cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nartsiss
Juurestik
Sibulakanna külge kinnituvad narmasjuured. Juurestik koosneb 20–40 cm pikkustest narmasjuurtest, mida võib kokku olla kuni 120. Juured paiknevad sibulal tihedalt ümber kettakujulise sibulakanna.
Juurestiku hulgast võib leida ka tõmbejuuri, mida on lihtne ülejäänud juurtest eristada nende suurema jämeduse ja kortsulisuse tõttu. Tõmbejuurte ülesandeks on sibulat mullas õiges asendis hoida või sobivale sügavusele tõmmata. Tõmbejuurte kasutamine mõjub aga taimele kurnavalt.
Levila
pisi|240px|Nartsisside kasutamine iluaianduses Looduslikult on levinud umbes 40 liiki nartsisse, mis esinevad peamiselt Lõuna- ja Kesk-Euroopas (Hispaanias, Portugalis, Šveitsis, Inglismaal, Itaalias ja Lõuna-Prantsusmaal, kokku 36 liiki) ning Põhja-Aafrikas ja Vahemere maades (kokku 5 liiki).
Kuna nartsisse on iluaianduses juba väga kaua kasutatud, on mitmed nartsissiliigid looduses naturaliseerunud ja mõne liigi puhul on pea võimatu öelda, kas nad on välja kujunenud oma looduslikus kasvukohas või on tekkinud ja levinud inimeste abil.
Kasvatamine
Nartsissid on pikaealised sibulpüsikud, mille vegetatsiooniperiood kestab olenevalt ilmastikutingimustest 90–100 päeva. Kasvamine ja arenemine toimuvad üsna madalatel temperatuuridel. Optimaalne mulla temperatuur on 10–15 °C.
Erinevalt mitmetest teistest sibulpüsikutest puudub nartsside sibulatel suvine puhkeperiood. Maa-pealse osa kasv võib küll lõppeda, kuid sibul on pidevas arenemises. Vegetatsiooniperioodi lõpus ei sure juured korraga nagu enamusel sibultaimedel, vaid on varem (juulis või augustis) juba uute juurte vastu vahetunud. Kui juured saavad viga, siis vigastud juurte asemele uusi ei kasva ja taimel tuleb kogu vegetatsiooniperiood läbida vigastatud juurtega.
Paljundamine
Nartsiss paljuneb nii vegetatiivselt (tütarsibulatega) kui ka seemnetega. Seemnetega paljunedes kulub idanenud seemnest õitsvaks taimeks sirgumiseni 5–8 aastat. Nartsiss võib paljuneda ka isekülvi teel ja anda seejuures huvitavaid hübriide.
Seemnetega paljunedes on suur tõenäosus hübriidsete järglaste saamiseks ja seetõttu kasutatakse seda paljundusviisi põhiliselt sordiaretuses. Kui tahetakse aga saada emastaime identset koopiat, kasutatakse vegetatiivset paljundamist tütarsibulate abil.
Nartsisse on võimalik paljundada ka sibulapistikute abil, kaksiksoomus-, koekultuuri- või meristeemmeetodil.
Kasutamine
Alates 18. sajandist on nartsissid laialt levinud iluaianduses. 18. sajandi teisel poolel tehti Inglismaal algust juba nartsisside sordiaretusega, mis elavnes kõvasti 19. sajandil seoses huvi kasvuga nartsisside vastu. Neid on iluaianduse tarbeks aretatud üle 12 000 sordi.
Nartsisse kasutatakse ka parfümeeria- ja farmaatsiatööstuses.
Nartsissid sisaldavad mürgiseid alkaloide. Mürgistusnähtudeks on äge oksendamine ja kõhulahtisus.
Nimetus
Nimetus "nartsiss" on tulnud kreeka keelest ja on arvatavasti tuletatud sõnast ναρκάω (narkaō), mis tähendab 'kangestun' või 'tuimestun'. See nimetus tuleneb arvatavasti õie uimastavast lõhnast või alkaloidist, mida taim sisaldab.
Narkissos ja Echo
Järgneval müüdil on mitmeid variatsioone ja siin on esitatud üks nendest.
Kreeka mütoloogiast on tuntud kaunis ja uhke noormees Narkissos, kelle isa oli jõejumal Kephissos ja ema jõenümf Leiriope.
Leiriope tahtis kangesti teada, kas tema lapsele on ka määratud pikk ja õnnelik elu. Seetõttu pöördus ta vähetuntud ennustaja Teiresiase poole, kes andis küsimusele vastuseks: "On küll, kui ta ainult iseennast tundma ei õpi." Kuusteist aastat hiljem toimunud sündmuste läbi sai Teiresias kuulsaks. Seda seetõttu, et selleks ajaks oli Narkissos saanud piltilusaks noormeheks, kellele kõik tüdrukud, kes teda nägid, kuuluda ihaldasid. Tema aga ei tahtnud neist kedagi ja aset leidis järgnev sündmus.
Echo oli mäginümf, kelle kurb saatus sai alguse sellest, et ta sattus Hera viha alla. Hera, kes püüdis avastada Zeusi järjekordset armulugu ühe nümfiga, ei tabanud süüdlast, kuna ta tähelepanu juhtis kõrvale Echo lobisemine. Hera viha langes seetõttu Echo peale. Jumalanna nuhtles teda sellega, et too ei saanud oma keelele enam ühtki muud sõna kui vaid need, mis talle ette öeldi ja mida ta siis kordas. "Sulle jäägu alati viimane sõna," ütles Hera, "kuid sul ärgu olgu võimalust kõnelust alustada."
Karistus oli Echole kohutav. Amori tabatud noole tõttu oli Echo, nagu kõik teised neiud, armunud Narkissosse, kuid karistuse tõttu ei saanud ta temaga rääkida. Kuna Amor oli unustanud tabada Narkissost, ei leidnud Echo armastus vastuarmastust. Siiski koitis ühel päeval Echo võimalus Narkissosega vestlusse asuda, kui Narkissos oma kaaslasi hüüdis: "Kas keegi on siin?" Echo, kes oli peitunud puude varju, vastas õnnejoovastuses: "Siin ...siin ..." Kuna Narkissos teda ei näinud, hüüdis ta talle: "Tule!" Echo vastas rõõmsalt: "Tule!" ja astus väljasirutatud kätega metsast välja noormehele vastu. Narkissos aga pöördus pettununa Echo poolt ära, ise lausudes: "Ära tule! Ma ennem suren, kui annan end sinule saagiks." Echo võis seepeale vastata vaid: "Annan end sinule saagiks." Kuid Narkissos oli juba läinud.
Echo kurvastas selle peale nõnda, et kaotas viimasegi elujanu ja muutus kaljuks. Olympose jumalad hoolitsesid aga selle eest, et ta hääl maailma kostma jääks ja nõnda tekkis kaja.
Nõnda jätkas Narkissos julmal kombel armastuse põlgamist, kuni üks nendest, kelle Narkissos oli ära põlanud, ta ära needis. Narkissosest põlatu palus jumalatelt, et Narkissos saaks tunda sedasama, mida tema äsja oli kogenud ja jumalad võtsid ta palvet kuulda. Nõnda juhtuski, et Narkissos armus iseenda peegelpilti, kui ta seda selges mägiallikas nägi.
Persephone ja Hades
pisi|220px|vasakul|[[Luca Giordano fresko Persephone röövimisest]] Valgetest nartsissidest vanikut kandnud Zeusi tütar Persephone korjas aasalt lilli, kui maapind avanes ning allilma ja surnute jumal Hades sealt kaarikul välja sõitis, Persephone kaasa haaras ning ta allilma kaasa viis. Demeter, kes oli Persephone ema, otsis oma tütart kõikjalt, aga ei leidnud teda kuskilt.
Kuna Demeter oli viljakuse jumalanna, kaasnes tema kurvastusse langemisega ikaldus ning inimkonda ähvardas nälga suremine. Seega pidi sekkuma Zeus, kelle abil õnnestus sõlmida Hadesega kokkulepe, mille kohaselt lahkub Persephone allilmast pooleks aastaks oma ema juurde, ülejäänud aja aga veedab allilmas. Ajal, millal Persephone elab allilmas, valitseb ta ema kurbuse tõttu talv. Persephone ei tohtinud kunagi allilmast igaveseks lahkuda, kuna ta oli allilmas granaatõuna maitsnud ja see, kes midagi allilmas sööb, ei tohi sealt enam lahkuda. Seetõttu peetakse vahel granaatõuna ka rumaluse sümboliks.
Nartsissidega seob seda müüti aga see, et kui Hades võttis Persephone endale kaasaks, kaotasid müüdi kohaselt nartsisside õied oma neitsiliku valge värvuse ja muutusid kollaseks.
Sümboolika
Nartsiss on kevadlillena noorelt suremise, magamise ja taassünni sümbol.
Vana-Kreekas kasutati nartsisse Demeteri riitustel ja istutati haudadele. Seda selleks, et märkida surma kui und (narkoë 'mina kangestun' võib samuti viidata unevalda langemisele).
Nartsissi meeldiv lõhn sümboliseeris Pärsias noorust. Islamis oli nartsiss aga oma püstise varre tõttu ustava teenri sümbol ja uskliku embleem.
Kuna nartsiss õitseb Hiinas uue aasta alguse paiku, siis peetakse seda seal ka rõõmu, õnne ja õnneliku abielu sümboliks.
Klassifikatsioon
pisi|200px|[[Kollane nartsiss (Narcissus pseudonarcissus)]] Tänu agarale sordiaretusele tekkis juba 19. sajandil väga paju nartsissisorte. 20. sajandil jätkati sordiaretust ja suure sortide arvu tõttu püüti nartsissisorte klassifitseerid. Esimene nartsissisortide klassifikatsioon (koos sordinimede registriga) ilmus 1908. aastal Londonis. 1915. aastal ja 1923. aastal ilmusid täiendatud ja parandatud klassifikatsioonid.
Nartsissisortide klassifitseerimisel arvestati õite värvust ning õiekattelehtede ja lisakrooni pikkuse suhet. Järgnevalt on välja toodud rahvusvaheliselt tunnustatud 12 sordirühma.
I rühm – trompetnartsissid Igal varrel on ainult üks õis. Trompet (lisakroon) on sama pikk või pikem kui õiekattelehed. Trompetnartsissid õitsevad nartsissidest kõige varem.
II rühm – suure lisakrooniga nartsissid Varrel kasvab üks õis. Õied on suured ja ilusad. Lisakroon ehk trompet on pikem kui 1/3 õiekattelehtede pikkusest, kuid ei ületa seda. Taimede kõrgus on 30–60 cm.
III rühm – väikese lisakrooniga nartsissid Väikese lisakrooniga nartsissid on saadud suure lisakrooniga nartsisside ristamisel poeedinartsissiga (Narcissus poeticus). Varrel üks õis, lisakroon ei ole pikem kui 1/3 õiekattelehtede pikkusest. Taimede kõrgus on 30–45 cm.
IV rühm – täidisõielised nartsissid Üks või enam õit varrel. Õiekattelehed või lisakroon või mõlemad on täidisõielised. Taimede kõrgus on 15–45 cm. Paljudel sortidel on rasked täidisõied küllalti pikkade varte otsas ja seetõttu kahjustavad tuul ja vihm neid üpris kergesti.
V rühm – triandrusnartsissid Narcissus triandrus L. tunnustega sordid. Tavaliselt kaks või enam rippuvat õit varrel. Taimede kõrgus on 15–45 cm.
VI rühm – tsüklaamen-nartsissid Narcissus cyclamineus D. C. tunnustega sordid. Üks õis varrel. Õiekattelehed on märgatavalt reflektiivsed, pika trompetiga. Taimede kõrgus on 15–30 cm. pisi|200px|[[Poeedinartsissi (Narcissus poeticus) alamliik radiiflorus]] VII rühm – džonkill-nartsissid Narcissus jonquilla L. tunnustega sordid. Üks kuni viis, harva ka kaheksa lõhnavat õit varrel. Trompet tassi kujuline. Taimede kõrgus on 15–30 cm.
VIII rühm – tatsett-nartsissid (tatsetid) Narcissus tazetta L. tunnustega sordid. Tavaliselt 3–20 lõhnavat õit lihaval varrel, lühike tassikujuline trompet. Taimede kõrgus on 15–45 cm.
IX rühm – poeedinartsissid Narcissus poeticus L. tunnustega sordid. Tavaliselt üks õis varrel, õiekattelehed puhasvalged, lisakroon väga väike, ketta kujuline, mis keskelt on kollane ja/või roheline, serv punane ja kofreeritud. Lõhnavad õied. Taimede kõrgus on 30–45 cm. X rühm – looduslikult kasvavad liigid e bulbocodium-nartsissid Tavaliselt üks õis varrel. Varase õitsemise ja madala kasvu tõttu sobivad hästi kasvatamiseks kiviktaimlas. Liigid: N. bulbocodium, N. asturiensis, N. canaliculatus, N. cyclamineus, N. pseudonarcissus, ja N. obvallaris.
XI rühm – lõhestunud lisakrooniga nartsissid Lisakroon on lõhestunud vähemalt ühe kolmandikuni lisakrooni pikkusest. Siia rühma kuuluvad a) kaelusnartsissid b) liblikõielised nartsissid.
XII rühm – mitmesugused nartsissid Sordid, mis ei sobi eelmistesse rühmadesse.
Seenhaigused
pisi|220px|[[Nartsissikärbes (Merodon equestris)]]
ESDTP
ESDTP on kahe endise erakonna nime lühend:
Oorgu
Oorgu on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
Levala mõis
Levala mõis (saksa keeles Lewala) oli Roela mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Qujing
Qujing (hiina 曲靖市) on ringkonna õigustega linn Hiinas Yunnani provintsis.
Haldusjaotus
Ringkonna õigustega linn koosneb Qilini linnarajoonist, Xuanwei maakonna õigustega linnast ja seitsmest maakonnast:
Pimp TV
"Pimp TV" oli telekanali CiTV põhisaade.
See läks esmakordselt eetrisse 1. detsembril 2005 kell 19.30. Pimp TV lõpetas 31. oktoobril 2006.
Saadete salvestistega ilmus 2008. aastal 150 minuti pikkune DVD "The Very Worst of PIMP TV".
Songhua
thumb|Songhua asendikaart thumb|Songhua asend [[Amuuri jõgikonnas]] Songhua (hiina keeles 松花江 Sōnghūa Jiāng; mandžu keeles Sunggari ula; vene keeles Сунгари) on Amuuri parempoolne lisajõgi. Ülemjooksul nimetatakse jõge Erdao Jiangiks ja keskjooksul Di'er Songhuaks.
Kogu Songhua jõgikond asub Hiinas. Songhua pikkus 1927 km ja valgla on 550 tuhat km².
Songhua saab alguse Changbai Shani mägedest Põhja-Korea piiri lähedalt Jilini provintsist Erdao Jiangi nime all. Ta voolab algul põhja, enne Sunjiangi linna pöördub läände ja kulgeb üldiselt lääne suunas kuni Baishanini, mille ees pöörab põhja. Pärast ühinemist vasakpoolse lisajõe Huifaga nimetatakse jõge nimega Di'er Songhua. Jõgi murrab läbi Longgang Shani ahelikust ja Jilini linnas, mis ei ole Jilini provintsi keskus, ka Jilin Hada Lingi ahelikust. Mõne aja pärast pöördub ta loodesse, ühineb vasakpoolse lisajõe Yinmaga, läbib Qianguo ja Songyuani linna. Varsti pärast seda ühineb temaga vasakult suurim lisajõgi Nen Jiang. Sellest kohast allavoolu nimetatakse jõge Songhuaks. Selles kohas teeb jõgi järsu käänaku ning suundub Jilini ja Heilongjiangi provintsi piirijõena itta. Ta läbib Zhaoyuani linna. Seejärel suubub jõkke Jilini ja Heilongjiangi provintsi piirijõgi Lalin He. Songhua jätkab Heilongjiangi provintsis. Ta voolab läbi provintsi keskuse Harbiini, Mulani ja Tonghe. Viimases suubub Songhuasse paremalt Mayi. Seal läheb jõgi Väike-Hingani ja Zhangguangcai Lingi aheliku vahelt läbi ja suundub kirdesse. Yilanis suubub Songhuasse paremalt Mudanjiangi jõgi, seejärel vasakult Tangwangi jõgi. Jõgi läbib veel Jiamusi ja Fujini ning suubub Tongjiangis Amuuri.
Jilinis asub Fengmani hüdroelektrijaam, mille veehoidla on jõeoru 62 km ulatuses üle ujutanud.
Jilini ja Tonghe vahel voolab jõgi Mandžuuria tasandikul. Seal ta lookleb tugevalt ja on aja jooksul korduvalt sängi muutnud. Jõe lähedal on hulgaliselt meandreid, mis näitavad, kuidas jõgi on kunagi kulgenud.
Jõgi on jääs novembrist märtsini. Suurvesi on lume sulamise ajal kevadel.
Jõgi on laevatatav keskmise suurusega laevadele suudmest Harbiinini ning väikestele laevadele Songhuad mööda Jilinini ja Nen Jiangi mööda Qiqiharini.
Karl Erik Nazarov
Karl Erik Nazarov (sünninimi Laanet ; sündinud 17. märtsil 1999) on eesti sprinter. Tema onu on Andrei Nazarov.
Tulemused
2. jaanuaril 2020. aastal kordas ta 60 m tõkkejooksus U23 klassi Eesti siserekordit ajaga 7,93.
2020. aastal püstitas Nazarov sisevõistlustel Eesti U23 vanuseklassi rekordi 60 m jooksus ajaga 6,68 ning 2021. aastal ületas selle rekordi saades ajaks 6,63.
19. märtsil 2022. aastal püstitas ta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis 60 m jooksu eeljooksus Eesti siserekordi ajaga 6,55. Finaalis sai ta ajaga 6,58 neljanda koha.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus Torunis saavutas Nazarov 60 m jooksus 7. koha ajaga 6,67.
Isiklikud rekordid
Allikas: Eesti Kergejõustikuliit
Eesti meistritiitlid
Allikas: World Athletics
Bingu wa Mutharika
Bingu wa Mutharika (24. veebruar 1934 Thyolo – 5. aprill 2012 Lilongwe) oli Malawi poliitik, president 24. maist 2004 kuni oma surmani 5. aprillil 2012.
31. jaanuarist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011 oli ta Aafrika Liidu esimees.
Ta sündis 30 km kaugusel Blantyre'ist algkoolijuhataja pojana. Tema sünninimi oli Brightson Webster Ryson Thom. Aafrikapärase nime võttis ta 1960. aastatel panafrikanistliku meelsuse märkimiseks.
Bingu wa Mutharika lõpetas Delhi ülikooli majandusmagistrina. Hiljem sai ta California Miramari Ülikoolis filosoofiadoktoriks majanduse arengu alal. Seda ülikooli on korduvalt kritiseeritud diplomiveskina kraadide müümises.
Pärast lühiajalist tööd Sambia valitsuse juures töötas ta 1979–1991 ÜROs, kus sai lõpuks Aafrika kaubanduse ja rahanduse arengu osakonna direktoriks. 1991 määrati ta 20 riiki ühendava Ida- ja Lõuna-Aafrika ühisturu peasekretäriks. 1994 naasis ta Malawisse pärast seda, kui senine president Hastings Kamuzu Banda oli sunnitud oma režiimi liberaliseerima ja järgnenud presidendivalimistel lüüa sai.
2004. aastal läks ta tülli endise presidendi Bakili Muluziga ja lahkus 2005. aastal tema juhitud Ühinenud Demokraatlikust Rindest ning asutas Demokraatliku Progressiivse Partei.
19. mail 2009 toimunud presidendivalimistel valiti Bingu wa Mutharika tagasi uueks ametiajaks.
5. aprillil 2012 suri Bingu wa Mutharika südame seiskumise tagajärjel.
Bingu wa Mutharika noorem vend Peter Mutharika valiti Malawi presidendiks 2014. aastal.
Abū al-Khaşīb
Abū al-Khaşīb on linn Iraagis Al-Başrah' kubernerkonnas.
Rudi Völler
Rudolf Völler (tuntud kui Rudi Völler; sündinud 13. aprillil 1960 Hanaus) on Saksamaa jalgpallikoondise endine peatreener ja endine mängija (ründaja).
Ta mängis koondises 90 mängus ja lõi 47 väravat. Alates 2. juulist 2000 oli Völler Saksamaa koondise peatreener. 24. juunil 2004 teatas ta koondise peatreeneri kohalt tagasiastumisest, mille põhjuseks oli koondise ebaõnnestunud esinemine 2004. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel.
Hello Saferide
Hello Saferide on Annika Norlini juhitud Rootsi popmuusikaansambel.
Shedrack Kibet Korir
thumb|right|Shedrack Kibet Korir Shedrack Kibet Korir (sündinud 12. aprillil 1978 Nandi ringkonnas) on Keenia kergejõustiklane, kelle põhidistantsid on 1500 m ja 3000 m jooks.
2006. aasta võitis ta Keenia meistrivõistlused 1500 m jooksus. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Osakas sai ta 1500 m jooksus pronksmedali ajaga 3.35,04.
Maailmameistrivõistlustel
pronksmedal 1500 m jooksus 3.35,04
Sven Mikser
pisi|Sven Mikser 2021. aasta Arvamusfestivalil Sven Mikser (sündinud 8. novembril 1973 Tartus) on Eesti poliitik, Euroopa parlamendi liige (alates 2019) ja endine kaitse- ja välisminister. Ta on olnud IX, X, XI, XII ja XIII Riigikogu liige. Aastatel 2010–2015 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esimees.
Haridus
1992. aastal lõpetas Mikser kuldmedaliga Paide 1. Keskkooli ning 1996. aastal Tartu Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal.
Sportlase ja sporditegelasena
Mikser sai Eesti meistrivõistlustel kolmikhüppes noorteklassis kolm pronksmedalit ja täiskasvanuna sisevõistlustel ühe hõbemedali.
Mikser on olnud Eesti Kergejõustikuliidu president (2005–2006) ja juhatuse liige (2007. aastani).
Poliitiline tegevus
pisi|vasakul|Sven Mikser parlamendierakondade juhtide väitlusel 2014. aastal Sven Mikser kuulus aastatel 1995–2004 Eesti Keskerakonda. Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti Keskerakonna Noortekogu esimees ja Keskerakonna poliitiline sekretär.
Alates 2005. aastast kuulub ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda, on olnud 16. oktoobrist 2010 kuni 30. maini 2015 erakonna esimees.
Mikseri juhtimisel saavutas Sotsiaaldemokraatlik Erakond 2011. aasta Riigikogu valimistel läbi aegade parima tulemuse. Sotsiaaldemokraatide poolt hääletas 17,1 protsenti valijatest, mis andis 19 mandaati Riigikogus. Mikser ise kandideeris Järva ja Viljandi maakonnas ning kogus 7431 toetushäält.
2013. aasta kohalike omavalitsuste valimiste eel teatas Mikser algul, et parlamendierakondade juhid ei peaks kohalikest valimistest osa võtma. Hiljem otsustas ta siiski kandideerida Lasnamäel, põhjendades seda Marju Lauristini sooviga. Ka Lauristin oli varem teatanud, et ei kandideeri, ent lõpuks ikkagi kandideeris Tartus.
Ta teatas 30. mai 2015 sotsiaaldemokraatide üldkogul, et ei kandideeri Jevgeni Ossinovski vastu esimeheks.
Ajategurimajandus
Ajategurimajanduses on niihästi maksud kui ka palgad proportsioonis tööajaga. See omadus eraldab ajategurimajanduse teistest majandustest, kus muud tegurid kui aja jooks on maksuarvestamise aluseks. Süsteemi on põhjalikult kirjeldanud rootsi leidur Karl Gustafson, aga juba majandusteadlane Silvio Gesellil oli mõtteid ajateguril rajaneva majanduse kohta. 1976. aastal Rootsi liberaalse rahvapartei liige Anders Gernandt pani ettepaneku parlamendile ajamaksu kehtestamisest.
Sven Mikser
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 663 häält ning ei osutunud valituks.
Ajategurimajandus
Tagapõhi
Ajategurimajandus lähtub oletustest, et nüüdisaegsed majandused põhinevad asjaoludel, mis ei soodusta kõiki neid, kes peavad nendele asjaoludele alluma, ning et majanduste kahjud kaoksid, kui majandused põhineksid loodusseadustel. Nüüdisaegsete süsteemide ebaõiglus on ajategurimajanduse põhimõtete järgi tingitud sellest, et tänapäeval ei ole olemas kindlaid reegleid majanduse haldamiseks ega asjade väärtuse määramiseks. Ajategurimajandus haarab kinni aja objektiivsest konstantsusest, mille ulatust ei või reguleerida ega mõjutada poliitilised otsused, ja lähtub sellest, et see konstant on majanduse kõige õiglane alus.
Sven Mikser
Valitsuses
pisi|Sven Mikser Balti riikide kaitseministrite ühisvisiidil [[Pentagoni 2002. aastal]]
Galba
Galba (Servius Sulpicius Galba Imperator Caesar Augustus; sünninimi Servius Sulpicius Galba; 24. detsember 3 eKr – 15. jaanuar 69 pKr Roomas) oli Vana-Rooma keiser 8. juunist 68 kuni surmani, valitsedes seega umbes 7 kuud.
Sven Mikser
Isiklikku
pisi|Sven Mikser 2022. aasta Arvamusfestivalil Sven Mikseri elukaaslane on Eesti Keele Instituudi vanemterminoloog Mari Vaus.
Galba
Tema valitsemist on iseloomustatud jäiga ja kindlana, kuigi tema nõuandjaid on nimetatud korruptiivseteks.
Ajategurimajandus
Otstarve
Ajategurimajanduse otstarve on asendada tulusüsteemi tehtud tööde eest kehtestatud lõivudega, mis arvestatakse ajas. Ajategurimajanduses kapital ei või suureneda ajaga ilma selleta, et suurenemisele vastav töö on tehtud. Ajategurimajanduse eesmärk on siduda kapitali väärtus loodusliku konstandiga samal viisil kui ruumalal ja kaalul on kindlad ühikud. Niimoodi raskendatakse pettusi ja spekuleerimist.
Kriitika
On kritiseeritud, et ajategurimajandus on teostamiseks liiga teoreetiline ja et see lähtub eeldusest, et kõigil maksukohuslastel on töö.
Galba
Nero surma järel marssis Galba Rooma ning senat kuulutas ta keisriks.
Galba katsed kärpida Nero-aegseid ekstravagantseid kulutusi olid äärmiselt ebapopulaarsed, mida võimendasid Nero loodud väeüksuste likvideerimine ja oponentide, nagu Lucius Clodius Macer hukkamine, kes oli alustanud mässu justnimelt Nero vastu, lõigates läbi Rooma varustatuse teraviljaga. Galba keeldus maksmast ka tasu pretoriaanidele, mis viis uue keisri ühe lähima liitlase, Nymphidiuse mõrvani. Keiser premeeris Vindexile lojaalseid väeosi Gallias, mis tekitas pahameelt Vindexi alistanud Ülem-Germaania väeüksustes. 1. jaanuaril 69 keeldusid need Ülem-Germaania väeosad vanduma truudust Galbale ning ühinesid Alam-Germaania leegionite otsusega kuulutada keisriks Vitellius.
Kui seni oli Galba oma järglaseks määranud Otho, siis senati toetuse võitmiseks otsustas keiser kuulutada oma järglaseks Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianuse, kes oli pärit auväärsest Rooma perekonnast. Endine Galba ustav liitlane Otho pöördus nüüd keisri vastu ja võitis pretoriaanide poolehoiu, lubadusega neid rahaliselt premeerida. Pretoriaanid mõrvasid seejärel 15. jaanuaril keiser Galba ja ka tema soosiku Piso Rooma Foorumil.
Ajaloolane Tacitus on kirjutanud Galbast: "See oli kõigi arvamus, et ta oli võimeline valitsema impeeriumi, mida ta kunagi ei valitsenud."
Tapa–Tartu raudteelõik
Tapa–Tartu raudteelõik on 112,5 km pikkune raudtee Eestis, mis hargneb Tapalt kagusuunas Tallinna–Narva raudteest ja lõpeb Tartu raudteejaamas.
Tartust edasi hargneb raudtee kaheks. Üks raudteelõik suundub Valga poole (vt Tartu–Valga raudteelõik) ja teine Koidula poole (vt Tartu–Koidula raudteelõik).
Reisiliiklus
Tapa–Tartu raudteel sõidavad reisirongid liinidel Tallinn-Tartu ja Jõgeva-Tartu.
Tänapäeval ei kasutata raudteel kõiki ajaloolisi raudteejaamu ega peatusi.
Ajalooliste raudteejaamade ja peatuste loetelu Tapa–Tartu raudteel: left|pisi|Raudteejaamad ja peatused Tapa–Tartu raudteel
Ajalugu
Haruraudtee Tartusse ehitamise plaan kerkis päevakorda üsna ruttu pärast Paldiski–Tallinn–Narva raudtee avamist 1870. aastal. Esialgu oli plaan ehitada raudtee Tartu suunas Rakverest (tänu millele oleks Rakverest saanud sõlmjaam). Trassi planeerimisel selgus aga, et Pandivere kõrgustiku tõttu oleks raudtee rajamisel tulnud teha palju väga mahukaid mullatöid, mille tõttu valiti sõlmjaamaks hoopis Tapa (tollal väheoluline küla).
1875. aastal alustati raudtee ehitust. Esimene rong jõudis Tartusse 1876. aasta augustis. Esimene ametlik reisirong jõudis Tapalt Tartusse tuhandete tervitajate ovatsioonidel 21. augustil kell 19. Ametlikult võeti Tapa–Tartu haruraudtee vastu 1877. aasta suvel. Neil aastail ei olnud Paldiski–Tallinn–Narva ja Tapa–Tartu raudtee omavahel ühenduses, seega pidid näiteks Tallinnast Tartusse sõitjad Tapa jaamas teisele rongile ümber istuma. 1887. aastal pikendati raudteed Tartust edasi Valka (vt Tartu–Valga raudtee) ja 1889. aastal omakorda Valgast edasi Pihkvasse (vt Valga–Petseri raudtee).
Kuna Tapa–Tartu teeharu lõppes esialgu Tartus, arvestati tema rajamisel üksnes kohalike vedude ja reisijatega, mis kajastus muuhulgas ka reajaamade hoonestuse tagasihoidlikuses võrreldes näiteks Balti raudtee pealiini ehitistega.
1931. aastal valmis Tartust ligi 90 km pikkune otseraudtee Petserisse (vt Tartu–Petseri raudtee).
1980. aastate lõpus paigaldati Tapa–Tartu raudteele kaugjuhitav automaatblokeeringu süsteem, tänu millele suurenes raudtee läbilaskevõime ja ka ohutus.
Tänapäeval jääb raudteetrassile mitmeid eri ajastutest pärit jaamahooneid. Mitu algupärast hoonet on eri põhjustel vahepeal hävinud või vahetatud välja uutega. Esindatud on nii tsaariaegne, Eesti-aegne kui ka stalinistlik raudteearhitektuur. Jaamahoonete silmapaistvamad näited Tapa–Tartu raudteel on kindlasti Tapa ja Tartu jaamahoone, aga ka Tabivere jaamahoone, mis erineb oluliselt toonasest kroonuhistoritsistlikust tüüparhitektuurist.
Tänapäeval on tegemist Eesti ühe tähtsama raudteeharuga Põhja-Eestit Lõuna-Eestiga ühendaval raudteel.
2014. aasta alguseks olid seoses Stadler FLIRT-i tüüpi rongide kasutuselevõtuga kõik peatuskohad varustatud uute, 550 mm kõrguste perroonidega.
Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed ja Põhjala Vasak-Rohelised
Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed ja Põhjala Vasak-Rohelised (EÜV/PVR) (Gauche Unitaire Européen – Nordic Green Left (GUE/NGL) – üldlevinud lühend, Gauche Unitaire Européenne, Gauche Verte Nordique (GUE) – prantsuse keeles, European United Left – Nordic Green Left (EUL/NGL) – inglise keeles, Vereinigte Europäische Linke – Nordische Grüne Linke (VEL/NGL) – saksa keeles) on Euroopa Liidu sotsialistlikke ja kommunistlikke parteisid ühendav Euroopa Parlamendi fraktsioon. See on suuruselt viies europarlamendi fraktsioon. Pärast Euroopa Parlamendi valimisi 2014. aastal kuulub GUE/NGLi 51 liiget 14 maalt.
Erinevalt teistest fraktsioonidest on EÜV/PVR konföderatiivne, s.t tal puudub ühine programm ja ta koosneb kahest grupist: GUE – Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed (koosneb Euroopa Vasakpartei liikmetest ja sõltumatutest vasakparteidest) ja NGL – Põhjamaade Vasakrohelised (koosneb Rootsi, Soome ja Taani vasakparteidest).
Parteil on mitmeid liikmestaatuse klasse. Liikmesparteid on grupi täisliikmed. Mitu parteid said hiljuti vaatleja staatusest täisliikmeks seoses sellega, et nende riigid ühinesid Euroopa Liiduga. Assotsieerunud liikmed on nendest riikidest, mis ei kuulu ELi.
Koostöölepingus on määratud fraktsiooni tegevuse põhivaldkonnad. Need on
Fraktsiooni kuuluvad parteid
Fraktsioon koosneb alljärgnevatest rahvuslikest poliitilistest parteidest:
GUE/NGL-i seisukohad
GUE/NGL soovib, et Euroopa Liidus valitseks maade vahel solidaarsus ning et mõjuvõimsamad riigid ei suruks oma poliitikat teistele peale.
GUE/NGL leiab, et praegu on Euroopa Liidus liiga vähe demokraatiat ning et EL lähtub põhiliselt uusliberaalsest poliitikast, mis suuresti eirab tavakodanike vajadusi. Seetõttu tähtsustab GUE/NGL maade koostööd, mis kindlustaks nende spetsiifiliste probleemide, vajaduste ja tugevate külgede arvestamise Euroopa Liidus.
GUE/NGL on veendunud, et rahulikuks kooseksisteerimiseks ei ole vaja Euroopa Liidu militariseerimist. GUE/NGL pooldab turvalist tulevikku, kuid seda mitte sõjalise võimu, vaid pigem organisatsioonidevahelise koostöö abil.
Zākhū
Zākhū on linn Iraagi Kurdistanis Dahūki kubernerkonnas.
Krivasoo küla
Narva tagused alad kuulusid enne Teist maailmasõda halduslikult Virumaa, Narva-taguse Piiri /Kose valla koosseisu.
1945. aasta jaanuaris liideti Narva-tagune territoorium Vene NFSV Leningradi oblastiga.
Ajalugu
1902. aasta augustist-septembrist oli Krivasoo külas veemõõdupost, kuna insener E. Köning alustas Venemaa teedeministeeriumi ülesandel uuringuid, et kavandada Pihkva–Tartu–Narva laevateed. pisi|Vaivara valla asendiplaan 1919. aasta 16. novembrist kuni 30 detsembrini toimus Eesti Vabadussõjas Krivasoo küla ümbruses Krivasoos Krivasoo lahing.
1944. aasta kaitselahingutest oli seal alates veebruarist Krivasoo kott, mis piirnes läänes Tannenbergi liiniga.
1955. aasta sügisel paisutati üles Narva veehoidla ja vee alla jäänud Krivasoo veemõõduposti vaatluspost suleti. Rajatud Narva veehoidla ja veehoidla alla jäid mitu küla, vana kalmistu ja kabel ning osade külade (Bolšaja Žerdjanka, Ust-Žerdjanka, Krivasoo küla, Dolgaja Niva, Nizõ, Ust-Tšernovo (Усть-Черново), Uznovo (Узново), Vääska) elanikud asustati ümber.
Gordianus I
Gordianus I (Imperator Caesar Maecii Marvilli Marcus Antonius Gordianus Sempronianus Romanus Africanus Senior Augustus, sünninimi Marcus Antonius Gordianus Sempronianus; 158 – 12. aprill 238) oli Vana-Rooma keiser 22. märtsist 238 kuni surmani.
pisi|vasakul
Pärast Maximinus Thraxi võimuhaaramist 235. aastal jäi tema populaarsus väga väikseks ning 238. aastal (tuntud ka kui Kuue keisri aasta) korraldas Rooma senat Aafrika provintsis mässu, mille juhiks Gordianus I vastumeelselt hakkas. Kuna ta oli liiga vana, hakkas tema kaaskeisriks tema poeg Gordianus II. Kuigi mäss oli esialgu edukas ning pälvis toetust nii senatilt kui ka enamikult provintsidelt, hukkus Gordianus II vaid loetud päevad hiljem Kartaago lähedal lahingus Numiidia asehalduri ja Thraxi toetaja Capelianuse vastu. Gordianus I poos ennast pärast lahingut omaenda vööga üles.
Gordianus I ja tema poja Gordianus II valitsemisaeg, 21 päeva, oli Rooma Keisririigi ajaloos kõige lühem.
Haapsalu–Laiküla maantee
Haapsalu–Laiküla maantee (registrinumbriga 31) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee 72. kilomeetril Haapsalu linnas (Haapsalu linna tänavana Lihula maantee). Tee pikkus on 36 km. Tee lõpeb Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee 29. kilomeetril Laiküla külas.
Sillad Haapsalu–Laiküla maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Asulad Haapsalu–Laiküla maanteel
Haapsalu linn, Valgevälja küla, Vilkla küla, Kolila küla, Liivaküla küla, Parila küla, Jõõdre küla, Lannuste küla, Vätse küla, Haeska küla, Oonga küla, Liivaküla küla, Rannajõe küla, Keskvere küla, Kaare küla, Kurevere küla, Tammiku küla, Männiku küla, Kabeli küla, Rõude küla, Allikotsa küla, Laiküla küla.
Imukvere mõis
Imukvere mõis (saksa keeles Immofer, varem Brinkenhof) oli rüütlimõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Mõisast on teateid alates 1582.
Imukvere mõisavallas on pandud järgmised perekonnanimed: Arstrebane, Arts, Aruksaar, Elevant, Ilves, Jürgenjaak, Jürgensits, Karu, Klaus, Kotkas, Kukk, Laurson, Lind, Luuk, Orjavits, Prull, Root, Rott, Tõruke, Unt, Vaht, Vau, Vennink ja Villemi. Neist Arstrebane (Arstrebbane), Arts, Aruksaar (Arroksar), Jürgenjaak (Juergenjack), Jürgensits (Juergensitz), Orjavits (Orjawitz), Prull (Brull), Tõruke (Toerrocke) ja Vennink (Wennink) on omased ainult Imukverele ja neid pole pandud üheski teises Eesti mõisas.
Odiste
Odiste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla lähistel on Odiste peakraav ja Odiste soo.
Külast on pärit kunstnik Peet Aren.
Eesti Roheline Erakond
Eesti Roheline Erakond (ERE) oli Eesti erakond, mis tekkis oktoobris 1990.
9. detsembril 1991 ühines ta 10. augustil 1989 asutatud Eesti Rohelise Parteiga, mille esimees oli Mario Kivistik. Mõlemad erakonnad olid välja kujunenud Eesti Rohelisest Liikumisest. Ühinenud erakonna nimeks sai Eesti Rohelised ja esimeheks Jüri Liim.
Fenool
pisi|Fenool Fenool ehk hüdroksübenseen (varem ka hüdroksübensool või ka karboolhape) C6H5OH on mürgine valge kristalne (sulamistemperatuur 40,5ºC) aine, lahustub vees halvasti (8,3 g/100 ml).
Fenooli 5-protsendilist vesilahust kasutatakse meditsiinis antiseptikumina. Seetõttu öeldakse, et fenoolil on spetsiifiline "haigla lõhn".
Paljud karboksüülhapped on fenoolist happelisemad. Teiselt poolt on fenool happelisem kui alifaatsed alkoholid.
Fenooli kindlakstegemiseks saab kasutada lihtsat värvustesti, nn Liebermanni fenoolikatset: fenoolile lisatakse väävelhapet ja naatriumnitritit ning seejärel valatakse see lahus ülehulgas olevasse leelise vesilahusesse.
Keemiatööstuses kasutatakse fenooli fenoolformaldehüüdvaikude ja epoksüvaikude tootmisel ning vähemal määral muude keemiasaaduste lähtematerjalina.
Paljassaare sadam
Paljassaare sadam (sadama kood: EE PAS) on ASi Tallinna Sadam koosseisu kuuluv sadam, mis asub Tallinna lahe ääres Paljassaare poolsaarel Paljassaare tee 28.
Sadama territoorium hõlmab 436 000 m2 maa-ala ja 355 000 m2 veeala.
Sadamas on 11 kaid üldpikkusega 1859 m. Suurim sügavus kai ääres on 9 m.
Suurim võimalik laev: pikkus 190 m, laius 30 m, süvis 8,6 m.
2018. aastal otsustas Tallinna Sadam loobuda sadamapidamisest ja müüa oma varad Paljassaare sadamas.
Tallinna Merekalasadam
1969. aastal valmis Paljassaare poolsaare idakaldal uue Tallinna Merekalasadama põhikompleks (portaalkraanad, 1,5 km kaid, külmhoone mahuga 13 000 t jm). Paljassaare tee ääres asusid ka TK "Eesti Kalatööstus" Laevaremonditehas, ja hiljem Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondise "Ookean" Laevaremonditehas; (Судоремонтный завод Эстонского п/о рыбной промышленности "Эстрыбпром").
1992. aastal anti seni koondisele Eesti Kalatööstus kuulunud varad Tallinna Merekalasadamas ehk Uues Kalasadamas üle riigiaktsiaseltsile Tallinna Sadam.
Edward Fenech Adami
pisi|Edward Fenech Adami Edward Fenech Adami (sündinud 7. veebruaril 1934 Birkirkaras) on Malta poliitik.
Eha Masing
Eha Masing (kuni 1939 Eha Gnadenteich, 1939. aastal Eha Tuulemaa; 8. detsember 1912 Tartu – 6. mail 1998 Tartus ) oli Uku Masingu abikaasa alates 1939. aastast.
Edward Fenech Adami
Ta oli Malta peaminister aastatel 1987–1996 ja 1998–2004.
4. aprillist 2004 kuni 4. aprillini 2009 oli ta Malta president.
Eha Masing
Ta õppis Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas 1935–1940 ja filosoofiateadukonnas 1940–1945. Akadeemiliselt oli ta ENÜS Ilmatari liige.
Eha Masing oli mitme Uku Masingu luulekogu koostaja ning Uku Masingu Kolleegiumi asutaja.
thumb|Uku ja Eha Masingu nimeline puu ja plaat [[Yad Vashemi Õiglaste alleel Jeruusalemmas]] Pärast Teist maailmasõda andis Iisraeli holokaustimuuseum Yad Vashem Uku ja Eha Masingule aunimetuse "Õiglane maailma rahvaste seas", sest nad varjasid Saksa okupatsiooni ajal Uku Masingu õpilast, hilisemat tuntud folkloristikaprofessorit Isidor Levinit. Jeruusalemmas asuva Yad Vashemi Õiglaste alleel on Uku Masingu nimeline puu ja plaat numbriga 1561.
Isiklikku
Tema vanavanaonu pojapoeg oli Tapa Jakobi koguduse õpetaja Jaan Gnadenteich.
Nikolai sõjaväekirik-maneež
Nikolai sõjaväekirik-maneež rajati Narva linnuse lääne-eeshoovi 1860. aastatel. Hoonet kasutas kodukirikuna Narva ja Jaanilinna linnuses paiknev 92. Petšora jalaväepolk, mis oli formeeritud 1863. aastal ning paiknes esialgu Jamburgis, seejärel toodi üle Narvasse ning siis rajati ka kirik.
Eesti Vabariigi esimesel perioodil kasutas Hermanni linnust sõjavägi. Kirik lõpetas 1920. aastal oma tegevuse ning kirikuvara anti üle Ivironi Jumalaema kloostrile (ehitatud 1913–1934) Jaanilinnas.
Hoonet kasutati sõjaväelaste võimlana. Kellatorn lammutati 1931. aastal. Hoone põles teise maailmasõja ajal 1944. aastal.
Nava mõis
Nava mõis (saksa keeles Nawwa) oli Kudina mõisa (saksa keeles Kudding; Maarja-Magdaleena kihelkonnas) karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Vaibla
pisi|Droonivideo Vaibla külast 2022. aasta augustis Vaibla on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas Võrtsjärve põhjakaldal.
Küla läbib Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee. Küla idaosa piirneb Emajõe ja Pedja jõega.
Vaibla jääb Võrtsjärve hoiualale, seal asub linnurõngastusjaam, liivarand ja mõned puhkekeskused. Vaibla oli 1930. aastatel populaarne suvituskoht, kuhu korraldati väljasõite ja noorkotkaste laagreid.
Ajalugu
1977. aastal liideti Vaibla külaga Jõesuu ja Luhavahi.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
1996. aastal leiti Vaiblast kivikirves, mille vanuseks dateeriti enam kui 3000 aastat. 2005. aastal avastati küla aladelt keskaegne matus.
Linnujaam
Vaibla linnurõngastusjaam asutati 1987. aastal Heinrich Veromanni eestvedamisel. Linnujaamas on kokku rõngastatud 62067 lindu, Vaiblas rõngastatud linde on mujal Euroopas või Aafrikas kätte saadud või leitud kokku 57 juhul ja leiud pärinevad kokku 24 riigist. Vaiblas on kätte saadud 33 mujal Euroopas (6 riiki) rõngastatud lindu, lisaks on aastate jooksul Vaiblas kätte saadud sadu varasematel aastatel samas rõngastatud linde. Vanim Vaiblas püütud lind on rästas-roolind, kes rõngastati vanalinnuna 1990. aastal ja tabati taas 2002. aastal.
Otiküla
Otiküla (ka: Oti) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
Herbert Raidna
Herbert Voldemar Raidna VR II/3 (kuni 1936 Herbert Voldemar Freiberg, 23. märts 1897 Koigi mõis Järvamaal – 29. juuni 1942 Norilsk Norillag, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1939).
Herbert Voldemar Freiberg oli üks umbes kümnest Eesti ohvitserist, kes oli lisaks Kõrgemale Sõjakoolile (1926) lõpetanud diplomiga ka Prantsuse Kõrgema Sõjakooli Pariisis (1931). Aastatel 1934–1938 oli Freiberg/Raidna sõjaväeatašee Poolas ja Rumeenias, 1940 Leedus. Freiberg/Raidna oli Kõrgema Sõjakooli õppejõud ja sportlike eluviiside propageerija ning Kõrgema Sõjakooli ülem 1939–1940.
Freiberg/Raidna on teinud kaastööd mitmele raamatule ("Johan Laidoner: mälestusi kaasaeglasilt" 1934, "Scouts Rügement Vabadussõjas" 1936) ning kirjutanud artikleid (nt ajakirjale Sõdur, Kaitse Kodu!) ja raamatu ("Riigikaitse ja selle tegurid kaasajal" 1939).
Kolonel Raidna küüditati 13. juunil 1941 õppuste käigus Värska laagrist koos teiste Eesti kõrgemate ohvitseridega. Raidna oli üks 40 ohvitserist, kelle Nõukogude võim Norilskis Norillagi sunnitöölaagris 29. juunil 1942 hukkas "Nõukogude-vastases vandenõus osalemise" eest. Kuni 1970. aastate keskpaigani ei teatud küüditatud ja hukatud Eesti ohvitseride saatusest, kuni esimesed avaldatud mälestused kõigepealt piiri taga levima hakkasid ja hiljem KGB-dokumentides kinnitust leidsid.
Kolonel Herbert Voldemar Raidna oli Eesti riigi teenistuses Vabadussõja algusest kuni Nõukogude okupatsioonini. Raidna nimi on jäädvustatud Maarjamäele rajatud kommunismiohvrite memoriaalil nii eraldi tahvlil (B151) kui ka ohvitseride mälestusmärgil. Samuti on Raidna nimi 2019. aasta juunis avatud Tondi Sõjakooli hukkunud ohvitseride memoriaalil.
Lapsepõlv ja perekond
Herbert Voldemar Freiberg/Raidna sündis 23. märtsil 1897 Koigi mõisas Järvamaal Mäo mõisast pärit Koigi mõisavalitseja Woldemar Friedrich Freybergi ja Laupalt pärit Elviine Luise Gutmanni peres. Pärast Koigi tollase mõisniku Grünewaldti surma kolis perekond Vääna mõisa Harjumaal, kus sündisid ka Herberti kaks nooremat venda, hilisem raadioasjanduse üks pioneere Eestis, insener ja autovõidusõitja, mitmeid tehnikaalaseid raamatuid avaldanud ja AS Tormoleni juhatuses olnud Kurt Mattias Freiberg (1901–1942, alates 1936 Aarne Raidna, täiendas pärast Tartu Ülikooli end Colombia ülikoolis USA-s, hukati Vjatlagis nädalapäevad enne Herbertit juunis 1942, temagi nimi on jäädvustatud kommunismiohvrite memoriaalil Maarjamäel) ja noorim vend Paul Mihael Freiberg, kes õppis Tartu Ülikoolis kaubandust/majandust ja oli 1920.–1930. aastatel ajakirjanduse veergudel tuntud sportlane ja ärimees. Noorim vend Paul Mihael arreteeriti jaanuaris 1941 vastuhaku eest Nõukogude võimu korraldustele (sisenes Klooga piirkonnas nn suletud tsooni, ei nõustunud oma autot Nõukogude võimule üle andma ja lõhkus selle), talle määrati 5 aastat sunnitööd ja pärast seda jäi teadmata kadunuks. Kõik kolm venda õppisid Tallinnas Reaalkoolis ja eri aegadel Tartu Ülikoolis (EAA.2100.1.2004, EAA.2100.1.2002, EAA.2100.1.2000).
Herbert Voldemar Freiberg/Raidna oli alates 1926 abielus Estonia teatri pianisti ja klaveriõpetaja Dagmar-Clarissa Freibergiga (1903–2003, neiupõlves Pikner, juveliir Ado Pikneri tütar ja majandusteadlase Valentin Pikneri õde, alates 1936 Raidna, siirdus 1944 Saksamaale ja seejärel Rootsi, kuhu jäigi elama); abielust sündis 1929 poeg Ivo-Sven Freiberg (1929–1991, alates 1936 Raidna), kes pärast Norillagist vabanemist lõpetas kõrgkooli cum laude ning oli palju aastaid saksa keele ja kirjanduse õpetaja Jaltas, kus ta ka suri (kopsuvähk) enne, kui ta pärast NSV Liidu lagunemist jõudis emaga kohtuda.
Herberti vennal Paulil oli 1928. aastal sündinud tütar ja Kurt/Aarnel oli 1936. aastal sündinud poeg.
Pärsti valla vapp
pisi|Pärsti valla vapp. Pärsti valla vapp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pärsti valla vapp.
Herbert Raidna
Arreteerimine ja küüditamine
1940. aastal alanud Nõukogude okupatsiooniga seoses reorganiseeriti Eesti Kaitsevägi Punaarmee osaks ja Raidna sattus teenistusse 22. Laskurkorpuse staapi. 1941. aasta kevadel koondati osa ohvitsere väljaõppele Värska militaarlaagrisse, osa aga saadeti kursustele Moskvasse, kus ka nemad arreteeriti ja kas hukati või surid olude (külm, nälg, haigused) tõttu.
Herbert Raidna arreteeriti Petseris NKVD ja punaväelaste poolt, koos umbes 300 kõrgema ohvitseriga Värska Põhjalaagrist. Meestele anti 13. juuni õhtul 1941 korraldus võtta kaasa vaid väga vähesed asjad, astuda veoautodele ja bussidele, väidetavalt pidi nad veetama öistele õppustele. Selle asemel arreteeriti nad Petseris ja aeti vagunitesse ning viidi Riia kaudu Venemaale. Raidna sattus Siberisse Norilskisse, kus järgnev talv oli pakaseline ja raske. Perekond ei teadnud kümneid aastaid, mis Raidna või teiste ohvitseridega oli juhtunud.
Pärsti valla vapp
Vapp kinnitati riigisekretär Uno Veeringu poolt 1. aprillil 1996 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui ühineti Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vallaga uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks.
Herbert Raidna
Arreteerimine ja küüditamine
1940. algusaastatel kaduma jäänud sadade Eesti ohvitseride saatust on aastakümneid hiljem teiste hulgas käsitlenud Ülo Uluots oma raamatus "Nad täitsid käsku". Uluots annab lk 21-22 tabava selgituse sellele, miks kuni pea 1990. aastateni ei pööratud kadumaläinud ohvitseridele tähelepanu:
Hukkamine
Raidna hukati Norilskis Norillagis koos veel 39 sõjaeelse Eesti ohvitseriga, keda süüdistati Nõukogude riigi vastase vandenõu organiseerimises. Algul oli vandenõus süüdistatute nimekirjas 41 meest, kuid üks (Helmut Andreas Piisa, 1901–1941) suri Norillagis enne kohtuotsuse täideviimist. Süüdistuse kohaselt olid kolonel Raidna ja tema lähedased sõbrad kolonelid Ahman, Raud, Vernik, Karing, Tombak ja Lango kavandatava riigipöörde (Eesti aladel Nõukogude võimu kukutamise) organisaatorid, Raidna oli mitmete meeste tunnistuste kohaselt selle initsiaator. Esimesena mainis ülekuulamistel Nõukogude vastast vandenõud, selles osalejaid ja Raidna rolli selle organiseerimises augustis 1941 Moskvas üle kuulatud Brede, Raidna kuulati esimest korda üle alles 11. septembril 1941. Ülekuulamisprotokollide kohaselt ootasid mehed sakslaste rünnakut NSV Liidule (mille kavandamisest endise luureosakonna ohvitserid olid juba teadlikud), et samal hetkel viia läbi riigipööre ja võtta Eesti riigi valitsemine eestlastele tagasi. Plaani kohaselt kavatseti vastavalt olukorra arenemisele ühineda kas Suur-Soomega (koos Karjalaga) või Suur-Saksamaaga. Plaan sai konkreetsema kuju novembris 1940, mil 22. laskurkorpuse staabi ohvitserid koliti endisesse Sõjaministeeriumi hoonesse ja nõukogude korra vastaselt meelestatud mehed töötasid kas samades või lähestikku asuvates kabinettides, kus oli võimalus asja omavahel (sageli Raidna kabinetis) arutada. Selleks ajaks jõuti veendumusele, et üksi nad riigipöördega hakkama ei saa ja abi tuleb otsida ka väljastpoolt, suure tõenäosusega Saksamaalt, kelle sõjalised jõud olid nagunii ida poole teel. Riigipöörde plaanist olid lisaks nimetatud meestele ülekuulamisprotokollide ja tunnistajate ütluste kohaselt teadlikud ka laialisaadetud Kaitseliidu endine ülem kindralmajor Jaan Maide, kes pidi organiseerima vajalikuks hetkeks lojaalsed mehed ja punastest puutumata jäänud relvad; Raidna lähedased sõbrad kolonel Mart Tuisk, kindralmajor Johannes Soodla ja kindralmajor Herbert Brede, tollane Saksa saadik Eestis Hans Frohwein, Eesti esindaja Berliinis Rudolf Möllerson, saatkonnaga ühendust pidanud major Nikolai Riiberk, Raidna lähedane sõber kolonel Ludvig Jakobsen, Raidna koolivennad Reaalkoolist major Ain Mere ja diplomaadist poliitik Karl Selter, jpt. Viimane pidi plaani õnnestumise korral riigi juhtimise enda peale võtma. NKVD kaastööliste ja agentide hilisemate tunnistuste kohaselt jälgiti paljusid kõrgemaid ohvitsere üle Eesti juba 1939. aastast, süüdistusmaterjali hakati koguma pärast atesteerimist Punaarmees 1940, lisandusid salakaebused ohvitseride Nõukogude-vastase tegevuse kohta (nt Brede koduabiline Michelson, 140. laskurpolgust vabatahtlikult end agendiks pakkunud K. Aid (snd 1918, agent "Kadak"), väidetavalt ka 180. laskurdiviisi staabi 1. osakonna ülema asetäitja Mere ehk oktoobris 1940 värvatud agent "Müller", kuigi Mere tegutses hiljem täpselt ohvitseride kokkulepitud plaani kohaselt sakslaste poolele üle minnes ja venelastele palju kahju tekitades). Ohvitserid küüditati umbes nädalapäevad enne sakslaste rünnakut juunis 1941.
Narva-Jõesuu tuletorn
thumb|püsti|Narva-Jõesuu tuletorn
Pärsti valla vapp
Vapi kirjeldus
Lainelõikelise vasakult langeva kuldse vardaga kaldjaostatud kilbi ülemisel sinisel väljal viljavihk ning alumisel, punasel väljal kolm püstist odaotsa – kõik kuldsed.