cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toscana suurhertsogkond
Valitsemine
Viimane Medici Gian Gastone kirjutas suurhertsogkonna Lotringi François Stephane'ile. Tema ajal valitses Toscanat asekuningas Marc de Beauvau-Craon. François Stephane muutis pärimisseadusi aastal 1763, kui ta kuulutas oma teise poja Leopoldi suurhertsogkonna pärijaks. Kui Leopoldi liin hääbus, läks see tagasi pealiinile. Kõik suurhertsogid pärast Leopoldi resideerisid Firenzes. Suurhertsog Leopold II nõustus aastal 1848 kehtestama liberaalse põhiseaduse. Suurhertsog oli ajutise valitsuse poolt aastal 1849 lühidalt minema aetud. Ta tuli samal aastal Austria vägede toel tagasi. Valitsus saadeti lõplikult laiali pärast selle Kesk-Itaalia ühendatud provintsidesse annekteerimist aastal 1859.
Leander Dendoncker
Leander Dendoncker (sündinud 15. aprillil 1995 Passendales) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsja või kaitsva poolkaitsjana Premier League'i klubis Aston Villa ja Belgia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Anderlechtis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas mängis ta alates hooajast 2014–15. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Belgia meistriks.
Belgia jalgpallikoondises tegi Dendoncker debüüdi 7. juuni 2015 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Poola vastu. Ta kuulus Belgia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Oscar Fantenberg
pisi|Oscar Fantenberg (2017) Oscar Fantenberg (sündinud 7. oktoobril 1991 Ljungbys) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis Linköping HC.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HV71 meeskonnas.
Aastatel 2014–2016 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda HC ridades. 2016. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks ja võitis samal aastal veel ka Jäähoki Meistrite Liiga.
Hooajal 2016–17 mängis Fantenberg KHL-is HK Sotši ridades. 2017. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.
2017. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Los Angeles Kings. NHL-is debüteeris ta 5. oktoobril 2017 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 9. novembril mängus Tampa Bay Lightningu vastu. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Calgary Flamesi. Hooajal 2019–20 mängis ta Vancouver Canucksis.
2020. aasta oktoobris naasis Fantenberg KHL-i, sõlmides üheaastase lepingu Peterburi SKA-ga.
2022. aasta mais naasis Fantenberg Rootsi kõrgliigasse, kui sõlmis nelja-aastase lepingu Linköpingiga.
Fantenberg kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2016. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Raasiku raamatukogu
pisi|Raasiku Raamatukogu 2022 aastal Raasiku raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku alevikus.
See asutati 7. septembril 1906. Pikka aega tegutses raamatukogu Raasiku rahvamajas, nüüd asub aga Raasiku Põhikoolis.
Raasiku raamatukogul on kolm haruraamatukogu: Aruküla Raamatukogu, Pikavere Raamatukogu ja Peningi Raamatukogu.
Raasiku raamatukogu asutas annetustest kogutud rahaga Harju-Jaani pastor Georg Steinfeldt, kes pani Raasikul aluse ka koorile ja puhkpillimängule. Ühe esimese riiuli kinkis raamatukogule parun Stackelberg Haljava külast.
Püha Gertrudi kabel
Pühale Gertrudile kui rändajate kaitsepühakule pühitsetud kabel ehitati väljapoole Tallinna linnamüüri, Suure Rannavärava ees asunud alale meremeeste teenimiseks 1438.–1450. aasta vahel.
Kabelis teenis 1515. aastal vikaar Reymer Wintberch.
Pärast reformatsiooni, 1524. aastast kuni kabeli lammutamiseni 1535. aastal kasutasid seda ka Kalamaja eeslinna elanikud.
Kabel oli ehitatud paekivist. Hoone pikkus ei ületanud 13 meetrit ja hoone laius oli umbes 6 m.
Kabeli juures asus ka Gertrudi kalmistu ja kalatiik.
Uus Gertrudi kirik ehitati Kalamaja kalmistu lähedale, tegutses 1545–1571, põletati Liivi sõja ajal maha, ehitati uuesti 1602, põletati lõplikult 1710.
Max Wilhelm Fick
Max Wilhelm von Fick (2. veebruar 1838 Keila – 24. november 1918 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastal 1851–1856 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1857–1861. Oli aastal 1863 prooviaastal Käina Martini koguduses. Ordineeriti 3. mail 1864 õpetajaks Tallinnas.
Oli 1864–1883 Keila Miikaeli koguduse adjunktõpetaja, õpetajaks sai 26. juulil 1883. Emerituuri jäi ta aastal 1906.
Isiklikku
Tema isa Carl Georg Fick oli enne teda Keila Miikaeli koguduse õpetaja.
Zadonsk
pisi|Vladimiri katedraal Zadosnkis Zadonsk on linn Venemaal Lipetski oblastis, Zadonski rajooni keskus. Asub Doni jõe vasakul kaldal, Teševka jõe suudmes, umbes 90 km Lipetskist edela pool.
1779. aastani asus Zadonski kohal Teševka slobodaa, mida on esmamainitud 1615. aastal. See tekkis umbes 1610. aastal rajatud kloostri juurde. 1779. aastal sai asula linnaõigused ja praeguse nime.
Linnas oli 2002. aastal 10 473 ja 2020. aastal 9527 elanikku.
Robert Linna
pisi|262x262px|Robert Linna at Kõigi Eesti Laul in Tallinn, Estonia, 19 avril 2019
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus, toimusid osakaupa.
Robert Linna
Robert Linna (sündinud 13. septembril 1983) on eesti popmuusik.
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus
Mitmepäevasõit
Velotuur toimus 20. juunist 8. juulini.
Tulemused
Võistkondlik järjestus: 1. Moskva 113 2. Vene NFSV 110 3. Ukraina NSV 100,5 4. Leningrad 97 5. Valgevene NSV 76,5 6. Eesti NSV 46,5
Robert Linna
Haridus
Ta on kõrgharitud filmioperaator.
Muusika ja teater
Ta laulab ansamblites Elephants From Neptune, KuradiSaar ja Lexsoul Dancemachine.
2018. ja 2019. aasta suvel Narvas mängitud Ivar Põllu ja Robert Annuse koostöös valminud Tartu Uue Teatri muusikalises vabaõhuetenduses „Kremli ööbikud“ mängis ta vaheldumisi Tõnis Mägi, Paap Kõlarit, Urmas Alenderit ja Ivo Linnat.
Aeg-ajalt esineb ka koos oma isa Ivo Linnaga.
Isiklikku
Tema ema on Reet Linna ja isa Ivo Linna. Roberti vanaisad olid helilooja Arved Haug ning muuseumitöötaja, koorijuht ja õigeusu preester Timoteus Linna. Robert on abielus Anna-Liisa Linnaga, kellega koos on tal kaks last, 2016. aastal sündinud poeg Albert ja 2019. aastal sündinud tütar Evi.
Endla viadukt
pisi|Vaade viaduktile kesklinna poolt Endla viadukt (ka Kristiine viadukt ja rahvasuus Unduski org) on viadukt Tallinnas Endla tänaval. Viadukt on osa Tallinna–Keila raudteest.
Viadukt ehitati 1962.
Carl Georg Fick
pisi|Carl Georg Fick, 1861–1867
Carl Georg Fick (28. juuni 1801 Tallinn – 12. juuni 1883 Keila) oli Eesti vaimulik.
Oli Keila Miikaeli koguduse adjunkt aastatel 1827–1828 (kutsuti 19. juulil 1827) ja õpetaja 1828–1883. Lääne-Harju praostkonna praost oli ta 27. märtsist 1835–1870, Eestimaa konsistooriumi assessor 28. veebruarist 1844 kuni 1863.
Oli 9. septembrist 1843 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Pooldas Eduard Ahrensi eesti kirjakeele muutuste arutamist konsistooriumis.
Isiklikku
Tema poeg Max Wilhelm Fick oli pärast teda Keila Miikaeli koguduse õpetaja. Tema teine poeg Eduard Georg Fick oli esimene Keilas tegutsenud arst.
Endel Jõgi
pisi|Endel Jõgi 1985. aastal Foto: Jaan Künnap Endel Jõgi (välismaal Endel Rivers; sündinud 15. aprillil 1959 Eestis) on Eesti päritolu Austraalia muusik, helilooja ja muusikaprodutsent.
1987. aasta 24. veebruari keskpäeval ratsutas ta umbes pool tundi mustal hobusel Tallinna Vanalinnas ja Toompeal, hoides käes sinimustvalget lippu. Seejärel sõitis ta taksoga Tallinnast välja ja varjas ennast umbes kuu aega tuttavate juures. Ametivõimud vaikisid toimunu maha.
1989. aastal kolis ta Austraaliasse.
Algot Friberg
Algot Bertil Friberg (23. märts 1925 Hullo, Vormsi kihelkond, Läänemaa – 11. oktoober 1991 Älvsjö, Stockholm) oli Rootsi kergejõustiklane (kettaheitja).
Ta alustas sportimist Vormsi algkoolis, põhjalikumalt hakkas kergejõustikuga tegelema Haapsalu Rootsi Gümnaasiumis. Ta harrastas ka maadlust ja suusatamist, oli viimasel alal 1940. aastal Läänemaa juunioride meister.
Ta oli kettaheites aastatel 1950 ja 1951 Rootsi meister ning võitis Rootsi meistrivõistlustel 1953. aastal pronksmedali. Osales nii tegev- kui ka veteransportlasena mitmel pagulaseestlaste ja -baltlaste spordivõistlustel.
Ta mängis käsipalli Rootsi kõrgliigas ning oli esimeste Rootsi korvpalliklubide asutajate hulgas. Ta on olnud aastakümneid kergejõustikutreener, tema tuntuim õpilane oli Raimo Pihl.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema lellepoeg oli Vormsi viimane sõjaeelne elanik Oskar Friberg.
Ta abiellus juba Rootsis 1948. aastal samuti eestirootslasega, Pakri saartelt pärit Naima Klamaniga (1925–2018).
Jevreiskoje Slovo
Jevreiskoje Slovo (algupärase pealkirjaga Еврейское слово) oli 1920 Tallinnas ilmunud Eesti juutide venekeelne ajaleht. Lehe väljaandja ja toimetaja oli German Fridman (vene keeles Герман Фридман). Lehte ilmus seitse numbrit.
Namonuito keel
Namonuito keel on Mikroneesia keelte hulka kuuluv keel, mida räägitakse Namonuito atollil, Mikroneesias.
Namonuito keelt räägib umbes 940 inimest.
Zdice
Zdice (saksa keeles Zditz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Berouni ringkonnas. Zdice asub Berounist umbes 10 km edelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 38 km lääneedelas.
Zdicet on esmamainitud 1148. aastal. Alevi staatuse sai Zdice 6. mail 1872 ja linnaõigused 1. juulil 1994.
Emmaste raamatukogu
pisi|Emmaste raamatukogu Emmaste raamatukogu on raamatukogu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Emmaste külas. Raamatukogu juhataja on Marju Allik.
Raamatukogu asutas 3. novembril 1918 Emmaste Noorsoo Selts.
Lõo loopealne
pisi|Lõo loopealne (juuli, 2009) Lõo (Lõu) loopealne on loopealne Saare maakonnas Saaremaa vallas. See on Eesti suurim loopealne. Loopealset kaitstakse Kaugatoma-Lõo maastikukaitseala osana.
Koutiala
Koutiala on linn Malis Sikasso piirkonnas, Koutiala cercle'i keskus.
Linn asub 140 km Sikassost põhja pool.
2009. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 137 919 inimest.
Koutialast on pärit Mali president Ibrahim Boubacar Keïta.
Viktor Vizgin
Viktor Vizgin (vene keeles Виктор Павлович Визгин; sündinud 4. novembril 1940 Murmanski oblastis Poljarnojes ) on vene filosoof ja teadusajaloolane.
Ta lõpetas 1962. aastal Moskva Riikliku Ülikooli keemiateaduskonna. Aastal 1968 kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis kandidaaditöö "Философский анализ проблем химической эволюции" ('Keemilise evolutsiooni probleemide filosoofiline analüüs') ja 2000 Filosoofia Instituudis doktoritöö "Нестандартные формы знания в истории философии и науки: квалитативизм, плюралистическая космология, герметизм" ('Teadmise mittestandardsed vormid filosoofia ja teaduse ajaloos: kvalitativism, pluralistlik kosmoloogia, hermetism').
Viimastel aastatel on Vizgin palju tegelnud Gabriel Marceli loomingu mõtestamise ja tõlkimisega.
Filosoofia ja muusika
Artiklis "Философия и музыка" (2016) räägib Vizgin filosoofia eesmärgist ja väljendusvahenditest, mis lähendavad filosoofiat muusikale. Järgneb selle artikli sisukokkuvõte.
Filosoofia ja muusika vahel ei ole asjasarnast isikupäratut seost nagu elektromagnetvälja elektrilise ja magnetilise komponendi vahel. Tuleb tungida filosoofi isiksusse. Näiteks Johann Sebastian Bachi muusika on eri filosoofide vaateid ja mõtlemisstiili sügavalt mõjutanud erinevalt. Karl Popper, kes kasvas üles Viini muusikamaailmas, kaalus tõsiselt muusikuks hakkamist, kuid leidis, et on selleks kõlbmatu. Muusika saatis teda kogu elu, ja ta komponeeris, seades Bachi muusika endale platooniliseks eeskujuks. Bachi järgi peab muusik looma maheda kõlaga harmooniat Jumala auks, ent Jumala juurde Bach teda ei viinud. Mõtestades Bachi ja Ludwig van Beethoveni vahekorda, jõudis Popper objektiivse ja subjektiivse vastanduseni, mis väljendus teise maailma ja kolmanda maailma eristuses. Gabriel Marceli aga tõi kristluse juurde kõige rohkem Bach, kelle Matteuse passioon ja kantaadid aitasid tema pöördumisele rohkem kaasa kui Blaise Pascali "Mõtted". Kogu tema filosoofia hakkas Bachi tähe all kõlama religioosse mõtlemisena. Ka Marcel tahtis noorpõlves saada muusikuks. Sellest võrdlusest nähtub, et filosoofia ja muusika vahekorras ei ole objektiivseid seaduspärasid, vaid muusika toimib nagu üks isiksus teisele. Sama muusika võib ühte inimest inspireerida, teist rõhuda. Muusikas ei ole objektiivselt analüüsitavaid kindlaid ideid, mis saaksid intellekti üheselt mõjutada. Nagu filosoofiagi, ei ole muusika asi ega objekt, vaid toimib konkreetses kultuuris subjektina, isiksusena.
Muusikas ei ole ideid, on ainult muusika, ja see muusika meid kütkestabki. Kuulates me ei tea, kuhu ta meid tõmbab, kuidas meile mõjub, alles tagantjärele saame muljet analüüsida. Muusika on ühtaegu ajaline ja üleajaline, meeleline ja ülemeeleline, see on elav ime. Muusika struktureerib meie tahet, ja tahe on isiksuse võime struktureerida meie olemist kui aega.
Muusika ja tunded on rööbiti aruga, loogikaga ja teaduse võtetega. Kuidas tunded ja emotsioonid muusikas kohal on? Marceli ("La musique dans ma vie et mon œuvre") järgi ei ole tunne seal mitte pinnapealsetes, määramatusse vajuvates psühhosomaatilistes vormides, vaid süvastruktuurides. Tunne selitub nii, et sellest saab ajaline ja üleajaline struktuur. Andrei Belõi ("Rütm ja tegelikkus") ütleb, et muusika on hinge matemaatika, mis annab selged elamused, mida ei saa sõnadesse panna. Kui filosoofia võtab teejuhiks luule, muusika alter ego, mis saab teda sünnitavalt keelelt ja kultuurilt intuitsiooni, saab siiski leida väikseid sildu muusikast sõnadesse.
Filosoofia ei taandu sõnadele ega ideedele, ja selles on kauge sarnasus muusikaga. Filosoofia ei ole võimalik ilma vabalt areneva refleksioonita, mis toob selgust kõigesse, mis teadvuses ja maailmas toimub ja leidub. Kuigi refleksioon toimub sõnades ja toitub ideedest, kuid elab sellest, mis nendesse ei mahu. Mis see on ja kuidas see saab sõnades väljenduda? Ainult vihjetena, kujunditena, võrdlustena, metafooridena ning kõne tonaalsusena, rütmina, stiilina, ja need sarnanevad muusika väljendusvahenditega. Mida filosoofia väljendab? Kas mitte eelkõige tõetahet, varjatud soovi maailma saladust päevavalgele tuua? Nimetame need vahendid üleloogilisteks, nimetades loogilisteks neid väljendusvahendeid, mida ei saa sõnadest ja ideedest, loogikast ja grammatikast lahti kiskuda. Filosoofilise kõne üleloogilised vahendid on eelkõige intonatsioon, rütm ja stiil. Rütm ei võlu ainult inimest, vaid kõiki elusolendeid. Muusika ja luule on hüpnotiseerivad, rütm on nende struktuuri põhielement, nende loomus on müstiline. Rütmidest ja nende vahekordadest elab kosmos, sealhulgas inimene oma teadvuse ja loovusega. Esimesed filosoofid (Parmenides, Herakleitos) olid luuletajad. Alles hiljem eraldus mütopoeetilisest mõtlemisest universaalne teadus mõistetest ja üleüldistest seadustest. Sellepärast vastab mure filosoofia luulelise ja muusilise ressursi pärast püüdele seda uuendada, pöördudes lätete poole lootusega tagasi saada täit elujõudu, mis eriti viimastel aastatel on ära kulutatud. Asi on teadusekeskses orientatsioonis. Teaduse prestiiž on viimastel sajanditel saanud nii vaieldamatuks ja vägevaks, et filosoofia teadusesarnasus on saanud vaata et peamiseks, millega ta end ühiskonna ees õigustab.
Missugune on eri väljendusvahendite roll filosoofia loomises? Kuidas arendada üleloogilisi vahendeid nii, et filosoofiat uuendada, süvendada ja elulisemaks muuta? Tavaliselt peetakse filosoofilises kõnes oluliseks ainult otsest loogilist sisu. Kutselise filosoofi tunneme tavaliselt ära selle järgi, et ta haarab refleksiivselt kiiresti ja täpselt just neid loogilisi sisusid, mis pretendeerivad mõtlemise tulemuse väljendamisele. Ainult seda peetakse tähtsaks filosoofilisusele pretendeerivates ütlustes, mida ehitatakse universaalset tähenduslikkust omavateks peetavate mõistete alusel. Aga kuidas siis jääb tunnete, emotsioonide, iluvaistu, muusika vaimu rolliga filosoofilises tunnetuses? Vastata aitavad filosoofia muusikud, sealhulgas Friedrich Nietzsche ja Marcel. Nietzschel võimaldas muusikakogemus näha filosoofide töö köögipool, mida Immanuel Kant ja Georg Friedrich Wilhelm Hegel ei näinud. Tänu muusikalisele ja seega kultuuritundlikule kõrvale kuulis Nietzsche filosoofia varjatud tooni, paatost, ambitsioone, motiive, ootusi ja lootusi. Moraali genealoogia avanes talle koos selle süsteemide loomise ja ideaalide rajamise genealoogiaga, ilma milleta ei ole tsivilisatsiooniprojekti "Euroopa". Muusika andis Nietzschele seni võimatu vaimuvabaduse, mida isikustab tema mõisteline tegelane vaba vaim, ja võimaldas tal terava kuulmisega tabada seda, mis varem filosofeeriva aru vaatevälja ei mahtunud. Argielu, mida eelnevad metafüüsikud ei märganud, sattus vaata ette filosoofilise mõttevälja keskmesse. Saksa idealistlike süsteemide elutuse tagant võis nüüd aistida söega köetavate saksa interjööride rõskust. Nietzsche ju ütles, et muusika annab mõttele tiivad. (Muusika välgud toovad asjad filigraanselt esile ja suured probleemid on lähedal taipamisele.) Ent muusika tiivad ei kandnud teda taevasse, mille ta kuulutas tühjaks, vaid nahkhiire kombel idealistliku filosoofia rõsketesse keldritesse.
Marceli kodus asendas muusika religioossust. Ema saatis klaveril isa, kes ilusa baritoniga laulis Robert Schumanni, keda ta jumaldas. Marcel tahtis saada heliloojaks ja vanemad soosisid seda, aga muusikaõpetaja soovitas valida teise ala. Marcel oli lausa religioosselt haaratud filosoofiast ja otsustas hakata filosoofiks. Hiljem nägi Marcel, et fuuga ja kontrapunkti kõrgused olid talle kättesaamatud, kuid ta improviseeris klaveril kogu elu. Kuidas muusika aitas kaasa Marceli mõtlemise kujunemisele? Esimene Marceli mõiste, mis kohe seostub muusikaga, on pimestatud intuitsioon. See mõiste selgitab nii võimalust ligi pääseda transtsendentsele olemisele, mida määrab kristlik religioon, ning avab selle võimaluse iseloomu ja tingimused. Selle kujundi tuum on muusika. Pimestatud intuitsioon ehk mittenägev nägemine on vahetult vaimne tungimine sinna, kuhu püüdleb filosoofia. Olemine on mittenägevale nägemisele ligipääsetav, sest olemine on vaimne, nagu see nägeminegi. Kuid seda ligipääsetavust ei saa teadlikult ja ratsionaalselt kontrollida, see nägemine ei ole tagatud. Eeskujuks on maailma kuulamine enda sees ning seeläbi tähelepanu olemisele ja Jumalale, mida kultiveerib muusika. Marcelile tundus, et ta sai selle intuitsiooni tänu muusikale, muusikalisele tõsikindlusele. Viimasest sai alguse eksistentsiaalse kaheldamatuse mõiste. Marcel ütleb, et tänu muusikale läks ta vabadusest filosofeerimiselt üle olemise filosoofiale. 1930ndate alguse ontoloogilist pööret oma mõtlemises seob ta oma muusikalise taustaga, pidamata seda ainsaks teguriks. Marcel ütleb, et teda oleks parem nimetada mitte eksistentsialistiks, vaid kuulatajaks (un homme à l'écoute). Olemise viimseid saladusi ja tähendusi ta filosoofina puudutab, nii nagu neid puudutab näiteks Bachi muusika. See on sümboolne, kaudne puudutamine.
Nihutades tähelepanu aru loogikaga taibatavatelt nähtavatelt asjadelt kõlale ja kuulamisele, läheme isikupäratult, tasapinnaliselt reaalsusetasandilt üle sügavamate, mahuliste isiksuslikumate kihtide juurde. Kui filosoofia omandab isiksuslik-häälelise tasandi, lisandub uute ekspressiivsuste (tonaalsused, diapasoonid, registrid) maailm. Filosoofia eemaldub täppis- ja loodusteadustest ning hakkab lähenema kunstile ja iseäranis muusikale. See toimub juba siis, kui ta võtab filosofeerijate elavate häälte ning dramaatiliselt pingeliste vaidluste ja dialoogide kuju.
Marcel tunnistab, et mõistelises keeles on peaaegu võimatu haarata, kuidas muusika mõjutab filosoofi metafüüsilist otsingut. Ta küsib siiski, kuidas muusika mõjutab filosoofiat kui tõe otsingut. Raske on vastata juba sellepärast, et muusika on iseväärtuslik. Muusika rakendamine puhkuse, meelelahutuse, ehtimise jne teenistusse on põhimõtteliselt pealiskaudne, muusika tõelist olemust see pigem varjab. Marceli näidendi tegelane laulja Werner Schnee ütleb, et muusika ei ole vahend, tema väärtus on temas endas ja see on suurem kui mis tahes ideedel. Aga kuidas muusika saab siis olla tõe kandja? Marcel kasutab Maurice Blondeli eristust mõtleva mõtte ja mõeldud mõtte vahel. Seda võib tõlgendada vastandust objektiveeritud, valmis, kõigile mõistusega olenditele tähendusliku tõe ja saava, ennast otsiva ja lõpetamata, loova subjektiivsuse kohalolu kandva tõe vahel. Marceli mõte liigub sümbolite, vihjete kaupa; need annavad tunnetavale tahtele otsekui impulssidena orientatsiooni. Tekib valgustamiste ja pimendamiste pilgutav rütm. Tõde on näha ainult katkendlikult, ja seda otsiv subjekt ei saa seda kunagi täielikult kätte. See ongi tõe poole püüdleva filosoofia muusikalisus ja kunstilisus. On tõde kui objektiveeritud valmisteadmised, mille mudel on täppis- ja loodusteadused, ja üksainus Tõde. Eritõed on nähtavad millegi neist erineva valguses, nad on objektsed ja sekundaarsed, mõeldud mõtted. Aga Tõde kui mõtleva mõtte analoog valgustab ise, on elav, kõike valgusega kirgastav vaimne reaalsus. Kõrgem arusaam reaalsusest kehastub valguses kui isepaistvas ülireaalsuses. Aga eritõed on esemelised valgustatused, mitte valgus ise, mis teeb kõik avatuks, selgelt nähtavaks. Eritõed on väljaspool muusika aurat, muusika jõuvälja. Tõde kui valgus on subjekt (nagu juba ka Søren Kierkegaardil), elustav vaim. Muusika rajab teed just selle juurde, tõde kui valgust otsitakse muusika kompassiga. Selles mõttes suunaski Marceli kristliku usu juurde kõige kindlamalt Bach.
Ideid me peame mõistetega täiesti esitatavateks. Muusika seda ei ole. Ka filosoofia lõppude lõpuks mitte. Filosoofiat nimetatakse mõnikord mõistete poeesiaks, seda võib nimetada ka mõistete muusikaks. Mõisted ja ideed on filosoofias ainult vahendid teiste vahendite kõrval, et orienteerida tunnetavat vaimu mõisteülesele ja ideeülesele reaalsusele. Aga kuidas sellele läheneda, kuidas puudutada teisi maailmu, kui loogiliselt vormistatud keele ja mõistetega saab kujutada ainult meie igapäevase ja teadusliku kogemuse maailma, ja sedagi teatud määral ja teatud tingimustel? Vastuse ütlevad ette luuletajad ja muusikud. Stéphane Mallarmé sõnul ei tule eset mitte otse nimetada, vaid seda kujutlusse tuua, kasutades sõnu, mis sellele ainult kaudselt viitavad. Seda sümbolismi printsiipi jagas ka näiteks Claude Debussy, kes Marceli tema lapsepõlves haaras. Sümboolne, kaudne filosofeerimine tähendab, et terviktähenduse loomises osalevad mittemõistelised vahendid. Ka mõisted on mitmetähenduslikud, ebamäärased, ja see suurendab muusikalisuse tähtsust. Muusika mõjul tõi Marcel oma filosoofiasse kaudse, sümboolse mõtlemise võtted.
Marcel pööras tähelepanu sellele, et filosoofias on tähtis kõne intonatsioon. Näiteks vastavalt sellele, kas fraasis "cogito ergo sum" rõhutatakse "mina" või "olen", oleneb lähenemine: viimasel juhul on see eksistentsialistlik. Loeb ka toon: René Descartes ütleb "olen" alatiseks kindlakstehtuna, aga Marceli meelest ei tohi seda öelda upsakalt ja väljakutsuvalt, vaid sosinal, alandlikult ja imestades (Le Mystère de l'Être rmt 2 "Foi et réalité"). Vladimir Solovjov, et Friedrich Nietzsche sõna "üleinimene" sisaldab valet ja tõde vastavalt sellele, kuidas me seda mõistame ja lausume: kas tühja pretensioonina või sügavalt teadvustades inimese mittetäielikkust ja mitteabsoluutsust. Oluline sõnalise konstruktsiooni magnetism, mida tavalised mõisted ei taba. Seda võiks nimetada ka mõttemuusikaks.
Rütmi on Henri Bergsoni järgi kestvuse kui loova pingutuse süvastruktuur. Bergson on näidanud, et kui lugeda valjusti Descartesi "Arutlust meetodist", ilmneb autori mõtlemise sisemine rütm, mis võimaldab teost sügavamalt mõista. Rütmi ja teiste sarnaste tingimusi väljendusvahendite tingimusi ja funktsioone filosoofilises kõnes tuleb alles uurida.
Laulja puhul hinnatakse kõrgelt laia diapasooni. Samalaadselt saab hinnata inimese aru. Mõttediapasoon on "keha" (madala heli analoog) ja "vaimu" (kõrge heli analoog) vaheinstantside jada. Aru, mis haarab ühtsesse mõttesse reaalsuse kehalist ja vaimset mõtet, on tugev ja filosoofias eriti väärtuslik. Sellise filosoofi sõna elab kauem kui selle oma, kes hoiab kinni ainult kehalisest või viskub abstraktsesse vaimsusse, oskamata toetada seda konkreetse kehalise sisuga.
William James sai aru, et sisekogemuse kirjeldamisel võib vilksatav mõte jääda loogika seisukohast tumedaks, olles siiski sügavalt tähenduslik ja mõjuv. Filosoofilise sõna tähendus ei mahu puhtasse loogikasse. Kunstilist alget filosoofias on vastustanud näiteks saksa ülikoolifilosoofid, kelle lipukirjal on sõnad "teadus" ja "loogika". James seevastu oskas kõnelda kaudsete vahenditega. Näiteks räägib ta oma müstilisest kogemusest naerugaasi mõju all, et sellisele kogemusele on omane lepitatus, nagu maailma vastandlikud küljed, mille kokkupõrked põhjustavad meie sisemisi torme ja vastuolusid, oleksid üles sulanud ja moodustanud ühtse terviku. Nad ei ole ühe soo liigid, vaid ülevam liik saab oma vastandi sooks ja lahustab selle endas. James tunnistab selle mõtte loogilist tumedust, kuid ka selle mõju endale, ning tunneb, et selles on tähendus, mis on kokkupuutes Georg Friedrich Wilhelm Hegeli filosoofiaga. (Hegelit peab James müstikuks, kelle loogika on vaid tema müstilise intuitsiooni väline vormistus.) James lõpetab selle jutu tähendamissõnadele vihjava fraasiga "kel kõrvad on kuulda, see kuulgu". Kunst, iseäranis muusika, kõneleb eelkõige meie tunnetega, mitte aru loogiliste vilumustega. James ütleb, et välisel sündmusel ei ole loogilist seost tunnetega, mida see tekitab. Tunded ja loogiliselt väljendatud mõtted on rööbitised. Tunded ei sünni loogikast, vaid mõtleva subjekti loomses ja vaimses elus. Tunnetusega on seotud nii aru ja loogika kui ka loomsus ja vaimsus, kuid erineval moel. Ka filosoofias on neil erinev roll. Võib arvata, et neid seob intuitsioon, (Jamesil seda oletust ei ole). Henri Bergsoni ("Filosoofiline intuitsioon") järgi on filosoofiline intuitsioon kokkupuude sügava ja olulisega asjades endis. Bergsoni järgi on filosoof teadlase antipood, ta ei allu ega võimutse, vaid püüdleb sümpaatia poole. Filosoofilisel intuitsioonil ei ole tegu surnud liikumatusega, vaid kestvusega, loova saamisega. Bergsoni järgi näitab muusika pideva loova liikuvuse püsivust. Meloodia on niisugune saamine, kus saamine ise on substantsiaalne ega vaja tuge. Meloodiat me tunneme vahetult, ta on meie jaoks lihtne ja jagamatu, kuigi ta on ajaline sündmus. Meloodia terviklikkuse eeskujul saabki mõista filosoofilist intuitsiooni. Intuitsioon on vahetu haaramise lihtsuses peatatud loov aeg. Loogika tegeleb mõistetega, kunst kujunditega. Bergsoni järgi on nii, et kui mõistestik üle kanda intuitsiooni, millest ta on alguse saanud, tõmbub see kokku kujundiks. Filosoofia aluseks on alge, mis otseselt viitab kunstile, iseäranis muusikale. Mõisted on sekundaarsed moodustised, nagu liikumatud ülesvõtted loova saamise pidevalt muutuvast reaalsusest.
Marcel Prousti ja Bergsoni mõjul hakkas Marcel filosoofia ja muusika vahelist seost kuulaja seisukohast nägema mineviku, oleviku ja tuleviku prisma läbi ning võrdles Wolfgang Amadeus Mozarti ja Richard Wagneri muusika mõju. Marceli ("Bergsonisme et musique") järgi tühistab Igor Stravinski muusika erinevuse pealiskaudse ja sügava vahel puhtas liikuvuses, on absoluutses vastuolus sellise filosoofiaga, mille jaoks olemist saab haarata erinevatel sisemisuse astmetel, aktiivselt enese kallal töötava teadvuse pingutuse astmetel; Stravinski maailm on teadvusele võõras. Bergsoni ja Marceli järgi tuleb tabada olemise tasandite astmede väärtuse erinevat kõrgust, eristada sügavat ja pealiskaudset, kõrget ja madalat. Ei saa olla sügavat filosoofilist mõtet ilma olemise hierarhilisuse eelduseta. Marcel küsib, mis on sügav muusikaline idee. (Otseses mõttes muusikas ideid ei ole, kuid siin on tegu metafooriga. Ilma metafoorideta läbi ei saa, kuid on tarvis arenenud taktitunnet, mis teeb kindlaks konkreetse metafoori kohasuse ja produktiivsuse.) Ta jõuab järeldusele, et tahte keskendatusest ei piisa, et tekiks tunne uuest mõõtmest, mida ma nimetame sügavuseks. Sügav on see idee, mis voolib meid endid. See on idee, mis astub üle korduste, mehhanismide, harjumuste, kõigi meie hinge valmisvormide sinna, kus me oleme haavatavad, sest seal me alles saame iseendaks, paneme end kokku, muudame ja kujundame end. Sügavad ideed, nii filosoofilised kui ka muusikalised, aktiveerivad vaimset kasvamist. Sügav idee tungib inimese sisemaailma, kui inimene on "ülalt lõdvestunud". Teda kutsub meie vaimse lõpunikujundamatuse igatsev tühjus. Sügav idee on "formatiivne". Siin on Marceli "metafüüsilise rahutuse" ja "ontoloogilise nõude" prototüüp. Elulis-vaimse maailma jagamatut keskset ühtsust, mis on isiksuse aluseks, loob muusikat tajuv ja mõistev hing. Sarnast funktsiooni võivad täita ka teised kunstiliigid, samuti armastuse kogemus. Kunst ja iseäranis muusika ning armastus on põhilised jõud, mis rajavad meie vaimse kindluse. Sarnaselt toimib filosoofiline mõte, mis eeldab olemise hierarhilisust. Selleks et taevasfääride muusika vormimoodustavad lained tungiksid hinge, ning aitaksid meil end voolida, on tarvis nii pingsat ülespoole püüdlemist kui ka lõdvestust ülalt, valmisolekut vastu võtta seda kõrget ja sügavat, mida meis äratab armastus, kunst, filosoofia ning müstiline ja religioosne kogemus ja traditsioon. Müstiline kogemus, mis on aimatav Bergsoni intuitivismi taga, ületab intellektualismi, nagu muusikagi. Marceli järgi võimaldab sügav idee ligipääsu sinna, kus leitakse iseennast, ja kui muusika müstilist väge saab põhjendada, siis seisnebki põhjendus selles. Marcel näeb muusikas ja Bergsoni filosoofias (kuid mitte bergsonismis) isiksuse võimalust jõuda vaimsete pulmadeni iseendaga ja maailmaga ning oletatavasti Jumalaga. Intellektualism oma mõiste metafüüsikaga seda ei suuda.
Isiklikku
Viktor Vizgin kirjutas 2014. aastal õega kahasse mälestusraamatu Vizginide perekonnast ("Визгины и другие", 'Vizginid ja teised'), kust selgub, et pere elas 1930.–1940. aastatel Kiievis, Habarovskis, Poljarnõis, Kaasanis ja Moskvas. Nende isa Pavel Vizgin (1906–1981) oli Kaasanist pärit noormees, kelle Komsomol suunas mereväkke. Ta lõpetas Leningradis Frunze-nimelise Sõjamerekooli. 1934. aastal suunati ta teenima Kaug-Itta – Amuuri flotilli (tõusis seal luureosakonna ülemaks) ja aastatel 1940–1944 oli ta Põhjalaevastiku luureülem. 1948. aastal kolis pere isa uude teenistuskohta – Moskvasse – kus Viktor läks sügisel kooli – teise klassi ja vanem vend Vladimir (sündinud 19. detsembril 1936 Habarovskis) viiendasse. 1961. aastal arvati isa reservi 1. järgu kapteni auastmes.
Suure tõenäosusega on teadusajaloolane Vladimir Vizgin tema vend.
Mart Naaber
Mart Naaber (sündinud 15. detsembril 1992) on eesti võrkpallur. 2017. aastal kutsuti ta esimest korda Eesti võrkpallikoondisse ning alates hooajast 2021/22 mängib ta Eesti meistriliiga klubis Bigbank Tartu.
Georg Ots Spa Hotell
Georg Ots Spa Hotell (lühend GOSPA) on spaahotell Saare maakonnas Kuressaares aadressil Tori tänav 2.
Mart Naaber
Klubivõrkpall
Mart Naabri esimene hooaeg (2012/13) Eesti meistriliiga tasemel oli klubis Bigbank Tartu. Naaber meeskonna põhikoosseisu üldiselt ei kuulunud ning kukkus hooaja teises pooles käe kipsi, mistõttu ka vahetusest sekkuda ei saanud olulistes mängudes. Klubi medalitele sellel hooajal ei jõudnud, kuid Naaber jätkas klubis mängimist ka järgneval hooajal (2013/14). Klubi sai teisel hooajal Eesti karikavõistlustel ja Balti liigas teise koha ning tuli Eesti meistriks. Naaber oli meeskonnas mõlema hooajal varumehe rollis.
Georg Ots Spa Hotell
Hotell avati 2004. aastal, hoone projekteeris 2004 KOKO Arhitektid.
Mart Naaber
Klubivõrkpall
Hooajal 2014/15 vahetas ta Eesti siseselt klubi ning mängis ühe hooaja Danpower/Võru Võrkpalliklubis, kus ta sai kanda põhimehe rolli. Klubi medalimängudesse ei sekkunud.
Järgneval hooajal (2015/16) naasis Naaber Bigbank Tartusse. Klubi medalitele ei jõudnud. Naaber sai küll rohkem mänguaega kui algusaastatel Tartus, kuid põhimeheks teda siiski lugeda ei saanud. Ta jätkas klubis hooajal 2016/17, kui klubi sai Credit24 Meistriliigas kolmanda ja Eesti meistrivõistlustel teise koha. Sel hooajal tõestas Naaber end tugeva põhimängijana ja valiti ka Credit24 Meistriliiga detsembri parimaks mängijaks. Hooajal 2017/18 Tartus saadi teine koht Eesti karika- ja meistrivõistlustel. Naaber oli klubis ka neljandal hooajal (2018/19). Võideti Credit24 Meistriliiga ja saadi teine koht Eesti meistrivõistlustel.
Sadala rahvamaja
pisi|Sadala rahvamaja 2022. aastal Sadala rahvamaja on rahvamaja Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadala alevikus.
Rahvamaja ehitati 1930–1932. Majas on 250-kohaline saal, väike saal ja õppeklass.
Mart Naaber
Klubivõrkpall
Hooajaks 2020/21 sõlmis Naaber lepingu Hispaania meisterklubi CV Terueliga. Hooaeg algas septembris Hispaania superkarika võiduga; Hispaania karikavõistlustel jõuti poolfinaali ja Hispaania meistrivõistlustel saadi kolmas koht.
Hooajaks 2021/22 naasis Naaber kodumaale ning hakkas taas mängima Bigbank Tartus. Klubi osales CEV Meistrite Liiga ja CEV Cupi eelringides, kuid kummaski sarjas põhiturniirile ei pääsenud. Klubi võitis kõik kohalikud sarjad: Eesti karikavõistlused, Eesti meistrivõistlused ja Credit24 Meistriliiga. Naaber mängis meeskonnas ka järgmisel hooajal (2022/23). Klubi osales CEV Challenge Cupil, kus jõuti 1/8 finaali. Võideti Eesti karikavõistlused ja Balti liiga ning saadi Eesti meistrivõistlustel teine koht. Mart oli meeskonna põhimängija ning valiti Eesti meistrivõistluste sümboolsesse koosseisu.
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Gorod
Gorod (originaalpealkirjaga Город) on aastast 2004 Narvas ilmuv venekeelne nädalaleht, mis vahendab Narva linna ja selle lähiümbruse uudiseid ning sisaldab ka telekava.
2005. aastal ilmus venekeelse versiooniga paralleelselt ka eestikeelne versioon Linn.
Surdegise Püha Vaimu klooster
thumb|Surdegise klooster XIX sajandil
Surdegise Püha Vaimu klooster (leedu keeles Surdegio Šv. Dvasios vienuolynas) on endine õigeusu mungaklooster Leedus, mis asub Anykščiai rajoonis Troškūnai vallas Surdegise alevis.
Kloostri säilinud hooned ja kirik (praegu katoliku kirik) on aastast 2018 muinsuskaitse all.
Ajalugu
thumb|right|Kloostrikompleks tänapäeval
Aastal 1510 lubas Surdegise maaomanik Bagdonas Staveckis Valevski-Levkovskitel sinna õigeusu kiriku ehitada.
Aastal 1530 pühitseti kirik koos kiriku juures voolava allikaga Jumalaemale, ühtlasi sai kirik omale Jumalaema kujutava ikooni. Selle kõrvale rajas Biržai kirikuvanem Aleksejus Feodorovičius Kolmainu kiriku, mis oli samuti õigeusu kirik. Aastal 1612 või 1625 alustati vana Jumalaema kiriku asemele uue kivihoone ehitamist. Hoone valmis aastal 1636. Aastal 1627 asutas sealse mõisa omanik Ana Staveckaja Surdegisse õigeusu mungakloostri.
Ana Staveckaja eraldas kloostrile ka maad. Kloostrile kuulus Anykščiais asuv veski ja aastast 1864 ka kalastusõigus Rubikiai järvel (varem kuulus see Troškūnai bernardiinide kloostrile).
Hiljem finantseerisid kloostrit mitmed Ogińskite perekonda kuuluvad inimesed. Aastal 1721 annetas kloostrile sada rubla ka Peeter I.
R. Laukaitytė uurimuse kohaselt ei toonud erinevalt teistest aladest, mis Poola jagamisel Venemaaga liideti, võimuvahetus kaasa uute õigeusu kihelkonnakirikute rajamist. Õigeusu kiriku tegevus keskendus Leedu aladel olemasolevatele kloostritele Surdegises, Vievises, Kruonises ja Vilniuses. Kui aastal 1812 oli vaja lagunenud kiriku asemele uus ehitada, pidi seda finantseerima Riia õigeusu kogudus.
Klooster allus algul Kiievi metropoliitidele, aastast 1778 Minski piiskopkonnale, aastast 1778 Polotski piiskopkonnale ja aastast 1840 Leedu piiskopkonnale.
Aastal 1822 valmis kloostri külalismaja. Kloostri juures tegutses tsaariajal kohalik kool, mille kulud klooster ka kattis.
Aastal 1915 evakueeriti klooster sinodi otsusega sõja eest Moskvasse, kus see kaks aastat hiljem suleti. Sellest ajast peale on sealne õigeusu kirik hooletusse jäänud ja lagunenud; kadunud on ka sealne õigeusu kihelkond. Säilinud on teine õigeusu kirik, mis anti üle sealsele katoliku kogudusele. Alevi õigeusklikust minevikust on säilinud vaid aastal 1869 ehitatud kabel, kus asus koopia Surdegise Jumalaema ikoonist. Panevėžysi vene kultuuriseltsi eestvedamisel tehti kabel korda ja asetati sinna aastal 2012 ka ehtne Surdegise Jumalaema ikoon, mis sattus aastal 1936 Kaunase õigeusu koguduse kätte; ühtlasi tehti korda ka Surdegise vene kalmistu.
Läti 100
Läti 100 (läti keeles Latvija 100 või Latvijas valsts simtgade) oli Läti iseseisvumise ja Läti Vabariigi 100. aastapäeva tähistamine 4. maist 2017 kuni 2019. aastani.
Ülelätiline programm hõlmas nii kontserte, filme, festivale, infrastruktuuri arendamise projekte. Suurüritustest toimusid näiteks Läti Film 100, XXVI läti üldlaulupidu ja XVI läti üldtantsupidu.
Wolfgang Schnur
pisi|Wolfgang Schnur [[Demokraatlik Algus|Demokraatliku Alguse asutamiskongressil Leipzigis detsembris 1989]] Wolfgang Schnur (8. juuni 1944 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 16. jaanuar 2016 Viin) oli saksa jurist.
Wolfgang Schnur jäi väga varakult oma vanematest ilma. Ta isa hukkus teises maailmasõjas, ta juudi rahvusest ema põgenes Läände ja Schnur kohtus temaga uuesti alles 1961. aastal. Alates 1946. aastast elas Wolfgang Schnur Rostockis kasuvanemate juures. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta müürsepaks ja omandas keskhariduse õhtukoolis. 1973. aastal lõpetas ta Berllini Humboldti Ülikooli kaugõppes õigusteaduse erialal. Seejärel töötas Wolfgang Schnur advokaadina, 1978. aastal avas ta Rostockis oma advokaadibüroo. Advokaadina kaitses ta muuhulgas ka kodanikuõiguste aktiviste ja sõjaväeteenistusest keeldujaid. Aastatel 1965–1989 oli ta Stasi mitteametlik kaastöötaja varjunimedega "Torsten" ja "Dr. Ralf Schirmer".
1989. aasta oktoobris oli Wolfganz Schnur üks partei Demokraatlik Algus (Demokratischer Aufbruch) asutajaid. 17. detsembrist 1989 kuni 14. märtsini 1990 oli ta Demokraatliku Alguse esimees.
1991. aastal avas Wolfgang Schnur Berliinis oma advokaadibüroo. 1993. aasta juulis võeti talt advokaadina töötamise õigus ära, seda otsust kinnitas ta Saksamaa Liidukohus 1994. aasta juulis.
Borš
pisi| Borš (ukraina keeles ja vene keeles борщ, borštš) on Ukraina päritolu supp, mis on alates aastast 2022 kantud UNESCO inimkonna kiireloomulist kaitset vajava kultuuripärandi nimistusse. Supp on populaarne paljudes Kesk- ja Ida-Euroopa maades, sealhulgas Eestis.
Viited
Borș
Kaarel Saar
Kaarel Saar (sündinud 19. märtsil 1990) on eesti jalgpallur (kaitsja), kes mängib Eesti klubis Rakvere JK Tarvas.
Rulluisusport
Rulluisuspordi võistlusi korraldatakse nii Eestis kui ka välismaal.
Freeskate
Freeskate on üks rulluisuspordi alaliike, kus kasutatakse rulluiske eri oludes, omandatakse rohkem pidurdusviise, pöördeid, nende kombineerimist, hüppeid, trikke, tehakse tasakaalu ja koordinatsiooniharjutusi ning muid võtteid rulluiskude paremaks valitsemiseks. Freeskate hõlmab eri rulluisustiile, näiteks kiir-, triki- ja off-road rulluisutamist. Freeskate 'i juurde kuuluvad takistuste ületamised, oskus sõita eri teekatetel, tagurpidi sõitmine, järsud kallakud, astmed, trepil sõitmine, murule veeremine, hüpped, slide’id, sõitmine ühel jalal, krossisõidud, laskumised, tõusud jne. Freeskate treeningutes osalemiseks eeldame osalejatelt põhioskuste ja baastehnika olemasolu.
Kiirrulluisutamine
Kiirrulluisutamine on sport, kus arendatakse kiirust, vastupidavust ja tehnikat. Keskendutakse teatud kiiruisutehnikatele, sooritades imitatsiooniharjutusi, harjutusi liikumisel ja tehakse praktilist sõitu. Uisusammul keskendutakse igale detailile eraldi ja hiljem seotakse tehnika kokku – õige kehaasend, veeremine väliskandil, tõuge, tõuke lõpu sooritus, kallutamine, jala toomine puhkefaasis, uisu etteviimine. Kiiruse juures on oluline veel sprinditehnika, kurvitehnikad, grupis ja tuules sõitmine, laskumised ja tõusud.
Rulluisuvõistlused
Rahvusvaheline rulluisuliit asutati 1924. aasta aprillis. Selle algne eesmärk oli rulluisuvõistluste jälgimine. Kuid 1947. aastal korraldati esimesed rulluisutamise maailmameistrivõistlused. Suurimad võistlused on eri tüüpi rulluisuspordi maailmameistrivõistlused.
Varustus
Rulluisutamisel on oluline kindlasti varustus – rulluisud, tugikaitsed ja kiiver. Enamik rulluiske on pidurdussüsteemiga.
Rulluiske valmistatakse mitmeks otstarbeks: harrastusrulluisud (4 rattaga), treeningurulluisud, võistlusrulluisud, hokirulluisud, iluuisutaja rulluisud.
Saapad peaksid kindlasti olema parajad ja tugevasti jalas, algajale ei soovitata liiga kiireid rattaid. Rattad on erinevad, sõltuvalt sellest, kas harjutame asfaldil, puupõrandal, tsementkattel jm. Koos rulluiskudega tuleb muretseda randmekaitsmed, põlvekaitsmed, küünarnukikaitsed, kiiver. pisi|Kiir-rulluisud
James D. Melville
James Desmond Melville juunior (sündinud 1957 ) on Ameerika Ühendriikide diplomaat, kes 8. detsembrist 2015 kuni 29. juulini 2018 oli Ameerika Ühendriikide erakorraline ja täievoliline suursaadik Eesti Vabariigis.
Ta lõpetas 1979. aastal Bostoni Ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloos ja 1982. aastal Rutgersi Ülikooli Juris Doctori kraadiga õigusteaduses.
Paolo Veneziano
pisi|Pala Feriale ehk "argipäeva altarimaali" säilinud paneelid, 1345 Paolo Veneziano (ka Veneziano Paolo või Paolo da Venezia) oli 14. sajandil tegutsenud Veneetsia kunstnik. Tõenäoliselt tegutses ta kunstnikuna ligikaudu aastatel 1321–1362 (kindlamalt on teada, et ta tegutses juba 1333. aastal ja suri pärast 1358. aastat). Teda tuntakse ka Veneetsia koolkonna rajajana ja teda on nimetatud 14. sajandi kõige olulisemaks Veneetsia maalikunstnikuks. Tema signeeritud ja dateeritud töödest, millest osa valmis koostöös poegadega, jääb mitu aastatesse 1333–1358. Teda peeti Veneetsia vabariigi ametlikuks maalikunstnikuks. pisi|"Neitsi Maarja ja laps", 1354. Polüptühhoni keskmine maal, [[Louvre]]
James D. Melville
Aastatel 2005–2008 oli ta minister-nõunik Ameerika Ühendriikide suursaatkonnas Venemaal Moskvas ja aastatel 2008–2010 samal ametikohal Ameerika Ühendriikide suursaatkonnas Suurbritannias Londonis. Mõlemas saatkonnas tegutses ta ka ajutise asjurina. Aastatel 2010–2012 juhatas ta välisministeeriumi Euroopa, Euraasia ja rahvusvaheliste organisatsioonide asjade bürood.
Paolo Veneziano
Ta oli detailiküllaste raamidega kaunistatud polüptühhonite ehk mitmeosaliste altarimaalide väljatöötamise juhtfiguur Veneetsias. Sarnased altarimaalid said 13. sajandi jooksul populaarseks kõikjal Itaalias. Sel oli mitu põhjust, kuid üks neist oli muudatus liturgias – missat läbi viiv preester asus edaspidi kogudusega samal altari küljel ja suurema osa ajast oli preestri selg koguduseliikmete poole. See õhutas looma altarimaale ka altari taha ning kohale, et tekitada visuaalne fookuspunkt. Paolo Veneziano on vanim Veneetsia maalikunstnik, kelle nimi on teada, ja ühtlasi ka esimene kunstnik, kes kasutas oma töödes uudset neitsi Maarja kroonimise teemat.
Tema stiili on nimetatud "jätkuvalt bütsantslikuks" (st Itaalia-Bütsantsi stiilis olevaks), kuid seda mõjutasid järjest enam Alpidest põhja pool arenev gootika ja isiklikud detailid. Kuid tema töödest "puuduvad peaaegu täielikult" Giotto mõjutused.
James D. Melville
Suursaadik Melville valdab lisaks inglise keelele vene, saksa ja prantsuse keelt. Ta on abielus ja tal on kaks poega.
Paolo Veneziano
Elu
Paolo sündis kunstnike peres. Tal oli suur töökoda, kus ta töötas koos poegade Marco, Luca ja Giovanniga. Ühtlasi oli ta 54. Veneetsia doodži Andrea Dandolo ametlik maalija. Koos poegade Luca ning Giovanniga maalis ta doodži tellimusel Püha Markuse basiilika kuulsat altarit Pala d'Oro katvad puidust paneelid – "Pala Feriale" ehk "argipäeva altarimaali", mis kattis vaid pühapäeviti ja pidupäevadel avatavat altarit argipäevadel. Tegemist oli ehk Paolo kõige prestiižsema tellimustööga, kuid enamik nende maalitud katete paljudest stseenidest on tänaseks kadunud.
James D. Melville
30. juunil 2018 teatas Melville, et läheb president Donald Trumpi poliitika tõttu erru 29. juulil 2018.
Paolo Veneziano
Elu
Varem peeti Paolot ka ühele teisele Itaalia maalikunstnikule, keda tuntakse nimega "Master of the Washington Coronation", omistatud tööde autoriks, kuid enam ei ole kunstiajaloolased selles ühel meelel.
James D. Melville
3. augustil 2018 tunnustas president Kersti Kaljulaid teda I klassi Maarjamaa Risti teenetemärgiga.
Hans Polle
Hans Poll(e) (suri enne 1522) oli Saare-Lääne piiskopi vasall, Pollide Saaremaa haru esiisa.
Elulugu
Ta oli arvatavasti Virumaalt pärit vasalli Jürgen Polle (suri pärast 1481) poeg. Tõenäoliselt kuulus Hansule Virumaal Põlula, mis aga kuulus juba 1489. aastal Mekesi suguvõsale. 2. novembril (vkj) 1498 ostis ta Hans Scheerilt Saaremaal Lööne mõisa ja asus sinna elama.
Perekond
Ta oli abielus Gertke Titferiga, kes pärast tema surma abiellus Arnt Aderkasiga. Nende poeg oli Lööne mõisnik Bartholomäus Poll.
MSC Flaminia
MSC Flaminia on Saksamaa Panamax-tüüpi konteinerilaev, mis ehitati 2001. aastal Daewoo Shipbuilding & Marine Engineeringi laevatehases Okpos Lõuna-Koreas. Saksamaa lipu all sõitvat ja Conti Reederei Management GmbH & Co. Konzeptions-KG-lt renditud laeva käitab Šveitsi laevakompanii Mediterranean Shipping Company (MSC).
Ajalugu
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 4073 Daewoo Shipbuilding & Marine Engineeringi laevatehases Okpos Lõuna-Koreas 5. märtsil 2001 ning 26. mail 2001 lasti laev vette. 20. augustil 2001 anti laev omanikule üle.
Tehnilised andmed
MSC Flaminial on kümnesilindriline kahetaktiline peamasin MAN B&W 10K98MC-C, mille võimsus on 57,1 MW, laeva kiirus on 25 sõlme. Laeva vööris on põtkur võimsususega 1,5 MW.
Juhtumid
Laupäeval, 14. juulil 2012 tekkis Atlandi ookeanil Charlestonis Antwerpeni sõitval laeval 4. laadruumis tulekahju ja plahvatus. Üks meeskonnaliige sai surma.
Ilkka Koski
Ilkka Rikhard Koski (10. juuni 1928 Jyväskylä – 28. veebruar 1993 Helsingi) oli Soome poksija.
Koski oli kokku seitsmekordne Soome meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1951–1956 ja 1958.
Koski sai raskekaalus (üle 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ingemar Johanssonile (Rootsi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning osales 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Giacomo Bozzanole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Koski osales ühe korra raskekaalus (üle 81 kg) Euroopa koondises maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskondadega. Ta kaotas oma kohtumise Chicagos 1954. aasta mais.
Koski poksis juunist 1958 kuni augustini 1962 elukutselisena. Ta pidas 9 kohtumist, millest võitis 7 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas ühe kohtumise (nokaudiga) ning üks kohtumine jäi viiki.
ASAP
ASAP võib tähendada mitut asja.