cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandr Tairov
Moskva
1913. aastal kolis Tairov Moskvasse. Seal ühines ta advokaatide korporatsiooniga ja oleks saanud oma karjääri sel alal jätkata. Selle asemel nimetas Tairov end oluliseks antirealistlikuks lavastajaks. Tairov oli esimene, kes lavastas Venemaal Bertolt Brechti "Kolmekrossiooperi". Ta lavastas nii klassikat (nt Kālidāsa "Šakuntalā") kui ka enda kaasaegsete kirjanike Valeri Brjussovi, Eugene O'Neilli, J. B. Priestley ja Oscar Wilde'i näidendeid. Tairov tegi koostööd kunstnike Aleksandra Eksteri, Pavel Kuznetsovi, Sergei Sudeikini, Mihhail Larionovi, Natalja Gontšarova, Vladimir Pohli, Inayat Khani ja teistega. Tairovi stuudio sai väga populaarseks selliste ambitsioonikate näitlejate hulgas nagu Vera Karalli, Jevgeni Lebedev jt. Tairov tegi koostööd heliloojate Sergei Prokofjevi, Aleksandr Aleksandrovi, Georgi Sviridovi ja Dmitri Kabalevskiga.
Pärast revolutsiooni
Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni jätkas Tairov iseseisvat teatriuuendust. Tema Oscar Wilde'i "Salome" Adrianne Lecouvreriga sai nõukogude ajal legendaarseks ja seda mängiti enam kui 800 korda. Kammerteater oli jätkuvalt väga populaarne ja korraldas ringreise Nõukogude Liidus. Kammerteatri ringreisid Euroopas 1923. aastal ja Põhja-Ameerikas 1930. aastal leidsid tunnustust kui "kuulsa Venemaa innovaatori ja geeniusest lavastaja võit".
1930. aastatel Stalini võimu all
1929. aastal tõi Tairov lavale Mihhail Bulgakovi näidendi "Bagrovõi ostrov". Sel ajal alustas Jossif Stalin kultuuri täielikku kontrollimist. See lavastus oli piisav, et vallandada Nõukogude Liidu ajakirjanduses organiseeritud rünnakuid Tairovi vastu. Tairov püüdis oma teatrit kaitsta. Ta ütles, et teatrid peavad olema kohad, kus viiakse läbi uurimusi. "Pavlovil on instituut, kus kulutatakse miljoneid. Stanislavskil peab ka instituut olema", ütles ta. Karistuseks Kammerteatri tegevuse jätkamise eest saadeti Tairov Siberisse. Erinevalt paljudest teistest režiimi vaenlastest jäi ta ellu, samal ajal kui miljonid vangistati või hukati.
Juudi Antifašistlik Komitee
Pärast tema teatri naasmist Siberist 1941. aasta augustis ühines Tairov Moskvas Juudi Antifašistlik Komiteega. See koosnes grupist juhtivatest intellektuaalidest, kes olid liitunud, et võidelda natsismi vastu Teise maailmasõja ajal. Komitee juht oli Solomon Mihhoels. Kõrvuti Tairoviga olid teised tuntud liikmed Emil Gilels, David Oistrahh, Samuil Maršak, Ilja Ehrenburg. Komitee peamist liikumapanevat jõudu esindas grupp jidiši kirjanikke: Perets Markiš, Lev Kvitko, David Gofstein, Itsik Fefer, David Bergelson jt. Pärast Teise maailmasõja lõppu mõistis Jossif Stalin komitee hukka ja paljud selle liikmed hukati nõukogude salateenistuse poolt.
Stalini võimu all pärast Teist maailmasõda
Kammerteater suleti 1949. aastal. Tairovile määrati pension ja ta viidi peagi haiglasse, sest oli haigestunud ajuvähki. Ta suri aasta hiljem, 5. septembril 1950 ja maeti Novodevitšje kalmistule Moskvas.
One Manhattan Square
One Manhattan Square on elamis- ja kaubanduspindadega 72 korruseline pilvelõhkuja New Yorgis, mis asub Manhattani silla lähedal.
Linnas on kõrghoone eripära see, et seda ei varjuta teised kõrghooned.
2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri A-alagrupp
2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri A-alagrupi mängud leidsid aset 15.-22. juunini 2013. Alagrupi võitis Brasiilia, kes edenes teise vooru koos Itaaliaga. Mehhiko ja Jaapan ei pääsenud edasi.
Edetabel
''Kõik ajad on Brasília ametliku aja järgi (UTC−03:00).
Prototüüp (kirjandus)
Prototüüp on tegelikult elanud või elav inimene, kelle elukäiku ja iseloomujooni on kirjanik teose tegelast luues kasutanud.
Eyendorf
Eyendorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis. Valla pindala on 13,68 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1244 inimest.
Oliivjas vilbasnastik
Oliivjas vilbasnastik (Platyceps najadum) on maoliik.
Klassifikatsioon
Oliivjas vilbasnastik kuulub perekonda Platyceps.
Oliivjal vilbasnastikul on järgmised alamliigid: :
Levila
Nad elavad Horvaatia rannikualadel (sealhulgas Krki ja Pagi saarel), Bosnias ja Hertsegoviinas, Montenegros, Põhja-Makedoonias, Albaanias, Kreekas (Límnosel, Lesbosel, Chíosel, Sámosel), Bulgaarias, Türgis, Küprosel, Kaukasuse piirkonnas, Lõuna-Venemaal, Gruusias, Aserbaidžaanis, Süürias, Iraagis ja Armeenias.
Armeenias leidub selle liigi alamliiki Platyceps najadum najadumi Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas.
Kirjeldus
Keha selgmised soomused on oliivjal vilbasnastikul oliivi või helepruuni värvi. Kaela ja kere eesosa mõlemal pool on suured hajutatud silmlaigud ümbritsetuna tumeda ja heleda äärisega. Keha kõhusoomused on kas kollast ehk rohekasvalget värvi. Neil puudub sisisemisvõime. Toituvad nad looduses peamiselt sisalikulistest.
Fermat' printsiip
Fermat' printsiip (Pierre de Fermat' järgi) või vähima aja printsiip on printsiip optikas, mis väidab, et valguskiir punktist A punkti B levib mööda teed, mille läbimiseks kulunud aeg on minimaalne.
Fermat’ printsiibist on võimalik tuletada valguse murdumis- (Snelli seadus) ja peegeldumisseadus kahe erineva optilise keskkonna piirpinnal.
Ajalugu
pisi|Pierre de Fermat Aleksandria Heron uuris oma teoses "Catoptrica" valguse peegeldumist, kus ta väitis, et valgus läbib punktist S punkti P peegeldumisel sellise tee, mis on kõige lühem.
1637. aasta alguses kirjutas Descartes oma teoses "Dioptrique", kuidas valgus levib vees ja leidis valemi vähima aja jaoks, ent kasutas olukorra piltlikustamiseks väga veidraid näiteid ega rääkinud katsetest valguse endaga.
Üldise põhimõtte vähima aja printsiibi jaoks avaldas Fermat oma kirjas 1. jaanuaril 1662 Cureau de la Chambre'ile. Kirja sisu kohtas aga tugevat vastuseisu Descartesi austajalt Claude Clerselier'lt, kes oli omal ajal tugev ekspert optikas. Clerselier, nagu ka teisedki Descartesi austajad, ei uskunud, et valguse levimiseks kuluks õhus vähem aega kui vees.
Kaasaegne käsitlus
Valguse poolt lõpmatult väikse lõigu ds läbimiseks on vajalik aeg, kus v on valguse kiirus keskkonna antud punktis. Asendades kiiruse valemist kus c on valguse kiirus vaakumis ning n keskkonna murdumisnäitaja, näeme, et. Järelikult saame punktide A ja B vahelise tee läbimiseks kuluva aja arvutada valemist.
Fermat’ printsiibi kohaselt peab t olema minimaalne. Kuna valguse kiirus vaakumis on konstantne siis ekstreemumi tingimus kehtib ka järgneva suuruse kohta.
Suurust L nimetatakse optiliseks teepikkuseks. Homogeenses keskkonnas on optiline teepikkus võrdne geomeetrilise teepikkuse s ja murdumisnäitaja n korrutisega.
Peegeldumisseadus
pisi|püsti=1.5|Peegeldumisseaduse tuletamine Vaatleme peegeldumist kahe keskkonna piirpinnal punktis C (vaata joonist). Kuna valgus levib ühes keskkonnas, siis valguse kiirus on konstantne ning seeläbi vähima aja leidmine taandub minimaalse teepikkuse leidmisele.
Kogu optiline teepikkus:
Leiame sellise c koordinaadi, millele vastab minimaalne optiline teepikkus. Selleks leiame funktsiooni S(c) miinimumi:
kuna a < c, siis
Vaatame, millega võrduvad nurkade \alpha ja \beta tangensid ja võrdleme neid omavahel.
Näeme, et nurgad on võrdsed. Seega saamegi peegeldumisseaduse ühe tingimuse, mis ütleb, et valguse langemisnurk on võrdne peegeldumisnurgaga.
Murdumisseadus
pisi|Murdumine kahe keskkonna piirpinnal Kuna valgusel on eri keskkondades erinev kiirus, siis punktist A punkti B liikumisel ei ole sirgjooneline liikumine ajaliselt kõige optimaalsem. Tinglikult öeldes soovib valgus võimalikult palju liikuda seal, kus saab kiiresti liikuda, ning vastupidi: võimalikult vähe seal, kus liikumine on aeglasem. Seega keskkondade piirpinnal valguskiir muudab oma suunda – murdub.
Murdumisnurk \gamma sõltub (vaata joonist):
Kogu ajavahemik: Funktsiooni t(a) miinimumi leidmine:
Jooniselt on näha, et ja
Seose ehk  saamine
Valguse levimine lineaarselt muutuva murdumisnäitajaga keskkonnas n = ax
Kus L on Lagrange'i funktsioon. Antud juhul
Kuna, siis  , kus C_1=const
Edasi teisendades
pisi|Trajektoori puutuja tõus|püsti=1.1 Konstandid saab leida tingimustest:
või
Teisel juhul:
ja kasutades seost, saame
Asendades eelneva konstandi avaldisse ,saame
Kokkuvõttes
Looduses
pisi|Sipelgate liikumine Sipelgad käituvad üsna sarnaselt valgusega, valides punktist A punkti B liikumisel enda jaoks kõige optimaalsema teekonna. Kui neil on valida mitme trajektoori vahel, kus kõige lühem tee ei pruugi ajaliselt olla kõige kiirem, siis nad valivad raja, mis võtab liikumiseks kõige vähem aega, täpselt nagu valgus.
Agra vald
Agra on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Agras.
650 meetri kõrgusel merepinnast asuva Agra asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Agra halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Bedorè, Gaggio, Madonna della Lupera.
Artilleria Pesada presenta
Artilleria Pesada presenta on ansambli Control Machete teine album. Album ilmus 1999. aastal.
Ikšele mõis
Ajalugu
Zygmunt II August läänistas selle Johann Masskowitzile. Aastal 1595 müüs ta oma valduse 9750 marga eest Otto Rosenile. Aastal 1596 kinnistas Zygmunt III Waza mõisa tema valduseks. Aastal 1640 oli mõisa omanikuks Reinhold Rosen, edasi läks mõis Catharina Elisabeth Rosenile, kes abiellus Jacob Uexkülliga, ja nende tütrele, kes oli abielus Otto Zögega. See Otto müüs siis aastal 1668 mõisa 5500 taalri eest Swante Bannerile. Edasi kujunes Cērtene mõisast ja Ikšele mõisast ühtne valdus.
Aastal 1802 vahetas ta Cērtene ja Ikšele mõisa ning Zeltiņi mõisa pandiõigused 59 000 taalri eest major Bernhard Ernst von Bergiga Palsmane mõisa ja Vizla mõisa vastu. Aastal 1805 ostis need 48 000 taalri eest Carl Woldemar Budberg, kes need aastal 1807 müüs 50 000 taalri eest Heinrich Philipp Hyronimusele. Aastal 1808 olid need taas major von Bergi omandis, kes need siis aastal 1809 George Reinhold von Lestenile pantis. Edasi omandas need 27 065 taalri ja 30 kopika eest Georg von Tiesenhausen, kes andis need aastal 1827 oma emale Charlotte Helene von Tiesenhausenile. Aastal 1830 pantis see Zeltiņi mõisa 5400 rubla eest Magnus Dorfeile. Cērtene ja Ikšele pantis ta 37 000 hõberubla eest aastal 1836 Johann Samuel Bandaule. See loovutas mõisa pandiõigused juulis 1844 sama summa eest Burchardt von Lantingule, kes sama aasta augustis ka mõisate pärisomanikuks sai. Aastal 1855 pantis too mõisad 40 000 hõberubla eest taas Johann Samuel Bandaule, aastal 1867 müüs ta aga need mõisad Johann Samuelile sama summa eest lõplikult maha. Aastal 1870 päris mõisa Johann Samueli lesk Emily Constantia, kes loovutas need siis eluaegse elamisõiguse ja ülalpidamise eest Smiltene mõisale.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli Ikšele mõisa ja Cērtene mõisa kogusuurus 1816. aastal seitse adramaad, neile allusid 185 mees- ja 220 naishinge.
Aastal 1920, mil mõisad likvideeriti, kuulus Ikšele mõisale 237 hektarit maad Blome vallas ja 317 hektarit maad Smiltene vallas.
Sten Lind
pisi|Sten Lind 2021. aasta Arvamusfestivalil Sten Lind (sündinud 23. juulil 1979) on eesti kohtunik.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Lind on Tallinna ringkonnakohtunik. Sten lind on Eesti riigikohtu distsiplinaarkolleegiumi liige.
Ta koostas koos kaasautoritega 2008. aastal teose "Sissejuhatus kohtumenetluse õpetusse. Eesti kohtumenetlusõiguse võrdluspilt".
Sover
thumb|Soveri valla paiknemine Trento provintsis thumb|left|300px|Vaade õhust Soverile
Sover (saksa: Sofer) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Trentost kirdes.
Geograafia
2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 921 inimest ja valla pindala on 14,7 km².
Soveri vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Montesover, Piscine, Facendi, Piazzoli, Sveseri ja Settefontane.
Sover külgneb järgmiste valdadega: Capriana, Valfloriana, Altavalle, Segonzano, Lona-Lases ja Bedollo.
Four World Trade Center
Four World Trade Center on New Yorgi pilvelõhkuja, mis asub Lower Manhattanil.
I Ain't Gonna Stand for It
"I Ain't Gonna Stand for It" on teine ​​singel Stevie Wonderi 1980. aasta albumilt "Hotter than July". See jõudis Billboardi R&B singlite edetabelis neljandale kohale ja Hot 100 edetabelis 11. kohale. See jõudis ka Ühendkuningriigi singlite edetabelis 10. kohale. Laul on kuulus selle poolest, et Wonder imiteerib kogenud kantrilauljat, ja inspireeriva trummimängu poolest. Charlie ja Ronnie Wilson The Gap Bandist esitavad loo taustavokaali. Laulu kaverdas Eric Clapton 2001. aastal oma albumil "Reptile".
Pank (seriaal)
"Pank" on kümneosaline Eesti telesari, mis valmis 2018. aastal EV 100 teledraamaseriaalide konkursi raames. Sari põhineb kaudselt tõsielulistel sündmustel.
Sarja stsenaristid on Eero Epner ja Tarmo Jüristo, produtsent on Paul Aguraiuja.
Aksel Pajupuu
Aksel Pajupuu (8. jaanuar 1926 Sigula küla, Kolga vald – 28. juuli 2009) oli eesti muusikategelane ja koorijuht.
Jaan Parv
Johannes (Jaan) Parv (28. september 1867 – 29. oktoober 1899) oli eesti ajakirjanik, tõlkija ja luuletaja. Kasutas ka pseudonüümi J. Endla.
Töötas mitmes ajalehetoimetuses, hiljem politseiametniku ja vallakirjutajana.
Spiazzo
thumb|left|300px|Borzago org
Spiazzo on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost läänes. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1164 inimest ja valla pindala on 70,6 km².
Spiazzo külgneb järgmiste valdadega: Ponte di Legno, Vermiglio, Giustino, Strembo, Saviore dell'Adamello, Caderzone Terme, Massimeno, Valdaone, Bocenago, Pelugo ja Tre Ville.
Jesteburg
Jesteburg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Valla pindala on 27,97 km². 31. detsembril 2017 elas seal 7966 inimest. Vald asub umbes 25 km Hamburgist lõunas ja 6 km Buchholz in der Nordheidest idas.
Jesteburgis on kahe väikese jõe, Schmale Aue ja Seeve kokkuvool.
Ajalugu
Jesteburgi on esmamainitud 1202. aastal dokumendis, mille on allkirjastanud Bremeni peapiiskop Hartwig II.
Loss, mis andis linnale oma nime, valvas arvatavasti Seeve ülepääsu 13. sajandini. Selle jäänuseid pole siiski veel leitud.
Aastatel 1872/73 ehitati Buchholz in der Nordheide ja Lüneburgi vahele raudtee, mis läbis ka Jesteburgi.
Liitlaste õhurünnakutes Hamburgile 1943. aasta jaanuaris visati Jesteburgile süütepomme, mitu hoonet hävitati. 19. aprillil 1945 lasti raudteesild Wehrmachti poolt õhku Briti vägede edenemise aeglustamiseks.
Aastatel 1933 kuni 1945 Jesteburgi rahvaarv peaaegu kahekordistus, peamiselt põgenike arvel.
Vaatamisväärsused
Aastatel 1986/87 ehitati Niedersachsenplatzil üles Heimathaus. Heimathaus on 450. aastane hoone, mis pärineb Eyendorfist.
Jesteburgis on ka Kunststätte Bossard, ekspressionistlik ühendkunstiteos.
Aime Punga
Aime Punga (sündinud 20. veebruaril 1953 ) on eesti pedagoog, Hugo Treffneri Gümnaasiumi õppealajuhataja.
Mari Jászai
Mari Jászai (sünninimi Mária Krippel; 24. veebruar 1850 Ászár – 5. oktoober 1926 Budapest) oli ungari näitleja.
Aime Punga
Aime Punga töötab 1976. aastast Hugo Treffneri Gümnaasiumis (endises Tartu 1. Keskkoolis) matemaatikaõpetajana ja alates 1985. aastast õppealajuhatajana. Aastatel 1996-2001 oli ta Tartu linnavalitsuse haridusosakonna kooliteenistuse põhikooli ja gümnaasiumi koordinaator.
Mari Jászai
Kui arvata välja üks teatrihooaeg Budapesti Komöödiateatris, siis 1872. aastast kuni surmani töötas Mari Jászai näitlejana Rahvusteatris. Kokku mängis ta üle 300 teatrirolli.
Aime Punga
Treffneri gümnaasiumis on tema eestvedamisel loodud kursuseõppe süsteem, mis on levinud teistessegi koolidesse. Koos teiste Hugo Treffneri Gümnaasiumi reaalaineõpetajatega on ta aastakümneid korraldanud viie kooli võistlust reaalainetes, samuti algatas ta kolme kooli kohtumise humanitaarainetes (koos Tallinna 21. Kooli ja Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumiga).
Mari Jászai
Mari Jászai auks antakse välja 1953. aastal asutatud Ungari riiklikku teatriauhinda Mari Jászai preemia ja tema nime kannab teater Tatabányas.
Aime Punga
Aime Punga on nõustanud nii teisi Tartu koole kui ka tegutsenud eksperdina linna ja riigi tasandil haridusuuenduste elluviimisel. Ta on kritiseerinud e-kooli ning toetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi otsust e-koolist loobuda.
Mari Jászai
Mari Jászai suri 1926. aasta 5. oktoobril 76-aastaselt. Ta on maetud Kerepesi kalmistule.
Siikalatva vald
Siikalatva on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas.
Pindala on 2229,21 km². Elanike arv on 2016. aasta seisuga 5654.
Naabervallad on Haapavesi linn, Kajaani linn, Kärsämäki vald, Liminka vald, Muhose vald, Pyhäntä vald, Raahe linn, Siikajoki vald ja Vaala vald.
Overbergi ringkond
Overbergi ringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis asuv 2. järgu haldusüksus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Overbergi ringkonna elanikest värvilisi 54,16%, mustanahalisi aafriklasi 25,62%, valgeid 18,86%, India või Aasia päritolu inimesi 0,32% ja teisi 1,04%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 70,30%, koosa keelt 17,91%, inglise keelt 6,84% ja sotho keelt 2,15%.
Kasciukovičy rajoon
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Barońki, Białynkavičy, Biełaja Dubrova, Dziamidavičy, Praletarskaje, Sialeckaje ja Zabyčańnie külanõukogu. Halduskeskus on Kasciukovičy linn.
Tähtsamad jõed on Biesiedź, Zubr ja Žaduńka. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 160–180 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Praletarskaje küla lähistel (190,6 m). Looduskaitse all on 54 hektarit maad. Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, merglit, savi, liiva.
2009. aasta seisuga oli elanikest 91,57% valgevenelasi, 6,75% venelasi, 1,19% ukrainlasi ja 0,49% muust rahvusest inimesi. 73,39% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,02% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 32,03% elanikke, vene keelt aga 67,46%.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Piirkonnas jäi elaniketa 28 asulat, inimtühjaks 300 km² maad.
Valentina Piip
Valentina Borissovna Piip (vene keeles Валентина Борисовна Пийп; 12. oktoober 1939 Leningrad – 5. juuli 2016) oli vene geofüüsik, professor, geoloogia-mineraloogiadoktor.
Piip kaitses 1968. aastal Moskva riikliku ülikooli geofüüsika kateedris kandidaadiväitekirja seismiliste lainete kinemaatilistest iseärasustest ("Исследование кинематических особенностей сейсмических волн в произвольно-неоднородных средах"). 1988. aastal kaitses ta samal teemal doktoritöö ("Кинематическая интерпретация сейсмических данных в средах с переменными скоростями (на основе аппроксимации скоростных полей однородными функциями)"). Kõrgem Atestatsioonikomisjon kinnitas doktorikraadi 1989. aastal.
Piip töötas kuni surmani Moskva riikliku ülikooli geoloogiateaduskonnas: 1986. aastast vanemteadurina ja aastast 1996 seismomeetria ja geoakustika kateedri juhtivteadurina. Ühtlasi oli ta seismoluure labori juhataja.
Isiklikku
Piip kasutas meiliaadressi piip@list.ru
Valvi Strikaitienė
Valvi Strikaitienė (sündinud 18. aprillil 1937 Pärnus) on eesti tõlkija ja diplomaat. 1992–1996 oli ta Eesti Vabariigi esimene suursaadik Leedus pärast iseseisvumise taastamist.
Valvi Strikaitienė on pärit Pärnust, ent elab Vilniuses. Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi, tema diplomitöö teema oli "Koolinoorte lugemishuvid IV–VIII klassini".
Eesti esimese iseseisvumise taastamise järgse suursaadikuna Leedus esitas ta oma volikirja 2. juunil 1992. Ta oli suursaadik kuni 1996. aasta septembrini, Eesti Vabariigi välisteenistusest lahkus ta 19. novembril 1996. Hiljem töötas ta Eesti Vilniuse saatkonnas kultuuri- ja pressinõunikuna. 3. juulil 1997 sai ta Leedu presidendi Algirdas Brazauskase otsusega Leedu kodakondsuse, tekitades sellega pretsedendi, sest mitte ükski Eesti suursaadiku tiitli kandja ei olnud seni oma kodakondsust vahetanud.
Christoph Reusner
pisi|Tallinna esmatrükis: Christoph Reusneri trükitud õnnitlus kuberner Philipp Scheidingule (1634). Ladinakeelne tekst on laotud antiikvas, saksa päritolu sõnad fraktuurkirjas. Diplomi jaluses on kronogramm Christoph Reusner oli saksa-rootsi päritolu trükkal, kes tegutses Tallinnas aastatel 1633–1637. Reusneri trükikoda oli Tallinna esimene trükikoda.
Elulugu
Christoph Reusner (sündinud arvatavasti 1575 Rostockis) omandas meistrikutse trükkalina Neustadtis 1597. aastal. 1608. aastal kutsuti Reusner Stockholmi kuningliku trükikoja juhatajaks ja 1612. aastal asus ta sinna üle lõplikult. Tal oli kuninglik privileeg (daatum 22. detsember 1614), millega keelati teistel trükkalitel valmistada C. Reusneri trükistest kordustrükke, lubati tal müüa oma raamatuid lettidel (laatadel) ja kasutada riigi maja Själagårdsgatanil, kus juba 60 aastat olid elanud linna trükkalid. 7. juunist 1619 pärineb tema köitja privileeg.
Reusneril oli sõjakas iseloom; ta käis tihti kohtu vahet, näiteks "trükkal-kolleegi solvamise pärast", "tollihoone luku lõhkumise eest" ja maksudest kõrvalehiilimise pärast. 1627. aastal oli Reusner sunnitud riigi antud majast lahkuma. Pärast kaheksat aastat suure konkurentsi tõttu rasketes tingimustes elamist palus Reusner õukonnalt luba Rootsi riigi piires ümber asuda.
1633. aastal palgati Reusner Tallinna ametlikuks trükkaliks Tallinna gümnaasiumi juurde. Palka 50 Rootsi taalrit aastas maksti välja kaks korda aastas – mihklipäeval ja lihavõtte ajal võrdsetes osades linnalt ja rüütelkonnalt. Ruumid trükikojale leiti Tsistertslaste ordu endise Püha Miikaeli nunnakloostri ruumides, mis tegutses Tallinnas juba aastast 1249. Vabanenud ruumidesse paigutati poistekool, mille kinnitas Gustav Adolf 16. jaanuaril 1631 gümnaasiumi asutamiseks kloostris. Samadesse ruumidesse paigutati ka trükikoda 1633. aastal. Tänapäeval asub endistes trükikoja ruumides Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium.
Reusneri tegutsemisperioodi mahub 33 trükist, millest paljud olid juhutrükised: pulmaõnnitlused, tervitused, järelhüüded ja matusekõned.
Esimene Tallinnas trükitud trükis on õnnitlusdiplom Eestimaa kubernerile Philipp Scheidingile, kes saabus 1634. aastal Tallinnasse rahuläbirääkimistelt Moskvas. Diplomi jalusesse on laotud läbisegi suur- ja väiketähtedest kronogramm: suurtähed toimivad Rooma numbritena, mis koos moodustavad diplomi üleandmise aasta.
1637. aasta aprillis taotles Reusner kirjastamisprivileegi õppekirjanduse, kalendrite, almanahhide jm suhtes. 24. augustil 1637 ta aga suri. Reusner maeti tõenäoliselt kloostrikirikusse, aga pole teada, kus tema säilmed võivad asuda.
Reusneri Tallinna gümnaasiumi trükikoda on kõige pikema traditsiooniga toimiv trükikoda Läänemere kallastel. 1829. aastast kandis trükikoda nime "Lindforsi pärijad". 1922. aastal omandas trükikoja kirjastusühistu "Ühiselu", mis natsionaliseeriti 1940. aastal ja erastati taas 1997. aastal; 2004. aastal ühines "Ühiselu" kaasaegse trükikojaga Prisma Print ja tänuavaldusena trükikoja asutajale jätkati tegevust AS Reusneri nime all.
Aleksei Tupolev
pisi|Aleksei Tupolevi haud [[Novodevitšje kalmistul]]
Aleksei Andrejevitš Tupolev  (vene keeles Алексей Андреевич Туполев; 20. mai 1925 Moskva – 12. mai 2001 Moskva) oli vene lennukikonstruktor.
Aleksei Tupolev oli tuntud lennukikonstruktori Andrei Tupolevi poeg.
Skandinaavia vesinikumaantee
Skandinaavia vesinikumaantee (Scandinavian Hydrogen Highway Partnership; SHHP) on võrgustik, mis ühendab kolme Põhjamaa kohalikud vesinikutanklate taristute projektid: Denmark Hydrogen Link Projecti Taanis, Norway HyNor Projecti Norras ja Sweden's HyFuture Projecti Rootsis.
Projekti alustati 2006. aastal sihiga saada esimeseks piirkonnaks, mis on kaetud vesinikutanklate võrgustikuga.
Eesmärgid
Projekti eesmärk on kiirendada vesinikkütustele üleminekut Põhjamaades ning luua keskkonnasõbralikum ja jätkusuutlikum ühiskond. Projekti abil ühendatakse Norra, Rootsi ja Taani huvitatud osapoolte tegevus, et vältida üksiküritajate killustumist ning suurendada projekti efektiivsust. See on esimene vesinikkütuste taristuid arendav kommertsettevõte Euroopas.
Tankimisjaamad
2011. aasta aprilli seisuga on valmis ehitatud ja töötavad seitse vesinikutanklat, nendest kaks on Taanis, üks Rootsis ja neli Norras. Planeerimis- või ehitusjärgus on veel üheksa tanklat.
Sõidukid
Teel vesinikumaantee plaani täiemahuliseks täitmiseks on hetkel veel mitmeid takistusi. Suurimaks neist on probleem, mil moel hankida piisavalt suur hulk vesinikul liikuvaid autosid. Üleminekuetapil peetakse oluliseks kasutada sõidukeid, millel on nii vesinikul töötav jõuajam kui ka traditsiooniline sisepõlemismootor. Vesinikmootoritega autode kiiremal levikul on põhitakistuseks hind, mis on märgatavalt kõrgem kui sisepõlemismootoriga autodel ja elektriautodel. General Motorsi juhatuse esimehe Fritz Hendersoni sõnul ulatub hinnavahe kuni 10 korrani, vesinikuautode kahjuks – seda General Motorsi mudelite Sequel ja Volt näitel, mis vastavalt töötavad vesiniku- ja elektrimootoriga, kusjuures esimese turuhind jääb 400 000 dollari suurusjärku, Volt aga maksab umbes 40 000 dollarit.
Edasised plaanid
Järgmiste sammudena plaanitakse tanklate ehitamist suuremate linnade, sealhulgas Malmö, Oslo ja Kopenhaageni lähedale ning suuremate magistraalteede äärde. Uued tanklad ühtivad täielikult uue standardiga SAE J2601 ning ka olemasolevad jaamad viiakse sellele standardile üle.
Lennundusmeteoroloogia
Lennundusmeteoroloogia ehk aeronautiline meteoroloogia on meteoroloogia haru, mis tegeleb õhusõidukitele mõjuvate ilmastikutingimuste uurimisega. See meteoroloogia valdkond on oluline lennutranspordi ohutuse ja tõhususe tagamiseks. Lennundusmeteoroloogia andmed annavad infot tuule, nähtavuse, õhurõhu, turbulentsi, jäätumise ja muude ilmastikutingimuste kohta, mis võivad põhjustada või kaasa aidata lennuõnnetustele. Lennuki tõusmised ja laskumised võivad samuti mõjutada lennunduse ohutust.[1] Lennundusmeteoroloogia keskendub atmosfääriolude mõistmisele ja ennustamisele, mis võivad mõjutada õhusõidukite tööd, sealhulgas tuul, nähtavus, pilved, sademed ja turbulents. Meteoroloogiline teave on oluline lennupersonali ja lennuliikluse juhtide jaoks, et teha teadlikke otsuseid stardi, maandumise ja marsruudi kohta.
Lennundusmeteoroloogide andmekogumine ja ilmaprognoosid
Lennundusmeteoroloogid koguvad ja analüüsivad andmeid erinevatest allikatest, sealhulgas maapealsetest ilmajaamadest, satelliitidest ja ilmaradaritest. Nad kasutavad ka arvutimudeleid konkreetse aja ja koha ilmastikuolude prognoosimiseks. Seda teavet levitatakse lennunduse sideseadmete abil, sealhulgas ilmateadetega, briifingutega ja hoiatustega. [1]
Lennundusilmaennustused
Lennundusilmaennustused annavad pilootidele teavet nende lendudega seotud ilmastikuolude kohta. Need teenused hõlmavad:
Leprosoorium
Leprosoorium on leeprahaigete ehk pidalitõbiste ravila. See on paik, asutus või hoone, kus hoitakse haigeid eraldatult (karantiinis).
Ajaloost
Leprosooriumid hakkasid laialt levima keskajal, eriti Euroopas ja Indias. Neid pidasid tihti mungaordud. Ajalooliselt on leeprat kardetud kui ravimatut ja väga nakkavat haigust. Leepra leviku piiramiseks kasutati kuni 20. sajandini haigete isoleerimist leprosooriumidesse. Leprosooriume rajati mägedesse või teistesse kõrvalistesse kohtadesse, et tagada eraldatus, või just veekogulähedaste suuremate teede lähedale, et koguda annetusi nende ülalpidamiseks ja rajada linnavälist turuplatsi. Harva rajati neid keskuste keskele.
Lennundusmeteoroloogia
Lennundusilmaennustused
TAF: TAF (Terminal Aerodrome Forecast) on ilmaprognoos konkreetsele lennujaamale. See annab teavet oodatavate ilmastikutingimuste kohta, sealhulgas tuule, nähtavuse ja sademete kohta kuni 24 või 30 tunniks.[3]
SIGMET: SIGMET (Tähtis meteoroloogiline teave) on ilmahoiatus  ohtlike tingimuste kohta, mis võivad mõjutada lennukeid, nagu tugev turbulents, jäätumine või äikesetormid.[4]
AIRMET: AIRMET (Lennuohutusalane meteoroloogiline teave) on ilmahoiatus, mis annab teavet vähem ohtlike ilmastikutingimuste kohta, mis võivad mõjutada õhusõidukite tööd, näiteks nõrk turbulents või piiratud nähtavus.[5]
Leprosoorium
Ajaloost
Tänapäeval arvatakse, et leepraks liigitati ajalooliselt ka paljusid muid, nüüdseks eristatud nahahaigusi, seega võis leprosooriumides olla ka muude haiguste põdejaid. Tulenevalt leepra levikule, kristlaste tavast rajada raviasutusi ja vajadusest pakkuda palveränduritele peavarju muutus leprosooriumite rajamine alates 11. sajandi lõpust iseenesestmõistetavaks nähtuseks. Tulenevalt leepra taandumisest ja ühiskonna mõtteviiside muutumisest kujundati 14. sajandil leprosooriumitest laiemale kasutajaskonnale avatud asutusi.
Lennundusmeteoroloogia
Tähtsus
Lennundusmeteoroloogia on lennundustööstuse jaoks väga oluline. Lennundusmeteoroloogia teenused on kättesaadavad üle maailma, et tagada lendude ohutus ja efektiivsus. Tänu täpsetele ilmaprognoosidele ja hoiatustele saavad lennufirmad planeerida lendusid ja teha otsuseid stardiaegade ja marsruutide kohta, vähendades seeläbi hilinemisi ja tagasilükkamisi. Lisaks sellele aitab lennundusmeteoroloogia kaasa ka lennundusohutusele. Ilmahoiatused aitavad lennukitel vältida ohtlikke ilmastikutingimusi, näiteks tugevat turbulentsi ja jäätumist, ning aitavad samuti vältida kokkupõrkeid lindudega, kes võivad lennukitele ohtu kujutada. Kliimamuutuste arvestamine on lennuoperatsioonide seisukohalt oluline. Näiteks võib vaid mõne kraadi kõikumine mõjutada lennuki tõste- ja takistusjõudu ning tõusukiirust.[6] Lennundusmeteoroloogia on oluline osa lennundustööstusest, mis aitab tagada lendude ohutust ja tõhusust. Meteoroloogilist teavet koguvad ja analüüsivad lennundusmeteoroloogid, kes annavad pilootidele ja lennuliikluse juhtidele teavet ilmastikuolude kohta. Täpsete ilmaprognooside ja hoiatustega saavad lennufirmad planeerida lendusid ja teha otsuseid, mis vähendavad hilinemisi ja tagasilükkamisi ning aitavad vältida ohtlikke ilmastikutingimusi.[7]
Leprosoorium
Ajaloost
20. sajandi alguses tegutses Eestis viis leprosooriumi:
Lennundusmeteoroloogia
Viited
[1]	I. Gultepe et al., „A Review of High Impact Weather for Aviation Meteorology.“, Pure Appl. Geophys., kd 176, nr 5, lk 1869–1921, 2019.
[2]	Federal Aviation Administration, „Aviation Weather Services“. U.S. Department of Transportation, 2019. [Online]. Available at: https://www.faa.gov/documentLibrary/media/Advisory_Circular/AC_00-45H_Chg_1.pdf
[3]	AVIATION WEATHER CENTER, „TAF (Terminal Aerodrome Forecasts) How To Decode“. National Oceanic and Atmospheric Administration. [Online]. Available at: https://aviationweather.gov/taf/decoder#Type
[4]	U.S. Department of Transportation, „Pilot’s Handbook of Aeronautical Knowledge“. FEDERAL AVIATION ADMINISTRATION, 2016.
[6]	I. Gultepe ja W. F. Feltz, „Aviation Meteorology: Observations and Models. Introduction.“, Pure Appl. Geophys., kd 176, nr 5, lk 1863–1867, 2019.
[7]	AVIATION WEATHER CENTER, „Aviation Weather Center“. National Oceanic and Atmospheric Administration. [Online]. Available at: https://aviationweather.gov/
Wevell von Krüger
Wevell von Krüger, varem Wevell, ka Wewel (vene keeles Вевель фон Кригер) on Mindenist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Suguvõsaliin algab Mindeni raehärra õllepruul Heinrich Wevelliga (1581−1651). Tema pojapoeg Heinrich Wevell (1640−1703) rändas 1663. aastal Kuramaale Liibavisse, kus valiti raehärraks; tema oli suguvõsa Balti liini rajajaks. Viimase pojapojapoeg Riia Suure Gildi vanem Eberhard Wevell (1742−1806) sai 4. veebruaril (vkj) 1788 Püha Rooma keisrilt aadlitiitli ja võttis perekonnanimeks Wevell von Krüger. 1789. aastal kanti ta küll asehalduskorra ajal sisseseatud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse, kuid pärast matrikli taastamist teda rüütelkonda siiski ei immatrikuleeritud. Suguvõsa lahkus XX sajandi algul Saksamaale, kus nad elavad tänini.
Tõenäosustihedus
Tõenäosustihedus (ingl probability density) on funktsioon, mille korrutamisel kindla ruumiosa vastava ruumalaga saadakse osakese leidmise tõenäosus selles ruumiosas. Vastavalt Borni interpretatsioonile tähistatakse seda kui \Psi^2, kus \Psi on lainefunktsioon. Lainefunktsiooni ruut on alati positiivne. Seal, kus \Psi^2 on suur, on ka osakese tõenäosustihedus suur.
Tõenäosustihedust võib esitada ka lainefunktsiooni mooduli ruuduna |\Psi|^2, kuna lainefunktsioon võib sisaldada imaginaarühikut. Mooduli võtmine tagastab lainefunktsiooni reaalarvulise suurusena.
Tõenäosustihedus ei ole tõenäosus. See on analoogne massi tihedusega, mistõttu see on ühikuga suurus: 1/ruumalaühik. Tõenäosustiheduse korrutamisel ruumalaga saadakse tõenäosus (ühikuta suurus).
Spormaggiore
thumb|left|Kihelkonnakirik
Spormaggiore (ladiini: Spogrant, saksa: Altspaur) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Trentost loodes. 2011. aasta oktoobri seisuga elas seal 1259 inimest ja valla pindala on 30,2 km².
Spormaggiore külgneb järgmiste valdadega: Ville d'Anaunia, Ton, Campodenno, Sporminore, Mezzolombardo, Fai della Paganella, Cavedago ja Molveno.
Janek Tombak
pisi| Janek Tombak (sündinud 22. juulil 1976 Põltsamaal) on eesti jalgrattasportlane.
1999. aastal sõlmis Janek Tombak profilepingu Prantsusmaa jalgrattaklubiga Cofidis, mille ridades sõitis 2005. aastani. Osales kahel korral olümpiamängudel maanteesõidu grupisõidus. 2000. aasta Sydney mängudel katkestas, 2004. aastal Ateena olümpiamängudel aga sai 61. koha.
Oma Ateena olümpiamängude võistlussärgi kinkis Tombak pärast mängudelt naasmist Põltsamaa linnale.
Pāpiņase mõis
Pāpiņase mõis (saksa keeles Papenhof) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas.
Ajalugu
Smiltene staarost Alexander Schwab andis aadlik Adam Grochowskyle kasutamiseks ja elupaigaks viis linnusele kuulunud valdust: Raude, Gowal, Spretz, Mirin, Papin ja Bahnhusin. Sigismund III kinkis need alad aastal 1618 talle ka pärisvalduseks. Sellest alast kujunesidki Rauda, Pāpiņase ja Bānūži mõis.
Pāpiņas eraldati Rauda mõisast, kui valdus jagati kahe venna vahel. See kuulus aastal 1682 Peter Grochowskyle. Aastal 1837 pärandas Voldemar von Grochovsky mõisa oma pojale Friedrich Grochowskyle. Aastal 1049 ostis selle 6000 rubla eest Julius von Bogdziewicz. Aastal 1856 pantis too mõisa 8000 rubla eest Jacob Libbertile, ent sai selle aastal 1858 tagasi ja pantis siis sellelsamal aastal selle Võnnu kodanikule Peter Sucedsile. Aastal 1869 lõppes panditähtaeg ja mõis müüdi enampakkumisel 11 000 rubla eest Carl Sakkitile. Aastal 1864 omandas mõisa 60 737 rubla eest Smiltene mõis.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/4 adramaad, sellele allus 18 mees- ja 20 naishinge.
Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 175 hektarit.
Javolenus Priscus
Arvatakse, et Iavolenus Priscus tuli Nedinumist või Iguviumist Umbrias. Ta tegi karjääri keiserliku halduse ja õiguse alal.
Keiserlik karjäär
Usutakse, et 84 pKr tuli Javolenus Priscus Rooma Britannia provintsi, kus ta viibis kaks aastat ja teenis juridicus'e ehk vanemkohtunikuna. Pärast seda naasis ta Rooma ja pidas seal oma konsulaati. Konsuliametit peeti Rooma riigi kõrgeimaks auks. Pärast konsuliaega, 86 pKr oli ta Ülem-Saksamaa kuberner, keiser Domitianuse valitsusajal tõenäoliselt Süüria provintsi kuberner ja natuke hiljem Aafrika prokonsul ehk maavalitseja. Iavolenus Priscus teenis ka keiser Traianuse konsiiliumis, olles lugupeetud jurist. 106. või 107. pKr sai temast Keiserliku Nõukogu liige.
Juristikarjäär
Gaius Plinius Caecilius Secundus kirjeldab Iavolenus Priscust kui tihedalt avalike suhetega seotud tuntud tsiviilõigus eksperti, kes on pigem ekstsentrik. Ta oli viimane sabininaanide õigusteadusliku kooli juht ning Salvius Iulianuse õpetaja ja õiguslik juhendaja. Ta kirjutas "Küsimuste" ja "Vastuste" kogumikke ning kommentaare sabiniaanide koolkonna varasemate juhtide, nagu Marcus Antistius Labeo ja Cassiuse teostele.
Priscus avaldas 15 kirjade ehk epistulaede raamatut ehk librit, milles käsitleti õigusprobleeme.
On avaldatud arvamust, et Iavolenus Priscus oli kuulus, kuna ta oli jurist.
Iavolenus Priscuselt teatakse tema ütlust Omnis definitio in iure civili periculosa est 'Iga definitsioon tsiviilõiguses on ohtlik'.
Hemorrhois
Hemorrhois on maoperekond.
Levila
Nad elavad valdavalt Euroopa lõunaosas, Põhja-Aafrikas, Aasias, Araabias, Lähis-Idas ja Kaukasuse piirkonnas (Armeenia, Aserbaidžaan ja Gruusia ning Venemaa alad).
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hemorrhois seisuga 16.12.2013.
Kloneerimisvektor
Selektiivsusmarker
Selektiivsusmarker on kloneerimisvektoris olev geen (tavaliselt antibiootikumiresistentsust määrav geen), mis tagab peremeesraku kasvu kindlal söötmel. Kui näiteks vektoril on mõne penitsilliini resistentsusgeen, siis saab selle vektoriga rakk kasvada söötmel, millele on lisatud penitsilliini. Sellega tehakse kindlaks, et rakku on sisenenud õige vektor.
Reportergeenid
Tihti võib leida vektoritel reportergeene. Nende kaudu saab vektori olemasolu testida. Nende geenide katkestamine toob esile fenotüübilise muudatuse ja paljudel juhtudel sisestatakse uuritav DNA just reportergeeni sisse. Reportergeenis asub ka multikloneerimisjärjestus, mis lubab teha sinna lõikeid võõra DNA sisestamiseks.
Üheks reportergeeniks plasmiidses vektoris pBluescript II KS on lacZ geen, mille katkestamisel ei sünteesita enam β-galaktosidaasi. Kui söötmes on ühendit X-gal, siis katkestamata geeniga bakterikolooniad muutuvad siniseks ja katkestatud geeniga kolooniad valgeks. Selline värvil põhinev testsüsteem on sisenenud vektori kindlakstegemiseke tõhus viis.
Multikloneerimisjärjestus
Multikloneerimise asukoht on regioon vektoril, kuhu saab teha lõikeid uuritava geeni sisestamiseks. Tavaliselt on selleks regiooniks reportergeen, mille lõikamisel katkestatakse geeni funktsioon, mille järel on näha fenotüüpilisi muudatusi kolooniates. Lõigete tegemiseks kasutatakse restriktsiooniensüüme ja pärast vektori lahtilõikamist saab sisestada sinna uuritava geeni DNA ligeerimisega.
Replikatsiooni alguspunkt
Replikatsioon alguspunkt on selline piirkond vektoris, kust replikatsioon saab alata. Kloneerimisvektoris ei ole tavaliselt geene, mis tagaksid replikatsiooni. Selle eest vastutab bakteriraku kromosomaalne DNA, mis sünteesib vajalikke valke plasmiidi replikatsiooniks. See tagab uuritava geeni ekspressiooni vektoris.
Plasmiidid
Plasmiidid on kromosoomivälised, isereplitseeruvad DNA rõngasmolekulid bakteriraku sees, mis sisaldavad kasulikke geene peremeesrakule ja geene, mis lubavad sel säilida raku sees. Kui plasmiid aga bakterirakule kasulik ei ole, püüab bakter sellest loobuda ja selle tõttu on laborites kasvavad bakterid tavaliselt vähem elujõulised kui looduses elavad bakterid. Bakteriraku plasmiid ei ole automaatselt vektor. Selleks, et plasmiidist saaks vektor, tuleb seda laboritingimustes muuta. Plasmiidsete vektorite suurus võib varieeruda alates 1000 aluspaarist kuni 200 000 aluspaarini. Paljud plasmiidid sisaldavad antibiootikumiresistentsuse geene, mis on ideaalsed selektiivsusmarkerid.
Bakteriofaagid
Enamik viiruse vektoreid on sünteesitud lambda-nimelise bakteriofaagi kromosoomist. Viiruse genoomi saab lõigata lahti restriktsiooni ensüümidega ja seejärel in vitro sisestada sinna uuritav geen. Viirus siseneb seejärel rakku ja eraldab sinna oma vektori (viiruse genoomi, kuhu on sisse viidud uuritav geen), kust saab alata kloneerimine. Kloneerimise saaduse alusel saab teha edasisi uuringuid.
Kosmiidid
Kosmiidid on kunstlikult sünteesitud vektorid, millel on nii bakteriofaagi kui ka plasmiidi omadusi. Kosmiidid arendati välja suurte geenide (rohkem kui 150 000 aluspaari) kloneerimiseks, kuna plasmiidides ega viiruse vektorites nii suuri geene kloneerida ei saa. Kosmiididel on nii plasmiidide isereplitseerumise mehhanismid kui ka viiruse vektorite in vitro geeni sisestamise võimalusi.
Süstikvektorid
Kui plasmiidid, bakteriofaagid ja kosmiidid suudavad replitseeruda ainult bakterites, siis süstikvektorid on kunstlikult sünteesitud kloneermisvektorid, mis töötavad nii eükarüootsetes kui ka prokarüootsetes organismides. Süstikvekorid on väga kasulikud bakterite ja loomariigi vahelisteks geneetilisteks uuringuteks.
Kunstlikud kromosoomid
pisi|Uurtava DNA fragmendi sisestamine BAC vektorisse Kunstlikud kromosoomid on välja töötatud samuti väga suurte DNA regioonide uurimiseks. YAC (yeast artificial chromosomes) vektorid suudavad kanda endas kuni poole miljoni aluspaari suuruseid DNA segmente. YAC-e on kasutatud ka Inimese Genoomi Projektis, kus oli vaja kaardistada suuri genoomisegmente.
BAC-id (Bacterial artificial chromosomes) on sarnaselt YAC-idele suure DNA hoidmise mahuga. Erinevus on selles, et eükarüootsete organismide asemel kasutatakse neid bakterites.
Vektori kloneerimine
Selleks, et kasutada kloneerimisvektoreid, tuleb eelnevalt läbida mitu protsessi. Iga protsess viiakse läbi in vitro tingimustes ning kasutatakse mitut lahust. Esmalt tuleb uuritav DNA fragment restriktsiooniensüümidega lahti lõigata ja seda fragmenti polümeraasi ahelreaktsiooni meetodil paljundada. Seejärel tuleb lahti lõigata ka vektor ja uuritav geen ning vektor omavahel kokku ligeerida. Valminud rekombinantne DNA viiakse sisse peremeesrakku, kus rakk saab paljuneda koos vektoriga. Viimase etapina eraldatakse vektor ja seda kasutatakse vastavalt vajadusele. Lihtsuse mõttes kirjeldatakse järgnevates alapunktides plasmiidse DNA kloneerimist.
DNA fragmendi lõikamine
Uuritava DNA fragmendi lahtilõikamine algsest genoomist toimub restriktaaside kaudu. Restriktaasid on valgud, mis looduslikult kaitsevad rakke võõra DNA eest, tehes spetsiifilisi katkeid võõrasse sissetungivasse DNA-sse. Sellised restriktaasid tagavad rakule kaitse. Tänapäeval kasutavad restriktsiooniensüüme geneetikud DNA fragmentide kloneerimiseks. Restriktaase on palju ja igaüks neist lõikab ainult ühte kindlat järjestust DNA lõigul. Kui uuritava DNA järjestus on teada, saab ka kindlaks teha kohad, kust DNA-d lõigata, et uuritav lõik eraldada algsest genoomist.
Polümeraasi ahelreaktsioon
Kui uuritav DNA lõik on eraldatud, siis tuleb seda paljundada, et sooritada katseid, mis vajavad rohkem kui ühte DNA fragmenti. Paljundamiseks kasutatakse polümeraasi ahelreaktsiooni. See on laialdaselt kasutatav meetod DNA fragmentide paljundamiseks.
DNA ligeerimine
Selleks, et kloneerimisvektorisse uuritav DNA fragment sisestada, peab kõigepealt vektori restriktaasidega multikloneerimisjärjestuse alast lahti lõikama. Kui lahtilõigatud vektor ja uuritav DNA fragment kokku panna, peab need ligeerimisega kokku "kleepima". Selliseks kleepimiseks kasutatakse DNA ligaasi, mis liidab kokku fragmendi ja vektori.
Transformatsioon ja kompetentsed rakud
Protsess, mille käigus rakud võtavad endasse võõra geneetilise materjali, nimetatakse transformatsiooniks. Võõras DNA aga ei saa siseneda rakku ilma rakumembraanis toimuvate muutusteta. Selliseid meetodeid, kus rakumembraan muudetakse võõrale DNA-le vastuvõtlikuks, nimetatakse rakkude kompetentseteks muutmiseks. Laborites kasutatakse selleks tavaliselt rakkude töötlemist kahevalentsete katioonidega, näiteks Ca2+ (kaltsiumkloriid CaCl2). Kaltsiumkloriid laeb rakumembraani pinna positiivselt, mis lubab negatiivselt laetud DNA-l seonduda membraanile. Temperatuuri tõstmisega muudetakse membraan elastseks ja seejärel saab vektor rakku siseneda.
DNA replikatsioon
Selleks, et saada suurel hulgal sünteesitud kloneerimisvektoreid, tuleb rekombinantse DNA-ga rakke paljundada. Kui vektor on sisenenud rakku, hakkab vektor replitseeruma koos rakuga. Kuna kloneerimisvektor on olemuse poolest DNA, siis saab see paljuneda tavalise replikatsioonimehhanismi alusel. Selleks kasutab vektor peremeesraku enda nukleotiide ja polümeraase. Replikatsiooni tulemusena saadakse suur kogus kloneerimisvektoreid, mis on järgneva uurimistöö toormaterjaliks.
Plasmiidse DNA eraldamine bakterirakkudest
Plasmiidse DNA eraldamiseks on vaja algselt suurt kogust rakke. Selleks kasvatatakse plasmiidse DNA-ga rakke söötmes, kus on sees vektori selektiivsusmarkerile vastav antibiootikum. Vedelsöötmel kasvanud rakkudest saab eraldada plasmiidse DNA mitmel meetodil, kuid peamine on aluselise lüüsi meetod. Selle käigus lüüsitakse (purustatakse) rakud ning DNA denatureerub (sulab lahti). Aluselise lüüsi metoodikas kasutatakse pH muutuste mõju DNA-le. Kromosomaalne DNA ei jõua piisavalt kiiresti renatureeruda (tagasi ühineda) ja alles jääb ainult plasmiidne DNA. Seejärel tsentrifuugitakse valgud ja kromosomaalne DNA põhja ning lahusesse jääb ainult plasmiidne DNA. Edasi saab neid vektoreid sisestada teistesse organismidesse ja jälgida, kuidas sünteesitud vektor neid mõjutab.
Rem Vjahhirev
pisi|Rem Vjahhirev (paremal) koos Vladimir Putiniga Rem Vjahhirev (vene Рем Иванович Вяхирев; 23. august 1934 Samara oblast – 11. veebruar 2013 Moskva oblast) oli vene ja nõukogude riigitegelane ja ettevõtja, Gazpromi juht.
Tema hüüdnimi oli “Venemaa gaasikuningas”.
Elukäik
1956. aastal lõpetas ta Samara Riikliku Tehnikaülikooli. Seejärel töötas ta 15 aastat ettevõttes Samaraneftegaz. 1971. aastal sai ta ettevõtte Orenburggazdobõtša juhatajaks.
1973. aastal tutvus Vjahhirev tollase Orenburgi gaasitöötlustehase direktori Viktor Tšernomõrdiniga, kes mängis olulist rolli tema edasises karjääris.
Aastatel 1983–1985 oli Vjahhirev ettevõtte Tjumengazprom juhataja, samal ajal ka NSV Liidu gaasitööstusministri asetäitja, 1985. aastast ministri esimene asetäitja.
Peagi loodi ministeeriumi baasil riiklik gaasikontsern Gazprom, mille juhatuse esimeheks sai Tšernomõrdin ja tema esimeseks asetäitjaks Vjahhirev.