cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Võidupüha (9. mai)
Võidupüha ehk võidupäev (vene keeles День Победы) on tähtpäev, millega tähistatakse liitlasvägede võitu teises maailmasõjas natsionaalsotsialistliku Saksamaa üle. Sel päeval 8. mail 1945 kell 22.43 Kesk-Euroopa aja järgi (Moskva aja järgi 9. mail 1945 kell 00.43) kirjutati Berliinis alla Saksamaa tingimusteta kapituleerumise aktile. Nõukogude Liidus ning selle lagunemise järel Venemaal ja teistes Nõukogude Liidu endistes liiduvabariikides on võidupühaga tähistatud Punaarmee ja Nõukogude rahva võitu fašistliku Saksamaa üle Suures Isamaasõjas aastatel 1941–1945. 9. mail korraldatakse Moskvas ja mujal endiste liiduvabariikide pealinnades ja teistes linnades suur võidupühaparaad.
Ajalooline taust
1945. aasta mais lähenes teine maailmasõda Euroopas lõpule. 30. aprillil 1945 sooritas Saksamaa füürer ja riigikantsler Adolf Hitler enesetapu. Saksa vägede hallatavad territooriumid olid muutunud liitlasvägede poolt üksteisest äralõigatud saarekesteks. Aprillis-mais 1945 kapituleerusid mitmed sissepiiratud Saksa üksused. 29. aprillil kapituleerusid Caserta kuningalossis Itaalias olevad Saksa väed, 4. mail kapituleerusid Lüneburgi Nõmmel Loode-Saksamaal, Hollandis ja Taanis viibivad Saksa väed, 5. mail kapituleerusid Baieris ja Lõuna-Saksamaal viibivad väed Müncheni eeslinnas Haaris. Samal ajal aga nõudis Karl Dönitzi valitsus vastupanu jätkamist Nõukogude vägedele. Sõda läänerindel oli aga läbi. Lääneliitlasvägede ülemjuhataja kindral Dwight Eisenhower keeldus nüüd Saksa vägede osalistest kapitulatsioonidest ja nõudis Saksamaa ühtset üldist allaandmist kõigile liitlasvägedele, sealhulga Nõukogude vägedele. Selleks nõudis ta Dönitzi valitsuselt oma esindaja saatmist liitlasvägede peakorterisse Kesk-Prantsusmaal asuvasse Reimsi. 6. mail saatiski Dönitz sinna Saksa kindralstaabi operatiivosakonna ülema kindralooberst Alfred Jodli.
7. mai öösel 1945 kell 2.41 Kesk-Euroopa aja järgi kirjutati Reimsis liitlasvägede peakorteris alla Saksamaa tingimusteta kapituleerumisaktile. Saksamaa poolt kirjutas alla kindralooberst Alfred Jodl, lääneliitlaste poolt Ameerika Ühendriikide kindral Walter Bedell Smith, Nõukogude Liidu poolt Nõukogude Liidu esindaja liitlasvägede peakorteri juures kindral Ivan Susloparov, kes küsis Nõukogude Liidu juhilt Jossif Stalinilt vastavat allakirjutamise luba. Kuna Stalinilt polnud allakirjutamise hetkeks luba tulnud, nõudis Nõukogude Liit uue kapituleerimistseremoonia korraldamist.
Reimsi kapitulatsioon oli toonud relvarahu läänerindel, kuid Nõukogude-Saksa rindel jätkusid 7. ja 8. mail lahingud. Saksa relvajõudude viimane ülemjuhataja feldmarssal Ferdinand Schörner käskis veel 8. mail jätkata Nõukogude vägedele vastupanu osutamist: "Võitlus läänes on igaljuhul läbi, kuid siin ei saa olla mingit küsimust alistumises bolševikele."
Teine Saksamaa tingimusteta kapituleerimistseremoonia toimuski 8. mai hilisõhtul Berliini äärelinnas Karlshorstis Nõukogude Liidu marssali Georgi Žukovi peakorteris. Kuna kapituleerumisakt tuli tõlkida mitmesse keelde, jõuti allakirjutamiseni 8. mail kell 22.43 Kesk-Euroopa aja järgi (Moskva aja järgi 9. mail kell 00.43). Saksamaa poolt kirjutas alla Saksa relvajõudude kindralstaabi ülem feldmarssal Wilhelm Keitel, Nõukogude Liidu poolt marssal Žukov ja lääneliitlaste poolt Briti õhujõudude marssal Arthur Tedder, kes oli sel hetkel lääneliitlasvägede ülemjuhataja Eisenhoweri asetäitja. Tunnistajatena kirjutasid alla USA Strateegiliste Õhujõudude Komandör Euroopas kindral Carl Spaatz ja Prantsuse Esimese Armee ülem kindral Jean de Lattre de Tassigny. Juures viibisid Saksa Sõjalaevastiku ülem kindraladmiral Hans-Georg von Friedeburg ja Saksa õhujõudude kindralstaabi ülem kindralooberst Hans-Jürgen Stumpff.
Enamasti alistusidki Saksa üksused järgmisel päeval, 9. mail. Eranditeks olid Tšehhimaa, kus sissepiiratud Saksa väed üritasid välja murda lääneliitlaste juurde, ja Horvaatia, kus väegrupp E üritas välja murda Tito partisanide haardest.
Ameerika ajakirjanik Associated Pressi (AP) Pariisi toimetuse juhataja Edward Kennedy, kes viibis Reimsi kapitulatsiooniakti allakirjutamise juures, kuulis sellest 7. mai hommikul lääneliitlaste kontrolli all olevast Flensburgi raadiost (Reichssender Flensburg), kus esines Dönitzi valitsuse riigikantsler ja välisminister Johann Schwerin von Krosigk. Arvates, et asja avalikustamiskeeld on tühistatud, informeeris ta telefoni teel asjast AP Londoni toimetust, rikkudes sõjaaegseid tsensuurireegleid. Kell 9.36 Kesk-Euroopa aja järgi avalikustas AP Londoni toimetus Reimsis toimunu. Saksamaa kapituleerumine oli loomulikult järgmisel päeval, 8. mail, lääneriikide meedia peateema. 8. maid hakatigi lääneriikides tähistama teise maailmasõja lõpupäevana Euroopas.
Võidupüha Nõukogude Liidus
Nõukogude Liidu valitsus ei kommenteerinud kuidagi Reimsi kapitulatsiooni, mida ta ametlikult ei tunnustanud, vaid luges sõja ametliku lõpu kuupäevaks 9. maid. 8. mail 1945 võttis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium vastu seaduse, millega 9. mai tehti võidupühaks (Праздник Победы) ja töövabaks päevaks. 9. mai hommikul 1945 andis Stalin välja käskkirja, millega 9. mai tehti võidupühaks, päev lõppes suurejoonelise saluudiga. Võiduparaad toimus Moskvas 24. juunil 1945.
Võidupüha oli vaba päev aastatel 1945–1947. 23. detsembril 1947 võttis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium vastu otsuse, millega loodi uus töövaba püha 1. jaanuaril – uusaasta. Selle seaduse esimene punkt aga muutis 9. mai tööpäevaks. On kahtlustatud, et asja taga seisis Stalin, kes kadestas marssal Žukovit liigse populaarsuse pärast.
Aastatel 1945–1947 eksisteeris Nõukogude Liidus veel üks töövaba võidupüha – Jaapani üle 1945. aasta septembris saavutatud võidu tähistamiseks, mida peeti 3. septembril. Seda võidupüha tähistati küll ainult ühe korra töövaba päevana – 1946. aasta septembris, sest juba 7. mail 1947 võttis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium vastu otsuse, millega 3. september muudeti jälle tööpäevaks. Selle kaotamise taga seisid tollased rahuläbirääkimised Jaapaniga. Siiski tähistati 3. septembril 1965 võitu Jaapani üle suurtükisaluutidega Moskvas, liiduvabariikide pealinnades, kangelaslinnades, Habarovskis, Vladivostokis, Tšitas, Petropavlovsk-Kamtšatskis ja Južno-Sahhalinskis.
20 aasta jooksul peeti ainult üks võiduparaad – 24. juunil 1945 Moskvas. Võidu 10. aastapäev 1955. aastal oli tavaline tööpäev, kuigi õhtul lasti Moskvas, liiduvabariikide pealinnades ja kangelaslinnades suurtükisaluuti.
Valmistudes tähistama 20 aasta möödumist võidust Hitleri-Saksamaa üle võttis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium 26. aprillil 1965 vastu seaduse, millega 9. mai muudeti jälle töövabaks päevaks. Esimest korda pärast 1945. aastat toimus nüüd Moskvas Punasel väljakul sõjaväeparaad, mis muutus nüüd iga-aastaseks. Paraadid toimusid ka kõigi liiduvabariikide pealinnades ja kangelaslinnades. Kõige pompoossem oli paraad muidugi Moskvas, kus maailmale demonstreeriti Nõukogude Liidu sõjalist võimsust.
Viimane Nõukogude-aegne sõjaväeparaad toimus Punasel väljakul 9. mail 1990. 1991. aastal otsustas tollane Nõukogude juhtkond keerulist sisepoliitilist olukorda arvestades paraadi ära jätta (7. novembril 1990 toimunud oktoobrirevolutsiooni aastapäeva paraadi ajal üritas demonstrantide kolonnis üle Punase väljaku liikunud Aleksander Šmonov kahe püssilasuga Gorbatšovi tappa; 1. mail 1991 maidemonstratsiooni ajal karjusid üle Punase väljaku liikunud demonstrandid Lenini mausoleumi tribüünil seisnud Nõukogude juhtkonnale solvanguid).
Võidupüha Venemaa Föderatsioonis
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist iseseisvunud Venemaa Föderatsioonis on 9. mai töövaba püha 1991. aastast peale. 1990. aastate esimesel poolel küll sellel päeval sõjaväeparaade ei korraldatud. 1995. aastal, kui teise maailmasõja lõpust möödus 50 aastat, tähistati sündmust 9. mail Moskvas kahe paraadiga: jalgsimarsi paraadiga Punasel väljakul ja sõjaväetehnika paraadiga Võidu Pargis Poklonnaja Goral Moskvas. Sealt alates on sõjaväeparaadid 9. mail Punasel väljakul toimunud igal aastal. Kuni 2008. aastani toimusid need ilma sõjaväetehnikata, kuid sestpeale on paraadil esindatud sõjaväetehnika ja ka Venemaa õhujõud. 9. mai paraadid toimuvad ka kõigis kangelaslinnades ja sõjaväeringkondade keskustes.
Suurejoonelisemalt tähistati 9. maid 2005. aastal, kui möödus 60 aastat teise maailmasõja lõpust Euroopas. Kutsutud olid paljud maailma riigijuhid, sealhulgas ka Eesti president Arnold Rüütel, kes siiski ei võtnud kutset vastu. Suurriikide juhtidest olid 9. mail 2005 Moskvas Punasel väljakul kohal Ameerika Ühendriikide, Prantsusmaa ja Hiina president, Saksamaa kantsler ning Jaapani ja India peaminister. Paraadil oli kaks osa: ajalooline (veteranid sõitsid veoautodel) ja kaasaegne. Paraadil kasutati sümbolina Georgi linti.
2010. aasta paraadil osalesid lisaks Venemaa üksustele ka Hitleri-vastasesse koalitsiooni kuulunud riikide (Prantsusmaa, Suurbritannia, USA, Poola) ja endiste liiduvabariikide sõjaväelased.
2012. aastal sai Tomskist alguse Surematu polgu marss, millest osavõtjad kannavad 9. mai rongkäigus teisest maailmasõjast osavõtnud sugulaste portreesid. See niiöelda "altpoolt" alguse saanud üritus võeti 2014. aastal Venemaa juhtkonna poolt üle ja nüüd korraldatakse sellised rongkäike riiklikult organiseerituna kõigis suuremates Venemaa linnades, aga ka paljudes linnades väljaspool Venemaad, sealhulgas Tallinnas. 2015. aasta marsiga oli seotud üle 12 miljoni venemaalase. Sõjaväeparaadil Moskvas osales üle 15 000 sõjaväelase, rohkelt oli uuemat tehnikat ning demonstreeriti ka uusimat, T-14 – Armata tanki.
2019. aastal peeti võidupüha puhul sõjaväeparaade peale Moskva veel 27 Venemaa linnas ning sõjaväe-tsiviilparaade kokku üle 50 Venemaa linnas. Sõjaväe juhtkond demonstreeris Moskvas paraadautosid Aurus, sõdurid kandsid uusi automaatrelvi AK-12.
2020. aasta Moskva võidupühaparaad toimus 24. juunil Kremli Punasel väljakul. 9. mail toimus Moskvas COVID-19 epideemia tõttu vaid õhusõidukite ülelend.
9. mail 2023 oli võidupüha Moskva paraad publikule suletud. Paraadist osa võtnud üksuste arv oli väikseim alates 2008. aastast. Mitmed eelmisel aastal kohal olnud formeeringud paraadil ei osalenud. Arvatavalt Ukrainaga peetava sõja tõttu tühistati Venemaa linnades Surematu polgu marsid "turvakaalutlustel", ilmselt kartuses, et inimesed tulevad välja Vene-Ukraina sõjas hukkunute portreedega.
Võidupüha endistes Nõukogude Liidu vabariikides
9. mai on rahvuspüha ja vaba päev kõigis endistes Nõukogude Liidu vabariikides (v.a Balti riigid): Aserbaidžaanis, Armeenias, Gruusias, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Moldovas, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Usbekistanis, Valgevenes ja Venemaal.
Ukraina
2015. aastal nimetas Ukraina Ülemraada 9. mail tähistatava võidupäeva ümber teises maailmasõjas natsismi üle saavutatud võidu päevaks ning 8. mai mälestus- ja leppimispäevaks.
2023. aasta 8. mai hommikul peetud kõnes teatas Ukraina president Volodõmõr Zelenski, et edaspidi peaks Ukraina tähistama teise maailmasõja lõppu 8. mail. Ta esitas vastava eelnõu ka Ukraina parlamendile. Edaspidi hakatakse Ukrainas tähistama 9. maid Euroopa päevana.
Võidupüha Iisraelis
26. juulil 2017 võttis Iisraeli parlament Knesset vastu seaduse võidupüha 9. mai riiklikust tähistamisest. Selle kohaselt tähistatakse võitu natsionaalsotsialistliku Saksamaa üle Iisraeli rahvuspühana 9. mail. Tänu Nõukogude sõjaveteranide rohkearvulisele immigratsioonile endistest Nõukogude liiduvabariikidest on selle püha tähistamine suurejoonelisim väljaspool endist Nõukogude Liitu. Teises maailmasõjas langenud punaarmeelastele püstitatud monument on suurim kõigist teisele maailmasõjale pühendatud monumentidest Iisraelis. Võidupüha tähistamisega seotud rituaalid on paljuski sarnased Venemaa omadega: toimuvad Surematu polgu marsid jne. Pidupäeva tähistamine algab hommikul kell 4 (kell 4 Moskva aja järgi ründasid 22. juunil 1941 Saksa väed Nõukogude Liitu) autoparaadiga Iisraeli põhjapoolseimast linnast Metulast lõunapoolseimasse linna Eilatisse. Teises maailmasõjas võitles Punaarmee ridades üle 500 tuhande juudi.
Queen's University
pisi|Ülikooli logo pisi|Ülikooli lipp Queen's University (ka Queen's University at Kingston) on ülikool Kanadas Ontario provintsis Kingstoni linnas.
Ülikoolis õpib 13 500 üliõpilast ja töötab 1031 õppejõudu.
Okavango delta
pisi|Okavango delta kaart pisi|300x300px|Okavango delta aerofoto Okavango delta on Okavango jõe delta Botswanas. See on oma 16 000 ruutkilomeetrise pindalaga maailma suurim sisemaadelta.
Delta geograafilised koordinaadid on
Loodus
Okavango delta on üks Aafrika looduslikult rikkalikumaid piirkondi. Seal elab 500 liiki linde, 128 liiki imetajaid, 89 liiki kalu ja umbes 150 liiki roomajaid ja kahepaikseid.
Delta alal kasvab umbes 1300 liiki taimi.
Natalia Netšunajeva
Natalia Netšunajeva (1972. aastani Natalia Pokrovskaja; sündinud 21. juulil 1948 Leningradis) on Vene päritolu Eesti keeleteadlane.
Elulugu
1966. aastal lõpetas Netšunajeva Vladivostoki 6. Keskkooli, 1971 Kaug-Ida Riikliku Ülikooli ning 1978 Leningradi Ülikooli aspirantuuri. 1978. aastal kaitses ta LÜ-s filoloogiakandidaadi kraadi ja 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikoolis doktorikraadi vene filoloogias väitekirjaga "Минея как тип славяно-греческого средневекового текста" (Tallinn, 2000).
Teadustöö
Natalia Netšunajeva peamised uurimisvaldkonnad on slaavi keelte ja vana-vene tekstide ajalugu ning tekstoloogia. Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise ning koostanud arvukalt õpikuid jm õppevahendeid üldharidus- ja kõrgkoolidele.
Rohekatus
Rohekatus (Green roof) on veekindla süsteemi kohale istutatud taimkattekiht, mis paigaldatakse lame- või kergelt kaldkatuse peale. Rohekatuseid võib määratleda kui suletud rohelist ruumi inimese loodud ehitise peal. Rohekatuse all võib olla mõeldud nii taimkattest moodustuvat katust kui ka ökoloogilist või energiatõhusat katust.
Jaotus ja liigid
Rohekatuseid on üldjoontes kahesuguseid: intensiivsed ja ekstensiivsed. pisi|Intensiivne rohekatus Intensiivsed rohekatused eeldavad üsna tüsedat kasvukihti. Intensiivsed katused kujutavad endast mitmekihilist niisutus- ja drenaažisüsteemi. Sügav kasvupinnasekiht (minimaalselt 35 cm) võimaldab katusele rajada terve aia: ebatasane reljeef, teed, isegi väiksed veesilmad. Ent valmis hoone puhul on seda keerukas teha, sest vajalik on tugev lisatoestus. Ekstensiivsed rohekatused eeldavad eripinnase ja puhverduskihiga õhukest katusekatet. Ekstensiivse katuse eelis on kergus: nii saab ilma lisatoestuseta haljastada valmis hooneid. Kerghuumusepõhise ekstensiivse murukatuse võib rajada mis tahes lame- või väikese kaldega (kuni 30°) katusele. Lisakoormus on üsna väike: kogu kihistik kaalub keskmiselt 30–40 kg/m². Et vältida taimejuurte kahjustusi, peab aluskatus olema juurekindlast materjalist (juuretõke). Ekstensiivsel katusel on piiratud taimede valik ning seda on tänu sellele odavam hooldada, kui intensiivset katus. Intensiivsel katusel on taimede valik laiem.
Katusepinna poolt vaadatuna on Rohekatusel enamasti järgmised kihid:
2028
2028. aasta (MMXXVIII) on 21. sajandi 28. aasta. See algab laupäevaga ja on liigaasta.
Rohekatus
Jaotus ja liigid
Sedalaadi katust on üsna lihtne ja odav paigaldada. pisi|Ekstensiivne rohekatus
Taimed
Rohekatuse taimede eest hoolitsemine ei ole nii lihtne kui maa peal seda tehes. Taimkate peaks olema üldiselt lihtsasti hooldav. Taimed peaksid taluma nii põuda kui ka paduvihma.
Ekstensiivse haljastuse puhul on kõige populaarsemad taimed sellised, mis on madala kasvuga, paljunevad kiiresti ja mille juured on kiulised ja põuakartlikud. Heaks variandiks ekstensiivse haljastuse puhul on kukehari, mis kujuneb aastatega tihedaks taimematiks. Peale kukeharja suudavad erinevaid ilmastikuolusid, niiskusrežiimi- ning temperatuurikõikumisi taluda ka nelgilised, kellukad ja liivateed.
Rohekatuse ülesanded
Rohelised katused pakuvad palju avalikke, erasektori ja disaini põhiseid eeliseid. Kuigi haljaskatuste vahel on sarnasusi, on iga paigaldus ainulaadne. Seetõttu varieeruvad kõik tehnilised detailid olenevalt piirkonnast, kliimast, hoonest, kujundusest ja haljaseina tüübist.
Levik
Säästliku arhitektuuri osana on haljastatud katused eriti jõudsalt populaarsust kogunud Šveitsis, Austrias ja Saksamaal. Ainuüksi Saksamaal on rohelise taimevaibaga kaetud kümneid miljoneid ruutmeetreid katusepindu. Sealsel murukatusetööstusel läheb hästi, sest sellesse valdkonda on paigutatud palju raha vähendamaks sademevee käitluse kulusid ning inimesed toetavad seda tegevust. Roheline katus on järjest rohkem hinnatud isegi kivises New Yorgis, kus paljud inimesed on rajanud aia elumaja katusele.
Tuli (male)
Tuli (võõrapäraselt ka šahh) on olukord males, kui kuningat saaks võtta vastaspoole malendiga.
Tule all oleval poolel on kohustus kuningas tulest päästa – võtta vastaspoole ohustav malend ära, seades omi malendeid vastaspoole ohustava malendi ja kuninga vahele või viia kuningas ohutule väljale.
Paistu rahvamaja
Paistu rahvamaja on rahvamaja Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas. Rahvamaja juhataja on Piia Mänd.
Rahvamaja asutati 1934.
Need for Speed: Most Wanted
Need for Speed: Most Wanted on kahe videomängu pealkiri:
Edgar Spriit
Edgar Spriit (29. september 1922 – 8. august 1993) oli Eesti ajakirjanik, satiirik ja poliitik, VII Riigikogu liige (Maarahva Ühenduse fraktsiooni aseesimehena).
Teise maailmasõja algul teenis hävituspataljonis, hiljem Eesti laskurkorpuses. Tegi kaastööd ajalehele Punaväelane.
1945–1946 oli ta Pärnu maakonna parteikomitee instruktor. 1946–1948 õppis Leningradi oblasti parteikoolis ja Leningradi ülikoolis. 1948–1950 töötas Pärnu ajalehes Töörahva Hääl vastutava toimetajana. 1951–1952 teenis Punaarmees algul poliitalal ja seejärel ajalehe Punaväelane toimetuses.
1956. aastal lõpetas Lenini-nimelise Sõjalis-Poliitilise Akadeemia ajakirjanduse alal. Aastatel 1956–1959 oli ta Noorte Hääle peatoimetaja ja 1959–1989 ajakirja Pikker peatoimetaja asetäitja.
1985. aastal sai Eesti NSV teeneliseks ajakirjanikuks.
1991. aastast alates oli Eesti Demokraatliku Õigusliidu valimistoimkonna esimees. Olnud Eesti Ajakirjanike Liidu satiirikomisjoni esimees, lisaks korraldanud karikatuurinäitusi ja karikatuurivõistlusi.
Isiklikku
Tema abikaasad olid ajakirjanik Ester Spriit (1923–2006) ja tantsija Elonna Spriit ning tema lapsed on Sirje Piho, Eero Spriit ja Egon Spriit.
Mikrokiip-implantaat
pisi|Mark Gassonile RFID-implantaadi siirdamise protseduur Mikrokiip-implantaat (tuntud ka kui nahaalune kiip) on inimese kehasse siiratud (implanteeritud) kapseldatud integraalskeem (mikrokiip) või RFID-saatja. Nahaalused implantaadid sisaldavad üldiselt unikaalset ID-koodi, mis on seotud isiku informatsiooniga välistest andmebaasidest.
Ajalugu
16. märtsil 2009 lasi Briti teadlane Mark Gasson oma vasakusse kätte siirata klaaskapslis RFID-seadme. Aprillis 2010 demonstreeris Gasson oma meeskonnaga, kuidas arvutiviirus nakatas juhtmevabalt tema implantaadi ning kandus edasi teistesse süsteemidesse. Nõnda sai temast esimene arvutiviirusega nakatatud inimene. Gasson arutles, et selliste implantaatide tõttu ähmastub inimese ja masina vaheline piir, kui inimene tajub tehnoloogiat osana enda kehast. Ta ei plaani implantaadi eemaldamist.
Harrastajad
pisi|Amal Graafstra käsi vahetult pärast RFID-implantaadi siirdamist. Kollakas värvus tuleneb desinfitseerimiseks kasutatud joodist Mitmed harrastajad on paigaldanud või lasknud paigaldada oma käe sisse mikrokiipe.
Amal Graafstra, raamatu "RFID Toys" autor, lasi ilukirurgil paigaldada mikrokiibi oma vasakusse kätte ning perearstil paremasse kätte. Graafstra kasutab implantaate auto ja kodu uste avamiseks ning arvutisse sisse logimiseks. Avaliku huvi tõttu avas ta veebipoe Dangerous Things, kus huvilised saavad endale soetada RFID-implantaate ning kust on võimalik leida ka professionaalseid kontakte nende kirurgiliseks paigaldamiseks.
Mitmed inimesed on ka filminud mikrokiibi paigaldamist (Mikey Sklar, Jonathan Oxer )
Hollandlane Martjin Wismeijer, Bitcoini sularahaautomaadi looja, paigaldas oma kätte RFID-implantaadi, mis sisaldab tema Bitcoini privaatvõtit.
Patric Lanhed kasutas kätte siiratud mikrokiipi ühe euro väärtuses bitcoin ' idega "biomakse" tegemiseks.
Marcel Varallo lasi oma nimetissõrme ja pöidla vahele siirata mikrokiibi, et avada töökohal turvatud uksi ja lifte, printida turvatud printeritega, avada mobiili ja koduuksi ning et saata NFC abil mobiiltelefonidesse enda digitaalset visiitkaarti.
Meditsiin
VeriChip Corporation (alates 2009. aasta novembrist tuntud kui PositiveID Corporation) sai 2004. aastal Ameerika Ühendriikide Toidu- ja Ravimiametilt loa hakata turustama seadet nimega VeriChip (VeriMed). 2007. aastal tõestati aga, et sarnased implantaadid võisid põhjustada sadadel laboriloomadel vähki. Selline avastus kukutas järsult ettevõtte börsihinda. 2010. aastal otsustati inimestele paigaldatava mikrokiibi tootmine lõpetada. Implantaadi eesmärk oli isiku meditsiinilise info hoiustamine ning nendele andmetele kiire ligipääsu andmine terviseprobleemi või õnnetuse korral tervishoiuasutuses. Igal implantaadil oli 16-kohaline ID-kood ning andmeid oli võimalik lugeda vastava skanneriga.
Lisaks potentsiaalsetele terviseriskidele mõjus ettevõttele halvasti ka valeandmete avalikustamisega seotud kohtuhagi, mille esitasid ettevõtte osanikud. Kuigi andmete järgi oli 2006. aastal soostunud vastava skanneri hankimisega 80 haiglat ning vastavate implantaatide paigaldamisega 232 arsti, siis tegelikult see tõele ei vastanud.
Hooned ja turvalisus
VeriChip Corporationi implantaate kasutati ka hoonete ja ruumide turvalisuse tagamiseks. Skannerid paigaldati avatavate uste juurde ning uks avatakse vaid neile, kelle mikrokiibi ID-kood on sisestatud süsteemi. 2007. aastal paigaldati Ohio videovalve ettevõtte CityWatcher kahe töötaja kätesse RFID-implantaadid, et tagada nende ligipääs teatavatele turvavideotele Ettevõtte tegevus on nüüdseks lõpetatud ning puudub informatsioon selle kohta, mis sai töötajatest ja nende implantaatidest.
Sarnaseid RFID-implantaate kasutab Epicenteri büroohoone Stockholmis oma töötajatel, et avada turvatud uksi, kasutada printereid, maksta lõunasöögi eest jne.
Potentsiaalsed kasutusalad
Teoreetiliselt võiks tulevikus olla võimalik GPS-ühilduvusega mikrokiip-implantaatide kasutamine selleks, et määrata inimese asukohta ning saada teada tema kõrgust maapinnast, liikumiskiirust jne. Sellised seadmed pole veel mõistlikult teostatavad. Selliseid seadmeid saaks kasutada kadunud inimeste ning kurjategijate leidmiseks. Samas kardetakse aga, et riikide valitsused võivad hakata nõnda inimesi represseerima ning piirama nende inimõigusi.
Indoneesia Paapua osas oli 2008. aastal arutlusel mikrokiip-implantaatide kasutusele võtmine eesmärgiga jälgida HIV-nakatunute tegevusi, et vähendada nende võimalust teiste inimeste nakatamiseks. HIV/AIDSiga tegelemise sundmääruses vastavat sätet lõplikult vastu siiski ei võetud ning nagu varem mainitud, siis hetkel ei ole turul vastava võimekusega GPS-implantaate.
Pangandusvaldkonnas on uueks trendiks RFID/NFC võimaluste kasutamine ning arvatakse, et kui mikrokiip-implantaadid koguvad rohkem populaarsust, võivad need olla üheks alustalaks sularahavabas ühiskonnas.
Vähk
RFID-vastane advokaat Katherine Albrecht väitis oma mitteametlikus artiklis, et mikrokiip-implantaadil on vähki tekitav toime. Ta toetus aastatel 1996–2006 tehtud veterinaar- ja toksikoloogiliste uuringute tulemustele, mis näitasid, et närilistele ja koertele paigaldatud mikrokiip-implantaadid põhjustasid sisestuskoha juurde pahaloomulisi kasvajaid. Avalikult on aga laboriloomade kasvajate ja inimestele implantaatide siirdamise vahelist sidet peetud eksitavaks ning seega on artikli autorit kutsutud korrale provokatiivsete ja mitteteaduslike avalduste tõttu. Ükski tsiteeritud uurimus ei keskendunud otseselt implantaatide ja vähkkasvajate vahelise sõltuvuse uurimisele ning seega ei olnud üheski uuringus kasutatud kontrollgruppi ilma implantaadita katseloomadega. Kuigi mikrokiip-implantaatide ja vähkkasvajate vahelise seose uurimist peetakse oluliseks uurimissuunaks, siis ei tohiks teha ilma konkreetsete tõenditeta pimesi järeldusi implantaatide ohtlikkusest inimesele vähkkasvajate tekitamise osas.
Muud meditsiinilised kaebused
Ameerika Ühendriikide Toidu- ja Ravimiameti andmetel võib VeriChipi siirdamine põhjustada meditsiinilisi probleeme. VeriChipi paigaldamine võib põhjustada elektrilisi ohte, magnetresonantstomograafiga (MRI) kokkusobimatust, kahjulikke kudedevahelisi reaktsioone, kiibi liikumist siirdekohast jne.
Turvalisus
Kuna suurem osa mikrokiip-implantaatidest on krüpteerimata, siis on need väga haavatavad kolmandate osapoolte suhtes, kes saavad neis sisalduvaid andmeid lugeda. Skaneerimise teel on võimalik kiibil oleva informatsiooni varastamine ja kloonimine. Lisaks ei ole väga keeruline ka implantaadi eemaldamine inimeselt ning selle kuritarvitamine. Mõlemal viisil on võimalik saada ligipääs turvatud arvutile, hoonetele, meditsiinilisele infole jne. Ameerika Meditsiiniühenduse eetika- ja õiguskomisjoni nõukogu seisukoht mikrokiip-implantaatide suhtes on see, et sellised implantaadid võivad seada ohtu inimese privaatsuse, kuna ei ole võimalik nende täieliku turvalisuse tagamine.
Harry Kane
Harry Edward Kane (sündinud 28. juulil 1993 Walthamstowis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Kane on võitnud hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 Premier League'i Kuldsaapa.
Klubikarjäär
Kane debüteeris Tottenhami rivistuses 25. augustil 2011, kui mängiti UEFA Euroopa Liiga raames šoti klubiga Heart of Midlothian.
Hooajal 2010–11 mängis ta laenulepinguga Leyton Orientis, 2011–12 laenul Millwallis ja 2012–13 esimese poole hooajast laenul Norwich Citys ning teise poole Leicester Citys.
Alates 2014–15 hooajast mängib Kane Tottenhami põhirivistuses. Ta valiti 2015. aasta jaanuaris ning veebruaris Premier League'i kuu parimaks mängijaks. Lüües kõikide sarjade peale 31 väravat, millest 21 olid liigas, nimetati Kane PFA aasta noormängijaks.
2015–16 lõi Kane liigas 25 väravat, mille eest võitis ta ka oma karjääri esimese Premier League'i Kuldsaapa. 2016. aasta märtsis nimetati ta taas Inglismaa kõrgliiga kuu parimaks mängijaks.
Kane võitis juba järgmisel hooajal oma teise Kuldsaapa, kui lõi Premier League's 29 ja kõikide sarjade peale 35 väravat.
9. septembril 2017 lõi Kane Evertoni vastu oma 100. värava Tottenhami meeskonnas. 13. septembril 2017 lõi ta kaks väravat UEFA Meistrite Liiga kohtumises Borussia Dortmundiga, aidates oma koduklubi 3:1 võiduni Wembley staadionil.
Suvel 2023 liitus ta ligi 100 miljoni euro eest Müncheni Bayerniga.
Koondisekarjäär
Kane on esindanud Inglismaad nii U17-, U19-, U20- kui ka U21-koondises.
Monsi ringkond
Monsi ringkond on üks seitsmest haldusringkonnast Belgias Hainaut' provintsis.
Harry Kane
Koondisekarjäär
Inglismaa täiskasvanute koondises debüteeris Kane 27. märtsil 2015 Leedu vastu. Ta lõi samas mängus ka oma debüütvärava.
2016. aastal esindas Kane Inglismaad Euroopa meistrivõistlustel, kus langeti kaheksandikfinaalis Islandi vastu.
13. juunil 2017 lõi ta kaks väravat sõpruskohtumises Prantsusmaaga. Inglased kaotasid võõrsil 2:3.
2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 18. juunil võitsid inglased Kane'i kahe värava toel Tuneesiat 2:1. 24. juunil toimunud teises alagrupimängus Panama vastu tegi Kane kübaratriki. Ta sai sellega esimeseks Inglismaa mängijaks pärast Ron Flowersit (1962), kes on maailmameistrivõistluste kahes esimeses mängus värava löönud, lisaks esimeseks Inglismaa mängijaks, kes on alagrupiturniiril löönud neli väravat, ning üheks kolmest Inglismaa mängijast Geoff Hursti (1966) ja Gary Linekeri (1986) kõrval, kes on maailmameistrivõistlustel teinud kübaratriki. Kaheksandikfinaalis lõi ta penaltist värava Colombia vastu.
Avalik veekogu
Avalik veekogu on mõiste Eesti veeseadusest. Avalik veekogu kuulub Eesti riigile ja see ei ole tsiviilkäibes.
Tartu Raadi Gümnaasium
Tartu Raadi Gümnaasium (ka Raadi Gümnaasium) oli venekeelse õppekeelega gümnaasium Tartus Ülejõe linnaosas. Kool liideti 2002. aastal Tartu Puškini Gümnaasiumiga.
Avalik veekogu
. Mõistet "avalik veekogu" ei tohi segi ajada veeseaduse mõistega "avalikult kasutatav veekogu'". Suur osa Eesti veekogusid on avalikult kasutatavad. Avalikult kasutatavad veekogud on kinnitatud valitsuse korraldusega.
Drøbaki lahing
pisi|Oscarsborgi ülem Birger Eriksen pisi|Oslo fjordi kaart pisi|Üks Oscarsborgi 280 mm kahuritest Drøbaki lahing toimus 9. aprillil 1940 Oslo fjordi põhjaosas. See toimus Saksa invasiooni esimesel päeval ja sellega algas Lääne-Euroopas II maailmasõda. Lahing lõpetas ka Kummalise sõja.
Oscarsborgi kindlus Drøbaki lähedal astus vastu Oslot vallutama suunduvatele Saksa laevadele ja hoidis ära Haakon VII ja Norra valitsuse kinnivõtmise sakslaste poolt. Lahingu ajal olid kindluse relvad üle 40 aasta vanad ja kindlust kasutati peamiselt sõdurite väljaõpetamiseks. Seetõttu alahindasid sakslased kindluse vastupanuvõimet; samuti ei teadnud nad, et kindlusel on olemas torpeedopatarei.
Lahingus töötasid relvad veatult ja norralased suutsid sakslaste lipulaeva Blücher uputamisega meredessandi Oslo vallutamiseks peatada.
Ragne Veensalu
Ragne Veensalu (sündinud 18. novembril 1986 Tallinnas) on eesti näitleja.
2011. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja eriala ja töötab alates 2012. aastast Von Krahli Teatris.
Teatris
2012 2011 2010
Kootsaare poolsaar
Kootsaare poolsaar on poolsaar Hiiumaa loodeosas. Poolsaarest lõunasse jääb Reigi laht.
Poolsaare tipus on Kootsaare nina, kus asub 8 m läbimõõduga kivilabürint, mida on kutsutud ka nimedega Meremeeste Mängud ja Jeruusalemm.
Drøbaki lahing
Enne lahingut
Kuna poliitiline olukord oli kaootiline, polnud kindluse ülem kolonel Birger Eriksen saanud mingeid selgeid juhtnööre ja samuti ei olnud tal infot lähenevate sõjalaevade päritolu kohta. Eriksen oli teadlik, et Norra on neutraalne riik; lisaks teadis ta, et valitsus on valmis Suurbritanniaga liituma, kui Norra peaks sõdima hakkama. Seetõttu, kui ta oli andmas tulistamiskäsku, lausus ta: "Mulle kas antakse orden või saadetakse mind tribunali alla. Tuld!"
Peale allohvitseride ja ohvitseride olid peaaegu kõik sõdurid ajateenijad, kes olid kindlusse saabunud nädal varem. Kuna kindluses oli palju ajateenijaid, olid meremiinid lahingu ajaks veeskamata; see oli olnud kavas teha paari päeva pärast.
Torpeedopatarei
Torpeedopatarei ülem oli enne lahingut olnud haiguslehel ja seetõttu juhtis patareid ajutiselt Andreas Anderssen, kes oli tegelikult pensionil ja elas lähedalasuvas Drøbakis. Kui tundmatud sõjalaevad hakkasid lõuna poolt lähenema, viidi Anderssen paadiga kindlusse, kus ta asus torpeedopatareid juhtima. Anderssen oli relvasüsteemiga tuttav, sest oli aastatel 1909–1927 seal teeninud. Enne teenistusse tagasikutsumist, oli ta 13 aastat pensionil olnud. Patareil oli kuus starditunnelit ja kasutusvalmis 9 torpeedot.
Peapatarei laengud
Kell 4:21 andis Eriksen käsu avada tuli Oslo suunas liikuva tundmatu laevastiku lipulaeva pihta. Enne seda olid meeskonnad tule avamise suhtes ebakindlad, sest polnud teada sissetungijate päritolu. Selle peale lausus Eriksen: "Mulle kas antakse orden või saadetakse mind tribunali alla. Tuld!". Kui laevad olid 1800 meetri kaugusel, avati kindluse kahest 280 mm kahurist tuli, kasutades kohe 255 kg lahinglaenguid. Sellega mindi vastuollu Norra sõjaväe lahingureeglitega, mille kohaselt tuli kõigepealt tulistada hoiatuslasud; seda nõuet järgis Oscarsborgi kindlusest lõuna pool asunud kindlus.
Kolonel Eriksen põhjendas hiljem oma käsku kasutada kohe lahinglaenguid sellega, et vaenlane oli juba möödunud Oslo fjordi kindlusest, mis oli tulistanud nii hoiatuslaske kui ka lahinglaenguid. Kuna laevastik oli edasi liikunud, leidis ta, et tal oli õigus pidada laevu vaenulikeks ja seetõttu neid rünnata.
Esimene mürsk maandus sakslaste lipulaeva ahtrimasti juurde ja tekitas laeva keskosas tulekahju. Teine mürsk maandus eesmisele kahurile ja tekitas uusi tulekahjusid. Oscarsborgis oli ainult peakahuril aega tulistada, sest kahurid olid mehitatud 30 väljaõppeta ajateenijaga, kes laadisid kahureid aeglaselt. Norralastel oli kasutada ainult üks väljaõppinud meeskond, kes jagati kaheks; ajateenijad saadeti väljaõppinud meestele abiks. Kahureid saadeti mehitama isegi kokad ja ajapuuduses polnud aega uuesti laadimiseks ega kolmanda kahuri kasutamiseks, mis oli laetud, aga mehitamata.
Norralased saavutasid märkimisväärset edu, sest esimene mürsk tabas Blücheri laskemoonatrümmi ja plahvatus tekitas suure tulekahju. Teine mürsk hävitas laeva peakahurite elektrivarustussüsteemi ja need ei saanud vastutuld avada.
Kopåse ja Husviki patareid
Samal ajal, kui Blücheri pardal oli tulekahju, tulistasid teda ka Kopåse ja Husviki patarei. Mürsud tegid laeval hävitustööd ja olid osaliselt edukad laeva vastutule mahasurumisel, kui Blücher aeglaselt möödus. Husviki patarei jäeti maha, kui Blücher sellest möödus ja avas patarei pihta oma õhutõrjekahuritest otsetule. Kõik norralased pääsesid eluga.
Üks Kopåse patarei 150 mm mürskudest hävitas Blücheri juhtimissüsteemi ja sundis meeskonna laeva masinate abil juhtima, et mitte sõita madalikule. Norra patarei tuli hävitas ka laeva tuletõrjesüsteemi ja see muutis laeval tulekahjude kustutamise ja haavatute päästmise tunduvalt raskemaks.
Avastatakse ründajate päritolu
Kui raskelt haavata saanud Blücher kindlusest möödus, kuulsid norralased ootamatult üle lahingukära hääli laevalt. Norra allikate kohaselt hakkas laeva meeskond laulma laulu "Das Lied der Deutschen". Alles siis said norralased teada, kelle vastu nad võitlevad. Kell 4.35 sai ülem Eriksen teate miinitraaler KNM Otralt, mis kinnitas, et laevad olid Saksa päritolu. Sõnum oli saadetud ka mereväebaasi Hortenis, aga sideprobleemid olid takistanud sõnumil õigel ajal Oscarsborgi jõudmast.
Siil Sonic
pisi|Siil Sonicu logo "Siil Sonic" (inglise keeles "Sonic the Hedgehog") on 2020. aastal valminud Ameerika Ühendriikide animafilm, mis põhineb videomängude seerial "Sonic the Hedgehog".
Drøbaki lahing
Torpeedopatarei avab tule
Pärast kahurite laskeulatusest väljajõudmist oli laev tules ja saanud raskelt viga, aga kapten lootis endiselt, et ta suudab oma laeva päästa. Samas oli laev jõudnud Norra torpeedopatarei laskeulatusse, möödudes patareist ainult 500 meetri kauguselt. Torpeedod olid 40 aastat vanad ja keegi ei teadnud, kas need töötavad või mitte.
Siil Sonic
Filmi režissöör on Jeff Fowler ning stsenaristid Pat Casey ja Josh Miller. Filmi tootsid Paramount Pictures ja Original Film.
Filmi peategelaseks on ülihelikiirusel liikuda suutev sinist värvi antropomorfne siil Sonic, kellele annab hääle Ben Schwartz. Ta asub koostööd tegema väikelinna šerifi Tom Wachowskiga (James Marsden), et peatada hull teadlane dr Robotnik (Jim Carrey).
Drøbaki lahing
Torpeedopatarei avab tule
Kell 4.30 saadeti torpeedod teele ja mõlemad torpeedod tabasid, ehkki Anderssen oli sihtmärgi kiirust veidi valesti hinnanud. Esimene torpeedo tabas parrast eesmise kahuri all ja suurt kahju ei põhjustanud. Teine torpeedo tabas enam-vähem samasse piirkonda, mida oli tabanud esimene 280 mm kahurimürsk. Torpeedotabamus tekitas suurt kahju. Tulekahjud laienesid veelgi ja paljud dekid ujutati veega üle.
Blücheri uppumine
Teine torpeedotabamus lõi rivist välja ka masinad ja laev jäi ankrusse, et meeskond saaks tulekahjusid kustutada. Ankrusse heitnud Blücher tulistas välja oma torpeedod, et vältida nende plahvatamist tulekahjus. Tulekahjudega võitlemine lõpetati pool kuus hommikul, kui tuli jõudis laeva keskosas asunud laskemoonatrümmi ja järgnenud plahvatus rebis laevakerre suure augu. Plahvatus hävitas ka katlaruumi vaheseinad ja lõhkus kütusetankid. Pärast seda oli selge, et laeva ei saa enam päästa.
Kell 6.22 vajus Blücher vöör ees põhja ja laevast tuli pinnale suur hulk õli, mille süttimisel hukkusid veel sajad meeskonnaliikmed.
Kokku hukkus umbes 650–800 sakslast, 1400-st pääsenust umbes 550 võeti norralaste poolt vangi. Kuna norralased keskendusid haavatute aitamisele, pääsesid kõrgemad Saksa ohvitserid põgenema. Ohvitserid kaaperdasid relva ähvardusel auto ja kihutasid Oslosse, kuhu jõudsid kõigest kahetunnise hilinemisega.
Ülejäänud laevad taganevad
Blücheri uppumise ajaks olid ülejäänud Saksa laevad tagasi pöördunud. Sakslased polnud teadlikud torpeedopatarei olemasolust ja seetõttu arvati, et Blücher sõitis miinile. Kell 4.40 otsustati tagasi pöörduda ja saata kahurite laskeulatusest väljaspool olevale maale dessant. Plaanitud kiire riigipöörde plaan jäi ära.
Taganemise ajal sai raskeristleja Lützow kolm tabamust Kopåse patareist lastud mürskudest. Patarei jätkas tulistamist, kuni laevad jõudsid laskeulatusest välja.
Luftwaffe õhurünnak
pisi|300px|Oscarsborgi kindlus õhurünnaku ajal Samal päeval korraldas Luftwaffe kindlusele õhurünnaku. Kindlus vastas viie õhutõrjekahuri tulega. Algselt olid neli õhutõrjekahurit peapatareide juures samuti tule avanud, aga need tuli üsna kiiresti maha jätta. Rünnak toimus kahes laines ja Oscarsborgile visati 500 pommi. Rünnakus keegi surma ei saanud.
Järelm
Sõja ühes omapäraseimas lahingus suutis saja aasta vanune kindlus, mis oli mehitatud peamiselt ajateenijate ja pensionäridega ja mis oli varustatud 40–50 aasta vanuste relvadega, uputada laeva, mis oli nii uus, et meeskond oli alles õppuseid lõpetamas. Norra kindlus täitis oma eesmärgi ja suutis Oslot kaitsta. Uputatud laeva pardal olid sõdurid, kes pidid oma kontrolli alla võtma kuninga, valitsuse, Stortingi ja riigi kullareservi, kuid tänu viivitusele jõuti kõik need evakueerida ja Norra valitsus jätkas riigi kaitsmise korraldamist kuni 7. juunini, mil nad evakueeriti Suurbritanniasse. Norra kaitsevägi alistus 10. juunil.
25. üksik õhudessantväebrigaad (Ukraina)
25. üksik Sitšeslavi õhudessantväebrigaad (ukraina keeles 25 окрема повітрянодесантна Січеславська бригада Десантно-штурмових військ Збройних Сил України) on Ukraina dessantvägede väeüksus, mis asub Gvardiiskes Dnipropetrovski oblastis.
Ajalugu
23. augustil 2021 lisas Ukraina president oma ukaasiga brigaadi nimetusele sõna „Sitšeslavi" (Січеславська).
Sõjategevus 2022. aastal
Brigaad osales 2022. aasta septembri alguses Izjumi Vene vägedelt tagasi vallutamises.
Saarma põik
Saarma põik on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
2027
2027. aasta (MMXXVII) on 21. sajandi 27. aasta. See algab reedega.
Saarma tänav
thumb|Saarma tänav
Saarma tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Saarma tänav sai nime 16. mail 1958. Enne seda oli tänava nimi Siili tänav.
Siil Sonic 2
pisi|Siil Sonic 2 logo "Siil Sonic 2" (inglise keeles "Sonic the Hedgehog 2") on 2022. aastal valminud Ameerika Ühendriikide animafilm.
Filmi režissöör on Jeff Fowler ning stsenaristid Pat Casey, Josh Miller ja John Whittington. Filmi tootsid Paramount Pictures ja Original Film.
See põhineb videomängude seerial "Sonic the Hedgehog" ja on järg filmile "Siil Sonic".
Eesti Spordi Liit
Eesti Spordi Liit oli 1920–1923 tegutsenud Eesti spordi keskorganisatsioon. 1923 moodustati selle asemel Eesti Spordi Keskliit.
Liit asutati 20. jaanuaril 1920. Liidu põhikiri registreeriti 20. novembril 1920.
Liidu esimene esimees oli Ado Anderkopp. 1922–1923 oli esimees Johannes Kauba.
Petr Nečas
thumb|Petr Nečas Petr Nečas (sündinud 19. novembril 1964 Uherské Hradištěs Zlíni maakonnas) on Tšehhi poliitik
Aastatel 2006–2009 oli ta asepeaminister ja sotsiaalminister.
28. juunist 2010 kuni 10. juulini 2013 oli ta Tšehhi peaminister.
Arak
pisi|"Arak Rayan" Süüriast Arak on aniisimaitseline alkohoolne jook (alkoholi mahuosa ~50–63%). See on traditsiooniline alkohoolne jook Iraagis, Süürias,  Liibanonis,  Palestiinas, Jordaanias ja Iisraelis.
Joogi nimi tuleb araabiakeelsest sõnast ′araq ﻋﺮﻕ ja tähendab "magus". Arakit ei tasu segamini ajada sarnase nimega likööriga arrak, mis mõnel juhul, näiteks Indoneesias ja eriti Balil, kannab samuti araki nime.
Pilistvere rahvamaja
Pilistvere rahvamaja on rahvamaja Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Pilistvere külas. Rahvamaja juhataja on Silvi Annus.
Cantaing-sur-Escaut
Cantaing-sur-Escaut on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
pisi|tühi|Cantaing-sur-Escaut' raekoda
Vaba Isamaaline Kodanik
Eesmärgid
Vaba Isamaalise Kodaniku eesmärkideks on propageerida kodanike vabatahtlikku tegevust ning edendada ja levitada rahvuslik-konservatiivset maailmavaadet. Ühingu töömeetoditeks on arutelud, seminarid ja koolitused.
18. augustil 2012 võttis VIK Veneveres toimunud üldkoosolekul vastu deklaratsiooni "Eesti demokraatia eest!". Seda kommenteerides väitis Andres Ammas: "Pealispinnal paistab, et meie valimised toimuvad vabalt ja ausalt, hääletajaid ei terroriseerita ja tulemusi ei võltsita. Kuid ometi ei ole meie valimised ei vabad ega võrdsed, uute ja võistlevate kandidaatide nimekirjade ülesseadmine on sama hästi kui võimatu." Samuti kritiseeris ta erakondade riikliku rahastuse hüppelist suurendamist Juhan Partsi peaministriks tõstnud koalitsiooni poolt 2003. aastal.
Septembris 2012 korraldatud missioonikonverentsil tehtud avalduses kritiseeris VIK kohaliku võimu sundparteistamist: "Kohalike valimiste eel surutakse kogukonnaliidreid ja teisi aktiivsemaid inimesi erakondlikesse nimekirjadesse. /---/ Paljudes kohalikes omavalitsustes töötavad volikogude liikmed sisuliselt vallavanema otsealluvuses või munitsipaalasutuste juhtidena. Enamikus Eesti valdades on toimunud kohaliku võimu klannistumine, kus võimulolijate peamine tegevus valitsemisperioodil on tagada nendest tööalaselt või sotsiaalselt sõltuvate valijatehäälte kindlustamine ka järgmiseks valimisperioodiks."
VIK toetas ka erakondade liikmepiiri alandamist ja tervishoiutöötajate streiki 2012. aastal.
20. aprillil 2013 toimunud üldkoosolekul võttis VIK vastu lühiprogrammi "Eesti visioon".
Vaba Isamaaline Kodanik algatas valimisliidud Tallinnas ja Tartus kohalike omavalitsuste volikogude valimistel 20. oktoobril 2013. Vaba Tallinna Kodanik sai 4,01% valijate toetusest. Isamaaline Tartu Kodanik sai kolm saadikukohta linnavolikogus (7,03% valijate toetusest).
6. jaanuaril 2014 teatas Andres Herkel, et VIK tegutseb aktiivselt selle nimel, et Eestis tekiks uus erakond: "Jah, 2014, see käesolev aasta peab olema see tärmin, et minna riigikogu valimistele. Aga me oleme alati öelnud seda, et Vaba Isamaaline Kodanik ise ei ole see organisatsioon, mis kohe muutub erakonnaks." Järgnevalt teatasid VIK ja ühendus Parem Eesti kavatsusest luua koos uus parempoolne erakond, algatusrühm lubati registreerida uue mittetulundusühinguna veebruaris. Selleks ajaks oli VIK-il umbes 300 liiget, Paremal Eestil fikseeritud liikmeskond puudus (erakonna loomise miinimumpiir oli sel ajal 1000 inimest). VIK-i ja Parema Eesti teate järel loobus ekspankur Jaan Männik plaanidest luua oma uus erakond, Männik lubas ka uude parteisse astuda. Vastupidi algsetele teadetele jätkas endine reformierakonna poliitik Kristiina Ojuland siiski katseid luua omaenda erakond. Veebruaris teatasid VIK ja Parem Eesti koostöö lõppemisest.
Juhatus
Juhatuse liikmed on alates 2013. aasta detsembrist Andres Herkel (esimees), Imre Mürk (aseesimees), Jaanus Ojangu (aseesimees), Inna Rose, Lii Ramjalg, Kristo Krumm, Indrek Palu, Märt Meesak, Enn Meri ja Tõnu Teeveer.
Ühendused
Oktoobris 2012 teatas VIK plaanist luua neli maakonnaühendust.
Liikmed
Lisaks asutajaliikmetele kuuluvad VIK-i mitmed ühiskonnategelased: Veiko Spolitis, Brit Kerbo, Sergei Metlev, Jevgeni Krištafovitš, Andres Herkel, Tõnis Lukas, Juku-Kalle Raid, Indrek Tarand, Jüri Adams, Lagle Parek, Aimar Altosaar, Indrek Kalda, Tarmo Loodus, Tarmo Kruusimäe, Enn Meri, Jüri Saar, Peeter Võsu ja paljud teised.
Şəhriyar Məmmədyarov
pisi|Şəhriyar Məmmədyarov (2018) pisi|Şəhriyar Məmmədyarov (2016)
Şəhriyar Məmmədyarov (sündinud 12. aprillil 1985 Sumqayıtis) on aserbaidžaani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2002).
Məmmədyarov sai suurmeistriks 17-aastaselt 2002. aastal. Ta on 2003. aasta noorte maailmameister U18-vanuseastmes ja kahekordne juunioride maailmameister (2003, 2005).
Ta pääses 2011. aastal Kaasanis toimunud kaheksa osavõtjaga MM-i pretendentide matšturniirile, kus ta kaotas veerandfinaalmatšis Boris Gelfandile. Ta sai FIDE Grand Prix 2012–2013 sarjas teise koha, mis viis ta 2014. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud pretendentide turniirile, kus tuli neljandaks. Võitis FIDE Grand Prix 2017 sarja ja pääses 2018. aastal Berliinis toimunud pretendentide turniirile, kus tuli Fabiano Caruana järel teiseks.
2018. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri.
Məmmədyarovi õed on naiste malesuurmeistrid Zeynəb Məmmədyarova ja Türkan Məmmədyarova.
Koipsi saar
Koipsi saar (ka Koipse saar) on saar Soome lahes. Saarest 1 kilomeeter lõuna poole jääb Kaberneeme poolsaar. Saare pindala on 0,36 km² ja rannajoone pikkus 4,6 kilomeetrit.
Saarel asub Koipsi küla, kus 2017 oli registreeritud üks püsielanik.
Asend
Koipsist lõuna poole jääb Rohusi ja põhja poole Rammu. Saarest läänes asub Kaberneeme laht ja idas Kolga laht.
Loodus
thumb|250px|Koipsi naeratav rändrahn. Saar on enamjaolt liivane ja seal leidub rändrahne. Saarel on kääruline rannajoon, saare loodeosas asub Loetsäär, lõunas Tallisäär ja kagus Liivalõugas.
Saar jääb Kolga lahe maastikukaitseala piiresse.
1984 rajas Jägala metskond saarele 13 hektari ulatuses männinoorendiku. Koipsil esineb ainulaadne kukemarjanõmme ja kadastiku kooslus.
Koipsil on läbi aegade tuvastatud 310 soontaime liiki, neist viimase uuringu järgi kasvas saarel 205 liiki. Saarel leidub rootsi kukitsat.
Saarel on tuvastatud 22 linnuliiki.
Koipsil on tuvastatud maagaasi.
Ajalugu
Koipsi asustasid 1795 Rammult pärit asukad. Aja jooksul tekkis saarel küla, kus korraga on olnud 8 majapidamist. Nõukogude võimu kehtestamisega pidid küla elanikud 1949 saarelt lahkuma. 2008 asus saarel 12 kinnistut.
tühi|pisi|400px|Vaade Koipsi saarele selle lõunatipult (Tallisäär)