cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Gaidide Liit
Gaidi vorm
Gaidid kannavad ühtset vormi. See loob ühtekuuluvustunde oma rühmas ja gaidlikus liikumises nii riigi- kui rahvusvahelisel tasandil. Igal märgil ja värvil on seal oma tähendus, iga väiksemgi embleem sümboliseerib kindlat mõtet, taset või tegu. Vormiriietuse abil eristuvad gaidid teistest ühiskondlikest gruppidest igal nimetatud tasandil – koolis, oma linnas või vallas, oma kultuurikeskkonnas ja riigis, samuti rahvusvahelises suhtlemises. Vormiriietus kannab endas ka gaidluse ja skautlusega seotud inimestele teadaolevat salakeelt. Gaidivorm on nagu peegel, mis annab ausa ülevaate tema kandja gaidiks olemise ajaloost. Edutamise märgid annavad teavet noore edasijõudmisest, kuuluvusmärgid ja kaelarätiku värvid inforneerivad tema elukohast ja tegevusest. Igal sümbolil vormipluusil on oma tähendus, mida ühiselt luuakse ning mille poole püüeldakse. Gaidivorm on nagu raamat, mida oskab lugeda iga gaid.
1939. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus
1939. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlused.
Kahvel (saade)
Saadet juhtisid Kiur Aarma ja Hannes Võrno.
Esimesed kaks kuud toimetasid saadet Epp Väljaots, Mihkel Kärmas ja Hannes Rumm. Novembrist 1998 kuni 2001 olid toimetajad Ave Lepik ja Olavi Paide. Hooajal 2001-2002 toimetasid saadet Tiina Jõgeda ja Tõnis Kahu. Aastatel 2005-2007 toimetasid "Kahvlit" taas Ave Lepik ja Olavi Paide, neile lisandus Mart Normet.
Saadet tootis OÜ Eetriüksus.
Ida-Alpid
pisi|Piz Bernina (keskel-vasakul) koos Biancogratiga vasakul, [[Piz Scerscen (keskel-paremal) ja Piz Roseg (paremal), vaadatuna Piz Corvatschilt]] pisi|Lääne- ja Ida-Alpide piiritlemine
Ida-Alpid on nimi, mis antud Alpide idapoolsele osale, mida defineeritakse tavaliselt alana ida pool joont Bodeni järvest ja Alpi Reini orust kuni Splügeni mäekuruni Alpi veelahkmel ja Liro jõge pidi alla kuni Como järveni lõunas. Tipud ja mäekurud on võrreldes Lääne-Alpidega madalamad, kui ahelik ise on laiem ja vähem kaarjas.
Geograafia
pisi|vasakul|Ülem-[[Engadini org Sankt Moritzi juures]]
Ida-Alpid hõlmavad idapoolse osa Šveitsist (peamiselt Graubünden), kogu Liechtensteini ja enamuse Austriast Vorarlbergist itta, samuti äärmised osad Lõuna-Saksamaast (Ülem-Baieri), Loode-Itaaliast (Lombardia), Kirde-Itaaliast (Trentino-Alto Adige/Südtirol, Veneto ja Friuli-Venezia Giulia) ja suure osa Põhja-Sloveeniast (Ülem-Krain ja Alam-Steiermark). Lõunas puutub ahelik kokku Itaalia Po madalikuga; põhjas eraldab Doonau jõe org selle Tšehhi massiivist. Idapoolse otsa moodustab Viini metsa ahelik, kus Leopoldsberg kõrgub üle Doonau ja Viini basseini, mis on üleminekutsoon Karpaatide kaarele.
Bruno Martins Indi
Rolando Maximiliano Martins Indi (sündinud 8. veebruaril 1992 Barreiros) on Portugalis sündinud Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis AZ Alkmaar.
Ta alustas klubikarjääri Feyenoordis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Hollandi kõrgliigas tegi ta Feyenoordi põhimeeskonnas debüüdi hooajal 2010–11.
Ida-Alpid
Geograafia
pisi|vasakul|Zuers Flexenpassis Vorarlbergis
Bruno Martins Indi
2014. aasta juulis liitus ta 7,7 miljoni euro eest Portugali kõrgliiga klubiga Porto, kus mängis kaks hooaega.
2016. aasta augustis suundus ta laenule Inglismaale, liitudes toona Premier League'i kuulunud Stoke Cityga. 2017. aasta augustis sõlmis ta Stoke Cityga püsiva lepingu.
Ida-Alpid
Geograafia
Kõrgeim mägi Ida-Alpides on 4049 m kõrge Piz Bernina Bernina ahelikus Lääne-Reetia Alpides Šveitsis. Ainsa neljatuhandelisena ahelikus on ta nime saanud Bernina mäekurult, nime pani 1850. aastal Johann Coaz, kes tegi ka esimese tõusu sellele. Piz Berninat moodustavad kivimid on dioriidid ja gabrod, samas massiiv üldiselt koosneb graniitidest (Piz Corvatsch, Piz Palü). Jättes kõrvale teised tipud Bernina ahelikus, on kõrguselt järgmine Ortler (3905 m) Itaalia Lõuna-Tiroolis ja kolmas on Großglockner (3798 m), kõrgeim mägi Austrias. Großglockneri ümbrusel ja külgneval Pasterze liustikul on Kõrg-Tauerni rahvuspargis aastast 1986 eriline kaitseala.
pisi|Platteinspitze [[Lechtali Alpides]]
Bruno Martins Indi
2020. aasta oktoobris läks ta Stoke Cityst laenule AZ Alkmaari, kellega sõlmis 2021. aasta juulis püsiva lepingu.
Ida-Alpid
Geograafia
Sulzfluhi mäge külastavad sageli mägironijad. See paikneb Alpide Rätikoni ahelikus, Austria ja Šveitsi piiril. Idapoolsel küljel on T4 klassi mägitee, mis lubab mittemägironijatel jõuda 2817 m kõrgusele. Lubjakivimäes on 6 teadaolevat koobast pikkustega 800–3000 või rohkem meetrit, kõik sissepääsudega idapoolsel küljel Šveitsis.
Bruno Martins Indi
Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Indi 15. augustil 2012 mängus Belgia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Ungari vastu. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Hollandi koondisega pronksmedali.
Ida-Alpid
Geograafia
Grauspitzi mägi (Vorder Grauspitze või mõnel kaardil Vorder Grauspitz) on kõrgeim tipp Rätikonil, paiknedes Liechtensteini ja Šveitsi piiril.
Vaid umbes 30% Graubündenist loetakse üldiselt tootmismaaks, kusjuures metsad katavad sellest umbes viiendiku. Kanton on täiesti mägine, hõlmates Reini ja Inni jõgede orgude mägismaa. Selle kaguosas asub ainus ametlik Šveitsi rahvuspark. Selle põhjaosas moodustavad mäed osa rikkest, mis on 2008. aastal kuulutatud geoloogiliseks UNESCO maailmapärandi paigaks nimega Sardona. Veel üks biosfääri kaitseala on Biosfera Val Müstair Šveitsi rahvuspargi kõrval, samas kui Ela looduspark on üks piirkondlikult toetatud parkidest.
Klassifikatsioon
pisi|Ida-Alpide AVE klassifikatsioon:{{Legend|#0292B2|Põhja-Lubjakivialpid}}{{Legend|#F08E1B|Kesk-Ida-Alpid}}{{Legend|#84C100|Lõuna-Lubjakivialpid}}{{Legend|#CC1319|Lääne-Lubjakivialpid}}
Geomorfoloogia
Ahelikke jagavad osadeks mitu sügavalt sisselõikunud jõeorgu, mis enamasti on ida-läänesihilised, sealhulgas Inni, Salzachi, Ennsi, Adige, Drava ja Muri orud. Traditsioonilise Alpenvereinseinteilung der Ostalpeni (AVE) järgi, mida laialdaselt kasutavad Austria ja Saksa alpinistid, koosnevad need mäeahelikud mitmest tosinast väikesest mäerühmast, mis kõik kuuluvad nelja suuremasse piirkonda:
Nende piirkondade mäerühmadeks jagunemist vt mäerühmade loendist "Alpenvereinseinteilung der Ostalpeni" järgi. Šveitsi Alpiklubil (SAC) on veidi teistsugune mäeahelike klassifikatsioon, mis põhineb poliitilistel piiridel Graubündeni kantonis. Itaalias on üsna tavaline 1926. aasta Partizione delle Alpi kontseptsioon, mis hiljuti asendati SOIUSA püüdega kombineerida erinevaid lähenemisviise. Kasutusel on ka muid spetsiifilisi, eriti hüdrograafilisi korraldusi.
Tektoonika
Alpid koosnevad neljast peamisest tektoonilise katte süsteemist:
Varajane ajalugu
4. sajandil rajati Churis esimene kristlik piiskopkond Alpidest põhjas. Vaatamata legendile, millega omistatakse rajamine legendaarsele Briti kuningale pühale Luciusele, on esimene teadaolev piiskop keegi Asinio aastast 451.
Antiikajal oli piirkond pikka aega keltidega asustatud enne selle iidsete Rooma provintside Raetia ja Noricumi osaks saamist. 6. sajandil asusid piirkonda slaavlased ja kohalikud piiskopkonnad varisesid kokku. See paistab välja arheoloogilises kultuuris. Piirkonnas kujunes slaavi keelerühm. Alpi slaavlased, keda peetakse tänapäeva sloveenide eellasteks, asusid ka Friuli idapoolsetele mägialadele, mida tuntakse kui Slavia Friulana, samuti Karsti platoole ning aladele Goriziast põhjas ja lõunas. Seekord vallutasid frangid ka Churi. 590. aastateks viidati tänapäevase Ida-Tirooli ja Kärnteni aladele ajaloolistes allikates kui Provincia Sclaborum (slaavlaste maa). Kuid slaavlaste asustatud territooriumil elasid ka põliste romaniseerunud keldi ja pannoonia rahvaste jäänukid, kes säilitasid ristiusu ja aitasid Karantaania slaavlasi ümber pöörata.
Pärast Idagootide kuningriigi langust aastal 553 tungis germaani hõim langobardid Tirooli kaudu Itaaliasse ja asutas langobardide Itaalia kuningriigi, millesse ei kuulunud enam kogu Tirool, vaid ainult selle lõunaosa. Tirooli põhjaosa läks bajuvaaride mõju alla, samas lääneosa oli arvatavasti Alemannia osa.
Max van der Stoel
pisi|Max van der Stoel (1981) Maximilianus van der Stoel (3. august 1924 Voorschoten – 23. aprill 2011 Haag) oli hollandi poliitik, diplomaat ja jurist.
Ida-Alpid
Varajane ajalugu
Karantaania neelati Frangi riiki aastal 745. Alam-Rhaetia provints loodi aastal 814. Liechtensteini piirid on jäänud muutumatuks aastast 1434, kui Rein määrati piiriks Saksa-Rooma riigi ja äsjaloodud Šveitsi kantonite vahel.
Max van der Stoel
Max van der Stoel õppis Leideni Ülikoolis õigusteadust ja sotsioloogiat, 1947. aastal sai ta doktorikraadi õigusteaduste alal ja 1953. aastal sotsioloogias. Tööparteisse astus ta 1946. aastal.
1953–1958 töötas ta Wiardi Beckmani Sihtastuses, mis oli Tööparteile alluv teadusliku uurimise keskus. Max van der Stoel oli Hollandi parlamendi esimese koja liige aastatel 1960–1965 ja 1966–1973 ning 1977–1981 Hollandi parlamendi teise koja liige.
Ida-Alpid
Varajane ajalugu
Churi linn kannatas mitmes sissetungis: madjarite poolt aastatel 925–926, kui toomkirik purustati, ja saratseenide poolt (940 ja 954), kuid pärast seda see õitses tänu oma asukohale, kus maanteed mitmelt suurelt Alpi transiidirajalt tulevad kokku ja jätkuvad Reini jõge pidi allavoolu. Aastal 926 ründasid madjari rüüstajad veel kloostrit ja naaberlinna Sankt Gallenit.
Max van der Stoel
22. juulist 1965 kuni 22. novembrini 1966 oli ta Hollandi välisasjade riigisekretär. 1971–1973 oli Max van der Stoel Euroopa Parlamendi liige.
Ida-Alpid
Keskaegne ajalugu
pisi|250px|Keskajal ehitatud [[Vaduzi loss]]
Aastatel 1007 ja 1027 andsid Saksa-Rooma keisrid Trento ja Vinschgau krahvkond Trento ja Brixeni piiskopkondadele, Noritali krahvkonna aastal 1027 ja Puster oru aastal 1091 Milano ja Como krahvkonnale. Umbes 1100. aasta paiku oli Ticino vabakommuunide Milano ja Como vahelise võitluse keskus.
Max van der Stoel
1. jaanuarist 1993 kuni 1. juulini 2001 oli Max van der Stoel CSCE/OSCE vähemusrahvuste ülemvolinik. Max van der Stoel pööras vähemusrahvuste ülemvoliniku ametis palju tähelepanu Eesti ja Läti vene vähemustele, kuid Venemaa vähemusrahvuste olukord teda ei huvitanud.
Ida-Alpid
Keskaegne ajalugu
Reini jõe ülemjooksu külastasid kaupmehed Rooma aegadest saati, kuid omandasid suurema tähtsuse Saksa-Rooma riigi Saksi dünastia ajal. Keiser Otto I nimetas oma vasalli Hartperti aastal 958 Churi piiskopiks ja kinkis piiskopkonnale mitmeid privileege. Aastal 1170 sai piiskopist vürstlik piiskop ja ta kontrollis täielikult teed Churi ja Chiavenna vahel. Pärast Lääne-Rooma riigi langust valitsesid Ticinot idagoodid, langobardid ja frangid. Liechtenstein kuulus alemannidele.
Ülem-Valais'st hakkasid walserid 12. ja 13. sajandil levima lõunasse, läände ja itta, toimus niinimetatud walserite ränne (Walserwanderungen).
13. sajandil elas Churis umbes 1300 asukat ja seda ümbritsesid müürid. Aastal 1367 oli Kolme Liiga asutamine piirkonnas esimene samm Churi autonoomia suunas: burgmeisterit (meeri) on esmamainitud 1413. aastal ja linnaelanikud ründasid piiskopi residentsi. Chur oli Gotteshausbundi või Chadé (Jumala Koja Liiga) peamine linn ja üks Liigade nõukogude regulaarseid kohtumispaiku. Kui piiskoppide võim, nüüd üha enam lähedase Habsburgide Tirooli krahvkonna mõju all, kahanes, kirjutasid kodanikud aastal 1464 põhiseaduse, mis võeti vastu kohalike tsunftide rahvale ja poliitilistele positsioonidele seaduseks.
Keskaegne Vaduzi krahvkond loodi aastal 1342 kui väike Montforti krahvide dünastiast alljaotus Werdenbergi krahvkond.
Aastal 1367 loodi Churi piiskopi kasvavale võimule vastu seisma Jumala Koja Liiga (Cadi, Gottes Haus, Ca' di Dio). Sellele järgnes Halli Liiga (Grauer Bund), mõnikord Oberbundiks kutsutud, loomine aastal 1395 Ülem-Reini orus.
14. sajandil omandasid selle Milano hertsogid Viscontid. 15. sajandil vallutasid Šveitsi konföderaadid kolme eraldi vallutusega orud Alpidest lõunas.
Uusaeg
Kui Graubündenist sai aastal 1803 Šveitsi kanton, valiti Chur selle pealinnaks.
Piz Bernina mäele (4049 m) andis aastal 1850 nime Johann Coaz, kes tegi ka esimese tipputõusu.
Mohammad Vatandžar
Mohammad Aslam Vatandžar (puštu keeles محمد اسلم وطنجار‎; 1946 – 24. november 2000 Odessa) oli Afganistani kindral ja poliitik.
Tal oli oluline osa 1978. aasta revolutsioonis, milles kukutati Afganistani Vabariik ja alustasti sotsialistlike reformidega. Vatandžar oli hiljem Afganistani Demoraatliku Vabariigi valitseva Rahvademokraatliku partei (sisuliselt kompartei) poliitbüroo liige, tal oli suur roll 1990. aasta riigipöörde maha surumises. (Kaitseminister Šahnavaz Tanai üritas koostöös islamiradikaali Hekmatjariga Nadžibulla nõukogudemeelset valitsust kukutada).
Pärast Kabuli langemist 1992 elas Vatandžar Moskvas, hiljem Ukrainias (tal oli suur pere ja ta ei omanud ei korterit, elamisluba ega ressursse, Vene kaitseministeerium ei osutanud oma endisele liitlasele mitte mingit abi). Suri Odessas vähki.
Tarvastu leprosoorium
Tarvastu leprosoorium oli pidalitõbiste hooldusasutus (leprosoorium) Viljandimaal Tarvastus. Asutus eksisteeris 1899–1939
Kuuda leprosoorium
1980. aastatel oli Kuudas Rapla Rajooni Keskhaigla leepraosakond. See osakond suleti 1995.
Kadaka tee
pisi|Kadaka tee Laki bussipeatuse juures thumb|Kadaka tee alguses olevad ärihooned pisi|[[Eesti Energia administratiivhoone]] pisi|[[Tallinna Autobussikoondis]] Kadaka tee on tänav Tallinnas Mustamäe ja Haabersti linnaosas. See kulgeb läbi Kadaka ja Astangu asumi.
Kadaka tee algab Mustamäe teelt. Ta ristub Artelli tänava (paremalt), Laki tänava (paremalt), Tuuliku tee (paremalt), Meistri tänava (paremalt), Ehitajate tee (risti), Akadeemia tee (risti), Iva tänava (paremalt), Kassi tänava (paremalt), Kadaka puiestee (vasakult) ja Rehe tänavaga (vasakult).
Tänava nime variandid
Esimesed teated tänava nime kohta on aastast 1916 (vene Каддакская ул., Кадакская дорога; saksa Kaddakscher Weg). Lisaks kasutati ka lihtsat Kadaka (1925).
Ajalugu
Kadaka tee 8 asus ja tegutses Tallinna Liimitehas.
Carlos III
pisi Carlos III (20. jaanuar 1716 – 14. detsember 1788) oli Hispaania kuningas 1759–1788.
Ta oli kuningas Felipe V ja tema teise naise Isabeli vanim poeg.
Tal oli 13 last, kellest 8 elas täiskasvanuealiseks.
Paul Ariste medal
Paul Ariste medal on Eesti Teaduste Akadeemia autasu, mida kuni 2020. aastani anti välja humanitaar- ja sotsiaalteaduste alal ning pärast seda vaid humanitaarteaduste alal.
Anti esmakordselt välja 3. veebruaril 2005 Paul Ariste 100. sünniaastapäeva tähistamise konverentsil Tartu Ülikoolis.
Jagdstaffel 35
Royal Bavarian Jagdstaffel 35 ehk Jagdstaffel 35 ehk Jasta 35 ("Baieri Jagdstaffel 35b") oli Esimese maailmasõja ajal tegutsenud militaarne Luftstreitkräfte hävituslennukite Jagdstaffeli üksus.
See Baieri hävituslennukite eskadrill saavutas esimese maailmasõja ajal 44 õhuvõitu. Jagdstaffel 35 kaotused olid 6 õhulahingutes ja 4 lennuõnnetuses hukkunut, 9 lahingutegevuses ja 5 lennuõnnetuses haavatut ning kaks sõjavangi langenut.
Jagdstaffel 35 moodustati FEA 6 treeningukeskuses 14. detsembril 1917 ja likvideeriti FEA 1 21. novembril 1918 Schleissheimis.
Isikkoosseis
Jagdstaffel 35 eskadrilli tuntud liikmed olid Rudolf Stark, Ludwig Hanstein, Fritz Anders ja Rudolf Heß.
Eskadrilli hävituslennukid
pisi|Albatross D.III
Vaata ka
...
Perry maakond (Arkansas)
Perry maakond (Perry County) on maakond USA-s Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Perryville.
Maakonna pindala on 1452 km². Veepindala on 25 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 445. Aastal 2000 oli elanikke 10 209.
Ajalugu
Perry maakond moodustati 18. detsembril 1840. aastal Conway maakonna osast. Maakond on saanud nime USA mereväe ohvitseri Oliver Hazard Perry järgi.
Meriton Grand Conference & Spa hotell
Park Inn by Radisson Meriton Conference & Spa Hotel Tallinn (endine Meriton Grand Conference & Spa hotell, ka Meriton Grand Hotel Tallinn) on Tallinna kesklinnas asuv hotell. Hotelli haldab AS Meriton Hotels.
Hotellis on 465 tuba. Hotellis on Welness spaa, ilusalong, spordiklubi, jõusaal ja meeste-naiste ühine aurusaun.
Hapukapsasupp
Hapukapsasupp (vene keeles кислые щи või кислые шти) on hapukapsast tehtud supp; üks kapsasuppe.
Hapukapsasupp on Vene päritolu ja omane Vene köögile.
Eidapere raamatukogu
pisi|Eidapere raamatukogu Eidapere raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Kehtna vallas Eidapere asulas. Raamatukogu juhataja on Anne Idvand.
Naroŭla
pisi|left| Naroŭla (transkribeeritult Narovlja, poola keeles Narowla, leedu keeles Naroulja) on linn Valgevenes Homieli oblastis, Naroŭla rajooni ja Naroŭla külanõukogu halduskeskus. Naroŭla asub Homieli linnast 125 kilomeetri kaugusel Prõpjatsi jõe kaldal.
Haridust annavad kolm keskkooli. Linnas on kultuurimaja ja kino. Seal antakse välja rajoonilehte «Прыпяцкая праўда». Alevis on toiduainetetööstus (valmistatakse kompvekke ja sefiiri), seal valmistatakse ehitusmaterjale. Linna lähistel paiknevad kivisoola lademed.
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, sealne mõisakompleks, juudi kalmistu ja osaliselt säilinud XIX sajandil ehitatud vanalinn.
Asula nimi
Levinuima hüpoteesi kohaselt tuleneb linna nimi sõnadest наров, наровить, mis tähendas vanasti 'meelega, vabatahtlikult'. Samas on võimalik ka nime soome-ugri päritolu, kus linnale oleks andnud nime seda läbiv Naroŭlanka jõeke. Linna nime päritolu oleks siis samasugune kui Narval, pärinedes vanast sõnast kärestike kohta. Samas pole selge, kas linn sai nime jõekese või jõeke linna järgi.
Ajalugu
Asula kohta pärinevad esimesed teated XVIII sajandist, mil see oli alev. Aastail 1750–1751 rüüstasid Naroŭlat haidamakid. 1760. aastal läks asula Oskierkade valdusse, kes finantseerisid sinna kiriku ehitamist. Sealse kiriku meetrikaraamatud pärinevad 1770. aastast.
1924. aastal läks alev Valgevene NSV koosseisu, samal aastal sai sellest rajoonikeskus. Linnaõigused sai Naroŭla aastal 1971. Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu ligi pooled sealsed asulad ja neli kaheksast varasemast külanõukogust likvideeriti ning elanikud asustati ümber. Suur osa neist asus Naroŭlasse elama, ent paljud linna varasemad elanikud asusid ümber puhtamatesse piirkondadesse.
Siligo
Siligo on asula ja vald Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis.
pisi|tühi|püst,i|Vaade linnale
Mere puiestee
pisi|Vaade Merepuiesteele, [[Linnahalli ja mere poolt]]
Mere puiestee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas. Mere puiestee tänav algab Viru väljakult ja kulgeb Vanasadamani. pisi|[[Merekeskus, 2010. aastal]] Mere puiestee tänav ristub Inseneri tänava, Ahtri tänava, Sadama tänavaga ning jätkub Põhja-Tallinna linnaosa Põhja puiesteena.
Ajalugu
Admiraliteedi töökojad Algselt sumbus prominaad Tallinna sadamast alanud Sadama tänavasse, mis 1932. aastal teostatud Balti vaksali ümbruse heakorrastamisega kujundati ümber ühendusteeks Balti jaamani. Prominaadi sihil Sadama tänava ristumise taga asus 1815. aastal asutatud Tallinna lihuniku Johann Krausp’i poolt rajatud kümblusasutus, kus praegu on Tallinna Linnahall, kus härrasrahvas käis tervistavaid mereveevanne võtmas. Kuid 19. sajandi teisest poolest alates sai Tallinnast järjest rohkem tööstuslinnaks ning Tallinna ja sadama reostus sundis omanik Johann Krauspi seal äri lõpetama
Aastatel 1849–1850 ehitati arhitekt I. Jefimovi projekti järgi Viru väljaku (tolleaegse nimetusega Vene turu) põhjaküljele ehitatud kahekorruseline Christian Abraham Rotermannile kuulunud Rotermanni kaubamaja. 1871. aastal müüdi hoone Tallinna linnale, 1871 alustas hoones tegevust Tallinna Aleksandri Gümnaasium, esimene venekeelne poeglastegümnaasium Eestis.
Kanuti aia kõrval ehitati 1913. aastast kino "Grand Marina" (hiljem "Ars"), mis oli asutamise ajal suurim kino kogu Venemaa keisririigis.
Merepuiestee ääres, Merepuiestee 13 asus Tallinna Sadamatehaste hoone ja Admiraliteedi kantselei hoone.
Algselt alustati Merepuiestee hoonete järjestust Tallinna lahe poolt.
Mare Vint
Mare Vint (neiuna Mare Mänd; 15. september 1942 Tallinn – 10. mai 2020) oli eesti graafik.
Oma loomingus kujutas Vint enamasti „ideaalmaastikku”, püüdes tabada looduse ja inimkätega loodu kooskõla.
Elulugu
pisi|[[Andres Tolts, Mare Vint ja Anatoli Strahhov 1994. aastal Foto: Jaan Künnap ]] Ta lõpetas aastal 1961 Tallinna 9. Keskkooli. Aastatel 1962–1967 õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, lõpetas selle klaasikunstnikuna.
Aastatel 1967–1969 töötas ta Tallinna 46. Keskkoolis kunstiõpetajana, seejärel vabakunstnikuna. Ta oli aastast 1973 Eesti Kunstnike Liidu liige.
Mare Vint viljeles tuši- ja pliiatsijoonistust, aastast 1972 valdavalt litotehnikat. Mare Vindi 1960. aastate teise poole ja 1970. aastate alguse loomingus kerkis tugevalt esile laad, mida iseloomustas joonistuste mustvalge kontrast, milles värv kui essents on tinglikum ja pigem markeeriv. Kunstniku 1980.–1990. aastate pildiruum kujutas sageli aedu, parke ja linnu. Motiivid on edasi antud kohati filigraanse joone, täpikeste, rütmide ja vaba pinna mängu abil.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1967–1976 abielus Tõnis Vindiga, aastast 1987 Andres Toltsiga.
Laulupealinn
"Laulupealinn" oli TV3-s 2011. aastal näidatud muusikasaade, mille tulemusel sai laulupealinna tiitili Kärdla.
Saates esindasid tuntud Eesti lauljad endaga seotud paika. Saate võitja esindatud asula pälvis laulupealinna aunimetuse ja 20 000 euro suuruse heategevusraha. Saate võitis Ott Lepland, kes esindas Kärdlat.
Konkurentsis olid veel kuue linna – Kohtla-Järve, Kohila, Laagri, Tartu, Pärnu ja Otepää – esindajad. Kuna saadet hilisematel hooaegadel korratud pole, siis laulupealinna tiitlit pole teistele linnadele edasi antud.
Tobrova paljand
Tobrova paljand (ka: Tobrova liivakivipaljand) on paljand Tuhkvitsa oja orus; halduslikult Võru maakonnas Setomaa vallas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Kolde puiestee
Kolde puiestee on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna, Merimetsa ja Pelguranna asumis.
Kolde puiestee algab umbtänavana (varem Heina tänavalt), ristub Õle (vasakult), Ristiku, Roo (vasakult), Aru (paremalt), Preesi (vasakult), Aarde (vasakult), Sõle tänava, Helme (vasakult) ja Ehte tänavaga (paremalt) ning lõpeb Pelguranna tänavaga ristumisel Stroomi ranna juures. Kolde puiestee on ligikaudu 1900 m pikkune.
Hoonestus
Kuni Ristiku tänavani (Kolde pst. 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, 18) ääristavad tänavat Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni 1922.–1926. aastatel projekteeritud Oma Kolde ridaelamud, mis on arvele võetud ehitismälestistena.
Hoonestus Kolde puiestee 58, Kolde puiestee 62, 	Kolde puiestee 64, Kolde puiestee 66, Kolde puiestee 68 ehitati aastatel 1951–1957.
Ingliste raamatukogu
Ingliste raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Kehtna vallas Ingliste külas. Raamatukogu juhataja on Pille Matt.
Erich Pehap
Erich Konstantin Pehap (ka Eric Pehap; 10. aprill 1912 Viljandi – 22. november 1981 Toronto) oli eesti graafik ja maalikunstnik.
Elukäik
Ta lõpetas 1931. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas 1932–1933 maalikunsti ja Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis 1933–1934 keraamikat ja tarbegraafikat. Samal aastal naasis ta Pallasesse ning lõpetas selle 1939 graafiku kutsega. 1937. aastal omandas Pallases ka joonistusõpetaja kutse.
Töötas joonistusõpetajana ja 1939–1940 vabakunstnikuna, 1940–1941 oli segakaubastu dekoraator ja 1942–1943 vabakutseline kunstnik Viljandis.
Põgenes 1943. aastal Soome ja liikus sealt 1944. aastal Rootsi, kus tegutses tarbegraafikuna ning täiendas ennast Stockholmi Graafikainstituudis. Juba esimesel aastal Rootsis sai Pehap rea tellimusi ning kohalikult Sotsiaalametilt ülesande hoolitseda Kummelnäsi põgenikelaagri kunstilise välimuse eest. 1945. aastal sai ta tööd kohalikus reklaamibüroos, kus tegeles kujundamise ja illustreerimisega.
1949. aasta lõpus emigreerus Kanadasse, kus lõpetas 1952 Montréali Mehaanilise Joonestamise Instituudi. Pehap töötas Kanadas elukutselise maalija, graafikakunstniku ja kujundajana. Reisis ta Euroopas, USAs ja Mehhikos.
Looming
Erich Pehap katsetas eri tehnikaid, ent kõige paremini sobis talle puu(vineeri)lõige. 1942. aastal tegi ta linoollõigete mapi "Maa-elu". Ta on maalinud palju akvarelle, Rootsi põgenedes loobus ta akvarellist guašši kasuks. Põgenikelaagris viibides maalis Pehap laagreid ja nende ümbrust ning põgenike paatide laevastikku Vikingshilli lahes.
Kunstnik töötas välja autoritehnika new direct method ehk n.d.m. (uus otsene meetod) ning kirjastas ja illustreeris kunstialbumeid ja raamatuid, millest viimaseks jäi "Eric Pehap: Paintings & Graphics" (Toronto, 1981).
Kanadas elades korraldas Pehap 19 isikunäitust ja võttis osa enam kui 300 grupinäitusest Kanadas, USA-s, Lääne-Saksamaal, Prantsusmaal, Hispaanias ja Rootsis.
Salomon Adam
Salomon Adam (ka Adams; suri 1639) oli Rootsi sõjaväelane 17. sajandil.
1620. ja 1621. aastal teenis ta leitnandina krahv Philipp von Mansfeldi rügemendi ooberstleitnant Jost Clodti kompaniis.
Juba järgmisel aastal teenis ta kapteni ja kompaniiülemana ooberst Kristoffer Assarsson Mannersköldi (sünd. 1583) Västergötlandi rügemendis.
1624. aastal teenis ta kapteni ja kompaniiülemana Johan Banéri (1596–1641) Östergötlandi rügemendis.
Oktoobris 1625 teenis ta kapteni ja kompaniiülemana Smålandi ja Jönköpingi lääni rügemendis ooberstleitnant Lars Kaggi (1595–1661) alluvuses. Vähemalt novembrist 1626 kuni teenis ta samas (alates hiljemalt augustist 1628 ooberst Erik Handi alluvuses) majori ja kompaniiülemana. Hiljemalt oktoobrist 1628 jätkas samas rügemendis teenimist juba ooberstleitnandi auastmes.
Enne aga jõudis ta aga võidelda ka Hamiltoni markii Briti vägedes, osaledes 1631. aasta jõulude ajal Magdeburgi piiramisel. Ta valiti üheks läbirääkijaks linna alistumise tingimusi läbi arutama. Seejärel naasis ta oma rügemendi juurde ning piiras 1633. aastal Hamelni linna Alam-Saksimaal.
1635. aastal võttis ta osa tribunalist, mis vaagis endise Rootsi sõja- ja õuenõuniku Johannes Stalmanni süüasja. Viimast süüdistati nimelt feldmarssal Johan Banéri ja riigikantsler Axel Oxenstierna tapmise plaanimises aprillis 1634.
Tallinna Arstide Liit
Tallinna Arstide Liit on Tallinnas tegutsevaid arste ühendav mittetulundusühing.
Salomon Adam
4. oktoobril 1636 osales Salomon Adam Wittstocki lahingus.
Tallinna Arstide Liit
Põhikirja järgi on liidu eesmärkide seas "Tallinna arstide ühendamine rahva tervise kaitseks, tervishoiupoliitika kujundamiseks ja arstiabikorralduse edendamiseks", "terve elukeskkonna ja tervislike eluviiside eest seismine".
Salomon Adam
Salomon Adamile kuulus Tuudi mõis Läänemaal.
Ta maeti 8. veebruaril 1639 Tallinna Niguliste kirikusse.
Perekond
Salomon Adam oli abielus Anna Dorothea von Derfeldeniga, kes oli viitseadmirali ja Riia asekuberneri Johann von Derfelden vanema (1561–1633) ja Elisabeth von Plate tütar. Abielust sündisid:
Tallinna Arstide Liit
Liit asutati 15. juulil 1988.
Evi Kraan
Evi Kraan (sünninimi Kalm, sündinud 9. mail 1947 Tartus) on eesti logopeed ja koolidirektor.
Isiklikku
Evi Kraan elas lapsepõlves Elvas. Evi Kraanil on poeg Ivar Kraan (sündinud 1980) ja tütar Ilona Kraan-Säälik (sündinud 1973).
Juuru raamatukogu
Juuru raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru asulas. Raamatukogu juhataja on Malle Talvoja.
Gren Eesti
Gren Eesti AS (varem AS Fortum Eesti) on Pärnus tegutsev energiaettevõte. Muu hulgas toodab ja müüb ettevõte elektri- ja soojusenergiat, samuti müüb maagaasi. Ettevõte asutati 2011. aastal. Aastani 2021 kuulus see Soome ettevõttele Fortum Power and Heat OY.
Ettevõtte peamine tootmisüksus on Pärnu elektrijaam.
Tallinna Diagnostikakeskus
Tallinna Diagnostikakeskus oli Tallinnas tegutsev ettevõte (aktsiaselts), mis pakkus patsientidele kõrgtehnoloogilisi diagnostika teenuseid. 2011 ühendati keskus Ida-Tallinna Keskhaiglaga.
Keskuse asutas 1988. aastal Tallinna linn.
Keskuse algusaegadel oli selles Eesti ainus kompuutertomograaf.
Billy Mays
Billy Mays (õieti William Darrell Mays; 20. juuli 1958 McKees Rocks, Pennsylvania – 28. juuni 2009 Tampa) oli Ameerika Ühendriikide reklaamitegija.
Carphophis
Carphophis on maoperekond.
Eesti Pärimusmuusika Keskus
pisi|[[Pärimusmuusika Ait]] Eesti Pärimusmuusika Keskus on Eesti mittetulundusühing, mis tegutseb üleriigiliselt ja valitsusväliselt, toetab ja korraldab pärimusmuusikaalast huviharidust ning levitab pärimusmuusika elavat esitust. Eesti Pärimusmuusika Keskus asutati 2000. aastal. Ühingu hoone asub Viljandis aadressil Tasuja puiestee 6. Ühing kuulub Eesti Vabaharidusliitu.
Carphophis
Leviala
Selle perekonna liigid on endeemsed Ameerika Ühendriikides.
Eesti Pärimusmuusika Keskus
Eesti Pärimusmuusika Keskuse missioon on: Eesti pärimusmuusika elavana hoidmine, õpetamine ja propageerimine läbi elava eeskuju.
Carphophis
Klassifikatsioon
Perekonda Carphophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Eesti Pärimusmuusika Keskus
Eesti Pärimusmuusika Keskus on katusorganisatsioon August Pulsti õpistule ja pärimusmuusika teabekogule.
Carphophis
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Carphophis seisuga 08.12.2013.
Eesti Pärimusmuusika Keskus
Eesti Pärimusmuusika Keskuses töötavad:
Alcedo
Alcedo on tegevvulkaan Ecuadoris Galápagose saartel, üks kuuest kilpvulkaanist, mis moodustavad Isabela saare.
Sangay
Sangay on tegev kihtvulkaan Ecuadori kaguosas.
Andesiitse järsunõlvalise vulkaani ülemine osa on kaetud liustikega. Praegune koonus tekkis kahe varem idaküljest kokku varisenud hobuserauakujulise kaldeera keskele.
Sangay on Ecuadori kõige lõunapoolsem ja kõige aktiivsem vulkaan. Ta on viimaste sajandite jooksul korduvalt pursanud. Varaseim registreeritud purse toimus 1628. aastal. Vulkaan purskas vaheaegadega aastatel 1728–1916, ning uuesti alates 1934. aastast siiani.
Tartu Arstide Liit
Tartu Arstide Liit on Tartus tegutsevaid arste ühendav mittetulundusühing.
Liit asutati 16. mail 1988.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind ehk Põhjamaade Nõukogu muusikapreemia on iga-aastane muusikaauhind, mida annab välja Põhjamaade muusikakomitee (NOMUS). Auhinda hakati välja andma 1965. aastal.
Esialgu anti seda kord kolme aasta jooksul, kuid peatselt hakati seda jagama üle aasta. Alates 1990. aastast on auhind iga-aastane ning seda antakse välja vaheldumisi – ühel aastal tunnustatakse heliloojaid ning teisel artiste või muusikalisi kollektiive.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna võidusumma on 350 000 Taani krooni.
Auhinna laureaadid
Loendis on toodud Põhjamaade muusikaauhinna laureaadid :
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängud
See oli korraldamise ajal suurim Šotimaal peetav spordiüritus. Varem oli Rahvaste Ühenduse mängud toimunud Šotimaal 1970. ja 1986. aastal Edinburghis. Võistlustel osales 4947 sportlast 71 riigist. Toimus 261 võistlust 17 spordialal.
Osalenud riigid
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel osales ligi 4950 sportlast. Rohkem sportlasi oli osalenud vaid eelmistel, 2010. aasta mängudel, kui osales ligi 6000 sportlast. 7. oktoobril 2013 kinnitas Gambia, et ei osale mängudel, kuna riik lahkus paar päeva varem Rahvaste Ühendusest.
Medalitabel
Medali võitsid 37 Rahvaste Ühenduse maa sportlased, vähemalt ühe kuldmedali võitis 21 Rahvaste Ühenduse maad. Pärast 1986. aasta mänge oli medalitabelis esimene Inglismaa. Viimastel kuutel mängudel oli medalitabelis esimene Austraalia. Korraldajariik Šotimaa võitis rekordiliselt 19 kuldmedalit ja 53 medalit. Esimese Rahvaste Ühenduse mängude medali võitis Kiribati meeste tõstmisvõistlusel. Esimese Rahvaste Ühenduse mängude kuldmedali võitis Grenada meeste 400 meetri jooksus. Enim medaleid võitis Lõuna-Aafrika ujuja Chad le Clos, kes võitis seitse medalit (kaks kulda, ühe hõbeda ja neli pronksi). Kanada võimleja Patricia Bezzoubenko võitis enim kuldmedaleid. Viiele kuldmedalile võitis ta lisaks ühe pronksmedali. {{legend|#ccccff|Korraldajariik (Šotimaa)|border=solid 1px #AAAAAA}}
Digivõti
USB-seade
Digitaalsed võtmed võimaldavad logida sisse e-teenustesse ning on igale kasutajale unikaalsed. Digivõti võib olla USB-seade, mis ühendatakse arvutiga ja mis aktiveerib automaatselt identifitseeriva veebisaidi.
ID-kaart
Nii on digivõti näiteks ID-kaart, mida saab kas otse või kaardilugeri kaudu ühendada arvuti või sülearvutiga. Samuti mobiilsed ID-äpid ja mobiili-ID. Digivõtmete alla lähevad ka turvakoodid, mida registreerunud kasutajad saavad kasutada ligipääsu avamiseks koos oma kasutajanime ja parooliga.
Mobiiliäpp
Digivõti on kasutusel ka hotellides, kuid siis äpi kujul. Hotelli äpist saab inimene end sisse registreerida, valida toa ja aktiveerida oma digivõtme ning avada sellega hotellitoa ust. Asjade internetis tagab digivõti juurdepääsu füüsilisele esemele. Selline võti asetseb mobiiliäpis ja on kasutatav nutitelefoniga. Sel põhimõttel saab kasutada telefoniäpis olevat digivõtit näiteks autode kasutusõiguse jagamiseks, andes valitud kasutajatele määratud ajaks õiguse sõita valitud autoga.
Füüsiline digivõtmeseade
Eesti pangad nimetavad digivõtmeks füüsilist digivõtmeseadet. See on uue põlvkonna koodigeneraator, mis on sama õhuke kui pangakaart ning millega vahetati välja vana põlvkonna paberil koodikaardid. Digivõti on koodikaardiga võrreldes turvalisem ja koodid ei saa selles kunagi otsa. Digivõtmeseade aktiveeritakse eraldi koodi abil ning seejärel saab seadet kasutada koodide genereerimiseks.
Liivimaa Maakrediitselts
Liivimaa Maakrediitselts (saksa keeles Livländischer adeliger Güterkreditsozietät , ka Livländische Güter-Kreditsozietät), ka Liivimaa Mõisnikkude Maakrediitselts oli aastatel 1802–1920 Liivimaa kubermangus ja Lõuna-Eestis tegutsenud finantsasutus (erahüpoteegipank)
1932. aastal kinnitas Vabariigi Valitsus Eestimaa Aadli Krediitkassa uue põhikirja finantsasutuse uueks nimeks sai Eestimaa Maakrediitselts, millega liideti ka Liivimaa Maakrediitselts.
Ajalugu
Krediidiseltsi loomise mõtte käis välja Friedrich Wilhelm von Taube juba 1789. aasta Liivimaa maapäeval. Liivimaa aadli krediitseltsi põhikiri kinnitati 15. oktoobril 1802. aastal. Liivimaa Maakrediidiseltsi asutaja ja esimene ülemdirektor oli Friedrich Wilhelm von Taube.
1932. aastal liideti selts Eestimaa Maakrediitseltsiga, kus jätkas tööd Eestimaa Maakrediitseltsi Tartu agentuurina.
Juhtimine
Maakrediitseltsi tegevust juhtis ülemdirektsioon ja kaks piirkondlikku direktsiooni (Eesti distrikti direktsioon ja läti distrikti direktsioon), mis asusid Riias ja Tartus. Ülemdirektsiooni liikmeteks olid ülemdirektor, kaks nõunikku, üks arveametnik ning sekretär ning ülejäänud ametnikud.
Pädevus
Ülemdirektsiooni ülesandeks oli jälgida korralduste täitmist ning kontrollida piirkondlike direktsioonide tegevust. Piirkonna direktsioonid tegelesid: laenude andmine, rendirahade vastuvõtt ning väljamaksmine, võlgade sissenõudmine ning sekvestri all olevate mõisate üle järelevalve teostamine. Direktsiooniliikmed valiti ametisse üldkoosolekul iga kolme aasta tagant.
Selts andis pantkirja alusel laenusid Liivimaa eramõisnikutele. Hiljem andis selts laenusid ka talupoegadele, kes seltsile panditud mõisatest ostsid talusid päriseks.
Ada Karczmarczyk
Ada Karczmarczyk (sündinud 1985) on Poola kunstnik.
Aastatel 2004–2009 õppis ta Poznańi kaunite kunstide akadeemias intermeedia osakonnas, 2010. aastal oli New Yorgis praktikal. Oma kunstiga püüab Karczmarczyk õpetada ühiskonnale kultuuri ja vaimsust. "Ta on veendunud, et kunst on võimeline harima, liigutama südameid, tervendama, ergutama, muutma harjumuspärast mõtlemist ning avama ennast veidrustele," iseloomustatakse teda Tartu Kunstimuuseumi näituse "Noorus kui elustiil" kataloogis (2015).
Santiago Salcedo
Santiago Salcedo (sündinud 6. septembril 1981) on Paraguay jalgpallur, ründaja.
Henri-Charles Dubourguier
Henri-Charles Dubourguier (6. veebruar 1948 – 11. märts 2010) oli prantsuse mikrobioloog, kes töötas elu lõpuaastail Eestis.
Raimo Pull
Raimo Pull (sündinud 2. detsembril 1985 Pärnus) on eesti sõudja. 182 cm, 80 kg.
Lebedinoje ozero
Lebedinoje ozero (end General Vatutin) on nelja tekiga Dmitri Furmanovi klassi (projekt 302 teine seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1986. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M (Binnenfahrgastschiff 129 meetrit), laev moderniseeriti täielikult 2002. ja 2006. aastal. 1986. aastal sai laev nime Nõukogude Liidu kindrali Nikolai Vatutini auks.
Raimo Pull
Lõpetas 2005 Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi ja 2010 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastast 2017 Windsurf OÜ juhatuse liige.
Lebedinoje ozero
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 388 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRP) üle 1986. aastal. Dnepri Laevakompanii ja hiljem selle tütarettevõte Tšervona Ruta (ukraina keeles Червона рута) on kasutanud General Vatutinit Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi. Laeval oli kaks restorani, Odessa ja Kiiev. General Vatutin oli kasutusel kuni 2016. aastani, selle aastani kasutati ka sõsarlaeva Zirka Dnipra. Laeva kapten (seisuga 2012) oli Viktor Holodenko.
Santiago Salcedo
Koondisekarjäär
Paraguay jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2012 4 mängu.
Henri-Charles Dubourguier
Ta sündis Prantsusmaal.
2006. aastast töötas ta Eesti Maaülikoolis professorina. Samuti töötas ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis juhtivteadurina.
Tunnustus
Ta oli Eesti Maaülikooli audoktor.
Mäkki
Mäkki (esinejanimi; kodanikunimega Gert Kaasik; sündinud Tallinnas) on Eesti päritolu Soome räppar ja DJ.
Raimo Pull
Tegutsenud aastast 2007 kohtunikuna, aasta sõudekohtunik 2008 ja 2012. Tegutsenud aastast 2009 Viljandi Sõudeklubis treenerina, kuulunud alates 2012 klubi juhatusse.
Mäkki
Aastal 2015 andis ta välja albumi "Ihan pomona".
Sandy Stuvik
pisi|Sandy Stuvik (2011) Sandy Nicholas Stuvik (Phuket, 11. aprill 1995) on Norra-Tai võidusõitja. 2014. aastal võitis ta Euroformula Openi. GP3 Series võistles ta 2015. ja 2016. aastal.
Karjäär
Stuvik alustas oma motospordikarjääri 2000. aastal kardisõidus, kus ta tegutses 2008. aastani. Pärast aastast ettevalmistust läks ta 2010. aastal üle üheistmelisele võidusõidule. Asia Racing Teami eest võistles ta Aasia Vormel Renault Challenge'il koos Tin Sritrai, Suriya Bala Kerisnan Thevari, Zhang Rani ja Zhi Cong Liga. Ta lõpetas kõik võistlused poodiumil, võitis neli sõitu ja saavutas meistritiitli. 2011. aastal kolis Stuvik Euroopasse, et liituda KEO Racinguga koos Dear Schillinguga. Ta osales Põhja-Euroopa Vormel Renault kahel esimesel ja Formula Renault 2.0 Eurocupi neljal esimesel osavõistlusel. Ülejäänud kolmel Vormel Renault 2.0 Eurocupi võistlusnädalavahetusel võistles ta koos Timmy Hanseni ja Gustavo Menezesega. Eurokarika kokkuvõttes sai ta 28. koha. 2012. aastal võistles Stuvik Põhja-Euroopa Vormel Renault’s Interwetten Racingis ja saavutas Victor Bouvengi kõrval üldarvestuses 14. koha.
2013. aastal liitus Stuvik RP Motorspordiga European F3 Openil koos Santiago Urrutia, Alexander Torili, Alexandre Cougnaud ja Saud Al Faisaliga. Ta võitis kolm sõitu ja oli kokku kümnel korral poodiumil. 247-256 punktiga kaotas ta Ed Jonesile ja saavutas kokkuvõttes teise koha. 2014. aastal plaanis Stuvik liikuda GP2 Series, kuid see ei teostunud. Nii jäi ta RP Motorspordi juurde koos Artur Janosz, Andrés Saravia, Dzhon Simonyani, Saud Al Faisali ja Costantino Peroni võidusõidusarjas, mida nüüd nimetatakse Euroformula Openiks. Ta võitis 16 sõidust 11 ja võitis meistritiitli 332-243 punktiga meeskonnakaaslase Artur Janoszi ees.
2015. aastal sai Stuvik koos Seb Morrise ja Alex Fontanaga Status Grand Prix'l GP3 Series kokpiti. Ta lõpetas hooaja kokkuvõttes 17. kohal. 2016. aastal liitus Stuvik GP3 Series Tridentiga koos Antonio Fuoco, Artur Janosz ja Giuliano Alesi. Parima tulemusega seitsmenda kohaga oli ta sõitjate edetabelis 18. kohal.
Isiklik
Stuvikul on Norra ja Tai kodakondsus. Motospordis stardib ta Tais.
Carrot Top
pisi|Carrot Top (2009) Carrot Top (õieti Scott Thompson; sündinud 25. veebruaril 1965 Rockledge'is Floridas) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
Andero Pebre
Andero Pebre (sündinud 7. augustil 1991) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja).
Ta on tähelepanu pälvinud vaktsiinivastasuse ja muude vandenõuteooriatega.
Riigimark
pisi|Okupeeritud maa-alade jaoks väljaantud 2-riigimargase rahatähe esi- ja tagakülg. Riigimark (saksa keeles Reichsmark, lühend RM) oli 1924–1948 Saksamaa rahaühik. Jagunes 100 riigipenniks (Reichspfennig). Riigimark vahetas välja seni lühikest aega kehtinud rentmarga. Teise maailmasõja ajal lasti Saksamaal käibelt kõrvaldatud nikkelmüntide asemel uuesti käibele 1- ja 2-rentmargased paberrahad.
Riigimarga asemel võeti 1948. aastal kasutusele Saksa mark.
Okupeeritud maade jaoks väljaantud riigimargad (Reichskreditkassenscheine) ja Saksa väikemündid (1–10 riigipenni) kehtisid ka Eestis Saksa okupatsiooni ajal (1941–1944).
Mihhail Ovsjannikov
Mihhail Fedotovitš Ovsjannikov (vene keeles: Михаил Федотович Овсянников; 21. november 1915 – 11. august 1987 Moskva) oli vene nõukogude filosoof. Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna dekaan, filosoofiadoktor, professor. Tuntud eelkõige Hegeli spetsialistina.
Ta lõpetas aastal 1939 Moskva riikliku pedagoogilise instituudi filoloogiateaduskonna. 1943 sai filosoofiakandidaadiks.
Eesti keeles on ilmunud Ovsjannikovi sulest Hegeli elulugu (Jüri Saare tõlkes, Eesti Raamat 1974).
Jõhvnööbik
Jõhvnööbik (Gymnopus androsaceus, varem Marasmius androsaceus) on metskõrgese perekonda kuuluv seeneliik. See kuulus varem nööbiku perekonda.
Esimesena kirjeldas seda liiki teaduslikult 1753. aastal Rootsi loodusteadlane Carl von Linné nime all Agaricus androsaceus. 1838. aastal paigutas Elias Magnus Fries selle nööbiku perekonda (Marasmius). 2004. aastal paigutati see metskõrgese perekonda.
Jõhvnööbik on levinud laialt Holarktises, esinedes muuhulgas Põhja-Ameerikas (USA-s), Põhja-Aafrikas (Marokos) ning Põhja-Aasias (Hiinas, Koreas, Jaapanis). Lisaks on seda leitud Lõuna-Ameerikast Argentinast ja Austraaliast. See on sage peaaegu kogu Euroopas. Eestis esineb seda samuti väga sageli, paiguti massiliselt.
See kasvab okas- ja segametsades, esinedes okstel, puidu- ja kooretükkidel, käbidel ja okastel. Viljakehad esinevad aprillist novembrini.
Jõhvnööbiku viljakeha on õhuke ja pisike. Kübar muudab sõltuvalt niiskustingimustest värvust: märjalt on see tume ja klaasjalt läbipaistev, kuivalt hele ja läbipaistmatu. Kübar on kujult soonelis-vaoline, sageli keskelt süvendunud. Kübar on 3–10 mm lai. Eoslehekesed on värvuselt kollakaspruunid, asetsevad hõredalt ja on jalale kinnitunud. Õhuke jalg on 3–6 cm pikk ja 0,5–1 mm lai. Seeneliha on õhuke, värvuselt punakaspruun ja ilma erilise lõhnata. Eosed on kujult lantsetjad, mõõtmetega 5–8 × 3–4,5 mikromeetrit. Eospulber on valge.
Jõhvnööbik sarnaneb okka-roisknööbikuga, kuid viimane eritab katki hõõrumisel tugevat roisklõhna.
Jõhvnööbik ei ole söödav.
pisi|left|Jõhvnööbik Eestis [[Järva maakond|Järva maakonnas]]
Pealetung
Pealetung on sõjategevuse liik, mille eesmärk on purustada vaenlase väed ja vallutada mingi territoorium. Pealetungi ulatus võib olla strateegiline, operatiivne või taktikaline ning see võib toimuda laiaulatuslike lahingute, operatsioonide või muud tüüpi võitluse vormis.
Liina Loper
Liina Loper (sündinud 29. novembril 1987 Viljandis) on eesti graafik ja tätoveerija.
Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli kunstilise kujundamise erialal ning Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal.
Loper on osalenud grupinäitustel ja kuulunud kunstirühmitustesse "NOT NOW I`M BUSY" ja "SIHT".
Liina Loper on tätoveerimisega tegelenud alates aastast 2011.
ZIS-6
pisi| ZIS-6 (vene keeles ЗИС-6) on Nõukogude Liidus aastatel 1933–1941 toodetud veoauto.
Mäe-Murati
Mäe-Murati (rööpnimi Mäemurati) oli küla Rõuge kihelkonnas. Küla jääb tänapäevase Naapka küla alale.
Armas Äikiä
Armas Äikiä (14. märts 1904 Pyhäjärvi, Viiburi kubermang, Venemaa Keisririik – 20. november 1965 Helsingi) oli soome kirjanik, ajakirjanik ja poliitik.
1930. aastate lõpust kuulus Äikiä Soome Kommunistliku Partei (SKP) juhtkonda. Tema romaanid ilmusid varjunime Viljo Veijo all. Nii Äikiä poliitilised seisukohad kui ka arusaamad kultuurist ja kunstist esindasid nõukogulikku dogmaatilist marksismi.
Nõukogude Liidus
Äikiä alustas seda eluperioodi, olles Soome Kommunistliku Noorsooliidu (SKNL) teenistuses. Varjunimega Pavel / Paul Hirn õppis ta Rahvusvahelises leninlikus koolis. Kui see 1938. aastal likvideeriti, siis suunati Äikiä Kominterni teenistusse, kus temast sai Soome-asjade raportöör.
Talvesõja ajal oli Äikiä Otto Wille Kuusineni juhitud Terijoe valitsuses (1939–1940) põllumajandusminister. Nagu kõik teisedki selle valitsuse liikmed, ei täitnud ta küll selle ametikohaga seotud ametlikke kohustusi.
Aastatel 1942–1944 toimetas Äikiä Kominterni soomekeelseid raadiosaateid ehk Yleisradio sagedustel soomlastele edastatud raadiopropagandat.
Naasmine Soome
Äikiä naasis 1947. aastal Soome, kuid Soome kodakondsust talle tagasi ei antud. Seepärast ei saanud ta töötada selleks ajaks legaliseeritud Soome Kommunistlikus Parteis ühelgi juhtival ametikohal. Äikiä töötas tööviisa alusel üsna mõjukas ametis kommunistide loodud Demokraattinen lehtipalvelu (DLP) juhatuses. Ta kirjutas varjunime Liukas Luikku all ka Soome Kommunistliku Partei häälekandjas Työkansan Sanomat.
Äikiä oli SKP-s oluline mõjuisik, kuid kuna ta oli Nõukogude Liidu kodanik, ei saanud teda partei juhtorganitesse ametlikult valida. Veli-Pekka Leppänen on nimetanud Äikiät SKP poliitbüroo "välisliikmeks".
Elu lõpuaastad
Viimastel eluaastatel häiris Äikiä kirjutamistööd alkoholism. Ta suri Helsingis 20. novembril 1965. Äikiä on maetud Malmi kalmistul asuvasse Soome Kommunistliku Parti juhtide ühishauda.
Vjosë
Jõe pikkus on 272 km ja selle suudmealas asub Vjosë-Nartë Delta Kaitseala.
Vjosa on albaaniakeelsetes maades levinud naisenimi, näiteks kannab nime Kosovo teine naispresident Vjosa Osmani.
Dikromaasia
Dikromaasia on värvide nägemine, mis põhineb kaht tüüpi nägemisretseptorite (kolvikeste) olemasolul silmas.
Näiteks suurel osal imetajatest on nägemine dikromaatiline. (Inimese nägemine on trikromaatiline.)
Sankt Michael im Burgenland
Sankt Michael im Burgenland (ungari: Pusztaszentmihály) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
thumb|Sankt Michael im Burgenlandi kihelkonnakirik
Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliit
Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliit (lühend ETK) on Eesti tervishoiutöötajaid ühendav organisatsioon.
Põhikirja järgi on ETK põhieesmärk "oma liikmete tööalaste ning sotsiaalmajanduslike õiguste kaitse ja huvide esindamine tööandjate ja nende ühenduste ees ning töövaidlus organites ".
ETK president on Iivi Luik.