cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lõunaslaavlased
Suhted Bütsantsiga
Kui bütsantslased ei võidelnud oma idaterritooriumitel, said nad aeglaselt taastada keisri kontrolli. See saavutati teemasüsteemi kaudu, viidates haldusprovintsile, kuhu oli koondatud armeekorpus, mida juhtis strategos ("kindral"). Teema-süsteem ilmus esmakordselt 7. sajandi algul, keiser Herakleios I valitsusajal, ja kui Bütsants taastus, määrati see kõigile aladele, mis läksid Bütsantsi kontrolli alla. Esimene Balkani teema oli Traakias, aastal 680. Aastal 695 loodi teine teema, Hellas, ilmselt Kesk-Kreeka idaosas. Slaavlaste alistamine nendes teemades oli lihtsalt slaavi eliidi vajaduste rahuldamise küsimus ja pakkudes neile stiimulit nende kaasamisel keisri haldusesse.
Alles 100 aastat hiljem loodi kolmas teema. Aastatel 782–784 asus eunuhhkindral Staurakios Thessalonikist sõjakäigule lõunasse Tessaaliasse ja Peloponnesosele. Ta püüdis kinni palju slaavlasi ja kolis need mujale, peamiselt Anatooliasse (need slaavlased said tuntuks kui slaveesialased). Siiski pole teada, kas mõni territoorium läks selle kampaania tulemusel tagasi keisri võimu alla, kuigi tõenäoliselt mõni läks. Millalgi 790. ja 802. aasta vahel loodi Makedoonia teema keskusega Adrianoopolis (s.o. ida pool tegelikust geograafilisest üksusest). Tõsine ja edukas taastamine algas Nikephoros I (802–811) ajal. Aastal 805 loodi Peloponnesose teema. Monemvasia kroonika järgi sõdis Bütsantsi Kórinthose kuberner aastal 805 slaavlastega, ajas nad minema ja lubas põliselanikel naasta; Pátra linn saadi tagasi ja piirkond taasasustati kreeklastega. 9. sajandil jätkasid uued teemad tekkimist, kuigi paljud olid väikesed ja eraldatud algsetest, suurematest teemadest. Uued teemad 9. sajandil olid Thessaloniki, Dyrrhachion, Strymon ja Nikopolis. Nendest teemadest valgus Bütsantsi õigus ja kultuur sisemaale. 9. sajandi lõpuks oli enamus Kreekat kultuuriliselt ja halduslikult taas Kreeka, välja arvatud mõned väikesed slaavi hõimud mägedes, nagu Melingoi ja Ezeritai. Kuigi need jäid suhteliselt autonoomseks kuni Osmanite aegadeni, olid sellised hõimud erand, mitte reegel.
right|thumb|Pühakuid Kyrillost ja Methodiost on tunnustatud [[glagoolitsa väljatöötajatena, esimene tähestik, mida kasutati vanakirikuslaavi keele kirjutamisel]]
Pärast sõjaretki slaavlaste vastu kujunes Nikephoros I ajal alustatud taaskreekastamise protsess (sageli vägivaldselt) rahvaste küüditamiseks. Paljud slaavlased kolisid keisririigi teistesse osadesse, nagu Anatoolia, ja asusid sõjaväeteemistusse. Omakorda paljud kreeklased Sitsiiliast ja Väike-Aasiast toodi Kreeka sisemaale, et suurendada kaitsjate arvu keisri käsutuses ja vähendada slaavlaste osakaalu. Isegi mittekreeklasi toodi Balkani poolsaarele, nagu armeenlased. Kuna paljud Bütsantsi äärealad järgnevatel sajanditel kaotati, näiteks Sitsiilia, Lõuna-Itaalia ja Väike-Aasia, tulid nende kreekakeelsed asukad omal käel tagasi Kreekasse. Et Kreeka taaskreekastamine rahvastiku küüditamise ja kiriku kultuurilise tegevuse kaudu oli edukas, viitab, et slaavlased sattusid paljude kreeklaste keskele. On kaheldav, et selline suur arv oleks võidud siirata Kreekasse 9. sajandil; seega jäi kindlasti palju kreeklasi Kreekasse ja jätkas kreeka keele kõnelemist läbi kogu slaavi okupatsiooni perioodi. Taaskreekastamise edu viitab ka slaavlaste arvule Kreekas, mis oli palju väiksem, kui nende arv endise Jugoslaavia ja Bulgaaria alal. Näiteks ei kreekastatud Bulgaariat, kui aastal loodi 1018 Bütsantsi haldus bulgaarlaste üle, mis kestis üle sajandi, aastani 1186.
Lõpuks taastasid bütsantslased keisririigi piiri põhjas tänapäeva Makedoonia piirkonnas (mis teenis Bütsantsi põhjapiirina aastani 1018), kuigi sõltumatud slaavi külad jäid. Kuna slaavlased hõivasid oletatavasti kogu Balkani sisemaa, oli Konstantinoopol ära lõigatud Dalmaatsia linnadest, mis olid (nominaalselt) tema kontrolli all. Seega sõlmis Dalmaatsia tihedad sidemed Apenniini poolsaarega, kuna säilis kontakt mere kaudu (siiski oli ka seal häda slaavi piraatidega). Lisaks lõigati Konstantinoopol ära Roomast, mis aitas kasvatada kultuurilist ja poliitilist eraldatust Euroopa kahe kristluse keskuse vahel.
Kontroll slaavi hõimude üle oli nominaalne, kuna nad säilitasid oma kultuuri ja keele. Siiski ei moodustanud Makedoonia slaavi hõimud kunagi oma riiki ja ala käis sageli käest kätte Kreeka (Bütsantsi), Bulgaaria, Serbia ja ajutiselt isegi normannide vahel. Bütsantslased ei suutnud Makedooniat täielikult kreekastada, kuna nende edenemisele põhja seisis vastu Bulgaaria tsaaririik ja hiljem Serbia kuningriik, mis mõlemad olid slaavi riigid. Siiski valgus Bütsantsi kultuur kaugemale põhja, mida tänapäeval näitab Bulgaaria, Põhja-Makedoonia ja Serbia olemine ortodoksi maailma osa. Isegi Dalmaatsias, kus Bütsantsi mõju oli asendunud Veneetsia ja Rooma mõjuga, Bütsantsi kultuuri mõju säilis.
Karantaania
thumb|Slaavi territooriumite piirid kuningas [[Samo valitsemisajal aastal 631]]
7. sajandi lõpuks okupeerisid slaavlased enamust Balkani poolsaarest. Kui nad aastal 720 langobardide poolt Laurianas võideti, lõppesid nende püüded tungida läände, kus nüüd on Itaalia Friuli. Aastal 623 mässasid ühendatud slaavi hõimud avaaride vastu, kes olid nõrgenenud kaotusega Konstantinoopoli all. Seda juhtis esimene ajalooliselt tuntud slaavi ühiskonnakorraldus – Samo hõimuliit. Pärast Samo surma kaotas slaavlaste ja teiste asukate väike Karantaania vürstkond oma sõltumatuse ja muutus poolfeodaalse Frangi riigi osaks avaari hõimude ohtliku surve pärast idast.
Bosnia
thumb|160px|left|[[Baan Kulini harta on vanim omataoline dokument lõunaslaavi keeltes ja asub praegu Peterburi muuseumis]]
Tänapäeva teadmised poliitilisest olukorrast Balkani poolsaare lääneosas varakeskajal on segased. Oma saabumisega tõid slaavlased kaasa hõimu sotsiaalse struktuuri, mis 9. sajandi lõpul frankide piirkonda tungimisega ilmselt lagunes ja andis teed feodalismile. Umbes sel ajal slaavlased ka ristiti. Bosnia ja Hertsegoviina oli oma geograafilise asukoha ja maastiku tõttu tõenäoliselt üks viimaseid alasid selle protsessi läbiviimiseks, mis arvatavasti lähtus linnadest piki Dalmaatsia rannikut.
Kõrgkeskaja poliitiline olukord viis Bosnia ala vaidlusaluseks Ungari kuningriigi ja Bütsantsi vahel. Pärast järjekordset võimunihet nende kahe vahel 12. sajandi algul leidis Bosnia end väljaspool mõlema kontrolli ja kujunes sõltumatuks riigiks kohalike baanide võimu alla.
Kulin, kuigi nominaalselt Ungari vasall, oli esimene Bosnia valitseja, kes oli de facto suverään. Kulini valitsemist tähistas vaidluse algus Bosnia kirikuga, mis oli põlismaine bogomiilide usulahk, mida pidasid ketserlikuks nii Rooma katoliku kui ka Serbia õigeusu kirik, kellel oli riigis lubatud tegutseda. Vastuseks Ungari katsetele kasutada kiriku poliitikat nõudmaks suveräniteeti Bosnia üle, korraldas Kulin kohaliku kiriku juhtidele kogunemise, et need loobuks ketserlusest, ja võttis aastal 1203 omaks katoliikluse. Vaatamata sellele jäid Ungari ambitsioonid muutmatuks kaua pärast Kulini surma aastal 1204, vähenedes alles pärast edutut sissetungi aastal 1254.
thumb|160px|right|Kaart, mis näitab [[Bosnia kuningriik|Bosnia kuningriigi laienemist]]
Bulgaaria
Pärast Suur-Bulgaaria kokkuvarisemist saabusid Asparuchi bulgaarid aastal 680 Väike-Sküütiasse ja asusid liitu kohaliku slaavi rahvastikuga, et moodustada Bulgaaria. Slaavlased nõustusid oma valitsejateks bulgaaride khaane, kuid säilitasid märkimisväärse autonoomia. Mõlemad rahvad kaitsesid riiki bütsantslaste eest lõunas ja Avaari khaaniriigi eest loodes. Bütsantslased olid uuest ohust teadlikud, kuid said Ongali lahingus täielikult lüüa ja tunnistasid aastal 681 ametlikult Bulgaariat suveräänse riigina, mis tänapäeval on tuntud kui Esimene Bulgaaria tsaaririik. 9. sajandi keskpaigaks laienes Bulgaaria peamiselt slaavlastega asustatud Balkani poolsaare aladele Traakias, Möösias, Makedoonias ja Daakias. Khaan Omurtag (814–831) tegi haldusreformi, mille eesmärk oli riigi tsentraliseerimine, ja võttis slaavlastelt nende autonoomia. Seetõttu mõned slaavi hõimud loodes mässasid, kuid nad rahustati kiirelt maha.
Pärast Bulgaaria ristiusustamist ning glagoolitsa ja kirillitsa loomist ja bulgaaria kirjakeele moodustumist sulandusid bulgaarid ja slaavlased lõpuks bulgaaria rahvaks. Aastal 927 tunnustasid ka bütsantslased Bulgaaria valitsejate tsaaritiitlit (bulgaaria цар) ja Bulgaaria patriarhaati. Bulgaaria muutus 9. ja 10. sajandil slaavi ortodoksi maailma kultuuriliseks keskuseks. Pärast Esimese Bulgaaria tsaaririigi purustamist Bütsantsi keisri Basileios II poolt aastal 1018 läks Bulgaaria aastal 1018 Bütsantsi võimu alla. Teine Bulgaaria tsaaririik saavutas oma sõltumatuse Bütsantsist 1185. aastal ja kestis 1396. aastani, kui selle vallutasid osmanid.
200px|left|thumb|Balkani poolsaar, 9. sajandi teine pool
Horvaatia
Balkani poolsaare lääneosas moodustasid 7. sajandi hõimukoosseisud lõpuks aluse algriigikestele, kahtlemata mõjutatuna lääne feodalismist. Slaavlased Põhja-Pannoonias (Dravast põhjas) arvati Balatoni vürstkonda, mille frangid andsid pagendatud Nitra vürstile, samas Dravast lõuna poole jäänud 'Savia' territooriumi osast on vähe teada. Algul võitlesid frangid ja bulgaarid selle kontrolli üle, hiljem muutus ala konfliktiks Ungari ja Horvaatia vahel. Horvaadid olid frankide vasallid kuni eduka mässuni 850. aastatel, kui Põhja-Dalmaatsias moodustati horvaatide vürstkond.
Serbia
Arheoloogilised tõendid näitavad, et serblased olid osa 5.-6. sajandi slaavlaste lainest. Bütsantsi allikate järgi asustasid valged serblased tänapäeva Serbia, Montenegro, Horvaatia ja Bosnia ja Hertsegoviina maad keiser Herakleios I (610–641) valitsemisajal. Serblastest said bütsantslaste föderaadid ja nad valvasid vasallidena piiri (algul sklaviinid, hiljem župad), saades Višeslav I (768–814) ajal suurema autonoomia ja Vlastimiri (836–850) ajal täieliku sõltumatuse. Serbia oli Bütsantsi liitlane enamuse keskajast ja tagas oma sõltumatuse suurepärase diplomaatiaga Bütsantsiga. 14. sajandil tõusis Stefan Dušani juhitud Serbia riik Balkani poolsaare lõunaosas esile, muutudes Serbia tsaaririigiks. See langes pärast Kosovo lahingut aastal 1389 osmanite vastu.
Osmanite periood
Nii kaua, kui mitteslaavi Bütsants oli tugev, pakkus see tõhusat puhvrit osmanite sissetungile Kagu-Euroopasse ja omakorda lõunaslaavlaste maadele. Lõpuks tema võim vähenes teiste riikide vallutuste tõttu ja tõusev Türgi impeerium leidis Kagu-Euroopas ühe nõrkuse teise järel.
Osmanid vallutasid aastal 1387 veneetslastelt Thessaloniki. Osmanite võit Kosovo väljal aastal 1389 tähistas tõhusalt Serbia võimu lõppu piirkonnas, tehes võimalikuks Osmanite laienemise Euroopasse. Serbia Stefan Lazarević muutus Osmanite riigi vasalliks. Nikopoli lahing aastal 1396, mida üldiselt peetakse viimaseks suuremahuliseks keskaja ristisõjaks, ei suutnud peatada võidukate Osmani türklaste edenemist ja tegi lõpu Teisele Bulgaaria tsaaririigile.
Lõunaslaavlased
Lõunaslaavlased on jagunenud piki keelepiire kaheks rühmaks – ida ja lääne.
Lõunaslaavlaste ja rahvusrühmade loend, sealhulgas rahvastiku hinnangulised arvud (2001):
Kõik kokku: umbes 40 miljonit koos väikerühmadega
Riigid
On 7 riiki, kus lõunaslaavlased on põhirahvastik:
Lisaks on kohalikke lõunaslaavi vähemusi mitteslaavi naabermaades, näiteks:
Religioon
Piirkonna lõunaslaavlastest asukate usulisel ja kultuurilisel mitmekesisusel on olnud märkimisväärne mõju nende religioonile. Algselt polüteistlikud paganlikud rahvad, on lõunaslaavlased säilitanud ka palju oma iidseid kombeid ja traditsioonilist folkloori, segades seda sageli hiljem omandatud religiooniga.
Tänapäeval on enamus lõunaslaavlasi õigeusklikud – enamus bulgaarlased, makedoonlased, serblased ja montenegrolased, samas enamus sloveenid ja horvaadid on katoliiklased. Bosnialased, teised väikesed rahvusrühmad (goranid, muslimid (rahvuselt)) ja alamrühmad (torbešid ja pomakid) on muslimid. Mõned lõunaslaavlased on ateistid, agnostikud ja/või mitteusklikud].
Lõunaslaavi rahvusrühmad religiooni järgi:
Keel
Lõunaslaavi standardkeeled on
Lisaks on ka teisi lõunaslaavi keeli, mis ei oma ametlikku staatust üheski vabariigis, kuid on tunnistanud standardvorminguid ja on laialdaselt kasutusel kõnelejate poolt. Levinuim neist on bunjevaki murre. Lisaks oli šokaki keel varem loetletud Austria-Ungari halduse ajal läbi viidud rahvaloendusel. Tänapäeval on ka montenegro keel saamas kiirendatud korras Montenegros seaduslikuks. On aeglaselt muutumas, võttes omaks kohaliku kõne, jälgides jooni, mille bosnia keel võttis pärast Bosnia ja Hertsegoviina sõltumatust Jugoslaavia Föderatiivsest Sotsialistlikust Vabariigist.
Standardkeelte jaotus on ortogonaalne jaotusega, mis põhineb geneetilis-dialektoloogilisel kriteeriumil. Kohalike murrete nimetamist raskendab fakt, et Austria ja Itaalia sloveenid on seotud kõige kaugemate lõunaslaavlastega – Euroopa Türgi pomakid ja bulgaarlased – ajaloolise murdekontiinumi poolt. 9. sajandil moodustasid kõik slaavi murded ühe murdekontiinumi, mis katkes järgnevalt pärast ungarlaste saabumist Kesk-Doonau alale; järgnenud germaani-, kreeka- ja romaanikeelsete levik eraldas lõunaslaavi rühma lääne- ja idaslaavi rühmadest, jättes selle jämedalt tänapäeva levikualale.
Veelgi enam, Osmani türklaste sissetungi põhjustatud rände tulemusel katkes murdekontiinum mitmes paigas, eriti niinimetatud "kesklõunaslaavi" alal, kus mõned slaavi murded, nagu čakavski ja kajkavski murre, suruti štokavski murde arvel alla, ja mõned "ülemineku"-murded, nagu torlaki murre, mis algselt kuulus läänelõunaslaavi rühma, kuid kogedes mitmeid ühiseid uuendusi bularo-makedoonia murretega, kuulub nüüd idalõunaslaavi rühma.
Suuremad slaavi murderühmad:
Sisemootor
Sisemootor on laevanduses väiksema aluse (mootorpaat, kaater vms) jõuseade.
Erinevalt päramootorist, mis asub aluse kerest väljaspool, on sisemootor kere sees ja on kere läbivalt (harilikult jäiga veovõlliga, aga ka Z-käigukastiga vms abil) ühendatud sõukruviga.
Sisemootorina võib mõista ka suurte aluste sisepõlemismootoril põhinevat jõuseadet, sealhulgas peamasinat.
Dwyfori krahv Lloyd-George
Dwyfori krahv Lloyd-George (Earl Lloyd-George of Dwyfor) on tiitel Ühendkuningriigi aadli (peerage) koosseisus, mille lõi 12. veebruaril 1945 kuningas George VI Suurbritannia riigimehe David Lloyd George'i jaoks, kes oli aastatel 1908–1915 varakantsler ja 1916–1922 Suurbritannia peaminister. Tiitlile loodi juurde ka viisakustiitel Vikont Gwynedd (Viscount Gweynedd).
Seoses Ühendkuningriigis aadlitiitlitele kehtivate reeglitega kirjutatakse tiitlis perekonnanimi Lloyd George sidekriipsuga, nagu ka näiteks Andrew Lloyd Webberi tiitli Lord Lloyd-Webberi puhul.
Sarzana Luni lennujaam
Sarzana Luni Bartolomeo Arrigoni lennujaam (aeroporto "Bartolomeo Arrigoni" di Sarzana-Luni) on tsiviilkasutuseks avatud sõjaväelennuväli Itaalias Liguuria maakonnas La Spezia provintsis, umbes 10 kaugusel La Speziast idakagus, 3 kilomeetri kaugusel Sarzanast kagus, Ortonovo omavalitsusüksuse Luni fraktsioonis. Lennujaamale on antud I maailmasõja kangelase Bartolomeo Arrigoni nimi.
Lennuvälja kasutavad peamiselt Itaalia merevägi ja rannavalve.
2023. aasta Riigikogu valimised
2023. aasta Riigikogu valimised olid XV Riigikogu korralised valimised 2023. aastal. Valimispäev oli 5. märtsil, enne seda toimus eelhääletamine ja välismaal hääletamine.
Valimised võitis Reformierakond, kes kogus 31,2% häältest ja sai 37 kohta Riigikogus. Teiseks tuli EKRE, kes võitis 16,1% häältest ja 17 kohta ning kolmanda tulemuse tegi Keskerakond, saades 15,3% häältest ja 16 kohta Riigikogus. Esimest korda pääses Riigikogusse Eesti 200, kes kogus 13,3% häältest ja sai 14 kohta. Sotsiaaldemokraadid võitsid 9,3% häältest ja 9 kohta ning Isamaa sai 8,2% häältest ja 8 kohta Riigikogus.
Valimiste järel moodustasid koalitsiooni Reformierakond, Eesti 200 ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond. Peaministrina jätkas Kaja Kallas, kelle kolmas valitsus astus ametisse 17. aprillil 2023.
Valimissüsteem
Riigikogu 101 liiget valiti 12 mitmemandaadilises valimisringkonnas võrdelise valimissüsteemi alusel. Saadikukohti jagati D'Hondti meetodi muudetud versiooniga. Erakonnad pidid parlamenti pääsemiseks ületama üleriigilise 5% valimiskünnise. Üksikkandidaadid said valituks, kui nende häälte arv ületas lihtkvoodi (saadakse valimisringkonnas antud kehtinud häälte arvu jagamisel mandaatide arvuga valimisringkonnas) või oli sellega võrdne.
Valimisringkonnad
2017. aastal hakati kavandama 2023. aasta valimisteks senise 12 valimisringkonnaga süsteemi muutmist, sest demograafiliste muutuste tõttu on suurenenud Tallinna ja Harjumaa ringkondades olev mandaatide arv ja vähenenud mandaatide arv mujal. 2019. aastal tegi õiguskantsler Ülle Madise Riigikogule ettepaneku muuta ringkondade suurust ning panna alates 2023. aasta Riigikogu valimistest valimisringkondade moodustamise igakordne kohustus mõnele sõltumatule institutsioonile, näiteks Vabariigi Valimiskomisjonile. Muutuse vajadust on põhjendatud asjaoluga, et senine süsteem tekitab kandidaatidele ebavõrdsed tingimused. Rohkemate mandaatidega ringkondades on kandidaatidel kergem jõuda parlamendikohta tagava isikumandaadi saamiseks vajaliku lihtkvoodini (kehtivate antud häälte arv jagatud mandaatide arvuga), sest see moodustab väiksema % kõigist häältest. Kui nimekirjale tervikuna antakse vähemalt 75% lihtkvoodi häältest, saab seal enim hääli kogunud kandidaat ringkonnamandaadi. Isiku- ja ringkonnamandaadist ilma jäänud nimekirjad võivad parlamendikoha saada küll kompensatsioonimandaadina, aga siis ei arvestata enam kandidaatidele antud hääli, vaid nende paiknemist partei valimisnimekirjas. Kuna suurtest ringkondadest on võimalik ka suurem hulk hääli saada, siis motiveerib see erakondi panema just neisse oma kõige populaarsemad kandidaadid. Ringkondade suuruse võrdsemaks muutmiseks on välja pakutud mitmeid ideid, millest Vabariigi Valimiskomisjon on kõige enam eelistanud uue 7 ringkonnaga süsteemi loomist. 2019. arutas valitsuskoalitsioon ringkondade suuruse ja arvu muutmist, kuid lõpuks jäi 2023. aasta valimisteks süsteem siiski samaks. 2022. aasta novembris määras Vabariigi Valimiskomisjon ringkondade valijate arvu alusel kindlaks nendes jagatavate mandaatide arvu. Valijate arvu muutumise tõttu sai võrreldes eelmiste valimistega ühe mandaadi juurde Harju- ja Raplamaa valimisringkond ning ühe mandaadi kaotas Ida-Virumaa ringkond. Mandaadid jagunesid järgnevalt:
Kandidaadid
Riigikogu valimistel oli kandideerimisõigus Eesti kodanikel, kes olid registreerimise lõpptähtajaks (24. jaanuar 2023) vähemalt 21-aastased ja polnud valimisõiguse osas tunnistatud teovõimetuks, tegevväelased või kohtu poolt kuriteos süüdi mõistetud ja vanglakaristust kandmas. Kandideerida võisid oma nimekirjadega erakonnad, mis olid registrisse kantud vähemalt 90 päeva enne valimispäeva, ja üksikkandidaadid. Kandidatuuri võis üles seada vaid ühe erakonna nimekirjas ja ühes valimisringkonnas.
Riigikogu valimistel osalemiseks registreeriti 9 erakonda ja 10 üksikkandidaati, kelle registreerimisnumbrid ja järjekord määrati liisuheitmise teel: Üksikkandidaadid: Teho Paulus (valimisringkond nr 6), Alar Kookmaa (4), Andres Laiapea (8), Indrek Nicholas Nurmberg (1), Mihhail Stalnuhhin (7), Tarmo Kalde (6), Argo Mõttus (11), Vladas Radvilavičius (4), Vello Kookmaa (4), Sergei Svjatušenko (2).
Kampaania
2019. aasta juunis tegi õiguskantsler Ülle Madise Riigikogule ettepaneku kaotada välireklaami ajalised piirangud ja säilitada valimisagitatsiooni keeld valimispäeval vaid valimisjaoskonnas. 2019. aasta detsembris võttis Riigikogu vastu seadusemuudatuse, mis kaotas poliitilise välireklaami piirangud kõikjalt peale hääletusruumide. Otsust põhjendati hääletajatele võrdsete tingimuste tagamisega – eelhääletamise ajal oli reklaam juba niigi lubatud ja internetireklaamide puhul on keeruline nõuda nende valimispäeval mitteavaldamist.
Hääletamine
Hääletamisõigus oli vähemalt 18-aastastel Eesti kodanikel, kes olid kantud valijate nimekirja (see tähendab, et tal pidi olema rahvastikuregistrisse kantud elukoha aadress; välismaal elajatel arvestatakse viimast aadressi Eestis) ja polnud valimisõiguse osas tunnistatud teovõimetuks või kohtu poolt kuriteos süüdi mõistetud ja vanglakaristust kandmas.
Eesti välisesindustes toimus hääletamine 18. veebruarist kuni 23. veebruarini. Välisriikides kirja teel hääletamiseks tuli valijal esitada välisesindusele vastav kirjalik taotlus hiljemalt 3. veebruariks 2023. aastal. Eestis toimus eelhääletamine 27. veebruarist kuni 4. märtsini. Sel ajal sai hääletada ka jaoskondades väljaspool elukohajärgset valimisringkonda ja elektrooniliselt. Valimispäev oli 5. märtsil, mil sai hääletada elukohajärgses valmisringkonnas. Erinevalt varasematest Riigikogu valimistest võis 2023. aastal hääle andmiseks kasutada oma valimisringkonna piires ükskõik millist jaoskonda, samuti võisid jaoskondades pabersedeliga hääletada eelvalimiste ajal elektroonselt hääletanud isikud – sel juhul nende varasem e-hääl tühistati. Isikud, kes jaoskonda minna ja e-hääletada ei saanud, võisid valimiskasti koju tellida ja sel moel hääletada 3.–5. märtsil.
Erakondade toetuse arvamusküsitlused
500px|tühi
Tulemused
Riigikogu valimistest võttis osa 63,7% valijatest. Hääletamisest osavõtu arvestamise metoodika muutuse tõttu langes valimisaktiivsuse näit, kuna püsivalt välismaal elevad kodanikud arvestati valijaskonna hulka. Varem arvestati ainult neid välismaal elavaid valijaid, kes ka päriselt valimas käisid. Samas oma hääle andis rekordiliselt üle 600 000 inimese. Nii suur pole hääletajate arv olnud ühelgi varasemal Riigikogu valimisel. 966 129-st hääleõiguslikust inimesest osales riigikogu valimistel 613 801, neist 312 181 hääletasid elektroonselt (51%). 301 620 häält oli antud pabersedeliga (49%), neist 3502 olid kehtetud (1.16% pabersedeliga antud häältest). Kehtetu oli ka üks e-hääl.
5% künnis oli 30515,3 häält, mille ületas 6 erakonda.
Bhim
Bhim on India toodetud liikurhaubits.
155 eKr
155. aasta eKr ehk ab urbe condita DIC (599).
Veelikse mõis
alt=Veelikse (Felix) rüütlimõis|pisi|Veelikse mõis - juuni 2021 Veelikse mõis oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Viljandi maakonna Mulgi valla territooriumile.
Ajalugu
Esimesed teated Veelikse mõisa kohta pärinevad 1542. aastast, mil see kuulus Hartwig Platele (pärast aadliseisusse tõstmist Plater).
Mõis tagastati Põhjasõja järel Plateritele ning 1727. aastal müüdi see 2316 taalri eest parun Moritz von Possele.
Tema pojale parun Eberhard Gustav von Possele pärandus mõis edasi 1765. aastal, kuid uus omanik suri juba samal aastal.
Seejärel sai Veelikse enda valdusse Moritz von Posse vennapoeg parun Carl Magnus von Posse.
Viimase järeltulija parun Georg von Posse müüs mõisa 1794. aastal 55 000 rubla eest oma tütrele Mariale ning tema abikaasale Christer von Rennenkampffile. Bienenstammi andmetel allus sellele koos Laatre mõisaga 1816. aastal 443 mees- ning 458 naishinge.
1840. aastatel läks Veelikse abielu kaudu parun Carl Georg von Ungern-Sternbergile, kes müüs selle 1855. aastal 145 500 rubla eest kreisisaadik Georg Philipp von Strykile.
Tema pojale Paul Andreas Leonhard von Strykile pärandus mõis 1863. aastal.
Veelikse (ka Taagepera mõisa) viimane võõrandamiseelne omanik oli Hugo von Stryk.
pisi|Veelikse mõisa vesiveski ja [[Veelikse paisjärv aastal 2005]]Kuni lastepäevakodu avamiseni 1962. aastal tegutses majas Kamara sovhoosi Veelikse osakonna kontor.
1962. aasta märtsis avati endises Veelikse mõisa häärberis Kamara sovhoosi lastepäevakodu, mis tegutses selles majas kuni detsembri lõpuni 1985. aastal. Lasteaed kolis uue ja suurema hoone valmimise järel Kamara sovhoosi keskasulasse endise Kamara talu maadele.
Alates 1990. aastate algusest on maja eravalduses ning kasutatakse eramajana.
Masanobu Izumi
Masanobu Izumi (jaapani keeles 泉 政伸 Izumi Masanobu; sündinud 8. aprillil 1944 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Viitina külanõukogu
Viitina külanõukogu oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Rõuge külanõukoguga.
Masanobu Izumi
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1965 1 mängu.
Mimoň
Mimoň (saksa keeles Niemes) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Mimoň asub Česká Lípast umbes 13 km idas ja Liberecist ligikaudu 26 km lääneedelas.
Asulat on esmamainitud 1352. aastal. Linnaks on Mimoňit ürikutes esmakordselt nimetatud 1505. aastal.
Alvar Soesoo
Haridus
Ta on õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis geoloogiat 1981–1989; Tartu Ülikooli magistrantuuris 1992–1992; Monashi Ülikooli (Melbourne'is Austraalias) doktorantuuris 1996–2000. Doktorikraadi sai 1999. aastal, "The evolution of mantle-related magmas in contrasted tectonic settings: examples from SE Australia", juhendaja prof Ian Nicholls, Monash University, Melbourne, Austraalia.
Töö
Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ) 1989–...: TTÜ Geoloogia Instituudi teadur 1989–1993; teadur 1995–1996; TTÜ Geoloogia Instituudi direktor 2002–2011; TTÜ Geoloogia Instituudi füüsikalise geoloogia õppetooli juhataja 2003–2015; professor 2003–2013; TTÜ Geoloogia Instituudi füüsikaline geoloogia professor 2013–2018; TTÜ Geoloogia Instituudi kaasatud professor 2018–2023.
Tartu Ülikooli teadur (1,00) 01.10.1999–28.02.2002; loodus- ja täppisteaduste valdkonna ökoloogia ja maateaduste instituut külalisprofessor 2016; 2018–2019; samas geoloogia osakonna külalisprofessor 2016–2017.
Teadustöö mujal
Põhjamaade Vulkanoloogia Instituut, Islandi Ülikoolis Reykjavikis Islandil – külalisteadur 1993–1995; Monashi Ülikool, Austraalia lektor 1996–2000; Memorial University of Newfoundland, Kanada NATO järeldoktor 2000–2001.
Teaduskorralduslik tegevus
Eesti Geoloogia Selts – liige 1989−...; Eesti Stratigraafia Komisjon, Eelkambriumi komisjoni liige 2004−...; Eesti Geoloogia Rahvuskomitee – liige 2004−...; Eesti Teaduste Akadeemia Meteoriitika komisjon, liige 2006−...; EGS juhatuse esimees 2006–2008; Eesti kõrghariduse kvaliteedi hindamise bio- ja keskkonna ja füüsikaliste loodusteaduste komisjonid – liige 2009−...; Teaduste Akadeemia Mereteaduste komisjon – liige 2009−...; Eesti Geotermaalenergia Assotsiatsioon, asutajaliige, juhatuse esimees 2011−...; Critical Metals and Minerals in Fennoscandia – Soome, Rootsi, Norra ja Venemaa ühistöögrupp, liige 2012−....
Soesoo on uurinud muuhulgas Islandi vulkaanikraatreid ja Lacklandi kurrutusala Austraalias.
Uplengen
Uplengen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Leeri kreisis. Valla pindala on 149 km². 31. detsembril 2017 elas seal 11 805 inimest.
Newtoni maakond (Missouri)
thumb|Asend Missouri osariigis pisi|Newtoni maakonnas paiknev [[Shoal Creek]] Newtoni maakond (Newton County) on maakond USA-s Missouri osariigi edelaosas. Geograafilised koordinaadid on 36°91' N, 94°33' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Neosho.
Maakonna pindala on 1618 km², millest 1 km² moodustab veepindala.
III liiga 2003
III liiga 2003 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2003. aasta hooaeg.
Bolgo keel
Bolgo keel on Nigeri-Kordofani hõimkonda kuuluv keel. Keele kood: bvo ISO 639-3. Bolgo keelt kõneldakse Tšaadis, Kesk-Aafrikas (riigikeeled prantsuse keel ja araabia keel). Bolgo keel kuulub bua keelte hulka, mida kõneldakse Lõuna- ja Kesk-Tšaadis. Keelt kõneldakse Koya, Boli, Gagne ja Bedi külas. Keelt kõneldakse Guéra regioonis, Bahr Signaka alal, Melfi alamosas, Ida-Barainis ja Kirde-Melfis.
Suur osa bolgo keele kõnelejatest on islami usku. Kõnelejaid on umbes 1800 (1993 aasta andmete põhjal). Nüüdisajal kõneleb bolgo keelt ilmselt vähem inimesi, kuna teadaolevalt ei ole bolgo keeles ilmunud raamatuid. Samas on teada, et bolgo keel kuulub elusate keelte hulka.
Dialektid
Keelel on kaks väiksemat dialekti- Bolgo Kubar (Suur Bolgo) ja Bolgo Dugag (Väike Bolgo)
Keelenäited
Keelenäited bolgo keele kohta: in-nāṇ rīm nāṇ n'ini (anna mulle vett mina joon), "anna mulle vett juua”
ibéri koko ao léti (mees abiellus naine kaks), "mees abiellus kahe naisega"
Lauseehitus
Tüüpiline sõnade järjekord lauses on subjekt-verb-objekt. Mitmust bolgo keeles otseselt ei eksisteeri, küll aga liide –gi sõna lõpus näitab, et räägitakse rohkem kui ühest asjast. Kui tahetakse näidata verbi eitust. Siis lisatakse ta lause lõppu.
Wolffeldt
Wolffeldt oli aadlisuguvõsa.
Wielsbeke
Wielsbeke on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Tielti haldusringkonnas.
Valla pindala on 21,76 km². 2012. aastal elas vallas 9192 inimest, mis teeb rahvastiku keskmiseks tiheduseks 422 in/km². 7. jaanuari 2005 seisuga moodustasid välismaalased valla elanikest 1,3%.
Wielsbeke asub Leie jõe kaldal 12 km Kortrijkist kirdes, 17 km Roeselaerest kagus, 28 km Gentist edelas, 34 km Bruggest lõunas ja 70 km Brüsselist läänes.
Wielsbekes ei ole raudteed. Lähimad raudteejaamad on Waregemis, Izegemis ja Kortrijkis. Ekspressreisirongi lähim peatus on Gentis, lähim rahvusvaheline lennujaam Brüsselis.
Wolffeldt
Suguvõsast on teada Rootsi sõjaväe kapral Magnus Wolffeldt, kellele kuulusid Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõis Läänemaal ja Kivikylä mõis Soomes. Magnuse pojad Johann, Magnus, Adam Otto ja nende onu Diedrich said 1651. aastal Rootsilt aadlitiitli. Poegadest vanim, Johann von Wolffeldt, oli Rootsi armee major ning Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõisnik.
Wielsbeke
Asulad
Wielsbeke jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:
Wolffeldt
Suguvõsa kanti 1804. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Gerhard II (Holstein-Plön)
thumb|Gerhardi aastatel 1274-1311 kasutatud pitser
Wolffeldt
Eri aegadel olid suguvõsa käes Keblaste, Ahaste, Parasmaa, Tabivere, Maima, Voltveti, Laiksaare ja Vahakõnnu mõis Eestis ja Kivikylä mõis Soomes.
Gerhard II (Holstein-Plön)
Gerhard II (1254 - 28. oktoober 1312) Pime oli Holstein-Plöni krahv aastatel 1290-1312.
Ulrich Andresen
Ulrich Andresen (24. märts 1931 Pariis, Prantsusmaa – 22. august 2001 Tartu) oli Eesti veemootorisportlane, treener ja spordikohtunik.
Gerhard II (Holstein-Plön)
Elu
Pärast isa surma 1290. aastal jaotati krahvkond poegade vahel. Gerhard II sai Holstein-Plöni; tema noorem vend Adolf VI sai Holstein-Pinnebergi ja Heinrich sai Holstein-Rendsburgi.
Gruusia veinid
pisi|Pronkskuju 7. saj eKr, mis leiti arheoloogilistel väljakaevamistel Vani linnas, kujutab tamadat, toostide lausujat. Gruusia postmark, 2007. Gruusia veinid on Gruusias valmistatud veinid.
Gruusia on maailma vanimaid veinivalmistamise piirkondi, mille ajalugu ulatub tagasi üle 8000 aasta. Tõendiks veini valmistamisest Gruusias muistsetel aegadel on 7. sajandist eKr pärit tamada pronkskuju, mille arheoloogid leidsid Vani linnas arheoloogilistel väljakaevamistel.
Veinivalmistamine on olnud Gruusia majanduse peamisi alustalasid sajandeid ning omandanud pika ajaloo jooksul lausa ikoonilise tähenduse, moodustades tänapäeval lahutamatu osa Gruusia kui (veini)riigi identiteedist.
Gruusia veinivalmistamisel kasutatakse kuevrisid – savist veinikääritamise anumaid, mis maetakse maa sisse. Kääritamisele minev mahl suletakse kuevrides kaanega ning kaetakse pinnasega. Maapind isoleerib anuma ja reguleerib veini temperatuuri. Mõned kuevrid võivad jääda maa sisse isegi kuni viiekümneks aastaks. Traditsiooniliselt leiab kogu veini valmimine aset kuevris, alates käärimisest kuni veini vananemiseni. UNESCO lisas selle traditsioonilise, üle 7000 aasta vanuse Gruusia veinivalmistamise meetodi UNESCO vaimse kultuuripärandi nimekirja.
Ulrich Andresen
Ta töötas ujumis- ja veepallitreenerina Tartu Kalevis.
Gruusia veinid
Gruusia veinivalmistamise eripäraks võib pidada ka kääritamise koos rootsudega, mida kasutatakse eriti Ida-Gruusia veinipiirkondades. Varsi kasutatakse ohtralt punaveinide valmistamisel, aga ka valgete veinide puhul, mistõttu ongi Gruusia valged veinid oranžikad-kuldsed.
Gerhard II (Holstein-Plön)
Abielud ja järglased
Ta abiellus 12. detsembril 1275 Rootsi kuninga Valdemari tütre Ingeborgiga. Nad said neli last:
UNESCO maailmapärand Luksemburgis
Luksemburgi alal on UNESCO maailmapärandi nimistus üks objekt.
Gerhard II (Holstein-Plön)
Abielud ja järglased
1293. aastal abiellus Gerhard kuningas Erik Klippingi lese Agnesega. Nad said poja:
Gruusia veinid
Gruusia vein on traditsiooniliselt poolmagus, seda toodetakse nii valge kui ka punasena, sh kuulus Kindzmarauli, aga ka veidi vähem tuntud, kuid kõrgelt hinnatud Ojaleshi ja Pirosmani ning muidugi Khvanchkara.
Gruusia veinipiirkonnad
pisi|Viinapuuaed Kahheetias Üldjoontes võib Gruusia veinipiirkonnad jagada Lääne-Gruusia ja Ida-Gruusia veinipiirkondadeks. Piirkonnad erinevad üksteisest nii pinnase kui ka kliima poolest.
Biograafiad (Mu)
Biograafiad (Mu) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Mu".
UNESCO maailmapärand Luksemburgis
Nimistusse on kantud:
Ulrich Andresen
Oli 1950. aastatel Eesti veemootorispordile üks alusepanijaid Tartus. Ta on harrastanud tollase Eesti NSV erinevaid paadiklasse (nii sport- kui ka vabapaate, mõlemas liigis nii pära- kui ka sisemootoriga). Võistles aastatel 1957–1969, võitis 1957. aastal esimestel Eesti NSV esivõistlustel sisemootoriga kaatrite võistlusklassis E-3 (kaassõitja Edgar Tiits) esikoha. Tuli 1962. aastal sportpaadil (võistlusklass SA) veel Eesti NSV meistriks ning sai aastatel 1960–1969 Eesti NSV meistrivõistlustel lisaks kokku kaks hõbe- ja kuus pronksmedalit.
Hiljem tegutses veemootorispordi kohtunikuna. Töötas mudelsepana, ehitas võistluspaate, muuhulgas ka tollase NSV Liidu esimese proprider-kerega võistluspaadi.
Isiklikku
Tema ema oli lastekirjanik ja raamatuillustreerija Ellen Koit-Andresen.
Tema pojad Peep ja Sven ning pojapojad Henrik ja Sven-Erik Andresen on samuti veemootorisportlased.
Gruusia veinid
Gruusia veinipiirkonnad
Ida-Gruusia olulisim piirkond on Kahheetia, mille kliima on kontinentaalsem ning pinnas saviliivane. Peamine punane viinamari on tumepunase viljalihaga Saperavi, millest valmib Kindzmarauli. Valgetest on populaarsed ja levinud Rkatsiteli ja Mtsvane. Ida-Gruusias Kahheetias kääritatakse veine (sh valgeid) koos kestade ja rootsudega, mistõttu on valged veinid kuldse värviga.
Jeji keel
Jeji keel (varasemad eestikeelsed nimetused jeje keel, vajeje keel, jeje-guba keel) on Namiibias ja Botswanas räägitav Benue-Kongo keelkonda bantu keelte R-rühma kuuluv keel. Seda kõneleb 24 000 inimest, kellest UNESCO andmetel 20 000 elab Botswanas. WOLP (World Oral Literature Project) järgi räägib jeji keelt aga 25 200 inimest. Etniline populatsioon Botswanas on 47 000.
Gruusia veinid
Gruusia veinipiirkonnad
Lääne-Gruusias on niiskem kliima tulenevalt Musta mere lähedusest ning seal valmistatakse pigem kergemaid veine. Punastest on levinuim suure suhkrusisaldusega Aleksandrouli. Lääne-Gruusias ei kääritata veine rootsudega.
Gruusia veinipiirkondadest on olulisim ja tuntuim kahtlemata Kahheetia, kus toodetakse 70% Gruusia veinidest. Kahheetia on juba sajandeid vana ja antiikne veinikasvatuse piirkond. Kahheetia oru pinnas on eriti viljakas, suved kuumad ja kuivad, mistõttu ongi veinikasvatus seal nii arenenud. Kahheetia jaguneb Telavi ja Kvareli alampiirkondadeks. Tuntuimad veinikasvatuse piirkonnad Gruusias on ka Kartli, Imerethi, Ratša-Letšhumi ja Khvemo Svanethi, Abhaasia ning Adžaaria.
Gruusia viinamarjasordid
Gruusia viinamarjasordid on Eestis vähe tuntud, kuigi neid on kokku umbes pool tuhat, millest kaubanduslikus kasutuses on umbes 40 ringis. Tuntuimad neist on loomulikult Rkatsiteli ja Saperavi.
Gruusia veinid
Gruusia veinid kannavad sarnaselt Bordeaux' ja Burgundia veinidega nime algupärase regiooni, piirkonna või küla järgi. Veinid on tihti segu kahest või enamast viinamarjast. Gruusia veine liigitatakse järgmiselt: magusad, poolmagusad, poolkuivad, kuivad, kangestatud ja vahuveinid. Poolmagusate veinide valik on kõige suurem ja populaarsem.
Oliver Lüütsepp
Oliver Lüütsepp (sündinud 4. augustil 1986 Võrus) on eesti võrkpallitreener.
Koondised
Aastatel 2012–2017 oli ta koos Ülari Kaibaldiga Eesti poiste noortekoondise (sündinud 1997 ja hiljem) vanemtreener, kuid suurematel rahvusvahelistel turniiridel valikturniiridest kaugemale ei jõutud.
Jeji keel
Imihäälikud
Tabel 1. Sommer & Voßen (1992) uuringute käigus leitud imihäälikud
Oliver Lüütsepp
Koondised
Aastatel 2018–2019 tegutses ta Eesti naiste võrkpallikoondise juures abitreenerina, tol ajal oli koondise peatreeneriks Andrei Ojamets. Koondisega jõuti ajaloos esmakordselt Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile.
Jeji keel
Imihäälikud
Tabel 2. Fulop et al. (2002) uuringute käigus leitud imihäälikud
Oliver Lüütsepp
Koondised
2020. aastal asus Oliver Cedric Enardi juhendatava Eesti võrkpallikoondise abitreeneriks. 2022. aastal jätkas ta tööd abitreenerina uue peatreeneri Fabio Soli kõrval.
Jeji keel
Imihäälikud
Tabel 3. Miller (2011) ühisuuringute käigus leitud imihäälikud
Oliver Lüütsepp
Klubivõrkpall
Hooajal 2018/19 suundus ta esmakordselt välismaale, Soomesse, Akaa Volley peatreeneriks ja juhendas meeskonda kolm hooaega. Hooajal 2019/20 jäid Soomes koroonapandeemia tõttu medalid välja mängimata. Parimaks tulemuseks jäid Soome karikavõistlustel poolfinaali jõudmine ning Soome meistrivõistlustel kuuendad kohad.
Jeji keel
Tüpoloogia
Jeji keeles on neli prefiksit ja üks sufiks. Verbi afiksid märgivad isikuid, numbreid ja sugusid, nimisõna afiksid aga käänet. Jeji keel on atonaalne. Põhisõnajärg keeles on SVO ehk subjekt-verb-objekt. Aafrika keeltes kasutatakse väga palju konsonante. Paljud bantu keeled, sh jeji, on tuntud selle poolest, et konsonantide hulka on suurendatud, laenates imihäälikuid ja helisid, mida tavaliselt Khoisani rühmas ei kasutata. Täishäälikuid on jeji keeles 5-6. Silbisüsteem on mõõdukalt keeruline.
Murded
Shirwanga keel pole väga lähedalt jeji keelega seotud, leksikaalseid sarnasusi on lujana keelega 47% ja herero keelega 30%.
Oliver Lüütsepp
Klubivõrkpall
Alates hooajast 2022/23 naasis Eesti meistriliigasse Barrus Võru võrkpalliklubi, kus Oliver täidab peatreeneri rolli.
Abitreenerina
Eesti võrkpallikoondisega
Klubivõrkpallis
Edvardas Gudavičius
Gudavičius lõpetas 1953. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi insenerina ning töötas seejärel Kaunases mehaanikuna. 1958 kolis ta Vilniusse ja 1962. aastal astus Vilniuse ülikooli, et õppida ajalugu. 1971. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja, mis käsitles pärisorjuse kujunemise protsessi Leedus. 1989. aastal sai ta doktorikraadi, tema doktoritöö teemaks oli Leedu osalemine baltlaste ja saksa ristisõdijate vahelistes sõdades. Lisaks on ta põhjalikult uurinud ka Leedu statuute.
Viljaka loometöö eest on Gudavičiust tunnustatud näiteks Leedu Rahvuskultuuri preemia (1998), Gediminase ordeni komandöriristi (1999) ja Vytautas Suure ordeni suurkomandöriristiga (2003).
Vissuvere külanõukogu
Vissuvere külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kolga-Jaani külanõukoguga.
Viluste külanõukogu
Viluste külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Veriora külanõukoguga.
Naksurkrevetlased
Naksurkrevetlased (Alpheidae) on kümnejalaliste seltsi kuuluv mereloomade sugukond. Naksurkrevetlastele on iseloomulikud erineva suurusega sõrad, millest suurem on tavaliselt võimeline tekitama valju raksatavat häält.
Naksurkrevetlaste sugukond on väga liigirikas, hõlmates enam kui 1100 liiki. Neid leidub kõikjal troopilistes ja lähistroopilistes rannikuvetes. Enamik naksurkrevetlastest kaevavad urge ja elavad korallrahudel, mererohuga kaetud aladel ja austrirahudel. Eranditena elab Betaeus külmades meredes ja Potamalpheops ainult magedaveelistes koobastikes.
Suured naksurkrevetlaste kolooniad võivad segada sonarite tööd ja allveekommunikatsiooni. Nende tekitatud helid meenutavad praginat ja on piisavalt valjud, et domineerida oma elupaikade lähedasi helimaastike.
Käitumine ja heli tekitamine
Oma suurema sõra kiire sulgemisega tekitavad naksurkrevetlased valju heli. Sõra kiirel sulgemisel surutakse tema vahele jääv vesi välja joana, mis võib saakloomi uimastada või isegi tappa. Veejoa algkiirus 30 m/s on piisav kavitatsiooni tekkimiseks. Vali heli tekibki kavitatsiooni käigus moodustunud õhumullide implosioonist, mitte sõrast endast.
Jaan Tiks
Ta oli I, II ja III Riigikogu liige ning Suure-Jaani alevivanem.
Esikmets
Esikmets on merest kerkinud maapinnal kasvav võsa.
Vitali Ionov
Vitali Ionov (24. märts 1937 – 30. november 2018 Tallinn) oli eesti veemootorisportlane.
Ta võistles aastatel 1961–1993 peamiselt 500 cm3 vabapaatide võistlusklassis (OC). Tuli aastatel 1965–1979 kokku seitse korda Eesti NSV meistriks ning sai veel aastatel 1972–1990 kokku viis hõbemedalit.
Heli Viisimaa
Heli Viisimaa (13. detsember 1918 – 8. oktoober 1996) oli eesti näitleja.
1934. aastal lõpetas ta Lüganuse täienduskooli, 1941. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli.
Aastatel 1941–1944 oli ta Tallinna Töölisteatri näitleja. Aastatel 1944–1949 töötas Estonias ja 1949–1950 Tallinna Riiklikus Draamateatris. 1951. aastal töötas lühikest aega Rakvere Teatris. Aastatel 1951–1961 oli ta Vanemuise teatri näitleja. Aastatel 1962–1971 töötas Eesti Televisioonis.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku
Aarne Viisimaa oli tema onu. Vello Viisimaa oli tema onupoeg. 1949. aastast oli Heli Viisimaa abielus Ants Lauteriga.
Süütuke
"Süütuke" ("La Esposa Virgen") on 65-osaline seebiooper. Seriaali tootis 2005. aastal Mehhiko suurkompanii Televisa.
Kalisz
Kalisz (saksa keeles Kalisch) on maakonnaõigustega linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas. Asub Prosna jõe ääres.
Süütuke
Tutvustus
Vahetult enne oma surma abiellub kindral Francisco Ortiz noore neiu Virginiaga ning teeb temast ja ta vennast oma varanduse ainupärijad. Virginia reisib koos oma väikese venna Diegoga San Francisco de los Arenales'i linna kindrali matustele. Noore naise saatjaks on kindrali sugulane kapten Fernando Ortiz, kes põlgab Virginiat südame põhjast, pidades teda vaid alatuks kullakaevajaks. Sama arvab ka linnarahvas. Ainuke, kes Virginiat südamlikult tervitab, on linnapea – doktor Jose Guadalupe Serrano, aus ja lahke mees, kelle elus omagi tragöödia. Jose Guadalupe'i naine Blanca on raskelt haige ning paranemislootust pole.
Kalisz
Kalisz on üks Poola vanimaid linnu. 150. aasta paiku mainib vandaalide Calisia asulat Ptolemaios. Ajaloolased pole siiski üksmeelel, kas see asus tänapäeva linna kohal. Tänapäeva linn rajati ilmselt 9. sajandil. Bolesław V andis Kaliszile linnaõigused umbes 1257. aastal. 1314. aastast kuni Teise Poola jagamiseni oli linn Kaliszi vojevoodkonna keskus. 1975–1998 oli taas Kaliszi vojevoodkonna keskus.
2015. aastal oli linna elanike arv 103 100.
Majanduses on olulised tekstiilitööstus ja masinaehitus. 2007. aastani toodeti linnas klavereid.
Linnas on 15 katoliiklikku, 5 protestantlikku ja 1 õigeusu kirik.
Kaliszis tegutseb 5 kõrgkooli ja mitmeid teiste kõrgkoolide filiaale.
Ervin Rusalep
Ervin Rusalep (ETBLis ekslikult Rusalepp; 25. juuni 1934 Rakvere – 10. mai 2020) oli eesti füüsik.
Elulugu
Ervin Rusalep oli tööliste poeg.
Lõpetas 1953 Rakvere 1. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna ja 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuri; tehnikakandidaat (1971, Kuibõševi Polütehniline Instituut), väitekiri "Изучение структуры метастабильных фаз электролитических осажденных сплавов меди и олова". Oli TPI füüsikainstituudi assistent 1961–1962, vanemõpetaja 1962–1972, dotsent 1972–2002.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: metallide sulamite ja pooljuhtide röntgenograafia, saadud tina ja vase elektrolüütilised sulamid, pooljuhtmaterjalide – CdS, ZnS, Si, Ge ja GaAs  – röntgenstruktuuranalüüs ja difraktsioontopograafia. 11 teadustrükist.
DeepMind
pisi|Google'i ja DeepMindi kontor Londonis
DeepMind Technologies Limited (lühinimega DeepMind) on Suurbritannia ettevõte, mis tegeleb tehisintellekti arendamisega. Ettevõte kuulub kontserni Alphabet Inc. DeepMindi peakontor asub Londonis, uurimiskeskused asuvad ka Montréalis ja Edmontonis.
DeepMind lõi programmi AlphaGo, mis on tuntud kui esimene elukutselist go-mängijat võitnud programm.
Ajalugu
Ettevõte loodi 2010. aastal. Selle asutajad olid Demis Hassabis, Mustafa Suleyman ja Shane Legg.
Ettevõttesse on investeerinud suured riskikapitalifirmad nagu Horizons Ventures ja Founders Fund ning tuntud ettevõtjad nagu Scott Banister ja Elon Musk. Jaan Tallinn oli ettevõtte nõustaja ja üks algusaja investeerijaid.
2014. aastal omandas DeepMindi Google.
Masinõpe
DeepMindi eesmärk on laiendada tehisintellekti piire ja arendada programme, mis suudavad iga keerulise probleemi lahendada ilma eelneva õpetuseta.
Kasutades oma uurimusi videomängude valdkonnas, suutis DeepMind luua programmi, mis õpetas end mängima ja võitma 49 erinevat Atari mängu, kasutades sisendina vaid piksleid.
DeepMind on oma lehe kaudu avaldanud sadu publikatsioone masinõppe teemal.
AlphaGo
(vt samal teemal ka Go) DeepMindi loodud go mängimise programm AlphaGo võitis 2015. aasta oktoobris mängu Euroopa meistri Fan Hui vastu. See oli esimene kord, kui tehisintellekt võitis professionaalset go-mängijat. Hiljem võitis AlphaGo paljusid mängijaid, kaasaarvatud Ke Jie'd, keda loeti maailma parimaks go-mängijaks. Go 'd peetakse arvutile võitmiseks palju raskemaks mänguks kui teisi mänge, kuna go 's on väga palju võimalikke käike, mis teevad traditsiooniliste tehisintellekti meetodite (näiteks toore jõu) kasutamise keeruliseks. AlphaGo programm hõlmab kahte närvivõrku. Eeskirjade võrk treeniti, vaadeldes suurt hulka go laudu, mis olid internetti üles laaditud. Vaatluste põhjal loodi mudel, mis ennustab, millise tõenäosusega mingi käik tehakse, arvestades laua hetkeseisu ja eelmisi käike. Võrku treeniti täiendavalt, lastes sel mängida iseenda vastu. Teine, väärtuste võrk ennustab iga laua seisu puhul, kes mängu võidab. Väärtuste võrk aitab eeskirjade võrgul valida oma ennustuste seast parima võimaliku käigu.
2017. aastal võitis programmi täiendatud versioon AlphaGo Zero 100 mängust 100 AlphaGo vastu. Kui AlphaGo vajas mängima õppimiseks mitu kuud aega, siis AlphaGo Zero suutis end treenida vaid kolme päevaga, kasutades sealjuures tunduvalt vähem arvutusjõudlust kui originaalne programm. Ajavõit tuli sellest, et Zero ei analüüsinud suurt hulka inimeste vahel mängitud mänge, vaid alustas ainult mängureeglite tundmisest. Programm õppis iseenda vastu mängimisest.
Uus üldisem programm AlphaZero võitis kõige tugevamate programmide vastu go-, male- ja shōgi-mängud pärast mõnetunnist mängimist iseenda vastu, kasutades stiimulõpet.
Tervishoid
2016. aasta juulis teatati DeepMindi ja Moorfields Eye haigla koostööst, mille eesmärgiks oli tehisintellekti rakendada tervishoius. DeepMindi kasutatakse silmaskaneeringute analüüsiks, et otsida varajasi märke levinud silmahaigustest.