cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lilleküla (Rakvere)
Ajalugu
Lilleküla oli veel 20. sajandi alguses vähese hoonestusega, mis paiknes Tallinna ja Võidu tänavate ääres. Piirkonna areng algas, kui Tööstuse tänava äärde ehitati puidust kortermajad, kus asusid elama haritlased ja linnaametnikud. Oluliseks sai ka 1929. aastal valminud (aadressil Tööstuse tn 12 paiknev) omaaegne Rakvere Linna 1. Algkooli koolimaja, praegune Rakvere Eragümnaasiumi hoone. 1944. aasta sügisel hävis Punaarmee pommirünnakute tagajärjel suur osa puithoonestust, mis võimaldas pärast sõja lõppu pikendada Tööstuse tänavat lõuna suunas Tallinna tänavani. Linnaosa areng ja tänavavõrgu kujunemine jätkus pärast II maailmasõda hoonestamata alade kruntideks jagamise ning ühepereelamute ja korterelamute ehitusega.
Tänavad ja hoonestu
Lilleküla hõlmab Jaama puiestee, Tiigi ja Tööstuse tänava lõike ning Kibuvitsa, Roosi, Lille, Lehe ja Kalda tänavat. Linnaosa põhjaosas on põhiliselt individuaalelamud, lõunaosas on rohkem korterelamuid.
Muudest ehitistest on Lillekülas olulisemad Rakvere Eragümnaasium, endine Rakvere Vene Gümnaasiumi hoone (Tallinna tn 29 // Võidu tn 26), Hotell Wesenbergh (Tallinna tn 25), endise õmblusvabriku Virulane hoonestu (Jaama pst 45) ning Rakvere Lille Kodu (Lille tn 8).
Kultuuriloost
Lille tänav 15 on tuntud lastekirjaniku Aino Perviku sünnimaja. Hiljem elas samas majas lapsepõlve- ja kooliaastatel klaasikunstnik Tiia-Lene Vilde. Aadressil Roosi 12 paiknes kauaaegse Rakvere Teatri näitleja Eldor Valteri sünnikodu. Elamu hävis 19. septembril 1944 Punaarmee pommirünnakute tagajärjel. Tiigi tänav 6 oli andeka romaanikirjaniku Helga Pärli-Sillaotsa viimane elupaik. . Elamus Tööstuse 7 elas lavastaja, näitleja ja näitekirjanik Kulno Süvalep, kes oli ka Rakvere Teatri peanäitejuht.
Thrashless
Thrashless on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2010.
Chitgari park
Chitgari park on metsapark Iraani pealinna Teherani lääneosas.
Alliku liigikaitseala
Alliku liigikaitseala asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas ja see moodustati 1992. aastal must-toonekure kaitseks. Kaitseala pindala on 74 ha.
Chitgari park
Pargis asub Chitgari järv.
John Sheppard
John Sheppard (teda mängib Joe Flanigan) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulmetelesarjas "Tähevärav Atlantis".
Sheppardil on kolonelleitnandi auaste ning pärast Marshall Sumneri surma (osas "Rising") saab temast Atlantise ekspeditsiooni teine juht.
John Sheppard ja Rodney McKay (David Hewlett) on ainsad tegelaskujud, kes ilmuvad igas sarja osas.
Keema Ora järv
Keema Ora järv (ka Ora järv, Keema Orajärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Keema külas. Veekogu pindala on 2 ha.
Lumetorm
pisi|Lumetorm [[New York|New Yorgis 1969. aastal]] pisi|[[John Baueri maal "Laplased lumetormis"]] Lumetorm on torm, mis toob endaga kaasa tugeva lumetuisu.
Johannes Markus (Pauluse õpilane)
Johannes Markus (Markus 14:51.52; Ap. 12:12.13) pärines tõenäoliselt rikkast juudi perest, Jeruusalemmas. Maarja Magdaleena poeg (Apostlite teod 12:12) ja Alg-Johannese evangeeliumi koostaja.
Esimest korda on temast otseselt juttu algkristlikus koguduses. Oli arvatavasti aasta 44. Peetrus oli ime läbi vabanenud Herodes Agrippa I vanglast ja läks ”majja, kus elas Maarja, kes oli Johannese, lisanimega Markuse ema, ning kuhu üsna paljud olid kokku tulnud” (Apostlite teod 12:12).
Markuse sugulane Barnabas oli algkoguduse liige. UT-is on mainitud üks tema tolleaegne heldekäeline tegu uute õpilaste heaks. Jeesus ilmselt tundis nii Barnabast kui ka tema tädi Maarjat ja tolle poega Markust (Apostlite teod 4:36.37; Koloslastele 4:10).
Johannes Markuse pidamine Maarja Magdaleena pojaks tugineb veel ka Lk 24:10, kus lauses:
Aga need olid Maarja Magdaleena, Johannese ema ja Maarja, Jaakobuse ema, ja muud naised.
See korrastab ka lause mõtte - emad ja naised, mis muidu on arusaamatu.
Aavo Sõrmus
pisi|Aavo Sõrmus (keskel) 2020. aasta Arvamusfestivali teadusalal. Aavo Sõrmus (sündinud 10. detsembril 1972) on eesti teadlane, AS Toidu- ja Fermentatsioonitehnoloogia Arenduskeskuse (TFTAK) teadur ja nõukogu esimees, Bioexpert OÜ juhataja. Tema teadustöö põhisuund on biotehnoloogia.
Ta on olnud Põllumajandusministeeriumi põllumajandussaadusi töötleva tööstuse ja kaubanduse osakonna juhataja kohusetäitja ja oli Saue vallavolikogu liige.
Aavo Sõrmus oli heategevusorganisatsiooni Lions International liige ja on Tallinna Tehnikaülikooli vilistlaskogu toetajaliige.
2020. aastal osales Aavo Sõrmus eraõiguslike teadusasutuste esindajana Haridus- ja Teadusministeeriumi teadus- ja arendustegevuse korralduse seaduse muutmise ettevalmistamisel.
SC Bern
Schlittschuh Club Ber (SC Bern) on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Bernis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
Teyla Emmagan
Teyla on Tagani tütar ning oli küla pealik Athose planeedil. Suurem osa tema perekonnast on Wraithide lõikusel otsa leidnud, kuigi tema ja mõned inimesed Athosialt omavad võimet "tunnetada" Wraithe. Lisaks on ta osav sõjalises strateegias, võitluskunstis, Pegasuse Galaktika taktilisuses ja omab teadmisi Maa tehnoloogia kasutamiseks; ta harjutab John Sheppardiga mingit kaikavõitluse stiili (mis põhineb Eskrimal) ja kasutab osavalt Maa relvi (nagu näiteks FN P90).
Kuussaarõ järv
Kuussaarõ järv (ka Kuussaare järv) on järv Valga maakonnas Valga vallas Laanemetsa külas. Veekogu pindala on 1,7 ha.
Reizō Fukuhara
Reizō Fukuhara (jaapani keeles 福原 黎三 Fukuhara Reizō; 2. aprillil 1931 Hiroshimas – 27. veebruaril 1970) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1955 2 mängu.
Allikukivi maastikukaitseala
pisi|püsti|[[Allikukivi koopad ]] Allikukivi maastikukaitseala on kaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kaitsealale jäävad kolm Allikukivi koobast ja Allikukivi ehk Kärsu allikas, mis võeti kaitse alla 1976. aastal. Allikukivi maastikukaitseala moodustati 2017. aastal varasema koobaste ja allika kaitsealaga ligikaudu samas ulatuses.
Kaitseala pindala on 23,7 ha.
Globaalse ületarbimise päev
Globaalse ületarbimise päev (ka maailma võlguelamise päev; inglise keeles Earth Overshoot Day), varasema nimetusega ökoloogilise võla päev, on päev, millal inimesed on kasutanud ära selleks aastaks ettenähtud looduslikud varad, ehk tekib ökoloogiline defitsiit. See päev on kalkuleeritud, jagades looduse taastootmise hulga inimeste kasutatud loodusvarade hulgaga ja korrutades 365-ga (Gregoriuse kalendri aasta päevade arv). Globaalse ületarbimise päeva kalkuleerib Global Footprint Network. Kampaaniat toetavad kümned muudki mittetulundusorganisatsioonid.
Valem:
Eesmärk on mõista ökoloogilise jalajälje ja bioloogilise võimekuse kontseptsioone ja mõõtmeid: miks on ökoloogiliste ressursside piirangute käsitlemine ülemaailmse jätkusuutlikkuse jaoks oluline.
Ajalugu
Globaalse ületarbimispäeva mõiste lõi 2006. aastal Andrew Simms New Economics Foundationi mõttekoja raames. Seejärel loodi koostöös Global Footprint Networkiga esimene globaalse ületarbimispäeva kampaania. 2006. aastal tarbiti kõik ettenähtud ressursid ära oktoobriks. Seda kampaaniat viiakse läbi igal aastal, et tõsta teadlikkust Maa piiratud ressursside kohta. Global Footprint Network ennustab, et inimesed tarbivad vähem kui kaheksa kuuga kõik aastaks ettenähtud ressursid.
Globaalse ületarbimispäeva toetajad nendivad, et ökoloogilise liigtarbimise tagajärjed annavad end tunda tugevamalt aja jooksul, väljendudes juba praegu kliima soojenemises.
Eesti olukord
Samas hinnatakse ka ressursside tarbimist riikide kaudu. Eesti oli 2019 aastal kiiremate ressursikulutajate reas 11. kohal, aastanorm tarbitud 26. märtsil. 2021. aastal oli Eesti 13. kohal, aastanorm tarbitud 23. märtsil. 2022. aastal oli Eesti 8. kohal, aastanorm tarbitud 14. märtsil. 2023. aastal on Eesti ületarbimise päev samuti 14. märtsil.
Kurikaküla
Kurikaküla on Rakvere linnaosa, mis asub Rakvere idapiiril. Seda ümbritseb viis linnaosa: Roodevälja, Kukeküla, Südalinn, Seminari ja Paemurru. Kurikaküla mitteametlik linnaosavanem on Eha Prääm.
Ajalugu
Esimesed kümmekond maja ehitati Kurikaküla alale 19. sajandil. Esimesed elanikud olid Vene sõjaväes käinud mehed ja nende pered. Kurikakülas asus katoliku kirik, mida pärast Teist maailmasõda kasutati elamuna. Endise puukiriku kohale ehitati 1973. aastal avatud Rakvere 3. Keskkool, mis nüüd kannab nime Rakvere Reaalgümnaasium.
Nime päritolu
Kurikaküla nime saamise kohta on mitu legendi. Esimese legendi kohaselt oli Kurikaküla ala kunagi soine, laugaste juures käisid pesunaised kurikatega pesu pesemas. Pesu peksti kurikatega nii kõvasti, et hoobid kostsid ka linna. Teise legendi järgi olid endised soldatid head kurikameistrid. Kolmas legend räägib aga, et kurikaid kasutati ka omavaheliste tülide lahendamisel.
pisi|Lembitu Kuuse
Kuulsad elanikud
Kurikakülast on pärit kunstnik Egor Madiberg ja spordiajakirjanik Lembitu Kuuse.
Genève-Servette HC
Genève-Servette HC on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Genfis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
Klubi on asutatud 1905. aastal. See on vanim praegune Šveitsi kõrgliiga klubi. Šveitsi kõrgliigas on see mänginud aastatel 1964–1975 ja uuesti alates 2001. aastast.
Genéve-Servette HC võitis hooajal 2022-2023 esimese meistritiitli. Aastatel 1959 ja 1972 võitis klubi Šveitsi karikavõistlused jäähokis.
Klubi koduväljak asub sisehallis Patinoire des Vernets, kus 7135 istekohta.
Mängijad
Seisuga veebruar 2023
Universumi soojussurm
Universumi soojussurm on olek, mille korral langeb temperatuur elutegevuse jaoks univerumis liiga madalaks ehk kõik on lõpuks külm ja surnud. See on termodünaamiline paradoks, mis tähendab universumi teoreetilist lõppolekut, kus täieliku termodünaamilise tasakaalu tõttu on kõik makroskoopilised protsessid lakanud. Termodünaamika seaduste alusel väidetakse, et aja möödudes läheneb universum paratamatult võimalikult korrapäratule olekule, kus kõigi füüsikaliste suuruste väärtused ühtlustuvad. Aine kaotab oma struktuuri ja sellest saab täielikult ühtlane segu. Kuumus kandub soojadest piirkondadest külmematesse ning kogu universumis valitseb sama keskmine temperatuur. Igasugused muutused ja protsessid lakkavad, tekib igavene tasakaaluolek.
Idee päritolu
Soojussurma mõte näib tulenevat termodünaamika teisest seadusest, kui käsitleda kogu universumit ühe suure suletud süsteemina. Kuna suletud süsteemis entroopia paratamatult suureneb ja lõppolek on varem või hiljem ühtlane tasakaaluolek, siis võiks see kehtida ka terve universumi puhul. Selline lõpptulemus on siiski vaieldav. Termodünaamika seadused on välja töötatud uurides piiratud süsteeme, peamiselt soojusmasinaid. Tervikuna ei pruugi universum olla käsitletav suletud süsteemina, millele termodünaamika teise seaduse saab automaatselt üle kanda. Sellest järeldub hüpotees, et kui universum kestab küllaltki kaua, siis see läheneb asümptootiliselt olukorrani, kus kogu energia jaotub ühtlaselt.
Soojussurma oletusest kirjutas esimest korda 1777. aastal prantsuse astronoom Jean-Sylvain Bailly. Ta tegi seda oma astronoomia ajalugu käsitlevates kirjutistes ja kirjavahetuses Voltaire'iga. Bailly arvates on kõigil planeetidel sisekuumus ja mõned planeedid on jahutusetapis. Näiteks on Jupiter endiselt liiga kuum, et seal elu tekiks, kuid erinevalt Jupiterist on Kuu liiga külm. Lõplik seisund sellises vaates on kirjeldatud kui üks tasakaal, milles kõik algav lõpeb.
Soojussurma idee on kui termodünaamika seaduste tagajärg. Esimesena pakkus selle välja 1851. aastal William Thomson, esimene parun Kelvin, kes võttis soojuse teooriat kui mehaanilist energiakulu looduses ja hindas seda üleüldiselt suuremal skaalal. Thomsoni vaateid täiustasid järgmistel aastatel Herman von Helmholtz ja William Rankine.
Ajalugu
pisi|Parun Kelvinil tekkis mõte universumi soojussurmast aastal 1852 Universumi soojussurma idee tuleneb termodünaamika kahe esimese seaduse rakendamisest universaalsetele protsessidele. William Thomson ehk parun Kelvin esitas 1851. aastal ülevaate, mis põhines hiljutistel eksperimentidel dünaamilises soojusuuringus, et "Kuumus ei ole aine, vaid mehaanilise mõju dünaamiline vorm, me mõistame, et mehaanilise töö ja kuumuse vahel peab olema samaväärsus, nagu ka on põhjuste ja tagajärgede vahel."
Aastal 1852 avaldas Thomson ajakirjas On a Universal Tendency in Nature (Üldkehtiv kalduvus looduses) loo "The Dissipation of Mechanical Energy" (Mehaanilise energia raiskamisest), milles ta kirjeldas termodünaamika teise seaduse alguses kokku võetud seisukohta, et mehaaniline liikumine ja selle liikumise tekitamiseks kasutatav energia kipuvad loomulikult hajuma või kaduma. Kõik ideed selles ajakirjas päikese vanusest ja universaalse operatsiooni dünaamika rakendusest meelitasid William Rankie't ja Hermann von Helmholtz'i. Nad on vahetanud ka ideid sellel teemal. Aastal 1862 avaldas Thomson artikli "On the age of the Sun's heat" (Päikese soojuse ajastul), kus ta kordas oma põhilisi uskumusi energia hävimatusest (esimene seadus) ja energia universaalsest hajumisest (teine seadus), mis põhjustavad soojuse levikut, kasuliku liikumise (töö) lõpetamist ja potentsiaalse energia ammendumist materiaalse universumi kaudu. Lühidalt, selgitas ta enda arvamust tagajärgedest universumile tervikuna. Põhipunktis kirjutas Thomson: "Kui universum oleks piiratud ning jäetud järgima kehtivaid seadusi, siis tulemus oleks paratamatult olnud universaalne puhke- ja surmaolukord. Kuid universumis oleva aine ulatuse piirangut ei ole võimalik ette kujutada. Seetõttu teadus osutab pigem lõputule arengule, läbi lõputu ruumi, mis hõlmab potentsiaalse energia muutmist katsutavaks liikumiseks ja sealt soojuseks, kui ühele ainsale piiratud mehhanismile, mis peaks kasutama kõike võimalike ressursse ning siis peatuma igaveseks."
Mõlema Thomsoni artikli, aastast 1852 ja 1862, jaoks andsid Thomsonile ideid nii Helmholtz kui ka Rankie. Lugedes põhjalikult tema artikleid, tuleb välja, et William Thomson väitis, et universum lõpeb "soojussurmaga", mis on "kõigi füüsiliste nähtuste lõpp".
Praegune seis
Ettepanekud universumi lõplikust seisundist sõltuvad sellest tehtud eeldustest, mis on 20. sajandi lõpu ja 21. sajandi alguses oluliselt mitmekesistunud. Oletatavas "avatud" või "tasases" universumis, mis jätkab piiramatult laienemist, eeldatakse soojussurma juhtumist. Kui kosmoloogiline konstant on null, siis läheneb universum absoluutsele nulltemperatuurile väga pikalt. Kui kosmoloogiline konstant on positiivne, nagu viimaste vaatluste puhul näib, on temperatuur asümptoteerunud mitte-nullile positiivse väärtusega ja universum läheneb täielikule entroopiale.
Soojussurma olukorda saaks vältida, kui oleks olemas meetod või mehhanism, mille abil taastada vesinikuaatomeid kiirgusest, tumedast energiast või muudest allikatest. Nii oleks võimalik hoida ära universumi järkjärgulist kurnamist, mille käigus aine muutub pidevalt energiaks ja täheprotsesside jooksul loodud raskemateks elementideks.
E-etteütlus
E-etteütlus on alates 2008. aastast Vikerraadios emakeelepäeva puhul toimuv eesti keele õigekirja võistlus. Algselt ühekordse projektina mõeldud ettevõtmisest on saanud üks emakeelepäeva olulisemaid sündmusi, mida 2018. aastal tõsteti esile ka aasta keeleteo valimisel.
2008. aastal 277 osalejaga alustanud e-etteütlus on kasvanud ettevõtmiseks, millest võtavad igal aastal osa juba tuhanded inimesed, sajad haridusasutused ja organisatsioonid. Senine e-etteütluse osalejate rekord sündis 2023. aastal, kui Vikerraadiosse jõudis 10 890 etteütlust, neist 432 olid 100% korrektsed. Juba mitmendat aastat on koolide osalusrekord Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi käes, kust 2023. aastal osales 410 kirjutajat. Rohkem kui sada tööd esitati Nõo reaalgümnaasiumist, Püha Johannese koolist, Tallinna 21. koolist, Viljandi gümnaasiumist, Kohtla-Järve gümnaasiumist ja Väike-Maarja gümnaasiumist.
Etteütlus loetakse ette Vikerraadios ning see tuleb sisestada Vikerraadio kodulehel e-etteütluse aknasse.
16 aasta jooksul on Vikerraadioni jõudnud ligi 81 000 etteütluse, kuid tegelik e-etteütluse kirjutajate arv on palju kordi suurem, kuna paljud teevad etteütlust isekeskis, seda ära saatmata.
2020. aastal lükati e-etteütlus edasi seoses koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis. Etteütlus toimus Vikerraadio sünnipäeval, 3. aprillil 2020 kell 10.30.
2023. aasta e-etteütlus toimus 14. märtsil.
Võistluskategooriad
Etteütlusel saab osaleda viies kategoorias:
Alates 2018. aastast on e-etteütluse võistlusel võimalik osaleda ka kuulmispuudega inimestel, kes saavad lugeda teksti huultelt.
Etteütluse tekst on kõigis kategooriates sama, kuid võitjad otsustatakse eraldi. Üldvõitjaks tuleb osaleja, kes saadab kõige kiiremini täiesti korrektse teksti. Laulupeoteemalise tekstiga märkis Vikerraadio 2019. aastal nii eesti keele aastat kui ka Eesti laulu- ja tantsupeo juubeliaastat. Võistlusel osales ka laulupeo kunstiline meeskond.
Korraldajad
E-etteütlust korraldavad Vikerraadio, Eesti Emakeeleõpetajate Selts ja Eesti Keele Instituut.
Teksti koostajad
2023. aasta e-etteütluse teksti koostasid:
Ferdinand Marcos
Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos (11. september 1917 Sarrat – 28. september 1989 Honolulu) oli Filipiinide president aastatel 1965 kuni 1986.
Kukutati vägivallatu revolutsiooni käigus ja siirdus eksiili Hawaiil.
Ta oli abielus Imelda Marcosega. Tema poeg Ferdinand Marcos juunior valiti Filipiinide presidendiks 2022. aastal. pisi|vasakul|Ferdinand Marcos
Raigo Jahu
Raigo Jahu (sündinud 21. augustil 1987) on eesti poliitik, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna noorteorganisatsiooni Noored Sotsiaaldemokraadid endine juhatuse liige.
Jahu on õppinud Tartu Ülikoolis majandust. 2010. aastal kaitses ta bakalaureusetöö teemal "Euroopa Liidu struktuurivahendite kasutamine Eesti ettevõtete jätkusuutlikuks rahvusvahelistumiseks" (juhendaja Diana Eerma).
Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aukohtu liige ning esindab Tartu Noortevolikogus sotsiaaldemokraate. Jahu on ka Eesti Noorteühenduste Liidu revisjonikomisjoni liige. Raigo Jahu kandideeris 2009. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Võru linnas.
Valence
Linnas elab 63 405 inimest (2010).
Minevikus oli Valence Rooma riigi linn (Valentia) Gallia Narbonensise provintsis.
Volkswagen Touran
Volkswagen Touran on Volkswagen AG kaubamärgi Volkswagen all toodetav ja turustatav väike mahtuniversaal, mida on toodetud kaks põlvkonda. See loodi eesmärgiga täita tühimikku samale platvormile ehitatud Volkswagen Golfi ja suure mahtuniversaali Volkswagen Sharani vahel.
Touran on saadaval 5- ja 7-kohalisena.
Esimene põlvkond (Typ 1T; 2003)
Esimene põlvkond oli ehitatud VW grupi A5 (PQ35) põhjale. See saabus müügile 2003. aastal ja mudeliuuendused tehti 2006. ja 2010. aastal.
Teine põlvkond (Typ 5T; 2015)
2. põlvkond saabus 2015. aastal ning seda esitleti Genfi autonäitusel.
See sarnaneb välimuselt 7. põlvkonna Volkswagen Golfiga ning on ehitatud Volkswagen grupi MQB-platvormile.
Arnold Rosental
Elulugu
Arnold Rosental on teenistuja poeg.
Lõpetas 1956 Tartu 1. Keskkooli, 1961 TÜ füüsika osakonna ja 1967 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Некоторые особенности тока, органиченного обьемним зарядом, в твердом теле". Täiendas end 1978–1979 Tokyo Tehnoloogiainstituudis ja 1989 McMasteri Ülikoolis (Kanada). Oli 1961–1962 TÜ Eesti NSV TA Füüsika Instituudis: mehaanik, 1962–1964 ja 1967–1975 nooremteadur, 1975–1986, 1990–1992 ja aastast 2003 vanemteadur, 1986–1990 juhtivteadur, 1992–2002 kiletehnoloogia töörühma juhataja. Aastast 2005 Eesti Nanotehnoloogiate Arenduskeskuse projektijuht. 1976–1982 TÜ tahkisefüüsika (aastast 1987 laseroptika) kateedri vanemõpetaja ja 1982–1995 dotsent.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: tahkisefüüsika ja -tehnoloogia, sh ruumlaengujuhtivus, pooljuhtlaserid, oksiidide aatomkihtsadestamine, aatomkihtsadestamise optiline reaalajaseire (uudismeetod) ja pooljuht-gaasisensorid. Üle 100 teadustrükise. Eesti NSV riiklik preemia (1982, kollektiivis).
Biograafiad (Cl)
Biograafiad (Cl) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Cl".
Äärmus
Äärmus on piiripealne aste mingil omadusel, nähtusel või olukorral.
Äärmus on teisissõnu ekstreemsus.
Äärmus on keskteele vastanduv toimimisviis või lahendus.
Basileios I
Basileios I Makedoonlane (kreeka keeles: Βασίλειος ὁ Μακεδών (Basíleios ō Makedṓn); 811 – 29. august 886) oli Bütsantsi keiser aastatel 867–886. Ta sündis lihtsa talupojana Makedoonia teemas ning ta tõusis keiserlikku õukonda. Ta asus keiser Michael III sugulase Theophilitzese teenistusse ja sai hiljem rikka lese Danielise varanduse omanikuks. Basileios pälvis Michael III soosingu, kui abiellus keisri nõudmisel tema armukesega, mistõttu ta 866. aastal kaasvalitsejaks kuulutati. Järgmisel aastal mõrvati keiser Basileiose käsul. Madalast päritolust hoolimata näitas basileios ennast hea riigijuhina. Ta oli Makedoonia dünastia rajaja. Tema surma järel tõusis troonile tema poeg (võimalik, et hoopis Michael III poeg) Leo VI.
Noorus ja võimuletõus
Basileios on läinud ajalukku hüüdnimega Makedoonlane ja kogu tema rajatud pärimisliini on kutsutud Makedoonia dünastiaks. Basileios I ajal hakati liialdades halvustama keiser Michael III tema pahedega. Samadel põhjustel hakati ilustama Basileiose päritolu. Ühe versiooni järgi ulatuvat tema suguvõsa kunagiste vägeva Partia riigi valitsejateni välja. Teises variandis aga pakutakse tema eelkäijaks isegi kas Constantinus Suurt või Aleksander Suurtt. Nende väljamõeldistega satuti niivõrd hoogu, et usurpaatorist keisri sünniaasta ununes täielikult. Selleks on pakutud üsna suurt ajavahemikku alates 811–836.
Basileiose elu enne keisritrooni hõivamist oli üsna kirju. Ta oli pärit mitte eriti jõukast armeenia ümberasujate perekonnast. Oma peadpööritavat karjääri alustas tulevane keiser teenistusest Makedoonia asehalduri juures, kust tema enda ja dünastia nimi pärinebki. Kuigi ametliku versiooni järgi tulenes see hüüdnimi keisri Makedoonia juurtest, mis olevat ulatunud Aleksander Suureni. Samas levisid ka kuulujutud, et tema perekond on hoopis slaavi päritolu. Igatahes juba noorest peast saabus Basileios pealinna õnne otsima. Selleks olevat tal olnud vähemalt välised eeldused – tulevane keiser oli pikka kasvu ja erakordselt tugev mees, kes sai hakkama ka kõige metsikumate hobuste taltsutamisega.
Sisepoliitika
Loomulikult ei tundnud usurpaatorist keiser ennast vahetult pärast võimuhaaramist eriti kindlalt. Vaja oli mõjusaid samme, mis oleksid talle toonud mingeidki toetajaid. Neid samme otsides ja vaagides langetas keiser otsuse ohverdada patriarh Photios ja asendada ta varem tagandatud Ignatiosega. Selle Basileiose otsuse kinnitas ka 869. aasta lõpus – 870. aasta alguses toimunud kirikukogu, millest saigi viimane kirikukogu, mille otsuseid tunnistasid ühiselt nii Konstantinoopol kui Rooma. Et patriarhide väljavahetamise taga polnud muud kui soov võita populaarsust, ja et keisril isiklikult polnud midagi Photiose vastu, seda kinnitab Photiose määramine troonipärija kasvatajaks. Ning kui Ignatios hiljem suri, sai Photios uuesti patriarhiks. pisi|Basileios I hobusel Üheks olulisemaks eesmärgiks, mille Basileios enesele juba valitsemisaja alguses püstitas, oli võitlus oma võimu kuritarvitavate ametnikega. See oli valdkond, kus keiser ei teinud mingeid järeleandmisi. Näiteks andis keiser käsu konfiskeerida pool varandust nendelt ametnikelt, kelle kohta käisid jutud, et nad olid Michaeli ajal rikastumise eesmärgil kuritarvitanud oma positsiooni. Ta tegeles ka isiklikult kaebuste lahendamisega ning saatis pidevalt oma usaldusisikuid ametiasutusi kontrollima. Basileios olevat südamest rõõmustanud, kui pealinnas ei leidunud ühtegi inimest, kellel oleks ametimeeste peale mingeid kaebusi – seda isegi pärast keisri poolt spetsiaalsetele käskjalgadele antud korraldust otsida linnas kaebajaid. Pärast seda võis keiser rahul olla, sest oli ta ju enda arvates loonud ideaalse ametnikkonnaga riigi. Loomulikult oli tegelik olukord kaugel Basileiose unelmatest ja talle esitatud "pilt" nendesamade ametnike kätetöö.
Iseloomustades Basileiose valitsemisaega on ajaloolased toonitanud, et selle keisriga algas üks kuulsusrikkamaid perioode Bütsantsi ajaloos. Mõned autorid on isegi kõrvutanud selle ajajärgu hiilgust Justinianus Suure ajastuga või kirjutanud, et Basileiosega algas Bütsantsi poliitilise ajaloo kõige väljapaistvam ajajärk. Basileios oli suur ehitaja. Tema valitsemise ajal teostati pealinnas arvukalt ulatuslikke ehitusprojekte, mille seas oli mitme uue kiriku püstitamine.
Välispoliitika
Võitlus keisririigi vaenlastega ldas polnud kaugeltki ainsaks Basileiose välispoliitiliseks sihiks. Selle kõrval jätkas ta ka üsna energilist tegutsemist Läänes. Nii olevat tema pideva tähelepanu all olnud sündmuste areng Itaalias ja Dalmaatsias. Kuid Läänes, kus tuli sageli tegutseda erinevates liitudes, jäi Bütsantsi peamiseks võitlusvahendiks diplomaatia. Näiteks ühiste jõupingutuste tulemusel õnnestus kristlastel anda 872. aasta 2. veebruaril tugev löök araablastele ja vallutada Itaalias Bari linn. Samas kujunes bütsantslaste tegevus Sitsiilias vähem edukaks. Araablastel õnnestus pärast strateegiliselt tähtsa Malta saare vallutamist saavutada mitmeid võite ka Sitsiilias. Kuid kokku võttes oli Basileiose sõjategevus Läänes edukas. Selle edu tagas ka kristliku maailma arusaam jõudude ühendamise vajadusest võitluseks peale tungiva islami vastu. Hirm islami ees pani ka paavsti, kes pidi arvestama araablaste võimaliku rünnakuga Roomale, paluma Konstantinoopolilt lepitust ja abi.
Surm
Basileios suri 886. aasta 29. augustil, oletatavasti 75-aastaselt, kuid täpset sünniaega teadmata võib see olla ka alates viiekümnendast eluaastast. Ühe versiooni järgi olevat keisri surma põhjustanud õnnetus jahil. Keisrit rünnanud metskitse sarv jäi nii õnnetult tema vöö vahele, et tõmbas ratsaniku sadulast ja lohistas teda pikalt mööda maad. Mõni päev pärast seda õnnetust olevatki keiser saadud vigastuste kätte surnud. Kuid allikates on ka lakooniliselt väidetud, et keiser suri "kõhutõppe".
Eksperimentaalne filosoofia
Eksperimentaalne filosoofia on analüütilise filosoofia raames tekkinud filosoofiasuund, millele on iseloomulik toetumine empiirilistele uuringutele, peamiselt tavainimeste intuitsioonide kohta. Sageli vastandab eksperimentaalne filosoofia end tugitoolifilosoofiale, mis arvestab ainult filosoofide intuitsioone.
Kuigi eksperimentaalfilosoofiline liikumine algas umbes 2000.aastal, oli empiiriliste meetodite kasutamine filosoofias olemas juba ammu enne seda. Praegused eksperimentaalfilosoofid väidavad, et eksperimentaalne suund on tegelikult selle metodoloogia juurde tagasipöördumine, mida kasutasid juba paljud antiikaja filosoofid. Samas on tänapäeval filosoofe, kes leiavad, et eksperimentaalsed tööd pole tegelikult midagi filosoofiasse panustanud, ning need on olulised vaid psühholoogia, mitte filosoofia valdkonnad (Knobe 2007).
Eksperimentaalne filosoofia on valdkond, kus kasutatakse eksperimentaalpsühholoogia meetodeid, et uurida inimeste mõtteviise filosoofilistes küsimustes ja seejärel täpsustada, kuidas saadud tulemused sobivad traditsioonilistesse filosoofilistesse aruteludesse. Viiakse läbi kontrollitud ja süstemaatilisi eksperimente, et uurida inimeste intuitsioone ja nende kontseptuaalset kasutamist. Kogutakse ka andmeid selle kohta, kas mõned intuitsioonid võivad olla liiga ebausaldusväärsed toetamaks filosoofilisi teooriaid (Nadelhoffer, Nahmias 2007).
Eksperimentaalne filosoofia on analüütilise filosoofia raames tekkinud filosoofiasuund, millele on iseloomulik toetumine empiirilistele uuringutele, peamiselt tavainimeste intuitsioonide kohta. Sageli vastandab eksperimentaalne filosoofia end tugitoolifilosoofiale, mis arvestab ainult filosoofide intuitsioone (Tooming 2011). Eksperimentaalpsühholoogid ei ole ainult taaselustanud mitmeid olulisi arutelusid filosoofias, vaid on avanud ka uusi võimalusi interdistsiplinaarseteks uuringuteks ja dialoogideks. Antud on oluline ja kestev panus filosoofiasse, seades kahtluse alla mõned varasemad metodoloogilised eeldused (Nadelhoffer, Nahmias 2007).
See lähenemisviis on avalikult kriitiline mõisteanalüüsi suhtes ning kogub oma andmeid empiiriliselt, sotsiaalteaduslikku metoodikat kasutades. Eksperimentaalset filosoofiat võib mõista metodoloogilise murranguna senise aprioorse analüüsi suhtes. Kui küsida, kust pärinevad filosoofide hinnangud selle kohta, kas mingi mõiste rakendub antud olukorrale või mitte, siis ühe levinud vastuse järgi toetub filosoof oma intuitiivsele otsustusele. Eksperimentaalfilosoofid on aga kogunud hulgaliselt empiirilisi andmeid, mis näitavad, et inimeste intuitsioonid varieeruvad sõltuvalt täiesti kõrvalistest asjaoludest. Sellest lähtuvalt on vaidlusaluseks küsimuseks, kas tuleks loobuda intuitsioonidest kui filosoofilisest tõendusmaterjalist või mitte (Mölder 2011).
Keskseks eksperimentaalfilosoofiliseks meetodiks on filosoofias levinud ka mõtteliste eksperimentide kohandamine tavainimesele ning selle uurimine, kuidas tavainimene lahendab traditsioonilisi filosoofilisi dilemmasid. Mõtteliste eksperimentide käigus manipuleeritakse eksperimendi stsenaariumi mõtteliselt, mitte tegelikkuses, ning mõttelised eksperimendid leiavad kasutust mitte üksnes filosoofias, vaid ka erinevates teadusvaldkondades, näiteks füüsikas ja psühholoogias. Uuritakse, kuidas mõttelisi eksperimente sooritavad erineva ühiskondliku, kultuurilise, soolise ja vanuselise profiiliga indiviidid. Eksperimentide tulemusena saadud andmeid analüüsitakse kvantitatiivsete või kvalitatiivsete meetoditega. Eesmärgiks on koguda andmeid ja teha järeldusi selle kohta, kuidas tavainimesed mõtlevad ja mõisteid kasutavad (Bohl 2011)
Alar Rosentau
Alar Rosentau (sündinud 22. jaanuaril 1975 Võrus) on eesti geoloog.
Elukäik
Alar Rosentau on kooliõpetaja ja töölise poeg.
Üksküla (perekonnanimi)
Üksküla on eesti perekonnanimi.
Alar Rosentau
Elukäik
Lõpetas 1993. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli magistrikraadiga (geoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Looduslike ehitusmaterjalide majandus- ja keskkonnageoloogiline analüüs Võru maakonna näitel"; sai doktorikraadi (geoloogia, 2006, TÜ) väitekirjaga "Development of Proglacial Lakes in Estonia" (Tartu, 2006). Täiendas end 2003. aastal Rootsis Stockholmi Ülikooli kvaternaarigeoloogia ja loodusgeograafia osakonnas (Rootsi Instituudi stipendiaadina) ja 2006. aastal Läänemere uuringute instituudis Saksamaal Warnemündes (külalisteadur).
Oli 1999. aastal Tartu Ülikooli geoloogia instituudi vanemlaborant, 2000 insener, 2001–2005 vaneminsener, 2005. aastast Tartu Ülikooli ajaloo osakonna arheoloogia õppetooli erakorraline teadur, 2007 ka geoloogia instituudi erakorraline teadur. Loeb Tartu Ülikoolis geoloogia seadusandluse ja kaevandusalade rekultiveerimise kursuseid.
Üksküla (perekonnanimi)
Üksküla ei ole seotud ega tuletatud Uexküllide perekonnanimest.
Alar Rosentau
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Läänemere ja hilisjääaegsete jääpaisjärvede paleogeograafia. Maavarade kaevandamise keskkonnamõju. Üle 20 teadustrükise.
Üksküla (perekonnanimi)
Nime kandjaid:
Schlippenbach
Schlippenbach oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa.
Suguvõsast on teada 1386 mainitud vennad Hannes, Rotger ja Herman Slippenbeket. Liivimaal on suguvõsa esimest korda mainitud umbes 1492. Aastal 1519 omas suguvõsa Halliste kihelkonna Pornuse mõisat.
1675 suri Wolmar von Schlippenbach, kellele kuulus muu hulgas Pornuse mõis. Wolmari pojapoeg oli Rootsi kindralmajor ja Liivimaa väliarmee juhataja Wolmar Anton von Schlippenbach, kes omas Eestimaal Sooniste ja Liivimaal Vana-Pornuse, Uue-Pornuse ja Olustvere mõisat.
Suguvõsa kanti 1620. aastal Kuramaa rüütelkonna matrikklisse nr 34 all, 1654. aastal Rootsi rüütelkonna aadlisuguvõsade loendisse krahvisuguvõsana nr 20 ja 1746 kanti ka Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse I klassi, ent ametlikku rüütelkonna nimekirja suguvõsa ei kantud ning Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1747. aastal nr 10, 1772. aastal nr 212 all.
Anna Zalewska
Ta sündis aastal 1965 Świebodzices Świdnica maakonnas Alam-Sileesia vojevoodkonnas. Ta lõpetas aastal 1989 Wrocławi Ülikooli poola filoloogina. Ta on töötanud kooliõpetajana ja õppealajuhatajana Świebodzices.
Ta oli 16. novembrist 2015 kuni 4. juunini 2019 Poola haridusminister Beata Szydło valitsuses.
Paul Loppenowe
Paul Loppenowe (1. veebruar/13. veebruar 1826 Kaive, Cēsise lähedal – 1. juuni/14. juuni 1901 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Loppenowe sündis Kaives, Cēsise lähedal. Ta õppis aastatel 1835–1844 Riia gümnaasiumis. Aastatel 1844–1849 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1849–1863 oli ta Narvas Konstantin Hunniuse poeglaste erakooli vanade keelte õpetaja. Prooviaastal oli ta Konstantin Hunniuse juures Narva Johannese koguduses. Ordineeriti 2. veebruaril/14. veebruaril 1861 Peterburis õpetajaks.
Ta oli aastatel 1861–1863 Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse ja filiaalkoguduse Kosemkina (Narvusi) adjunktõpetaja (pidades Kosemkinas ka eestikeelseid jumalateenistusi, mõlemas ülemuseks pastor Andreas Schening). Oli aastatel 1863–1896 Jõelähtme koguduse kirikuõpetaja (kutsuti kevadel 1863, introdutseeriti 14. juulil/26. juulil 1863). Jäi aastal 1896 emerituuri. Emerituuris olles elas Tallinnas.
Loppenowe andis välja Kentmanni geograafiaõpiku juurde kaardid, kirjutas külakoolidele vene keele õpiku (Vene keel küla koolis 1877, ka kordustrükid) ja aritmeetikaõpiku (Rehkendamine küla koolis). Tema eestvõttel rajati 1869. aastal Prangli saarele kool.
Johannes Aarik
Johannes Aarik (7. mail 1912 Võnnu, Tartumaa – 6. veebruar 2011 Tallinn) oli eesti vaimulik, praost.
Algul töötas ta Pärnu praostkonnas noorsootööõpetajana. Kuna baltisakslased asusid ümberasumise korras Saksamaale, vabanes Karksi Peetri koguduse õpetaja koht, kuhu Johannes Aarik teenima asus. 1940. aastal valiti ta ametisse ja teenis Karksi kogudust 1944. aastani.
Septembris 1944 põgenes ta Saksamaale. Vikaarpiiskop Johannes Oskar Lauri ettepanekul määrati ta Saksa Idaministeeriumi poolt eestlaste usuliseks teenijaks Württembergi, kus töötas aastatel 1944–1945. Pärast põgenikelaagrite teket sai ta Geislingeni suurlaagri õpetajaks ja töötas ka Geislingeni Eesti Gümnaasiumi usuõpetuse õpetajana. Lisaks pidas ta piiblitunde ja organiseeris Berchtesgadenis noortepäevi.
Märtsis 1950 siirdus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus teenis aastatel 1950–1952 eestlasi Connecticuti osariigis ja selle ümbruses Augustana sinodi toel. 1952. aastast teenis ta eestlasi Los Angeleses. Kui 1954. aastal asutati E.E.L.K. Los Angelese Peetri kogudus, asus ta sinna õpetajaks ja töötas seal 1963. aastani. Kuna 1962. aastal oli autoõnnetuse tagajärjel surnud E.E.L.K. Adelaide'i koguduse õpetaja Oskar Juul, kutsuti sinna õpetajaks Johannes Aarik; seal töötas ta aastatel 1963–2000. 1972. aastal sai ta Austraalia praostkonna abipraostiks ja hiljem praostiks. Koguduse töö huvides toimetas ta ka koguduse ajakirja "Lõunaristi All = Under the Southern Cross", mis ilmus kord kahe kuu tagant.
Emerituuri jäi Johannes Aarik 31. augustil 2000. Kuna abikaasa Ella (1917–2001) oli pärinud Eestis Nõmmel asunud vanemate maja, pöördus ta tagasi Eestisse. Eestis andis ta välja kaks jutlustekogu. Johannes Aarik suri 6. veebruaril 2011.
Kirjandus
Reformatsiooni teedel: usku reformeerivad jutlused, artiklid ja kirjad. An article and some letters in English. Johannes Aarik]. Tallinn: J. Aarik, 2003
Tarvisio
Elanike arv on 4597 (2011).
pisi|tühi|Linna keskväljak. Paremal on Peeter ja Pauli kirik (2007)
Elu mõte
Elu mõte on inimese elu kogetav objektiivne väärtus.
Johanna Päts
Johanna Päts (neiuna Johanna Veiler; 17. detsember 1890 Tallinn – 13. november 1977 Toronto) oli eesti naisliikumise tegelane.
Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna vene tütarlaste gümnaasiumi. Sama aastal astus ta Peterburi Bestuževi kursustele matemaatika fakulteedis, kuid pidi õpingud perekondlikel põhjustel katkestama.
Ta töötas aastatel 1910–1918 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumis matemaatika õpetajana. Ta võttis osa kirjandusõhtutest, näitusmüükidest ja korjandustest ehitatava Estonia teatrimaja heaks. Esimese maailmasõja ajal oli ta Ülevenemaalise Linnade Liidu Tallinna osakonna asutatud vigastatud sõjameeste ja sõjavangide abistamise kodu asutajate seas ning selle hoolekogu juhataja.
1917. aastal sai temast Tallinna Naisseltsi asutaja ja esimene juhataja. Samal aastal valiti ta (Tööerakonna nimekirjas) Tallinna Linnavolikogu liikmeks, kus ta töötas haridus- ja hoolekandekomisjonides. Aastal 1919 valiti ta Tööerakonna nimekirjas ka Asutavasse Kogusse, kus ta kuulus eelarve-, tervishoiu- ja keeluseaduse komisjoni.
Vabadussõja ajal organiseeris ta rinde abistamist. 1920. aastal lõi Päts kaasa II naiskongressi kokkukutsumises ja ta valiti Naisliidu juhatusse. Ta oli kõigi Eesti naiskongresside juhataja ja alates kolmandast kongressist ka ettevalmistava komitee esinaine. Ta osales ka rahvusvahelistel naiskongressidel Austrias ja Lätis.
Ta oli üks vähestest eesti naistest, kes juhtis suurt majandusettevõtet: aastatel 1924–1940 oli ta kirjastuse Rahvaülikool asjaajaja-direktor.
1944. aasta algusest sügiseni oli Päts Naisliidu esinaine. Sügisel põgenes ta koos perega Saksamaale ja sealt edasi Austriasse, kus elas kuni 1946. aastani, pärast seda kuni 1948. aastani taas Saksamaal. 1948–1951 elas ta Rootsis, kust pöördus Kanadasse.
Torontos asutas ta Balti Rahvaste Naiste Nõukogu ja valiti selle esimeseks presidendiks.
Isiklikku
Ta oli Tallinna väikekaupmehe Daniel Veileri tütar. Tal oli kaks venda ja õde.
Elu mõte
On vaieldav, milles elu mõte seisneb ja kas elul üldse on mõte – seega võidakse neid küsimusi pidada hoopis pseudoprobleemideks. Kui aga elule või Universumile püütakse mõtet/eesmärki otsida, siis võib vastust aidata leida filosoofia või religioon.
Johanna Päts
Isiklikku
Tema abikaasa oli Konstantin Pätsi vend Voldemar Päts. Nad abiellusid 1910. aastal. Neil oli kaks tütart: Inna (abielus Kaldveer) ja Silvia (abielus Jürvetson). Silvia pojapoeg Steve Jürvetson on riskikapitalist.
Elu mõte
Elu mõtte all võidakse mõelda nii absoluutset (s.t elu või kogu Universumi mõtet) kui ka suhtelist mõtet (s.t inimese isikliku elu mõtet).
Absoluutse mõtte (või ka väärtuse) peaks tagama mingi väline autoriteet, nt kristluse järgi kõikvõimas ja kõiki inimesi armastav Jumal. Nihilistliku maailmakogemuse järgi sellist välist vaieldamatut autoriteeti pole või ei suuda inimene selle olemasolu kogeda.
Religioossetele absoluutsete elu mõtte väljakäimistele heidetakse ette seda, et kui näiline kindlus oma eesmärgis muudab inimesed teiste võimaluste suhtes pimedaks, on tagajärjeks halb usk.
Elu mõtte otsimine võib viia ka inimese elu mõttetuse tõdemuseni, nt siis kui jõuab järelduseni, et tema eesmärkide täitumine ei taga püsivat hüve, sest nii tema ise, tema järglased kui ka kogu inimkond surevad, või et maailmakõiksus on inimese vastu ükskõikne. Sellise elu mõttetuse nentimise vastuseks on näiteks Albert Camus pakkunud absurdi trotsimist, Thomas Nagel aga irooniat.
Elu suhtelist mõtet otsitakse või see võib olla peitunud n-ö inimmõõdulistes asjades, nt olümpiavõidu saavutamises, armastuse kogemises. Sellisel juhul hinnatakse elu mõttekust selle järgi, kuidas inimene oma elu täidab. Elu mõtet iseendas otsides võib inimene leida, et tema elu on mõtestatud siis, kui tema teod on tema jaoks mõtestatud. Seega – kui inimene seab endale eesmärke ning püüdleb nende poole, siis tema elu ongi mõtestatud.
Mõnikord võidakse ka elamist ennast pidada eneseküllaseks väärtuseks (s.t elu ise ongi elu mõte).
"Elu mõtte" tähendus
Elu mõtte küsimus on kahemõtteline ja võib-olla ebamäärane või mittesidus ning on omamoodi tabamatu. Elu mõtte järele küsides võidakse küsida muu hulgas inimese elu olemuse, elu otstarbe või eesmärgi kohta või selle kohta, kas üldse millelgi on tähtsust ja kui, siis millel.
Ei pruugi olla selge, kas see küsimus käib inimese elu, bioloogilise elu või kogu olemasolu kohta, kas küsitakse, miks universum on olemas ja mis on meie koht selles. Kui küsitakse seletust, kas siis teleoloogilistel eeldustel? See küsimus võib väljendada soovi leida sügav seletus, kontekst või jutustus, mis heidaks universumile ja inimese elule valgust. Küsimuse teine aspekt on seotud eesmärgiga tagada oma elu mõttekus, ja siis on küsimuse all see, kuidas peaks elu korraldama, et elu oleks mõttekas. See on orientatsiooni küsimus: mis on elu või minu elu eesmärk või eesmärgid, mis teeb elu väärtuslikuks ja millest oleneb see, kas elu tasub elamist.
Elu mõtte küsimusel on mitu tähendust või aspekti.
Tavaliselt tajutakse mitut neist küsimustest ühe ja sellesama küsimuse aspektidena. Elu mõtet käsitlevad filosoofid küsivad neidsamu küsimusi ning ka seda, mida elu mõte tähendab. Enamiku autorite meelest hõlmab elu mõtte küsimus küll mitut teemat, kuid ned teemad on eristatavad.
Normatiivses plaanis erineb elu mõtte küsimus puhteetilisest õige ja väära küsimusest, puhtesteetilisest hea ja ilusa küsimusest ja puhteudaimonistlikust õnne ja õitsengu küsimusest, kuid ta on nende kõigiga seotud.
Analüütilises filosoofias on küsitud, kas elu mõtte küsimus on sidus, kas sellel on tähendus, mida sellega küsitakse ja millistest eeldustest see lähtub.
Elu mõtte küsimus võib tähendada seda, et inimese elu püütakse asetada laiematesse kontekstidesse. Sellepärast sisaldab see niisuguseid küsimusi: miks me üldse elame? kas elul on mingi otstarve, ja kui on, siis mis see on ja kust see tuleb? kas meie kirglikel püüdlustel peab olema mingi väline alus, ja kui peab, mis see on? miks maailmas on valu ja kannatus? kas surm on lõplik? kas selle maailma hädadest on päästet?
Kõige levinum on niisugune lähenemine, et üldine küsimus elu mõttest asendatakse mitme konkreetse küsimusega, nagu: mis on elu otstarve? mis teeb elu väärtuslikuks? mis teeb elu elamist tasuvaks? R. W. Hepburn (1966) nimetab seda amalgaamiteesiks: algne küsimus ei ole üks küsimus, vaid esindab mitut omavahel seotud küsimust. Algset küsimust võiks siis esitada nende küsimuste disjunktsioonina.
Olukorrad, milles elu mõtte järele küsitakse
Elu mõtte järele küsitakse muu hulgas siis, kui
Kõrvaltpilk
Elu mõtte küsimust ei saaks püstitada, kui inimene ei saaks oma elu ja püüdlusi kõrvalt vaadata. Inimesed saavad küsida, kas nende tegevus moodustab ülejäänud reaalsusega sidusa terviku ja kas ülejäänud reaalsus kuidagi hoolib inimeste püüdlusest. Inimene on võimeline vaatlema oma elu sub specie aeternitatis, kuigi selle vaatluse tulemused võivad tekitada ängi, ükskõiksust, lootust või muid emotsionaalseid reaktsioone.
Supernaturalism
Supernaturalismi teise variandi järgi määrab elu mõtte hävimatu hinge olemasolu, mis teeb surematuse võimalikuks.
Objektiivne naturalism
Objektiivne naturalism peab mõttekat elu võimalikuks, kuid eitab, et see eeldab midagi üleloomulikku: elu mõtte jaoks piisab füüsilisest maailmast. Mõttekas elu eeldab inimese õiget seost loomuliku objektiivse, meie vaimust sõltumatu reaalsusega: soovimisest ja valimisest ei piisa. Elu tuleb siduda seesmiselt väärtuslike tingimustega. Võidakse eksida ning siduda oma elu väärtusetute asjadega.
Subjektiivne naturalism
Ka subjektiivse naturalismi järgi ei eelda elu mõte midagi üleloomulikku, kuid konkreetse inimese elu teeb mõttekaks tema tugevate soovide täitumine, tema eesmärkide saavutamine või selle saavutamine, mis on tema jaoks tõeliselt tähtis. Mõne vaate järgi on see sügav hoolimine või armastus.
Subjektiivse naturalismi võib teha usutavaks see, et objektiivset väärtust on raske põhjendada. Selle vaatega tekivad aga sarnased raskused nagu moraalirelativismiga. Ma võin sügavalt hoolida millestki täiesti mõttetust. Subjektiivne naturalism võib vastata sellega, et ta asendab individuaalse subjektiivsuse intersubjektiivsusega mingi kogukonna raames.
Objektiivse ja subjektiivse naturalismi ühendus
Näiteks Susan Wolf ütleb: "Mõte tekib siis, kui subjektiivne külgetõmme kohtub objektiivse külgetõmbavusega." Elu ei ole mõttekas, kui see on seotud väärtusetute projektidega, millesse usutakse, mis pakuvad rahuldust või millest hoolitakse. Aga seesmiselt väärtuslikud projektid ei tee elu mõttekaks, kui nendesse ei usuta, neist ei hoolita ja need ei paku rahuldust.
Nihilism
Nihilismi järgi ei ole mõttekas elu võimalik, sest millelgi ei ole väärtust. See võib olla supernaturalismi ja naturalismi omamoodi kombinatsioon: väärtus ja mõttekas elu eeldab Jumalat või muud üleloomulikku, aga seda üleloomulikku ei ole, nii et lõppkokkuvõttes ei ole millelgi väärtust. Nihilism võib ka öelda, et elu on igav ja tüütav või ei paku piisavalt rahuldust. Võidakse ka öelda, et isegi kui Jumal ja tema suhe inimesega on olemas, ei paku see distantseerunud kõrvaltpilgu jaoks ikkagi mõtet.
Surm ja asjatus
Sageli leitakse, et surm ja universumi lõpp teevad kõik asjatuks. Üks põhjendus on see, et mõttekad asjad on jäävad. Kui eeldada millegi mõttekust, siis kipub välja tulema, et see eeldab surematust. Paljud soovivad, et teadvus, mälu, isik olemine, armastus, loovus ja saavutused kuuluksid sügavalt reaalsuse juurde. Naturalistlikus maailmas vaevalt see nii on, aga siis on meie tegevusel vaevalt tähtsust või väärtust. Inimeste ja universumi surma tõttu saavad inimeste elu mõttekad omadused ja tegevused vaevalt säilida.
Seda asjatust võidakse pidada tugevaks või nõrgaks. Tugevas mõttes väidetakse, et kui universum jõuab ükskord seisundisse, kus millelgi pole tähtsust, siis pole kunagi millelgi tähtsust ning kõik on paratamatult asjatu. Nõrgas mõttes väidetakse, et kui universum jõuab ükskord seisundisse, kus millelgi pole tähtsust, siis see vähendab praeguste asjade tähtsust, kuid ei tee seda täiesti olematuks. Vastuseks võidakse öelda, et pole põhjust anda tulevikule nii suurt kaalu: miks peaks tulevik olevikust ja minevikust tähtsam olema?. Kui elu on praegu mõttekas, kuidas siis see, et elule kunagi lõpp tuleb, teeb selle vähem mõttekaks praegu? Ja kui elu praegu ei ole mõttekas, kuidas siis selle lõputu jätkumine saab selle mõttekaks teha? Võib muidugi küsida ka ümberpöördult: miks pidada olevikku tulevikust tähtsamaks?
Elu mõte ja eetika
Võib ehk kujutleda eetilist elu, mis ei paku üldse rahuldust. Ja isegi kui mõttekusel on eetiline komponent, ei tundu usutav, et moraalselt eeskujulik elu, mis on apaatne, oleks täiesti mõttekas, eriti kui arvestada, et mõttekus sõltub vähemalt osaliselt sellest, et objektiivne külgetõmbavus subjektiivselt külge tõmbaks.
Ajalugu
Väljendit "elu mõte" (inglise keeles meaning of life) on teadaolevalt esimest korda kasutatud Thomas Carlyle'i raamatus "Sartor Resartus" (1835), kus Teufelsdrockh ütleb: "meie elu on igast küljest ümbritsetud paratamatusega; ometi ei ole elu mõte midagi muud kui vabadus."