cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kvartsiit
Mõnikord nimetatakse kvartsiidiks väga tugevalt tsementeerunud liivakivi. Sageli aga juhtub ka vastupidine, kus kvartsiiti nimetatakse liivakiviks. Nende kahe erinevus seisneb selles, et kvartsiit on nii tugevalt tsementeerunud, muutunud ja moondunud, et ta ei murdu mitte piki kvartsiterade piiri, vaid nendega risti.
Vahel võib kvartsiit sarnaneda väga marmoriga, kuid marmorist eristab teda tunduvalt suurem kõvadus.
Kui liivakivi moondub kvartsiidiks, siis üksikud kvartsiterad kristalliseeruvad ümber koos endise tsementeeriva ainega ja moodustavad kvartsikristallide kokkusulanud mosaiigi. Enamik esialgsest tekstuurist ja setete struktuurist hävib moonde käigus. Vahel võib ümberkristalliseerumise ja moonde käigus osa tsementeerivaid aineid, näiteks raudoksiid, karbonaadid ja savi, kivimist väljuda. See põhjustab tekkivas kvartsiidis triipe ja läätsi.
Ortokvartsiit on väga puhas kvartsiit, mis koosneb tavaliselt hästi ümardunud kvartsiteradest ja seda tsementeerivast ränist. Ortokvartsiit koosneb tihti 99% ulatuses ränioksiidist SiO2, milles on üksnes vähesel määral raudoksiidi ja niisuguste püsivate mineraalide jälgi nagu tsirkoon, rutiil ja magnetiit. Ortokvartsiidis on esialgse settekivimi tekstuur ja struktuur mõnikord täitsa hästi säilinud.
Kvartsiit on murenemisele väga vastupidav ning sageli koosnevad mäeharjad ja -tipud kvartsiidist. Kuna ta koosneb peaaegu puhtast ränist, siis on seal vähe materjali, millest pinnas moodustuda võiks. Sellepärast paljandub kvartsiit sageli maapinnal või on kaetud üksnes õhukese pinnasekihiga, mis ei soodusta taimekasvu.
Kvartsiit on dekoratiivne kivim. Seda kasutatakse seinte, põrandate ja trepiastmete katmiseks ja katusekividena. Temast toodetakse happe- ja tulevastaseid materjale, teda kasutatakse betooni lisandina ja räbustina. Purustatud kvartsiiti on kasutatud tee-ehitusel ja raudteedel ballastina. Suure puhtusega kvartsiidist toodetakse raudsilikooni, tööstuslikku räniliiva, räni ja ränikarbiidi. Kiviajal kasutati kvartsiiti ränikivi (pisut halvema) alternatiivina.
3400 aastat tagasi valmistati Vana-Egiptuse kuninga Amenhotep III mälestuseks kvartsiidist Memnoni kolossid, mis on tänapäevani säilinud.
Brahmanism
Brahmanism on 1. aastatuhande esimesel poolel e.m.a. veedade usundist välja kasvanud religioon Indias, hinduismi varane eelkäija. Vahel nimetatakse brahmanismiks ka veedade usundit.
Turd-tähthein
Turd-tähthein (Stellaria crassifolia) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina  perekonnast.
775
775. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad - 770. aastad - 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad
Aastad: 770 771 772 773 774 - 775 - 776 777 778 779 780
Jun'ichirō Koizumi
pisi|Jun'ichirō Koizumi (2004)
Jun'ichirō Koizumi [džunitširoo koidzumi] (lihtsustatud kirjapilt Junichiro Koizumi; jaapani keeles 小泉 純一郎 (Koizumi Jun'ichirō); sündinud 8. jaanuaril 1942 Yokosukas) on Jaapani poliitik.
Ta oli Liberaaldemokraatliku Partei esimees 24. aprillist 2001 kuni 20. septembrini 2006 ja Jaapani peaminister 26. aprillist 2001 kuni 26. septembrini 2006.
Punailves
Punailves (Lynx rufus) on Põhja-Ameerikas elav kaslaste hulka kuuluv kiskja.
Punailves on teistest ilvestest väiksem ja pealtnäha kodukassilikum. Isane punailves kaalub 11–16 kg. Turjakõrgus on 20–30 cm. Punailvesel on väikesed kõrvatutid. Saba on ehk pikem kui keskmisel ilvesel (kuni 15 cm), aga seevastu on jalad lühemad. Tema karvastik on hallikas punakaspruun, tihedalt üle külvatud tumedate tähnidega.
Punailves elab enamikul USA ja Mehhiko territooriumil mägedes ja metsades, kuid mujalgi. Ta ei pelga inimasulaid ega lagendikke, elab põõsastes, kraavides ja kaktuste keskel. Punailves ei salli sügavat lund. Samuti raskendab tema levila laiendamist põhja poole konkurents kanada ilvesega. Ent tsivilisatsiooniga on liik kohanenud ja on arvatud, et tänapäeval elab punailveseid rohkem kui mõne sajandi eest.
Sigimine pole seotud kindla aastaajaga, kuid kõige sagedamini toimub paaritumine kevadel. Mõned emased lubavad endale „luksust“ paljuneda kaks korda aastas (pärast 50-päevast tiinust sünnib tal 1–6, tavaliselt 2 poega).
Punailves sööb peamiselt jäneselisi (65% toidust) ja närilisi (25%), näiteks uruhiiri ja oravaid, kuid murrab ka suuremaid loomi: metskalkuneid, kodukanu ning isegi valgesaba-pampahirvi ja lambaid.
Punailvesel on palju alamliike.
Blackpool FC
Blackpool FC on 1887. aastal Blackpoolis asutatud Inglismaa jalgpalliklubi.
Klubi kodustaadion on aastast 1901 Bloomfield Road.
Hooajal 1952–53 võitis klubi FA Cupi.
11. juunist kuni 27. oktoobrini 2014 oli klubi peatreener belglane José Riga.
<!--
Praegune meeskond
1. jaanuar 2011 seisuga
-->
Dorotea vald
Dorotea vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis.
Valla algne nimi oli Bergvattnet, praeguse nime sai 18. sajandi lõpus Gustav IV Adolfi tütre Frederika Dorothea Wilhelmina järgi.
Aino Järvesoo
Aino Järvesoo (neiuna Aino Promm, 23. september 1910 Tallinn – 2. veebruar 2003 Tartu) oli eesti etnograaf ja kunstipedagoog, maalikunstnik ja kodukaunistaja, Eesti suurim eraannetaja.
Ta lõpetas 1938. aastal Tartu Ülikooli etnograafia erialal ja 1944. aastal Tallinna Kunstikooli.
1944. aastal põgenes koos põllumajandusteadlasest abikaasa Elmar Järvesooga Saksamaale ning sealt viis aastat hiljem Ameerika Ühendriikidesse.
Töötas Massachusettsi Ülikoolis kunstipedagoogika professorina. Kogu pagulusaja tegeles eesti kultuuri tutvustamisega. 1978. aastal Soomes olles hakkas tegelema ka maalimisega.
Eestis käis ta pärast pikka vaheaega uuesti 1974. aastal ning reisis edaspidi siia peaaegu igal aastal.
Tema esimene heategevusprojekt oli aastatel 1992–1994 Harkujärve Stefanose kiriku ehituse toetamine Harkujärve külas.
1996. aastal asus ta elama Tartusse Baeri tänavale üliõpilasseltsile Liivika ostetud majja. Ta kinkis korteri (Riia mnt 13) ka Eesti Naisüliõpilaste Seltsile ning hankis ruumid Tartu Ülikooli maaliosakonnale.
Nelja miljoni krooniga lõi ta Tartu Ülikooli juurde oma abikaasa Elmar Järvesoo (1909–1994) mälestusfondi, mille eesmärk on aidata kaasa Eesti rahvastiku ja tema tervisliku seisundi taastamisele.
Ta annetas lastetute perede kunstviljastamise projektile kolm miljonit krooni. Algatus "Igale lapsele 1000 krooni" kestis kolm aastat ning läks Aino Järvesoole maksma ligi miljon krooni.
Aino Järvesoo testamendi täitja Olev Saksa sõnul annetas Järvesoo heategevaks otstarbeks paarkümmend miljonit krooni.
Euroopa Regioonide Komitee
Euroopa Regioonide Komitee on Euroopa Liidu (EL) kohalikest ja piirkondlikest esindajatest koosnev nõuandev komitee, kes annab riigi tasandist madalama tasandi (st piirkonnad, maakonnad, provintsid, vallad ja linnad) asutustele hääle ELi institutsioonilises raamistikus.
Põhimõtted
Komitee töö toetub kolmele aluspõhimõttele.
Subsidiaarsus
Subsidiaarsuse põhimõte, mis sätestati ELi aluslepingutes komitee loomisega samal ajal, tähendab, et Euroopa Liidu sisesed otsused tuleb teha kodanikule kõige lähemal asuval praktilisel tasandil. Seepärast ei peaks Euroopa Liit võtma enda kanda ülesandeid, mis on sobivamad riikliku, piirkondliku või kohaliku tasandi asutustele.
Kõik valitsustasandid peaksid püüdma töötada kodanikulähedaselt, eelkõige korraldades oma töö läbipaistval viisil, et inimesed teaksid, kes mille eest vastutab ning kuidas oma seisukohti kuuldavaks teha.
Partnerlus
Euroopa hea valitsemistava tähendab Euroopa, riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi valitsusasutuste koostööd. Kõik neli tasandit on hädavajalikud ning peaksid olema kaasatud kogu mitmetasandilise valitsemise otsustusprotsessi vältel.
Pädevusala
ELi aluslepingute kohaselt on Euroopa Komisjon ja Euroopa Liidu Nõukogu kohustatud konsulteerima Regioonide Komiteega uute ettepanekute osas, mis tehakse kohalikule või piirkondlikule tasandile mõju avaldavates valdkondades. Lisaks neile valdkondadele võivad komisjon, nõukogu ja Euroopa Parlament konsulteerida Regioonide Komiteega ka siis, kui nende arvates toob ettepanek kaasa olulisi kohalikke või piirkondlikke tagajärgi. Samuti võib Regioonide Komitee koostada omaalgatuslikke arvamusi, mis võimaldab tal lisada teemasid ELi päevakorda.
Lissaboni lepingu jõustumisega pärast selle ratifitseerimist kõigi ELi liikmesriikide poolt sai Regioonide Komitee õiguse (privilegeeritud seisundi) pöörduda Euroopa Kohtu poole (protokolli nr 2 artikkel 8 subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta).
Komitee struktuur
pisi|Delorsi hoone pisi|Delorsi hoone
President
Presidendi valib täiskogu kahe ja poole aasta pikkuseks ametiajaks, ta juhib komitee tööd, juhatab täiskogu istungjärke ja on Regioonide Komitee ametlik esindaja. Komitee praegune president on Belgia saksakeelse kogukonna esindaja Belgia parlamendi ülemkojas Karl-Heinz Lambertz (Belgia / Euroopa Sotsiaaldemokraatlik Partei, PES), kes valiti presidendiks 12. juulil 2017.
Esimene asepresident
Esimese asepresidendi valib täiskogu samuti kaheks ja pooleks aastaks ning ta esindab presidenti viimase äraolekul. Euroopa Regioonide Komitee esimeseks asepresidendiks valiti 12. juulil 2017 Espoo linnavolikogu liige Markku Markkula (Soome / Euroopa Rahvapartei, EPP).
772
772. aasta
Euroopa Regioonide Komitee
Komitee struktuur
Juhatus
772
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Euroopa Regioonide Komitee
Komitee struktuur
Täiskogu
772
Aastakümned: 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad - 770. aastad - 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad
Euroopa Regioonide Komitee
Komitee struktuur
Regioonide Komitee liikmed kohtuvad kuus korda aastas täiskogu istungjärgul Brüsselis, et arutada ja vastu võtta arvamusi, aruandeid ja resolutsioone.
772
Aastad: 767 768 769 770 771 - 772 - 773 774 775 776 777
Euroopa Regioonide Komitee
Komitee struktuur
Regioonide Komitee komisjonid
Komitee töö toimub komiteesisestes komisjonides, mis on spetsialiseerunud päevakajalistele valdkondadele:
Komisjonid valmistavad ette arvamuste eelnõusid ning korraldavad konverentse ja seminare, mis keskenduvad nende pädevusvaldkondadele. Igal komisjonil on umbes 100 liiget (iga liige võib kuuluda kahte komisjoni) ning komisjoni abistab komitee haldusstruktuuri kuuluv sekretariaat. Lisaks on komitee juhatuse abistamiseks loodud spetsiaalne rahandus- ja halduskomisjon (CFAA).
Fraktsioonid
Esimeeste konverents
Regioonide Komitee president, esimene asepresident, fraktsioonide esimehed ja peasekretär kohtuvad esimeeste konverentsi raames enne iga täiskogu istungjärku ja teisi olulisi koosolekuid, et saavutada strateegilistes küsimustes poliitiline üksmeel.
Liikmesriikide delegatsioonid
Regioonide Komitees on 28 riigi delegatsiooni. Liikmed osalevad enne täiskogu istungjärke ja teisi üritusi ka oma riigi delegatsiooni koosolekutel, et arutada ühiseid seisukohti.
Peasekretär
Juhatus nimetab peasekretäri ametisse viieks aastaks. Regioonide Komitee haldusjuhina ei tohi peasekretäril olla poliitilist mandaati. Tema ülesanne on tagada presidendi ja juhatuse otsuste elluviimine ja komitee administratsiooni tõrgeteta töö. Alates 1. septembrist 2015 on komitee peasekretär Jiří Buriánek.
Peasekretariaat koosneb viiest direktoraadist: liikmed ja täiskogu istungjärgud, õigusloomealane tegevus 1, õigusloomealane tegevus 2, teabevahetus, personali- ja finantsküsimused. Logistika- ja tõlkedirektoraati hallatakse ühiselt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega.
Töö
Arvamused
Euroopa Komisjon, ministrite nõukogu ja Euroopa Parlament konsulteerivad Regioonide Komiteega õigusaktide (direktiivid, määrused jne) ettevalmistamisel kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi puudutavates valdkondades. Eelnõude tekstid edastatakse Regioonide Komitee vastavale komisjonile. Seejärel määratakse raportöör komitee arvamuse koostamiseks. Enne arvamuse arutamist täiskogu istungjärgul peab selle vastu võtma komitee komisjon. Kui komitee täiskogu on arvamuse vastu võtnud, saab sellest komitee ametlik arvamus, mis saadetakse kõikidele Euroopa institutsioonidele ning avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Resolutsioonid
Resolutsioonid võimaldavad Regioonide Komiteel väljendada oma arvamust olulistes ja päevakajalistes küsimustes. Resolutsioone võivad koostada komitee fraktsioonid või 32 komitee liiget.
Uuringud ja muud väljaanded
Regioonide Komitee korraldab uuringuid ELi kohaliku ja piirkondliku tasandi eri valdkondade kohta (haridus, transport, sotsiaalküsimused, laienemine jne). Uurimistöösse on kaasatud väliseksperdid. Samuti koostab komitee üldsusele või kohalikele ja piirkondlikele sidusrühmadele suunatud väljaandeid, et tutvustada oma tegevust ja jagada teavet poliitilise olukorra kohta.
Vēži
Vēži on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla keskosas.
Euroopa Regioonide Komitee
Töö
Piirkondade ja linnade kohtumispaigana korraldab Regioonide Komitee koostöös kohalike ja piirkondlike partnerite ning teiste Euroopa institutsioonidega konverentse, seminare ja näitusi. Kord aastas, linnade ja piirkondade Euroopa nädalal (OPEN DAYS) võõrustab komitee tuhandeid osalejaid, kes võtavad sõna aruteludes või otsivad partnereid ühisprojektide elluviimiseks.
Wes Anderson
Wesley Wales Anderson (sündinud 1. mail 1969) on Ameerika Ühendriikide filmirežissöör, stsenarist ja filmiprodutsent. 2001. aastal kandideeris ta Oscarile filmi "The Royal Tenenbaums" stsenaariumiga, mille kirjutas kahasse Owen Wilsoniga. Tema filmid on tuntud iseäralikkuse ja unikaalsuse poolest. Need käsitlevad tihti selliseid teemasid nagu lein, süütuse kaotus ja düsfunktionaalsed perekonnad.
Anderson kogus kuulsust tänu oma varastele töödele "Pudelrakett" (1996) ja "Rushmore" (1998). Sellel ajal kirjutas ta tihti koos Owen ja Luke Wilsoniga.
Lapsepõlv
Wesley Wales Anderson sündis 1969. aastal Texase osariigis Houstonis. Tema ema on Texas Ann Anderson (neiupõlvenimi Burroughs), kinnisvaramaakler ja arheoloog, ja isa Melver Leonard Anderson, kes töötas reklaaminduses ja suhtekorraldajana. Ta on pere kolmest pojast teine. Vanemad lahutasid abielu, kui ta oli kaheksa-aastane. Tema vanem vend Mel on arst ning noorem vend Eric Chase on kirjanik ja kunstnik, kelle maale ja disainiteoseid on kasutatud ka mitmes Andersoni filmis, näiteks filmis "Tenenbaumid". Anderson on inglise, rootsi ja norra päritolu.
Anderson lõpetas 1987. aastal St. Johni kooli Houstonis ning kasutas seda hiljem filmi "Rushmore" peamise asukohana. Lapsena tegi Anderson oma isa Superi 8 mm filmikaameraga tummfilme, millest võtsid osa ta vennad ja sõbrad, kuigi tema algne soov oli saada kirjanikuks. Õppides Austinis Texase ülikoolis, töötas Anderson kooli kõrvalt ka poole kohaga operaatorina. 1989. aastal kohtus ta ülikoolis oma toakaaslase ja tulevase koostööpartneri Owen Wilsoniga. 1991. aastal sai ta bakalaureusekraadi filosoofia erialal.
1990. aastad
Andersoni esimene film oli "Pudelrakett" (1996), mis ilmus tema samanimelise lühifilmi ainetel, mille kirjutas koos Luke ja Owen Wilsoniga. See oli krimikomöödia noortest teksaslastest, kes püüdsid hakkama saada suurte vargustega. Film sai häid arvustusi, kuid sellel läks finantsiliselt halvasti.
Tema järgmine film, mille kirjutas samuti koos Owen Wilsoniga, oli "Rushmore" (1998) – omapärane komöödia keskkooliõpilasest ja tema armumisest algkooli õpetajasse. Filmi peaosades olid Jason Schwartzman, Bill Muray ja Olivia Williams. Film sai positiivset kriitikat ja oli finantsiliselt edukas. Sellest filmist peale on Murray mänginud igas Andersoni filmis. 1999. aasta Film Independent's Spirit Awardsi auhindadest võitis Anderson parima režissööri auhinna ja Murray parima meespeaosa auhinna. Aastal 2000 kiitis Martin Scorsese "Pudelraketti" ja "Rushmore'i".
2000. aastad
Andersoni järgmine draama-komöödiafilm "Tenenbaumid" tuli välja aastal 2001. Film keskendub edukale ja kunstilisele New Yorgi pere kolmele lapsele ning nende ekstsentrilisele isale, keda mängib Gene Hackman. Filmis kehastab endist naist Anjelica Huston ning lapsi mängivad Ben Stiller, Luke Wilson ja Gwenyth Paltrow. Filmi saatis järjekordselt rahaline edu ja hea tagasiside. Sellest sai Andesroni finantsiliselt edukaim film aastani 2012, kui seda ületas "Kuutõusu Kuningriik". "Tenenbaumid" teenis ka Oscari auhinna nominatsiooni.
Heliteos
Heliteos ehk muusikateos ehk helitöö (Hermann, Kasemets 1918) ehk helind (Visnapuu 1923) ehk kompositsioon on muusikaline teos, mis kujutab endast kindlakujulist muusikaliste väljendusvahenditega määratud helide kogumit. Heliteose materjaliks võivad olla muusikalised helid ja mürad.
Heliteos on mõtlemise teel kavandatud ja välja töötatud, seda on võimalik kirjalikult või muul viisil fikseerida ja kõlaliselt taasesitada. Heliteoste loomisega tegelevat inimest nimetatakse heliloojaks. Helilooja töö tulemuseks võib olla kõigis üksikasjades fikseeritud ja lõpetatud heliteos, improviseerimise aluseks olev teatud piirides organiseeritud ja planeeritud muusikaline keskkond või muusikaline protsess.
Heliteose legaaldefinitsioon on tuletatav teose legaaldefinitsioonist: heliteos on heliloomingu ehk komponeerimise tulemus. Heliteose loojat ehk autorit nimetatakse heliloojaks. Õiguslikult võib heliteos olla olemas kui
Heliteosele tajutava vormi andmiseks võib kasutada muusikainstrumenti, kirjutusvahendit ja paberit, arvutit või muid vahendeid. Partituuri kirjutamiseks kasutatakse noodikirja. Arvuti mällu salvestatakse heliteos elektrooniliselt kodeeritud helitähistena muusikatarkvara abil, kas noodigraafikaprogrammi (näiteks Finale, Sibelius), helisünteesiprogrammi (näiteks Csound), MIDI- või muu arvutifailina. Helisalvestised võivad olla analoog- või digitaalsalvestised kas helilindil, heliplaadil, helikassetil või muul andmekandjal.
Vaata ka
Musikalisches Werk Obra musical Œuvre musicale Utwór muzyczny Музичний твір
Saula
Küla läbib põhja-lõunasuunaliselt Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee. Maantee ja jõe ääres asub ka Viikingite küla.
Külas asuvad Saula Siniallikad ning neid ümbritseb Siniallikate looduskaitseala. Samuti asub külas Kämbla looduskaitseala.
771
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastad: 766 767 768 769 770 - 771 - 772 773 774 775 776
Pļavmuiža
Pļavmuiža on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla kirdeosas.
Pļavmuiža on tekkinud endise Pļavase karjamõisa (Plawen) juurde. Mõisa peahoones asus varem kohalik kool, tänapäeval asuvad seal kohalik rahvamaja ja raamatukogu. Külas asuvad ka Pļavase kalmistu ja bussipeatus.
Saxon
Saxon on üks tuntumaid new wave of british heavy metali (NWOBHM) esindajaid kõrvuti Iron Maideni, Def Leppardi ja teistega. Algselt oli bändi nimi Son Of A Bitch, mis aga peagi muudeti Saxoniks. 1970. aastate lõpus esineti koos tuntumate briti bändidega, näiteks Motörheadiga. 1979. aastal õnnesus Saxonil sõlmida esimene plaadileping. Esimese albumi pealkirjaks sai samuti "Saxon". Läbimurre saavutati aga 1980–1981, mil ilmus 3 albumit: esimesel aastal "Wheels of Steel" ja "Strong Arm of the Law", teisel aga "Denim and Leather". Suur osa nendel olevatest lugudest on jäänud Saxoni kontserdirepertuaari tänapäevani. Pärast 1983. aasta albumit Power and Glory hakkas Saxon liikuma kommertslikuma stiili poole, mis tõi kaasa algsete fännide pettumise. Samas ei suudetud läbi lüüa ka laiemal muusikaturul, täiesti edutuks osutus katse jõuda USA turule. 1990. aastatel, nagu paljude teistegi heavy-bändide puhul, saabus veelgi selgem mõõnaperiood. 1995. aastal moodustasid endised Saxoni liikmed oma bändi, mille nimeks sai Oliver/Dawson Saxon, esialgu nimetasid nad end aga samuti lihtsalt Saxoniks. Seepeale kaebas "vana" Saxon nad kohtusse, mille tulemusena lisati uuele bändile selle asutajate nimed. Oliver/Dawson Saxon mängib enamasti Saxoni 1980. aastate repertuaari, uusi lugusid nad eriti teinud pole.
1990. aastate lõpus pöördus Saxon tagasi klassikalisema heavy metali poole, mis tagas taas püsiva lojaalse fänkonna. Uue tõusu alguseks loetakse enamasti albumi "Metalhead" väljatulekut 1999. aastal, seni parimaks Saxoni taastulekualbumiks aga "Lionhearti" (aastast 2004). 2005. aasta turnee, mis oli pühendatud new wave of british heavy metali 25. aastapäevale, kujunes samuti edukaks. 2009. aastal ilmus seni viimane album "Into The Labyrinth".
Saxon on Eestit külastanud kahel korral: 1993. aasta Rock Summeril ning 2007. aasta 3. mail andis ta kontserdi Rock Cafés.
Koosseisud
pisi|Saxon esinemas [[2014. aasta Wacken Open Airil]]
Palvere
Palvere on küla Harju maakonna Kose vallas.
Küla läbib Kose–Ravila–Nõmbra tee.
1. jaanuaril 2014 elas Palveres Rahvastikuregistri andmetel 158 inimest. Neist olid 84 mees- ja 74 naissoost.
Ajalugu
Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus, kui Paltauare, mil see oli 6 adramaa suurune.
Palvere kool asutati 1784. aastal.
1909. aastal rajati maha põletatud hoone varemetele uus koolimaja ja 1910. aastal tuli koolijuhatajaks Jaak Õunapuu, kes pidas seda ametit järgmised 42 aastat. Kool kasvas järgnevatel aastatel kaheklassilisest vallakoolist kuueklassiliseks algkooliks.
Palvere kolhoos moodustati 8. aprillil 1949.
1977. aastal liideti Palvere külaga Lenderma ja Maardu külad.
Hingamiselund
Hingamiselund ehk hingamisorgan on mis tahes looma enamasti spetsialiseerunud elund, mille kaudu toimub CO2 ja hapniku vahetus (gaasivahetus) organismis. Hingamiselundi talitluse tagab selle pinna alatine niiskus, õhedus ja hea verevarustus.
Tüüpilised hingamiselundid on kopsud (näiteks inimesel), õhusooned ehk trahheed (putukail), lõpused (kaladel), nahk (kahepaiksetel) ja raamatkopsud (ämblikulaadsetel).
Rutt Šmigun
Ta alustas sportimist 1961, jätkas 1964 Tartu spordikoolis algul Agnes Nopassoni, hiljem Herbert Abeli õpilasena.
NSV Liidu meistrivõistlustel 1972 võitis ta teatesuusatamises pronksmedali. Aastatel 1971–1974 sai ta NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel kokku kolm kuldmedalit ja ühe pronksmedali.
Eesti meistrivõistlustel sai ta aastatel 1970–1984 20 kulda, 4 hõbedat ja 1 pronksi, lisaks teatevõistluses 6 kulda ja 2 hõbedat.
Aastatel 1985–1995 töötas ta Tartus Autode Katseremonditehases dispetšerina.
Rutt Šmigun elab Otepääl.
Reomäe kalmistu
Reomäe kalmistu on kalmistu Püha kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Reo külas Saaremaa vallas Saaremaal.
Kalmistu on rajatud 19. sajandil samal ajal Reomäe õigeusu kirikuga. Kalmistu pindala on 1,9 ha, seda piirab paekiviaed kõrgusega 1,5–1,7 m. Kalmistu idaküljel on metallvärav. Kalmistul on II maailmasõja eelseid metallhauatähiseid (ca 62) ja kivist hauatähiseid (ca 28).
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik otsustas 2010. aastal kinkida surnuaia Pihtla vallale, kes juba niikuinii hooldas kalmistut.
Kalmistule on maetud Vassili Verlok.
Tallinna FC Norma
FC Norma oli 1959–1997 tegutsenud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn oli Tallinn ja -väljak Norma staadion. Klubi on viiekordne Eesti NSV ja kahekordne Eesti meister.
Ajalugu
Tuli Eesti NSV meistriks viiel korral (1964, 1967, 1970, 1979, 1988) ja veel kahel korral pärast Eesti taasiseseisvumist Eesti meistriks, olles 1992 ja 1993 vastloodud Meistriliiga esimese kahe hooaja võitja.
FC Norma võitis ka Meistriliiga 1993/94 põhihooaja, kuid jäi lisamängus alla FC Florale 2:5 (0:3). Norma saatis protestiks FC Tevalte diskvalifitseerimise vastu väljakule noormängijad.
Pärast paari hooaega madalamates liigades lõpetas tegevuse hooaja 1996/97 järel.
Sõmeru (Kose)
Sõmeru on küla Harju maakonna Kose vallas.
Posti sihtnumber on 75115.
Küla on esmamainitud Taani hindamisraamatus 1241. aastal (Semaer).
Küla põhjaosast voolab läbi Pirita jõgi. Jõe ääres asub muistne asulakoht. Kultuurimälestistest asub külas lisaks asulakohale ka üks kultuskivi.
Küla läbib Tallinna–Tartu maantee.
Sõmeru külas asuvad Punamäe järv ja Paunküla Linajärv. Järvi ümbritsev ala jääb Paunküla maastikukaitseala koosseisu.
EKr
"eKr" loetakse "enne Kristust" või "enne Kristuse sündi" ja "e.m.a" loetakse "enne meie ajaarvamist" (inglise keeles Before Common Era).
"e.m.a" on kasutusel peamiselt juhul, kui tahetakse vältida ajaarvamise seostamist kristlusega või Kristuse sündimisega. See kehtib muu hulgas nõukogudeaegse kirjanduse kohta, mis vältis seostamist kristlusega, ning usuteadusliku kirjanduse kohta, mis väldib võimalikku segiajamist Jeesuse tegeliku sünniajaga, eriti kui on juttu Jeesuse sünniajale lähedasest ajast.
Aastale 1 pKr eelneb aasta 1 eKr, sellele omakorda aasta 2 eKr ja nii tagasi. 0. aastat ei ole.
Selleks et teada saada, mitu aastat on möödunud mõnest aastast enne Kristust kuni mõne aastani pärast Kristust, tuleb liita aastaarvud ning lahutada üks aasta (see kehtib, kui kuupäev on sama).
Digora
Digora on linn Venemaal Põhja-Osseetias Osseedi tasandikul Ursdoni jõe kaldal, Digora rajooni keskus, rajoonialluvusega linn.
Ajalugu
Asula rajasid 1852. aastal kristlastest osseedid Volno-Hristianovski auulina. Hiljem oli asula nimi Novohristianovskoje ja Hristianovskoje. 1934 nimetati Digoraks osseetide endanimetuse 'digoron' järgi. 1964 sai linnaõigused.
Majandus
Linnas on papptaara tehas, sidrunhappetehas ja toidukombinaat.
Katrin Šmigun
Katrin Šmigun (sündinud 21. oktoobril 1979 Tartus) on endine eesti murdmaasuusataja, Anatoli Šmiguni ja Rutt Šmiguni tütar, Kristina Šmiguni õde.
Sai 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos 15 km distantsil 13., 5 km distantsil 20. ja jälitussõidus 15. koha, mis olid toona Eesti naissuusatajate seni parimad olümpiasaavutused.
Juunioride MM-il võitis 1998 5 km kulla ja 15 km pronksi.
Eesti meistrivõistlustel 1992–2001 on ta võitnud 3 kulda, 6 hõbedat ja 2 pronksi, lisaks teatevõistluses 6 kulda.
Isiklikku
Tal on tütar Kristin-Helen. Elab Norras, Oslos.
Heldur Tüüts
Ta alustas kergejõustikutreeninguid 1938 Edgar Tamme ja Valter Kalami juhendamisel. Heldur Tüüts lõpetas 1944 Viljandi 2. Gümnaasiumi, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1951 Leningradis Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi.
Ta tuli 1946. aastal Eesti meistriks 100 m jooksus ja 1950. aastal kaugushüppes. Võistles 14 korda Eesti koondises, on kuulunud Sakalasse ja Kalevisse.
Aastatel 1949–1950 oli ta TRÜ Spordiklubi juhataja ning TRÜ kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õppejõud. Aastatel 1951–1953 oli ta TRÜ Ratsaspordiklubi president. 1950–1953 Ülikooli Spordiklubi direktor ja treener, Tartu Kunstiinstituudi ja Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi Tartu õppepunkti õppejõud. 1953–1957 Tartu Noorsoo Spordikooli kergejõustikutreener (tema tuntuim õpilane oli Mart Paama) ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia kehalise kasvatuse kateedri vanemõpetaja.
1956. aastast on Heldur Tüüts töötanud juristina, sealhulgas 1977–1980 EPA õigusteaduse õppejõuna.
Tüüts on tegutsenud ka spordikohtunikuna ja olnud TRÜ ja EPA spordiklubide esimees.
Heldur Tüüts oli Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige.
Isiklikku
Tema abikaasa Laine Tüüts oli eesti spordipedagoog.
Juhkentali tänav (Narva)
pisi|Maja aadressil Juhkentali tn. 5 Juhkentali tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab Aleksander Puškini tänavast jätkuna, ristub 1. Mai tänavaga ja lõpeb tupiktänavaga. Tänava pikkus on umbes 455 m.
1912. aasta linnaplaanil on tänava nimi Juhkentali uulits. 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Joaoru tänav.
1952.–1995. aastal kandis tänav nime Oktoobri tänav (vene keeles улица Октообри). 27. detsembril 1952 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 482 tänav ümber Oktoobri tänavaks oletatavasti Oktoobrirevolutsiooni auks. 27. septembril 1995 ennistati Narva Linnavolikogu määrusega nr 70/30 tänavale Juhkentali tänava nimi.
Tänav on saanud nime Narva lõunaosas asuva linnaosa Juhkentali ehk Joaoru järgi.
Vadim Fomitšev
Vadim Fomitšev (sündinud 13. septembril 1953 Tallinnas) on teatrikunstnik.
Ta oli aastatel 1986–2015 Eesti Teatriliidu liige ja 1993–2015 Lavastuskunstnike Liidu liige.
1991. aastal võitis ta Eesti Teatriliidu kunstnikuauhinna.
Vadim Fomitšev on kujundanud filmi „Surmatants”, mille tootsid Freyja Film ja Sojuztelefilm. Mängufilm esilinastus 7. novembril 1991. Fomitšev on kujundanud ka Võrumaal vanasse kolhoosilauta ehitatud ettevõtja Aivo Värtoni liikluslinnaku. Unikaalne liikluslinn Uue-Antslas Uhtjärve lähedal avas oma uksed 20. mail 2010. Vadim Fomitšev kujundas ka soome-ugri teatrifestivali Bomban Juhlaviikot ning rahvusvahelist laste- ja noortelavastuste teatrifestivali Banaanikala.
Karjäär
Ta on olnud 1986. aastast Eesti Draamateatri kunstnik, aastatel 1989–1994 peakunstnik. Hiljem on ta töötanud vabakutselisena.
Ühes intervjuus on Vadim kirjeldanud oma ametit järgmiselt: "Teatrikunst on minu meelest tegelikult ruumikunst puhtal kujul. See meenutab kaunis hullumeelset tegevust, kui mõni inimene hakkab öösel klaverit nihutama või mööblit toas ümber tõstma. Meie amet on tegelikult selline, et me kujundame pidevalt ühte tuba. Sätime seda ümber, otsides selleks kõikvõimalikke lahendusi, sest iga tükk vajab endale psüühilist ruumi, mitte lihtsalt dekoreeritud. Kunstnik peab suutma olla kontekstis tükiga, tüki enese ruumiga ja tüki enese vajadustega."
Vadim Fomitševi on intervjueeritud Eesti Teatriliidu raamatus "Kunstnikuraamat" (autorid Mari-Liis Küla, Liina Pihlak, Aime Unt ja Liina Unt).
2004. aastal näitles Vadim Fomitšev koos Jana Volkega lavastuses "Palju õnne argipäevaks!", mille lavastaja oli Allan Kress.
Vadim Fomitšev on illustreerinud 2006. aastal ilmunud Rünno Saaremäe ja Üllar Saaremäe raamatu "Käpipuu vennaskond".
Eraelu
Väikse poisina mängis Vadim Fomitšev plastiliinist sõduritega läbi ajaloolisi makette nii vanadest roomlastest kuni tänapäevani välja. Tema sõnul oli see tema lapsepõlve hobi. See võis olla üks esimesi mõjustusi lava kujundajaks hakkamisel.
Ta vanemad olid kontoriametnikud.
Vadim oli abielus Kadri Mälguga, aga nad lahutasid.
Haridus
Vadim Fomitšev lõpetas 1972. aastal Tallinna 46. Keskkooli. Aastal 1977 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse erialal. Juhendaja Mari-Liis Küla käe all lõpetas Vadim 1986. aastal maali erialal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi.
Looming
Vadim Fomitšev ütles ERR-i intervjuus nii: "Et näitleja end laval hästi tunneks, on lavakujunduse juures väga oluline ka lava põrand." Seetõttu pöörab ta lava kujundamisel palju tähelepanu ka lava põrandale, et see oleks huvitav ja õige. Vadimi sõnul jääb ikkagi näitleja lava peremeheks mitte kunstnik. Oma loomingut kasutab ta julgelt ja see on teiste inimeste seas väga hinnatud. Lavastaja Evald Hermaküla sõnul on Vadimil näidenditega lõpmatult palju ideid. "Teater ongi minu meelest selline koht, kus peaksid kõik teostamatud ideed saama teostatud," lausus Vadim Fomitšev intervjuus Anne Tuulinguga. Vadim ei keskendunud klassikalistesse teatri raamatutesse, mis rääkisid sellest, kuidas teatrit tehakse, vaid just proovis autentseid, mujalt tulevaid ideid otsida. Ta süvenes palju ka etnograafilisse materjali.
Ühe hilisema tööna tegi Vadim Fomitšev lavakujunduse lavastusele "Somnambuul" (Rakvere teater, 2016). Samal aastal valiti Vadim oma loomingu eest Teatri aastaauhindade nominentide hulka.
=== Lavakujundusi ===
Gorki "Põhjas"
Maksim Gorki näidend "Põhjas" ( Ernst Raudsepa tõlkes) esietendus Eestis 1. märtsil 2008 Viljandi teatris Ugala. Näidendi lavastas Oleg Titov. Vadim Fomitšev oli lavastuse kunstnik. Ta ehitas üles suurepärase "telliskiviseintega" vaestemaja keldrikorruse ja võõpas selle nii kirgaste värvidega, et tundus, nagu oleks tegu mõne lastelavastuse muinasjutulossi keldrisaali dekoratsiooniga.
Dža-laama
Dža-laama, ka Dambi Džamtsan-laama, Tušegun-laama, Luvsan Dambižantsan jne, (1862?–1922) oli Mongoolia budistlik usutegelane ning Hiina ülemvõimu vastu võitleja.
Dža-laama sündis Volga lähedal Astrahani kubermangus Maloderbetski (Väike-Dörbeti) ulussis. Ta oli rahvuselt kalmõkk, oiraat või torguut. Tema sünninimeks on Amur Sanajev ka (Amursan), pärast budistliku hariduse omandamist kasutas nime Dambi Džjamtsan.
1867. aasta paiku viidi Dža-laama palverändurite poolt kaasa Mongooliasse õppima. Tulevane Dža-laama asus õppima Dolon-hijdi, sealt edasi Erdenedzuu hijdi (Эрдэнэзуу хийд), kust laamad suunasid andeka poisi Tiibetisse Drepungi kloostrisse. Ta olevat käinud palverännakul Indias Buddha eluga seotud paikades, kust tagasi Drepungi saabudes tapnud ühe munkadest ja põgenenud nii kloostrist kui ka Lhasast. Seda on peetud ka Dža-laama esimeseks rituaalmõrvaks, kuid on ka oletatud, et tegu oli tavalise tüliga, kus saatuslikuks sai tulevase vabadusvõitleja keevaline loomus.
Lhasast põgenes Dambi Džjamtsan Pekingisse, kus õppis budistlikke distsipliine, legendide järgi ka mingeid müstilisi tantra praktikaid. Aastal 1890 saabus ta tagasi Mongooliasse noorpõlve kloostrisse Erdenedzuusse.
Dharma-Dhodij Ivolgast arvas, et Dža-laama tundis selliseid tantra praktikaid, mis tegid temast surematu. Dharma-Dhodij ja Hambo Erdinejev kinnitasid, et Dža-laama oli väga heade teadmistega astroloog ja laama. Munko laama rääkis temast kui väga osavast ja targast tohter-laamast. Paljud lood kirjeldavad Dža-laama haritust ja erudeeritust budismi puutuvais küsimustes, lisaks osanud ta heal tasemel vene keelt. On väidetud, et Dža-laama oli dalai-laama lähedane sõber ja õpilane, kuid tõenäoliselt ei vasta see tõele. Lisaks liigub legende tema hüpnotisöörivõimete kohta.
20. sajandi algul tugevdas Hiina Välis-Mongoolias oma koloniaalsurvet. Kohalikud feodaalid kutsusid rahvast vastupanule ning pöördusid toetuse saamiseks abipalvega Venemaa poole. Toimusid väiksemad relvakokkupõrked Hiina vägede ja kohalike mongolite vahel. 1911. aasta kodanlik revolutsioon Hiinas andis Mongoolia vabadusvõitlusele uue tõuke. 1. detsembril 1911 kuulutas Mongoolia end Hiinast sõltumatuks riigiks, mille eesotsas oli khaan ja ülemvaimulik bogdogeegen (džebtsun-damba-hutuhta). Uut riiki tunnustas Venemaa ja saatis sinna toetuseks ka oma väeüksusi.
1912 alustas Dambi Džamtsan Mongoolia ja Kasahstani steppides vastuhakku Hiina ülemvõimule. Ta nimetas end legendaarse vabadusvõitleja Amursana järeltulijaks, hiljem tema taaskehastuseks. Dža-laama võttis enda kontrolli alla valitsuse poolt määratud Kobdo kindluse ja piirkonna valitseja ning ähvardas Lääne-Mongoolias sõltumatu Oiraadi impeeriumi rajamisega. Kobdo kindluse ründamisel ilmutatud vapruse eest andis khaan Bogdogeegen Dža-laamale tiitli dokšin-nojoon-hutuhkta, mis on üks kõrgemaid budistlikus hierarhias, ning aunime bator (vägilane). Endale võttis laama tiitli nojoon-hutuhkta ja pidas end tähtsuselt riigi juhiga võrdseks. Ta kasutas võitluses verist terrorit, kuhu kuulusid nii röövretked, vangide piinamine kui tantristlikud rituaalid. Budistlikust seisukohast kindlustasid mõrtsukad tapetutele uue ja parema ümbersünni, võttes enda peale nende halva karma. Sellegipoolest mõistsid paljud laamad budismi sellise verise tõlgenduse hukka.
Dža-laama kogus arvestatava toetuse rahvamasside seas ning samuti küllalt arvestatava isikliku varanduse. Talle allus ligi 5000 ratsanikku; tema n-ö peakorter asus Mundžik-hure kloostri lähedal u 60 kilomeetri kaugusel Kobdost ja kujunes maa sisuliseks poliitiliseks keskuseks. Dža-laama võimu toetas inimeste ebausklik hirm tema üleloomulike võimete ees; tema valitsemismeetodites segunesid energia, praktiline taip ja äärmuslik julmus. See tõukas temast eemale näiteks kasahhid. 1914 katkestas tema rünnak Hiina vägedele Vene-Hiina läbirääkimised. Bogdogeegen otsustas auahnest sõjapealikust vabaneda ja palus Vene võimudel ta arreteerida. Dža-laama tiitel tühistati, ta viidi kui Vene alam esmalt vanglasse Tomskis, seejärel asumisele Astrahanis, kuhu ta jäi 1918. aastani. Tema varandus ulatus üleskirjutamisel 250 000 kuldrublani.
Pärast Venemaa Oktoobrirevolutsiooni ilmus Dža-laama taas välja Lõuna-Mongoolias. Ta keeldus koostööst Mongoolia punase valitsusega ja talle alluvad 300 sõjameest tegelesid peamiselt karavanide röövimisega. Vangide tööjõuga rajas ta Šara-Hulussuni oaasi lähedal Tenpei-beišini kindluse ja 500 jurtast koosneva asula.
1921 vallutasid valitsusväed tormijooksuga kindluse, kuhu Dža-laama oli varjunud. Legendi järgi õnnestus Dambi Džamtsani tabamine 1922. aastal Mongoolia eriüksuslastel, kes olid ümber riietatud Tiibeti palveränduriteks. Laama hukati, tema pea toimetati Urgaasse, kust see sattus Petrogradi ja on siiani piirituses säilitatuna Antropoloogia- ja etnograafiamuuseumi eksponaadiks.
Dža-laamat loetakse budistlikus traditsioonis Mahakala kehastuseks ja Šambala sõjameheks.
Tarmo Leinatamm
pisi|Tarmo Leinatamm 2011. aastal thumb|Tarmo Leinatamm [[2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalis]] Tarmo Leinatamm (2. september 1957 Keila – 13. oktoober 2014) oli eesti dirigent, koomik ja poliitik.
Elukäik
Aastal 1976 lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli, aastal 1981 Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
Aastail 1981–1991 oli ta Vanemuise peakoormeister. Aastatel 1991–1994 Rahvusooper Estonia dirigent, 1994–1999 Tallinna Filharmoonia direktor.
Ta oli ka AS Trio LSL direktor.
Tarmo Leinatamm dirigeeris 1996. ja 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlustel, sealne orkester tunnustas teda erakorralise parima dirigendi preemiaga.
Tallinna linnahallis dirigeeris ta muusikale "Jeesus Kristus superstaar", "West Side'i lugu", "Kiss Me, Kate".
Ta osales mitmes ansamblis, näiteks Harmoonikud, Elektra, ROSTA aknad. Ta esines sageli Kuku raadios ja televisioonis. Leinatamm oli "Kreisiraadio" liige. 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta Eesti esindajana laulu "Leto svet" üks esitajaist.
Poliitiline tegevus
Ta kuulus 1995. aastast Reformierakonda.
Ta oli aastatel 2003–2007 X Riigikogu ja 2011–2014 XII Riigikogu liige.
Isiklikku
Ta oli abielus laulja ja ilusalongi omaniku Siiri Leinatammega (sündinud Kokla; 1958).
Tütar Kirke on moedisainer.
Tade
Tade on küla Harju maakonna Kose vallas Kose-Uuemõisa kõrval.
Küla põhjaosa läbib Pirita jõgi ning selle idapiir kulgeb mööda Kuivajõge.
Küla lõunaosa läbib Tallinna–Tartu maantee.
Kultuurimälestistest asub külas üks kultusekivi.
Piret Järvis
Piret Järvis-Milder (sündinud 6. veebruaril 1984 Tallinnas) on eesti muusik ja teleajakirjanik.
Piret Järvis-Milder on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli. Seejärel õppis Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis meedia ja suhtekorralduse erialal. Hiljem õppis Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja kommunikatsiooni.
Laulma hakkas kolmeaastaselt, hiljem õppis klaverit ja kitarri. Piret Järvis-Milder on üks kolmeliikmelise tüdrukutebändi Vanilla Ninja liikmeid, kus mängib kitarri ja laulab ning mille koosseisus esindas 2005. aastal Eurovisioonil Šveitsi.
Ta kirjutab ka laule. Vanilla Ninja läbimurdehiti "Club Kung Fu" sõnad, nagu ka paljude teiste Vanilla Ninja lugude sõnad ja viisid on tema kirjutatud.
2002. aastal juhtis ta TV3 saateid "Suve Fizz" ja "Meeletu maailm". 2004. aasta sügisest pühendus ta ainult muusikale, kuid hakkas juba 2005. aasta sügisel juhtima telesaadet "Malaisia". Hiljem töötas ta MTV Eesti saatejuhina.
2011. aastast töötab ta Eesti Televisiooni saatejuhi ja toimetajana. Teiste seas on ta juhtinud ja toimetanud selliseid saateid nagu "Pealtnägija", "Eesti Laul", "Terevisioon", "TeadusEST".
Veebisait
Veebileht on dokument, mis on tavaliselt kirjutatud tavalises kirjas ja vormindatud HTML-i või XHTML-i reeglite järgi. Veebileht võib sisaldada elemente teistelt veebisaitidelt.
Veebilehtedele pääseb juurde hüperteksti edastusprotokolli (Hypertext Transfer Protocol – HTTP) kaudu, mis võib olla krüpteeritud (HTTP Secure – HTTPS), pakkumaks suuremat turvalisust ja privaatsust veebilehtede kuvamisel.
Veebisaidi lehtedele pääseb tavaliselt juurde lihtsa internetiaadressi kaudu. Internetiaadressid moodustavad veebilehtedest hierarhia ja hüperlingid aitavad kasutajal saidil liikuda.
Mõned veebisaidid nõuavad sisu kindlatele elementidele juurdepääsemiseks registreerimist. Selliste veebisaitide hulka kuuluvad paljud ärisaidid, failijagamissaidid ja suhtlusvõrgustikud.
Ajalugu
Veeb sai alguse 1990. aastal CERNi füüsiku Tim Berners-Lee käe läbi. Seda kasutati teadusdokumentide lihtsaks ja mugavaks navigeerimiseks hüperteksti abil. Sellega hakati siduma muidki dokumente ning moodustus ülemaailmne infomaterjalide võrk. Veebi laialdasem levik leidis aga aset 1993. aastal, kui hüpertekst integreeriti Windowsi keskkonda. Kui algul toetas veeb vaid teksti, siis sestpeale sai dokumentidele lisada pilte (sh fotosid) ning oluliselt täiendati kasutajaliidest. Windows tõi turule ka oma esimese veebibrauseri Mosaic, mis saavutas suure populaarsuse, kuid jäi sellegipoolest Netscape Navigatorile alla. Alles 1997. aastal pärast suuri investeeringuid tuli Microsoft välja Internet Exploreriga, mis hakkas Netscape’ist suuremat populaarsust koguma. Samal aastal tehti avalikuks Netscape Navigatori lähtekood, millele järgnes paljude konkureerivate veebibrauserite (sh Mozilla Firefox, Opera, Konqueror, Galeon jms) teke.
1991. aastal tühistati Interneti ärikeeld ja pärast seda muutus veeb märksa kommertslikumaks, kujutades endast olulist äri- ja reklaamikanalit. Paraku kaasnes sellega ka rämpsreklaami (spämmi) laialdane levik.
Enne HTML-i ja HTTP esile kerkimist kasutati individuaalsete failide kättesaamiseks serverist muid protokolle, näiteks FTP-d ja Gopheri protokolli. Need protokollid lubavad lihtsa kataloogistruktuuri kaudu kaustast kausta liikuda ja valida, milliseid faile alla laadida. Dokumendid olid enamasti lihttekstid ehk ilma vorminguta tekstifailid.
Ülevaade
Eesmärgi järgi liigitatult võib veebisait olla:
Veebisait võib olla ühe isiku, äriettevõtte või muu asutuse või organisatsiooni töö ning on tavaliselt keskendatud kindlale teemale või eesmärgile. Iga veebisait võib sisaldada hüperlinke teistele saitidele, nii et kasutajal võib olla raske veebisaite eristada.
Veebisaite kirjutatakse või teisendatakse dünaamiliselt HTML-i. Neid saab vaadata mitmesuguste arvuti põhimõttel töötavate internetiühendusega seadmete, sealhulgas lauaarvuti, sülearvuti, tahvelarvuti ja mobiiltelefoni abil.
Veebisait on majutatud arvutis, mida nimetatakse veebiserveriks või HTTP-serveriks. Need terminid võivad tähendada ka tarkvara, mis käitab neid süsteeme ning otsib välja ja esitab veebilehti vastavalt kasutajate päringutele. Apache on kõige levinum veebiserveri tarkvara (Netcrafti statistika järgi), aga laialdaselt on kasutusel ka Microsofti Internet Information Services (IIS).
Staatiline veebisait
Staatiline veebisait on sait, mille veebilehed on serveris salvestatud samas vormingus, mis saadetakse kliendi veebibrauserisse. See on põhiliselt kirjutatud HTML-koodis. Veebisaitide lihtsamad vormid või turundusnäidised on tihti staatilised, sest nad esitavad kasutajale ettekirjutatud staatilist informatsiooni. See võib olla informatsioon ettevõtte ning selle toodete ja teenuste kohta, mida esitatakse teksti, piltide, fotode, animatsioonide, audio/video ja interaktiivsete menüüde ja navigatsiooni vahendusel. Seda tüüpi veebisaidil kuvatakse tavaliselt kõikidele külastajatele ühesugust informatsiooni. Sarnaselt trükitud brošüüride jagamisega klientidele või külastajatele pakub ka staatiline veebisait ühtlast ja kindlat informatsiooni pikema ajaperioodi vältel. Kuigi saidi omanik võib pidevalt uuendusi teha, toimub teksti, fotode ja muu sisu muutmine käsitsi võib nõuda veebisaitide kujundamise põhioskusi ja -tarkvara. Kokkuvõttes: külastajad ei saa valida, millist informatsiooni nad staatiliselt veebisaidilt saavad, vaid peavad leppima selle sisuga, mida veebisaidi omanik on otsustanud sel ajal pakkuda. Staatilisi veebisaite redigeeritakse nelja tüüpi tarkvaraga:
Dünaamiline veebisait
Dünaamiline veebisaidi väljundit kohandatakse ja muudetakse pidevalt ja automaatselt kindla reeglistiku järgi. Dünaamilistel veebisaitidel võib olla kahte tüüpi dünaamilist protsessi – koodi ja sisu. Dünaamiline kood on mõnikord kasutajale nähtamatu, samas kui dünaamiline sisu kuvatakse täielikult.
Dünaamiline sisu
Teine tüüp on dünaamilise sisuga veebisait. Muutuv sisu kuvatakse dünaamiliselt jooksvalt teatud tingimuste järgi, tavaliselt omandades sisu andmebaasist. Dünaamilise sisuga veebisait viitab sellele, kuidas ta sõnumid, tekst, pildid ja muu informatsioon on veebilehel kuvatud, täpsemalt, kuidas sisu muutub iga hetkega. Veebilehe sisu sõltub teatud tingimustest, kas ettekirjutatud reeglitest või kasutaja otsustest. Näiteks võib veebisait, milles on andmebaas uudiseartiklitega, kasutada ettekirjutatud reeglit käesoleva kuupäevaga artiklite kuvamiseks. Seda tüüpi dünaamiline veebisait näitab automaatselt kõige aktuaalsemaid artikleid igal kuupäeval. Teine näide dünaamilisest sisust on sait, mis võimaldab kasutajal otsida teda huvitavat infot ning andmebaasist omandatud vasted kuvatakse veebilehena, muutes lehe väljanägemist hetkega.
Dünaamiliste veebisaitide eesmärk
Dünaamiliste veebisaitide põhiline eesmärk on automatiseerimine. Dünaamiline sait töötab palju efektiivsemalt, selle koostamine on tõhusam ning seda on kergem hooldada, uuendada ja täiendada. Palju lihtsam on konstrueerida raamistik ja andmebaas kui kirjutada sadu või tuhandeid individuaalseid staatilisi HTML-veebilehti.
Tarkvara
Dünaamiliste veebisüsteemide ja -saitide loomiseks on lai valik tarkvara, näiteks ANSI C-servletid, JavaServer Pages (JSP), PHP, Perl, Python, Ruby programmeerimiskeeled, ASP.NET, Active Server Pages (ASP), YUMA ja ColdFusion (CFML). Saitidel võib leiduda ka sisu, mis on omandatud ühest või enamast andmebaasist või kasutades XML-il põhinevaid tehnoloogiaid nagu RSS.
Pistikprogrammid täiendavad veebibrauserite võimalusi aktiivse sisu kuvamiseks või veebirakenduste loomiseks. Selliste pistikprogrammide hulka kuuluvad Microsoft Silverlight, Adobe Flash ja Adobe Shockwave. Ka dünaamiline HTML võimaldab suhtlust kasutajaga ja veebilehtede elementide reaalajas uuendamist (näiteks ei pea veebilehti mõningate muudatuste täideviimiseks uuesti laadima). Seda tehakse kasutades dokumendi objektimudelit või JavaScripti, mille jaoks on tugi enamikku veebibrauseritest sisse ehitatud.