cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sünteetiline propositsioon
Uuspositivistide käsitlus
Uuspositivistid hakkasid Kanti propositsioonide klassifikatsioonide vastu huvi tundma. Analüüsides Kanti definitsioone leidsid nad, et sünteetilised propositsioonid on kõik propositsioonid, mis pole analüütilised. Viimase hulka kuuluvad propositsioonid, mis on tõesed läbi mõistete, definitsioonide või keelekäsituse.
Quine'i käsitlus
Willard Van Orman Quine ei nõustunud Kanti ja uuspositivistide definitsioonidega ning kirjutas oma essees "Empirismi kaks dogmat", et pole olemas analüütilist tõde, kuna kõik tõed põhinevad empiirilistel alustel. Quine defineerib sünteetilist propositsiooni kui propositsiooni, mis põhineb faktidel, samas kui analüütiline propositsioon põhineb tähendustel.
Quine kriitika sellisele definitsioonile on, et kuna kõik analüütilised propositsioonid jõuavad alati faktideni ning sellega ka sünteetiliste propositsioonideni, pole selline süsteem jätkusuutlik.
Ülle Liivamägi
Ülle Liivamägi (sündinud 11. jaanuaril 1962 Tallinnas) on muusikaõpetaja, kammerlaulja, aktiivsünnituse propageerija Eestis, homöopaat, aroomterapeut ja refleksoloog, homöopaatia ja aroomteraapia õpetaja, raamatute autor.
Akadeemiline haridus
Lõpetas Tallinna 42. Keskkooli. Jätkas õpinguid Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis akordioni ja kandle erialal, mille lõpetas akordioni ja kandle õpetaja ning rahvapilliorkestri juhi tunnistusega. Lõpetas 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi laulu eriala kammerlauljana.
Tegevus
Töötanud lauljana.
Kuna Ülle Liivamäe esimene sünnitus lõppes lapse surmaga, tekitas see temas küsimusi: miks see juhtus? Miks naised ei seisa enda ja lapse eest? Vajadusest osata aidata oma järgmise lapse sündi töötas ta läbi kogu kättesaadava rasedust ja sünnitust puudutava kirjanduse. Märgates tohutut vahet sünnituse normaalse kulu ja haiglates praktiseeritava vahel tekkis suur küsimus: miks on haiglas sünnitamine tehtud nii ebaloomulikuks?
31. jaanuaril 1989 korraldas ta Eesti Rohelise Liikumise abiga avaliku arutelu „Loomulik sünnitus – millal ometi?“ Arutelul oli palju naisi, palju günekolooge ja ämmaemandaid.
Olles endale teinud selgeks rasedust ja sünnitust puudutava kogu tollel ajal raamatukogudes kättesaadava kirjanduse põhjal; kõigi kättesaadavate inimese anatoomia ja füsioloogia õpikute põhjal; pikkade arutelude põhjal praktiseerivate arstide ja ämmaemandatega ning õppinud 1989. aastal Soomes, alustas Ülle Liivamägi 1989. aastal Tallinnas Viimsi tervisekeskuses naiste ettevalmistamist sünnituseks.
1991. aastal sündis teine laps Põlva haiglas, kus olid günekoloogid ja ämmaemandad kõige enam huvitatud sünnitusosakonna töö reorganiseerimisest. „Olime üheks esimeseks osakonnaks Eestis, kus said võimalikuks peresünnitused; osakonnaks, kus ema ja laps jäid kuni meilt lahkumiseni kokku, kus lapsed pandi kohe sünnituslaual ema kõhule ja siis kohe ka rinnale, kartmata hirmsaid pisikuid.“
Järgnesid õpingud Inglismaal Janet Balaskase juures 1993. aastal. Janet Balaskas käivitas Inglismaal 1970. aastatel aktiivsünnituse, millest oli 1990. aastateks kujunenud mitut riiki hõlmav tegevus.
1994. aastal alustas Liivamägi titetundide korraldamist. Programmi töötas ta välja koostöös folkloristi Sirle Pendiga algselt oma lapsele.
Lisaks tegeleb Liivamägi refleksoloogia, aroomteraapia ja homöopaatiaga. Refleksoloogiaga alustas ta 1998. aastal pärast Soomes Medica Nova erakoolis õppimist. Aroomterapeudina alustas ta tegevust 2000. aastal ning aasta hiljem ka homöopaadina.
2000. aastate alguses valmistas Ülle Liivamägi ette sünnitoetajaid ehk ümmardajaid.
Praegu tegeleb Liivamägi naiste sünnituseks ettevalmistamisega ning korraldab titetunde.
Kriitika
2008. aastal kritiseeris veebiportaal Skeptik.ee Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli, mille õppeplaanis toimusid Liivamäe kursused. Skeptik.ee juhtis tähelepanu, et Liivamäe kursused ei põhine teaduslikel alustel ning nende õpetamine riiklikus õppeasutuses lisaks neile näilist legitiimsust ja usaldusväärsust.
Greg Jones
Greg Jones (sündinud 3. detsembril 1953 Tahoe Citys) on Ameerika Ühendriikide mäesuusataja.
Ta spetsialiseerus suurslaalomile, kuid osales ka teistel aladel. Jonesi ainus tiitlivõistluste medal pärineb 1976. aasta maailmameistrivõistlustelt Innsbruckist, kus ta võitis Alpi kahevõistluse pronksmedali. Samas toimunud olümpiamängudel osales ta kõigil kolmel alal: suurslaalomis sai ta 9., kiirlaskumises 11. ja slaalomis 19. koha.
Maailma karika sarjas saavutas ta suurslaalomis kaks poodiumikohta: hooajal 1974/75 Madonna di Campiglios 2. koha ja hooajal 1975/76 Copper Mountainis võidu.
Eesti Rahvuslik Geofüüsika Komitee
Eesti Rahvuslik Geofüüsika Komitee (lühend: ERGK) on Rahvusvahelise Geodeesia ja Geofüüsika Liidu (inglise International Union of Geodesy and Geophysics, lühendatult IUGG) Eesti kontaktorgan.
ERGK asutati 1991.
ERGKi kaudu toimub geofüüsika- ja geodeesiaalane infovahetus IUGGiga, samuti korraldab ERGK Eesti eriteadlaste osalemist rahvusvahelistel üritustel.
Ernst von Tritthof
Ernst Ulrich von Tritthof (27. jaanuar/8. veebruar 1869 Põllküla – 4/17. märts 1917 Haapsalu) oli Põllküla ja Ämari mõisnik.
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1889. aastal.
Tema vanemad olid Põllküla mõisnik Rudolf von Tritthof (1825–1889) ja krahvinna Emilie Stenbock (1841–1921). Ernst von Tritthof ei abiellunud.
Ta tapeti Vene madruste poolt, ta oli viimane mees oma suguvõsast.
Marc Bartra
Marc Bartra Aregall (, ; sündinud 15. jaanuaril 1991 Sant Jaumes) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor. Ta on mänginud samuti Hispaania jalgpallikoondises.
Barcelona
Marc Bartra tegi oma debüüdi Kataloonia klubis 2010. aastal mängus Atletico Madridiga. Barcelona kaotas selle mängu 1:2. 21. mail 2011 lõi Bartra Malaga vastu oma debüütvärava.
2012–13 hooajal mängis Bartra Tito Vilanova juhendamisel 16 mängu. Barcelona võitis La Liga rekordilise 100 punktiga.
Hooajal 2014–15 aitas ta klubil võita nii Hispaania kõrgliiga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga.
Dortmundi Borussia
3. juunil 2016 liitus Bartra 8 miljoni euro eest Dortmundi Borussiaga.
Koondisekarjäär
Bartra tegi oma debüüdi Hispaania jalgpallikoondises 16. novembril 2013 mängus Ekvatoriaale-Guinea vastu. Hispaania võitis sõpruskohtumise 2:1. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Walesi vastu.
Ta esindas Hispaaniat koondises 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
RusAiri lend 9605
RusAiri lennu 9605 õnnetus juhtus Venemaal Petroskoi lennuvälja lähedal 20. juunil 2011.
Lennufirma Rusair Moskvast saabunud reisilennuk Tupolev Tu-134 süttis hädamaandumisel maanteele.
Pardal oli 43 reisijat ning üheksa meeskonnaliiget. Kohapeal hukkus 44 inimest, teiste hulgas jalgpallikohtunik Vladimir Pettai ja viis tuumaenergeetikaettevõtete esindajat. 26. juuniks oli hukkunute arv tõusnud 47-ni.
Septembris 2011 avaldatud uurimiskomisjoni raporti järgi olid õnnetuses süüdi pilootide vead, navigaatori alkoholijoove, puudulik teave ilmaoludest ja ebapiisav maapealne varustus.
Rølo de Ylmensalo
Rølo de Ylmensalo ( Rølo de Ylmezal) oli Eestimaa vasall 13. sajandil.
Ainsad olemasolevad andmed temast on tuletatavad pärast tema surma, 1346. aastal, antud kahest ürikust. Ta võis olla surnud juba mitu aastat varem (1343?). Talle kuulus Ylmensalo (Ylmezallo) mõis Harjumaal. Rohkem Ylmensalo-nimelisi isikuid pole teada, tõenäoliselt oli ta viimane oma nime kandja. Ylmensalod võisid varem olla Lodede allvasallid.
Ilmasoo (Ilmaso) küla kuulus 20. sajandi algul Põllküla mõisale Harju-Madise kihelkonnas. Taani hindamisraamatus seda küla mainitud pole.
5. veebruaril 1346 (Livl. U.B. DCCCXLIa, regest 1000a) pantisid Arnoldus Plate ja tema poeg Tylo pärast Rølo de Ylmensalo surma kuningale tagasi langenud ja neile läänistatud Ylmensalo mõisa koos küladega (alodium Ylmensalo et villulas Kallathe, Lodenrode, Amunde et Langhe) Padise abtile Nicolausele ja tema kloostrile 300 Riia hõbemarga eest.
24. mail 1346 (Livl. U.B. DCCCXLVIIIa, regest 1007a) andis kuningas Valdemar IV (Waldemarus) pärast Rølo de Ylmezali surma temale tagasi langenud valdused (alodium Ylmezallo et villulas Cullate, Loden-Röde, Aamunde et Lange) igaveseks ajaks omandiks Padise munkadele.
Poollainedipool
Poollainedipool ehk poollainevibraator on dipoolkiirgur, mille elektriline pikkus võrdub poole lainepikkusega (λ/2) ja mille kaks poolust (kreeka k di- kaks + polus poolus) moodustuvad kiirguri keskel olevas katkestuskohas. Nende pooluste vahele ühendatakse raadiosaatja või -vastuvõtja toitekaabel.
Aivar Kauge
Aivar Kauge (sündinud 29. novembril 1955) on eesti matemaatikaõpetaja August Kitzbergi nimelises Gümnaasiumis. Ta on koostanud matemaatika õppematerjale ning tegeleb male, ka kirimalega Lichessis.
Poollainedipool
Poollainedipool on paljude antennitüüpide põhielement, sest teda saab kasutada kõrgsagedusliku vahelduvvoolu energia muundamiseks elektromagnetlaine energiaks ja ka vastupidi. pisi|Sirgdipool ja silmusdipool (Verkürzungsfaktor lühendustegur)
Poollainedipool kui võnkering
Dipoolantenni võib resonantsi olukorras kujutleda võnkeringi kondensaatorina, mille plaadid on teineteisest eemale pööratud. Plaatidevaheline mahtuvus seejuures muidugi väheneb, kuid elektrivälja jõujooned (joonisel sinised) jäävad püsima ja sulguvad läbi vaba ruumi. Elektriväljaga kaasneb dipooli kui võnkesüsteemi induktiivsusest tulenev ristuvasuunaline magnetväli (punased jõujooned). Resonantsiolukord vaadeldavas võnkesüsteemis vastab rööpvõnkeringile. pisi|Lihtsaim sobituslüli autotrafolülituses, mähis on harilikult ferriitrõngassüdamikul Balanced sümmeetrine,  Unbalanced ebasümmeetriline
Sirgdipool ja silmusdipool
Poollainedipooli nimetatakse ka sirgdipooliks, et teda eristada silmusdipoolist, mis on samuti poollainepikkune. Meeterlaine (VHF) ja detsimeeterlaine  (UHF) Yagi antennides kasutatakse aktiivvibraatorina just silmusdipooli.
Astla kivi
pisi|Astla kivi pisi|Astla kivi Astla kivi on rändrahn Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis Astla tee ja Aianduse tee ristmiku lähedal.
Poollainedipool
Poollainedipooli pikkus
Et elektromagnetlaine levib metallis aeglasemalt kui vaakumis, peab dipooli pikkus olema poollaine pikkusest veidi väiksem, et saavutada lainepikkusega täpset resonantsi. Samuti sõltub dipooli pikkus kasutatava materjali mõõtmetest. Poollainedipooli tegelik pikkus kus h/d on dipoolina kasutatud elektrijuhi saledustegur, s.o pikkuse l ja läbimõõdu d suhe.
Astla kivi
Astla kivi on alates 1992. aasta 22. maist loodusmälestisena riikliku kaitse all.
Poollainedipool
Poollainedipooli pikkus
Näiteks sagedusele f = 100 MHz (raadioringhäälingu sagedusalas) vastab poollaine pikkus λ/2 = 300/(2f)  = 300/(2•100)  = 1,5 m = 1500 mm (vt Elektromagnetspekter). Kui dipool valmistada materjalist läbimõõduga d = 15 mm, siis saledustegur on 1500/15 = 100 ja dipooli tegelikult vajalik pikkus Seega lühendustegur on nende lähteandmete korral 1426/1500 = 0,95. pisi|200px| Dipoolantenni suunadiagramm
Astla kivi
Iseloomustus
Astla kivi iseloomustatakse kui punakasroosat jämedateralist rahnu, mille küljed on järsud ning seal esinevad praod. Põhjakülg on negatiivse kaldenurgaga ja võrdlemisi tasane. Rahnu lagi on lame ning ebatasane, kivi pinnal on palju samblikke, välja arvatud negatiivse kaldenurgaga pindadel.
Poollainedipool
Dipoolantenni suunadiagramm ja võimendus
Dipoolantenni suunadiagramm on 8-kujuline, kusjuures antenni võimendus on maksimaalne dipooli teljega ristuvas sihis (ükskõik kummas suunas) ja nullilähedane teljega ristuvas sihis.
Poollainedipooli võimendust määratakse isotrookiirguri suhtes ja väljendatakse tavaliselt detsibellides, tähis dBi. Võimendus on sirgdipoolil ca 2,2 dBi ja silmusdipoolil ca 3,7 dBi.
Astla kivi
Iseloomustus
Astla kivi ümbruskonnas esineb veel väikesi rändrahne. Läheduses (u 40 meetrit edela suunas) asub Aianduse kivi.
Aino Thauvón-Suits
paremal|pisi|Aino Thauvón-Suits Aino Emilia Thauvón-Suits (9. november 1884 Haapajärvi kihelkond, Oulu lään, Soome – 8. august 1969 Göteborg, Rootsi) oli soome päritolu estofiilist tõlkija ja kirjanik ning ühiskonnategelane Rootsi eestlaskonnas.
Elulugu
pisi|"Aino Suits", 1914, [[Nikolai Triik]] Aino Emilia sündis pastor Emil Thauvóni (1858–1926) ja Katarina Thauvóni (s. Hedmansson, 1859–1892) esimese lapsena. Aino oli 8-aastane, kui suri tema ema (talle sai saatuslikuks kuuenda lapse sünnitamine). Isale jäid lisaks Aino Emiliale lapsed Kaarlo Johannes, Arvo Immanuel, Toini Maria ja Lyyli Elisabeth. 1894. sai Aino kasuema, kui isa abiellus Maria Montelliga, ning sündisid veel lapsed Aili Maria ja Esko Emil.
Aino õppis Oulu tütarlastekoolis, hiljem Mikkeli tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas 1900. Pärast täiendas ta end Helsingi uues ühisgümnaasiumis, et astuda 1903. aasta sügisel Helsingi Ülikooli. Ta valis peaaineteks soome keele ja kirjanduse, soome ja võrdleva etnograafia, kunstiajaloo ülemastmes, soome ja võrdleva rahvaluule ja geograafia. Lisaks õppis ta joonistamist.
Pukinmäki raudteepeatus
thumb|Pukinmäki raudteepeatus Pukinmäki raudteepeatus (lühend Pmk, soome keeles Pukinmäen rautatieasema, rootsi keeles Bocksbacka järnvägsstation) on raudteepeatus Helsingi kirdeosas Pukinmäki linnaosas. Peatus asub Oulunkylä ja Malmi raudteejaama vahel. See asub ka Ring I peal.
Lähirongid I, N, P ja T peatuvad Pukinmäki raudteepeatuses.
Aino Thauvón-Suits
Elulugu
Oma tulevase abikaasa Gustav Suitsuga tutvus Aino 1906. aastal Helsingis Emakeele Seltsis (Kotikielen Seura), kus Gustav Suits pidas loengut. Aino ja Gustavi laulatus toimus 1911. aasta jaanuaris Pudasjärvil. Nad elasid Helsingis. Abikaasa Gustav Suits töötas Helsingi Ülikooli raamatukogus, hiljem vene gümnaasiumis soome ja rootsi keele õpetajana. 1914. aastal sündis nende esimene laps Maret Suits. Laps sündis Aino isakodus. Õnne varjutas Aino tervisekriis, kuid peagi tervis taastus.
Aino ja Gustav Suits aitasid kaasa Eesti iseseisvuse tunnustamisele läbi välisdelegatsioonide tegevuse korraldamise. Aino saadeti talunaiseks maskeerituna salajase kullerina Tallinna nõu pidama ja raha tooma. Missioon kestis augustist oktoobrini, osutudes arvatust hädaohtlikumaks. Gustav Suits sai ülesandeks luua Stockholmis Eesti Informatsioonibüroo Skandinaavias.
Luuletaja Eino Leino elas 1920. aastate alguses Suitsude juures Helsingis. Kui Gustav Suits oli 1921. aastal asunud tööle Tartu Ülikooli kirjandusajaloo professorina, korraldas Aino Suits Eino Leinole reisi Eestisse. Leino kutsujad olid Tallinna ja Tartu kirjanikud ning kunstiühingu Pallas seltskond.
19. mail 1921 sündis Aino teine tütar Helga. 1. juulil 1924 kinnitati Aino Suits Tartu Ülikooli soome keele lektoriks. Ta pidas soome keele loenguid nii algtasemel õpilastele kui ka edasijõudnutele, ta kursus "Jooni kaasaegsest soome kirjandusest" käsitles kirjanduslugu Kalevalast uuema kirjanduseni.
1933. aastal asutas Aino Suits koos Gustav Suitsu, Friedebert Tuglase, Alfred Koorti jt kultuuriinimestega Tartu Draamateatri Seltsi ja valiti selle esimeheks. Seltsi juures hakkas tegutsema näitekunstistuudio.
12. juulil 1941 põles Tartu pommitamise ajal maha Aino ja Gustavi Tiigi tänava kodu. Hävis kogu vara, sh nende käsikirjad ja hinnaline raamatukogu.
1950. aastate alguses Gustav Suits haigestus. Ta suri 23. mail 1956. Vaevalt kaks kuud hiljem suri vähki vanem tütar Maret.
Looming
Nime Emilia Tavia all:
Nime Aino Thauvón-Suits all:
Idokeelne Vikipeedia
pisi|Logo Idokeelne Vikipeedia (ido keeles Wikipedio) on Vikipeedia idokeelne versioon.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Mylène Jampanoï
Mylène Jampanoï (sündinud 12. juulil 1980) on prantsuse filminäitleja ja fotomodell. Ta on eelkõige tuntud 2006. aasta filmist "Les filles du botaniste" (植物园).
Isiklikku
Mylène isa on Hiina päritolu. Aastail 2006–2009 oli ta abiellus india näitleja Milind Somaniga.
Vaat' kes räägib
"Vaat' kes räägib" ("Look Who's Talking") on 1989. aasta romantiline komöödiafilm.
Filmi stsenarist ja režissöör oli Amy Heckerling. Peaosades mängisid John Travolta ja Kirstie Alley.
Filmi eelarve oli 7,5 miljonit ja piletitulu 297 miljonit dollarit.
Sisukokkuvõte
Mollie Jensen elab New Yorgis ja töötab arveametnikuna. Tal tekib afäär firma kliendi Albertiga, kes on abielus, kuid lubab oma naisest lahutada. Mollie jääb ühtäkki rasedaks, kuid Albert lubab endiselt oma naisest lahutada ning koos Molliega lapse üles kasvatada. Mõne aja pärast hakkab Mollie aga kahtlustama mehe truudusetust ning olles sõbrannaga poes, näeb Albertit teise naise embuses. Vihane Mollie tunneb, et ta hakkab sünnitama ning kutsub takso. Taksojuht James kihutab haiglasse, kus teda peetakse lapse isaks. Molliel sünnib poeg, kellele ta paneb nimeks Michael ja kutsub teda Mikeyks. James külastab neid mõni päev hiljem kodus, et tagastada Mollie taksosse unustatud kott. Ta kasutab Mollie aadressi, et ta vanaisa võiks viibida lähedases hooldekodus. Mollie nõustub sellega kui James lubab Mikeyt vajadusel hoida.
Järgnevatel kuudel püüab Mollie toime tulla üksikvanema eluga. Ta hakkab käima kohtamas, kuid saab aru, et ükski neist meestest poleks Mikeyle hea isa. James ütleb, et armastab nii Mikeyt kui Molliet, aga Mollie püüab kujutada ette elu Jamesiga ja see ei rahulda teda. Veidi aja pärast on Mollie sunnitud aitama Albertit tema maksudega ning Albert palub oma poega näha. Mollie nõustub, kuid unustab teavitada Jamesi, kes on parasjagu Mikey lapsehoidja. Tekib tüli, kui Albert väidab ennast olevat Mikey isa ja James ei usu seda, sest Mollie väitel sai ta lapse spermadoonori abiga.
Lõputiitrite ajal on näha, et Mikey on kasvanud suuremaks ning ta jalutab koos Jamesiga haiglas, kus Mollie on just toonud ilmale Mikey poolõe Julie.
Eesti Geograafide Rahvuskomitee
Eesti Geograafide Rahvuskomitee (lühend: EGR) on Rahvusvahelise Geograafia Liidu (inglise International Geographical Union, lühendatult IGU) Eesti kontaktorgan.
EGR asutati 1992.
Aastal 2002 toimus IGU ja EGRi ühisettevõtmisel Tartus rahvusvaheline konverents "European Permanent Conference of Rural Landscapes".
Jäämäekivi
pisi|Jäämäekivi Jäämäekivi on rändrahn Harju maakonnas Tallinna linnas Mustamäe linnaosas, Mustamäe tee 173 elamu kagunurga lähedal. Kivi on looduskaitse all aastast 1992.
Kivi pikkus on 4,6 m, laius 2,7 m, kõrgus 0,6 m ja ümbermõõt 13,4 m.
Ben Roy Mottelson
pisi|Ben Roy Mottelson (1963) Ben Roy Mottelson (9. juuli 1926 Chicago – 13. mai 2022 Kopenhaagen) oli USA päritolu Taani tuumafüüsik.
Ta lõpetas 1947. aastal Purdue ülikooli ja sai 1950. aastal Harvardi ülikoolist doktorikraadi tuumafüüsika alal. Ta asus tööle Kopenhaageni ülikooli teoreetilise füüsika instituuti (millest sai hiljem Niels Bohri instituut), seejärel töötas Kopenhaagenis CERNi uurimisgrupis ja 1957. aastal sai Põhjamaade Teoreetilise Füüsika Instituudi professoriks. 1971. aastal sai ta Taani kodakondsuse.
Mottelson uuris eelkõige aatomituuma struktuuri. Ta alustas 1950. aastal koostööd Aage Bohriga, et otsida seletust eelkõige raskete tuumade kuju ja laengujaotuse ebasümmeetriale. Aastatel 1952–1953 tõestasid Bohr ja Mottelson katseliselt, et teatud tuumade energiatasemeid saab kirjeldada rotatsioonispektri abil. Nad avastasid tuumaaine juures ka ülijuhtivuse ja ülivoolavuse ilminguid.
Carl August Wehrmann
Carl August Wehrmann (23. märts 1794 Tallinn – 9. august 1876 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja pedagoog.
Ta lõpetas aastal 1811 Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Aastatel 1812–1814 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 2. juulil 1822 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1814–1819 Toompea aadlipansioni inspektor. Aastatel 1819–1822 oli ta Tallinna Toomkooli ülemõpetaja. Aastatel 1822–1857 oli ta Harju-Madise ja Risti koguduse õpetaja. Ta siirdus emerituuri 17. novembril 1857, misjärel elas ta emeeritusena Tallinnas.
Isiklikku
Tema isa Daniel Ernst Wehrmann (1745–1799) oli Tallinna Gümnaasiumi professor. Ta oli kaks korda abielus, tema teise abikaasa Helena Sophia isa oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja Christian Georg Magnus Knüpffer.
Vapramäe paljand
Vapramäe paljand on paljand Voika oja orus; halduslikult Tartu maakonnas Nõo vallas. Paljand koos sellesse tekkinud Vapramäe koopaga on arvele võetud ürglooduse objektina.
Tehnika tänav (Tallinn)
pisi|püsti|222px|Tehnika tänava ja [[Paldiski maantee ristmik teeremondi ajal]] Tehnika tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Kassisaba ja Veerenni asumis.
Tehnika tänav algab Toompuiesteelt, ristub Suve tänava, Rohu tänava, Paldiski maantee, Adamsoni tänava, Wismari tänava, Roopa tänava, ning Luise tänava Endla tänava, Komeedi tänava, Saturni tänava, Väike-Ameerika tänava, Videviku tänava, Kiire tänava, Virmalise tänava, Planeedi tänava, Vana-Lõuna ja Veerenni tänavaga. Uue Maailma ja Veerenni asumi piiril läheb tänav Pärnu maantee viadukti alt läbi. Tehnika tänav ristub Veerenni asumis Pille tänava ja Veskiposti tänavaga ning lõpeb ristumisel Filtri teega. Paralleelselt Tehnika tänavaga kulgeb kogu selle ulatuses Tallinna–Narva raudtee.
Hoonestus
Tehnika tänava ja Vana-Lõuna tänava ristmikul on Tallinna trammidepoo, Veerenni tänava lõpus - Tehnika tänava pikenduse ja Veerenni tänava ristumisel asub ringristmik ja Veerenni jalakäijate tunnel ning tänava lõpus, Veerenni asumis aadressil Tehnika 173 on Kaitseväe kalmistu.
Ajalugu
Algselt nimetati Tehnika tänavaks Toompuiestee ja Suve tänava vahelist lõiku seal 1880. aastal tegevust alustanud Tallinna Raudtee-tehnikakooli järgi. Aastatel 1926–1932 pikendati Tehnika tänavat Paldiski maanteeni. 1960. aastal liideti Tehnika tänavaga Paldiski maantee ja Pärnu maantee vahel asunud Raudtee tänav.
Tänava pikendamise käigus aastatel 2007–2013 leidsid ehitajad Tallinna trammidepoo eest palju II maailmasõja aegset lõhkemata laskemoona, mida hiljem neutraliseeriti Männiku ja Tapa põletusaladel.
Lise à l'ombrelle
„Päevavarjuga Lise“ (prantsuse keeles „Lise à l'ombrelle“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. pisi|left|150px|Lise Tréhot (1864) 1867. aasta valminud maalil on kujutatud Lise Tréhot (1848–1922), kunstniku armuke ja modell.
Casiano Delvalle
Casiano Delvalle (sündinud 13. augustil 1970) on Paraguay endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Paraguay jalgpallikoondises mängis ta 1995. aastal 3 mängu.
Heinrich Johann Holmberg
Heinrich Johann Holmberg (4. märts 1783 Turu – 7. august 1840 Tallinn) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Ta immatrikuleeriti 12. novembril 1804 Turu Ülikooli, oli seal kohal veel aastal 1809. Ordineeriti 2. augustil 1809 õpetajaks.
Ta on olnud vaimulikuks Kumlinges ja Korppoos, seejärel Kökaris. 7. oktoobril 1821 kutsuti ta Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse ülempastoriks, ta introdutseeriti ametisse 29. jaanuaril 1822; ta oli Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja aastatel 1822–1840.
Marise Payne
pisi Marise Ann Payne (sündinud 29. juulil 1964 Sydneys) on Austraalia jurist ja poliitik, ta kuulub Austraalia Liberaalse Partei ridadesse. Ta oli alates 28. augustist 2018 kuni 23. maini 2022 Austraalia välisminister. Varem on ta olnud Austraalia kaitseminister.
Malmi raudteepeatus
thumb|Malmi raudteepeatus Malmi raudteepeatus (lühend MI, soome keeles Malmin rautatieasema, rootsi keeles Malms järnvägsstation) on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Malmi linnaosas. Asub Pukinmäki ja Tapanila raudteepeatuse vahel, umbes 11 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast põhjas.
Lähirongid I, K, N, P ja T peatuvad Malmil.
Carlos Zambrano
Carlos Augusto Zambrano Ochandarte (sündinud 10. juulil 1989 Callaos) on Peruu jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors ja Peruu jalgpallikoondises.
2006. aastal liitus ta Saksamaa klubiga Schalke 04, debüteerides klubi põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas hooajal 2009–10. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Saksamaa klubides FC St. Pauli (2010–2012), Eintracht Frankfurt (2012–2016), Venemaa kõrgliiga klubis Kaasani Rubin (2016–2017), Kreeka kõrgliiga klubis PAOK FC (2017) ja Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel (2018–2019). Boca Juniorsiga liitus ta 2020. aasta jaanuaris.
Peruu jalgpallikoondises debüteeris Zambrano 26. märtsil 2008 sõprusmängus Costa Rica vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Peruu koondisse 2015. ja 2019. aasta Copa Américal.
Hirvekütt
pisi|Romaani tiitelleht 1841. aastal pisi|Hirveküti vangistus indiaanlaste laagris, 1905. aasta illustratsioon pisi|"Hirvekütt", 1989. aastal James Fenimore Cooperi 200. sünniaastapäeva puhul väljaantud Nõukogude Liidu postmark "Hirvekütt ehk esimene sõjarada" ("The Deerslayer or The First Warpath") on James Fenimore Cooperi seiklusromaan indiaanlaste ja eurooplastest asunike elust 18. sajandi keskel Põhja-Ameerikas.
Teosest
"Hirvekütt ehk esimene sõjarada" (ilmus 1841) oli James Fenimore Cooperi viimane teos viieköitelises romaanisarjas "Nahksuka jutud". Kuid tegevuse ajavahemik 1740–1745 teeb sellest kronoloogiliselt sarja romaanide esimese osa, käsitledes peategelase Natty Bumppo nooruspõlve. Romaani tegevuspaik Otsego järvel New Yorgi osariigi keskosas on sama, mis romaanis "Pioneerid" ("The Pioneers"), mis ilmus sarjas esimesena (1823).
James Fenimore Cooper oli 19. sajandi esimese poole Ameerika Ühendriikide kirjanik, kelle ajaloolise taustaga romaanid kujutasid koloniste ja põlisrahvaid 17.–19. sajandil. Suure osa oma poisipõlvest ja viimased viisteist eluaastat elas kirjanik Cooperstowni külas, oma isa William Cooperi suurel kinnistul. Cooperstown on Otsego maakonna keskus ja asub Otsego järve ääres, mis on romaani tegevuskohaks.
Romaani sündmustik toimub 18. sajandi keskpaigas Ameerika Ühendriikide idarannikul, Põhja-Ameerika koloniaalse jagunemise ajal. Inglismaa ja Prantsusmaa võitlus territoriaalse domineerimise pärast lõhestab ka indiaani hõimud ning teeb neist omavahel vaenlased. Autor näitab, kuidas inglise ja prantsuse kolonistid kasutavad erinevaid indiaanisuguharusid omavahelistes sõdades ülemvõimu pärast Põhja-Ameerikas.
Sisukokkuvõte
Kaks erinevat noort meest, lahingukogemuseta heasüdamlik kütt Nathaniel Bumpo (hüüdnimega Hirvekütt) ja enesekindlalt sõjakas Harry March (hüüdnimega Välejalg), suunduvad Vilkuva Peegli nimelise järve juurde, mille läheduses elavad delavaarid ning paikneb ka inglise fort. Järve keskel asub palkidest ehitatud, vaiadel püsiv elamu (Kopra loss), kus elab Tom Hutter oma kahe tütre, kauni Judithi ja lihtsameelse Hettyga. Välejalg soovib kohtuda Judithiga, kuid maja järvel on tühi. Tom Hutter, tütred ja nende ujuv lodielamu leitakse järveäärsest võsastunud jõesuust. Järve äärde oli Hirvekütt kokku leppinud ka kohtumise noore mohikaanlaste pealiku Tšingatšgukiga (Chingachgook, Suur Madu). Jõesuus satutakse põhja poolt, Prantsusmaa kontrollitud aladelt, röövkäigule tulnud vaenulike indiaanlaste (irokeeside-huroonide) varitsusele, kuid siiski pääsetakse põgenema. Öösel suunduvad March ja Hutter järveelamust kanuuga kaldale irokeese kimbutama, sooviga skalpe hankida, kuid satuvad vangi. Hirvekütt, minnes olukorda uurima, surmab lasuga teda rünnanud indiaanlase, kes surres annab talle, kui täpsele laskurile hüüdnimeks Haukasilm.
Hirvekütt ja neiud kohtuvad kaldal Tšingatšgukiga, kelle armastatu Ua-ta-Ua (Tasa) on irokeesid röövinud. Hetty põgeneb ootamatult nende juurest, suundub isa ja Välejala vabastamiseks irokeeside laagrisse ning tutvustab nendele selgituseks piibli tõdesid. Indiaanlased ei puuduta nõrga mõistusega tütarlast. Judith, Hirvekütt ja Suur Madu avavad Kopra majas Hutteri kirstu, et selles olevate väärt esemete ja riiete eest vangid vabastada. Irokeesid sõuavad läbirääkimistele, võttes Hetty kaasa. Saanud vahetuskaubas kokkuleppele tuuakse vangid järvemajasse.
Tagamaks ohutust lahkutakse öösel järvemajast lodielamusse ning liigutakse järvele. Kalda lähedal otsustavad Suur Madu ja Hirvekütt minna kanuuga huroonide laagripaika vabastama Ua-ta-Uad, kellele oli juba määratud peigmees. Delavaari tütarlapsel õnnestubki põgeneda oma kallimaga lodjale, kuid Hirvekütt vangistatakse laagri juures. Hirvekütt-Haukasilm teatab laagris kinnipidajatele tema poolt surmatud mehest ja talle antud hüüdnimest. Hommikul otsustavad Hutter ja March naasta lodjal järvemajasse, sest see tundub ohutu, kuid nad satuvad ikkagi huroonide varitsusele. Heitluse käigus õnnestub Välejalal pääseda tagasi lodjale Tasa abiga, kuid Tom Hutter satub indiaanlaste kätte ning ta jäetakse seejärel skalpeerituna maha. Enne surma teatab Tom Hutter kaaslastele, et ta ei ole tüdrukute isa ning et vastused küsimustele annab kirstu sisu uurimine.
Hirvekütt saabub kaldalt kanuuga kaaslaste juurde teatega, et on vangistusest "puhkusel" oma ausõna peale järgmise keskpäevani, mil ta aumehena peab tagasi minema. Huroonid saatsid temaga teate, et noored naised on oodatud nende hõimuga liituma, saades sealt endale igaüks mehe. Neiud keelduvad. Välejalg saadetakse öö varjus teisele järvekaldale, lähemast sõjaväe garnisonist abi tooma. Judith annab Natty Bumppole märku oma tunnetest ning keelitab teda jääma vabadusse. Noormees ei suuda neiust aru saada, otsustab antud sõna pidada ja kaldale naasta.
Huroonid on Hirveküti kindlameelsusest üllatunud ja pakuvad talle tema poolt surmatud mehe üksikut vanemat naist abikaasaks. Hirvekütt vastab eitavalt. Olles lubaduse naasmiseks täitnud, on noormehel õigus põgeneda, mida ta ka juhuse saabudes teeb. Tal ei õnnestu siiski tagaajate käest lõplikult pääseda, mees seotakse puu külge, et piinamisel tema mehisust murda. Selles takistab huroone ootamatult Hetty, kes usklikuna veenab neid olema armulikud. Seejärel üllatab indiaanlasi Judith (Metsade Õis), kes saabub kirstust leitud brokaatkleidis kui ebamaine olend. Veel tekitab segadust laagrisse naasnud Tasa, kel õnnestub vangil köidikud läbi lõigata. Viimasena ilmub Haukasilma kaitseks relvastatud Tšingatšguk, kes ulatab ka vangile relva. Olukord laheneb sõjaväeüksuse saabumisega, mis paneb huroonid põgenema. Järgmisel päeval pakub Judith Nattyle võimalust olla tema seaduslik mees ning jääda järve äärde elama. Noormees peab seda aga neiu hetkeliseks nõrkuseks, mida ta võib hiljem kahetseda. Judith lahkub koos väeosaga.
Boiruna
Boiruna on maoperekond.
Jüri Karindi
Toivo-Jüri Karindi (2. august 1942 Tallinn – 24. juuli 2017 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatridirektor.
Boiruna
Levila
Selle perekonna liigid on levinud Argentinas, Uruguays, Paraguays, Boliivias ja Brasiilias.
Klassifikatsioon
Perekonda Boiruna klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Jüri Karindi
Ta töötas aastatel 1962–1964 Draamateatris administraatorina ja 1968–1980 samas teatris näitlejana.
Aastatel 1980–1997 oli ta Vanalinnastuudio direktor ja näitleja, 1997–2004 oli sama teatri näitleja.
Aastast 2005 töötas ta trupijuhina Vana Baskini Teatris.
Isiklikku
Tema isa oli helilooja, organist ja koorijuht Alfred Karindi, õed olid koorijuht ja muusikapedagoog Laine Karindi, toimetaja ja tõlkija Linda Targo ja Imbi Mätas.
Eesti Geoloogia Rahvuskomitee
Eesti Geograafide Rahvuskomitee (lühend: EGR) on Rahvusvahelise Geoloogiateaduste Liidu (inglise International Union of Geological Sciences, lühendatult IUGS) Eesti kontaktorgan.
EGR asutati 1992.
EGR osaleb muu hulgas Balti Stratigraafia Assotsiatsiooni tegevuses.
Torberniit
Torberniit ehk uraanivilk on ereroheline radioaktiivne mineraal. Ühendi keemiline valem on Cu(UO2)2(PO4)2·12H2O. Esineb looduses üksikute ruudukujuliste tahveljate kristallidena või soomusja kattekihina.
Vapramäe koobas
Vapramäe koobas on koobas Voika oja orus; halduslikult Tartu maakonnas Nõo vallas. Koobas koos Vapramäe paljandiga on arvele võetud ürglooduse objektina.
Piromontas
pisi| Piromontas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas.
Piromontase nime on esmamainitud Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis. Piirkond on nime saanud Stanisław Pióro maavalduse järgi, mis seal asus. XVIII sajandil oli sinna rajatud kivist häärber, mille taga oli terrassidena Nerise suunas laskuv park. XIX sajandi lõpuaastatel rajas Hilarijus Raduškevičius selle asemele uusgooti stiilis lossi.
Hoonestamata alad omandas pankur Juozapas Montvila, kes neid alasid hoonestama asus. Sealsed elamud projekteeris algul Vladislovas Stipulkovskis, hiljem aga August Klein. 1900. aastaks oli Piromontase hoonestamine lõpetatud.
Piromontase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Üksikobjektina on kaitse alla võetud maja aadressil Lvovo g. 7.
Kosmoselennu mõju inimesele
alt=Kosmosesüstik orbiidil|pisi|Kosmosesüstik orbiidil Kosmoselennud toovad kaasa inimestele mitmeid mõjusid. Kosmoses viibimine võib mõjutada nii inimorganismi füüsilist kui ka vaimset tervist.
Füüsilised mõjud
Kosmos on võrreldes inimeste sünnipaiga Maaga väga erinev keskkond, kuid tehnoloogia, näiteks kosmoselaeva või kosmoseskafandri abiga on võimalik tagada inimtegevuseks vajalikud tingimused. Inimestele kõige hädavajalikumad on hingamiseks sobilik õhk, vesi ja toit. Nende vajaduste täitmiseks on kosmoses kasutusel spetsiaalsed süsteemid, mis lisaks eelmainitule peavad kontrollima ka õhutemperatuuri ja -rõhku ning tegelema inimkeha jääkproduktidega. Peale selle on inimesi tarvis kaitsta ka väliste kahjulike mõjude, nagu näiteks kiirguse ja mikrometeoriitide eest.
Vaakum
Inimkeha on kohanenud eluks Maa atmosfääris, milles on kindel rõhk ja hapnikusisaldus. Vaakum aga tähendab õhu puudumist. Sattudes vaakumisse, jätkavad kopsud tööd, kuid hapniku puudumisel hakkavad nad töötama vastupidi ja verest hapnikku eraldama. Sekundite jooksul jõuab hapnikuvaene veri ajju ja inimene kaotab teadvuse. Rõhu puudumisel võib minna keema niiskus inimese suus, kuid mitte veri ja muud vedelikud organismis, nagu kujutavad seda tihtipeale ulmeteosed. alt=Võrdlus erinevate kiirgusdooside vahel.|pisi|Kiirgusdooside võrdlus
Kiirgus
Kosmoses on mitmeid eri kiirgusi, mis on üldiselt tunduvalt suurema energiaga kui maapealsed kiirgused ja seetõttu inimestele palju ohtlikumad. Neist olulisemad on Päikese pinnal toimuvate magnetiliste plahvatustega maailmaruumi paiskuvad osakesed ja kosmiline kiirgus, mille täpne päritolu on seni veel teadmata, kuid mis paljude teadlaste arvates pärineb põhiliselt supernoovadest. Maal ja selle lähedal kaitseb kosmilise kiirguse eest maakera magnetväli, kuid kaugemale minnes, näiteks Kuul või Marsil, sellist kaitset pole. Suurema osa Päikesest lähtuva kiirguse eest suudab kaitsta kosmosesõiduki kere, kuid kosmiline kiirgus on tunduvalt suurema energiaga, mis tähendab, et selle eest kaitsmiseks oleks tarvis üle meetri paksuseid seinu praegu saadavalolevate materjalide korral. Teise võimalusena nähakse magnetilist kaitsekilpi, sarnaselt Maad ümbritseva magnetväljaga, kuid senised lahendused on veel liiga energiakulukad, et neid reaalselt kasutada.
Inimorganismi läbivad kõrge energiaga osakesed võivad põhjustada mutatsioone DNA-s ja seetõttu suurendada riski vähi tekkimiseks, muutuseid kesknärvisüsteemis, kudede lagunemisega seotud probleeme ja akuutset kiirgustõbe, millega võivad kaasneda muutused veres, halb enesetunne, kõhulahtisus ja oksendamine.
Temperatuur
Kuna kosmosevaakumis puuduvad aineosakesed, siis pole kosmoses otseselt ka temperatuuri. Samal põhjusel ei toimu kosmoses ka temperatuuri kaotust keskkonda soojusülekande teel. Temperatuur eraldub ainult soojuskiirguse näol, mistõttu inimkeha jahtuks suhteliselt aeglaselt. alt=Kaaluta oleku mõju juustele|pisi|Kaaluta oleku mõju juustele
Kaaluta olek
Maal viibides mõjub kõigile kehadele gravitatsioonijõud. Kosmoses viibides gravitatsioon küll ei kao, aga kuna orbiidil viibimine tähendab sisuliselt pidevat vaba langemist, kogevad kosmoselaevades ja -jaamades olevad inimesed kaaluta olekut. Kaaluta olekus võivad tekkida probleemid oma asendi tunnetusega, kuna puuduvad "üles" ja "alla". Astronautidel esineb ka propriotseptsioonihäireid, mis tähendab, et nad ei tunneta enam oma kehaosade asendit. Kuna orbiidil viibides ei pea organism võitlema vastu Maa gravitatsioonile toob pikem viibimine kaaluta olekus kaasa luu- ja lihasmassi vähenemise. Sellega võitlemiseks teevad astronaudid rahvusvahelise kosmosejaama pardal iga päev umbes kaks tundi trenni. Uuringutest on ilmnenud, et kaaluta oleks viibimine võib mõjutada ka silmanägemist. Kaaluta olekus ei pea süda vere pumpamisel gravitatsioonile vastu võitlema, mistõttu suureneb vedelike hulk keha ülaosas ja võib ilmneda näo, kaela ja õlgade puhitust.
Psühholoogilised mõjud
Lisaks astronaute kimbutavatele füüsilistele probleemidele võib kosmoselaeval tihti kitsastes oludes viibimine lisada ka tuntavat psühholoogilist stressi. Stress võib viia erimeelsusteni meeskonnaliikmete seas, aga ka maapealsete missioonijuhtide ja astronautide vahel.
Isolatsioon
Kosmos on suur koht ja seal viibijate ning ülejäänud inimkonna vahele jääb sadu, kui mitte tuhandeid ja miljoneid kilomeetreid tühja vaakumit. See tähendab, et probleemide korral pole kiiret abi kuskilt loota. Maa-lähedastel orbiitidel on võimalik missiooni katkestades jõuda mõne tunniga tagasi Maale, kuid kaugemale minnes puudub seegi võimalus. See tähendab, et kõik vajalik peab olema endaga kaasas ja abipakke pole võimalik järele saata. Pikematel reisidel võib astronautidel tekkida depressiooni, ärevushäireid ja üksindustunnet.
Uneprobleemid
Uuringud on näidanud, et astronaudid magavad rahvusvahelises kosmosejaamas keskmiselt tund aega vähem kui Maa peal. Selle põhjusteks peetakse üldist kosmoses viibimisega seotud stressi, kuid ka öö ja päeva tsükli kadumist. Maa-lähedasel orbiidil tõuseb ja loojub päike 24 tunni sees umbes 40 korda. Selle tõttu ei teki inimesel harjumuspäraseid valguse ja pimeduse perioode, mis omakorda mõjutab unekvaliteeti. Rahvusvahelises kosmosejaamas kasutatakse astronautide unerütmi tagamiseks muutuva valgusspektriga LED-lampe, mis uneajale lähenedes muudavad valguse punakamaks ja ärgates lisavad valgusesse sinist.
Kitsad olud
Kuna kosmosesse asjade saatmine on väga kallis ja hind sõltub massist, on kosmoselaevad- ja jaamad üldiselt üsna piiratud ruumiga. Lisaks inimestele peavad ära mahtuma ka kogu missiooniks vajalik varustus, inimeste enda eluks vajalik toit, vesi ning muud varud. Ruumipuuduses aga võivad astronautidel tekkida psühholoogiline stress ja klaustrofoobia.
Maa-lähedased orbiidid
pisi|Van Alleni vöödMaa-lähedastel orbiitidel viibivatel kosmosesõidukitel on eeliseks lähedus Maale ja võimalus regulaarselt Maalt saadetisi saada. Samuti leevendab Maa lähedus mitmeid kiirguseohtusid. Ühest küljest kaitseb maakera oma massiga kahjulike kiirgusosakeste eest, teiselt poolt tõrjub ka maakera magnetväli kosmilist kiirgust. Astronaudid saavad aga siiski kordi suuremaid kiirgusdoose kui inimesed Maal. Maa ümber on mitu vööndit, mida nimetatakse Van Alleni kiirgusvööndiks, kus on kiirguse tase eriti kõrge ja seetõttu ohtlik inimestele.
Süvakosmos
Liikudes maakerast kaugemale väljutakse Maa kaitsvast magnetväljast ja kiirguse oht suureneb tunduvalt. Uuringud on näidanud, et Apollo programmi astronautidel, ainsatel, kes on siiani reisinud väljapoole Maa-lähedastest orbiitidest, on tunduvalt suurem risk surra südamehaiguste tõttu, kui astronautidel, kes on viibinud ainult Maa-lähedasel orbiidil.
Ernst Laiv
Ernst Laiv (24. november 1894 Lasva vald, Võrumaa – 18. november 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1923–1924 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja 1924–1930 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas, oli Eesti-Läti piirikomisjoni maamõõtja, 1931–1936 vandeadvokaat Hugo Sumbaki abi Tartus ja 1936–1940 vandeadvokaat Võrus.
Ove Arup
pisi|Ove Arupi [[büst Kingsgate'i silla juures Durhamis]]
Sir Ove Nyquist Arup (16. aprill 1895 Newcastle upon Tyne – 5. veebruar 1988 London) oli taani päritolu Briti juhtiv ehitusinsener.
Teda peetakse üheks väljapaistvamaks nüüdisaja ehitusinseneriks.
Laiemale avalikkusele on ta tuntud Sydney ooperiteatri insenertehnilise lahenduse autorina.
Ta on üks väheseid insenere, kes on saanud Kuningliku kuldmedali arhitektuuri alal.
Ove Arup asutas ettevõtte, millest sai edukas rahvusvahelise mainega ettevõte. See kannab Arupi nime ja on tänapäeval tuntud kogu maailmas. Ettevõttel on esindused Ameerikas, Australaasias, Ida-Aasias, Euroopas, Ida-Aasias, Lähis-Idas ja Aafrikas.
Haridustee
pisi|[[Sorø Akadeemia umbes 1895. aastal]]
Gümnaasium
Ove Arupi varane haridustee sai alguse Hamburgis, kus ta käis ettevalmistuskoolis. Edasine haridustee jätkus aga Taanis – isa otsustas poja saata Sorø akadeemiasse. See oli Taani vanemaid ja tuntumaid internaatkoole. Kool soosis iseseisvat mõtlemist. Arup oli edukas õpilane, hoolimata raskustest taani keelega. Just selles koolis kujunes tal välja kirg teaduse ja looduse vastu. Huvi Charles Darwini teooria vastu sütitas temas omakorda uudishimu filosoofia vastu. Mõned aastad hiljem tekkis tal sügavam huvi religiooni ja filosoofia vastu.
pisi|left|[[Kopenhaageni Ülikooli peahoone]]
Ülikool
Edasiõppimisvõimalusi kaaludes kaldus vaekauss Kopenhaageni ülikoolis matemaatika ja filosoofia õppimise kasuks. Elamispaiga otsimisega muret ei olnud – ema oli naasnud Kopenhaagenisse kohe pärast mehe surma, 1911. aastal. On teada, et 1917. aasta paiku Arup pettus abstraktses loodusfilosoofias ja tal tekkis soov tegeleda millegi praktilisemaga. Arup lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga filosoofias.
Tehnikakolledž
pisi|Polyteknisk Læreanstalt ([[Taani Tehnikaülikooli eelkäija) aastal 1899]] Arup kaalus arhitektuuri eriala õppimist, kuid et ta ei olnud kindel oma kunstilistes võimetes, otsustas ta saada pigem esmaklassiliseks inseneriks kui teisejärguliseks arhitektiks. Lõpuks immatrikuleeriti ta inseneriõppesse Polyteknisk Læreanstaltis (Tehnikakolledž Kopenhaagenis). Arup lõpetas kolledži 1922. aastal bakalaureusekraadiga inseneriteaduses raudbetoonkonstruktsioonide erialal
1920. aastate alguses oli Ove Arup mõjutatud Le Corbusier'st ja tema 1922. aastal avaldatud teosest "Vers une architecture". Teine arhitekt, kelle tööd avaldasid talle sügavat muljet, oli Bauhausi asutaja Walter Gropius.
Hamburg (1922–1923)
1922. aastal diplomeeritud inseneri kutse saanud Ove Arup võeti kohe tööle Taani firma Christiani & Nielsen Hamburgi kontorisse. Firma oli juba sellal tuntud teedrajavate töödega raudbetooni valdkonnast. Christiani & Nielsen oli ehitanud ka oma aja tehnika suursaavutuste hulka loetavat Tallinna vesilennukite angaari raudbetoonkoorikutest katusekonstruktsiooni (1916–1917). Firma asjatundlikkus ja teadmised olid omandatud suurel määral tänu Rudolf Christiani praktikale Pariisis, kus tal oli võimalus töötada koos François Hennebiquega, mehega, kes patenteeris enda leiutatud raudbetoontarindussüsteemi. Firmas töötatud aeg osutus Arupile tähtsaks tema inseneriande arengule. Christiani andis talle hindamatuid õppetunde. Töötamine insenerifirmas, mis ka ehitas oma projekti järgi, õpetas talle, kuidas saavutada tasakaalu esteetiliste ideaalide, materjalide võimaluste ja ehitushinna vahel. Tema teoreetiline koolitus pandi proovile ja ta sai šoki, kui ta esimest korda külastas ehitusplatsi ja mõistis, kuivõrd reaalne tegelikkus on sageli vastuolus teooriaga.
Kuid Hamburg ega ka Saksamaa tervikuna polnud eriti mugav koht 1920. aastatel. Sõjajärgne depressioon ja ohjeldamatu hüperinflatsioon tegid elu keeruliseks. Arup kaalutles Saksamaalt lahkumist. Firmal oli harukontor Pariisis. Oma nõo Arne abiga sai firmasse Christiani & Nielsen saadetud taotlus palvega Arup üle viia Pariisi kontorisse. Üleviimise taotlus rahuldati, kuid üleviimisega hoopis Londoni kontorisse. Arup pikalt ei mõelnud – nõustus selle variandiga ja detsembris 1923 saabus ta Londonisse, et asuda tööle juhtiva inseneri ametikohale.
London
Londonis elas Arup esialgu oma nõo Arne Arupi vanemate kodus. Arne Arup sai hariduse Inglismaal, tema vanemad olid Londonis elanud nelikümmend aastat. Varsti kolis Ove Arup üürikorterisse. Need esimesed kuud Londonis olid talle raskeks katsumuseks, sest ta tundis end äralõigatuna talle harjumuspärasest keskkonnast. Arup oli üksildane oma algusaegadel Londonis. Ülejäänud pere oli Kopenhaagenis, kellega ta pidas sidet kirja teel. Tema ema ja kasuõed hoidsid teda kursis pere sündmustega.
Arup töötas Herluf Forchhammeri käe all ja see oli see mees, kes oli firmas sisse viinud korra, et tehnilisi aruandeid levitataks järjepidevalt töötajaskonna hulgas. Aastaid hiljem juurutas Arup sellise tava ka oma firmas. Ka Arupi enda töid võis Christiani & Nielseni arhiivis leida – ta oli juba avaldanud rohkesti heakskiidu leidnud artikleid raudbetoonist ja sadamakaidest.
1920. aastatel hakkas Arup mõtlema arhitekti ja inseneri vahelistele suhetele ehitiste projekteerimisel. Ta püüdis ühendada aastaid tagasi omandatud filosoofilist koolitust ehitusalaste teadmistega, mida ta oli selleks ajaks jõudnud omandada. Vahel viidatakse, et Deutsche Werkbundi ja Bauhausi ideed 1910. aastate Saksamaal olid filosoofilise taustaga – kuid näiteks ka Arupi mõtlemisviis oli tihedamalt seotud Euroopa filosoofiaga, kui Inglismaal toona tavaks oli.
Kontseptsioon total design ("täielik projekteerimine") hakkas tema mõtetes selgust saama. Kuid tal oli veel vähe kolleege, kellega saanuks seda teemat arutada. Briti ehitussektoris valitses seisukoht, et kunsti loov arhitekt erineb oluliselt praktilise töö insenerist. Suurbritannias arhitekti ja ehitusinseneri kutsete eristamine vormistati formaalselt 1918. aastal. Samas, kui Arup saabus 1923. aastal Inglismaale, veendus ta, et inseneri staatus Inglismaal ei olnud samal positsioonil kui Euroopas tavaks. Arupi soov ja eesmärk oli seda staatust tõsta.
Arup, kes oli Londonisse tulnuna juba tunnustatud raudbetooni ala asjatundja, tõdes, et oli sattunud riiki, kus raudbetooni tähtsust ja selle eeliseid oldi ebapiisavalt mõistetud. Aastaid hiljem suudab Arup oma teadmistega aidata suunata Briti ehitussektor õigele rajale.
Rudolf von Tritthof
Rudolf Gustav Reinhold Berend von Tritthof (24. juuni/6. juuli 1825 Kuijõe – 20. detsember 1889/1. jaanuar 1890 Tallinn) oli Põllküla mõisnik.
Ove Arup
London
Arupi asjatundlikkus merenduslikes projektides ja raudbetooni alal viisid teda oluliste sõprussuheteni, nende seas inseneride Pier Luigi Nervi ja Felix Candelaga.
Rudolf von Tritthof
Tema vanemad olid Põllküla ja Kuijõe mõisnik Hermann von Tritthof (1794–1871) ja krahvinna Elisabeth Stenbock (1802–1833).