cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asalnai
Asalnaisse suubub Dringykščia oja, mis toimetab sinna Dringise järve veed. Järve põhjakaldal on puhkebaas. Külad järve kaldal on Pabiržė, Meironys ja Puziniškis.
Järve nimi tuleneb sõnast asys, mis tähendab osjasid.
Äksi külanõukogu
Äksi külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1975 ja seejärel liideti see Tartu külanõukoguga.
Oligodon culaochamensis
Oligodon culaochamensis on maoliik vähehammasmao perekonnast, kelle elupaigaks on Vietnami Cù lao Chàm i saarestik.
Liigi täiskasvanud isendid on keskmise suurusega (kogupikkus 582 mm). Kaelal ja keskkehal on neil 17–19 seljakilbise rida ja 15 või 17 rida enne kloaaki. Kõhukilbiseid on isastel 167–169 ja emastel 179–182. Sabaaluseid kilbiseid on isastel 63–66 ja emastel 51–52. Mao pead katvate soomuste hulgas on silmaeesne kilbis. Ninakilbis on paariline, anaalkilbis paaritu. Isastel on hemipeenis paaris, ogadega ja pikk ulatudes 20nda sabaaluse kilbiseni.
Bosniakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Bosniakeelne Vikipeedia (bosnia keeles Wikipedia na bosanskom jeziku) on Vikipeedia bosniakeelne versioon.
Bosniakeelsele Vikipeediale pandi alus 12. detsembril 2002.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Ikšķile piirkond
Ikšķile piirkond (läti Ikšķiles novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Piirkond moodustati 2004. aastal Ikšķile linnast ja Tīnūži vallast. 2021. aastal liideti Ikšķile piirkond Ogre piirkonnaga.
Kutseühing
Kutseühing on samal kutsealal tegutsevate isikute ühing.
Keskajal olid kutseühingud tsunftid ja gildid.
Tänapäeval on Eestis kutseühingute tavalisim juriidiline vorm mittetulundusühing.
Uudisväärtus
Uudisväärtus on tunnus, mis teeb uudise inimestele huvitavaks ja uudislikuks. Uudis, millel esineb rohkem uudisväärtusi, saab tõenäolisemalt kajastust ja on inimeste jaoks huvitavam. Uudisväärtused aitavad toimetajatel ja ajakirjanikel otsustada, mis on uudis ja mis ei ole.
Läbi ajaloo on uudisväärtusi defineeritud mitmeid kordi. Ühe levinuma – Denis McQuaili teooria järgi on lääne meedias esinevad peamised uudisväärtuse kriteeriumid sündmuse ulatus, lähedus, selgus, värskus, relevantsus, kooskõla, personifitseeritus, negatiivsus, dramaatilisus ja aktiivne köide.
Szczerców
Szczerców on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Bełchatówi maakonnas, Szczercówi valla halduskeskus. Szczerców asub Bełchatówist umbes 18 km läänes.
Küla on esmamainitud 1362. aastal. Szczerców sal linnaõigused 1364. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal.
Georgi Lissitsõn
Georgi Mihhailovitš Lissitsõn (vene keeles Георгий Михайлович Лисицын; 11. oktoober 1909 Peterburi – 20. märts 1972 Leningrad) oli vene maletaja ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950).
Lissitsõn sai 1931. aastal NSV Liidu meistersportlaseks. Ta mängis ajavahemikus 1931–1956 11 korral NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril, kus parimateks tulemusteks jäid 3.–5. (1935), 5.–8. (1935), 5–7. (1937), 6.–9. (1948) ja 4.–5. koht (1954).
Kui Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal võttis kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse, oli Lissitsõn üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.
Uudisväärtus
Ajalugu
Esimesena defineerisid uudisväärtused Norra teadlased Johan Galtung ja Mari Ruge. Nende nimekiri koosnes 12 uudisväärtusest :
Uudisväärtused Eestis
Eestis on uudisväärtuste sõnastamise ja uurimisega peamiselt tegelenud Tiit Hennoste. Oma teoses "Uudise käsiraamat" tõi ta välja seitse peamist uudisväärtust: mõjukus, ebatavalisus, prominentsus, konfliktsus, lähedus (nii füüsiline kui ka psüühiline), värskus, päevakajalisus.
Ciril Kosmač
Ciril Kosmač (28. september 1910 Slap ob Idrijci – 28. jaanuar 1980 Ljubljana) oli sloveeni kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema jutustus "Ballaad pasunast ja pilvest" ("Balada o trobenti in oblaku", sloveeni keelest tõlkinud Aleksander Kurtna, Tallinn: Eesti Raamat, 1982).
Mustika tänav
Mustika tänav on tänava nimi mitmes Eesti asulas:
Pikkjärve mõis (Palamuse)
Pikkjärve mõis (saksa keeles Pikjerw) oli Kaarepere mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Näljamüür
pisi|Näljamüür Näljamüür on Vana-Vigala mõisa pargi põhjapoolset külge piirav 222-meetrine paekivimüür.
Näljamüür sai nime 1867. aasta viljaikalduse järgi. Mõis laskis talupoegadel ehitada müüri, vastutasuks andis vilja. Et Vana-Vigala viirsavialal kive ei leidu, toodi ehitusmaterjal taliteed pidi üle Avaste soo Koonga kandist.
Näljamüür on arvatud ajaloomälestiseks, kui piirkonna ajaloo jaoks olulise tähtsusega ehitis.
Bookinghouse
Bookinghouse on Eesti veebireisibüroo, mis müüb Internetis veebisaidil bookinghouse.ee lennupileteid. Veebisaidi omanik on Leedu ettevõte Interneto Partneris.
2006 asutasid Andres Liinat ja Kaido Saarma ettevõte Bookinghouse AS. Ettevõte oli veebisaidi bookinghouse.net omanik.
Veebruaris 2008 müüdi Bookinghouse AS Leedu ettevõttele Interneto Partneris. Bookinghouse AS kustutati Äriregistrist 2010.
NATO pommitused Jugoslaavias
pisi|[[Novi Sadi pommitus 1999. aastal]] NATO pommitused Jugoslaavias oli Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni sõjaline operatsioon (NATO koodnimega "Operation Allied Force" ja Ameerika Ühendriikide koodnimega "Operation Noble Anvil") ajavahemikul 24. märts – 10. juuni 1999, et tõkestada Jugoslaavia Liitvabariigi vastupanu ja etnilist puhastust Kosovo sõjas. Hinnanguliselt hukkus üle 500 tsiviilisiku, kellest üle poole asus Kosovos. Jugoslaavia hinnangul on number üle kümne korra suurem.
Lubāna mõis
Lubāna mõis (saksa keeles Schloß Lubahn, läti keeles Lubānas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lubāna kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Lubāna piirkonnas Lubānas.
Ampelograafia
Ampelograafia (kr sõnadest ampelos 'viinapuu' + graphō 'kirjutan, kirjeldan') on pomoloogia haru, mis käsitleb viinapuuliike ja -sorte.
Teadusharu, mis uurib viinapuude kasvatamist, nimetatakse ampeloloogiaks.
Kunigami keel
Kunigami keel (Yanbarukutuba) on üks Okinawa keeltest, mida räägitakse põhiliselt Okinawa saare põhjaosas, kuid ka keskel. Nagu teised Okinawa keeled, kuulub ka kunigami keel Aasia areaali jaapani keelkonda, täpsemalt Ryūkyū keelte alla. Emakeelena rääkivate inimeste arv on 5000. 20−40-aastased räägivad kunigami keelt vaid kodus. Noorem generatsioon, alla 20-aastased, räägib vaid standardset jaapani keelt. Kunigami keelt tuntakse ka Nago dialekti nime all. Keel on väljasuremisohus.
Keelest
Kuigi kunigami keel on jaapani keelega üsna sarnane, on neis siiski erinevusi. Kunigami fonoloogiasse kuulub suur hulk rõhuga konsonante, sealhulgas sulg- ning ninahäälikud. Keeles on foneemid /h/ ja /p/ eraldi. Näiteks on kunigami keeles /haʔkáí/, jaapani keeles /akárí/. Mõlema tähendus on 'lamp', 'lambivalgus' või 'valgus'. Erinevuseks on algusfoneem /h/ ja keskel olev rõhuga foneem /k/. Samuti puudub jaapani keelele omane /r/ enne /i/-d.
Vaba juurdepääs
Vaba juurdepääs (inglise free access) on digitaalselt avaldatud ning Interneti kaudu vabalt ja tasuta kättesaadavat teadusinformatsiooni iseloomustav mõiste. Seda tuleb eristada terminist "avatud juurdepääs" (inglise open access).
Kõpu Vanaveski järv
Vanaveski järv (ka Kõpu Vanaveski järv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Vanaveski külas.
Järve pindala on 0,7 ha, keskmine sügavus 1,03 m, valgla suurus 374 km², kaldajoone pikkus 742 m ja vee maht 243 000 m³. Järv on paisutatud Kõpu jõele. Järves asub üks saar pindalaga 0,08 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Mongolikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Mongolikeelne Vikipeedia (mongoli keeles Монгол Википедиа) on Vikipeedia mongolikeelne versioon.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Meirāni mõis
Meirāni mõis (saksa keeles Meiran, varem Sophienhöh, läti keeles Meirānu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lubāna kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Lubāna piirkonnas Indrāni vallas.
Peter Handke
Peter Handke (sündinud 6. detsembril 1942 Griffenis Kärnteni liidumaal) on üks tänapäeva tuntumaid Austria kirjanikke ja tõlkijaid. Ta pälvis 2019. aasta Nobeli kirjandusauhinna.
Elust ja loomingust
Kohalikus külakoolis käinud väga hea õppeedukusega Handke astus 12-aastaselt omal algatusel Tanzenbergi katoliiklikku humanitaargümnaasiumi. Umbes samas vanuses hakkas Handke ka pikemaid tekste kirjutama ja avaldas neid gümnaasiumi ajakirjas Fackel. 1959. aastal, seitsmendas gümnaasiumiklassis, vahetas kirjanik taas kooli, kuna ei talunud hommikusi jumalateenistusi ja karme keeldusid. Ta asus õppima Klagenfurti humanitaargümnaasiumi.
1961 astus tulevane kirjanik Grazi ülikooli õigusteadust õppima. Ülikooliaastail sai temast ka kirglik kinokülastaja ja rokkmuusikahuviline. 1964 alustas kirjanik oma esikromaani "Die Hornissen" kirjutamist. See ilmus 1965, pärast mida katkestas Handke juuraõpingud ja pühendus täielikult kirjutamisele.
Handke läbimurre kirjanikuna toimus 1966. aastal, mil ta võttis teravalt sõna tollal tuntud saksakeelse kirjandusliku rühmituse "47 rühma" küündimatuse vastu. Oma kõnega puudutas Handke tabuteemat, sest "47 rühma" koosolekutel piirduti tõepoolest ainult konkreetsete tekstide üle arutlemisega, süvenemata kirjanduse kui sellise olemusse. Väga paljud kirjanikud olid Handkega nõus.
Samal aastal ilmunud ja lavastatud provokatiivne ja uuelaadne "Publikumsbeschimpfung" ('Publikumõnitus') süvendas veelgi tema kirjandusmaailma enfant terrible`i mainet.
1966 kolis Handke elukaaslase ja tulevase abikaasa Libgart Schwarziga viimase töö tõttu Düsseldorfi. 1970 abielu lagunes ja Handke jäi üksi kasvatama 1969. aastal sündinud tütart, kelle ema pühendus näitlejakarjäärile.
1971–1978 elas Handke Pariisis, seejärel kaheksa aastat taas Austrias. 1987–1990 rändas kirjanik mööda maailma ringi. Teine tütar sündis esimesest 22 aastat hiljem, tolle ema oli Handke teine abikaasa, prantsuse näitleja Sophie Semin. Viimased 17 aastat (kuni tänaseni) elab kirjanik Pariisi lähedal Chaville'is.
Lisaks kirjutamisele tõlgib Handke inglise, sloveeni, prantsuse, vana-kreeka keelest.
2007. aastal müüs Handke oma viimase kahe aastakümne käsikirjad ja materjalid n-ö eelpärandina poole miljoni euro eest Austria rahvusraamatukogu kirjandusarhiivile. Aasta hiljem andis kirjanik oma 66 päevikut aastatest 1966–1990 teadmata summa eest Marbachi saksa kirjandusarhiivi käsutusse.
Stiil ja teemad
Handke varastes teostes on põhiteemaks keel, ta kogeb ja peegeldab tegelikkust keeles ja keele kaudu ("Der Innenwelt der Aussenwelt der Innenwelt").
1970. aastate lõpul, alates jutustusest "Langsame Heimkehr" (1979), pöördus Handke tugevalt stiliseeritud ja metafooririkka keele poole, et kujutada oma eneseleidmisprotsessi.
1994 ilmunud romaaniga "Mein Jahr in der Niemandsbucht" pöördub Handke taas autobiograafiliste teemade juurde ning tegeleb raamatus kirjanikueksistentsi küsimustega. Alates romaanist "Bildverlust oder Durch die Sierra de Gredos" kritiseerib ta tänapäevast pildilise info üleküllust.
Vaidlused Serbia küsimuses
1996, kui ilmus Handke "Eine winterliche Reise zu den Flüssen Donau, Save, Morawa und Drina oder Gerechtigkeit für Serbien", puhkes massimeedias äge poleemika. Kriitikud heitsid Handkele ette Serbia sõjakurjategijate tegevuse mahendamist, Handke omalt poolt kritiseeris Serbia sündmuste kajastamise sõnakasutust meedias.
1999. aastal andis Handke protestiks NATO õhurünnakute vastu endise Jugoslaavia aladel tagasi Georg Büchneri auhinna ning astus välja rooma-katoliku kirikust, kuna paavst ei reageerinud rünnakuile tema arvates piisavalt konkreetselt.
2006. aasta märtsis pidas kirjanik Slobodan Miloševići matustel hauakõne, mis puhus vastuolud uuesti lõkkele. Kõnes nimetas ta ajakirjanduse keelekasutust Miloševićist kirjutades "häbituse keeleks" ning ütles, et ta ei tulnud matustele mitte poolehoiust Miloševići, vaid mitte-ajakirjandusliku, mitte võimul oleva keele vastu. Ta küsib kõne lõpetuseks: "Kas siis see, kui ei taheta olla kohtualuse süü tunnistaja, tähendab kohe, et tunnistatakse tema süütust? "Kahtlemata", kasutades üht võimuloleva keele lööksõna?". Matusekõnega seoses võeti Pariisi Comédie-Française teatri mängukavast maha Handke näidend "Spiel vom Fragen oder Die Reise ins sonore Land", mis põhjustas nii palju kriitikat kui poolehoidu.
2008. aastal avaldas Handke Prantsuse ajalehes Le Figaro väikese kommentaari, milles meenutas Jugoslaavia ühist ajalugu ja riigi võitu natsionaalsotsialistide üle ning nimetas lääneriike "mustlasriikideks".
Vertical Aerospace
Vertical Aerospace on Ühendkuningriikide lennundusettevõte Bristolis, mis loodi 2016. aastal. Ettevõtte looja on Stephen Fitzpatrick, kelle eesmärk oli luua ettevõte, mis tegeleks lennunduse süsinikuvabaks muutmisega. Selleks kasutab ettevõte teadmisi ja oskusi nii lennundusest, energiatööstusest, kui ka autotööstusest. 2017. aastal ehitas Vertical Aerospace nende esimese eVTOL-i õhusõiduki VA-X1, mille esimene lend toimus samal aastal. Aastal 2018 sai VA-X1 Ühendkuningriikide lennuametilt lennukõlbulikkuse loa.
Aastal 2019 tõusis õhku Verticali teine eVTOL-i õhusõiduk VA-X2. Samal aastal hakati koostööd tegema ettevõttega Honeywell International Inc. 2020. aastal avalikustas Vertical Aerospace oma järgmise õhusõiduki VA-X4. Lisaks sellele esitas 2020. aastal Ühendkuningriikide valitsus neile hanke targa laadija jaoks. 2021. aastaks ehitati Rolls-Royce’i, Solvay ja Microsofti abiga VA-X4 valmis. Samal aastal saadi erinevatelt lennufirmadelt 1350 selle õhusõiduki tellimust. 2022. aastal tehti VA-X4-ga esimene katselend ning aastaks 2024 loodetakse saada EASA-lt (European Aviation Safety Association) tüübisertifikaadi.
VA-X1
VA-X1 oli Vertical Aerospace’i esimene eVTOL-i õhusõiduk.
VA-X2
VA-X2 on teine eVTOL-i õhusõiduk, mille Vertical Aerospace on loonud.
VA-X2 omadused on järgmised :
VA-X4
X4 loodi koostöös Rolls-Royce’i, Solvay, Microsofti ja Honeywelliga. Rolls-Royce aitas luua kerget ja turvalist elektrilist jõuajamit ning Microsoft aitas tarkvaraga. Honeywell pakkus avioonikat, mis on kasutuses ka F-35 hävituslennukis ja Solvay panustas kere ehitamisega. Erinevaid tehnoloogiaid kasutades on VA-X4 vaiksem kui ükski teine sarnaseid ülesandeid täitev õhusõiduk, piloodil lihtsam juhtida ja hinna poolest soodne. VA-X4 teadaolev maksumus on 2022. aasta seisuga umbes 4 miljonit dollarit.
VA-X4 omadused on järgmised :
Partnerlused
Vertical Aerospace teeb koostööd eri ettevõtetega erinevatest valdkondadest: Solvay on keemiatööstuse ettevõte, Microsoft tegeleb tarkvaraarendusega, Honeywell tegeleb lennunudsalase äriga, Rolls-Royce on autotööstuse gigant. Lisaks partnerlustele on Vertical Aerospace saanud tellimusi VA-X4-le sellistelt ettevõtetelt nagu Virgin Atlantic, American Airlines ning Avolon.
Virumaa poistekoor
Virumaa Poistekoor on Lääne-Viru maakonnas Rakveres aastast 1991 tegutsev poistekoor. Esimesed dirigendid olid Terje Silla ja Raivo Narits. Praegused dirigendid on Kuno Kerge ja Tõnis Sarap.
Koori on juhatanud ka Hirvo Surva, Elene Altmäe ja Sander Tamm. Koori direktor on Ello Odraks. Poistekooris on laulnud 150 poissi. Praegu laulab seal umbes 50 poissi.
Aleksander Teetsov
Aleksander Teetsov (4. märts 1891 Pärnu – 25. juuli 1946 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja Endla teatri direktor.
Ta lõpetas aastal 1906 Pärnu linnakooli, õppis elektrikuks ja töötas firmas AEG. Lavategevust alustas ta aastal 1907 Pärnu seltsides, aastatel 1909–1911 õppis ta Endla seltsi lähetusel Vanemuise teatris Karl Menningu juures teatrijuhiks ja töötas ühtlasi näitlejana.
Ta oli kutselise Endla teatri asutajaid ning aastatel 1911–1914, 1922–1924 ja 1925–1932 näitleja, näite- ja teatrijuht. Aastatel 1914–1916 oli ta Vanemuise teatri näitleja, aastatel 1916–1922 Draamateatri (oli Pandorini Rahvateatri näitleja ja liitus seejärel Tallinna Tööliste Teatri trupiga; aastatel 1918–1919 oli Venemaal vangis) näitleja. Aastatel 1924–1925 oli ta Ugala teatri näitleja ja direktor ning aastatel 1932–1944 Tallinna Töölisteatri ja aastatel 1944–1946 Noorsooteatri näitleja. Ta on mänginud kuuldemängudes ("Kosjasõit", 1941).
IPad 3
pisi|iPad 3 pakend avatuna iPad 3 on kolmanda põlvkonna iPad, tahvelarvuti USA ettevõttelt Apple Inc. iPad 3 on kujundatud ühe inimese liikuva töökoha suhtlemisliidesena Internetiga ja seeläbi teiste inimestega. Seda tutvustati tarbijatele 7. märtsil 2012 Californias San Franciscos Yerba Buena kunstikeskuses.
Otto von Budberg
pisi Parun Otto von Budberg (täisnimi saksa keeles Otto Bernhard Freiherr von Budberg-Bönninghausen, vene keeles Отто́н Рома́нович Бу́дберг; 18. veebruar 1850 Tallinn – 17. veebruar 1907 Kivi-Vigala) oli Eestimaa mõisnik ja rüütelkonnategelane.
IPad 3
Tehnilised andmed
iPad 3 on 241 mm kõrge, 185,7 mm lai ja 9,4 mm paks ja kaalub kas 652 g (ainult Wi-Fi) või 662 g (Wi-Fi+4G). Selle ekraan on 9,7-tolline ja selle lahutusvõime on 2048x1536 pikslit, mis teeb pilditiheduseks 264 pikslit tolli kohta. Tema Wi-Fi on 802.11a/b/g/n, protsessor on ASX ja operatsioonisüsteem on iOS 5. Mälu on seadmel 16, 32 või 64 GB. Seadmel on 42,5-vatt-tunnine USB kaudu laetav liitiumpolümeeraku ja 5 megapiksli suurust fotot teha võimaldav iSight, mis võimaldab salvestada 1080p 30 kaadrit sekundis.
Otto von Budberg
Budbergide suguvõsast pärit parun Otto Bernhard von Budberg sündis Vanamõisa mõisniku ja Eestimaa rüütelkonna sekretäri parun Reinhold (Roman) Friedrich von Budberg-Bönninghauseni (1816–1858) ja Vanamõisa ning Seira pärijanna vabapreili Alexandra Elisabeth Clodt von Jürgensburgi (1829–1898) vanima lapsena.
IPad 3
Kriitika
Sidevahendina ei ole iPad 3 Eestis kasutatav 4G-mobiilsidevõrgus. Puudub eestikeelne kasutajaliides. 15. märtsi 2012 seisuga pole iPad 3 mõeldud Eestis turustamiseks, Apple'i veebis on eestikeelsena näha ainult vana mudelit iPad 2. Ramona Emerson avaldas ajalehes Huffington Post artikli "6 puudust, mis kriitikutele Apple'i uue tahvelarvuti juures ei meeldi": Positiivse poole pealt võib öelda, et uue iPad-i suurim muudatus on aku. Kõigest hoolimata on uus iPad tahvelarvutitest endiselt parim.
Otto von Budberg
Otto von Budberg oli Läänemaa kreisisaadik, 1893–1902 Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa rüütelkonna maanõunik.
IPad 3
iPadi mudelid ajateljel
<!-- kommenteerin välja kuni korda saan
Otto von Budberg
Talle kuulus Vanamõisa (Võhma-Vanamõisa) mõis, Kirbla kihelkonnas Haapsalu kreisis.
IPad 3
iPadi mudelid ajateljel
väljakommenteerimise lõpp -->
Otto von Budberg
Ta mõrvati 17. veebruaril 1907 Kivi-Vigalas.
Perekond
Otto von Budberg abiellus 17. augustil 1882 Aasperes vabapreili Elisabeth Alexandrine von Dellingshauseniga (1860–1896), kes oli Aaspere mõisniku ja rüütelkonna peamehe Nikolai von Dellingshauseni ja Alexandrine von Weissi tütar. Abielust sündisid:
Buddha Air
pisi Buddha Air on 1996. aastal asutatud Nepali lennufirma, mille peakontor asub Kathmandus Tribhuvani rahvusvahelises lennujaamas.
Lennufirma pakub Nepalis ja Indias nii riigisiseseid kui ka rahvusvahelisi lende. Buddha Air pakub lende 18 sihtkohta, millest 12 on riigisisesed ja 6 rahvusvahelised. Buddha Air oli 2018. aastal reisijate arvu poolest suurim kodumaine lennuettevõte.
Ajalugu
Esimene lend tehti 11. oktoobril 1997 Beech 1900 D tüüpi lennukiga. Buddha Airi üks esimesi lendusid oli Everesti mäeni ja tagasi. Pardal oli 16 reisijat. Esimese lennu tunnus on BHA 100. Seda reisi pakutakse ka tänapäeval. Üks populaarsemaid lende, mida Buddha Air pakub, on lend ümber Ida-Nepali kahekümne kõrgeima mäetipu.
Järgnevatel aastatel lennufirma arenes ja Buddha Airi lennukipark suurenes seitsme Beechcraft 1900 D lennuki võrra, millest kaks on siiani kasutusel. 2008. aastal hangiti Buddha Air International Finance Corporationilt laenuga lisaks kaks 70-kohalist ATR 42 lennukit, et suurendada nende riigisiseseid lende Nepalis. 2010. aastal osteti juurde veel kaks ATR 72-500 lennukit. Buddha Airi lennufirma lennukipargis on 14 lennukit. 2021. aasta jooksul plaanis Budhha Air hankida kolm lisalennukit Airbus A320. Hetkel on lennufirmal kolm lennukit ATR 42-300, üheksa lennukit ATR 72-500 ja kaks lennukit Beechcraft 1900D.
2020. aastal kuulutas Buddha Air, et asustab järgmisel aastal tütarettevõtte Yashodhara Air, mille tegevusala on kaubavedu Nepali väiksemate lennuväljade vahel. Selleks, et Nepali mägistel maastikel saaksid lennukid maanduda, hakatakse kasutama STOL-lennukeid ehk lühikeseks tõusuks ja maandumiseks mõeldud lennukeid. Yashodhara Air plaanib alustada tegutsemist 2022. aastal.
Surendra Bahadur Basnet
S. Basnet õppis ülikoolis õigusteadust ja töötas 1964. aastast Nepali ülemkohtus kohtunikuna. Nepali tolleaegne kuningas Mahendra tegi talle ülesandeks läbi viia riigi esimesed valimised. Surendra Bahadur Basnet on kuulunud Nepali pressinõukokku ja olnud mitme valitsuskomisjoni esimees kuni 1990. aastani. Pärast nelja aastakümmet avalikku teenistust otsustas Basnet minna erru ja tegeleda oma talupidamisega. Aastaid hiljem otsustas Basnet koos oma poegadega asustada lennufirma Buddha Air ja on alates 1996. aastast selle firma esimees.
Friedrich Kasimir (Pfalz-Zweibrücken-Landsberg)
Friedrich Kasimir (10. juuni 1585 – 30. september 1645) oli Landsbergi hertsog aastatel 1604 kuni 1645.
Elu
Friedrich sündis Zweibrückenis Johann I ja Magdalena von Jülich-Kleve-Bergi teise pojana. Pärast isa surma aastal 1604 jaotasid Friedrich Kasimir ja tema vennad valdused; Friedrich Kasimir sai territooriumi Alsace'is ümber Landsbergi. Ta suri Montfort-en-Auxois's ja maeti Zweibrückenis Alexanderkirchesse.
Abielu
Friedrich Kasimir abiellus 4. juulil 1616 prints Willem I tütre Emilia Antwerpiana van Nassauga ja nad said järgmised lapsed:
Ērgļi piirkond
Ērgļi piirkond (läti keeles Ērgļu novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Piirkond moodustati 2006. aastal kolmest vallast (Ērgļi, Jumurda ja Sausnēja vallad). 2021. aastal liideti Ērgļi piirkond Madona piirkonnaga.
Norra jäähokikoondis
pisi|150px|Norra koondise võistlusriietus [[2018. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused|2018. aasta maailmameistrivõistlustel]] Norra meeste jäähokikoondis esindab Norrat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Casus fœderis
Casus fœderis tähendab ladinakeelse väljendina alliansijuhtumit – tavaliselt on see seotud vastastikuse kaitse paktiga.
Diplomaatilistes tingimustes tähendab see juhtumit, kus mängu tulevad poolehoidjatevahelised liidusuhted. Sõjategevuses (samaväärse casus belli tähenduses) võib see kaasata süütegusid või ähvardusi enda liitlase või liitlaste suhtes.
Jaan-Reinhold Klaar
Jaan-Reinhold Klaar (ka Jaan Reinhold Klaar; 14. oktoober 1911 Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. mai 1983 Tartu) oli eesti piimandusteadlane ja mikrobioloog.
Ta lõpetas 1930. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi humanitaarharu. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1931–1937 ja lõpetas 1940. aastal põllumajandusteaduskonna. Oli korporatsiooni Ugala liige.
Ta kaitses 1962. aastal väitekirja "Piimhappebakterite esinemise ja füsioloogiliste omaduste võrdlev uurimus sileeritavate taimede epifüütses mikroflooras Eesti NSV-s" ning sai bioloogiakandidaadi kraadi. Ta kaitses 1971. aastal doktoriväitekirja, kuid doktorikraad jäi kinnitamata, sest väitekiri olevat läinud atesteerimiskomisjonis kaotsi. Ta valmistus uuesti kaitsma doktoriväitekirja 1983. aastal, kuid tema surm katkestas selle protsessi.
Ta töötas aastatel 1937–1941 mitmel pool Eestis piima- ja juustutööstustes. Ta tegi õppereisi aastatel 1938–1939 Saksamaale, Austriasse, Šveitsi, Taani, Rootsi ja Soome. Ta oli aastatel 1941–1944 Tallinna Piimandusameti konsulent.
Aastatel töötas Klaar 1944–1945 Tallinna Toitlustustehnikumi mikrobioloogiaõpetajana. Aastatel 1945–1951 oli Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna õppejõud, 1951–1983 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud, alates 1963. aastast dotsent.
Tal on ilmunud umbes 50 trükist piimanduse alalt.
Donald Olding Hebb
Donald Olding Hebb FRS (22. juuli 1904 Chester, Nova Scotia – 20. august 1985) oli Kanada psühholoog, kes oli mõjukas neuropsühholoogia alal.
Ta püüdis mõista neuronite funktsiooni õppimisel. Ta tutvustas oma 1949. aasta töös "Käitumise organisatsioon" Hebbi õppimisteooriat. Teda on nimetatud neuropsühholoogia ja neuronaalse võrgustiku isaks.
Elva meeskoor
Elva Meeskoor on Tartu maakonnas Elvas aastast 1959 tegutsev meeskoor.
Donald Olding Hebb
Elukäik
Donald Hebb sündis Chesteris Nova Scotias ja oli pere neljast lapsest vanim. Ta elas oma vanemate Arthur M. ja M. Clara (Olding) Hebb kodus kuni 16-aastaseks saamiseni.Mõlemad ta vanemad olid arstid. Donaldi ema õpetas teda kodus kuni 8-aastaseks saamiseni. Algkoolis jättis Donald mitu klassi vahele. Ta hakkas 10-aastaselt käima 7. klassis. Küll aga tuli tal mässumeelsuse autoriteedile allumatuse tõttu korrata 11. klassi. Kaks aastat hiljem ta siiski lõpetas kooli.
Elva meeskoor
Kooris laulab 21 meest.
Koori dirigent on Meelis Roosaar.
Donald Olding Hebb
Elukäik
Donaldi unistuseks oli saada kirjanikuks. Ta astus Dalhousie Ülikooli, et saada romaanikirjutajaks. Pärast kooli oli ta mõnda aega õpetaja enda vanas koolis, siis sai temast farmer Albertas ja pärast seda rändas ta ringi ja töötas Quebecis laboris. Oma rännakute ajal puutus ta kokku Sigmund Freudi, William Jamesi ja John B. Watsoni töödega, mis panid teda kaaluma psühholoogia eriala. 1928. aastal sai temast osalise koormusega psühholoogia magistrant McGilli Ülikoolis. Samal ajal määrati ta Montréali probleemsete õpilaste kooli direktoriks. Ta nägi oma ülikooliaegsete kolleegide Kelloggi ja Clarkiga, kooli olukorra parandamiseks kõvasti vaeva.
1934. aasta algul oli Hebbi elu madalseisus. Abikaasa hukkus autoõnnetuses Donaldi 29. sünnipäeval (22. juuli 1933). Tema töö Montréali koolis läks halvasti, kuna tema innovaatilisust ei hinnatud. McGilli Ülikool keskendus haridusele ja intelligentsusele, kuid Hebb ei olnud enam huvitatud füsioloogilisest psühholoogiast ja oli sealsete eksperimentide metodoloogia osas kriitiline. Ta otsustas Montréalist lahkuda ja kirjutas Robert Yerkesile Yale'is, kus talle pakuti doktoriõppe kohta. Kuid Babkin veenis Hebbi Karl Lashley juurde õppima minema.
1934. aasta juulis läks Hebb Chicago ülikooli Lashley juurde õppima. Ta väitekirja pealkirjaks oli "Ruumilise orientatsiooni ja kohaõppimise probleem". Hebb koos kahe kaasõpilasega järgnes 1935. aasta septembris Lashleyle Harvardi ülikooli, kus tal tuli oma väitekirja muuta. Harvardis uuris ta varajase visuaalse deprivatsiooni mõjusid suuruse ja heleduse tajule rottidel. 1936. aastal omandas ta Harvardis doktorikraadi. Järgneval aastal töötas ta Lashley uurimisabilisena ja Edwin G. Boringu õpetamisabilisena sissejuhatava psühholoogia aines Radcliffe'i ülikoolis. Tema Harvardi väitekiri avaldati ja ta lõpetas ka väitekirja, millega tegi algust Chicago ülikoolis.
Koos N. W. Mortoniga lõi ta täiskasvanute arusaamise testi ja pildianomaaliatesti. Kasutades Pildianomaalia testi pakkus ta esimest korda välja, et parem temporaalsagar on seotud visuaalse äratundmisega. Lisaks tõestas ta, et suurte frontaalsagara osade eemaldamisel oli väike mõju intelligentsusele. Hebb veendus, et frontaalsagaratel on instrumentaalne roll õppimisele vaid varases elus.
1939. aastal asus ta õpetama Queen'si ülikoolis. Selleks, et testida oma teooriat frontaalsagarate rolli muutumisest elu jooksul, kavandas ta koos Kenneth Williamsiga Hebbi-Williami labürindi rottidele. Seda meetodit on hiljem kasutatud paljudes loomade intelligentsust mõõtvates uuringutes. Hebb kasutas labürinti testimaks, erinevatel arenguastmetel pimestatud rottide intelligentsust. Katsed näitasid, et varastel kogemustel on püsivad mõjud probleemilahenduse võimele täiskasvanud rottidel. Sellest sai üks peamisi arengupsühholoogia printsiipe.
1942. aastal läks ta tagasi Orange Parki Floridas, et töötada jälle koos Karl Lashleyga. Ta uuris primaatide käitumist ja töötas välja emotsionaalsuse teste šimpansitele. Katsed olid mõnevõrra ebaedukad, kuna šimpanside õpetamine osutus raskeks. Seal töötamise jooksul kirjutas ta teose "Käitumise organisatsioon: neuropsühholoogiline teooria", millest sai läbimurdeline raamat, mis seadis esikohale teooria, et ainus käitumise seletamise viis on vaadata käitumist aju talitluse kaudu.
Hiljem naasis ta McGilli ülikooli, kus temast sai psühholoogia professor ja osakonna juhataja. Seal töötas ta jälle koos Penfieldiga ning tema õpilasteks olid teiste hulgas Mortimer Mishkin, Haldor Enger Rosvold ja Brenda Milner, kes jätkasid tema ja Penfieldi varasemaid töid inimaju kohta.
Mare Ruusalepp
Mare Ruusalepp (aastani 1969 Kukk; sündinud 10. märtsil 1943 Tartus) on eesti astrofüüsik.
Elulugu
Ta lõpetas 1961. aastal Elva Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli astrofüüsikuna. 1983. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Oпределение угла наклона и скорости вращения В0-В3 звезд".
Aastatel 1968–1974 oli Mare Ruusalepp Tartu Observatooriumi insener, 1974–1995 nooremteadur ja teadur, 1995. aastast teadussekretär. Ta on koostanud Tartu Tähetorni kalendrid aastateks 2007–2009 ja 2011. Samuti juhib ta Tartu Observatooriumi juures tegutsevat astronoomide MTÜd Stellaarium, mis toetab loodusteaduslikku kooliharidust ja populariseerib teadust. 2008. aastal pälvis MTÜ Stellaarium ja Mare Ruusalepp Tõraveres huvilistele "taevaste asjade juurde" ekskursioonide korraldamise eest Eesti teaduse populariseerimise auhinna. 2015. aastal pälvis ta pikaajalise teaduse ja tehnoloogia süstemaatilise populariseerimise eest Tiiu Silla nimelise elutööpreemia.
Ta on Zonta Internationali Tartu klubi asutajaliige.
Teadustöö
Mare Ruusalepa peamised uurimisvaldkonnad on mittestatsionaarsete tähtede füüsika, Be-tähtede pöörlemine ja noovade keemilise koostis. Ta on avaldanud 23 teadustrükist.
Tunnustus
2021 Tartu Ülikooli Tänutäht
Isiklikku
Mare Ruusalepp on rätsepa tütar ja Arno Ruusalepa ema.
Movša Feigins
Movša Feigins (28. veebruar 1908 Dvinsk – 3. oktoober 1950 Buenos Aires) oli Läti ja Argentina maletaja. Feigins tuli 1932. aastal Läti malemeistriks. Aastavahetusel 1936/1937 mängis ta Hastingsi turniiril, kus jäi jagama 3.–4. kohta (võitis Aleksandr Alehhin). 1937. aastal osales ta tugevakoosseisulisel Ķemeri turniiril, kus jagas 15.–16. kohta. 1939. aastal mängis taas Ķemeri turniiril. Seekord oli koosseis nõrgem ja Feigins sai kuuenda koha.
Feigins mängis Läti võistkonna koosseisus viiel ametlikul maleolümpial (1930, 1931, 1933, 1935, 1939) ja 1936. aastal Münchenis mitteametlikul maleolümpial. Augustis-septembris 1939 maleolümpial Buenos Aireses mängis ta meeskonna kolmandal laual. Läti sai võistkondliku seitsmenda koha. Pärast mänge otsustas Feigins seoses puhkenud sõjaga kodumaale mitte naasta.
Ta jätkas maleturniiridel osalemist. 1941. aastal toimunud Mar del Plata turniiril jagas ta 6.–9. kohta.
Otepää püss
pisi|[[Ain Mäesalu Otepää püssi koopiaga, 2006]]
Otepää püss on Otepää linnuse ühest ruumist 1955. aastal Osvald Saadre juhendatud kaevamistel leitud tükkideks purunenud algeline käsitulirelv. See jäi aastateks arheoloogiakogusse seisma nimetuse all "malmtoru tükid". Need määras algeliseks käsitulirelvaks Ain Mäesalu, kes avaldas ühtlasi artikli koos rekonstruktsioonjoonisega ja nimetas leidu üheks Euroopa vanimaks senileitud püsside hulgas. Püss on valatud pronksist, on eestlaetav ja lukuta. Püssi pikkus on u 17,5 cm.
Püssi dateering on seotud Otepää kivilinnuse hävinguga, mille Osvald Saadre dateeris (1966) linnuse põlengukihist leitud ja numismaatik Arkadi Molvõgini poolt määratud 26 hõbemündi põhjal 1396. aastasse, mida toetas esialgu ka Ain Mäesalu. Hiljem selgus, et üks müntidest on vermitud alles 1407. aasta paiku. Mäesalu analüüsis põhjalikult Otepää linnust puudutavaid kirjalikke allikaid ja teisi leide, mille põhjal pakkus välja, et linnus võis hävida kümme kuni paarkümmend aastat hiljem. Püss võis jõuda linnusesse siiski juba 1396. aastal, mil Tartu piiskop ja tema vasallid valmistusid sõjaks Liivimaa orduga, aga linnuse rusude alla jäi see aastaid hiljem. Jaak Mäll (2016) toetab seevastu Armin Tuulse varasemat (1942) seisukohta, et Otepää linnus eksisteeris veel hiljemalt 1477. aastal ja võib-olla isegi Liivi sõja ajal.
Luis Enrique
Luis Enrique Martínez García (tuntud kui Luis Enrique; ; sündinud 8. mail 1970 Gijónis) on Hispaania endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener.
Enrique mängis karjääri jooksul sellistes klubides nagu Sporting de Gijón, Madridi Real ja Barcelona. Ta tuli mängijana kolm korda Hispaania meistriks ja karika võitjaks.
Aastatel 2014–2017 juhendas ta Barcelona meeskonda. Klubi peatreenerina võitis ta üheksa karikat, sh 2014–15 hooaja UEFA Meistrite Liiga.
Klubikarjäär
Luis Enrique alustas oma karjääri 1989. aastal Sporting de Gijónis, kus ta mängis 45 mängu ja lõi 17 väravat.
1991. aastal siirdus ta Madridi Reali, kus ta võitis hooajal 1992–93 Hispaania karika ning tuli 1994–95 Hispaania meistriks.
Enrique liitus 1996. aasta suvel Madridi Reali rivaalklubiga Barcelona.
Hatiku Edejärv
Hatiku Edejärv on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Aarna külas, lõunapoolsem kahest Hatiku järvest.
Luis Enrique
Klubikarjäär
Barcelonaga võitis ta kaheksa aasta jooksul kaks korda La Liga ja Copa del Rey. Kokku mängis ta klubi meeskonnas 300 mängu ning lõi 109 väravat.
Hatiku Edejärv
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonna Peipsi alamvesikonda.
Morozov
Morozov (vene keeles Морозов) on vene perekonnanimi. Nime naissoost vorm on Morozova.
Hatiku Edejärv
Hatiku Edejärve pindala on 1,6 ha ja kaldajoone pikkus 510 m.
Luis Enrique
Klubikarjäär
Enrique lõpetas mängijakarjääri 2004. aastal, ta oli selleks ajaks mänginud kõikide klubide ja sarjade peale rohkem kui 500 mängu ja löönud üle 100 värava.
Morozov
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Morozov 563 inimesel: 529 mehel ja 34 naisel. Perekonnanimede levikult on Morozov meeste puhul 54. kohal. Perekonnanimi Morozova oli 599 naisel ja see oli levikult 53. kohal.
Venemaal on see levikult 11. perekonnanimi.
Luis Enrique
Koondisekarjäär
Luis Enrique mängis Hispaania jalgpallikoondises üheksa aasta jooksul 62 korda ja lõi 12 väravat.
Hispaaniat esindas ta kolmel korral jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja ühe korra Euroopa meistrivõistlustel. Ta lõi värava 1994. aasta MMil Šveitsi vastu ja 1998. aasta MMil Bulgaaria vastu.
Samuti mängis ta ka 2000. aastal ühe korra Astuuria jalgpallikoondist.
Treenerikarjäär
2008. aastal alustas Luis Enrique töötamist Barcelona B peatreenerina.
2011. aastal sai temast Itaalia kõrgliiga klubi AS Roma peatreener.
2014–15 hooajal aitas ta Kataloonia klubil võita nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga.
2015–16 hooajal tuli Barcelona Enrique käe all taas Hispaania meistriks ja karikavõitjaks. Meistrite Liigas langeti veerandfinaalis Madridi Atlético vastu.
8. märtsil 2017 tulid katalaanid tagasi Meistrite Liiga kaheksandikfinaalis Paris Saint-Germainiga võõrsil saadud 4:0 kaotusest, võites korduskohtumine Camp Noul 6:1. 27. mail 2017 juhendas ta Barcelona 3:1 võiduni Hispaania karika finaalis Alavésiga.
Aastatel 2018–2019 ning uuesti 2019–2022 juhendas ta Hispaania koondist.
Suvel 2023 sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubi Paris Saint-Germainiga.
Mängustiil
Tema peamine positsioon mängijana oli parem või ründav poolkaitsja, aga ta oli tuntud ka oma mitmekülgsuse poolest, olles oma karjääri jooksul mänginud igat positsiooni peale keskkaitsja ja väravavahi.
Peatreenerina
pisi|250x250px|Luis Enrique [[FC Barcelona|Barcelona peatreenerina 2014. aastal]]
Paul Maar
pisi|Paul Maar Leipzigi raamatumessil 2011 Paul Maar (sündinud 13. detsembril 1937 Schweinfurtis) on saksa kirjanik.
Lapsepõlv ja noorus
Paul Maari kasvatas pärast ema varast surma kuni isa uue abieluni teenijatüdruk. Kuna isa oli seejärel pikalt sõjavangis, kolis Paul koos kasuemaga Alam-Frangimaale Theresisse kasuvanaisa juurde. Vanaisal oli võõrastemaja, kus ta jutustas külalistele sageli pikki järjelugusid. Nii õppis Paul, kuidas teha sündmusest jutustus. Vanaisa julgustas teda ka väljamõeldud lugusid vihikusse kirja panema. Isa sõjavangist naastes kolis pere koju tagasi ning poisi elukeskkond muutus lugemisvaenulikuks, sest isa põlgas raamatuid. Pealegi oli vahetult pärast teist maailmasõda lasteraamatuid väga vähe saada. Kuna puudus ka avalik raamatukogu ning erakogud küsisid palju raha, laenas Paul Schweinfurti Ameerika maja raamatukogust täiskasvanute teoseid ja käis neid sõbra juures salaja lugemas.
Tema käsitöölisest isa oli kibestunud nii "untsuläinud" poja kui ka kaotatud vangla-aastate pärast. Paul Maari lapsepõlveaastad sundisid teda sageli olema tugevam, kui ta tegelikult oli. See kogemus kajastub ka paljudes tema raamatutes. Ühes intervjuus Hamburger Abendblattile ütleb Paul Maar, et lastekirjanikel ongi olnud äärmuslik lapsepõlv: nad on kas väga hästi hoitud nagu Astrid Lindgren või on neil olnud väga raske ja nad leiavad alles hiljem oma lapsepõlve, mis jäi õigel ajal olemata. Ennast loeb ta teiste hulka kuuluvaks.
Maar käis Schweinfurtis Alexander von Humboldti gümnaasiumis ning sai juba seal tuntuks oma kunstiande ja kirjutamisoskusega, mida rakendas koolilehes.
Ülikool ja töö
Paul Maar õppis Stuttgardi kujutavate kunstide akadeemias, töötades koolivaheaegadel lavakunstniku ja teatrifotograafina Maßbachi lossi frangi teatris. Pärast lõpetamist töötas ta kuus aastat koolides kunstiõpetajana.
Kirjanikutee
Kirjutama hakkas Maar siis, kui teatrijuht kurtis, et tal ei ole enam midagi uut lavale tuua. Tulemuseks oli Maari esimene näidend "Der König in der Kiste". Tema järgmist teatritükki "Kikerikiste" saatis suur edu ja seda mängiti ka välismaal.
Lasteraamatuid hakkas Maar kirjutama aga alles siis, kui tal endal lapsed sündisid. Olles pettunud tolleaegsete lasteraamatute kvaliteedis, kirjutas ta 1967 jutustuse tätoveeritud koerast ("Der tätovierte Hund"). Ta näitas käsikirja ühele Stuttgardi raamatukaupmehele, kes toimetas selle Friedrich Oetingeri kirjastusse. Kirjastuse juht teatas Maarile, et annab raamatu välja vaid juhul, kui autor kirjutab ka edaspidi lastele ega pea lasteraamatute kirjutamist hüppelauaks täiskasvanuile mõeldud kirjanduse juurde. Nii jäi Maar lastekirjanikuks, ehkki tal oli tegelikult plaanis kirjutada peamiselt täiskasvanuile.
Kunstiõpetajana tahtis Maar oma raamatu ise illustreerida, kuid kirjastus lubas seda alles siis, kui esimene raamat oli osutunud edukaks. Alates 1976. aastast töötab Maar vabakutselise kirjaniku ja illustraatorina. Ta on alates 1997 Saksa PEN-keskuse liige.
1998 asutas Paul Maar omanimelise stipendiumi, mis toetas algajaid laste- ja noortenäidendite kirjutajaid. Seda anti välja kümme aastat.
Paul Maari nime kannab Saksamaal 14 kooli.
Eurovisiooni laulud
Saatesari on kuueosaline, viies esimeses saates tutvustatakse lugusid ning valitakse iga saate parim, mis jõuab kuuendasse saatesse ehk finaali, kus valitakse välja parim lugu.
Paul Maar
Kirjanikutee
Perekond Paul Maaril on kolm täiskasvanud last ning ta elab Bambergis. Ta tõlgib koos abikaasa Nele Maariga inglise keelest lasteraamatuid. Ka tema tütar Anne Maar ja poeg Michael Maar on kirjanikud.
Looming
Paul Maar kirjutab laste- ja noorsooraamatuid, lastenäidendeid ja lastesaadete stsenaariume. Enamasti joonistab ta oma lugude tegelased ja raamatute pildid ise, ta on illustreerinud ka teiste autorite raamatuid. Paul Maari välja mõeldud tegelastest on kõige populaarsem Sams (Sams on tuletatud sõnast Samstag – 'laupäev'). Samsi-sari koosneb 7 raamatust, esimene ilmus 1973. aastal ja tõi kirjanikule kuulsuse, viimane tuli välja 2011. aastal. See sari sisaldab ka autobiograafilisi elemente, sest Samsi "adopteeritud" isa härra Taschenbier on sama häbelik ja tagasihoidlik, nagu oli noor Paul Maar. Sams on aga tema otsene vastand. Samsi välimuse kujundamisel rääkisid kaasa ka kirjaniku lapsed. Kirjanik ise on kõige rohkem rahul oma raamatutega "Lippels Traum" ja "Anne will ein Zwilling werden".
Tema 1972. aastast pärinevat näidendit "Kikerikiste" mängitakse siiani üle kogu maailma.
Hatiku Tagajärv
Hatiku Tagajärv on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Aarna külas, põhjapoolsem kahest Hatiku järvest.
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonna Peipsi alamvesikonda.
Hatiku Tagajärve pindala on 1,8 ha ja kaldajoone pikkus 510 m.
Aleksandr Kotov
pisi| Aleksandr Kotov (1967) pisi| Amsterdami [[maleolümpia (1954) kuueliikmelise võitjameeskonna autasustamine. Pildil: Kotov, Geller, Smõslov, Bronštein, Keres, Botvinnik ja FIDE ametnik (karikaga)]]
Aleksandr Aleksandrovitš Kotov (vene keeles Александр Александрович Котов; 12. august (vkj 30. juuli) 1913 Tula – 8. jaanuar 1981 Moskva) oli vene maletaja, maleliteraat ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951).
Kotov oli aastaid NSV Liidu Maleföderatsiooni aseesimees. Tegutses malekohtunikuna. Ta oli kahel maleolümpial võistluste peakohtunik (1972, 1974). Maletajana mängis ta kahel MM-i pretendentide turniiril (1950, 1953). 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Kotov oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.
Kotov mängis kahel korral Eestis: 1945. aastal tuli ta Tallinnas Eesti NSV lahtistel meistrivõistlustel ja 1947. aasta suvel Pärnu turniiril Paul Kerese järel teiseks. Detsembris 1947 sai ta Moskvas peetud Tšigorini mälestusturniiril viienda koha.
Kotov pääses kahel korral mängima MM-i tsoonidevahelisele turniirile ja mõlemal korral kvalifitseerus pretendentide turniirile. Pretendentide turniiril 1950. aastal Budapestis tuli ta kuuendaks ja 1953. aastal Zürichis jagas ta 8.–9. kohta.
Raakel
Raakel on liistnuga, mida kasutatakse üleliigse vedela materjali eemaldamiseks tasapinnalt.
Trükinduses kasutatakse raakleid siidi- ja fleksotrükis üleliigse värvi eemaldamiseks.
Aserbaidžaan 2014. aasta taliolümpiamängudel
Aserbaidžaan osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis nelja sportlasega, kes võistlesid kahel spordialal.
Aserbaidžaani esindasid Venemaalt pärit iluuisutajad Julia Zlobina ja Aleksei Sitnikov ning Grenadast pärit mäesuusataja Gaia Bassani Antivari ja Austriast pärit mäesuusataja Patrick Brachner.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Aserbaidžaani lippu riigi iluuisutamise föderatsiooni president Rahman Khalilov.
Viru järv
Viru järv (ka Viru paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Saarepeedi külas.
Järve pindala on 3,3 ha, valgla suurus 24 km² ja kõrgus merepinnast 54,5 m. Järv on paisutatud Viru ojale. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Puchaczów
Puchaczów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Łęczna maakonnas, Puchaczówi valla halduskeskus. Puchaczów asub Łęcznast ligi 7 km idas ja Lublini kesklinnast ligi 29 km idas.
Mõla
pisi|Mõla Mõla on ühelabaline tullita aer. Mõla kasutatakse näiteks kanuuga, süstaga, ruhega, haabjaga sõitmisel.
Raphaël Varane
thumb|Raphaël Varane (2011) Raphaël Xavier Varane (sündinud 25. aprillil 1993 Lille'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa kõrgeima liiga Premier League'i klubis Manchester United ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis RC Lens, debüteerides Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2010–11.
Aastatel 2011–2021 mängis Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real.
2021. aasta augustis siirdus ta Manchester Unitedi.
Koondisekarjäär
Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi ta 22. märtsil 2013 MM valikmängus Gruusia vastu.
Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 18. novembril 2014 sõprusmängus Rootsi vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaalis lõi ta värava Uruguay vastu. Finaalis alistati Horvaatia ja tuldi teist korda maailmameistriks.
Ta on esindanud Prantsusmaad koondises ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustest jäi ta vigastuste tõttu eemale.
Macintoshi kloon
Macintoshi kloon on personaalarvuti, mille tootja pole Apple, kuid mis kasutab Macintoshi või sellega ühilduvat püsivara ja süsteemi tarkvara.
Taust
Paljud teavad varaseid IBM PC kloone, näiteks Compaqit ja Delli. Vähem teatakse Macintoshi kloone. Aga juba enne IBM PC-d olid olemas Apple II kloonid. Apple esitles esmakordselt Apple II-t 1977. aastal. Apple II võimaldas kasutada värvilist kuva, tal oli klaviatuur ja arvutiga sai ühendada lisaseadmeid. Sellega tõusis Apple kohe müügitabelite tippu. Esimese personaalarvutite tootjana maailmas ületati müügikäive 1 miljard USA dollarit aastas.
Sellest said innustust paljud ettevõtted, kes lootsid sarnaste toodete abil saada edukaks. Seda üritati teha võimalikult odavalt, kasutades samu ROM-kiipe ja Apple II-ga ühilduvat tarkvara. Apple'i kloone saatiski kiiresti edu ja nad hõivasid suure osa turust. Selline tegevus oli võimalik, kuna Apple ei litsentseerinud toodetud tarkvara ega disaini. Apple'i tooteid klooniti maailmas umbes kahesajal korral. Paljud toodetud arvutid nägid välja täpselt samasugused kui Apple II.
Unitron
Unitroni esimene arvuti toodeti 1983 Saksamaal. See oli usaldusväärne seade, millesse oli sisse ehitatud klaviatuur nagu Apple II-l. Kasutati 1 MHZ 6502 A ja 2 MHZ Zilog 80 protsessoreid. Arvutitel oli 64 kB RAM-i, mis oli laiendatav kuni 128 kB-ni. Ettevõte tootis ka Macintoshi 512 kB kloone Brasiilias.
Unitron Mac 512
pisi|Originaalne Mac 512 K. Sarnase välimusega oli ka Unitron Unitron Mac 512 oli esimene Mac-tüüpi arvuti kloon.
Kuni Brasiilias ei lubatud mikroarvutite importi, tuli kohaliku turu nõudlust selliste arvutite järele rahuldada muul viisil. Unitron lõi arvuti Mac 512, mis oli sisuliselt suure Maci kloon.
Atari ST seeria
pisi|Atari ST seeria arvuti Seeria põhineb samal 8 MHz Motorola 680x0 protsessoril nagu oli varajasel Mac arvutil. Tegu oli Euroopa tasemel vägagi eduka arvutiga. Seadmel oli PC tüüpi arvutiga ühilduv flopiketas ja DOS menüüs ühilduv esitamise süsteem.
Bell & Howell Apple II Plus
pisi|Orginaalne Apple II pluss, millest valmistas firma Bell& Howell oma versiooni Apple'it kloonis ka Apple ise. Bell & Howell Apple II Plus oli limiteeritud versioon Apple II plussist. Muudeti peamiselt värvilahendust korpusel ja tagaküljele lisati rohkem porte. Arvuti oli võrreldes Apple II-ga suunatud AV-seadmetega ühildumisele. Esmaversioon oli suunatud eelkõige haridusele.