cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palamuse valla vapp
thumb|Palamuse valla vapp Palamuse valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palamuse valla vapp.
Vapp kinnitati 8. märtsil 1994.
Põhjendus
Punane on apostel Bartolomeuse vapivärvus. Pühale Bartolomeusele on pühitsetud kohalik kirik, tema nimest tuleneb ka Palamuse nimi. Punane on ka nooruslikkuse ja elujõu sümbol ning seostub Tootsi-lugudega. Hõbedane kell tähistab nii kirikust kui koolist lähtuvat vaimuvalgust. Kuldsed ristikulehed viitavad Jõgevamaale, tähistades ühtlasi põllupidamist ja heaolu.
Jan Bonnema
Jan Haitzes Bonnema (7. jaanuar 1864 Arum, Friisimaa – 17. september 1941 Groningen) oli hollandi paleontoloog.
1911. aastast oli ta Groningeni Ülikooli geoloogiaprofessor, 1934. aastast emeriitprofessor.
Ta käis mitmel uurimisretkel Eestis, nii üksi kui ka Friedrich Schmidti saatel, uurides muuhulgas Kukruse ladet.
Glatsioisostaasia
Glatsioisostaasia on litosfääri vertikaalsihiline liikumine, mille põhjuseks on selle kohal lasuva liustiku lisanduv või vähenev mass.
Mida raskem on maapinna kohal olev liustik, seda sügavamale astenosfääri vajub litosfäär. Kui liustik sulab, siis selle mass väheneb ning plastiline astenosfäär taastab külgnevate litosfääriosade survel oma esialgse kuju ning surub maapinda ülespoole. Seetõttu kerkib maapind aladel, kust liustik hiljuti taandus. Glatsioisostaatilisi liikumisi nimetatakse glatsioisostaatiliseks korrektsiooniks.
Bratislava
pisi|Öine vaade vanalinnale [[Petržalkast üle Doonau]] Bratislava (ungari keeles Pozsony, saksa keeles Pressburg) on Slovakkia pealinn ja Bratislava maakonna keskus. See asub Doonau jõe keskjooksu mõlemal kaldal.
Bratislavast algavad Karpaadid (Väikesed Karpaadid).
Bratislava kesklinnast 9 km kaugusel kirdes asub Bratislava Milan Rastislav Štefániki lennujaam.
Ajalugu
Esimene teadaolev alaline asula piirkonnas rajati Bratislava kanti neoliitikumi ajal umbes 5000 aastat tagasi ja see viljeles joonkeraamika kultuuri.
Umbes 200 eKr rajas siin asula keltide hulka kuuluv boilaste hõim. See oli kindlustatud asula, oppidum. Boilased vermisid ka hõbemünte. Osa boilasi rändas 60 eKr Kesk-Doonau madalikule, ülejäänud liitusid helveetidega.
See ala oli Rooma mõju all 1.–4. sajandil. Sealt kulges limes, Rooma riigi kindlustatud piir. Roomlased tõid piirkonda viinamarjad ja juurutasid viinamarjakasvatuskultuuri, mis püsib tänaseni.
Slaavlased saabusid piirkonda Suure rahvasterändamise käigus 5. ja 6. sajandil. 623–658 rajasid kohalikud slaavlased kaitseks avaaride rüüsteretkede vastu Samo riigi, esimese teadaoleva slaavlaste riigi. 9. sajandil olid Bratislava (Brezalauspurc) ja Devin (Dowina) slaavlaste tähtsad keskused Suur-Moraavias ja teistes selle aja riikides. Teisalt on lingvistilised argumendid ja arheoloogiliste leidude puudumine seadnud kahtluse alla, kas need asulad ikka olid kindlustatud.
Linna esimene kirjalik mainimine pärineb aastast 907, mil Ungari lõi Brezalauspurci lahingus Baierit ja vallutas piirkonna. Seda sündmust on ühendatud ka Suur-Moraavia langemisega ungarlaste rünnakute alla, mis viisid riigi langusele.
907–1918 oli linn Ungari valduses ja 1536–1784 Ungari Kuningriigi pealinn. Asukoht Doonau kaldal kaubateede ristumiskohal määras linna sõdade ja rüüsteretkede sihtmärgiks, kuid andis talle ka majandusliku tähtsuse ja tähtsa poliitilise staatuse.
Pozsonyle andis linnaõigused 1291 kuningas András III. 1405 andis Saksa-Rooma riigi kuningas Sigismund Pressburgile kuningliku vabalinna õigused. Samuti andis Sigismund linnale 1436 õiguse kasutada oma vappi.
Ungari kuningriik langes pärast kaotust 1526 Mohácsi lahingus Ottomani impeeriumi kätte. Türklased piirasid ka Poszonyit ja tekitasid talle suurt kahju, kuid ei suutnud seda vallutada. Olles üks vähestest pääsenud Ungari linnadest, kuulutati linn 1536 Ungari pealinnaks, kuid osana Habsburgide riigist: iseseisvat Ungarit oli liiga vähe alles, et riigina püsida.
See tähendas linnas uue ajastu algust. Pressburg sai kuningate kroonimiskohaks ja elupaigaks, linna asusid peapiiskop (1543), aadlikud ning tähtsate organisatsioonide ja asutuste peakorterid. Kuni 1830. aastani krooniti Pressburgis Püha Martini katedraalis 11 Austria Saksa-Rooma ertshertsogiriigi kuningat ja kuningannat. Teisalt tabasid linna 17. sajandil Habsburgide-vastased ülestõusud, sõjad Türgiga, üleujutused, katkud ning teised õnnetused ja hädad.
Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia
Algselt oli see Valdo Pandi nimeline Eesti Televisiooni publitsistikapreemia, mis aastast 1987 muudeti auhinnaks "sotsiaalselt kaaluka probleemi käsitlemise eest", nii et see edaspidi haaras peale telemeediumi ka ringhäälingus (Eesti Raadios) töötavaid ajakirjanikke.
Bratislava
Ajalugu
18. sajandil Maria Theresia valitsuse ajal sai Pressburg tänapäeva Ungari ja Slovakkia ala suurimaks ja tähtsaimaks linnaks. Elanike arv kolmekordistus ning ehitati palju losse, kloostreid, elamuid ja tänavaid. Kuid Maria Theresia poja Joseph II valitsusajal linna tähtsus vähenes, Joseph viis 1783 isegi Ungari kuninga kroonijuveelid Viini katses tugevdada liitu Austria ja Ungari vahel. Paljud tähtsad asutused ja aadlikud kolisid seevastu Budasse.
Pressburgis ilmusid esimene ungarikeelne ajaleht (Magyar hírmondó, 1780) ja slovakikeelne ajaleht (Presspurske Nowiny, 1783). 18. sajandi lõpul sai Bratislava slovaki rahvusliku liikumise keskuseks.
Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia
Tänapäeval võivad kandidaate üles seada Eesti Rahvusringhäälingu töötajad.
2008. aastal kuulusid žüriisse Hagi Šein, Mati Talvik, Riina Eentalu, Priit Hõbemägi, Raivo Suni, Margit Kilumets, Rein Järlik ja Tiit Kimmel.
Bratislava
Ajalugu
1805 sõlmiti linnas Pressburgi rahu Prantsusmaa ja Austria vahel. See ei püsinud kaua. Juba 1809 muutsid Napoleoni väed Devíni kindluse linna lähedal varemeiks.
1825 asutati Poszonyis Ungari Rahvuslik Õpetatud Ühing, tänapäevane Ungari Teaduste Akadeemia. 1843 kuulutati linnas ungari keel saksa keele kõrval seadusandluse, avaliku asjaajamise ja hariduse keeleks.
Esimene alaline sild Poszonyis üle Doonau, Vana sild, avati 1891. Tänapäeval läheb linnas üle Doonau 5 silda.
Alates 1918. aasta novembrist oli Bratislava Tšehhoslovakkia koosseisus. 1939. aasta märtsist kuni 1945. aasta aprillini oli Bratislava Slovaki Vabariigi pealinn.
Haldusjaotus
Bratislava, mis piirneb läänes Austriaga ja lõunas Ungariga, on jaotatud viide ringkonda, kuhu kuulub kokku seitseteist linnaosa.
Sõpruslinnad
Bratislava sõpruslinnad on Aleksandria (Egiptus), Bremen (Saksamaa), Cleveland (USA), Jerevan (Armeenia), Kiiev (Ukraina), Larnaca (Küpros), Ljubljana (Sloveenia), Perugia (Itaalia), Praha (Tšehhi), Rotterdam (Holland), Rousse (Belgia), Thessaloníki (Kreeka), Saraatov (Venemaa), Székesfehérvár (Ungari), Turu (Soome), Ulm (Saksamaa) ja Viin (Austria). Lisaks on Bratislaval partnerlussuhted Poola linna Krakówiga.
Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia
Aastal 2009 tegi kandidaatide hulgast valiku žürii koosseisus: Sulev Valner, Rein Järlik, Einar Ellermaa, Piret Suurväli, Tiit Karuks, Toomas Lõhmuste, Mary Velmet, Aarne Rannamäe ja Tiit Kimmel.
2023. aastal kuulusid žüriisse rahvusringhäälingu juhatuse liikmed Erik Roose, Mart Luik, Tiina Kaalep, Toomas Luhats ja Joel Sarv ning pikajaalise meediakogemusega eksperdid Marju Lauristin, Hagi Šein, Indrek Treufeldt ja Signe Ivask.
Pobuži
Pobuži (vanasti ka Pobužmuiža või Pobužumuiža) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.
Küla asub valla keskusest Pūņasest 6,5, piirkonna keskusest Talsist 19 ja Riiast 139 kilomeetri kaugusel.
Pobuži on tekkinud endise Pobuži mõisa (Pobuschen') keskuse juurde.
Koki
Koki on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Ülevenemaaline Maleliit
Ülevenemaaline Maleliit (vene keeles Всероссийский шахматный союз) oli ühiskondlik organisatsioon, mis ühendas Venemaa Keisririigi ja hiljem Nõukogude Liidu maletajaid.
1885. aastal esitas Mihhail Tšigorin ajakirjas Šahmatnõi Vestnik idee asutada Venemaal ülevenemaaline maleliit, mis hakkaks korraldama iga-aastast malekongressi ja -turniiri. See idee realiseerus alles 10. aprillil 1914 Peterburi maleklubi eestvedamisel. Maleliidu esimeheks valiti Pjotr Saburov, kes oli 8. aprillil 1914 Peterburis alanud esindusliku rahvusvahelise turniiri korralduskomitee esimees. Maleliidu üheks kahest sekretärist sai Samuil Vainštein. 1914. aasta suvel alanud esimese maailmasõja tõttu maleliidu tegevus soikus.
1920. aastate algul toimunud Petrogradi maletajate kokkutulekul tehti ettepanek taasluua Ülevenemaaline Maleliit. See viidigi ellu. Maleliidu etteotsa valiti Samuil Vainštein. Esimeseks sekretäriks sai Pjotr Romanovski.
1924. aasta taliolümpiamängud
thumb|1924. aasta taliolümpiamängude plakat 1924. aasta taliolümpiamängud olid esimesed taliolümpiamängud. Need toimusid 25. jaanuarist 4. veebruarini 1924 Prantsusmaal Chamonix's.
Võistluste toimumine otsustati 1922. aastal Pariisis. Võistlused toimusid nime Semaine Internationale des Sports d'Hiver all ('rahvusvaheline talispordinädal'). Toimumise ajal ei loetud neid võistlusi ametlikult veel olümpiamängudeks, kuid need toimusid Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) egiidi all.
Olümpiamängud avas Prantsusmaa Olümpiakomitee liiga Gaston Vidal. Olümpiavande andis prantsuse patrullsuusataja Camille Mandrillon.
Rahvusvahelise Olümpiakomitee järgi osales 1924. aasta taliolümpiamängudel 260 sportlast. Naissportlasi osales 13.
Eellugu
23. mail 1911 toimunud ROK-i XII istungil Budapestis üllatas itaalia krahv Eugenio Brunetta d'Usseaux ROK-i liikmeid ettepanekuga korraldada olümpiavõistlusi ka talialadel ning soovis näha talialasid juba 1912. aastal Stockholmi mängude kavas.
Rootsi esindaja Viktor Balck reageeris raevukalt ja teatas, et 1913. aastal korraldatakse Rootsis juba neljandad Põhjamaade mängud ning seega pole olümpia raames talialadel erilist mõtet võistelda.
Seejärel tegi d'Usseaux ettepaneku võtta Põhjamaade mängud ROK-i egiidi alla ja viia V olümpiamängud läbi ajavahemikus 1. juuni 1912 kuni 31. mai 1913. Stockholmi mängude korralduskomitee esimees ja Põhjamaade mängude isa Viktor Balck oli aga kõigutamatu ja sai ka enamiku ROK-i liikmetest enda poole. 18. jaanuaril 1913 võttis 1916. aasta Berliini olümpiamängude korralduskomitee kavva ka talialad: ilu- ja kiiruisutamise, jäähoki ning 12 ja 50 km murdmaasuusatamise. Sõja tõttu need mängud ei toimunud. Juba 1908. aastal Londonis oli suveolümpiamängude kavva kuulunud ka iluuisutamine. 1920. aastal Antwerpenis lisandus jäähoki.
Shanghai staadion
right|222px|thumb|Shanghai staadion Shanghai staadion on mitmeotstarbeline staadion Hiinas Shanghais. Seda kasutatakse siiski põhiliselt jalgpallivõistluste pidamiseks. Staadion ehitati 1997. aastal, kui kaheksandad Hiina Riiklikud Mängud peeti Shanghais. Staadion mahutab 80 000 pealtvaatajat, ning seda on hakatud kutsuma "80 000 inimese staadioniks" (inglise keeles "80,000 people's Stadium"). Staadion on üks maailma suuremaid jalgpallistaadione ja Hiinas suuruselt teine staadion pärast Pekingi Rahvusstaadioni. Staadioni kasutati 2008. aasta olümpiamängudel jalgpallivõistluste võistluspaigana. Seal peeti kuus meeste ja kaks naiste alagrupimängu ning nii meeste kui ka naiste üks veerand- ja poolfinaal. Ka meeste pronksmedalimatš toimus sellel staadionil.
1924. aasta taliolümpiamängud
Nimi
12.–14. juunil 1922 pidas Prantsusmaa olümpiakomitee nõu oma rahvuslike suusa-, uisu- ja hokiliiduga ja otsustas korraldada 1924. aastal Chamonix's rahvusvahelise talispordinädala.
Samas peeti ka VIII rahvusvaheline suusatamiskongress ning kaks päeva pärast mängude lõppu asutati Rahvusvaheline Suusaföderatsioon FIS. Korraldajad, Prantsusmaa Talispordiliit ja Prantsuse Alpiklubi reklaamisid võistlusi VIII olümpiamängude talispordivõistlustena, kuid ROK-i ametlikku kinnitust sellele ei saadud. 27. mail 1925 võttis ROK Prahas peetud istungil vastu (mitte üksmeelse) otsuse taliolümpiamängud korraldada. Tagantjärele anti Chamonix' rahvusvahelisele talispordinädalale I taliolümpiamängude nimetus. 4.–7. veebruaril 1926 Lahtis peetud FIS-i kongressil kiideti pika mõttevahetuse järel suusaalade talimängude kavva võtmine heaks. Otsuse vastu olid vaid Soome, Norra ja Rootsi. 1926. aasta mais ROK-i XXIV istungil Lissabonis kinnitati ametlikult otsus Chamonix' talinädala nimetamise kohta I taliolümpiamängudeks.
Shanghai staadion
Nimi
Shanghai staadion asub Shanghai sisestaadioni lähedal. Nende nimedel on nii hiina kui ka inglise keeles väga väike erinevus, mis tekitab tihti segadust nende leidmisel, eriti pärast Shanghai metroo 4. liini avamist. Liinil on peatused mõlema staadioni juures.
1924. aasta taliolümpiamängud
Võistlusprogramm
pisi|[[Clas Thunberg võitis kiiruisutamises Soomele viis medalit]] 1924. aasta taliolümpiamängudel oli kavas üheksa spordiala: bobisõit, iluuisutamine, jäähoki, jääkeegel, kahevõistlus, kiiruisutamine, murdmaasuusatamine, patrullsuusatamine (tänapäevase laskesuusatamise eelkäija) ja suusahüpped. Jääkeegel ja patrullsuusatamine olid algul näidisalad, kuid 2006. aastal muutis ROK need alad ametlikeks võistlusaladeks. Medalialasid oli kokku 16.
Esimeseks taliolümpiamängude olümpiavõitjaks tuli ameeriklane Charles Jewtraw, kes võitis 26. jaanuaril kiiruisutamise 500 meetri distantsi.
Iluuisutamise meeste üksiksõidus tuli olümpiavõitjaks rootslane Gillis Grafström, kes oli sel alal võitnud kuldmedali ka neli aastat varem, mil iluuisutamine oli veel suveolümpiamängude kavas.
Noorim osavõtja oli 11-aastane Norra iluuisutaja Sonja Henie, kes jäi naiste üksiksõidus küll viimaseks, kuid tuli kolmedel järgmistel mängudel sel alal olümpiavõitjaks.
Edukaim riik oli Norra, kelle sportlased võitsid 17 medalit, sealhulgas neli kuldset, millest kolm kahevõistleja ja murdmaasuusataja Thorleif Haug. 50 kilomeetri murdmaasuusatamises ja kahevõistluses hõivasid Norra sportlased kõik poodiumikohad. Algul pälvis Haug lisaks pronksmedali suusahüpetes, kuid mitu aastakümmet hiljem avastati, et Haugi punktid olid valesti kokku loetud, mistõttu tõusis pronksmedali kohale algul neljanda koha saanud ameeriklane Anders Haugen. Haugen sai oma medali kätte 1974. aastal.
11 medaliga, sealhulgas nelja kullaga, on medalitabelis teisel kohal Soome. Kiiruuisutaja Clas Thunberg tõi Soome viis medalit, võites medali kõigil viiel alal: kolm kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi. Kaheksa riiki võitsid mängudel vähemalt ühe kuldmedali, medaliriikidest jäid kullata ainult Belgia ja korraldajariik Prantsusmaa.
Osalenud riigid
1924. aasta taliolümpiamängudest võtsid osa 16 riigi sportlased. Saksamaad mängudele ei lubatud, mistõttu korraldasid sakslased oma mängud Deutsche Kampfspiele.
Algul pidi Eestit neil mängudel esindama kiiruisutaja Christfried Burmeister, kes aga osalemisest loobus. Teade tema loobumisest jõudis korraldajate kätte liiga hilja, mistõttu oli avatseremoonial Eesti lipp siiski esindatud.
1924. aasta taliolümpiamängudel osalenud riigid koos sportlaste arvuga:
Medalitabel
pisi|125px|1924. aasta talimängude medal
Rüütlikasvatus
Rüütlikasvatus oli keskajal välja kujunenud meetod poisslaste kasvatamiseks sõjameesteks ja rüütliteks.
Alates seitsmendast eluaastast anti ja võeti poiss teenima kõrgemasse aadliperekonda, kus temast sai paaž. Sel ajal õpetati talle käitumist seltskonnas ja häid kombeid.
15-aastaselt sai paažist rüütli kannupoiss, kes täitis retkedel ka rüütli relvakandja ja saatja ülesandeid. Rännakutel ja turniiridel õppis paaž võitlusvõtteid ja sõjamehest seltskonnainimese kombeid.
Rüütel pidi oma elus ja käitumises lähtuma kolmest põhimõttest:
Rüütel pidi alluma oma feodaalile, aidates sõjaliselt, andes nõu, tehes talle kingitusi vanema tütre abiellumise puhul ning maksma vajaduse korral isanda eest lunaraha.
Karakalpakkia
Karakalpakkia on autonoomne vabariik Usbekistani koosseisus. Ta hõlmab läänepoolse kolmandiku Usbekistanist ning piirneb Türkmenistani ja Kasahstaniga. Karakalpakkia põhjapiir kulgeb läbi jõudsalt kuivava Araali mere.
Haldusjaotus
Jaguneb 15 rajooniks. Vabariigis on 12 linna ja 14 alevit.
Loodus
pisi|püsti|[[Nukusi kliimadiagramm]] Karakalpakkiasse jääb Üstirti platoo idaosa, Kõzõlkumi kõrbe lääneosa ning Amudarja delta.
Ainus jõgi on Amudarja. Kunagi jõge ümbritsenud lammimetsad on enamjaolt maha raiutud ning asendatud põldude ja karjamaadega.
Väljaspool jõge ümbritsevat Horezmi oaasi valitseb kõrb.
Looduskaitse
Araali järve seisund on katastroofiline. Teda toitnud Amudarjast juhitakse nii palju vett niisutamiseks põldudele, et järve see enam ei jõua. Järve pindala on alates 1960. aastatest vähenenud kolm korda. Näiteks endine sadam Mo‘ynoq (Mojnak) asub nüüd mitu kilomeetrit kaldast eemal.
Rahvastik
Linnades elab 48% rahvastikust. Karakalpakke on rahvastikust 32%, usbekke 33%, kasahhe 26%.
Karakalpakkia suuremad linnad:
Energeetika
Taxiatoshi elektrijaam.
Põllumajandus
Ainuvõimalik on niisutuspõllundus. Kasvatatakse puuvilla, riisi, lutserni, puuvilju; loomadest karakullilambaid, veiseid ja kaameleid. Valmistatakse siidi.
Transport
Amudarja on laevatatav jõgi.
Karakalpakkiat läbib raudtee, mis kulgeb Usbekistanist Kasahstani kaudu Venemaale.
Ajalugu
Venemaa koosseisu läksid Karakalpakkia alad 1873. aastal. 1925. aastal sai Karakalpakkiast autonoomne oblast Vene SFNV-sse kuulunud Kasahhi ANSV koosseisus. 1932. aastal viidi Karakalpaki autonoomne oblast Kasahhi ANSV koosseisust Karakalpaki ANSV-na Vene SFNV koosseisu. 1936. aastast kuulus Karakalpaki ANSV Usbeki NSV-sse.
Välislingid
🇺🇿
Trollvatn
Trollvatn on mitme järve nimi:
Hambahari
Hambahari on väike hari hammaste puhastamiseks. Hambahari koosneb pulgast ning väiksest harjast selle otsas.
Hambahari leiutati Hiinas 1498. aastal, see valmistati bambuskepi külge kinnitatud metssea harjastest. Hambaharju hakati tootma Inglismaal aastal 1780. Esimene elektriga töötav hambahari valmis 1939. aastal Šotimaal.
Juha Mieto
thumb|250px|Juha Mieto, 2019 Juha Iisakki Mieto, hüüdnimega Mietaa või Mietaan Jussi, (sündinud 20. novembril 1949 Kurikkas) on endine Soome suusataja, olümpiavõitja ja poliitik (endine Eduskunta liige).
Üheksa suurvõistluste medalit võitnud Mieto sai tuntuks sellega, et mitmest heast sooritusest hoolimata ei võitnud ta individuaalset kuldmedalit ei olümpiamängudelt ega maailmameistrivõistlustelt. Kuulsam kaotus tuli 1980. aasta olümpiamängudelt Lake Placidis 15 km distantsil Thomas Wassbergile 0,01-sekundilise vahega. Maailma karikasarja üldkarika võitis ta kahel korral. Mieto spordiklubi oli Kurikan Ryhti.
Juha Mieto oli abielus Minnaga (1951–1996). Tal on poeg Juha-Petteri (1988).
Sportlaskarjäär
1972. aasta olümpiamängudel Sapporos sai Mieto rahvusvaheliselt tuntuks sellega, et kaotas pronksmedali 15 km distantsil kõigest 0,06 sekundiga.
1974. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis sai Mieto 30 km puusuuskadega sõites hõbemedali. Võitja Thomas Magnusson suusatas vesistes tingimustes hooaja leiutise – plastiksuuskadega. Mieto eelistas siiski sõita puusuuskadega, kuigi oleks ka võinud kasutada plastiksuuski. Üldiselt arvati et lemmiktingimustes sõitnud ja heas füüsilises vormis olnud Mieto oleks plastiksuuskadega sõites võitjaks tulnud.
Kodusel 1978. aasta MM-il Lahtis sai ta teatesõidus hõbemedali, kuid 50 km tuli tal täielik põrumine, sest suuskade ebaõnnestunud määrimise tõttu jäi ta viimaseks. Tal tuli taluda pealtvaatajate solvanguid ja isegi enda pihta sülitamist.
Rannikas
Rannikas (Glaux maritima; sünonüüm Lysimachia maritima) on mererandadel ja rannaniitudel kasvav püsik, rannika perekonna ainus liik.
Juha Mieto
Sportlaskarjäär
Juha Mieto arvati Soome meistrivõistluste ja maailma karikasarja etappide järgi olevat elu vormis enne Lake Placidi olümpiamänge 1980. aastal. Avadistantsil 30 km läks Mietol siiski kehvasti ja ta oli seitsmes. 15 km distants läks ajalukku, kui rajalt tulnud rootslane Thomas Wassberg jõudis finišisse 0,01 sekundit Mietost kiirema ajaga. Selle tõttu hakati murdmaasuusatamises edaspidi aega võtma 0,1 sekundilise täpsusega. 4x10 km teatevahetuses viimast vahetust sõitnud Mieto sõitis mööda Itaalia suusatajast Giorgio Vanzettast ja Saksamaa LV suusatajast Jochen Behlest ning tõstis Soome kolmandaks. 50 km distantsi olümpiamängude viimasel päeval peeti 30-aastase põhjamaa suusataja viimaseks võimaluseks võtta suurvõistlustelt võit. Mängude suusakuningaks nimetatud Nikolai Zimjatov oli sellelgi distantsil võitmatu. Zimjatov püüdis rajal Mieto kinni ning soomlane püsis venelase sabas kuni 38.-nda kilomeetrini, järgnev Zimjatovi vahespurt osutus ülejõukäivaks. Nii sai Mieto siiski hõbemedali, kuigi ligi kolmeminutise kaotusega.
Lääne-Eesti paekallas
Paekallas ei moodusta ühtset silmatorkavat ahelikuriba (erinevalt Põhja-Eesti pangast), vaid katkendlikke paeseid mühke. Esilekerkivam ja võimsam on see Ojamaal. Eesti alale jäävaist tuntuim pangamoodustis on Panga pank (vanemas kirjanduses ka Mustjala pank).
Juha Mieto
Sportlaskarjäär
Mieto sai veel teatesõidus pronksmedali 1982. aasta MM-il Oslos. MM-pronksi võitis ta "mietoliku" jalasirutusega finišijoonel. Lõputulemustes jagas Soome kolmandat kohta Saksa DV-ga. Mieto suusatajakarjäär lõppes sellepärast, et ta ei suutnud kaasa minna 1980. aastate keskel revolutsioonilise uisustiiliga murdmaasuusatamises. 1985. aasta MM-il Seefeldis, kus uisutehnikat esimest korda laiemalt kasutati, jäid Mieto kohad 40. kohast kaugemale ja ta ei pääsenud isegi Soome teatevõistkonda. Juha Mieto parimad kohad maailma karikasarja üldarvestuses olid 1973–1974 – 2., 1974–1975 – 3., 1975–1976 – 1., 1976–1977 – 2. ja 1979–1980 – 1.
Mietol on lisaks 19 Soome meistriks tulemisele ka palju muid kohti poodiumil. Ta võitis Holmenkollenis kuus korda aastatel 1972–1978.
Rannikas
Taim on lihakas, vars on tihedalt lehtedega kaetud.
Rannikas kasvab 5...15 cm kõrguseks.
Juha Mieto
Sportlaskarjäär
Juha Mieto uskus, et edu toob ränk treening, ning mõistis hukka "teadusliku ettevalmistuse". Karjääri jooksul valmistus ta põhiliselt enda äranägemise järgi.
Poliitiline karjäär
Juha Mieto oli Soome Keskerakonna kandidaat 2007. aasta parlamendivalimistel Vaasa piirkonnas ja pääses parlamenti 13 768 häälega. 2011. aasta valimistel ta enam parlamenti ei pääsenud.
1868
1868. aasta (MDCCCLXVIII) oli 19. sajandi 68. aasta.
CSI
CSI on:
Rändrott
Rändrott ehk võhr (Rattus norvegicus) on hiirlaste sugukonda roti perekonda kuuluv näriline.
Rändrotti nimetatakse ka halliks, pruuniks, harilikuks ja aidarotiks. Tema ladinakeelne teaduslik nimetus tähendab tõlkes norra rotti.
Levila
Rändrott on inimese kaasabil levinud peaaegu üle kogu maailma, elutsedes enamasti inimasustuse läheduses. Vabas looduses esineb ta peamiselt metsastepi- ja stepivööndis. Tundra, metsatundra, taiga, poolkõrbete ja kõrbete veelahkmeil teda ei kohta.
Inimasulates võib ta esineda ka muusuguses kliimas. Nii näiteks on ta asulaisse sisse veetud ja püsima jäänud Kuriilidele, Kamtšatkale, Tšukotkale, Taškenti ja Kaspia mere idakalda linnadesse.
Eestisse ilmus rändrott alles 18. sajandi lõpus. Rotid olid Eestis varemgi väga levinud, aga siis elasid siin kodurotid. Rändrott tõrjus koduroti välja ja tänapäeval elavad kodurotid üksnes Ida-Eestis, mujal Eestis elavad rändrotid.
Rändroti algkodu ei ole kindlaks tehtud, aga tõenäoliselt pärineb ta kusagilt Kesk-Aasiast või Hiinast. Euroopasse jõudis ta suhteliselt hilja. Esimesed andmed tema kohta pärinevad Šveitsi loodusteadlase Conrad Gesneri 1551–1558 avaldatud teosest "Loomariigi ajalugu" ("Historiae animalium").
Inglismaalt on tema kohta kindlad andmed alles 1730., Prantsusmaalt 1735., Saksamaalt 1750. ja Hispaaniast 1800. aastast. Inglismaal nimetasid teda hannoveri rotiks need, kes kõike halba tahtsid seostada sajandi algul võimule tulnud Hannoveri dünastiaga. Käibele läks väär nimetus "norra rott", justkui rott olevat tulnud Inglismaale Norrast pärit laevadega. See kuulujutt on ilmselt vale, sest Inglismaal oli rändrott laialt levinud juba sel ajal, mil ta Norras veel täiesti tundmatu oli.
Seal, kuhu rändrott jõudis, tõrjus ta koduroti välja. Rändrott on suurem ja agressiivsem, talub paremini äärmuslikke ilmaolusid ja sööb mitmekesisemat toitu. Talle tuli ka kasuks üleminek puitehitistelt tellis- ja kiviehitistele, sest rändrotid kaevavad endale urge.
Eriti palju on rotte New Yorgis, kus rottide levikut soodustavad vananenud infrastruktuur, suur niiskus ja suur vaesus. Hinnangud rottide arvule New Yorgis on väga erinevad, alates veerandist miljonist kuni saja miljonini. Suurbritannias on hinnanguliselt iga inimese kohta 1,3 rändrotti.
Välimus
pisi|Seisev rott Rändroti tüvepikkus on 18–25, harvem kuni 27 cm. Saba moodustab tüvepikkusest ligi 80%. Kõrvalesta pikkus moodustab tagakäpa pikkusest 2/3.
Rändroti kasukas on tihe ja pruun või tumehall. Aluskarv on helehall või pruun. Rändroti mass on isastel keskmiselt 550 g ja emastel 350 g, aga väga suured isendid võivad olla kuni 900 g rasked. Räägitakse ka kassisuurustest ja enam kui kilo kaaluvatest rottidest, aga need on kas liialdused või siis on rotti segi aetud teiste näriliste, näiteks nutria või ondatraga.
Rändrott on kodurotiga küll sarnane, kuid vaatluse abil siiski sellest selgelt eristatav. Koduroti saba on kehast pikem, rändrotil lühem. Kehakuju on kodurotil sale, rändrotil jässakas. Kõrvad ja silmad on kodurotil suured, rändrotil väikesed. Koon on kodurotil terav, rändrotil tömp.
Toitumine
pisi|Rott on väga tark ja osav loom. Rändrott on kõigesööja, aga eelistab liha.
Relvavennad
"Relvavennad" on HBO 2001. aastal tehtud kümneosaline lühisari. Seriaal räägib USA langevarjuritest Easy Kompaniis (inglise Easy Company) Teise maailmasõja ajal, kes pidid 1944. aastal vabastama Natsi-Saksamaa võimu alt Normandia ning hiljem ka Madalmaad. Esimene osa jõudis teleekraanidele 9. septembril 2001. "Relvavendi" on näidanud ka Eesti Televisioon. Seriaal põhineb tõestisündinud lool ning sealsed tegelased on päriselt ka elanud.
Rändrott
Toitumine
1964 tegi Loomade Käitumise Ühingu asutaja Martin Schein katseid, et välja selgitada, missugused toidud rändrotile kõige rohkem meeldivad. Liha ta neile ei pakkunud. Esimesele kohale tuli munapuder, teisele kohale makaronid juustuga ja kolmandale küpsetatud viljaterad. Kolm kõige vähem meeldinud toitu olid toores peet, virsikud ja toores seller.
Kahjulikkus
pisi|Rott rotilõksus Rändrotti peetakse inimesele kõige kahjulikumaks näriliseks kogu maailmas. Ta hävitab ja saastab toiduaineid ning närib hooneid ja mööblit. Ta on peamine katku, roti-riketsioosi ja leptospiroosi levitaja, aga lisaks levitab ta veel ligi kolmekümmet muud inimesele ohtlikku haigust.
Kuigi rändrott on tänapäeval põhiline katku allikas, on ta katku kandvatele parasiitidele mõnevõrra vastupidavam kui kodurott. On oletatud, et katkuepideemiate kadumisele aitas kaasa see, et rändrott tõrjus koduroti välja, kuid ega see päris tõele ei vasta, sest katkuepideemiad hakkasid vähenema juba enne 18. sajandit.
Aleuutide tipu lähedal oleval Rotisaarel läks 1780 põhja Jaapani laev. Laevalt pääsenud rottidel oli saare linnustikule laastav mõju. 2007. aastal võttis USA Kalavarude ja Eluslooduse Teenistus vastu plaani Rotisaare puhastamiseks rottidest ja 2009. aasta juunis tunnistati saar rotivabaks, kuigi saart on vaja veel 2 aastat jälgida. Vahepealse aja jooksul on juba mitu linnuliiki saarel pesitsema asunud.
Roti kasutamine
Rändrott on kasutusel laboriloomana.
19. sajandil oli Inglismaal levinud sportlik rotitapmine, kus mitte eriti suurde, näiteks 5×5 m suurusesse kasti pandi hulk, näiteks sada rotti, ja vastavalt välja õpetatud koer, kes kõik rotid pidi ära tapma. Rotitapmine käis aja peale ja kiiremad koerad suutsid iga mõne sekundi kohta ühe roti tappa. 100 roti tapmise maailmarekord on 5 minutit ja 28 sekundit. 20. sajandi alguses rotitapmisvõistlused keelustati.
Rott lemmikloomana
pisi|Kaks kodustatud rändrotti Veel peetakse teda lemmikloomana, kuna ta on intelligentne ja saab enamasti väga toredaks inimsõbralikuks loomakeseks.
Paljudes riikides tegutseb rotikasvatajate ühinguid, mis olemuselt sarnanevad koerakasvatajate ühingutega. On aretatud mitmesuguseid eri värvi rotte ja kehtestatud nende markeeringute standardid, korraldatud üritusi ja propageeritud vastutustundlikku loomapidamist. Rotitõud erinevad üksteisest värvuse, karvkatte ja suuruse poolest. Aretatud on karvutuid ja sabatuid rotte, mitmevärvilisi ja kääbusrotte, kuid tuleb silmas pidada, et ainuüksi värvuse ja välimuse järgi ei saa rotte tõugudeks liigitada. Markeeringu, saba, suuruse ja kõrvade alusel saab kokku panna roti välimiku.
Rändrott kultuuris
Selma Lagerlöfi raamatus "Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi" on jutustatud sellest, miks ja kuidas rändrott kodurotti välja tõrjub, kuigi bioloogilises mõttes on selles kirjelduses vigu. Romaanis on kodurotte kujutatud heade ja rändrotte pahadena. Romaanis uputab Nils Holgersson rändrottide karja.
Vabariiklik Orkestrijuhtide Puhkpilliorkester
Vabariiklik Orkestrijuhtide Puhkpilliorkester (VOP) tegutseb 1965. aastast, koondades üle vabariigi dirigente ja pilliõpetajaid seminari vormis tegutsevaks projektorkestriks, mis koguneb 3–7 korda aastas Eesti erinevates paikades.
Orkestri peamisteks eesmärkideks on propageerida eesti puhkpillimuusikat, levitada erialast teavet, ette valmistada puhkpilliorkestrite ühistegevusi (laulupeod, puhkpillimuusikapäevad jm).
Bad Lausick
Bad Lausick on linn Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis.
Saab 36
Saab 36 (ka Saab A-36 ja Projekt 1300) oli Saabi poolt 1950. aastatel projekteeritud ülehelikiirusel lendav pommitaja, mis oli mõeldud kuni 800 kg tuumapommi kandmiseks. Kuid kui Rootsi tuumaprogramm 1960. aastatel peatati, siis lõppes ka lennuki arendamine. Saab 36-e puhul plaaniti kasutada deltatiiba ja seda ideed rakendati hiljem hävitajate Saab 35 Draken konstrueerimisel. Mootorina plaaniti kasutada Briti Bristol Olympus reaktiivmootorit. Briti reaktiivpommitaja Avro Vulcan kasutas sama mootorit.
Pirn
pisi|Hariliku pirnipuu viljad pisi|Liiv-pirnipuu vili ehk liivpirn pisi|Pirn 'Isolda' pisi|Pirn 'Shinseiki' pisi|Kuivatatud pirnid pisi|Pirnikook pisi|Magustoit pirnidega Pirn on pirnipuu perekonda kuuluvate liikide vili.
Levik
Pirnipuu perekonda kuulub veidi üle 20 liigi. Neist umbes pooled kasvavad looduslikult Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Väike-Aasias, teine pool aga Kesk- ja Ida-Aasias. Perekonda kuuluvad ka kodustatud ja laialdaselt kultiveeritavad harilik pirnipuu (Pyrus communis) ja liiv-pirnipuu (Pyrus pyrifolia). Esimene neist on pehmete viljadega hübriidne liik, mida looduses ei leidu, kuid mida kultiveeritakse viljade saamiseks Euroopas, USA-s, Kanadas, Argentinas, Tšiilis, Lõuna-Aafrikas jm. Kõvade viljadega liiv-pirnipuud kultiveeritakse Hiinas, Indias, Jaapanis, Austraalias, Uus-Meremaal, USA-s jm.
Botaaniline iseloomustus
Botaaniliselt on pirn õunvili. Hariliku pirnipuu sortide viljad on pirinikujulised, liiv-pirnipuu omad aga pigem ümarad, õunakujulised. Nagu õunalgi, moodustub pirni söödav lihakas viljaliha hüpantiumist (õiepõhja servadest). Viljaliha sisaldab rohkelt puitunud seintega kivisrakke (brahhiosklereiide). Seemned on tavaliselt kahekaupa viies õõnsuses. Ühe pirni mass 60–300 grammi ja rohkemgi, keskmine mass on 150–180 g. Südamiku, seemnete ja kesta massi osakaal pirni kogumassist on 10%. Pirni värvus võib sõltuvalt sordist olla roheline, kollane, punane, pruunikas vms.
Ajalugu
Inimesed on pirne söönud juba tuhandeid aastaid. Algselt söödi looduslikke pirne. Arheoloogid on ligi 10 000 aasta vanused pirniseemned leidnud Šveitsi Alpidest Robenhauseni lähedalt. Sumerlaste kirjalikud allikad (umbes aastast 2750 eKr) kirjeldavad pirnide kasutamist meditsiinis kuuma mähise komponendina.
Kultivarid
Kuigi maailmas tuntakse üle 3000 pirnikultivari, kasvatatakse maailmas põhiliselt umbes 20–25 hariliku pirni ja 10–20 liiv-pirnipuu või tema hübriidide kultivari. Euroopa kultivaridest on olulised Lääne-Euroopas, eriti Prantsusmaal aretatud sordid. Aasia sordid on aretatud Hiinas ja Jaapanis. Maailma kõige rohkem kasvatatav kultivar on 'Bartlet', mis moodustab 75% USA pirnitoodangust.
Pirnide tootmine maailmas
2011. aastal toodeti maailmas 23,95 miljonit tonni pirne. Pirnipuuistandike kogupindala oli 1,62 miljonit hektarit. Viimase 40 aasta jooksul on tootmismaht ligi kolmekordistunud. Peaaegu kogu juurdekasv on tulnud Hiina arvelt, kus tootmismaht on 1969. aasta 0,64 miljonilt tonnilt tõusnud 2011. aastaks 15,94 miljoni tonnini.
Eksport ja import
Lõviosa toodetud pirnidest tarbitakse ja töödeldakse tootjariigis. Vaid ligi 12% maailma kogutoodangust läheb ekspordiks. 2008. aastal olid suurimad pirnide eksportijad Argentina (464,9 tuhat tonni), Hiina (446,7), Holland (312,2), Belgia (231,8), USA (169,2), LAV (165,7), Hispaania (155,7), Itaalia (136,1) ja Tšiili (133,3). Suurimad importijad olid aga Venemaa (382,0), Holland (176,5), Saksamaa (160,8), Brasiilia (139,8), Suurbritannia (138,3), Prantsusmaa (131,8), Itaalia (125,8), Mehhiko (87,5) ja Indoneesia (86,7).
Kasutamine
Pirne süüakse põhiliselt värskelt, harvem kuivatatult ja konservitult. Pirne kasutatakse mitmesuguste toitude, pagaritoodete, veinide, siidri, siirupite, mahlade, kompottide jm valmistamisel.
Väikeses koguses omandab inimese organism pirne suurepäraselt. Pirnid korrastavad seedimist. Dieettoitudes on sageli pirnid tähtsal kohal, eriti diabeetikute toitumises.
Värskete pirnide toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Erinevalt õuntest, millele annab hapu maitse õunhape, sisaldavad pirnid pirnhapet.
Kulli
Kulli nime kannab Eestis mitu kohta:
Käntu soo
Käntu soo on soomassiiv Lääne-Eesti madalikul Vigala ja Kasari jõe vahelisel veelahkmealal.
Pindalast (844 hektarit, teistel andmetel 738 ) suurema osa hõlmab raba, põhjapoolses osas on siirdesoo ja madalsoo. Rabas leidub suhteliselt palju õõtsikuid. Käntu soo servi (eriti idaservas) on oluliselt mõjutanud kuivendamine.
Benita Ferrero-Waldner
pisi|Benita Ferrero-Waldner Benita Ferrero-Waldner (sündinud 5. septembril 1948 Salzburgis) on Austria diplomaat ja poliitik.
Ta on õppinud aastatel 1966–1970 Salzburgi Ülikoolis õigusteadust (õigusteaduste doktor).
Ta kuulub konservatiivsesse Austria Rahvaparteisse (ÖVP). Aastatel 2000–2004 oli ta Austria välisminister.
Aastatel 2004–2009 oli ta Euroopa Komisjoni naabruspoliitika volinik Barroso esimeses komisjonis ja aastatel 2009–2010 Euroopa Komisjoni kaubandus- ja naabruspoliitika volinik Barroso teises komisjonis.
Isiklikku
Ta on abielus professor Francisco Ferrero Camposega.
Ronald Frederick Delderfield
Ronald Frederick Delderfield (R. Fr. Delderfield; 12. veebruar 1912 – 24. juuni 1972) oli inglise kirjanik.
Kotlandi
Kotlandi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. Aastatel 1892-2014 asus küla Lümanda vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Viide
Viide on juhatav märge tekstis.
1991. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused
1991. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 3. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 8.–10. märtsini Sevillas Hispaanias. Esimest korda olid kavas 4×400 m teatejooksud ja näidisalana naiste kolmikhüpe.
Trollvatn (Aust-Agder)
Trollvatn on järv Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas Gjerstadvatnetist idas.
Kõrgus merepinnast on 116 m.
Järve pindala on 3,83 hektarit.
Lümanda-Kulli
Lümanda-Kulli on küla Saaremaal Saaremaa vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Koovi
Koovi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Koovi lahe ääres.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Megachile rotundata
pisi| Megachile rotundata on Euroopas elav lehemesilane, kes on hea tolmeldajana introdutseeritud muu hulgas Põhja-Ameerikasse, Austraaliasse ja Uus-Meremaale.
Üksikult elava mesilasena ei ehita ta kolooniaid ega kogu mett, kuid on väga kasulik tolmeldaja lutsernile, porgandile ja paljudele teistele taimeliikidele.
Shanghai metroo
right|222px|thumb|Shanghai metroo Shanghai metroo on Shanghais Hiinas asuv metroo, mis koosneb 12 liinist. Esimene liin avati 1993. aastal ja liinide kogupikkus on 335 km (439 km 2012. a. loetakse maailma pikimaks metroosüsteemiks). Kokku on liinidel 289 peatust ja päevas kasutab metrood üle 6,7 miljoni reisija.
Liinid
keskel|pisi|750x750px|Shanghai metroo
Brandis
Brandis on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Muldentali kreisi.
Eesti lähiajalugu
Eesti lähiajalooks nimetatakse perioodi Eesti ajaloos alates 20. sajandi algusest.
Esimene maailmasõda Eestis
Eesti aladelt mobiliseeriti umbes 100 000 sõjameest, neist hukkus umbes 10 000. Eestlasi hukkus Esimeses maailmasõjas vähe, kuna nad osalesid hajutatult mitmetel rinnetel.
Eesti Vabariigi loomine
Esimese maailmasõja lõpupoole varises Venemaa keisririik 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni käigus kokku. Eesti rahvuslikud poliitikud asusid Venemaa Vabariigi Ajutiselt valitsuselt taotlema autonoomiat. Oma nõudmiste tugevdamiseks korraldasid eestlased 8. aprillil (vkj 26. märtsil) Petrogradis jõulise meeleavalduse (vt Eestlaste demonstratsioon Petrogradis). 12. aprillil (vkj 30. märtsil) kinnitaski Ajutine valitsus Eesti ajutise omavalitsuse seaduse, millega eestlastega asustatud alad Eestimaa ja Liivimaa kubermangus liideti ühtseks autonoomseks Eestimaa rahvuskubermanguks, mille eesotsas oli kubermangu komissar, kelleks määrati Jaan Poska. Kubermangu komissari juurde asutati nõuandva organina Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu, mille etteotsa sai Konstantin Päts. Maanõukogu vanematekogu oli Asutava Kogu kokkutulemiseni ja Eesti Ajutise Valitsuse ametisse määramiseni – vaheaegadega – tegelik võimu teostaja Eesti territooriumil.
Sügisel 1917 jõudis sõjategevus Eestisse. Septembris-oktoobris vallutasid Saksa väed merelt Lääne-Eesti saared. Veebruari keskel 1918 asusid sakslased idarindel pealetungile ja tungisid saartelt Mandri-Eestisse. Eestis asuvad Vene väed olid pärast enamlaste riigipööret Petrogradis demoraliseerunud, revolutsioonilisest liikumisest haaratud ja kaotanud võitlusvõime. Pealetungivatele Saksa vägedele püüdis vastupanu osutada ainult eesti enamlaste poolt organiseeritud Eesti Punakaart. 24. veebruaril jõudsid Saksamaa keisririigi väeosad Tartusse ja Pärnusse, 25. veebruaril Viljandisse ja Tallinna, 26. veebruaril Paidesse ning 4. märtsil Narva.
Kasutades ära olukorda, kus Vene väed olid Eestist põgenemas, kuid pealetungivad Saksa väed ei olnud veel kogu maad hõivanud, kuulutas Eesti end 24. veebruaril 1918 Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu (Eesti Maapäeva) Vanematenõukogu (Vanematekogu) poolt vastuvõetud Manifestiga iseseisvaks vabariigiks. Maanõukogu Vanematekogu otsusega 19. veebruaril 1918 asutatud Eestimaa Päästekomitee moodustas 24. veebruaril 1918 Eesti Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga, mis sai tegutseda vaid mõned päevad enne Saksa vägede saabumist Tallinna ja Saksa okupatsioonivõimu kehtestamist, seejärel läks Eesti Ajutine Valitsus põranda alla.
3. märtsil 1918 sõlmis Venemaa Nõukogude Vabariik Saksamaaga Brest-Litovski rahulepingu. Selle lepingu järgi läksid Baltimaad Saksa keisririigi koosseisu. Vahepeal aga oli Eesti kuulutatud iseseisvaks. Seega okupeeris Saksamaa nüüd iseseisva Eesti Vabariigi, mitte Venemaa territooriumi.
Puurmani valla vapp
thumb|Puurmani valla vapp Puurmani valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Puurmani valla vapp.
Eesti lähiajalugu
Eesti Vabariigi loomine
Kui Saksa väed asusid 1918. aasta novembris Eestist lahkuma, seadis Venemaa Nõukogude Vabariigi juhtkond endale eesmärgiks liita Eesti taas Venemaaga. Enne eestlaste lepingut Winnigiga jõudsid bolševikud 13. novembril 1918 tühistada Brest-Litovski rahulepingu koos selle kõigi lisadega ning asusid rahueelset olukorda sakslastele kaotatud aladel taastama. 28. novembril algas Nõukogude Venemaa invasioon Eestisse. Algas Eesti Vabadussõda, mis lõppes Tartu rahu allakirjutamisega 2. veebruaril 1920.
Eesti Ajutine Valitsus töötas kuni 1919. aasta 8. maini. Eesti esimese parlamendi Asutava Kogu valimised toimusid 5.–7. aprillil 1919. 8. mail 1919 kinnitas Asutav Kogu esimese Eesti Vabariigi Valitsuse eesotsas Otto Strandmaniga. Sellega lõppesid Ajutise Valitsuse volitused. Asutav Kogu võttis 15. juunil 1920 vastu Eesti Vabariigi esimese põhiseaduse ja see jõustus 21. detsembril samal aastal.
1934. aasta riigipööre ja vaikiv ajastu
1930. aastate alguse ülemaailmse majanduskriisi lõpus oli Eesti rahvas suhteliselt rahutus olukorras. Hakati otsima süüdlasi. 1932. ja 1933. aastatel vahetus valitsus Eestis viis korda.
Trapetslihas
pisi|püsti Trapetslihas on üks kahest inimese selja ülaosas asuvast kolmnurksest lihasest, mille ülesandeks on õlgade tõstmine.
Eesti lähiajalugu
1934. aasta riigipööre ja vaikiv ajastu
Vabadussõjalaste Keskliit esitas 1933. aastal põhiseaduse muutmise eelnõu, mis nägi ette suure võimuga riigihoidja ametikoha loomist, st Eestist pidi saama presidentaalne vabariik. Pärast mitmeid nurjunud katseid kiideti see põhiseaduse eelnõu 14.–16. oktoobril rahvahääletusega heaks. Uus põhiseadus jõustus 1934. aasta 24. jaanuaril. Kuna rahvahääletuse tulemus oli ühtlasi umbusaldusavaldus senisele riigikorrale ja Riigikogule, astus Jaan Tõnissoni neljas valitsus 17. oktoobril 1933 tagasi ja üleminekuvalitsuse juhiks valiti Konstantin Päts. Rahva seas vapside populaarsus kasvas. Kartes võimalikku lüüasaamist aprilliks 1934 väljakuulutatud VI Riigikogu ja Riigivanema valimistel, korraldasid Riigivanema kandidaadid Johan Laidoner ja Konstantin Päts veretu sõjaväelise riigipöörde.
12. märtsil 1934 kehtestas riigivanema ülesannetes tegutsenud peaminister Konstantin Päts kogu riigis kaitseseisukorra. Väites, nagu oleksid vabadussõjalased kavatsenud vägivaldselt võimu haarata, lasti vangistada mitusada juhtivat vabadussõjalast ja sulgeda nende organisatsioonid ja häälekandjad. Suleti Vabadussõjalaste Keskliit, keelati poliitilised koosolekud ning rongkäigud. 19. märtsil lükkas Konstantin Päts dekreediga mõlemad valimised edasi kuni kaitseseisukorra lõpuni. Kui riigipöörde avalöök oli sihitud vabadussõjalaste vastu, siis sügisel asuti lammutama kogu senist riigikorda. 2. oktoobril 1934 lõpetati V Riigikogu istungjärk ennetähtaegselt ning edaspidi ei lubatud sellel enam koguneda. Algas nn "vaikiv ajastu".
Kaitseseisukorda pikendati, erakonnad asendati riikliku ainupartei Isamaaliidu ja kutsekodadega, ajakirjandus allutati tsensuurile ja mitmed väljaanded suleti, oluliste elualade (ametiühingud, omavalitsused, kirikud, kõrgkoolid jne) üle kehtestati riigi kontroll, uue režiimi vastased võeti politseilise jälgimise alla, parlamendi puudumise tõttu teostati seadusandlust riigivanema dekreetidega. Võim koondus riigivanem Pätsi, ülemjuhataja Laidoneri ja peaminister Kaarel Eenpalu kätte.
Puurmani valla vapp
Vapp kinnitati 5. jaanuaril 2000.
Eesti lähiajalugu
1934. aasta riigipööre ja vaikiv ajastu
23.–25. veebruaril 1937 toimunud rahvahääletusel vastuvõetud põhimõtete alusel võttis selleks valitud Rahvuskogu vastu Eesti Vabariigi kolmanda põhiseaduse, mis põhines valitava riigipea, tema poolt nimetatava valitsuse ja kutseesinduste osavõtul kujundatud kahekojalise rahvaesinduse tasakaalustatud koostööl. Uus põhiseadus jõustus 1. jaanuaril 1938. See muutis mitmed kaitseseisukorrast tingitud ajutised kitsendused alalisteks ning vähendas rahva osalust riigi juhtimisel. Uue põhiseaduse alusel loodud Vabariigi Presidendi ametikohale valiti Konstantin Päts. Järgnenud maailmapoliitiliste sündmuste tõttu ei suutnud Eesti täielikult normaalsete olude juurde tagasi pöörduda.
Puurmani valla vapp
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil must, valge noka ja punase keelega kotkapea. Rohelisel kuuselõikelisel vapitüvel hõbedane lainelõikeline varras.
Eesti lähiajalugu
1934. aasta riigipööre ja vaikiv ajastu
Majanduslikult osutus vaikiv ajastu edukaks, kuigi edu tulenes ennekõike ülemaailmse majanduskriisi ületamisest ja mitte niivõrd uuest riigikorrast. Ajastut iseloomustavad heaolu tõus, mitmesugused rahvuslikud suurüritused ja erinevate kutsekodade asutamine (aastail 1934–1936 asutati senistele lisaks 15 uut kutsekoda ja 72 põllumeeste konventi). Konstantin Pätsi valitsus teostas ulatuslikke majanduslikke, kutsehariduslikke ja halduslikke reforme ja kujundas erinevate elukutsete ühtlaseks esindamiseks uute omavalitsuste võrgu. Paraku kaasnes noorele riigile rahvusliku ideoloogia otsinguga senise kultuuripärandi eitamine ja tuntav saksavaenulikkus.
Eesti rahvaarvu kasv oli üks väiksemaid Euroopas. See põhjustas valitsusringkondades muret, kas Eesti suudab end suurte naaberriikide laienemispüüete eest kaitsta ja kindlustada oma iseseisvuse püsimise. Probleemi püüti lahendada eugeeniliste abinõudega. Vaatamata pingutustele ei suudetud Eesti sõjaväe relvastamisel suurriikidega võrdväärsena püsida.
Esimene Nõukogude okupatsioon ja Eesti annekteerimine
23. augustil 1939 sõlmiti Saksamaa ja NSV Liidu vahel mittekallaletungileping ehk nn Molotovi-Ribbentropi pakt. Selle pakti avalik osa sisaldas mittekallaletungilepingut tähtajaga kümme aastat. Pakt sisaldas ka salajasi lisaprotokolle, millega Ida-Euroopa jagati rahvusvahelist õigust eirates huvisfäärideks. NSV Liidu huvisfääri kuulusid Soome, Eesti, Läti, Poola idaosa ja Rumeeniale kuulunud Bessaraabia, Saksamaa huvisfääri Leedu ja Poola lääneosa.
Eesti okupeeriti 100 000 Nõukogude sõjaväelase poolt 17. juunil 1940. Seejärel lavastati "rahvademokraatlik riigipööre", valiti kiirkorras ja vastuolus Eesti Vabariigi põhiseadusega Riigivolikogu, kuulutati Eesti nõukogude sotsialistlikuks vabariigiks ning "otsustati" paluda Eesti vastuvõtmist NSV Liidu koosseisu. Kõik need sündmused olid tegelikult Nõukogude Liidu poolt instseneeritud ja pideva sõjalise jõuga ähvardades Eestile peale sunnitud. Maailma tähelepanu neilt sündmustelt ja võimalikku meelepaha aitasid kõrvale juhtida samal ajal Prantsusmaal toimuvad lahingud.
21. juunil 1940 kell 22:20 vabastas president Konstantin Päts Nõukogude Liidu esindaja Andrei Ždanovi ja tema sõjajõudude jõhkra surve all Jüri Uluotsa peaministri ametist ning nimetas uueks valitsusjuhiks Uluotsa klassivenna Johannes Vares-Barbaruse.