cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Logik der Forschung
10 Naturalistlik lähenemine meetoditeooriale
Positivistile ei meeldi mõte, et on olemas tähenduslikke probleeme väljaspool positiivset kogemusteooriat (millega peaks tegelema tõeline filosoofiline teooria), tõeline tunnetusteooria, epistemoloogia või metodoloogia. (Kahe aasta jooksul enne raamatu esmatrüki ilmumist vastustasid Viini ringi liikmed Popperi mõtet, et meetoditeooria ei saa olla kogemusteadus ega puhas loogika, sest see tähendas nende jaoks, et tegu on mõttetusega. (Samal seisukohal oli Ludwig Wittgenstein veel 1948. aastal (Popper, "The Nature of Philosophical Problems".) Hiljem toetus nende kriitika legendile, et Popper asendas tähenduse verifitseeritavuskriteeriumi tähenduse falsifitseeritavuskriteeriumiga.) Ta soovib pidada väidetavaid filosoofilisi probleeme pseudoprobleemideks. Nad ei väljenda seda soovi ega ettepanekuna, vaid faktiväitena. (Mõned positivistid on hoiakut muutnud.) Seda soovi saab alati täita, tuleb lihtsalt anda "tähendusele" mugavalt kitsas tähendus. Ja kui pidada tähenduslikeks ainult loodusteaduse probleeme (Ludwig Wittgenstein, Loogilis-filosoofiline traktaat, 6.53), siis ka tähenduse mõiste osutub tähendusetuks. ("Traktaadi" lõpus ütlebki Wittgenstein, et tema propositsioonid osutuvad tähendusetuteks.)  Tähenduse dogmat ei saa enam rünnata, nagu Wittgenstein "Traktaadi" eessõna lõpus ütlebki.
Küsimus, kas filosoofia on olemas ja kas tal on õigus olemas olla, on peaaegu sama vana kui filosoofia. Ikka ja jälle ilmneb mõni uus filosoofia, mis nimetab vanu filosoofilisi probleeme pseudoprobleemideks ning vastandab filosoofias mõttetusele positiivse kogemusteaduse mõttekuse. Ning ikka ja jälle püüavad traditsioonilise filosoofia kaitsjad öelda, et filosoofia põhiprobleem on kriitiliselt analüüsida apelleerimist kogemuse autoriteedile, mida iga uusim positivismi avastaja peab enesestmõistetavaks (Heinrich Gomperz. Weltanschauungslehre I). Positivist kehitab õlgu: need vastuväited on tema jaoks tähendusetud. Kogemus on tema jaoks programm, mitte probleem (kui seda ei uuri empiiriline psühholoogia). Küllap vastaksid positivistid samamoodi ka Popperile, kes püüab analüüsida kogemust kui kogemusteaduse meetodit. Kui metodoloogia ei ole loogika, peab ta nende järgi olema kogemusteadus, mis uurib näiteks teadust tegevate teadlaste käitumist või teaduse tegelikku tööviisi. Seda seisukohta võib nimetada naturalistlikuks. Naturalistlikul metodoloogial ehk induktiivsel teadusteoorial (Hugo Dingler, Physik und Hypothese – Versuch einer induktiven Wissenschaftslehre nebst einer kritischen Analyse der Fundamente der Relativitätstheorie; Victor Kraft, Die Grundformen der wissenschaftlichen Methoden) on küll oma väärtus, kuid metodoloogiat Popperi mõttes ei tule mõista kogemusteadusena. Popper ei usu, et kogemusteaduslikult saaks otsustada näiteks seda, kas teadus tegelikult kasutab induktsiooniprintsiipi. Pealegi peab see, mida nimetada teaduseks ja keda teadlaseks, jääma kokkuleppe ja otsuse asjaks. Popperi meelest tuleks selliseid kogemusi käsitleda teistmoodi. Näiteks võib võrrelda kahte metodoloogiliste reeglite süsteemi, millest ühes on induktsiooniprintsiip, teises mitte, ja siis uurida, kas seda printsiipi saab vastuoludeta rakendada, kas sellest on kasu ja kas seda on tarvis. Selline uurimine viib Popperi järeldusele, et induktsiooniprintsiipi pole tarvis, sellest pole kasu ja see toob kaasa vastuolud, kuigi seda võib-olla teaduses kasutatakse.
Popper lükkab naturalistliku vaate tagasi. See on ebakriitiline. Selle pooldajad ei märka, et kui nad arvavad, et on avastanud fakti, on nad ainult pakkunud välja kokkuleppe. (See kriitika positivismi kohta ei kehti Rudolf Carnapi raamatu "Logische Syntax der Sprache" kohta, kus ta on seisukohal, et niisugused eristused nagu eristus tõeliste väidete ja tähenduseta pseudoväidete vahel põhinevad otsustel. Carnapi eessõna järgi on Ludwig Wittgenstein oma avaldamata töödes aastaid esitanud sarnast väidet.) Nii et kokkuleppest võib saada dogma. See naturalistliku vaate kriitika ei käi mitte ainult tähenduse kriteeriumi kohta, vaid ka teaduse mõiste ja empiirilise meetodi mõiste kohta.
11 Metodoloogilised reeglid kui kokkulepped
Metodoloogilisi reegleid peame kokkulepeteks. Neid võib nimetada empiirilise teaduse mängu reegliteks. Nad erinevad puhta loogika reeglitest umbes nagu male reeglid, mida vähesed peaksid puhta loogika osaks. Et keele vormelite teisendused alluvad puhta loogika reeglitele, siis võiks male reegleid võib-olla nimetada male loogikaks, vaevalt aga lihtsalt loogikaks. (Samamoodi võiks teaduse (teadusliku avastuse) mängu uurimise tulemust nimetada teadusliku avastuse loogikaks.) Anname kaks metodoloogiliste reeglite näidet, mis peaksid näitama, et vaevalt oleks kohane panna meetodi uurimine samale pulgale puhtloogilise uurimisega. 1) Teaduse mäng on põhimõtteliselt ilma lõputa. Kui keegi otsustab, et teaduslikke väiteid pole rohkem tarvis testida ning neid võib pidada lõplikult verifitseerituteks, siis ta astub mängust välja.
2) Kui hüpotees on välja pakutud ja testitud ning on oma sitkust näidanud, siis ei tohi seda ilma hea põhjuseta kõrvale jätta. Hea põhjus võib olla näiteks asendamine paremini testitava hüpoteesiga või mõne järelduse falsifitseerimine.
Peatükis 6 püüdis Popper defineerida kogemusteadust falsifitseeritavuse kriteeriumi abil, kuid vastuväidete tõttu lubas ta teha metodoloogilise täienduse. Nii nagu malet saab defineerida selle reeglitega, saab kogemusteadust defineerida selle metodoloogiliste reeglitega. Neid saab kehtestada süstemaatiliselt. Kõigepealt kehtestatakse kõige kõrgem reegel, mis on omamoodi norm ülejäänud reeglite üle otsustamiseks, kõrgemat tüüpi reegel. See reegel ütleb, et teised teadusliku protseduuri reeglid tuleb koostada nii, et need ei kaitseks falsifikatsioonivastaseid väiteid teaduses. Metodoloogilised reeglid on tihedalt seotud omavahel ja meie demarkatsioonikriteeriumiga. Aga see seos ei ole puhtdeduktiivne ja -loogiline (Karl Menger, Moral, Wille und Weltgestaltung), vaid tuleb sellest, et reeglid on koostatud selleks, et tagada meie demarkatsioonikriteeriumi rakendatavus, nii et neid formuleeritakse ja võetakse omaks kõrgemat tüüpi praktilise reegli järgi. Näiteks reegel 1) on põhjendatud sellega, et teooriad, mida me otsustame rohkem mitte testida, pole enam falsifitseeritavad. Selline süstemaatiline seos reeglite vahel teebki kohaseks rääkida meetoditeooriast. Selle teooria ütlused on, nagu näidetest näha, enamasti üsna ilmset laadi kokkulepped. Sügavaid tõdesid ei ole metodoloogiast oodata. (Popper arvab seda endiselt, kuigi sellised teoreemid nagu "korroboratsiooniaste ei võrdu tõenäosusega" ja "tõesisalduse teoreem" on võib-olla ootamatud.") Siiski võib ta mõnel juhul selgitada loogilist olukorda ja isegi lahendada kaugeleulatuvaid probleeme, mis on seni osutunud lahendumatuteks. Üks on probleem, kuidas otsustada, kas tõenäosusväide tuleb omaks võtta või tagasi lükata. (Ptk 68.)
Popper kahtleb, kas filosoofid peavad neid metodoloogilisi uurimusi filosoofilisteks, aga sellel polegi erilist tähtsust. Igatahes paljusid metafüüsilisi doktriine saab tõlgendada metodoloogiliste reeglite hüpostaseeringutena. Peatükis 12 on selles seoses juttu põhjuslikkuse printsiibist. Teine näide on objektiivsuse probleem. Teadusliku objektiivsuse nõuet võib tõlgendada metodoloogilise reeglina, et teadusesse tohib sisse tuua ainult intersubjektiivseid väiteid (ptk 8, 20, 27). Enamikku teoreetilise filosoofia probleeme, sealhulgas kõige huvitavamaid, saab ümber tõlgendada meetodi probleemideks.
Osa II: mõned kogemuse teooria osad
3 Teooriad
Kogemusteadused on teooriate süsteemid, nii et teadusliku tunnetuse loogikat võib nimetada teooriate teooriaks. Teaduslikud teooriad on üldväited, need on märkide või sümbolite süsteemid. Popper ei näe mõtet öelda, et üksikväited on "konkreetsed", teooriad aga lihtsalt sümbolilised valemid või skeemid, sest ka enamik "konkreetseid" väited on seda. (Siin on peetud silmas instrumentalismi, mida Viinis esindasid Ernst Mach, Ludwig Wittgenstein ja Moritz Schlick. Selle vaate järgi on teooria lihtsalt ennustamise instrument (Popper, "A Note on Berkeley as a Precursor of Mach", "Three Views Concerning Human Knowledge"). Popperi järgi on tavakeel täis teooriaid, vaatlus on alati vaatlus teooriate valguses, ainult induktsionistlik eelarvamus paneb arvama, et saab olla teooriavaba fenomenikeel, mis on eristatav teoreetilisest keelest, ja teoreetik on huvitatud seletusest kui sellisest, testitavatest seletavatest teooriatest, rakendused ja ennustused huvitavad teda ainult sellepärast, et nende abil saab teooriaid testida. Vaata ka  *x.)
Teooriad on maailma heidetud võrgud, millega teha seda mõistetavaks, seletada ja vallata. Me püüame teha seda võrku üha peenemaks.
12 Põhjuslikkus, seletus ja ennustuste dedutseerimine
Popper ei väida ka, et see teoreetilise seletamise deduktiivne meetod on alati rakendatav: ta ei väida põhjuslikkuse printsiipi ehk üldise põhjuslikkuse printsiipi, mille järgi mis tahes sündmust saab põhjuslikult seletada ehk deduktiivselt ennustada. Kui "saab" tähendab, et alati on loogiliselt võimalik konstrueerida põhjuslik seletus, siis see on tautoloogiline (analüütiline väide), sest iga sündmust saab tuletada üldistest seadustest ja algtingimustest (iseasi, kas need seadused on testitud ja korroboreeritud). Kui "saab" tähendab, et maailm, on niiviisi ehitatud, et ta allub rangetele seadustele (iga sündmus on mõne üldise seaduse näide), siis see on sünteetiline väide, aga siis see väide pole falsifitseeritav (ptk 78). Sellepärast Popper ei võta põhjuslikkuse printsiipi omaks ega lükka tagasi, vaid jätab selle kui metafüüsilise printsiibi teaduse vallast välja. Ent ta esitab metodoloogilise reegli, mis vastab nii tihedalt põhjuslikkuse printsiibile, et viimast võib pidada selle metafüüsiliseks versiooniks: ei tohi loobuda otsimast üldisi seadusi ja sidusat teoreetilist süsteemi ega isegi loobuda katsetest seletada mis tahes kirjeldatavat sündmust põhjuslikult. (Idee käsitada põhjuslikkuse printsiipi reegli või otsuse väljendusena tuleb Heinrich Gomperzilt (Das Problem der Willensfreiheit; vrd Moritz Schlick, "Die Kausalität in der gegenwärtigen Physik".) Naturwissenschaften 19, 1931, p. 154. Teadlane juhindub sellest reeglist. Popper ei nõustu (näiteks Moritz Schlicki) seisukohaga, et viimased sündmused füüsikas nõuavad sellest reeglist lahtiütlemist või et füüsika on kindlaks teinud, et vähemalt ühes vallas on mõttetu seadusi otsida (ptk 78). (Popper leiab tagantjärele, et ta oleks pidanud selgemalt ütlema, et et teadlane võtab enda ja teoreetilise teaduse eesmärgi omaks otsusega otsida põhjuslikku seletust. Eesmärk on leida (võimaluse korral tõeseid) seletavaid teooriaid. Popperi seletuse seletuse kohta võtsid omaks mõned positivistid või "instrumentalistid", kes nägid selles väidet, et seletavad teooriad ei ole mitte midagi muud kui eeldused ennustuste dedutseerimiseks. Aga Popper rõhutab, et tema meelest ei taandu teoreetiku huvi seletuse (seletavate teooriate avastamise) vastu praktilisele tehnilisele huvile ennustuste dedutseerimise vastu, vaid on seletatav tema huviga selle vastu, kas tema teooriad on tõesed, teadasaamise vastu, kas saab näidata, et need on väärad.)
13 Range ja arvuline üldisus
Saab eristada kahesuguseid üldisi sünteetilisi väiteid: "rangelt üldisi" ja "arvuliselt üldisi". Seni pidas Popper üldväidetest (teooriatest ja loodusseadustest) rääkides silmas rangelt üldisi väiteid. Arvuliselt üldised väited on samaväärsed teatud üksikväidetega, nimelt üksikväidete konjunktsioonidega, ja nad lähevad siin üksikväidete alla. Võrdleme näiteks väiteid a) "Kõigi harmooniliste ostsillaatorite kohta kehtib, et nende energia pole kunagi väiksem teatud väärtusest (hν/2)" ja b) "Kõigi praegu maa peal elavate inimeste kohta kehtib, et nende pikkus ei ületa kunagi teatud väärtust, näiteks 8 jalga". Formaalne loogika, mis uurib ainult deduktsiooni teooriat, võtab neid väiteid ühesugustena, üldväidetena. Popper peab vajalikuks nende erinevust rõhutada. Väide a) väidab, et ta kehtib kõikide kohtade ja aegade puhul. Väide b) räägib ainult konkreetsete elementide lõplikust klassist üksikus ruumi ja aja piirkonnas. Viimast tüüpi laused võib põhimõtteliselt asendada üksikväidete konjunktsiooniga, sellepärast räägib Popper siin arvulisest üldisusest. Esimest tüüpi väidet saaks üksikväidete konjunktsiooniga asendada ainult juhul, kui eeldada, et maailm on ajas piiratud ja seal on lõplik hulk harmoonilisi ostsillaatoreid. Aga sellist eeldust füüsika mõistete defineerimisel ei tehta, ja a)-tüüpi väidet peetakse käivaks piiramatu arvu indiviidide kohta.
See, mida Popper ütleb, on vastuolus vaatega, et iga sünteetilist üldväidet saab põhimõtteliselt tõlkida lõpliku hulga üldväidete konjunktsiooniks (näiteks Felix Kaufmann, "Bemerkungen zum Grundlagenstreit in Logik und Mathematik"). Selle vaate pooldajad ütlevad, et rangelt üldisi väiteid ei saa verifitseerida, ja lükkavad need sellepärast tagasi, viidates tähenduse verifitseeritavuskriteeriumile või muule sarnasele kriteeriumile.
Kui loodusseadusi niimoodi mõista, siis kaob üksik- ja üldväidete eristus ning induktsiooniprobleem oleks lahendatud. Aga metodoloogilist induktsiooniprobleemi see ei puuduta, sest verifitseerimine tuleks läbi viia iga sündmuse puhul, mille kohta see seadus võib käia, ja see on võimatu.
Igatahes ei saa argumendi abil otsustada, kas teaduse seasused on rangelt või arvuliselt üldised. Seda saab otsustada ainult kokkuleppega. Ja Popper peab kasulikuks ja viljakaks pidada loodusseadusi sünteetilisteks rangelt üldisteks väideteks.
Eristus rangelt ja ainult leiab siin rakendust ainult sünteetiliste väidete puhul, aga seda saab rakendada ka analüütiliste väidete, näiteks teatud matemaatiliste väidete kohta. (Näiteks: a) Igal naturaalarvul on sellele vahetult järgnev arv. b) Kõik naturaalarvud 10 ja 20 vahel on kordarvud, välja arvatud 11, 13, 17 ja 19.)
Kratt (film)
"Kratt" on lavastaja-stsenaristi Rasmus Merivoo teine täispikk mängufilm. "Kratt" esilinastus Just Filmi festivali raames 13. novembril 2020. Eestis algas filmi kinolevi koroonapandeemiast tingituna kaheksa kuud hiljem, 30. juulil 2021. Filmi tootja on Eesti produktsioonifirma Tallifornia, produtsendid Tõnu Hiielaid ja Rain Rannu, operaator Jako Krull, filmikunstnik Krete Tarkmees, helirežissöör Jevgeni Berezovski, helilooja Tauno Aints ning monteerijad Kristin Kalamees ja Rasmus Merivoo. Filmi kaasrahastajad olid Eesti Filmi Instituut ja Kultuurkapital.
Sünopsis
"Kratt" räägib loo lastest, kelle vanemad viivad nad maale vanaema juurde. Linnalapsed saavad maal hingata värsket õhku, leiavad endale uued sõbrad ning tutvuvad ebamugava füüsilise tööga. Kui laste teed ristuvad kadunud mõisahärra päevikuga, kus sees krati valmistamise õpetus, otsustavad nad pikemalt mõtlemata väärt koduabilise vanaemale sünnipäevaks kinkida. Kuid samal ajal on maal toimumas ka sotsiaalmeediarevolutsioon. Uus digitaalselt ühendatud noorus on asunud vana amortiseerunud vallavõimu välja vahetama. Suures hirmus iseenda lõpu ees teeb vana reaalsus kõik, mis suudab, et püsima jääda. Loodusseadused, saatus ja karma juhivad aga kõik teed omavahel risti ning tuleb see, mis tulema peab.
Tunnustus
Kogupereõuduskomöödia "Kratt" on linastuse järel Ameerika filmiportaalis Rotten Tomatoes ainus Eesti mängufilm, mille "värskusaste" on 100%.
Eesti Filmi- ja Teleauhindadel oli mängufilm "Kratt" nomineeritud kahes kategoorias (2021): parim stsenarist (Rasmus Merivoo) ning parim naisnäitleja (Mari Lill), kellest viimane auhinna ka sai.
Omavoli
Omavoli (ingl arbitrariness) on oma tahte või õiguse vägivaldne, ebaseaduslik teostamine, mis tuleneb ladinakeelsest sõnast arbitrarius.
Omavoliline valdus
Asjaõigusseaduse (AÕS) järgi on omavoliga tegu juhul, kui asja valdust on rikutud või see on ära võetud valdaja nõusolekuta ja seadusvastaselt. Valduse rikkumiseks loetakse olukordi, kus valdajal on takistatud asja üle tegeliku võimu teostamine. Valduse rikkumiseks loetakse ka katset asja ära võtta või sellega ähvardamist juhtudel, kui on alust arvata, et ähvardus täide viiakse. Sellistel puhkudel on valdus saadud omavoliliselt. Seadus kaitseb valdust omavoli vastu.
Omavoli kasutamise tagajärg
AÕS-i kohaselt vastutab omavolilise valduse tagajärgede eest valduse tõeline või muu õigusjärglane, kes on teadlik olnud sellest, et valdus on omandatud omavoliliselt.
Omavolilise tegutsemise ohvriks sattumisel on valdajal lubatud valdust omavoli vastu kaitses kasutada jõudu, mida tehes ei tohi ta ületada hädakaitse piire.
Karistusseadustiku järgi on ebaseaduslikus korras oma oletatava või tõelise õiguse teostamise eest karistuseks ette nähtud rahaline trahv või kuni viieaastane vangistus. Ebaseaduslikus korras oma oletatava õiguse kasutamiseks loetakse olukordi, kui õiguse teostamiseks kasutatakse vägivalda, võetakse või piiratakse isiku vabadust ning kui hävitatakse, rikutakse või ähvardatakse vara.
Valduse kaitse
AÕS § 90 lõike 1 järgi loetakse vallasasja valdaja valduse omanik, kuniks pole tõestatud vastupidist. Sel põhjusel peetakse omavoli mahasurumiseks oluliseks kaitsta valdust sama intensiivselt kui omandit.
Antonio Barragán
Antonio Juan Barragán Fernández (sündinud 12. juunil 1987 Pontedeumes) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Elche.
Omavoli
Omavoliline rünne asja valduse vastu
Omaabi kasutamise peamine tingimus on, et omaabi kasutava valdaja suhtes kasutataks omavoli. Sellisel tingimusel võib valdaja oma valdust kaitstes kasutada ka jõudu, kui ta seda tehes ei ületa hädakaitse piire. Keelatud omavoli mõõdupuuna on kõige olulisem vastuolu valdaja tahtega.
Antonio Barragán
Aastatel 2002–2005 kuulus ta Sevilla noortesüsteemi. 2005. aasta juulis liitus ta Liverpooliga, kuid tema ainsaks mänguks Liverpooli põhimeeskonnas jäi 2005. aasta augustis UEFA Meistrite Liiga eelringi kohtumine Bulgaaria klubi Sofia CSKA vastu.
Hilisema klubikarjääri jooksul on Barragán mänginud Hispaania klubides Deportivo La Coruña (2006–2009), Valladolidi Real (2009–2011), Valencia (2011–2016) ja Real Betis (2017–2020) ning Inglismaa kõrgliiga klubis Middlesbrough (2016–2017). Elchega liitus ta 2020. aasta oktoobris.
2006. aastal tuli Barragán Hispaania kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.
Omavoli
Omavoliline rünne asja valduse vastu
Selleks, et valduse rünne vastaks omavoli nõuetele, peab see rünne lähtuma inimtegevusest. Selliseks ründeks võib olla kas inimese enda otsene tegevus või looma kasutamine ründe eesmärgil. Looma kasutamisega ründe eesmärgil on tegu näiteks siis, kui loom ässitatakse kallale teisele isikule. Sellisel juhul on rünnataval õigus tõrjuda rünnet. Selleks, et tegu oleks õigusvastase rikkumisega, peavad teo suhtes puuduma õigust välistavad asjaolud.
Asja valduse omavoliline äravõtmine
Asja valduse omavoliline äravõtmine on igasugune toiming, mille tagajärjel lõpeb valdaja valdus. Pole oluline, kas valdus lakkab olemast püsivalt või ajutiselt. Saksa teooria ja praktika kohaselt kuuluvad valduse äravõtmise hulka näiteks asja äraviskamine, hoone lammutamine, hoone katuseantenni, elektri- ja veevarustuse kõrvaldamine ja isegi kinnisvarale sissepääsu tõkestamine. Kui sõiduki juhtimist takistatakse kestvalt, loetakse ka see sõiduki valduse äravõtmiseks.
Asja valduse omavoliline rikkumine
AÕS § 40 kohaselt on valduse omavoliline rikkumine tegevus, mille tagajärjel valdaja ei saa asja üle enam tegelikku võimu teostada. Selle alla kuulub asja äravõtmine, äravõtmise katse ning ka sellega ähvardamine, kui on alust arvata, et ähvardus täide saadetakse. Valduse omavoliliseks rikkumiseks loetakse ka olukordi, mille puhul takistatakse valduse kasutamist, isegi kui tegemist pole valduse äravõtmisega.
Tõrs
Tõrs on suur silindriline või ülalt pisut ahenev laudnõu.
Omavoli
Asja valduse omavoliline rikkumine
On küsitav, kas valduse hävitamine kuulub valduse rikkumise või äravõtmise alla, sest hävitamise puhul lakkab valdus eksisteerimast. Valduse rikkumise ja äravõtmise vahel on mõnel juhul raske vahet teha ning tihtipeale sõltub see konkreetsest olukorrast.
Saksa teooria kohaselt peetakse valduse rikkumiseks näiteks teatud kellaaegadel valju muusika kuulamist, loata parkimist võõral parkimiskohal, valduse kaitse abinõu rakendamise takistamist, auto omavolilist kinnitamist võõra auto külge, omavoliliselt ehitustööde tegemist ning plakatite ja siltide ülespanekut.
Tõrs
Saarte murdes ja läänemurdes on nimetatud ka sõnaga "tann", Lõuna-Eesti murretes tõrike, võru murdes tõrdu.
Omavoli
Asja valduse omavoliline rikkumine
Omavoli võib olla ka vaimne. Eesti õigusteooria kohaselt kvalifitseerub omavoli alla ka valduse kasutamise keelamine ja suuline mittetunnustamine. Igasugust valduse mittetunnustamist ei saa siiski pidada kohe omavoliks.
Tõrs
Kirjeldus
Tõrs oli vanasti Eesti suurim laudnõu või ummik, suuremate tõrte (õlletõrte) kõrgus ja läbimõõt pealt kõikus 1 meetri ümber, allosa võis olla kõrgusest kuni 20 cm laiem. Tõrred olid harilikult jalgade ja kaaneta, eraldi tõrrejalal (raejalgadel) seisvad ning nende maht oli tavaliselt 200–300 liitrit.
Omavoli
Asja valduse omavoliline rikkumine
Valduse suuliseks omavoliks saab pidada selliseid sõnavõtte, mille puhul avaldatakse valdajale vaimselt survet, kui see oma intensiivsuse tõttu ei lase võimalda valdajal oma valduse üle tegelikku võimu teostada. Selle alla kuulub näiteks tapmisähvardusel asja valduse nõudmine.
Tõrs
Kirjeldus
Tõrres hoiti soolvees liha, säilitati kapsaid, teravilja, tehti õlut, leotati pesu, pargiti nahka, vanutati riiet, tallis või laudas hoiti vett jne.
Omavoli
Omaabi teostamine
Omaabiõigus tähendab, et valdaja võib omavoli kasutaja suhtes rakendada jõudu. Omavoli jaguneb defensiivseks ja ofensiivseks kaitseks.
Defensiivse kaitsega on tegemist, kui enesekaitseks hoitakse ründaja rünnet eemal, ning ofensiivse kaitsega, kui vasturünde käigus saavad kahjustada ründaja hüved.
Omaabi kasutamisel ei peeta jõu kasutamist süüliseks. VÕS § 1045 lg 2 p 4 järgi ei ole loeta tekitatud kahju õigusvastaseks, kui kahju tekitati omaabi kasutades oma õiguse teostamiseks või kaitseks. Ründaja ei tohi omaabi teostava valdaja suhtes kasutada vägivalda ega muud jõudu, sest valdaja käitumine ei ole omavoliline ega õigusvastane.
Sulev Mets
Sulev Mets (26. jaanuar 1930 Saaremaa – 27. aprill 2018) oli eesti ajakirjanik.
Ajakirjanikuteed alustas Sulev Mets kodukandis Saaremaal. Töötas ajalehtedes Saarte Hääl, Pärnu Kommunist, Töörahva Lipp, Eesti Kommunist, Meie Maa ja Rahva Hääl (vastutav sekretär) nii tehnilistel kui ka loomingulistel ametikohtadel.
Pensionieas pöördus tagasi Saaremaale ning oli üks ajalehe Meie Maa taasasutamise eestvedajaid.
Isiklikku
Tema abikaasa Milvi Mets on tekstiiliinsener, poeg Margus Mets on ajakirjanik, tütar Triin Soone on raamatukogundustegelane.
Masty rajoon
Masty rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1341 km². 2009. aasta seisuga elas seal 33 833 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aziorki, Charcica, Dubna, Hudzievičy, Kuryłavičy, Łunna, Mikieleŭščyna, Pacavičy, Pieski ja Zarudaŭje külanõukogu. Halduskeskus on Masty linn.
Rajooni suurimaks jõeks on Nemunas, teine suurem jõgi on Nemunase lisajõgi Ščara. Läbi rajooni voolavad ka Rośi jõgi, Lebiada ja Zelvianka. Rajoon asub Neemeni madalikul, valdavad kõrgused 120 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Vialikaja Rahoźnica küla lähistel (167 meetrit). Rajoonis asub Bahna-Schieda madalsoo (pindala 113 km²).
2009. aasta seisuga olid elanikest 74,74% valgevenelased, 5,14% venelased, 18,69% poolakad ja 1,43% oli teistest rahvustest. 80,85% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,34% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 52,6% elanikke, vene keelt aga 36,67%.
Vaisild
Vaiad võivad olla valmistatud kas puidust, betoonist või terasest ja mis on sillaalusesse pehmesse pinnasesse rammitud sügavuseni, kus vaia ots ulatub kokku surutud kõva pinnasekihi või kivini. Sellistel puhkudel on vaiad rammitud sügavuseni, mil hõõrdumisest tekkiv jõud ja teivast ümbritsev pinnas hakkavad silda toestama. Tänapäeval on selline sildamismeetod harv nähtus.
Rooma vaisillad
Teivassildu on jõgede ja kuristikkude ületamisel kasutatud juba vähemalt Rooma riigi aegadest saadik. Üks selliseid sildu oli tõenäoliselt Pons Sublicius, mis oli arvatavasti ehitatud umbes 642 e.m.a ja kuigi see oli tehtud puust, on just see ning mitte ükski teine Rooma Impeeriumi sild säilinud.
Vaisildade eluiga
Üks võib-olla kõige tuntumaid keskaegseid ja Rooma-aegsete teivassildade eeskujul ehitatud vaisildu on varasemad variandid Londoni sillast. Sellegipoolest, isegi kui algupärase versiooni, mis oli kivisild, tööd alustati (Henry II valitsusajal 1176. aastal) kasutati konstruktsiooni osadena ka tammevaiasid, kusjuures mõned neist vaiadest (rammitud maasse aastal 1176) olid veel piisavalt tugevad, et 1921. aastani välja kesta ehk peaaegu 750 aastat veel.
Jablonec nad Jizerou
Jablonec nad Jizerou (saksa keeles Jablonetz an der Iser) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Semily ringkonnas. Jablonec nad Jizerou asub Jizera jõe ääres, Poola piirist natuke rohkem kui 8 km kaugusel, Rokytnice nad Jizeroust umbes 3 km lõunaedelas.
Jablonec nad Jizerou paikneb merepinnast keskmiselt 450 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1492. aastal. Alevi staatus anti Jablonec nad Jizeroule 1896. aastal. Linnaõigused sai Jablonec nad Jizerou 1971. aastal.
Eesti Punaarmee
Eesti Punaarmee (vene keeles Эстляндская армия, sellest ka nimetus Eesti armee) olid Eesti Vabadussõja ajal Nõukogude Venemaa Punaarmee koosseisus moodustatud ning Punaarmeele allunud Eesti Töörahva Kommuuni relvajõud.
Moodustamine
Eesti Punaarmee lahingutegevust juhtis Narva rindel 7. armee juhataja, kuna Eesti Punaarmee ei olnud teovõimeline. Eesti Punaarmee juhtimise kaksikvõimuaeg kestis kuni 10. aprillini 1919, mil Eesti Punaarmee juhtkond võttis tegelikult juhtimise üle.
Juhtkond
Juhataja
Sõja-Revolutsiooninõukogu liikmed
Eesti Punaarmee staabiülem
Koosseis
Eesti Punaarmee koosseisu kuulus 26. aprilli 1919 seisuga: Kokku oli Eesti Punaarmeel rindel 19 351 tääki, 761 mõõka, 98 suurtükki, 540 kuulipildujat, 23 mortiiri, 5 soomusautot, 5 soomusrongi, 14 lennukit, 9337 hobust ja 41 339 meest.
Eesti Punaarmee likvideerimine
Eesti Punaarmee juhatus likvideeriti 3. juunil 1919 ning armee üksused moodustasid Punaarmee 7. armee põhjagrupi ning liideti ka 15. armee üksustega.
Toortõlge
Toortõlge on esialgne, sageli sõnasõnaline viimistlemata tõlge.
Kozhikode
Kozhikode (varem Calicut) on rannikulinn Kerala osariigis Indias.
Reola vald
Reola vald (ka Reola-Uhti vald) (saksa keeles vastavalt Ucht või Rewold-Ucht) oli vald Tartumaa Kambja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1901 ja siis liideti see vald Vana-Kuuste vallaga.
Kozhikode
Linnas asub 1968. aastal asutatud Calicuti Ülikool.
Dębica
Dębica on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Dębica maakonna halduskeskus. Dębica asub Tarnówist umbes 31 km idas ja Rzeszówist ligikaudu 43 km läänes.
Dębicat on esmamainitud 1293. aastal. Linnaõigused sai 1358. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1785. aastal kaotas Dębica linnaõigused, kuid sai need 1912. aastal tagasi.
Dębicas on sündinud helilooja ja dirigent Krzysztof Penderecki (1933–2020).
Vegas Golden Knights
Vegas Golden Knights on USA jäähokiklubi, mis tegutseb Nevada osariigis Las Vegase linnastus. See mängib NHL-i Läänekonverentsis Vaikse ookeani divisjonis.
Klubi koduväljak asub Nevada osariigis Paradise'is T-Mobile Arenal.
Klubi peatreener on Bruce Cassidy.
Praegune koosseis
''Seisuga 21. juuli 2023''
Venemaa keisririigi posti- ja telegraafiministrite loend
Venemaa keisririigi posti- ja telegraafiministrite loend on loetelu Venemaa Keisririigi Posti- ja Telegraafiministeeriumi juhtidest alates ministeeriumi asutamisest aastal 1865 kuni kaotamiseni aastal 1868 ja taasasutamisest aastal 1880 kuni kaotamiseni 1881. aastal.
Vegas Golden Knights
Statistika
Vegas Golden Knightsi ajaloo resultatiivsemad mängijad:
ainult põhihooaeg, hooaja 2019–20 seisuga
Żarów
Żarów (saksa Saarau) on linn Poola Alam-Sileesia vojevoodkonnas Świdnica maakonnas, Żarówi valla halduskeskus. Żarów asub Świdnicast 10 km põhjas.
Kuni 1945. aastani oli asula Saksamaa koosseisus, linnaõigused sai 1954. aastal.
Roland Pikhof
Roland Pikhof (14. märts 1922 Majakovo, Petrogradi kubermang – 6. juuli 2002 Tallinn) oli eesti keelpillimängija.
1941. aastal lõpetas ta Leningradi konservatooriumi muusikakooli vene rahvapillide erialal. 1940–1941 mängis Leningradis Vassili Andrejevi nimelises vene rahvapilliorkestris.
Roobaka vald
Roobaka vald (saksa keeles Ropaka) oli vald Saaremaal Karja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Pärsamaa vallaga.
Roland Pikhof
Aastatel 1946–1985 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist. Teda hinnati kui balalaika ja havai kitarri virtuoosi.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Wilhelm August
Wilhelm August (15. märts 1564 – 30. märts 1642) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Harburgi isand aastast 1603 kuni oma surmani.
Kiropraktika
pisi|[[Daniel David Palmer, kiropraktika leiutaja 1895. aastal USA Iowa osariigis]] Kiropraktika on alternatiivmeditsiini haru, mis tegeleb peamiselt inimese skeletilihaste, eelkõige selgroo vahetu ümbruse lihaste motoorika mehaaniliste tüsistuste diagnoosimise ja raviga. Kiropraktika praktiseerija on kiropraktik.
Kiropraktika teoreetilised alused on teadusliku meditsiiniga vastuolus ning selle põhjenduseks tuuakse pseudoteaduslikke kontseptsioone nagu vertebraalne subluksatsioon (lülisamba lülide või liigeste nihestumine kui valdava osa meditsiiniliste probleemide põhjus kiropraktika rajaja Daniel David Palmeri arvates) ja "kaasasündinud intelligentsus", Jumala kohalolu inimeses esindav vitalistlik elujõud, mille närvisüsteemis edastatavaid vooge nihestused tõkestavat.
Kiropraktika tõhusust on korduvalt uuritud, kuid üksikuuringute alusel koostatud süsteemsete ülevaadete andmeil ei ole alust uskuda, et kiropraktilised ravitsemisvõtted toimiksid. Võimalikuks, ent tõestamata erandiks peetakse seljavalu. Kiropraktiliste meetodite ohutus ei ole kindel ning mõnega neist seostatakse insuldi ja surmaga lõppeda võivate tüsistuste riski. Tänapäeval võib kiropraktikud tinglikult jagada kaheks: väiksem osa neist on jäänud truuks Palmeri vaadetele ning peab endiselt kõigi haiguste põhjuseks luude või liigeste nihestumist, vastandudes teaduslikult põhjendatud ehk "tavameditsiinile", suurem osa aga ühendab kiropraktika teaduslike ravitehnikatega nagu harjutused, massaaž ja krüoteraapia.
Kiropraktikale pani 1880. aastatel USA-s aluse "magnetiga tervendamist" harrastanud Daniel David Palmer, olles saanud selle ravitsemismeetodi enda sõnul "teisest ilmast". Tänapäeval on kiropraktika enim levinud USA-s, Kanadas ja Austraalias. Eestis propageerib kiropraktikat Eesti Manuaalse Meditsiini ja Kiropraktika Selts, mille kodulehe teatel on kiropraktika asutaja Eestis Allan Gary Oolo, väliseesti päritolu Kanada kiropraktik.
Soome kirjanduses on kiropraktikat kujutanud Martti Larni raamatus "Neljas selgroolüli" (eesti keeles 1961).
Emiliano Rigoni
pisi|Emiliano Rigoni (2017) Emiliano Ariel Rigoni (sündinud 4. veebruaril 1993 Colonia Caroyas) on Argentina jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis São Paulo.
Taabri vald
Taabri vald (saksa keeles Anrepshof) oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Luunja vallaga.
Emiliano Rigoni
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Belgrano, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2013. aasta augustis.
Aastatel 2016–2017 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Independiente. Hooajal 2016–17 lõi ta Argentina kõrgliigas 11 väravat.
Argentina jalgpallikoondises tegi Rigoni debüüdi 5. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Peruu vastu.
Sámi soga lávlla
"Sámi soga lávlla" (ligikaudne tõlge 'Saami rahva laul') on saami ühiskonnategelase Isak Saba kirjutatud luuletus, mis 1906 ilmus ajalehes Saǥai Muittalægje. 1986. aasta saami konverentsil valiti luuletus saami hümniks. Luuletuse viisistas Arne Sørli.
Hümni lauldakse näiteks saamide rahvapühal ehk 6. veebruaril.
Mihhail Popkov
Mihhail Popkov (sündinud 7. märtsil 1964 Norilskis) on vene sarimõrvar, kes tappis Irkutski oblastis ajavahemikul 1992–2010 vähemalt 78 inimest.
Tammistu-Kaarli vald
Tammistu-Kaarli vald (saksa keeles Tammist mit Karlsberg) oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Luunja vallaga.
Tarakvere vald
Tarakvere vald (saksa keeles Terrastfer) oli vald Tartumaal Torma kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893.
Spreeinsel
pisi|Spreeinsel Spreeinsel on Spree jõe ja Spree kanali vahel asuv väike jõesaar Berliini südalinnas. Saar koosneb kolmest osast: Museumsinselist, kesksest Berliini paleest ja Fischerinselist.
Luigi Rusca
Õppis Torinos, üks tema õpetajaid oli arhitekt Giuseppe Piermarini. 1783. aastal kolis ta Venemaale.
Ta töötas kokku 35 aastat Venemaal ning oli oma loominguga vene klassitsistliku arhitektuuri suurkujusid.
Eesti Vibuliit
Eesti Vibuliit (lühend EVL) on vaba algatuse alusel avalikes huvides mittetulundusühinguna tegutsev heategevuslik vabatahtlik ühendus, mille põhitegevus on suunatud vibuspordi arendamisele Eestis.
Luigi Rusca
1818. aastal lahkus ta lõplikult Venemaalt ja läks tagasi Šveitsi.
Arizona Coyotes
Arizona Coyotes on USA jäähokiklubi, mis tegutseb Arizona osariigis Phoenixi äärelinnas Glendale'is. See mängib NHL-i Läänekonverentsis Keskdivisjonis.
Luigi Rusca
Looming
Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Peterburis, kuid neid on ka mujal Venemaal, sealhulgas ka Eesti alal.
Eesti Vibuliit
Liikmesus ja tegevus
Vibuliit, kui spordialaliit spordiseaduse tähenduses, on vibusporti harrastavate eraõiguslikest juriidilisest isikutest spordiklubide üleriigiline ühendus. Ta on Maailma Vibulaskmise Föderatsiooni (World Archery Federation) ja Euroopa Vibulaskmise Föderatsiooni (World Archery Europe) liige 1993. aastast, samuti Eesti Olümpiakomitee ning Eesti Seeniorspordi ja Spordiveteranide Liidu liige. Rahvusvaheliste Föderatsioonide liikmena esindab liit vibusporti Eestis ning omab ainuõigust korraldada reeglitele vastavaid üleriigilisi tiitlivõistlusi ning anda välja vastavaid tiitleid. Vibuliidu liikmeskonda kuulub Eestis 19 juriidilist isikut (klubi).
Arizona Coyotes
Klubi koduväljak asub Mullett Arenal.
Klubi peatreener on André Tourigny.
Eesti Vibuliit
Liikmesus ja tegevus
EVL peamiseks eesmärgiks on tagada oma tegevusega WAF reeglitega kooskõlas vibuspordi tasakaalustatud ja jätkusuutlik areng Eestis. Liit propageerib ning koordineerib saavutuslikku ja harrastuslikku vibusporti Eestis, samuti esindab Eesti vibusporti rahvusvahelisel tasandil.
Eesti Vibuliit koostab Eestis võistluskalendri, väljastab eri vanuseklassidele normid sportlaste tiitlivõistlustele ja maailma karikavõistluste etappidele pääsemiseks, komplekteerib tulemuste põhjal koondised ja korraldab nende osalemise rahvusvahelistel võistlustel. Välinormid tiitlivõistlustele pääsemiseks on koostatud sportvibu ja plokkvibu võistlusharjutuste jaoks vanuseklassidele U-18 noormehed ja neiud, U-21 mehed ja naised, üle U-21 vanusega mehed ja naised. Normid koostatakse varasemate rahvusvaheliste tiitlivõistluste protokollides fikseeritud tulemuste alusel.
Vibuliit selgitab Eesti parimaid vibulaskureid igal aastal 11 kategoorias vastava statuudi alusel.
1. Eesti Kütidiviis
1. Eestimaa Kütidiviis (vene keeles Эстляндская стрелковая дивизия) oli Eesti Vabadussõja ajal Nõukogude Venemaa Punaarmee koosseisus moodustatud ning Punaarmeele allunud ETK Eesti Punaarmee koosseisu kuulunud eesti rahvusväeosa.
Moodustamine
Eestimaa kütidiviisi formeerimine toimus märtsis 1919. Eelnevalt 1918. aasta detsembrist kuni 1919. aasta aprillini mobiliseeriti Eestis enamlaste poolt ligi 2000 inimest ning võeti vastu ligi 2800 vabatahtlikku. Osa suunati täienduseks juba olemasolevatesse eesti punastesse üksustesse, aga alustati ka uute moodustamist. Nõnda formeeriti alates 27. detsembrist Võrus, seejärel alates veebruari algusest Marienburgis 3. eesti kütipolku, mis veebruari esimesel poolel Nõukogude Läti armee käsutusse läks. Veebruari alguses hakati sügavamal tagalas moodustama ka 5. eesti kütipolku. Gattšinas oli veebruaris täiendamisel 1. eesti kerge suurtükiväedivisjoni 3. patarei ning formeerimisel 4. patarei. Veebruari lõpus alustati ka 5. patarei moodustamist, kuid seda lõpule ei viidud ning patarei saadeti seejärel laiali. Veebruari lõpus oli koos formeeritavate väeosadega eesti punastes üksustes kokku ligi 8500 inimest.
18. veebruaril otsustati Pihkvas Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu esimehe L. Trotski rongis tema ja 7. armee juhatuse ning Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu mõningate liikmete nõupidamisel moodustada Eesti hõivamiseks Eestimaa armee. Selle koosseisu pidid minema 6. ja 10. kütidiviis ning luua kavatsetav Eestimaa kütidiviis. Viimane planeeriti moodustada esialgu kahebrigaadilisena juba olemasolevate või formeeritavate eesti punaste väeosade põhjal.
1919. aasta 7. märtsil andis Eestimaa armee ülem käsu, mille põhjal lülitati 6. kütidiviisist järgnevalt märtsi keskpaigas Eesti kütidiviisi koosseisu eesti punased üksused. Sealjuures 52. Tallinna, 53. Viljandi, 54. Tartu kütipolk (ehk 1., 2. ja 4. eesti kütipolk) said nüüd nimetuseks vastavalt 1., 2. ja 3. Eestimaa kommunistlik kütipolk. Samas nimetati 6. kütidiviisi 46. kütipolk ümber 4. Eestimaa kommunistlikuks kütipolguks ning ka see kavatseti Eestimaa kütidiviisiga liita, kuid tegelikult jäi polk 6. kütidiviisi koosseisu. Ühtlasi nimetati Nõukogude Läti armee alluvuses tegutsev Võru 3. eesti kütipolk ümber 5. Eestimaa kommunistlikuks kütipolguks ning formeerimisel olev 5. eesti kütipolk – 6. Eestimaa kommunistlikuks kütipolguks. Viimane jõudis rindele aprilli teisel poolel. Eestimaa kütidiviisi koosseisus moodustati ka kaks brigaadijuhatust. Diviisi ratsaväe moodustas 1. punane eesti ratsapolk. Eesti brigaadi staap (6. kütidiviisi III brigaadi staap) kujundati märtsi teisel poolel ümber Eestimaa kütidiviisi staabiks, jäädes endiselt Petseri grupi ühe lahingulõigu etteotsa.
1. Eestimaa Kütidiviisi juhatus ja koosseisu kuuluvad polgud formeeriti Venemaa Nõukogude Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu 13. novembri 1918.a. käskkirjaga nr 220. Käskkirja kohaselt kuulus oli kütidiviisi koosseisu: 3 kütibrigaadi, 1 ratsapolk, 1 suurtükiväebrigaad, 1 inseneripataljon, 1 sidepataljon, väliambulants, veterinaarteenistus, hospidal ning lennuüksus.
Diviisi ettenähtud koosseisus pidi olema 1657 komandöri ning 56 668 meest, lisaks 24 338 hobust, 382 kuulipildujat ja 116 suurtükki.
Kütibrigaadi pidi koosseisunimestiku kohaselt koosnema 3 kütipolgust, 1 suurtükiväedivisjonist, 1 sapööriroodust (361 meest), juhtkonnast ning vooriroodust.
Kokku pidi kütibrigaadis olema 11 000 meest, 1700 hobust, 144 kuulipildujat, 18 miinipildujat, 8 haubitsat ja 14 suurtükki.
Suurtükiväebrigaadi koosseisus oli ette nähtud 3 kergesuurtükiväedivisjoni, 1 mortiiri-haubitsadivisjon ja 1 raskesuurtükiväedivisjon.
Kütipolgu koosseisus oli ette nähtud 3 pataljoni (igas pataljonis 3 roodu jalaväge ja kuulipildujarühm), miinipildujakomando, kuulipildujakomando, varustuskomando, sidekomando, ratsaluurekomando, meditsiiniüksus, veterinaarüksus, sapöörikomando, keemiakomando, polgukool ning juhtkond.
Kütipolgu ettenähtud koosseisus oli 106 komandöri, 3581 meest, 36 kuulipildujat ja 6 miinipildujat.
Aprilliks 1919 oli Oudovas asunud eesti kütidiviis formeeritud, kuid ettenähtud koosseisu ei saavutanud kunagi.
Koosseis
Diviis koosnes kahest kütibrigaadist ja tugiüksustest:
Eestimaa kütidiviisi I brigaad (moodustati Punaarmee 6. kütidiviisi koosseisu kuulunud III (eesti) brigaadist):
Riin Alatalu
Riin Alatalu (sündinud 20. juunil 1968) on eesti ajaloolane ja muinsuskaitsja.
Ta on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ning muinsuskaitse ekspert rahvusvahelistes ja Eesti erialaorganisatsioonides, Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu ICOMOS asepresident ja Muinsuskaitse Nõukogu esimees.
1. Eesti Kütidiviis
Koosseis
Diviisile allusid ka Pihkvas 1919. a moodustatud tagavarapolk (komandör V. Leegen) ja 21. detsembril 1918. a moodustatud neljapataljoniline Eesti Revolutsiooniline Kaitsepolk (650 meest, komandör Karl Sammel). 10. kütidiviisi koosseisust toodi eesti diviisi üle 20. lendsalk.
Riin Alatalu
Haridus- ja töökäik
pisi|[[Eesti Mõisate Ühenduse tunnustusüritus Tallinna Raekojas 7. mai 2019. Foto: Toomas Mitt]] Riin Alatalu lõpetas 1986. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonda, spetsialiseerudes etnograafiale. 1989/1990 õppis Helsingi Ülikoolis etnoloogiat ja kultuuriantropoloogiat esimese üliõpilasvahetuse raames. Lõpetas Tartu Ülikooli 1992. aastal kaitstes diplomitöö teemal "Meditsiinilise mõtte areng Eestis 19. sajandi kalendrikirjanduse näitel" (juhandaja Lauri Vahtre).
1. Eesti Kütidiviis
Tegevus
5. Võru kütipolk asus Käärakul Võrus ning 4. Narva kütipolk viidi 12. mail Põhjakorpuse vastu kaitsele Teesuusse.
Riin Alatalu
Haridus- ja töökäik
Aastatel 2004–2007 õppis Eesti Kunstiakadeemia muinsuskaitse erialal ja kaitses magistrikraadi tööga "Taluarhitektuur kui rahvuspärand. Taluarhitektuuri väärtustamine ja kaitse maaarhitektuuri arengukava valguses" (juhendaja Epp Kangilaski) ning aastatel 2008–2012 samas doktoriõppes ning kaitses doktorikraadi tööga "Muinsuskaitse siirdeühiskonnas 1986–2002: rahvuslikust südametunnistusest Eesti NSV-s omaniku ahistajaks Eesti Vabariigis" (juhendaja Mart Kalm).
1. Eesti Kütidiviis
Tegevus
20. mail algasid läbirääkimised Pihkva rindel Eestimaa kütidiviisi komandöri L. Ritti ja I brigaadi komandöri A. Aintsi ületulekuks Eesti armee poolele. Kohtumised Eesti armee esindajaga toimusid kolmel korral ning lepiti kokku plaanis, millega taheti vangistada ainsa hoobiga kogu Punaarmee Pihkva grupp 12 000 mehega, sealhulgas ligi 4000 eesti kütidiviisi võitlejat. 1919. aasta 24. mail asusid Eesti armee 2. Diviisi üksused rünnakule Petseri ja Pankjavitsa vahelises lõigus, lahingute käigus langes vangi Tallinna polgust ja inseneriroodust umbes 600 meest ning sõjaväe poole tulid üle diviisikomandör Leonhard Ritt, brigaadikomandör August Aints ja brigaadi staabiülem T. Maasik. Eesti kütidiviisi I brigaadi üksused jäid täielikult ilma igasuguse operatiivse juhtimiseta, katkes side armee ja kütidiviiside vahel, mis tõi kaasa üleüldise koordineerimatuse ning diviisi I brigaadi üksused taganesid kogu rindel.
Tallinna polgu riismed taganesid üle Velikaja, Viljandi polk ja 4. patarei tegid 180-kraadise pöörde ja taganesid ka Velikaja taha ning Tartu kütipolk ja 1. patarei taandusid kaitselahinguid pidades Pihkva taha. Reservis olnud 6. eesti kütipolk osutas lühiajalist vastupanu Eesti sõjaväe 2. Diviisi rünnakule, kuid tõmbus pärast lühikest lahingut tagasi ning 25. mai õhtuks vallutati Petseri Punaarmee valdusest tagasi.
Riin Alatalu
Teaduskorralduslik tegevus
Riin Alatalu on alates 2020 Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu ICOMOS asepresident, 2017–2020 juhatuse liige; alates 2009. aastast Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu ICOMOS Eesti Komitee liige, 2009–2012 aseesimees, alates 2012 esimees.
1. Eesti Kütidiviis
Diviisi ümberformeerimine brigaadiks
Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu lõpetas tegevuse 5. juunil 1919.
9. juunil 1919 formeeriti 1. Eestimaa Kütidiviis ümber Nõukogude Venemaa Läänerinne juhatuse korraldusega N 262 Üksikuks Eesti Kütibrigaadiks, brigaadikomandöriks nimetati Jakob Palvadre. 5. oktoobril 1919 formeeriti Eesti kütibrigaad ümber uuesti Eesti Kütidiviisiks.
Riin Alatalu
Teaduskorralduslik tegevus
Rahvusvahelise muinsuskaitse seadusandluse, administreerimise ja rahastamise teaduskomitee ICLAFI liige aastast 2013 (asepresident 2015–2018); rahvusvahelise linnade, alevite ja külade teaduskomitee CIVVIH liige aastast 2013. Riin Alatalu oli 2009–2013 Eesti delegatsiooni liige UNESCO maailmapärandi komitees. Alates 2015 Muinsukaitse Nõukogu liige ja alates 2019 selle esimees.
Artikleid
Loend https://www.etis.ee/CV/Riin_Alatalu/est?tabId=CV_EST
Spree kanal
pisi|Spree kanal Spree kanal (saksa keeles Spreekanal) on Spree jõest ümber Spreeinseli saare koolduv tehislik veetee.
Vaali vald
Vaali vald (saksa keeles Wahlhof) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1875–1893 ja siis liideti see vald Udeva vallaga.
Kontsessioon (leping)
Kontsessioon (ehk kontsessioonileping) on lepinguline luba riigi loodusvarade, ettevõtete või tööjõu kasutamiseks (ka uute ettevõtete, sadamate, raudteede vms ehitamiseks).
Rahvusvaheline Geodeetide ühing
Rahvusvaheline Geodeetide ühing (lühend FIG) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab maamõõtjaid. See asutati 1878. aastal ning selles on esindatud liikmeid kokku 115 riigist. 2020. aasta maikuu seisuga kuulub FIG-i 104 ühingut 87 riigist, sealhulgas Eesti Geodeetide Ühing.
Vääna vald
Vääna vald oli vald Harjumaal Keila kihelkonnas. Vald eksisteeris 1919–1939. ja iseseisvus Harku vallast Harju maakonna nõukogu otsuse järele 11. maist 1919. Vallamaja asus Vääna külas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]]
Leopold Potesil
Leopold Potesil (13. mai 1935 – 18. jaanuar 2023) oli Austria poksija.
Potesil oli kokku neljakordne Austria meister - kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1952 ja 1953,  I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1956. aastal ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1957. aastal.
Potesil osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas samuti 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja,
Raivo Plumer
Raivo Plumer (sündinud 24. detsembril 1961 Tallinnas) on eesti alpinist ja mägimatkaja, kes on tõusnud kahe kaheksatuhandelise mäe tippu.
Leopold Potesil
Potesil osales kergekaalus (kuni 60 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõtjale ja Euroopa meistrile Leszek Drogoszile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõtjale ja Euroopa meistrile Manfred Graussile (Lääne-Saksamaa).