cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trophée des Champions
Kokku on superkarika võitnud 14 klubi. Kõige edukam on olnud 11 võiduga Paris Saint-Germain, järgnevad kaheksa võiduga Lyon ja viie võiduga Saint-Étienne.
Rauaniit
Rauaniit oli aastal 1919 Tallinnas asutatud tekstiilikaupade ettevõte. Ettevõtte kontor asus Tallinnas Rannavärava puiestee 7. pisi|Endine "Rauaniidi" trikootööstuse tehasehoone (Kotzebue 1 // Põhja puiestee 7), arhitekt [[Eugen Habermann.]] 1920. aastal asutasid Efraim Lerenmann (1888–1942), G. Itskovitš ja J. Frank Tallinnas trikotaaživabriku "Rauaniit", mis aastal 1924 muudeti aktsiaseltsiks "Rauaniit".
Ettevõtte vabrikus toodeti muu hulgas riidesorte kunstsiidist, siidist, puuvillast ja villast, ka toodeti trikotaažiesemeid. 1926. aastal projekteeritud "Rauaniidi" monumentaalne trikootööstuse tehasehoone oli Eesti üks esimesi funktsionalistlikke ehitisi. Hoonet on aastate jooksul täiendatud juurde- ja pealeehitustega.
Aastal 1935 töötas ettevõttes 500 inimest.
Corso Salani
Corso Salani (9. september 1961 Firenze – 16. juuni 2010 Ostia) oli itaalia filminäitleja ja -lavastaja.
Ülo Heinsalu
Ülo Heinsalu (23. september 1928 – 27. jaanuar 1994) oli eesti geoloog ja looduskaitsja.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Seejärel töötas ta Kasahstanis Karagandõ geoloogia valitsuses; alates 1954. aastast Eesti Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis.
Ta tegeles peamiselt Eesti karsti, koobaste ja allikate uurimisega. Aastal 1981 algatas ta Tuhala karstialal nõiakaevu ümbruse uurimise.
Ta oli üks "Eesti ürglooduse raamatu" koostajaid.
Eesti pangandus
See artikkel räägib pangandusest Eestis.
Ülo Heinsalu
Tuhala nõiakaevu juures avati 2001. aastal Ülo Heinsalu mälestuskivi.
Eesti pangandus
Eesti Vabariigi keskpank on Eesti Panga seaduse järgi Eesti Pank, mis asutati 24. veebruaril 1919. Eesti suurimad kommertspangad on Swedbank, Luminor Bank, SEB Pank, LHV Pank ja Coop Pank.
1992. aastal asutasid 21 kommertspanka Eesti Pangaliidu, millel on 2017. aasta seisuga 13 liikmespanka. Tegevusloa alusel tegutseb Eestis 2017. aasta seisuga 9 krediidiasutust. Eestis kasutatakse enim Swedbanki, SEB Panga, Nordea Panga ja LHV Panga teenuseid. Enamik Eestis tegutsevatest pankadest on Rootsi pankade tütarettevõtted. Nende hulka kuulub Swedbank, mis on ühtlasi kõige populaarsem ja kättesaadavam pank Eestis. Swedbankil on mitu pangakontorit igas maakonnas ning palju pangaautomaate üle Eesti. Pangateenuste kasutatavuse poolest järgneb Swedbankile SEB Pank, mis pakub samuti teenuste täislahendust. Ka SEB Pangal on mitu pangakontorit ja palju pangaautomaate üle Eesti. LHV Pank on Eestis asutatud pank ja Eesti suurim finantskontsern. LHV pangakontorid asuvad Tartus ja Tallinnas, pangaautomaadid Tallinnas, Tartus ja Pärnus.
Ajalugu
24. veebruaril 1919 kinnitas Eesti Vabariigi Valitsus Eesti Panga põhikirja. Panga põhiülesandeks seati rahakäibe korraldamine ja sellele anti pangatähtede emissiooni ainuõigus. Riigikassa summadest eraldati Eesti Panga põhikapitaliks 10 miljonit marka. Pank alustas tegevust 3. mail 1919. Esialgu tegutses Eesti Pank riikliku aktsiapangana, hiljem riigist lahutatud keskpangana. 20. juunil 1924 seadustati uus teoreetiline rahaühik – Eesti kuldkroon. 1940. aasta juunipööre ja Eesti inkorporeerimine NSV Liidu koosseisu tõid kaasa Eesti Panga natsionaliseerimise. Ülemnõukogu 15. detsembri 1989. aasta otsusega taasasutati Eesti Pank 1. jaanuaril 1990.
1992. aasta 20.–22. juuni rahareformi käigus vahetati Nõukogude rublad Eesti kroonide vastu. 23. juunil 1992 astus Eesti Maailmapanga liikmeks. 3. juulil 1992 asutasid 21 kommertspanka Eesti Pangaliidu. 18. mail 1993 võttis Riigikogu vastu Eesti Panga seaduse. Aastatel 1995–1997 keskenduti panganduses ja makromajanduses kvalitatiivsetele muudatustele, nimetati ametisse Eesti Panga president, EPN võttis vastu mitmeid otsuseid, avati Eesti Panga muuseum, kirjutati alla mitmele Eesti majanduspoliitika memorandumile jne. Aastatel 1998–1999 arendati tegevust kooskõlas makromajandusest ja rahvusvahelistest tendentsidest tulenevate nõuetega. Aastatel 1999–2004 arenes Eesti Euroopa Liidu kandidaatriigist liituvaks riigiks ja lõpuks liikmesriigiks. Üks liitumisläbirääkimiste eest vastutajaid oli Eesti Pank. Aastatel 2004–2011 valmistuti eurole üleminekuks. 2011. aasta algul võttis Eesti 17. riigina kasutusele euro. Seeläbi sai Eesti Pangast eurosüsteemi liige.
Eestis asutatud praegu tegutsevad pangad
Eesti Pangaliitu kuuluvast 13 pangast on neli asutatud Eestis. Need pangad on järgmised:
Eestis tegevusloa alusel tegutsevad krediidiasutused
Krediidiasutuse loomiseks tuleb taotleda Finantsinspektsioonilt krediidiasutuse tegevusluba. Eestis tegevusloa alusel tegutsevad krediidiasutused on järgmised :
Välisriikide krediidiasutuste filiaalid Eestis
Eestis tegutsevad Välisriikide krediidiasutuste filiaalid:
Eesti Pangaliit
3. juulil 1992 asutasid 21 kommertspanka Eesti Pangaliidu, mille peamisteks eesmärkideks püstitati Eesti panganduse arendamine ja pankade ühiste probleemide lahendamiseks vajaliku tegevuse koordineerimine. 2018a seisuga on Eesti Pangaliidul 12 liikmespanka. :
Pangaliidu põhilised töövaldkonnad on järgmised:
Falgi mõis
Falgi mõis (Falka muižiņa või Piekūnmuižiņa) oli suvemõis Lätis Riia linnas Grīziņkalnsi asumis. Peahoone asus K. Barona ielā 140–142 ja Brīvības ielā 198 majade piirkonnas. Saksa keeles Falkenhof, tõenäoliselt ka Husmans Hof.
Mõis rajati tõenäoliselt 17. sajandil. Aastal 1700 paigutas Johann Christoph Brotze mõisa asukohta Husmans Hofi nimelise mõisa, mis on tõenäoliselt seesama mõis.
Mõisa järgi sai nime kõrval asuv Klijānu iela, mille varasem nimi oli Piekūnu iela. Tänava nimi oli läti keelest tõlgituna "Pistriku tänav"; nimi tuli sellest, et mõisa saksakeelne omanikust tulenev nimi tähendas pistrikumõisa.
Mõisa viimased omanikud olid Norwellid. 1899. aasta mais toimus mõisa juures politseinike ja tööliste vahel suur kokkupõrge, mis oli esimene sellelaadne sündmus Lätis. Aastast 1913 olid hooned kõik hävinud.
Kim Rossi Stuart
pisi|Kim Rossi Stuart (2007) Kim Rossi Stuart (sündinud 31. oktoobril 1969 Roomas) on itaalia filminäitleja ja -lavastaja.
Gunilla
Gunilla on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 4302. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Gunilla 5 naisel.
Namad
pisi|Nama mees Namiibias pisi|Nama mees Namiibias pisi|Namade ja [[damarad|damarate asuala Namiibias]] Namad (endanimetus ǀAwa-khoen 'punased inimesed') on etnos Lõuna-Aafrika Vabariigis, Namiibias ja Botswanas.
Nad räägivad khoisani keelte hulka kuuluvat nama keelt, paljud oskavad ka afrikaani keelt. Nad on hotentottide suurim rühm. Paljud namade sugukonnad elavad Namiibia keskosas, väiksemad rühmad elavad Namiibia ja Lõuna-Aafrika Vabariigi piirialal Namaqualandis.
Namiibias elab umbes 130 000 namat.
Namad pooldavad kristlust, hõimuusundeid ja islamit.
Ajalugu
pisi|Namad hüti ees pisi|Pealik [[Hendrik Witbooi (keskel) kaaskonnaga]] Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Namiibia lõunaosa ala khoisanid on tuhandeid aastaid elanud nomaadidena: hotentotid karjakasvatajatena ja bušmanid küttide-korilastena. Namad kuuluvad hotentottide hulka. Bušmanid nimetavad namasid vennasrahvaks. Tõenäoliselt on nad koos Kesk-Aafrikast sisse rännanud ning asunyd elama algul Lõuna-Aafrikasse, hiljem ka Edela-Aafrikasse. Namad elasid algselt Oranje jõe ääres Namiibia lõunaosas ja Lõuna-Aafrika Vabariigi põhjaosas. Varajased kolonistid nimetasid neid hotentottideks. Nende teine ajalooline nimetus Namaqua on saadud keele nimetusele namakeelse järelliite -qua (-khwa) lisamisel (vrd näiteks hiride nimetust Griqua).
Väljaränne Edela-Aafrikasse
pisi|[[Jakob van der Schlei. Manière de battre le bled parmiles Hottentots, 1727]] Lõuna-Aafrikas olid namad 17. ja 18. sajandil kokkupuutes buuride, teiste Euroopa päritolu kolonistide ja misjonäridega. Suurem osa neist võttis osaks kristluse. Eurooplaste kodudes ja farmides töötades õppisid nad lugema ja kirjutama ning hobustega ümber käima. Viimane andis täiesti uusi jahipidamisvõimalusi ning vallandas paremate jahimaade otsingu tõttu suure rändelaine, mis viis namad 18. sajandil ka Edela-Aafrikasse. Hollandi farmerite ühendusest nama naistega tekkisid segahõimud, keda hakati nimetama orlamiteks.
Hõimude kujunemine Edela-Aafrikas
pisi|Nama naine [[Kalahari kõrbes]] Edela-Aafrikas sai namade keskuseks Hoachanas; karjamaade nappuse tõttu hõimuosad vähehaaval eraldusid, asusid elama Hoachanasist kaugemal ning moodustasid 8 uut hõimu: topnaarid, Fransmani namad, veldschoendragerid, bondelswartid, swartbooid, Tseibschi namad, groote-doded ja Keetmanshoopi namad.
Hoachanasi jäi ainult peahõim "punane rahvas", kelle hulgas oli ülemkaptein, kellele allusid kõik teised nama hõimud peale bondelswartide Warmbadis ja topnaaride Walvis Bays. Tal oli muu hulgas õigus määrata teistele hõimudele asualad, et tagada, et kõigil hõimudel oleks piisavalt karjamaid ja allikaid.
Aasta 1800 paiku lisandus hõim, mis oli varem elanud peamiselt Oranje jõe alamjooksul ning oli seal kaupmeeste ja alkoholismi tõttu vaesunud. Kuigi Edela-Aafrika lõunaosas oli juba kitsaks jäämas, määras ülemkaptein Games, namade esimene ja ainus naiskaptein, karjamaad Bethanie) lähedal. Seda hõimu hakati sellepärast nimetama Bethanie hõimuks.
Konstantin Pätsi mälestusmärk
pisi|Monumendi sisseõnnistamine 21. oktoobril 2022 Konstantin Pätsi mälestusmärk on Tallinnas asuv mälestusmärk Konstantin Pätsile, mis avati 2022. aastal.
Namad
Hõimusõjad
Karjamaade nappus muutus aina kriitilisemaks. Põhjuseks olid suure põua tõttu põhjast lõunasse tungivad suures ülekaalus olevad hererod ning lõuna poolt tulevad orlami hõimud. Games aga oskas olukorda ära kasutada, ässitades orlameid, nimelt Afrikaneri hõimu eesotsas kaptein Jager Afrikaneriga hererodega võitlema, lubades selle eest karjamaid. Kavas oli tõrjuda hererod lahingute ja röövretkedega Windhoeki laiuskraadini. Siiski tekkis eriti ülemkaptein Oasib ǃNa-khomabi ajal nama ja orlami hõimude vahel üha rohkem pinged. Algul võideldi muutuvates liitudes hererode vastu, siis aga hakati omavahel võitlema (orlami sõda).
Konstantin Pätsi mälestusmärk
Ettepaneku püstitada riigi 100. aastapäevaks Tallinna Konstantin Pätsi mälestusmärk esitasid 2016. aasta algul Riigikogu juhatusele Eesti Lipu Selts, Eesti Muinsuskaitse Selts, MTÜ Konstantin Pätsi Muuseum, Jaan Tõnissoni Selts, Kindral Johan Laidoneri Selts, Jaan Poska Fond ja korp! Fraternitas Estica. Mälestusmärk sooviti püstitada Toompeale Kuberneri aeda.
Kihnu tänav
Kihnu tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Kuristiku asumis. pisi|Kihnu tn 20 Tänav sai nime 25. aprillil 1986.
Namad
Hõimusõjad
Aastatel 1904–1907, pidasid sakslased, kes olid koloniseerinud tänapäeva Namiibia ala, sõda namade ja hererode vastu, mis viis hererode ja namade genotsiidini, mille käigus tapeti vähemalt 80% namadest ja hererodest. Sakslased tahtsid luua õitsvat kolooniat, milleks oli tarvis põliselanikud viljakatelt maadelt ära ajada. Namadelt ja hererodelt võeti suured karjad ära ning nad ise aeti kõrbesse ja mõnedel juhtudel interneeriti rannikul asuvatesse koonduslaagritesse, näiteks Shark Islandi koonduslaagrisse. Peale selle sunniti namasid ja hererosid teemandipalaviku ajal orjatööna raudteid ehitama ja teemante kaevandama.
Manuelism
Manuelism, ka Manueli stiil ja Portugali hilisgootika on Portugalis 15. sajandil kuningas Manuel I ajal valitsenud arhitektuuristiil, mille ilmet kujundasid suurte maadeavastuste sajand ja portugali meresõitjatega koos reisinud arhitektid. Manuelismis segunevad hilisgootika, eelkõige Hispaania Isabella stiili ja Põhja-Euroopa leekestiili jooned varaste renessanssarhitektuuri elementidega ja esineb mauri ja india kunstist laenatud motiive.
Stiili nimetus "manuelism" pärineb 19. sajandist.
Üldised jooned
Portugali rikkus 15. sajandil tuli suurte maadeavastuste kiiluvees arenenud merekaubandusest ja manuelistlik dekoor sisaldab palju ilmselgeid viiteid merendusele. Kui ehisliistud ja friisid pole töödeldud lausa korallisarnaseks, on need kaetud nikerdatud nuivähkide, karpide ja mererohuga. Arhitektuurielementidena leiavad ehitistes kasutust laevade varustuse osad; palju kasutatakse köiemotiivi. Kiviköied ja -nöörid esinevad arhitektuuris sageli, vahel sõlmituna, ning uste ja akende ümber on dekooriks kuhjatud heraldilisi vapikilpe, riste, ankruid, poisid, armillaarsfääre ja muid merendusinstrumente.
Ehitisi
Stiil valitses suhteliselt lühikest aega, 1490.–1520. aastateni, kuid jõudis Portugali kolooniatesse ja asulatesse teistel mandritel.
Kunstnikke sellest perioodist
Arhitektidest on tuntuimad Diogo de Boitaca (Setúbali Jeesuse klooster, Jerónimose klooster), Mateus Fernandes (Batalha kloostri lõpetamata kabelite portaalid), Diogo de Arruda (Tomari kloostri kapiitlisaali aken), Francisco de Arruda (Belemi torn) ja João de Castilho (Tomari klooster, Jerónimose klooster, El Jadida, väär või muusikuterõdu Batalha kloostris, Alcobaça kloostri käärkambri võlv ja portaal; hilisemad teosed juba platereskses stiilis).
Selles ajavahemikus tegutsenud maalikunstnikud Grão Vasco (Vasco Fernandes), Jorge Afonso, Cristóvão de Figueiredo, Garcia Fernandes, Gregório Lopes loetakse renessansskunstnike hulka.
Sator
"Sator" on mitmekeelne eelretsenseeritav teaduslik raamatusari, aastaraamat, mille väljaandja on EKM Teaduskirjastus.
Sarjas avaldatakse akadeemilisi originaalkäsitlusi, artikleid ja monograafiaid religiooniantropoloogia, ennekõike võrdleva usundiuurimise alalt. Eesti teadlaste eestikeelsete kirjutiste kõrval ilmub ka välismaa teadlaste kirjutisi, valdkonna uurimisklassikat ja muukeelses teaduskirjanduses avaldatud tippuurimuste tõlkeid. Eraldi rubriikides ilmuvad võimaluse korral erialaraamatute tutvustused ja arvustused, teadusklassikute mälestused, osalusvaatluste kroonikad, uurimiskeskuste ja kaitstud väitekirjade ülevaated, konverentside ja välitööde tutvustused jm.
Sarja asutas Mare Kõiva, kes on ühtlasi selle peatoimetaja. Tegevtoimetajad on Asta Niinemets ja Liisa Vesik. Sari ilmub 1996. aastast, perioodiliselt 2013. aastast.
Toimetuskolleegium: Tiiu Jaago (Tartu Ülikool), Reet Hiiemäe (Eesti Kirjandusmuuseum), Mare Kalda (Eesti Kirjandusmuuseum), Tarmo Kulmar (Tartu Ülikool), Nikolay Kuznetsov (Eesti Kirjandusmuuseum), Aado Lintrop (Eesti Kirjandusmuuseum), Emily Lyle (School of Scottish Studies in Edinburgh), Mirjam Mencej (Ljubljana ülikool), Jonathan Roper (Tartu Ülikool), Marju Kõivupuu (Tallinna Ülikool), Ülo Valk (Tartu Ülikool), Tatjana Vladõkina (Udmurdi Ajaloo, Keele ja Kirjanduse Instituut, Ižkar), Irina Vinokurova (Karjala Ajaloo, Keele ja Kirjanduse Instituut, Petroskoi), Ergo-Hart Västrik (Tartu Ülikool).
Mudi
Mudi on Ungarist pärinev koeratõug.
"Mudid on targad ja kergesti koolitatavad, julged, oma perekonnale ustavad ja truud."
Münster (Tirool)
Münster on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 534 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 27,82 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3289 inimest. Vald paikneb 20 km Wörglist läänes ja 34 km Kufsteinist edelas. See on läänepoolseim vald ringkonnas ja asub Innist põhja pool. Peamised sissetulekuallikad on turism, põllumajandus ja mineraalvee villimise tehas.
Kesk tänav (Pärnu)
Kesk tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse Emajõe tänavalt, suundub loodesse ja lõppeb Mõrra tänaval. Kesk tänav ristub veel Kevade, Väike-Toome, Suur-Toome, Ranna, Põllu, Jakobi ja Peetri tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 1,07 km.
Limavöödik
Limavöödik (Cortinarius mucosus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik.
Limavöödiku erepruun kübar ja valge jalg on paksult limased. Kübar on 4–10 cm lai, jalg 5–15 cm pikk. Eoslehekesed on hallikasvalged, üsna tihedad ja jalale hambaga külge kasvanud. Maitse ja lõhn on mahedad.
Limavöödik esineb kase- ja okasmetsades. Eestis on ta väga sage, peamiselt liivastes männikutes.
Limavöödik ei ole söögiseen, kuid mõnedel andmetel söödav. Põhja-Poolas korjatud limavöödikutest on leitud suures koguses bioakumuleerunud elavhõbedat.
Chippendale'i stiil
Chippendale'i stiil [tšipəndeil] on Inglismaa mööblimeistri Thomas Chippendale'i (1718–1779) loodud mööblistiil. See on mõjutatud gootikast, Prantsuse renessansist, rokokoost ja Hiina-pärasest kunstist.
Chippendale'i stiil on ajaloos esimene mööblistiil, mis pole nimetatud monarhi järgi.
Kirjeldus
Chippendale'i stiili peamiste tunnuste hulka kuuluvad
Chippendale'i stiili võib jagada nelja alamstiili:
Pembroke'i laud
Chippendale'i leiutis oli "Pembroke'i laud", mil oli fikseeritud keskosa, keskel sahtel ja kahel pool hingedega allalastavad lauaplaadi külgosad.
Muud
Chippendale'i stiili on palju jäljendatud ja raske on Chippendale'iks nimetatud mööbli ehtsust kontrollida. Vihjeid võib leida nikerduste lähemal uurimisel: kui need on ühtlased ja sümmeetrilised, siis on arvatavasti tegemist hilisema koopiaga. Enamus ehtsat Chippendale'i mööblit pärineb 18. sajandist ja tänapäeval maksab see Inglise naelades üle mitme tuhande, niisiis võib ka madalam hind olla tunnistuseks mitte-ehtsusest.
Oktoberfest
pisi|Löwenbräu telk Oktoberfesti ajal pisi|Tüüpiline Oktoberfesti reklaampilt Oktoberfest on Münchenis toimuv sakslaste oktoobripidustus, õllefestival, mida käsitletakse maailma suurima iga-aastase rahvapidustusena. Festival kestab 16–18 päeva ning toimub ajavahemikus septembri teisest poolest kuni oktoobri esimese nädala lõpuni.
Alates 1994. aastast pärast Saksamaade ühendamist on korraldajad pidanud silmas, et pidustused lõpeksid 3. oktoobril, mis on Saksamaa ühtsuse päev (Tag der Deutschen Einheit). Kohalikud kutsuvad üritust Wieseniks ajaloolise 42 hektari suuruse Theresienwiese niitude järgi Müncheni Ludwigsvorstadt-Isarvorstadti linnaosas, kus õllefestival toimub.
Oktoberfesti hakati pidama 12. oktoobril 1810, kui kroonprints Ludwig (1786–1868), hiljem kuningas Ludwig I (troonil 1825–1848), abiellus Saxe-Hildburghauseni printsessi Theresega ja kutsus sel puhul linnakodanikke pidutsema printsessi auks nimetatud Theresienwiese niitudele. Seejärel muutus üritus traditsiooniks ning sellest sai Baierimaa kultuuri lahutamatuks osa.
Napoleoni sõdade ajal 1813. aastal, samuti 1854. ja 1873. aasta kooleraepideemia ajal, 1866. aasta Austria-Preisi ja 1870 Prantsuse-Preisi sõja, 1914–1918 esimese maailmasõja ning 1939–1945 teise maailmasõja ajal õllepidustusi ei korraldatud. 26. septembril 1980 korraldas paremekstremist Gudolf Köhler Oktoberfesti külastajate vastu terroriakti. Ta lõhkas peasissekäigu juures pommi. Surma sai 13 ja vigastada 201 inimest. Terroriakti pärast festivali üritusi ei katkestatud.
Nüüdisajal korraldab pidustusi Müncheni linnavalitsus. Tegemist on Müncheni aasta suurima turismiatraktsiooniga. Festivali külastab paari nädala jooksul 6–7 miljonit inimest. Nendest 70% on Saksamaalt. Tullakse ka Ameerika Ühendriikidest, Uus-Meremaalt, Austraaliast, Kanadast, Ida-Aasia maadest, Soomest, Eestist ja mujalt. Festivalipäevil juuakse miljoneid liitreid õlut, süüakse tonnide viisi vorsti ja hapukapsast, lauldakse, külastatakse mitmesuguseid atraktsioone, võetakse osa rahvamängudest, ratsutatakse ning nauditakse elu. Õlu, mida festivalil pakutakse, võib alla aga pruulitud vaid Müncheni õlletehastes, näiteks Augustiner-Bräu, Hacker-Pschorr-Bräu, Löwenbräu, Paulaner, Spatenbräu, Staatliches, Hofbräu-München jt.
Oktoberfestile pole mõistlik minna oma autoga. Parkimiskohti praktiliselt ei ole. Seevastu on väga hästi korraldatud ühistransport. Ürituse toimumispaika saab hästi metrooga. Lähim peatus on Theresienwiese. Sinna saabuvad liinide U4 ja U5 rongid. Pisut rohkem on vaja jala käia, kui kasutada U3 ja U6 liine peatusteni Götheplatz või Poccistrasse. Peavaksali peauksest Theresienwiesesse on aga vaid 12-minutine jalutuskäik. Sõita võib ka elektrirongiga peatuseni Hackerbrücke, kuid sealt on jalutada 10 minutit.
Kiriku põik
pisi|Kiriku põik 2021. aasta juulis Kiriku põik on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.
Tänav sai nime 1923.
BTR-82
BTR-82 (vene keeles БТР-82) on Venemaal valmistatud soomustransportöör.
Tommy Nilsson
pisi|Tommy Nilsson (2013) Erik Tommy Nilsson (sündinud 11. märtsil 1960 Köpingis) on Rootsi rokkmuusik.
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "En dag", saavutades 110 punktiga neljanda koha.
.
Kaubasadama tee
Kaubasadama tee on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tee äärde jääb Pärnu sadam ning teest lõunasse jääb Pärnu rannaniidu looduskaitseala.
Teisel pool Pärnu linna piiri jätkub tee samanimelise tänavana Papsaare külas kuni Haapsalu maanteeni.
Tänava pikkus on ligikaudu 1,51 km.
Haide
Haide on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1640. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Haide 24 naisel.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Haide Eestis 22 naisel ning see oli populaarsuselt 1752. naisenimi. Vanim Haide oli üle 85-aastaste vanuserühmas, noorim vanuserühmas 25–29. Kõige populaarsem oli eesnimi Haide vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 0,50.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Haide 7 inimesel.
Niederndorf
Küla on esmamainitud 1230. aastal.
pisi|püsti|tühi|Kihelkonnakirik
Uus Laul 1994
Uus Laul 1994 oli 1994. aastal Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni korraldatud lauluvõistlus. Võistlus toimus Tallinna Linnahallis. Võistluse võitis Evelin Samuel lauluga "Vari ja roos".
Televaatajate ja publiku preemia sai Maarja-Liis Ilus, kes esitas laulu "Paradiis".
Võistluse toimumise ajendiks oli see, et Eesti ei pääsenud 1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele. Seetõttu korraldati alternatiivne üritus Uus Laul 1994.
Haldi (eesnimi)
Haldi on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1424. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Haldi 31 naisel.
Norman Schwarzkopf
pisi|Norman Schwarzkopf 1988. aastal Herbert Norman Schwarzkopf Jr (22. august 1934 Trenton, New Jersey – 27. detsember 2012 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, kindral. Ta oli Lahesõja ajal koalitsioonivägede juhataja.
Rapuntsel (film)
"Rapuntsel" on 2010. aasta Ameerika Ühendriikide fantaasia, muusikal ja komöödia-arvutianimatsioon. Film sai sarjas "Walt Disney Animated Classics" viiekümnendaks animeeritud filmiks.
Norman Schwarzkopf
Schwarzkopf oli USA sõjaväe teenistuses aastatel 1956–1991. 1964 lõpetas ta West Pointi sõjaväeakadeemia.
Rapuntsel (film)
Tegelaskujudele andsid hääle Mandy Moore, Zachary Levi ja Donna Murphy. Film põhineb vendade Grimmide muinasjutul "Rapuntsel".
Norman Schwarzkopf
Aastatel 1965–1966 ja 1970–1971 teenis ta Vietnamis, seejärel Alaskal, Washingtoni osariigis ja Saksamaal Mainzis. 1983. aastal osales Schwarzkopf operatsioonis Urgent Fury ehk Grenada okupeerimises.
Rapuntsel (film)
Filmi turundati algul pealkirjaga "Rapunzel", aga vahetult enne esilinastust pandi pealkirjaks "Tangled". Esilinastus film nii 2D- kui ka 3D-versioonis 24. novembril 2010. 260 miljoni USA dollari suuruse eelarvega on see film ajaloo üks kallimaid animafilme.
Norman Schwarzkopf
1988 ülendati ta kindraliks ja sama aasta novembris määrati ta USA keskväejuhatuse (CENTCOM) ülemjuhatajaks.
Rapuntsel (film)
Süžee
Üksik päikesekiir kukub maale ja kasvatab maagilise väega lille, mis suudab tervendada haigeid ja vigastatuid. Nõid Gothel otsustab lille võlujõudu kasutada ainult enda tarbeks, peites seda ja lauldes noorendavat loitsu. Sajandeid hiljem sünnituse ajal haigestub kuninganna raskesti ja lill leitakse üles. Kuninganna paraneb ja sünnitab terve tütre, kelle nimeks saab Rapuntsel ja kelle kuldsed juuksed saavad maagilisele jõule uueks allikaks. Gothel otsustab Rapuntsli röövida ja varjata pikas tornis, kasvatades teda kui oma last. Röövi ajal avastab Gothel, et juust lõigates kaotab see oma võlujõu ja muutub pruuniks. Igal aastal Rapuntsli sünnipäeval saadetakse traditsiooni käigus tema kuningriigist taeva poole teele tuhandeid laternaid lootusega, et printsess kunagi naaseb. Oma 18. sünnipäeva eel soovib Rapuntsel minna laternate lendu vaatama, kuid Gothel keelab selle ära.
Norman Schwarzkopf
Augustis 1991 läks ta erru ning kirjutas memuaarideraamatu "It Doesn’t Take a Hero", mis ilmus 1992. aastal ja mille avaldamisõiguse eest sai ta 5 miljonit dollarit.
Rapuntsel (film)
Süžee
Vahepeal varastab rühm vargaid karismaatilise liidri Flynn Rideri juhtimisel lossist kadunud printsessi tiaara. Järgneb tagaajamine, mille jooksul hobune Maximus jääb ilma oma juhist ning jätkab Flynni otsinguid omal käel. Samal ajal kavaldab Flynn oma kaasosalised üle ja laseb tiaaraga jalga. Varjupaigana kasutab ta Rapuntsli torni, ronib üles ja saab Rapuntslilt panniga vastu pead. Rapuntsel peidab Flynni kappi ja võtab talt tiaara ära. Kui Gothel naaseb, avaldab Rapunsel soovi saada sünnipäevaks spetsiaalset valgetest merekarpidest tehtud värvi, mille toomiseks kulub Gothelil kolm päeva. Rapuntsel sõlmib Flynniga kokkuleppe: Flynn viib ta vaatama laternaid, saades vastutasuks tiaara. Flynn üritab teha teekonnale lõpu, viies Rapuntsli Snuggly Ducklingisse, mis on täis röövleid ja pätte, kuid kokkuvõttes on kõik Rapuntslist võlutud, kes omakorda julgustab neid järgima oma unistusi.
Norman Schwarzkopf
Ta pälvis mitu kõrget autasu, nende seas Presidendi vabadusmedali ja Kongressi kuldmedali.
Rapuntsel (film)
Süžee
Gothel näeb ilma ratsanikuta Maximust ja muutub murelikuks, et keegi võib leida Rapuntsli. Ta naaseb torni, kuid Rapuntsel on läinud. Vahepeal saabuvad lossi valvurid kõrtsi, kuid Rapuntsel ja Flynn põgenevad. Algab uus tagaajamine, mis lõpeb suure tammi juures, mis Maximuse tõttu kokku variseb. Flynn ja Rapuntsel jäävad kinni koopasse, mis valgub vett täis. Uskudes, et ta kohe sureb, avaldab Flynn oma õige nime: Eugene Fitzherbert. Rapuntsel tunnistab üles, et tal on maagilised juuksed, mis laulmise peale helendama hakkavad. Kasutades juuste võlujõudu, leiavad noored põgenemistee. Hiljem, kui Flynn läheb lõkkepuid tooma, kohtub Gothel salaja Rapuntsliga. Gothel püüab Rapuntslit veenda, et Flynn tahab ainult tiaarat, ning annab selle tüdrukule, et testida Flynni tahtejõudu.
Järgmisel hommikul leiab Maximus üles Flynni, kuid Rapuntsli mõjul sõbruneb hobune ka temaga. Kõik kolm saabuvad kuningriiki ja samal õhtul viib Flynn Rapuntsli laternaid vaatama. Rapuntsel annab Flynnile tiaara tagasi. Flynn märkab oma endistest kaasosalistest vendi ja jätab Rapuntsli ootama, et viia tiaara nende kätte. Vennad aga seovad Flynni paadi külge ja saadavad ta sellega järve mööda kuningriigi poole liikuma. Vennad serveerivad Flynni kadumist Rapuntslile kui reetmist ja üritavad varastada tema juukseid, kuid Gothel “päästab” tüdruku ja nad naasevad torni. Hiljem lossi valvurid arreteerivad Flynni ja ta mõistetakse surma. Gothel üritab kasutada Rapuntsli juukseid, kui tüdruk hakkab tõrkuma. Samal ajal toob Maximus lossi kõik pubis olnud vargad ja pätid, et päästa Flynn. See õnnestub ning Maximus ja Flynn tormavad tagasi torni. Erinevate vihjete järgi mõistab Rapuntsel, et Gothel on teda vangistuses hoidnud ja tegelikult just tema ongi kadunud printsess, ning püüab tornist põgeneda. Gothel seob tüdruku kinni. Flynni saabudes pussitab Gothel teda. Rapuntsel lubab jätkata võitlust Gotheliga, kui naine ei luba tal Flynni haava ravida. Teades, et Rapuntsel peab oma sõna, Gothel nõustub. Enne, kui Rapuntsel jõuab meest ravima hakata, lõikab Flynn Rapuntsli juuksed peeglikilluga maha. Rapuntsli juuksed tõmbuvad pruuniks ja kaotavad oma võimu, mis paneb Gotheli kiiresti vananema. Meelehetele viidud Gothel komistab ja kukub tornist alla.
Flynn on Rapuntsli käte vahel suremas. Murtud südamega neiu nutab ja asub laulma loitsu, mis kunagi pani ta juuksed helendama. Üks pisar langeb koos tema võlujõuga Flynni põsele ja imendub läbi naha, ravides poisi haava terveks. Mõlemad suunduvad tagasi kuningriiki, kus kuningliku pere liikmed pisarate saatel uuesti kokku saavad. Aastaid hiljem on Flynn ja Rapunsel abielus.
Ants Parktal
Ants Parktal (sündinud [18. juuli 1950, Tallinn) on eesti psühholoog ja psühhoanalüütik.
Elulugu
Ants Parktal on teenistuja poeg.
1982 lõpetas (kaugõppes) Tartu Riikliku Ülikooli sotsiaalpsühholoogia erialal, oli 1991–93 magistrikursustel San Franciscos Professionaalse Psühholoogia Koolis, psühholoogiamagister samas 1993, 1993 samas doktorant.
Oli 1986–91 TPedI suhtlemispsühholoogia uurimisgrupi nooremteadur, teadur ja vanemteadur, 1993– TPÜ sotsiaal- ja keskkonnapsühholoogia õppetooli lektor. Pidanud loenguid suhtlemispsühholoogiast (koos videotreeningutega), psühhoanalüütiliselt orienteeritud psühhoteraapia teooriatest ja tehnikatest.
1989 sai Eesti Psühholoogide Liidult suhtlemistreeneri litsentsi.
Teadustöö
Uurimisvaldkond psühholoogia: suhtlemispsühholoogia, psühhoteraapia kaasaegsed teooriad, kultuurinähtuste ja inimpsüühika seosed, seksuaalkasvatus ja -käitumine. Osales suhtlemistreeningu teoreetiliste aluste väljatöötamises, kultuurierinevuste uurimises ametialases suhtlemises, koolinõustajate väljaõppe teoreetiliste aluste ja õppeprogrammi koostamises ja väljaõppe korraldamises. Eesti Psühhoanalüütilise Seltsi liige (1995-2013), Eesti Psühholoogide Liidu liige (1996-2015). Rahvusvahelise Psühhoanalüütilise Assotsiatsiooni liige (2007). Eesti-Läti Psühhoanalüütilise Ühingu liige (2010).Üle 10 teadustrükise.
Teoseid
Sütt, M, Parktal, A. (2015) Psühhoanalüüsi eestistamine. Akadeemia, 7, 1236-1255 Sütt, M, Parktal, A. (2017) Eestistades Bioni. Wilfred R. Bioni metapsühholoogiline käsitus mõtlemisest. Akadeemia, 2:281-300; 3:524-549 Miks lähimineviku traumade haavad eesti inimesele endiselt haiget teevad. Looming (2018), 11, 1618-1625 Parktal, A, Meimer-Parktal J. (2018) Psühhoanalüüs Eestis. Akadeemia, 8, 1376-1401
Soome maavägi
Soome maavägi (soome: Maavoimat, rootsi: Armén) on Soome kaitseväe põhiväeliik, mille ülesandeks on riigikaitse korraldamine maismaal. Tänapäeval koosneb maavägi kuuest osast: jalavägi (sinna kuuluvad ka soomusüksused), suurtükivägi, õhutõrje, pioneerid, side ja logistika. Soome maaväge juhib alates 1. augustist 2014 kindralleitnant Seppo Toivonen.
Albert Lebrun
Albert Lebrun (29. august 1871 Mercy-le-Haut – 6. märts 1950 Pariis) oli Prantsusmaa president ja Andorra vürst aastail 1932–1940.
Edin-Ådahl
Edin-Ådahl oli Rootsi ansambel, mis esitas kristlikku popmuusikat. Ansambel tegutses aastatel 1977–1994.
1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Rootsit lauluga "Som en vind", saavutades 24 punktiga 16. koha.
Raudteelane
Raudteelane on raudteede kasutamise ja korrashoiu alal tegutsev isik. Raudteelased on nt jaamakorraldajad, pöörmeseadjad, rongikoostajad, teetöölised, vedurijuhid.
Kose põik
Kose põik on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Kose põik sai nime 1962. aastal. Tänav on saanud nime Kose tee järgi.
Pimendipuu
Pimendipuu (Pimenta) on mürdiliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Klassifikatsioon
Pimendipuu perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Kaluri tänav (Pärnu)
Kaluri tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse tupikust tänavalt, suundub loodesse, ristub Peetri ja lõppeb Mõrra tänaval. Tänava pikkus on ligikaudu 165 meetrit.
Mecklenburgi valitsejate loend
See Mecklenburgi hertsogite ja suurhertsogite loend pärineb Saksa vürstliku Mecklenburgide riigi juurtest, kõrgkeskajast monarhia kaotamiseni Esimese maailmasõja lõppedes. Täpsemalt, Mecklenburgi vürstlik dünastia põlvnes otseselt slaavi hõimu obodriidide vürstidest (või kuningatest) ja nende esialgne residents asus Mecklenburgi lossis Dorf Mecklenburgis (Mikelenburg) Wismari lähistel. Osana feodaalsest liidust Saksa õiguse all alates aastast 1160 – esialgu sakside võimu all – sai Mecklenburg aastal 1348 vahetult keisrile alluvaks ja selle vürstlikud valitsejad kutsusid end Mecklenburgi hertsogiteks. Vaatamata mitmele jagunemisele jäi Mecklenburg ühtseks kuni monarhia lõpuni. Esimene Mecklenburgi jagunemine toimus aastal 1234, millega vürstkond maad kaotas. Nii tekkisid osavürstkonnad (isandkonnad) Werle, Parchim-Richenberg, Rostock ja Mecklenburg. Uuemal ajal oli see jagunenud kaheks (osa)hertsogkonnaks: Mecklenburg-Schwerini (I) ja Mecklenburg-Stargard (1348–1471), Mecklenburg-Schwerin (II) ja Mecklenburg-Güstrow (1555–1695) ning Hamburgi jagamisega (1701) Mecklenburg-Schwerin (III) ja Mecklenburg-Strelitz. Siiski säilitas dünastia alati feodaalõigused kogu läänis ja riigi mõlema osa valitsejad omasid alati sarnaseid tiitleid, mis tekitas diplomaatilist segadust.
Viini kongress aastal 1815 andis valitsevatele hertsogitele tiitli Mecklenburgi suurhertsog. Riigi mõlemad osad olid sealt alates suurhertsogkonnad. Mõlema valitseja kõrval kasutas iga troonipärija, tema naine ja kõik teised vürstliku perekonna liikmed Mecklenburgi hertsogi (või hertsoginna) tiitlit, hoolimata vürstide tavapärasest nimest. Mecklenburgi valitsejad nimetasid end Mecklenburgi hertsog (aastast 1815 suurhertsog) Vendide, Schwerini ja Ratzeburgi vürst ning Schwerini krahv, Rostocki ja Stargardi maade isand (Herzog zu / Großherzog von Mecklenburg, Fürst zu Wenden, Schwerin und Ratzeburg, auch Graf zu Schwerin, der Lande Rostock und Stargard Herr).
Monarhia lõppedes aastal 1918 olid Mecklenburgid vanim vürstlik valitsejadünastia Saksamaal. Weimari vabariigi ajal muudeti endine vürstlik tiitel perenime osaks, Herzog zu Mecklenburg.
Nimede loend
Hertsogi nime järel on valitsemisperiood ja suhe eelkäijaga. Jagunemised mängisid rolli, eriti keskajal; haldus muutus sagedamini ja iga valitsemisperiood on toodud eraldi vastavale valitsejale.
Kopenhaageni lahing
Kopenhaageni lahing on kahe lahingu nimi:
Jānis Poruks
pisi|Jānis Poruks Jānis Poruks (1. oktoober / 13. oktoober 1871 Druviena vald – 12. juuli / 25. juuli 1911 Tartu) oli läti kirjanik ja ajakirjanik.
Ta õppis aastatel 1881–1885 Druviena vallakoolis, 1885–1887 Liezēre kihelkonnakoolis ja 1888–1889 Cēsise linnakoolis. Aastatel 1889–1892 õppis ta Riia Polütehnilises Instituudis ja 1893–1894 Dresdeni konservatooriumis. Ta oli korporatsiooni Selonija liige.
Ta töötas ajakirjandusväljaannetes Dienas Lapa, Mājas Viesis ja Mājas Viesia Mēnešraksts.
Eesti keelde on tõlgitud tema jutustus "Pärlipüüdja" (1929, läti keelest tõlkinud ja eessõna kirjutanud Karl Aben), jutustused "Palukavartest pärg" (esimene trükk 1905, tõlkija Mart Pukits; teine trükk 1989, läti keelest tõlkinud ja järelsõna kirjutanud Ita Saks) ning jutustus "Lahing Knipska all" (1984, tõlkija Valli Helde).
1905. aastast oli ta ravil Riia, Strenči ja Tartu Ülikooli psühhiaatriahaiglates. Tartu haiglas ta ka suri (ta oli professor Vladimir Tšiži patsient). Jānis Poruks maeti 1924. aastal ümber Riia metsakalmistule.
André Cournand
André Frédéric Cournand (24. september 1895 – 19. veebruar 1988) oli prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide füsioloog.
Cournand õppis Pariisi Ülikoolis meditsiini. 1930. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse ja sai 1941. aastal Ameerika Ühendriikide kodakondsuse. Enamiku karjäärist oli Cournand Columbia Ülikooli professor ja töötas ka New Yorgi Bellevue haiglas.
1956. aastal sai Cournand koos Werner Forssmanni ja Dickinson Richardsiga südame kateteriseerimise leiutamise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Junichi Inamoto
Junichi Inamoto (jaapani keeles 稲本 潤一 Inamoto Junichi; sündinud 18. septembril 1979 Yusuis) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2010 82 mängu ja lõi 5 väravat.
Kęstutis Navakas
Kęstutis Navakas (24. veebruar 1964 – 16. veebruar 2020) oli leedu luuletaja, esseist, kirjanduskriitik ja tõlkija.
Eesti keeles on ilmunud tema luulevalimik "Kala peeglis" (Loomingu Raamatukogu 40, 2017, valinud ja leedu keelest tõlkinud Rein Raud).
Verev vöödik
Verev vöödik (Cortinarius sanguineus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik.
Vereva vöödiku väikesed viljakehad on üleni veripunased. See on väga hea värviseen, sisaldab väga palju pigmenti. Sellega saab punaseid ja pruunikaspunaseid toone. Värv on hea valguskindlusega.
Verev vöödik ei ole söödav.
Esineb paiguti kuusemetsades.
Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond
Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond (mitteametlikult Hannoveri kuurvürstkond;, kõnekeeles Kurfürstentum Hannover või lihtsalt Kurhannover) oli Saksa-Rooma riigi üheksas kuurvürstkond. See oli monarhia Põhja-Saksamaal, mida valitses Hannoveri dünastia Welfide suguvõsa haru, mis valitses siis ja oli ka varem valitsenud arvukalt vürstkondi, mis olid mitu korda jagunenud mitmete pärijate vahel varasest ühtsest territooriumist Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnast, mis on saanud nime Braunschweigi ja Lüneburgi linna järgi.
Kuurvürstkond moodustati Calenbergi dünastilise liini territooriumitest. Seoses kuurvürsti tõusmisega Suurbritannia kuningaks 1714. aastal hakati kuurvürstkonda valitsema personaalunioonis Suurbritannia kuningriigiga ja seoti seega sügavalt Briti välispoliitikaga. Siiski jäi see sisemiselt eraldi valitsetavaks territooriumiks oma valitsusaparaadiga. 1814. aastal ülendati see Hannoveri kuningriigiks personaalunioonis Briti krooniga 1837. aastani.
Nimi
1692. aastal ülendas keiser Leopold I Braunschweig-Lüneburgi Calenbergi liini hertsogi Ernst Augusti keisririigi kuurvürstiks tasuks abi eest Pfalzi pärilussõjas. Uue kuurvürsti lisamise vastu oli proteste ja ülendamine ei saanud ametlikuks enne Riigipäeva poolt kinnitamist 1708. aastal. Siis oli Georg I Ludwig juba asendanud oma lahkunud isa ja edaspidi päris ka Lüneburgi vürstkonna, mille dünastiline liin hääbus 1705. aastal. Calenbergi pealinn Hannover sai kõnekeeles kuurvürstkonna nimeks; ametlikult kasutati siiski hertsogidünastia nime. 1700. aastal võtsid kuurvürstkonda moodustavad territooriumid vastu – nagu kõik keisririigi protestantlikud territooriumid – parandatud kalendri, nagu protestandid seda kutsusid, et mitte mainida paavst Gregorius XIII nime. Nii järgnes pühapäevale, 18. veebruarile esmaspäev, 1. märts.
Seos Suurbritanniaga
1714. sai Georg I Ludwig Suurbritannia kuningaks, nii et kuurvürstkonda ja Suurbritanniat valitseti personaalunioonis. Kuurvürstide valdused Saksamaal kasvasid, kuna nad ostsid 1719. aastal endised Rootsile kuulunud Bremeni hertsogkonna ja Verdeni vürstkonna. 1728. aastal läänistas keiser Karl VI Georg II Augustile, kes 1727. aastal asendas oma lahkunud isa Georg I Ludwigit, ametlikult Saksi-Lauenburgi, mida aastast 1689 valitseti de facto personaalunioonis Hannoveriga ja selle eellase Lüneburgi vürstkonnaga.
thumb|Kuurvürstkonna skeem-kaart u. 1720. aastast koos selle naabritega, teiste seas [[Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkond. Georg I Ludwig omandas kuurvürstkonnale Saksi-Lauenburgi (läänina 1727) ja Bremen-Verdeni (de facto 1719). Georg II August omandas Land Hadelni (1731), kaardil eraldiasuv osa Elbe suudmes. Georg III ajal omandas kuurvürstkond Osnabrücki peapiiskopkonna (1803)]]
1731. aastal sai Hannover ka endise Saksi-Lauenburgi eksklaavi Land Hadelni (1689. aastani keiserliku järelevalve all), mis anti edasi Bremen-Verdenile. Georg II Augustil kulus aega 1733. aastani, et saada keiser Karl VI-lt endale ka Bremeni hertsogkond ja Verdeni vürstkond, mida kõnekeeles kutsuti Bremen-Verdeniks. Mõlema valduse puhul vandus Georg II August, et austab olemasolevaid privileege ja kinnisvara korraldust Bremen-Verdenis ja Hadelnis, kinnitades seega 400 aasta vanuseid traditsioone kinnisvara osalemisest valitsemises.
Hannoveris, kuurvürstkonna pealinnas, asutas Hannoveri Riiginõukogu (kuurvürstkonna valitsus) uue ministeeriumi tänuks keiserliku kinnisvara eest, mida kuurvürstid valitsesid personaalunioonis. Seda kutsuti Bremen-Verdeni, Hadelni, Lauenburgi ja Bentheimi ametkonnaks. Siiski veetsid kuurvürstid suurema osa ajast Inglismaal. Otsene side kuurvürstkonnaga säilitati Saksa Kontori kaudu, mis asus Londonis Püha Jamesi palees.
Seitsmeaastane sõda
Inglise-Prantsuse ja indiaanisõja (1754–1763) jooksul Põhja-Ameerika kolooniates kartis Suurbritannia Prantsuse sissetungi Hannoveri. Seega moodustas Georg II August liidu oma Brandenburgi-Preisi nõo Friedrich Suurega, kombineerides Põhja-Ameerika konflikti Brandenburgi-Preisi–Austria kolmanda Sileesia või Seitsmeaastase sõjaga (1756–1763).
Hannover jäi ülejäänud sõjaajaks puutumata ning pärast selle lõppu kestis rahu kuni Prantsuse revolutsioonisõdade alguseni. Esimese koalitsiooni sõda Prantsusmaa vastu (1793–1797) Suurbritannia-Hannoveri ja teiste koalitsiooni moodustanud liitlaste poolt ei mõjutanud Hannoveri territooriumi, kuna esimene Prantsuse vabariik võitles mitmel rindel, isegi omaenese territooriumil. Siiski värvati 16 000 Hannoveri sõdurit võitlema brittide juhtimisel Madalmaades Prantsusmaa vastu. 1795. aastal kuulutas Saksa-Rooma riik, sealhulgas Hannover, oma neutraliteeti. Rahuleping Prantsusmaaga oli arutluse all luhtumiseni 1799. aastal. Brandenburg-Preisimaa lõpetas oma osa sõjas Prantsusmaaga Baseli rahuga (1795), mis nägi ette, et Brandenburg-Preisimaa kindlustab Saksa-Rooma riigi neutraliteedi kõigil aladel põhja pool Maini jõge, sealhulgas Briti mandrivaldustes Hannoveris, Bremen-Verdenis ja Saksi-Lauenburgis. Selleks pidi ka Hannover niinimetatud demarkatsiooniarmeesse vägesid andma, säilitades relvastatud neutraliteedi.
Napoleoni ajastu
Teise koalitsiooni sõja ajal Prantsusmaa vastu (1799–1802) soovitas Napoleon Bonaparte Brandenburgil-Preisimaal tungivalt okupeerida Briti mandrivaldused. 1801. aastal tungis 24 000 Brandenburgi-Preisi sõdurit üllatuslikult Hannoveri, mis alistus võitluseta. Aprillis 1801 jõudsid Brandenburgi-Preisi väed Bremen-Verdeni pealinna Stadesse ja jäid sinna sama aasta oktoobrini. Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik eiras algul Brandenburgi-Preisimaa vaenulikkust, kuid kui viimane ühines relvastatud neutraliteedijõudude Prantsuse-meelse koalitsiooniga nagu Taani-Norra ja Venemaa, alustas Suurbritannia Brandenburgi-Preisi laevade kaaperdamist. Pärast Kopenhaageni merelahingut (1801) koalitsioon lagunes ja Brandenburg-Preisimaa tõi oma väed välja.
Saksamaa mediatisatsiooni osana saavutas kuurvürstkond 25. veebruaril 1803 reaaluniooni Osnabrücki peapiiskopkonnaga, mille iga teine valitseja oli aastast 1662 pärit Hannoveri dünastiast.
Pärast seda, kui Suurbritannia – seekord ilma liitlasteta – kuulutas Prantsusmaale sõja (18. mail 1803), tungisid Prantsuse väed 26. mail Hannoveri. Vastavalt Artlenburgi konventsioonile (5. juuli 1803), mis kinnitas Hannoveri sõjalise kaotuse, desarmeeriti Hannoveri armee ning selle hobused ja laskemoon läksid prantslastele. Hannoveri riiginõukogu põgenes Elbe-tagusesse Saksi-Lauenburgi, mida Suurbritannia ja Hannover valitsesid personaalunioonis. Varsti pärast seda okupeerisid prantslased ka Saksi-Lauenburgi.
1805. aasta sügisel, Kolmanda koalitsiooni sõja alguses Prantsusmaa vastu (1805–1806), lahkusid Prantsuse okupatsiooniväed Hannoverist sõjakäigule Austria vastu. Briti, Rootsi ja Vene koalitsiooniväed vallutasid Hannoveri. Detsembris loovutas Prantsuse keisririik (aastast 1804 Prantsusmaa uus valitsusvorm) Hannoveri, mida ta niikuinii ei vallanud, Brandenburgile-Preisimaale, kes vallutas selle 1806. aasta algul.
Tilsiti rahu järgi asutati 1807. aastal uus Vestfaali kuningriik, mida valitses Napoleoni vend Jérôme Bonaparte ja kuhu kuulus endine Hessen-Kasseli kuurvürstkond, Braunschweig-Lüneburgi Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkond ja endised Preisi territooriumid. 1810. aasta algul annekteeris Vestfaal ka Hannoveri ja Bremen-Verdeni, kuid mitte Saksi-Lauenburgi. Püüdes kehtestada Kontinentaalblokaadi, annekteeris Prantsuse keisririik 1810. aasta lõpul kogu Põhjamere ranniku (kuni Taanini) ja alasid piki laevatatavaid jõgesid, sealhulgas Bremen-Verden ja Saksi-Lauenburg ning mõned Hannoveriga külgnevad territooriumid.
Hannoveri kuurvürstid
Kuurvürstkond oli seaduslikult kohustatud olema jagamatu: see võis territooriumi kasvatada, kuid ei tohtinud territooriumi võõrandada või pärijate vahel jagada – varem kasutatud reegel põhjustas aegade jooksul mitmeid Braunschweig-Lüneburgi vürstkondi. Selle eesmärgiks oli järgida meessoost järeltulija esmasünniõigust. Kuna see oli Saali tavaõiguse vastu, siis vajas muudatus keiserlikku kinnitust, mille keiser Leopold I andis aastal 1692.
Kuurvürstkonnaks tõusmise ajal 1692 koosnes selle territoorium Braunschweig-Lüneburgi vürstkondadest Calenbergist ja Grubenhagenist, mille eelnev liin oli pärandanud juba 1665. aastal. Kuid enne kuurvürstkonna kinnitamist riigipäeva poolt 1708. aastal päris Calenbergi liin 1705. aastal veel Celle vürstkonna. Edasi lisandusid varem omandatud Diepholzi ja Hoya krahvkonnad.
Kuigi Saksa-Rooma riik lõpetati 1806. aastal, ei pidanud George III valitsus seda lõplikuks ning kuningas jätkas valitsemist "Hannoveri kuurvürstina" kuni 1814. aastani.
Pinski Püha Neitsi Maarja kirik
thumb|Mälestusmärk kiriku juures pisi|Kiriku kellatorn. pisi|Kiriku interjöör.
Kirikut kasutavad katoliiklased, see on ametlikult Basilica minoris. Varem kuulus kirik frantsisklastele. Kirik on osa kloostrikompleksist ja koos sellega muinsuskaitse all.
Kirikuhoone
Kuigi kirik oli olemas juba aastal 1396, ehitati praegune hoone siiski vahemikus 1706-1730. Esimene jumalateenistus peeti seal aastal 1712. Aastal 1817 ehitati kiriku juurde nelinurkse põhiplaaniga kellatorn. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist.
Varasem kirik
Pinski katedraali asutas Žygimantas Kęstutaitis aastal 1396. Aastal 1445 andis Kazimierz IV kiriku frantsisklaste käsutusse. Erinevad valitsejad tegid rajatud kloostrile mitmesuguseid annetusi. Varasem kirik oli puust ja nii langes see korduvalt tuleroaks, põledes XVI sajandi keskpaigas ja ka aastal 1621. Aastaks 1648 oli kirik taastatud, kuid see langes linna ründavate protestantide ohvriks, seejärel laastasid selle linna rüüstavad kasakad. Uued taastamistööd lõppesid aastaks 1651.
Sellest ajast on pärit peaaltari juures asuv Jumalaema ikoon ja kaks ikooni kiriku juures asuvas Püha Maarja kabelis, mida peetakse imettegevateks. Ainus osa kirikust, mis ei olnud puidust, oli käärkamber. Vanade dokumentide põhjal arvatakse, et Pinski katedraal oli algselt kivist, kui see teadmata põhjusel hävines, siis ehitati säilinud käärkambri ümber puidust hoone.
Vana kirikuhoone hävis Põhjasõja ajal aastal 1705, mil linna vallutanud Rootsi väed hoone maha põletasid.
Kiriku ehitamise periood
Kiriku ehitustööd algasid aastal 1706, mil Rootsi väed olid linnast lahkuma sunnitud. Hoone arhitekt pole kindlalt teada, kuid oletatavasti oli see Pinski frantsisklaste kloostri munk teoloogiadoktor Antonij Alachnovič, keda frantsisklaste meetrikaraamatus nimetatakse "pühakoja ehitajaks".
Hoone oli suuremalt osalt aastaks 1712 valmis ja seal peeti esimene missa ning see pühitseti sisse. kohe peale valmimist aastal 1730.