cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uralvagonzavod
pisi|Uralvagonzavod peahoone Uralvagonzavod on Nõukogude Liidu ja Venemaa korporatsioon, mis tegeleb sõjavarustuse, teedeehitusmasinate, raudteevagunite arendamise ja tootmisega. Korporatsiooni kuuluvad uurimisinstituudid, konstrueerimisbürood ja tootmisettevõtted. Emaettevõte asub Sverdlovski oblastis Nižni Tagilis.
Uralvagonzavod ehitati esimese viisaastakuplaani (1931–1936) aastatel Uurali-Kuzbassi kivisöe-metallurgiakompleksi lahutamatu osana. 11. oktoobril 1936 tulid ettevõtte konveierilt esimesed rasked raudtee kaubavagunid. Ettevõte tootis sõjaeelse mittetäieliku viisaastaku jooksul kokku 35,5 tuhat raudteevagunit.
Suure Isamaasõja (1941–1945) aastatel mängis Uralvagonzavod ainulaadset rolli. 1941. aastal ühines Harkovi veduritehas Nižni Tagilis asuva Uralvagonzavodiga, moodustades Kominterni-nimelise Uurali tankitehase nr 183 (vene keeles Уральский танковый завод № 183 им. Коминтерна, Уральский вагоностроительный завод имени И.В. Сталина). Sellest sai maailma suurim tankitehas ja ka üks Venemaa suurimaid sõjatehaseid. Iga päev saatis see konveieritelt rindele ešelonitäie T-34 tanke. Kokku toodeti neid sõja-aastatel 35 tuhat.
1941. aasta augustis loodi riikliku kaitsekomitee otsusega Uralvagonzavodi ja 12 evakueeritud ettevõtte baasil Uurali tankitehas nr 183. 2 kuuga ehitati tootmine ümber sõjaliseks tootmiseks. Peaaegu iga kolmas lahingutes osalenud tank tuli Uurali tankitehasest. Sõja ajal oli Uralvagonzavodi tehaseplatsil kuni 25 tuhat tanki. Seda oli rohkem kui kõigis Saksamaa tehastes (23 tuhat tanki) kokku.
Panuse eest võistkondlikule võidunumbrile pälvis Uralvagonzavodi tehas Tööpunalipu ordeni (1942), Punalipu ordeni (1943), Lenini ordeni (1944) ja I maailmasõja astme orden (1945).
Tehase loomise ja tootmise korraldamise eest pälvis Uralvagonzavod Lenini ordeni (1970) ja Oktoobrirevolutsiooni ordeni (1976).
Pärast sõda võttis A. Morozov endaga kaasa ka konstruktorite meeskonna tuumiku. Ülejäänud Nižni Tagili projekteerimisbüroo ülesandeks oli tagada, et tootmises kasutataks T-34, T-44 ja T-54 jooniseid (tanki T-54 ehitati paljudes tehastes, sealhulgas Poolas, Hiinas, ja Tšehhoslovakkias, mis olid originaalidega identsed). Samuti tuli bürool täiustada ja moderniseerida tanki T-54.
Alates 1941. aastast on Uralvagonzavodis toodetud umbes 100 tuhat ühikut soomusmasinaid ja see on tankide absoluutne maailmarekord.
1946. aasta märtsis jätkas Uralvagonzavod jällegi kaubavagunite tootmist. Raudteevagunite ehituse Uurali projekteerimisosakond on kaubavagunite ehituse eesotsas nii veermiku kui ka automaatsidurite osas. Kõik kaubavaguneid valmistavad tehased töötavad selle organisatsiooni dokumentatsiooni järgi. Projekteerimisosakonna spetsialistid on välja töötanud märkimisväärse nimekirja kaubavagunite, veoautode, automaatsidurite ja piduriseadmete projektidest. Selles nimekirjas on 40 erineva konstruktsiooni ja kandevõimega 4-teljeliste gondelvagunite mudelit, 12 8-teljeliste täismetallist gondelvagunite mudelit, 5 6-teljeliste gondelvagunite mudelit, mitut kastiga autode, tankide ja tasapinnaliste autode mudelit.
12. septembril 1963 nimetati tehas ümber, saades tagasi F. E. Dzeržinski nime kandvaks Uurali vagunitehaseks (Уральский вагоностроительный завод имени Ф. Э. Дзержинского).
1950. aastate alguses hakkas ettevõte täitma kosmoseteenistuse tellimusi, sealhulgas orbitaalsõidukite Vostok, Voshod, Proton ja kosmosesüstiku Energija-Buran seadmete projekteerimine ja tootmine. Tsisternostroenie sai alguse krüogeense tootmise ühendusega (loodud 1954. aastal). Uralvagonzavod on andnud olulise panuse tehiskaaslaste (alates esimesest tehiskaaslasest 4. oktoobril 1957) orbitaalsõidukite ja mehitatud orbitaalsõidukite, korduvkasutatava kosmosesüsteemi Energija-Buran süsteemide ja seadmete väljatöötamisse ja tootmisesse ning osalenud ka rahvusvahelises programmis "Marine start".
1974. aastal veeres koosteliinilt maha viimane puitvoodriga vagun.
Alates 12. aprillist 1984 kannab tehas nime Uralvagonzavod.
Bruno Schulz
Ta sündis aastal 1892 Drogobõtšis (tollases Austria-Ungaris, praegu Ukrainas). Aastatel 1902–1910 õppis ta Drogobõtšis Keiser Franz Josephi Gümnaasiumis, olles üks parimaid õpilasi koolis, ja lõpetas kooli kiituskirjaga. Seejärel asus ta Lembergi arhitektuuri õppima, kuid valitud eriala ei pakkunud talle rahuldust, arhitektuuriõpingud jäid pooleli ja aastal 1913 oli ta tagasi Drogobõtšis. Aastatel 1914–1915 õppis ta paar kuud Viinis maalikunsti. Aastatel töötas ta 1924–1941 Drogobõtšis joonistusõpetajana.
Aastal 1941, kui Drogobõtš läks natsliku Saksamaa võimu alla, pidi ta tuhandete teiste juutide kombel ümber asuma getosse. Kõige halvemast päästis teda esialgu gestaapolase Landau protektsioon, kuid gestaapolaste omavahelise rivaalitsemise tõttu lasi teine gestaapolane Günther ta 19. novembril 1942 Drogobõtšis maha. Samal ajal valmistasid Poola kirjanikud Zofia Nałkowska ja Kazimierz Truchanowski ette tema põgenemist getost; valedokumendid olid juba teel Drogobõtši.
Bruno Schulz valdas lisaks poola keelele ka saksa keelt; tema kirjanduslikest eeskujudest võib nimetada Rainer Maria Rilket. Kirjutama hakkas Schulz 1920. aastate keskel, kuid esimene raamat "Sklepy cynamonowe" (eesti keeles "Kaneelipoed", ilmunud aastal 2014 Loomingu Raamatukogus, poola keelest tõlkinud Hendrik Lindepuu) ilmus aastal 1934; teine jutukogu "Sanatorium pod Klepsydrą" ("Liivakella sanatoorium") ilmus aastal 1937 (eesti keeles 2019).
Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste Kindlustuse Aktsiaselts Oma
Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste Kindlustuse Aktsiaselts Oma oli 1920–1940 tegutsenud kindlustusselts. Paljud omavalitsused kasutasid oma vara kindlustamisel just seda ettevõtet.
Ettevõte asutati 1920. aastal Tartus nime all Tartumaa Kinnituse Selts. 1923. aastal nimetati ettevõte ümber "Eesti Omavalitsuste Kinnitus Aktsiaseltsi "Oma". 1934. aastal "Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste kindlustus-aktsiaselts ОMA".
Ettevõtte peaesindused asusid Tallinnas, Kuressaares, Petseris, Pärnus, Rakveres, Tõrvas, Viljandis ja Võrus.
Kindlustusaktsiaselts „Oma” natsionaliseeriti 1940. aastal
Pala kolhoos
Pala kolhoos oli kolhoos Jõgeva rajoonis Pala külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Pala. Kolhoosi pindala oli 11 300 ha.
Eelviikingiaeg
Eelviikingiaeg on periood Põhja-Euroopa ajaloos, mis jääb rahvasterännuaja ja viikingiaja vahele.
Eesti ajaloo periodiseerimise traditsiooni järgi on see osa keskmisest rauaajast ja kestis aastatel 600–800. Andres Tvauri paigutab eelviikingiaja alguse u 550. aasta kanti.
Kežmarok
Kežmarok (saksa keeles Kesmark või Käsmark) on linn Slovakkia idaosas Prešovi maakonnas. See asub Popradi jõe ääres.
Kežmaroki on esmamainitud 1251. aastal. Linnaõigused sai see 1269. aastal. Linn on saanud nime selle järgi, et seal asus juustuturg (saksa keeles Käsemarkt)
Kežmaroki üks suurimaid vaatamisväärsusi on 1717. aastal ehitatud puukirik.
Theodor Gehlhaar
Carl Theodor Gehlhaar (1805 Limbaži – 1871 Limbaži) oli baltisaksa graafik, maalija ning apteeker.
Vyšehradi koodeks
Vyšehradi koodeks ehk Codex Vyssegradensis (tšehhi keeles Kodex vyšehradský), ka Vratislav II kroonimisevangeliaar on käsikirjaline illumineeritud perikoopide raamat, mis loodi umbes 1085. aastal seoses esimese Böömimaa kuninga kroonimisega. See on kõige väljapaistvam 11. sajandi illumineeritud käsikiri Tšehhis, asub Tšehhi Rahvusraamatukogus kirje all Ms. XIV, A 13. Alates 2005. aastast on Vyšehradi käsikiri tunnistatud rahvuslikuks kultuurimälestiseks.
Kirjeldus
Raamatu kaanetahvlid on kaetud kangaga ja ehitud tikandiga – lehtedest ja lilledest rohelise ornamendiga. Tagakaane kangale on tikitud mandorlast ümbritsetud Kristus auhiilguses.
Illustratsioonide tase tõstab käsikirja Euroopa 11. sajandi teise poole kõige hinnalisemate käsikirjade hulka. Pildid on erinevate kunstnike töö, kuid nende seas on üks, teda on nimetatud Vyšehradi käsikirja meistriks, kelle stiil tõuseb esile ja kes võis valvata kogu illustratsioonidetsükli teostuse järele. Miniatuuride stiilis on tunda Regensburgi Sankt Emmerami kloostri raamatumaalikoolkonna mõju. Tõenäoliselt valmis käsikiri siiski mõnes Böömimaa kloostris, selle stiili on nimetatud Praha miniatuurikoolkonnaks ja nende tööks on peetud ka Codex aureus Pultoviensist, Codex aureus Gnesnensist, Praha piiskopliku kapiitli Püha Vituse evangelistaari ja Zábdrvice evangelistaari. Leheküljel fo 4v on vanim teadaolev Iisai puu kujutis, kusjuures erinevalt hilisemast tavast on Iisai kujutatud seisvana, tema jalgadest kasvab puu, millel istuvad seitse lindu sümboliseerivad Püha Vaimu seitset andi. Joonistused on tehtud romaani raamatumaalile iseloomuliku tugeva servakontuuriga, ja kontuurid on täidetud säravate värvidega: punased toonid roosiroosast punaseni, oliivroheline, heledad sinised toonid, violett ja ookerkollane kuldsel taustavärvil. Tekst kõigil lehekülgedel on raamitud sarnastes värvides dekoratiivse raamistusega. 26 leheküljel on illustratsioonid evangeeliumidele, neljal leheküljel Kristuse genealoogia, neljal leheküljel Vana testament, ja kokku 29 stseeni Kristuse elust. Käsikirjas on arvukalt suuri romaani taimdekooriga kaunistatud initsiaale. Leheküljel fol 68r on troonil Tšehhi vürst ja märter Püha Václav, kõrval kiri S. VENZELAVVS DUX. See illustratsioon märgib pühaku pühal tarvitatavaid tekste, mis pühaku auks on tervenisti kuldsetes punaste kontuuridega majusklites.
Ajaloost
Käiskirja täpne valmimisaeg ja autor pole teada, kuid võib-olla tehti raamat Tšehhi diplomaatide tellimusel kuningas Vratislav II kroonimisepäevaks 1085. aastal (Vratislav oli esimene Böömimaa kuningas, enne teda oli Böömimaa hertsogiriik). Kuningas hoidis käsikirja oma kuninglikus residentsis Vyšehradis, mille järgi sai käsikiri oma nime. 1228. aastal, kui järgmine kroonimine leidis aset Prahas, viidi raamat võib-olla Püha Vituse katedraalkirikusse (sellele võib osutada märkus "De Wisegrad", mis on 13. sajandil tehtud raamatu tagumisele siselehele). 17. sajandil sattus käsikiri Dlouhoveský perekonna raamatukogusse. 1613. aastal võidi seda ikka veel hoida Praha kindluses (käsikirjaline märkus leheküljel fo 24r nimetab maalijat Květná Danieli ja aastaarvu 1613 – võib-olla kunstnik taastas mõnd käsikirja illustratsiooni, osaledes samal ajal Püha Vituse katedraali Püha Vaclavi kabeli kaunistamistöödel aastail 1612–1614. Arvatavasti 1619. aastal viidi raamat Dlouhá Vesi hoidmaks seda kalvinistide kätte sattumast. 1728. aastal kuulus käsikiri Praha peapiiskopi seminari raamatukogu varade hulka Prahas. Praegu asub käsikiri Tšehhi Rahvusraamatukogus kirjega XIV A 13.
Jimmy Neutroni seiklused
"Jimmy Neutroni seiklused" on Ameerika Ühendriikidest pärit multifilmisari, mille loojaks on Keith Alcorn ja John A. Davis.
Magliano in Toscana vald
Magliano in Toscana vald on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.
Vallas asuvad vallakeskus Magliano ning Montiano ja Pereta küla.
Ajalugu
Etruski perioodist pärineb palju asulakohti.
Klubi Estetic
Klubi Estetic on mittetulundusühing, mille eesmärk on korraldada kultuuriüritusi, et hoida eesti kultuuri Stockholmis elavate eestlaste seas ja tutvustada seda ka laiemalt.
Klubi tegevus toimub põhiliselt Stockholmi Eesti Maja ruumides. Klubi on läbi aastate korraldanud kontserte, teatrietendusi, filmiõhtuid jm analoogseid kultuuriüritusi.
Alates 2012. aasta detsembrist on Klubi Estetic Rootsi Eestlaste Liidu (REL) liikmesorganisatsioon.
Ainja kalmistu
Ainja kalmistu (ka Aine kalmistu) on kalmistu Karksi kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ainja külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu pindala on 1,1 ha.
Ajalugu
Kalmistu rajati arvatavasti koos esimese õigeusu koguduse rajamisega Karksi kihelkonda 1846. aastal, sellepärast on selle kohta ka kasutatud nime 'Karksi vana õigeusu kalmistu'.
Viimane matus kalmistul toimus 3. augustil 1958, sinna maetute arv ei ole teada. Praegu on kalmistu kasutuseta.
44 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 44 sõidab Paul Pinna tänava lähedal asuva bussipeatuse vahel ja Viru keskuse bussiterminali vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel. Kuni 1. veebruarini 2019 oli see bussiliin ringliin 19. liinile, st sõitis liinil peegelpildis.
Marsruut Viru bussiterminali suunal: Peterburi tee, J. Smuuli tee, Punane tänav, Varraku tänav, Liikuri tänav, Narva maantee, Hobujaama tänav.
Marsruut Paul Pinna suunal: Viru väljak, Narva maantee, Liikuri tänav, Varraku tänav, Punane tänav.
Zasimavičy Püha Nikolai kirik
Zasimavičy Püha Nikolai kirik (valgevene keeles Царква Сьвятога Мікалая) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Zasimavičys.
Kirikut kasutavad õigeusklikud, see on kaitse all olev ehitismälestis. Kirik on tänapäeval kasutuses.
Kirikuhoone
Zasimavičy Püha Nikolai kirik on klassitsistlik hoone. Tellistest ja maakividest hoone pikkus on 17 meetrit, laius 8,4 meetrit. Välisseinasid liigendab karniis. Sümmeetrilise fassaadi kohal asub kolmnurkne frontoon. Hoone lõpeb kolmnurkse apsiidiga, selle kõrval asub rombikujuline käärkamber. Katus on sindlitest. Kirikus asub viie meetri kõrgune ikonostaas.
Ajalugu
Kirik valmis aastal 1811, selle ehitust rahastas kohalik ettevõtja. Hoone juurde püstitati puidust kellatorn. Algselt kuulus kirikule 50 tiinu maad. Esimese maailmasõja ajal süttis hoone põlema; kirik taastati aastal 1916.
Rahva Hääl (kolhoos)
Rahva Hääl oli kolhoos Jõgeva rajoonis Puurmani külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Puurmani. Kolhoosi pindala oli 7900 ha.
Zasimavičy Püha Nikolai kirik
Ajalugu
Aastal 1924 hakkas kirik alluma Pružany Aleksander Nevski peakirikule. Aastal 1925 remonditi kirikut ja kellatorni, kiriku juurde rajati juurviljaaed. Aastal 1940 rüüstasid kirikut piirkonna hõivanud nõukogude võimud. Hiljem kirik suleti ja aastal 1962 rajati hoonesse kemikaalide ladu.
Mathilde Lüdig-Sinkel
Mathilde Lüdig-Sinkel (3. aprill 1882 Kärdla – 26. september 1953 Buffalo) oli eesti laulja (sopran).
Ta töötas aastatel 1919–1926 Tallinna Konservatooriumis lauluõppejõuna, tema õpilaseks oli Marta Rungi.
Ta läks aastal 1939 Saksamaale, hiljem USA-sse, kus ta ka suri.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Mihkel Lüdig, neil oli kaks poega, poeg Peeter Paul Lüdig oli pianist, organist ja dirigent.
Suzuki Celerio
pisi|Suzuki Alto Suzuki Celerio on Suzuki väike linnaauto, mis on Suzuki Alto järeltulija. Celerio kujundus on tagasihoidlik. Sellele pakutakse vaid ühte mootorit:1,0, millel on 68 hobujõudu ja 90 nm.
Eesti Radikaal-Sotsialistlik Partei
pisi|ERSP esimees Jüri Vilms Eesti Radikaal-Sotsialistlik Partei oli 1917. aastal moodustatud erakond.
Partei asutamiskongressil manifesteeriti erakonna toetust nii vaimset kui ka füüsilist tööd tegevale inimesele ning töö ja töötamise väärtustamist. Eesmärgiks seati moodustada osariigina Venemaa föderaalvabariiki kuuluv Eesti demokraatlik vabariik. Tööerakondlased kritiseerisid föderatiivse Venemaa loomise vastu olnud bolševikke ja kadette.
Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu valimise järel toimus Tallinnas Estonia teatrisaalis 15. juulil (2. juuli vkj) 1917. aastal Tallinna Eesti Liidu ja Eesti Keskliidu korraldatud Eesti Rahvuskogu kongress kus saadikuteks olid maaelanikkonda esindavad Maanõukogu valijamehed ning linnavolikogude, ühiskondlike organisatsioonide ja Eesti nõukogude esindajad. Üldpoliitilistes küsimustes ilmnesid kokkutulnute vahel suured erimeelsused ja sotsialistliku ja kommunistliku meelsusega saadikud, kes moodustasid 800 kohalolijast ligi poole, ja sotsialistid-enamlased, vähemlased ja Eesti sots.-revolutsionäärid, radikaal-sotsialistid ja tööerakondlased  lahkusid saalist. Kohalejäänud väljendasid soovi kindlustada õiguskorda ja vastustada võimu taotlevaid tööliste ja saadikute nõukogusid. 16.–17. juulil (3.–4. juulil vkj) toimus Tallinnas Estonia kontserdisaalis  Eesti rahvuskongressi kogunemine. Kongressil võeti vastu otsus „Eestimaa tulevase korralduse kohta“, milles taotleti rahvastele enesemääramisõigust, Venemaal demokraatliku föderatiivse vabariigi loomist.
Eesti Radikaal-Sotsialistlik Partei moodustati 1917. aasta kevadel, kuid juba 1917. aasta 30. septembrist 2. oktoobrini toimunud kongressil muudeti partei Eesti Tööerakonnaks.
Erakonna juhttegelased olid Jüri Vilms, Otto Strandman ja Ants Piip.
Iiri terjer
Iiri terjer (iiri keeles Brocaire Rua) on Iirimaalt pärinev koeratõug.
"Kuigi terjer võib teatud tingimustel olla üsna äge, on Iiri terjer kergesti õpetatav ja õrna loomuga koduloom, kes vastab täielikult selle tõu kunagisele kirjeldusele kui „vaese mehe valvur, farmeri sõber ning härrasmehe lemmik“."
Iiri terjer "hävitab meeleldi rotte ja teisi närilisi."
Venemaa keisririigi senaatorite loend
Venemaa keisririigi Valitseva Senati liikmete loend 1711−1917.
Ruske nuisamblik
Ruske nuisamblik (Sclerophora coniophaea) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub paljudes kasvukohatüüpides, nt pargi kasvukohatüübis ja salumetsade tüübirühma kasvukohatüüpides.
Nikolai Tupitsõn
Nikolai Tupitsõn (Николай Кузьмич Тупицын; 1910 Semipalatinski oblast – märts 1991) oli Nõukogude Liidu diplomaat, suursaadik.
Saadjärve kolhoos
Saadjärve kolhoos oli kolhoos Jõgeva rajoonis Tabivere külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Tabivere. Kolhoosi pindala oli 14,7 ha.
Nikolai Tupitsõn
Elulugu
Aastail 1944–1945 töötas ta NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadis, 1945–1947 Nõukogude Liidu Poola saatkonnas, 1947–1953 NSV Liidu välisministeeriumis. Aastail 1953–1955 õppis ta välisministeeriumi Kõrgemas Diplomaatilises Koolis. Aastail 1955–1958 oli ta NSV Liidu Jugoslaavia saatkonna esimene sekretär, 1958–1959 välisministeeriumi osakonnajuhataja ning valitsuseülema asetäitja, 1959–1963 välisministeeriumi ekspert-konsultant, 1963–1966 NSV Liidu erakorraline ja täievoliline suursaadik Islandil, 1967–1970 välisministeeriumi personaliosakonna juhataja, välisministeeriumi kolleegiumi liige, 1970–1975 NSV Liidu erakorraline ja täievoliline suursaadik Kuveidis.
Väikekannel
Kannel on kahtlemata kõige vanem keelpill Eestis. Selle vanuseks arvatakse olevat paar tuhat aastat. Kannel on väga tihedalt seotud läänemeresoome, balti ja Loode-Venemaa rahvakultuuriga. Väikekannel õõnestati peamiselt ühest puust (harilikult kuusest, harvemini männist, pärnast, kasest), kaeti õhukese kõlalauaga. Väikekannel on trapetsikujuline ja 6–7 keelega diatooniline muusikainstrument. Keeled valmistati varasemal ajal hobusesabajajõhvidest või lambasooltest, hiljem ka metallist. Väikekandle muud nimetused on ka kannel ja kannõl.
TV-kaart
pisi|ATI Twin Wonderi TV-kaart TV-kaart on lisaseade arvuti jaoks. Lauaarvutite jaoks kujundati TV-kaardid ühendamiseks emaplaadil PCI pessa. Hiljem on toodetud väliseid, USB-pordi kaudu talitlevaid TV-kaarte. Esimesed on pärast turuletulekut sisu poolest üsna vähe muutunud, lisatud on stereoheli tugi, erinevaid sisendeid, FM-raadio. Pildimüraeemalduse algoritmidega üritatakse parandada pildikvaliteeti ja toetada sisendsignaali riistvaralist pakkimist eri vormingutesse reaalajas. Mõne kiibistikuga õnnestub see paremini, mõnega halvemini.
Tüüpilise TV-kaardi tööpõhimõte on selline: signaal antennist, kaablist või mujalt suunatakse tuunerisse, milles saadakse sagedusest kätte telesignaal. Analoogsignaal liigub seejärel edasi analoog-digitaalmuunduskiipi, mis muudab signaali digitaalseks ja saadab pildi PCI siinile. Tekib pilt, mis väljastatakse vaatajale mõne väljundseadme (enamasti kuvari või projektori) kaudu. Nagu võib kujutleda, tekitab tekkiv värvipilt, mis vahetub näiteks 24 korda sekundis, suure hulga andmeid. Kui need liiguks reaalajas läbi arvuti enda protsessori, paneks see kogu süsteemile hiiglasliku koormuse ja sööks jõudluse lihtsalt ära; millest möödapääsemiseks saadetakse info otse graafikakaardile, kus see läheb kohe näitamisele.
Ühendused ja variandid
TV-kaartide ühendamisel arvutiga kasutatakse enamasti PCI laienduskaarti või modernsematel kaartidel uuemat PCI Expressi (PCIe) kaarti. Kuid leidub ka seadmeid, mis kasutavad PCMCIA, ExpressCardi või USB-ühendusi. Lisaks tavalistele TV-kaartidele leidub ka videokaarte, millel on kaks televisiooni tuunerit, näiteks ATI All-In-Wonder seeria. See videokaart koosneb televisioonituunerist ja analoog-digitaalmuundurist.
Praeguse seisuga võib leida nelja tüüpi TV-kaarte:
Analoog-TV-tuunerid
Analoog-TV-kaardid edastavad toorest/algelist video ülekannet, mis sobib reaalajas vaatamiseks, kuid parema video kvaliteedi jaoks, mida soovitakse salvestada, on vaja video kokkupakkimist. Täiuslikumad TV-tuunerid kodeerivad vastuvõetud signaali Motion JPEG- või MPEG-vormingusse, vähendades sellega protsessori koormust.
Hübriidtuunerid
Hübriidtuuneril on üks tuuner, mis võib ümberseadistatult toimida nii analoogtuuneri kui ka digitaaltuunerina. Süsteemide ümberlülitus on küllaltki lihtne, kuid see ei toimu kohe. Kaart toimib digitaal- või analoogtuunerina seni, kuni TV-kaart ümber seadistatakse.
Kombineeritud tuunerid
Kombineeritud televisioonituunerid sarnanevad hübriidtuuneritega, kuid ainus erinevus on selles, et kombineeritud tuunerkaardil on kaks eraldi tuunerit. See kaart toimib ühteaegu nii analoogtuunerina kui ka digitaaltuunerina. Ühe tuuneriga saab vaadata analoogülekannet samal ajal, kui teine tuuner salvestab digitaalset ülekannet või siis vastupidi. Kahe erineva laienduskaardi ees omab kombineeritud kaart mitmeid eeliseid. Esiteks on kombineeritud kaart odavam, kui osta mitu kaarti ning teiseks kombineeritud laienduskaart ei kasutata arvuti mitut laienduskaardipesa vaid ainult ühte. Ning kolmandaks – sel ajal kui mitmed maailma regioonid lähevad analoogülekannetelt üle digitaalülekannetele, muutuvad kombineeritud televisiooni tuunerid üha populaarsemaks.
Nii nagu analoogkaartidel, võib olla ka hübriid- ja kombineeritud tuuner kaartidel eriline kiip, mis teostab kodeerimise, kuid see ülesanne võidakse jätta ka protsessorile. Selliseid "riistvara kodeerivaid" tuunerkaarte peetakse enamasti kõrgemat kvaliteeti edastavateks kaartideks. Väiksemad USB-tuunerid (kaardid/pulgad) on viimastel aastatel muutunud üha populaarsemaks ning eeldatakse, et need levivad lähiaastatel veelgi laiemalt. Üldiselt puudub nendel väikestel televisioonituuneritel riistvara kodeering, sest need seadmed on liiga väiksed ja neil on soojuspiirangud.
Kui enamikul televisioonituuneritest on piiratud hulk raadiosagedusi ja videovorminguid, mis on sageli määratud riigi poolt, leidub ka TV-tuunereid, mis kasutavad DSP-d (digitaalsignaalitöötlust). See tähendab, et sageli piisab vaid püsivara uuendamisest, et muuta toetatavat videovormingut. Paljudel uutel TV-tuuneritel on poolpüsimälu, mis on piisavalt mahukas, et hoiustada püsivara seadeid. Püsivara seadete hoiustamine on vajalik selleks, et kodeerida mitut videovormingut, mis võimaldab sama videokaarti kasutada mitmes riigis, ilma et oleks vaja muretseda uut videokaarti või pidevalt püsivara uuendada. Kuid probleeme võib siiski esineda, sest sel ajal, kui TV-kaarti on võimalik viia ühest analoogvormingust teise analoogvormingusse nende sarnasuste tõttu, siis üldiselt ei ole võimalik TV-kaarti viia ühest digitaalvormingust teise, sest digitaalvormingu kodeerimiseks on vaja teistsuguseid kodeerimise loogikaid. Mitmed televisioonituunerid võivad toimida ka FM-raadiotena. Seda suudavad nad teostada seetõttu, et televisiooni ja FM-raadio ülekanded on väga sarnased. FM-raadio kiirgusspekter on väga sarnane (või isegi kattuv) maapealsete televisiooni ülekannete kõrgesagedusliku kiirgusspektriga. Ning paljud televisiooni ülekande süsteemid üle maailma kasutavad FM-helisignaali. Selleks, et kuulata FM-raadiojaama, on vaja oma riistvara lihtsalt ümber seadistada.
Mobiilne televisioon
Mobiilne televisioon tähendab tavaliselt seda, et televisiooni ülekandeid vaadatakse väiksest käeshoitavast seadmest. Ülekanne võib olla tasuline televisiooniteenus, mis edastatakse läbi mobiiltelefoni internetiühenduse või see võib olla kodeerimata tasuta signaal (Wi-Fi) maapealsetest televisioonijaamadest, mida levitatakse spetsiaalses mobiilse televisiooni ülekande vormingus. Mõned mobiilse televisiooni pakkujad võimaldavad ka telesaadete allalaadimist internetist. Samuti on võimalik salvestatud telesaateid hiljem telefonist vaadata, sest need salvestatakse telefoni enda mäluseadmele.
Esimene taskusuurune mobiilne televisiooniseade müüdi 1977. aastal. Seda kutsuti Microvisioniks, sellel oli kahetolline kineskoopekraan ning see oli esimene seade, mis suutis telesignaali vastu võtta eri riikides.
Tänaseks on võimalik mobiilset televisiooni vaadata iga telefoniga, mis toetab 3G-d ja asub 3G-levialas. Lisaks võib endale soetada ka mobiilse televisioonivastuvõtja. Näiteks pakub Nokia oma klientidele vastuvõtjat Nokia SU-33W, mis ühildub mobiilseadmega ning toob inimeseni telepildi just siis, kui ta seda soovib.
Videotöötluskaardid
Videotöötluskaardid on eraldi klass videohõivekaarte, mis on disainitud nii, et neid saaks otseselt pista arvuti või serveri laienduskaardi pessa. Leidub palju mudeleid erinevatelt tootjatelt. Need kõik toetavad ühte mitmest populaarsest ühendusliigist, PCI-d, uuemat PCI Expressi (PCIe) või AGP-siini.
Need kaardid sisaldavad tavaliselt üht või mitut tarkvaradraiverit, et paljastada kaarti funktsioone läbi erinevate operatsioonisüsteemide, kuni arvutitarkvara rakendusteni, mis hiljem töötlevad video kindlate eesmärkide jaoks. Kuna tegu on eraldi klassiga, siis kaarte kasutatakse Composite video, S-video ja raadiosagedustega video töötluseks. Mõned kohandatud kaardid toetavad arenenud digitaalvideot, mis tugineb digitaalvideo edastamise standarditele ning sisaldab SDI (Serial Digital Interface) ja ka tärkavat HDMI (High-Definition Multimedia Interface) standardit. Need mudelid toetavad tihti mõlemat kvaliteedi varianti: nii standardkvaliteediga (SD) kui ka kõrglahutusega HD-kvaliteediga televisiooni.
Samal ajal kui enamik PCI- ja PCI Expressiga seadmeid on pühendunud just eelnevale eesmärgile, siis AGP-põhised seadmed on tavaliselt varustatud graafika kohandamisega kaardil kui kõik-ühes pakett. Erinevalt videotöötluskaartidest ei oma need kaardid eririistvara, et töödelda videot väljaspool analoog-digitaalmuundamist. Enamik videokaarte, kuid mitte kõik, toetavad ühte või mitut helikanalit. Uued tehnoloogiad võimaldavad PCI Expressi ja HD-SDId kaartidele rakendada palju madalama hinnaga, kui kunagi varem.
Leidub palju rakendusi videohõivekaartide jaoks: näiteks muuta otseülekandena saadav analoogallikas mõnda sama tüüpi analoog- või digitaalmeediaks (näiteks VHS-kassett DVDks), arhiveerimiseks, videotöötluseks, planeeritud salvestamiseks (nagu DVR), televisiooni tuuninguks või video järelevalveks. Neil kaartidel võib olla oluliselt suur disaini erinevus, et optimaalselt toetada erinevaid funktsioone.
Üks populaarsemaid rakendusi videotöötluskaartidele on võime püüda videot koos heliga, et teha videootseülekandeid Internetti. Otseülekandena saabuvat videot võib samaaegselt arhiveerida ja nõudluse järgi ka vormindada. Sel eesmärgil ostetakse, paigaldatakse ja seadistatakse videohõivekaardid tavaliselt arvutisüsteemide huviliste või süsteemide integreerijate poolt. Tasub meeles pidada, et videotöötluskaardi valimisel peab jälgima süsteemi jõudlust video kodeerimiseks, eriti kõrgkvaliteedi/HD-rakenduste puhul, mis sõltuvad rohkem protsessorite jõudlusest. Samuti tuleb jälgida arvuti tuumade arvu ja kindlaid emaplaadi näitajaid, mis võivad tugevalt mõjutada video hõive ja töötluse võimekust.
Milleks osta?
Parim põhjus arvuti ja teleri kombineerimiseks on ruumi kokkuhoid. Kuna praegu on levinud 19–30-tollised kuvarid, on paljudel raske või vähemalt ebamugav mahutada ühte tuppa näiteks telerit ja kuvarit. Ühikatuba või väike korter on täiuslik näide. Liigsed ekraanid mitte ainult ei võta ruumi, vaid ka tekitavad ruumi – rahakotis. Kui inimesel on juba olemas arvuti, aga telekat mitte, tundub loogiline kasutada arvutit mõlema eest.
Televisiooni vaatamine arvutist annab ka üsna palju võimalusi. Arenenumad lisad nagu time shifting (võimalus peatada telekaader nagu videokaader ja hiljem jätkata vaatamist poolelijäänud kohast) ja saadete digitaalne salvestus on kaartide müügiedule muidugi suuresti toeks. Need võimalused teevad telekavaatamise mugavamaks, lisades pisutki interaktiivsust muidu nürisse puldiklõpsimisse.
Loomulikult on ka miinuseid. Arvutikuvarid on enamasti palju suurema resolutsiooni ja sagedusega kui telerid, mistõttu kaabliühenduse hälbed tulevad eriti selgelt esile. Teler neid üles ei võtaks – eriti põhjusel, et seda vaadatakse tavaliselt kaugemalt. Alati saab ju ka kuvarit kaugemalt vaadata, aga resolutsiooni tõstmisel tekivad siiski hälbed ja kaugus ei pehmenda neid piisavalt, sest pilt on parim ikka seal, kuhu see loodud: teleriekraanil.
Lejasandži
Lejasandži on küla (mazciems ) Lätis Gulbene piirkonnas Daukstese vallas. Lejasandži asub valla lääneosas Pļaviņase–Gulbene raudtee ääres. Külas kasvav Elstese saar ümbermõõduga 4,6 meerit on looduskaitse all. Asulas on Elstes krustojumsi ja Pastsi bussipeatus.
Pakri päikeseelektrijaam
Pakri päikeseelektrijaam ehk Pakri päikesepark on päikeseelektrijaam Harjumaal Paldiski linna serval PAKRI Teadus- ja Tööstuspargist põhja ja lõuna pool. Päikeseelektrijaam on paigaldatud endisele jäätmemaale, mille pinnasest kõrvaldati ehitus- ja bioloogilised jäätmed.
Pakri päikeseelektrijaam valmis 2018. aasta detsembri lõpus. Selle installeeritud võimsus on 1,0 MW.
Tanel Rander
Töötanud juristi ja advokaadina, alates 2009. aastast vabakutseline kunstnik. Tema loominguline tegevus jaguneb eksperimentaalseteks, keele ja psühholoogia tasandil toimivateks performatiivseteks praktikateks ning kriitiliseks, Ida-Euroopa diskursuse ja dekoloniaalsusega seotud uurimuseks. 2018. aastal avas ta Valgas projektiruumi Brīvības galerija.
Juhani Aho
thumb|right|Juhani Aho Juhani Aho (1907. aastani Johannes Brofeldt; 11. september 1861 Lapinlahti – 8. august 1921 Helsingi) oli soome kirjanik.
Tema kirjanikukarjäär kestis pea 40 aastat. Juhani Aho esindas realismi, naturalismi ning rahvuslikku uusromantismi.
Columbia Kivi
Columbia Kivi on Eesti aktsiaselts, mis toodab ja müüb betoonmüüri-, sillutis- ja äärekive. Ettevõtte peakontor asub Tartu maakonnas Vana-Kastre külas.
Ettevõte asutati 1993. Ettevõtte tehas valmis 1994.
Ettevõtet juhtis aastatel 1998-2023 Vallo Puusep. Ettevõtte omanik on Raivo Ranna.
Ettevõte on Eesti kõige kauem tegutsenud ehituskivide tootja.
BMW i3
BMW i3 on BMW toodetav väike iseloomuliku kõrge katusega elektriauto, mille tootmist alustati 2013. aastal.
Auto kandmik on valmistatud kaalusäästu eesmärgil süsinikkiust ja alumiiniumist. Tegu on tagaveolise autoga, mille liitiumioon akupakk asub auto põhja all. Lisavarustusena pakutakse i3-le ka sisepõlemismootoriga sõiduulatuse pikendajat ning sel juhul on autol lisatähis REx (Range Extender).
BMW i3-e pöördering on vaid 9,86 meetrit. Autosse mahub 4 täiskasvanut.
Saare kolhoos
Saare kolhoos oli kolhoos Jõgeva rajoonis Saare külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Saare. Kolhoosi pindala oli 5900 ha.
Philippe Honoré
Philippe Honoré (25. jaanuar 1941 Vichy – 7. jaanuar 2015 Pariis), tuntud ka kui Honoré, oli prantsuse karikaturist ja illustraator.
Hukkumine
Philippe Honoré tegi kaastööd satiirilisele nädalakirjale Charlie Hebdo, mis oli avaldanud 2012. aastal pilapilte islamiusu prohvet Muḩammadi kohta ja sattunud Al-Qā‘idah "musta nimekirja".
2015. aasta 7. jaanuari ennelõunal ründasid ajakirja toimetust kaks maskides meest, kes olid relvastatud Kalašnikovi automaatide, püssi ja granaadiheitjaga. Fraasi Allāhu Akbar hüüdnud terroristide kümne ohvri seas olid veel Cabu, Charb, Tignous, Bernard Maris ja Georges Wolinski.
Somelinde linnus
Somelinde linnus on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Vaigas asunud linnus. Kroonika järgi peatus selle juures kolmeks päevaks rüüsteretkel olnud ristisõdijate, orduvendade, liivlaste ja latgalite vägi. Linnuse täpne asukoht pole teada. Nimede sarnasuse tõttu on oletatud selle paiknemist Vaiatus (saksakeelse nimega Somel) või Soomeveres, kus puuduvad aga jäljed linnamäe olemasolust. Eeldades, et Somelinde oli Vaiga keskne linnus, on tõenäolisem selle asumine Tarakvere linnamäel. Somelinde nime tähenduseks on pakutud Soomelinn, Soomelinnus.
Madukala
Madukala  (Ophidion) on kalaperekond.
Brahmagupta
Brahmagupta (u 598 – pärast 665) oli india matemaatik ja astronoom.
Madukala
Klassifikatsioon
Madukalade perekonda liigitatakse järgmised kalaliigid:
Brahmagupta
Ta elas Bhinmalis (asub tänapäeval Rajasthanis).
Ta on tuntud kahe varase tööga matemaatikas ja astronoomias: teoreetiline "Brāhmasphuṭasiddhānta" ja praktilisem "Khaṇḍakhādyaka". Need olid sanskriti keeles kirjutatud värsstraktaadid.
Oma sanskritikeelses ainult värssides kirjutatud traktaadis "Brāhmasphuṭasiddhānta" (628 aastal) andis Brahmagupta esimesena reeglid aritmeetilisteks teheteks nulli ja negatiivsete arvudega. Nulli tähistas sõna Śūnya (sanskriti keeles ka tühjus). Traktaadi pealkirja "Brāhmasphuṭasiddhānta" võib tõlkida kui Brahma õigesti sätestatud õpetust.
Hérault' departemangu transport
Hérault' departemangu transport on artikkel transpordikorraldusest selles departemangus.
Departemangu läbib kaks kiirteed A9 ja A75. Kolmas kiirtee A750 kulgeb tervenisti departemangu sees.
Raudtee väljub departemangust kolmes suunas: Gard'i, Aveyroni ja Aude'i departemangu. Raudtee reisijatevedu korraldab riiklik ettevõte SNCF ja departemang on ühendatud raudtee abil kogu riigiga. Suurim raudteejaam asub Montpellier's ja kannab nime Montpellier Saint Roch. Lisaks on ühendus ka Hispaaniaga, Port-Bou ja Figuerase linnadega. Kaubavedu põhineb transiidiveol ja ka naftaveol, kuna Frontignanis asuvad riigi kütuse tagavarahoidlad.
Seal asub ka kuus lennuvälja. Kaks neist on rahvusvahelised ja neli on pisemad, mida peamiselt kasutavad eralennukid. Suured rahvusvahelised lennuväljad (Montpellier-Méditerranée lennuväli ja Béziers-Cap d'Agde'i lennuväli) teenindavad vastavalt Montpellier'd ja Beziersi. Neli väiksemat lennuvälja on järgmised:
Rein Spitz
Rein Spitz (sündinud 10. septembril 1959) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Polüandria
Polüandria ehk mitmemehepidamine on abielu vorm, mille korral üks naine on abielus mitme mehega.
Martignano järv
Martignano järv (itaalia keeles Lago di Martignano; ladinakeelne nimi Alsietinus lacus) on vulkaanilise tekkega järv Kesk-Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsi põhjaosas. Paari kilomeetri kaugusel läänes asub samuti vulkaanilise tekkega Bracciano järv.
305 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 2,44 km², rannajoone pikkus umbes 6 km, suurim sügavus 60 meetrit, valgala suurus 150 km².
Martignano kallastel asuvad Rooma, Anguillara Sabazia ja Campagnano di Roma.
Järve vesi voolas Augustuse valitsusajal 2. aastal eKr rajatud Rooma seitsmendas akveduktis (Aqua Alsietina).
pisi|400px|tühi|Vaade järvele
Pulkliimukas
Pulkliimukas (Stylodrilus heringianus) on rõngusside hõimkonda kuuluv liik väheharjasusside klassist. Sarnane rabeliimukaga kuid väiksem, kuni 40 mm ja kahvatuoranž. Eestis paiguti ja elab kiirevoolulistes jõgedes ja vähetoitelistes järvedes kruusa ja kivide vahel.
Polügüünia
Polügüünia (vanakreeka keeles πολύ 'palju' + γυνή 'naine') ehk mitmenaisepidamine on abielu vorm, mille korral üks mees on abielus mitme naisega. Polügüünia on sagedasem polügaamia vorm kui polüandria.
Rootsi Eestlaste Liidu Lõuna-Rootsi osakond
Rootsi Eestlaste Liidu (REL) Lõuna - Rootsi Osakond
Eesti keeleklubi Göteborgis
Eesti Keeleklubi Göteborgis on Rootsis tegutsev mittetulundusühing, mis tegeleb eesti keele õpetamise ja kultuuri tutvustamisega alla 13-aastastele lastele. Ühing asutati 2011. aasta kevadel eestlastest lastevanemate algatusel.
Rootsi Eestlaste Liidu Lõuna-Rootsi osakond
Asutamine
REL Lõuna-Rootsi osakond asutati 2. aprillil 1995. Osakond on Rootsi Eestlaste Liidu kohalik osakond ja tema tegevus põhineb sobivuse ulatuses REL põhikirjale.
Liikmed
Osakonna liikmed on kõik Rootsi Eestlaste Liidu liikmemaksu tasunud liikmed, kes on vähemalt 7 aastat vanad ja kelle postiindeks algab numbriga 2.
Tegevus
REL sihtide teostamiseks Lõuna-Rootsis peab osakond ühendust REL keskjuhatusega, esindab REL-i oma valimispiirkonnas, arendab koostööd kohalike seltside/ühingutega, aitab korraldada Eesti ja eesti kultuuriga seotud üritusi tiivustamaks kooskäimist eestlaste ja Eesti sõprade vahel.
Üldkoosolek
Osakonna kõrgeim organ on üldkoosolek, mis kutsutakse kokku igal aastal hiljemalt märtsikuus. Üldkoosoleku kutse koos päevakorraga avaldatakse Rootsi Eestlaste Liidu kodulehel ja Eesti Päevalehes (Stockholmis) vähemalt kaks nädalat enne koosolekut. Üldkoosolekul on hääleõigus kõigil eelmise aasta, sõnaõigus ka käesoleva aasta liikmemaksu tasunud liikmetel. Üldkoosolekul kinnitatakse möödunud aasta tegevus- ja majandusaruanne ning revisjonikomisjoni aruanne. Valitakse 2-5-liikmeline juhatus ja revisjonikomisjon ning kinnitatakse tegevuskava ja eelarve. Lisaks on võimalus arutada REL tegevuseks ettepanekuid, mis esitatakse REL keskjuhatusele.
Uku Põllumaa
Uku Põllumaa (sündinud 20. novembril 1962 Viljandis) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1978. aastal põhikooli Tartu II Keskkoolis ja 1981. aastal Nõo Keskkooli. 1986. aastal sai ta arhitektidiplomi Eesti Riiklikust Kunstiinstituudist. 2002. aastal on ta lõpetanud ka Tallinna Restaureerimiskooli.
Aastail 1986–1990 töötas ta Eesti Projekti Tartu osakonnas. Seejärel, 1990. aastal asutas ta AS Arhitektibüroo Siim & Põllumaa.
1996–2000 oli ta Tartu linnaarhitekt. Sealjuures aastail 1996–1998 oli ta ka Tartu linnavalitsuse linnaplaneerimise osakonna juhataja kohusetäitja. 2000. aastast asus ta jälle tööle arhitektibüroos Siim & Põllumaa.
Põllumaa on Eesti Arhitektide Liidu ja Eesti Planeerijate Ühingu liige.
Isiklikku
Tema õde on bioloog Lee Põllumaa. Nende isa oli arst ja poliitik Rein Põllumaa ning vanaisa keemik Johannes Reinhold Põlluman. Emapoolne vanaisa oli metsandusteadlane Juhan Kaalep, onu oli kirjanik Ain Kaalep ja onupoeg on poliitik Ruuben Kaalep.
Abikaasa Siiri Põllumaaga (neiupõlvenimi Sorok) on tal 4 last, sh filmioperaator Erik Põllumaa ja arhitekt Mats Põllumaa. Leonhard Merzini tütre Ilona Merziniga on tal 1 poeg.
Renault Zoe
pisi|Renault Zoe Renault Zoe on Renault' elektriauto.
Zoe on elektriauto kohta odav, aga autole peab aku juurde rentima. Mootoril on jõudu 88 hobujõudu. Tippkiirus on 135 kilomeetrit tunnis. Ühe laadimisega saab sõita 210 kilomeetrit.
S-350
50R6A S-350 Vitjaz (vene keeles С-350 Витязь) on Venemaa keskmaa õhutõrjesüsteem, mille arendas välja GSKB Almaz-Antei. GRAU indeks 50R6A.
See on mõeldud välja vahetama vanemaid S-300PS süsteeme.
Šveits 2018. aasta taliolümpiamängudel
Šveits osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 168 sportlasega, kes võistlesid 14 spordialal.
Olümpiavõitjaks tulid murdmaasuusataja Dario Cologna 15 km vabastiilis, vigursuusataja Sarah Höfflin pargisõidus ja mäesuusataja Michelle Gisin Alpi kahevõistluses, lumelauasõitja Nevin Galmarini ja Šveitsi mäesuusatamise segavõistkond.
Konservatiivne fraktsioon
Konservatiivne fraktsioon (taani keeles Den Konservative Gruppe, norra keeles Den konservative gruppen, rootsi keeles Koservativa gruppen, soome keeles Konservatiivinen ryhmä, islandi keeles Flokkahópur hægrimanna) on Põhjamaade Nõukogu konservatiivne fraktsioon.
Fraktsiooni kuulub üheksa parteid.
Fraktsiooni esimees on Lyly Rajala Soomest.
Saluut (Keila kino)
pisi|Kinohoone enne juurdeehitust pisi|Keila kino tagune 1960. aastal pisi|Keila kino tänapäeval koos juurdeehitusega Saluut oli kino Keilas.
Kino avati 1952. aastal linna keskväljakule ehitatud sammastega hoones (Keskväljak 10). Samasugune kino ehitati veel Paldiskisse ja Tõrvasse.
Kõrgajal näidati kinos kolm seanssi päevas. Tänu Keila 1. Keskkooli filmiklubile Kõps näidati seal tihti uusi Eesti filme enne nende ametlikku esilinastust või toimusid esilinastused seal. Kooliõpilased said muu hulgas vaadata ka tsensuuriajastul taunitud filme, nagu Lennart Meri "Linnutee tuuled" ja "Veelinnurahvas".
1986. aastal valmis hoone juurdeehitis. 1990. aastatel tegutsesid hoones ka baar, diskosaal ja kasiino.
Hoones on asunud ka pangakontor (mis suleti 1. märtsil 2022), ilukeskus ja lillepood.
Jüri Paalma
Jüri Paalma (12. juunini 1940 Jüri Pahlman; 23. aprill 1934 Tallinn – 12. jaanuar 2000 Tallinn) oli eesti spordiajakirjanik.
Haridus ja sport
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1966. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta hakkas 1947. aastal mängima koolis võrk- ja korvpalli, hiljem treenis Kalevi SK-s Ivan Dratšovi ja Tartus Aleksander Rünga juhendamisel.
Ta võitis võrkpallis Eesti meistrivõistlustel 1952. aastal Tallinna Kalevi ja 1958. aastal TRÜ meeskonnas hõbeda, 1959. aastal võitis meeskonnaga karika.
Töökohad
Ta töötas 1956–1957 ALMAVÜ Tartu linnakomitees, 1957–73 Noorte Hääle toimetuses, 1973–1981 EKP Keskkomitees, 1981–1988 Spordilehe toimetajana, 1988–1990 ENSV Televisiooni- ja Raadiokomitee esimehena, 1991–1992 Agrotööstuskoondise reklaamibüroo juhatajana, 1992–1994 teledokumentalistika stuudio Tricycle Films toimetajana.
Liikmesus
Ta oli 1961. aastast Ajakirjanike Liidu liige. Aastatel 1982–1988 oli ta Spordiajakirjanike Föderatsiooni esimees.
Jüri Paalma on maetud Metsakalmistule.
Isiklikku
Jüri Paalma oli abielus spordipedagoog Maie-Reet Paalmaga. Ka poeg Veiko Paalma on õppinud ajakirjandust.
Hermann Sauppe
pisi|Hermann Sauppe gümnaasiumidirektorina [[Weimaris]] pisi|Hermann Sauppe [[Göttingeni Ülikooli professorina]] Hermann Sauppe (9. detsember 1809 Weesenstein Dresdeni lähedal – 15. september 1893 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog, pedagoog ja epigraafik.
Sauppe oli Göttingeni Ülikooli klassikalise filoloogia professor aastast 1855 kuni surmani.
Olulised on tema kriitilised tekstiväljaanded Atika kõnemeeste tekstidest ("Oratores Attici", koos Johann Georg Baiteriga) ning Platoni dialoogidest "Protagoras" ja "Gorgias".
Volga-Bulgaaria
Volga-Bulgaaria, ka Volga-Kama-Bulgaaria oli bulgaaride riik 8.–13. sajandil Volga keskjooksul Kama jõgikonnas. thumb|Bulgaaria kolooniad pärast Suur-Bulgaaria langust 7. sajandil
Bulgaarid
6.–7. sajandil asusid algbulgaaride rändhõimud Aasovi merd piiravais steppides. Ajavahemikus 630 kuni 635 suutis khaan Kubrat ühendada peamised bulgaari hõimud, luues võimsa konföderatsiooni Suur-Bulgaaria, tuntud ka kui Onoguuria. Kasaaride tugeva surve all lagunes Suur-Bulgaaria aastal 668. thumb|left|[[Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni|Varakeskaegsed (8.–11. sajand) varjaagide kaubateed Põhja-Euroopa ja Aasia vahel (sinisega on märgitud kaubatee Läänemeri–Laadoga–Volga; teised maismaa kaubateed, sh kasaaride alasid läbivad teed, on märgitud oranžiga)]] thumb|Kasaari kaganaat ja Volga-Bulgaaria aastatel 650–850 Osa bulgaare rändas Balkani poolsaarele ja osa põhjasuunas. Põhjasuunas rännanud bulgaarid jõudsid 8. sajandil Volga keskjooksu ja Kama jõe aladele, kus aja jooksul segunesid kohalike soome-ugri hõimudega (mokšad ja ersad) ja muutusid paikseteks. Lõuna poole rännanud bulgaaridega asutas Asparuh pärast Ongali lahingut aastal 680 Doonaust lõunas Bütsantsi territooriumil Esimese Bulgaaria tsaaririigi.
Volga-Bulgaaria
Pärast Suur-Bulgaaria lagunemist moodustasid bulgaari hõimud Volga keskjooksul 8. sajandi teisel poolel riigi, mida hakati nimetama Volga-Bulgaariaks. Pealinn Bolgar asus Volga kaldal, praegusest Kaasani linnast 160 km lõunas. Khaan Almışi valitsusajal 922. aastal sai seal riigiusuks islam. Alguses oli riik sõltuv Kasaari kaganaadist, kuid pärast vürst Svjatoslavi hävitavat sõjakäiku 965. aastal kasaaride vastu lagunes Kasaari kaganaat paarikümne aasta jooksul ning Volga-Bulgaaria sai täiesti iseseisvaks riigiks, laiendades territooriumi ja kasvatades sõjalist võimsust.
10. sajandil olid Volga-Bulgaarial majanduslikud sidemed Kiievi-Venega, mis ei takistanud Kiievi suurvürsti teostamast sõjaretki Volga-Bulgaariasse, aastatel 977, 985, 994 ja 997.
Mongolite vallutus
1236. aastal vallutasid mongolite väed Batu-khaani väejuhi Subedei juhtimisel Volga-Bulgaaria ja see läks Kuldhordi koosseisu.
Pärast Kuldhordi lagunemist 15. sajandil tekkis samasse piirkonda iseseisev Kaasani khaaniriik, mille rahvast moodustasid endiselt suure osa bulgaarid.
41B
Tallinna bussiliin 41B sõidab Balti jaama ning Kakumäe poolsaare tipu vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Marsruut Kakumäe suunal: Rannamäe tee, Põhja puiestee, Mere puiestee, Pärnu maantee, Vabaduse väljak, Toompuiestee, Tehnika tänav, Paldiski maantee, Klooga maantee, Vana-Rannamõisa tee, Kakumäe tee
Marsruut Balti jaama suunal: Kakumäe tee, Vabaõhumuuseumi tee, Paldiski maantee, Toompuiestee, Kaarli puiestee, Toompuiestee, Rannamäe tee
Sadala kolhoos
Sadala kolhoos oli kolhoos Jõgeva rajoonis Torma külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Sadala. Kolhoosi pindala oli 8100 ha.
Edward Hicks
pisi|"Noa laev" (1846) pisi|"Rahulik kuningriik" (1826) Edward Hicks (14. aprill 1780 – 23. august 1849) oli Ameerika Ühendriikide naivistlik maalikunstnik ja kveekerite usuliikumise tegelane.
Laiemale üldsusele sai Edward Hicksi looming tuntuks alles 1920. ja 1930. aastatel.
Roberto Cammarelle
Roberto Cammarelle (sündinud 30. juunil 1980 Milanos) on Itaalia poksija.
Cammarelle osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Robin Reidile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Cammarelle sai I keskkaalus (kuni 71 kg) pronksmedali 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Israel Akopkohjanile (NSV Liit) ning
29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Torsten Schmitzile (Saksamaa).
http://amateur-boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships2011.pdf
Sale nuisamblik
Sale nuisamblik (Sclerophora farinacea) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub kahes tüübirühmas (lammimetsade tüübirühm, salumetsade tüübirühm) ja pargi kasvukohatüübis.