cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saaremaa biennaal
Ajaloo vabrikut külastas Saaremaa muuseumi statistika põhjal ca 60.000 inimest. Ajaloo Vabriku kohta ilmus rahvusvahelises pressis ja kodumaises ajakirjanduses ca 80 artiklit jm kirjutist. Biennaalist tehti kokku 3 televisioonisaadet Ajaloo Vabrik, Ajaloo Vabrik 2: Dokument kunstis ja Ajaloo vabrik 3: Peeter Linnapi intervjuu Thomas McEvilleyga. Ühe saate tegi ka Reklaamitelevisioon (Rež. Jaanus Nõgisto, dir Toomas Lepp).
Telesaated Saaremaa biennaalist "Ajaloo Vabrik":
https://arhiiv.err.ee/vaata/ajaloo-vabrik-fotokunst-ja-ajalugu
https://arhiiv.err.ee/vaata/ajaloo-vabrik-dokument-kunstis
https://arhiiv.err.ee/vaata/ajaloo-vabrik-thomas-mcevilley-kunst-ja-ajalugu
pisi|Fabrique d'Histoire konverentsi programm I Saaremaa Biennaal - Rahvusvaheline Press 1995
1.  Thomas McEvilley, "The Pendulum Swings"; "Art in America",1996, march (USA)
2.  John Stathatos, "Fabrique d`Histoire: The First Saaremaa Biennale"; "European Photography", 1995 Fall / Winter (Saksamaa)
3.  Helle Damsgaard, "Fabrique d`Histoire" "KATALOG", 1995, September (Taani)
4.  Kaija Kaitavuori, "Historian Kudeissa"; "Taide", 1995,September (Soome)
5.  Mette Sandbye, "Historiefabrikken", Weekendavisen, 11.-17.08.95 (Taani)
6.  Harri Päivasaari, "Historian liukuhihnalta oman elämän sankareiksi", "Helsingin Sanomat", 29.07.95 (Soome)
7.  Harri Päiväsaari. "Postmodernismi on vapautusliike". Helsingin Sanomat 29. VII 1995 (Soome)
8.  Heie Treier, "The recipe for arranging a Biennale" "Imago - Another European Photography", 1995,Sept. (Slovakkia)
9.  Igor Savchenko, "Fabrika Istorii I", "Mastatsva",1995, nr.11 (Valgevene)
11. Sonata Zalneravičiute, "Istorijos Fabrikas"; "7 Meno Dienos (Leedu), 11.09.1995
12. Saaremaa Biennale`95 /"Fabrique d`Histoire", "Photofile",1995,September (Austraalia)
I Saaremaa Biennaal - Eesti Press 1995 (valik)
13. Heie Treier, "Biennaali organiseerimise retsept", "Vikerkaar",1995, nr.11
14. Heie Treier, "Fabrique d`Histoire: kokkuvõte", "Kunst",1996, nr.1.
15. Peeter Linnap, "Ajaloo Vabrik", "Kultuurileht", 4.08.95
16. Thomas McEvilley, "Ajaloo kangas kootakse ümber", intervjuu H. Treierile, Eesti Ekspress,11.08.95
17. Vappu Vabar, "Ajaloo Tunnetamisest", "Kultuurileht",11.08.95
18. Karin Hallas, "Ajaloovabrikandi mõtteid Muuseumidest I", "Kultuurileht",1.09.95
19. Karin Hallas, "Ajaloovabrikandi mõtteid Muuseumidest II", "Kultuurileht",8.09.95
20. Barbi Pilvre, ""Ajaloo Vabrik" tegi ajalugu", "Eesti Ekspress", 4.08.95
21. Piret Räni, "Ajuloputus Eesti kunstile", "Eesti Aeg",19.07.95
23. Pille-Riin Raudpats, "Ajaloo artelli töövõitudest", "Eesti Aeg", 16.08.95
24. Pille-Riin Raudpats, "Lahti saada ääremaal kükitaja tundest", "Sakala",19.08.95
25. Ants Juske, "Viktoriaanlik biennaal Saaremaal", "Pühapäevaleht", 5.08.95
26. Linnar Priimägi, "Nägemine ja lugemine", "Pühapäevaleht", 12.08.95
27. Raivo Kelomees, "Kunstiajalugu kui seltskondade sõda", "Eesti Ekspress", 4.08.95
28. Heie Treier, "Mida teha Viktoriga:Võitja fenomen kunstis" "Eesti Ekspress",28.08.95
29. Hasso Krull, "Igavus ja Vägivald:väikese fotograafia toetuseks", "Eesti Ekspress", 4.08.95
30. Kaija Kaitavuori, "Second-hand Kunstiajalugu: Malraux fantaasiamuuseum ja Imants Tillers`i Diaspora", "Eesti Ekspress", 25.08.95
31. Mari Sobolev, "Fabrique d`Histoire", "Eesti Sõnumid", 29.07.95
32. Mari Sobolev, "Ajaloo Artell", "Eesti Sõnumid",16.08.95
33. Kaie Saar, "Mis on Aeg, mis ajalugu", "Oma Saar",21.07.95
34. Kaie Saar, "Kesknädalane Küstilus", "Oma Saar",26.07.95
35. Rein Tootma, "Eesti kõigi aegade suurimat moodsa kunsti näitust nimetas Ameerika kunstiteadlane sajandi näituseks", "Meie Maa",28.07.95
36. Risto Kukk, "Ajaloo Vabrik töötab täisvõimsusel", "Meie Maa",1995,25.07.
37. "Kuressaare: kas Ajaloo Vabrik tegi väikelinnast maailamlinna?", "Meie Maa", Juhtkiri,27.07.95
38. Saaremaa biennaalil avatakse "Ajaloo artell", "Kultuurileht",21.07.95
39. Saaremaa Biennaal`95, "Valokuva", Finnish Photography magazine,1995, nr.4
40. Saaremaa Biennaal`95, "KATALOG", Denmark,1995, March
41. "Ajaloo Vabrik - Fabrique d`Histoire", raamatureklaam, "Kultuurileht",8.07.95
42. "Saarlastele pakutakse Euroopa moodsat kunsti", "Meie Maa",21.07.95
43. "Saaremaa Biennaal`95 - Kuressaare"; "Fotoleht", Nr.11,1995
44. Kaie Saar, "Nüüdisaegne kunst keskaegses linnuses", "Oma Saar",25.07.95
45. "Saaremaa Kunstibiennaal Fabrique d`Histoire", "Eesti Päevaleht",21.07.95
46. "Ajaloo Vabrik uurib mälestuste konstrueerimist", "Eesti Ekspress", 21.07.95
47. "Fabrique d`Histoire", "Kultuurileht", 14.07.95
48. "Homme Algab Saaremaa Biennaal", "Kultuurileht", 21.07.95
49. Saaremaa Biennaali`95 korraldajad tänavad..., "Kultuurileht",8.09.95
50. Areen, "Eesti Ekspress", 28.07.95
51. Varblane, Reet. Ajaloo Vabrik ja artell Saaremaal. Postimees 16. VIII 1995
pisi|[[:Fail:Burgin ja Linnap 1997.jpg]]
II Saaremaa biennaal toimus 1997. aastal Kuressaares ja kandis pealkirja "Invasioon".
Kui esimese biennaali teema oli kontseptualiseeritud AJA ja aja üleskirjutamise kaudu (ajalood, mälu, biograafia) siis II biennaal tegeles kokkuvõtlikult öeldes RUUMIGA, täpsemalt ruumi territorialiseerimise kaudu - poliitilise geograafia mõisteväljaga. Invasiooni käsitleti üritusel ja selle konverentsil nii klassikalise sissetungi või territoriaalse ülevõtmisena - kui agressiooni või infektsiooni tähenduses. 1997. aastaks oli Eestis alles vabanetud võõrvägede viimastestki kohalolekust, mis tingis kõrgendatud huvi selle temaatika vastu. Biennaali peanäitus toimus taas Kuressaare piiskopilinnuses, satelliitnäitusi eksponeeriti seekord peale Saaremaa muuseumi ka Jahimeeste klubis jm. Kunstnikke oli „Invasioonil“ seekord kohal Mehhikost (Julio Orozco), Kuubalt (Ernesto Pujol ja Maria Magdalena Campos-Pons), Lõuna-Aafrika Vabariigist (Chickenman Mkhize), USA-st (Victor Burgin), Suurbritanniast (Roger Palmer, judith Goddard), Iirimaalt (Anthony Haughey), Poolast (Roman Stanczak), (Hispaaniast (Joan Fontcuberta), Leedust (Deimontas Narkevicius, Gintautas Martynaitis), Lätist (Anta Pence, Kristaps Gelzis), Rootsist (Martin Sjöberg, Ann Sofi Siden, Maria Hedlund, Felix Gmelin), Prantsusmaalt (Colonel ja Thierry Geoffroy), Soomest (Jan Kaila, Lauri Astala), Kreekast (Lizzie Calligas), Ukrainast/ Saksamaalt (Boris Mihhailov), Belgiast (Francis Alys). Eesti kunstnikest esinesid biennaalil Andrus Kõresaar, Killu Sukmit, Jaanus Valt, Mart Viljus, Marko Laimre, Mari Laanemets, Anto Juske, Peeter Allik jt.
Invasiooni konverentsil esinesid Victor Burgin (peaesineja USA/ UK), Andrew Benjamin (UK/ AU), Gertrud Sandqvist ja Maria Lind (Rootsi), Iveta Boiko (Läti), Deborah Ely (Austraalia), Joan Fontcuberta (Hispaania), Marta Kuzma (Ukr/ USA), Maaretta Jaukkuri (Soome), Nigel Warwick (Poola/ GB), Francette Pacteau (Prantsusmaa/ USA), Colonel (Prantsusmaa/ Taani), Lizzie Calligas (Kreeka) jpt. Eestist esinesid Anti Randviir (TÜ Semiootikaosakond), Virve Sarapik, Peeter Linnap jpt.
Invasiooni külastas Saaremaa muuseumi statistika põhjal ca 60.000 inimest. Biennaali kohta publitseeriti mahukas kataloog ning rahvusvahelises pressis ja kodumaises ajakirjanduses ilmus ca 90 artiklit jm kirjutist.
Kataloog: Invasioon = Invasion : Saaremaa biennaal 1997 : [kataloog / toimetajad Peeter Linnap, Eve Linnap ; tõlked: Peeter Tammisto... jt. ; kujundus: Piia Ruber, Kristjan Mändmaa ; kaas: Vibeke Tandberg, Piia Ruber]. Tallinn : Kaasaegse Foto Keskus, [1997] (Tallinn : Pakett) 119, [8] lk. : ill. ; 31 cm. pisi|Invasioon Saaremaa Biennaal 1997 Biennaalist tehti kokku 4 televisioonisaadet Invasioon 1, Invasioon 2, "Invasioon 3: Peeter Linnapi Intervjuu Victor Burginiga" ja Peeter Linnapi aurtorisaade "Invasioon 4: Maastik ja territoorium".
Telesaated Saaremaa biennaalist "Invasioon":
https://arhiiv.err.ee/vaata/invasioon-saaremaa-biennaal-1997-200863
https://arhiiv.err.ee/vaata/invasioon-saaremaa-biennaal-1997-200864
https://arhiiv.err.ee/vaata/invasioon-saaremaa-biennaal-1997
https://arhiiv.err.ee/vaata/invasioon-saaremaa-biennaal-1997-200865
1. Boiko, Juris. Maksla uz Salas Jura“. Studija, 1997, 1997, winter, p. 36-39 (Läti)
2. Boiko, Juris. Sala, kur laivas un zirgi mirst dabiska nave. Rigas Balss, 21.
07.1997 (Läti)
5. Lind, Maria. Deportation starkast pa plottrig estnisk biennal. Svenska Dagbladet (Stockholm, Rootsi) 26. VII 1997.
6. Pšibilskis, Liutauras. Traces of History. SIKSI (Stockholm, Rootsi) 1997, Fall.
7. Koivisto, Kaisu. „Yhdistäva tekija: invaasio“. Taide (Helsingi), 1997, nr. s. 11
Eestis ilmunud artikleid Saaremaa biennaalist "Invasioon" 1997 (valik)
9. Burgin, Victor. Ruum, liikumine, invasioon. Intervjuu. Sirp, 18.VII 1997.
10. Damsgård, Helle. Fabrique d´Histoire. Katalog 1995, september, lk 56.
11. Hansen, Henning. Saaremaa fotofestival. Katalog 1992, märts, lk 54
12. Juske, Anto. Sõjaloots Saaremaa vetes. Oma Saar, 1997, 8. juuli
13. Juske, Ants. Invasioonid kunstis. Päevaleht 14.VII 1997
14. Juske, Ants. Kunstiinvasioon Saaremaale. Päevaleht 14. VII 1997.
15. Juske, Ants. Viktoriaanlik biennaal Saaremaal. Pühapäevaleht 5. VIII 1995.
16. Juske, Ants. Invasioon 3. Sirp, 1997, 19.09.1997
17. Kelomees, Raivo. Saaremaa biennaal ja rituaalne tarbekontseptualism. Postimees, 16. VII 1997.
18. Kelomees, Raivo. Kunstiajalugu kui seltskondade sõda. Eesti Ekspress 4. VIII 1995.
19. Kiil, Urmas. Sajandilõpu biennaal on küsimärgi all. Oma Saar, 1997, 15. juuli
20. Kivimaa, Katrin. Invasiooni võimalikkusest Eestis. Kultuurimaa 23. VII 1997.
21. Kivimaa, Katrin. Biennaal väljaspool Eestit. Sirp 18. VII 1997
22. Kivimaa, Katrin. Olen sotsialist. Intervjuu Victoria Burginiga. Eesti Ekspress 8. VIII 1997.
23. Kivimaa, Katrin. Ruum, liikumine, invasioon: Intervjuu Victoria Burginiga. Sirp, 1997,18.07
24. Kivimaa, Katrin ja Soans, Hanno. Globaalse ja regionaalse piiril. Intervjuu Andrew Benjaminiga. Sirp, 1997, 25. juuli.
25. Krull, Hasso. Invasioon ja evasioon: Saaremaa biennaali problemaatikast. Eesti Ekspress 8 VIII 1997.
26. Linnap, Peeter. Ajaloo vabrik on möödas, elagu invasioon! Sirp, 1997, 25. juuli
27. Linnap, Peeter. Saaremaa - Eesti nüüdiskunsti sünnikodu.- Rmt. Peeter Linnap (Koost). "Eesti Foto Antoloogia". II Kd. Tartu, Pallas, 2021, lk.637-655 pisi|[[:Fail:Saaremaa 97 Esinejad Thumbnail.jpg|Fail:Saaremaa 97 Esinejad.jpg]]
28. Moodne kunst vallutab Kuressaare. Meie Maa, 1997, 10. juuli
Lembit Kaik
Lembit Kaik õppis Retla algkoolis, Türi keskkoolis ja Tapa gümnaasiumis. Koolmeistrite lapsena varakult kooliteed alustanud, lõpetas ta 17-aastaselt Rakvere gümnaasiumi (1940, cum laude). Enne Teise maailmasõja puhkemist jõudis lõpetada Tallinna Tehnikaülikoolis majandusteaduskonna esimese kursuse ning töötada Tapa abilinnapeana.
BMW 6. seeria
'''BMW 6. seeria' on keskklassi grand-tourer'' auto, mida Saksa autotootja BMW tootis ajavahemikus 1976–1989 ja uuesti aastast 2003. Kõik 6. seeriad on toodetud 5. seeria platvormil.
Saaremaa biennaal
29. Nele Nemvalts. Eile avati Saaremaa Biennaal 1997. Meie Maa, 1997, 11.07-18.07.
Lembit Kaik
Teise maailmasõja ajal oli ta Uurali tööpataljonis ja eesti laskurkorpuses. NLKP liige aastast 1944.
BMW 6. seeria
1. põlvkond (E24)
Esimene 6. seeria kandis keretähist E24, seda toodeti 1976–1989, vahetades välja E9 kupee. Seda toodeti ainult 2-ukselise kupeena. 1989. aastal sai selle järglaseks BMW 8. seeria (E31).
3. põlvkond (F12/F13/F06)
Kolmas 6. seeria tuli välja 2011, lisaks 2-ukselisele kupeele (F12) ja kabrioletile (F13) lisandus 2012. aastal mudelisarja 4-ukseline Gran Coupé kupee (F06). Kolmandat põlvkonda toodeti aastani 2018. Selle vahetas välja 8. seeria.
4. põlvkond (G32)
Neljas 6. seeria tuli välja 2017, seda toodetakse ainult 5-ukselise Gran Turismo laugpärana (G32), vahetades välja endise 5. seeria Gran Turismo (F07).
Lembit Kaik
1950. aastal lõpetas Lembit Kaik Tallinna Polütehnilise Instituudi majanduse erialal, 1953. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva kõrgema parteikooli, 1961. aastal Ühiskonnateaduste Akadeemia majandusteaduste kandidaadi kraadiga.
1946. aastast töötas Lembit Kaik ajalehe Rahva Hääl osakonnajuhataja ja asetoimetajana. Aastatel 1953–1957 oli ta Eesti Raadio (Kultuuriministeeriumi Raadioinformatsiooni Peavalitsuse) juhataja, 1961–1963 kultuuriministri asetäitja. Eesti NSV Kirjastuskomitee loomisest 1963. aastal kuni oma surmani 1988. aastal oli Lembit Kaik selle komitee esimees.
Lembit Kaik oli Eesti NSV Ajakirjanike Liidu liige, Saksa DV-ga Sõpruse Arendamise Ühingu Eesti osapoole esimees, Eesti NSV Ülemnõukogu mitme koosseisu saadik.
Isiklikku
Isa Jüri Kaik (1883–1941) oli kooliõpetaja/juhataja, haridus- ja seltsitegelane, lühikest aega ka Viljandi maavanem (1920–1921). Ema Alma Kaik (neiuna Kirchberg, 1899–1980) oli samuti kooliõpetaja. Abikaasa Larissa Kaik (1925–2017) oli arst. Poeg Jüri Kaik (1953–2017) oli kardioloog ja arstiteadlane. Tütar Maret Kaik (sündinud 1955) on ajakirjanik ja tõlkija.
Saaremaa biennaal
30. Pilvre, Barbi. Saaremaa biennaal uurib invasiooni. Eesti Ekspress, 1997, juuli
31. Pilvre, Barbi. Biennaali teine invasioon. Eesti Ekspress 18. VII 1997.
32. Pärt, Helju. Kuressaarlase arvamus biennaalist. Oma Saar 18.VII 1997.
33. Saar, Johannes. Agressor Linnap. Postimees 18. VIII 1997.
34. Sobolev Mari. Invasiooni erinevaid võimalusi. Sõnumileht 16.VII 1997.
35. Tali, Piret. Peeter Linnap – meie mees maailmas. Pühapäevaleht, 1997, 20. juuli
36. Tamm, Jaanus. Biennaal hakkas pihta. Oma Saar, 1997, 17. juuli
37. Tamm, Jaanus. Kultuurikõnelus Bruno Paoga. Oma Saar, 1997, 23. juuli
38. Treier, Heie. Creativity invaded. Saaremaa. Estonian Art. 1997, nr. lk.1-3.
40. Treier, Heie. Loovuse sissetung Saaremaale. Eesti Ekspress, Areen, B3
41. Treier, Heie. Saaremaa biennaal on pääsenud maailma kunstiajalukku. Eesti Ekspress : Areen (1999) 25. märts, lk. B6
42. Saaremaa Biennaal ’97: meie nähtamatu vaenlane tuleb jälle nähtavaks teha. Oma Saar, 1997, 10. juuli.
43. Saaremaa Biennaal in invasioon Kuressaarde positiivses tähenduses. Oma Saar, 11. juuli 1997.
44. Tiina S. Fotokunsti ülistus. Intervjuu Mehhiko kunstniku Julio Orozcoga. Sakala, 1997, 26. juuli
Vt ka
Mobil galerii
Faculty of Taste
Peeter Linnap
Välislingid
Filmid
Curry maakond (Oregon)
thumb|Cape Blanco
Curry maakond (Curry County) on maakond USA-s Oregoni osariigis.
Maakonna halduskeskus on Gold Beach.
Maakonna pindala on 5151 km². Veepindala on 935 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 364. Aastal 2000 oli elanike arv 21 137.
1962. aasta Eesti meistrivõistlused moodsas viievõistluses
1962. aasta moodsa viievõistluse Eesti meistrivõistlused toimusid  22.–26. septembril 1962 Tallinnas. Täpsemalt nimetati neid Eesti NSV IX meistrivõistlusteks kaasaegses viievõistluses.
Tulemused
Linnadest võitis Tallinna I koosseis 40 336 punktiga, järgnesid Tallinna II (37 590,5) ja Tartu (27 969). Spordiühingute arvestuses edestas Kalev (40 005,5) Dünamot (39 556).
Michael Clifford
pisi|340x340px Michael Clifford (täisnimi Michael Gordon Clifford; sündinud 20. novembril 1995 Sydneys Austraalias) on ansambli 5 Seconds of Summer laulja.
Lapsepõlv
Michaeli vanemad on Karen ja Daryl Clifford. Ta on ainuke laps perekonnas.
Isiklikku
Clifford oli suhtes Instagrami-kuulsuse Geordie Grayga. 2015. aastal alustas suhet Crystal Leigh'ga, kes on samuti Instagrami-kuulsus.
Albumid
5 Seconds of Summeri koosseisus:
Tamur Kusnets
Tamur Kusnets (sündinud 1. juulil 1975) on Eesti sõjaväelane ja kirjanik.
Tamur Kusnets lõpetas 1993. aastal Kunda 1. keskkooli, mille järel läbis ajateenistuse ja valis elukutselise sõjaväelase tee. 2000. aastal lõpetas Tamur Kusnets Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli. Ta on teeninud Kalevi üksik-jalaväepataljonis ja töötanud Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes lektorina ning õppinud alates 2006. aastast sama kooli magistriõppes sõjalist juhtimist.
Tamur Kusnets on kirjutanud kolmeosalise romaanisarja "Hundipäikese aeg", mis ilmus aastail 2008–2010. ("Hundipäikese aeg I: Metsiku jahi algus", 2008; "Hundipäikese aeg II: Vaen võtab verejälge", 2009; "Hundipäikese aeg III: Hullud on hundid ja hullud on hagijad", 2010.)
2012. aastal ilmus Kusnetsi romaan "Püha Jüri kutsikad", mille aineseks on Jüriöö ülestõusu sündmustik.
2016. aastal ilmus ajalooline romaan "Puud kasvavad kõigile", mis käsitleb Vlad Dracula aegset Valahhiat.
Daniliškės
pisi|Daniliškės Daniliškės (poola keeles Daniliszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna edelaosas Paneriai valla territooriumil. Daniliškės piirneb põhjas Kazbėjaiga ja Metropolisega, idas Vaidotaiga, edelas Guobosega, kagus aga Pagiriaiga.
Linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle alad liideti Vilniusega aastal 1996. Idaosas on see laienenud ka endise Vaidotai küla alla kuulunud põldudele. Põhjas Kazbėjai lähistel asub Daniliškėse kalmistu
Böömimaa rekatoliseerimine
Böömimaa rekatoliseerimine oli periood Böömimaal aastail 1620–1711, mille jooksul taotleti protestantide minemist uuesti katoliku kiriku alla (Böömimaa vastureformatsioon). Rekatoliseerimine oli oluline periood, mis mõjutas Böömimaa usuelu kogu 17. sajandi vältel ja osal 18. sajandist.
Ajaloost
Böömimaal algas rekatoliseerimine kohe pärast 1547. aastal alanud Habsburgide-vastase ülestõusu lüüasaamist Valgemäe lahingus 1620. aastal, mis lõpetas Böömimaa reformatsiooniliikumise ja Praha kui pealinna juhtrolli Püha Rooma keisririigis. Uuendatud konstitutsioon määras saksa keele teiseks riigikeeleks tšehhi keele kõrval, peale saksa keele oli eliidi hulgas teiseks oluliseks suhtluskeeleks ladina keel. Rahvuslikust liikumisest kantud populaarsetes ilukirjandusteostes on rekatoliseerimisprotsessi ja jesuiite iseloomustatud ühekülgselt halvana. Siiski edendasid jesuiidid süsteemselt haridust ja ehitasid üles paljud laiali paisatud kirikukihelkonnad. Teisest küljest ei saa salata protestantide tagakiusamist, mille määr erines piirkonniti.
Määrimaa oli protestantliku aristokraatia tugipunkt ja pakkus mittekatoliiklikule elanikkonnale mingil määral kaitset. Sileesias tolereeriti ka protestante, kuna mittekatoliiklaste osakaal oli seal märkimisväärne ja Habsburgide monarhia võim piiratum.
Ivanhoe (ansambel)
Ivanhoe on Urmas Alenderi emigreerumise ajendil tekkinud Ivan Makarovi (solist, laulude autor ja produtsent) projekt.
Makarov on kirjutanud Alenderile ja Rujale palju laulutekste eesti ja vene keeles, Urmase lahkumisega Rootsi koostöö katkes. Kirjutamine teistele esitajatele ei pakkunud Makarovile võrdväärset inspiratsiooni ja ta hakkas Alenderi soovitusel ise esitama oma meloodilise proge stiilis lugusid. Urmas Alender oli uue projekti esimene retsensent (vt Alenderi kiri video alguses). Seaded olid Igor Garšneki sulest, kitarri mängis Ivar Liinev (Velders, Vanemõde), helirežissööriks Mati Brauer, hiljem Igor Garšnek.
Järgnesid mitmed esinemised Eesti Televisioonis (režissöör Valdeko Puulinn), ballaad "Looda" oli pikemat aega Vikerraadio "Soovikontserdi" üks lemmikuid, suure saate tegi Brauer ise, Tõnis Erilaiu "Soovid, soovid, soovid..." esitles mitut lugu, Kaidi Kleini juhitud edetabelisse jõudis lugu "Hirmude küüsis". Kanal 2 tegi Ivan Makarovist kui muusikust ja raadiomehest saate (režissöör Merike Veskus), selles näidatud videotest oli "Hingede defilee" pärast Estonia hukku üks Kanal 2 mängitavamaid lugusid ja näidati ka hiljem saates "Reporter".
Kõik lood olid salvestatud kahes variandis – eesti- ja venekeelsetena, v.a Urmas Alenderi "Tuumavaba Eesti" ja "Taevased ratsanikud", mis olid tehtud ainult venekeelsetena. Mõned lood kõlasid ka üleliidulises raadiojaamas Junostj. Kõik vene lood olid antud firma Melodija Moskva peakorterisse lootuses, et sealt valitakse materjal ühe LP jaoks. Täiesti ootamatult võeti kõik tööd vastu ja anti välja kogunisti kaks LP-d, mis jäid viimasteks eesti muusikute üleliidulise tiraažiga plaatideks ajaloos. LP "Ozjora" esimene tiraaž oli toodetud Taškendi plaaditehases, lisatiraaži pressis hiljem Aprelevka tehas. LP "Nomen nescio. Sine loco" toodeti Aprelevkas. Plaadil "Ozjora" on ka kolm ansambli Vanemõde muusikute poolt sisse mängitud lugu ja kaks ansambli Data instrumentaalpala. Asi oli nimelt selles, et alguses oli Igor Garšnek päri sellega, et kogu projekt teostub Data nime all, nii et mõlemad plaadid ilmusid esinejanimega "Ivan Makarov ja rokkansambel Data". Hiljem aga tekkis nimega mingi probleem ning Ivan Makarov võttis projektile nime "Ivanhoe", kuid Eesti Raadio fondi vastu võetud lugude ega kummagi vinüülplaadi pealkirju ei olnud enam võimalik tagantjärele muuta. Hiljem ilmus venekeelne kassett "Tšjornõi angel" (Forte 1994) ja eestikeelne CD "Pojale".
Ansambli Ivanhoe avaldatud lugudes mängisid eri perioodidel Igor Garšnek (klahvpillid), Tiit Aunaste (programmeerimine), Ivar Liinev (kitarr), Alo Puustak (kitarr), Mihkel Raud (kitarr), Raul Jaanson (kitarr), S.P.Gulliver (bass, klahvpillid), Marisha Pirke (duett ballaadis "Põhjatuul"). Kõik Ivanhoe albumid ja videod on esitletud Venemaa heavy- ja metal-muusika liidu poolt art- ja hard rock 'i kategoorias http://www.metalrus.ru/groups/586 ja ka https://www.youtube.com/user/raadiusEST
Ebajasmiin (perekond)
Ebajasmiin (Philadelphus) on taimede perekond sugukonnast hortensialised (või kivirikulised ). Enamik selle liike on põõsad.
Perekonda kuulub umbes 50 liiki.
Eestis ebajasmiine pärismaisena ei kasva. Parkides ja aedades leidub aga tihti liiki harilik ebajasmiin (Philadelphus coronarius).
Wigan
Wigan on linn Inglismaal Suur-Manchesteri linnkrahvkonnas.
Linn asub 13 km Boltonist edelas, 16 km Warringtonist põhjas ja 26 km Manchesterist idaloodes. 2001. aastal elas linnas 81 203 inimest.
Jõuga kääbaskalmistu
pisi|Jõuga kääbaskalmistu üldplaan pisi|Kalmest leitud vadjalase skelett Jõuga kääbastik asub Alutaguse vallas, Jõuga külast kilomeetri jagu kirde pool, Kuremäele viiva tee ääres liivaseljandiku nõlval. Kääbastik on rajatud muistsele neoliitilisele asukohale, sellele osutavad kalmistu lõunaosast leitud nöörkeraamika killud. Praeguse küla hoonete juures avastati 1983. aastal rauaaja asula kultuurikiht.
Arheoloogilisi väljakaevamisi on Jõugal tehtud palju, uuringuid on läbi viinud mitmed tuntud arheoloogid: Osvald Saadre (1938), Erna Ariste (1949), Harri Moora (1950) ning Priit Ligi (1980–1986). pisi|Mõned kääpad Jõuga kääbaskalmistul Kokku on arheoloogiliselt läbi uuritud 117 kääbast ja kääpapõhja.
Kääpad ja matmine
Jõuga kääbaskalmistu on dateeritud 11.–15. sajandisse. Luustikud asuvad kääpa all kuni 1,5 m sügavuses. Põletamata surnud on sängitatud 0,750 m kõrguste kääpakuhjaste alla asuvaisse haudadesse. Enamasti on kääpa alla maetud üks, mõnikord kaks kuni seitse surnut. Surnud on maetud valdavalt ristiusu kombe kohaselt peaga lääne suunas. Mitmel juhul leiti kääpaaluselt maapinnalt paekive, mõni kääbas on jalamilt ümbritsetudhõreda kiviringiga.
1950. aasta väljakaevamistel leiti ühe 13. sajandi lõpu või 14. sajandi algul maetud vadjalanna käevõrult tükike varrastel kootud kinnast, mis seni teadaolevalt on vanim varrastel kootud tekstiilfragment kogu Põhja- ja Ida-Euroopas. Ka Eesti vanim kirivöö pärineb sellest kääbastikust. pisi|Jõuga kääbastest leitud kootud fraktsiooni kuju pisi|Mõned kääpad Jõuga kääbaskalmistul Kääbaskalmistu ida- ja lõunaserval paiknevad žalniku tüüpi kalmed, mille piirjooni on väliselt raske kindlaks määrata. Kääbaste läbimõõt on 2–6,5 m ja kõrgus 0,3–1 m. Žalnikute läbimõõt on 3–8 m ja kõrgus 0,3–0,5 m. 1984–1985 kaevati läbi üks žalniku tüüpi, korrapäratuid kivikonstruktsioone sisaldanud kalme, kust leiti 48 luustikku 14.–15. sajandi hauapanustega. Selliseid kalmeid on rohkesti teada ida pool Narva jõge ja Peipsi järve, Isuri platool. Pea kõigil kääbastel on jalami ümber u 0,5 m paksune savikas vöö, mida on peetud rituaalseks nähtuseks. Tegelikult paistab see kiht olevat loodusliku tekkega.
Kividest ringe kääpa ümber on Jõugal seni tähendatud ühel korral. Kääpa pealt leiti kive kahel juhul. Kääpaaluselt maapinnalt leiti 17 korral savinõukilde, kusjuures üheksal juhul esinesid need koos kividega. Keraamikat leiti samuti žalniku tüüpi kalmetest. Kontrastina kääbastele sisaldavad žalniku tüüpi kuhjatised rohkem väikeseid paekive, mis moodustavad traditsioonilisi konstruktsioone. Mõlemat liiki kalmete puhul võib oletada tuletegemist, mis eelnes hauakaevamisele.
Kalmistu lõunaosast on leitud nöörkeraamika kilde, mis viitab neoliitilisele asustusele sellel alal. 1983. aastal avastati küla hoonete juures rauaaja asula kultuurkiht.
Matmiskombestik ja hauapanused
Maapinna tasemel katab kääpapõhja tuha- ja söesegune hall liivakiht. Surnud on enamasti maetud kääpaalusesse hauda, mille sügavus on kuni poolteist meetrit. Põletamata surnud on asetatud selili, valdavalt on surnud maetud peaga läänekaarde. Idasuunalise pea asetusega on leitud naisematus kääbas ja lapsematus kääbas, viimane leiti naiseluustiku kõrvalt. Ühest kääpast on leitud täiskasvanud jalutsisse sängitatud laps, asetatud peaga põhja poole. Huvitav leiuna leiti nii kääbastest kui ka žalniku tüüpi kääbastest luustiku jalutsist väike pae- või raudkivi.
Hauapanustena enamiku moodustavad mitmesugused ehted ja noad. Relvi ja tööriistu esines vaid käävastes: neli odaotsa, kirves ja sirp, tarberiistadest tuleraud. Osa kääpaid on üldse panusteta.
Vadjalased ja poluvernikud
Vadjalased olid tihedates sidemetes ida pool Narva jõge ja Peipsit elavate hõimudega. Viimaste hulka asus 13.–14. sajandil järk-järgult vene talupoegi, mis viis järgnevate sajandite jooksul lõunavadjalaste venestumiseni. Sama protsess kulges ka Lõuna-Alutagusel. Samas puutusid vadjalased kokku ka eestlastega. Nii kujunes 17.–18. sajandi paiku Iisaku ümbruskonnas välja rahvastik, kes kõneles omapärast segakeelt. Oma usutunnistuselt olid nad algselt õigeusulised, sest Otto Liiv märgib sealkandis mitmeid vene-õigeusu kabeleid.
Jõugal asunud varem kaks õigeusu kabelit, Jegorija ja Mikola.
18. sajandil lähenesid need talupojad Luteri kirikule, lasksid oma lapsed luterlasteks ristida, käisid leeris ja armulaual, kuid pidasid samal ajal ka paastu, austasid jumalaema ja lõid endale risti ette. Seetõttu hakati neid pooleusulisteks ehk poluvernikuteks kutsuma. Nende keel, aineline kultuuri ja kombed erinesid nii eestlaste kui ka venelaste omast.
Põhja-Euroopa vanim teadaolev varrastel kootud eseme leid Jõuga kääbastest
1950. aastal juhatas arheoloogilisi väljakaevamisi arheoloogiaprofessor Harri Moora. Ühest kalmest leiti väike tekstiilitükike 13. sajandi lõpust või 14. sajandi algul maetud vadjatarilt. Leiu tähtsus selgus alles 30 aastat hiljem, kui geoarheoloog Jüri Peets alustas tekstiilide arvelevõttu. Ilmnes, et tegemist on varrastel kootud kindatükikesega. See on vanim varrastel kootud tekstiilifragment kogu Ida- ja Põhja-Euroopas.
Varrastel kudumise oskuse alguseks Baltimaades peeti seni 17. sajandit. Jõuga kindaleiu põhjal võib selle paigutada 14. sajandi algusse – 300 aastat varasemaks.
Enne varrastel kudumise oskuse levikut oli levinud silmkoetehnikaks nõeltehnika. See põhines luu- või puunõela abil lõngast silmuste loomisel ning silmuste vahelt lõnga läbiviimisele ja kokkutõmbamisele, mille tulemusena tekkis hargnematu, tihe ja paks pind. Mitmete Jõugalt leitud nõeltehnikas valminud kinnaste jäänuste hulgast on leitud põdrakarvu, villa üldhulgast moodustasid need 5–10%. Põdrakarvu on lisatud tõenäoliselt kinnaste vastupidavuse ja veekindluse suurendamiseks. Kinnaste materjalina kasutatud vill on enamasti hele ja värvimata. Lõng on jäme, enamasti korrutamata.
Kinnastel oli koht läänemeresoomlaste uskumustes ja kommetes, sealhulgas matmiskommetes. On teada, et surikindad olid enamasti valged, ilma kaunistuseta. Ka särk ja sukad olid valged.
Kinnastele omistati võimet kaitsta nende kandjat peale külma ka "kurja" eest. Nendelt loodeti abi igas eluvaldkonnas. Oluline osa oli kinnastel täita viljakusmaagia
Rahvajutt ja legend
Rahvajutu järgi peetakse Jõuga kääpaid aga Põhjasõja-aegseks, mil Kuremäe ja Iisaku vahelisel alal olla 30 aastat sõda kestnud. Kalmistul olnud vanasti veel kolm valget sakilist kiviristi, mis asusid üksteisest viie-kuue sammu kaugusel ja mille kõrguseks olevat olnud "poole inimese pikkus".
Pärimuse järgi olla seal ka rahapadasid maa sees, kuid kellelgi pole siiani läinud korda neid leida.
Üks mees Kiikajon leidis ühe üht kääbast kaevates mõõga. Võttis selle ja viis koju. Unes kästi tal mõõk tagasi viia. Kui ei vii, siis tuleb õnnetus. Teisel ööl hoiatati uuesti, kui ei too tagasi, siis saab mõõga läbi otsa. Mees ei teinud väljagi, vaid hakka seda teritama. Et ta käsitses mõõka halvasti, siis mõõk kukkuski, läks jala sisse ja lõikas kanna kõõluse läbi. Nüüd viskas mees mõõga metsa, kuid jäi eluajaks lombakaks.
Konstruktiivne ajakirjandus
Konstruktiivne ajakirjandus on lahendustele suunatud ajakirjandus. See eristub negatiivsetele uudistele ja konfliktidele suunatud ajakirjandusest.
Konstruktiivne ajakirjandus kujunes või teadvustus suuresti esmalt Taani meedia arengus.
Konstruktiivse ajakirjanduse arendamisega tegeleb muuhulgas 2017. aastal loodud Constructive Institute Šveitsis, mille asutas Ulrik Haagerup ja kaasasutas Maarja Kadajane ja mis töötab koostöös Aarhusi Ülikooliga.
Toomas Toomsoo
Toomas Toomsoo (sündinud 20. oktoobril 1970) on eesti arst.
Toomsoo on lõpetanud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna (1996), neuroloogia residentuuri (2001) ning olnud Tartu Ülikooli Närvikliiniku ja Saksamaa Tübingeni Ülikooli Aju-uuringute Keskuse doktorantuuris. Residentuuri ajal tutvus ta ka Kieli Ülikooli ja Lübecki Ülikooli närvikliiniku tööga. Kaitses 2019 filosoofiadoktori väitekirja "Transcranial brain sonography in the Estonian cohort of Parkinson's disease (Transkraniaalne aju ultraheliuuring Eesti Parkinsoni tõve haigetel)".
Septembrist 2022 töötab ta Confido Meditsiinikeskuse sisekliiniku juhatajana.
Toomsoo kuulub Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi, Eesti Peavalu Seltsi, Eesti Liigutushäirete Seltsi, Eesti Hüpertensiooni Ühingusse, Saksa Neuroloogide Seltsi ja Euroopa Neurosonograafia Ühingusse.
Neuroloogina on tema meditsiiniline erihuvi peavalud ja Parkinsoni tõbi. Lisaks on professor Toomsool sertifikaat transkraniaalse sonograafia, neurovaskulaarse ultraheli teostamiseks (unearterid, ajuarterid) ja karpaaltunneli sündroomi hindamiseks ultrahelis.
Endre Sík
Endre Sík (2. aprill 1891 Budapest – 10. aprill 1978 Budapest) oli Ungari ajaloolane ja kommunistlik riigitegelane.
15. veebruarist 1958 kuni 13. septembrini 1961 oli Endre Sík Ungari Rahvavabarigi välisminister.
UNESCO maailmapärand Panamas
Nimistusse on kantud:
Lauri Läänemets
pisi|Lauri Läänemets 2021. aasta Arvamusfestivalil Lauri Läänemets (sündinud 31. jaanuaril 1983 Tallinnas) Eesti poliitik ja kodanikuaktivist. Ta on Eesti Vabariigi siseminister alates 18. juulist 2022 ning Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esimees alates 5. veebruarist 2022.a. Oli Riigikogu XIV koosseisu liige.
Hariduskäik
Lõpetanud Pirita Majandusgümnaasiumi 2001. aastal, Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse 2009. aastal ja Kaitseliidu Kooli kompaniiülema kursuse 2019. aastal.
Kodanikuaktivisti ja kogukonna liidrina
Väätsa vallavanemana algatas ja aitas korraldada selliseid kogukonda siduvaid tegevusi nagu Väätsa Kortermajade Festival, Lumememmede paraad (Kuldmuna ja eriauhind 2017) ning jõululeiutised vaateakendele. Talgute korras ehitas koos kogukonnaga ühe päevaga Väätsa rabasse 1,7 km laudteed.
Töökohad
Aastatel 2013–2017 Väätsa vallavanem, 2014–2017 Järvamaa Omavalitsuste Liidu juhatuse aseesimees. Varem on töötanud Tallinna linnavalitsuses, linnavolikogus, SA Tudengipäevad programmijuhina, juhtinud Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlauda, Tallinna Ülikooli üliõpilaskonda , töötanud Eesti Üliõpilaskondade Liidus. Olnud Kodanikuühiskonna Sihtkapitali nõukogu liige.
Poliitiline tegevus
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimees ning erakonna Järvamaa piirkonna juhatuse esimees ja volikogu liige. Alates 2018. aasta novembrist Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Omavalitsuskogu esimees. Ta on olnud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Meesühenduse asutajaliige ja eestvedaja.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris valimisringkonnas nr 2 ja kogus 156 häält. 2017. aastal kandideeris ühineva Türi valla (Väätsa, Türi ja Käru vald) volikokku sotsiaaldemokraatide nimekirja esinumbrina. Läänemets sai valimistel 547 häält, Sotside nimekiri pääses volikokku 7 kohaga. 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Järva- ja Viljandimaa valimisringkonnas ning sai neljandalt kohalt sotside ringkonna teise tulemuse 994 häält.
Aastatel 2011–2013 oli Läänemets erakonna noorteühenduse Noored Sotsiaaldemokraadid president. 2013. aasta oktoobris toimunud KOV valimistel kogus Läänemets Tallinna Kesklinnas kandideerides 124 häält, kuulus Tallinna Kesklinna Halduskokku ja 2017. aastal Tallinna Linnavolikokku. 21. novembril 2013 valiti Läänemets Väätsa vallavanemaks.
Aastail 2008–2010 kuulus Läänemets Eestimaa Rahvaliitu. 2009. aastal kandideeris ta Rahvaliidu nimekirjas Euroopa Parlamendi valimistel ning Rahvaliidu ja Eestimaa Roheliste ühises nimekirjas 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Tallinna Kesklinnas.
Ta oli 2010 Rahvaliidu juhatuse liige, 2009–2010 Rahvaliidu volikogu aseesimees ja 2008–2010 Tallinna linnaühenduse juhatuse esimees. Pärast Rahvaliidu ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ühinemise luhtumist astus Läänemets 2010. aasta kevadel Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
5. veebruaril 2022 valiti ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esimeheks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 1731 häält ning osutus valituks.
AIDS-i Ennetuskeskus
AIDS-i Ennetuskeskus on aastal 2003 loodud valitsusväline organisatsioon (mittetulundusühing), mis tegeleb HIV-i ja AIDS-i temaatikaga, keskendudes nende leviku tõkestamisele Eestis.
Ennetuskeskuse eelkäija oli aastatel 1996–2003 Sotsiaalministeeriumi tervisekaitseinspektsiooni juures tegutsenud osakond (kandis samuti nime: AIDS-i Ennetuskeskus). Aastal 2003 võttis Ennetuskeskuse töö üle Sotsiaalministeeriumi hallatav teadus- ja arendusasutus Tervise Arengu Instituut ning aastal 2003 asutatud AIDS-i Ennetuskeskus.
Oku Tamm
Oku Tamm (20. oktoober 1927 Tartu – 10. veebruar 2022) oli eesti arst, Eesti NSV tervishoiuministri asetäitja, peasanitaararst ning ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid / Eesti Arst peatoimetaja.
Ta lõpetas aastal 1946 Tartu 1. Keskkooli. Aastatel 1946–1952 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonnas. Üliõpilasena laulis ta Tartu Akadeemilises Meeskooris. Aastal 1967 kaitses ta väitekirja "Eesti elanikkonna sanitaar-epidemioloogilise teenindamise areng (19. sajandi teisest poolest kuni 1965. a) ja selle edaspidised perspektiivid" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi.
Isiklikku
Tema abikaasa Saima Tamm (1926–2004) oli pediaater ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi meditsiinikateedri juhataja, professor.
Kõue rahvamaja
Kõue rahvamaja (nimetatud ka Kõue rahva maja) on rahvamaja Harju maakonnas Kose vallas Kõue külas. Asutust haldab Kõue Külade Selts.
Erich Mückenberger
pisi|Erich Mückenberger (1953) Erich Mückenberger (8. juuni 1910 Chemnitz – 10. veebruar 1998 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Erich Mückenberger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1924–1927 masinalukksepaks. Juba 1924. aastal astus ta sotsialistliku noorsoo-organisatsiooni Sozialistische Arbeiter-Jugend. 1927. aastal sai temast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
1929–1930 õppis ta tekstiilitööstuse kõrgemas kutsekoolis ja töötas kuni 1930. aastani lukksepa ja kangruna. 1928–1932 oli ta sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni "Reichsbanner" Chemnitzi piirkonnaorganisatsiooni juht. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel läks Erich Mückenberger 1933. aastal põranda alla ja tegi illegaalset parteitööd. 1934. aastal ta arreteeriti ja paigutati Sachsenhauseni koonduslaagrisse, kust ta vabanes 1936. aastal. 1938. aastal vahistati ta uuesti ja mõisteti 10 kuuks vangi. 1942–1945 teenist ta Wehrmachti trahvipataljonis. 1945. aasta jaanuaris sai ta haavata. 1945. aasta aprillist kuni augustini oli ta Inglise sõjavangis.
Sõjavangist vabanemise järel töötas Mückenberger lühikest aega 1945. aasta augustist kuni novembrini Hannoveris masinaehitustehases töölisena. Seejärel pöördus Mückenberger Chemnitzisse tagasi, kus ta töötas Antifašistliku Bloki sekretärina ja Töölisklassi Ühtsuse Loomise Büroo sekretärina. Pärast sotsiaaldemokraatide ja kommunistide sundliitmist sai temast 1946. aasta aprillis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1946–1948 kuulus ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Chemnitzi ja Saksimaa piirkonnaorganisatsioonide juhtkonda. 1949–1953 oli Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Tüüringi ja Erfurdi piirkonnaorganisatsioonide esimene sekretär.
1950–1989 oli Erich Mückenberger Rahvakoja (parlamendi) liige, alates 1971. aastast oli ta Rahvakoja presiidiumi liige ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei fraktsiooni esimees.
Alates 1950. aasta juulist oli Erich Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Poliitbüroo liikmekandidaat, alates 1958. aasta juulist Poliitbüroo liige. 1971–1989 oli ta Partei Keskkontrollikomisjoni esimees. Lisaks oli ta 1978–1989 Saksa-Nõukogude Sõprusühingu esimees.
8. novembril 1989 astus Erich Mückenberger koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 1990. aasta jaanuaris heideti ta Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja. 1995. aasta novembris algatati tema suhtes kriminaalasi seoses Saksa DV piiriületajate tapmise ja piirirežiimi kehtestamisega. 1996. aastal lõpetati kriminaalasi tema suhtes seoses vastutusvõimetuks tunnistamisega.
Swellendam
Swellendam on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas.
Swellendam on asutatud 1743. aastal ja on üks Lõuna-Aafrika Vabariigi vanemaid linnu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Swellendami elanikest värvilisi 63,06%, valgeid 19,46%, mustanahalisi aafriklasi 15,41%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 1,81%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 81,29% elanikest, koosa keelt 9,50%, inglise keelt 4,77%, sotho keelt 1,07% ja teisi keeli 1,20%.
Weverton Pereira da Silva
Weverton Pereira da Silva (enam tuntud nimega Weverton; sündinud 13. detsembril 1987 Rio Brancos) on Brasiilia jalgpallur, väravavaht. Ta mängib alates 2018. aastast Brasiilia kõrgliiga Brasileirão klubis Palmeiras.
Weverton sündis Acre osariigis Rio Brancos.
Aastatel 2012–2017 oli ta Paranaense põhiväravavaht. Brasiilia kõrgliigas mängis ta klubiga alates 2013. aasta hooajast.
2017. aasta detsembris sõlmis ta viieks aastaks lepinguga Palmeirasega. 2018. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2020. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja võitis samal hooajal klubiga Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese.
Ta kuulus Brasiilia olümpiakoondisse 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril. Ta oli Brasiilia meeskonna põhiväravavaht. Saksamaa meeskonna vastu toimunud finaalmängus tõrjus ta penaltiseerias Nils Peterseni otsustava löögi, tuues Brasiiliale läbi aegade esimese olümpiakulla jalgpallis.
Saavutused
Allikas
Bradford
Bradford on linn Inglismaal Lääne-Yorkshire'i linnkrahvkonnas.
Linn asub 14 km Leedsist läänes ja 26 km Wakefieldist loodes. 2001. aastal elas Bradfordis 293 717 inimest.
1963. aasta Eesti meistrivõistlused moodsas viievõistluses
1963. aasta moodsa viievõistluse Eesti meistrivõistlused toimusid  1.–5. juulil 1963 Tallinnas. Neid nimetati kaasaegse viievõistluse X Eesti NSV meistrivõistlusteks.
Tulemused
Meeskondadest võitis Tallinn 40 825 punktiga, Tartu kogus 39 433,5 punkti.
Karjamõis
pisi|[[Puhtu karjamõis on rajatud 1857. aastal]] Karjamõis oli peamõisa juurde kuuluv põllumajanduslik kõrvalkeskus.
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängude toimus 5. – 20. veebruarini Hiinas Zhangjiakous Kuyangshu suusakeskuses.
Karjamõis
Erinevalt rüütlimõisatest puudusid neil majanduslikud ja ühiskondlikud privileegid. Tavaliselt peeti neis osa mõisa karjast või paiknes seal mõni tööstus. Samuti võis seal elada osa mõisatöölisi. Tavaliselt olid need tagasihoidlikult hoonestatud ja seal puudus häärber. Karjamõisad olid võrdlemisi ebapüsivad ning võisid liikuda ühe peamõisa alt teise alla. Eesti alal langes nende rajamise kõrgaeg XVIII ja XIX sajandisse. XX sajandi alguses oli Eestimaa kubermangus iga peamõisa kõrval keskmiselt 1-2 ja Liivimaal 2-3 karja- või kõrvalmõisa.
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel
Murdmaasuusatamises kuulus olümpiaprogrammi 12 ala, millest nii meeste kui naiste arvestuses võisteldakse kuuel alal: sprint vabastiilis, sprinditeatesõit klassikas, 15 km/10 km klassikas, suusavahetusega sõit 15+15 km/7,5+7,5 km, ühisstardiga sõit vabatehnikas 50/30 km ja teatessõit 4×10/4×5 km (teatesõidus on esimesed kaks vahetust on klassikas ja viimased kaks vabastiilis).
Eestlaste osalemine
Eestit esindab 9 sportlast: meestest Alvar Johannes Alev, Henri Roos, Marko Kilp ja Martin Himma, naistest Aveli Uustalu, Kaidy Kaasiku, Keidy Kaasiku, Mariel Merlii Pulles ja Tatjana Mannima.
Sprint vabastiilis
Finaal: 8. veebruar Osavõtjaid: 88 Riike: 44 Olümpiavõitja 2018: Johannes Høsflot Klæbo, Maailmameister 2021: Johannes Høsflot Klæbo, Ametlikud tulemused Kohtadel 1.–6. on antud kaotus finaali võitjale, kohtadel 7.–12. oma poolfinaali võitjatele. <br style="clear:both" />
Sprinditeatesõit klassikastiilis
Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 25 võistkonda Olümpiavõitja 2018: Martin Johnsrud Sundby Johannes Høsflot Klæbo Maailmameister 2021: Erik Valnes Johannes Høsflot Klæbo, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
15 km klassikastiilis
Finaal: 11. veebruar Osavõtjaid: 97 Riike: 50 Olümpiavõitja 2018: Dario Cologna, Maailmameister 2021: Hans Christer Holund, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
15 km (kl) + 15 km (v) suusavahetusega sõit
Finaal: 6. veebruar Osavõtjaid: 69 Riike: 34 Olümpiavõitja 2018: Simen Hegstad Krüger, Maailmameister 2021: Aleksandr Bolšunov, Ametlikud tulemused <br style="clear:both" />
50 km ühisstardist vabastiilis
Võistlus viibis tund aega ja lühenes tugeva tuule ja külmakraadide tõttu 28,4 km-ni.
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 61 Riike: 32 Olümpiavõitja 2018: Iivo Niskanen, Maailmameister 2021: Emil Iversen, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
Péter Várkonyi
pisi|Péter Várkonyi (1985) Péter Várkonyi (3. aprill 1931 Budapest – 14. oktoober 2008 Budapest) oli Ungari kommunistlik riigitegelane.
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel
Sprint vabastiilis
Finaal: 8. veebruar Osavõtjaid: 90 Riike: 34 Olümpiavõitja 2018: Stina Nilsson, Maailmameister 2021: Jonna Sundling, Ametlikud tulemused Kohtadel 1.–6. on antud kaotus finaali võitjale, kohtadel 7.–12. poolfinaali võitjatele. <br style="clear:both" />
Péter Várkonyi
Péter Várkonyi oli 8. juulist 1983 kuni 10. maini 1989 Ungari Rahvavabariigi välisminister.
Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel
Sprinditeatesõit klassikastiilis
Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 26 võistkonda Olümpiavõitja 2018: Kikkan Randall Jessica Diggins Maailmameister 2021: Maja Dahlqvist Jonna Sundling, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
10 km klassikastiilis
Finaal: 10. veebruar Osavõtjaid: 98 Riike: 34 Olümpiavõitja 2018: Ragnhild Haga, Maailmameister 2021: Therese Johaug, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>
7,5 km (kl) + 7,5 km (v) suusavahetusega sõit
Norralanna Therese Johaug võitis oma kolmandatel olümpiamängudel esimese individuaalse olümpiakulla. Hõbemedali võitis venelanna Natalja Neprajeva, kellele see oli esimeseks individuaalseks olümpiamedaliks, ja pronksmedali austerlanna Teresa Stadlober, kes võitis üldse esimese tiitlivõistluste medali täiskasvanute klassis.
Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 64 Riike: 23 Olümpiavõitja 2018: Charlotte Kalla, Maailmameister 2021: Therese Johaug, Ametlikud tulemused <br style="clear:both" />
30 km ühisstardis vabastiilis
Päev enne võistlust nihutati ebasoodsate ilmastikuolude tõttu stardiaeg kohaliku aja järgi kella 11:00-le
Finaal: 20. veebruar Osavõtjaid: 63 Riike: 23 Olümpiavõitja 2018: Marit Bjørgen, Maailmameister 2021: Therese Johaug, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;"/>