cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koeru Keskkool
Koeru Algkool ja Kõrgem Rahvakool
Eesti Vabariigi kehtestamisest jätkus 1918. aastal koolitöö. 1919. aastal lisandus neljas klass. Samaaegselt algklassidega toimus õppetöö ka algkooli vanemates klassides ehk kõrgemas rahvakoolis, kus oli viies kuni üheksas klass. 1920. aasta novembris kolisid mõlemad koolid Aruküla mõisa, kus esialgu tegutsesid eraldi koolidena. Ruume tuli jagada ka krahv Eugen von Tolliga.
Demokraatlike uuenduste läbiviijaks Koeru koolis oli Julius Elango, kes kaasas koolielu probleemidesse ka õpilased ja lapsevanemad. Lapsevanemate hulgas viidi läbi küsitlus, et saada teada arvamus õppetöö sisu ja korralduse, õpikoormuse, suitsetamise, alkoholi pruukimise ja muude asjade kohta. Küsiti, kas soovitakse Koeru Keskkooli loomist. Saadi eitav vastus. Koeru pedagoogikanõukogu otsustas Koeru Kõrgema Rahvakooli nimetada Koeru Ühisreaalgümnaasiumiks. Kuid 1920. aastate majanduskriisi tõttu jäi ametlik kinnitus tulemata ja 1922. aastal jätkati 8-klassilise koolina, mis kahanes 6-klassiliseks.
Koeru Alg- ja Täienduskool
1924. aasta sügisest alustas kuueklassilise algkooli juures tööd kaheaastane põllumajanduse ja majapidamise kallakuga täienduskool – Koeru Alg- ja Täienduskool.
Koeru Mittetäielik Keskkool
Koeru Kool jätkas 1944. aasta sügisel tööd Koeru Mittetäieliku Keskkooli nime all. Kool oli seitsmeklassiline. Koolis tuli õpetada õpilasi Nõukogude Liidus kehtivate õppekavade järgi, kus tähelepanu oli pööratud ideoloogilisele kasvatustööle. 1954. aastaks oli Koeru koolis 10 klassikomplekti, sest viiendast kuni seitsmenda klassini olid paralleelklassid. Õpilaste arvu suurenemise tõttu hakati ehitama internaadihoonele juurdeehitist ja 1960. aastast oli kool kaheksaklassiline.
Tänapäev
Alates 1974. aastast paikneb Koeru Keskkool kolmes hoones: Aruküla mõisas, mõisa valitsejamajas ja samal aastal valminud koolimajas. Õpilasi on tavaliselt üle 350 ja õpetajaid 30.
Kool on tugev spordis, edukaim on olnud maadluses, jalgpallis ja kergejõustikus. 2000. aastal võideti ETV spordisaatesarja "TV 10 olümpiastarti" vabariiklik finaal. Treener ja õpetaja Toomas Aani abiga. 1999. aastal avati kooli juures muusikaklass, millest kasvas 2003. aastaks välja Koeru Muusikakool. Aino Linnase juhendamisel on koolil poistekoor ja lastekoor. Mudilaskoori võttis Aino Linnaselt üle Liana Kullasepp. Jätkuvad traditsioonilised kooli tantsupäevad, kus tantsujuhid Liidia Laidinen, Ülle Jääger, Anne-Ly Pihlak on tantsima pannud kogu kooli.
1992. aastast on sõprussidemed Soome Ilmajoe kooliga.
Sireli tänav
pisi|Sireli tänav Sireli tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925.
Lipari saared
pisi|Lipari saarte asend pisi|[[Stromboli lähedal asuv Strombolicchio]]
Lipari saared (ka Aioolia saared, itaalia isole Eolie, sitsiilia keeles Ìsuli Eoli) on Itaaliale kuuluv saarestik Türreeni mere lõunaosas, Sitsiiliast rannikust põhjas. Kogu saarestik on väga populaarne turismisihtkoht, kuhu tuleb aastas kuni 600 000 külastajat.
Saarestiku pindala on 88 km². Saared on mägised ja vulkaanilised, kuni 962 meetrit kõrged. Saarestikus on kaks aktiivset vulkaani: Stromboli ja Vulcano
Saarestik on nime saanud suurima saare Lipari järgi.
Saarestiku moodustavad Lipari, Vulcano, Salina, Panarea, Filicudi, Alicudi ja Stromboli saar. Saartest väikseima saare Panareaga ühte vulkaanilisse kompleksi kuulub veel hulk väiksemaid saari ja saarekesi Basiluzzo, Dattilo, Lisca Bianca, Bottaro, Lisca Nera, Panarelli ja Le Formiche, moodustades omaette väikese arhipelaagi.
Halduslikult on saared osa Messina linnast, mis omakorda kuulub Messina provintsi Sitsiilia maakonnas. Salina saar jaguneb kolmeks vallaks, ülejäänud saared moodustavad Lipari valla.
Ajalugu
Antiikajal nimetati seda saarestikku tuultejumala Aiolose järgi Aiolose saarteks.
Antiikajal nimetati Lipari saart Liparaks, Vulcano saart Thermessaks ehk Hieraks ja Stromboli saart Strongyleks.
Vilaski
Vilaski on küla Valga maakonnas Valga vallas.
Lipari saared
Ajalugu
6. sajandil eKr tungisid saartele Knidoselt ja Rhodoselt pärit kreeka kolonistid ja vallutasid need. Aastast 289 eKr kuulusid saared Kartaagole, pärast Esimest Puunia sõda Roomale.
Seišellide riigipeade loend
Seišellide riigipeade loend loetleb Seišellide riigipead alates iseseisvumisest 1976. aastast.
Gay ja Lesbi Infokeskus
Gei ja Lesbi Infokeskus (GLIK) oli asutus, mille eesmärk oli jagada seksuaalvähemustega seotud teavet kõikidele informatsiooni vajajatele.
Keskust opereeris MTÜ Teistmoodi ja seda rahastas Sotsiaalministeerium Tervise Arengu Instituudi kaudu.
Gay ja Lesbi Infokeskus avati Eesti Gayliidu ja Tervise Arengu Instituudi koostöös 10. juunil 2004 ning tulenevalt riigipoolsetest eelarvekärbetest, suleti keskus veebruaris 2009.
GLIK-is olid tasuta saadaval kondoomid, libestusained ja infomaterjalid homoseksuaalsusest, seksuaaltervisest, sugulisel teel levivatest haigustest ning teistest sama suunitlusega organisatsioonidest. Keskuses oli ka raamatukogu, kust sai kirjandust ka koju laenutada.
Eesti Gayliit
Eesti Gayliit oli eesti geisid ühendav organisatsioon.
Eesti Gayliidu tegevusvaldkonnad on õigus, huvide esindamine ja kaitse; sotsiaalhoolekanne ja tervishoid; harrastus ja ajaviide.
Eesti Gayliit asutati 1992. aastal.
Anders Wejryd
Anders Harald Wejryd (sündinud 8. augustil 1948) on rootsi vaimulik, aastatel 2006–2014 Rootsi Kiriku peapiiskop (Uppsala peapiiskop).
Ta valiti 2006. aasta märtsis peapiiskopiks 176 häälega 320-liikmelisest valimiskogust. Ta on järjekorras Rootsi Kiriku 69. peapiiskop. Wejrydi pidulik ametisseseadmine toimus Uppsalas 2. septembril 2006.
War Rock
"War Rock" on tasuta internetipõhine esimeses isikus tulistamismäng, kus mängijad saavad kogeda suuremõõtmelisi lahinguid nii õhus, maal kui ka merel.
Quo vadis
Quo vadis on ladinakeelne fraas, mis tähendab 'kuhu lähed' või 'kuhu sa lähed'.
See fraas on saanud kõnekäänuks, mis vihjab Johannese evangeeliumile (16:5), kus Jeesus ütleb jüngritele:
Suurimate ülejääkide meetod
Suurimate ülejääkide meetod on üks võimalus jaotada esindusorganite kohad võrdeliselt parteinimekirjade valimiste puhul. Kontrastiks on suurima keskmise meetod.
Meetod
Suurimate ülejääkide meetod vajab hääli igale parteile, jagades kvoodiga iga partei hääled, saab iga partei täiskvootide jagu kohti ja ülejäänud kohad jagatakse vastavalt kvootide ülejääkidele, järjestades ülejäägid suurimast ülejäägist alustades. Kuni kõik kohad on jaotatud. Iga suurima ülejäägiga erakond saab täiendava koha. Näiteks kui partei saab 5,5 kvooti, siis 5 täiskvooti ja ülejääk on 0,5 kvooti.
Kvoodid
Siin on mitmeid võimalusi kvoodi jaoks. Enam levinud on Hare'i kvoot ja Droopi kvoot.
Hare'i kvoot on defineeritud, kui:
Kasutatakse Namiibia ja Hongkongi valimistel. Ajalooliselt kasutati USA Kongressi Esindajatekoja kohtade jaotamisel osariikide vahel 19. sajandi jooksul.
Droopi kvoot on täisarv
ja kasutatakse Lõuna-Aafrika valimistel.
Hare'i kvoot on tavaliselt lahkem vähem populaarsetele nimekirjadele ja Droopi kvoot rohkem populaarsetele nimekirjadele.
Imperiali kvooti on harva kasutatud. Kuna see kannatab probleemi kallal, et valib rohkem kandidaate, kui kohti kokku on. Ja see juhtub kindlasti, kui on ainult kaks parteid konkureerimas kohtade pärast. Sel korral suurendatakse kvooti, kuni valitud kandidaatide arv on võrdne kohtade arvuga. Ehk sisuliselt suurima keskmise meetodil toimiva d'Hondti meetodil.
Kasutatud tähised: Q – kvoot V – häälte arv S – kohtade arv
Tehniline areng ja paradoksid
Suurima ülejäägi meetod on ainuke jaotamismeetod, mis täidab kvoodi põhimõtet. On fakt, et see leiutati täitmaks seda kriteeriumi. Kuid, see tuleb paradokside hinnaga. Alabama paradoks on defineeritud, kui suurendada jaotatavaid kohti, vähendades seeläbi mõne partei võidetuid kohti. Tahaksime jaotada 25 kohta 6 partei vahel proportsioonides 1500:1500:900:500:500:200. Kaks parteid saavad 5 häälega 3 kohta mõlemad. Nüüd kui jaotada 26 kohta, siis saavad mõlemad 2 kohta.
25 koha puhul saame:
26 kohaga:
Näited
Need näited on tehtud valimistel, kus on jaotada 10 kohta, 100 000 häält on kokku.
Elmar Ilus
pisi|Elmar Ilus, 1939 Elmar Ilus (30. juuli 1898 Kaarli vald, Viljandimaa – 3. detsember 1981 Tartu) oli eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli tsiviilõiguse ja -protsessi professor.
Elulugu
Elmar Arnold Hans Ilus sündis 30. juulil 1898 Torimo talus Kaarli vallas Halliste kihelkonnas taluperemehe pojana.
Alustas 1911. aastal õpinguid Pärnu gümnaasiumis, kuid tulenevalt maailmasõjast lõpetas Polangeni gümnaasiumi, mis oli evakueeritud Stavropoli linna Lõuna-Venemaal.
Ta teenis 1919. aasta maist kuni järgmise aasta juunini Musta mere laevastikus miinipaadil.
Sügisel 1920 algasid õpingud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mis lõppesid esimese järgu diplomi saamisega 1924. aastal. Järgnes töö Tartu-Võru ringkonnakohtus ja õigusteaduskonna raamatukogus. Magistriväitekirja kaitsmine leidis aset 1930. aastal ja teemaks oli "Hoonestusõigus".
Aastatel 1931 ja 1932 oli Ilus stipendiaadina Leipzigis ja Pariisis. 1939. aastal kaitses ta doktoriväitekirja, mille teemaks oli "Piiratud asjaõigused omale asjale". 1934. aastal toimetas ja andis Elmar Ilus koos Karl Ferdinand Karlsoni ja Johannes Voldemar Veskiga välja "Õigusteaduse sõnastiku", mis ilmus Akadeemilise Kooperatiivi kirjastuses ja milles autorid lõid eesti õiguskeele.
Aastatel 1937−1940 kuulus Ilus Eesti Rahvuslaste Klubisse, akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Okupatsioonide ajal jäi Elmar Ilus Tartusse ning pärast sõda oli ta ainuke Rooma õiguse professor Nõukogude Liidus. Ta andis peamiselt kahte üldkursust, milleks olid Rooma õigus ja tsiviilõiguse üldosa, ja kahte erikursust, vastavalt siis transpordiõigus ja välisriikide tsiviil- ja kaubandusõigus. 1950. aastal vallandati professorid Elmar Ilus ja Leo Leesment seoses alanud "nõiajahiga" ülikoolist. 1962. aastal vallandati "mässav professor" poliitilistel põhjustel uuesti.
Tema 1969. aastal ilmunud Rooma eraõiguse loengutest on 2000. ja 2005. aastal ilmunud uued redaktsioonid. Tegemist on konkurentsitult kõige suurema kordustrükkide arvuga õigusteadusliku teosega.
Elmar Ilus suri 3. detsembril 1981 Tartus. Ta on maetud Halliste kalmistule.
Professor Ilusa rikkaliku ja väga erinevates valdkondades põhjaliku eraraamatukogu õiguskirjanduse osa on tema pärija, poja Peeter Ilusa soovil hoiustatud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Isiklikku
Elmar Ilusa vend oli kaugsõidukapten Peeter Ilus. Tema pojad on põllumajandusdoktor Ants Ilus, luuletaja Peeter Ilus ja ehitusametnik Märt Ilus. Elmar Ilus oli poeg Märdi kaudu laulja Maarja-Liis Ilusa vanaisa.
Toomas Hirvoja
Toomas Hirvoja (sündinud 22. novembril 1966) on eesti õigeusu (MPEÕK) vaimulik.
Lõpetas 1985. aastal Tallinna 44. Keskkooli XIX lennu. Läbis kohustusliku ajateenistuse Nõukogude armees.
Preestriks pühitseti ta 7. märtsil 1999. Algul teenis ta Neeva Aleksandri (Aleksandr Nevski) peakiriku eesti kogudust, hiljem Tallinna Kopli Püha Nikolause kogudust. Alates 11. juunist 2006 on ta Tallinna Nõmme Ristija Johannese koguduse esipreester.
Oli 2000. aastal üks Püha Issidori Õigeusu Kirjastusseltsi asutajaid ja juhib siiani selle tegevust. Kirjastusseltsi liikmed on tõlkinud eesti keelde arvukalt õigeusu kirjandust, koostanud ja välja andnud kirikuloolisi, hariduslikke ja palveraamatuid.
Isa Toomas Hirvoja on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Sinodi liige. Ta on olnud koguduste teenimise kõrval ametis ka Sinodi sekretärina ning Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Korneliuse referendina.
Osales eesti-vene õigeusu seletava sõnastiku, eestikeelse õigeusu palveraamatu ja raamatu "Õigeusu alused" koostamises.
Raamatute "Meie püha isa, Optina kloostri staaretsi munkpreester Leonidi elulookirjeldus" (1999), "Õigeusu hingekarjased Eestimaal" (2002), "Kiriku saladus" (2007), "Mitte sellest maailmast" (2008) ning "Seitse leiba ja pisut kalukesi" (2010) toimetaja.
Kaido Kaasik
pisi|Kaido Kaasik ja [[Hannes Hanso Kuressaare Eesti Vabadussõjas langenute mälestussamba juures võidupüha kõnekoosolekul Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. juuni 2014 ]] thumb|Kaido Kaasik 23. juunil 2007 [[Valjala kiriku aias]] Kaido Kaasik (sündinud 21. mail 1968 Kuressaares) on eesti poliitik, Saare vallavanem (2011–2017).
1993. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajandusülikooli loomakasvatuse erialal.
Aastatel 1996–2011 oli ta Valjala vallavanem.
12. juunil 1999 astus ta Isamaaliitu. Alates 1. novembrist 2007 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu Saaremaa piirkonna juhatuse aseesimees. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 5. valimisringkonnas 478 häält. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 277 häält ning ei osutunud valituks.
Ta oli aastatel 1999–2011 Valjala Martini koguduse juhatuse esimees.
Sireli tänav (täpsustus)
Sireli tänav on tänav järgmistes Eesti asulates:
Michael Prince
Michael Prince (30. september 1922 Pittsburgh, Pennsylvania – 19. veebruar 2000 West Hollywood, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Bekkeri laevatehas
Aastatel 1919–1922 kandis ettevõte nimetust Põhja-Lääne Metallurgia- ja Laevaehituse Tehas. 1921. aasta maikuus loodi tehase juhtimiseks hoolekandevalitsus, kuid juba 1923. aastal omandas Bekkeri tehase Põhja-Lääne Metallurgia, Mehaanika ja Laevaehituse Tehaste AS. pisi|Peahoone, [[Marati tänav 4]]
Tehase asutamine
Tehas asutati ametlikult 24. mail 1913 Metallurgia-, mehaanika- ja laevatehaste AS-ile Bekker (ka Böcker, Boecker jms; asutatud 1898. aastal Liepājas) ja Ko. poolt, et osaleda 1909. aastal Venemaa keisririigi valitsuse poolt kinnitatud sõjalaevade ehitamise programmi täitmises. Nende sõjalaevade baasiks rajati Tallinna sõjasadam. Laevade ehitamiseks ja remondiks rajati Kopli poolsaarele eri aegadel uus riigi sadamatehas ning kolm eratehast, peale poolsaare lõunaküljele Bekkeri tehase ehitati põhjaküljele Noblessneri ja Kopli poolsaare tippu  Vene-Balti laevatehas. pisi|Mehaanikakoda pisi|Vaade 1913. aastal ehitatud ja alates 2007. aastast muinsuskaitse all olevatele angaaridele Ehitust rahastas Prantsuse laevaehitusfirma Augustin Normand, keda esindas ja kelle tegevust vahendas Peterburi Erakommertspank. Prantsuse laevaehitusfirma omandas Riias asunud endise Lange masinatehase ja Liepājas tegutsenud aktsiaseltsi Bekker ja Ko ning ühendas need. Pärast Kopli poolsaarel maa-ala eraldamist 1912. aasta mais Tallinna linnavalitsuse poolt alustati laevatehase rajamist.
Tehase ehitised
pisi|Inseneride elamu pisi|Meistrite ja ametnike elamu pisi|Tööliskasarm pisi|Direktori elamu pisi|Politseijaoskond pisi|200px|Veetorn pisi|Suur staapel Krundi keskpaika ehitati olulisemad tehasehooned – laevaehitus-, sepi- ja katla- ning mehaanikakoda, aga ka väiksemaid muid ehitisi. Krundi kõrgeimasse kohta ehitati veetorn.
Mere rannikule rajati staaplid ja laevaehituskraanade teed. Kraanadest oli väljapaistvaim 1914. aastal püstitatud 63 meetri kõrgune ja 100 tonnise tõstejõuga hiigelkraana, rahvasuus "Kopli Koljat" (ohtlikuks muutunud tarind varistati 15. oktoobril 1935 ja lammutati vanarauaks). Rannaku loodeotsa rajati muul, millega moodustus suur sadamabassein. See oli vajalik, et staaplitel ujukõlbulikeks ehitatud laevakeredest ehitada pärast vettelasmist kai ääres valmis laevad.
Kopli tänavaga külgnevale ja tootmishoonest kagu poole jäävatele aladele ehitati haldus- ja eluhooneid peahoone, politseimaja, direktori elamu, inseneride elamu, vanemteenistujate majad, tööliste majad (kolm põhitüüpi), söökla, saun, tuletõrjedepoo hooned jm.
Bekkeri asulas ei olnud tänavatel nimesid ja majadel tänavapõhiseid numbreid (nagu Vene–Balti asulaski), vaid kogu tehase ala ulatuses oli ehitistel ühtne numeratsioon. Tänavanimed ja tänavapõhised majanumbrid pandi alles 1951. aastal.
Tõlliste
Tõlliste (ka: Tõllistõ) on küla Valga maakonnas Valga vallas. Ajalooliselt oli küla Sangaste kihelkonnas ja külas asus Tõlliste mõis.
Suhkruotsus
Suhkruotsus (2006/776/EÜ) on Euroopa Komisjoni otsus, millega 2006. aastal kohustati Euroopa Liidu uusi liikmesriike maksma tasu ülemääraste suhkruvarude eest. Eesti liitus 1. mail 2004 Euroopa Liiduga (edaspidi ka EL). Samaaegselt Eestiga liitus EL-ga veel 9 uut riiki. Liitumine EL-iga tähendas uute liikmete jaoks muu hulgas ka seda, et tooteid, mis olid enne liitumist nende territooriumil, võis pärast liitumist EL-i siseselt eksportida ilma tollimaksuta. Euroopa Komisjoni eesmärgiks oli säilitada EL-i turul valitsev tasakaal, mida võisid ohustada uute liikmesriikide turul olevad suured odavama hinnaga kokku ostetud suhkruvarud. Ohu minimeerimiseks võeti vastu määrused, mis reguleerisid lubatud suhkruvaru koguseid. Euroopa Komisjon määras Eestile ja ülejäänud samaaegselt EL-ga liitunud riikidele kohustuse kõrvaldada oma turult üleliigsed suhkruvarud. Eestil suhkruvarude turult kõrvaldamine ei õnnestunud. Jättes ettekirjutus täitmata, pidi Eesti maksma Euroopa Komisjoni otsuse kohaselt suhkru ülemäärase suhkruvarude koguse eest 45 686 286 eurot trahvi.
Tõlliste
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tõlliste vallas.
Bekkeri laevatehas
Bekkeri töölisasula
Kopli tänavaga külgnevale ja tootmishoonest kagu poole jäävatele aladele ehitati Bekkeri laevatehase haldus- ja eluhooneid peahoone, politseimaja, direktori elamu, inseneride elamu, vanemteenistujate majad, tööliste majad (kolm põhitüüpi), söökla, saun, tuletõrjedepoo hooned jm. Bekkeri laevatehase töölismajad, mis ehitati kõik puidust, jagunesid kolme põhitüüpi: lihtsa kastitaolise vormiga ristkülikukujulised kahekorruselised barakid (peaaegu kõik lammutatud), teiseks väikesed ühekorruselised majad 2-3 väikekorteriga (näiteks Koplirand 39) ja kolmandaks suured hoburauakujulised kasarmud, kus kahe taha sirutuva hoonetiiva vahele jääb kitsas sisehoov. Viimaseid ehitati kokku vähemalt 12, säilinud on aga vaid üks hoone Kopliranna tänav 41.
Suhkruotsus
Määrus nr 60/2004
14. jaanuaril 2004. aastal võttis Euroopa Komisjon vastu määruse nr 60/2004. Määruse eesmärgiks oli tagada, et uute liikmesriikide liitumisel Euroopa Liiduga säiliks EL’i turul valitsev tasakaal ning et ei esineks võimalikke kaubandushäireid. Liitumine Euroopa Liiduga tähendas uute liikmesriikide jaoks seda, et alates liitumiskuupäevast vabastatakse kõik uue liikmesriigi territooriumil olevad kaubad tollimaksust. Kuigi tegemist on iseenesest positiivse muudatusega, mis tagab EL’i tõhusa majandusliku funktsioneerimise, nägi Euroopa Liit siiski ohtu selles, et justnimelt suhkrusektoris kasutatakse seda võimalust spekulatsiooni eesmärgil, mis paneb juba olemasolevaid EL liikmesriike nõrgemasse positsiooni.
Bekkeri laevatehas
Tehas pärast I maailmasõda
Eesti Vabadussõja järel 1920. aasta talvel ja järgneval kevadel asusid tehase töölisbarakkides Vene Loodearmee laatsaretid.
Pärast Esimese maailmasõja lõppu hääbus Eestis materjalimahukas metallitööstus. Bekkeri tehase suuri hooneid hakkas kasutama tärkav Eesti ettevõtlus. Hoonetes asusid tööle kummitoodete tehas Põhjala ja 1932. aastast Johannes Lorupi laienenud Meleski klaasivabriku klaasitööstus (Johannes Lorupi klaasi- ja kristallivabrik).
1934. aastal müüs Põhja-Lääne Metallurgia, Mehaanika ja Laevaehituse Tehaste AS kogu endise laevatehase kinnis- ja vallasvara võlgade katteks riigile ning endised tehasehooned renditi mitmesugustele ettevõtetele (AS Textiil Riidevabrik, Eesti Raadiotööstus jne).
Tehas pärast II maailmasõda
Nõukogude ajal paiknesid Bekkeri sadamas piirivalvelaevad, Lorupi klaasitööstusest sai tehas Tarbeklaas, Põhjala tegutses kummitööstusena.
Kaasaegsed ehitismälestised
Säilinud algupärastest ehitistest pole kaitse all Kopli Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu tuletõrjedepoo peahoone (Bekkeri nr 11a; tänapäeval Kopli päästekomando Ankru tn 12), aga ka mõned väiksemad tööstushooned, mis on kohati olulisel määral ehitatud ümber.
Samuti polnud kaitse all 2005. aastal lammutatud väike kortermaja (Bekkeri nr 53; tänapäeval Kopliranna tn 37 alal), 2005. aastal lammutatud suur U-kujuline tööliskasarm (Bekkeri nr 33; tänapäeval Vasara tn 30 alal), 2008. aastal lammutatud suur sepi- ja katlakoda (Bekkeri nr 84; tänapäeval Marati tn 12 alal) ning 2017. aastal lammutatud väike kortermaja (Bekkeri nr 53a; tänapäeval Kopliranna tn 39 alal).
Suhkruotsus
Määrus nr 60/2004
Tagamaks turu tasakaalu, oligi võetud vastu määrus nr 60/2004, mis sätestas, et uued liikmesriigid peaksid omal kulul kõrvaldama turult tavapärast säilitusvaru ületavad suhkur ja isoglükoos. Tuvastamaks, millised on «tavapärast säilitusvaru ületavad kogused», pidi komisjon arvestama uutes liikmesriikides ajavahemikul 1. maist 2000 kuni 30. aprillini 2004 rakendatud kaubanduse arengu ning tootmis- ja tarbimissuundumusi, kusjuures vaatluse alla tulid mitte üksnes suhkur ja isoglükoos kui sellised, vaid ka muud olulised suhkru ekvivalendi sisaldusega tooted, mis komisjoni hinnangul võisid samuti olla spekulatsiooni objektideks.
Tõlliste
Tõllistes on mälestusmärk Eesti Vabadussõjas võidelnud Põhja Poegade rügemendile.
Suhkruotsus
Määrus nr 60/2004
Selleks, et tuvastada konkreetset kogust, mida saaks nimetada ülemääraseks varuks, arvestas komisjon järgmisi näitajaid:
Määrus andis uutele liikmesriikidele ka pädevuse selleks, et sundida ettevõtjaid omal kulul kõrvaldama turult nende osas kindlakstehtud ülemäärast suhkru- või isoglükoosi kogust neid hävitades, töödeldes loomasöödaks või eksportides eksporditoetuseta. Need ettevõtjad pidid esitama uutele liikmesriikidele ka tõendeid selle kohta, et tooted kõrvaldati turult hiljemalt 30. aprilliks 2005. Sama aasta 31. juuliks pidid uued liikmesriigid omakorda esitama komisjonile tõendi, et ülemäärane kogus kõrvaldati turult. Juhul, kui ülemäärased suhkru ja isoglükoosi kogused mingil põhjusel siiski ei olnud kõrvaldatud ühenduse turult, pidi järgnema uute liikmesriikide rahaline vastutus kõrvaldamata jäänud kogusele vastavas summas, mis pidi olema kantud ühenduse eelarvesse hiljemalt 30. novembriks 2005.
Määrus nr 832/2005
31. mail 2005. aasta määrusega nr 832/2005 olidki määratud kindlaks iga uue liikmesriigi suhkru kui sellise või töödeldud toodetes oleva suhkru kogused, mis ületavad tavapärast säilitusvaru 1. mail 2004 ja mida tuli turult kõrvaldada. Eesti puhul oli see kogus kõige suurem kõigi uute liikmesriikide seas ning moodustas 91 464 tonni.
Täpsemalt Euroopa Komisjoni otsuse nr 2006/776 kohta
Euroopa Liidu Komisjon tegi 13. novembril aastal 2006 otsuse nr 2006/776 turult kõrvaldamata jäänud ülemääraste suhkrukoguste eest tasutavate summade kohta. Otsus puudutas ka Eestit, kuna 1. mail aastal 2004 liitus Eesti Euroopa Liiduga. Uute riikide Euroopa Liiduga ühinemise tõttu 2004. aasta 14. jaanuaril tegi Euroopa Komisjon määruse nr 60/2004, mis seadis mitmele riikidele (Tšehhi Vabariik, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia) suhkrusektori üleminekumeetmeid. Samuti eelnimetatud Euroopa Komisjoni määrus pani Eestile ülemääraste suhkrukoguste kõrvaldamise tähtajaks 30. november 2005.
Aasta hiljem, 31. mail aastal 2005, võeti Euroopa Komisjoni poolt vastu määrus nr 832/2005, mis tegi kindlaks Eestis oleva suhkru, isoglükoosi ja fruktoosi ülemäärase koguse. Selle kohaselt pidi nii Eesti kui ka eespool mainitud riigid kõrvaldama turult EL-i poolt tuvastatud ülemäärased suhkruvarud.
Euroopa Komisjoni määrus nr 832/2005 nägi ette ka suhkrukoguste kõrvaldamise kohta käivate tõendite esitamiseks tähtpäeva, milleks oli 31. märts 2006. Kümnest Euroopa Liiduga ühinevast riigist, kes ka said korralduse kõrvaldada suhkru, glükoosi ja fruktoosi ülemäärased kogused, püüdsid vaid kolm (Küpros, Läti ja Slovakkia) esitada tõendeid kõrvaldatud koguste kohta.
Turult kõrvaldamata jäetud ülemääraste koguste eest tuli Euroopa Komisjonil nõuda eelnevalt mainitud riikidelt sisse trahvi. Trahvi määramisel tugines Euroopa Komisjon esiteks sellele, kui suur suhkru kogus jäi riigil kõrvaldamata (tonnides), ning teiseks eksporditoetuse suurimale summale, mis oli kohaldatud riikide ühinemise hetkest Euroopa Liiduga (01.05.2004) kuni ülemääraste suhkrukoguste kõrvaldamise tähtpäevani (30.11.2005). Nimelt oli selliseks suurimaks eksporditoetuse summaks 499.5 eurot ühe tonni suhkru kohta.
Eksporditoetus on Euroopa Liidu poolt läbi mõeldud meede EL-i väljapoole ekspordi suurendamiseks, millega kaasneb ka EL-i tootmise kasv. Euroopa Liidu eksporditoetus on mõeldud ka sisemise turgu korrastamiseks juhul, kui Euroopa Liidu sees olevad hinnad on maailmaturul olevatest kõrgemad. Selleks, et ekspordi tõttu ei jääks EL-i tootjatel osa tulust saamata, makstakse neile kinni eespool mainitud hindade vahe. Euroopa Liidu piirides asuvad tootjad, kes tahavad eksportida toodangu väljapoole EL-i, peavad alguses taotlema litsentsi selleks, et hiljem neil oleks võimalik taotleda eksporditoetust. Eksporditoetuse saamiseks peab eksportija tõendama kauba lahkumist Euroopa Liidu piiridest ja jõudmist sihtkohta.
Euroopa Komisjoni 2006. aasta määrusega trahviti Eesti kõrvaldamata jäetud ülemäärase suhkrukoguse eest summas 45 686 286 eurot. Teise Euroopa Komisjoni määruse kohaselt, nimelt määruse nr 60/2004 kohaselt, tuli eespool mainitud trahvi saanud riikidel maksta seda neljas etapis. Seega oli Eesti kohustatud nelja aasta kestel maksma Euroopa Liidu eelarvesse 31. detsembriks trahvi osa, mille suurust määras Euroopa Liit kindlaks iga aasta 15. oktoobriks.
Euroopa Komisjoni otsuse nr 2006/776 taust
Eesti liitumine EL-iga sai alguse 1995. aastal, mil Eesti esitas ametliku liitumistaotluse EL-ile. 1998. aastal hakkasid toimuma esimesed sisulised läbirääkimised. Eestil ei olnud enne EL-ga liitumist kehtestatud suhkrule tollimaksu, seega imporditud suhkru hind oli Eesti jaoks selle võrra madalam enne EL-i liikmesriigiks saamist. Aastal 2003 osteti Eesti ettevõtjate poolt peaaegu kogu suhkur EL-i liikmesriikidest ning Eestis oli suhkru hind võrreldes nende riikidega kuni kaks ja pool korda madalam.
Kui aastatel 2000-2002 imporditi Eestisse keskmiselt 70 000 tonni suhkrut aastas, siis aasta enne EL-i liikmesriigiks saamist ehk 2003. aasta maist 2004. aasta maikuuni imporditi 160 023 tonni.
2002. aasta novembrikuus andis põllumajandusminister teada rahandusministeeriumile, et EL-i laienemise varasematele kogemustele tuginedes tõuseb tõenäoliselt päevakorda laovarude teema. 2003. aasta juulis oli rahandusminister arvamusel, et normaalsest suuremaid laovarusid pole võimalik maksustada, kuid paar kuud hiljem räägiti juba suhkrutrahvi võimalusest. Lisaks kuulutati 2003. aasta augustis, et suure tõenäosusega suhkru hind tõuseb. Tartu Ülikooli professor Urmas Varblase juhtimisel toimus 2002. aastal uurimus toiduainete hinnamuutuste kohta EL-ga liitumise tõttu. Uurimuses toodi välja, et toiduainete hinnad üldises mõttes ei tõuse, kuid suhkru hind on erand seetõttu, et EL-ga liitumise järel kaob EL-i ekspordisubsiidium ning väljastpoolt EL-i pärit suhkrule kehtestatakse tollimaks. Selline hinnatõusu peeti aga tõsiseks probleemiks, millega tegelemise pidi valitsus prioriteediks võtma.
Üleliigsed varud tuli turult kõrvaldada põhjusel, et vältida suhkrusektori turuhäireid EL-is. Suhkruturu stabiliseerimise eesmärgiks on EL-i suhkrupeedi ja suhkruroo kasvatajate töö ja elatustasemega seotud tagatiste kindlustamine. Reguleeritud on suhkru tootmine ja import ning on ette nähtud turu stabiliseerimise mehhanismid toodangu müügi tagamiseks.
Üleliigsete varude tekkimise takistamiseks oli valitsuskabineti nõupidamistel kõne all neli võimalikku kaitsemeedet: suhkrule tollimaksu kehtestamine, suhkrule aktsiisimaksu kehtestamine, maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seadusesse üleliigsete varude soetamise keeldu sisaldava sätte lisamine koos karistusseadustikus selle nõude ignoreerijate suhtes sanktsioonide kehtestamisega, üleliigsete laovarude maksustamine. Nendest meetmetest rakendati vaid neljandat ehk üleliigsete laovarude maksustamist.
President kuulutas 22. aprillil 2004 ehk 9 päeva enne EL-i liikmeks saamist välja üleliigse laovaru seaduse (edaspidi ÜLTS), mille kohaselt pidid ettevõtjad enda suhkruvarud ära deklareerima. Pärast kokkuvõtete tegemist, pidades silmas deklareeritud suhkrukogust ja tollimakse, võis riik eeldada, et suhkrutrahv on ligi pool miljardit Eesti krooni. 2004. aasta oktoobri seisuga oli deklareeritud üleliigse suhkruvaru suurus 30 500 tonni.
Algselt arvutati Eestis ÜLTS-i kohaselt üleliigset laovaru sellisel moel, et laovarust lahutati ülekandevaru ehk 2004. aastale eelnenud viimase nelja aasta keskmine korrutatud kordajaga 1,2. Üleliigse laovaru arvutamise meetodis leiti puuduseid ning üleliigse laovaru arvutamisel hakati arvesse võtma rohkem aspekte.
Üleliigsete laovarude kõrvaldamise kohta pidi Eesti esitama tõendeid, kuid piisavaid tõendeid selleks ajaks ei esitatud.
Riigikontrolli 2005. aastal tehtud analüüsi kohaselt ei rakendatud Eestis kõiki võimalikke meetmeid üleliigsete suhkruvarude turult kõrvaldamiseks. Näiteks jäeti rakendamata võimalus kehtestada suhkrule aktsiisimaks, mille kehtestamata jätmine ei olnud Riigikontrolli arvates põhjendatud. Samuti leiti, et ÜLTS-i oleks saanud ja pidanud vastu võtma varem. Kvootide ja tollimaksu rakendamisest loobumist pidas Riigikontroll põhjendatuks, sest nende kehtestamine oleks läinud vastuollu rahvusvaheliste lepingutega.
Muu hulgas leiti, et liitumise eelsel perioodil ei olnud Vabariigi Valitsus arvestanud sellega, et meetmetega peaks vältima ka eratarbijate poolt suurte suhkruvarude loomist. Euroopa Komisjon käsitles üleliigse suhkruvaruna ka eratarbimises olevat suhkrut, põhjendusel, et iga kilo suhkrut mõjutab EL-i suhkrubilanssi ja seekaudu eelarvet.
Teemal, kas enne trahvi määramise otsust oli valitsus arvestanud asjaoluga, et üleliigsete varude hulka arvatakse ka eratarbijate suhkruvarud, leidus erinevaid seisukohti. Asjaolu, et Eesti ei olnud arvestanud eratarbijate suhkru varudega, kasutati hiljem ka argumendina hagis, millega taotleti Euroopa Komisjoni määruse nr 832/2005 tühistamist.
Lühiülevaade asjade käigust ja kohtupraktikast
07.04.2004 võeti parlamendis vastu ÜLTS, mis sätestas käitleja valduses oleva põllumajandustoote üleliigse laovaru tasu maksmise alused ja menetluse kord, riikliku järelevalve teostamise alused ja ulatus ning vastutus käesoleva seaduse nõuete rikkumise eest.
05.10.2006 Riigikohtu otsuse 3-3-1-33-06 kohaselt on üleliigse laovaru tasu seaduse § 6 lg 1 nõue, mille kohaselt tuleb ülekandevaru arvestamisel varu korrutada läbi koefitsiendiga 1,2 ilmses vastuolus määrusega 1972/2003/EÜ.
Kohtuotsuse asjaolud ja menetluse käik
''Hadleri Toidulisandite AS esitas Tallinna Halduskohtule kaebuse, milles palus tühistada MTA maksuteated ning põllumajandusministri 29. oktoobri 2004. a käskkirja osas, millega määrati maltodekstriini ja maltodekstriinisiirupi üleliigse laovaru suuruseks 685 kg. Hadleri Toidulisandite AS põhjendas Põllumajandusministeeriumile esitatud laovarude deklaratsioonis laovarude suurenemist tootmis- ja töötlemismahu kasvuga. ÜLTS § 10 lg 2 kohaselt võtab Põllumajandusministeerium ülekandevaru ja üleliigse laovaru suuruse määramisel mh arvesse käitleja tootmis- ja töötlemismahu kasvu, kui see on toimunud eelneva aasta jooksul ja kajastub käitleja viimase poole aasta tootmis- või töötlemistulemustes. Sellisel juhul võib käitleja ülekandevaru suurust suurendada võrdeliselt tootmis- või töötlemismahu protsentuaalse kasvuga. Kui võtta ülekandevaru suuruseks käskkirjas määratud 2240 kg, oleks tulnud seda suurendada viimase aasta müügitulemuste kasvu arvestades vähemalt 52% võrra, seega 3405 kg-ni. Kuna kaebaja tegelik laovaru oli 2925 kg, siis mingit üleliigset laovaru tal seaduse tähenduses ei olnud. Põllumajandusminister ja MTA palusid jätta kaebus rahuldamata. Põllumajandusminister leidis, et kuna kaebaja tegeleb maltodekstriini ja maltodekstriinisiirupi vahendustegevusega, mitte nende tootmise ja töötlemisega, ei saa kaebaja ülekandevaru suurendamist taotleda tootmis- ja töötlemismahu suurenemisele viidates. Tallinna Halduskohtu 6. mai 2005. a otsusega jäeti Hadleri Toidulisandite AS-i kaebus rahuldamata. Hadleri Toidulisandite AS esitas Tallinna Halduskohtu otsusele apellatsioonkaebuse, milles palus kohtuotsus tühistada ja teha uus otsus, millega tühistatakse kaevatavad haldusaktid. Apellatsioonkaebuse kohaselt ei ole halduskohus oma otsuses võtnud seisukohta üleliigse laovaru tasu seaduse põhiseadusele vastavuse kohta, ei ole selgitanud, milliste vastustaja seisukohtadega ja miks ta nõustub. Tallinna Ringkonnakohus jättis 9. detsembri 2005. a otsusega Hadleri Toidulisandite AS-i apellatsioonkaebuse rahuldamata. Halduskohus ei ole küll selgitanud, miks ta ei pea kaebaja väiteid üleliigse laovaru tasu seaduse vastuolust põhiseadusega põhjendatuks, kuid on otsuses vastustajate vastavasisulisi seisukohti põhjalikult refereerinud.''
13.11.2006 võtab Euroopa Komisjon vastu otsuse 2006/776/EÜ, millega Eesti Vabariigil oli kohustus tasuda 45 686 268 €. Veerand viimatimainitust lubati jätta endale kulude katteks ehk siis kokku tuli tasuda 34 264 701€ (viimane osamakse sellest tasuti 2009. aasta detsembris).
16.02.2007 jõustus üleliigse laovaru tasu seaduse muutmise seadus, mis reguleeris tagasiulatuvalt alates 01.05.2004 tekkinud olukorda. Üleliigse laovaru tasu seaduse § 6 lg 1 jäi menetluse tulemusena samas redaktsioonis kehtima, kuid § 6 sai täienduse lõike 3 näol, mis täpsustas koefitsiendi rakendamist vastavalt käitleja tegutsemisvanusele (antud juhul kehtib koefitsient, kui käitleja on vastaval tegevusalal tegutsenud 1 kuni 4 aastat).
12.07.2012 Euroopa Kohtu otsus, mille kohaselt ei saa ettevõtjailt üleliigse laovaru eest tasu nõuda, kuna EL määrused polnud nõuetekohaselt eesti keeles avaldatud. Euroopa Kohtu eelotsus oli küll võivarude kohta AS Pimix ladudes, kuid üleliigsete laovarude määrused on identsed. See oli üks kolmest kohtuotsusest, millele tuginedes esitati hagi Euroopa Komisjoni otsuse vastu, et saada tagasi juba tasutud 34,3 miljonit eurot.
''Põllumajandusministeerium määras 29. oktoobril 2004 Pimixi naturaalse või üleliigse laovaru suuruseks 550 tonni. Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus määras 26. novembri 2004. aasta maksuteatega Pimixile tasumiseks üleliigse laovaru tasu 16 318 500 krooni. Pimix vaidlustas 29. oktoobri 2004. aasta käskkirja ja 29. märtsi 2007. aasta maksuteate. Tema kaebused esimeses kohtuastmes ja apellatsiooniastmes jäeti rahuldamata. Kassatsioonkaebuses heitis Pimix madalama astme kohtutele ette Euroopa Komisjoni määruste kohaldamist, samas kui need ei olnud Euroopa Liidu Teatajas nõuetekohaselt eesti keeles avaldatud ning lisaks ei kehtinud alates 1. maist 2004 enam siseriiklikud normid, millega määrus oli üle võetud. Riigikohus otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule päringu eelotsuse jaoks. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et õigusvaidluse lahendus sõltub küsimusest, kas Pimixi üleliigse laovaru kindlaksmääramisel tugines maksuhaldur üksnes sellistele liidu õigusaktide sätetele, mis on ÜLTS-iga üle võetud, või kohaldas maksuhaldur neid õigusakte otse, enne kui need olid Euroopa Liidu Teatajas nõuetekohaselt eesti keeles avaldatud. Euroopa kohus asus seisukohale, et Euroopa Komisjoni määruste asjakohastele sätetele ei saanud Eestis alates 1. maist 2004 üksikisikute vastu tugineda, kuna neid ei olnud eesti keeles nõuetekohaselt Euroopa Liidu Teatajas avaldatud või selle liikmesriigi siseriiklikku õigusesse üle võetud.''
04.03.2015 esitas Põllumajandusministeerium Euroopa Kohtusse hagi, et saada suhkru üleliigse laovaru eest Euroopa Liidult tagasi 34,3 miljonit eurot või vähemasti osagi sellest. Varem oli Eesti pöördunud ka Euroopa Komisjoni poole, kuid viimane teatas detsembris 2014, et ei rahulda Eesti taotlust, ning seega tuli Eestil pöörduda Euroopa Kohtusse.
24.03.2017 otsusega jäeti Eesti hagi Euroopa Komisjoni vastu vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Kohus leidis, et komisjon ei ole kohustatud varasemat otsust uuesti läbi vaatama, kuna uusi ja olulisi asjaolusid ilmnenud ei ole. Lisaks märkis kohus, et Eesti oleks saanud nõuda ettevõtjatelt nende kohustuste täitmist, kuna Euroopa Kohtu 2012. aasta otsuste järeldusi ei saa suhkru üleliigsetele laovarudele üle kanda.
15.11.2018 apellatsioonkaebus jäeti vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, millega jäi Eesti lõplikult nn „Suhtrutrahvi“ vaidluses kaotajaks.
Franz Defregger
thumb|Franz Defregger. "Lapsed kirsse söömas" Franz Defregger (30. aprill 1835 Ederhof – 2. jaanuar 1921 München) oli Austria maalikunstnik. Ta maalis peamiselt žanri- ja ajaloomaale.
Defregger sündis Ida-Tiroolis jõuka talumehe pojana. 1860, pärast isa surma, müüs ta talu maha ja maksis oma õdedele nende pärandussumma välja. Algul plaanis ta kolida USA-sse, kuid sellest ei tulnud midagi välja.
Selle asemel läks ta Innsbrucki, kus hakkas skulptor Michael Stolzi juures õppima. 1861 läbis ta sisseastumiseksamid Müncheni kunstiakadeemiasse ning õppis Hermann Dycki, Hermann Anschützi ja Peter Josef von Korneliuse juures. 1863 sõitis ta Pariisi, kus jätkas iseõppijana, harjutades figuurimaale ning külastades muuseume, kunstinäitusi ja töökodasid. 1865 naasis ta Münchenisse, kus töötas 1867–1870 koos Hans Makarti ja Gabriel Maxiga ajaloomaalija Karl Theodor von Piloty juures.
Defreggerist sai üks juhtivaid Müncheni žanrimaalijaid. 1878–1910 oli ta Müncheni Kunstiakadeemia ajaloomaaliprofessor. 1906 esines ta Berliinis saksa kunsti 100. aastapäeva tähistaval ülevaatenäitusel.
Aastal 1883 tõsteti ta aadliseisusse ja tema nime ette lisandus sõna "von".
Defregger suri 85-aastaselt ja maeti Münchenisse Nordfriedhofi kalmistule.
Leon
Leon on mitme geograafilise objekti nimi:
Aalen
Aalen on suur kreisilinn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal umbes 67 km Stuttgardist idas ja 48 km Ulmist põhjas, Ostalbkreisi keskus. Geograafilised koordinaadid on 48° 50' N, 10° 06' E.
Mary (Türkmenistan)
Mary (varasem eestikeelne nimekuju Marõ) on linn Türkmenistanis, Mary vilajeti keskus.
Aalen
Aalen on Ostalbkreisi suurim linn ja kreisilinn. See on ka Ida-Württembergi regiooni suurim linn. Alates 1. aprillist 1956 on see suur kreisilinn.
Väljaküla (Valga)
Väljaküla (ka: Välläkülä, Välja) on küla Valga maakonnas Valga vallas.
Aalen
Loodus
Linn on umbes 430 m kõrgusel merepinnast.
See asub Schwäbische Albi kirdeserval Kocheri jõe ülemjooksul.
Väljaküla (Valga)
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tõlliste vallas.
Aalen
Rahvastik
Elanike arv oli:
Tähised
Aaleni autode tunnus on AA.
Telefonikoodid on 07361, 07366 ja 07367.
Ajalugu
Aaleni kohal asus 150. aasta paiku Rooma sõdurite laager. Arheoloogilistel väljakaevamistel on leitud Rooma linnus ning küla.
Linn tekkis 12. sajandil. 13. sajandil saadi linna õigused.
Aastatel 1360–1803 oli Aalen vaba riigilinn.
Final Fantasy
"Final Fantasy" on arvuti-rollimängude sari, mis sai alguse 1987. aastal, kui Jaapani tarkvarafirma Square andis välja esimese "Final Fantasy" mängu. Aastal 2008 on "Final Fantasy" mänge kokku 28, mille hulka kuuluvad 12 nummerdatud mängu ja 16 nn spin-off-mängu ja muud. Populaarseimaks peetakse üsna tihti sarja seitsmendat osa.
Tänu mängude suurele edule on valminud ka 2 täispikka filmi. Mängusarja populaarsus aina kasvab. "Final Fantasy" mängud on võitnud palju auhindu üle terve maailma. Mängu muusika on loonu Nobou Uematsu.
Tanka
Tanka (tõlkes "lühike luuletus") on zen-budistlike traditsioonidega tugevalt seotud 31-silbiline luulevorm (silpide arv värssides 5-7-5 / 7-7). Üldjuhul kirjutatakse tanka jaapanipäraselt üherealisena, kuid keeleliste eripärade tõttu on kasutusele võetud ka eelpool toodud skeem. Esimest osa (5-7-5) nimetatakse kami-no-ku ' ks ehk ülemiseks fraasiks, teist osa (7-7) aga vastavalt shimo-no-ku ' ks ehk alumiseks fraasiks.
Sõna "tanka" võttis alles 19. sajandil kasutusele jaapani luuletaja Masaoka Shiki.
Tankale on traditsiooniliselt iseloomulik hetki, juhuseid ning võimalusi esilekutsuv laad, millele lisandub sisutihedus ning müstika. Praeguseks on laienenud ka tankade teemadering, mis algselt pühendus kire ja südamevalu kujutamisele, ning lubatud on tänapäevane keelekasutus (isegi kõnekeel) koos stiilimuutusega. Üks tanka fragment vastab ühele kujutluspildile või ideele, moodustades lõpuks tervikliku ning voolavalt esitatud sõnumi.
Sisaski tänav
pisi|Sisaski tänav Sisaski tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. juunil 1958.
Tanka
Jaapani klassikalise ajaloo viimasel, Heiani perioodil (8-12 sajandil pKr) oldi veendunud, et isik, kes seob end kõrgemal tasemel kultuuriga, peab oskama ka niisugusel tasemel luuletada ning valida selleks kohane paber, tint, sümbolistlik lisand (oksad, lilled), mis omavahel sobilikult harmoneeruksid. Lisaks usuti, et ükski kogemus polnud päriselt täielik, kui sellest polnud kirjutatud tankat.
Fireball
"Fireball" on ansambli Deep Purple 1971. aastal ilmunud viies stuudioalbum.
18. detsember
18. detsember on Gregoriuse kalendri 352. päev (liigaastal 353. päev). Juliuse kalendri järgi 5. detsember (1901–2099).
Natalie Portman
pisi|Natalie Portman (2009) Natalie Portman (heebrea keeles נטלי פורטמן; õieti Natalie Hershlag; sündinud 9. juunil 1981 Jeruusalemmas) on Iisraeli-USA filmi- ja teatrinäitleja. Esinejanimi Portman on ta vanaema neiupõlvenimi.
Tema esimene filmiroll oli naispeaosa filmis "Léon" (1994), kuid ta sai kuulsaks Padmé Amidala osatäitjana filmides "Tähtede sõda I: Nähtamatu oht", "Tähtede sõda II: Kloonide rünnak" ja "Tähtede sõda III: Sithi kättemaks".
1999. aastal asus ta näitlejatöö kõrvalt õppima psühholoogiat Harvardi Ülikoolis, mille ta lõpetas 2003.
Auhinnatud ja auhindadele nomineeritud osatäitmisi
1999 mängis Portman Padmé Amidalat filmis "Tähtede sõda I: Nähtamatu oht". Selle rolliga nimetati ta halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks ekraanipaari kategoorias koos Anakin Skywalkerit mänginud Jake Lloydiga ja parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks noore näitleja kategoorias. Ta ei võitnud kumbagi.
2000 mängis ta filmis "Seal, kus süda" perekonnata neiut, kes 17-aastaselt lapse saab. Selle rolliga nimetati ta Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda, ja noore näitleja auhinna kandidaadiks naispeaosatäitja kategoorias, aga ei võitnud ka seda.
2002 mängis ta Padmé Amidalat filmis "Tähtede sõda II: Kloonide rünnak". Selle rolliga nimetati ta Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias (ei võitnud), Kuldse Vaarika kandidaadiks naiskõrvalosatäitja kategoorias (ei võitnud) ja ekraanipaari kategoorias koos Anakin Skywalkerit mänginud Hayden Christenseniga (ei võitnud) ning Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks draama- või seiklusfilminäitlejanna kategoorias (võitis) ja ekraanipaari kategoorias koos Hayden Christenseniga (ei võitnud).
2004 mängis ta filmis "Tule lähemale". Selle rolli eest nimetati ta Oscari ja Kuldgloobuse kandidaadiks naiskõrvalosa kategoorias ja ta pälvis Kuldgloobuse. Ta nimetati ka teismeliste valiku auhinna kandidaadiks draamanäitleja kategoorias ega võitnud.
Samal aastal mängis ta filmis "Aedade osariik" patoloogilist valetajat Samanthat. Selle rolli eest nimetati ta Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks neljas kategoorias: draamanäitleja, valetaja, suudlus ja armustseen. Ta ei pälvinud neist ühtki.
2005 mängis ta Padmé Amidalat filmis "Tähtede sõda III: Sithi kättemaks". Selle rolli eest nimetati ta Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias ja Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks seisklusfilminäitlejanna kategoorias. Ta ei võitnud kumbagi.
2006 mängis ta filmis "V nagu vendetta" Evey Hammondit. Selle rolli eest nimetati ta Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias (võitis) ning draama- ja seiklusfilminäitlejanna kategoorias (ei võitnud).
2009 mängis ta filmis "Vennad" naist, kelle abikaasa Afganistani sõjas väidetavalt sureb, aga tegelikult vangi langeb ja keda tema mehevend seepeale võrgutada katsub. Selle rolli eest nimetati ta Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei võitnud.
Hecki veis
thumb|Hecki veised. thumb|Hecki [[lehm ja vasikas.]]
Hecki veis on veisetõug, mida peetakse tarva tagasiaretiseks.
Vennad Lutz ja Heinz Heck alustasid 1920. aasta paiku paralleelselt Berliini loomaaias ja Münchenis olevas Hellabrunni loomaaias tarva tagasiaretust. Lutz Heck oli sel ajal Berliini loomaaia direktor.
Nad lähtusid seisukohast, et tarva geenid on tema kodustatud järglastes alles, kuigi hajutatud, ning et need on võimalik eri tõugude ristamise ja kunstliku valiku abil uuesti kokku koguda. Tarva tagasiaretust toetas valitsus, sest see töö sobis natsionaalsotsialistliku propagandaga taasluua aaria rassi idülliline ajalugu.
Hecki veise pullid on tüüpilist musta värvi, iseloomulike sarvede ja heleda triibuga piki seljaharja. Lehmad ja vasikad on kõrbjad.
Tüüpiline Hecki pull on 1,6 m kõrge ja lehm on 1,4 m kõrge. Veis kaalub 600–900 kg. Hecki veis on 20–30 cm tarvast madalam. Hecki pullid ei ole suuremad enamiku koduveisetõugude pullidest, kuid usutakse, et tarvapullid kaalusid sageli üle tonni, olles juba nii suured kui pool ninasarvikut.