cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ohteline mänd
Kirjeldus
pisi|vasakul|Vaiguga kaetud okkad Ohteline mänd on väga pikaealine ja aeglasekasvuline. Kõige vanemad ohtelised männid kasvavad oma leviku kõrguspiiril, kus karmid mullastiku- ja ilmastikutingimused ei lase seenhaigustel laialdaselt levida. USA Colorado osariigist on leitud tosin männiisendit, mille vanus on üle 1600 aasta. Vanim puu on peaaegu 2500-aastane.
Võra on ümarjas, lameda või ebakorrapärase kujuga. Tüvi on koonilise kujuga, kõverdunud või väändunud. Puukoor on punakaspruun ja rõmeline.
Juurestik on maapinnalähedane ja hästi laiali hargnenud õhukese kasvupinnase tõttu.
Jaunpilsi kihelkond
Jaunpilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Jürgensburg, Neuenburg) oli haldusüksus Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Riia kreisis Liivimaa kubermangus ja Tukumsi kreisis Kuramaa kubermangus Lätimaal.
Ohteline mänd
Kirjeldus
Pungad on munaja kujuga, tuhmilt punakaspruunid, umbes 1 cm pikkused, vaigused. Noored võrsed on kahvatult punakaspruunid, vananedes muutuvad halliks.
Jaunpilsi kihelkond
Jaunpilsi kihelkonna mõisad
Aja jooksul kihelkonna (Kirchspiel Neuenburg) alad suurenesid ja 20. sajandiks olid Kuramaa kubermangu Tukumsi kreisi kihelkonnas:
Ohteline mänd
Kirjeldus
Isasõisikud on sinakad kuni punakad, ellipsoidsed, umbes 10 mm pikkused. Käbid on sümmeetrilised, 6–11 cm pikkused, noorelt purpurjad, valminult pruunid. Seemned on munajad, 5–6 mm pikkused, hallikaspruunid, 10–13 mm pikkuse tiivakesega.
Levikuala ja ökoloogia
pisi|vasakul|Ohtelised männid USA Arizona osariigis Ohteline mänd kasvab USA Colorado, New Mexico ja Arizona osariigis, Kaljumäestiku lõunaosas, 2300–3650 m kõrgusel üle merepinna.
Kliima
Ohtelise männi areaali kliima on jahe ja kontinentaalne. Aasta keskmine õhutemperatuur on 1,5 °C. Kasvuperioodi pikkus on väiksem kui 110 päeva. Aasta keskmine sademete hulk on vahemikus 860–1100 mm, millest enamus esineb juulis-augustis ning minimaalselt detsembris-jaanuaris. Sademete hulk sõltub suvistest mussoonidest, mis toovad regulaarselt pärastlõunast äikesevihma. Mussoonide poolt toodud suviseid sademeid esineb kõige rohkem New Mexicos ja kõige vähem Colorados. El Niño põhjustab talvel tugevaid lumesadusid, La Niña tekitab aga põuda.
Kasvupinnas
Ohtelise männi levikuala mullad on üldjuhul happelised, toitainetevaesed ja külmad (keskmine temperatuur on umbes 1 °C). Mulla horisontide kogupaksus on sageli vaid 5–10 cm. Lähtekivimiks on enamasti graniit, kuid esineb ka vulkaanilisi kivimeid, vähem kiltasid ja gneissi. Muldade keskmine pH on 5,1 kuni 7,7.
Kaasliigid
Ohteline mänd kasvab oma levikualal peamiselt koos järgmiste puuliikidega: Engelmanni kuusk (Picea engelmannii), kaljumänd (Pinus flexilis), korginulg (Abies lasiocarpa var. arizonica), ameerika haab (Populus tremuloides), sinihall ebatsuuga (Pseudotsuga menziesii var. glauca), mäginulg (Abies lasicorpa var. lasiocarpa) ja harilik kadakas (Juniperus communis).
Kasvukohad
pisi|Engelmanni kuusk kasvab tihti koos ohtelise männiga Ohtelise männi kasvukohtadeks on enamasti kuivad ja järsud mäenõlvad, mille kalded jäävad vahemikku 20–35° ning on valdavalt lõuna ja läänesuunalised. Teda esineb ka teistel nõlvadel, kui seal esinevad heade dreneerivate omadustega mullad. Kalju- ja ohtelise männi segametsades võib kaljumänd domineerida kivisematel ja kuivematel seljandikel. Kasvukohti võivad mõjutada mitmed tegurid. Näiteks kliima soojenemisel asustab ohteline mänd ka kõrgemaid mäenõlvu ning metsatulekahjud võivad soodustada tema levikut paljakspõlenud aladele. Ohteline mänd ei talu üldse varju ning seetõttu viljakandva puu all seemikud ei kasva. Kuiv pinnas ja kariloomade kasutamine võivad soodustada ohtelise männi levikud Engelmanni kuuse ees.
Ohtelise männi kasvukõrgus osariikide kaupa:
Kasutamine
Ohtelise männi puitu majandusliku tulu saamiseks ei kasutata. Ameerika punaorav (Tamiasciurus hudsonicus) ja hallmänsak (Nucifraga columbiana) on põhilised seemnetest toitujad, aidates kaasa ka puude paljunemisele.
Haigused ja kahjurid
Ohtelist mändi võivad kahjustada järgmised parasiidid ja haigused:
Enn Kareda
Enn Kareda (25. september 1939 – 7. august 2016) oli eesti insener ja tehnikateadlane.
Nõmme Tee Seltsi asutajaliige ja esimene esimees.
Nõmme halduskogu aseesimees (2002).
Ta oli vastu Tallinna Linnavalitsuse ja sealhulgas Nõmme Linnaosa Valitsuse Nõmme looduse suhtes väga vaenulikule plaanile ehitada Mustamäe männimetsaga kaetud kaldapealsele endise kitsarööpmelise raudtee (praeguse Kitsarööpa tee) kohale Nõmme Keskusest mööda viiv nn ümbersõidutee. Tee ehitamine liivikule ja intensiivne liiklus sellel oleksid metsa hävitanud, kuid poleks parandanud liikluse olukorda Nõmme keskuses ja Hiiul.
Koos mõttekaaslastega 1999. aastal asutatud Nõmme Tee Seltsist oli tema eesmärk säästa seda metsa ja peatada tee ehitamise plaan. Kasutades ära kohaliku omavalitsuse seadusega antud võimalust, mis andis 1% elanikkonnast (antud juhul Tallinna elanikkonnast) õiguse peatada kohaliku omavalitsuse algatus, kogusid NTS liikmed umbkaudu 4000 kodaniku allkirjad, et tee ehitamise plaan nurjata.
Ta oli üks nendest, kes tegi ettepaneku sedalaadi plaanide peatamiseks algatada Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala moodustamine. See oli pikk protsess, mis lõppes võiduga.
Aktsiate esmane avalik pakkumine
Aktsiate esmane avalik pakkumine (inglise keeles Initial Public Offering, lühendatult IPO) ehk aktsiate avalik esmaemissioon on ettevõtte aktsiate esmakordne avalik müük. IPO korraldab tavaliselt investeerimispank, mis koostab emissiooniprospekti ja registreerib selle nõuetekohases asutuses (Eestis finantsinspektsioonis). Avaliku esmaemissiooni eesmärgiks võib olla täiendava kapitali kaasamine ettevõtte eesmärkide täitmiseks ehk ettevõtte omakapitali suurendamine. Ent emissiooni käigus võidakse avalikult pakkuda ka suletud omanikeringile kuuluvaid olemasolevaid aktsiaid ning omakapitali üldse mitte suurendada. Sellise IPO ajendiks võib olla varasema investori soov kasum välja võtta.
Enn Kareda
Ta oli SEI projekti "Energiamajanduse Riikliku Arengukava aastani 2020 keskkonnamõju strateegiline hindamine" töörühma liige, energiamajanduse väliskulude ekspert (2007–2009).
Enn Kareda suri 7. augustil 2016 ja ta maeti 12. augustil 2016 Rahumäe kalmistule.
Tjuštja
pisi|"Kuningas Tjuštja". Andrei Aljoškini joonistus
Tjuštja (ersa keeles Тюштя, mokša keeles Тюштень Tjušten) on mordvalaste müütiline rahvuskangelane, kes esineb eelkõige Volga idakalda mokšade ja ersade vägilaslauludes.
Tjuštja on kunagise vabadusvõitluse sümbol vene vallutajate vastu. Ta on oluline tegelane mordvalaste eeposes "Mastorava", kus ta valiti rahva poolt valitsema mokšade üle. Tjuštja olevat ühendanud kõik mokša, ersa ja meštšera hõimud üheks liiduks või riigiks, tema valitsemise ajal olevat Mordvamaa ulatunud Dneprist Volgani ja Oka jõest Musta mereni. Ta vägitegudest räägib eepose kolmas osa "Kuningas Tjuštja ajastu".
Mordva põlisusundis on ta tuntud kui kuujumal, kõuejumala Pur'ginepazi ja maapealse neiu Litova poeg. Selline jumalik päritolu olevat olnud mordva valitsejate seas levinud. Mõnede muistendite kohaselt oli Tjuštja vürst Pureši poeg.
Tjuštja on inspireerinud palju mordva kirjanikke, luuletajaid ja kunstnikke. Mordva folkansambel Toorama on Tjuštjast teinud ka laulu.
Paparčiai (Barstyčiai vald)
pisi|Paparčiai hobukastan Paparčiai (žemaidi Papartē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Barstyčiai vallas.
Külla jäävad osaliselt Žemaitija rahvuspark ja Paparčiai telmoloogiline kaitseala. Seal asuvad mitmed kaitsealused loodusmälestised - Balnase nimeline rändrahn, Paparčiai tamm, Paparčiai sanglepp ja Paparčiai hobukastan. Külas on Paparčiai kalmistu.
Paparčiai hobukastan on Salantai hobukastani järel ümbermõõdult teine hobukastan Leedus. Puu kõrgus on 21 meetrit, ümbermõõt aga 4,75 meetrit. Varem oli puu kahe tüvega, ent üks on murdunud. Murdmiskohal on teises tüves õõnsus.
Žemaitija rahvuspargi kaitsevööndis kasvav Paparčiai sanglepa kõrgus on 21,1 meetrit, ümbermõõt aga 4,75 meetrit.
Paparčiai tamme ümbermõõt on 4,17 meetrit. Selle kohta teab kohalik rahvas rääkida, et ühel talutüdrukul olnud kord kaks kosilast. Tüdruk ei suutnud otsustada, kumbaga abielluda. Üks poistest kutsus siis teise kohtamisele ja varitses teda selle tamme taga püssiga. Ta lasi konkurendi maha ja abiellus seejärel õnnelikult tüdrukuga.
Muinsuskaitse all on külas asuvad muinaskalmed. Kalmed ulatuvad ka linnamäele, mis on samuti muinsuskaitse all.
Kolmas muinsuskaitsealune objekt on Paparčiai või Auškalnise mägi. Tegemist on endise linnamäega, mis hiljem hüljati, ja selle asemele rajati teine külas asunud linnus. Legendide kohaselt asunud mäe tipus kord veski, mille aga raevunud Perkūnas põlema süütas. Mäe lähistel Samauskaste pere hoovis seisab lohukivi, mis pärines sellelt mäelt. Seal seisab ka ruunidega kaetud Päikesekivi, mis võis ka sellelt mäelt pärineda. Pereliikmete mälestused siiski erinevad, teise versiooni kohaselt pärineb see Barstyčiai kiriku juurest, kolmanda järgi hoopis Seda kandist veskist.
Külas asub Apaštose mägi, millel põlenud kord püha tuli. Sinna rajatud kirik, mis aga peagi maha põles.
Jean-Yves Duclos
Jean-Yves Duclos (sündinud 13. juunil 1965 Québecis) on Kanada poliitik ja majandusteadlane. Ta on Kanada Liberaalse Partei liige.
Ta õppis Alberta Ülikoolis, kus ta omandas bakalaureusekraadi majandusteaduses, millele järgnesid London School of Economics and Political Science'is majandusteaduse magistri- ja doktoriõpingud. Tema doktoritöö kandis aastal 1992 pealkirja "Progressivity, equity and the take-up of state benefits, with application to the 1985 British tax and benefit system" ("Progressiivsus, võrdsus ja riiklike hüvitiste võtmine, rakendades 1985. aasta Briti maksu- ja hüvitiste süsteemi").
Enne alamkoja liikmeks valimist juhtis ta Lavali ülikooli majandusosakonda ja oli Kanada majandusliidu presidendiks valitud. Ta valiti aastal 2014 Kanada Kuningliku Seltsi liikmeks.
Aastal 2015 valiti ta Québeci ringkonnast Kanada Liberaalse Partei nimekirjas Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons) liikmeks. Ta oli 4. novembrist 2015 kuni 20. novembrini 2019 Kanada perede, laste ja sotsiaalarengu minister. 20. novembrist 2019 kuni 26. oktoobrini 2021 oli ta Kanada rahandusnõukogu president.
26. oktoobrist 2021 on ta Kanada terviseminister.
Jaunkalsnava raudteejaam
Jaunkalsnava raudteejaam on raudteejaam Pļaviņase–Gulbene raudteel Madona piirkonna Kalsnava vallas Jaunkalsnavas.
Jaam asub Pļaviņase raudteejaamast 19 ja Riia jaamast 131 km kaugusel. Jaam on kasutusel ka kaubajaamana. Jaunkalsnavas on kaks perrooni ja neli teed, sealt hargneb ka tee kohaliku piiritusevabriku juurde.
Jaunkalsnava raudteejaam avati koos raudteega aastal 1903. Toona jäi see Kalsnava kihelkonda Jaunkalsnava mõisa maadele. Varem algasid jaamast harutee, mis viis Arona jõe ääres asuvasse liivakarjääri, ja Aiviekste äärde viiv kitsarööpmeline tee. Tänapäeval algab jaamast XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel rajatud Jaunkalsnava–Veseta raudtee, mis viib Veseta raudteejaama.
Peatuses peatuvad Riiast Madonasse sõitvad rongid (mõlemas suunas kaks korda nädalas). Lisaks peatuvad seal Gulbenesse sõitvad rongid. 2019 aastal peatusid need rongid seal 18. mail, 27. juulil ja 7. septembril.
Aastani 2015 eelnes Jaunkalsnavale Spīgana raudteepeatus. pisi|tühi|Jaunkalsnava raudteejaam
Tooma II tuulepark
Tooma II tuulepark on tuulepark Eestis, mis asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas.
Tooma II tuulepark rajati tollase haldusjaotuse järgi Lääne maakonnas Hanila vallas Esivere külas 2016. aastal. See on Tooma tuulepargi II etapp, mille koguvõimsus on 7,05 MW ning prognoositav aastatoodang on 19 GWh. Tooma II tuulepargis on püstitatud kolm 2,35 MW võimsusega Enercon-tüüpi elektrituulikut, mis kuuluvad OÜ-le Nelja Energia.
Elektrituulikute tootja on Saksa ettevõte Enercon GmbH. 956 tonni kaaluva tuuliku masti kõrgus on 98 meetrit, rootori läbimõõt 92 meetrit ning kavandatud eluiga 20 aastat.
Tooma tuulepargi esimese etapi koguinvesteering on 11,5 miljonit eurot ja selle jaoks on loodud spetsiaalne projektiettevõte Hanila Tuulepargid OÜ.
Tooma II tuulepargi aastatoodang
HyperTransport
HyperTransport (HT) on paketipõhine, suure ribalaiusega, madala latentsusajaga skaleeritav tehnoloogia, mida kasutatakse protsessorite omavahel ühendamiseks. See toodi turule 2. aprillil 2001. HyperTransport on avatud standardiga ja selle arendamisega tegeleb HyperTransport Consortium. Tänapäeval kasutatakse HyperTransporti arvutites, serverites ja muudes suure jõudlusega võrgu- ja kommunikatsiooniseadmetes. See on palju kiirem kui varasemad tehnoloogiad ja ühildub enamiku mikroprotsessoritega.
HyperTransport Consortium
pisi|ASUS F1A75-M PRO emaplaat, mis kasutab HyperTransporti HyperTranspordi tehnoloogia kallal alustas AMD tööd juba aastal 1997. Aastal 2001 lõid AMD ja veel mitu nimekat tehnoloogiafirmat HyperTransport Consortiumi, mis tegeleks HyperTranspordi edendamisega. Peale AMD kuulusid asutajaliikmete hulka ka sellised firmad nagu Apple, Cisco, Nvidia ja Sun Microsystems. Praegu kuulub sinna juba üle 50 maineka tehnoloogiafirma.
HyperTranspordi eelised
HyperTranspordil on vanade siinitehnoloogiate ees mitu eelist.
Tööpõhimõte
Praegustel AMD protsessoritel on kaks siini, üks loob ühenduse protsessori ja mälu vahel, seda kutsutakse mälusiiniks. Teine on HyperTransport, mis loob protsessori ja emaplaadi kiibistiku kaudu ühendatud komponentidega kiire otseühenduse. HyperTransport on sisend-väljundsiin, mis tähendab, et on olemas eraldi sisend- ja väljundandmerajad, mis lubavad protsessoril samal ajal andmeid nii saata kui ka vastu võtta. Samuti on HyperTranspordil topeltkiirusega ühendus ehk DDR (inglise keeles Double Data Rate) ja muutuv bitikiirus on vahemikus 2–32 bitti.
Paketipõhisus
HyperTransport on paketipõhine ja iga pakett koosneb 32-bitiste sõnade komplektist, sõltumata siini ühenduse laiusest. Esimene sõna paketis on alati käsksõna. Kui paketis on aadress, siis käsusõna viimased 8 bitti on aheldatud järgmise 32-bitise sõnaga, et moodustada 40-bitine aadress. Allesjäävad 32-bitised sõnad paketis on sõnumi sisu.
HTX ja HTX3
pisi|Konnektorid ülevalt alla: HTX, PCI-E põikplaat, PCI-E Aastal 2005 väljastati HTX (HyperTransport eXpansion) laienduspesa, mis leidis kasutust AMD emaplaatides. HTX annab tütarkaardile otseühenduse HyperTranspordi siiniga ja protsessoriga. HTX-i maksimaalne taktsagedus on 800 MHz. 2008. aasta augustis väljastati HTX3, mis on täielikult tagasiühilduv originaalse HTX-ga. HTX3 on ka tunduvalt kiirem, lubades maksimaalseks taktsageduseks 2,6 GHz.
Esisiini asendus
Üks HyperTranspordi loomise põhjustest oli esisiini asendamine. Moodsad arvutid muutusid esisiini jaoks liiga kiireks ja AMD hakkas otsima võimsamat lahendust. Kui esisiini andmeedastuskiiruse maksimum on 12,8 GB/s, siis HyperTranspordi puhul on see 51,2 GB/s. Esisiini võimsamaks muutmiseks tuleb suurendada siinide laiust, seda ei saa aga lõpmatuseni teha, ilma et esisiin liiga suureks ei läheks. HyperTransport võimaldab suuremat kiirust ilma füüsiliselt liiga suureks paisumata.
HyperTransport 1.x
HyperTransport 1.x toetab järgmisi taktsagedusi: 200 MHz (800 MB/s), 400 MHz (1600 MB/s), 600 MHz (2400 MB/s) ja 800 MHz (3200 MB/s). HyperTransport 1.x on kasutusel sokkel 754 ja AM2 Semproni protsessorites.
HyperTransport 2.0
HyperTransport 2.0 lisas uued taktsagedused ja seega ka uued edastuskiirused. Uued taktsagedused: 1000 MHz (4000 MB/s), 1200 MHz (4800 MB/s) ja 1400 MHz (5600 MB/s). Lisati ka uus funktsioon – PCI-Expressi vastendus, mis lubab protsessoril lihtsamalt PCI-Expressi seadmetega andmeid vahetada. HyperTransport 2.0-iga töötavad kõik AMD protsessorid sokliga 939 (välja arvatud Semproni protsessorid, mis kasutavad HT 1.0).
HyperTransport 3.0
HyperTransport 3.0 uued taktsagedused: 1800 MHz (7200 MB/s), 2000 MHz (8000 MB/s), 2400 MHz (9600 MB/s) ja 2600 MHz (10 400 MB/s). HyperTransport 3.0 leiab kasutust Phenomi, Phenom II, Athlon II ja FX protsessorites.
HyperTransport 3.1
HyperTransport 3.1 uued taktsagedused: 2800 MHz (11 200 MB/s), 3000 MHz (12 000 MB/s) ja 3200 MHz (12 800 MB/s). HyperTransport 3.1 on kasutusel AMD protsessorites suurusega 45 nm.
FLEXA
Taanis asub ettevõtte peakorter, üldjuhtimine, disaini- ja turundusosakonnad. Kõik ettevõtte tootmisüksused asuvad Eestis.
FLEXA Eestis
FLEXA on Eestis alates 1994. aastast. Flexal on Eestis kaks tootmisüksust – Kadrinas ja Viru-Nigula vallas Vastal. Eesti tootmisüksused on koondatud äriühingu FLEXA EESTI AKTSIASELTS alla. Seisuga 31. detsember 2022 töötas Eesti üksustes kokku 148 töötajat. Ka paremal olevas infokastis olev käive kajastab vaid Eesti üksuse käivet.
Viru-Nigula tehases on laohooned ja tootmishooned mööblitööstuse komponentide ja liimpuitkilbi ning mööbli tootmiseks ja pakendamiseks. Viru-Nigula tehas toodab valdavalt voodeid. Kadrinas paiknev tehas toodab kappe, kummuteid, riiuleid ja muid mööbliesemeid. Flexa Eesti toodab männipuidust ja puitkiudplaadist lastemööblit ning allhanke korras muud puidust mööblit.
Jõgeva reoveepuhasti
Jõgeva reoveepuhasti kuulub osaühingule Jõgeva Veevärk. See on Eesti esimene annuspuhasti ehk reoveepuhasti, kus reovett puhastatakse konkreetse annuse kaupa. .
Osaühing Jõgeva Veevärk osutab vee- ja kanalisatsiooniteenust Jõgeva linnas ja osaliselt Jõgeva aleviku haldusterritooriumil.
Ajalugu
Enne Jõgeva reoveepuhasti rajamist puhastas linna vett paari kilomeetri kaugusel asuv Painküla tärklisetehas. Kui Painküla tärklisetehase puhasti oma hindu poole võrra kõrgemaks tõstis, loobus Jõgeva linn sellest variandist. Linna reovett hakati suunama otse Pedja jõkke. Reovee jõkke juhimisest sai maakonna suurim keskkonnaprobleem. Jõgeva linnavalitsus võttis 1990. aastatel vastu otsuse, et maakonna keskusel peab siiski olema reoveepuhasti ning ehitustööd algasid aastal 1997, lõplikult valmis jaam aastal 1999 ja tööd alustas 2000. aastal. Jõgeva linnal kulus puhastusjaama ehitusele kuus miljonit krooni, ülejäänud raha andsid peaaegu võrdsete osadena abiprogramm Phare, Keskkonnainvesteeringute Keskus ja Keskkonnaministeerium. Jõgeva Veevärk kuulub ka Eesti Vee-ettevõtete Liitu.
Reoveepuhasti tehnoloogilise lahenduse kirjeldus
Jõgeva reoveepuhastisse tuleb vesi kahest eraldi torustikust. Jõgeva linn on jagatud põhja ja lõuna regioonideks. Reoveepuhasti alal saavad erinevatest torustikest pärit reoveed kokku suures maa-aluses mahutis. Sealt pumbatakse kolme võimsa pumbaga reovesi mehaanilise puhastuse ruumidesse, kus seda hoitakse puhastusprotsessi alguseni.
Võred
Reoveepuhastuse esimeses etapis viiakse läbi reovee mehaaniline puhastus. Kõigepealt juhitakse reovesi läbi võrede, mis korjavad kokku suuremad tahke prügi osad, näiteks kile, plast, tekstiil ja paber. Jõgeva reoveepuhastusjaamas kasutatakse selleks automaatseid võresid, mis eemaldavad kogutud prügi trepp-mehhanismi abil. Kokku kogutud prügi lastakse kukkuda plastkotti ning ladestatakse hiljem prügimäel. Prügikäitlemisega tegeleb Jõgeva veevärgis Ragn Sells AS.
Liivapüünis
Mehaanilise puhastuse teises etapis juhitakse reovesi liivapüünisesse, kus vee liikumiskiirust vähendatakse, et hakkaksid settima 0,1–1 mm suurused rasked osakesed, nagu liiv ja väikesed kivid. Jõgeval kokku kogutud liiva ei puhastata ning see läheb koos prügiga prügimäele. Jõgeva reoveepuhastis on kaks samal ajal töötavat liivapüünist, mis on 4–5 meetrit pikad ning sama sügavad. Välja on arvutatud selline vee liikumiskiirus, et vee liikumise teekonna jooksul võimalikult palju osakesi välja settiks. Settimise efektiivsemaks muutmiseks aereeritakse mahutis olevat reovett, et osakesi liikuma panna. Tegu on mehaanilise aeratsiooniga, kus kerged helbed pannakse mullidega hõljuma, aga liiv, mis on raske, vajub põhja. Sete, mis põhja vajub, kogutakse sealt pidevalt põhja kraabiga kokku ning suunatakse jäätmete hulka. Selles etapis ei kasutata keemiat, kuna bioloogiliselt kõik toimib. Hoonesse on küll ehitatud keemiliselt fosfori ärastamiseks torustik ja mahutid, aga ettevõte ei näe vajadust neid kasutada. Edasi liigub vesi gravitatsiooni abil eelsetitisse.
Eelsetiti
Mehaanilise puhastuse viimane etapp on eelsetiti, kuhu reovesi edasi liigub. Jõgeval on kaks paralleelset töötavat settebasseini. Settebasseinide sügavus on 4 meetrit. Neid kutsutakse ka ühtlustusmahutiteks, sest sinna kogutakse nii suur kogus, kui on bioloogilises puhastis üheks korraks vaja. Settebasseinidesse lisatakse koagulanti, et seal samuti settimist kiiremaks muuta. Basseinide põhjas on ka kraabid, mis koguvad põhja settinud muda kokku, et vähendada haisu. Pumpadega surutakse sinna põhja settinud muda bioloogilisse puhastusse ning vee edasijuhtimiseks on suuremad pumbad. Kuigi eelsetitis eralduvad muda ja vesi vähesel määral, suunatakse nad enne biorekatorisse jõudmist ühisesse torustikku, kus need taas liituvad.
Piret Noorhani
pisi|Piret Noorhani (2020). Foto: Kerly Ilves Piret Noorhani (sündinud 28. märtsil 1960 Tartus) on eesti kirjandusteadlane, kultuuriloolane, arhivaar ja museoloog.
Jõgeva reoveepuhasti
Bioreaktor
Teine etapp on bioloogiline puhastus. Eelsetitist pumbatakse reovesi ja põhja settinud muda biopuhastisse. Jõgeva kasutab aktiivmudapuhasti meetodit. Selle puhul juhitakse reovesi aerotanki, kus see puutub kokku aktiivmudaga. Aerotanki pumbatakse pidevalt õhku, et tagada mikroorganismide elutegevuseks vajalik hapnik. Samas hoitakse aktiivmuda pidevas liikumises, et vältida selle settimist mahuti põhja. Jõgeva reoveepuhastis on kaks vaheldumisi kasutatavat liini, aga kuna reoveekoormus on nii madal, siis on hetkel töös vaid üks. Bioloogiline puhastus koosneb 4 faasist. Esiteks anoksiline faas, mille ajal täidetakse tank eelsetitist pärit muda ja reoveega, see võtab 30 minutit. Kui tank on täis, siis käivitatakse suur mikser, mis aeglaselt keerleb. Kogu anoksiline faas kokku kestab 125 minutit. Sellele järgneb aeratsiooni faas, mille käigus segamine on peatatud, aga käib aereerimine. Hapniku kontsentratsioon tõstetakse 2,0 mg liitri kohta. Aereerimine kestab 290 minutit. Siis pannakse aereerimispumbad kinni ning toimub settimine, mis võtab aega 120 minutit, selle lõpus algab muda eraldus ning sellega samal ajal ka veest tühjendamine. Tühjendusfaas kestab 35 minutit. Kokku kulub ühe annuse puhastamiseks 9 tundi. Eri etappide kestus võib varieeruda vastavalt reovee koostisele. Kuna tegu on annuspuhastiga, siis ühe puhastustsükli jooksul reovett paaki juurde ei tule ning muda ei erastata. Puhas heitvesi suunatakse kraavi kaudu Pedja jõkke, kus toimub veel lisaks bioloogiline puhastus jõe võimetest lähtuvalt.
Piret Noorhani
Elukäik
Noorhani on teenistujate tütar. Lõpetas 1978 Tartu 5. Keskkooli ja 1984 Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal.
Jõgeva reoveepuhasti
Järelsetiti
Kui reovesi on piisavalt puhas, siis juhitase see järelsetitisse, kus heitvesi juhitakse pealt poolt ära ning muda settib põhja. Põhja settinud muda on vaja uuesti eraldada, aga mitte kõike, sest uue koguse vee puhastamiseks on muda vaja. Muda keskmine vanus on Jõgeva puhasti arvutuste põhjal 12,5 päeva.
Muda töötlus: tihendus ja tahendus
Eemaldatud biomass ehk liigmuda pumbatakse mudatihendusseadmesse, kus see algul tiheneb gravitatsiooni jõul. Jõgeval on 2 tihendusmahutit, aga kasutatakse korraga vaid ühte. Teine on reserviks ja leiab kasutust harva. Tihendamismetoodikana kasutatakse ka aeglast segamist, sest nii on protsess efektiivsem. Muda on tihendis 2 päeva, kusjuures pidevalt tuleb uut vedelat muda peale, aga kuna kogused on nii väikesed, ei sega pealevool tihenemisprotsessi. Tihendada on vaja sellepärast, et bioreaktorist tulev muda on tahendamiseks liiga vedel. Hiljem kasutatakse liigse vee eraldamiseks tsentrifuugi, selle nimetatakse muda tahendamiseks. Kuna muda on selline materjal, mis ei allu kergesti tsentrifuugile, lisatakse tihendisse minevasse mudasse polümeeri (SUPERFLOC C-492), et muuta muda helbed kleepuvamaks.
Piret Noorhani
Elukäik
1988–1990 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirant. M.Sc. (2002, TÜ), magistriväitekiri "Postmodernsed mängud: iroonia, paroodia, grotesk" (Tartu, 2002). Oli 1978–1979 Eesti Rahva Muuseumi bibliograaf ja 1984–1987 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli õpetaja. 1991–1996 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur ning 1997–2007 Eesti Kultuuriloolise Arhiivi juhataja. 2007–2009 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis projektijuhina ning Kirjandusmuuseumis teadurina. Aastast 2009 Väliseesti Muuseumi (VEMU) peaarhivaar ja programmijuht. Festivali Estonian Music Week direktor (2018-).
Piret Noorhani on mitme väljaande ("Raamatu valgusel", 2001, "Käsi kirjutab", 2003 jt) koostaja ja toimetaja, väliseesti arhiivide alase töörühma juht (2005–) ning humanitaar- ja rahvuskollektsioonide ekspertnõukogu kultuurilooliste kogude ekspert (2006–2008). Olnud stipendiaadina uurimistööl Kanada (1995–1996, 2003, 2007), Soome, Rootsi ja USA arhiivides.
Jõgeva reoveepuhasti
Heitvee suubla iseloomustus
Jõgeva linna läbib tema idaosas Pedja jõgi, mis algab Simuna allikajärvest ning suubub Emajõkke. Jõgeva reoveepuhasti suunab oma heitvee Pedja jõkke. Jõge on aeg-ajalt süvendatud ja puhastatud, välja on tõstetud põhja settinud muda. Võrreldes 1988. a juuniga oli 1994. a juulis Pedja jõe seitsmes uurimiskohas vee üld-N keskmine sisaldus vähenenud 41%, NO3-N sisaldus 46%, NO2-N sisaldus 43%, NHx4-N sisaldus 21% ja Pxtot sisaldus 19%. Kuid POx4-P keskmine sisaldus oli samal ajal 42% võrra suurenenud. Pedja jõgi on reostustundlike suublate nimekirjas (keskkonnaministri 16.11.1998.a. määrus nr 65). Reostustundlikkuse ala saab alguse Jõgeva alevikust ja ulatub kuni Jõgeva maakonna piirini. Lisaks on jõgi karpkalaliste elupaikadena kaitstavate veekogude nimekirjas (keskkonnaministri määrus nr 58, 9.10.2002.a). Kraavi suubumiskohast üleval pool oleva Pedja jõe vesikonna suuruseks on 760 km².
Piret Noorhani
Uurimisvaldkonnad
Kirjandusteooria, eesti kirjanduse ja kultuuri ajalugu, väliseesti ajalugu, poeetika, arhiivindus, andmebaasid.
Jõgeva reoveepuhasti
Õigusaktid
Jõgeva Veevärk lähtub oma töös Euroopa liidu direktiividest, mis on vastu võetud ka Eesti valitsuse poolt. Lisaks on Jõgeva linnal ka vastavad direktiivid, millele puhasti allub. Direktiivides on antud info joogivee kvaliteedi, heitvee parameetrite ning kanalisatsiooni ehituse kohta. Järgnevas loetelus on valja toodud mõned olulisemad.
Piret Noorhani
Uurimisvaldkonnad
Raamatud
Artiklid (valik)
Aleksandr
Aleksandr (vene keeles Александр) on vene mehenimi.
2017. aasta seisuga on see Eesti kõige populaarsem mehenimi. 1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Aleksandr 12 299 mehel. Aleksandr oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli 40).
Kõige populaarsem oli eesnimi Aleksandr vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 134,85 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 208,32.
Võrgukuur
pisi|Võrgukuur [[Tuudi jõgi|Tuudi jõe ääres]] Võrgukuur on Põhja-Euroopa rannakülades levinud majapidamishoone kalapüügivõrkude kuivatamiseks. Tavaliselt on võrgukuurid hästi õhutatavad ja sademete eest kaitstud, kuid küttekoldeta.
Sõtke linnus
Sõtke linnus oli ringvall-linnuse tüüpi muinaslinnus Raplamaal Sõtke külas. Linnamäe kohta kasutatakse ka nime Kantsimägi.
Delicate Arch
pisi|Delicate Arch 2005. aastal Delicate Arch on 16 m kõrgune looduslik kaar, mis asub Ameerika Ühendriikides Archesi rahvuspargis.
Kaar on rahvuspargi ja Utah' osariigi sümbol ning seda kujutatakse ka osariigis registreeritud autode numbrimärkidel.
Püü (perekonnanimi)
Püü on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Püü on pandud Kambi mõisavallas Harju-Jaani kihelkonnas ja Russalu mõisavallas Nissi kihelkonnas Harjumaal (mõlemal Püh) ning Paeküla mõisavallas Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel määrati Püü uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bleier, Bömberg, Bürger, Flies, Liideman, Neufeld, Pärtelson, Pärtenson, Peipmann, Prusna, Pürger, Savir, Simson ja Solbrück. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Püü Eestis 23 mehel ja 25 naisel.
Kaleste laht
pisi|Kaleste laht Kaleste laht on laht Hiiu maakonna idaosas Kõpu poolsaare juures. Lahe pindala on 782 ha.
Hoverla küla
Hoverla (ukraina keeles Говерла) on küla Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis Rahhivi rajoonis. Elanike arv on 380. Pindala on 0,8 km².
Küla asub Hoverla jalamil 690 m kõrgusel merepinnast.
VAK
VAK või Vak võib tähendada järgmist:
National Medal of Science
pisi| Medal "National Medal of Science" National Medal of Science on teadusauhind, mida annab välja Ameerika Ühendriikide president USA kodanikele või residentidele, kes on andnud olulise panuse sotsiaalteaduste, käitumisteaduste, bioloogia, keemia, inseneriteaduste, matemaatika ja füüsika arengusse.
Auhind asutati 1959. aastal ja selle väljaandmist administreerib Rahvuslik Teadusfond (NFS). Laureaatide valiku eest vastutab 12-liikmeline National Medal of Science'i komitee.
Auhind jäi välja andmata aastatel 1971, 1972, 1977, 1978, 1980, 1984 ja 1985.
Pitoreskne fotograafia
pisi|[[Alfred Stieglitz "Inimese käsi" 1902]] Mõistega pitoreskne fotograafia ehk pitorism tähistatakse nii ajaloolist fotograafiastiili kui ka rahvusvahelist liikumist, mille kõige aktiivsem periood langeb ajavahemikku 1860. aastatest kuni Esimese maailmasõjani. Pitorismi iseloomustab esmajoones maalilähedus ja romantilised teemad, mille saavutamiseks kasutati pehmet fookust, põhjalikku järeltöötlust karedal pildipinnal (sh graveerimist) ja kindlate reeglitega kompositsioonivõtteid.
Pitorismi esindajatele oli foto pigem võimalus enese projitseerimiseks kujuteldavasse reaalsusesse, „teise reaalsusesse“, nagu see võis toimida joonistuse, maali või gravüüri kaudu, mitte niivõrd päriselu dokumenteerimine. Ideaaliks oli kujutada ilu, harmooniat, üldistusi, poeetikat, emotsiooni, müstilisust ja sümbolistlikkust.
Tehnikatest kasutati kummitrükki, süsitrükki, õlitrükki; kombineeriti ja retušeeriti negatiive, muudeti pildipinda, asetati mitmeid emulsioone üksteise peale. Enamik meetodeid oli kontaktmenetlused.
2019-20 FC Augsburgi hooaeg
2019-20 Bundesliga hooaeg oli FC Augsburgi saja kahekümne esimene hooaeg klubiajaloos ning kolmekümne üheksas hooaeg Saksamaa kõrgeimas jalgpalliliigas. FC Augsburg lõpetas liiga viieteistkümnendal kohal. Lisaks osales FC Augsburg ka Saksamaa karikavõistlustel, mis lõppes nende jaoks esimese ringiga kui kaotati 1-2 klubile SC Ver.
Pitoreskne fotograafia
Algus
Pitorismi põhimõtted avaldas esmalt Henry Peach Robinson oma raamatus „Pitoristlik võte fotograafias“ („Pictorial Effect in Photography“, 1869). Robinson väitis, et fotokunst peaks imiteerima akadeemilise maalikunsti reegleid, olema lõpuni konstrueeritud, mitte spontaanne või pooljuhuslik jäädvustus. Foto lähtekohaks võis olla loodus, kuid see tuli põhjalikult läbi töötada. Robinsonile oponeeris P. H. Emerson, kes kirjeldas 1886. aastal Londonis Kaameraklubis (Camera Club) fotograafiat kui pitoreskset kunsti: Emersoni ideed peegeldasid üha kasvavat huvi isikupärase väljenduse vastu fotograafias.
Joe Noormets
Joe Noormets (26. juuni 1966 Kunda) on eesti sporditeadlane.
Pitoreskne fotograafia
Fotograafiline impressionism
Maalikunsti ja graafikaga nii suhestuti kui ka võisteldi. 1890. aastatel mõjutas aina kasvav fotograafia rakendamine kaubanduslikel ja tööstuslikel eesmärkidel eraldumist traditsioonilistest fotograafiaühingutest ning uute, kunstilistele eesmärkidele pühendatud fotoühingute loomist.
Joe Noormets
Noormets on tööliste poeg.
Pitoreskne fotograafia
Fotograafiline impressionism
Pitorismi on aja jooksul nimetatud mitmeti: „fotograafia esteetiline liikumine“, kuna sel olid (nõrgad) sidemed „maalikunsti esteetilise liikumisega“ – art nouveau'ga. Pitorismi tunti pikka aega impressionistliku fotograafiana. Inspiratsiooni saadi ka romantismist, sümbolismist ning varasest modernistlikust kunstist.
Joe Noormets
Lõpetas 1984 Kunda Keskkooli, 1991 Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna; sporditeaduse magister (1998, TPÜ), väitekiri "Mõningatest 12- ja 15-aastaste Eesti koolinoorte sportimisaktiivsust mõjutavatest faktoritest". Oli 1991–93 TPÜ vanemõpetaja ja assistent, 1998–2001 lektor, 2001– sotsioloogia doktorant, 2001–2006 rekreatsioonikorralduse õppetooli lektor. Loengukursused: spordisotsioloogia, vaba aja sotsioloogia.
Uurimisvaldkonnad: kehasotsioloogia, spordi- ja vaba aja sotsioloogia. Käsitlenud spordiorganisatsiooni toimimis- ja arenguprotsesse. Üle 10 teadustrükise.
Pitoreskne fotograafia
Populaarsus
Pitoristlikud fotod on tavaliselt pisut ähmased – kasutati pehmet fookust – selle põhjuseks oli arusaam, et fotod peaksid edasi andma kujutist, mis oleks võimalikult täpne sellele, kuidas näeb inimsilm. Liikumise küpsemaks saamisel hakati spetsiaalseid pehme fookusega objektiive ka tootma.
Hääbumine
Pitorism läks moest pärast Esimest maailmasõda. Pitoristlikud ja sentimentaalsed teemad ei sobinud kokku sõja vägivaldse reaalsusega. Kuigi seda viljeldi veel ka aastaid hiljem, leidis põhilistes kunstikeskustes aset muudatus teravama realistlikuma stiili poole, millist viljeles Saksamaal Uusasjalikkus ja California rühmitus „f/64“.
Pitorealism Eestis
Pitorism leidis Eestis laiema kõlapinna 1921. aastast alates. Sel aastal asutati Eesti Foto-Klub. 1924. aastal korraldati suur fotokonkurss, kuhu võeti vastu vaid neid töid, mis tehtud kummiaraabiku või broomõliga, seega pitoristide meelistehnikais. Innustuseks oli ka 1926. aasta rahvusvaheline fotonäitus Tallinnas, kus kuldmedalid said Hans Vanaveski ja Johannes Mülber. Johannes Mülber tõusiski kuni 1929. aastani Eesti üheks tuntumaks ja rahvusvahelisel areenil edukaimaks fotograafiks. Tema töid eksponeeriti Soomes, Belgias, Ungaris, Hispaanias, Prantsusmaal ja mujal. Mülber vastas täielikult pitorismiteoreetikute ettekirjutustele, ühendades endas loovat kunstnikku ja fikseerivat päevapiltnikku. Huvitav on aga see, et kui klassikaline pitorism kasutas broomõlitehnikasse viimiseks enamasti vaid lavastuslikke fotosid, siis Mülberi fotod olid jäädvustused otse elust.
Eestlased Šveitsis
Eestlased Šveitsis on Šveitsis elanud või elavad eestlased.
Seisuga 2014 elas Šveitsis umbes 600 Eesti kodanikku. Suuremad eestlaste keskused on Genf, Zürich ja Winterthur.
Videokujundus
Videokujundus etenduskunstide kontekstis on performatiivse sündmuse jaoks videotehnika ning projektsioonitehnoloogia vormis loodud kujundus. Videokujunduse loob videokujundaja, kes töötab koos lavastaja, etendaja või kunstnikuga.
Ajalugu
Videokunst sai alguse 1960. aastate keskel, kui turule tuli Sony Portapak (patareidega varustatud iseseisev videolintide analoogsalvestussüsteem). Süsteem võimaldas videomaterjali luua väljaspool telestuudiot. Kunstnike tähelepanu ja huvi tekitas Nam June Paik, kes Portapaki 1965. aastal esimesena kasutusele võttis. 1970. aastatel lisandus videokassettide tehnoloogia, mis laiendas videokunsti võimalusi eskperimenteerimiseks. Kuni 1990. aastateni oli videokunst piiratud kaamera ja kassettidega, hiljem lisandusid arvutiga loodud graafika võimalused, mis ei eeldanud enam kaamera kasutamist.
Eestis
Eesti tuntumad videokunstnikud on Taavi Varm, Alyona Movko, Pille Kannimäe, Emer Värk ja Argo Valdmaa.
Videokujundajaks on võimalik õppida Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias, kus vastuvõtt toimub üle aasta. Järgmine sisseastumine toimub 2022. aasta juunis.
Olderogge
Olderogge (vene keeles Ольдерогге) on Taanist pärit aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Olderogged on pärit Taanist. 1703. aastast on nende kohta teateid Riiast. Suguvõsaliin algab Riia rentmeistri Detloff Georg Olderoggega (1701−1765), kelle Püha Rooma keiser Franz I tõstis 21. juunil (vkj) 1758 aadliseisusse; ta sai perekonnanimeks von Olderogge. XIX sajandi asusid tema järeltulijad elama Venemaale, kus tegid karjääri sõja- ja tsiviilteenistuses. Suguvõsa on Venemaal alles tänini.
Loris Karius
pisi|Loris Karius (2018) Loris Sven Karius (sündinud 22. juunil 1993 Biberach an der Rissis) on Saksamaa jalgpallur, kes viimati mängis väravavahina Inglismaa kõrgliigaklubis Liverpool.
Aastatel 2005–2009 kuulus ta VfB Stuttgarti ja 2009–2011 Manchester City noorteakadeemiasse.
Profidebüüdi tegi ta Saksamaa klubis 1. FSV Mainz 05. Saksamaa kõrgliigas mängis Karius esimest korda 1. detsembril 2012 mängus Hannover 96 vastu ning sai 19 kuu ja viie kuu vanuselt Saksamaa kõrgliiga läbi aegade noorimaks väravavahiks. Hooajal 2013–14 kindlustas ta koha Mainzi esiväravavahina. Hooajal 2015–16 sai Karius Saksamaa kõrgliigas kirja üheksa nullimängu ja tõrjus kaks penaltit ning valiti liiga hooaja parima väravavahi arvestuses Manuel Neueri järel teisele kohale.
2016. aasta mais siirdus ta 4,75 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Liverpool. Karius kogus kurikuulsust UEFA Meistrite Liiga 2017–18 finaalis Madridi Reali vastu, kui kaks kolmest Madridi Reali väravast sündisid otseselt tema eksimuste tõttu.
Aastatel 2018–2020 oli ta Liverpoolist laenul Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. 2020. aasta septembris läks ta üheks hooajaks laenule Saksamaa kõrgliigaklubisse 1. FC Union Berlini.
Aastatel 2008–2014 mängis Karius Saksamaa noortekoondistes.
Kilju
pisi|Kilju viiendal käärituspäeval Kilju on traditsiooniline soome suhkruvein, mida valmistatakse peamiselt pärmist, veest ja suhkrust.
Kilju valmistamine ainult pärmist, veest ja suhkrust ei olnud Soomes enne 2018. aasta märtsi seadusega lubatud, seetõttu (ja ka maitsestamise eesmärgil) lisati teravilja, kartulit, puuvilju või marju, et jook kvalifitseeruks veini või õllena.
Vanamõisa laht
Vanamõisa laht on laht Hiiu maakonna lõunaosas. Lahe ja selle elustiku kaitseks on moodustatud Vanamõisa lahe hoiuala.
Hippocampinae
Hippocampinae on merinõelaliste alamsugukond merinõellaste sugukonnast. Siia kuuluvad merinõellastest ainult merihobukesed.
Donovan Powell
Donovan Powell (sündinud 31. oktoobril 1971 Linsteadis) on Jamaica endine sprinter.
Hippocampinae
Taksonoomia
Alamsugukonda Hippocampinae kuulub üks perekond:
Alternatiivne süstemaatika
Teistel andmetel kuulub alamsugukonda Hippocampinae kuus perekonda:
Donovan Powell
Tema noorem vend Asafa Powell on endine 100 meetri jooksu maailmarekordi omanik.
Powelli esimene edu oli CARIFTA mängudel, kus ta võitis 1989. aastal hõbemedali ja aasta hiljem 200 meetri jooksus kuldmedali. Ta osales esimestel ülemaailmsetel võistlustel 1993. aasta sisemaailmameistrivõistlustel.
Ta sai 1995. aastal Jamaica meistrivõistlustel teise koha ja pääses sama aasta maailmameistrivõistlustele, kuid tema dopinguproov osutus positiivseks efedriini kasutamise tõttu ja talle määrati kolmekuuline võistluskeeld. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta veerandfinaali ja 1999. aasta sisemaailmameistrivõistlustel sai ta 60 meetri jooksus kuuenda koha. Ta osales 2000. aasta olümpiamängudel teatejooksus.
Viimasel rahvusvahelisel võistlusel osales ta 2001. aasta Kesk-Ameerika ja Kariibi mere meistrivõistlustel, kus ta saavutas seitsmenda koha. Tippspordist loobus 2002. aastal ja ta on nüüd Texases noorte jooksutreener.
WHA
WHA võib tähendada järgmist:
Ameerika Ühendriikide asepresidendi abikaasa
pisi|Douglas Emhoff, Ameerika Ühendriikide asepresidendi abikaasa (alates 2021) pisi|Ameerika Ühendriikide teine leedi kuni 20. jaanuarini 2021 oli Karen Pence Ameerika Ühendriikide asepresidendi abikaasa on Ameerika Ühendriikide asepresidendi abikaasa.
Tiitli Ameerika Ühendriikide teine leedi (Second Lady of the United States, lühend SLOTUS) võttis enda kohta kasutusele Jennie Tuttle Hobart, kelle abikaasa Garret Hobart oli asepresident aastail 1897–1899, ja seda kasutatakse tagasiulatuvalt alates Abigail Adamsist, kes oli 1789–1797 ametis olnud asepresidendi (ja 1797–1801 ametis olnud presidendi) John Adamsi abikaasa. Kokku on olnud 38 teist leedit, kellest 12 on hiljem saanud ka esileediks.
Kuna asepresidendi ametikoht ei ole olnud pidevalt täidetud ja kuna asepresident on presidendist väiksema tõenäosusega abielus, on ajaloos esinenud pikemaid perioode, mil teine leedi puudus. Pikim selline periood oli aastail 1797–1813 (16 aastat).
Seni viimane (kuni 20. jaanuarini 2021) teine leedi oli Karen Pence. 20. jaanuaril 2021 astus ametisse asepresident Kamala Harris, kelle abikaasa Doug Emhoffi kohta kasutatakse nimetust second gentleman of the United States.
Kingaliist
pisi|Kingaliistud Kingaliist (ka: liist) on puidust, plastist või metallist vorm, mida kingsepp kasutab jalatsite valmistamisel.
Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut
Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut (tuntud ka kui: Eesti Metsainstituut, lühend: EMI) oli aastatel 1969–1996 Tartus tegutsenud metsandust uuriv teadusasutus.
Ajalugu
EMI asutati 1969. aastal Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi asemele. Esimene direktor oli Ülo Erik (1969–1986), teadusdirektor (1969–1986) ja direktor (1986–1992) Ivar Etverk.
Pärast EMI likvideerimist läksid mitmed selle tegevusvaldkonnad ja osa töötajaid üle Eesti Põllumajandusülikooli (praegune Eesti Maaülikool) metsandus- ja maainseneriteaduskonda, EMI rakendusuuringute korraldamise võttis aga üle Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus. Osa EMI varast läks riiklikule ettevõttele Tartu Puukool.
EMI on avaldanud 4 köidet (IV–VII) sarjast "Metsanduslikud uurimused".
Irene Leisner
Irene Leisner (12. september 1930 Tartu – 9. juuli 2015) oli eesti õpetaja.
Ta sündis aastal 1930 Tartus, ta käis koolis Petseris ja Valgas. Ta lõpetas aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
Ta töötas 1955–2009 Tartu Tamme gümnaasiumis emakeele ja kirjanduse õpetajana, seega kokku 54 aastat. Tema enda arvestuse järgi oli tal selle aja jooksul 14 lõpuklassi ja ühtekokku 3072 õpilast. Nende hulgas on ka endised peaministrid Mart Siimann ja Andrus Ansip, poliitik ja suurettevõtja Neinar Seli, kirjanik Mart Kivastik, ajakirjanik Mart Kadastik. Väidetavalt oli Leisneri õpilaste 1967. aasta lennus ühes klassis viis hilisemat akadeemikut.
Irene Leisner oli Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi auliige, Eesti Keele Kaitse Seltsi tegevliige ning aastatel 1992–1996 Tartu linnavolikogu liige.
Isiklikku
Tema abikaasa Uno Leisner (1929–1989) oli arstiteadlane, TRÜ sünnitusabi ja günekoloogia kateedri dotsent.
Üleepigenoomne assotsiatsiooniuuring
Üleepigenoomne assotsiatsiooniuuring (inglise EWAS – Epigenome-Wide Association Study) on meetod, millega tuvastatakse huvipakkuvate fenotüüpidega seotud epigeneetilisi muutusi.
Leroro
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Leroro elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,45%, värvilisi 0,46%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07% ja teisi 0,02%. Pedi keelt pidas emakeeleks 92,42% inimesi, sotho keelt 2,78%, svaasi keelt 1,04%, suulu keelt 0,97% ja inglise keelt 0,80%.
Üleepigenoomne assotsiatsiooniuuring
Epigeneetilised markerid
DNAm on kõige põhjalikumalt uuritud ja laialt levinuim EWAS-ides kasutatav epigeneetiline modifikatsioon, mis on hetkel ühtlasi ainus marker, mida on võimalik mõõta suure katvuse, täpsuse ning usaldusväärsusega korraga kuni tuhandetel proovidel. DNAm all mõeldakse DNA CpG saartes paiknevate tsütosiinide metüleerimist ehk CG dinukleotiidies paiknevatele tsütosiinidele kovalentset metüülrühma (-CH3) lisamist. DNAm on biokeemiliselt stabiilne modifikatsioon, mille töötlemine ja mõõtmine on võrdlemisi kerge. Samuti on DNAm bioloogiliselt oluline marker, kuna metüleerimise kaudu reguleeritakse organismi arenguks oluliste geenide aktiivsust. Ühte CpG piirkonnas asuvat DNAm nimetatakse varieeruvalt metüleeritud positsiooniks (inglise MVP – methylation variable position) ning mitut lähestikku paiknevat CpG piirkonnas asuvat DNAm kutsutakse varieeruvalt metüleeritud alaks (inglise DMR – differently methylated region). EWAS analüüsi käigus üritatakse enamasti tuvastada positsioone, mis on erineval määral metüleeritud (inglise DMP – differentially methylated positions). Üksikus rakus on ühel DNA ahelal MVP täielikult metüleeritud või metüleerimata, kuid analüüsi käigus mõõdetakse keskmist DNAm mõlemal DNA ahelal ning kõigis proovis sisalduvates rakkudes korraga, mistõttu jääb metüleerituse tase 0–100% vahemikku. Levinud praktikas peetakse huvipakkuvaks DNAm erinevusi, mis ületavad 10%.
EWAS-i kavandamine
pisi|538x538px|EWAS etapid
Kollikakk
Kollikakk on Eesti rahvakultuuris jõululeib, mida küpsetati viljalõikuse esimese vihu terade jahust.
Üleepigenoomne assotsiatsiooniuuring
Fenotüübi defineerimine
Esimene samm EWAS analüüsi kavandamisel on uurimisküsimuse püstitamine. Täpsustatakse, millise fenotüübiga seonduvaid epigeneetilisi erinevusi soovitakse uuringu käigus tuvastada. Fenotüüpi mõjutavad geneetilised, demograafilised, kliinilised ja igasugused keskkondlikud faktorid, mistõttu on oluliste MVP-de tuvastamiseks oluline uuritava fenotüübi võimalikult spetsiifiline määratlemine. Organismi epigeneetiline profiil erineb äratuntavalt vanuse ja soo lõikes. Lisaks on kindlad keskkonnategurid, näiteks suitsetamis- ja söömisharjumised või ravimite tarvitamine, millel on teadaolev mõju epigeneetilistele mustritele. Uuringu disainimisel ning tulemuste analüüsimisel on oluline arvestada epigenoomi mõjutavate kaasuvate faktoritega. Valida tuleb võimalikult homogeenne populatsioon. Piisavalt suure valimi korral on võimalik lubada mõningast stratifikatsiooni ning hiljem tulemuste analüüsimisel kasutada mitmese testimise korrektsioone. Lisaks uuritavale fenotüübile lähtutakse valimi koostamisel uuringutüübist.
Sobiva bioproovi määramine
Epigeneetilistes analüüsides kasutatakse bioproovina koekultuuri, mille epigeneetiline profiil on uuritava fenotüübi suhtes kõige informatiivsem. Sobivate koeproovide hankimine on komplitseeritud, kuna tihti on proovide kogumise protseduur invasiivne ning inimkatsete puhul seega enamasti võimalik vaid surmajärgselt. Üldjuhul kasutatakse seetõttu uuringutes surrogaatkoena verd. Samuti on mugav koguda sülje-, juuste- ja väljaheiteproove. Veri sobib vereringega seotud haiguste ning muude süsteemsete DNA metülatsiooni muutuste uurimiseks. Fenotüübiga otseselt seotud koe asemel surrogaatkude kasutades, peab esmalt põhjendama, et surrogaatkude on uuritava fenotüübiga seotud. Samuti peaks surrogaatkude reageerima originaalse koega sarnaselt olulistele keskkonnateguritele. Praktikas pole hetkel selle mõõtmiseks head meetodit ning surrogaatkoe kasutamisel on keeruline selgitada uuringutulemuste bioloogilist tähtsust.
Lisaks kudedevahelistele epigeneetilistele erinevustele, esinevad olulised lahknevused eri tüüpi rakkudes sama koe siseselt. Võimalusel tuleb katses eraldada ja kasutada ühte tüüpi rakke või vähemasti erinevat tüüpi rakke andmeanalüüsi jaoks loendada. Rakuline koostis võib koetüübi siseselt muutuda ka mõne haiguse tagajärjel, mistõttu ei pruugi tervete ja haigete inimeste vahelised epigeneetilised erinevused tuleneda haigusest endast vaid rakulise koostise erinevustest. Lisaks peab arvestama, et eritüüpi kudedes sisalduvad epigeneetilised mustrid võivad keskkonnamõjutuste tagajärjel ning vanuse kasvades erinevalt käituda.