cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Modulaator
Modulaator on sidetehnikas optiliste ja raadiosignaalide saatjas kasutatav seade, mis mõjutab andmesignaaliga (moduleeriv signaal, s(t)) seda signaali edasi kandva valgus- või raadiolaine ühte või mitut parameetrit. Niisugust kandva laine (kandevsignaali, kandja, sC(t)) moduleeriva signaali hetkväärtusega mõjutamist nimetatakse modulatsiooniks.
Harmooniliste (siinuseliste) kandevsignaalide puhul saab vastavalt teostatava modulatsiooni liigile ehk kandva laine moduleeritavale parameetrile modulaatoreid liigitada järgmiselt: - amplituudi modulaatorid amplituudmodulatsiooni (AM) tekitamiseks, - sageduse modulaatorid sagedusmodulatsiooni (FM) tekitamiseks, - faasi modulaatorid faasimodulatsiooni (PM) tekitamiseks.
Modulaatoreid, kus üheaegselt moduleeritakse sama kandevsignaali omavahel kvadratuurseid komponente, nimetatakse kvadratuurmodulaatoriteks. Need leiavad laialdast kasutamiste kvadratuurse amplituudmodulatsiooni (QAM) tekitamiseks.
Kõik modulatsiooni liigid ei pruugi olla võimalikud kõikide kandevsignaalide puhul (näiteks müra tüüpi lairibakandja puhul).
Modulaator võib olla realiseeritud ka seadmes kasutatavate füüsikaliste protsesside kasutamise teel. Näiteks realiseerub analoogmagnetofonides impulsi laiusmodulatsioon salvestatavale helile vastava voolusignaali (andmesignaali) ja temale lisatud (liidetud) suurema eelmagneetimisvoolu (kandva signaali) toimel. See toimub salvestuspea tööpilu ees liikuva magnetkandja töökihi magnetmaterjali magneetumuse hüstereesikõvera (silmuse) kaudu.
Eesti ulmekirjandus
Nii nagu maailma ulmekirjanduses laiemalt, on ka eestikeelse ulmekirjanduse traditsioone raske määratleda täpseid alguspunkte, kuna fantastilisi teemasid käsitleti kirjanduses ammu enne ulmekirjanduse teadvustamist iseseisva žanrina. Esimeste eestikeelsete ulmeteoste seas tuuakse sageli näiteks Matthias Johann Eiseni 1903. aastal kogumikus "Vahepalukesed" ilmunud teost "Tallinnas aastal 2000", mille alusel on ajaloolane Hillar Palamets nimetanud teda eesti ulmekirjanduse rajajaks.
Ulmekirjanduseks võib pidada ka mitmeid eesti kirjanduses 20. sajandi esimestel kümnenditel levinud ekspressiivseid fantastilisi novelle, milliseid kirjutasid näiteks Jaan Oks, Aleksander Tassa, Juhan Jaik, Friedebert Tuglas ja August Gailit. Eesti kirjandustraditsioonile avaldas suurt mõju ka tõlkeulme, mille ere näide on Johannes Aaviku tõlgitud ja hiljemgi korduvalt uustrükkides ilmunud Edgar Allan Poe novellid. Sõjaeelses Eesti Vabariigis tõlgiti ohtralt ka ulmekirjanduse klassikuid, nagu Jules Verne, Herbert George Wells ja Edgar Rice Burroughs. Iseseisvaks nähtuseks eesti ulmekirjandus toona siiski ei vormunud, pigem tajuti hilisemas tähenduses žanriulmet Eestis kuni Teise maailmasõja alguseni osana meelelahutuskirjandusest kõrvuti kriminaalromaanidega (nt Aaviku sarjas "Hirmu ja õuduse jutud" 1914–1928).
Žanrilises plaanis peetakse eesti ulmekirjanduse sünniajaks pigem 1960.–1970. aastaid, mil nõukogude ideoloogias tähtsal kohal seisnud tehnilise progressi vaimus edenes teaduslik fantastika kogu Nõukogude Liidus, mis soodustas algul tõlkelise ja hiljem ka omamaise ulme levikut Eestiski. Toonases ulmetõlkes oli tähtsal kohal raamatusari "Seiklusjutte maalt ja merelt", kus ilmus lääne (Jules Verne'i "Saladuslik saar" 1956, Arthur Conan Doyle'i "Kadunud maailm" ja "Maracoti sügavik" 1958) ja Vene ulmeklassikute (Aleksei Tolstoi "Aelita" ja "Insener Garini hüperboloid" 1958, Aleksandr Beljajevi "Amfiibinimene" ja "Maailmavalitseja" 1960) kõrval ka uuemate autorite teoseid (Ivan Jefremovi "Oikumeeni äärel" 1955 ja "Andromeeda udukogu" 1962, Arkadi ja Boriss Strugatski "Purpurpunaste pilvede maa" 1961), kuid ulmet ilmus ka "Loomingu Raamatukogu" sarjas ning ajakirjas Horisont. Selles kontekstis sündisid varajased eesti žanriulme näited, nagu Rein Sepa jutustus "Viimane üksiklane" (sari "Loomingu Raamatukogu", 1960) ja kuuldemäng "Gaia peab startima" (esitati Eesti Raadios 1962, ilmus kogumikus "Pilk nähtamatusse" 1969), Boris Kaburi menukas lastenäidend "Rops" (lavastati Eesti Draamateatris 1964. aastal) ning noorsoojutustus "Kosmose rannavetes" (1966, pälvis peaauhinna rahvusvahelises ulmekongressil Poznańis 1973. aastal). Ulmelisteks võib pidada ka satiirilisi teoseid nagu Artur Alliksaare näidend "Nimetu saar" (1966, LR).
Ulmekirjandust ilmus Välis-Eestiski, kuigi tugevat traditsiooni ei sündinud ning seosed Kodu-Eesti valdavalt optimistliku tehnoulmega jäid parimal juhul hapraiks. Välis-Eesti ulme tuntuimate näidetena mainitakse tihti August Mälgu novellikogu "Projekt "Viktoria"" ja Karl Ristikivi lühiromaani "Imede saar", ehkki seda platonistlikul utopismitraditsioonil põhinevat satiirilist teost kirjanduskriitika valdavalt žanriulme kontekstis ei käsitle.
Eesti ulmekirjandus kasvas plahvatuslikult Eesti iseseisvumise järel, mil kirjandusse jõudis uus põlvkond autoreid, kelle tegevust toetasid mitme kirjastuse spetsialiseerumine ulmele (Fantaasia, Skarabeus jt) ja suurkirjastuste üllitatud ulmesarjad (nt Varraku F-sari), ulmetõlgete arvu tõus ja sisulise haarde laienemine, erialased veebilehed ja -ajakirjad (eelkõige ajakirjad Algernon, Mardus ja Reaktor, kuid ka andmebaas Ulmekirjanduse BAAS) ning kindlasti ühe olulisima faktorina ulmesõprade koondumine Eesti Ulmeühingusse, mis on aidanud olulisel määral kaasa eesti ulmekirjanduse kajastamisele peavoolu ajakirjanduses ja kirjanduskriitikas, korraldab ulmehuviliste kokkutulekuid nimega Estcon ning annab alates 1998. aastast välja iga-aastast ulmeauhinda Stalker. 1990ndate olulisimaks ulmeautoriks on ulmekriitik ja -toimetaja Raul Sulbi nimetanud Tiit Tarlapit, tõstes 1990ndate esipoolel debüteerinuist esile veel Urmas Alast, Veiko Belialsi, Lew R. Bergi, Marek Simpsonit ja Veikko Vangoneni.
Ehkki 1990ndate algusest saati on eesti ulmekirjandus tõusude vahel elanud üle ka mõõnasid, on see siiski olnud rikkalikum kui kunagi varem. Tuntumate autorite seas on olnud nii selliseid, kes jäidki ulmele truuks (nt Siim Veskimees oma libertariaanlike tehnoulmeromaanidega) kui ka neid, kes ulmest alustanuna saavutasid märksa laiema kuulsuse teistes kirjandusharudes (eelkõige Andri Riidi poolt "eesti ulme kauaaegseks esinumbriks" tituleeritud Indrek Hargla, kes on kirjutanud kõigis suurtes ulmežanrides ja pälvinud ligi kakskümmend ulmeauhinda Stalker, kuid keda laiem publik tunneb pigem apteeker Melchiori sarja ajalooliste kriminaalromaanide autori ja menukate telesarjade stsenaristina). Žanriliselt on eesti ulmekirjandus lai: siin leidub militaarulmet (Lew R. Berg, Leo Kunnas, Veskimees), imeulmet (Veiko Belials, Karen Orlau), õudusulmet (Maniakkide Tänav, Matt Barker, Orlau), teadusulmet (Kristjan Sander), koomilist ulmet (Andrus Kivirähk, Hargla), ajaloolist ulmet (Tamur Kusnets, Meelis Friedenthal), kosmoseoopereid (Veskimees, Kunnas), sotsiaalulmet (Veskimees), alternatiivajalugu (Urmas Alas, Hargla), aurupunki (Hargla) jpm. Eesti ulmes peegelduvad maailmakirjanduse trendid: noortele suunatud žanriulme on sageli klišeerohke (vampiirid, libahundid, võluolendite koolid), peavoolukirjandusse jõuavad maagiline realism ja muud ulmega piirnevad kirjanduslikud tehnikad (Mehis Heinsaar, Nikolai Baturin), ulmelisi elemente sisaldavad meelelahutuslikud kriminaal- ja naisteromaanid.
Olulisel määral on eesti ulmekirjanduse edenemisele kaasa aidanud pühendunud kirjastajad ja toimetajad, nagu Krista Kaer, Jüri Kallas, Mario Kivistik, Eva Luts, Arvi Nikkarev, Raul Sulbi jt. Eesti kirjandusteadlastest on ulmet, sh eesti ulmekirjandust käsitlenud peamiselt Andrus Org ja Jaak Tomberg.
Francine Jordi
pisi|Francine Jordi (2008) Francine Jordi (sündinud Francine Lehmann; sündinud 27. juunil 1977 Worbis) on Šveitsi laulja.
1998. aastal võitis ta folkmuusika võistluse Grand Prix der Volksmusik.
Ta esindas 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas Šveitsi prantsuskeelse lauluga "Dans le jardin de mon âme", mis sai 22. koha.
Sotsiaalsed representatsioonid
Sotsiaalsed representatsioonid on laialt levinud arusaamad, mille kujunemist kirjeldab sotsiaalsete representatsioonide teooria.
Vasalemma lubjakivimaardla
pisi|Vasalemma paekivi karjäär Vasalemma lubjakivimaardla on üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Maardla pindala on 660 ha.
Maardlal eristatakse kahte osa, mida nimetatakse vastavalt Padise Paemurrud nr 1 ja Padise Paemurrud nr 2. Paemurdudes nr 1 on tehnoloogiline lubjakivi (tootsa kihi paksus keskmiselt 9,1 m) ja Paemurdudes nr 2 ehituslubjakivi (tootsa kihi paksus 9,3 m). Geoloogiliselt on need tootsad kihid Ordoviitsiumi ladestu Oandu ja Keila lademe lubjakivid. Maardla katendi paksus on kuni 8 m. pisi|Rummu karjäär Vasalemma vallas Padise Paemurdudest nr 2 on Eestis ka kaevandatud (nt 2002)
Tartu kõrgkoolid
Tartu linnas asuvad mitmed ülikoolid või nende filiaalid.
Lähtru kraav
Lähtru kraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Väike- ja Suure-Lähtru külas.
Kraavi pikkus on 6,2 km ning see suubub vasakult Rannamõisa jõkke (19,2 km suudmest). Kraavi valgla on 11 km².
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Lähtru kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1106200.
Miljardid
Miljardid on Eesti tippmuusikutest koosnev ansambel, kuhu kuuluvad Marten Kuningas, Raul Ojamaa, Peedu Kass ja Kristjan Kallas. Miljardite muusikastiili võib iseloomustada kui tugeva eneseirooniaga (eso)rokki.
Album "Kunagi Läänes" tõi bändile 2018. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel võidu kolmes kategoorias: "Aasta debüütalbum", "Aasta rockalbum" ja "Aasta album".
Ansambel võistles 2018. aasta Eesti Laulul singliga "Pseudoprobleem".
2020. aasta lõpus andis Miljardid välja albumi "Ma luban, et ma muutun". Album pälvis 2021. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel aasta rockalbumi auhinna.
Evald Lutsius
Evald Lutsius (6. jaanuar 1922 Tallinn – 17. juuli 1976) oli eesti ajakirjanik, satiirik ja karikaturist.
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. Esimesed karikatuurid ilmusid kooli õpilasalbumis „Sulesädemed”.
Mobiliseeriti Nõukogude armeesse, ja tegi läbi II maailmasõja Eesti Laskurkorpuse koosseisus.
Töötas ajakirjanikuna: 1947–1957 ajalehe Harju Elu vastutav toimetaja ja toimetaja asetäitja, Kallaste rajooni ajalehe Nõukogude Küla toimetaja, 1958–1965 ajalehe Noorte Hääl osakonnajuhataja, siis ajalehe Õhtuleht satiiriosakonna juhataja, ajalehe Signaal toimetuses ja ENSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi pressigrupis. Avaldas neis väljaannetes rohkesti satiirilisi kirjutisi ja karikatuure. Oli NSV Liidu Ajakirjanike liidu liige.
Svetlana Kitova
Svetlana Kitova (25. juuni 1960 Dušanbe – 20. november 2015) oli Venemaa kergejõustiklane.
Nikolaus Blankenfeld
Nikolaus Blankenfeld sündis arvatavasti Berliinis, ta oli sealse mõjuka raeperekonna liige. Tema vanaisa Thomas oli bürgermeister, isa Paul aga suurkaupmees. Tema onu Johann Blankenfeld oli vaimulik ja diplomaat, kes oli nii Tallinna ja Tartu piiskop kui ka Riia peapiiskop. Sarnaselt onuga tegi Nikolaus karjääri vaimulikuna ning enne 1512. aastat oli ta asunud Rooma. Sel aastal saabus Rooma ka tema onu Johann, kes asus tegutsema Saksa ordu generaalprokuraatori (olulisima ja alalise esindaja) ning Brandenburgi kuurvürsti saadikuna paavsti juures. Arvatavasti just onu toel sai ka Nikolaus tööd ordu juures, aidates kuni 1522. aastani ajada selle majandus- ja rahandusasju.
Ka Tallinna toomdekaaniks (kapiitli juhiks, kuna seal puudus toompraost, kes tavapäraselt oli kõrgeim aukandja kapiitlis) sai Nikolaus väga tõenäoliselt oma onu soosingul ning arvatavasti ta Liivimaale ise ei jõudnudki; vähemalt mitte ajal, kui ta oli toomdekaan. Võimalik, et dekaaniks saamine oli seotud asjaoluga, et 1518. aastal võis Roomas viibiv Nikolaus aidata ajada menetlusi, mis tõstsid Johann Blankenfeldi Tartu piiskopi ametikohale.
Nikolaus Blankenfeld suri arvatavasti 1522. aasta lõpus, sest 1523. aasta 18. veebruaril andis Johann Blankenfeld teada, et tema vennapoeg on Roomas surnud ning uueks toomdekaaniks sai Arnold Annebat.
Elukvaliteet
Elukvaliteet on inimese aineliste, vaimsete ja sotsiaalsete vajaduste rahuldatus; elulaadi kvalitatiivne külg vastandatuna materiaalsete väärtuste tarbimisele.
Esimeste seas kasutas terminit "elukvaliteet" 1964 USA president Lyndon Baines Johnson. Vajadus elukvaliteedi määratlemise kohta tekkis seoses globaalprobleemide negatiivsete ilmingute analüüsimisega.
Elukvaliteedi määratlemisel ja hindamisel on esmatähtsad avalike teenuste (haridus, tervisekaitse, ühistransport, turvalisus ja õiguskaitse, keskkonnakaitse, loodus- ja kultuuriväärtuste kaitse) kättesaadavus ning kvaliteet. Objektiivsete elutingimuste kõrval on elukvaliteedis olulised ka indiviidi isiklikud omadused ja taotlused.
Ülevaade
Elukvaliteedi standardnäitajad hõlmavad mitte ainult rikkust ja tööhõivet, vaid ka ehitatud keskkonda, füüsilist ja vaimset tervist, haridust, puhkust ja vaba aega ning sotsiaalset kuuluvust. Maailma Terviseorganisatsioonis (WHO) defineeritakse elukvaliteeti kui "indiviidi tajumist oma positsioonis elus, kultuuri ja väärtuste süsteemide kontekstis, milles nad elavad eesmärkide nimel." Võrreldes WHO definitsiooniga määratleb Wang-Baker Faces elukvaliteedi skaalat kui "elukvaliteet (käesoleval juhul füüsiline valu) täpsel ajahetkel."
Vastavalt majandusteadlasele Robert Costanzale: kuigi elukvaliteet (QOL) on pikka aega olnud selge või kaudne poliitiline eesmärk, on piisav määratlemine ja mõõtmine olnud ebatäpne. Mitmesuguste objektiivsete ja subjektiivsete näitajate erinevates valdkondades ja ulatuses ning hiljutised tööd subjektiivse heaolu (SWB) uuringute ja õnne psühholoogia kohta on suurendanud uut huvi.
Üks elukvaliteedi lähenemisviise, mida kutsutakse kaasamisteooriaks, omab elukvaliteedi hindamisel nelja valdkonda: ökoloogia, majandus, poliitika ja kultuur. Näiteks kultuuri valdkonnas hõlmab see järgmisi elukvaliteedi alamdomeene:
Sageli seostuvad veel sellised mõisted nagu "vabadus", "inimõigused" ja "õnn". Kuid kuna õnn on subjektiivne ja seda on keeruline mõõta, kasutatakse tavaliselt muid mõõdikuid. Samuti on näidatud, et õnn ei ole seotud sissetuleku suurenemisega. Seetõttu ei tohiks elatist pidada õnneks. Mõnikord peetakse seostatuks ka turvalisust, kuid seda võib pidada elementaarseks kõigi inimeste jaoks.
Maailma õnnelikkuse aruanne
Maailma õnnelikkuse aruanne on globaalse õnnelikkuse uurimus, kus on hinnatud 156 riigi heaolutaset ja iseloomustatud õnnelikkuse ning heaolu kaudu inimarengu kvaliteeti. Selle kasvav eesmärk on võimaldanud valitsustel, kogukondadel ja organisatsioonidel kasutada sobivaid andmeid õnnelikkuse registreerimiseks, et poliitikud saaksid luua paremad elutingimused. Aruandes vaadatakse tänapäeva maailma õnnelikkuse seisundit ja seda, kuidas teadlased selgitavad õnnelikkust isiklikul ning riiklikul tasandil. Samuti on ÜRO väljatöötatud aruandes ühendatud nii objektiivsed kui ka subjektiivsed meetmed, et hinnata õnnelikkust riikides, mida hinnatakse kõrge elukvaliteediga. Aruandes on kasutatud küsitlusuuringut, kus on reaalne SKP elaniku kohta, eluea pikkus, keegi, kellele loota, vabadus teha oma elus valikuid ning vabadus korruptsioonist. Õnnelikkust tunnustatakse juba ülemaailmses avalikus poliitikas olulise kontseptsioonina. Maailma õnnelikkuse aruanne näitab, et mõnes piirkonnas on viimastel aastatel olnud progresseeruv õnnelikkuse ebavõrdsus. Ilma eluta, ei saa tulla õnnelikkust.
Burt Rutan
pisi|Burt Rutan (2004) Elbert Leander Rutan, ka Burt Rutan (sündinud 17. juunil 1943 Estacadas Oregoni osariigis) on ameerika aerokosmosetehnika konstruktor.
Burt Rutan lõpetas 1965. aastal California Polütehnilise Riikliku Ülikooli aerokosmose insenerinduse erialal.
1982. aastal asutas ta California osariigis Mojaves aerokosmosetehnika ettevõtte Scaled Composites (2007. aastast kuulub see Northrop Grummanile).
2011. aastal läks Rutan pensionile.
Ülo Kesker
Ülo Kesker (29. juulil 1934 Haapsalu – 31. juuli 2019 ) oli Eesti kabetaja ja spordiajakirjanik. Ta oli seitsmekordne Eesti meister Vene kabes (1950, 1952, 1953, 1956, 1957, 1963 ja 1965) ning neljakordne meister rahvusvahelises kabes (1956, 1959, 1962 ja 1963)
1994. aastast elas ta Iisraelis.
Sarit Hadad
pisi|Sarit Hadad (2013) Sarit Hadad (sündinud 20. septembril 1978 Iisraelis) on Iisraeli laulja.
Ta esindas 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Iisraeli lauluga "Light a candle", mis sai 12. koha.
2009 valiti ta 2000. aastate parimaks Iisraeli lauljaks.
Šiprage
Šiprage on asula Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis Kotor Varoši vallas.
Šiprage paikneb Vrbanja jõe orus.
Nimi
Šiprage on nime saanud Šipraga bei perenimest 1463. aastal, kui türklased vallutasid Bosnia.
Paul McLaughlin
Paul McLaughlin (sündinud 5. detsembril 1974) on iiri ja Eesti filosoof.
1995. aastal kaitses McLaughlin Dublini University College'is bakalaureusekraadi filosoofias (Double Honors). 2001–2005 oli ta filosoofiadoktorantuuris Iiri Rahvusülikoolis Maynoothis. 2006 kaitses McLaughlin samas doktorikraadi filosoofias teemal "Anarchism and the Problem of Authority" (juhendaja John Cleary).
Aastatel 1999–2001 töötas McLaughlin Poolas Zielona Góra Ülikoolis assistendina, 2001 Adam Mickiewiczi Ülikoolis Poznańis külalislektorina ning 2002–2005 Mikołaj Koperniku Ülikoolis Toruńis poliitikateooria lektorina.
Aastatel 2006–2012 töötas McLaughlin Tartu Ülikoolis: algul erakorralise lektori ja erakorralise teaduri, hiljem teaduri ning alates 2010. aastast dotsendina filosoofia osakonnas. Ta andis mitmesuguseid kursusi marksismist, anarhismist, poliitilisest filosoofiast, keskkonnafilosoofiast, haridusfilosoofiast ja eetikast, samuti on juhendanud magistritöid. McLaughlini magistrantide hulka on kuulunud näiteks Mats Volberg.
Isiklikku
pisi Paul McLaughlin on jalgpallihuviline ja FC Liverpooli fänn.
Bambergi ratsanik
Bambergi ratsanik (saksa keeles Der Bamberger Reiter) on 13. sajandi algusest pärinev tundmatu skulptori loodud kroonitud ratsanikku kujutav kiviskulptuur Bambergi toomkirikus Saksamaal.
USA Inseneriakadeemia
Rahvuslik Inseneriakadeemia, ka USA Inseneriakadeemia (inglise keeles National Academy of Engineering; akronüüm NAE) on Ameerika Ühendriikide teaduste akadeemia, valitsusväline teadusorganisatsioon.
Bambergi ratsanik
Kirjeldus
Skulptuur pärineb arvatavasti ajast enne kiriku pühitsemist 1237. aastal, kuid on loodud pärast 1225. aastat. Skulptuur toetub konsoolidele mõne meetri kõrgusel idapoolse Püha Georgi kooriruumi esimese põhjapiilari küljes.
USA Inseneriakadeemia
NAE asutati 1964. aastal.
Bambergi ratsanik
Kirjeldus
Skulptuur on esimene teadaolev monumentaalratsakuju, mis loodud pärast antiikaega. Hobuse esikapjade all olev konsool on üks paljudest keskaegsetest Rohelise mehe skulptuurkujutistest.
Biokultuuriline mitmekesisus
Biokultuurilise mitmekesisuse mõistega tähistatakse elu mitmekesisust kõigis oma ilmingutes (bioloogiline, kultuuriline, keeleline). Mõiste defineeris esmakordselt 1996. aastal Ameerika antropoloog ja keeleteadlane Luisa Maffi, kes on biokultuurilise mitmekesisuse pioneer ja eestkõneleja.
Biokultuuriline mitmekesisus on tihedalt seotud traditsioonilise ökoloogilise teadmisega ja kultuurilise mitmekesisusega.
Cullman
Cullman on linn Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis, Cullmani maakonna suurim linn ja halduskeskus.
2010. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 14 775 inimest.
Bleeding Love
"Bleeding Love" on Briti laulja Leona Lewise esitatud laul. "Bleeding Love" on Lewise debüütstuudioalbumi "Spirit" singel.
Laulu autoriteks on Ameerika lauljad ja laulukirjutajad Jesse McCartney ja Ryan Tedder. Singel anti välja Suurbritannias ja Iirimaal oktoobris 2007.
Edetabelites
Singel "Bleeding Love" jõudis esikohale 35 riigi, nende hulgas Jaapani, Saksamaa ja Ameerika Ühendriikide edetabelites.
Rachel McAdams
Rachel Anne McAdams (sündinud 17. novembril 1978) on Kanada näitleja ja aktivist.
Tema tuntumate rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Õelad tüdrukud", "Päevaraamat ", "Vanne" ja "Päevavalgele".
Heinrich Meri
Heinrich Meri (aastani 1924 Murdengof või Murdenkov; 3. juuli 1887 Mustvee – 31. august 1980 Pärnu) oli eesti helilooja, muusikapedagoog ja dirigent.
Ts oli pikaaegne Pärnu muusikaelu eestvedaja, kelle loomingusse kuulub üle saja instrumentaalpala ja laulu.
Tema loomingusse kuuluvad põhiliselt koori- ja soololaulud. Viimastest on laiemalt tuntud „Kalurite laul“. Ta on avaldanud laulikuid ja muusikaõpikuid („Väike harmoonia õpperaamat“ (1925), „Muusika algõpetus keskkoolidele“ (1926)), tema enda laulud on ilmunud kahes autorikogumikus (1962 ja 1977). Helilooja ja muusikapedagoog Heinrich Meri naabriks oli aastaid Elo Raivet, kes seal Gustav Ernesaksaga kaarte mängis ja sageli kõige esimesena Meri uusi laule laulis.
Schwanewede vald
Schwanewede on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Osterholzi kreisis.
Valla pindala on 132,2 km². 31. detsembril 2017 elas seal 20 142 inimest. Vald asub umbes 14 km Osterholz-Scharmbeckist läänes ja 22 km Bremenist loodes.
Schwanewede kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territoorium sai Stade regiooni osaks.
Farge koonduslaager paiknes Schwanewede-Neuenkirchenis.
Ave-Martna peakraav
Ave-Martna peakraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Allikmaa ja Turvalepa külas.
Peakraav suubub Turvalepa külas vasakult Rannamõisa jõkke. Peakraavi valgla on alla 10 km². Lähe on Allikmaa külas. Kraavist läände jääb Turvalepa raba, kraavist lõunasse jääb Turvalepa soo. Kraavist põhja poole jääb endise Keila–Haapsalu raudtee tamm.
Ave-Martna peakraav on mitteavalik veekogu.
Ave-Martna peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1106101.
REO (REO Motor Car Company)
alt=Reo Royale|pisi|Reo Royale REO (REO Motor Car Company) oli Ameerika Ühendriikide autotööstuse ettevõte, mis tegutses aastatel 1905–1975. Firma asutajaks oli Ransom Eli Olds, kelle initsiaalidest moodustus brändi nimi. Enne seda oli Olds samuti omanimelise Oldsmobile (hilisem General Motorsi bränd) üks asutajatest ja juhtidest.
Tegevuse jooksul tootis REO sõiduautosid, veoautosid ja busse. Esimese sõiduaoto mudeli nimi oli Reo Runabout, kuni aastani 1936 toodetud sõiduautodest olid märkimisväärsemad Reo Flying Cloud (1927) ja Reo Royale 8 (1931). Peale 1929.–1933. aasta majanduskriisi ei suutnud firma kahjumist väljuda ning keskendus vaid veoautode tootmisele. Sellega suudeti püsida konkurentsis, kuid pärast teist maailmasõda tellimused vähenesid ja ettevõtte autotootmise haru müüdi ära. Ülevõtmised ja ühinemised ei suutnud firmat päästa ning see lõpetas 1975 pankrotiga. Reo brändi omandas Volvo.
Eestis oli Reo esindaja ja edasimüüja Kaubanduse & Tehnika kontor Orion (1928–1934) ja Kaubanduse & Tehnika Kontor ins. J. Täks (1934–1940). Teadaolevad Reo sõiduauto omanikud olid näiteks Christian Barthold Rotermann ja Johan Laidoner (kaitseväele kuuluv auto). Veoautosid imporditi erafirmadele ja kaitseväele.
Vooglaid
Vooglaid on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti perekonnanime Vooglaid isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Bakhoff, Ergmann, Iisop, Veinman, Viikant ja Vilberg.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Vooglaid 28 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Vooglaid meeste puhul 4332. ja naiste puhul 4663. kohal.
Sammir
pisi|Sammir (2008) Jorge Sammir Cruz Campos (enam tuntud lihtsalt kui Sammir; sündinud 23. aprillil 1987 Itabunas) on Brasiilia päritolu Horvaatia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia esiliiga klubis Sport Recife.
Ta kuulus Atlético Mineiro ja Atlético Paranaense noorteakadeemiadesse.
2007. aastal liitus ta Horvaatia kõrgliiga klubiga Zagrebi Dinamo. Ta mängis seal kokku seitse hooaega, tulles kõigil hooaegadel klubiga Horvaatia meistriks. 2010. ja 2012. aastal valiti Sammir Horvaatia kõrgliiga aasta parimaks mängijaks.
2014. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Getafe. Seejärel suundus ta Hiina kõrgliigasse, mängides 2015–2016 Jiangsu Suningis ja 2016. aastal veel ka Hangzhou Greentownis. Hooajal 2016–2017 mängis ta taas Zagrebi Dinamos.
2019. aasta veebruaris liitus ta Sport Recifega.
Zagrebi Dinamos mängides sai ta Horvaatia kodakondsuse ja võimaluse mängida Horvaatia jalgpallikoondises. Horvaatia koondises tegi ta debüüdi 27. septembril 2012 mängus Makedoonia vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Dwarf Fortress
"Dwarf Fortress", õieti "Slaves to Armok: God of Blood Chapter II: Dwarf Fortress", on Bay12 Games'i loodud rouge'ilaadne ehitus- ja haldusvideomäng. Mängu loomist alustati 2002. aastal ning selle esimene alfaversioon ilmus aastal 2006. See on saadaval vabavarana ja kaheliikmeline arendusmeeskond, mis koosneb vendadest Tarn ja Zach Adamsist, elatub annetustest.
"Dwarf Fortressi" peamine mängurežiim hõlmab protseduuriliselt genereeritud fantaasiamaailmas, kus mängija suunab rühma päkapikke ja püüab ehitada edukat ja jõukat linnust. Mäng kasutab tekstipõhist, CP437 märgitähestikul põhinevat graafikat ja on oma olemuselt mittelineaarne, ilma kindlate kohustuslike ülesanneteta. Enne mängimist tuleb seadistada maailmageneraator, mis loob seejärel geoloogia, hüdrogeoloogia, meteoroloogia ja biogeograafia printsiipe kasutades uue fantaasiamaailma koos kontinentide, ookeanide ja saartega. Seejärel simuleerib mäng seal elutsevate tsivilisatsioonide arengut, et saada sidusa ajalooga mängumaailm. Peamine mängurežiim koosneb genereeritud maailmas oma koloonia või linnuse jaoks sobiva koha valimisest, selle ehitamisest, elanike eest hoolitsemisest ning võitlusest seda ähvardavate ohtude vastu nagu näiteks mäekollide sissetungid. Iga mängus esinev olend, loomadest kuni päkapikkudeni, on modelleeritud kuni kehaosadeni, kehavedelike, organite ja kudedeni, arvestades seejuures potentsiaalseid vigastusi ja nende mõju. Tegelastel on iseseisev mõistus ja individuaalne isiksus, sealhulgas nii meelisasjad ja -tegevused kui samalaadsed ebameeldivused. Samuti on neil treenitavad või kaasasündinud oskused erinevates töödes ja võimekustes, lisaks erinevad füsioloogilised vajadused ning lühi- ja pikaajaline mälu, mis mõjutavad ühtlasi ka tegelaste emotsionaalset hetkeseisundit ja tuju.
Teine mängurežiim – seiklus – on rogue'ilaadse mängitavusega: mängija alustab enda loodud seiklejana eelnevalt genereeritud avatud maailmas ja on vaba seda uurima, täitma erinevaid NPC-delt saadud ülesandeid või külastama vanu mahajäetud kindluseid. Mõlemas mängurežiimis on tehniliselt ja anatoomiliselt üksikasjalik lahingusüsteem, mis simuleerib näiteks elundite läbilõikamis ja jäsemete maharaiumine. Mängu tegelastel ja teistel olenditel ei ole videomängudele tihti omaseid elupunkte, vaid nende elusolek või suremine sõltub nende simuleeritud organismi elutähtsate funktsioonide hetkeseisust, st piisavalt ränkade vigastuste korral tegelaskuju sureb.
"Dwarf Fortress" on mõjutanud mitmeid teisi videomänge, teiste hulgas näiteks "Minecraft" ja "Rimworld". Kriitikud on hinnanud selle süvitsiminevat ja emergertset mängitavust, jäädes aga eriarvamustele mängu üldise keerukuse osas (kohati on seda peetud liiga raskeks). 2012. aastal valiti see koos mitme teise mänguga New Yorgi moodsa kunsti muuseumi kogusse.
Jarek
Jarek on mehenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Jarek 189 mehel, millega see oli levikult 465. mehenimi. Jarek oli keskmiselt 17 aasta vanune (mediaanvanus oli 11). Kõige populaarsem oli eesnimi Jarek vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 5,31.
Ben Osborn
Benjamin Jarrod Osborn (sündinud 5. augustil 1994 Derbys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või vasakkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United.
2002. aastal liitus ta kodulinnaklubiga Derby County. Aasta hiljem suundus ta Nottingham Foresti noortesüsteemi. Nottingham Foresti meeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 2014. aasta märtsis. Alates hooajast 2014/15 kuulus ta Nottingham Foresti põhikoosseisu. Esimese värava Inglismaa esiliigas lõi ta 17. jaanuaril 2015 mängus Derby County vastu. Värav sündis teisel lisaminutil ning see tõi Nottinghamile 2:1 võidu. 2018. aastal valiti Osborn Nottingham Foresti aasta mängijaks.
2019. aasta juulis liitus ta Sheffield Unitediga. Aastatel 2019–2021 mängis ta Sheffield Unitediga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. Oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi Osborn 3. aprillil 2021 mängus Leeds Unitedi vastu.
Osborn mängis Inglismaa kuni 18-aastaste, kuni 19-aastaste ja kuni 20-aastaste koondistes.
New York Rangers
New York Rangers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Rangers peab kodumänge Madison Square Gardenil.
New York Rangers on võitnud Stanley karika neljal korral (1927–28, 1932–33, 1939–40, 1993–94).
New York Rangers on üks Original Six meeskondadest.
Praegune koosseis
''Seisuga 29. juuli 2023''
Lyduokiai
left|pisi Lyduokiai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Lyduokiai valla halduskeskus. Alev asub Siesartise jõe kaldal, sellest kirdesse jääb Siesartise geomorfolooogiline kaitseala.
Ө
Ө (ө) on kirillitsa täht, mida kasutatakse baškiiri, jakuudi, kalmõki, kasahhi, kirgiisi, tatari, burjaadi, mongoli ja tõva keeles.
Lyduokiai
Ajalugu
Lyduokiais asub muinaskalmistu, mis oli kasutusel ristisõdade perioodil. Aastast 1499 pärinevad esimesed teated sealsest mõisast, XVI sajandist ka selle juurde tekkinud külast. Aastal 1623 rajati Lyduokiasse esimene kirik, mille juures XVIII sajandil hakkas tegutsema ka kihelkonnakool. Aastal 1884 ehitati Lyduokiai mõisniku, sõjainsener Heinrik Voinicki ja kohaliku kihelkonna rahaga praegune kirikuhoone.
XX sajandi alguses rajasid mõisa omanikud sealsesse mõisa põllumajanduskooli. Aastaks 1923 oli Lyduokiai saanud alevi saatuse; toona oli alevis 471 ja mõisas 137 elanikku. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad, nende mälestuseks püstitati aastal 1998 alevi vanale surnuaiale mälestusmärk. Nõukogude perioodil oli Lyduokiai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Ө
See hääldub enamasti labiaalse keskkõrge või keskmadala eesvokaalina. Eesti keeles latiniseeritakse see tavaliselt ö-ga.
Libustamine
Libustamine (inglise keeles slut-shaming) on naise häbimärgistamine käitumise eest, mida seostatakse valimatu sugueluga või seksuaalse provokatiivsusega.
Tavaliselt kritiseeritakse naisi ja neidusid, kes rikuvad seksuaalsusega seotud küsimustes käitumise ja välimuse ootusi.
Terminit võidakse kasutada ka geimeeste puhul, kes võivad silmitsi seista halvakspandava seksuaalkäitumisega, mida juhtub heteroseksuaalsete meestega harva.
Heinfels
Heinfels on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1078 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 14,56 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 995 inimest. See on tuntud Heinfelsi lossi asukohana.
Tabra oja
Tabra oja (ka Tabra jõgi) on oja Läänemaal Lääne-Nigula vallas Ehmja, Jõesse ja Liivaküla külas ning Lääne-Nigula vallas Kirimäe ja Nihka külas.
Oja suubub Liivaküla ja Ehmja küla piiril paremalt Rannamõisa jõkke (8,1 km suudmest). Oja on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Tabra oja keskkonnaregistri kood on VEE1106400.
Anna Kovalenko
Anna Kovalenko (ukraina keeles Анна Миколаївна Коваленко, sündinud 5. mail 1991) on Ukraina ajakirjanik, ühiskonnategelane ja riigiametnik.
Riigi teenistuses
Ta oli Ukraina Presidendi Kantselei juhi asetäitja alates 4. septembrist 2019 kuni 22. aprillini 2020.
Mirko
Mirko on lõunaslaavi päritolu mehenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mirko 309 mehel, millega see oli levikult 354. mehenimi. Mirko oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 15). Kõige populaarsem oli eesnimi Mirko vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,71. Kõige populaarsem on eesnimi Mirko Järva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,02.
Edineț
Edineț on linn Moldovas, Edineți rajooni halduskeskus. Edineț asub pealinnast Chișinăust umbes 170 km loodes.
Linna haldusalasse kuulub kaks küla: Alexăndreni ja Gordineștii Noi.
Asulat on esmamainitud 1431. aastal.
Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium
Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium (saksa keeles Deutsches Privatmädchengymnasium von Frl. M. Rathlef) oli tütarlastekool, mis tegutses Tartus.
Kooli asutas 19. sajandi lõpul Lydia Horn (Lydia Horni Kõrgem 10klassiline Tütarlastekool). Kool oli algul venekeelne. 1906 sai kooli õppekeeleks saksa keel. 1916 kool suleti. 2. septembril 1918 jätkas kool tegutsemist nime all Tartu Avalik Lütseum. Detsembris 1918 kool suleti. 1920 jätkas kool tegutsemist nime all Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium. 1922 ühines see kool Alfred Grassi tütarlastekooliga.
Madison Square
pisi|Madison Square Park Madison Square on haljasala New Yorgis Manhattanil, mis asub Broadway, Fifth Avenue, East 26th Streeti, Madison Avenue ja East 23rd Streeti vahel.
Lamari maakond
Lamari maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
Gross Fiescherhorn
Grosses Fiescherhorn on mäetipp Berni Alpides, paiknedes Berni ja Valais' kantonite vahelisel piiril, poolel teel Mönchi ja Finsteraarhorni vahel. Selle tipp kulmineerub Fiescherhorni massiivi kohal, mis koosneb ka veidi madalamast Hinteres Fiescherhornist (4025 m) lõunas ja Kleines Fiescherhornist (ka Ochs ehk härg, 3895 m) idas. Põhjast on mõlemad hästi peidetud teiste mäetippude taha ja neid on näha ainult Ischist Grindelwaldis (1095 m). Mägi jaguneb Grindelwaldi ja Fieschertali valdade vahel.
Mäkketõusud tehakse tavaliselt ühest kolmest populaarsest marsruudist: üks algab Mönchsjochi hütist, teine Konkordia hütist ja kolmas Finsteraarhorni hütist.
Ronimisajalugu
Tippu jõudsid esmakordselt 23. juulil 1862 H. B. George ja Adolphus Warburton Moore koos teejuhtide Christian Almeri ja Ulrich Kaufmanniga. Nad kasutasid tänapäevast tavamarsruuti, edelaseljakut.
thumb|left|Fiescherwand vaadatuna Bäreggist
Mäe põhjaküljel roniti esmakordselt 1926. aastal. 13. augustil jõudsid W. Amstutz ja P. von Schumacher tippu pärast 15-tunnist tõusu põhjaseljakul, mis on Fiescherwandi põhjapiir.
Esimese otsetõusu Fiescherwandile tegid W. Welzenbach ja H. Tillmann 1930. aastal. Welzenbach oli asjatundlik mägironija, kes vaidlustas oma aja levinud idee, et tõus Fiescherwandile oli võimatu. Eelmisel, 1929. aastal ronisid Welzenbach ja Tillmann põhjaseljakul vaid 8,5 tundi. Järgmisel aastal alustasid nad tõusu Fiescherwandile 5. septembri hommikul, võttes suuna otse tippu. Nad jõudsid üles õhtul pärast 12-tunnist tõusu.
Mikrovedelikundus
Mikrovedelikundus (inglise keeles microfluidics) on teadusharu, mis tegeleb seadmetega, milles on voolis mikroskoopilises koguses. Sõna "mikro" viitab ülekandeks kasutatavate kanalikeste mikroskaalas (0,1–100 mikronit) olevaile mõõtmeile. Terve seadme väiksemõõtmelisus ei olegi nii oluline kui see, et seadme osa, kus vedelikku hoitakse, oleks miniaturiseeritud. Väikestel vedelikukogustel ilmnevad teistsugused ning kasulikud omadused võrreldes vedeliku suuremate kogustega. Vedeliku maht mikrovedelikseadmeis ulatub pikoliitritest mikroliitriteni. Mikrovedelikundus on interdistsiplinaarne teadusharu, ühendades inseneriteadust, analüütilist keemiat, biokeemiat ja keemiatehnoloogiat jne.
Ajalugu
Mikrovedelikundus hakkas arenema 1980. aastatel tekkinud ränipõhiste mikrotehnoloogiate meetodite ja kompetentsi baasilt. Vastavad insenerid otsisid võimalusi asuda miniaturiseerima vedeliksüsteeme. 1980ndate lõpul valmistati räni baasil seadmeile mikroklappe, mikropumpasid ja voolise voolumahu andureid, millesse olid aktuaatorid(mehaanilise jõu allikad) juba sisse ehitatud. Selliste seadmete maksimaalne võimsus oli piiratud aktuaatori suurusega, sest aktuaatori väiksemaks tegemine vähendab ka selle võimsust.
1990. aastate keskpaigas alustati uute aktiveerimismeetodite otsinguid. Võeti kasutusele sellised mittemehaanilised põhimõtted nagu elektrokineetiline pumpamine, elektromagnetilised jõud ja pinna pingetest põhjustatud voolamine, mis makrotasandil ei ole piisavalt mõjusad, aga mikrotasandil on neil eelised.
Samuti toimus 1990. aastate keskel muutus seadmete valmistamise alal, mil valdkonna vastu hakkasid suuremat huvi üles näitama keemikud. Räni mikrolõikamine asendus polümeerse pinna mikrolõikamisega, sest räni substraadile mahub vähem mikrovedelikunduse seadmeid kui mikroelektroonika seadmeid, mis viib seadme suurenemisele. Mikrovedelikseadmeid mahub vähem sellepärast, et mikroelektroonikas toimub elektronide ülekanne, mikrovedelikseadmetes aga suuremate molekulide liikumine mikrokanalites. Ühekordselt kasutatavates seadmetes kasutamiseks on räni ka kallis. Lisaks hakati keskenduma mikroseadmete funktsionaalsusele ja võimalikult lihtsale ülesehitusele ning ei integreeritud mikroseadmesse aktiveerivaid seadmeid ja sensoreid. Sellised mikroseadmed ühitati vahetatavate detailidena erinevate tööriistadega.
Voolis
Voolis ehk fluidum on substants, mis deformeerub pidevalt talle rakendatava tangentsiaal- ehk nihkepinge all. Tahke keha erinevalt voolisest deformeerub jõu mõjul, kuid jõu lakkamisel taastab ta endise kuju. Voolise kiht jääb aga jõu lakates deformeeritud olekusse ning pinge edasisel rakendamisel deformeerub edasi.
Newtoni vedelik
Newtoni vedelikus on nihkepinge ja deformatsiooni kiirus omavahel lineaarses sõltuvuses. Viimane tingib ka mittelibisemise tingimuse piirpinnal, mis tähendab, et vedelik on piirpinnal mitteliikuv ehk siis vedeliku kiirus piirpinna suhtes on null.
Knudseni arv
Knudseni arvul on gaaside dünaamikas väga suur tähtsus. Arv näitab, kui hõre on gaasi voolamine ehk siis, kui väike on tiheduse ja voolamise pikkusmõõtme suhe.
Voolise käitumine mikrotasandil
Nii gaasid kui vedelikud moodustavad vooliste rühma. Üldjuhul eeldatakse, et voolav aine on pidev selle igas punktis. Kui voolised pannakse aga voolama mikrokanaleisse, siis võivad voolava aine omadused makroskoopilises koguses oleva voolise omadustest oluliselt erineda. Aine tihedus võib ruumis eri osades olla erinev. Gaaside ja vedelike erinevaid vooluomadusi on kirjeldatud.
Gaasid
Gaaside jaoks näitab Knudseni arv, kuidas gaas käitub, kui talle mõjub mingi väline jõud: Kui Knudseni number on väiksem kui 0,001, siis piisab lähendusest, et keskkond on pidev. Kehtib eeldus, et voolis kleepub voolates anuma seinale.
Kui Knudseni arv on 0,001 ja 0,1 vahel, siis kehtib pideva keskkonna lähendus voolu piiridest (anuma seinast) kaugemal, voolu piiril aga toimub libisemine piirpinna suhtes. Piirpinna suhtes libisevad molekulid põhjustavad pinna kuumenemist. Sellisel juhul tuleb võtta arvesse piiritingimuse muudatus ning siis kehtib jälle pideva keskkonna lähendus.
Kui Knudseni arv on suurem kui 10, siis võib vaadelda gaasi vabade molekulide voolamisena, kus kahe molekuli kokkupõrge on haruldane.
Vedelikud
Vedelike jaoks ei ole väliste jõudude mõju määramiseks samalaadset parameetrit kui Knudseni arv gaaside puhul.
Enamasti käitub vedelik pideva keskkonnana ning voolu piiril ei toimu libisemist ning temperatuurihüpet, sest vedeliku molekulid on tihedalt pakitud. Voolamise analüüsil on võimalik kasutada tavalist pideva keskkonna analüüsi.
Kui voolu pikkuse mõõde on suurem kui 10 nm, siis peaks vedelik käituma pideva keskkonnana.
Kui vedelikule mõjub eriti suur nihkepinge, siis ei käitu vedelikud enam Newtoni vedelikena ning sellisel juhul tuleb seda analüüsimisel arvesse võtta.
Väikese vedelikukoguse eelised
Vedeliku mikroskoopilistel kogustel mikrovedelikseadmetes on olulised eelised. Näiteks saab vedeliku voolamist manipuleerida elektriväljaga. Kui vedelikul ja kanalil, kus vedelik voolab, on sobiv keemiline koostis, moodustub kanali seinal nendest elektrivälja mõjul elektriline kaksikkiht. Kui elektriline kaksikkiht juba eksisteerib, saab seda elektrivälja kasutades rakendada elektro-osmootse pumbana. Sarnane nähtus ilmneb ka osakeste korral, mis on sukeldatud vedelikku, juhul kui vedelik ja osake on omavahel keemiliselt sobivad. Neid saab liigutada, kasutades elektrilist kaksikkihti ja elektrivälja – protsess, mida nimetatakse elektroforeesiks. Kui vedelikul ja osakesel ei ole elektrilise kaksikkihi moodustumiseks sobiv kompositsioon, aga osake on polariseeritav, saab neid mõjutada elektriväljaga – protsess, mida nimetatakse dielektroforeesiks.
Fotolitograafia
Kõige tähtsam mikroskoopiliste struktuuride valmistamise meetod on litograafia. Vastavad meetodid võib jagada kiire energiatüübi järgi rühmadesse: fotolitograafia, elektronlitograafia, röntgenlitograafia ja ioonlitograafia. Kõige enimkasutatavad mikrovedelikseadmete valmistamise metoodikad on fotolitograafia ja röntgenlitograafia. Fotolitograafias kasutatakse kopeerkihina fotosensitiivset valgustundlikku ainekihti ehk fotoresisti. Resisti abil viiakse soovitud muster läbipaistvalt maskilt substraadile. Maskina kasutatakse metallimustriga läbipaistvat klaasplaati.
Muud meetodid mikrostruktuuride valmistamiseks
Tihti kasutatakse mikrovedelikrakkude valmistamiseks ka aditiivseid meetodeid, mille abil kasvatatakse sobivaid mikrostruktuure keemiliselt aurufaasist, soojuslikult oksüdeerides, füüsikaliselt aurufaasist sadestades või sool-geel-meetodil.
Substraktiivsete meetoditena, mille käigus mikrostruktuurid söövitatakse substraadi pinna sisse, on kasutusel märgsöövitamine, kuivsöövitamine ja füsiko-keemiline söövitamine.
Polümeersete materjalide mikrolõikamise tehnoloogiad
Kanalite mikrolõikamiseks polümeersesse materjali kasutatakse kõige enim LIGA meetodit, mis sisaldab paksu resisti (kopeerkihi) litograafiat, galvaniseerimist ja mikrovormimist. LIGA on sõnadest "Lithographie", "Galvanoformung", "Abformung" ('litograafia', 'galvaniseerimine', 'vormimine') saadud akronüüm. Peale röntgenlitograafia on suure formaadisuhtega struktuuride tegemiseks ka muid meetodeid.
Polümeerse pinna mikrolõikamine
Polümeerse pinna mikrolõikamine sarnaneb räni pinna mikrolõikamisega. Polümeerid võivad olla selles tehnoloogias nii struktuursed kui ka söövitatavad materjalid.
Pehme litograafia
Pehme litograafia on mitteoptiline ülekandemeetod. Kasutatakse elastomeerset templit, mille pinnal on reljeefsed struktuurid. Elastomeerina on edukalt kasutatud polüdimetüülsiloksaani.
Mikrovormimine
Mikrovormimine võimaldab suure täpsusega suuremahulist polümeersete seadmete tootmist. Peale polümeeride võib seda kasutada ka keraamika jaoks.
Rakendused ja kasutusvaldkonnad
Mikrovedelikunduse seadmetest on kõige tuntum jugaprinteri düüs ning on valmistatud ka rõhusensoreid. Lisaks valmistatakse veel vedeliku juhtimise seadmeid, gaasi ja vedeliku mõõtmise seadmeid, meditsiiniliste proovide teostamiseks sobilikke seadmeid ja meditsiinilisi implantaate (ravimipumpasid). Kõige eelistatumad seadmed on ühekordsed plastikust mikroseadmed.
Kütuseelement
Mikrovedelikundusel põhinevas leeliselektrolüüdiga kütuseelemendis kasutatakse ära vedelike omadust mikrotasemel mitte seguneda. Seega saab samasse mikrokanalisse panna paralleelselt voolama kaks vedelikku. Y-kujulises mikrokanalis ühinevad kütuse ja oksüdeerija joad, mis ei segune, ja jätkavad paralleelset voolamist kahe katalüsaatoriga kaetud elektroodi vahel. See eemaldab vajaduse membraani järele. Tasub teada, et leeliselektrolüüdiga kütuseelemendid on efektiivsemad kui happelised ning membraanipõhised kütuseelemendid ei tööta hästi aluselises keskkonnas. Leeliselektrolüüdiga kütuseelemendi puuduseks on tema tööpõhimõttest tulenev väike suurus ning seega ka väike võimsus, sest suurema seadme korral tema head omadused kaoksid. Samas on võimalik valmistada selliste kütuseelementide maatriksid, mis on võimsamad.
Bernardine Evaristo
pisi|Bernardine Evaristo (2018) Bernardine Anne Mobolaji Evaristo (sündinud 28. mail 1959 Londonis) on inglise ja nigeeria päritolu inglise kirjanik. Ta sai aastal 2019 Bookeri auhinna.
Ta sündis aastal 1959 Suur-Londonis Greenwichi linnaosas Elthami paikkonnas, ta on neljas inglasest ema ja nigeerlasest isa kaheksast lapsest. Ta sai doktorikraadi loovkirjutamise alal Goldsmithi ülikoolis aastal 2013.
Ta sai aastal 2019 Bookeri auhinna (koos Margaret Atwoodiga) romaani "Tüdruk, naine, keegi teine" eest. Romaan ilmus aastal 2022 Heili Sepa tõlkes eesti keeles.
Isiklikku
Ta on abielus kirjanik David Shannoniga, keda ta kohtas aastal 2006.
Sindhikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Sindhikeelne Vikipeedia (sindhi keeles سنڌي وڪيپيڊيا) on Vikipeedia sindhikeelne versioon.
Sindhikeelsele Vikipeediale pandi algus 6. veebruaril 2006.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Mercury-Redstone 3
Mercury-Redstone 3, teise nimega Freedom 7, oli Ameerika Ühendriikide esimene mehitatud kosmoselend. See toimus 5. mail 1961 ja laeva pardal viibis astronaut Alan Shepard.
See oli Mercury programmi esimene mehitatud lend ja selle eesmärgiks oli viia inimene kosmosesse ja tuua ta sealt elusana tagasi. Shepard nimetas oma laeva ise ja seda eeskuju järgisid ka ülejäänud programmis osalenud astronaudid. Laeva nimedes oli alati 7, sest see oli austusavaldus Mercury Sevenile.
Shepardi missioon oli suborbitaalne ja kestis 15 minutit. Selle käigus jõudis laev 187,5 km kõrgusele ja läbis 483 kilomeetrit.
Lennu ajal testis Shepard kapsli manööverdussüsteeme ja vaatles Maad. Lisaks testis ta retrorakette, mis pidid kasutust leidma järgmistel missioonidel. Laev sisenes edukalt Maa atmosfääri ja maandus langevarjuga Atlandi ookeani, kus lennukikandja juba ootas.
Missioon oli edukas, kuid ameeriklaste uhkust riivas asjaolu, et kõigest kolm nädalat varem oli Nõukogude Liit saatnud orbiidile Juri Gagarini, kellest sai maailma esimene kosmoses käinud inimene.
Lee maakond
Lee maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis.
17 (Tallinna bussiliin)
pisi|17. liini buss Hauka peatuses
Tallinna bussiliin 17 sõidab Tallinnas J. Sütiste tee ja Bussijaama vahel. Alates esimesest augustist 2023 on marsruut 17 asendatud liiniga 67 Seli - Bussijaam - J.Sütiste.
Liin on tähtis ühendus Kesklinnaga Retke tee ja Nõmme tee elanike jaoks. Liin on käigus iga päev ning sellel sõidavad peaaegu iga kord lõõtsbussid. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 19. juulini 2012 Tallinna Autobussikoondis). Sõiduaeg Sütistest Bussijaama on tipptunnil 36 minutit.
Peatused
J. Sütiste tee – Bussijaam
Bussijaam – J. Sütiste tee
Montenegro 2022. aasta taliolümpiamängudel
Montenegro osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis kolme sportlasega. See oli neljas kord, kui Montenegro taliolümpiamängudest osa võttis.
Montenegrot esindasid mäesuusatajad Eldar Salihović ja Jelena Vujicic ning murdmaasuusataja Aleksandar Grbovic.