Madridi_Real
"Buitre põlvkond" ja teine kuldne ajastu
Järgmisel hooajal kerkisid klubi kasvandikest esile teisedki "valged pärlid" nagu José María Gutiérrez, hüüdnimega Guti, ja Álvaro Benito. Vaatamata vasakjalgsete mängijate suurtele jõupingutustele ei olnud meeskonna sooritus eriti hea ja Jorge Valdano lasti treeneri kohalt lahti ning samal ajal lahkus ametist ka Ramón Mendoza, kuid lahkumispõhjuseks oli lisaks halbadele sportlikele tulemustele ka klubi üha kasvav võlg. Mendoza asemel sai klubi uueks presidendiks Lorenzo Sanz (1995–2000). Sel hooajal jäid La Liga parimad kohad klubile kättesaamatuks, mille tõttu pidi meeskond eemale jääma ka Euroopa karikavõistlustest, millest osavõtt sõltus klassifitseerumisest kohalikus liigas kohtadele üks kuni viis. Juba teist korda pärast nende võistluste loomist Real Madrid ei osalenud võitluses auhindade nimel. Pärast lootustandvate lepingute sõlmimist uute jalgpalluritega nagu Davor Šuker, Predrag Mijatović, Roberto Carlos, Clarence Seedorf ja Christian Panucci võitsid valged 1996–97 hooajal La Liga tiitli Fabio Capello juhendamisel, kes jättis Euroopa sõnatuks AC Milani juhtimise ja edulooga kümnendi alguspoolel. Sellele vaatamata tekkis Capellol klubi presidendiga palju vaidlusi ja probleeme käreda iseloomu tõttu ja ta lahkus hooaja lõppedes klubist ning tema järglaseks sai Jupp Heynckes. pisi|160px|Endine Real Madridi treener ja mängija Vicente del Bosque Uuendatud koosseisuga ja sakslasest treeneri juhtimisel suutsid merengue 'd võita pärast 32 aasta pikkust ootamist Euroopa suurima võistluse. Seitsmes Euroopa karikas, mis alates 1992/93 hooajast kandis nime Meistrite liiga, sai omale koha valgete vitriinis, kui kuninglik klubi alistas finaalis Torino Juventuse tänu ainsale väravale, mille lõi Predrag Mijatović, ühtlasi millega Mijatović end lunastas, sest lõi värava Itaalia klubile, mis kaks aastat tagasi oli talle veerandfinaalis hukatuslikuks saanud. Vaatamata suurtele unistustele sai meeskond La Ligas halva koha, mille tõttu otsustas klubi president lahkuda vaevalt kuus päeva pärast treener Heynckesi lahkumist. See tähendab, et selleks, et olla valgete eestvedaja, peab tasemel olema. Uueks treeneriks sai Guus Hiddink, ja vaatamata teise Kontinentidevahelise karika võitmisele (alistades brasiilia klubi Vasco da Gama), asendati Hiddink veebruaris La Ligas saavutatud halbade tulemuste pärast. Madridistade treeneripink oli väga ebastabiilne ja see ei muutunud enne 1999. aasta novembrit, mil meeskonna treenimine usaldati Vicente del Bosque kätte. Endise mängija ja klubi hea tundjana suutis del Bosque kehtestada uue mõttelaadi, mis viis meeskonna taas Euroopa tippu. Algas teine kuldne ajastu. Del Bosque teadis, milline ajalooline tähtsus on klubi kasvandikel, ja selle tõttu lasi ta noorel ja paljutõotaval väravavahil Iker Casillasel sooritada oma debüütmängu Athletic Clubi vastu peetud kohtumises, mis leidis aset Baskimaa klubi kodustaadionil hüüdnimega Katedraal. Sel päeval algas noormängija karjäär, mis viis tema tunnustamiseni maailma parima väravavahina FIFA ja IFFHSi poolt. Salamanca päritolu treeneri abiga suudeti 2000. aastal võita kaheksas UEFA Meistrite liiga karikas, kui alistati Valencia CF tulemusega 3-0 Pariisis toimunud finaalmängus. Madridista 'de väravalööjad olid Morientes, McManaman ja Raúl. Selleks aga, et finaali jõuda, pidi Real Madrid veerandfinaalis alistama praeguse Meistrite liiga tiitlihoidja Manchester Unitedi Old Traffordil. Lõppseisuks vormistati 2–3.