cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Paisley
Sündinud Durhami krahvkonnas, mängis Paisley noorukina Bishop Aucklandi meeskonnas, enne kui temast sai Liverpooli mängija 1939. aastal, kuigi Teine maailmasõda takistas tal Liverpooli esindamast kuni 1946. aastani. 1947. aastal murdis ta Liverpooli esindusmeeskonda ja aitas klubil tulla esimest korda 24 aasta jooksul liiga meistriks. 1951. aastal sai temast klubi kapten ja ta jäi Liverpooliga kuni 1954. aastani, mil ta mängijakarjääri lõpetas.
Pärast mängijakarjääri lõpetamist jäi ta klubisse, saades reservmeeskonna treeneriks ja teenides samal ajal ka klubi füsioterapeutina. Selleks ajaks oli Liverpool kukkunud esiliigasse ning ka klubi rajatised olid kehvas seisus. 1959. aasta detsembris sai Liverpooli peatreeneriks Bill Shankly, kes ülendas Paisley oma abitreeneriks. Nende käe all tõusis Liverpool taas Inglise kõrgliigasse ja klubi käekäik paranes märgatavalt.
Meediapädevus
Meediaharidus
Meediahariduse sisu erineb riigiti, kuna sõltub inimest ümbritsevast teabekeskkonnast. Olulised komponendid on infole ligipääsetavus, oskus lugeda ridade vahelt ja infoturvalisus.
Bob Paisley
1974. aastal pani Shankly ameti Liverpooli peatreenerina maha ja Paisley määrati tema järglaseks. Paisley käe all algas Liverpooli domineerimine nii Inglismaal kui ka Euroopas, kui üheksa aastaga võideti kakskümmend autasu – 6 meistritiitlit, 3 liigakarikat, 6 superkarikat, 3 Euroopa karikat, 1 UEFA karikas ja 1 Euroopa superkarikas. Paisley nimetati aasta peatreeneriks rekordiliselt kuuel korral. Paisley pani ameti maha 1983. aastal, minnes ajalukku Liverpooli kõige edukama peatreenerina. Ta suri 1996. aastal Liverpoolis, olles 77-aastane.
Meediapädevus
Meediaharidus
UNESCO on olnud maailmas üks meediaharidust vedavaid organisatsioone. 2013. aastal välja antud raamdokumendis võeti kasutusele laiemat mõiste meedia- ja infokirjaoskus (inglise Media and Information Literacy ehk MIL). UNESCO raamdokumendist lähtuvalt räägitakse meediahariduses MIL pädevustest, mis on jaotatud kolmeks komponendiks:
Meediapädevuse nädal
2019. aastast on Eesti osa võtnud üleeuroopalisest meediapädevuse nädalast.
2020. aastal toimunud nädala eesmärk oli teavitada lapsi, õpetajaid ja laiemat avalikkust inforuumi positiivsetest ja negatiivsetest külgedest ning juhtida tähelepanu kriitilise mõtlemise tähtsusele. Ürituse keskmes on Neeme Raua minivideoklippide sari, kus iga nädal ilmub üks hariv video. Videod keskenduvad meedia eri tüüpidele ja neile iseloomulikule, valeuudistele ja inimeste mõjutamisele visuaalse sisu kaudu.
2021. aastal keskenduti netiketi, tehisintellekti, digitaalse jalajälje ja kuvandi teemadele.
2022. aastal toimus meediapädevuse kuu „Meediapädev Eesti 2022“, mille fookuses oli desinformatsioon.
Meediapädevuse nädala partnerasutused on olnud Sihtasutus Innove, Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus, MTÜ Tagasi Kooli, Tartu Ülikool, Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituut, Kinobuss, Eesti Filmi Instituut, Kino Sõprus, Tartu Elektriteater, Eesti filmimuuseum, Kultuuriministeerium, Integratsiooni Sihtasutus, Wikimedia Eesti ja Rahvusraamatukogu.
Eesti Rahvusringhääling korraldab meediapädevuse projekti "Meediataip", mille eesmärk on arendada noorte meediakirjaoskust, kriitilise mõtlemise ja analüüsi võimet. Projektis kogutakse õppevideod, kirjatükid, tuntud eestlaste kogemused jm praktilised materjalid veebilehele Meediataip. Samuti käivad ajakirjanikud projekti raames koolides külas.
Monsters at Work
"Monsters at Work" on Ühendriikide animeeritud komöödiasari, mille autor on Bobs Gannaway.
Tauroszyszki
Tauroszyszki (leedu keeles Taurusiškė, Taurusiškės) on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sejny maakonnas Puński vallas. Tauroszyszki asub Puńskist umbes 9 km idakagus ja maakonnakeskusest Sejnyst ligikaudu 13 km põhjas, Leedu piirist 3 km kaugusel.
Bangladeshi jalgpallikoondis
Bangladeshi jalgpallikoondis on Bangladeshi rahvuskoondis jalgpallis.
Rannaastang
pisi|300px|Pillikülje rannaastang [[Kihnu saare kirdeosas]] Rannaastang on pudedatesse setetesse (liiv, kruus, moreen jne) lainete kulutava tegevuse tõttu tekkinud suure kaldega või püstloodne nõlv, mis ulatub rannajooneni. Rannaastanguid leidub enim rannikualadel, kus rannalähedase merepõhja kallakus on suur, mistõttu jõuavad lained sellistesse randadesse suure energiaga ja sealsed pudedad setted alluvad kulutusele kergesti.
Perevalsk
Perevalsk on linna Ukrainas Luhanski oblastis. Põhjas piirneb see Altševski linnaga.
Perevalsk on asutatud 1902. aastal. Linnaõigused sai see 1964. aastal.
Mai Tiits
Mai Tiits (sünninimi Mai Viires; sündinud 12. veebruaril 1954) on eesti leksikograaf.
Elukäik
Ta on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli (1972) ja eesti filoloogina Tallinna Pedagoogilise Instituudi (1976).
Ta on töötanud õpetajana Vaeküla Eriinternaatkoolis (1976–1979), pärast aspirantuuri (1980–1982) asus tööle TA Keele ja Kirjanduse Instituuti (alates 1994. aastast Eesti Keele Instituut).
Mai Tiitsu peamine tegevusvaldkond on olnud sõnaraamatutöö, ta on tegelnud ka keeletoimetamise ja tõlkimisega ning koostanud taseme- ja eksamiteste muukeelsetele. Ta on Sõnaveebis ilmuva "EKI ühendsõnastiku" koostajaid ja toimetajaid.
Emakeele Seltsi (1981) ja Rakenduslingvistika Ühingu liige (2005).
Ķīšezers
Ķīšezers on järv Lätis Riia linna kirdeosas. Järv on kuni 8,4 km pikk ja selle pindala on 17,3 km². Järve voolab Jugla jõgi. Ķīšezersis on kolm saart kogupindalaga 8 ha.
Järves elab 11 liiki kalu.
Kõrge veetaseme ja läänetuulega voolab mõnikord merevett Riia lahest Ķīšezersisse.
Venemaa Riiklik Raamatukogu
Venemaa Riiklik Raamatukogu (vene keeles Российская государственная библиотека) on raamatukogu Moskvas.
Ķīšezers
Järve läänekaldal asub Riia Loomaaed.
Venemaa Riiklik Raamatukogu
Kuni 29. jaanuarini 1992 kandis see nime V. I. Lenini nimeline NSV Liidu Riiklik Raamatukogu. Kõnekeeles on tema nimi olnud Leninka.
See on Venemaa suurim raamatukogu. Selles on 43 miljonit trükist 367 maailma keeles.
Luunja Keskkool
Luunja Keskkool on gümnaasium Tartumaal Luunja vallas Luunja alevikus.
Kooli direktor on 2018. aastast Toomas Liivamägi.
Ajalugu
1736. aastal tegutses Liivimaal Tartu kihelkonnas nelja mõisakooli hulgas Luunja mõisakool. 1765. aastast oli Luunjas külakool, mille esimeseks õpetajaks oli Jüri Rekko. Kursus oli üheaastane ja koolis käisid ka tütarlapsed. Õppetöö algas mardipäeval ja lõppes kaks nädalat enne kevadpühi.
1893. aastal ehitati ehitusmeister Mihkel Piksoni juhatusel uus koolimaja maksumusega 2600 rubla.
Käesoleva sajandi algul töötas Luunja koolis õpetajana kirjanik Villem Buk. Luunja koolist on saanud oma algteadmised kunagine Tartumaal tuntud haridusosakonna juhataja ja koolijuht Valter Johanson.
Teist korda hävis koolimaja 1944. aastal ning õppetöö jätkus ümbruskonna taludes ja vallamajas. 1948. aastal muudeti Luunja kool algkooliks. Tänu Kabina kaheksaklassilise kooli direktriss Endla Roo initsiatiivile ehitati Luunja keskusse uus koolimaja, kus 1964. aastal alustas tööd Luunja 8-klassiline kool ning ühendati Kabina kool ja Luunja Algkool.
1978. aastal ehitati täienduseks kolmekorruseline koolimaja ja kool muudeti Luunja Keskkooliks. Luunja Keskkooli asusid õppima Võnnu kooli keskkooli osa, Aru ja Võõpste põhikooli ning Kavastu ja Lohkva Algkooli õpilased. 1981/82. õppeaastal oli Luunja Keskkooli õpilaste arv kooli ajaloo suurim – 497.
Direktorid
Luunja kooli direktorid:
Projektid
Kool osaleb projektides:
Accademia di Belle Arti di Firenze
Akadeemia rajas 1563. aastal Firenze hertsog Cosimo I.
Tabivere Põhikool
Tabivere Põhikool (varem Tabivere Gümnaasium) on põhikool Tabivere alevikus.
Accademia di Belle Arti di Firenze
Akadeemia üheks senini toimivaks haruks on Accademia delle Arti del Disegno (Joonistamiskunstide akadeemia), esimene joonistusakadeemia Euroopas.
Firenze Kunstiakadeemia külgneb Galleria dell'Accademiaga, mis on nime poolest küll seotud, kuid muidu eraldiseisev asutus.
Tabivere Põhikool
Ajalugu
Kooli vanimaks eelkäijaks loetakse 1688. aastal Äksi kiriku juures tegutsenud talurahvakooli. Tänapäevase kooli sünniaasta on 1973, kui avati uus koolimaja. 1982. aastal valmis võimla, 1986. aastal juurdeehitis. 1984. aastal sai kool keskkooliks (Tabivere Keskkool). 2003. aastast oli kooli nimi Tabivere Gümnaasium. 2014. aasta sügisest suleti kooli gümnaasiumiosa.
Poom (perekonnanimi)
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poom 358 inimesel: 174 mehel ja 184 naisel. Perekonnanimede levikult on Poom meeste puhul 374. kohal ja naiste puhul 393. kohal. Perekonnanime Poom kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 41). Perekonnanimi Poom on levinuim Rapla maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 9,25.
Sügise tänav
Tänav asub Kelmikülas; see algab Toompuiesteel ja lõpeb Suve tänaval. Tänav kulgeb idast läände ja on 160 meetrit pikk. Suurim majanumber on 14.
Ajalugu
Tänava vanim saksakeelne nimi oli Sörensenstrasse, Soerensstraße, Sörensenstraße , millest tuli eesti keelde Söreni tn, Sörenseni tänav ja hiljem Söörensi tänav, vene keeles Зеренская ул., Серенская ул.. Praeguse nime sai tänav 24. mail 1939.
Valmiera vald
pisi|püsti|Kadakas Rieteklise koduhoovis Valmiera vald (läti keeles Valmieras pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Valmiera linnaga ning Burtnieki, Kocēni, Rencēni, Jērcēni, Trikāta, Kauguri ja Brenguļi vallaga.
Valla pindala on 101 km². 2016. aasta seisuga elas seal 3245 inimest. Aastal 2011 elas vallas 3010 lätlast, 560 venelast, 69 valgevenelast, 28 ukrainlast, 26 poolakat ja 18 leedulast. Valla keskus on Vanagi küla. Vallamaja asub Valmiermuižas aadressil Vanagu iela 4, vallavanemaks on Māra Vītola. Vallal on oma kultuurimaja ja raamatukogu, valla lapsed saavad aga haridust Valmieras.
Ajalugu
Valla alad kuulusid Tālava muinasmaakonda. Vald moodustati aastal 1894, mil liideti Valmiera kirikumõisa ja Valmiera mõisa mõisavallad. Aastal 1906 liideti Oliņi piirkond Trikāta vallaga. Aastal 1935 oli selle valla pindala 144,4 km². 1945. aastal moodustati vallas Valmiera ja Ausekļise külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Valmiera külanõukoguga osa Ausekļise külanõukogu maadest. Aastal 1967 liideti osa külanõukogu maadest Rencēni külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu Valmiera vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Burtnieki piirkonda.
Loodus
Vald jääb Tālava madalikule. Selle reljeefile on omased väikesed voored. Suurimaks jõeks on valla kagupiiril voolav Koiva jõgi. Voorte vahele jäävad Līgotņi (226 ha), Brada (131 ha), Cīļe (120 ha), Ezeri (83 ha), Ķoniņi (72 ha), Purkauliņi (74 ha) un Mācītājlauži (52 ha) sood.
Mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Sīmanēni püha tamm, Valmiera mõisa elumaja kahe toa seina- ja laemaalingud, ait ja piirdemüüri fragmendid. Teiste vaatamisväärsuste seas on luuletajate Jānis Ruģēnsi ja Rieteklise sünnikodud, Ķelderlejā natsismiohvrite ühishaud ja Valmiera mõisa hoonetekompleks.
Looduskaitse all on Ugrāji vaher, Ugrāji tamm, Vecžvīguri lehis, Jaunžvīguri pärn, Vecbenči tamm, Rami tamm, Murēni tamm, Aismeža tamm, Glumi tamm, Cinatase pärn, Cinatase tamm, Vecmareņi pärn, Jaundanieli tamm, Čakstese tamm, Sautiņi tamm, Rieteklise kadakas, Sīmanēni Valgusetamm, Sīmanēni Armastuse tamm, Baloži tamm, Zemgaļi tamm, Lielķīši tamm, Ģibži tamm, Lielauši pärn, Lielauši tamm, Lielauši künnapuud, Vējiņi mänd, Annasmuiža tamm, Annasmuiža allee tammed, Annasmuiža künnapuu ja Irša pargi tammed. Valla idaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1048 lätlast, 126 venelast, 32 valgevenelast, 27 ukrainlast, 20 poolakat ja 7 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Eevart Arrak
Eevart Arrak (8. märts 1936 Mõrgi – 27. juuli 2014) oli eesti maalikunstnik.
Ta sündis Võrumaal Mõrgi külas metsavahi kolmelapselises peres. Üldhariduse omandas ta Võrus ja Tartus. Kunstihariduse omandas ta aastatel 1960–1967 oma venna Erich Arraku ja tema abikaasa Melanie Arraku Veeriku tänavas asunud vabaateljees; koos Piibe Arraku (neiuna Müürsep), Aksel Eisti, Jüri Marrani ja Lembit Lepaga.
Tema töömehepõli algas tisleri ja pagari ametis. Ta on töötanud kinos "Komsomol", teeninduskombinaadis "Edu", Tartu Kammivabrikus ja Konservitehases. Lisaks töötas ta Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis, olles seotud koguteose "Eesti NSV floora" illustratsioonidega. Viimane töökoht oli tal aastani 2003 Tartu Kutsehariduskeskuses Põllu tänavas.
Näitustel hakkas ta esinema aastast 1964. Ta viljeles kõiki žanre, kuid hiljem pühendus ta maastikumaalile. Tal kujunes oma stiil, kasutades impressionismi, abstraktsionismi ja ekspressionismi saavutusi. Tema kõige säravamad maalid valmisid peale tema 70. eluaastat. Ta oli aastast 2000 Tartu Kunstnike Liidu liige. Tema suuremad isikunäitused olid aastatel 2006 ja 2011 Tartu Kunstimajas ja aastal 2007 Tallinnas Draakoni galeriis.
Isiklikku
Ta oli abielus kunstnik Piibe Arrakuga, nende peres on üles kasvanud poeg ja kaks tütart, tütar Katrin on samuti kunstnik. Tema vend Erich Arrak ja vennanaine Melanie Arrak olid samuti kunstnikud.
Aude keerumänd
pisi|Aude keerumänd 2007. a augustis Aude keerumänd on mänd Harju maakonnas Saue vallas Aude külas. Mänd on arvele võetud pärandkultuuri objektina.
Žemasis Pavilnys
Žemasis Pavilnys on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Žemasis Pavilnys piirneb lõunas Aukštasis Pavilnysga, läänes Markučiaiga, loodes Leoniškėsega, põhjas Pūčkoriaiga, idas aga Strielčiukaiga. Linnaossa kuulub Tuputiškėse asum.
Žemasis Pavilnysis asuvad Markučiai, Pilise ja Pavilnysi parkmets. Linnaosa jääb Pavilniai regionaalparki, sealhulgas Markučiai maastikukaitsealale, Tuputiškėse geomorfoloogilisele kaitsealale, Kalnose looduskaitsealale ja Tuputiškėse botaanilisele kaitsealale. Linnaossa jääb Pavilnysi raudteepeatus.
Nimi Pavilnys on vana hüdronüüm, mis tuleneb Vilnia jõe nimest. Seda on esmamainitud 1639. aastal.
Sealsed alad kuulusid varem Pacide suguvõsale, sealseid künkaid kutsuti Pacide küngasteks. Piirkond oli Vilniuse üliõpilaste seas populaarne puhkepaik. Novembriülestõusu järel konfiskeerisid tsaarivõimud sealsed maad ja asustasid sinna Venemaalt tulnud õigeusklikke. Aastal 1862 avati seal raudteejaam. Aastal 1908 ostsid Vilniuse raudteelased, kes olid ühinenud raudteelaste koloonia seltsiks, oma aedade tarbeks 80 hektarit maad. Alumiste aladega ühendamiseks rajati Tuputiškėse serpentiin (omandatud maad olid Tuputiškėse karjamõisa valduses). Kahe maailmasõja vahel oli piirkond prestiižne elamurajoon, sealsele metsasele alale rajasid oma kodud mitmed Vilniuse Ülikooli professorid. Piirkond kandis toona nime Kolonia Wilenska. 7. juulil 1944 sisenesid Vilniusse Nõukogude väed, samas ründas linna ka Armija Krajowa. Pavilnysis peeti lahing Saksa vägedega; seal peetud lahingute käigus suur osa varem rajatud majadest.
Muinsuskaitse all on Tuputiškėse serpentiin ja majad Žemoji g. 35 ning Žemoji g. 33.
Sirmik
Sirmik (Macrolepiota) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni.
45 eKr
Aasta 45 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 709. aasta ab urbe condita.
Kura sääre rahvuspark (Leedu)
Kura sääre rahvuspark (leedu keeles: Kuršių nerijos nacionalinis parkas) on Leedu rahvuspark.
See asub Kura säärel ning on üks viiest Leedu rahvuspargist. Rahvuspark loodi 1991. aastal, et kaitsta Kura sääre ja Kura lahe unikaalset ökosüsteemi ja kultuuripärandit.
Kura säär on jagatud Leedu ja Venemaa vahel ning Venemaa poolel asub samuti rahvuspark.
Tenor (täpsustus)
Tenor on mitmetähenduslik sõna:
Postia
Postia on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond.
Reits
Reits on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Reits (Reitz) on pandud Lihula mõisavallas Lihula kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel määrati Reitsi-nimelistele isikuile uueks perekonnanimeks Raidaru, Remmel, Rohumets ja Urmet.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Reits 14 mehel ja 18 naisel.
‘Ajmān
pisi|Aerofoto pisi|Tänav ‘Ajmānis (2010) pisi|Vaade õhust ‘Ajmān [adžm'aan] on linn Araabia Ühendemiraatides Pärsia lahe ääres vahetult Ash-Shāriqah'st põhjas ning 22 km Dubaist kirdes, ‘Ajmāni emiraadi pealinn. Geograafilised koordinaadid on 25° 24′ N, 55° 26′ E.
Asend ja suurus
Pindala on 140 km².
Elanike arv on 250 000 ning moodustab 95% emiraadi rahvastikust. Turismi huvides kavandatakse linna kasvu.
Remmel
Remmel on eesti perekonnanimi.
‘Ajmān
Loodus
Linna ala on põhiliselt tasane liivaala. Kõrgus merepinnast on 3 m.
Trikāta kirikumõis
Trikāta kirikumõis (saksa keeles Pastorat Trikaten, läti keeles Trikātas mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas.
Kirikuõpetaja maja ja selle kõrvalhooneid on esmamainitud 1600. aastal. Mõisa kohta pärinevad esimesed teated 1689. aastast, mil J. H. Keltsch koostas mõisa maade plaani. Vana mõisahoonet joonistas 1799. aastal Johann Christoph Brotze.
Praegune mõisa peahoone valmis aastal 1804 ja see on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis. Kunstimälestisena on kaitse all ka sealne ahi. Tegemist on kolmekorruselise mantelkorstnaga hoonega, kus põhikorruse all asub pooleldi maa-alune korrus. Hoone seinad on laotud maakividest ja tellistest. Nii ukse- kui ka aknaavad on kujundatud dekoratiivsetena, hoonet ehib ka karniis. Aastal 1936 oli hoone kapitaalremondis.
Mõisakompleksi juurde kuulub ka väike park. Mõisa lautade baasil moodustati Nõukogude ajal kolhoosile kuuluv farm Nomnieki.
‘Ajmān
Turism
Turismi jaoks kavatsetakse maad juurde võita, kaevates hoonestamata alale kanaleid ja laguune. Nii saadud rannaäärsete hoonete hinnatase arvatakse olevat umbes kolmandiku võrra madalam Dubai omast, mis arvatakse andvat konkurentsieelise. Ehitustööd on käimas.
Trikāta kirikumõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 3 ja 1/8 adramaad, sellele allus 60 mees- ja 69 naishinge. Aastal 1688 ja 1734 oli mõisal kolm adramaad, aastal 1758 aga 3 ja 1/3 adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 1 ja 17/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 1 ja 17/20, aastal 1881 allus mõisale 1 ja 70/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Remmel
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Remmel 335 inimesel: 151 mehel ja 184 naisel. Perekonnanimede levikult on Remmel meeste puhul 458. kohal ja naiste puhul 384. kohal. Nimi on levinuim Lääne maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,75.
Perekonnanime Remmel on pandud 16 mõisavallas Harju-, Lääne-, Pärnu-, Tartu-, Saare- ja Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Remmel uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ambsberg, Blunt, Kannika, Luubert, Rämmann, Rämmel, Reimann, Reits, Remmelmann, Remmer, Rimmeld, Romann, Römmelmann, Strömling ja Volens.
46 eKr
Aasta 46 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 708. aasta ab urbe condita.
Magnetic Band
Tegutsemise algul viljeles ansambel poprokki, hiljem raskemat muusikat (hevimuusika).
1985. aastal sai ansambel esinemiskeelu, mistõttu tegevust jätkati nime Gunnar Grapsi Grupp all.
Ossip Zetkin
Ossip Zetkin (1850 Odessa, Venemaa Keisririik – 29. jaanuar 1889 Pariis) oli vene ja saksa revolutsionäär ja sotsialist, silmapaistva sotsialisti Clara Zetkini abikaasa.
Elulugu
Ossip sündis 1850. aastal Odessas juudi perekonnas. Ka tema vanemad olid pärit Odessast. Nooruses osales Ossip Zetkin narodnikluses. Kartes Venemaa võimude tagakiusamist, põgenes ta Saksamaale Leipzigisse. Seal töötas ta puusepana ja astus sotsiaaldemokraatlikusse parteisse. Leipzigi vene üliõpilaste seltsis tutvus ta oma tulevase abikaasa Clara Eisneriga, kes võttis hiljem tema perekonnanime.
1880. aastal kohtumise ajal silmapaistvate sotsialistide August Bebeli ja Karl Liebknechtiga Ossip Zetkin arreteeriti ja saadeti Saksamaalt "soovimatu välismaalasena" välja. Pärast deporteerimist oli Zetkin sunnitud kolima Pariisi. 1882. aasta novembris liitus temaga ka ta naine Clara.
Pariisis vahetas noorpaar sageli üürikortereid, olemata võimeline järjepidavalt üüri maksma. Noored pidid vahetama tihti töökohti: Ossip avaldas artikleid ja märkmeid vasakpoolsetes ajalehtedes, teenis raha tõlkimise ja võõrkeelte õpetamisega, Clara andis aga eraviisilisi tunde ja pesi jõukate perede pesu. Suurema osa ajast elas Zetkinite pere aga Montmartre'i pisikeses korteris. Seal sündisid nende kaks poega: Maksim (1883) ja Konstantin (1885).
1889. aastal suri Ossip Zetkin Tuberkuloosi.
Mõlemad Ossipi ja Clara Zetkini pojad, Maksim ja Konstantin, said arstideks.
Piigandi Vähkjärv
pisi|Vähkjärv (2010)
Vähkjärv (ka Piigandi Vähkjärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Järv asub Tartu-Võru maantee ääres (ida pool), teisel pool teed on Jõksi järv. Vähkjärvest kirdes asub Piigandi järv.
Väike-Rõsna tsässon
Tsässon asub kunagisel Väike-Rõsna kalmistul ja on tõenäoliselt ehitatud 18. või 19. sajandil. Seda on ehitatud ümber 1990. aastatel.
Bidri
Bidri on India linna Bidari järgi nimetatud metallpanustehnika, mille puhul panustatakse hõbe- ja kulddekoor mustaks oksüdeeritud metallisulamisse (tavaliselt tsink ja vask, sulamis võib olla ka pliid või tina).
Tehnika töötati välja 14.–15. sajandil Põhja-India islami aladel Bahamani sultanite valitsusajal ning Bidar oli nende metallnõude tootmise ja eksportimise peamine keskus. Bidrinõude kaunistusstiil on mõjutatud Pärsia kunstist.
Eesti Klassiõpetajate Liit
Eesti Klassiõpetajate Liit (lühend EKÕL) on Eesti klassiõpetajaid ühendav mittetulundusühing. EKÕL loodi 15. aprillil 2011 Tallinnas.
Asutajaliikmed: Anely Pedai, Kaie Lõhmus, Anniki Kase, Küllike Kütimets, Eda Aavik, Lemme Sulaoja, Elina Veering, Mare Kütt, Ene Kulderknup, Raina Uibo, Ene Moppel, Reet Saare, Kadi-Ingel Kungla, Taimi Jürgenstein, Kaie Kikkas, Taimi Sammel, Terje Orula, Tiia Salm, Tiie Jaaniste, Tiiu Kiveste, Tiiu Maide, Tuuli Koitjärv, Õnnela Lembke.
EKÕL on kantud äriregistrisse 8. juunil 2011.
EKÕLi juhatus 2011–2013: Küllike Kütimets (esimees), Eda Aavik, Tuuli Koitjärv, Mare Kütt, Lemme Sulaoja. Valitud on maakondadekogu.
Oliver ja Jennifer
"Oliver ja Jennifer" on Kalju Komissarovi lavastatud ja 1972. aastal Noorsooteatris esietendunud muusikal.
Näidend põhineb Erich Segali teosel "Armastuse lugu".
Perevoz
Perevoz on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis, Perevozski rajooni keskus. Perevoz asub Pjana jõe ääres, 120 kilomeetrit Nižni Novgorodist kagus. Perevoz sai linnaõiguse 2001. aastal.
pisi|tühi|Perevozi kultuurimajapisi|tühi|Teise maailmasõja memoriaal
Ernst (Baden-Durlach)
Elu
Ernst oli Badeni markkrahvi Christoph I ja Ottilie von Katzenelnbogeni seitsmes poeg.
Tema isa markkrahv Christoph I pani ette teha oma viiendast pojast Philipp I ainujärglane, kuna Philipp oli riigi valitsemiseks kõige sobivam ja Christoph tahtis vältida oma territooriumi jagamist. 18. juunil 1511 nõudis Christoph, et Röttelni, Sausenbergi ja Badenweileri seisused tervitaksid Philippi, kuid need keeldusid. Järgmistel seisuste koosolekutel Röttelnis ja 1512. aastal Kandernis keeldusid nad Philippile truudust vandumast, sest nad ei soovinud lasta end tõmmata Badeni koja siseheitlustesse. Ernst oli seisuseid ähvardanud, et reageerib vägivallaga, kui nad peaksid tema vennale truudust vanduma.
Ernst haldas osa Badenist oma isa nimel alates 1515. aastast, nagu ka tema vennad Philipp I ja Bernhard III. Pärast Philippi surma jagasid Bernhard III ja Ernst riigi Baden-Badeni ("Bernhardiini liin") ja Baden-Durlachi ("Ernestiini liin") markkrahvkondadeks. Kaks poolt taasühendati pärast teiste liinide hääbumist 1771. aastal markkrahvi ja hilisema suurhertsogi Karl Friedrich alla, kes põlvnes Ernestiinide liinist.
Sobivusabielu: Elisabeth Brandenburg-Ansbachist
Markkrahv abiellus esmalt 29. septembril 1510 Brandenburg-Ansbach-Kulmbachi markkrahvi Friedrich I tütre Elisabethiga (25. märts 1494 - 31. mai 1518). Nad said järgmised lapsed:
Esimene morganaatiline abielu: Ursula von Rosenfeld
Markkrahvi teine abielu sõlmiti 1518. aastal Ursula von Rosenfeldiga (suri 26. veebruaril 1538). See oli morganaatiline abielu. Ernsti eluajal oli vaieldav, kas tema poeg Karl võib markkrahvkonda pärida. Lõpuks võis Karl pärida markkrahvkonna ainult oma poolvennalt, sest tema Bernhardiini liini nõbudest eestkostjad ei olnud vastu. 1594. aastal mainiti seda morganaatilist abielu keiserlikus õukonnas argumendina, kui markkrahv Ernst Friedrich — Ernsti pojapoeg – vaidlustas markkrahv Eduard Fortunati ja Maria van Eickeni laste pärimisõiguse.
Nad said kolm last:
Teine morganaatiline abielu: Anna Bombast von Hohenheim
Markkrahv abiellus oma kolmanda naisega 1. märtsil 1544. See oli Anna Bombast von Hohenheim (suri 6. juuni 1574). See abielu jäi lastetuks.
Kaheksakümneaastane sõda
Kaheksakümneaastane sõda (hollandi keeles: Tachtigjarige Oorlog; hispaania keeles: Guerra de los Ochenta Años) või Hollandi iseseisvussõda (1568–1648) oli seitsmeteistkümne provintsi ülestõus (tänapäeval Holland, Belgia ja Luksemburg) Hispaania ülemvõimu vastu.
Pärast mässu algust provintsides saatis Felipe II kohale oma väed ja saavutas kontrolli enamuse mässuliste provintside üle. Pagendatud Oranje Willemi juhtimisel jätkasid põhjapoolsed provintsid veel vastupanu. Lõpuks suutsid nad Hispaania väed välja lüüa ja asutasid 1581. aastal Hollandi Vabariigi.
Vaenutegevus puhkes uuesti juba laiema Kolmekümneaastases sõja raames 1619. aasta paiku. Sõda lõpetati 1648. aastal Münsteri rahuga (Vestfaali rahu lepinguline osa), kui Hollandi Vabariiki tunnustati lõplikult iseseisva riigina, mis ei kuulunud enam Saksa-Rooma riigi koosseisu. Münsteri rahu peetakse mõnikord Hollandi kuldajastu alguseks.
Taust
Kaheksakümneaastase sõjani viinud põhjuseid oli arvukalt, kuid peamised võib jagada kaheks: pahameel Hispaania ülemvõimu vastu ja usulised pinged. Esimese põhjuse taga oli alguses eelkõige Hollandi aadel, kes soovis võimu ja kuningale kaotatud privileegid tagasi saada. Sellest kujunes lõpuks üleüldine rahulolematus Hispaania absolutistliku režiimi vastu. Usuline vastupanu seevastu kaasnes kirikliku hierarhia kehtestamisega kõigile Hispaania aladele. See tekitas reformatsiooni juba omaks võtnud Hollandi provintsides vastuseisu.
Sõjale eelnenud aastakümnetel olid hollandlased üha enam rahulolematu Hispaania valitsemisega. Suuri probleeme põhjustas elanikkonnale kehtestatud raske maksustamine, samas kui Hispaania kuningriigi suurus takistas provintside adekvaatset juhtimist. Madalmaade provintse kritiseeriti pidevalt Hispaania kuningakoja loata tegutsemise eest, samas kui hollandlastel oli ebapraktiline hankida luba toiminguteks, kuna kuningale saadetud taotlustele kulus vastamiseks vähemalt neli nädalat. Hispaania vägede kohalolek korra järelevalvamiseks Alba hertsogi juhtimisel võimendas neid rahutusi veelgi.
Samuti püüdis Hispaania rakendada oma haldusaladel rangelt ühtset religioosset katoliku kiriku poliitikat, jõustades seda inkvisitsiooni abil. Reformatsiooni järel sündis vahepeal mitmeid protestantlikke konfessioone, millele oli järgijaid seitsmeteistkümnes provintsis. Nende hulka kuulusid Martin Lutheri luterlik liikumine, Hollandi reformaatori Menno Simonsi anabaptistide liikumine ja Johann Calvini õpetused. Selline areng viis 1566. aasta pildirüüsteni, mille käigus lõhuti paljudes Põhja-Euroopa kirikutes katoliku usu tunnuseid (altareid, pühapilte jne).
Eellugu
Oktoobris 1555 alustas Habsburgide dünastiasse kuuluv Saksa-Rooma riigi keiser Karl V järkjärgulist võimust loobumist. 1556. aastal läksid Seitseteist provintsi tema poja Hispaania kuninga ja Burgundia hertsogiks saanud Felipe II võimu alla. Personaaluniooni moodustanud provintsidel oli vähe ühist kauge Hispaaniaga peale ühise valitseja ja seadusliku raamistiku, mille koostasid eelmised Burgundia ja Habsburgi soost valitsejad. See raamistik jagas võimu linnavalitsuste, kohaliku aadli, provintside, asehaldurite, Hollandi parlamendi ja keskvalitsuse (keda võib esindada regent) vahel, keda abistas kolm nõukogu: riigi-, sala- ja rahandusnõukogu. Võimude tasakaal oli kallutatud suuresti kohalike ja piirkondlike omavalitsuste poole.
Felipe II ei valitsenud provintse isiklikult, vaid nimetas kindralkuberneriks Savoia hertsogi Emanuele Filiberto. Aastal 1559 määras ta esimeseks regendiks oma poolõe Margherita di Parma, kes valitses maad tihedas koostöös Hollandi aadlikega, kelle hulgas olid Oranje Willem, Hoorni krahv Filips van Montmorency ja Egmonti krahv Lamoraal.
Kui Philip lahkus 1559. aastal Hispaaniasse, suurendas usupoliitika poliitilisi pingeid. Omamata oma isa Karl V liberaalset meelsust, oli Felipe Martin Lutheri, Johann Calvini ja anabaptistide protestantlike liikumiste tuline vaenlane. Felipe oli ketserluse keelanud spetsiaalsetel plakatitel, mis kuulutasid selle raskeks kuriteoks, millega tegeles kohalik inkvisitsioon. Selle tagajärjel hukati aastatel 1523–1556 enam kui 1300 inimest. Vastureformatsiooni katsete toetamiseks ja tugevdamiseks käivitas Felipe 1559. aastal Madalmaade katoliku kiriku reformi, mille järgi moodustati kolme vana piiskopkonna asemele 14 uut. Uut hierarhiat pidi juhtima Mechelen-Brüsseli peapiiskopkonna peapiiskop kardinal Antoine Perrenot de Granvelle. Reform oli eriti ebapopulaarne vana kirikuhierarhia liikmete seas, kuna uute piiskopkondade rahastamine pidi toimuma mitmete rikaste kloostrite üleandmisega. Granvelle sai seejärel opositsiooni tähelepanu tulipunktiks kriitikas uute valitsusstruktuuride vastu ja Oranje printsi juhtimisel kutsusid Hollandi aadlikud esile tema tagasikutsumise aastal 1564.
Need for Speed: Most Wanted (2005. aasta videomäng)
Sisu
Mängu algul sõidab mängija BMW M3 GTR (E46)-ga, aga kaotab selle õlitoru purunemise tõttu. Mängija kohtub Mia Townsendiga, kes juhatab mängija autopoodi, kus ta saab valida endale auto. Seejärel juhatab Mia mängija oma vanasse garaaži, kus mängija saab rahus oma tegevusi korraldada ja autosid tuunida. Kuid asjal on oma konks. Mängija peab võitma kõik Blacklisti liikmed, et saada oma vana auto tagasi. Blacklist koosneb erinevatest inimestest ja autodest. Mäng keerleb politseinike ja võidusõitude keskel. Mäng lõpeb sellega, et mängija saab teada, kes Mia tegelikult oli. Mia oli politseinik, kes oli sulandunud Razori võidusõitjate meeskonda. Mängija saab teada, et BMW õlitoru oli läbi lõiganud Razor ise. Mängija peab siiski linnast põgenema, sest politseipealik seersant Cross on teada saanud kõik mängija peidupaigad ja mängija ei saa enam kauem linnas viibida. Mäng jätkub tegelikult järgmises osas "Need for Speed: Carbon".
"Need for Speed" on ka PlayStation 2 mäng.
Šampinjon
Šampinjon (Agaricus) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni.
Messeenia piirkonnaüksus
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Kalamáta.
Haldusjaotus
Messeenia piirkonnaüksus jaguneb 6 vallaks:
pisi|150px|left|Messeenia piirkonnaüksuse vallad
Udehe keel
Udehe keel (ka ude keel) on Venemaal Kaug-Idas Primorje ja Habarovski krais udehede räägitav tunguusi keel.
1930. aastatel loodi ladina kirja põhjal udehe kirjakeel, mis oli kasutusel 1937. aastani. Uuesti loodi kirjakeel 1989, siis juba kirillitsapõhine.
Ovaalne kuldkann
Ovaalne kuldkann avastati Eestis 2017. aasta juunis Põlvamaal Voropi külast idas. Ovaalne kuldkann on lõunapoolse levikuga. Lätis on teda harva kohatud, Leedus sagedamini ning kasvab ka Lõuna-Rootsis ja Pihkvamaal.
Valter Viks
Valter Karl Viks (20. jaanuar 1895 Kambja – 10. august 1959 Chicago) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas Peterburi Klassikalise 3. Gümnaasiumi, õppis aastatel 1915–1918 ja 1920–1921 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Lisaks oli ta aastatel 1916–1918 sõjaväeametnik ja võttis aastatel 1918–1920 osa Vabadussõjast. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Aastatel 1921–1922 oli ta usuõpetaja Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis. Prooviaastal oli ta Tartu Pauluse koguduses. Ordineeriti 13. juunil 1922 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1922–1936 Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja 1936–1938 Väike-Maarja koguduse asetäitja õpetaja. Rõugest kõrvaldati ta seoses osavõtuga Vabadussõjalaste liikumisest. Aastatel 1938–1941 oli ta Ilumäe koguduse õpetaja, olles aastatel 1939–1940 veel Piirimaade Seltsi sekretär. Aastatel 1942–1944 oli ta Tallinna Peetruse koguduse organiseerija õpetaja.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastal 1944 oli ta eestlaste kirikuõpetaja Lübecki ümbruses, aastatel 1945–1949 oli ta eestlaste vaimulik Briti okupatsioonitsoonis. Aastal 1949 lahkus ta Saksamaalt USA-sse. Aastatel 1949–1959 oli ta Chicago Esimese koguduse õpetaja, olles aastatel 1954–1959 veel USA Chicago praostkonna praost. Chicagos olles oli ta ka lühikest aega ajakirja Usu Sõna toimetaja.
Isiklikku
Tema vend Heino Viks oli Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja.
Smiltene kirikumõis
Smiltene kirikumõis (saksa keeles Pastorat Smilten, läti keeles Smiltenes mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Smiltene vallas Mācītājmuiža külas.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/2 adramaad, sellele allus 50 mees- ja 83 naishinge.
Aastal 1641 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad, aastal 1688 aga 2 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli selle suurus 2 ja 1/8 adramaad, aastal 1758 oli adramaid 2 ja 1/2. Aastal 1832 oli adramaid 1 ja 13/20, aastal 1881 allus mõisale 1 ja 35/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Fillmore'i maakond (Nebraska)
thumb|Fillmore'i maakonna kohtumaja
Smiltene kirikumõis
Mõisa suurus
1920. aasta agraarreformi eel kuulus Smiltene kirikumõisale 487 hektarit maad.
Fillmore'i maakond (Nebraska)
Fillmore'i maakond (Fillmore County) on maakond USA-s Nebraska osariigis.
Smiltene kirikumõis
Mõisaansambel
Kirikumõisa peahoone ehitas pastor Ernest Gottfried Hasenstein aastail 1790-1793. Ta rajas ka maja juurde puuviljaaia, kus kasvasid peamiselt õunapuud. Kirikumõisa portaal ja uksed on kunstimälestisena kohaliku kaitse all.
Fillmore'i maakond (Nebraska)
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Geneva.
Maakonna pindala on 1494 km². Veekogusid ei ole.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5980. Aastal 2000 oli elanike arv 6634.
Johannes (Kärkna abt 1354)
Johannes oli Kärkna abt 1354. aastal.
31. mail 1354 loovutas ta Liivimaa ordule kuus adramaad Arwekulle külas Cattele kihelkonnas, saades vastu kolm adramaad Meckere külas ja kolm Lakedeni külas Yeve kihelkonnas (Livl. U.B. III CMLIa regest 1121a ).
1977 (täpsustus)
1977 on aasta. Muud:
Neptunus
pisi|Neptunus kaarikul, mida veavad merihobud ([[hippokamposed). Mosaiik 3. sajandist pKr, Sūsah]] Neptunus [nept'uunus] (ladina keeles Neptūnus) oli vanarooma mütoloogias ja usundis mere- ja jõgede jumal. Teda samastati varakult kreeka Poseidoniga ja seetõttu on nende omadused täiesti sarnased.
Neptun sõitis mööda merepinda kaarikusarnase sõidukiga, mida vedasid delfiinid, merihobud või müütilised merekoletised.
Neptunuse abikaasa oli soolase vee jumalanna Salacia, keda samastati vanakreeka jumalanna Amphitritega. Nende kolmest lapsest tähtsaim oli Triton, kes oli inimene ainult pealtpoolt vöökohta; altpoolt oli ta kala.
Nagu Poseidonit, seostati ka Neptunust hobustega. Lisanimega Equester (ladina sõnast equus 'hobune') oli ta hobuste võiduajamiste patroon.
23. juulil peeti Neptunuse pidustust neptunaaliat lehtlaid ehitades. Neptunaalia kestis 2 päeva ning sel ajal oli kodanike komiteedel võimalik hääletada tsiviil- ja kriminaalkohtuasjades.
Neptunuse järgi on nimetatud Päikesesüsteemi kõige kaugem planeet Neptuun ja selle järgi keemiline element neptuunium.
Adamsi maakond (Indiana)
Adamsi maakond (Adams County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on Decatur.
Ajalugu
Maakond moodustati 7. veebruaril 1836.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 34 387.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Mahtra Talurahvamuuseum
Mahtra Talurahvamuuseum asub Raplamaal Rapla vallas ja tegutseb Eesti Kultuuriministeeriumi riigiasutusena (ühtlasi riigimuuseum).
Palsmane kirikumõis
Palsmane kirikumõis (saksa keeles Pastorat Palzmar, läti keeles Palsmanes mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Palsmane kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Smiltene piirkonnas Grundzāle vallas.
Mahtra Talurahvamuuseum
Oma põhikirjas on muuseumi põhieesmärgid järgmised: "koguda, uurida ja säilitada Rapla maakonna ajaloo-, kultuuri- ning kodulooalast kultuuriväärtusega informatsiooni ja esemelist materjali ning korraldada selle vahendamist üldsusele teaduslikel ja hariduslik-meelelahutuslikel eesmärkidel".
Palsmane kirikumõis
Ajalugu
Kirikumõisa asutas 1665. aastal riiginõunik Svante Banér, kes eraldas selleks Rauna mõisast ühe adramaa.
Mahtra Talurahvamuuseum
Muuseum sai alguse, kui Juuru Mittetäielikus Keskkoolis avati Mahtra sõja 90. aastapäeva teemaline näitus. Aastal 1958, kui Mahtra sõjast möödus 100 aastat, avati Juuru kultuurimajas muuseumituba. Muuseum asutati 1967. ja ametlik avamine oli 1970. aastal.
Palsmane kirikumõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1/2 adramaad, sellele allus 83 mees- ja 104 naishinge.
Aastal 1758 oli mõisa suurus 1/2 adramaad, aastal 1823 ag1 1 ja 1/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 1 ja 7/20, aastal 1881 aga adramaad puudusid.
Mara laulustuudio
Mara laulustuudio oli aastal 1815 Tallinnas avatud õppeasutus. Asutuse lõi saksa laulja Gertrud Elisabeth Mara (1749–1833).
Laulustuudios õpetas Mara peamiselt kohalikele aadli päritolu noortele soololaulu.
Isopükn
Isopükn ehk samatihedusjoon on joon kaardil või graafikul, mis ühendab ühesuguse õhu tihedusega punkte.
Normaaltingimustel on õhu tihedus 1,293 kg/m³.
Õhu tihedus oleneb kõige rohkem temperatuurist ja kõrgusest. Kui muud tingimused on ühesugused, siis mida kõrgem on temperatuur, seda hõredam on õhk, ja mida kaugemal Maa keskpunktist, seda hõredam on õhk.
Õhu tihedus on väga tihedalt seotud õhurõhuga, aga neid mõõdetakse erinevates mõõtühikutes.
Absoluutne ajaarvamine
Absoluutne ajaarvamine ehk rahvusvaheliselt absoluutne kronoloogia on arheoloogia ja ajaloo mõiste. Absoluutne ajaarvamine on sündmuste reastamine (dateerimine) praeguse hetke suhtes.
Lolita
"Lolita" on Vladimir Nabokovi romaan. See avaldati Pariisis 1955. ja New Yorgis 1958. aastal. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle sajandi 100 parima raamatu hulka.
Romaan on vormilt minategelase, keskealise "Humbert Humberti" vanglas kirjutatud surmaeelne pihtimus. Raamatu sisuks on Humbert Humberti eluaegne igatsus oma surnud noorpõlvearmastuse, 12-aastase Annabeli järele. Pärast seda on Humberti jaoks olnud ligitõmbavad ainult 9–14-aastased tüdrukud, keda ta kutsub "nümfettideks". Täiskasvanuna emigreerub Humbert USA-sse, kus lesk Charlotte Haze on nõus teda majutama. Charlotte'il on ka 12-aastane tütar Dolores, kelles Humbert leiab Annabeli uue kehastuse. Charlotte kutsub Dolorest nimega Lo. Kui Dolores kaheks nädalaks laagrisse läheb, avastab Humbert Charlotte'i jäetud kirja, kus Charlotte avaldab Humbertile armastust ning teeb talle ettepaneku: kui Humbert armastab teda vastu, siis Humbert jääb ning nad abielluvad, ning kui ei armasta, siis peab ta lahkuma. Humbert võtab Charlotte'i pakkumise vastu, sest tahab jääda Dolorese lähedale. Kui Charlotte avastab Humberti isikliku päeviku, kus Humbert kirjutab oma huvist Dolorese vastu, läheb Charlotte raevu ning hukkub autoõnnetuses. Humbertist saab Dolorese kasuisa ning armastatu. Humbert hakkab privaatselt kutsuma Dolorest "Lolitaks". Humbert ja Dolores reisivad aasta aega USA-s ringi, kuid peatuvad mõneks ajaks, et Dolores saaks koolis käia. Mõne aja pärast tahab Dolores jälle ringi reisida ning seejärel algab teine ringsõit. Teise ringsõidu ajal jälitab paari tundmatu jälitaja, kellega Dolores näib olevat kontaktis. Teise ringsõidu ajal Dolores kaob. 1952. aastal Dolores kirjutab Humbertile, olles abiellunud ning rase, küsides Humbertilt raha arvete maksmiseks. Humbert külastab teda, saades teada tundmatu jälitaja nime, Clare Quilty, ja tapab viimase.
Absoluutne ajaarvamine
Eestikeelses arheoloogias kasutatakse ka mõisteühendit absoluutne vanus.
Lolita
Humbert sureb vanglas 16. novembril 1952, paar päeva enne oma protsessi algust, ja Dolores sünnitades, 25. detsembril 1952.
Sama pealkirja ja sisuga novelli on avaldanud saksa kirjanik Heinz von Lichberg 1916. aastal.
"Lolitast" on tehtud kaks filmi: 1962. aasta versioon, mille režissöör on Stanley Kubrick ning peaosades on James Mason ja Sue Lyon, ning teine 1997. aastal, mille režissöör on Adrian Lyne ning peaosades on Jeremy Irons ja Dominique Swain.
Zarasai vald
Zarasai vald (leedu keeles Zarasų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Zarasai rajooni territooriumil. Vald piirneb kirdes Lätiga.
Valla pindala on 148 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2 089 inimest. Valla keskus on Zarasai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallavanem on Valdas Utka.
Risa Shimizu
Risa Shimizu (jaapani keeles 清水 梨紗 Shimizu Risa; sündinud 15. juunil 1996) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2018 19 mängu.
Zarasai vald
pisi|Valla maastik pisi|Zarasai põllumajanduskool pisi|Dimitriškės pisi|Jakštiškės I pisi|püsti|Laukesa pisi|Magučiai pisi|Minauka vanausuliste palvemaja pisi|Rūsteikiai vanausuliste kirik pisi|Rūsteikiai
pisi|Jurasiškės pisi|Minauka Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Mpophomeni
Mpophomeni on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mpophomeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,55%, värvilisi 0,23%, India või Aasia päritolu inimesi 0,05%, valgeid 0,03% ja teisi 0,13%. Suulu keelt pidas emakeeleks 90,21% inimesi, inglise keelt 5,57%, koosa keelt 0,93% ja ndebele keelt 0,75%.
Chíose piirkonnaüksus
Chíose piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Χίου) on Kreeka piirkonnaüksus Põhja-Egeuse piirkonna keskosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Chíos.
Haldusjaotus
Chíose piirkonnaüksus jaguneb 3 vallaks. Need on:
pisi|150px|left|Chíose piirkonnaüksuse vallad
Majandusintegratsioon
Majandusintegratsioon (inglise keeles economic integration) on ühinemis- või liitumisprotsess, milles riigid asuvad vastastikuse kasu saamise eesmärgil teineteisega varasemast tihedamatesse majanduslikesse sidemetesse, omandavad õiguse müüa oma toodangut teiste ühinenud riikide turgudel ja võimaldavad teistel riikidel pääseda kas täiesti vabalt või suhteliselt väikeste ja järk-järgult vähendatavate piirangutega oma siseturule. Integreerumine eeldab, et iga riik kohandaks oma majandust tekkiva turu oludele, ei kasutaks oma siseturu kaitseks tolle ega looks enda ettevõtetele eriti soodustatud tingimusi, sealhulgas riikide subsiidiumide ja ekspordipreemiate näol.
Eristatakse järgmisi integratsiooni vorme:
Rahvusvahelise majandusliku integratsiooni põhjused
Rahvusvahelise majandusintegratsiooni põhjuseks on majanduslik kasu, mis kaasneb vabakaubanduse olemasoluga. Selle saavutamiseks integreeruvad riigid regionaalseteks majandusühendusteks. Loobudes kaubanduspiirangutest, vähendatakse kaupade vahetamisega seotud tehingukulusid ning langeb ka hinnatase tarbijate jaoks. Hindade alandamise teiseks põhjuseks on suurenenud konkurents, mis sunnib ettevõtteid leidma uusi lahendusi, soodustades innovatsiooni. Suure siseturu olemasolu loob ettevõttele tootmises mastaabiefekti kasutamise tõttu võimaluse kasu saada ning püsida konkurentsivõimelisena. Tööjõu ja kapitali vaba liikumine ühtlustab tootmistegurite hinnad eri piirkondade vahel ning loob võimaluse majandusliku konvergentsini jõudmisele.
Rahvusvahelise majandusintegratsiooni vormid
Rahvusvahelise majandusintegratsiooni puhul on tegemist dünaamilise protsessiga, mis oma arengu käigus läbib mitu vormi. Üldjuhul saab majanduslikintegratsioon alguse enamsoodustus tollikokkulepete sõlmimisega vähemalt kahe riigi vahel. Nende riikide vahel kehtivad madalamad tariifid vastastikusel kaubavahetusel võrreldes tariifidega, mis on kehtestatud mõnele kolmandale riigile.
Edasi võib eristada erinevaid majandusliku integratsiooni tasemeid, mis eelkõige erinevad integratsiooniprotsesside ulatuse poolest.
Valmistub esimene mängija (romaan)
pisi|Romaani "Valmistub esimene mängija" autor Ernest Cline 2015. aastal "Valmistub esimene mängija" (inglise keeles "Ready Player One") on Ameerika Ühendriikide kirjaniku Ernest Cline'i düstoopiline ulmeromaan, mis valmis 2011. aastal.
Suuresti küberpunki kalduv romaan kirjeldab hilisteismelise Wade Owen Wattsi seiklusi majandusliku, ühiskondliku ja ökoloogilise krahhi järgsetes Ameerika Ühendriikides, valdavalt aga internetipõhises MMO-keskkonnas OASIS. Raamat sisaldab ohtralt viiteid 1970. aastate lõpu ja 1980. aastate alguse popkultuurile: filmidele, muusikale, arvuti- ja mänguautomaadimängudele.
Eesti keeles ilmus "Valmistub esimene mängija" 2017. aastal kirjastuses Tänapäev, raamatu kujundas Virge Ilves. Välja on antud ka e-raamat. Kokku on teos tõlgitud vähemalt 20 keelde.
Raamat on võitnud Prometheuse auhinna parima libertaarse ulmeromaani eest (2012), jäi Locuse auhinna parima romaanidebüüdi kategoorias samal aastal 5. kohale ja jõudis Campbelli mälestusauhinnale kandideerides finaali. 2011. aastal sai teos portaali Goodreads teadusulme edetabelis teise koha.
Lühijutt
Romaani "Valmistub esimene mängija" 2016. aasta uustrükki oli lisatud ka Andy Weiri fännilugu "Lacero". See paigutub romaani sündmustikust ajaliselt ettepoole ning keskendub Nolan Sorrentole. Seda loetakse romaani "Valmistub esimene mängija" maailma kanooniliseks osaks.
Järjeromaan
2015. aastal ütles stsenarist Zak Penn intervjuus väljaandele Den of Geek, et Cline kirjutab romaanile järge. 2017. aasta detsembris kinnitas järje kirjutamist ka Cline ise. Järg pealkirjaga "Ready Player Two" ("Valmistub teine mängija") ilmus 24. novembril 2020. Autori sõnul nägi ta vaeva, et raamat oleks selgelt järg eelmisele raamatule, mitte filmile, kus mõned olulised detailid erinevad raamatust. (Cline: "Näiteks Daito saab romaanis surma, kuid jääb filmis ellu, ning mul polnud mingit kavatsust teda ellu äratada.") Jätkuromaani sündmustik algab üheksa päeva pärast esimese osa sündmuste lõppu. Ernest Cline'i väitel oli teise osa ilmumise ajal juba alustatud ka selle alusel tehtava filmiga.
DHL
thumb