Peres oli aastaid olnud klassikaline kitarr, mida keegi ei mänginud, millel Jośe asus omal käel biitlite lugude akorde õppima.
Ta asus mängima basskitarri sõprade bändis, mis oli inspireeritud Black Flagi ja Mistfitsi muusikast. Ta hakkas ka kirjutama muusikat, millest kasvasid välja mitmed tema 2003. aastal ilmunud esikplaadi lood.
2003. aastal ilmunud "Veneer" saavutas peatselt suure edu üle terve Rootsi ning ka Suurbritannias. González, kes õppis Göteborgi ülikooli doktorantuuris biokeemiat, jättis õpingud pooleli, et pühenduda täiel määral muusikale.
2007. aastal ilmus José Gonzáleze teine täispikk album pealkirjaga "In Our Nature".
Stiil
Olgugi et González on nüüdisajal seotud plaadifirmaga Imperial, on temale omane indie-stiilis salvestusprotsess, mis tagab talle sõltumatu kontrolli lõpptulemuse üle. Mõlemad oma albumid on ta salvestanud kodustes oludes, akustilise kitarri ja üksikute käsimikrofonidega.
González on inspireeritud ladinaameerika muusikast ning see on tuntav ka tema kitarrimängus. Tema lemmikartist on Kuuba folkmuusik Silvio Rodríguez. Esimeseks kontserdielamuseks oli 12-aastaselt The Wailersi kuulamine.
Gonzáleze laulusõnad on tihti ühiskonnakriitilised ja poliitilise alltekstiga. Plaadi “In Our Nature” tekstid on mõjutatud Richard Dawkinsi raamatust “The God Delusion” ja Peter Singeri raamatust “Practical Ethics”, mida González luges viimase albumi lindistamisprotsessi vältel.
Teised projektid
José González mängib kitarri ja laulab kolmeliikmelises indie-bändis Junip. 2005. aastal andsid nad välja oma esimese EP, esimene album on planeeritud aastasse 2010.
2006. aastal salvestas González Suurbritannia downtempo duo Zero 7 albumi "The Garden" jaoks taustavokaali lugudele “Futures”, “Left Behind”, “Today” ja “Crosses”.
2009. aastal osales José González Red Hot Organisationi, HIV ja AIDSi ennetustööga tegeleva organisatsiooni jaoks raha koguva albumi "Dark Was the Night" salvestusel.
Ravila tänav (Viljandi)
Ravila tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 366 m.
GY
GY võib tähendada järgmist:
Gy või gy võib tähendada järgmist:
Tallinna Ülikooli Kirjastus
Tallinna Ülikooli Kirjastus (TLÜ Kirjastus, inglise keeles Tallinn University Press, ka TLU Press ) on Tallinna Ülikooli allüksus, mille peamiseks eesmärgiks on akadeemilise ja intellektuaalse kirjanduse väljaandmine.
Kirjastusel on akadeemiline ja rahvusvaheline üldkolleegium (esimees Marek Tamm), mis suunab kirjastamispoliitikat ja toimib sarja Gigantum Humeris kolleegiumina. Igal sarjal on oma valdkondlik toimetuskolleegium.
Kõik TLÜ Kirjastuse sarjades avaldatavad tekstid kuuluvad eelretsenseerimisele, välja arvatud esiletõstmisega kaitstud dissertatsioonid. Kirjastuse sarjades avaldatakse ainult eelretsenseerimisprotseduuri edukalt läbinud tekste.
Aastatel 2009–2014 oli kirjastuse peatoimetaja Heli Allik, 2014. aastast Rebekka Lotman.
Kirjastuse sarjad
Kirjastuse toodang jaguneb kolme sarja vahel, mille kujundus on ühtne.
Acta Universitatis Tallinnensis koosneb seitsmest alasarjast ning need kannavad vastavalt lisanime Humaniora, Socialia, Educatio, Vita Salubris, Realia et Naturalia ja Artes. Lisaks on võõrkeelsetele tekstidele orienteeritud sari Quaesitum Compertumque.
Gigantum Humeris hõlmab mitmesuguste terviktekstide tõlkeid, samuti tõlkeantoloogiaid eri valdkondade võtmelistest teadustekstidest (rõhuga 20. ja 21. sajandil).
Bibliotheca sarjas avaldatakse eelkõige vanemaid terviktekste, sealhulgas ilukirjanduse väärttekstide kommenteeritud tõlkeid. Bibliotheca alasarjade hulk ei ole piiratud valdkondadega, siiani on ilmunud Bibliotheca Antiqua, Bibliotheca Artis Poeticae, Bibliotheca Asiatica, Bibliotheca Controversiarum, Bibliotheca Lotmaniana, Bibliotheca Mediaevalis ja Bibliotheca Philosophica sarja raamatuid.
Tallinna Ülikooli kirjastuse üldkolleegium
Tallinna Ülikooli kirjastuse üldkolleegiumisse kuuluvad :
FR
FR võib tähendada järgmist:
Fr võib tähendada järgmist:
Merendus (ajakiri)
Merendus oli Eesti merenduslik ajakiri. See ilmus aastail 1933–1940.
Ajakirja algatajaks oli Mereväe Ohvitseride Liitkogu. Ajakiri ilmus 6 korda aastas. Ilmusid peamiselt artiklid erinevatel merenduse tehnilistel erialadel, sadamatest, purjetamisest, spordist, meresõjandusest, mereväest, merekaitseliidust, merenduspoliitikast ja lühikokkuvõtted välisuudistest. Ajakirjal ilmusid ka mõned lisad.
Eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse pälvinud inimeste loend
2012
Allikas: Riigi Teataja
Merendus (ajakiri)
Esimene tegevtoimeteja oli leitnant Richard Kokk ja vastutav toimetaja kaptenleitnant Vassili Martson (hilisema nimega Valev Mere). Viimane tegevtoimetaja oli Johannes Ivalo 1935–1940 ja viimane vastutav toimetaja Richard Kokk 1939–1940.
Kirjastuseks oli kuni 1934 OÜ Täht aadressil Tallinn Vana Pärnu mnt 31, hiljem kuni 1940 trükikoda R. Tohver.
Le Maisnil
Le Maisnil on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
pisi|tühi|Le Maisnili vaade
Ilme Riiv
Ilme Riiv (aastani 1979 Ilme Kilk, sündinud 24. veebruaril 1935 Vastse-Kuustes) on eesti keemik.
Tiinuse vald
Tiinuse vald (saksa keeles Ficht) oli vald Saaremaal Anseküla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tiinuse vald Abruka vallaga.
Valla alal asus Tiinuse mõis.
Ilme Riiv
Elulugu
Ilme Riiv on Jaan Riivi abikaasa.
Lõpetas 1954. aastal Tartu Kunstliku Vedelkütte Tehnikumi tehnoloogina ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna.
Oli aastatel 1959–1965 Tartu Riikliku Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemlaborant, 1966–1967 assistent, 1967–1970 aspirant, 1970–1976 nooremteadur, 1976–1996 vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: analüütiline keemia, luminestseeruvate ainete keemia. Üle 40 teadustrükise, 7 autoritunnistust.
Vabariigi Presidendi abikaasa
Vabariigi Presidendi abikaasa on Eesti presidendi abikaasa. Praegune Vabariigi Presidendi abikaasa on president Alar Karise abikaasa Sirje Karis.
Meedias on Vabariigi Presidendi abikaasat mitteametlikult nimetatud Eesti esimeseks leediks või esimeseks härraks.
Koka kättemaks
"Koka kättemaks" on Georges Méliès' poolt 1900. aastal loodud prantsuse tummfilm.
Rehe tänav (Viljandi)
Rehe tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 677 m.
Dijon FCO
Klubi loodi 1998. aastal kahe kohaliku klubi ühenemisel. Hooajal 2004–05 osales Dijon esimest korda Prantsusmaa esiliigas. Prantsusmaa kõrgliigas osaleti esimest korda hooajal 2011–2012, kuid liigasse püsima ei jäädud, kuna jäädi eelviimasteks. Uuesti osales Dijon Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2016–2017. Hooajast 2017–2018 pärineb klubi seni parim koht Prantsusmaa kõrgliigas ja selleks on üheteistkümnes.
Klubil on ka naiskond, mis mängib Prantsusmaa naiste kõrgliigas Division 1 Féminine.
Praegune koosseis
''Seisuga 27. august 2020''
Johann Heinrich Maximilian Mylius
Johann Heinrich Maximilian Mylius (27. oktoober/7. november 1721 Jena – 9. märts/20. märts 1779 Laiuse) oli Eesti vaimulik.
Mylius immatrikuleeriti 1. veebruaril 1734 alaealisena Jena Ülikooli. Ta oli aastatel 1745–1750 koduõpetajaks Liivimaal (Saaremõisas ja Ropka mõisas). Pärast oma venna, Tartu sündikuse surma läks ta Saksamaale tagasi, kuid mitte kauaks. Ordineeriti 12. mail/23. mai 1753 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1753–1754 (kutsuti 22. jaanuaril/2. veebruaril 1753) Vaivara koguduse õpetaja. Aastatel 1754–1756 oli ta adjunktõpetajaks (Eberhard Reimersi käe all) ning aastatel 1756–1779 õpetajaks Laiuse Püha Jüri koguduses, hooldades aastatel 1756–1758 ka Palamuse Püha Bartholomeuse kogudust.
Laiuse kirikuraamatutes on säilinud tema kirjapandud põhjalikud Laiuse koguduse ajaloolised teated.
GE
GE võib tähendada järgmist:
Johann Heinrich Maximilian Mylius
Isiklikku
Tema õepoeg oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja Karl August Wilde, väimees Gottfried Ludwig Philipp Postels oli Maarja-Magdaleena ja Helme koguduse õpetaja. Tema abikaasa Lonetta Sophia isa Ernst Gottlieb Laamann oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.
GE
Ge võib tähendada järgmist:
Marquillies
Marquillies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
pisi|tühi|Marquillies' vaade
Roheline tänav (Viljandi)
Roheline tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 334 m.
FN FAL
FN FAL (prantsuskeelsest väljendist fusil automatique léger 'kergautomaatrelv') on automaatrelv, mida toodab alates 1953. aastast Belgia relvatehas Fabrique National de Herstal (FN). See kasutab NATO 7,62×51mm padrunit.
FN FAL võeti see kasutusele enamikus NATO maades, välja arvatud Portugalis, Itaalias, Prantsusmaal, Taanis ja Norras. Taani ja Norra jätkasid USA teise maailmasõja aegse poolautomaatvintpüssi M1 Garand kasutamist kuni Heckler & Koch G3 automaadi kasutuselevõtuni (Norras 1964, Taanis 1975); USA ja Itaalia arendasid M1 Garandist välja automaatversioonid – M14 ja Beretta BM-59, ning Prantsusmaal jätkati poolautomaatse vintpüssi MAS-49 kasutamist kuni FAMAS automaadi kasutuselevõtuni 1980. aastatel.
Suurbritannia lõi relvast oma versiooni – L1A1 SLR (Self Loading Rifle ehk iselaaduv vintpüss). Toona kasutati riigis veel vanu inglise ühikuid, samas kui FAL oli disainitud SI-ühikutega. Ka teised Rahvaste Ühenduse riigid võtsid kasutusele just selle versiooni. Erinevalt Belgia FAList oli see aga välja töötatud poolautomaatrelvana, kuigi eksisteeris ka raskema rauaga automaatversioon L2A1, mida aga kasutati kergekuulipildujana. Seda varianti kasutasid ainult Austraalia ja Kanada. Tänaseks on Rahvaste Ühenduse maades L1A1 suuresti maha kantud: Kanada võttis 1984. aastal kasutusele C7-variandi USA M16-automaadist, Suurbritannia võttis 1987. aastal kasutusele SA80/L85 ning Austraalia ja Uus-Meremaa läksid 1988. aastal üle Steyr AUGile.
Saulepi vald
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Saulepi vald (ka Saulepa vald; saksa keeles Gemeinde Saulep) oli vald Varbla kihelkonnas Läänemaal.
Valla pindala oli 1934. aastal 125 km² ja rahvaarv 2233. Valla keskus oli Saulepi. Vallamaja asus Kulli külas, Saulepi mõis aga Saulepis.
1939 läks suurem osa vallast Varbla valla koosseisu. Tänapäeval on valla ala Lääneranna valla koosseisus.
Vallas on sündinud Kristjan Palusalu ja Karl Ristikivi.
Usuline tagakiusamine
Usuline tagakiusamine on üksikisiku ja/või üksikisikute rühma süstemaatiline väärkohtlemine vastuseks nende usulistele tõekspidamistele ja/või usulisele kuuluvusele või eelnimetatud tõekspidamiste ja/või kuuluvuse puudumisele.
Kibuspuu
Kibuspuu on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kibuspuu (Kibbuspu) on pandud Suuremõisa mõisas Pühalepa kihelkonnas Läänemaal ja Lümanda mõisas Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Kibuspuu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Espenbaum (1938. aastal Kõrgesaare vallas).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kibuspuu Eestis 18 mehel ja 29 naisel.
Teppo lõõts
pisi|[[August Teppo valmistatud lõõts aastast 1912]] Teppo lõõts ehk Võru tüüpi lõõtspill on lõõtspilli tüüp, mille töötas välja Võrumaa pillimeister August Teppo. Seda pillitüüpi on edasi arendanud tema järgijad ja see on Eestile kõige iseloomulikum lõõtsatüüp.
Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud.
Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks.
Queanbeyan
Queanbeyan on linn Austraalias Uus-Lõuna-Walesi osariigis.
Linnast voolab läbi Queanbeyani jõgi. Queanbeyan külgneb Austraalia pealinna alaga ja paikneb Canberra kesklinnast 15 km kaugusel.
tühi|pisi|250px|Queanbeyani linn õhust
GD
GD võib tähendada järgmist:
Gd võib tähendada järgmist:
Ostricourt
Ostricourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
pisi|tühi|Ostricourti raekoda
Sh'erit ha-Pletah
pisi|[[Schauensteini pagulaslaager|Schauensteini pagulaslaagri koolilapsed 1946. aastal]] Sh'erit ha-Pletah (heebrea keeles שארית הפליטה, sõna-sõnalt 'elusolev jäänuk'; ülekantud tähenduses 'holokaustis ellujäänu') on holokausti üleelanud juutide poolt kasutatav enesekohane heebrea piibellik termin.
Pagulaslaagrid
Pärast ümberasustamist veetsid sajad tuhanded ellujäänud mitu aastat pagulaslaagrites natsismist vabanenud liitlasvägede okupeeritud Saksamaal, liitlasvägede okupeeritud Austrias ja vastses fašismist vabanenud Itaalia Vabariigis. Pagulased muutusid sotsiaalselt ja poliitiliselt organiseerituks, kaitstes kõigepealt oma inim- ja tegevusõigusi laagrites ning seejärel õigust immigreeruda Briti Palestiina Mandaati (1920–1948).
Emigreerumine
Mandaadi territooriumil kujunes Iisraeli riik, mis kuulutati välja 14. mail 1948. Suurem enamus Teise maailmasõja üle elanud juudi pagulastest elas Iisraelis juba aastal 1950. Valdavalt need, kelle sugulased elasid Ameerika Ühendriikides, suundusid elama sinna. Vähesed kolisid Inglismaale, osalt suunduti ka Suurbritannia dominioonidesse või Lõuna-Ameerikasse.
Näited
Nii-öelda elusolevaks jäänukiks jäid imekombel ema Lola ja tütar Kitty Felix, kes elasid üle võikaima koonduslaagri Auschwitz II-Birkenau jäleduse.
Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikum
Ametikool moodustati 1944. aastal Tallinna I Majandustehnikumina, Tallinna Tütarlaste Kommertskooli ja Tallinna Tütarlaste Kaubanduskooli baasil. 1. juulist 1945 nimetati tehnikum Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumiks.
Tehnikumis valmistati ette kaubandusliku ja tööstusliku raamatupidamise, tööstus- ja toidukaupade tundmise, tööstusettevõtete planeerimise ja muude erialade spetsialiste. Tehnikum liideti 1954. aastal Tallinna Kergetööstustehnikumiga.
Massu vald
pisi|300px|[[1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal]] Massu vald (saksa keeles Gemeinde Massau) oli vald Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Vald loodi 1866. aastal. Vallamaja asus tänapäeva Massu küla aladel.
1892. aastal liideti Virtsu vald Massu valla juurde.
1939. aastal läks suurem osa Massu vallast (välja arvatud Võigaste, Metsküla, Paga, Järise ja Poanse külade ja Saastna asunduse piirkonnad) uue Karuse valla koosseisu.