cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Astmeline dissotsiatsioon
Mitmeprootoniliste hapete molekulid ei jagune ioonideks ühekorraga, vaid eraldavad vesinikioone järk-järgult, astmete kaupa.
Mitmeprootoniliste hapete elektrolüütiline dissotsiatsioon kulgeb astmeliselt: esimeses astmes eraldub happe molekulist lahusesse üks vesinikioon, teises astmes teine jne. Igas järgmises astmes toimub dissotsiatsioon oluliselt nõrgemini.
Kaheprootonilised happed on näiteks H2SO4, H2CO3 ja H2S, kolmeprootoniline on H3PO4.
Libertarism
Libertarism (ladinakeelsest sõnast liber – "vabadus") on poliitiline filosoofia, mille järgi inimesed peaks olema vabad oma isikut ja omandit puudutavates otsustes, kuni need otsused või nende tagajärjed ei riku teiste isikute samasuguseid vabadusi. Libertarismi tähtsaimad märksõnad on "üksikisiku vabadus", "poliitiline vabadus" ja "vabatahtlik kaasatus". Libertarismi pooldajaid nimetatakse libertaarideks või libertaarlasteks.
Libertaaride aluspõhimõtteks on vabatahtlik inimtegevus ja tuginemine konsensusele. Ühiskonnas on libertarismi eesmärgiks valitsuse vähim sekkumine või üldse valitsuse puudumine. Libertarism vastandub seega autoritarismile ja riigiteoorias ka heaoluühiskonnale (heaoluriigi mudelile), kus vastavalt sotsiaaldemokraatlikele ideedele on valitsusel oluline osa ühiskonna elu suunamisel. Libertarism pole liikumisena ühtne. Sellel on mitmeid vorme, sealhulgas libertaarsotsialism.
Libertaarse eetika alus on sisemine vastutustunne. Nad usuvad, et kellegi sundimine millekski on eetiliselt vale. Iga katse (või selle ähvardus) kasutada jõudu teise isiku või tema omandi vastu, aga ka pettus, on nende põhimõtete rikkumine. Mõne libertaari arvates on ebamoraalne iga katse kasutada jõudu. Teised toetavad piiratud tegutsemisega valitsust, et kindlustada mõningaid väikeseid makse ja eeskirju. Madalad maksud on vajalikud suurima isikliku vabaduse kindlustamiseks. Jõudu võib kasutada rünnaku (agressiooni) vastu (nt loata sisenemine või vägivald).
Eesti keeleruumis on sõna "libertarism" kasutamine üsna hiline nähtus ning levinud peamiselt ameerika inglise keele mõjul. Siin on tavaliselt selle filosoofia kohta ekslikult kasutatud katusmõistet "liberalism", seostades libertaarseid põhimõtteid eelkõige klassikalise liberalismiga.
Prantsuse ajaleht Le Monde kirjeldas oma 2005. aasta väljaandes Wikipediat „libertaarse võrgu-entsüklopeediana“, kuna see on täielikult vabatahtlike kirjutatud ning seda annab välja mittetulundusühing. Wikipedia asutajad kirjeldavad ennast siiski objektivistidena ja minarhismi esindajatena. Nad ei usalda libertaare, kelle arusaam kapitalismist põhineb ennekõike moraalil. Dominique Cardon, prantsuse sotsioloog leiab siiski, et Wikipedia ja veebikeskkond üldisemalt on pannud aluse anarhismile oma iidses vormis, sest ta talub mitmekesisust ilma kindlate esindajateta ja võimu delegeerimiseta  ning langetab otsuseid konsensuslikult. Samas on selles siiski teatav meritokraatlik hierarhia, sest need kes on kõige aktiivsemad leiavad end olevat keskmes.
Riigivõimu kandjad kirjeldavad anarhismi vägivalda külvava ja avalikku korda lõhkuva liikumisena, pannes kahtluse alla selle esindajate terve mõistuse (anoomia). Hem Day (1902-1969), Belgia esseist ütles, et „''Meil ei õnnestu kunagi selgitada, et anarhism tähendab elukorraldust ilma valitsuseta ja rahu ilma vägivallata. See on täpselt vastupidine sellele, millena anarhismi teadmatusest või pahatahtlikult süüdistatakse''."
Sõna päritolu
Mõiste libertarian võtsid inglise keeleruumis kasutusele valgustusaja vabamõtlejad, märkimaks vabasse tahtesse uskujaid. Sellega nad vastandusid determinismile. Kirjalikult kasutas seda mõistet esimest korda William Belsham 1789. aastal, arutledes vaba tahte ja determinismile vastandumise üle.
Prantsusmaal tõi selle sõna kasutusse 1857. aastal Joseph Déjacque soovides sellega rõhutada anarhismi egalitaarset ja sotsiaalset suundumust. Laiemalt tuli see sõna kasutusse peale 1893. ja 1894. aasta seadusi (tühistati alles 1992. aastal) mis keelasid igasuguse anarhistliku propaganda ja poliitilised organisatsioonid. Anarhistide senisest häälekandjast La Revue sai peale seda La Revue libertaire.
Teoreetiline käsitlus
William Belsham (1752–1827), inglise poliitik ja ajaloolane kasutas libertarismi mõistet kirjasõnas 1789. aastal, kui ta vastandas libertaare deterministidele (ettemääratuse tähenduses).
1796. aastal kasutati ajalehes London Packet libertaari mõistet, märkides sellega vabaduse eestkõnelejat või kaitsjat poliitilises või sotsiaalsfääris: "Hiljuti marssisid Bristoli vanglast välja 450 Prantsuse libertaarlast."
Bruno Bauer (1809–1882), saksa filosoof ja teoloog, kes koos oma venna Edgar Baueriga pani 1840. aastatel aluse libertaarsele liikumisele Saksamaal. Nad asutasid organisatsiooni Berliini Vabamehed, mille juhiks sai Max Stirner. Nad sõnastasid kriitilise nihilismi teooria, mis keeldus tunnistamast riikliku institutsiooni vajalikkust ning mõjutas tugevalt Kropotkini ja Ludwig Feuerbachi mõttemaailma.
Joseph Déjacque (1821–1864), prantsuse anarhist ja kirjanik, kes kirjeldas end esimese libertaarlasena, kirjutas anarhistliku utoopia "The Humanisphere" ning saatis 1857. aastal avaliku kirja ühistegevust propageerinud filosoofile ja poliitikule Pierre-Joseph Proudhonile, milles ta kritiseeris Proudhoni patriarhaalset nägemust perekonnast.
Pierre-Joseph Proudhon (1809–1865), prantsuse filosoof ja poliitik andis aastatel 1858–1861 välja ajalehte Le Libertaire: Journal du Mouvement Social, mida trükiti New Yorgis. Selles propageeris ta ideid, mis vastavad rohkem anarhosündikalismi ideoloogiale.
Sébastien Faure (1858–1942) prantsuse anarhist hakkas 1890. aastate keskel uuesti välja andma ajalehte Le Libertaire. Kuna Kolmanda Vabariigi ajal olid anarhistlikud ajalehed keelatud, siis võttis ta kasutusele mõiste libertarism. 1954. aastal sai ajalehe nimeks Le Monde libertaire (Libertaarne maailm) ning sellest ajast peale on libertarismi mõistet kasutatud Prantsusmaal anarhismi sünonüümina. Oma 1928. aastal ilmunud raamatus raamatus La synthèse anarchiste (Anarhismi süntees) nelja olulisemat libertaarset suunda:
Émile Armand, tegelikult Ernest-Lucien Juin Armand (1872–1962), avaldas oma mõtteid ajakirjades L’Ère nouvelle (1901–1911), L’Anarchie, L'EnDehors (1922–1939) and L’Unique (1945–1953) ning pani sellega aluse individualistlikule anarhismile Prantsusmaal, vastustades seejuures aktiivselt anarhokommunismi. Ta väitis, et tõeline individualist "elab jooksvas ajahetkes" ning "ta ei saa jätta negatiivselt reageerimata nõudele, et ta peab ohverdama oma elu või heaolu riigi eest ja tundma sellest veel rõõmu". Mõjutatuna Max Stirnerist hakkab ta vastustama sotsiaalseid kokkuleppeid ja valitsejate poolt peale surutud dogmasid ning rõhutama, et igaühel on õigus elada nii, nagu see talle sobib. Majandussuhetes "jääb tõeline anarhist enesele kindlaks – kasvõi surmani – nii moraalselt, intellektuaalselt kui ka majanduslikult". Nii kapitalistlik kui ka plaanimajandus, mis teenivad üksnes spekulantide ja manipuleerijate huve, on talle ühevõrra vastikud.
Rose Wilder Lane (1886–1968), ameerika ajakirjanik, reisikirjade koostaja ja poliitikateoreetik, kes hakkas kuulutama libertarismi ideoloogiat ning asutas koos Ayn Randi ja Isabel Patersoniga 1940. aastatel libertaristliku liikumise Ameerika Ühendriikides. pisi|Ayn Rand Ayn Rand (1905–1982) oli vene päritolu ameerika kirjanik ja filosoof, kes pani aluse objektivistlikule mõttesuunale, mis rõhutas tõeluse tunnetuse, ratsionaalse mõtlemise, egoistliku eetika ja kapitalistliku ideoloogia olulisust. Tema tuntuim teos "Atlas Shrugged" ("Atlas kehitab õlgu") ründab otseselt riigibürokraatia ettevõtlust ahistavat tegevust. Nii selles kui teistes teostes demonstreerib Rand ilmekalt, kuhu ettevõtlust ahistav poliitika võib ühiskonna viia.
1955. aastal selgitas ameerika kirjanik Dean Rusell oma kirjas libertaarlase mõiste kasutamist järgmiselt: "Paljud meist nimetavad end liberaalideks. See on tõsi, et sõna "liberaal” kirjeldas kunagi inimesi, kes tunnustasid üksikisiku vabadust ja vastustasid riigi sunnivõimu. Kuid vasakpoolsed on nüüdseks selle väärika termini ära rikkunud, levitades enda programmi, mis ei tunnusta enam vabadust, kuid püüab ühe rohkem vahendeid saada valitsuse kontrolli alla ning üha enam kontrollida inimeste igapäevast elu. Nii peavadki vabaduse pooldajad selgitama, et ennast liberaaliks nimetades mõtleme me seda klassikalises, mitte rikutud tähenduses. Paremal juhul on see ebamugav ja tekitab arusaamatusi. Seetõttu annan ma siinkohal soovituse: las need kõik, kes väärtustavad vabadust, kasutavad edaspidi enda maailmavaate märkimiseks väärikat sõna "libertaar".
Robert Nozick (1938–2002) oli ameerika filosoof, hakkas 1970. aastatel kasutama libertaari mõistet akadeemilistes ringkondades, eriti väljaspool Ameerika Ühendriike. Oma raamatus "Anarhia, riik ja utoopia" (Anarchy, State, and Utopia) vastandus ta selle mõiste all John Rawlsi õigluse teooriale. Noziek kirjeldas selles "öövahi riiki" väites, et vaid selline riik ei kahjusta üksikisiku vabadust. See raamat panigi aluse Libertaarse partei sünnile Ühendriikides.
Michel Ragon (1924-2020), prantsuse ajaloolane ja kirjanik eristas oma 2008. aastal ilmunud teoses Dictionnaire de l'anarchie (Anarhismi sõnastik) viit erinevat suundumust libertarismis:
Richard Epstein (s 1943) on ameerika õigusteadlane propageeris oma töödes väikest valitsust ja riiki, mis kaitseb korda ja eraomandit, kuid ei sekku majandusprotsessi. Eriti kritiseeris ta valitsuse sekkumist turusuhete seiskamise tõttu koroonakriisi perioodil.
Tyler Cowen (s 1962) on ameerika majandusteadlane, kes tänu oma rohketele kirjutistele ja sellest tekkinud mõjuvõimule on saanud tuntuks "libertaarse kauplejana". 2007. aastal ilmunud artiklis "Libertarismi paradoks" (The Paradox of Libertarianism) väitis ta, et libertaarid "peaksid rõõmu tundma kasvavast rikkusest, kasvavast positiivsest vabadusest ja isegi kasvavast valitsusest. Me ei pea soosima valitsusvõimu kasvu sellisena, kuid siiski tunnustama, et mõnikord on see terviku seisukohalt vajalik".
Toompuu
Toompuu (Prunus) on roosõieliste sugukonda kuuluv heitlehiste ja igihaljaste lehtpuude ja -põõsaste perekond.
Tuntakse üle 430 liigi toompuusid, mis kasvavad peamiselt põhjapoolkeral.
Element of Crime
Element of Crime on saksa rokkbänd, mis mängib melanhoolset pop- ja rokkmuusikat.
Rain Ottis
Rain Ottis (sündinud 21. jaanuaril 1981 ) on eesti arvutiteadlane, Tallinna Tehnikaülikooli küberkriminalistika ja küberjulgeoleku keskuse juhataja. Aastatel 1999–2003 õppis Ottis West Pointi sõjaväeakadeemias USAs ja lõpetas bakalaureusekraadiga arvutiteaduses. Aastatel 2005–2007 õppis ta informaatikat Tallinna Tehnikaülikoolis magistritasemel ja 2007–2011 doktorantuuris ning kaitses PhD.
Ottis on uurinud kübersõja mõistet rahvusvahelise õiguse, sõjalise võimekuse ja tavakasutuse vaatepunktist.
2016. aastal otsustas president Toomas Hendrik Ilves anda Rain Ottisele Valgetähe V klassi teenetemärgi.
Tõnu Lehtla
Tõnu Lehtla (sündinud 14. juunil 1947 ) on eesti energeetik ja robootik, Tallinna Tehnikaülikooli professor.
Teadustöö põhisuunad
Robotitehnika ja tööstusautomaatika, robotiajamid ja ajamite juhtimisprobleemid. Ta on uurinud energia tarbimise ja sisemajanduse kogutoodangu seoseid maailma riikides ning inimarengu indeksi seoseid elektritarbimise, Maa energiabilansi, energia muundamise ja põhiliste energiakasutuse probleemidega. .
Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni, 4 patenti/autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 7 magistri- ja 3 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne tegevus
NSV Liidu elektriaparaatide eriala üleliidulise metoodikakomisjoni liige 1980–85; TTÜ nõukogu liige 2002–…, TTÜ valitsuse liige 2006–…
Amadou Gon Coulibaly
Amadou Gon Coulibaly (10. veebruar 1959 Abidjan, Prantsuse Lääne-Aafrika – 8. juuli 2020 Abidjan) oli Elevandiluuranniku poliitik, alates 10. jaanuarist 2017 kuni surmani Elevandiluuranniku peaminister. Aastatel 2011–2017 töötas ta president Alassane Ouattara kantselei juhatajana.
Töökäik
1990ndate alguses oli Coulibaly tolleaegse peaministri Alessane Ouattara nõunik. Aastatel 1995–2000 kuulus ta Elevandiluuranniku rahvusassambleesse. Ta on olnud ka Korhogo linnapea.
Aastatel 2002–2010 oli ta riigi põllumajandusminister. Kui Ouattara sai presidendiks, nimetati Coulibaly presidendikantselei juhatajaks. Sellel ametikohal oli ta aastatel 2011–2017.
10. jaanuaril 2017 nimetas president Ouattara ta peaministriks, uue valitsuse koosseis avalikustati järgmisel päeval. Coulibaly valitsus sarnanes suures osas eelmise peaministri Daniel Kablan Duncani omaga, lõviosa võtmeministritest jäi ametisse. Ministrite arv vähenes 35-lt 28-le. Sama aasta 19. juulil määrati Coulibalyle ka eelarveministri kohustused.
Tema kodupartei, RDR-i kolmandal üldkongressil 2017. aasta septembris määrati Coulibaly võimupartei esimeseks asepresidendiks. Juulis 2018 saatis president Ouattara Coulibay valitsuse laiali, kuid tegi talle kohe ettepaneku uus valitsus moodustada.
Hämkoti
Hämkoti on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Lääniste linnamägi
pisi| pisi|Vaade linnamäelt Lääniste linnamägi asub Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu alevikust ida pool Ahja jõe läänepoolsel kaldal Lääniste küla territooriumil.
Linnuse kirjeldus
Linnus asetseb ühtlaselt järskude nõlvadega neemikul. Linnuseõu on põhja pool jätkuvast seljakust eraldatud valliga, mille kõrgus sisenõlvalt on 2,5 m ja välisnõlvalt 4 m. Valli välisjalamil on ligikaudu 1 m sügavune kraavnõgu. Lõuna suunas lõpeb linnuseala kitseneva neemikuna. Õue pikkus põhja-lõuna suunas on u 70 m, laius 25–30 m. Linnusest lääne poole jääb madal nõgu ojaga; linnus asetseb Ahja jõe ja selle oja vahel Tõenäoliselt oli linnamäel linnus keskmisel rauaajal ja noorema rauaaja alguses (5. sajand–11. sajand).
Kalmistukoht
10.–17. augustil 2009 toimusid seal esimesed arheoloogilised väljakaevamised, mida juhatas Anti Lillak. Linnamäe kõrgeimalt osalt, vallilt, leiti 22 õigeusu matust ja matuste poolt segamini aetud muinasaegse kultuurkihi jäänuseid, samuti üksikuid keskmisse rauaaega jäävaid keraamikafragmente.
Väike mandlipuu
Väike mandlipuu ehk madal mandlipuu (Prunus tenella) on roosõieliste sugukonda mandlipuu alamperekonda kuuluv heitlehine ilupõõsas.
Välimus
thumb|left Väike mandlipuu on madal, kuni 1,5 meetri kõrgune põõsas. Annab ohtralt juurevõsu. Tumerohelised lehed vahelduvad, lihtsad, äraspidimunajad või piklikud. Valged või roosakaspunased õied kasvavad ühe- või kolmekaupa eelmise aasta puidult. Taim õitseb varakevadel lehtede puhkemise ajal.
Levila
Väike mandlipuu kasvab Ida-Euroopa ja Lääne-Siberi steppides ning Kaukaasia, Lähis-Ida ja Kesk-Aasia avatud kuivades paikades.
Kasutamine
Külmema kliimaga paikades kasvatatakse väikest mandlipuud ilutaimena tema ohtrate kevadiste õite pärast. Ka talvekülmadele peab ta üsna hästi vastu.
Tramadool
thumb|150px|(1R,2R)-Tramadool thumb|150px|(1S,2S)-Tramadool Tramadool (tootenimega Tramadol, Tramadolum) on tsentraalse toimega tänapäevane narkootiliste ainete rühma kuuluv valuvaigisti.
Kasutatavad ravimivormid: tabletid, kapslid, süstid, tilgad, küünlad.
Jaanimäe (Rõuge)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Ihatsi
Ihatsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Aksel Kirsimägi
Aksel Kirsimägi (kuni 1935 Aksel Kirschenberg, 9. juuni 1898 Rõuge vald, Võrumaa – 2. september 1969 Lakewood, New Jersey, USA) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas aastal 1919 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis 1919–1920 Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1924–1928 keemiat, 1924–1928 (lõpetas 1928) õigusteadust. Korp! Sakala vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Ta oli aastatel 1930–1936 vandeadvokaat A. Jungi abi. Alates 1936 advokaat Jõhvis. 1944 põgenes Saksamaale, 1949 asus USA-sse.
Mitteelektrolüüt
Mitteelektrolüüt on molekulaarne aine, mis lahustumisel ei moodusta ioone. Mitteelektrolüüdid on näiteks lihtained (hapnik, jood), oksiidid (CO, NO, Al2O3) ning paljud orgaanilised ained (suhkur ehk sahharoos, etanool).
Pöördumatu reaktsioon
Pöördumatu reaktsioon on reaktsioon, mille puhul lähteaine reageerimisel tekkinud saadused omavahel ei reageeri.
ITIL
ITIL (Information Technology Infrastructure Library; 'infotehnoloogia infrastruktuuride loetelu') on infotehnoloogia haldamise tavade ja protsesside standardite kogu.
ITIL on avaldatud raamatuid IT juhtimise teemadel. Nimed ITIL ja IT Infrastructure Library on registreeritud kaubamärgid Ühendkuningriigis Office of Government Commerce (OGC)-le. ITIL annab üksikasjalikke kirjeldusi olulistele IT-tavadele, põhjalikke kontrollnimekirju, ülesandeid ja menetlusi, mida on võimalik kohandada mis tahes IT-organisatsioonis.
ITIL on ülemaailmselt tunnustatud protsessi raamistik, mida on kasutatud ja arendatud juba 20 aastat.
Ristmadar
Ristmadar (Cruciata Mill.) on taimede perekond madaraliste sugukonnast.
Eestis kasvavad kaks levikult haruldast liiki:
thumb|vasakul|[[Kevad-ristmadar]]
Malpighi sooned
Malpighi sooned (ka Malpighi torud, Malphigi mõigud, neermõigud) on putukate ja mõnede teiste selgrootute eritus- ja osmoregulatsiooniorganid.
Need torud on suhteliselt pikad umbsed ja enamasti avanevad tagasoolde. Nende sisemus on kaetud epiteelrakkudega.
Kolmehõlmaline mandlipuu
Kolmehõlmaline mandlipuu (Prunus triloba) on roosõieliste sugukonda mandlipuu alamperekonda kuuluv heitlehine ilupõõsas.
Ta on pärit Hiinast, kus ta on vana hinnatud dekoratiivtaim.
Kolmehõlmaline mandlipuu kasvab kuni 2,5 m kõrgeks ja õitseb kevadel enne lehtimist roosade täidisõitega.
Liliuokalani
thumb|Liliʻuokalani Liliʻuokalani (sündinud Lydia Liliʻu Loloku Walania Wewehi Kamakaʻeha, tuntud ka nimega Lydia Kamakaʻeha Paki, hiljem kasutatud ka nimekuju Lydia Dominis; 2. september 1838 – 11. november 1917) oli Hawaii Kuningriigi viimane monarh ja ainus valitsev kuninganna.
16. septembril 1862 abiellus ta John Owen Dominisiga, kes sai O'ahu ja Maui saarte kuberneriks. Neil oli kolm lapsendatud last, kellel ei olnud aga pärimisõigust; lihaseid lapsi neil ei olnud. Abielu lõppes 27. augustil 1891 Dominisi surmaga. Liliuokalani ei abiellunud uuesti.
Liliuokalani nimetas oma pärijaks oma õetütre Victoria Kaʻiulani, kes aga suri 6. märtsil 1899 23-aastaselt vallalise ja lastetuna. Pärast tema surma ei nimetanud Liliuokalani uut pärijat ning rohkem õelapsi tal polnud ka. Niisiis suri koos Liliuokalaniga välja kogu Havai kuningasugu.
17. jaanuaril 1891 päris Liliuokalani trooni oma vennalt Kalākaualt, kellel polnud lapsi.
Liliuokalani kukutati riigipöördega 14. jaanuaril 1893. Riigipöörde korraldas rühm eurooplasi ja ameeriklasi, keda pahandas kuninganna soov muuta põhiseadust, et anda havailastele tagasi hääleõigus. 1. veebruaril kuulutas endine USA saadik Hawaiil endise Hawaii kuningriigi USA protektoraadiks.
Riigipöörde järel palus Liliuokalani USA presidendilt Grover Clevelandilt, et see taastaks Hawaii iseseisvuse. President möönis, et riigipööre polnud seaduslik, kuid ei taastanud Hawaii iseseisvust.
Moodustati komisjon, kes uuris riigipööret. 26. veebruaril 1894 avaldati Morgani aruanne, mille kohaselt olid kõik riigipöörde osapooled, välja arvatud kuninganna Liliuokalani, käitunud seaduspäraselt ja vabad vastutusest.
4. juulil 1894 kuulutati välja Hawaii Vabariik, mille presidendiks sai Sanford Dole, üks esimesi, kes kutsus üles keelustama Hawaiil monarhiat ja kuulutama välja vabariiki.
16. juunil 1895 leiti Liliuokalani kodust käsitulirelvi. Kuninganna väitis, et ei teadnud nende olemasolust, kuid ta mõisteti riigipöördekatse eest 5 aastaks sunnitööle. Hiljem muudeti see karistus 1 aastaks koduarestiks.
Hoktember
Hoktember on linn Armeenia Armaviri maakonnas. Kandis 1935. aastani nime Sardarapat.
Linna lähedal asub Pärsia Kadžaaride rajatud Sardari Berdi kindlus.
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olympische Ringe right|150px|Fechten Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.–17. augustini. Võistlused peeti Pekingi Rahvuslikus Näituste Keskuses.
Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid ja osa võttis 212 sportlast 45 riigist.
Nii mehed kui naised võistlesid 5 alal. Meestel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaalvõistlus ning espadroni individuaal- ja meeskonnavõistlus. Naistel oli kavas epee individuaalvõistlus, floreti individuaal- ja naiskonnavõistlus ning espadroni individuaal- ja naiskonnavõistlus.
Epee. Individuaalvõistlus
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2004: Marcel Fischer, Šveits Ametlikud tulemused: Finaal Avaringis võitis Novosjolov kindlalt 15:8 egiptlase Ahmed Nabili. Järgmist matši alustas Novosjolov hästi ja juhtis 7:2. Edasi jätkas ta turniiri esimese paigutuse saanud prantslase Jerome Jeannet´i vastu edukalt, juhtides 7:5, 8:5, 9:5, 10:5. Prantslane suutis vahet vähendada seisuni 11:8, siis tegi Novosjolov kaks edukat torget. Jeannet vähendas vahet ja viigistas seisuks 12:12 ning läks ise juhtima 13:12. Ent Novosjolov viigistas seisu 13:13 ja 14:14, kuid viimase üsna vaieldava torke tegi prantslane, ent kohtunik luges selle õigeks ja Jeannet jõudis 16 parema hulka. Novosjolovi intervjuu Eesti Televisioonis <br style="clear:both;" />
Epee. Meeskonnavõistlus
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Florett. Individuaalvõistlus
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 26 Olümpiavõitja 2004: Brice Guyart, Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Espadron. Individuaalvõistlus
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2004: Aldo Montano, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Lähte Palalinn
pisi|Palalinna asukoht taamal puudesalus Lähte Palalinn on linnamägi Tartumaal Tartu vallas Lähte alevikus Sootaga voore lael.
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel
Epee. Individuaalvõistlus
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 25 Olümpiavõitja 2004: Timea Nagy, Ungari Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Lähte Palalinn
Arheoloogilised uurimistööd
Esmased väljakaevamised toimusid 1953. aastal ning nende käigus õnnestus Harri Moora ja Aita Kustini juhitud rühmal kaevata välja keraamikakilde.
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel
Florett. Individuaalvõistlus
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 41 Olümpiavõitja 2004: Maria Valentina Vezzali, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Theaetetus
Theaetetus on vanakreeka matemaatiku Theaitetose ning Platoni dialoogi "Theaitetos" ladinakeelne nimi.
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel
Florett. Naiskonnavõistlus
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Ateenas seda ala kavas ei olnud Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Theaetetus
Theaitetose järgi on nime saanud Kuu kraater Theaetetus.
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel
Espadron. Naiskonnavõistlus
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 8 võistkonda Esimest korda olümpiamängude kavas Ametlikud tulemused: Finaal <br style="clear:both;" />
Lähte Palalinn
Arheoloogilised uurimistööd
Lähte Palalinna Muinsuskaitseameti ja Tartu Ülikooli koostööna aastal 2010 toimunud väljakaevamisi juhtisid Martti Veldi ja Viire Paljuste ning ka sellel väljakaevamisel leiti hulgaliselt keraamikakilde.
Tiirlemine
pisi|Kaks erineva [[massiga taevakeha tiirlevad ümber ühise raskuskeskme]] Tiirlemine on keha ligilähedaselt perioodiline kulgliikumine ümber teise keha.
Näiteks Kuu tiirleb ümber Maa, Maa tiirleb ümber Päikese ja kärbes võib tiirelda ümber lambi.
Lähte Palalinn
Arheoloogilised uurimistööd
2010. aastal tehtud radiosüsinikproovid andsid linnuse dateeringuks viikingiaja.
Tiirlemine
Tiirlemisperiood on ajavahemik, mille jooksul keha jõuab tiirlemiskeskme koordinaadistikus samasse kohta (teeb ühe täistiiru).
Trebišnjica
Trebišnjica (serbia Требишњица) on jõgi Balkani poolsaarel.
Jõgi saab alguse karstialalt Bosnias ja Hertsegoviinas. Osa jõest on maa-alune. Pikkus 187 km, millest 98 voolab maa peal.
Jõe ääres asub Trebinje linn.
Jõgi suubub ühe haruga Aadria merre, teise haruga Neretva jõkke.
Kives
Kives (ka kivik(üna), kivis või (sea)kivestu) oli Saaremaal dolomiidist tahutud suur neljakandiline umbes kämblapaksuste seinte  ja laudkaanega mold või küna. See asus reheahju ees, lee ehk kolde kõrval, koldekivi asemel pooleldi maa sees. Kivese mahtuvus oli keskmiselt 3 vakka ehk 10 ämbrit. Selles hapendati sigade jaoks heinapepri, aganaid jms. Lisaks pandi sinna toidujäätmeid ja jahu. Kives kadus tarvituselt 20. sajandi algul.
Iași
Iași (eesti hääldus [j'aši], rumeenia hääldus [jaʃʲ]) on linn Rumeenias, Iași maakonna keskus.
Asub Pruti jõe ääres, umbes 500 km Bukarestist põhjas.
Iași on elanike arvult neljas linn Rumeenias.
Linna on esmamainitud 1408. aastal. Linn oli aastatel 1564–1859 Moldova vürstiriigi, 1859–1862 Ühendatud vürstiriikide ja 1916–1918 Rumeenia Kuningriigi pealinn.
1860. aastal asutati Iașis esimene ülikool Rumeenias – Alexandru Ioan Cuza Ülikool.
Herman Peterson
Herman Peterson (5. mai 1896 Kaisma vald, Pärnumaa – 28. mai 1959 Port Arthur, Ontario) oli eesti loomaarst.
Trass (geoloogia)
Trass (saksa keeles Trass, itaalia keeles terrazzo) on poorne ränidioksiidi sisaldav tuffkivim, mida kasutatakse lisandina tsemendis.
Herman Peterson
Ta lõpetas 1916. aastal Riia Vaimuliku Seminari, 1916–1918 ja 1920–1921 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1921–1924 (lõpetas 1924) loomaarstiteadust. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Trass (geoloogia)
Seda looduslikku putsolaani leidub Saksamaal Baieri liidumaal kunagises meteoriidikraatris Nördlingen Riesis ja Reinimaal kunagisest vulkaani kaldeerast moodustunud Laachi järve piirkonnas Eifelis.
Olena Petrova
Olena Petrova (sündinud 24. septembril 1972 Moskvas) on Ukraina laskesuusataja, olümpiahõbe.
Herman Peterson
1944 põgenes Saksamaale, 1946 siirdus Rootsi, 1953 Kanadasse.
Olena Petrova
Olümpiamängud
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta teatesõidus 5.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 11., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 2.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 48., ei startinud jälitussõidus ja oli 15 kilomeetris 22.
Maailmameistrivõistlused
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 6.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 kilomeetris 36.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 2., 7,5 kilomeetris 13. ning teatesõidus ja 15 kilomeetris 3.
1997 Osrblies oli ta 15 kilomeetris 10.
1999 Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 10., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 6.
2000 Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 20., teatesõidus 3., jälitussõidus 20., ühisstardis 12. ja 15 kilomeetris 7.
2001 Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 28., jälitussõidus ei startinud ja 15 kilomeetris 4.
Maailma karikas
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 74 korda 25 parema seas. Ta on 3 etappi võitnud (neist 2 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 14 korda kolmas (neist 9 individuaalselt).
Tabavus lamades 86% ja püsti 87%.
Isiklikku
Kasv 162 cm, kaal 54 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab spordiinstruktorina. Elab Sumõs. Vallaline. Hobideks nimetab muusikat ja kirjandust. Räägib inglise keelt. Laskesuusatab alates 1989.
Zöge von Manteuffel
Zöge von Manteuffel, ka Zoege von Manteuffel, Manteuffel gen. Szöge ja Manteuffel, varem Soye (vene keeles Цёге-фон-Мантейфель) baltisaksa aadlisuguvõsa.
Emil Ruber
Emil Georg Karl Ruber (22. veebruar 1889 Tartu – 12. juuli 1966 ) oli eesti loomaarst ja muusikategelane.
Õppis 1918–1919 Saraatovi Veterinaarinstituudis ja 1921–1924 (lõpetas 1924) loomaarstiteadust.
Zöge von Manteuffel
Suguvõsa esindajad olid Eestimaale tulnud Pommerist juba 13. sajandil.
22. oktoobril 1751 naturaliseeriti ja 1752 immatrikuleeriti Kodasoo mõisniku pojapoeg Otto Jakob Zöge von Manteuffel (1718–1796) Rootsi rüütelkonda aadliperekonnana nr. 1909 ja aastal 1772 vabahärrade perekonnana nr. 307.
Emil Ruber
Fraternitas Tartuensise vilistlane ja lipulaulu viisi autor.
Zöge von Manteuffel
Eestimaal kuulus perekonnale erinevatel aegadel Jõetaguse (Jöhntack), Põlula (Poll), Kodasoo (Kotzum), Vaiküla (Waiküll), Ojasoo (Alt-Harm), Harmi (Neu-Harm), Lööra (Löra), Küti (Kurküll), Kupna (Kupnal), Määri (Meyris) ja Meriküla (Merreküll) mõis.
Emil Ruber
Ruber oli Estonia muusikaosakonna esimees, Eesti Lauljate Liidu juhatuse liige ja Eesti Kultuurkapitali Helikunsti Sihtkapitali Valitsuse liige.
Zöge von Manteuffel
Liivimaal Adavere (Addafer), Eistvere (Eigstfer), Puurmani (Talkhof), Härjanurme (Herjanorm), Jõgeva (Laisholm) ja Pakaste (Pakkast) mõis.
Saaremaal Jõgise (Jöggis), Igi (Schöneichen), Vana-Nõmpa (Alt-Nempa) ja Liiva-Nõmpa (Neu-Nempa) mõis.
Els Roode
Els Roode (23. juuli 1934 Tallinn – 22. aprill 2022) oli eesti kandlemängija ja muusikapedagoog.
Ta alustas kandlemängu õppimist 1949. aastal Tallinna Lastemuusikakooli rahvapilliklassis Eik Toivi juhendamisel. 1955. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli kandle eriala. Ta jätkas kandleõpinguid Läti Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1960. aastal.
Pärast Riiast naasmist alustas ta kandleõpetajana tööd Tallinna Lastemuusikakoolis, kus ta töötas ligi 50 aastat. Hiljem töötas ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Els Roode oli Eesti kromaatilise kandle koolkonna rajaja ja professionaalse kandleõpetuse alusepanija Eestis. Ta juhatas kandleansamblit Kukulind. Enamik hilisematest Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kandleõpetajatest on tema õpilased, nende hulgas Tuule Kann, Kristi Mühling, Malle Vihul, Hedi Viisma ja Ruth Kuhi.
Ta oli XIII ja XIV üldtantsupeo muusika üldjuht.
Viktor Maigurov
Viktor Viktorovitš Maigurov (sündinud 7. veebruaril 1969 Sverdlovski oblastis Severouralskis) on vene endine laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.
Olümpiamängud
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris võistles ta Valgevene eest. Ta oli 20 km distantsil 23. ja teatesõidus 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 4.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris ja jälitussõidus 7. ning 20 kilomeetris 3.
Maailmameistrivõistlused
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 4.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 20 kilomeetris 36.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult ja 10 kilomeetris 2. ning teatesõidus 1.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 12., jälitussõidus 1. ja 20 kilomeetris 18.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta teatesõidus 2.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta teatesõidus 1., ühisstardis 20. ja 20 kilomeetris 11.
Saadjärve linnamägi
pisi|Saadjärve linnamägi
Viktor Maigurov
Maailmameistrivõistlused
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 13., jälitussõidus 11., ühisstardis 18. ja 20 kilomeetris 5.
Saadjärve linnamägi
Saadjärve linnamägi on Kalevipoja sängi tüüpi linnus, mis asub Saadjärve mõisasüdamest 2 kilomeetrit idas Salu külas. Linnamäge nimetatakse ka Kalevipoja sängiks.
Viktor Maigurov
Maailmameistrivõistlused
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta teatesõidus 1.
Saadjärve linnamägi
See on Jogentagana ainus teadaolev muinasaja lõpul kasutusel olnud linnus.
Viktor Maigurov
Maailma karikasari
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga 100 korda tulnud 25 parema sekka. Ta on võitnud 11 etappi (neist 7 individuaalselt), olnud 8 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 7 korda kolmas (neist 6 individuaalselt). 1996 tuli ta maailma karikasarjas teiseks.
Tabavus lamades 86% ja püsti 79%.
Saadjärve linnamägi
Kirjeldus
1953. aastal tehti linnuses proovikaevamised ning 1984. aastal põhjalikumad kaevetööd. Kaevamistel tuli päevavalgele mitmeid põlengukihte. Linnuse põhiline kasutusaeg oli 7.–11. sajandil.
Viktor Maigurov
Isiklikku
Kasv 170 cm, kaal 72 kg. Kõrgharidus. Elab Hantõ-Mansiiskis. Abielus, 1 laps. Töötab armees. Hobiks nimetab reisimist. Laskesuusatamisega tegeles alates 1985. Loobus tippspordist 2003.
Saadjärve linnamägi
Asustusjärgud
Linnuse kasutamise võib jagada nelja asustusjärku.
Varasemad asustusjäljed pärinevad ajaarvamise vahetusest, mil tegu oli tõenäoliselt veel nõrgalt kindlustatud pelgupaiklinnusega.
Teine ja intensiivsem asustusperiood jääb 7.–11. sajandisse. Sellel perioodil on linnus korduvalt hävinud ja ülesehitatud. Kindlustustööd piirdusid vaid sisetäidiseta palktaranditega.
Kolmandal asustusjärgul 11. sajandil tugevdati kaitseehitisi tuntavalt. Hooviala ümbritseti neljast küljest liivaga täidetud palktaranditega.
Viimasel asustusjärgul 13. sajandi alguses põles linnus viimast korda, tõenäoliselt 1220. aasta röövretke ajal, kui sakslased ristisid 300 inimest.
Odden
Odden on neem Norras Skagerraki ääres Agderi maakonnas Lindesnesi vallas Tregde lähedal Skjernøysundeti põhjakaldal Skjernøysundbrua juures umbes 4 km Mandalist kagus ning umbes 8 km Pyseni skäärist loodes. Selle lõunatipu geograafilised koordinaadid on.
Aastal 2005 hakati ehitama Spangereidi kanalit, mis avati liikluseks 21. juunil 2007 ning avati ametlikult 5. juulil 2007. Seni oli Norra mandriosa lõunapoolseimaks punktiks peetud Lindesnesi, nüüd aga võis Lindesnesi pidada saarel asuvaks. Aastal 2008 teatas Statens kartverk, et Lindesnesi peetakse endiselt Norra mandri lõunapoolseimaks punktiks, kuni leitakse saare lõplik definitsioon. Aastal 2009 määras Statens kartverk lõplikult kindlaks, et Norra mandriosa lõunapoolseim punkt on Lindesnes.
Voldemar Maask
Voldemar Maask (30. mai 1941 Kirov – 14. november 1998 Tallinn) oli eesti fotograaf, kes tegi kaastööd paljudele väljaannetele ja fotoagentuuridele ning viljeles portree- ja reportaažfotot.
Aastatel 1956–1958 oli ta vabakutseline fotokorrespondent, 1959–1980 töötas mitmes väljaandes: ajalehtedes Noorte Hääl ja Nõukogude Õpetaja ning ajakirjas Noorus.
Ta oli hinnatud fotograaf, kelle teoseid kasutati nii Nõukogude Liidus (1980–1991 oli ta infoagentuuri Hoвости (APN) fotokorrespondent) kui ka Soomes ja mujal välismaal.
Oma elu viimastel aastatel oli ta Eesti välisministeeriumi fotograaf ning jäädvustas ka Lennart Meri välisreise.
Ta oli väga hinnatud reprofoto tegijana. Viimastel aastatel kasutas ta fotoaparaate Nikon FE 2 ja Nikon F70.
Johann Albrecht I
pisi|Johann Albrecht I Johann Albrecht I (ka Hans Albrecht; 23. detsember 1525 Güstrow – 12. veebruar 1576 Schwerin) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1547–1576.
Päritolu ja noorus
Johann Albrecht sündis hertsog Albrecht VII ja Brandenburgi kuurvürsti Joachim I tütre Anna teise pojana. Lisaks vanemale vennale Magnusele, kes aga noorelt suri, olid tal veel nooremad vennad Ulrich, Georg, Christoph ja Karl ning õde Anna, kellest hiljem sai Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri abikaasa.
Johann Albrechti vanemad olid katoliiklased, ent kuna noor vürst kasvas alates 1539. aastast oma protestandist onu, Brandenburgi kuurvürsti Joachim II õukonnas, sai temast peagi luterluse veendunud pooldaja. Poliitikas pidi ta aga esialgu järgima isa joont: too oli pidevalt ajanud keiser Karl V meelset poliitikat. Nii osales Johann Albrecht 1547. aastal Schmalkaldeni sõjas keisri poolel ja protestantide vastu. Keisrile äärmiselt edukaks osutunud sõjakäigu ajal isa Albrecht VII aga suri ja nii lahkus Johann Albrecht Mecklenburgi valitsusohje üle võtma just enne otsustavat Mühlbergi lahingut, kus protestandid rängalt lüüa said.
Esimesed valitsusaastad. Sõda keisriga
1549. aastal viisid Heinrich V ja Johann Albrecht Mecklenburgi maapäeval ellu sisepoliitilise reformi, mis avas tee kogu hertsogkonna lõplikuks reformimiseks. Kohe ei saanud hertsogid seda siiski teha, sest protestantide üle kindla võidu saavutanud Karl V hoidis vürstiriikidel teraselt silma peal. 1551. aastal otsustasid Põhja-Saksa protestantlikud vürstid aga oma usu kaitseks sõjaliselt välja astuda ja Johann Albrecht osutus üheks eestvedajaks. Oma tagala kindlustamiseks oli ta juba 1550. aastal kihlunud Preisimaa hertsogi Albrechti tütre Anna Sophiaga, ehkki abielu järgnes alles 5 aastat hiljem. Albrecht keisrivastaseid vürste otseselt ei toetanud, kuid andis neile lahkelt nõu. Vürstid sõlmisid liidu ka Karli peavaenlase, Prantsusmaa kuninga Henri II-ga. Liidu kindlustamiseks saatis Johann Albrecht oma 14-aastase venna Christophi enam kui pooleks aastaks Pariisi Henri õukonda. Sellest tekkis tal tõsine tüli oma katoliiklasest emaga, kes kartis oma lemmikpoja hukkumist pikal ja ohtlikul reisil.
1552. aasta veebruaris, pärast Heinrich V surma, sai Johann Albrechtist kogu Mecklenburgi valitseja. Samas soovisid tema täiskasvanud vennad Ulrich ja Georg samuti valitsemises osaleda ja nõnda tekkis vendade vahel tõsine konflikt. Georg hukkus küll juba samal aastal keisrivastasel sõjakäigul, kuid Ulrich jätkas Mecklenburgi jagamise taotlemist. Kui protestantlikud vürstid olid lõpuks keisriga rahu sõlminud ja usuasjad Augsburgi usurahuga 1555. aastal esialgu lahendatud, lahenese ka Mecklenburgis võimu jagamise küsimus: Johann Albrechti residentsiks sai Schwerin, Ulrich aga asus oma hertsogkonna poolt valitsema Güstrow's. Et vältida Christophi võimupretensioone, oli Johann Albrecht juba 1554. aastal tollele otsinud Ratzeburgi piiskopkonna administraatori ametikoha ning alustanud kõnelusi Preisimaa Albrechti ja tema Riia peapiiskopist venna Wilhelmiga peapiiskopkonna koadjuutorikoha üle. Ehkki tavaliselt on Riia koadjuutoriplaani peamiseks autoriks peetud hertsog Albrechti, oli selle koostamises oluline roll ka Johann Albrechtil, kuid tema isiksus on enamasti esimese varju jäänud. Albrecht ja Wilhelm olid Johann Albrechti kui mõjuka protestantliku vürsti sekkumisest Vana-Liivimaa asjusse äärmiselt huvitatud ja nõnda saavutati peagi kokkulepe Christophi saatmiseks Liivimaale. Christoph oli samas sunnitud loobuma enda ja tulevaste laste nimel kõigist pärimisõigustest Mecklenburgile. 1555. aastal, enne kui Christoph Liivimaale saadeti, abiellus Johann Albrecht viimaks Albrechti tütre Anna Sophiaga.
Koadjuutorivaenus
Christophi ja Wilhelmi plaanide tõttu, mis olid vastumeelsed Liivi ordule, puhkes koadjuutorivaenus, kus esimesed kiiresti ordu kätte vangi langesid. Johann Albrecht oli mõistetavalt oma venna ja peapiiskopi (ühtlasi Preisimaa ja Poola) poolel ning agiteeris Saksa-Rooma riigis peapiiskopi ja koadjuutori aitamise kasuks. 1557. aastal keisri saadikute vahendusel sõlmitud Posvoli rahu taastaski peapiiskopi ja koadjuutori positsioonid.
Usupoliitika
1550. aastatel alustas Johann Albrecht aktiivselt reformatsiooni läbisurumist Mecklenburgis. Ta sulges mõne aastaga enamiku kloostreid, konfiskeeris kiriku varad ja sundis katoliiklikud jutlustajad pagendusse. Tema ema Anna suutis katoliiklaste positsioone talle elatiseks jäetud valdustes kuni 1559. aastani säilitada, ent siis, kui ta oli külaskäigul Christophi juurde Liivimaale, kasutas Johann Albrecht soodsat juhust ja lasi ka sealt katoliiklased välja kihutada. Lõplikult kindlustati luterlik kirikukorraldus Mecklenburgis 1571. aastaks, kui võeti vastu uus kirikukorraldus.
Liivi sõda
1558. aastal, mil Vene väed tungisid Vana-Liivimaale, pöördus peapiiskop Wilhelm abipalvega Johann Albrechti poole, kellest saigi Liivimaa huvide peamine kaitsja keisririigis. Ta andis isiklikku abi (saatis Liivimaale palgasõdureid ja relvastust), palus abi keisrilt ja riigivürstidelt ning püüdis luua laialdast koalitsiooni Liivimaa abistamiseks. 1559. aasta Augsburgi Riigipäeval esines ta emotsionaalse kõnega Liivimaa katastroofilisest olukorrast ning saavutas koos teiste Liivimaa toetajatega selle, et seda otsustati toetada nii diplomaatiliselt (paludes abi kõigilt kristlikelt võimudelt, välja arvatud Prantsusmaa) kui ka rahaliselt (andes riigiabi 100 000 kuldna ulatuses). Ent reaalne riigi abi osutus väga vähetõhusaks ja nii asus Johann Albrecht ette valmistama uut Liivimaa küsimuse arutamise vooru 1560. aasta Speyeri Riigipäeval. Seal pööratigi Liivi küsimusele väga suurt tähelepanu ja otsustati Augsburgis otsustatu ellu viia, kuid kõik takerdus taas. Reaalset abi andsid lisaks Johann Albrechtile ja mõnele teisele Põhja-Saksa vürstile veel vaid üksikud hansalinnad.
Mito
Mito (jaapani 水戸, haldusüksusena 水戸市 Mito-shi) on linn Jaapanis, Ibaraki prefektuuri keskus.
Johann Albrecht I
Liivi sõda
1563. aastal suri peapiiskop Wilhelm ja Johann Albrechti vend Christoph püüdis tolle valdusi endale saada. Ta sõlmis liidu Rootsiga, kuid vangistati oma tulevase õemehe Gotthard Kettleri käsul ja oli kuni 1569. aastani Poolas vangis. 1566. aastal kaotati Riia peapiiskopkond (stift) lõplikult. Johann Albrecht püüdis oma huvisid Liivimaa osas siiski ka edaspidi läbi suruda, püüdes oma pojast Sigismund Augustist teha Liivimaa hertsogit, kuid Poola kuninga Sigismund II Augusti huvipuuduse tõttu need ebaõnnestusid. Seega polnud Johann Albrechtil enam otseseid huvisid Liivimaal ja tema huvi Liivi sõja vastu vähenes tunduvalt, mis aitas kaasa üldisele huvilangusele Saksamaal.
Mito
Tänapäeva Mito linn moodustati 1889. aastal. Teise maailmasõja lõpus põles üle 3/4 linnast maha, kuid ehitati kiiresti üles.
Linnas on ülikool.
Suuremaks vaatamisväärsuseks on Edo perioodil loodud Kairakueni park.
Johann Albrecht I
Plaanid Preisimaal ja surm
Johann Albrecht püüdis oma dünastiat võimule aidata ka Preisimaal, kus ta suutiski saavutada hertsog Albrechti testamendi ümbertegemise nõnda, et tema poja Albrecht Friedrichi alaealisuse ajal oleks regendiks just Johann Albrecht, hiljem võiks hertsogkond päranduda aga Mecklenburgi dünastiale. Kuid Poola polnud asjade sellisest käigust huvitatud ja 1566. aastal Albrechti muudatused tühistati. Nõnda ebaõnnestus ka Johann Albrechti Preisimaa-poliitika.
1570. aastate alguses halvenes Johann Albrechti tervis kiiresti ja 1575. aasta lõpus haigestus ta väga raskelt. Pärast mõnekuulist haigust suri ta 1576. aasta veebruaris vaid 50-aastaselt.
Perekond
1555. aasta 14. veebruaril abiellus Johann Albrecht Anna Sophiaga Preisimaalt. 1556. aastal sündis neil poeg Albrecht, kes suri aga noorelt. 1557. aastal sündis neil teine poeg Johann ja 1560. aastal kolmas, Sigismund August.
Capniidae
Capniidae on kevikuliste seltsi kuuluv putukate sugukond.
Eestis on vähemalt kaks liiki:
Meistriliiga 2008
Hooaeg
Meistriliigast langes välja pankroti tõttu tegevuse lõpetanud FC TVMK, kelle jalgpalliliit paigutas tabelis 3. kohalt kümnendaks. Asemele kerkis esiliiga teine FC Kuressaare. Üleminekumängudel kaotas meistriliiga eelviimane Pärnu Vaprus võõrsil löödud väravate tõttu esiliiga neljandale FC Flora Paidele (1:2, 4:3).
Kuuenda-seitsmenda koha otsustasid omavahelised mängud: Viljandi Tulevik ja JK Maag Tammeka olid kumbki võitnud neljast kohtumisest kaks, väravate vahe (7:5) eelistas viljandlasi. Hooaja parimaks väravakütiks osutus Ingemar Teever (Nõmme Kalju) 23 väravaga.
Liigatabel
1 Tallinna FC Flora võitis Eesti Karikas 2007/08 ja kvalifitseerus UEFA Euroopa Liiga 2009–10 Teise kvalifikatsiooni ringi. Seega, Karika teine koht ja liiga neljas, Nõmme JK Kalju, sai koha UEFA Euroopa Liiga 2009–10 Esimene kvalifikatsiooni ringis 3 6. november 2008 otsustas Eesti Jalgpalli Liidu Litsentsi Komisjon, et ei anna majandus raskustes olevale TVMK'le litsentsi mängimaks Meistriliigas või Esiliigas. Eesti Jalgpalli Liit aitas neil mängida kuni hooaja lõpuni ja kuna nad lõpetasid 3. kohaga siis said nii mängijad kui ka treenerid omale pronksmedalid, kuid klubi ise taandati 10. kohale. Peale seda lõpetas TVMK ka tegevuse. (M) = Meister; (LV) = Kukkus madalamasse liigasse; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja;
Meistriliiga üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2008 2. koht üleminekumängudel, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal Meistriliiga 2009 ja kaotaja Esiliiga 2009.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool
Allikas: Eesti Jalgpalli Liit 1Kodu meeskond on vasakus tulbas. Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Pääsuke (raamatusari)
"Pääsuke" on kirjastuses Valgus alustatud populaarteaduslik raamatusari taime- ja loomariigi esindajatest. Aastatel 1978–1992 ilmus kokku 20 pehmes köites taskuformaadis raamatut, neile andis ühtse kujunduse Jüri Kaarma. Sarja algataja oli Viktor Masing.
Välja kuulutati küll ka sarja 20. raamat (Heinrich Veromanni "Hallvares"), kuid see jäi toona ilmumata. Selle asemel ilmus lõpuks Eestimaa Looduse Fondi poolt 1992. aastal sarja kujundusega Tiina Randlase "Puuhabemed". "Hallvarese" ettevalmistatud käsikiri siiski säilis ja 2006. aastal andis kirjastus Eesti Loodusfoto samade materjalide põhjal välja samanimelise raamatu (mille autoriks on lisaks Veromannile märgitud ka Lemming Rootsmäe), siiski ei saa "Hallvarest" samasse sarja kuuluvaks lugeda.
Sarjas ilmunud raamatud
{| class="wikitable" style="margin:auto;" ! Jrk. nr. !! Aasta !! Autor !! Teose pealkiri
Timișoara
Timișoara (ungari Temesvár, serbia Темишвар) on linn Rumeenias, Timiși maakonna keskus. Asub Rumeenia lääneosas Tamiši jõe ääres, ajaloolises Banaadi piirkonnas.
Timișoara on elanike arvult kolmas linn Rumeenias.
Linna on esmamainitud 1019. aastal.
Hani
Hani (Anser) on haneliste seltsi partlaste sugukonda kuuluv veelindude perekond.
Timișoara
1884. aastal sai Timișoarast esimene linn Euroopas, kus seati sisse elektriline tänavavalgustus.
Hani
Partlaste sugukonda kuulub kolm alamsugukonda: harakhanilased, kuhu kuulub üksainus liik, hanilased ja partlased. Hanilaste alamsugukonna suurim perekond ongi hani, aga sinna kuuluvad ka perekonnad luik, lagle, ogahani, tuhkhani ja vaaraohani.
Timișoara
1989. aasta detsembris algas linnas rahvaülestõus Nicolae Ceaușescu režiimi vastu, mis viis paari nädalaga režiimi kokkuvarisemiseni.
Hani
Lumehane (Chen), keiserhane (Philacte), stepihane (Cygnopsis) ja vööthane (Eulabeia) käsitletakse ka eraldi perekondadena.
Timișoara
Elanike arv on 316 000 (2002), neist 85,5% rumeenlased, 7,7% ungarlased ja 2,3% sakslased.