cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rehi
Konstruktsioonid ja tüpoloogia
Rehi on tavaliselt rõhtpalkhoone (mõisa rehed ka maakividest), mis koosneb rehetoast ja rehealusest. Rehetoa kõrgus on 3–4 meetrit, suurus 20–50 m2 ning seda köetakse ilma korstnata reheahjust. Lae all, 2 m kõrgusel, paiknevad taladele asetatud lahtised latid ehk parred, millele asetati viljavihud kuivama. Põrandad olid kas mullast või savist, hiljem ka kruusast või paeplaatidest. Rehetoa ahi oli pae- või maakividest küttekeha (u 1,5x2 m suur), millel puudus korsten. Rehealusel olid esi- ja tagaseinas vastastikku asetsevad väravad viljakoormaga sisse sõitmiseks ja vilja tuulamise ajal tuuletõmbuse tekitamiseks.
VII noorte laulu- ja tantsupidu
VII noorte laulu ja tantsupidu toimus Tallinnas 18.–20. juunil 1993.
Rehi
Konstruktsioonid ja tüpoloogia
Eraldi rehed ehitati antud piirkonna rehielamu põhiplaanile vastavalt. Nii oli suuremas osas Mandri-Eestis levinud nn põhjatüüp, kus rehetuba oli rehealusest kitsam ja asetses tervenisti rehealuse sees (n-ö ruum-ruumis). Lõuna-Eestis, Lääne-Saaremaal ja Hiiumaal esines nn lõunatüüp, kus rehetuba ja rehealune olid enam-vähem võrdse laiuse ja kõrgusega. Harvem esines ka rehtesid, kus oli kaks köetavat tuba ja nende vahel avar rehealune. Selline hoone võimaldas kuivatada rohkem viljavihke. Üksikuid näiteid on ka kahe rehealusega rehtedest. Mõnel juhul ehitati rehetuba rehealuse sisse nii, et rehetoa kõrvale jäid kitsad ruumid. Kohati oli rehetoa kõrval vastavas laiuses räästaalune.
VII noorte laulu- ja tantsupidu
Hariliku pidude toimumisrütmi kohaselt pidanuks iseseisvuse taastanud Eesti esimene noortepidu leidma aset juba 1992. aastal, kuid seda pärssisid nii ettevalmistusaja nappus kui rahapuudus. Teisalt sai pidu osaks Eesti vabariigi 75. aastapäeva tähistamisest.
Rahapuudus kimbutas laiemalt kogu peoprotsessi ja ka peo läbiviimist. Näiteks piduliste toitlustamise raha saadi kokku vaid mõni nädal enne suursündmust. Leedus aga jäi noortepidu samadel põhjustel hoopis vahele.
Laulupidu
Laulupeo kunstiline juht oli helilooja René Eespere. Kava koosnes varasemate laulupidude meeldejäävamatest lugudest ning noorema põlvkonna heliloojate loomingust Esimest korda jõudsid laulupeole näiteks Raimo Kangro ja Rein Rannapi teosed. Ühendkoor laulis peo lõpus Tõnis Mäe, Alo Mattiiseni ja René Eespere teosed.
Ka dirigentide hulgas oli palju debütante, näiteks Olari Elts, Riho Leppoja, Aarne Saluveer, Hirvo Surva ja Raul Talmar.
Kui piduliste rongkäik peeti suvesoojuses ja päikesepaistes, siis laulupeo alguseks hakkas sadama võrdlemisi tihedat vihma, mis ei vaibunud peaaegu kogu kontserdi vältel. Teisalt ei rikkunud see peo energiat, sest peo lõpus läksid Tõnis Mäe "Palve" ja "Koit" korduvale taasesitusele ning noored lauljad ei soovinud kuidagi laulukaare alt lahkuda.
Sellel peol oli esimest korda üle-eestilise laulupeo kavas Peep Sarapiku/Juhan Liivi "Ta lendab mesipuu poole".
Aruküla vald (Koeru kihelkond)
Aruküla vald (saksa keeles Arroküll) oli vald Järvamaal Koeru kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Väinjärve vallaga.
Margo Uusorg
Margo Uusorg (sündinud 11. juulil 1979 Nõval ) on eesti jooksja.
Ta on viiekordne (2000, 2001, 2003, 2005, 2006) maailmameister naisekandmises. Margo vend Madis Uusorg võitis võistlused 2004. ja 2007. aastal.
Pendilia
Pendilia (ainsus pendilium, ladinakeelsest sõnast pendulus 'rippuv') on krooni, votiivkrooni, hilisantiikse kamelaukioni või risti (crux gemmata) küljes rippuvad ehisripatsid või ketikese otsas rippuvad kaunistused, eelkõige iseloomulikud varakeskaegsetele kullassepataiestele. Pendilia on väärismetallist, vahel vääriskividest, see võib olla kujundatud kirjatähtede kujulistena, näiteks risti puhul võivad ripatsid olla alfa ja oomega kujulised, votiivkroonide puhul anda kokku annetaja nime. Säilinud kroonid, millel on pendilia, on mitu Guarrazari aardest pärit votiivkrooni, Aragoni Constance'i kroon ja Ungari Püha kroon.
Pajula
Pajula on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pajula 430 inimesel: 197 mehel ja 233 naisel. Perekonnanimede levikult on Pajula meeste puhul 302. kohal ja naiste puhul 269. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,92.
Mihhail Koršunov
Mihhail Koršunov (sündinud 1. jaanuaril 1963 Moskvas) on endine Eesti jäähokimängija.
Ta on mänginud muu hulgas klubides Tallinna Talleks, Kreenholm/Narva 2000.
Sai Mai
Sai Mai (tai สายไหม) on Bangkoki linnaosa (khat). Sai Mai asub Bangkoki põhjaosas.
Linnaosa koosneb kolmest asumist (khwaeng): Sai Mai, O Ngoen ja Khlong Thanon.
Sai Mai on kõige suurema elanike arvuga Bangkoki linnaosa.
Dangė
Dangė (ülemjooksul Akmena) on jõgi Leedus. Jõgi läbib Kretinga rajooni (selle territooriumil kannab ta Akmena nime) ja Klaipėda rajooni.
Jõe pikkus on 62,5 km ja valgla on 595 km². Jõe lang on 0,88 m/km. Jõel asub neli paisjärve.
Dangė läbib Kretinga linna ja Kretingalė alevit. Suurim asula selle jõe kaldal on Klaipėda linn paigas, kus jõgi suubub merre. Seal on Dangė sügavuseks 5-7 meetrit.
Barnstorfi ühisvald
thumb|Vapp
Barnstorf on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Selle keskus on Barnstorfis. Selle pindala on 205,76 km². 31. detsembril 2015 elas seal 12 016 inimest.
Carl Eduard Aspelund
Carl Eduard Aspelund (ka Karl Edvard Aspelund; 31. oktoober 1816 Kuopio – 24. märts 1902 Mäntsälä) oli Eesti ja Soome vaimulik.
Aspelund lõpetas Kuopios elementaarkooli ja Porvoos gümnaasiumi. Aastatel 1834–1846 õppis ta (immatrikuleeriti ) Helsingi Ülikoolis filosoofiat ja usuteadust. Ordineeriti 19. mail 1847 õpetajaks. Kaitses 22. juunil 1847 Helsingis filosoofiamagistri (Mag. fil.) väitekirja.
Ta oli pärast ordineerimist adjunktõpetajaks Kuopios, aga ka Tohmajärvil ja Kitees (mõlemad Põhja-Karjala maakonnas, Ida-Soome läänis. Juunis 1852 kutsuti ta Peterburi Soome Maria koguduse adjunktõpetajaks, samaaegselt oli ta kirikukooli õpetaja. Aastatel 1853–1859 oli ta (kutsuti 7. septembril/19. septembril 1853, introdutseeriti 25. oktoobril/6. novembril 1853) Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja, oli samaaegselt ka mereväedivisjoni vaimulik. Võttis 22. jaanuaril/3. veebruaril 1858 puhkuse, lahkus 4. juulil/16. juulil 1859 ametist. Aastatel 1858–1865 oli ta Soome ametliku ajalehe Suomen Julkisia Sanomia vastutav toimetaja. Oli aastatel 1864–1895 Mäntsälä koguduse õpetaja, sai 10. detsembril 1889 praostiks. Jäi aastal 1895 emerituuri.
Isiklikku
Aspelund oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Johanna Marie (1825–1866) isa Karl Fredrik Calonius oli Tohmajärvi abipastor. Tema teise naise Berta Sofia (1832–1906) isa Anders Johann Sjögren oli keeleteadlane (osseedi ja gruusia keele uurija, aga ka liivi ja komi keele uurija), ajaloolane, etnograaf ja rännumees, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.
Luige tänav (Paide)
Luige tänav on tänav Paides.
Tänav algab Tiigi tänavalt, kulgeb paralleelselt Koidu ja Laia tänavaga (nende kahe vahel) kirdesse ja ristub Soo tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Bruchhausen-Vilseni ühisvald
Bruchhausen-Vilsen on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Selle keskus on Bruchhausen-Vilsen.
Samtgemeinde Bruchhausen-Vilsen koosneb järgmistest valdadest:
Liivi Loide
1991–1993 oli Loide Jõgeva maakohtu kohtuniku stažöör.
2006. aastal liideti Jõgeva maakohus Tartu maakohtuga. 2012. aasta kevadest on Loide Tartu maakohtu esimees.
Ta on kuulunud Eesti Kohtunike Ühingu üheksaliikmelisse juhatusse perioodil 30. november 2007 kuni 29. november 2013. Kusjuures, novembrist 2011 kuni novembrini 2013 oli ta ühingu aseesimees.
Antsla Muusikakool
pisi|Antsla Muusikakool tegutseb samas hoones [[Antsla kultuuri- ja spordikeskusega]] Antsla Muusikakool on muusikakool Võru maakonnas Antslas. Kool asutati 1973.
Kooli direktor on Jaan Tamm.
Lennuki pardasalvesti
pisi| Piloodikabiini helisalvesti ja pardasalvesti pisi| Venemaa lennukites kasutatav pardasalvesti Lennuki pardasalvesti ehk must kast on elektrooniline andmete registraator lennuki seadmete seisukorra ja juhtimiskorralduste jäädvustamiseks.
Lennukites on kaks salvestit: piloodikabiini helide registraator ning lennuandmete registraator. Mõlemad kasutavad elektroonset mälu, aga registreerimispõhimõte on nagu see oli silmuslindiga magnetilisel helisalvestusseadmel – maksimaalse registreerimiskestuse ületamisel hakatakse varasemat registrogrammi üle kirjutama.
Piloodikabiini helisalvesti
Piloodikabiini helisalvesti (rahvusvaheliselt kasutatav lühend CVR, cockpit voice recorder) salvestab pilootide vestluse, suhtluse lennujuhtidega ja helid piloodikabiinis. Mikrofon paikneb enamasti kabiini ülaosa paneelis ning salvestab ka lennu tehniliste näitajatega seotud helid (TAWS-i hoiatussignaalid, seadmete sisse- või väljalülitamise jms). CVR-i salvestised ei ole üldjuhul avalikud, ka salvestiste transkriptsiooni avalikustamisel on piiranguid.
Pardasalvesti
Pardasalvesti (lühend FDR, flight data recorder) registreerib andmeid lennuki seadmete töö kohta. FDR-i andmete abil tuvastatakse lennuõnnetuste põhjusi (piloodi eksimus, tehniline rike vms) ja täiustatakse lennuohutust.
Andurite lugemeid võetakse mitu korda sekundis. Uuemad pardasalvestid registreerivad vähemalt 88 parameetrit. Parameetrite registreerimissagedus varieerub mõnesekundilisest intervallist kuni kümnete hertsideni, kui mõni parameeter hakkab kiiresti muutuma. Andmete registreerimise kestus on 17–25 tundi. Nõuded salvestite vastupidavusele on väga kõrged, need peavad taluma väga tugevat lööki (kokkupõrget), peavad vastu pidama nii tulekahjus kui ka kuni 6 km sügavuses merre kukkudes. Vette kukkudes hakkab pardasalvesti külge kinnitatud ultrahelimajakas välja saatma signaale. Majakas töötab kuni 30 päeva.
Interstate Highway System
pisi|Tüüpiline Interstate Highway Systemi kiirtee tähis pisi|300px|Interstate Highway Systemi kiirteede kaart Dwight D. Eisenhoweri Osariikidevaheliste Kiirteede Riiklik Süsteem (inglise keeles Dwight D. Eisenhower National System of Interstate and Defense Highways), ka Interstate Highway System ('osariikidevaheliste kiirteede süsteem') või kõnekeeles lihtsalt Interstate, on kiirteede võrgustik, mis kuulub USA riigimaanteede süsteemi. See on nimetatud USA 34. presidendi Dwight D. Eisenhoweri järgi, kes pani sellele aluse, kirjutades 29. juunil 1956 alla 1956. aasta Riiklikule Maanteede seadusele (Federal Aid Highway Act of 1956). Originaalsesse plaani kuulunud kiirteed ehitati valmis 14. oktoobriks 1992, kuid kiirteevõrgustiku laienemine jätkub siiani. 2013. aasta seisuga oli interstate'ide kogupikkus 47 856 miili (77 017 km), mis on maailmas Hiina järel pikkuselt teine. 2013. aastal moodustasid interstate'idel sõidetud miilid kogu riigis sõidetust veerandi. 2006. aastal hinnati süsteemi väljaehitamise kogupikkuseks 425 miljardit USA dollarit (2015. aasta vääringus 511 miljardit).
Lennuki pardasalvesti
Ajaloost
Varasemad pardasalvestid olid spetsiaalsed magnetofonid, milles magnetlinti keriti ühelt poolilt teisele ja lindi lõppedes vahetati lindi liikumissuunda ning info kirjutati lindi teisele rajale. Uuesti lindi alguseni jõudes hakati esialgset registrogrammi üle kirjutama. Nõukogude Liidu lennukite magnetofonseade oli vastupidavas kerakujulises metallkorpuses, mis oli värvitud erkoranžiks. Niisuguseid pardasalvesteid valmistati Tartu Aparaaditehases.
Interstate Highway System
Ajalugu
USA esimeseks riiklikuks maanteevõrgustikuks oli 11. novembril 1926 alguse saanud nummerdatud peamiselt kaherealine Route ' ide süsteem (United States Numbered Highways). Kasvava autoliikluse tõttu nähti aga juba 1930ndatel vajadust riikliku ühendatud kiirteevõrgustiku järele.
Lennuki pardasalvesti
Kasutamine
Mõlemad salvestid asuvad lennuki sabas, et tagada suuremad võimalused salvestite säilimiseks lennukatastroofis. Lennukis olijad ei pääse lennu ajal salvestitele ligi. Salvestatud informatsiooni saab lugeda ainult spetsiaalse aparatuuri abil.
Interstate Highway System
Ajalugu
Üheks Interstate'ide peaplaneerijaks oli General Motorsi president Charles Erwin Wilson, kelle Eisenhower oli 20. jaanuaril 1953 presidendiametisse astudes nimetanud kaitseministriks.
Kolm osariiki pretendeerivad esimesele ehitatud interstate'ile:
Tähtsamad interstate'ide ehitamise verstapostid:
Algselt plaaniti kogu algne võrgustik valmis ehitada 12 aastaga, projektkuluks oli 25 miljardit dollarit, kuid kokku võttis see 36 aastat, ning sellele kulus 114 miljardit dollarit (2006. aasta vääringus 425 miljardit).
Kirchdorfi ühisvald
Kirchdorf on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Selle keskus on Kirchdorfis.
Interstate Highway System
Nõuded Interstate'idele
USA Maanteaamet (AASHTO) on esitanud nõuded maanteedele, et need saaksid kuuluda Interstate'ide võrgustikku:
Algse kava kohaselt pidid Interstate'id olema tasuta teed, kuid mõned juba varem valmisehitatud tasulised teed (näiteks Pennsylvania Turnpike) integreeriti Interstate'ide võrgustikku, näiteks kui kõrvale tasuta tee ehitamine ei oleks osutunud majanduslikult mõttekaks. Teede hooldust rahastatakse peamiselt riiklikest, osariigi- ja kohalike valitsuste kogutud kütusemaksudest.
Kirchdorfi ühisvald
Samtgemeinde Kirchdorf koosneb järgmistest valdadest:
Interstate Highway System
Teede nummerdamine
Interstate'e nummerdatakse sarnaselt varasema route'ide süsteemiga – paaritu numbriga teed on põhja-lõunasuunalised, ning paarisnumbriga ida-läänesuunalised. Erinevalt Route'idest, kus tee number suurenes idast lääne suunas (Route 1 kulgeb mööda Atlandi ja Route 101 mööda Vaikse ookeani rannikut) ning põhjast lõuna suunas (Route 2 kulgeb Idahost Maine'i ja Route 90 Texase osariigist Florida osariiki), suurenevad Interstate'ide numbrid vastupidises suunas – näiteks Interstate 5 kulgeb Mehhiko piirist California osariigis Kanada piirini Washingtoni osariigis piki Vaikse ookeani rannikut, samas kui Interstate 95 kulgeb Miamist Florida osariigis Kanada piirini Maine'is piki Atlandi ookeani rannikut; samamoodi kulgeb Interstate 10 Los Angelesest Jacksonville'ini mööda riigi lõunaosa, samas kui Interstate 90 Seattle'ist Bostonisse kulgeb piki riigi põhjaosa. Seda tehakse, et vältida olukorda, kui peaksid ristuma sama numbriga Interstate ja sama numbriga Route. Selsamal põhjusel ei kasutata ka teenumbreid 50 ja 60, mis suure tõenäosusega ristuksid samanumbriliste olemasolevate Route'idega.
Erinevalt route'idest, kus tähtsaimate maanteede numbrid lõppesid põhja-lõuna suunal 1 ja lääne-ida suunal 0-ga (erandiks Route 2), on interstate'idel kõikide tähtsamate transpordikoridoride number jaguv 5-ga, ehk põhja-lõunasuunalised tähtsaimate maanteede numbrid lõpevad 5 ja lääne-idasuunalistel teedel lõpevad 0-ga.
Põhimaanteede numbrid on ühe- või kahekohalised (2–99), tugimaanteede numbrid on kolmekohalised (105–990). Tugimaanteede korral lisatakse number sellega seotud põhimaantee numbri ette (näiteks 80 > 580) (kui vastav põhimaantee on ühekohaline, siis nulliga vahel, nt 5 > 405). Kui tugimaantee ristub põhimaanteega kaks korda (näiteks asulatest läbi- või ümbersõiduteed, ja ringmaanteed), algab tema teenumber paarisnumbriga (näiteks 70 > 270), kui aga vaid ühe korra, ning põhiteele tagasi ei pöördu, siis algab see paaritu numbriga (nt 55 > 355). Tugimaanteede suure arvu tõttu võivad nende numbrid tee jooksul korduda, kuid mitte kunagi samas osariigis.
Mahasõitude nummerdamine
Enamikul interstate'dest on mahasõidud nummerdatud.
Mahasõidud nummerdatakse üldiselt kauguse järgi miilides alates kohast, kus kiirtee vastavasse osariiki sisenes, mis kasvab põhja-lõunasuunalistel kiirteedel põhja ja ida-läänesuunalistel kiirteedel ida suunas. Näiteks Texase osariigis kannab Interstate 10 mahasõit Interstate 37ga ristumisel San Antonios numbrit 574 ning mahasõit ristumisel Interstate 45ga Houstonis numbrit 768, mis vastab läbitud teepikkusele miilides Texase ja New Mexico osariigi piirist. Samas kahemiilisel ühtivusel Interstate 35ga San Antonios mahasõitude 570 ja 572 vahel kasutatakse Interstate 35 mahasõidunumbreid 153–156. Samamoodi kannab San Antonios Interstate 35 mahasõit Interstate 37ga ristumisel numbrit 158 ja Dallases Interstate 35E ristumisel Interstate 20ga mahasõidu number on 428, mis vastab kaugusele miilides Interstate 35 algusest Mehhiko piirist.
Paljudes kirdeosariikides (Connecticut, Delaware, Massachusetts, New Hampshire, New York, Rhode Island, Vermont) nummerdatakse mahasõidud järjestikuliselt. Näiteks Interstate 90 ristumine Interstate 91ga Springfieldis Massachusettsis asub 45 miili kaugusel New Yorgi ja Massachusettsi osariigi piirist, kuid kannab numbrit 4; kuid ristumine Bostonis Interstate 93ga kannab numbrit 24 (kaugus piirist 134 miili). New Yorgis kasvab tasulisel New York State Thruwayl, mille alla kuuluvad Interstate 87 ja Interstate 90, mahasõidu number põhja suunas New Yorgist Albanysse (mahasõidud 1–24) ning lääne suunal Albanyst Ripleysse (mahasõidud 24–61). Kui Albanys 24. mahasõidul jätkub New York State Thruway lääne suunas Interstate 90ga ning Interstate 87 sellest eraldub, alustatakse nüüd süsteemiväliste Interstate 87 ja 90 mahasõitude nummerdamist vastavalt põhja ja ida suunas uuesti 1st.
Bang Khen
Linnaosa koosneb kahest asumist (khwaeng): Anusawari ja Tha Raeng.
Marghine
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Marghine on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Peamine keskus on 10 800 elanikuga Macomer.
Piirkonna kirdeosas laiub Burgose mets (foresta Burgos), kus leidub arvukalt nuraage, sealhulgas Orolo, Ponte, Santa Barbara, Santa Sabina, Orolio ja Corbose nuraagid.
Piirkonnas on üheksa Nuoro provintsi valda: Birori, Bolotana, Borore, Bortigali, Dualchi, Lei, Macomer, Noragugume ja Silanus. Marghine piirneb Planargia, Meilogu, Goceano, Barbagia di Nuoro, Barbagia di Ollolai, Barigadu, Campidano di Oristano ja Montiferru piirkonnaga.
Marghine pindala on 475,42 km² ja elanike arv 23 127.
Koidu tänav (Paide)
Koidu tänav on tänav Paides.
Koidu tänav on umbes 280 meetrit pikk.
Tänav algab Tiigi tänavalt, kulgeb paralleelselt Luige tänavaga kirdesse ja ristub Soo tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Īvande vald
pisi|Vallamaja asub endise Īvande ehk Lielīvande mõisa peahoones Īvande vald (läti keeles Īvandes pagasts) on vald Lätis Kuldīga piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ēdole, Gudenieki, Kurmāle, Padure ja Alsunga vallaga.
Valla pindala on 71 km². 2016. aasta seisuga elas seal 396 inimest. Valla keskus on Īvande küla. Vallavanemaks on Anda Upleja.
Tuntud inimestest on vallast pärit kirjanik Mārtiņš Kalndruva.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati vallas Īvande ja Kursa külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Kursa külanõukoguga likvideeritavad Īvande külanõukogu ja Planīca külanõukogu. Aastal 1960 liideti Kursa külanõukogu sovhoosi «Vilgāle» maad Kurmāle külanõukoguga. Aastal 1965 nimetati Kursa külanõukogu ümber Īvande külanõukoguks. Aastal 1977 see likvideeriti ja liideti Ēdole külanõukoguga. Aastal 1992 eraldus Īvande vald Ēdole vallast. 2009. aastast kuulub vald Kuldīga piirkonda.
Kaitstavad objektid
Tähtsaim jõgi Vanka jõgi. Looduskaitse all on üks nimetu põline tamm valla põhjaosas.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 460 lätlast, 27 venelast, 12 valgevenelast ja 2 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Žeimiai
Žeimiai on alev Leedus Jonava rajoonis, Žeimiai valla halduskeskus. Alev asub Lankesa jõe kallastel. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1906 valminud kirik ja Žeimiai mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1319 Maciej Stryjkowski kroonikas (Zeymen). Aastal 1522 ehitati asulasse esimene kirik, mis aastail 1565 - 1631 oli kalvinistide valduses. Uus kirik ehitati asulasse aastal 1720. Aastal 1777 avati selle juures kihelkonnakool.
Žeimiai oli üks Novembriülestõusu keskuseid. Tsaariajal kasutati vene keeles alevi kohta nimekujusid Жейме ja Жеймы.
Woodfordi maakond (Illinois)
Woodfordi maakond (Woodford County) on maakond USA-s Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Eureka.
Ameerika psühho
Filmi tegevus toimub 1980ndate lõpus ning see räägib loo pintsaklipslasest Patrick Batemanist, kes on pealtnäha tavaline Wall Streeti kontoritööline, kuid kelle tegemised ja tõekspidamised väljaspool tööelu ja oma peas on hoopis teistsugused. Nimelt viib ta vabal ajal ellu oma hedonistlikke fantaasiaid: ta tapab inimesi ja tunneb ühiskonnas üleüldist sotsiaalset rõhutust. See väljendub ta mõtetes hästi ja filmis jääb mulje, justkui ka teised tegelaskujud kuuleksid ta sisemisi mõttekäike, kuna ta ütleb neid välja. Tegelikkuses peidab ta oma psühhopaatset alter ego kolleegide ja sõprade eest ning need mõtted on vaid tema peas. Mõlemad filmi autorid on öelnud, et filmi lõpustseen ei juhtunud Batemani peas, nagu paljud kinosõbrad arvasid, vaid ta tunnistas kõik oma tapatööd üles ning teda ei karistatudki nende eest, kuna ta oli jõukas ning kõrgseltskonda kuuluv isik.
Woodfordi maakond (Illinois)
Maakonna pindala on 1405 km², millest 38 km² moodustab veepindala.
Ameerika psühho
Tunnustus
Film on võitnud 8 auhinda ja 13 korda nomineeritud.
Woodfordi maakond (Illinois)
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 38 664. Aastal 2000 oli elanike arv 35 469.
Ameerika psühho
Süžee
Film leiab aset hilistel 1980ndatel ja algab 27-aastase Wall Streeti investeerimispankuri Patrick Batemani ekslemisega New Yorgi tänavail oma kinnise, vanamoodsa, ilusatest inimestest koosneva seltskonnaga, mille kõik liikmed on väga üleolevad. Patrickul on välja kujunenud hommikurutiin, et säilitada oma atraktiivset nägu ja keha selleks, et vormis püsida. Tema, nagu ka teised ta seltskonna liikmed, on nartsissistlikud, enda üle uhked, võistlushimulised ning seda kõige egomaniaki tasemel. Kogu aeg on vaja üksteisest parem olla või vähemalt näidata välja, et oled teistest parem. Patrick oli ainuke oma seltskonnast, kes avastas, et nad kõik peidavad enda tõelist ego avalikus ruumis ning kõik ebainimlik jääb selle taha peitu. Ta tundis, et tema kolleegidel on inimest meenutavast vaid keha, aga see sisaldab endas ainult halbu tundeid nagu ahnus ja põlastus. Ahnus kõige vastu, mida teised endale võivad saada, ning põlastus nende vastu, kes ei ole tema standarditele vastavad ja ka enda vastu, kui ta ei ole teistest kõiges parem. Need halvad tunded kulmineeruvad sellega, et Patrick soovib neist kõigist lahti saada. Ta tunneb, et maailm on ilma tema seltskonnata parem ning ta ei näe neid enam inimestena, vaid iseloomudena, millest ta tahab siin maailmas lahti saada. See ongi tema põhiline tapatööde tagamaa.
Woodfordi maakond (Illinois)
Ajalugu
Woodfordi maakond moodustati 1841. aastal Tazewelli ja McLeani maakonna osadest. Maakond sai nime Kentucky osariigis asunud Woodfordi maakonna järgi.
Kliima
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Eurekas −11 °C (13 °F) ja kõrgeim juulis 30 °C (86 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1905. aasta veebruaris −33 °C (−28 °F) ja kõrgeim temperatuur 1936. aasta juulis 44 °C (111 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 44 mm jaanuari ja mai 107 mm vahel.
Ameerika psühho
Varia
Peaosaline on filmis väga tähtsal kohal, kuna ainsad kaadrid inimsilmade vaatest on just Batemani nägemise järgi kujutatud.
Samanimelises transgressiivses ehk hälbekirjanduslikus romaanis on Tom Cruise’i mainitud ja ka filmis on tal kokkusattumusena ülekantud tähenduses peaosa. Nimelt sai Bale Patrick Batemani tegelase jaoks inspiratsiooni just Cruise’iga ühes telesaates kohtumisest ja Bale ehitaski tegelaskuju iseloomu Cruise’i pealt. Bale kirjeldas teda kui pealtnäha väga sõbralikku inimest, kelle silmade taga ei ole midagi.
Publiku tagasiside
Film tuli välja 14. aprillil 2000 ja ei teeninud alguses palju. Pileteid müüdi USAs 2,8 miljoni dollari eest, film teenis tulu 15,1 miljonit dollarit. Film tuli oma algusaegadel välja nii inglise, hispaania kui ka kantoni keeltes.
Vektormeetrilised mõõteseadmed
Vektormeetrilised mõõteseadmed on mõõteseadmed, mis on ette nähtud vektorsuuruste parameetrite mõõtmiseks. Tüüpilisteks vektormeetrilisteks mõõteseadmeteks on vektorvoltmeetrid ehk faasitundlikud voltmeetrid, vahelduvvoolu komplekstakistuse ehk vahelduvvoolu mõõtesillad ja kompensaatorid, sünkroonvõimendid (lock-in amplifiers), aga ka vattmeetrid.
Vektormeetriliste mõõtevahendite töö põhineb signaalide omavahelisele korrutamisele, mis vähemalt ühe signaali (tavaliselt tugisignaali) siinuselisuse korral vastab Fourier' teisenduse teostamisele selle signaali sageduse jaoks. Selle juures integreerimine asendatakse reeglina keskmistamisega.
Korrutustehte realiseerimiseks kasutatakse tihti analoogkorruteid, kuid võidakse kasutada ka spetsiaalseid analoogseadmeid mõõdetava signaali ajas siinuseliselt muutuva suurusega korrutamise teostamiseks. Neid nimetatakse tihti sünkroondetektoriteks, eriti juhul, kui neis kasutatakse diskreettoimelisi osi (elektronlüliteid).
Analoogsignaali korrutamiseks numbrilise tugisignaaliga võidakse kasutada ka korrutavaid A/D-muundeid.
Digitaalsetes vektormuundites on ka mõõdetav signaal ise muundatud numbriliseks (digitaalseks), mistõttu korrutustehe realiseeritakse aritmeetilise seadme ehk protsessori abil.
Mõnedel juhtudel on elektriliste suuruste vahel korrutustehte teostamiseks kasutatud ka teisi, tavaliselt ruutseosega kirjeldatavaid füüsikalisi protsesse, näiteks termoelektrilisi.
Panoteriai
pisi|left|Panoteriai kirik Panoteriai on alev Leedus Jonava rajoonis Šilai vallas. Alevis on põhikool. Vaatamisväärsuseks on sealse kiriku XIX sajandil ehitatud kellatorn.
Ajalugu
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1441. Toona asus see Siesikai kihelkonnas ja kuulus Siesikai mõisale. Siesikai mõisnik andis toona pastoraadile veidi maad, et sellele kabel ehitataks.
XVI sajandil mainiti esimest korda Panoteriai mõisa. Sama sajandi teisel poolel muudeti kabel kalvinistide kirikuks, mis aastal 1700 maha põles. Aastal 1744 ehitati selle asemele uus kabel, mille järgi selle juures olev asula XVIII sajandil ja XIX sajandil kandis nime Koplyčiomis. XIX sajandil sai asulast alev.
XIX sajandil kuulus Panoteriai mõisale 210 hektarit maad. Selle juurde tekkinud külas oli aastal 1859 kuus maja. mõis kuulus Domejkode perele. Seoses maareformiga ühendati mõis ja selle juures asunud küla kabeli juures asuva aleviga.
Jaan Malin
pisi|Jaan Malin raamatu "Kunsti pärast" esitlusel [[Viru Keskuse Rahva Raamatus Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. mai 2014 ]] pisi|Jaan Malin esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Foto: Ave Maria Mõistlik, 26. mai 2011 ]] Jaan Malin (sündinud 30. detsembril 1960 Tartus) on eesti luuletaja, kultuuriürituste korraldaja ja kunstikuraator.
Elulugu
Ta õppis aastatel 1968–79 Tartu 2. keskkoolis (lõpetas) ja 1982–90 TRÜ filoloogiateaduskonnas (lõpetas).
Jaan Malin on alates aastast 1993 Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ta on uurinud Ilmar Laabani loomingut ning koostanud Laabani valitud tõlgete raamatu "Magneetiline jõgi" (2001), kogutud luuletused "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" (2004), ja palindroomide kogumiku "Eludrooge ego-ordule" (2008).
Ta on avaldanud ka miniatuure (Looming 1998/12) ja näidendi "Piht" (Looming 2008/4, lk 513–530). 2010 ilmus temalt CD "ON", millel 6 tema häälutust ehk kõlaluuletust, 2015 ilmus temalt asemantiline romaan "Maa ja ilm". Esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Belgias, Hollandis, Taanis, Saksamaal, Prantsusmaal, Rumeenias, Portugalis, Ukrainas, Venemaal, Itaalias, Inglismaal, Sloveenias, Leedus, Lätis ja USAs.
Peamiselt luulet välja andva kirjastuse LUUL algataja ja eestvedaja 2012-2019.
Rahvusvahelise valdkondadevahelise festivali "Hullunud Tartu" algataja, peakorraldaja ja kuraator 2010–2018. Põhiosa sellest festivalist moodustas kirjandusega seotu, kuid alati esitas segakoor MASK uue, spetsiaalselt sellele festivalile kirjutatud kooriteose (heliloojaiks Margo Kõlar, Mart Siimer, Märt-Matis Lill, Maanus Johannes Olesk, Liisa Hirsch, Ülo Krigul, Henri Käärik). Samuti on festivalil eksponeeritud omaette kunstinäitust. Festivalidel esinenud kirjanike ja kunstnike loomingust on ilmunud kaks kogumikku, ilmumisel on kolmas. Kõik tekstid (ka CV-d) neis kogumikes on eesti ja inglise keeles.
Kodusalongide sarja algataja ja eestvedaja Tartus märtsist 2017 juulini 2019.
Alates 2008 on ta EYS Veljesto vilistlane.
Alates sügisest 2008 ehk koori asutamisest saati kuni september 2019 laulis ta segakooris MASK (Mäluasutuste Segakoor).
Koori liikmena esinenud kontsertidel Tartus (ka vaimulikud laulupeol), Tallinnas (ka üldlaulupidudel), Riias, Viljandis (koorisimmanil), Rakveres (kahel punklaulupeol)
Jaan Malin pälvis 2009 Berliinis üritusel European Poetry Slam Days (sisuliselt European Poetry Slam Championship) III koha.
Alates 2011 on Jaan Malin rahvusvahelise dadaistliku luule rühmituse DAstrugistenDA liige.
Alates aastast 2016 on ta Eest Kunstnike Liidu liige. Kunstikriitikat on ta avaldanud pseudonüümi Henno Väri all.
2008-2009 eksponeeriti tema koostatud näitust "Paranorm" (Enn Tegova, Leonhard Lapin, Raivo Kelomees, Kristina Viin, Ahti Seppet, Erkki Luuk, Jüri Palm, Vello Vinn, Elo-Reet Järv, Ilmar Malin) Jõhvi Kontserdimajas, Jõhvi Kunstikoolis, Narva Kunstigaleriis, Tartus Vanemuise Kontserdimajas, Tartu Lastekunstikooli Galeriis Jakobi, Tampere Kunstigaleriis ja Raisio Kunstigaleriis.
2014 eksponeeriti Tartu Kunstimajas tema koostatud näitust "Nii me hullusimegi", mis koondas aastail 2010-2013 festivalil Hullunud Tartu esinenud kunstnikke (Ilmar Malin, Enn Tegova, Ahti Seppet, Raivo Kelomees, Elo-Reet Järv, Jüri Kask, Markus Kasemaa, Andrus Kasemaa, Albert Gulk, Priit Pangsepp, Kristina Viin, Enn Põldroos, Rauno Thomas Moss, Anne Rudanovski, Martiini, Peeter Krosmann, Nadežda Tšernobai, Andrus Peegel, Kristiina Kaasik, Tiiu Pallo-Vaik, Sirje Petersen, Per William Petersen, Imat Suumann, Laurentsius, Brian Sibola Hansen)
Luule
pisi|Jaan Malin tutvustab oma uut raamatut Kirjanike Liidu üldkogul Tartus 23. märtsil 2012
Proosa
"Maa ja ilm", ;paranoia, Tartu 2015
Filoloogina
bibliograafiad
Ene Mihkelson - "Ene Mihkelsoni bibliograafia" teoses "Päevad on laused: Ene Mihkelson", Tartu Ülikooli kirjastus, 2005, ISBN 9949-11-106-4
Andres Ehin - "Andres Ehini bibliograafia" teoses "Täiskui: Andres Ehin", Tartu Ülikooli kirjastus, 2012, ISBN 978-99-49-32-161-2, ISSN 1736-3888
Ilmar Laaban - terve raamat "Ankruketi lõpp on bibliograafia algus. Ilmar Laabani tegude loend / The End of the Ancor Chain is the Beginning of the Bibliography. List of Ilmar        Laaban's Works", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2021; ISBN 978-9949-03-753-7
Pere
Ta on kunstnike Ilmar Malini ja Inge Malini poeg ning kunstnik Lea Malini vend.
Hopneri maja
pisi|Hopneri maja Hopneri maja on aadressil Raekoja plats 18 / Vanaturu kael 3 asuv hoone Tallinnas.
See on kauni arhitektuuri ja suure ajaloolise väärtusega hoonekompleks, millesse kuulub viiluga peahoone Vanaturu kael 3, kumera küljega kõrvalhoone Raekoja platsi ääres ja uuem abihoone hoovis. Hoonekompleks hõlmab nelja ajaloolist valdust, mis liideti 1665. aastal kaupmees Johan Höppeneri (Hoeppener) ajal.
Ajalugu
Johan Höppener ostis need majad 1662. aastal ja tänini säilinud ilme sai elamu 17. sajandi lõpul. Höppeneride käes olid kõnealused valdused ligikaudu 50 aastat, mille jooksul tehti elamu interjööris mitmeid uuendusi. Sellest ajast on daatumiga 1681 säilinud dörnses nikerdportaal, mille autor on Eesti barokiajastu skandaalseim ja andekaim puunikerdaja Christian Ackermann (tema tuntuimad tööd on kell Pühavaimu kiriku seinal, Tallinna toomkiriku retaabel, Tallinna Rootsi-Mihkli kiriku kantsel jm).
Enamik Tallinna keskaegsetest elamutest on tehtud kohalikust paekivist, sest puithoonete ehitamine oli rae käsul alates 14. sajandist keelatud (põhjuseks korduvad ulatuslikud põlengud). Kõnealust hoonestut on esmamainitud 1352. aastal. Restaureerimisprojekti arhitekti T. Böckleri hüpoteesi järgi oli kinnistul algselt kaupmehe tornelamu mitme laokorruse ja ka kaitsefunktsiooniga. 1367. aastaks rajati aga hooneplokk, kuhu kuulusid elamu ning kolm kauplust.
Keskaegne kaupmeheelamu Vanaturu kael 3 oli üheaegselt nii eluhoone kui ka kaubaladu. Tänava poole jääb elamu otsasein, kus asub ka hoone vanema osa peasissekäik – teravkaarne raidkivist portaal. Elukorruse asukohta märgivad suured raidraamides aknad, aidakorruseid kaubaluugiavad ja tuulutuspilud ning vintsipuu. Katust ehib lõvikujulise lipuhoidjaga tuulelipp. Kuna ukseava oli tänavapinnast palju kõrgemal, ehitati peasissekäigu ette etik – trepiplatvorm, mille kahel küljel asetsesid nn istekivid. Kivipinkide tänavapoolsesse otsa paigutati kõrged majavapiga kaunistatud etikukivid.
Keskaegse elamu elukorrusel on kaks ruumi:
Maja köeti keldrist, kus asus kalorifeerahi – tellistest võlvitud ahjukolle, mille peale olid laotud kerisekivid. Elukorruse ruumide kohal oli 2–3 korrust, kus asusid panipaigad kaupadele. Aida- ehk salvekorrused said oma nime seal asuvate panipaikade ja laoruumide järgi. Elukorruse all paiknesid mahukad keldriruumid.
Hoone omanikud läbi aegade
Hoone esimesed omanikud olid kaks tuntud linnakodanikku: Heydemann, kes arvatavasti oli hiljem raehärra, ja kaupmees Hermann de Hove, kes aastatel 1361–1379 oli Tallinna bürgermeister.
Aastatel 1385–1387 müüsid Hermann de Hove lapsed ja kaaspärijad selle kinnistu Arnold van Haltenile (senior), kes omandas ka kaks poodi turuplatsi ääres. Aastal 1414 loovutas Arnd (Arnold) van Halten (junior) oma isa kinnisvara koos kauplustega Herman Lyppele (Tallinna raehärra aastatel 1414–1434).
Edasisest on teada, et 1662 läks kinnistu pooleks sajandiks Johan Höppeneri valdusse. Höppener sündis Lübeckis ja rändas kaubasellina Tallinna. Seal abiellus ta 1652. aastal Oleviste kirikus kaupmehetütre Anna Roddega, saades seejärel linnakodaniku õigused ja Suurgildi liikmeks.
Höppeneri pärijate nimel loovutas kohtufoogt Põhjasõja järel kinnistu kaupmees Christian von Mindenile. Pärast tema surma läks valdus edasi lesele ja pojale Arnold von Mindenile. Tema tütre Dorothea Amalie kaasavarana läks kinnistu 1770. aasta paiku üle tütre mehele kaupmees Christoph Gottfried Intelmannile.
Dorothea Amalia Intelmann (sündinud von Minden) suri 1832. aastal ja kinnistu läks vene kaupmeeste valdusse. Kõigepealt omandas selle Ivan Germanov, kes aastatel 1834–1836 tegi mitmesuguseid ümberehitustöid, eelkõige Raekoja platsi äärsete hoonete osas. 1836. aastal ehitati ümber nurgamaja, kus oli kaks poodi. 1856 läks kinnistu üle Ivan Germanovi tütrele Aleksandra Ivanovna Luninile, aastal 1906 sai omanikuks Ivan Lunin. Luninid jäid omanikeks kuni 1940. aasta natsionaliseerimiseni.
Planargia
pisi|Piirkonna asend Sardiinias
Hopneri maja
Hoone omanikud läbi aegade
Eesti NSV ajal, 1970. aastatel, hakkasid hoonestu ruumid koonduma ainsa kasutaja, täitevkomiteelt hoonet rentinud Tallinna Turismiklubi käsutusse. Alates aastast 1975 haldaski hoonet turismiklubi. Kompleks restaureeriti ja kohandati Tallinna matkamajaks aastatel 1981–1984, säilitades ajaloolisi konstruktsioone ja detaile. Tööd teostas Poola restaureerimisfirma PKZ, arhitektid olid Teddy Böckler ja Ants Evart ning sisearhitekt Aili Nurk.
Planargia
Planargia (sardi keeles Pianàlza) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas.
Hopneri maja
Hoone omanikud läbi aegade
Kuni 1990. aastate alguseni toimus matkamajas vilgas tegevus: tegutses mitu matkaliikide komisjoni, hoones asus umbes 5000 köitest koosnev erialaraamatukogu ning matkaklubi lähetas kategooriamatkadele aastas keskmiselt 200 rühma. Seejärel oli hoone aga MTÜ Matkamaja omanduses, mis tegeles peamiselt ruumide rentimisega erinevateks üritusteks.
Planargia
Peamine keskus on Bosa. Piirkonna kümme valda jagunevad kahe provintsi vahel: Bosa, Flussio, Magomadas, Modolo, Montresta, Sagama, Suni, Tinnura ja Tresnuraghes on Oristano provintsis ning Sindia Nuoro provintsis. Planargia piirneb Sassarese, Meilogu, Marghine ja Montiferru piirkonnaga.
Hopneri maja
Hoone omanikud läbi aegade
3. oktoobril 2013 asutati Tallinna Kesklinna Valitsuse hallatavas hoones Hopneri Maja eesmärgiga säilitada ja arendada kultuuri, korraldada üritusi ja osutada kultuurialaseid teenuseid. Majas tegutsevad laste ja noorte vanamuusikastuudiod, kunstistuudiod, teatriring, vanade tantsude klubi, seenioride ülikool, joogaring. Lisaks toimuvad eriteemalised loengud ja kontserdid, näha saab ajalooliste kostüümide ning keskaegse klaasikunsti püsiväljapanekut, kontserdisaalis eksponeeritakse kunstinäitusi jne.
Hopneri Maja on partner mitme pika traditsiooniga suurürituse korraldamisel, sh Tallinna vanalinna päevade ning keskaja päevade korraldajale.
Maks Reiter
pisi|Maks Reiter Maks Reiter (Макс Андреевич Рейтер; 12/24. aprill 1886 – 6. aprill 1950) oli läti päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralpolkovnik, 1943).
Eesti Ökoloogiakogu
Eesti Ökoloogiakogu on Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Eesti Looduskaitse Seltsi ühise allorganisatsioonina 1983. aastal asutatud Eesti ökoloogide kogu.
Lõunatirk
Lõunatirk  (Uria aalge) on alklaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Eesti Ökoloogiakogu
Kogu on kindla liikmeskonnata. Ta on olnud peamisi Eesti Ökoloogiapäevade ja Eesti Ökoloogiakonverentside korraldajaid.
Lõunatirk
Teda võib näha ka Eestis. Näiteks aastast 2022 Lõuna (Suur)-Malusil.
Eesti Ökoloogiakogu
Ökoloogiakogu juhatajaks on olnud Toomas Frey.
Lõunatirk
Kirjeldus
Linnud on 38–43 cm pikkused. Eluiga tavaliselt 20 aastat.
Munemine
pisi|Lõunatirgi muna Igal aastal muneb emaslind 1 pirnikujulise ja üsna mustrilise muna, mida kas isas- või emaslind pidevalt valvab.
Poegade toitmine
Noorlindu toidavad vanemad kuni 3 nädalat. Edasi tuleb noorlinnul, veel lennuvõimetuna, laskuda vette ning kohtuda seal isaslinnuga. Isaga kokkusaanuna jäävad linnud võimalusel kokku kuni kuuks ajaks – toimub õppimisaeg. Emaslind elab sel ajal koloonias.
Alexander von Kotzebue
Alexander Friedrich Wilhelm Franz von Kotzebue (vene Александр Евстафиевич Коцебу; 9. juuni 1815 Königsberg – 24. august 1889 München) oli baltisaksa maalikunstnik.
Haeska vald (Valjala kihelkond)
Haeska vald (saksa keeles Hasik) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Alexander von Kotzebue
Alexander oli näitekirjanik August von Kotzebue poeg. Pärast isa surma 1819. aastal õppis Alexander kadetikorpuses Peterburis, mille ta lõpetas 1834. aastal kaardiväeleitnandina. Sellest hoolimata otsustas ta neli aastat hiljem kunstniku elukutse kasuks ja alustas kunstiõpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias Alexander Sauerweidi käe all. Pärast kuut aastat akadeemias esitles ta 1844. aastal oma esimest maali "Tormijooks Varssavile" (Die Erstürmung Warschaus).
Seejärel jätkas ta õpinguid 1846. aastal Pariisis ning liikus sealt 1846 edasi Belgiasse, Hollandisse, Itaaliasse ja Saksamaale, misjärel jäi pidama Münchenisse. Seal sai temast Müncheni Kaunite Kunstide Akadeemia auliige. Ta maalis suuremõõtmelisi teoseid Venemaa lahingutest Seitsmeaastases sõjas ja Aleksandr Suvorovi sõjakäikudest.
Port (elektriahelate teooria)
pisi|175px|Elektrilülitusel N on port ühenduse loomiseks välisahelaga. [[Elektrivool|Vool  I , mis siseneb pordi ühe klemmi (ühenduskoha) kaudu, on seesama vool, mis väljub läbi teise klemmi]]
Port on elektriahelate teoorias elektrilülituse klemmide (väljaviikude) paar ühenduse loomiseks välise elektriahelaga (elektri- või elektroonikalülitusega, elektritoiteallikaga). Niisiis on port ühenduskoht, mille kaudu energia (elektrivoolu kujul) lülitusse siseneb või sellest väljub.
Ühenduskohtade paari nimetatakse pordiks, kui klemme läbivad voolud on igal hetkel võrdsed ja vastassuunalised. Selle porditingimuse kohaselt on port täielikult kirjeldatav vooluga (ja seda esile kutsuva pingega). Kui aga klemmipaari läbivad voolud on teineteisest erinevad, näiteks tingituna elektrilaengute kogunemisest lülituse elementides, ei moodusta need klemmid porti.
Teoreetilises elektrotehnikas vaadeldakse elektriseadmeid (näiteks trafosid), elektronseadiseid (näiteks transistore) ja elektroonikalülitusi (näiteks võimendeid) sageli n-ö mustade kastidena ja analüüsitakse neid üksnes sisend- ja väljundportide parameetrite alusel.
Ühe pordiga elektriahel on kaksklemm ja kahe pordiga (sisend- ja väljundpordiga) elektriahel on neliklemm ehk kaksport (ingl two-port network).
Kaksklemm
pisi|150px|Kaksklemm – pinge,  – vool Kaksklemm on elektrotehnikas lülitus, millel on väliste elektriahelatega kaks ühenduskohta – klemmi. Kaksklemmina on vaadeldavad näiteks takisti, kondensaator, diood ja keemiline vooluallikas, samuti nendest koostatud kahe ühenduskohaga lülitused ja seadmed.
Kui kaksklemm rahuldab porditingimust, nagu see on lineaarsetest elementidest koosneva kaksklemmi korral, siis võib seda nimetada ka ühe pordiga lülituseks ehk ükspordiks (ingl one-port).
Ameerika Ühendriikide maaväe staabiülem
pisi|Ameerika Ühendriikide maaväe staabiülema lipp Ameerika Ühendriikide maaväe staabiülem (inglise keeles The Chief of Staff of the US Army (CSA); eesti keeles ka Ameerika Ühendriikide maaväe ülemjuhataja) on USA maaväe ametikoht, mis tavaliselt antakse maaväe neljatärnikindralile. CSA on maaväe sekretäri (inglise keeles Secretary of the Army) asetäitja ja tema kõrgeim sõjaline nõuandja; samuti staabiülemate ühendkomitee liige ja sõjaline nõuandja Rahvuslikule Julgeoleku Nõukogule, kaitseministrile ja presidendile.
CSA on tüüpiliselt kõrgeim maaväe tegevteenistuses olev ohvitser, välja arvatud juhul, kui staabiülemate ühendkomitee esimees või aseesimees on maaväe ohvitserid.
Alates 9. augustist 2019 on ametikohal kindral James C. McConville.
Maaväe staabiülemate loend (1903 – tänaseni)
Auastme all mõeldakse isiku auastet CSA-na ametis olles.
Rehdeni ühisvald
Rehden on valdade ühendus (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Selle keskus on Rehdenis.
Samtgemeinde Rehden koosneb järgmistest valdadest:
Achenkirch
Achenkirch on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 916 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 113,95 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2182 inimest.
pisi|tühi|Achenkirch
Oktavriba
Oktavriba on füüsikas sagedusriba, mille väikseim sagedus on suurimast sagedusest kaks korda väiksem.
Levinud on inimkuulmisele tundliku sagedusvahemiku 20 Hz – 20 kHz jagamine oktavribadeks. Seejuures nimetatakse oktavribasid nende sagedusvahemike keskmiste sageduste lähedaste sageduste järgi. Näiteks juhul kui räägitakse helirõhutasemest sagedusribas 63 Hz, mõeldakse sagedusvahemikus 44–88 Hz olevat helirõhutaset.
Alexios IV Angelos
Alexios IV Angelos või ladinapäraselt Alexius IV Angelus (kreeka keeles Ἀλέξιος Ἄγγελος; u. 1182 – veebruar 1204) oli Bütsantsi keiser 1203. aasta augustist kuni 1204. aasta jaanuarini. Ta oli keiser Isaak II Angelose poeg. Tema isapoolne onu oli tema eelkäija keiser Alexios III Angelos.
Alexiose IV onu Alexios III kukutas 1195. aastal Isaak II ning noor troonipärija vangistati. 1201. aastal õnnestus Alexiosel põgeneda läände, kus ta palus sealsetelt valitsejatelt ja paavstilt abi enda isa positsiooni taastamiseks. Vastutasuks andis noor poiss katteta lubadusi. Ristisõdijad, kes algselt pidid suunduma Egiptusesse, võtsid nüüd sihiks Konstantinoopoli. Kuigi linna kaitsjaid oli palju rohkem kui rüütleid, alistus linn ning Alexios IV sai Isaak II kõrval troonile. Noor keiser balansseeris pidevalt bütsantslaste ja läänlaste vahel, mis viis lõpptulemusena riigipöördeni ning Alexios IV tapmiseni. Alexios IV tegutsemise viis suuremas perspektiivis neljanda ristisõja sõdalaste Konstantinoopoli vallutamiseni ning Ladina keisririigi rajamiseni.
Valitsemine
Vaatamata meeleheitlikele jõupingutustele õnnestus Alexiosel saada kokku vaid pool varem lubatud summast, mis antigi linna lähistel laagrisse jäänud rüütlitele üle. Raha väljapressimine aga suurendas järsult bütsantslaste rahulolematust keisri ja tema kaasvalitsejaga. Üleüldist pahameelt õhutasid eriti agaralt vaimulikud, kes nägid õigustatult ladinlastes suurt ohtu õigeusule. Rüütlid pettusid ka Alexioses, sest nende arvates oli Rooma riigi pealinn Konstantinoopol täis kukda ja kalliskive, mistõttu ei mõistnud nad, miks olid keisrid võla tasumisega hädas. Pajud rüütlid polnud varem näinudki sellist rikkust ja hiilgust, millega nad nüüd siin Konstantinoopolis kokku puutusid. Nii näiteks kirjutab ristisõjast osa võtnud Robert Clarist oma kroonikas "Konstantinoopoli vallutamine": "Ka maailma neljakümnes rikkamas linnas pole kokku nii palju aardeid, kui üksnes Konstantinoopolis." Ning nähes enese ees nii rikast linna, asusidki rüütlid puudu olevat raha omal algatusel koguma. Kristuse sõdurid asusid ilma pikemata kirikuid rüüstama. Seejärel süütasid rüütlid linna idaosas paikneva mošee, kust kahjutuli aina edasi levis, põletades maha peaaegu pool Konstantinoopolit. Kõik need sündmused pingestasid niigi närvilist olukorda veelgi ning 1203. aasta detsembris linnas puhkesid kokkupõrked kohalike ja võõramaalaste vahel. Raevunud rahvas võtsid kinni ja tapsid jõhkralt kõik välismaalased, kelle nad kätte said. Samas polnud ei Isaak II ega Alexios IV enam võimelised olukorda kontrollima ning riiki juhtima. Alexios, kellelt nii rüütlid kui bütsantslased tegusid nõudsid, isegi ei üritanud midagi ette võtta, vaid andus innukalt elumõnude nautimisele. Rüütlid nõudsid keisritelt võla tasumist ja bütsantslased ladinlaste minemakihutamist. Seistes sellise valiku ees ja omamata raha, oli Alexios lõpuks sunnitud rüütlitele teatama, et katkestab nendega sõlmitud lepingu ning lõpetab ka nende varustamise toidumoonaga. Alexios olevat neile öelnud: "Ma ei tee enam rohkem, kui olen teinud." Clari Robert'i sõnade järgi olevat Veneetsia doodž Enrico Dandalo keisrile seepeale öelnud: "Meie tirisime sind porist välja, meie tõukame sind sinna ka tagasi."