cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rahvuspark
Eesti
Samal aastakümnel üritati kuuendat rahvusparki luua ka Emajõe-Suursoo aladele, kuid kolme Tartumaa valla elanike ägeda vastuseisu tõttu 2010. aasta lõpul jäi see plaan teostamata. Nüüd on seal kolme varasema kaitseala liitmisega loodud Peipsiveere looduskaitseala (34 430 ha soo- ja metsaelupaiku ning rohkesti kaitstavaid taime- ja linnuliike, lisaks Piirissaare haruldased konnad).
Kökari vald
on vald Soomes Ahvenamaal, Ahvenamaa kõige lõunapoolsem vald. Vald hõlmab Kökari saared. Vallas räägitakse rootsi keelt.
Inglise mastif
Inglise mastif ehk inglise dogi (ka mastif) on suurt kasvu inglise koeratõug.
Kökari vald
Valla pindala on 64,16 km², maapindala 63,77 km², siseveekogude pindala. Lisandub 2101,11 km² mereterritooriumi, koos millega on valla pindala 2165,05 km².
Inglise mastif
Britid aretasid mastifi kõige puhtamas vormis. Inglise mastif aretati valvuriks – inglastel olid suured lossid ja maavaldused, kus koerad öösiti ringi liikusid. pisi|tühi|Inglise mastif
Kökari vald
Nimi
Valla nimi esineb esmakordselt taani käsikirjas, mis kirjeldab mereteed Taanist Eestisse. Arvatavasti sealne frantsisklaste klooster siis juba tegutses. Nimi kirjutati Thiyckækarl, mis võis viidata saareasukate paksusele.
Soomekeelne nimi on Köökari.
Loodus
Kõrgeim tipp on Tellmossberget (36 m).
Saartel on rikkalik floora ja fauna, mis on saareti pisut erinev. Kökari vallas on Soome ainuke jugapuu looduslik kasvuala.
Idöl, Långskäril ja Sandskäril on looduskaitsealad. Kökari edelaosas on hükgekaitseala Karlbybådarna, kus 2006 loendati umbes 2000 hüljest.
Haldusajalugu
Vald asutati 1908 Föglö valla osale.
Rahvastik
Elanike arv oli 31. jaanuaril 2007 297 (161 meest ja 136 naist). Rahvastiku tihedus on 4,7 in/km².
95% elanikest on rootsikeelsed.
Külad on Finnö, Hellsö, Karlby, Kyrkogårdsö, Söderby, Österbygge ja Överboda.
Majandus
Vald kuulub Ahvenamaa saarestiku piirkonda.
Kökarile saab Ålandstrafikeni parvlaevaga, mis sõidab Galtbyst Korposse või Långnäsist Lumparlandi. Kökar on suurest liiklusest kõrval. Sadam on Hamnö lõunaosas.
Ajalugu
Kökari saared hakkasid merest välja kerkima umbes 2000 eKr kiviaja lõpus. Teoreetiliselt võisid saart külastada juba kiviaja kütid.
Tuhat aastat eKr oli Kökaril hülgeküttide asula.
Keskajal asetses Kökar Rootsi ning Soome ja Baltimaade vahelisel mereteel (Kökar jäi Föglö ja Aspösundi vahele). Hamnö saar (Kökarfjärden) oli tähtis sadamakoht skääristiku ja avamere piiril, üks paremaid sadamakohti kogu skääristikus (sügavus üle 100 m). Tal oli kaitstud asend. See oli laevadele joogiveevarude täiendamise koht.
Lähedal oli tursapüügikoht ning Hamnö saarel oli frantsisklaste klooster, mis rajati sadama juurde. Kloostri mungad olid osavad mitmel alal, sealhulgas meditsiinis. Nii sai Hamnöst skääristiku tähtis keskus. Hamnö õitseng oli 15. sajandil.
Pärast keskaja lõppu kaotas Hamnöt läbiv meretee tähtsuse. Tee hakkas kulgeme Kökari idaosa kaudu. Pärast reformatsiooni oli Hamnöl lihtne kabelkirik kapellaanimajaga.
Vaatamisväärsused
pisi|püsti|Frantsiskaani munga haud [[Kökari kiriku seina ääres]]
Kökari Püha Anna kirik Hamnö saare põhjaosas on ehitatud 1784 frantsisklaste kloostrikiriku ning 17. sajandil ehitatud puukiriku kohale. Kiriku kõrval on kloostrikelder, kus on muuseum, mis tutvustab kohalikke arheoloogilisi leide. Samuti on seal Franciscuse kabel. Samuti on seal meremeestekabeli ja sadamarajatiste jäänused.
Otterböte on noorema pronksiaja hülgeküttide asula, mis rajati umbes 1150–1050 eKr. See avastati 1918 (algul arvati et tegu on noorema rauaaja kalmetega). Ta asub Hamnöl Otterbötes Tellmossbergeti kõrval Otterbötebergeti nõlval Karlby ja Överboda vahel. Sealt on leitud palju potikilde ja ebaharilikult palju loomaluid. Asulaleid koosneb üheksast onniasemest, lõkkekolletest, kaevust ja neljast jäätmehunnikust. Onnid olid tõenäoliselt jurtade sarnased. Potikillud on pärit suurtest anumatest. Enamik luid pärineb hüljestelt. Tegu on ühe tuntuma noorema pronksiaja asulaga Läänemere maade põhjaosas. Osalised arheoloogilised väljakaevamised toimusid 1946 ja 1950. Potikilde leiti 250 kg, kiviesemeid 19 kg ja loomaluid 10 kg. Tulemused avaldati lühidalt 1954, misjärel leiud paigutati mitmesse muuseumi. Põhjalikumaid andmeid esitab esmakordselt Kenneth Gustavssoni doktoritöö "Otterböte. New Light on a Bronze Age Site in the Baltic". Selgus, et saviesemed on pärit Lausitzi kultuurist. Lausitzi kultuuri aladelt pidi tuldama hilissügisel, talvitutama, peetama veebruaris-märtsis hülgejahti ning seejärel tagasi pöördutama.
Källskär on väike saar ja tuntud vaatamisväärsus Kökari valla lõunaosas. Seal on omapärased jääaegsed moodustised, palju maju ja aed.
Suur-London
pisi|Punasega on [[Inglismaa kaardil tähistatud aastal 1965 moodustatud Suur-Londoni tseremoniaalne krahvkond, mis on ühtlasi ka üks üheksast Inglismaa regioonist. Triibutatud on eraldiseisev tseremoniaalne krahvkond City of London]] pisi|[[County Hall Londonis Lambethis, Suur-Londoni nõukogu asupaik]]
Suur-London (inglise keeles Greater London) on regioon, haldus- ja omavalitsusüksus, tseremoniaalkrahvkond Suurbritannias Inglismaal, mis hõlmab Suurbritannia pealinna ja selle lähiümbrust.
Suur-Londoni pindala on 1572 km². Elanikke 7 753 600 (2009).
Nimi Suur-London (Greater London) on olnud kasutusel kaua aega enne 1965. aastat, näiteks juba 20. sajandi alguses Londoni politseiringkonna tähenduses. Samuti on seda nime kasutatud statistilistel eesmärkidel ja linna ehitusplaneerimise kavades. Nimega Suur-London on tähistatud ka Londoni linnastut. Kuid alles 1965. aastal sai Suur-London haldusüksuse tähenduse.
Kõrgema tasandi haldus- ja omavalitsusüksus (1965–1986)
pisi|left|Suur-Londonit kui uut [[haldusüksust moodustavad allüksused enne 1965. aastat]] Aastail 1900–1965 hallati Suurbritannia pealinna ja selle lähiümbrust Londoni halduskrahvkonna võimuorganite kaudu (endise krahvkonna ala on kõrvaloleval pildil metropolitan borough ' de ala). Aastal 1965 Londoni krahvkond kaotati, selle asemele moodustati viis korda suuremat territooriumit hõlmav uus haldus- ja omavalitsusüksus Suur-London. Selleks tuli kärpida Londonit ümbritsevate krahvkondade (home counties) piire. Ka kolm krahvkond-linna (county boroughs) lülitati Suur-Londoni alla.
Kahetasandilise omavalitsemise struktuuris ülemise tasandi võimuorganiks moodustati 1965. aastal valitav Suur-Londoni nõukogu (Greater London Council). Viimase residentsiks sai ThamesI kaldal Lambethis asuv uusbarokses stiilis ehitatud County Hall, mis oli kuni 1965. aastani Londoni krahvkonnanõukogu asupaigaks.
1986. aastal reorganiseeris Margaret Thatcheri juhitud konservatiivide valitsus kahetasandilise omavalitsusstruktuuri ühetasandiliseks. Suur-Londoni-Nõukogu saadeti laiali, selle funktsioonid läksid üle linnaosadele ja osa funktsioone võttis keskvalitsus enda kanda.
Regionaalne omavalitsus (alates aastast 2000)
1994. aasta aprillis lõi John Majori valitsus igasse Inglismaa regiooni, sealhulgas ka Suur-Londoni regiooni, valitsusasutuse government office ' i, millesse kuulusid muuhulgas 12 Briti ministeeriumi esindajat. Government office ' id omasid mõningast vastutust keskvalitsuse poliitika elluviimisel regioonides ja tegutsesid aastail 1994–2011.
Aastal 2007 seadis Gordon Browni valitsus sisse Briti valitsuses iga regiooni jaoks oma regionaalministri ametikoha. Ministrid tegutsesid kuni aastani 2010. Viimane Londoni regionaalminister oli Tessa Jowell aastatel 2009–2010.
Tseremoniaalkrahvkond
Koos halduskrahvkonna kaotamisega 1965. aastal likvideeriti ka Londoni tseremoniaalkrahvkond. Uue haldusüksuse – Suur-London – moodustamisega, asutati paralleelselt ka Suur-Londoni tseremoniaalkrahvkond, mis sarnaselt Londoni tseremoniaalkrahvkonnaga ei hõlma City of Londonit, milles on moodustatud omaette tseremoniaalkrahvkond.
Suur-Londoni Lord Lieutenant on aastast 2008 Sir David William Brewer, endine City of Londoni lordmeer.
Suur-Londoni omavalitsused
Suur-Londoni omavalitsemise madalamal tasandil – ringkonnatasandil – moodustati Suur-Londonis allüksustena 32 linnaosa (London boroughs), kus valitavateks haldusorganiteks said linnaosanõukogud (London borough councils). Halduslikult kuulub 33. omavalitsusüksusena Suur-Londoni alla ka eristaatust (nn sui generis) omav Londoni südalinnas asuv City of London.
Linnastu
Suur-Londoni linnastu (Greater London Urban Area) on statistiline üksus ja ei kattu Suur-Londoni kui haldusüksuse territooriumiga.
Linnastu väline piir jääb Metropolitan Green Beltist sissepoole, seetõttu on ta väiksem London commuter belti piiridest.
Linnastu pindala on 1623,3 km² (2001). Elanikke 8 505 000 (2005).
Hiidlinn
Vahel nimetatakse Londoni ja selle ümbruskonna linnastunud alasid ka Suur-Londoni või Londoni hiidlinnaks (London metropolitan area). Territoriaalselt hõlmab hiidlinna ala oluliselt suurema piirkonna kui Suur-Londoni linnastu ala. ESPONi andmeil elas sellises konurbatsioonis hinnanguliselt 13 708 000 inimest (2007).
Kastre
Kastre on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Küla põhjapiiri märgib Emajõgi. Kastre küla territooriumi alla jäävad ka ulatuslikud alad Emajõe-Suursoost.
Külas asus Kastre mõis. Tänapäeval tegutseb endises mõisa peahoones hooldekodu.
1920. aastatel moodustati Kastre mõisa maadest Kastre asundus. 1977 muudeti asundus Kastre külaks.
Kaitsealustest objektidest asuvad külas Kastre park ja Kastre Pähnialune ning muistne asulakoht. Suursoo alal asuvad ka kiviaegsed Akali ja Kullamäe asulakohad.
Kroonlinna sõjakuberner
Kroonlinna sõjakuberner (vene keeles кронштадтский военный губернатор) oli ametikoht Venemaa Keisririigis Kroonlinnas.
1809. aastast oli Kroonlinna sõjakuberner ka sadama kõrgeimaks komandöriks (vene keeles главный командир Кронштадтского порта) ehk sadamakomandandiks (saksa keeles Kriegsgouverneur und Hafenkommandant von Kronstadt).
Mäksa
Mäksa on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Ardabīli provints
Ardabīli provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Aserbaidžaaniga ja kirdes 70 km ulatuses Kaspia merega.
Provints moodustati 1993. aastal Ida-Aserbaidžaani provintsi idaosast.
Rahvastikust enamiku moodustavad aserid.
Provints jaguneb üheksaks maakonnaks.
🇮🇷
SA
SA on lühend, millega tähistatakse:
Ühendusi ja ettevõtteid
Riike ja haldusüksuseid
Muid tähendusi
Roland Buck
Roland Buck (13. juuni 1913 Everett, Washingtoni osariik – 1979) oli USA pastor.
Söll
Söll on tavaliselt katlakujuline suletud lohk maapinnas. Söllide läbimõõt on enamasti kuni paarsada ja sügavus kuni paarkümmend meetrit. Söllide kogumit nimetatakse söllistikuks.
Söllid on tekkinud kas liustiku taandumisel setteisse mattunud mahajäänud irdjää sulamisel või liustiku all (või ka selle serva ees) sulamisvee evorsiooni tagajärjel.
Enamasti on söllis väike soo või järv (söllijärv).
Gustavia
Nimi Gustavia võib viidata järgnevale:
Ise (Birgit Õigemeel)
"Ise" on Birgit Õigemeele neljas singel tema omanimeliselt debüütalbumilt.
Ajalugu
Loo meloodia on kirjutanud Pearu Paulus, Alar Kotkas ja Ilmar Laisaar, sõnad Jana Hallas. See anti välja 2008. aasta augustis plaadifirma MTH Publishing kaudu.
Väli (muusika)
Väli (saksa keeles Feld, soome keeles kenttä), ka helimassiiv, kõlamassiiv (inglise keeles sound mass), pind (saksa keeles Fläche), on muusikas piiritletud helimass. Välja tüüpilisteks omadusteks on helikõrguslik ulatus (ambitus) ja ajaline kestus.
Kahtla
Kahtla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Väli (muusika)
Muudeks välja identiteeti määravateks muusikalisteks parameetriteks võivad olla näiteks kontuuri tüüp, tämber, helikõrguslik või rütmiline koostis, faktuur, helitugevus, suund, kiirus, helikõrguslik või rütmiline tihedus, dünaamika.
Kahtla
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laimjala valda.
Külas asuvad Kahtla Lasteaed-Põhikool, Laimjala Vassilius Suure kirik ja Kahtla kalmistu.
Väli (muusika)
Välja võivad moodustada eri tüüpi muusikalised objektid: näiteks lühikesed või pikad, sirged, trillerdavad või tremoleerivad helid, meloodiad, akordid, klastrid, glissando 'd.
Kahtla
Kahtla küla karjamaal (bussipeatusest 2,5 km lääneloode pool) asub üks Saaremaa kahest kaitse all olevast rauaaja vanema poole asulast (Kahtla asulakoht). Maadevahe jõe ja Pöide–Valjala vaheliste soiste alade servas asuvat muistset asustuskeskust uuris 1976.–1979. aastani Vello Lõugas. Kahtla kivikirstkalmed on esimesed endise Pöide kihelkonna alal avastatud varase rauaaja kalmed.
Ambassa
Ambassa on linn Indias Tripura osariigis, Dhalai ringkonna halduskeskus.
Väli (muusika)
Ühe või teise muusikalise parameetri väärtuste muutumine ei pruugi veel välja tajutavat olemust muuta: näiteks muutuda võib välja ulatus (väli võib laieneda või kokku tõmbuda), intervallistruktuur, faktuur, tämber (näiteks keelpillid sul tasto -> sul ponticello, instrumente võib jääda vähemaks või tulla juurde).
Väli võib olla staatiline või dünaamiline.
Väli võib olla homogeenne või heterogeenne. Väli võib koosneda ainult punktilaadsetest stakaatohelidest või allapoole suunatud glissando 'dest või keerukatest erinevate omadustega muusikaliste objektide kooslustest.
Välja võib kirjeldada ka statistiliste meetodite abil.
Välja kohta on kasutatud piltlikke nimetusi nagu 'mass', 'valing', 'pilv'
Otava suures muusikaentsüklopeedias artiklis "Kenttä" on Risto Väisänen (1978) andnud sõnale "väli" muusikas ka teise tähenduse: väli on "loomult staatiline või aeglaselt muutuv tekstuuritüüp, milles tähtsaim on üldkuju, tämber, kõlav ruum, ent mis detailiti on ometi hoolikalt ja sageli väga tihedalt läbi põimitud."
Mõiste ja termin
Musik-Konzepte 53. numbris (1987: 16) defineeritakse välja (saksa keeles Feld) järgnevalt: "eine Srecke (der Zeit, des Raumes), innerhalb derer bestimmte Verhältnisse gelten."
Erkki Salmenhaara kasutab nimetust kenttä (1964) ja Feld (1969). Michel (1985) on tõlkinud nimetuse otse ja tarvitab sõna champ. Harald Kaufmann (1964) kasutab nimetust (Klangfarben-)Abschnitt, Jonathan W. Bernard (1987) nimetust plane ja John de Witt Van der Slice (1979) lihtsalt nimetust cluster, vahest ka sonic presence. Cwyneth Margaret Roberts (1978) tarvitab nimetust sound mass. Walter Gieseler (1975: 51) kirjutab: "Die Besonderheiten der Clusterkomposition sind in ihren Grundzügen schnell an Beispielen gezeigt. Schon die Besetzung der Ensembles erweist den Cluster als ein Gebilde von Tonscharen, von Tonmassen." Gieseler viitab Xenakise teosele Metastasis, Penderecki Trenos'le ja Ligeti Atmosfääridele, milles on 56 soleerivat keelpilli, 16 puu- ja 15 vaskpuhkpilli. Gieseler (1975: 91) kasutab tõsi küll ka terminit Feld. Kirjutise "Strukturen im Spielraum serieller oder statistischer Bestimmung" osad on 1. Punkte, 2. Gruppen, 3. Felder. Tekst algab järgnevalt: "Musikalische Felder müssen, da sie zum Ausufern neigen, mit statistischen Methoden zusammengehalten werden. Statistische Organisation von Massenstrukturen geht auf annähernde Bestimmungen von Gesamtheiten, eben Feldern aus, wobei Einzelstimmungen, die hinreichende Genauigkeit verlangen, vernachlässigt werden." Kuigi Gieseler viitab siin esmajoones Xenakisele ja Lutoslavskile, võib tema ettekujutuse väljadest kanda üle ka Ligeti Atmosfääridele.
Bernardi tarvitatud plane on otsene tõlge sõnast Fläche. Seevastu sõna cluster viitab vaid helikõrgustele. Robertsi kasutatud sound mass on loogiline. Termini kasutamist selgitab Roberts järgnevalt (1978: 5): "The term "sound mass" is used in this study to refer to a block of sound of such a complexity that its individual components are subordinate to the total aural effect". Roberts kasutab seda sõna tähistamaks kogu seda kõla, mis teatud lõigu jooksul kostab. Saksa keeles tarvitatakse nii nimetust Fläche kui ka Feld. Ligeti tarvitab nimetust Fläche. Võiks mõelda, et Ligeti märkmeid tehes ja hiljemgi Atmosfääridest rääkides on mõelnud tõesti vaid pindade omadustele (pindade ehitusest, tämbrist jne.), teiste sõnadega komponeerinud, kasutades materjalina pindu. Pindade piiride (kestused, ambitused) määratlus seevastu sünnib ilmselt erilistes protsessides. Teose uurijail on loomulikult erinevad lähtekohad ja vaatenurgad kui heliloojal enesel. Valmis teoses on pinnad ju piiritlemata. Seetõttu on kasulik tarvitada Atmosfääride puhul nimetust 'väli', kui uurida teose piiratud pindu. Saksakeelses kirjanduses tarvitataksegi sagedamini sõna Feld. Seevastu inglise keeles sõna field millegipärast ei tarvitata.
Anneli Arho, rääkides Ligeti Atmosfääride üksikutest piiratud pindadest, kasutab oma analüüsis sõna 'väli' (soome keeles kenttä). Ka välja ja lõigu mõiste kasutuses on Arho seisukoht erinev näiteks Salmenhaara (1964, 1969) ja Micheli (1985) omast. Salmenhaara (1969: 85–86) kirjutab: "Die Gesamtform von Atmosphères ist das Resultat der Teilfaktoren, der Beziehungen den Feldern. Die Dauerverhältnisse der verschiedenen Felder sehen folgendermassen aus: (järgneb loetelu väljadest ja partituuris antud kestustest). Irgendeine grossrhytmische Periodizität kann nicht entstehen, da alle Felder von verschiedener Dauer sind. Der Eindruck der Aperiodizität wird noch dadurch verstärkt, dass die Grenzen der Felder oft sehr ungenau sind; zu den Übergängen und verschiebungen kommt es gradweise, unmärklich; an den Grenzstellen können sogar Teile aus drei verschiedenen Feldern gleichzeitig zusammenklingen." Aastal 1964 kirjutab Salmenhaara seevastu (1964: 24): "Teos koosneb ühtekokku 21 lõigust (partituuritähised A – T). Need lõigud ehk väljad on kõik erinevad... Aperioodilisuse muljet tugevdab kuulamisel veel see, et väljade piirid on tihtipeale akustiliselt väga 'ebatäpsed', teiste sõnadega ühest väljast teise liigutakse võimalikult märkamatult, mis sünnib erilise väljatehnika vahenditega." Salmenhaara arvab niisiis, et partituuri sekundinumbrid on väljade kestuseks ja mainib ometi, et piirkohtades (teiste sõnadega partituuritähiste kohal) võib kõlada üheaegselt kolm välja. Arho meelest on põhjust lahutada omaks tarbeks teose materjal – väljad – ja helilooja poolt kasutatud abistruktuur. Seetõttu tarvitab ta oma analüüsis partituuritähiste vahele jääva kohta nimetust 'lõik' (soome keeles jakso). Nimetus 'väli' (kenttä) käib seevastu sellise muusikalise terviku kohta, mis oma individuaalsete omaduste poolest erineb ümbritsevast. Seega lõik on partituuritähiste vaheline kontrollosa, milles võib olla enamasti üks terviklik väli või vaid väljade osi.
Anneli Arho tõdeb, et kahjuks on Ligetil eneselgi probleeme eri nimetuste ja mõistetega. Partituuritähistega märgitud lõikude kohta tarvitab ta nimetust Abschnitt (Ligeti 1979) ja nimetust Fläche kasutab ta sellise terviku tähistamiseks, mida Arho analüüsis tähistab sõna 'väli'.
Györy Ligeti "Atmosfäärid"
Üheks väljade heliloomingus kasutamise näiteks on Györy Ligeti orkestriteos "Atmosfäärid". Teose materjali luues tegi Ligeti sõnalisi ungarikeelseid skitse, mis on hiljem tõlgitud ka saksa keelde. Neis skitsides kasutab Ligeti teose materjalist rääkides välja asemel sõna 'pind' (saksa keeles Fläche). Erinevaid pindu on neis ülestähendustes kirjeldatud esinemisjärjekorras ja iga pinna järel on kestus sekundites. Valmis teoses on lahknevusi esialgseist visandeist, eriti teose lõpupoole esineb muutusi ja lisandusi.
Poka (Kastre)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Külas asub Poka Põrguvaluläte.
Mäletjärve
Mäletjärve on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Külas asub ohvrikoht Annemägi ja Silmaläte.
Seebiooper
Seebiooper, ka seebisari, (inglise keeles soap opera, soap; hispaania keeles telenovela) on seriaal, mida näidatakse tavaliselt televisioonis päevasel ajal iga päev ning mis on mõeldud eeskätt koduperenaistele.
Seebiooperid said alguse raadios. Nüüd saab neid jälgida ka mobiiltelefoni kaudu.
Seebiooperid tekkisid 1920. aastatel raadiosaadetena, mille vaheaegadel mängiti pesupulbrireklaame. Neid kuulavad koduperenaised hakkasid neid kutsuma seebiooperiteks.
Kirglike, kuid naiivsete melodraamadena on tuntud paljud Ladina-Ameerika seebiooperid.
Melliste
pisi|Melliste järv pisi|Hoone Melliste külas 2014. aastal Melliste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Mäksa valla halduskeskus.
Külaliikumise Kodukant ja Tartu Maavalitsuse korraldatud võistluse võitjana nimetati Melliste küla aastal 2012 Tartumaa aasta külaks.
Külas tegutseb 1991. aastal asutatud Melliste Algkool-Lasteaed.
Küla läbib Tartu–Räpina–Värska maantee.
Vehklemine
pisi|Anna Sivkova (vasakul) vehklemas [[Julia Beljajeva vastu 2013. aasta vehklemise maailmameistrivõistlustel Budapestis|249x249px]] Vehklemine on võitlusviis ja spordiala, kus vastased püüavad teineteist tabada relva torke või löögiga. Sportlik vehklemine jaguneb epeeks, floretiks ja espadroniks. Kolm kategooriat erinevad üksteisest reeglite ja relvade poolest.
Ajalugu
Mõõgavõitlus on tuhandeid aastaid vana võistlusala, mis vanasti kuulus sõjaoskuste hulka. Vehklemiseks nimetatakse renessansiajastul alguse saanud mõõgavõitlusstiili, milles kasutatakse kergemapoolseid hästi tasakaalustatud relvi. Vehklemistehnikates on tähtis osa lõigetel ja torgetel.
Sportlik vehklemine sai alguse Inglismaal 16. sajandil ja Prantsusmaal eriti Louis XIV õukonnas 17. sajandil, mil see oli ainult aadlike ja õppurite privileeg. Vehklemises on endiselt liigutusi ja reegleid, mis on pärit tollest ajast. Spordialaks muutus vehklemine 19. sajandil, kui duellide pidamine Euroopas keelati.
Olümpiamängudel on vehklemine olnud kavas kõikidel mängudel alates 1896. aastast. See oli pikka aega peamiselt meeste ala. Naised võistlesid olümpiamängudel esimest korda alles 1924. aastal floretis. Epee on naistel olümpiamängude kavas 1996. aastast Atlantas. Olümpia-aastatel loetakse olümpiavõistlused maailmameistrivõistluseks.
Epee
pisi|299x299px|Epee (ülemine) ja floreti võrdlus Epeevehklemises kasutatakse rasket relva. Punkti saamiseks võib torgata vastase ükskõik millist kehaosa. Kaks võistlejat võivad punkte saada ka korraga.
Florett
Floretis kasutatakse kerget ja paindlikku relva. Punkti saamiseks tuleb torgata torsot, rindmikku, õlgu või selga. Kaks võistlejat korraga punkti saada ei või.
Petäjävesi vald
Petäjävesi on vald Soomes Kesk-Soome maakonnas. Petäjävesi naabervallad on Jyväskylä, Jämsä linn, Keuruu linn, Korpilahti, Multia ja Uurainen. Vallas räägitakse soome keelt.
Külad
Heikkilänperä, Kintaus, Kuivasmäki, Kukkaro, Metsäkulma, Pengerjoki, Töysänperä, Ylä-Kintaus
Vaatamisväärsused
pisi|tühi|Petäjävesi vana puukirik
Lahemaa rahvuspark
Lahemaa rahvuspark on rahvuspark Põhja-Eestis.
Rahvuspark asutati 1. juunil 1971. See on Eesti esimene rahvuspark.
Rahvuspargi pindala on 2015. aasta seisuga 74 784 ha. Sellest 117 ha jaguneb kolme reservaadi, 17 760 ha 43 sihtkaitsevööndi ja 56 907 ha üheksa piiranguvööndi vahel. Kolmandiku rahvuspargi pindalast moodustab meri.
Lahemaa rahvuspark on loodud Põhja-Eestile iseloomuliku looduse ja kultuuripärandi, sealhulgas ökosüsteemide, bioloogilise mitmekesisuse, maastike, rahvuskultuuri ning alalhoidliku looduskasutuse säilitamiseks, uurimiseks ja tutvustamiseks. Seal kaitstakse metsa-, soo- ja rannaökosüsteeme, samuti poollooduslikke kooslusi (loopealsed), geoloogiamälestisi (Balti klint) ning ajaloo- ja arhitektuurimälestisi.
Lahemaa Rahvuspargi koosseisu kuulusid: Palmse mõis — Lääne-Virumaa, Vihula vald; Võsupere õppebaas (Ojaäärse õppebaas, administraatorihoone), Altja kompleks (Mäe kõrts, Toomarahva talu, Metsarahva talu, Otsa talu, Altja võrgukuurid); Uustalu kompleks (kaks aita, laut-küün, saun); Viitna kompleks (külastuskeskus, garaaž, elamu) — Lääne-Virumaa, Kadrina vald; Tapurla talu — Harjumaa, Loksa vald; Parkali II talu — Lääne-Virumaa, Vihula vald.
Lahemaa on Euroopa üks tähtsamaid metsakaitsealasid.
Edi Rama
Edi Rama (sünninimi Edvin Kristaq Rama; sündinud 4. juulil 1964 Tiranas) on Albaania poliitik ja kunstnik, alates 10. septembrist 2013 Albaania peaminister.
Ta oli Tirana linnapea alates oktoobrist 2000 kuni 2011. aastani.
Edi Rama on lõpetanud Tirana Kunstide Akadeemia ning olnud Albaania kultuuri-, noorsoo- ja spordiminister (1998–2000). Ta on elanud ja töötanud kunstnikuna Pariisis.
Rama viibis kord Tiranas, kord Pariisis, ning kritiseeris valitsevat režiimi. 1997. aastal peksid Sali Berisha julgeolekupolitsei agendid Rama tema oma maja ees peaaegu surnuks. Pärast pikka paranemist otsustas Rama jääda Pariisi elama.
1998. aastal tuli ta isa (Enver Hoxha aegse ametliku skulptori) matustele ning võttis Fatos Nano ettepanekul vastu kultuuriministri koha.
Edi Rama kandideeris linnapeaks sõltumatu kandidaadina Sotsialistliku Partei toetusel ja sai 54% häältest. Veidi aega pärast valimisi, 9. novembril 2000 tulistas tundmatu isik tema maja. Rama jäi terveks.
12. oktoobril 2003 valiti ta esialgsete teadete kohaselt 58-protsendise häälte arvuga linnapeaks tagasi.
Linnapeana on ta ellu viinud palju radikaalseid ideid, et linna paremaks teha. Ta ei karda oma arvamust välja öelda, mistõttu on tal olnud ägedaid vaidlusi teiste linnametnike ja -elanikega.
Kuigi Ramat on süüdistatud korruptsioonis ja saamatuses rahaasjades, tunnustatakse tema julget stiili ja samme linna välimuse kordategemisel. Tema projekt "Tagasi identiteedi juurde" puhastas linna paljudest linna maadele (näiteks parkidesse ja Lana oja kaldapealsetele) ebaseaduslikult ehitatud hoonetest ja kioskitest. Alates aastast 2000 rajati koostöös ÜRO Arenguprogrammiga projekti "Puhtaks ja roheliseks" raames 96 700 ruutmeetrit haljasalasid ja parke ning istutati ligikaudu 1800 puud. Need tööd on leevendanud ka tööpuudust. Samuti laskis Rama paljud vanad majad niinimetatud Edi Rama värvidega (väga ere kollane, roheline ja lilla) üle värvida.
Rama on tegelnud ka Lana jõe saastumisest tingitud keskkonnaprobleemidega.
Edi Rama juhib Albaania linnapeade assotsiatsiooni. Ta ei tegele enam kunstiga, kuid nimetab linnapeaks olemist kunstiks.
2005. aastal valiti Edi Rama Albaania Sotsialistliku Partei esimeheks.
Silvi Liiva
Silvi Liiva (sündinud Luikoja 22. jaanuaril 1941 Värskas) on eesti graafik.
Aastatel 1958–1963 õppis ta Tartu Kunstikoolis ja 1963–1969 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Ta on töötanud kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana. Aastatel 1978–1987 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud, pärast seda on olnud vabakutseline kunstnik.
Puju
Puju (Artemisia) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv taimede perekond.
Perekonna teaduslik nimi tuleneb kõige tõenäolisemalt vanakreeka sõnast αρτεμής, mis tähendab 'terve'. See tuleneb puju kasutamisest ravimtaimena nii sees- kui ka välispidiselt. Taime seostamine neitsilikkuse jumalanna Artemisega, kellelt paluti abi selliste naistehaiguste korral, mille raviks tarvitati puju, ja keisrinna Artemisia II-ga on nähtavasti hilisem kui taimenimetus ise.
Teaduslikult kirjeldas puju esimesena Carl von Linné.
Perekonda kuulub 200–400 liiki.
Pujud kasvavad peaaegu kogu põhjapoolkeral, eriti parasvöötmes, lisaks Põhja- ja Lõuna-Aafrikas. Endise NSV Liidu maa-alal leidub neid peaaegu kõikjal, kusjuures kõige suurem liigiline mitmekesisus on Kasahstani steppides ja kõrbetes, Kesk-Aasias, Taga-Kaukaasias ja Ukrainas.
Kirjeldus
Pujud on kahe- ja mitmeaastased, harvem üheaastased rohttaimed ja poolpõõsad kõrgusega 3–150 cm ja jämeda puitunud varrega.
Vars on tavaliselt püstine. Tavaliselt pole vars paljas, vaid kaetud tihedate valgete, hallikate või hõbedaste viltjate lehekestega.
Lehed paiknevad varrel vahelduvalt. Tavaliselt on nad lõhestunud, kõige sagedamini hõlmjagused või sulgjagused, harvemini terved ja sirge leheservaga. Alumised lehed on suuremad ja asuvad tihti pika rootsu otsas. Keskmised ja ülemised lehed on väiksemad, vähem lõhestunud ja lühikese leherootsuga või hoopis ilma rootsuta, istuvad.
Õied on väga väikesed, kõige sagedamini kollased, aga mõnel liigil punased. Õisi on palju ja nad on koondunud kausjasse, munajasse või peaaegu kerajasse liitõide, mille läbimõõt on 1–10 mm ja mille kattelehed katavad üksteist katusekivikujuliselt. Üksikõied on imetillukesed, torujad ja üldiselt mõlemasoolised. Liitõite ehituse põhjal jagatakse puju perekond alamperekondadesse. Alamperekonnal Artemisia on liitõite ääres üks rida niitjaid ühesoolisi emasõisi, aga keskmised õied on mõlemasoolised. Alamperekonnal Draclinculus on äärmised õied emasõied, aga seesmised isasõied. Alamperekonnal Seriphidium on kõik üksikõied mõlemasoolised. Liitõied on koondunud pikkadesse kobaratesse, tähkadesse või pööristesse.
Vili on tibatilluke sile seeme ilma pappuseta.
Kasutamine
Pujude hulgas on ravimtaimi, mille hulgast on eriti tuntud Artemisia cina ja koirohi. Peamiselt kasutatakse neid seedehäirete raviks. Pujude tõmmist kasutati soolenugiliste vastu. Lehtedest ja õisikutest valmistatud teesid kasutatakse isu tõstva vahendina.
Estragoni kasutatakse maitseainena. Estragon annab Tarhunile iseloomuliku rohelise värvi.
Mitme pujuliigi ekstraktid ja tõmmised kuuluvad alkohoolsete jookide, näiteks absindi ja vermuti koostisse.
Pujude hulgas on ilutaimi ja neid kasutatakse maastikuarhitektuuris.
Mõnest pujuliigist saab eeterlikku õli, mida kasutatakse lõhnaõlide ja muu parfümeeria tootmiseks. Neid eeterlikke õlisid ekstraheeritakse alkoholitõmmisest, samuti utmise teel.
Hulk pujusid on tähtsad lahtise liiva kinnistamisel, näiteks džungaaria puju Artemisia songarica. Vastupidavuse tõttu on paljud pujud umbrohud, näiteks üheaastane puju, austria puju ja Artemisia taurica.
2019.–2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia ajal, alates aprillist, tõusis peamiselt Kagu-Aasias märkimisväärselt, sh ka riiklikul tasemel, nõudlus malaaria vastase ravimina oma tõhusust tõestanud taimepõhiste ekstraktide järele, 2020. aasta maikuu alguse seisuga ei olnud toimele kinnitust WHO-lt ega muudelt organisatsioonidelt.
Rautina järv
Rautina järv (ka Kaagjärv ja Rautite järv) on järv Valgamaal Valga vallas Pugritsa külas, Valgast 8 km ida pool.
Järve pindala on 14 ha, suurim sügavus on 4,9 m ja keskmine sügavus 3,3 m. Asub 59,1 m kõrgusel merepinnast. Järve kaldad on soostunud ja läbivool on nõrk, sisse voolavad mõned kraavid ja esineb allikaid. Väljavool toimub Rautina oja kaudu Pedeli jõkke.
Legendi järgi tekkis järv kui lähedal asunud kirikus laulatatud vend ja õde, mille järel kirik künkalt alla vajus ja tekkinud järve uppus.
Oletatakse, et Rautina järve on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas, kus kahel korral nimetatakse järve, mille juures Liivimaalt Ugandisse suundusid sõjaväed 1217. (Otepää piiramine) ja 1224. aastal (Tartu piiramine) peatusid. Järve nimi on esimesel korral esitatud kujul Rastegerwe ja teisel korral kujul Rastigerwe. Kuna Rautina järve saksakeelne nimi on olnud Röstjerw, siis on arvatud, et tegemist ongi kroonikas mainitud järvega.
Evorsioon
Evorsioon ehk virustus on erosiooni liik, mille käigus vertikaalselt langev vesi uuristab kivimeid.
Harilikult on langev vesi pöörleva liikumisega ja uuristab kivimit puuritaoliselt, näiteks joa all.
Jaroměř
Ajalugu
Ajalooline vanalinn on asustatud enam kui tuhat aastat. 11. sajandi alguses rajas Přemyslidide dünastia vürst kindluse ja nimetas selle Jaroměřiks. Küla tõsteti kuningliku linna staatusesse Böömimaa kuninga Otakar I all.
Aastatel 1780–1787 ehitas keiser Joseph II Elbe ja Metuje jõe vasakpoolsesse kaldasse keiserliku kindluse Ples. Hiljem kandis see linnastus nime Josefstadt (Joosepi linn või Tšehhi keeles Josefov). 1948. aastal liideti linnuslinn Jaroměřiga.
Kultuur
Igal suvel võõrustab linn (või konkreetselt lähedal asuv Josefovi kindlus) Brutal Assault nimelist sündmust, Kesk-Euroopa suurimat ekstreemmetallimuusika festivali. Kolm päeva aastas külastab linna üle 10 000 muusikahuvilist kogu Euroopast.
Sarakuste
Sarakuste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Vahtsõkivi järv
Vahtsõkivi järv on Lambahanna ojal asetsev tehisjärv, mis paisutati 1960. aastate keskel. Järv on kuni 4,6 m sügav. Järvel on 6–7 suuremat saart.
John Paul Jackson
pisi|John Paul Jackson 2009 John Paul Jackson (30. juuli 1950 – 18. veebruar 2015) oli USA jutlustaja ning kristlike raamatute autor.
Jüri Arrak
thumb|Jüri Arrak Balti Raamatumessil 6. mail 2010 Jüri Arrak (24. oktoober 1936 Tallinn – 16. oktoober 2022 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja graafik. Ta harrastas ka metallehistööd ja oli filmikunstnik.
John Paul Jackson
Ta kuulus Kansas City prohvetite hulka. Ta asutas kristliku rühma Streams Ministries International, mis tegeleb eriti prohvetlusega.
Kristliku autori, koolitaja ning konverentsikõnelejana keskendus ta sageli näiteks unenägudele, nägemustele ja üleloomulikule.
Jüri Arrak
Elulugu
Töötas Tallinna Metallitoodete Tehase kunstnikuna ja 1968–1969 Tallinnfilmi lavastuskunstnikuna; aastast 1969 vabakunstnik. Eesti NSV teeneline kunstnik (1988). Aastast 1969 Eesti Kunstnike Liidu liige. 1996. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Looming
Kuulus rühmitusse ANK '64. Hakkas juba üliõpilasena metallehistöö kõrval viljelema maalikunsti ja graafikat. Varastes maalides ja estampides on kujundid tasapinnalised ("Saabumine võõrasse jaama", 1970, erakogu, Tallinn; "Kentauride võitlus lapiitidega" 1972), hilisemais on muutunud ruumiliseks. Tema jutustav maailm on paradoksaalne, maalist maali kordub masktegelaskuju, mis kontekstist sõltuvalt saab uue tähenduse. Looming on jutustav, lähtub kultuuritraditsioonist. Arrak kasutas arhetüüpe, muutis ja parodeeris pühaks peetud müüditõlgendusi ning pakkus uusi ("Europe lahkumine", 1975; "Jüri võitlus lohega", 1979; "Kandjad", 1980; "Inimesed esemetega", 1985, Eesti Kunsti Investeerimise Fond).
Kunstniku kujutlusvõime lõi suure sisendusjõuga ootamatuid nägemusi ("Tsirkus", 1977, Eesti Kunsti Muuseum; "Tornide linn", 1979; "Pasunapuhuja", 1980; "Müüritrepil", 1981, Eesti Kunsti Muuseum; "Hunt kuldse kepiga", 1983; "Pillipuhuja", 1985, erakogu, Tallinn).
John Paul Jackson
Jackson teenis üle kahekümne aasta jooksul kahes kirikus vanempastorina ning oli pastoriks Vineyardi liikumise Christian Fellowshipis Anaheimis, California (koos John Wimberiga) ning endises Metro Christian Fellowshipis Kansas Citys (koos Mike Bickle'iga).
Jüri Arrak
Looming
Arraku maale on kasutatud ansambli Metsatöll albumikujundustes.
John Paul Jackson
Aastal 1997 rajas ta koolitusinstituudi Streams Institute for Spiritual Development'' nendele, kes väidavad endal olevat ilmutusande. Aastaks 2003 oli tema kursustel Kanadas, Šotimaal, Poolas, Inglismaal, Šveitsis ja Ukrainas käinud üle 12 000 õpilase.
Suvel 2001 viis Jackson oma peakorteri üle New Hampshire'i Sunapee järve piirkonda. Aastast 2008 teenib ta Dallas/Fort Worthi Metroplexi piirkonnas.
Küllastumata lahus
pisi|A. Küllastumata lahus B. [[Küllastunud lahus C. Üleküllastunud lahus]] Küllastumata lahus on lahus, milles tingimusi (temperatuur, rõhk) muutmata saab veel lahustatavat ainet lahustada.
Jüri Arrak
Looming
Ta oli ka animafilmi Suur Tõll peakunstnik.
pisi|[[Eesti Vabariigi president Toomas Hendrik Ilves kinkimas kindral Ants Laaneotsale Jüri Arraku teost]]
Isiklikku
Jüri Arrak oli neli korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Eleonore Arrak. Teine abikaasa oli kunstnik Urve Arrak, abielust sündisid kaks poegaː Arno Arrak ja Jaan Arrak (1966–2006), abielu kestis aastatel 1962–1986. Kolmas abielu oli maalikunstnik Ivi Arrakuga. Aastast 2020 oli abielus Kai Arrakuga.
Tema poolvennad olid füüsik Arno Arrak (1927–2021) ja graafik Henno Arrak (1930–2017).
Hoymille
Hoymille (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Hooimille) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
John Paul Jackson
Aastal 2008 avaldas Jackson väidetavalt Issandalt saadud ilmutuse "The Coming Perfect Storm", mille järgi Ameerikale ja maailmale tuleb aeg, mil suhteliselt lühikese aja jooksul toimuvad majanduslikud, sõjalised, religioossed, poliitilised ja geofüüsikalised sündmused, mis moodustavad õnnetuste perioodi, "täieliku tormi". See avaldati juulis 2008 enne 2008. aasta majanduskriisi.
Hiljuti esines Jackson Sid Rothi raadio- ja telesaates "It's Supernatural!", mida kandsid üle Trinity Broadcasting Network, Inspiration Network, God TV, Daystar Television Network ja teised piirkondlikud telekanalid. Selles intervjuus kirjeldab Jackson üksikasjalikult talle ilmutatud sündmusi. "Ma nägin, et 2010. aasta tuleb väga raske, eriti kui pärastpoole. Ma nägin seda aastat, ma kuulsin, kuidas ingel sügava valju häälega aina kordas: "2012. aasta hädad. 2012. aasta hädad. 2012. aasta hädad." Ma ei tea, mis hädad nad on, Sid. Ingel ei rääkinud mulle nendest hädadest. Aga neid hädasid rõhutati rohkem peaaegu kõigest muust, mis mulle anti."
Publikatsioonid
John Paul Jackson kirjutas mitu laialt loetavat raamatut, millest paljud on tõlgitud mitmesse keelde. Ta koostas ka koolituskursusi ning CD-de ja DVD-de sarju.
Sudaste
Sudaste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Bengali keel
Bengali keel on peamiselt Bangladeshis ja India idaosas räägitav indoeuroopa keelkonna indoiraani harusse kuuluv india keel. Bengali keelt räägib emakeelena 189 miljonit inimest. Teise keelena räägib bengali keelt umbes 40 miljonit inimest. Bengali keel on Bangladeshi ametlik keel. Ametliku keele staatus on sel veel India Lääne-Bengali ja Tripura osariigis.
Bengali keelt kirjutatakse devanaagari kirjaga sarnases bengali kirjas.
Pius VI
Pius VI (Angelo Onofrio Melchiore Natale Giovanni Antonio Braschi, levinumas lühendatud variandis Giovanni Angelo Braschi; 25. detsember 1717 Cesena – 29. august 1799) oli paavst 1775–1799. Ta oli 250. paavst.
Giovanni Angelo Braschi sündis esimesel jõulupühal 1717 vähejõuka Falcino krahvi Marco Aurelio Tommaso Braschi ja Anna Teresa Bandi 8-lapselises peres vanima lapsena ning ristiti 27. detsembril, mis sageli esineb tema sünnikuupäevana. Pärast isa surma 2. juulil 1759 sai temast Falcino krahv. Braschi õppis jesuiitide seminaris, seejärel Cesena ülikoolis õigusteadust ja kaitses 1734 doktorikraadi. Braschi õppis hiljem Ferrara ülikoolis ja temast sai Ferrara legaadi kardinal Tommaso Ruffo sekretär, kelle abina osales ta ka 1740 toimunud konklaavil. Järgides oma kutsumust, otsustas Braschi katkestada kihluse ja ta ordineeriti 1755 preestriks.
Ametid
pisi|Pius VI vapp
Konklaav 1774–1775
Pius VI valiti paavstiks 15. veebruaril 1775 Vatikani paavstipalees. Ta ordineeriti kardinal Gian Francesco Albani poolt piiskopiks ja krooniti apostel Peetruse ametisseastumise päeval 22. veebruaril kardinal Alessandro Albani poolt.
1175
1175. aasta
Pius VI
Konklaav 1774–1775
5. oktoobrist 1774 15. veebruarini 1775 toimunud konklaavi viimases voorus osales 44 kardinali. See oli pikim konklaav pärast 1740 peetud konklaavi, millel valiti Benedictus XIV. Hiljem pole ükski konklaav nii kaua kestnud.
Kardinal Giovanni Carlo Boschi vastu esitati veto. Konklaavil keeldusid Hispaania, Portugali ja Prantsusmaa esindajad esialgu Braschit paavstina tunnustamast, kuna teda peeti jesuiitide toetajaks.
Suhted Austria ja Saksamaaga
pisi|Pius VI võtab vastu [[Veneetsia doodži. Francesco Guardi maal]] Febrionianismist mõjutatud Saksa-Rooma keiser Joseph II asus Austrias teostama oma religioonipoliitikat, mille käigus ta kehtestas oktoobris 1781 sallivusedikti, paavsti alluvuses olevate kloostrite ülemineku piiskoppide alluvusse ja keelas piiskoppidel esitada apellatsioone paavstile.
Pius VI tegi 1782 välisvisiidi Viini. Ta oli esimene paavst pärast Clemens VII-t, kes lahkus Itaaliast, järgmise välisvisiidi tegi Pius VII. 27. veebruaril 1782 lahkus Pius VI Roomast ja saabus 22. märtsil Viini, kust asus 22. aprillil tagasiteele, tehes eelnevalt peatuse Mariabrunni kloostris. Paavst reisis 25. ja 26. aprillil läbi Altöttingi, viibis 26. aprillist 2. maini Münchenis ja saabus 15. mail Veneetsiasse, kust lahkus 19. mail 1782.
Pius VI ei saavutanud Viinis soovitud eesmärki ja keiser külastas paavsti 1783 Roomas, sest Pius VI ei olnud rahul sellega, et keiser määras eelnevalt paavstiga kooskõlastamata Milano peapiiskopiks Filippo Maria Visconti. Joseph II teatas Roomas Hispaania suursaadikule, et kavatseb ka moodustada roomakatoliku kiriku sees autonoomse germaani kiriku. Väidetavalt kaalunud Pius VI keisri ekskommunitseerimist, kuid vastastikuste suhete normaliseerimiseks andis ta keisrile loa määrata keisririigis ametisse piiskoppe ja sõlmis keisriga 1784 konkordaadi.
1786 kavatses paavst rajada Münchenisse nuntsiatuuri ja määras nuntsiuseks Bartolomeo Pacca, kuid Saksamaa katoliku piiskopid teatasid paavstile, et nad ei soovi paavsti sekkumist kiriku asjadesse Saksamaal.
Suhted Prantsusmaaga
1785 puhkes Prantsusmaa õukonnas kuninganna Marie Antoinette'i intriigide tõttu kaelakeeafäär, millesse oli segatud ka kardinal Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée, kes soovis pääseda kuninganna lähikonda. Kardinal vangistati ja saadeti Bastillesse. Pius VI taandas 13. veebruaril 1786 Rohani kardinaliametist, kuid 18. detsembril 1786 taastas tema volitused kardinalina.
Pius VI võttis seoses Prantsuse revolutsiooni puhkemisega vastu Prantsusmaalt saabunud põgenikke. 12. juulil 1790 võeti Prantsusmaal vastu tsiviilseadus, milles nõuti vaimulike truudusvannet uuele võimule, kuid Pius VI mõistis selle 10. märtsil 1791 avaldatud entsüklikas "Quod aliquantum" ja 13. aprillil 1791 avaldatud entsüklikas "Caritas" hukka. Ta taunis ka inimõiguste deklaratsiooni. Pärast Prantsusmaa suursaadiku Nicolas-Jean Hugou de Basseville'i tapmist Roomas 13. jaanuaril 1793 katkestas Prantsusmaa diplomaatilised suhted Roomaga ning Prantsusmaa väed okupeerisid paavstile kuuluvad Avignoni ja Venaissini. Pius VI toetas ka esimest koalitsiooni ja keeldus 1795 Hispaania vahendusest vaherahu sõlmisel Prantsusmaaga. Kui Napoleon Bonaparte okupeeris Milano, nõustus paavst oma suhtumist revolutsiooni muutma ja 5. juulil 1796 avaldatud kirjas "Pastoralis sollicitudo" tunnustas paavst Prantsusmaa vabariiki, kohustades katoliiklasi uuele võimule kuuletuma ning tunnustas Romagna okupeerimist Prantsusmaa vägede poolt. 19. veebruaril 1797 sõlmitud Tolentino rahulepinguga pidi paavst loobuma territoriaalsetest nõudmistest Avignonile ja Venaissinile.
Suhted Napoliga
Napoli kuningas Fernando IV esitas paavstile nõuded piiskoppide määramiseks oma valdustes, kuid Pius VI keeldus kuninga nõudmistele järele andmast. Seetõttu polnud Napolis 1789 pooled piiskopid ametisse kinnitatud, kuid aprillis 1791 saavutas paavst Napoliga kompromissi.
Suhted Portugaliga
Pius VI sõlmis 1778 Portugaliga konkordaadi.
Suhted Toscanaga
Saksa-Rooma keisri Joseph II vend Toscana suurhertsog Leopoldo I (hilisem keiser) kavatses Toscanas kuulutada kiriku paavstist sõltumatuks. 18. – 28. septembril 1786 peeti piiskopi Scipio de' Ricci eesistumisel Pistoias sinod, kus kinnitati Toscana kiriku sõltumatus Roomast. Pius VI kohustas Riccit tagasi astuma, kuid Ricci keeldus ja soovides rõhutada oma mõjuvõimu, kutsus kokku kohalikud preestrid, kellest vaid 7 toetasid Riccit. Suurhertsog kutsus 11. aprillil 1787 Firenzes kokku Toscana piiskopid, kes mõistsid Ricci tegevuse hukka. 28. augustil 1794 avaldatud entsüklikas "Auctorem fidei" mõistis Pius VI hukka Pistoia sinodi 85 artiklit.
Poola jagamised
Pius VI saatis 1794 Poolasse nuntsiuseks Lorenzo Litta, kes ei suutnud Poola viimast jagamist 1795 takistada.
Suhted Venemaaga
Pius VI keeldus tunnustamast Katariina II poolt Venemaal teostatud roomakatoliku kirikule kuuluvate piiskopkondade reorganiseerimist.
Reformid Kirikuriigis
Pius VI teostas Kirikuriigis reforme: lasi parandada teid, osaliselt kuivendada Rooma ümbruse märgalasid ning süvendada Anzio ja Terracina sadamaid. Ta teostas ka põllumajandusreformi, reformis rahandust, lubades mitmele linnale müntimisõigust, ja viis läbi maksureformi.
Ta tõstis 1777 Maltas elavate vaimulike tasu 45 malta tukatilt 80-le.
Kuuria
Pius VI reorganiseeris 1793 Püha Tooli riigisekretariaadi ja moodustas Prantsusmaa suhetega tegelemiseks vastava kongregatsiooni.
Avizi rüütliordu
Pius VI toetas 1. augustil 1789 Avizi rüütliordu reformimist.
Illuminaadid
Pius VI mõistis Freisingi piiskopile 18. juunil 1785 ja 12. novembril 1785 saadetud kirjades hukka Adam Weishaupti rajatud illuminaadid.
Jesuiidid
Pius VI püüdis Preisimaa kuningat Friedrich II Suurt ja Venemaa keisrinnat Katariina II-t mõjutada taunima jesuiite, kuid oli hiljem nõus tunnustama jesuiitide tegevust Venemaal, kus Katariina II lubas jesuiitidel võtta vastu noviitse. Ta soovis vabastada vangistusest jesuiitide ülemkindrali Lorenzo Ricci, kes suri 24. novembril 1775 vahetult enne vabastamiskäsu kättesaamist.
Natsareenid
Pius VI tunnustas Juan Varella y Losada rajatud natsareenide ordu (Ordo religiosus de penitentia) konstitutsiooni.
Pakanaristid
Pius VI tunnustas 1798 Jeesuse Pühima Südame vennaskonda (pakanariste) ja kohtus augustis 1798 Sienas vennaskoja rajaja Niccolò Paccanariga.
Passionistid
Pius VI tunnustas 15. septembril 1775 avaldatud bullas "Praeclara virtutum" Risti Pauluse rajatud passionistide reegleid.
Trappistid
Pius VI tunnustas 31. juulil 1794 trappistide ordut ja nimetas Val-Sainte kloostri trappistide emakloostriks.
Tsistertslased
Cîteaux' kloostri abt François Trouvé palus 25. juulil 1790 Prantsusmaal puhkenud revolutsiooni tõttu paavstil tsistertslaste emakloostriks määrata Salsmansweileri kloostri.
Liturgilised otsused
1775. aastat tähistati juubeliaastana.
1175
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastad: 1170 1171 1172 1173 1174 - 1175 - 1176 1177 1178 1179 1180
Pius VI
Liturgilised otsused
Ta andis passionistidele erilisi privileege Kristuse kannatuste austamiseks.
Ta tunnustas Antonio Martini itaaliakeelset Uue Testamendi tõlget.
Ta kohustas 8. veebruaril 1787 Corbeil' kloostri nunnasid ja 1799 Palermo piiskoppi tähistama neitsi Maarja puhtama südame kirikupüha.
Beatifikatsioonid
Pius VI kanoniseeris 28. juulil 1789 Margareeta Ungarist. Ta sätestas, et Beatrice d'Estet tuleb austada 19. jaanuaril. Ta kuulutas Fernando de Contrerase 12. veebruaril 1786 ja Alfonso Liguori 4. mail 1796 austamisväärseks (venerabilis).
Pius VI kuulutas õndsaks 40 isikut:
Andréas (Kreeka ja Taani prints)
thumb|Prints Andréas Andréas (20. jaanuar 1882 Ateena – 3. detsember 1944 Monte Carlo) oli Kreeka ja Taani prints Glücksburgi dünastiast. Tema vanemad olid Kreeka kuningas Geórgios I ja kuninganna Olga.