cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Falco
Pseudonüüm
Pseudonüümi Falco võttis Hölzel kasutusele 1978. aastal. Nimelt sattus ta 1. jaanuaril 1978 hotellis viibides nägema Nelja hüppemäe turneed ning vaimustus "pistrikuks" (Falke) kutsutud SDV suusahüppajast Falko Weißpflogist. Hölzel otsustas ennast tema järgi nimetada. Pidades silmas rahvusvahelist karjääri, hakkas ta siiski kasutama nimekuju Falco. Järgnevalt tähistas ta ennast mõningate etteastete puhul nimedega Falco Gottehrer või Falco Stürmer, ent mõlemad lisandused kadusid nime küljest kiiresti. Aja jooksul sai artistinimest osa Falco identiteedist.
Muusika
Falco esimesed albumid olid tugevalt mõjutatud David Bowie "Berlin Trilogy" albumitest "Low", "Lodger" ja "Heroes". Lugu "Nie mehr Schule" puhul oli tegemist instrumentaalse plagiaadiga Bowie loost "Speed of Life" albumilt "Low". Sarnasusi on ka lugude "Heroes" ja "Helden von heute", "Junge Roemer" ja "Let's Dance" ning "Sand am Himalaya" (albumilt "Wiener Blut") ja "Sound of Vision" vahel.
Lisaks sai Falco eriti algusaegadel lauljana mõjutusi hiphopist ja funk-muusikast. Lugudes nagu "Der Kommissar" arendas ta välja isikupärase räpistiili.
Oma teise albumiga "Junge Roemer" lähenes Falco popmuusikaorientatsiooniga funk-stiilile. See sai küll kriitikute kiituse osaliseks, ent pälvis laiemalt publikult vaid vähest heakskiitu.
1990 tegi Falco albumit "Data De Groove" ette valmistades taas koostööd Robert Pongeriga, kes oli produtseerinud ta debüütalbumi. Seejuures soovis ta ka muusikaliselt "Einzelhafti" juurde tagasi pöörduda, ent uus album sarnases sellega vaid vähesel määral. Pongeri poolt albumile lisatud 1990. aastate eurodance 'i elemente on korduvalt kritiseeritud kui liiga eksperimenteerivaid.
Kaks aastat hiljem ilmus album "Nachtflug", produtseeritud taas kord Bolland & Bollandi poolt. Muusikaliselt arendas Falco sellel edasi "Falco 3" ja "Emotionaliga" võetud suunda. Albumit võib pidada pop-roki esindajaks, ehkki sellel leidub ka reggae ' st ja latiinomuusikast mõjutatud lugusid nagu "Yah-Vibration" või "Propaganda".
Aastatel 1995 ja 1996 esitleti kahte uut lugu – "Mutter, der Mann mit dem Koks ist da" ja "Naked" –, mis mõlemad kaldusid tekno/eurodance 'i suunda. Need kaks laulu olid ka postuumselt ilmunud albumil "Out of the Dark (Into the Light)" ning määrasid sellega ära albumi muusikalise suuna.
Tekstid
Falco segakeelsed ja keelemängudega tekstid on mõjutatud "Viini grupi" (Wiener Gruppe) traditsioonidest. Teda võib pidada nn "Manhattani-Schönbrunni saksa keele" leiutajaks, selles põimuvad Viini dialekt, saksa kirjakeel (Hochdeutsch) ja inglise keel. Tekstide sisusse on haaratud teemad nagu armastus, dekadents, narkokaubandus ja selle tagajärjed ("Ganz Wien", "Der Kommissar") ning on tihti mõjutatud Viini huumorist (Wiener Schmäh).
Harald Arman
Harald Arman (22. mai 1910 Tallinn – 13. oktoober 1965 Tallinn) oli eesti arhitekt, planeerija ja ametnik, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1946).
Montagu
Montagu on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.
Falco
Hiphop
Falcot võib laulva rääkimise arendamise tõttu pidada üheks esimeseks saksakeelseks räppariks. Vaieldav on aga tema eelkäijaroll rahvusvahelises hiphopi kogukonnas. 1982 läks Falco New Yorki, et seal looga "Der Kommissar" kanda kinnitada. Eriti tihti mängiti lugu hiphopi DJ Afrika Bambaataa poolt. Falco plaanis koos temaga koostööd järgmise albumi jaoks, mis aga kunagi ei teostunud.
Montagu
Linn on saanud nime Kapi koloonia sekretäri John Montagu (1797–1853) järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Montagu elanikest värvilisi 75,67%, valgeid 16,39%, mustanahalisi aafriklasi 6,42%, India või Aasia päritolu inimesi 0,55% ja teisi 0,98%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 91,19%, inglise keelt 5,46% ja koosa keelt 1,46%.
Linnast mõne kilomeetri kaugusel asub 1266 meetri kõrgune Bloupunti mägi.
Falco
Hiphop
Ehkki Falcot on korduvalt hiphopi kui žanri kaasloojaks peetud, eriti Austria meedias, on palju ka neid, kes talle seda rolli ei omista. Falco ise on märkinud, et näeb ennast popmuusikuna ja mitte hiphopparina. Taolise seisukohaga tuli Falco välja Austria alternatiivraadiojaama FM4 eetris olnud diskussioonis Viini räppansambli Schönheitsfehleriga. Tookord väitis ta, et ei distantseeru hiphopist, aga tal pole viimase sotsiaalkriitilise sõnumiga mingit pistmist.
Tagesspiegel on teda siiski nimetanud "esimeseks valgeks räppariks".
Muusikavideod
Falco muusikavideod produtseeriti alates teisena ilmunud "Der Kommissarist" DoRo produktsioonimeeskonna ("Torpedo Twins") poolt. Tema muusikavideotest on tuntumad "Rock Me Amadeus", kus Falco esineb "Mozarti-pungiga". Videoklipp sai alge mõttest film "Amadeus" visuaalselt ümber töötada.
Kriitika
Juba karjääri alguses sai Falco muusika tugeva kriitika osaliseks. Austria raadiojaam Ö3 keeldus tema esimesi lugusid "That Scene" ja "Der Kommissar" eetrisse laskmast põhjendusega, et need on esitatud justkui vaimuhaige poolt. Ent pärast esmase edu saavutamist osales Falco sageli nii raadio- kui ka telesaadetes.
Samas peeti tema enda arendatud kunstkeelt arrogantseks. Leidus neid, kes arvasid, et ta püüab oma dialektiga teistest eristuda.
Mitmetest Austria tuntud muusikutest nagu Rainhard Fendrich või Klaus Eberhartinger, kes pärast tema surma ennast ta sõbraks nimetasid, oli ta eluajal nii eraelus kui avalikkuses distantseerunud, mida korduvalt kritiseeriti.
Pärast Falco surma ilmus mitmeid väljaandeid nii tema isikust kui ka muusikast. Taolise kommertsialiseerumise üle diskuteeriti meedias korduvalt. Nii ei pääsenud kriitikast teiste hulgas postuumselt ilmunud LP "Symphonic" ja dokumentaalfilm "Hoch wie nie".
Muusikaline mõju
Falcot võib tema muusikastiili tõttu pidada saksakeelse räpi eelkäijaks ja mõjutajaks. Saksa gangsta-räpi esindaja Fler kasutas oma loos "NDW 2005" Falco loo "Rock Me Amadeus" meloodiat. Loo videos kannab ta T-särki Falco portreega. Samuti on ta kasutanud laulu "Jeanny" meloodiat loos "Neue Numma 1". "Jeanny" meloodiat on laenanud ka saksa hiphopiansambel Fettes Brot loo "An Tagen wie diesen" jaoks. Saksa räppansambel Die Fantastischen Vier on oma 2007. aastal ilmunud albumi "Fornika" loos "Nikki war nie weg" kasutanud loo "Rock Me Amadeus" meloodiat. Ansambli liige Smudo pöördus loos seejuures korduvalt austavalt Falco poole. Loo "Rock Me Amadeus" meloodiat on kasutanud ka USA ansambel Bloodhound Gang loos "Mope".
Muusikalised saavutused
Nelja esikohahitiga ("Der Kommissar", "Rock Me Amadeus", "Jeanny, Part I" ja "Coming Home (Jeanny Part 2, One Year Later)") on Falco üks edukamaid artiste Saksa edetabelites alates 1980. aastatest. Austrias jõudis ajavahemikus 1981–1986 edetabeli tippu kolm Falco lugu. Lisaks neile jõudis esikolmikusse kaheksa tema singlit, millega ta jäi alla vaid ABBAle, biitlitele ja Boney M'ile.
Ka Rootsi singlimüügiedetabelis jõudis esikohale kolm Falco lugu: "Rock Me Amadeus", "Jeanny, Part I" ja "Coming Home (Jeanny Part 2, One Year Later)".
Muu tunnustus
1986 andis Viini linnapea Helmut Zilk Falcole Viini liidumaa kuldse teenistusmärgi.
Austria Post andis 18. märtsil 1994 Falco auks välja 6-šillingilise postmargi.
2003 nimetati Falco kunagise elukoha läheduses Margaretenis Kettenbrückengasse metroojaamani viiv tänavajupp tema auks Falcostiegeks. 2008 nimetati Falco järgi veel üks Viini tänav, sedapuhku Donaustadti Trabrenngründe kvartalisisene tee, mis sai nimeks Falcogasse. Selles piirkonnas oli Falco kunagi koos emaga elanud. Tänavasilt paigaldati pidulikult juunis 2009.
Mitmesugust
1985 ilmus ulmesarjas "Perry Rhodan" välja tegelane nimega Falco Hoelzel. Ta esines seeriates 1263 ja 1268 kui autor Peter Griese poolne austusavaldus Falcole. Falco oli muuseas ka ise sama sarja lugeja. 1263. seerias langeb tegelaskuju ilma langevarjuta sügavusse, milles võib leida analoogia Falco laulu "Maschine brennt" sõnadega: "Den Schaden hat nur der, der ohne Fallschirm dann elftausend Meter in die Tiefe fällt" ("Kannatab vaid see, kes ilma langevarjuta üksteist tuhat meetrit sügavusse langeb")
1998. aastal jõudis Saksa edetabelis 95. kohale The Bolland Project feat. Alida esitatud "Tribute to Falco".
Üsna varsti pärast Falco surma pühendas Viini hiphopiansambel Schönheitsfehler Falcole loo "Ich traf Falco und fand ihn nett".
Austria ansambel Erste Allgemeine Verunsicherung parodeeris albumiga "Austropop Tot-Weiß-Tot" (pseudonüümiga Klaus Eberhartinger & Die Gruftgranaten) mitmeid Austria ja Lõuna-Saksa artiste, esitades nende hitte muudetud sõnadega. Sellel albumil oli esindatud ka Falco "Rock Me Amadeus", millest oli saanud "Fragt’s mi, wann man gehn muss".
2003 pühendas muusikaprodutsent Stevo Djuric Falcole oma tantsumuusikaprojekti "DJ Roy Davis" raames ilmunud loo "Macho Mozart".
2004. aastal osales Austria Eurovisiooni eelvoorus André Leherb Falco kirjutatud, ent seni avalikustama looga "Sexuality". Lugu sai üheksanda ja ühtlasi eelviimase koha.
Juulis 2004 müüdi oksjonil maha Falco vana Mercedes, mille ta oli ostnud 1982. aastal. Lõpphinnaks kujunes 50 000 eurot.
2012 andis dark metal ' i ansambel Eisregen välja kompilatsiooni oma vanematest lugudest, millel ka kaver Falco laulust "Mutter, der Mann mit dem Koks ist da".
Harald Arman
Ta lõpetas 1928. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli ja 1933. aastal Tallinna Tehnikumi arhitektuuriharu. Aastatel 1935–1937 töötas ta Tallinnas ETK arhitektuuribüroos, 1937–1940 linnavalitsuse arhitektuurijaoskonnas ja 1940–1941 asejuhatajana projekteerimistrustis. Aastatel 1941–1944 oli ta Punaarmees.
Arman oli eesti arhitektuuri peamine sovetiseerija, kes omas administratiivvõimu, juhatades Tallinnas aastatel 1944–1955 Arhitektuuri Valitsust ja 1955–1964 Ehituse ja Arhitektuuri Komiteed, kuid ka projekteeris kesksed linnaehituslikud sõlmed ja esindushooned.
Aastatel 1948–1955 õpetas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Aastal 1934 oli ta Eesti Arhitektide Ühingu ja Insenerikoja liige, 1945 Eesti Nõukogude Arhitektide Liidu asutajaliige. 1946. aastal määrati ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia ja 1950. aastal NSV Liidu Arhitektuuriakadeemia korrespondentliikmeks. Arman pälvis 1960. aastal Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse.
Sõjaeelne looming
Arman töötas välja ETK-s koos Salme Liiveriga maakaupluste ja nende sisustuse funktsionalistlikke lahendusi. Ta projekteeris Tallinnas funktsionalistlikud elamud Vambola 6 (1937, taastati pärast sõda, lammutati 1990. aastatel) ja Puhke 4 (1939). Koos Ott Puuraidiga projekteeris ta ehitusühingu Oma Pere mitmeti uuendusliku luksuskorteritega elamu Tallinnas Roosikrantsi 8b. Dolomiitfassaadi ehib August Vommi reljeef "Perekond". Herbert Johansoni käe all projekteeris ta Kopli algkooli (1940–1950, nüüd Tallinna Kunstigümnaasium).
Civilization
"Civilization" on käigupõhine strateegiamäng, mille lõid 1991. aastal Sid Meier ja MicroProse. Mängus pidi mängija ehitama üles oma impeeriumi ja seda arendama alates aastast 4000 ekr kuni lähiminevikuni.
Tantsuõpetaja
Tantsuõpetaja on õpetaja, kes annab tantsutunde.
Eesmärk on toetada õpilase arengut teoreetilise ja praktilise õppe kaudu, mis haarab nii vaimu kui ka keha. Tantsuõpetajad töötavad peamiselt üldhariduskoolides, huvikoolides, tantsukoolides ja tantsustuudiotes. Veel näiteks lasteaedades, repetiitoritena teatrites, treeneritena, koreograafidena, tantsijatena või seltskonnatantsude õpetajatena mitmesugustel üritustel.
Ajalugu
Renessansiaja õukonnas võis olla tantsumeistriks näiteks kohalik muusik. Meistrid sõitsid linnast linna või jäid pikemaks ajaks ühe koha peale. Tantsuõpetaja palkaja oli tavaliselt kuningas, kuninganna või keegi, kes sai lubada meistrit pikemaajaliselt. Meister õpetas tantsusamme ning ka õiget kehahoiakut.
Alates 20. sajandi algusest on tantsu õpetatud üldhariduskoolides kehalise kasvatuse tundides. Enamasti keskendus õpetus rahvatantsule, seltskonnatantsule või esteetilisele tantsule, kuna need žanrid olid kehalise kasvatuse õpetajatele tuttavad. 20. sajandi lõpus hakati tantsu määratlema eraldi kehalisest kasvatusest ja pigem käsitlema kunstialana.
Eesti üldhariduskoolide kehalise kasvatuse ainekavas on tantsutunde tavaliselt üks kord nädalas. Konkreetsetele tantsudele ja tantsusammudele lisaks annab õpetaja õpilastele teadmisi erinevate tantsustiilide ning Eesti tantsupidude ja tantsukultuuri traditsioonide kohta.
Tantsuõpetaja tegevuse lühikirjeldus
Tantsuõpetaja abiga omandab õpilane teadmisi keha arengu seaduspärasustest ja liikumisviiside mitmekesisusest. Eesti ja maailma tantsukultuure tutvustades arendab tantsuõpetaja õpilase silmaringi ja sotsiaalkultuurilisi väärtushinnanguid. Tantsuõpetaja ühitab tunnis nii kehalise eneseväljenduse, kunstiloome, kõne, muusika, rütmi kui ka mängu. Tantsu kaudu arendab õpetaja õpilase isikupära, oskusi tegutseda üksi ja koos, suhtlemis- ja koostöövõimet, ühtekuuluvustunnet ja sallivust.
Gerd Neggo stipendium
Alates 2011. aastat annab Eesti Tantsukunsti ja Tantsuhariduse Liit välja tantsija, tantsulavastaja ja pedagoog Gerd Neggo nimelise tantsuõpetaja stipendiumi. Stipendiumi peamine eesmärk on tunnustada oma tööle pühendunud Eestis töötavat tantsuõpetajat.
Kuuse-nublusamblik
Kuuse-nublusamblik  (Lecanactis abietina) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Kaubandusliku meresõidu koodeks
Kaubandusliku meresõidu koodeks (lühend KMK või KMSK; inglise Merchant Shipping Code) on Eesti seadus, mis reguleerib Eestiga seotud kaubanduslikku meresõitu. KMK võeti vastu 1991 ja jõustus 1992.
Akordi seis
Akordi seis ehk akordi meloodiline seis (inglise keeles voicing) on akordi ülemise ja põhiheli intervalliga määratud suhe.
Akordi seis omab tähtsust eelkõige häältejuhtimises ja orkestratsioonis.
Endel Kirsimägi
Endel Kirsimägi (kuni 1938 Kirschenberg; 14. detsember 1900 Rõuge – 10. märts 1988 New York) oli eesti arst.
Ta sündis Võrumaal Rõuges kooliõpetaja ja vallakirjutaja Juhan Kirschenbergi (16. mai 1870 – 31. oktoober 1936) ja tema abikaasa Mari, sünd. Paas (2. mai 1872 – 1962) pojana.
Haridus
1919 astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1924 arsti kutsega. Akadeemiliselt kuulus korp! Sakalasse, coetus 1920 II.
Ameerikasse jõudmine
Kirsimägi suundus perekonnaga, kes oli päev varem Saksamaale jõudnud, edasi Austriasse, kus töötas kuni sõja lõpuni vabrikuarstina F. H. Haemmerle tekstiilvabrikus Dornbirn Vorarlbergis. 1945 esindas põgenik-eestlasi Vorarlbergis Prantsuse võimude ees. Oli 1945–1949 Medecin-Chef du Service Social des Personnes Déplacées en Vorarlberg.
1949. aastal emigreerus USA-sse New Yorki. Seal töötas ta esialgu arst-residendina sise-, naiste- ja lastehaiguste erialal ning sai praktiseerimisõiguse New Yorgi osariigis 8. jaanuaril 1952.
Ta liitus New Yorgi Eesti Kogudusega ja tegutses ka kogudusesiseselt hingeravijana, olles aastaid koguduse juhatuses. 1960 valiti ta NY Eesti Koguduse nõukogu esimeheks. Ta võttis osa EELK Chicago praostkonna sinodidest Washingtonis, Baltimore'is ja Minneapolises.
Perekond
Ta oli alates 1927. aastast abielus Liina Leontine Rüütliga (1. mai 1904 – 31. jaanuar 1947).
Neil on kaks tütart: Silvia (s. 1928, abielus White) ja Ines Lydia (s. 1930, abielus Horton).
Vanem tütar Silvia lõpetas USA-s kolledži 1952. aastal psühhiaatria alal, noorem tütar Ines 1953. aastal sotsiaalteaduste alal.
Avaldatud tööd
Tema artikleid ajakirjas Kirik:
Kirejevski rajoon
Kirejevski rajoon (vene keeles Киреевский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kirejevski linn.
Rajoon piirneb kirdes Venjovi rajooniga, idas Uzlovaja rajooniga, kagus Bogoroditski rajooniga, lõunas Tjoploje-Ogarjovo rajooniga, läänes Štšokino rajooniga ja loodes Tula munitsipaalrajooniga.
Rajooni pindala on 930 km². Elanike arv oli 2012. aastal 74 759, 2009. aastal 75 168 ja 2002. aastal 79 142.
Kirejevski rajoonis on 181 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Kirejevski, Bolohhovo ja Lipki linnade) ja kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Šat, Upjorta, Šivoron, Seksa ja Olen.
Organitsism
Organitsism on vaade, mis kasutab süsteemi mudelina orgaanilist tervikut või elavat organismi, kas kaudselt või sõna otseses mõttes. See on holistlik vaade. Organitsism on oluline traditsioon loodusfilosoofia ajaloos, kus see on oponeerinud reduktsionismi ja mehhanitsismiga, 17. sajandist saati. Organitsismi õitseaeg oli Saksamaa romantismi periood.
Tänapäeva bioloogias on organitsism lähenemine, mis rõhutab organiseerimis poolt (eriti ise organiseerivaid korraldusi) organismidel, mitte struktuuri. John Scott Haldane oli esimene bioloog, kes kasutas seda terminit oma filosoofiliste vaadete kirjeldamiseks aastal 1917. Organitsism kujunes 1930ndail aastail lahendusena mehhanitsismi-vitalismi vaidlusele.
Veiste-südamerohi
Veiste-südamerohi (Leonurus cardiaca subsp. villosus) on huulõieliste sugukonda südamerohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Marty Brem
Marty Brem (kodanikunimi Martin Brem; sündinud 23. aprillil 1959) on Austria laulja.
Veiste-südamerohi
Kasvukoht
Kasvab elamute ümbruses, teeservades, parkides ja jäätmaal. Ravim- ja meetaim.
Nurtu vald
Nurtu vald (saksa keeles Nurms) oli vald Läänemaal Märjmaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Nurtu vald Velise vallaga.
Valla alal asus Nurtu mõis.
Peter Wilhelm Polack
Peter Wilhelm Polack (tuntud ka nimekujud Pollack, Pollake; 1664 Tallinn – juuli 1721 Tallinn) oli Tallinna kullassepp. Tema meistrimärk on PW/P.
Eluloolist
Peter Wilhelm Polack oli kullassepa Peter Polacki (1633–1702) poeg. Polack oli 1682. aastal Tallinna kullasseppade gildi kaasistuja ja reisis sel aastal Stockholmi seoses ühe kohtuasjaga Kanuti gildi vastu, samuti ka järgmisel aastal, jäädes tol korral poolteiseks aastaks sinna. 1687–1694 oli ta kullasseppade gildi oldermann. Maalikunstnik Ernst Wilhelm Londicer oli ta õemees.
Arvatakse, et ta jäi vallaliseks. Sängitati 30. juulil 1721. aastal Niguliste kirikusse.
Teoseid
Tuntuim kullassepateos Peter Wilhelm Polackilt on 71 cm kõrgune hõbedane ja kullatud hirvejalgpokaal Mustpeade vennaskonnale, tsaar Peeter I kingitus. Ainukese karikana on säilinud on üks 17 cm kõrgune baroksetes vormides ja osaliselt kullatud hõbedast armulauakarikas Türi kirikus (annetatud 1713). Talle on ka 1930. aastatel omistatud pateen (1711) Keila kirikus, mis aga puudub Kultuurimälestiste riiklikus registris, võib-olla kaotsi läinud.
Pangasmäestik
Pangasmäestik on mäestik, mis on tekkinud kahe laama piiril olevas murrangulõhes, kus maakoore pangad üksteise suhtes tõusevad (ülang) või langevad (alang).
Pangasmäestikud on Euroopas näiteks Vogeesid ja Ardennid.
Centrs (Daugavpils)
pisi|Centrsi asendikaart thumb|Öine kesklinn Centrs (vene keeles Центр) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjakaldal, Gajoksist läänes ja Esplanādest idas
Centrs (Kesklinn) kandis kunagi nime Jaunā Forštate ehk uus eeslinn. Üleujutuste all kannatanud agul hakkas arenema vahemikus 1810–1826 seoses ajaloolise linnasüdame lammutamisega Daugavpilsi kindluse ehitamisel. Aastail 1833–1841 püstitati üleujutuste tõkkeks tamm (praegu asub sellel 18. novembra iela). Linnaosa arengut soodustas ka Riia–Viciebski–Orjoli raudtee rajamine, sest selle liini raudteejaam rajati just Centrsi aladele.
Fermi Energia
pisi|Fermi Energia kontor Tallinnas aadressil Tornimäe 2 Fermi Energia on 2019. aastal asutatud energiaettevõte. Ettevõtte eesmärk on arendada võimalust võtta Eestis kasutusele uue põlvkonna väike moodulreaktor.
Ajalugu
Tuumaenergia võimalust hakati Eestis tõsisemalt kaaluma 2006. aastal, mil Leedu, Läti ja Eesti peaministrid allkirjastasid ühisavalduse uue tuumajaama ehitamise toetuseks Leetu. Kolm Balti riiki alustasid ühiselt tuumajaama arendamise projekti. Jaama rajamine kerkis päevakorda seoses Leedu RBMK-tüüpi Ignalina tuumajaama sulgemisega, mis oli üks Euroopa Liidu liitumislepingu tingimustest.
Seoses tuumajaama arendamise kavaga hakkas jõulisi samme tuumaenergia valdkonna arendamiseks Eestis astuma ka Eesti Energia, mida juhtis Sandor Liive. Muuhulgas saatis energiaettevõte kolm TTÜ energeetikavaldkonna magistrit omandama tuumaenergia alaseid teadmisi kõrgelt hinnatud Rootsi Kuninglikku Tehnikakõrgkooli. Hiljem liitus nendega veel neljaski eestlane, Marti Jeltsov. Suure kindlusega võib öelda, et need neli – Merja Pukari, Henri Ormus, Kaspar Kööp ja Marti Jeltsov – on täna Eesti hinnatumate tuumaekspertide seas. Merja Pukari, Kaspar Kööp ja Marti Jeltsov on tuumaenergia erialal lõpetanud doktorikraadiga ning Henri Ormus aastaid töötanud Soome uut Hanhikivi tuumajaama rajavas ettevõttes Fennovoima.
Samal ajal pidurdus mitme tuumaenergiajaama rajamine Euroopas, kuna ilmnes, et enam kui 20-aastaseks kujunenud pausi ja kogemuste taastamise tõttu tuumajaamade rajamisel on uute projektide elluviimine oodatust kulukam ja aeganõudvam. Samal ajal riike raputanud majandussurutis vähendas aga omakorda nõudlust energia järele ja seetõttu vaibus ka Eesti huvi tuumajaam rajada. Selle asemel otsustas Eesti valitsus koos Eesti Energiaga rajada hoopis uus 300 MWe põlevkivielektrijaam Auverre.
pisi|paremal|Fermi Energia asutajad, vasakult paremale: Henri Ormus (MSc), [[Kalev Kallemets (PhD), Kaspar Kööp (PhD), Merja Pukari (PhD), Sandor Liive (MBA), Marti Jeltsov (PhD), Mait Müntel (PhD)]]
Käegakatsutav mõte Eesti oma tuumaenergiajaamast jäi aastateks tolmu koguma, kuni 2018. aasta suvel kohtusid Kalev Kallemets, Kaspar Kööp ja Henri Ormus. Tuumavaldkonna uuemate arengutega hästi kursis olevad mehed arutasid võimalust rajada Eestisse sootuks teistsugune, uue põlvkonna tuumaenergiajaam, mis baseeruks Kanadas ja Ameerika Ühendriikides litsentseerimisel olevatel väikestel moodulreaktoritel. Heaks eeskujuks oli Soomes Teolisuuden Voima ja Fennovoima kasutatav ärimudel, kus tuumajaama omanikeks on energiatarbijad üle kogu riigi. Vahepealsetel aastatel kiiresti edasi arenenud tehnoloogiad on muutnud tuumaenergia Eesti jaoks taas kaalumist väärivaks tulevikuenergialahenduseks, mis aitaks ühtaegu tagada nii mõistlikku energia hinda, energiajulgeolekut kui ka riiklikult oluliseks muutunud kliimaeesmärkide täitmist.
Pärast põhjalikku eeltööd asutasid Kalev Kallemets, Sandor Liive, Henri Ormus, Kaspar Kööp, Marti Jeltsov, Merja Pukari ja Mait Müntel OÜ Fermi Energia. Asutajaid liidab veendumus, et süsinikuheitmetega vähendamise eesmärkide saavutamiseks peab riigi energiaportfell sisaldama juhitavat süsinikuheitmeteta energialiiki, mis ei eelda subsideerimist. Mägijõgede puudusel saab selleks energiaks Eestis olla vaid tuumaenergia.
Ajajoon
800px|raamita|keskel
Liikmesus
Fermi Energia kuulub järgmistesse organisatsioonidesse ja erialaliitudesse:
Koostöö ülikoolide ja teadusasutustega
Koostöös Tartu Ülikooli sotsiaalteaduslike rakendusuuringute keskusega uuris Fermi Energia Võimaliku väikse moodulreaktori majanduslik mõju Eestile: eeltasuvusuuring.
Fermi Energia ja Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut uurivad uut tüüpi väikereaktorite ohutusala.
Juhtimine
Fermi Energia nõukogu liikmed on 2022. aasta seisuga Sandor Liive (nõukogu esimees), Mait Müntel, Liisa Oviir ja Björn Linde.
Mess (Austria ansambel)
pisi|Michael Scheickl (vasakul) ja Elisabeth Engstler koos [[Thomas Forstneriga 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis]]
Mess oli Austria ansambel, mis 1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Austriat lauluga "Sonntag".
Ansamblisse kuulusid Michael Scheickl (esinejanimega Fritz) ja Elisabeth Engstler.
Veripunane koldrohi
Veripunane koldrohi (Anthyllis coccinea) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Oskar Mildebrath
Oskar Fridrich Woldemar Mildebrath (2. märts 1849 – 9. jaanuar 1900 vkj) oli baltisaksa proviisor, kes asutas Kullamaal apteegi, mida loetakse üheks vanemaks maa-apteegiks Eestis. Apteek töötas samas majas 122 aastat.
Stephen Read
Stephen Read on Briti filosoof, Saint Andrewsi Ülikooli loogika ajaloo ja -filosoofia professor.
Veripunane koldrohi
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Westend
Westend oli Austria ansambel.
Oskar Mildebrath
Oskar Mildebrath omandas proviisorihariduse Tartu Ülikoolis.
Westend
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Austriat lauluga "Hurricane".
Oskar Mildebrath
Ta töötas Haapsalu apteegis aastatel 1875–1877. Aastatel 1877–1878 võitles Vene-Türgi sõjas, seejärel oli 1880. aastani riigiteenistuses.
Dobbiaco lennujaam
Dobbiaco lennujaam (saksa keeles Flughafen Toblach) on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis Dobbiaco Nuovas.
Oskar Mildebrath
Oskar Mildebrath oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige.
Cimpēni
Cimpēni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Küla asub valla keskosas.
Cimpēni linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu kümme elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Pinderes
Pinderes on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vaive vallas.
Pinderes asub valla kirdeosas. Küla jääb Gauja rahvusparki. Küla teenindava bussiliini Pinderese peatus jääb Priekuļi valda.
2007. aastal oli külas 30 elanikku.
Melnupe raudteepeatus
Melnupe raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Stradi vallas.
Peatus avati aastal 1933. See suleti raudtee sulgemisel aastal 2001.
pisi|tühi|Endine jaamahoone
Nursi vald
pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Nursi vald (ka Vana-Nursi vald; saksa keeles Alt-Nursie) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Nursi vallamaja asus Vastse-Nursi külas.
Uueveski tee
pisi|[[Viljandi Kesklinna Kooli hoone Uueveski tee 1]] thumb|300px|Uueveski tee ja [[Uus tänav (Viljandi)|Uue tänava ristmik]] Uueveski tee on tänav Viljandis Uueveski ja Peetrimõisa linnaosas.
Nursi vald
Vald eksisteeris 1866 –1939.
Uueveski tee
Tänav sai nime 13. novembril 1922.
Nursi vald
1939. aasta vallareformiga jagati vald ja moodustati Kasaritsa ning Nursi valla aladest Kasaritsa vald ja Rõuge, Viitina, Krabi, Nursi ning Haanja valla aladest Rõuge vald.
Uueveski tee
Tänaval asuvad Viljandi Kesklinna kool ja Uueveski vesiveski.
Tänav ületab Uueveski oja.
Jüri Rästas
Jüri Rästas (15. detsember 1934 – 17. august 2010) oli eesti meremees, riigiametnik ja kirjanik.
Ta sündis Kiltsis paljulapselises politseiniku perekonnas.
14. juunil 1941 perekond küüditati, 13. juulil jõuti Novosibirski oblasti Kolpaševski rajooni Kolomenskije Grivõ külla. 1944. aastal hakkas seal õppima esimeses klassis, 1954 astus Tomski metsatehnika kooli ja töötas laadijana. 1955. aastal sai metsatööde mehaaniku kutse ning asus tööle metsatööde traktoristide brigadirina.
1958. aastal tuli tagasi Eestisse ning astus Tallinna Merekooli laevajuhtimise osakonda.
Staunton
Staunton on linn Ameerika Ühendriikides Virginia osariigis.
Jüri Rästas
1961 lõpetas merekooli ja hakkas madrusena tööle tüürimehele vajaliku praktika kogumiseks.
Staunton
Stauntonis sündis Woodrow Wilson, Ameerika Ühendriikide 28. president.
Pavoonia
Pavoonia (Pavonia) on taimede perekond kassinaeriliste sugukonnas.
Letcheri maakond
Letcheri maakond (Letcher County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Whitesburg.
Jüri Rästas
1964 sai kaugsõidu tüürimehe töödiplomi.
Letcheri maakond
Ajalugu
Maakond moodustati 1842. aastal.
Jüri Rästas
1965 astus Leningradi Makarovi nimelise kõrgema merekooli kaugõppesse laevajuhtimise erialal.
1970. aastal sai üleviimise Odessa Merelaevastiku Instituuti.
Letcheri maakond
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Jüri Rästas
Töötas Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondise Ookean osakonnajuhatajana.
1987–1998 oli vabariigi tööhõiveameti juhataja.
1998. aastast oli ta Eesti Merehariduskeskuse õppejõud.
Pirita Olümpiapurjespordikeskuse ehitamise ajal osales ehituse juhtimise komitees, sai selle eest olümpiamängude aumedali.
Jüri Rästas on kirjutanud vene keeles arvukalt üksikasjalikke memuaare, elust Siberis, tööst Eesti merenduse ja kalalaevastiku ettevõtetes ning õpingutest meretööga seoses.
Mahukas valik Rästase kogutud tekste on kättesaadav "Ookeani" veteranide veebiportaalis
Anita Wagner
Anita Wagner (sündinud 22. detsembril 1960) on Austria laulja.
1984. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Austriat lauluga "Einfach weg".
Merkur Arena
Merkur Arena on jalgpallistaadion, mis asub Grazis Austrias.
Kuuse-varjusamblik
Kuuse-varjusamblik  (Chaenotheca subroscida) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Libor Šulák
Libor Šulák (sündinud 4. märtsil 1994 Pelhřimovis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Örebro HK.
Hooajal 2013–14	debüteeris ta Tšehhi kõrgliiga klubis Chomutovi Piráti.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Austria kõrgliiga klubis Znojmo Orli.
2017. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliiga klubiga Lahti Pelicans. 2017. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Detroit Red Wings, kuid jäi hooajaks 2017–18 laenule Pelicansi. NHL-is debüteeris Šulák hooaja 2018–19 esimeses mängus. Pärast seda pääses ta NHL-is väljakule veel viies mängus, kuid ei kogunud neis ühtegi resultatiivsuspunkti ning mängis hooaja lõpuni American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins.
2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Tšerepovetsi Severstal. 2019. aasta novembris liitus ta Soome kõrgliiga klubiga Kookooga. 2020. aasta juulis siirdus ta klubisse Oulun Kärpät. 2021. aasta augustis naasis ta KHL-i, liitudes.
Dorinne
Dorinne on prantsuskeelne küla Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Yvoiri vallas.
Libor Šulák
2022. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Örebroga.
Dorinne
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Dorinne omaette vald.
Libor Šulák
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Šulák osalenud 2022. aasta taliolümpiamängudel kolmedel maailmameistrivõistlustel (2017, 2018 ja 2021).
Kartohvel
Kartohvel on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kartohvel (Kartohwel, Kartoffel) on pandud Saarde ja Kilingi mõisavallas Saarde kihelkonnas Pärnumaal ning Koorküla mõisavallas Helme kihelkonnas ja Vana-Võidu mõisavallas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Aimla, Kaar, Kalda, Kaldoja, Kaljula ja Raid. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Ģūģeri
Ģūģeri on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vaive vallas.
Ģūģeri asub valla põhjaosas. Küla teenindava bussiliini Ģūģeri peatus jääb Priekuļi valda.
Küla asub Gauja rahvuspargis. Osaliselt jäävad asula territooriumile muinsusmälestistena riikliku kaitse all olevad Kampi-Ģūģeri muinaskalmed, hiiekivid ja asulakoht.
2007. aastal oli külas 28 elanikku.
Islandi president
Islandi president on Islandi riigipea.
Presidendi valib rahvas. Tema ametiaeg on neli aastat. Sama isik võidakse ametisse valida piiramatu arv kordi.
Ohekatu vald
Ohekatu vald (saksa keeles Odenkat) oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Ohekatu vald Kehtna vallaga.
Valla alal asus Ohekatku mõis.
Granaadiheitjate loend
Granaadiheitjate loend on loetelu granaadiheitjatest.
Sprīdīši
Sprīdīši on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Granaadiheitjate loend
Granaadiheitja võib olla kas eraldiseisev relv (nii ühe- kui mitmekordse kasutusega) või olemasoleva tulirelva alla kinnitatav lisaseade. Mõned tulirelvad on konstrueeritud tulistama pulga otsa kinnitatud granaate, mis lastakse välja kas otse tulirelva torust või siis eraldi selle alla kinnitatud lisaseadmest. Suuremaid granaadiheitjaid võib paigaldada veokitele. Granaadiheitja on kompaktne ja lihtne tankitõrje- või lähituletoetusrelv, mis sobib kõigile allüksustele esmaseks tankitõrjevahendiks.
pisi|Granaadiheitja [[RPG-7]] pisi|[[AK-74 külge kinnitatud 6G15 GP-25 Kostjor granaadiheitja]] pisi|Automaatgranaadiheitja [[Mk 19]]
Sprīdīši
Küla asub valla idaosas Valmiera piiril maantee A3 ääres.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 39 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Anton Schulzenberg
Anton Schulzenberg (25. juuli 1867 Kavastu vald – 5. oktoober 1942 Tartu) oli eesti arst.
Ta õppis aastatel 1887–1895 Tartu Ülikoolis arstiteadust. Sügisel 1887 astus ta ka Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Aastatel 1896–1899 töötas arstina Valdais Novgorodi kubermangus. Aastast 1900 oli eraarst Tartus, 1901–1909 töötas ka ülikooli polikliinikus, 1915–1918 oli sisehaiguste kliiniku assistent. 1919–1920 arstiteaduskonna ajutine dekaan, 1920–1929 sisehaiguste polikliiniku assistent.
1937. aastal valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks.
Jaunjelgava kreis
Kreis kuulus Selburgi Oberhauptmannschaft (hiljem 1864. aastast Dünaburgi kreis) (Die Oberhauptmannschaft Selburger või Die Selburgsche (Dünaburgsche) Kreis; Зельбургский обер-гауптманствo) koos Ilūkste kreisiga (Kreis Illuxt).
Läti iseseisvumisel nimetati kreis 1920. aastal Jēkabpilsi maakonnaks (läti Jēkabpils apriņķis).
Nõmme vald
Valla alal asus Nõmme mõis.
Jaunjelgava kreis
Territoorium
Kreisis oli 2 linna: kreisilinn Jēkabpils (Kreisstadt Jakobstadt) ja Jaunjelgava (Friedrichsstadt).
Jaunjelgava kreis keskuseks oli Jaunjelgava (saksa keeles Friedrichstadt), kreisi kuulusid veel 2 kihelkonda (politischen kirschspiel):
Sakura (Chiba)
Sakura on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Linn asub 40 kilomeetri kaugusel Tōkyō kesklinnast ja 15 kilomeetri kaugusel Narita lennujaamast. 2022. aasta seisuga elas linnas 171 747 elanikku.
Loodus
Sakura asub Chiba prefektuuri põhjaosas Shimōsa lavamaal. Linna põhjaküljel asub Inba järv, millesse suubub neli jõge. Linnas on rohkelt rohealasid, matkaalasid ja parke.
Transport
Sakura linna läbib kaks raudteeliini:
Linnas asub ka Yamaman Yūkarigaoka monorelsstee ringliin. pisi|Sakura linna monorelsstee mootorvagun
Timna Brauer
Timna Brauer (heebrea keeles תימנה בראואר; sündinud 1. mail 1961 Viinis) on Austria ja Iisraeli laulja ja laulukirjutaja.
Sakura (Chiba)
Sümbolid
Sakura linna embleemil on kujutatud hobuserauakujuliste lehtedega Jaapani kirsipuu (sakura) õit. Hobuserauakujulised lehed sümboliseerivad Sakura linna elanike kindlameelsust panustada oma linna jätkuvasse kasvu. Linna tunnuspuu on kirsipuu (sakura) ja tunnuslill on Jaapani iiris.
Vaatamisväärsused
pisi|Sakura linnas asuv tuulik De Liefde
Sakura linnas on säilinud Edo-aegset arhitektuuri, mis on võetud muinsuskaitse alla. Linnas asuvad Jaapani ajaloomuuseum ja Sakura linna kunstimuuseum.
1994. aasta sügisel avati linna 40. aastapäeva tähistamiseks tuulik De Liefde. Välimuselt on tuulik identne Hollandi tuulikutega, kuna selle projekteeris ja ehitas Hollandi firma. Tuulik on nimetatud esimese Jaapanisse jõudnud Hollandi laeva järgi ning sümboliseerib Jaapani ja Hollandi sõprussidemeid.
Tuulemäe raudteepeatus
pisi|Tuulemäe raudteepeatus enne [[Teine maailmasõda|Teist maailmasõda]] Tuulemäe raudteepeatus oli raudteepeatus Valgamaal tänapäeva Valga valla aladel, sulgemise ajal Tõlliste valla Tuulemäe ja Karula valla Valtina ja Korijärve küla piiril, ooteplatvorm jäi Korijärve külla. Peatuse avamise ajal jäi see Sangaste valda.
Läbi Tuulemäe kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest.
Tuulemäe peatus rajati 1928. aastal.
Reisirongid sõitsid läbi Tuulemäe liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Tuulemäe raudteepeatuses asus üks madal ooteplatvorm ja -paviljon.
Tammejuur
Perekonnanime Tammejuur on pandud Lihula mõisavallas Lihula kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel määrati Tammejuur uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Treithal (1936. aastal Vihterpalu vallas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tammejuur Eestis 7 mehel ja 11 naisel.
Prääma tee
Prääma tee on tänav Paides.
Tänav saab alguse Pärnu tänavalt ja suundub alguses loodesse ning siis põhja. Tänav ristub Laia, Hämariku, Tähe, Ringtee ja Präämavälja tänavaga.
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Kehakultuuri- ja Spordikomitee
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Kehakultuuri- ja Spordikomitee oli 24. detsembril 1940 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega asutatud kehakultuuri ja spordi alal tööd kontrolliv ja juhtiv organ Eesti Nõukogude Sotsialistlikus Vabariigis.
Kehakultuuri- ja Spordikomitee ülesanded
Kehakultuuri- ja Spordikomitee põhimääruse p 2 kohaselt olid komitee ülesanded:
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Kehakultuuri- ja Spordikomitee:
Organisatsioon
Kehakultuuri- ja Spordikomitee struktuuri kuulusid:
Spordiühingud Eesti NSV-s
Spordiühingud moodustasid Eesti NSV-s ühtse integreeritud süsteemi koos keskse finantseerimisega ja üheks finantseerijaks olid ametiühingud. Finantseerimine põhines suuresti riigi rahastusel, mis jõudis spordiühingute kesknõukogudele ka Ametiühingute Kesknõukogu või ametkondlike ministeeriumite vahendusel. Algselt oli oma spordiühing iga tootmisharu töötajaid ühendaval ametiühingul, hiljem ühendati spordiühingud ja domineerima jäi kaks ametiühingute spordiorganisatsiooni.
Eesti linnades ühendas töötajate enamikku spordiühing "Kalev", maapiirkondades elanud spordihuviline noorsugu ühines spordiühingusse "Jõud". Üliõpilassport kuulus "Kalevi" alla ja koolinoorsoo sportliku tegevuse korraldamiseks oli Eesti NSV Haridusministeeriumi juures spordiühing "Noorus", tavakoolidest eraldus oskustöölisi ettevalmistav koolitus. Kutsekoolides õppivatele noortele oli spordiühing "Tööjõureservid". Ametkondliku alluvuse järgi eksisteerisid veel sõjaväe spordiklubid ning spordiühingud "Lokomotiiv" raudtee-töötajatele ja "Dünamo" Eesti NSV Siseministeeriumi või Eesti NSV Riiklik Julgeoleku Ministeeriumi asutuste töötajatele.
Noortespordi organisatsiooni põhialuseks olid Eesti NSV Haridusministeeriumi ja spordiühingute kesknõukogu poolt organiseeritud spordikoolid, mis töötasid peaaegu kõigis Eesti linnades. 1985. aastal oli Eestis kokku 61 spordikooli ja lisaks koondada sportlasi sportliku kallakuga spordiklassidesse, 1988. aastal oli Eestis 66 spordiklassi 1650 õpilasega.
Sporditreenerite haridust sai Tartu Riiklikust Ülikoolist, mille koosseisus kehakultuuriteaduskond, mis alates 1973. aastast spetsialiseerus treenerite ettevalmistusele ning 1980ndail aastatel lisandus kehakultuurimetoodikute koolitus. Spordiarstide ettevalmistus toimus TRÜ Arsti- ja kehakultuuriteaduskonna ühistööna. Kehalise kasvatuse õpetajaid koolitati Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse teaduskonnnas.
Viktor Balabin
Viktor Balabin (Виктор Петрович Балабин, 1811 – 4. november 1864) oli Vene diplomaat ja suursaadik. Aastatel 1860–1864 oli ta Venemaa suursaadik Austrias.
Ko-Ko-Ko
Ko-Ko-Ko (lühend fraasist Kolme Koopa Kohvik) oli kohvik Tartus Küütri tänaval.
Teave kohviku algusaastate kohta on vastuoluline. Hillar Palametsa järgi oli kohviku idee autor kunstnik Nigul Espe, kes tegi ühtlasi selle sisekujunduse. Kohvik avati Palametsa väitel 1934. aasta märtsis. Mõne aasta pärast olevat Espe kohvikupidamisest loobunud. Teistel andmetel olevat kohviku asutanud 1933.–1934. aastal Udo Silvere.
Kohvik lõpetas tegevuse 25. detsembril 1940. Sõja järel olid selle ruumid kasutusel kohvik-sööklana, hiljem tegutses seal tudengite seas populaarne õllerestoran Humal.
Alates 2012. aastast tegutseb omaaegse kohviku ruumides restoran Polpo.
Leo V (keiser)
Leo V Armeenlane või kreekapäraselt Leon V (kreeka keeles: Λέων ὁ ἐξ Ἀρμενίας (Leōn ho ex Armenias); umbes 775 – 25. detsember 820) oli Bütsantsi keiser aastatel 813–820. Ta oli tuntud sõjaväepealik ning õukondlaste toetusega sundis ta keiser Michael I troonist loobuma. Ta lõpetas pikalt kestnud sõja Bulgaariaga ning alustas ikonoklasmi teist perioodi Bütsantsis. 820. aastal mõrvas ta tema üks usaldusväärsemaid kindrale – Michael, kes asus seejärel ise troonile.
Võimuletõus
vasakul|pisi|Leo V keisriks kuulutamine Keiser Michael I oli ostnud oma populaarsuse raha eest, kuid see ei kestnud kaua. Kui Bütsants 813. aasta 22. juunil hävitavalt bulgaarlastelt lüüa sai, kaotas Michael I õukondlaste toetuse. Nende etteotsa astus tuntud sõjaväepealik Leo, kelle nõudmisel Michael I troonist loobus ning ta lasi end mungaks pühitseda. Tema poeg Konstantinos ja vend aga sandistati.
Pärast Michaeli tagandamist kuulutatigi Leo keisriks. Ta krooniti 813. aasta 11. juulil.
Valitsemine
Leo kroonimisest jõudis mööduda vaid kuus päeva, kui bulgaarlaste vägi võttis pealinna piiramisrõngasse. Pilt, mis ümberpiiratud bütsantslastele müüridelt avanes, täitis nende kristlasesüdamed hirmu ja õudusega. Nad nägid barbarite jubedusttekitavaid müsteeriume, loomade ja inimeste ohverdamist paganlikele jumalatele. Nii võib ka ette kujutada, milline saatus oleks tabanud Konstantinoopoli vallutamisel linna elanikke. Kuid vaatamata müürilõhkumismasinate saladuse reetmisele jäi bulgaarlaste käsutuses olev piiramistehnika ikkagi liiga algeliseks ning piirajad ei suutnud edu saavutada. Ning kui Leo tegi Krumile ettepaneku kohtuda ja alustada läbirääkimisi, siis khaan nõustus. Tegelikult olid Leol hoopis teised kavatsused. Kui bulgaarlaste delegatsioon lähenes ettemääratud kohale, ründas neid varitsuspaigast ootamatult bütsantslaste väesalk. Krum sai haavata, kuid suutis põgeneda. Kättemaksuks aga viis ta oma väed Adrianoopoli peale, vallutas linna ning põletas selle maatasa. Bütsantslaste õnneks suri Krum üsna pea pärast neid sündmusi. Tema järeltulijaga aga õnnestus Leol sõlmida kolmekümneks aastaks rahu, millega määrati kindlaks riikidevaheline piir. Samal ajal viisid sisevastuolud araablaste mail ka rahuni keisririigi teisel olulisel piiril. Seega kujunes üle pika aja Bütsantsi priidel rahu ning keisririigi välispoliitiline olukord normaliseerus.
Ikonoklasm
Leoni on üldiselt peetud küllaltki andekaks ja ettevõtlikuks valitsejaks, kuigi üks asjaolu muutis tema olukorra üsnagi pikantseks. Nimelt oli Leo südames pühapiltide vastane. Kuid esialgu ta oma vaadetest avalikult ei rääkinud. Alles pärast seda, kui ta oli kindlustanud oma võimu, otsustas keiser tegutseda. Väidetavalt olevat ta seejuures öelnud: "Näete ju, kõik valitsejad, kes tunnistasid pühapilte ja neid kummardasid, surid kas pagenduses või sõjakäikudel. Ainult need valitsejad, kes ei kummardanud pilte, surid loomulikku surma troonil ja maeti auavaldustega Pühade Apostlite kirikusse." Ning keiser lisas: "Ma tahan nende järgi käia ja hävitada pildid, et pärast minu enda ja ka minu poja pikka elu kestaks meie valitsemine kuni neljanda-viienda põlveni." Mis aga puudutab vahepealset pühapiltide kummardamist, siis Leo sõnade järgi sai see võimalikuks vaid tänu sellele, et valitsemine läks mehe kätest naise kätesse ehk teisisõnu tänu "naiselikule lihtsameelsusele". Nende sõnadega vihjas keiser Irene valitsemisajale. Oma arusaamadest lähtudes andiski keiser 814. aastal ülesande tol ajal veel vähetuntud kirikutegelasele Johannes Grammaticusele veel kord uurida kiriklikust seisukohast ikoonidesse suhtumise küsimust ja koostada vastav märgukiri. Kui patriarh sai keisri korraldusest teada, aimas ta halba ja püüdis igati Johannese tegevusse sekkuda, kuid viimane andis tema arupärimisele vaid ebamääraseid vastuseid. Nii olevat ta väitnud, et keisrit huvitavat vaid üks tühine detail, mis ei oma mingit suuremat tähtsust. Kuid õhus oli juba tunda skandaali hõngu ning pühapiltide pooldajad hakkasid keisrit otseselt süüdistama. Leidus isegi ähvardajaid; nii näiteks olevat üks munk öelnud: "Jumal pani ühed apostliteks, teised prohvetiteks, kolmandad õpetajateks, kuid kuskil ei mainita valitsejaid!" Seega polevat ka kiriku juhtimine üldsegi valitseja asi. Keiser omalt poolt olevat mungale vastanud: "Sa väärid oma sõnade eest hukkamist, kuid selle au osaliseks sa veel ei saa." Sellises pingelises õhkkonnas tuligi keisri käsul 815. aasta märtsis Konstantinoopolis kokku kirikukogu. Keisrinna Irene valitsusajast, mil taastati pühapiltide kummardamine, oli selleks ajaks möödunud juba veerand sajandit. Vaatamata sellele oli veel rohkesti neid, eriti riigi idapiirkondades ja sõjaväes, kes pooldasid pildikummardamise keelustamist. Seega polnud keiser oma südamesoovis kaugeltki üksi.
Kirikukogu alguseks oli Leo jõudnud juba oma tahte valdavale osale kokkutulnutest peale suruda – seda enam, et välja oli vahetatud ka patriarh, ja uus kirikupea oli pühapiltide vastane. Nii mõistiski kirikukogu pühapiltide kummardamise teist korda hukka. Millest 815. aasta kirikukogul täpselt räägiti, pole teada, sest pärast selle otsuste hilisemat hukkamõistu ja äramuutmist kirikukogu materjalid hävitati.
Surm
Niipea kui Leo sai kirikukogult soovitud tulemuse, alustas ta kohe võitlust pühapiltide austajatega, ja tegi seda üsna julmade vahenditega. Ilmselt siis saigi ta oma vastastelt veel ühe hüüdnime - Madu – ning tema valitsemisaega hakati võrdlema "külma talve" ja "tiheda uduga". Samas pole säilinud mingeid märke, et Leo reform oleks tekitanud rahva seas suuremat pahameelt. Vähemalt mingeid tõsisemaid rahutusi nimetatud pööre enesega kaasa ei toonud. Ometi ei tähendanud väline rahulikkus loomulikult seda, et keisril poleks olnud vaenlasi ja õukonnas intriige. Ning Leo vaenlastest kujunes üheks aktiivsemaks tema kunagine võitluskaaslane Michael. Michael oli 820. aasta talvel öelnud keisri kohta paar ettevaatamatut lauset, mis kanti kohemaid Leole ette. keiser, kes oli juba varem oma endist sõpra kahtlustanud, leidis nendes mõtteavaldustes piisavalt põhjust, et anda käsk Michael vangistada ja mõista tulesurma. Hukkamine oli määratud detsembri lõpupäevadele, kuid keisrinnal õnnestus veenda oma meest, et surmanuhtluse elluviimine vahetult jõulude eel on patt ning ta peab selle toimingu edasi lükkama. Leo jäi sellega nõusse, ent viivitus saigi talle saatuslikuks. Erinevalt keisrinnast ja keisrist polnud Kristuse sünnipäev keisri vastastele kaugeltki nii püha ja jumalateenistuse ajal tungisid lauljateks maskeerunud mõrvarid keisrile kallale. Väidetavalt suutis Leo küll mõnda aega ründajaile vastu hakata, kuid vastaste jõud olid ülekaalukad ning keiser tapeti. Seega osutus Leo ennustus, et pühapiltide vastased valitsevad pikalt ja surevad rahulikult, vääraks. Keisri poegi aga tabas sama saatus, mille ta oli ise troonile asudes määranud oma eelkäija lastele – nad sandistati.
Tehes kokkuvõtet Leo V valitsemisajast, tunnistas isegi tagandatud patriarh, üks tema peamistest vastastest, et roomlaste riik kaotas suure valitseja.