cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vecbrenguļi mõis
Mõis 18. sajandil
1725. aastal doneeris keisrinna Katariina I mõisa koos teiste kihelkonna valdustega Liivimaa rüütelkonnale. Pärast asehalduskorralduse kehtestamist võeti mõis 1786. aastal riigile. 1788. aastal eraldati sellest 10 adramaad, millest kujunes Jaunbrenguļi mõis. Pärast Katariina II surma taastas tema poeg Paul I asehalduskorra eelse olukorra ja mõis anti 1797. aastal rüütelkonnale tagasi. Viimase valdusõigust kinnitati 1810. aasta ukaasiga.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 10 ja 7/8 adramaad, sellele allus 288 mees- ja 331 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Jaunbrenguļi mõisaga) 19 ja 1/2 adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 10 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 10 ja 3/10. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 10 ja 3/10, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 24/80, lisaks allus mõisale 10 ja 39/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Siseturism
Siseturism on üks kahest turismi liigist (teine on välisturism). Tegemist on reisimisega, mille jooksul riigi kodanikud lahkuvad oma tavapärasest elukeskkonnast, kuid jäävad oma koduriigi piiridesse.
Turist ei tohi viibida sihtkohas kauem kui 12 kalendrikuud ning peab veetma seal vähemalt 24 tundi, et teda loetaks siseturistiks. Tavapäraseks elukeskkonnaks peetakse geograafilist piirkonda, mis jääb inimese igapäevaste toimingute (töökoht, kool, toidupood, kodutee jms) ümbrusesse. Tavapäraseks elukeskkonnaks loetakse ka kohad, mis on inimese kodukohast kaugel, kuid mida külastatakse tihti ja regulaarselt, või paigad, mis asuvad kodu ümbruses, kuid inimene külastab oma igapäevaelus neid harva.
Ajalooliselt tekkis siseturism enne välisturismi, moodustades tänapäeval suurema osa turismindusest. Maailma Turismiorganisatsiooni (UNWTO) 2008. aasta andmetel moodustavad 4,8 miljardist turistist 83% (4 miljardit) just nimelt siseturistid.
Iseloomulik siseturismile
Erinevalt välisturistidest on siseturistid teadlikud sihtkoha kommetest. Nad tunnevad keelt, kultuurilist tausta, kohalikke seadusi ja enda õigusi. Selle tõttu on siseturistid nõudlikumad tingimuste ja toodete kvaliteedi suhtes. Lisaks on sihtkohad kodule lähedal ja transpordiks kasutatakse enamasti busse, ronge, isiklikke autosid jne. Siseturistidest kasutab maismaatransporti 88% külastajatest. Kuna sihtkoht on lähedal ja transport odav, on reisi koguhind enamasti samuti madal, mis soodustab tihedamat reisimist kogu perega.
Siseturistid tulevad kõikidest ühiskonnaklassidest. Võrreldes välisturistidega kerkivad siseturistide hulgas esile perekonnad, lapsed ja teismelised, vanurid, puuetega inimesed ning tagasihoidliku, kuid kindla sissetulekuga inimesed. Selline sotsiaalne mitmekesisus suurendab nõudlust eri majutus-, vabaajaveetmis- ja turismisihtkohtade järele. Siseturism ei ole geograafiliselt koondunud ühte kindlasse punkti, vaid jaguneb terve riigi territooriumile.
Majanduslik mõju
Võrreldes välisturismiga ei ole siseturism tundlik maailma kriiside suhtes, olgu need siis majanduslikud, looduslikud, poliitilised või epideemiad. Seetõttu on siseturism suurepärane vahend kriisiolukordade leevendamiseks, eriti majanduskriisis. Kuna siseturismis jaotub raha ühtlaselt sihtpunkti vahel laiali, aitab siseturism arendada vähem arenenud piirkondi. Maailmas on tänu siseturismi arengule üles ehitatud sellised piirkonnad nagu Lõuna-Poola, Põhja-Hiina, Ida-Saksamaa, Wales ja Prantsusmaa mägikülad Alpides.
Siseturismi mahud
Arenenud maades on siseturismi maht aastas keskmiselt 2,1 miljardit külastust, arengumaades 1,96 miljardit. Kuna suures osas on tegu ennustustega, siis keskeltläbi on külastatavus arenenud ja arengumaades võrdne ning jääb 2 miljardi kanti. Üldiselt on siseturistide arv väiksem regiooni elanikkonnast, kuid jõukamates riikides on kombeks reisida aastas rohkem kui ühe korra. Tihedat reisimist riigisiseselt võib märgata Skandinaavia maades (Rootsis on 4,8 siseturisti ühe elaniku kohta), Kanadas, Austraalias ja Ameerika Ühendriikides (Ameerika Ühendriikides on 3,7 siseturisti ühe elaniku kohta).
Arenenud maad
Euroopa Liidu liikmesriikides teevad siseturistid 510 miljonit külastust aastas. Saksamaal moodustasid siseturistide ööbimised võrreldes välisturistidega suhte 4 : 1, Suurbritannias ja Prantsusmaal oli see 2 : 1, Itaalias olid kaks turismiliiki tasakaalus. Majanduslikult kehvemates turismiriikides olid välisturistide ööbimised ülekaalus, moodustades Kreekas peaaegu suhte 4 : 1, Portugalis, Hispaanias ja Eestis 2 : 1. Ameerika Ühendriikides on see näitaja kaks korda suurem, 1,2 miljardit külastust aasta kohta, millest umbes 25% moodustavad äri- ja 75% puhkusereisid. Puhkusereiside arv on stabiilne, kuid tööreiside arv Ameerika Ühendriikides on vähenenud firmade kahanevate eelarvete tõttu. Üldine reiside arv riigis hakkab samuti vaikselt kahanema aina suurenevate võlgade, vähenevate palkade ja töötuse kasvu tõttu. Ülejäänud arenenud maades tehakse 250 miljonit külastust aastas.
Endised idabloki riigid
Venemaa Föderatsiooni siseturismi mahtude kohta on väga vähe usaldusväärseid allikaid, kuid mahud jäävad 75–100 miljoni külastuse vahele aastas. Võrreldes nõukogudeaegsete mahtudega on tänapäeval arvud palju väiksemad. Põhjuseks on lennu- ja rongipiletite suured hinnatõusud, mis suunab turisti silmad juba välismaa poole. 1995. aasta andmete põhjal on Poola siseturismi mahtude poolest maailmas kaheksandal kohal.
Arengumaad
Hiinas on siseturism teinud suure hüppe. Aastal 1990 oli riigis vaid 280 miljonit siseturisti. 2005. aastaks tõusis see arv 1,21 miljardini. Indias ennustati 2005. aastaks 404 miljonit siseturisti külastust. Populaarseimaks sihtkohaks on riigis Goa piirkond, mis on muule maailmale teada kui populaarne välisturismi sihtpunkt. Tegelikult on välis- ja siseturistid rangelt eraldatud ning siseturism moodustab 80% kogu piirkonna külastatavusest. Indoneesiale ja Tai Kuningriigile ennustati 2005. aastaks vastavalt 110 ja 80 miljonit siseturismikülastust. Ülejäänud Aasia riikidesse tehakse kokku umbes 100 miljonit reisi. Peruus ületab siseturistide arv välisturistide oma kümnekordselt (2004. aastal oli Peruus 10 miljonit siseturisti). Ülejäänud Ladina-Ameerika riike külastas 2005. aastal umbkaudu 250 miljonit siseturisti. Aafrikas on siseturism vähe levinud inimeste madalate sissetulekute tõttu, välja arvatud arenenud riikides nagu Lõuna-Aafrika Vabariik jt.
Siseturism Eestis
Statistikaameti andmetel oli Eestis aastatel 2004–2013 kokku 24 miljonit turisti, kes peatusid Eesti majutusettevõtetes. Neist kaks kolmandikku moodustasid välis-, ülejäänud siseturistid. Siseturism hakkas Eestis populaarseks muutuma juba 2000. aastast. Aastal 2006 ületasid eestlased esmakordselt majutatud Soome turistide arvu Eesti majutusettevõtetes. 2014. aastast on Eesti elanikud olnud majutusettevõtete peamised külastajad, moodustades üle kolmandiku majutatud turistidest. 2008. aastal, kui maailma, sealhulgas ka Eestit, tabas suur majanduskriis, toimus siseturismi seisukohalt riigis tagasiminek. 2009. aastal oli siseturistide arv kümnendi madalaim, vähenedes ligi viiendiku võrra. Paari aastaga endine olukord taastus. 2010. aastal kasvas Eestis siseturistide ööbimiste arv 9%, hõlmates 838 000 siseturisti, kellest 44% läksid puhkama ja 37% viibisid oma igapäevakeskkonnast eemal tööalaste toimetuste pärast. 2013. aastal ületas majutatud siseturistide arv esimest korda miljoni piiri. Eestis on viimaste aastate ööbimiste arvu poolest populaarseimad siseturismi sihtpunktid samaks jäänud: Tallinn, Ida-Virumaa, Tartu, Pärnu, Saare maakond, Valgamaa ja Lääne-Virumaa. Siseturismi kasvu üheks põhjuseks võib pidada majutusasutuste hinnataseme langust ja turismiettevõtete aina soodsamaid eripakkumisi, mis on Eestimaa siseturistile taskukohasemad. Lisaks pakutakse aina enam atraktiivsemaid uusi teenuseid, et meelitada ligi rohkem kliente.
Eesti elanike sisereisid on valdavalt lühiajalised, 2014. aastal kestis 90% Eesti elanike sisereisidest 1–3 ööd. Eestlastel pole kombeks sisereiside jaoks kasutada reisibüroost ostetud reisipaketti, enamik reise toimub ilma reisikorralduseta.
NordForsk
NordForsk on Põhjamaade Ministrite Nõukogu loodud organisatsioon, mis tegeleb Põhjamaade ühise teaduspoliitikaga ja teadusalase koostöö rahastamisega.
NordForsk loodi 1. jaanuaril 2005. Tema eelkäijad olid Põhjamaade teaduspoliitika nõukogu ja NorFA. NordForski tegevust haldab haridus- ja teadusvaldkonna ministrite nõukogu.
NordForsk rahastab Põhjamaade teadusuuringuid. Projekti rahastamise eelduseks on vähemalt kolme Põhjamaa või autonoomse territooriumi osalemine. Projektidesse võivad olla kaasatud ka Baltimaad ja Loode-Venemaa.
2011. aasta eelarves on projektidele eraldatud 117 miljonit Norra krooni. Eriprojektidele võidakse raha juurde eraldada.
Nordforsk teeb tihedat koostööd Põhjamaade Innovatsioonikeskusega (NIC).
Nordforski peakorter asub Oslos. Organisatsiooni direktor on Gunnel Gustafsson. Juhatuses on üks esindaja iga riigi teadusasutusest, kolm esindajat ülikoolidest ja üks äriettevõttest. Vaatlejaliikmed on igast autonoomsest piirkonnast, Baltimaadest, Põhjamaade Ministrite Nõukogust, Põhjamaade innovatsioonikeskusest ja NordForski sekretariaadist.
NordForsk osaleb Põhjamaade Kompetentsikeskuste rahastamisel.
Poppo von Osterna
Poppo von Osterna (umbes 1200 – 9. juuni 1267) oli Saksa ordu tegelane.
1244-1246 oli ta Preisi ordu maameister. 1252-1256 oli ta Saksa ordu kõrgmeister.
Incheoni rahvusvaheline lennujaam
Incheoni rahvusvaheline lennujaam (IATA: ICN, ICAO: RKSI, mõnikord viidatud kui Souli-Incheoni rahvusvaheline lennujaam) on Lõuna-Korea suurim lennujaam. Lennujaam on hinnatud maailma puhtamaiks lennujaamaks ja maailma parimaks transiitlennujaamaks Skytraxi poolt.
Lennujaamas on golfiväljak, spaa, privaatsed magamiskohad, uisuväljak, kasiino, siseaiad ja Korea kultuuri muuseum.
Anatoli Solovjanenko
Anatoli Solovjanenko (ukraina keeles Анатолій Борисович Солов'яненко; 25. september 1932 Donetsk – 29. juuli 1999 Kozõn, Obuhhivi rajoon, Kiievi oblast, Ukraina) oli ukraina ooperilaulja, tenor.
Lobmingtal
Lobmingtal on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Steiermargi vallareformi osana ühendati 2015. aastal Großlobming ja Kleinlobming ning esialgu kutsuti seda Großlobmingiks. Pärast volikogu otsust on vald 2016. aastast kandnud nime "Lobmingtal".
Põhiosa Großlobming asub 641 m kõrgusel u. 3 km Knittelfeldist lõunas, Lobmingbachtali oru sissepääsu juures. Vald külgneb Muri jõega.
thumb|upright=2.0 |Vaade Großlobmingile edelast
Ajalugu
Lobmingi territooriumi on esmamainitud 927. aastal Salzburgi peapiiskopi dokumendis. 12. sajandi keskpaigast nimetasid klanni liikmed end alati ühe neile kuuluva kaitsehoone, kuid enamasti oma hõimukoha järgi. Esimene rüütel, kes nimetas end olevat "Lobmingist", kutsuti 1149. aasta mais Friesachi. Lobmingi rüütlid asusid Altlobmingi linnuses (tänapäeval Sulzbachgraben). 15. sajandi esimeses pooles domineerinud Lobmingi rüütlite ümber tekkis arvukalt legende ja jutte.
Pärast Lobmingi rüütlite hääbumist andis kuningas Friedrich II Großlobmingi üle valitsemise Wolfgang Zachile. Hiljem kuulus Großlobmingi linnus mõnda aega Praunfalki rüütlitele. Teine kaitseehitis jäi Welzernitele ja müüdi 1499. aastal Saurau nõbudele Hansule ja Erasmusele. 14. septembril 1730 müüdi Großlobmingi piirkond Siegmundi krahv Welfersheimile. Järgmine edasimüük toimus 23. aprillil 1755 Spital am Pyhrnile, kes müüs valitsemise kohe krahv Franz Josef Wurmbrandile.
1827. aastal ostis Josef Sessler Wurmbrandi pankrotist Großlobmingi mõisa. 1. septembril 1866 asendas aadli ja rüütelkonna Viktor Sessler. Abielludes Helen Freiin von Herzingeriga läks parunkond tema kätte ja Viktor kirjutas sellest ajast peale Sessler-Herzinger. Viktor Felixi ja Margarete Sessler-Herzingeri lastetu abielu läbi tema vennapojad filosoofiadoktor Adalbert Maria Franz Curt August, Wimpffeni patroon ja ülemleitnant, ning Hans Maria Carl Alfons Gustav, Wimpffen Guti ja Großlobmingi lossi patroon.
Wimpffeni perekonnale kuuluv loss müüdi 1979. aastal Steiermargi provintsivalitsusele, et asutada põllumajanduskolledž. Paralleelselt Sessler-Herzingeri perekonna sündmustega kohandati seni talupoegade käes olnud Murhofi mõis 1898. aastal eluhooneks. Kuulsaks sai Gestüt Murhof parun Gustav Hansteini juhtimisel. Rahvuslikud ja rahvusvahelised auhinnad annavad tunnistust üliedukast inglise täisverelisusest. Seoses Gustav Hansteini surmaga lõpetati tõuaretus Murhofis kahjuks.
2014. aastal pidas Red Bulli omanik Mateschitz omavalitsusega läbirääkimisi, kuna soovis lossi osta ja muuta see luksuslikuks poloväljakuks koos hotelliga.
Elanikkond
Lobmingtal on elurajoon. See tähendab, et enamik elanikke sõidab ümberkaudsetesse linnadesse, nagu Knittelfeld, Zeltweg või Judenburg.
Zibalai
pisi|left|Zibalai seltsimaja Zibalai on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Zibalai valla halduskeskus.
Alevis asub kohalik raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1861 ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu
Zibalaid on esimest korda mainitud XVII sajandil. Algselt kuulus see Staškūniškise mõisale ja selle omanikud olid Sakalauskased.
XVIII sajandil sai sellest Vilniuse piiskoppide valdus. Aastal 1744 rajati sinna esimene kabel, aastal 1861 aga kirik. Algselt oli see Širvintose kihelkonnale alluv abikirik, ent aastal 1920 kujunes Zibalai omaette kihelkonna halduskeskuseks.
Leedu vabadussõja ajal toimusid alevi ümbruskonnas pikka aega lahingud Poola-meelsete vägede ja Leedu iseseisvuse toetajate vahel. Aastal 1921 hukkasid poola sandarmid sealse vaimuliku Kazimieras Lajauskase. Sõja lõppedes jäi Zibalai Leedu ja Poola vahelise demarkatsioonijoone lähistele.
Uus-Sadama tee
Uus-Sadama tee on tänav Kunda linna põhjaosas.
Hoonestus ja rajatised
Tänava alguses paiknevad üksikud ühepereelamud, keskosas asub tänava lääneservas kergliiklustee, tänava põhiosas paiknevad kahel pool rohealad.
Riigi teaduspreemiate komisjon
Komisjoni kuulub vähemalt 12 teadus- ja arendustegevuse erinevate valdkondade tunnustatud teadlasest. Komisjoni esimees on Eesti Teaduste Akadeemia president.
Vormsi lade
pisi|Saxby rannas asub Vormsi lademe stratotüüp Vormsi lade on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Vormsi lademe all lamab Nabala lade ja temal lasub Pirgu lade. Koos Nabala lademega kuuluvad nad Harju ladestiku Kohila alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade.
Ladet hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1944. Lademe stratotüüp asub Saxby rannas, kus ligi 570 meetri ulatuses paljanduvad Vormsi lademe keskmised ja ülemised kihid (0.76 m). Sealne paljand jätkub ka vee all. Lademe laiendatud stratotüüp on pärit Hullo puuraugust number 385. Lade on saanud nime Vormsi saare järgi.
Lademe vanus on 450,8...449,8 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastab sellele Põhja- ja Loode-Eestis Kõrgessaare kihistu, milles on eristatud Hullo, Paope ja Saxby kihistikud. Kesk-Eestis vastab sellele Tudulinna kihistu, Lõuna-Eestis aga Fjäcka kihistu. Väljaspool Eestit eristatakse selles veel Skrunda kihistut ja Meilūnai kihistut, samuti ka Dobilinė, Revuona ja Kaimynai kihistikke. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Fjäcka kihistu kiltkivi.
Busówno
Busówno (varem ka Bussowno või Busowno) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas Wierzbica vallas. Busówno asub Chełmist umbes 20 km loodes.
Vormsi lade
Lademe paksus Eestis on 0,3–22 m. Lademe alumine piir on selgesti eristatav, seal kasvab fossiilide arvukus hüppeliselt.
Lade paljandub näiteks Kõrgessaares, Aulepas ja Kohilas.
Lademe kivimkoosseisus on palju savikat ja peitkristalset lubjakivi. Lademe lõunaosas asendab selle musta värvi kiltkivi.
Vījciemsi mõis
Vījciemsi mõis (saksa keeles Wiezemhof, läti keeles Vījciema muiža) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valka piirkonnas Vijciemsi vallas Vijciemsis.
Ajalugu
Mõisa kohta võivad esimesed teated pärineda aastast 1571, mil vürst Mikołaj Radziwill kirjutas Wiezemi vakusest. Sama nimega vakusena kuulusid mõisa maad aastal 1686 Trikāta mõisa alla. Aastal 1803 lisas Paul I mõisa kihelkonnas [Liivimaa rüütelkonna halduses olnud mõisade hulka.
Ferdinand (eesnimi)
Ferdinand on mehenimi.
Külli Sulg
Külli Sulg (15. juuli 1948 Pärnu – 16. veebruar 2020) oli eesti kultuuritöötaja.
Ta lõpetas 1966. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli.
Suure osa elust pühendaski Sulg eestluse ja eesti keele hoidmisele Peterburis ning koguduse esindajana andis ta oma panuse Peterburi Jaani kiriku taastamisse. Ta osales eesti keele päevade korraldamisel, represseeritud eestlaste mälu talletamisel ja ajalehe Peterburi Teataja toimkonna tegemistes.
Isiklikku
Jaak Sulg on tema vend.
Rain Vehik
Rain Vehik (1. august 1943 Viljandi – 7. juuli 2004) oli eesti päritolu Ameerika arheoloog.
Lapsepõlv ja noorus
Rain Vehik sündis 1. augustil 1943 Viljandis. Augustis 1944, kui ta oli üheaastane, põgenesid tema ema Hilda (Rebane) Vehik ja veterinaarist isa Arnold Vehik perega pealetungivate Nõukogude vägede eest Saksamaale, kus jäid pikemaks paigale Geislingeni. 1949. aastal emigreerus perekond Ameerika Ühendriikidesse, kus algul elati Deltas Ohio osariigis. Et Põhja-Dakota võimud ei takistanud Eesti päritolu veterinaaride tegevust, leidis seal töö mitmeid eesti veterinaare. Vehikute perekond kolis Raini isa ameti tõttu kõigepealt Fargosse, siis Beulah'sse ja lõpuks Bismarcki.
Beulah' ümbruses nooleotsi otsimas käies innustus Rain esmakordselt arheoloogiast. Paljud tema koolivennad ja -õed oli pärit Beulah' naabruses asuvast Fort Bertholdi indiaanireservaadist. Huvi indiaanlaste vastu süvenes, kui perekond kolis Bismarcki, kus Rain oli sage külaline Põhja-Dakota Osariigi Ajalooseltsi muuseumis. Keskkooli lõpetas ta 1961. aastal Fort Smithis Arkansase osariigis, kuhu Vehikute perekond oli selleks ajaks Põhja-Dakotast kolinud.
Hariduskäik
1965. aastal lõpetas Rain Vehik bakalaureusekraadiga antropoloogias Arkansase Ülikooli. 1965–1967 õppis ta kraadiõppes Wichita Riiklikus Ülikoolis. 1967. aastal astus ta doktorantuuri Utah' Ülikoolis, kust ta oli sunnitud aasta pärast lahkuma. 1968 astus Vehik uuesti doktorantuuri Missouri-Columbia Ülikoolis, kus tema väitekirja juhendajaks sai Raymond Wood. Väitekirja ("An Analysis of Cultural Variability during the Late Woodland Period in the Ozark Highland of Southwest Missouri") kaitses ta 1978. aastal.
Töökäik
Veel enne väitekirja kaitsmist võttis Rain Vehik vastu abiprofessori ametikoha Wisconsini Ülikoolis LaCrosse'is, kus ta õpetas 1974–1977. 1977. aastast elas Rain Vehik Oklahomas, sest tema abikaasa Susan Vehik sai õppejõu ametikoha Oklahoma Ülikooli antropoloogiaosakonda. Oklahomas juhtis Rain Vehik Arheoloogilist Uurimis- ja Halduskeskust, töötas kutselise arheoloogilina Oklahoma Arheoloogiateenistuses, töötas antropoloogiaprofessorina ning juhtis mitmesuguseid arheoloogilise uurimise projekte. Hilisematel aastatel moodustas ta koos abikaasaga kutselise arheoloogiaettevõtte Vehik and Vehik Consulting.
Juba üliõpilaspõlves osales Rain Vehik igal suvel väljakaevamistel. Väitekirja kaitsmise järel töötas Rain Vehik suure osa elust kutselise arheoloogina. Suurem osa tema osalusel korraldatud väljakaevamistest toimus Oklahomas, kuid ta on väljakaevamistel osalenud ka Arkansases, Kansases, Missouris, Wisconsinis, Utah's, Lõuna-Dakotas ja Jamesi jõe ümbruses Põhja-Dakotas. Tema koostatud on vähemalt 298 välitööde raportit ja mitu monograafiat, lisaks suur hulk konverentsiettekandeid.
Isiklikku
1969. aastal abiellus Rain Vehik Mary Susan Colcheriga (abielus Susan C. Vehik), kellega oli tutvunud ülikooli korraldatud arheoloogilistel välitöödel. Susan Vehik on Oklahoma Ülikooli antropoloogiaosakonna kauaaegne õppejõud ja 2011. aasta seisuga osakonna juhataja.
Aleph (lühijuttude kogumik)
pisi|Jorge Luis Borges 1963. aastal "Aleph" (hispaania keeles "El Aleph") on Argentina kirjaniku Jorge Luis Borgese 1949. aastal Buenos Aireses ilmunud novellikogumik.
Eesti keeles ilmus see esmakordselt 1987. aastal Ott Ojamaa tõlkes Loomingu raamatukogus ja seejärel kirjastuse Varrak väljaandel 2000. aastal ühiste kaante vahel koos Borgese novellikogumikuga "Fiktsioonid".
Jason Demers
Jason Demers (sündinud 9. juunil 1988 Dorvalis, Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Kaasani Ak Bars.
Aastatel 2004–2008 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Moncton Wildcats ja Victoriaville Tigres.
2008. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft'is 186. valikuna. Pärast ühte hooaega American Hockey League'is (AHL) San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks debüteeris Demers NHL-is 1. oktoobril 2009 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 15. novembril mängus Chicago Blackhawksi vastu. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja neli väravat ja 17 väravasöötu.
Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Demers Soome kõrgliigas Oulun Kärpät.
2014. aasta novembris kaubeldi Demers Dallas Starsi. 2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Florida Panthersiga, kus mängis ühe hooaja. Aastatel 2017–2021 mängis ta NHL-is Arizona Coyotesi ridades.
2021. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Kaasani Ak Barsiga.
2013. aastal võitis Demers Kanada võistkonnaga Spengleri karika. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Demers Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Rohtlaan
Rohtlaan on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rohtlaan on määratud nimede eestistamisel isikuile, kelle perekonnanimi oli Berendson, Börjer, Ende, Fröhberg, Grentsmann, Kelt, Kraut, Limonov, Oinas, Paalberg, Palberg, Putting, Räbovõitra, Reimund, Rodeman, Rohhan, Rooberg, Rothgänger, Russak, Sloga, Stein, Stepanov, Tabor, Täkk, Veimen, Zutz ja Zutz.
The Chainsmokers
pisi|The Chainsmokers VELD 2016 muusikafestivalil. The Chainsmokes on Ameerika DJ-duo, mis koosneb Alex Pallist ja Andrew Taggartist. EDM-pop duo saavutas läbimurde oma 2014. lauluga "#Selfie". Nende debüütalbum "Bouquet" ilmus 2015. aasta oktoobris ja album sisaldas laulu "Roses", mis jõudis US Billboard Hot 100 TOP 10-nesse. 59. auhinnatseremoonial võitis Grammy auhinna parima tantsu salvestamise eest "Don`t Let Me Down".
Aserbaidžaani lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Aserbaidžaanis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Vecvāle mõis
Vecvāle mõis (saksa keeles Alt-Sackenhof, läti keeles Vecvāles muiža) oli riigimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas.
Ajalugu
Mõis kuulus Poola ajal Walter von Sackenile, kes aga Poola ja Rootsi vahelistes sõdades hukkus. Seejärel said mõisa omanikuks jesuiidid, ent aastal 1621 tagastas Gustav Adolf mõisa selle pärijale Otto von Sackenile. Too müüs mõisa 2000 taalri eest aastal 1633 Axel Oxenstjernale. Mõisate reduktsiooni käigus sai sellest riigimõis, ent Katariina II annetas sellest osa Jaunvāle mõisa nime all parun Loewenile.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 5 ja 7/8 adramaad, sellele allus 94 mees- ja 126 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Jaunvāle mõisaga) kümme adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 5 ja 7/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 4/10, aastal 1881 allus mõisale 3 ja 60/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Edgar Mitchell
pisi|Mitchell Kuu pinnal Edgar Dean Mitchell (17. september 1930 Hereford, Texas – 4. veebruar 2016 Lake Worth, Florida) oli USA mereväe ohvitser ja astronaut.
1952. aastal sai Carnegie Tehnoloogiaülikoolis bakalaureusekraadi. Mereväekoolis Naval Postgraduate School sai ta 1961. aastal insenerikraadi ning 1964. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis lennunduse ja kosmonautika alal doktorikraadi.
Ta osales 1971. aasta jaanuarist kuni veebruarini Apollo 14 meeskonnas, mis sooritas kolmanda mehitatud lennu Kuule. Mitchell viibis Kuu pinnal paikneva Fra Mauro kõrgustiku lähedal kokku ligi viis tundi. Ta oli kuues inimene Kuu pinnal.
Pärast mereväekarjääri lõpetamist tegeles ta parapsühholoogiaga. Aastal 1972 asutas ta Californias Palo Altos instituudi Institute of Noetic Sciences. Külastas septembris 1988 Tallinna ning S. Kirovi nimelist näidiskalurikolhoosi Viimsis. Käis muuhulgas ka Kirovi lasteaias ja andis intervjuu Eesti raadiole.
Alžeeria lennujaamade ja lennuväljade loend
Siin loetletakse Alžeerias asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid.
Bouret-sur-Canche
pisi|Bouret-sur-Canche kirik
Kiidjärve metsandik
Kiidjärve metsandik on metsandik Põlvamaa metskonnas. Kiidjärve metsandik hõlmab osaliselt Kanepi ja Põlva valla riigimetsi.
Bouret-sur-Canche
Bouret-sur-Canche on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 32 km Arrasist läänes tee D329 ääres, Canche jõe kallastel.
pisi|tühi|
Surnud 5. mail
Siin loetletakse 5. mail surnud tuntud isikuid.
Vesi elevantidele
Sisu
Lugu räägitakse 93-aastase vanadekodus elava Jacob Jankowski mälestustena. Jacobile öeldakse ette, mida süüa ja mida teha.
Mälestuste alates on Jacob 23-aastane Poola päritolu ameeriklasest veterinaariatudeng, kes valmistub parasjagu lõpueksamiteks Cornelli ülikoolis, kui temani jõuab kohutav uudis tema vanemate sattumisest autoõnnetusse. Jacobi isa oli veterinaar ning Jacob oli kavatsenud tema praksisega liituda.
Ajinomoto
Ajinomoto on Jaapani toiduainetööstuse ettevõte, mille peakorter asub Tōkyōs.
AJINOMOTO (jaapani keeles 味の素 'maitse olemus') on ettevõtte algse mononaatriumglutamaadi toote kaubamärk.
Ettevõte tegutseb 35 riigis, kus töötab alates 2017. aastast umbes 32 734 inimest. 2017. majandusaasta tulud moodustavad ligikaudu 10,5 miljardit USA dollarit.
Säde
Säde oli laste- ja noorteleht, mis ilmus Eesti NSV-s 13. juunist 1946 kuni 30. detsembrini 1990; oli Eesti NSV ELKNÜ KK ja pioneeriorganisatsiooni häälekandja.
Esimene peatoimetaja oli Ralf Parve, edasi 1950–1952 Ita Saks, 1953 Holger Pukk, 1953–1955 Juhan-Kaspar Jürna, 1955–1957 Harald Suislepp, 1957–1962 Arnold Päts, 1962–1970 Lembit Prits, 1970–1987 Juta Renzer, 1988–1990 Mare Vetemaa, asetäitja Juhan Haravee.
Säde ilmus kolmapäeviti, alates 6. aprillist 1952 ka pühapäeviti, 12. septembrist 1964 lisaks ka laupäeviti. Leht maksis 1 kopika. Venekeelne rööpleht Iskra ilmus 2. aprillist 1986 kuni 29. detsembrini 1990 kolmapäeviti ja laupäeviti.
Sädemele tegid lapsepõlves kaastööd paljud hilisemad ajakirjanikud ja ühiskonnategelased, teiste seas näiteks Helar Osila, Ingrid Veidenberg, Tiina Lang, Tiina Joosu, Ainar Ruussaar, Arne Otter, Jakko Väli, Ragnar Kond, Tõnu Ojala ja Allan Alaküla.
Sädeme õigusjärglane oli 1991–2001 ilmunud noorteleht Meie Meel.
Kõrvsamblik
Kõrvsamblik (Umbilicaria) on kivil kasvavate ehk epiliitsete samblike hulka kuuluv perekond. Perekonna nimi on tuletatud ladinakeelsest sõnast umbilicus, mis tähendab naba ja viitab sambliku kinnitumisviisile.
Taksonoomia
Kõrvsamblike perekond kuulub fülogeneesi puul seente riiki, kottseente hõimkonda, kõrvsamblikulaadsete seltsi ja kõrvsamblikuliste sugukonda.Kõrvsamblikuliste sugukonda kuulub lisaks Umbilicariale veel 4 perekonda: Gyrophora,Gyrophoropsis, Lasallia ja Omphalodium
Kooseluvorm
Samblikud moodustuvad mükobiondi ja fotobiondi kooslusena. Perekonna kõrvsamblik fotobiondiks on Trebouxia. Fotobiont esineb kõrvsamblike perekonnas kas ühtlase kihina või kolooniates.
Botaanilised tunnused
Kõrvsambliku lehtjas tallus võib olla kas ühe- või mitmehõlmaline. Substraadile kinnitub kõrvsamblik naba või ekstsentriku, seenehüüfidest moodustunud niidi abil. Kõrvsamblikud on ümmarguse või ebakorrapärase kujuga suursamblikud, mis võivad täiskasvanuna kasvada 2–10 cm, harvem 20 cm läbimõõduni. Tallus on kõrvsamblikel märjana pehme ja paindlik ning mõnevõrra nahkjas, kuivana habras ja rabe. Märjana võib samblik olla ka rohekates toonides. Pealmine pind on helehallist või pruunist kuni mustani ning võib olla sile või ripsmetega. Talluse ülakiht varieerub voltunust kuni keskelt tõusva võrkjalt lainjani. Ääred on sinusoidsed ning võivad olla kas terved või sisselõigetega, servadel võib esineda ritsiine. Alumisel pinnal on harva taimelaadseid struktuure. Pind varieerub siledast kuni ripsmetega kaetuni ning võib olla ka auklik. Talluse alakülg on must või kahvatupruun kuni roosa. Alaküljel võib esineda ritsiine, kuid need ei aita samblikul kinnituda substraadi külge. Talluse pealmine koor on kaetud vormitu lühiajaliselt esineva surnud koega, mille paksus ulatub 13 μm-ni. Talluse sisemine osa pole alati eristatav alumisest koorest ning varieerub lahtisest kompaktseni.
Paljunemine
Kõrvsamblikud võivad paljuneda nii suguliselt kui ka vegetatiivselt. Vegetatiivseks paljunemiseks võib samblikul ajutiselt esineda nii isiide kui ka soreede. Suguliseks paljunemiseks on kõrvsamblikel kas letsideaalsed või superletsideaalsed musta värvi apoteetsiumid. Apoteetsiumite paiknemine on perekonna siseselt tugevasti varieeruv. Apoteetsiumid võivad esineda talluse pinnal, lühikese jala otsas, või olla ka tallusesse süüvitunud. Apoteetsiumi ketas on sile või köbrukestega ning enamasti kurrulis-voldilline. Kurrud apoteetsiumi kettal on kontsentrilised ning esineb nii radiaalsete kui ka korrapäratute kurdudega apoteetsiumi kettaid. Apoteetsiumi seina moodustav seenehüüfidest kude on tume, harva hele. Hümeeniumi ehk eoslava, mille peal asuvad eoskotid, paksus on 60–90 μm. Eoslava alumine osa on paks ning pruun või mustjas. Eoskotid on kõrvsamblike tüüpi, välja veninud või ühest otsast paksenenud ning paksude seintega (pisara kujulised). Eoskoti tipu sisemine osa värvub Lugoli lahuse, mis on joodi vesilahus kaaliumjodiidis, toimel siniseks. Eoskottides on 8 ellipsoidset, lihtsat ja värvusetut või muraalset ja pruunikat eost. Koniidid ehk isassugurakud valmivad urnikujulistes poorides ehk pükniidides. Aheldunud koniidid võivad areneda sisemiselt, ainult tipust või mõlemast küljest. Arenenud isasugurakud varieeruvad lühidalt silindrilistest kuni kergelt paindunuteni.
Keemilised omadused
Kõrvsamblike perekonda kuuluvad liigid sisaldavad gürofoor-, umbilikaar,- lekanoor-, stikt- ja norstikthapet. Kõrvsamblike keemilised testid on näidanud nende väga tugevat antioksüdatiivset aktiivsust. Lisaks antioksüdatiivsele aktiivsusele on testid tuvastanud ka antimikroobset aktiivsust sambliku ekstraktis. Nende uuringute järgi võib eeldada, et kõrvsambliku perekonna liike saaks kasutada tulevikus uute looduslike antioksüdantidena, milles leidub ka antimikroobseid aineid.
Leviku piirkond ja substraat
Kõrvsamblikud on kosmopoliitse levikuga liigid ja moodustavad olulise osa epiliitsetest ehk kivil kasvavatest samblikest Alpi mägedes ja boreaalses kliimavöötmes. Lisaks nimetatud asukohadele on leitud 8 liiki Austraaliast ja 17 liiki Uus-Meremaalt, mille hulgas on ka 4 endeemset liiki.
Eranditult on kõrvsamblikud epiliidid, kasvades kõvadel, avatud ränirikastel kividel, vett immitsevates pragudes, vee lähedal või toitaineterikastel mäerahnudel. Kõrvsamblikke võib leida näiteks graniidilt, gneisilt, liivakividelt. Kõrvsamblikke leidub parasvöötmes, Alpi mägedes ja mõlema poolkera arktilises regioonis.
Liigid
Maailmas leidub 176 liiki kõrvsamblikke, millest Eestis esineb 12 liiki.
Kasutusalad
Nagu enamikku samblikke, saab ka kõrvsamblike perekonna liike kasutada toiduallikana pärast pikka töötlemist. Toiduallikana on ta pigem olnud kasutusel muu toidu puudusel või delikatessina, kuna samblike toiteväärtus on väga madal ja nende töötlemine omastatavaks toiduks võtab palju aega. Kagu-Aasias, näiteks Jaapanis, võib menüüst leida toidu Iwatake, mis on valmistatud kõrvsamblikust (Umbilicaria esculenta ), samuti on kõrvsamblikku toiduks kasutanud Põhja-Ameerika põliselanikud toidupuudusel ellujäämiseks.
Hiina köögis kutsutakse kõrvsamblikke shi'eriks (石耳 "mäe kõrv"), Jaapani köök nimetab teda iwatake (岩茸 "mäe seen") ja Korea köögis on kõrvsamblik tuntud kui seogi (석이버섯).
Keratarn
Keratarn (Carex globularis) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Kõrvsamblik
Kasutusalad
Lisaks söögile on kõrvsamblike perekond kasutusel ka Hiina meditsiinis. Kõrvsamblik Umbilicaria esculenta, mis kasvab Hiinas, suudab toota aineid, mida võib tulevikus olla võimalik kasutada vähi- või AIDS-ivastase ravimi tootmisel.
John Wilkins
John Wilkins (1. jaanuar 1614 – 19. november 1672) oli inglise kirikutegelane ja filosoof.
Kõrvsamblik
Ohustatus Eestis
Eestis leiduvast 12 liigist kuulub Eesti punasesse nimestikku 10 liiki. Samblike kaitse on keeruline, kuna enamasti ei teata ei praeguseid ega ka potentsiaalseid ohutegureid.
Artur Bagdassarov
Artur Bagdassarov (vene keeles Артур Михайлович Багдасаров; sündinud 17. septembril 1978 Gorkis) on vene tsirkuseartist (dresseerija), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
John Wilkins
Ta oli Londoni Kuningliku Seltsi asutajaid. Ta õpetas nii Cambridge'i Ülikoolis kui ka Oxfordi Ülikoolis.
Tema peateos on raamat "An Essay towards a Real Character, and a Philosophical Language" (London, 1668), milles ta töötas välja kunstliku, universaalsusele pretendeeriva tehiskeele.
pisi|vasakul|J. Wilkinsi raamatu (1668) tiitelleht
Artur Bagdassarov
Tsirkusekunstiga puutus ta kokku väga varakult. 12-aastaselt hakkas ta dresseerijana esinema tsirkuseareenil numbriga "Naljakad eeslid" ("Забавные ослики"). 1995. aastal sai temast noorim tiigrite dresseerija Venemaal.
pisi|80px| [[Venemaa teeneline kunstnik|Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk ]]
VAZ-212180
pisi|VAZ-212180 – Lada 4x4 "Fora" VAZ-212180 ehk Lada-212180 ehk LADA 4x4 "Fora" (Vene keeles ВАЗ-212180 «Фора») sarja on Venemaa toodetud sõiduauto / linnamaastur.
Antud auto on 30 cm võrra pikendatud versioon mudelist VAZ-21213. Fora mudelit toodeti 1996–2011 väikeste partiidena PSA Bronto (vin kood "X7G"). See erineb baasmudelist suurendatud uste ja ukseavade plastikust pealisehitusega. Kuna auto uks on tunduvamalt laiem, siis mugavamaks ukse sulgemiseks on uksel seespool kaks käepidet. Antud mudelil on tagaosa kõrgendatud katusega ning seal on ka laiem tagumine kolmekohaline iste. Fora standardvarustusse kuulub automaatne tulekustutussüsteem. Mootoriruum on soomustatud ja auto on varustatud roolivõimendi ja kliimaseadega. Radiaatorivõre ees on plastist "kängururaud". Suurendatud läbimõõduga rataste kasutamise tõttu (Togliatti firma "Slick" rehvidega "Nokian HRC") võeti varuratas mootoriruumist välja ja kinnitati tagumise põrkeraua kohale, mis tagaluugi avamiseks tuleb üles kõrvale tõsta.
Lada-212180 on 1,7-liitrine bensiinimootor, mis toodab võimsust 76 hobujõudu kiirusel 5200 p/min ja pöördemomenti 125 Nm (njuutonmeetrit) 3000 pööretel minutis.
Auto on nelikveoline (AWD) ja manuaalkäigukastiga. Kiiirendab 100 kilomeetrini tunnis 20 sekundiga ja auto maksimaalne kiirus on 140 km/h.
Kütusekulu kombineeritud režiimis (kombineerides nii linnas kui maanteel sõitmist) on 11,5 liitrit 100 km kohta (8,7 km/l), kütusekulu linnas – 11,7 l/100km, kütusekulu maanteel – 8,7 l/100km. Kütusepaagi maht on 42 liitrit, mis tähendab, et linnasõidus suudab tankimata sõita kuni 360 kilomeetrit ja maanteel kuni 480 kilomeetrit.
Kõrvsamblik
Ohustatus maailmas
Maailmas elab rohkem kui 20 000 samblikku, millest 2000 liiki võib leida Hiinast. Hiinas elab ka 200 endeemset liiki, mis praeguseks on kõik ohustatud. Hiinas kasvavate liikide hulka kuulub ka Hiina kõrvsambliku liik Umbilicaria yunnau, mis on tänu metsade langetamisele väljasuremise äärel. Lisaks metsade langetamisele ohustab söödavaid ja potentsiaalse ravivõimega samblikke, näiteks Umbilicaria esculenta, ka kontrollimata korjamine ja müümine.
STS-102
STS-102 oli NASA Space Shuttle'i programmi 103. missioon.
Missiooni teenindas kosmosesüstik Discovery ning süstik startis 8. märtsil 2001 ja naasis Maale 21. märtsil 2001.
STS-102 peamised eesmärgid olid jaama varustamine ning 1. ekspeditsiooni vahetamine 2. ekspeditsiooniga.
Amathole ringkond
Amathole ringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis asuv 2. järgu haldusüksus.
Halduskeskus asub East Londonis, mis aga ise Amathole ringkonna koosseisu ei kuulu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Amathole ringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,24%, värvilisi 1,47%, valgeid 1,00%, India või Aasia päritolu inimesi 0,13% ja teisi 0,16%. Koosa keelt pidas emakeeleks 93,62% inimesi, inglise keelt 2,25% ja afrikaani keelt 2,09%.
Meie Meel
Meie Meel oli Eestis aastatel 1991–2001 ilmunud noorteleht, 1990. aastal tegevuse lõpetanud ajalehe Säde (Eesti komsomoli ja Eesti NSV Pioneeriorganisatsiooni häälekandja) õigusjärglane.
Algul oli Meie Meele trükiarv üle 23 000 eksemplari ja jaanuaris 1993 isegi 30 000, kuid 2001. aastal vaid 6000.
AS Ajakirjade Kirjastus lõpetas lehe väljaandmise 7. veebruaril 2001, põhjendades seda turu väiksuse ja sihtrühma vähese ostujõuga, mis omakorda tingis kahjumi ning halvad tulevikuväljavaated.
Ajalehe peatoimetaja oli Mare Vetemaa.
Tartu Mill Triathlon
pisi|Rattur Tartu Mill Triathlonil 2014. aastal Tartu Mill Triathlon on Tartus toimuv linnatriatloni võistlus. Esimene Tartu Mill Triathlon korraldati 2012. aastal. Triatloni käigus ujutakse Emajões, rattatrass läbib kesklinna ja Supilinna tänavaid ning jooksudistants kulgeb Emajõe kaldapealsel. Võistlus sündis New Yorgi ja Londoni linnatriatloni eeskujul.
Võistluste raames toimub ka lastetriatlon, põhivõistlus on ühtlasi Eesti ja Balti karikavõistluste etapp.
Zlatna
Zlatna (saksa keeles Klein-Schlatten, Kleinschlatten, Goldenmarkt, ungari keeles Zalatna) on linn Rumeenias Transilvaanias Alba maakonnas. Zlatna asub maakonnakeskusest Alba Iuliast ligi 28 km läänes.
Tartu Mill Triathlon
Senised Tartu Mill Triathlonid on toimunud:
Võistluse nimes kajastub peasponsori – Tartu ettevõtte Tartu Milli nimi.
Zlatna
Linna haldusalasse kuulub 18 küla: Botești (Golddorf, Botesbánya), Budeni (Higendorf), Dealu Roatei (Rotberg), Dobrot, Dumbrava, Feneș (Wildendorf, Fenes), Galați (Galz, Ompolygalac), Izvoru Ampoiului (Gross-Ompeil, Nagyompoly), Pârău Gruiului (Gruybach), Pătrângeni (Peters, Ompolykövesd), Pirita (Pfirth), Podu lui Paul (Pauls), Runc (Goldrücken), Ruși (Rusch), Suseni (Oberdorf), Trâmpoiele (Trempojel, Kénesd), Valea Mică (Kleinwasser) ja Vâltori (Waldrücken, Vultur).
Roome riigi ajal asus Zlatna kohal linn nimega Ampelum, kus tegeldi kullakaevandamisega. Zlatnat on esmamainitud 1201. aastal. 1347. aastal anti Zlatnale laatade korraldamise õigus. Linnaõigused sai Zlatna 1387. aastal. 17. sajandi esimesel poolel toodi Zlatnasse kaevureid Saksamaalt ja Slovakkiast ning linn kujunes kullakaevandamise keskuseks. 20. sajandi esimesel poolel kaotas Zlatna oma senise tähtsuse ja muudeti maa-asulaks. Teise maailmasõja järel kujunes Zlatna tööstuskeskuseks ja sai 17. veebruaril 1968 linnaõigused tagasi.
Balti Karjakasvatajate Ühing
Balti Karjakasvatajate Ühing (saksa keeles Verband Baltischer Rindviehzüchter, vene keeles Балтийское общество для разведения рогaтого скота) oli 1885−1902 tegutsenud karjakasvatajaid ühendav selts.
Ühing koostas Balti veiste tõuraamatu ja määras ametisse instruktoreid. 1902. aastal jagunes selts Balti Anglerikarja Kasvatajate Ühinguks ja Liivimaa Hollandi-Friisikarja Kasvatajate Ühinguks.
Yellow Magic Orchestra
pisi|Yellow Magic Orchestra liikmed 2008. aastal. Yellow Magic Orchestra (YMO) oli Jaapani bänd, mis oli tuntud peamiselt uuendusliku süntesaatori- ja eksperimentaalmuusika poolest. YMO asutasid 1978. aastal tuntud jaapani muusikud Haruomi Hosono, Ryūichi Sakamoto ja Yukihiro Takahashi. YMO mängis olulist rolli eri muusikažanrite kujunemises ja bändi uuenduslikkust tunnustatakse ülemaailma.
Enne YMO-d
Enne YMO asutamist tegelesid selle tulevased liikmed Hosono, Sakamoto ja Takahashi peamiselt sooloartistidena. Bändi liider Haruomi Hosono oli enne YMO asutamist alates 1969. aastast bändi Apryl Fool liige. Peale Apryl Fooli laialiminekut 1972. aastal asutasid mõned bändi eelmised liikmed koos Hosonoga uue bändi nimega Happy End. Yukihiro Takahashi oli enne YMO-ga mängimist tuntud peamiselt Sadistic Mika Bandi trummarina. Sadistic Mika Band läks 1975. aastal laiali ja Takahashi hakkas sooloartistiks. Ryūichi Sakamoto oli enne YMO-s mängimist õppinud Tōkyō kunstiülikoolis kompositsiooni ja etnomusikoloogiat. Peale kooli lõpetamist tegeles ta 1970. aastatel eri projektidega ja tegi koostööd mitme jaapani muusikutega.
Esimene kord, kui kõik kolm muusikut koostötehnoöd tegid, oli Haruomi Hosono 1978. aasta albumi "Paraiso" loomisel. Kõik kolm töötasid albumi kallal, kuid sellel ajal polnud YMO ametlikult veel bänd. Sellest sõltumata peetakse "Paraisot" esimeseks ametlikuks YMO albumiks. Yellow Magic Orchestra nime asemel kasutas kollektiiv hoopis nime Harry Hosono and the Yellow Magic Band.
Algusaastad ja lahkuminek
Peale "Paraiso" loomist otsustasid Hosono, Sakamoto ja Takahashi jätkata koostööd ja lõid ametlikult bändi YMO. YMO debüütalbum "Yellow Magic Orchestra" ilmus 1978. aastal Jaapanis. Saksamaal oli samal ajal tegutsenud bänd Kraftwerk, mis lõi arvutite abil muusikat. YMO eristus Kraftwerki düstoopilisest muusikast suuresti: YMO lõi laule, milles esinesid rõõmsamad meloodiad. "Yellow Magic Orchestra" saavutas suurt edu Jaapanis ja YMO plaadifirma Alfa Records sõlmis lepingu A&M Recordsiga, mis aitas albumil jõuda Ameerika Ühendriikidesse ja ka mujale maailma.
YMO andis aastate 1979 ja 1980 jooksul välja albumid "Solid State Survivor" ja "×∞MULTIPLIES", mis osutusid nii jaapani kui ka maailma kuulajate seas väga populaarseks. "Solid State Survivor" müüs ülemaailma kokku umbes kaks miljonit eksemplari ja "×∞MULTIPLIES" sai Jaapanis ligi 200 000 ettetellimist. Ameerika Ühendriikides sai nende albumi "×∞MULTIPLIES" laul "Tighten Up" eriti populaarseks peale seda, kui nad esinesid selle lauluga saates "Soul Train". 1981. aastal lasi YMO välja albumid "BGM" ja "Technodelic". Peale "BGM" ja "Technodelic" albumite välja laskmist suundus bänd lühikesele puhkusele ja lasi enne 1983. aastal laialiminemist välja viimased albumid "Naughty Boys" ja "Service".
Pärast lahkuminekut
Pärast lahkuminekut jätkasid kõik liikmed sooloartistidena ja tegelesid oma projektidega. Hosono hakkas peamiselt looma elektronmuusikat, Sakamoto filmimuusikat ja Takahashi J-popi stiilis muusikat.
Bänd sai 1993. aastal uuesti lühidalt kokku, et lindistada album "Technodon". Lindistamisprotsessis kasutasid liikmed peamiselt samu instrumente, mida nad olid kasutanud 1970. ja 1980. aastatel ning modifitseerisid ja muundasid neid Macintosh arvutite abil. Selle kokkusaamisega kaasnes ka suur kontsert Tōkyō Dome'is.
YMO tegevus kandus edasi 21. sajandisse ja bänd andis peale 2005. aastat mitmeid kontserte Jaapanis. 2008. aastal võttis YMO ette tuuri Euroopas, 2011. aastal ka Ameerika Ühendriikides. YMO esinemised jätkusid 2013. aastani, millal kõik bändi liikmed uuesti lahku läksid. YMO liikmed esinesid koos viimast korda Haruomi Hosono Londonis peetud kontserdil 2018. aastal.
Yukihiro Takahashi ja Ryuichi Sakamoto surm
YMO liige Yukihiro Takahashi suri 11. jaanuaril 2023. aastal aspiratsioonipneumooniasse. 28. märtsil 2023. aastal suri YMO teine liige Ryūichi Sakamoto vähki. Sakamotol oli enne surma kaks korda vähk diagnoositud: 2014. aastal söögitoruvähk ja 2021. aastal jämesoolevähk. Haruomi Hosono on ainuke elus YMO liige ja bändi tegevus on seega ametlikult lõppenud.
Instrumendid
YMO kasutas muusika loomiseks mitmeid ja uuenduslikke arvutipõhiseid instrumente ja masinaid. Bändi loomisel ei olnud Hosono, Sakamoto ega Takahashi mõelnud arvutite kasutamise peale, kuid see muutus siis, kui Hosono avastas saksa bändi Kraftwerk. Tänu sellele avastusele otsustas grupp hakata kasutama muusika loomiseks arvuteid.
Üks olulisemaid vahendeid, mida YMO muusika loomisel kasutas, oli Roland MC-8 digitaalne sekventser. Roland MC-8 sekventser oli üks esimesi kümneklahvilisi digitaalsekventsreid ja sellega on võimalik klahvide ja koodide abil määrata nootide järjestus ning esitlus. Bänd eksperimenteeris oma debüütalbumil "Yellow Magic Orchestra" selle sekventsriga, sisestades sellesse eri väärtuseid. Lisaks sellele kasutas bänd Roland MC-8 sekventsrit tihti esinemistel nii muusika esitamiseks kui ka sünkrooni ning rütmi pidamiseks. Selleks laaditi sekventsrisse informatsiooni kassettide kaudu.
YMO-l oli samuti juurdepääs muule tehnoloogiale, mis oli toonal haruldane. Peamiselt tulenes see sellest, et bänd sai kasutada Alfa Recordsi A-stuudiot. Seal leidusid 24-kanaliline välismaalt imporditud muusikategnoloogia ja Lexiconi digitaalreverbimasin. See koos Roland VP-330 süntesaatoriga võimaldas YMO-l luua näiteks "Solid State Survivori" albumi, mis oli Jaapani esimene digitaalselt miksitud album. Albumi "Technodelic" loomiseks kasutas bänd LMD-649 samplerit, mille tellis Alfa Recordsi stuudiosse YMO mitteametlik neljas liige Hideki Matsutake. "Technodelic" oli üks esimesi albumeid, mille loomisel kasutati samplereid, et mängida muusikaga seonduvaid heliefekte.
Mõju muusikamaailmale
YMO looming mõjutas suuresti tervet muusikamaailma ja mängis olulist rolli eri muusikažanrite kujunemises. YMO oli üks esimesi bände, mis kasutas ja eksperimenteeris arvutite ja süntesaatoritega, ning sellega pani YMO alguse tehnopopi muusikažanrile. Samas said YMO singlid "Firecracker" ja "Tighten up" Ameerika Ühendriikides väga populaarseks. "Firecracker" mängis eriti suurt rolli kaasaegse hiphopi kujunemises ja mitmed muusikud nagu Afrika Bambaataa on selle laulu heliefekte enda loomingus kasutanud.
YMO oli muusika loomisel võtnud palju inspiratsiooni toona populaarsust saavutanud arvutimängudest ja nendes leiduvatest heliefektidest. YMO oli nimelt esimene bänd, mis kasutas selliseid helisid muusikas: 1978. aastal ilmunud debüütalbumis "Yellow Magic Orchestra" kasutati eri heliefekte mängudest "Space Invaders" ja "Exidy Circus". Selle debüütalbumiga pani YMO aluse arvutimängumuusikale ning kuulsad arvutimängumuusikud nagu Nobuo Uematsu ja Koji Kondo on väitnud, et on saanud YMO loomingust palju inspiratsiooni. Bändi liikmed Haruomi Hosono ja Ryuichi Sakamoto on samuti loonud arvutimängumuusikat: Hosono lasi 1978. aastal välja albumi "Video Game Music", mida peetakse kõige esimeseks arvutimängumuusika albumiks, ja Sakamoto lõi mitmele erinevale mängule, nagu näiteks 2000. aastal ilmunud "L.O.L – Lack of Love'ile", heliribasid.
Tornaľa
Tornaľa (aastatel 1948–1990 Šafárikovo, ungari keeles Tornalja) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Revúca ringkonnas.
Geograafiline asend
Tornaľa asub Rimava nõos Ungari piirist 7 km kaugusel, Revúcast ligikaudu 33 km lõunakagus.
Tornaľa paikneb merepinnast 182 meetri kõrgusel.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1245. aastal.
Aastatel 1554–1593 ja 1596–1686 oli Tornaľa Osmanite riigi võimu all.
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tornaľa elanikest ungarlasi 58,34%, slovakke 30,93%, mustlasi 2,84%, tšehhe 0,34% ja ukrainlasi 0,13%. Rahvus oli teadmata 6,97%-l elanikest.
Jean-François Champollion
pisi|[[Léon Cogniet. Jean-François Champollioni portree. 1831]] Jean-François Champollion (prantsuse keeles ka Champollion le Jeune  'Champollion Noor') 23. detsember 1790 Figeac, Loti departemang – 4. märts 1832 Pariis) oli prantsuse orientalist, ajaloolane ja keeleteadlane, egüptoloogia rajaja, egiptuse hieroglüüfilise kirja dešifreerija.