cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itaalia kuningriik (Napoleoni)
Territoorium
Vallutatud Ragusa vabariik annekteeriti kevadel 1808 kindral Marmonti poolt. See oli ainus kord uuemas ajaloos, kui Ragusa oli Itaaliaga ühendatud. 2. aprill 1808, pärast Kirikuriigi laialisaatmist, annekteeris kuningriik tänapäeva Marche. Oma suurimas ulatuses oli kuningriigis 6 700 000 asukat ja 2155 kommuuni.
Lõplik kokkulepe saabus pärast Austria uut kaotust: keiser Napoleon ja Baieri kuningas Maximilian I Joseph sõlmisid 28. veebruaril 1810 Pariisi lepingu, otsustades vahetada territooriume, mis puudutas ka Itaaliat.
Territooriumide eest Saksamaal loovutas Baieri Lõuna-Tirooli Itaalia kuningriigile, mis omakorda loovutas Istria ja Dalmaatsia (ka Ragusa) Prantsusmaale, mis liidendas Aadria mere äärsed territooriumid äsjaloodud Prantsuse Illüüria provintsidesse. Väikesed muudatused Itaalia ja Prantsusmaa vahelisel piiril Garfagnanas ja Friulis toimusid 5. augustil 1811.
Tegelikult oli kuningriik Prantsuse keisririigi sõltlane, mille ressursse kasutati ära Prantsusmaa rikastamiseks.
Kuningriik oli teatriks Napoleoni operatsioonidele Austria vastu erinevate koalitsioonide sõdades. Kauplemine Ühendkuningriigiga oli keelatud.
Valuuta
pisi|40 lire münt,<BR>Regno d'Italia (1808) pisi|5 lire münt,<BR>Regno d'Italia (1812) Kuningriik kehtestas uue valuuta, mis asendas kohalikud ringlevad mündid: Itaalia liir, sama suuruse, kaalu ja metalliga, kui Prantsuse frank. Müntimise otsustas Napoleon keiserliku dekreediga 21. märtsil 1806, uute müntide tootmine algas aastal 1807. Rahaühik oli hõbeliir, mis oli 5 grammi raske. Olid veel mündid 2- (10 grammi hõbedat) ja 5- (25 grammi hõbedat) liirised hõbemündid ning 20- (6,45 grammi) ja 40- (12,9 grammi) liirised kuldmündid. Liir jagunes 100 sendiks, ja olid mündid 1 sent (2,1 grammi vaske), 3 senti (6,3 grammi vaske) ja 10 senti (2 grammi madalaproovilist hõbedat), kuid järgides traditsiooni, oli veel jaotus 20 soldoks, müntidega 1 soldo (10,5 grammi vaske, tegelikult 5 senti), 5 soldot (1,25 grammi hõbedat), 10 soldot (2,5 grammi hõbedat) ja 15 soldot (3,75 grammi hõbedat).
Armee
pisi|Itaalia kuningriigi sõjaväeparaad 1812 Kuningriigi armee, mis lülitati Grande Armée koosseisu, võttis osa kõigist Napoleoni kampaaniatest.
Aastal 1805 teenisid Itaalia väed garnisoni ülesannetes piki La Manche'i rannikut, aastatel 1806–1807 võtsid nad osa Kolbergi ja Danzigi piiramistest ning võitlusest Dalmaatsias. Aastatel 1808–1813 teenisid terved Itaalia diviisid Hispaanias, paistes eriti silma Suchet juhtimisel Tarragona piiramisel ja Sagunto lahingus.
Aastal 1809 moodustas Eugène de Beauharnais' Itaalia armee parema tiiva Napoleon I sissetungil Austria keisririiki, võttes märkimisväärse võidu Raabi lahingus ja võttes soliidse osa võidust Wagrami lahingus.
Aastal 1812 marssis Eugène de Beauharnais 27 000-mehelise Itaalia kuningriigi väega Venemaale. Itaalia kontingent paistis silma Borodino ja Malojaroslavetsi lahingutes, saades tunnustuse:
Jalavägi:
Ratsavägi:
Kohalik haldus
pisi|Senati palee, Milano Kuningriigi haldussüsteem tekitati kõigepealt 8. juuni 1805 seadusega. Riik jagati, järgides Prantsuse süsteemi, 14 departemanguks, 12 pärines vabariigi ajast, pluss Adda (Sondrio) ja Adige (Verona). Departemangu juht, prefekt, oli riigi esindaja igas provintsis, kes parandas keskvalitsuse haldusotsuseid, kontrollis kohalikke võime, juhtis politseid ja erinevalt vabariigi ajast omas kogu täitevvõimu oma territooriumil. Kohalik seadusandlik kogu oli Ülemnõukogu, mis koosnes kommuunide esindajatest.
Departemangud olid Prantsuse eeskuju kohaselt jagatud ringkondadeks. Ringkonna juht oli aseprefekt, kellel oli prefektiga sarnane võim, kuid väiksemal alal. Kohalik seadusandlik kogu oli ringkonna nõukogu, mis koosnes 11 liikmest. Ringkonnad olid jagatud, nagu Prantsusmaal, kantoniteks, maksukogujate ja rahukohtunike aladeks.
Kantonid olid jagatud kommuunideks. Kommuunidel olid 15-, 30- või 40-liikmelised linnanõukogud (Consiglio Comunale), mille valis kuningas või prefekt, olenevalt kommuuni suurusest. Nõukogu valis 2, 4 või 6 vanemat tavapäraseks valitsemiseks, aitamaks linnasekretäri. Suuremate kommuunide ülemad olid kuninglikud podestàd, kui väiksemates kommuunides olid prefektuuri bürgermeistrid. Kõiki linnaameteid kandsid vaid omanikud ja ettevõtjad, ja juhtiv roll oli kindlalt omanike käes.
Kuningriigi eluea jooksul muudeti riigi haldussüsteemi kohalikel ja rahvusvahelistel põhjustel. Pärast Austria kaotust ja Pressburgi rahu annekteeris Napoleon Itaaliasse endise Veneetsia vabariigi territooriumi, nagu kuulutati 30. märtsil 1806 ja kinnitati 1. mail. Loodi 7 uut departemangu, 6 Veneetsia maadel ja 1 Istrias (Capodistria), samas Dalmaatsia sai eriinstitutsioonid, mida juhtis peavarustaja hr. Dandolo, ja säilitas oma seadused. 14. juulil 1807 andis valitsus välja dekreedi, mis vähendas kommuunide arvu. Pärast Kirikuriigi laialisaatmist laienes kuningriik piki Aadria mere rannikut ja 20. aprillil 1808 loodi 3 uut departemangu. Lõplik territoriaalne muutus jõustus 10. juunil 1810, kui, nagu Napoleon 28. mail välja kuulutas, Itaalia kaotas Istria ja ei saanud kunagi täielikult Dalmaatsiat liidendatud, saades vastutasuks kogu Lõuna-Tirooli kuni Bolzano linnani, luues 24. ja viimase departemangu: Haut Adige.
Keel ja haridus
Itaalia kuningriigis kasutati ametlikult itaalia keelt. Prantsuse keelt kasutati tseremooniatel ja kõigis suhetes Prantsusmaaga.
Haridussüsteem rakendati universaalsena kõigile lastele.
Prantsuse võimu ajal Istria ja Dalmaatsia alal olid koolid itaaliakeelsed, kuni need olid osa Napoleoni Itaalia kuningriigist.
Sloveen Marko Trogrli kirjutas oma essees "Prantsuse koolisüsteem Prantsuse Dalmaatsias", et "Vincenzo Dandolo, Prantsuse kuberner Dalmaatsias, samuti Bartolomeo Benincasa, ametnik kohalikust (Dalmaatsia) haridusametist, avaldasid mais 1807 plaani provintsi rahvaharidusest (Il piano generale della pubblica istruzione in Dalmazia), mis pidi olema kooskõlas haridussüsteemiga kogu Napoleoni Itaalia kuningriigis... Juhised pidid olema itaalia keeles".
Departemangude ja ringkondade loend
pisi|Itaalia kuningriik aastal 1812, kui see ulatus [[Bolzanost Itaalia Aadria mere ranniku keskossa (Marche piirkond), kuid oli kaotanud Istria ja Dalmaatsia]] Oma viimase suurima ulatuse ajal (aastatel 1809–1814) kaotas kuningriik Istria/Dalmaatsia ja koosnes 24 departemangust.
Allakäik ja langemine
pisi|Rahandusminister Prina mõrv Milanos tähistas kuningriigi tegelikku lõppu Kui Napoleon loobus 11. aprillil 1814 nii Prantsusmaa kui ka Itaalia troonist, oli Eugène de Beauharnais oma armeega rivistunud Mincio jõele Saksa sissetungi vastu, ja ta üritas saavutada oma kuningaks kroonimist. Kuningriigi senat kutsuti kokku 17. aprillil, kuid senaatorid näitasid end selles kaootilises olukorras kõhklevatena. Kui 20. aprillil leidis aset kogu teine istung, nurjas Milano ülestõus asekuninga plaani. Mässus tappis rahvahulk rahandusministri krahv Giuseppe Prina ning valijamehed saatsid senati laiali ja kutsusid Austria väed linna kaitsma, samas nimetati ajutine asevalitsus Carlo Verri eesistumisel.
Eugène de Beauharnais alistus 23. aprillil ja saadeti Baierisse maapakku austerlaste poolt, kes okupeerisid 28. aprillil Milano. 26. aprillil nimetas keisririik Annibale Sommariva Lombardia keiserlikuks volinikuks, samas kaotati või vähendati ajutise asevalitsuse poolt paljud maksud. Lõpuks, 25. mail võttis keiserlik ülemvolinik krahv Heinrich von Bellegarde kogu võimu Lombardias ning endised monarhiad Modenas, Romagnas ja Piemontes taastati järk-järgult; 30. mail sõlmiti Pariisi rahu ja kuningriigi jäänused annekteeriti Austria keisririiki, nagu krahv Bellegarde 12. juunil välja kuulutas.
Solovets
pisi|Solovetsi saar Solovets on küla ja saar Venemaal Valge mere Onega lahes. See on suurim kõigist Solovetsi saartest. Pindala 246,01 km².
Ajalugu
pisi|Munk ja sadamatööline kloostrilaevale kütust viimas Esimesed elanikud asustasid Solovetsi saare 3000 aastat tagasi. 500 aastat tagasi panid mungad seal aluse oma eraklikule elule.
Naujaneriai mõis
pisi|Viinavabrik Naujaneriai mõis (leedu Naujanerių dvaras) ehk Vilijanovo mõis (Vilijanovos dvaras) on endine mõis Leedus Vilniuses Verkiai vallas Naujaneriai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12.
Solovets
Ajalugu
Solovetsi kreml pole vene traditsiooni kohaselt mitte ainult sõjaline eelpost, vaid alates 16. sajandist ka kloostri üks osa, kuhu paigutati poliitilisi vange. Kogu kloostri olemasolu ajal käis sealt läbi 300 vangi. Kreml on ehitatud graniiträndrahnudest, müüride paksus on 4–6 meetrit. Kremli mitmes tornis ja massiivsetes müürides olid kitsukesed vangikambrid. Solovetsi klooster on laiem mõiste kui Solovetsi kreml. Kloostri kirikuid ja kabeleid on peale kremli veel mitmel pool saarel. Kreml on kaheksa torniga paks müüritis, mille sisehoovis asuvad munkade eluks tarvilikud majandushooned ja pühakojad.
Naujaneriai mõis
Sealsed alad kuulusid varem Šukštulė mõisale. See mõis kuulus XVIII sajandist Vilniuse Bonifratrise kloostrile. Aastal 1843 klooster suleti, selle valdused aga võõrandati. Mõis jagati väiksemateks valdusteks, aastal 1848 eraldati sellest ka uus mõis - Naujaneriai mõis.
Roninastik
Roninastik (Elaphe) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Roninastikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Naujaneriai mõis
XIX sajandi teisel poolel hakkas mõis kuuluma Falevičiustele. Kamile Falevičienė rajas sealse viinaköögi. Aastal 1899 omandas mõisa Jonas Falevičius, kes selle aastal 1906 Henrikas Svencickisele müüs. Aastal 1921 ostis mõisa Marija Magdalena Lenskaitė Helerienė, viimaseks omanikuks oli tema õde Adelaida Lenskaitė. Mõis natsionaliseeriti aastal 1940.
Solovets
Ajalugu
XVI–XVII sajandi joonistustelt on Solovetsi kloostri müüri kõrval näha onne, küüne, kalapüügi- ja paadiehitusbarakke ning muid käsitöökodasid. Sel ajal arenes ka merevetikate töötlemine. Kohalikku savi ja liiva kasutades rajasid mungad kloostri majandamiseks tarviliku tellisetehase. Lisandusid ka turba- ja puidutootmine, kalavõrkude valmistamine ning põllundus ja karjakasvatus. Mungad rajasid järvi ühendavaid kanaleid. Selleks, et koguda merevee tõusu ajal vett, eraldasid mungad kividega lahesoppe, et moodustada tiike. Kunstlikes veekogudes kasvatasid nad kalu ja said aastaringselt värsket toidupoolist.
Roninastik
Levila
Nad on levinud Euraasias, Austrias, Horvaatias, Hiinas ja Jaapanis.
Dmitrijs Kalašņikovs
Dmitrijs Kalašnikovs (sündinud 11. detsembril 1983) on Läti jalgpallitreener. Ta on klubi JK Tartu Tammeka peatreener. Varem on ta olnud ka FC Kuressaare, JK Tallinna Kalevi ja JK Narva Transi peatreener.
Roninastik
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Elaphe seisuga 17.12.2013.
Solovets
Ajalugu
Kloostrivennad ehitasid saarele hüdroelektrijaama, mis oli üks esimestest Venemaal. Vee kukkumist Svjatoje järvest, mis asub lahest kõrgemal, sai kanali kaevamisel kasutada mitte ainult elektri saamiseks, vaid ka jahuveski käitamiseks. Mungad ehitasid ka vahapleegitamise vabriku ja valmistasid kloostri tarvis valgeid küünlaid.
Pärnu kitsarööpmelise raudtee mälestusmärk
pisi|Kitsarööpmelise raudtee mälestusmärk 2013. aastal Pärnu kitsarööpmelise raudtee mälestusmärk on Pärnu bussijaama juures asuv mälestusmärk, mille moodustab vedur ja vagun.
Solovets
Ajalugu
1920. aastal pandi mungad sovhoositöölistena tööle, munkade asumist sai Nõukogude võimu vaenlaste töö- ja kasvatuslaager ning seda üle kogu saarestiku. Saarele väljasaadetud pidid jätkama kloostrivendade rajatud tootmisharusid. Meesvangid olid metsatöödel, naised tellisetehases. Kehtestati tervist tapvad töönormid ja ebainimlikud karistused tööga jännijääjatele. Vangide esimeseks tööks oli ehitada kitsarööpmeline raudtee, millega saaks sõita metsa langetama ja toimetada sadamasse toorainet. Novgorodis lahtivõetud raudtee paigaldamisega alustati 1923. aastal ja see töötas saarel aastaid, kuni viidi uuesti tagasi mandrile. Ühes endises laagribarakis paiknevas ajaloomuuseumis on säilinud meetrine rööpapaar. Rohkem sellest raudteest jälgi ei leidu.
Ühel ajavahemikul peeti Solovetsi koonduslaagrit koguni maailma suurimaks kannatuste kohaks. Gulagi ajal sai laagrikannatusi tunda üle 300 000 inimese. Vanglasüsteem rikkus valvurite moraali ja nad loomastusid, mõeldi välja kõikvõimalikke mooduseid, kuidas kinnipeetuid füüsiliselt hävitada. Piinarikkaks tehti järsunõlvalise Sekirka mäe otsa ronimine ja kartserist allalaskumine. Lahtiriietatud vangid jäeti ööseks puu külge seotuna sääskedele süüa või talvel lumme, tõugati soosse jne. Täpne hukkunute arv saarel pole teada, oletatavalt võis hukkunuid olla kuni 30 000.
Pärnu kitsarööpmelise raudtee mälestusmärk
Mälestusmärk avati 2006. aastal, et tähistada Valga–Ruhja–Pärnu kitsarööpmelise raudtee avamist 110 aastat tagasi. See oli esimene kitsarööpmeline raudtee Eestis. Mälestusmärgi moodustav vedur on ehitatud 1911 Saksamaal ja platvormvagun 1913 Venemaal Peterburis.
Solovets
Loodus ja turism
Valdav osa Solovetsist on metsamaa all ja veekoguderohke. Maastikule on iseloomulik kõverdunud karjala kask, metsades ja tundras leidub murakaid, pohli, seeni, mustikaid ja jõhvikaid. Kremli taga asub kaunis Svjatoje järv. Kremlist nelja kilomeetri kaugusel on botaanikaaed, väikesed pühakojad ja kanalitega veesilmad paadimatkadeks. Kirdesse jäävad Gulagi kannatuste rajad, kunagine 17 km pikkune raudteetamm, mis pole autoga läbitav.
Naujaneriai mõis
Mõisakompleksist on säilinud häärber, kontorihoone, laut, viinavabrik ja viinavabriku ladu. Sealne lehmalaut on varemeis.
Pärnu kitsarööpmelise raudtee mälestusmärk
Pärnu kitsarööpmeline raudtee suleti 1972. aastal.
Naujaneriai mõis
Sealne häärber on kahekorruseline keldriga kivihoone. See püstitati aastal 1934 varasema maha põlenud häärberi asemele. Kirdeküljel on kolmnurkne frontoon, väiksem frontoon on ka edelaküljel. Kirdeküljel on ka risaliit, palkon ning peamine sissepääs. Ülemises otsas on profileeritud karniis. Sokkel on maakividest, ülejäänud hoone punastest krohviga kaetud tellistest. Kirdefassaadil on kirjas hoone rajamisaasta. Hoone asub aadressil Ažulaukės g. 7.
Kontorihoone asub aadressil Naujanerių Sodų 1-oji g. 12. Tegemist on ühekorruselise poolkeldriga hoonega. Hoone rajati XX sajandi algusaastatel. Punastest tellistest maja on sümmeetrilise fassaadiga. Seda ehib profileeritud karniis. Sokkel on maakividest.
Solovets
Loodus ja turism
Solovetsi ei külastata mitte rahvaste hävitusplaanidega tutvumiseks, vaid ennekõike arhitektuurse ja loodusliku omapära nautimiseks. Kui sõita paadiga mööda läänerannikut kuni Beluuga neemeni, saab pildile jäädvustada veest välja hüppavaid beluugasid. Valges meres arvatakse praegu olevat 5500–5700 valgevaala.
Saart külastab aastas ligikaudu 45 000 inimest. Ligi pooled neist on palverändurid. Klooster pakub neile ühiselamutes odavat majutust. Aja jooksul on Solovetsi küla kosunud palverändurite arvelt, nii et kremli ruumid ja võimalused jäid nende toitmiseks ning majutamiseks kitsaks.
Turistide nõutavamad söögipalad on Solovetsi heeringas, lest ja soolatud merevetikad. Kemi linnast, Rabotšeostrovski sadamakailt jõuab meritsi Solovetsi kolme tunniga. Rabotšeostrovski sadamakail on hotell ja tasuline autoparkla. Autoga saab saarele suuremate laevadega Belomorskist või oblasti keskusest Arhangelskist. Moskvast jõuab lennukiga saarele kolme tunniga. Mujalt lennates on vahemaandumine Arhangelskis.
Ühendustee Muksalmaga
Aastasadu tagasi rajasid mungad 1,2 kilomeetri pikkuse teetammi, mis ühendas Solovetsi saart Suur-Muksalma saarega. Kivisillaks kutsutav tamm on 5–6 meetri laiune, ehitatud suurtest rändrahnudest ja kividest, kasutamata sidusaineid. Siugjal tammil, mida rajati ligi 40 aastat, on nii jää- kui ka lainemurdja ülesanne. Solovetsi kivisild justkui lahutab kitsukesi väinu: Lõuna–Raudväravat ja Põhja–Raudväravat (vene keeles Южные Железные Ворота ja Северные Железные Ворота). Tammi keskosas on kolm veevoolu ühtlustavat kanalit.
Tänapäev
pisi|Kitsekari külatänaval, tagaplaanil Solovetsi kreml Solovetsi saare kaugus mandrist on 40 km. Saarel on nime poolest mitu küla, kuid inimesed elavad neist üksnes Solovetsis. Kokku on elanikke 900. Teise maailmasõja ajal oli saarel üle 10 000 elaniku. Pärast sõda tahtsid saareelanikud nimetada asula linnaks, kuid mandrilt seda mõtet ei toetatud.
Koonduslaagri ajajärgul ja hiljem nimetati saart Kremliks, 1987. aastast on küla nimeks Solovets.
Liv Grete Poirée
thumb|Liv Grete Poirée (2009) Liv Grete Poirée (sünninimi Skjelbreid, sündinud 7. juulil 1974 Bergenis) on Norra endine laskesuusataja.
Ta on alates 2000. aastast abielus Prantsusmaa endise laskesuusataja Raphaël Poiréega. Neil on kolm tütart: Emma (sündinud 27. jaanuaril 2003), Anna (10. jaanuaril 2007) ja Lena (11. oktoobril 2008). Liv Grete õde Ann Elen Skjelbreid on samuti laskesuusataja.
Esimest korda osales ta maailmameistrivõistlustel 1996 Saksamaal Ruhpoldingis, kus tuli 15 km eraldistardist sõidus 42., 7,5 km sprindis 7. ja teatenaiskonnas 4. kohale.
1997. aasta MM-il Slovakkias Brezno-Osrblies tal individuaalsed sõidud ebaõnnestusid. Ta oli 15 km eraldistardist sõidus 39. ja 7,5 km sprindis samuti. Jälitussõidus langes ta 42. kohale, aga teatenaiskonnaga võitis hõbemedali Saksamaa järel. Liv Grete sõitis 3. vahetust ja kogu naiskond ei saanud ainsatki trahviringi. Naiskonnasõidus õnnestus Norral aga koguni maailmameistriks tulla, kusjuures Liv Grete ja Ann-Elen sõitsid kaht esimest vahetust.
1998. aasta taliolümpiamängudel Jaapanis Naganos tuli ta eraldistardis 15. ja 7,5 km sprindis 23. kohale. Naiskond saavutas Saksamaa ja Venemaa järel pronksmedali ning Liv Grete sõitis viimast vahetust, aga esimest sõitis tema õde Ann Elen.
Samal aastal toimusid Sloveenias Pokljukas ka maailmameistrivõistlused, kus Liv Grete tuli jälitussõidus 10. kohale – see oli tema senise karjääri parim individuaalne tulemus suurvõistlustelt.
1999. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused toimusid kahes riigis: Norras Holmenkollenis ja Soomes Kontiolahtis. Holmenkollenis peetud eraldistardist distantsil oli Liv Grete 28. ja ühisstardis 14. Kontiolahtis saavutas ta sprindis 11., jälitussõidus 10. ja teatesõidus 4. koha (sõitis viimast vahetust, Ann Elen jälle esimest).
2000. aasta MM toimus taas Holmenkollenis. Liv Grete tuli 15 km eraldistardist sõidus 32. kohale, aga võitis seejärel sprindi. Jälitussõidus langes ta 7. kohale, aga ühisstardis tuli ta teistki korda maailmameistriks. Teatenaiskonnas sõitis ta kolmandat vahetust (Ann Elen teist) ja ebaõnnestus oma vahetuses, sõites trahviringigi. Norra naiskond jäi 5. kohale.
2001. aasta MM toimus Pokljukas. See osutus Poiréele väga edukaks: ta tuli igal individuaaldistantsil medalile. 15 km eraldistardis sõitis ta 3 trahviringi, neist 2 viimases tiirus, ja võitis Magdalena Forsbergi järel hõbemedali pooleminutilise kaotusega. Sprindis teenis ta kummaski tiirus ühe trahvi ning võitis Kati Wilhelmi ja Uschi Disli järel, kes mõlemad ühe trahvi said, pronksmedali. Jälitussõidus sai ta tervelt 5 trahvi, aga sõitis nii kiiresti, et tuli ikkagi maailmameistriks (Wilhelm ja Disl said kumbki 7 trahvi). Ühisstardis sai ta 4 trahvi (keegi esikümnes ei saanud rohkem), aga tuli Forsbergi ja Martina Becki järel pronksmedalile, kaotades sealjuures Beckile 1,4 sekundiga.
2002. aasta taliolümpiamängud USA-s Salt Lake Citys kulgesid Poiréele samuti edukalt. 15 km eraldistardi lõpetas ta Andrea Henkeli järel 8-sekundilise kaotusega hõbemedaliga. 7,5 km sprindis läksid medalid Wilhelmile, Dislile ja Forsbergile ning Poirée oli nende järel neljas. Jälitussõidus tuli ta samuti 4. kohale, kuid kaotas võitjale Olga Medvedtsevale kõigest 10,6 sekundit ja tegi viimases tiirus 2 möödalasku. Teatesõidus tõi ta Norra Saksamaa järel ja Venemaa ees hõbemedalile.
2003. aasta hooaeg jäi tal lapse sünnituse tõttu vahele.
2004. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal Oberhofis suutis ta veel neli maailmameistritiitlit juurde võita. See oli laskesuusatamise maailmameistrivõistluste ajaloos ainulaadne. Ainult avadistantsil (15 km eraldistardist, mille võitis Medvedtseva) tuli tal 5 trahvi tõttu leppida 8. kohaga. Ülejäänud distantsidel tuli ta maailmameistriks, sealhulgas teatesõidus, kus ta viimast vahetust sõites tegi 5 möödalasku (aga peakonkurent Kati Wilhelm 7).
2005. aasta MM-il lõpetas ta sprindi 37. kohaga ja rohkem starti ei tulnud, ei osalenud ka teates.
2006. aasta taliolümpiamängud Itaalias Torinos jäid talle viimasteks suurvõistlusteks. Eraldistardist sõidu lõpetas ta 9., sprindi 12., jälitussõidu 6. ja ühisstardi 18. kohaga. Norra teatenaiskonnas sõitis ta teist vahetust ja saavutas sellega 5. koha, kusjuures tema laskmine (2 möödalasku) oli naiskonna parim, aga teisalt tegi kogu olümpiavõitjaks tulnud Venemaa naiskond kokku 2 möödalasku.
26. märtsil 2006 teatas Liv Grete Poirée tippsportlase karjääri lõpetamisest. Ta soovis rohkem oma perega koos olla ja ütles, et tal pole jätkamiseks enam motivatsiooni.
Saavutused
thumb|Liv Grete Poirée [[2006. aasta taliolümpiamängud|2006. aasta OM-il Torinos]]
Maailma karikavõistlused
Maailma karikavõistlustel osales Liv Grete aastatel 1993–2006 192 korda ja sai 22 individuaalset MK-etapivõitu. Lisaks võitis ta 9 MK-etappi Norra naiskonnaga. Teisi kohti saavutas ta individuaalselt 15 ja naiskonnaga 5, kolmandaid kohti individuaalselt 9 ja naiskonnaga 5. Üldse jõudis ta poodiumile 46 korda individuaalselt ja 19 korda Norra naiskonnaga.
Maailma karikaid võitis ta karjääri jooksul neli. Maailma üldkarika võitis ta 2004, lisaks oli 2001 ja 2002 2. Sprindi karika võitis ta 2004, lisaks oli ta 2001 ja 2002 2. ning 1999 3. Jälitussõidu karika võitis ta 2004. lisaks oli ta 2001 ja 2002 2. ning 2004 ja 2006 3. Ühisstardiga sõidu karika võitis ta 2004, lisaks oli ta 2001 2. Eraldistardiga sõidu karika arvestuses oli ta 2002 2. ja 2001 3.
Kaitseklass
Standardiväliselt on kasutusel ka 0-klassi elektritarviteid, millel on üksnes põhiisolatsioon. Niisuguse seadme pistik on maanduskontaktideta. Isolatsiooni rikke korral võib elektriseadme metallkere või -kest sattuda ja jääda pinge alla. Niisuguste seadmete puhul on eeldatud, et seadet kasutatakse kuivades siseruumides mittejuhtivas ümbruses, seega eemal maaga ühendatud tarinditest (valamu, radiaator jm).
Anelema dolokivimaardla
Anelema dolokivimaardla on üleriigilise tähtsusega dolokivimaardla, mis asub Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. Maardla pindala on 76 ha. Ürglooduse objektina on arvele võetud kui Anelema paekarjäär.
Tetracheilostoma
Tetracheilostoma on maoperekond.
Anelema dolokivimaardla
Tootsa kihi keskmine paksus on 7,2 m ja geoloogiliselt pärineb dolokivi Siluri ladestu Jaani lademest. Maardla katendi paksus on kuni 2 m.
Tetracheilostoma
Klassifikatsioon
Perekonda Tetracheilostoma klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Anelema dolokivimaardla
Maardlast on Eestis ka kaevandatud. Saadud dolokivist on valmistatud killustikku, seda on kasutatud klaasitööstuses.
Tetracheilostoma
Levila
Need maod elavad Väikestel Antillidel.
2012.–2013. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
2012.–2013. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises oli 32. ametlik maailmakarikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 24. novembril 2012 Rootsis Gällivares ja viimane etapp peeti 24. märtsil 2013 Rootsis Falunis.
Tetracheilostoma
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tetracheilostoma seisuga 14.08.2014.
2012.–2013. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
MK-etappe peeti kokku 18 paigas, nii meestel kui naistel oli kavas 29 individuaalset võistlust. Veel toimus 5 teatevõistlust nii meeste kui naiste arvestuses.
Punktide jagamine
Tabel punktide jagamisel 2012.–2013. aasta maailma karikasarjas murdmaasuusatamises meeste ja naiste arvestuses.
Sepa tänav (Rakvere)
Sepa tänav on tänav Rakveres, Kukeküla linnaosas.
See asub Rakvere Kukeküla linnaosas ja on pikkusega 456 meetrit. Ida–läänesuunaline tänav paikneb Võidu ja Kauba tänava vahel ning ristub Härma, Malmi ja Küti tänavaga. Tänav on paralleelne raudteega.
Tänava algne nimi oli Sepapaja. Pärast Tallinna–Peterburi raudteeliini valmimist 1870. aastal hakkas ilmet omandama uus linnajagu linna põhjapiiri ehk Peterburi tänava (praeguse Tallinna tänava) ja Rakvere raudteejaama vahel. Põhitänav oli Vaksali tänav (praegune Võidu) ja sellega paralleelselt viisid raudtee suunas Malmi, Küti ja Kauba tänavad. Seda kanti hakati kutsuma Kukekülaks.
Linnaosa on saanud nime 1870. aastal ehitatud Kuke kõrtsi (ukse kohal oli kukk) järgi, mis paiknes endise Vaksali tänava ja Kuke tänava nurgal. Praeguse nime Sepa sai tänav 20. sajandi algul.
Luis Fonsi
Luis Alfonso Rodríguez López-Cepero (sündinud 15. aprillil 1978), esinejanimega Luis Fonsi, on Puerto Rico laulja ja laulukirjutaja. Üks tema esitatud populaarsemaid lugusid on 2017. aasta singlil ilmunud "Despacito".
Lapsepõlv ja noorus
Luis sündis 15. aprillil 1978 Puerto Ricos San Juanis. Ta on Alfonso Rodrígueze ja Delia "Tata" López-Cepero vanim laps. Tal on vend Jean Rodríguez, kes on samuti laulja, ja õde Tatiana Rodríguez.
Tema karjäär algas juba lapsepõlves bändiga Menudo, kus ta imiteeris paljusid staare. Lisaks käis Fonsi ka San Juani lastekooris. Pärast ühte kuud Ameerika Ühendriikide sisemaal elamist suutis Luis rääkida inglise keelt ilma aktsendita. Ta õppis Dr. Phillipsi keskkoolis Orlandos Florida osariigis. Luis tegi sel ajal kaasa ansamblis Big Guys, mis esines koolipidudel ja kohalikel üritustel. Üks liikmetest, Joey Fatone, liitus hiljem bändiga *NSYNC.
Aastal 1995 asus Fonsi Florida ülikooli muusikat õppima. Kuna muusika oli nii oluline osa tema elust, siis käis Luis Florida osariigi ülikooli muusikakoolis täisstipendiumil, spetsialiseerudes laulutehnikale. Ta liitus ka selle kooli kooriga, mis andis võimaluse tuuritada mööda Ameerikat ja Inglismaad, esineda koos Birminghami sümfooniaorkestriga (City of Birmingham Symphony Orchestra) ning salvestada ka demolindid Miamis. Muusikukarjäär hakkas aga õppetööd segama ning Fonsi kukkus ülikoolist välja. Varsti pärast seda pakuti talle plaadilepingut Universal Music Latiniga, mille Luis vastu võttis.
Karjäär
Aastal 1998 salvestas Luis oma debüütstuudioalbumi "Comenzaré". Album jõudis 11. kohale Billboardi parimate ladinaameerika albumite edetabelis. Sellelt plaadilt ilmus neli singlit: "Si Tú Quisieras", "Perdóname", "Dime Como" ja "Me Iré". "Comenzaré" sai kiiresti hitiks Puerto Ricos ja Ladina-Ameerika maades, sealhulgas Colombias, Dominikaani Vabariigis, El Salvadoris, Mehhikos ja Venezuelas.
Tema 2000. aasta album "Eterno" saavutas esimesest albumist veel suurema edu. Umbes sellel ajal salvestas Luis ka dueti Christina Aguileraga tema samuti 2000. aastal ilmunud hispaaniakeelse albumi "Mi Reflejo" jaoks. Fonsi esines 1. mail 2000 Great Jubilee vabaõhukontserdil Roomal, mida külastas ka Johannes Paulus II. Sel aastal võitis Ednita Nazario ladinaameerika muusika Grammy auhinna laulu eest, mille üks autoreid on Luis.
Tema viiendat albumit "Abrazar la vida" saatis müügiedu ja see avas talle Euroopa turu. "¿Quién Te Dijo Eso?" jõudis esikohale Billboardi ladinaameerika muusika edetabelis. Oma järgmise albumi salvestamise perioodil jõudis Fonsi teha ka dueti "Amazing" Spice Girlsi liikme Emma Buntoniga tema 2004. aasta albumi "Free Me" jaoks.
Fonsi kuues album "Paso a Paso", mis jõudis samuti edetabeli esikohale, avas tema jaoks lõpuks ülemaailmse turu. Selle edukas singel "Nada Es Para Siempre" oli nomineeritud ladinaameerika muusika Grammyle. Aastal 2006 salvestas Luis kaveri Víctor Yturbe auks klassikalisest boolerost "Historia de un Amor".
Tema seitsmes stuudioalbum "Palabras del Silencio" jõudis kohe edetabelites esikohale ja püsis seal mitu nädalat. Luis Fonsi jõudis USA edetabelisse Billboard Hot 100 esmakordselt 2008. aasta septembris lauluga "No Me Doy por Vencido", mis alustas 98. kohalt ja lõpetas 92. kohal. See sai esikohale Billboardi edetabelis Hot Latin Tracks ja oli tema suurimaks hitiks kuni singlini "Despacito". "No Me Doy por Vencido" tunnustas Billboard kümnendi parimaks ladinaameerika poplauluks ning veetis 21 nädalat esikohal edetabelis Hot Latin Songs. Novembris 2009 võitis Luis Fonsi ladinaameerika muusika Grammy kategoorias aasta laulu tiitli oma looga "Aquí Estoy Yo". 11. detsember 2009 esines Luis Nobeli rahuauhindade kontserdil Oslos võitja Barack Obama auks.
2011. aastal andis ta välja albumi "Tierra Firme", mille reklaamiks korraldas kohe Ladina-Ameerikas turnee. 9. juuli 2011 sai Fonsi Billboardilt ladinaameerika muusika uue põlvkonna liidri tiitli. 2014 ilmus album "8", mis nagu nimigi ütleb, on tema kaheksas album. Seda albumit reklaamis ta turneega "Somos Uno", mis kestis 2014–2015. Luis märkis, et tahab edaspidi tegelda ka näitlemisega ning tal ei oleks midagi Mehhiko näitlejatega koos töötamise vastu.
Jaanuaris 2017 ilmus tal koos Daddy Yankeega singel "Despacito". 14. oktoobril 2017 jõudis laulu muusikavideo nelja miljardi vaatamiseni YouTube'is. "Despacito" jõudis esikohale peaaegu igas Billboardi ladinaameerika muusika edetabelis ja sai vaadatuimaks videoks maailmas. 2017. aasta aprillis anti välja laulu ingliskeelne remiks koos Kanada laulja Justin Bieberiga. Remiks jõudis 27. mail 2017 esikohale USA edetabelis Billboard Hot 100. Sellest sai Fonsi ja Yankee esimene esikohahitt selles edetabelis, mis küll Bieberi jaoks oli juba viies kord. Bieber reklaamis seda remiksi ühel oma Puerto Ricos toimunud kontserdil, kus nad ainsa korrana laulsid Luisiga duetti. Singel püsis esikohal järgmised 16 nädalat, mis ületas eelmise kõige kauem edetabelis püsinud laulu ajaloos "One Sweet Day", mille esitajateks olid Mariah Carey ja Boyz II Men.
RTK
pisi|RTK GPS koos väliarvutiga statiivil RTK (Real Time Kinematic) on GNSS (Global Navigation Satellite System) tehnoloogia, mille abil suurendatakse satelliidipõhiste positsioneerimissüsteemide (näiteks GPS, GLONASS, Galileo, BeiDou ja GAGAN) täpsust. RTK tehnoloogia juured ulatuvad 1990. aastatesse.
Erinevalt tavakäibes olevatest süsteemidest kasutab RTK mõõtmistulemuste reaalajaliseks parandamiseks referentsjaama või interpoleeritud virtuaalset jaama, mille tulemusel on võimalik saavutada täpsus mõne sentimeetri ulatuses.
RTK-süsteeme kasutatakse peamiselt geodeetilises mõõdistamises.
Harilikult saavad positsioneerimisseadmed satelliitidelt krüpteeritud informatsiooni, kuid kuna signaalil kulub vastuvõtjani jõudmiseks teatud aeg, ei pruugi saabuv informatsioon olla korrektne, kuna satelliidi informatsioon vananeb.
Sellest tulenev seadme täpsus oleneb harilikult tehnilistest eripäradest, ehk kuidas seadme elektroonika suudab käsitleda signaale satelliidilt ning võtta arvesse ka lisanduvaid veaallikaid, näiteks ionosfääri ja troposfääri moonutused, satelliitide ajavõtusüsteemide erinevused jne.
Andmeid kandva laine jälgimine
RTK järgib sisuliselt sama loogikat nagu GPS andmeedastus, kuid kasutab satelliitsignaali infot kandvat lainet oma signaalina, eirates selles sisalduvat informatsiooni ennast. Näiteks GPSi puhul muudab C/A kood (mida edastatakse L1 signaalis) oma faasi 1,023 MHz juures, kuid L1 signaal ise on 1575,42 MHz ehk üle tuhande korra tihedam. Kandevsignaali sagedus on võrdeline lainepikkusega 19 cm L1 signaalil. Sellest tulenevalt ±1% viga L1 kandevfaasi mõõtmises tähendab ±1,9 mm suurust viga baasjoone ennustamisel.
Peamine keerukus RTK süsteemi loomisel on signaalide korrektne joondamine. Satelliitidelt tulevad signaalid on kodeeritud, lihtsustamaks nende joondamist, kuna iga kandevsignaali tsükkel on sarnane eelmistega. Seetõttu on väga raske teha kindlaks, kas signaalid on korrektselt joondatud või on nad nihkes, millest tulenevalt on viga 20 cm või selle kordne. Sellist täisarvu mitmetähenduslikkuse probleemi on võimalik lahendada mitmesuguste matemaatiliste meetodite abil ning signaalide võrdlemisel teistelt satelliitidelt saadava informatsiooniga. Sõltumata kontrollmeetodite olemasolust ei ole siiski võimalik vigade täielik välistamine.
RTK algoritm
Tr on signaali viivitus troposfääri mõju tõttu
b_{Rx} on vastuvõtja kella kõrvalekalle referentsajast
b_{Sat} on satelliidi kella kõrvalekalle referentsajast
c on valguse kiirus vaakumis
\lambda on kandevlaine nominaalne lainepikkus
N on kandevlaine mitmemõttelisus (täisarv)
on mõõtmise n-ö mürakomponendid
\rho on geomeetriline vahemaa satelliidi ja vastuvõtja vahel, arvutatud funktsioonina satelliidi ja vastuvõtja  koordinaatides
Ülalasuvas võrduses taanduvad välja vastuvõtja ja saatja kellaajalised erinevused ja riistvaralised vead. Üksik tuletis on sageli parametriseeritud uue tuletisena N_{ab}^{12}. Kahekordse tuletise eeliseks on see, et uus parameeter N_{ab}^{12} on täisarv, sest mittetäisarvulised tuletised taanduvad GPS-kandevlaine jälgimisel välja. Kuigi teoorias oleks võimalik ennustada kahekordse tuletise mitmemõttelisust, kasutades komaga arve täisarvude asemel, viib see tõenäoliselt sentimeetritäpsuse asemel detsimeetritäpsuseni, millest tulenevalt kasutab standardne RTK arvutustes siiski täisarve.
Praktiline kasutus
Praktikas kasutavad RTK süsteemid harilikult ühte baasjaama ning ühte või mitut liikuvat jaama. Baasjaam on statsionaarne, võtab vastu satelliitide signaale ning edastab neid liikuvatele jaamadele, mis võrdlevad saadud informatsiooni enda mõõdistustulemustega. Baasjaama ja liikuvate jaamade vaheliseks suhtluseks on mitmeid võimalusi, millest populaarseim on raadiomodemi kasutamine, kõige tüüpilisemalt UHF sagedusalas. Enamikus riikidest on RTK kasutamiseks reserveeritud kindlad sagedused, ning paljudes geodeesias kasutusel olevates RTK süsteemides on raadiomodem sisse ehitatud. See võimaldab jaamadel arvutada nende suhtelise kauguse kuni millimeetrite täpsuseni, kuid nende absoluutne positsioon on nii täpne, kui on arvutuslik positsioon baasjaamal. Harilikult on RTK süsteemide nimitäpsus 1 cm ± 2 ppm horisontaalselt ja 2 cm ± 2 ppm vertikaalselt.
Kuigi need parameetrid vähendavad RTK tehnoloogia kasutusvõimalusi harilikus navigatsioonis, on RTK hästi sobiv näiteks mõõdistustöödeks. Sel juhul seatakse baasjaam üles varem mõõdistatud paika, näiteks geodeetilisse punkti, millest lähtudes on võimalik luua selles ümbruskonnas väga täpseid jooniseid ja kaarte. RTK on leidnud kasutust ka sõidukite automaatpilootides, põllumajanduses jne.
Näiteks pakuvad põllumajandustehnika tootjad oma GPSil põhinevatele autopilootidele võimekust saada RTK parandeid, tagamaks suurem täpsus põldudel.
Virtuaalse baasjaama (Virtual Reference Station, VRS) meetod laiendab RTK kasutuspiirkonna tervele baasjaamade võrgustikule. Antud meetodi usaldusväärsus sõltub baasjaamade võrgustiku tihedusest ja tehnilistest omadustest.
Pidevalt töötavate baasjaamade võrgustik (Continuously Operating Reference Station, CORS) on RTK baasjaamade võrgustik, mis saadab parandeid harilikult üle internetiühenduse. Kuna kasutusel on rohkem kui üks baasjaam, on selle meetodiga töötavad GPSid täpsemad, kuna ära jäävad vead, mis võivad tekkida üksikute baasjaama töös ilmneda võivate vigade tõttu.
RTK süsteemide arengud
Peamiselt kasutatakse mõõdistustel GPSil baseeruvaid RTK-süsteeme, kuna alternatiivsetel lahendustel esineb veel mõningaid puudusi, peamiselt satelliidivõrgustiku tiheduse osas. Kõige rohkem leiab GPSile lisaks kasutust Vene GLONASS, kuid tänu erinevustele aja- ja koordinaatsüsteemis on kahe süsteemi üheaegselt kasutamine tehniliselt nõudlik.
Trimble VRS Now
Eestis pakub kommertsteenusena VRS tuge Trimble VRS Now, mis leiab eelkõige kasutust maamõõtjate, tsiviilehitajate ja geograafiaspetsialistide tegevuses. VRS tugi on mugav eelkõige seetõttu, et puudub vajadus eraldi baasjaama järele, mis võimaldab aja- ja inimtööjõu kokkuhoidu (baasjaama valvamise näol). Eestis pakutav Trimble VRS Now kasutab liikuvjaamade ja püsijaamade vahel mobiiltelefonisidet. pisi|252x252px|RTK tugijaam Keskserver tuvastab liikuvjaama kui VRS-seadme ning seejärel arvutab parandid konkreetse seadme asukoha põhjal, välistades sellega statsionaarse baasjaama meetodi võimalikud vead, mis tekivad, kui liikuda baasjaamast liiga kaugele. Andmed edastatakse RTCM 2.x, RTCM 3.x, CMRx ja CMR+ formaadis. Meetod tagab väidetavalt lõppkasutajale parandused täpsusega 1 kuni 2 cm horisontaalselt ja 3 cm vertikaalselt.
Trimble VRS Now teenust toetavad kõik Trimble GeoExplorer mudelid, Trimble Pathfinder XH, XT ja ProXRT mudelid.
TopCon
TopCon võrk on kogu Eestit kattev VRS tugijaamade võrgustik. Tegu on esimese võrguga, mille puhul kasutati kõigis vastuvõtjates GNSS vastuvõtjaid. Hetkel kuulub TopCon võrku Eestis 25 tugijaama, lisaks 3 Lätis. Andmed edastatakse TopCon võrgus CMR, CMR+ ja RTCM formaadis.
Maa-ameti püsijaamade võrgustik (ESTPOS)
Maa-amet haldab Eestis 27 GNSS püsijaamast koosnevat võrgustikku, mille abil jälgitakse geodeetilise referentssüsteemi komponente.
Capricorni ringkond
Capricorni ringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis asuv 2. järgu haldusüksus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Capricorni ringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,07%, valgeid 2,81%, värvilisi 0,50%, India või Aasia päritolu inimesi 0,41% ja teisi 0,21%. Pedi keelt pidas emakeeleks 84,90%, afrikaani keelt 2,97%, tsonga keelt 2,60%, inglise keelt 2,03%, ndebele keelt 1,99% ja venda keelt 1,41%.
Brachystegia glaucescens
Brachystegia glaucescens on liblikõieliste sugukonda miombopuu perekonda kuuluv puuliik.
Zimbabwes ja Mosambiigis (šona keeles) nimetatakse puud mu'unze ' ks.
Levila ja kasvukohad
Brachystegia glaucescens kasvab kõikjal Aafrika troopilises lõunaosas ja ekvatoriaalse Aafrika vähem niisketes piirkondades. Puu on levinud muu hulgas Malawis, Mosambiigis, Sambias, Zimbabwes ja Tansaanias.
Levila lõunapiir on umbes 21° S juures Zimbabwe Runde jõe oru piirkonnas. Puu kasvab sisemaal 800–2000 meetri kõrgusel merepinnast. Levila põhjaosa on soojem ja seal kasvab ta puistutes kuivematel aladel, lõuna pool aga nii kuivemas kui ka niiskemas keskkonnas. Ta eelistab vett läbilaskvat pinnast ning talub hästi ka õhukest mullakihti ja kivist pinnast. Seetõttu kasvab ta pigem mägede nõlvadel ja tippudes (mitte küll mäestikes) kui lopsakas orupõhjas.
Välimus
Brachystegia glaucescens on keskmist kasvu puu. Ta kasvab 3–35 meetri kõrguseks, keskmiselt 14–16 meetri kõrguseks. Puu võra meenutab enamasti tagurpidi keeratud vihmavarju ja on tänu sellele kaugelt ära tuntav. Võra ülaosa on sirge lõikega. Puul on sile hall koor.
Lehed on sulgjad liitlehed, 70–90 mm pikkused, leherootsud 2–5(7) mm pikkused. Pearootsule kinnitub 15–72 paari lehekesi; kahe naaberlehekese vahe on 2–5 mm. Kõige suuremad on keskmised ja proksimaalsetele lähemad lehekesed. Noored lehed on punased ja muutuvad roheliseks umbes nädala jooksul. Üldiselt on lehed sinakasrohelist tooni.
Õied on väikesed ja kreemikasvalged. Putukad saavad õitelt rohkelt õietolmu ja nektarit.
Seemned paiknevad punakasvioletses kaunas. Seemned valmivad tavaliselt aprillis-mais.
Puit
Puidu tihedus on 830 kg/m³.
Rea Lest-Liik
Rea Lest-Liik (varem Rea Lest; sündinud 14. mail 1990 ) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2009 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja õppinud ühe aasta Tartu Ülikoolis kunstiteraapiaid. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26.lend). Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s.
Rea Lest on mänginud filmides "Ema", "November", "Mehetapja/Süütu/Vari" ja "Skandinaavia vaikus".
Isiklikku
Tema abikaasa on Jörgen Liik.
Mage pilvik
Mage pilvik (Russula vesca) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Kübar on lihapunane, kirjuviiruline, keskelt sageli kollakas. Kübar on 6–10 cm lai.
Mage pilvik on väga hea söögiseen, mis ei vaja kupatamist. Maitse on mahe, meenutab pähklit.
Ta on Eestis väga sage.
Kluczbork
Kluczbork (saksa Kreuzburg in Oberschlesien) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas, Kluczborki maakonna ja Kluczborki valla halduskeskus. Kluczbork asub Opolest umbes 40 km põhjakirdes.
Kluczbork sai linnaõigused 1274. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada. 19. sajandil arenes linnas metallitööstus ja toiduainetööstus. Raudteeühenduse sai linn 1875. aastal. 1921. aastal jäi linn rahvahääletuse tulemusel Saksamaale. Poola koosseisu läks Kluczbork 1945. aastal.
Kurna vald
Kurna vald (saksa keeles Gemeinde Cournal) oli vald Jüri kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866 -1939. Vallamaja asus Vaela külas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]]
Jüri kihelkonna Kurna valda kuulusid mõisad: Kurna mõis, Lehmja mõis, Mõigu mõis, Nabala mõis, Sausti mõis.
Jüri kihelkonna Kurna valda liideti vallad: Lehmja vald (1866–1891), Mõigu vald (1866–1891), Nabala vald (1866–1891), Sausti (Kaarepere) vald (1866–1891).
Dobrjanka (Jampili rajoon)
Dobrjanka (ukraina keeles Добрянка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Elanike arv on 463. Pindala on 1,32 km².
Kurna vald
2.02.1919 lahutati Harju maakonnanõukogu otsusega Kurna vallast Nabala kogukond iseseisvaks Nabala vallaks Harju maakonnas.
1929. aastal otsustas vallavolikogu alates 1909. aastast ametis olnud endise vallavanema Mart Rosenfeldi elusuuruses näopildi valla kantseleisse üles panna.
1939. aasta vallareformiga arvati vald uue Tõdva valla koosseisu.
Määratlemata õigusmõiste
Määratlemata õigusmõiste on õigustehniline vahend, mille puhul seadusandja loobub detailsete ettekirjutuste andmisest seadustes enestes, delegeerides normi täpsustamise seaduse rakendajale.
Määratlemata õigusmõiste sisustamisel tuleb abiks võtta õigusakti eelnõusse puutuvad seletuskirjad, stenogrammid ja protokollid, et välja selgitada normi eesmärk.
Euroopastumine
Euroopastumise üks kõige varasem kontseptsioon pärineb Inglismaal asuva Keele ülikooli professorilt Robert Ladrechilt (1994), kes defineeris euroopastumist kui "…poliitika sisu ja vormi ümberorienteerumise järkjärgulist protsessi, mille tulemusena Euroopa Ühenduse poliitiline ja majanduslik dünaamika saab üheks osaks rahvusriikide poliitika ja otsustamisprotsessi organisatsioonilisest loogikast".
Natuke teistsugune definitsioon pärineb Inglismaal asuva Exeteri ülikooli professorilt Claudio Radaelliilt, kes kirjeldab euroopastumist kui protsessi, mille käigus (a) konstrueeritakse, (b) laiendatakse, (c) institutsionaliseeritakse formaalsed ja mitteformaalsed reeglid, protseduurid, poliitikaparadigmad, stiilid, moodused, kuidas „asju tehakse“ ja jagatud uskumused ning normid, millised on esmalt määratletud ja konsolideeritud Euroopa Liidu otsustusprotsessides ning seejärel inkorporeeritud siseriiklike diskursuste loogikasse, identiteetidesse, poliitilistesse struktuuridesse ja avalikesse poliitikatesse”.
Euroopastumine viitab paljudele seotud nähtustele ja muutuste mustritele:
Euroopastumine
Euroopastumist võib seletada ka järgmise kolme kategooria kaudu:
Euroopastumine ajaloolisest seisukohast
Ajaloolisest vaatenurgast tähendab euroopastumine Euroopa poliitiliste institutsioonide, poliitiliste tavade ja „eluviisi“ nö eksporti kaugemale Euroopa maailmajaost peamiselt sundimise teel ehk siis läbi kolonisatsiooni. Briti Rahvaste Ühenduse ja selle liikmed ja nende poliitilised süsteemid, mis isegi tänapäeval sarnanevad britiliku mudeliga, annavad suurepärase näite sedalaadi euroopastumisest.
Euroopastumine kultuurilisest seisukohast
Kultuurilisest seisukohast viitab euroopastumine identiteedi ümberkujundamisele kaasaegses Euroopas, ilma, et see tõrjuks välja rahvusliku identiteedi. Riikidevaheline igapäevaste harjumuste, ideede ja traditsioonide levitamine ei ole oluline lihtsalt antropoloogia vaid ka sotsiaalteaduste seisukohast. Arusaamine kõnealusest mõistest on väga lai. Sellega kaasnevad probleemid nagu muutused poliitilises kultuuris, kodakondsuse mõiste muutumine, nihe ideoloogias, kultuuriliste tavade standardiseerimine (nt samade filmide ja televisiooniprogrammide vaatamine), kuid samas suurendab üleriigiliste kontaktide arvu ja võimalust leida samu poode ja restorane üle kogu Euroopa. Sellises euroopastumises nähakse "mitteametlikku euroopastumist" ja mille tulemusena toimub kultuuridevaheline lähenemine. Peter Mairi sõnul selle protsessi loogika on paralleelne mõistega natsionaliseerimine: eluviiside ja kogemuste standardiseerimine Euroopas on „nagu Prantsusmaa talupojad, kes kunagi said prantslasteks riigi konsolideerumise käigus“. Antud nähtusel on ka seos mõistega globaliseerumine.
FC Kose
FC Kose on Eesti jalgpalliklubi.
Ajalugu
FC Kose loodi 1998. aasta kevadel Kose-Uuemõisa ja Oru noorte poolt. Meeskond treenis algul Kose Gümnaasiumi staadionil, aga kuna sealsed tingimused olid viletsad, koliti Oru kooli staadionile. Seda kuni Kose koolistaadioni ümberehitustööde lõpuni, misjärel jätkati treeninguid taas Kosel. Praegu kasutatakse mõlemat staadioni.
Madara Palameika
Madara Palameika (sündinud 18. juuni 1987 Talsis) on Läti odaviskaja.
Lääne maakonna veekogude loend
Veekogude nimekiri pärineb Keskkonnaregistri andmebaasidest
Madara Palameika
2016. aastal tuli ta odaviskes Teemantliiga võitjaks, võites kokku neli etappi. Samal hooajal ta aga tiitlivõistlustel kõrgeid kohti ei saavutanud, kui oli Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis 60.39-ga seitsmes ja suveolümpiamängudel Rio de Janeiros 60.14-ga kümnes.
Tema isiklik rekord odaviskes on 2016. aasta Teemantliiga viimasel etapil Brüsselis visatud 66,18 m, mis on ühtlasi Läti rekord. Tema eelnev isiklik rekord oli 26. juunil 2014 visatud 66,15 m.
Myriam El Khomri
Ta oli aastatel 2015–2017 Prantsusmaa tööminister.
El Khomri õppis õigusteadust Bordeaux' IV Ülikoolis (Université Montesquieu Bordeaux IV-s) ja Pariisi 1. Ülikoolis (Université Paris 1 Panthéon-Sorbonne'is).
Ta on 21. aprillist 2002 Sotsialistliku Partei liige. Ta oli 2. septembrist 2015 kuni 10. maini 2017 Prantsusmaa tööminister. Tema ajal töötati välja töökoodeksi reformimise seaduseprojekt, millega karmistusid töötingimused; see kutsus esile (31. märtsil 2016) massimeeleavaldused.
Isiklikku
Tema marokolasest isa on butiigijuht, bretoonist ema on inglise keele õpetaja. Tema informaatikust abikaasa on pärit Gironde'i departemangust; neil on kaks tütart. Puhkused veedab perekond Plougonvelinis Finistère'i departemangus.