cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Coelestinus I
Tülid piiskoppidega
Coelestinus I sätestas, et kõik piiskopid peavad apelleerima Rooma, kuid seda ei tunnustanud Aafrika kogudused.
Ludwig Wittgenstein
Tagasi Cambridge'is
Algul ei saanud Wittgenstein Cambridge'i ülikoolis töötada, sest tal polnud akadeemilist kraadi, ja sellepärast ta astus ülikooli. Bertrand Russelli arvates piisas Wittgensteini kunagisest õppimisest ülikooli juures doktorikraadi saamiseks ning tema ettepanekul kaitses Wittgenstein doktoritööna "Loogilis-filosoofilise traktaadi". Oponentideks olid Bertrand Russell ja George Edward Moore. Kaitsmisprotseduuri lõpus patsutas Wittgenstein Russellit ja Moore'i õlale ning ütles: "Ärge muretsege; ma tean, et te ei saa sellest kunagi aru." Moore'i kirjalikus hinnangus sisaldub lause: "Minu arvates on see geeniuse töö; igal juhul vastab ta Cambridge'i ülikooli kraadi nõuetele." Wittgenstein määrati lektoriks ning temast sai Trinity College'i kolleegiumi liige.
Wittgenstein oli poliitilistelt vaadetelt vasakpoolne. Kuigi ta ei olnud marksist, nimetas ta end "südames kommunistiks" ning tal olid romantilised kujutelmad tööliste elust. Aastal 1934 tuli tal John Maynard Keynesi raamatu "Short View of Russia" mõjul mõte emigreeruda koos oma lähedase sõbra (ja armastatu) Francis Skinneriga Nõukogude Liitu. Nad õppisid vene keelt ning 1935 käis Wittgenstein Moskvas ja Leningradis, otsides kindlat töökohta. Ta eelistas füüsilist tööd, ent talle pakuti ainult õppejõukohti. Kolme nädala pärast tuli ta tagasi.
Pärast George Edward Moore'i tagasiastumist 1939 nimetati Wittgenstein, keda sel ajal peeti geniaalseks filosoofiks, Cambridge'i ülikooli filosoofiaprofessoriks. Varsti pärast seda sai ta Briti kodakondsuse.
Oma loengutega ning üliõpilaste konspektide kaudu, mida laialt levitati, sai ta ingliskeelses filosoofiamaailmas väga mõjukaks. Kuulajad on esile tõstnud tema jõulist intellekti, kirglikku tõsidust ning ideede ja meetodite originaalsust. Loengud olid improviseeritud ning koosnesid sageli vastustest küsimustele, mida ta ise esitas.
Wittgenstein lõõgastus vaadates ameerika vesterneid või lugedes detektiivjutte. Muusikas seevastu ei tunnistanud ta mitte midagi, mis oli loodud pärast Brahmsi, pidades uuemat muusikat ühiskonna allakäigu sümptomiks.
Selleks ajaks olid Wittgensteini vaated matemaatika alustele radikaalselt muutunud. Varem oli ta leidnud, et matemaatika alused võib pakkuda loogika, ning isegi kaalunud Russelli ja Whiteheadi "Principia Mathematica" ajakohastamist. Nüüd ta väitis, et matemaatikas ei ole fakte ning matemaatilised väited ei ole sõna otseses mõttes tõesed, vaid väljendavad lihtsalt teatud sümbolite konventsionaalseid tähendusi. Ta väitis ka, et vastuolu ei ole matemaatilise süsteemi jaoks saatuslik puudus. Ta pidas neil teemadel loengusarja, mida kuulas Alan Turing ja millel nad omavahel ägedalt vaidlesid.
Talurahvas
pisi|300px|Suitsutare Pühajõe ääres Talurahvas on maapiirkonnas, tavaliselt talus elavate ja peamiselt põllumajandusest elatuvate inimeste sotsiaalne klass.
Ludwig Wittgenstein
Tagasi Cambridge'is
Alates 1929. aastast kirjutas Wittgenstein väga palju. On säilinud hulk tema märkmikke ning käsitsi ja masinal kirjutatud käsikirju. Kõige tähtsam neist on "Philosophische Untersuchungen" (avaldati 1953; "Filosoofilised uurimused"), mis vastavalt tema soovile avaldati alles pärast tema surma. Hiljem on avaldatud mitmeid teisi tema kirjutisi.
Ernő Gerő
pisi|Ernő Gerő Ernő Gerő (sünninimi Ernő Singer; 8. juuli 1898 Terbegec (tänapäeval Trebušovce, Slovakkia) – 12. märts 1980 Budapest) oli juudi rahvusest Ungari kommunistlik partei- ja riigitegelane.
Ludwig Wittgenstein
Tagasi Cambridge'is
Ta õpetas ülikoolis kuni aastani 1947, välja arvatud üks periood Teise maailmasõja ajal, kui ta oli vabatahtlikus tööteenistuses uksehoidjana Guy's Hospitalis Londonis ja laboratooriumiassistendina haiglas Royal Victoria Infirmary Newcastle'is. Ka tööteenistuse ajal jätkas ta filosoofiaga tegelemist.
Viimased aastad
Ülikoolist lahkus ta selleks, et mõtelda üksinda, ilma kohustuseta kellegagi rääkida. Pärast ülikoolist lahkumist keskendus ta kirjutamisele. Wittgensteinile ei meeldinud õppejõuelu Cambridge'is ning ta laitis maha ka mõne oma õpilase kava hakata õppejõuks.
Sääre (Saaremaa)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Torgu valda.
Sääre küla asub Sõrve poolsaare lõunatipus, piirneb loodes Karuste, põhjas Hänga ning kirdes Läbara ja Maantee külaga.
Küla lõunaosas sirutub Kura kurku Sõrve säär. Säärest lõunas asuvad Siiasaar, Vesitükimaa ja Lombimaa saar ning Pitkasääre madal, mis moodustavad Vesitükimaa laidude maastikukaitseala.
Ludwig Wittgenstein
Viimased aastad
Wittgenstein suhtles soomerootsi filosoofi Georg Henrik von Wrightiga, kes võttis üle Wittgensteini professorikoha Cambridge'i ülikoolis.
Wittgenstein ei olnud abielus. Ta oli homoseksuaal, kellel oli mõnikord juhuslikke vahekordi ning ka pikemaajalisi suhteid, näiteks David Pinsent'iga, kellega koos ta oli Norras. Tema homoseksuaalsust on ka kahtluse alla seatud ning vaieldud selle üle, kui aktiivne see oli.
Sääre (Saaremaa)
Turism
Küla tuntuim vaatamisväärsus on Sõrve säär koos Sääre majakaga.
Ludwig Wittgenstein
Viimased aastad
Haiguse tõttu oli ta sunnitud Iirimaalt lahkuma ning kahel viimasel eluaastal töötas ta Viinis, Oxfordis ja Cambridge'is. Tema selleaegsed märkmed avaldati raamatuna "Über Gewissheit" ("Tõsikindlusest").
thumb|Wittgensteini hauakivi Cambridge'is Wittgenstein suri Cambridge'is 29. aprillil 1951. Legendi järgi olid tema viimased sõnad: "Tell them I've had a wonderful life." (e.k: "Ütle neile, et mu elu oli suurepärane.").
Ludwig Wittgenstein on maetud Cambridge'i Ascensioni kihelkonna kabeli kalmistule (varem St. Gilesi kalmistu) Huntingdon Roadi lähedal linnast väljas. Samale kalmistule on maetud George Edward Moore. Surnuaial on mittekristlaste ja nonkonformistide surnuaia maine. Wittgensteini soovi kohaselt on haud lihtne. Sellel on lame hauakivi, millele on kirjutatud "LUDWIG WITTGENSTEIN 1889–1951". Haud on tavaliselt kaetud mahalangenud suurte männiokstega. Sellele on asetatud mänguredel, mis on vihje "Loogilis-filosoofilise traktaadi" eelviimasele aforismile 6.54: "Mu laused on selgitavad seeläbi, et see, kes minust aru saab, mõistab lõpus, et nad on mõttetud, kui ta on läbi nende - nende peale - nende kohale välja roninud. (Ta peab nii-öelda minema viskama redeli, kui ta on sellest üles roninud.) Ta peab ületama need laused, siis näeb ta maailma õigesti."
"Loogilis-filosoofiline traktaat"
Raamatu esimeses pooles on esitatud järgmised teesid: maailm koosneb üksteisest sõltumatutest atomaarsetest faktidest ("asjaoludest"), millest koosnevad faktid ("tõsiasjad").
"Traktaadiga" viis Wittgenstein lõpule keelelise pöörde filosoofias. Wittgensteini variandis tähendab see muu hulgas, et filosoofilisi probleeme saab mõista või lahendada ainult see, kes saab aru, milline keele väärtarvitus need tekitas. Tänu keele filosoofilisele analüüsile saab eristada mõtestatud lauseid mõttetutest, selgitades, kuidas keel toimib: "Igasugune filosoofia on "keelekriitika"." "Traktaadi" põhiideed kasvasid välja suhtlemisest Bertrand Russelliga. Need paigutatakse tavaliselt loogilise atomismi alla.
Wittgensteini varajase filosoofia tuuma moodustab keele pilditeooria. Selle järgi on igal asjal keeles nimi. Need nimed omandavad tähenduse ainult tänu viisile, kuidas nad lauses omavahel seotud on. Kui nimed on lauses omavahel seotud samamoodi nagu asjad asjaolus, siis lause on tõene. Näiteks ütleb "aRb" midagi muud kui "bRa", sest nimi "b" on kord R-ist vasakul, kord paremal, nii et a ja b vaheline seos on erinev.
Vahepealsed tööd
Pärast Cambridge'i tagasitulekut kirjutas Wittgenstein väga palju ning koostas rea lõpetamata käsikirju. Elu lõpuks oli ta kirjutanud umbes 30 000 lehekülge. Suur osa sellest, kuid kaugeltki mitte kõik, on sorteeritud ning mitmete köidetena välja antud. Tema keskmise perioodi 1920. ja 1930. aastad) kirjutistest sisaldab suur osa rünnakuid "Traktaadis" väljenduva filosoofilise perfektsionismi vastu. Nendest töödest avaldas Wittgenstein ainult artikli "Remarks on Logical Form" (Märkused loogilisest vormist), mille ta esitas seltsis Aristotelian Society ettekandmiseks ja avaldas selle toimetistes. Ent ettekandele määratud ajaks oli Wittgenstein sellest artiklist kui väärtusetust lahti öelnud ning pidas hoopis ettekande lõpmatuse mõistest. Wittgenstein oli üha enam nördinud selle üle, et kuigi tema ei olnud veel valmis oma töid avaldama, olid mõned filosoofid hakanud avaldama tema vaadete ebatäpseid esitusi, mis põhinesid vestlustel temaga. See viis ta selleni, et ta avaldas väga lühikese kirja ajakirjale Mind, kus ta hiljuti ilmunud Richard Braithwaite'i artiklit näitena tuues palus filosoofidel hoiduda tema vaadetest kirjutamisest, kuni ta on valmis need avaldama.
Samuti pidas Wittgenstein loengu eetikast, mille tekst trükiti ära.
"Filosoofilised uurimused"
"Filosoofilised uurimused", mis avaldati postuumselt 1953, koosnevad kahest osast. I osa koosneb 693 nummerdatud paragrahvist, mis olid trükivalmis 1946. Wittgenstein võttis selle siiski kirjastajalt tagasi. II osa on lisatud trükkitoimetajate, Wittgensteini pärandi hooldajate Elizabeth Anscombe'i ja Rush Rheesi poolt.
Selles teoses analüüsib Wittgenstein, kuidas keelt kasutatakse. Sellel on tema arvates filosoofilises uurimistöös otsustav tähtsus. Lühidalt öeldes on keel Wittgensteini meelest keelemängude kogum. Keele väljendid funktsioneerivad keelemängude raames. Tähendus on neil üksnes konkreetsetes keelemängudes. Seega on Wittgensteini arusaam tähendusest võrreldes "Traktaadiga" muutunud.
Filmid Wittgensteinist
Derek Jarmanil valmis 1993 Wittgensteini elust mängufilm "Wittgenstein". Tema elust on tehtud ka mitu dokumentaalfilmi.
Gandalf
Gandalf on istari tõugu võlur, tegelane J. R. R. Tolkieni loomingus.
Kirjanduslik taust
Gandalf on saanud nime "Vanema Edda" kääbuse Gandaalfri ('võlukepihaldjas') järgi, keda mainitakse "Völuspaa" 12. salmis ja (tsitaadis sealtsamast) "Gylfaginningu" XIV peatükis.
Dodekaneesid
12 suuremat saart
Teised suuremad saared on Agathonísi, Chálki, Leipsoí, Psérimos.
Gandalf
Kirjanduslik taust
Filmides kehastab Gandalfit Sir Ian McKellen.
Gandalf seikleb nii "Kääbikus" kui ka "Sõrmuste Isanda" triloogias. Ta on headuse jõudude peamine juht ja pärast oma uuestisündi Gandalf Valgena ka Keskmaa võimsaim võlur.
Välimus
Tal on pikk hõbedane habe, puhmas kulmud ning ta kannab kõrget sinist teravatipulist kübarat, halli avarat mantlit ja pikka saua.
Talurahvas
Talurahvas Eestis
Talurahvas tekkis enne klassiühiskonda, juba siis, kui tekkisid paikne asustus ja algeline põlluharimine. Eestis toimus see I aastatuhandel eKr.
Gandalf
Ülevaade
Kolmanda ajastu umbes 1000. aastal saabuvadki viis Istarit Keskmaale. Seejuures antakse Gandalfile, nagu kõigile teistelegi maiaritele, vana mehe kuju. Hallides Sadamates kohtab Gandalf Glorfindelit (Haldjat Valinorist, kes on sinna juba varem sama ülesandega saadetud), ja Círdanit, viimane annab talle Narya – ühe Kolmest Haldjate Sõrmustest. Seejärel alustab Gandalf oma rännakuid Keskmaal, kus teda tuntakse mitmete nimedega. Haldjad nimetavad teda Mithrandiriks, Halliks Ränduriks, samas kui Arnori inimesed nimetavad ta Gandalfiks, millest saab tema tuntuim nimi. Lõunas teatakse teda nime all Incánus ning päkapikkude hulgas on ta Tharkûn.
Gandalf hakkab nii Keskmaad kui selle rahvast, iseäranis kääbikuid, mõistma ning armastama. Samuti on ta seadnud omale eesmärgiks hävitada nii Must Isand kui tema ülemvõim Keskmaal.
Aastal 1000 ehk Kolmandal Ajastul märkavad võlurid ning haldjad, et kurjad jõud on ehitanud enesele kantsi Sünklaande Dol Gulduri. Algul kahtlustavad nad, et see võib olla üks Nazgûlitest, kuid Vari, mis on laskunud metsale, hakkab kasvama ning kardetakse, et see võib olla Sauron. Gandalf läheb Sünklaande asja uurima ning sunnib Sauroni ida poole põgenema.
Valvas Rahu kestab kuni 2460. aastani, mil Sauron taastab osa oma jõust ning naaseb Dol Gulduri. Kolm aastat hiljem moodustatakse Valge Nõukogu. Galadriel soovitab määrata Nõukogu juhiks Gandalfi, kuid viimane keeldub, kuna soovib keskenduda oma tõelisele missioonile Keskmaal. Seetõttu määratakse Valge Nõukogu juhiks Võlurite Ordu juht Saruman.
Sinna ja tagasi
Ühel märtsikuu päeval 2941. aastal kohtab Gandalf Voore külas Thraini poega Thorin Tammiskilpi. Thorin soovib naasta Üksildasele Mäele, et ajada sealt minema lohe Smaug. Gandalfile see plaan meeldib. Nad hakkavad koos retke plaanima- valitakse välja rännuseltskonna päkapikud, kelle hulka Gandalf valib ka ühe kääbiku.
Coelestinus I
Tülid piiskoppidega
Ta käskis rehabiliteerida Apiariuse ja saatis ta koos oma legaadi Faustinusega tagasi Aafrikasse. 426 peeti Kartaagos sinod, kus Apiarius võttis süüdistused omaks ja piiskopid saatsid Colestinusele kirja "Optaremus", milles tauniti tema suhtlemist ekskommunitseeritud isikuga.
Ta kinnitas Fussala piiskopi Antoniuse hukkamõistmise Numiidia sinodi poolt.
Vaidlused vikariaatide pärast
Coelestinus I kinnitas 423 või 424 Illüüria piiskoppidele saadetud kirjas Thessaloníki piiskopi varasemad privileegid. Ta kinnitas, et Thessaloníki piiskop Rufus oli tema vikaar ja teised piiskopid Illüürias peavad talle kuuletuma.
Talurahvas
Talurahvas Eestis
13. sajandi alguses olid talupojad maapiirkonnas ainus klass. Ühiskond koosnes valdavalt vabadest talupoegadest, kes elasid üksikperedena ja harisid nende pärilikus valduses olevaid põlispõlde. Ühiskonna heaks kandsid nad mitmesuguseid kohustusi, mida arvestati adramaa järgi.
Coelestinus I
Suhted Augustinusega
Coelestinust ja Augustinust on hilisemal ajal peetud sõpradeks. Pärast Augustinuse surma 430 keelas Coelestinus Gallia piiskoppidel kõik rünnakud tema mälestuse vastu ja tunnustas Augustinuse pühadust.
Misjon
Coelestinus I saatis 429 Iirimaale Auxerre'i piiskopi Germanuse ja 431 ordineeris ta Iirimaa piiskopiks Palladiuse.
Germanus tutvustas paavstile hilisemat Iirimaa piiskoppi Patrickut.
Talurahvas
Talurahvas Eestis
Pärisorjus süvenes veelgi Balti erikorra kindlustumisega. Talupojad muutusid mõisniku omandiks, mida näitas Roseni deklaratsioon. 18. sajandil suurenesid talurahva koormised.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Coelestinus I kohustas vaimulikke mitte keelama surijatele absolutsiooni pattudest.
Gandalf
Sinna ja tagasi
Kui Gandalf läheb kääbikutele appi Pikal Talvel 2758–59, liigutab teda sügavalt nende südikus ning kaastunne teineteise viletsuse suhtes. Samuti teab Gandalf, et kääbikud võivad olla salakavalad ja oskavad vaikselt hiilida ning need oskused on kasulikud lohe koopasse hiilimisel. Nendele teadmiste tõttu soovibki Gandalf näha oma rännuseltskonnas ka kääbikut.
Talurahvas
Talurahvas Eestis
19. sajandil kaotati pärisorjus ja algas talude päriseksostmine. 1917. aastaks kuulus talurahvale juba 42% põllumajandusmaast. Asutav Kogu võõrandas peamiselt baltisaksa aadlile kuulunud suurvalduse ja jagas maareformi käigus talurahvale, tekitades tugeva väikeomanike kihi.
1949. aastal sunniti küüditamistega ärahirmutatud talupojad kollektiviseerimise käigus riigimajanditesse (kolhoosidesse ja sovhoosidesse) ning muutus kolhoositalurahvaks.
Pärast Eesti taasiseseisvumist riigimajandid kas saadeti laiali või reorganiseeriti ja tekkinud on palju iseseisvaid talusid.
Gandalf
Sinna ja tagasi
Valiku tegemisel jääb Gandalfi pilk pidama Bilbo Paunastel. Gandalf, kes on tundnud nii Bilbo ema kui isa, leiab, et Bilbos on olemas kõik vajalikud omadused, nagu emalt päritud ebatavaline rännukihk, (mida kääbikutel tavaliselt ei ole), samuti isalt saadud kaalutlev vaim, et olla retkel kasulik. Kui Gandalf saabub hommikul, mil nad peaks teele asuma, leiab ta eest Bilbo, kes ei näi rännaku vastu mingitki huvi üles näitavat. Siiski asub seltskond, mis koosneb Bilbost, 13 päkapikust ning Gandalfist, teele.
Oma teel satuvad nad esmalt ohtu, kui kohtuvad trollidega, kuid Gandalfi abiga õnnestub neil trolle vaidluses hoida kuni esimesed päiksekiired maapinnale tungivad ning trollid kiviks muutuvad. Gandalf leiab trollide koopast endale mõõga Glamdringi, kääbik Bilbo Paunaste aga Ühe Sõrmuse ning pistoda nimega Astel.
Seejärel pöördub seltskond Rivendelli (Kaljulõhe), kus Elrond aitab neil tõlgendada Üksiku Mäe kaarti ning mainib Gandalfile, et tema leitud mõõk on varem kuulunud haldjakuningas Turgonile (mõõga vanus ~6500 aastat). Pärast väikest puhkust Rivendellis asub seltskond edasi rändama. Teel otsivad nad tormivarju koopas, kuid seltskond satub seal taas ohtu ning Bilbo kistakse teistest eraldi. Päkapikud ja Gandalf avastavad Bilbo kadumise alles siis, kui on ise koobastest välja pääsenud.
Samal ajal on Bilbo sattunud Guglunki koopasse. Seal leiab Bilbo sõrmuse. Hiljem räägib ta kaaslastele, kuidas ta pidi pääsemiseks Guglunkiga mõistatuse mängu mängima ning Guglunk olevat talle sõrmuse kinkinud. Millegipärast aga Gandalf seda lugu ei usu.
Mägedest põgenedes hakkavad rännuseltskonda jälitama Vargid. Nende käest aitavad kompaniil põgeneda kotkad. Nimelt olevat Gandal kunagi ravinud üht noort kotkast (Gwaihir), kellest on nüüd saanud kotkaste kuningas. Sünklaane ääres lähevad Gandalfi ja Thorini kompanii teed lahku, sest Gandalf peab osalema koosolekul, kus veenab Valget Nõukogu Dol Gulduri ründama. Gandalf naaseb kompanii juurde enne Viie Väe Lahingut. Päkapikkude, Gandalfi ja Bilbo retk lõpeb lohe Smaugi hävitamisega.
Gandalfile ja Valgele Nõukogule märkamatult on Sauron lasknud teha ettevalmistusi Mordorisse naasmiseks, kus tema teenrid – 9 Nazgûli – teda juba ootavad. 2951. aastal teatab Sauron avalikult oma naasmisest ja hakkab üles ehitama Musta Torni Barad-dûri. Valge Nõukogu saab veelkord kokku, et arutada Sauroni kavatsusi leida üles Sõrmus, kuhu ta on pannud osa oma jõust. Saruman, kes omab tähelepanuväärseid teadmisi Võimusõrmustest ütleb, et sõrmus on igaveseks kadunud – see rändas mööda Anduini merre ning sealt teda enam ei leita. Gandalf küll nõustub näiliselt Sarumani kui Nõukogu ülema arvamusega, kuid sisimasse jäävad talle siiski omad kahtlused.
2956. aastal tutvub Gandalf Aragorniga – rajaleidja ehk Rühkijaga, kes on Isilduri järeltulijana kuninglikust soost.
Pärast retke lõppu käib Gandalf vahel Bilbol Maakonnas külas ja avastab, et vaatamata aastate möödumisele kääbik sugugi ei vanane. Gandalf saab aru, et Bilbo ei rääkinud talle algselt kogu tõde sõrmusest ning avastab, et sõrmus on märksa võimsam, kui ta siiani on arvanud.
Lootes teada saada, kuidas sõrmus Guglunki kätte sattus, hakkab võlur olevust jälgima. Kui Guglunk mägedest lahkub, viib ta tee läbi Sünklaane, kus haldjad teda tulutult jälitada püüavad. Haldjate järel loobub tema jälitamisest ka Gandalf.
Septembris 3001. aastal saabub Gandalf taas Maakonda, sest tulemas on Bilbo 111. sünnipäev. Bilboga samal päeval on sünnipäev ka tema sugulasel Frodo Paunastel. Bilbo on pidanud juba ammu plaani Maakonnast lahkuda ning sünnipäevakõne lõpus paneb ta sõrmuse sõrme ja kaob – muutudes teistele nähtamatuks. Selline vastutustundetu sõrmuse kasutamine ei meeldi Gandalfile.
Bilbo tunnistab võlurile, et tunneb end väsinuna nagu oleks ta kulunud ja välja venitatud. Gandalf ütleb, et Bilbol on tulnud aeg sõrmus maha jätta ja soovitab pärandada see Frodole. Seepeale Bilbo ägestub ning nimetab Sõrmust Kullakalliks, nagu oli seda omal ajal teinud Guglunk. Siiski õnnestub Gandalfil veenda Bilbot sõrmusest loobuma.
Kui sõrmus on Frodole üle antud, käsib Gandalf selle ära peita – hoida seda varjul ja salajas, – mitte sellest rääkida ega mitte mingil juhul kasutada. Seejärel asub Gandalf kiirustades teele, et teada saada, millega täpsemalt tegu on. Ta saadab sõna ka Aragornile.
Et sõrmuse kohta teavet saada, lähevad nad otsima Guglunki, see neil aga ei õnnestu. Gandalf on juba meeleheitel ning mõtleb, kuidas oleks võimalik saada teada, kas see on SEE sõrmus. Pärast mõnigat arupidamist ratsutab ta Minas Tirithi, et otsida sealsetest vanadest ürikutest infot Sauroni languse kohta. Nendest selgub, et pärast Sauroni langust jäi sõrmus Isildurile – mehele, kes raius sõrmuse Sauroni enda käest ja tema on üks väheseid, kes seda on käes hoidnud. Denethor, Gondori kojaülem annab Gandalfile ligipääsu oma arhiivile. Denethori nooremast pojast Faramirist saab Gandalfile väga innukas õpilane.
3017. aastal naaseb Gandalf Minas Tirithisse, sest on Isilduri vanadest ürikutest leidnud sõrmuse kirjelduse, mille kohaselt on Ühel Sõrmusel peal märgid.
Pärast seda saab Gandalf sõnumi Aragornilt, et Guglunk on kinni peetud ja asub Sünklaanes. Gandalf saabub Sünklaande ning saab Guglunki küsitledes teada, et sõrmus leiti Anduini jõest, mille juures Isildur langes. Veel saab Gandalf teada, et Guglunk oli kunagi kääbikusarnane olevus, kelle nimi oli Smeagol ning ta kuulus jõe rahva hulka. Samuti selgub, et Smeagol tappis oma sõbra Deagoli, et saada sõrmus enesele. Hiljem lahkus Smeagol oma rahva juurest ning redutas 500 aastat mägedes, enne kui Bilbo tema koopasse eksis ja sõrmuse leidis.
Sõrmuse sõda
Aprillis 3018 naaseb Gandalf Maakonda ja räägib Frodole oma kahtlustest. Vaja on läbi viia vaid viimane katse, et kindlaks teha sõrmuse tõeline olemus. Ehe heidetakse tulle ning kui see uuesti välja võetakse, ilmuvad sõrmusele kirjad. Seega on tegemist on Ühe Sõrmusega.
Frodo on sellest jahmunud ja pakub sõrmust Gandalfile, kuid too keeldub öeldes, et sooviks küll sõrmuse läbi head teha, kuid see on loodud kurjaks.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Ta sätestas, et piiskopid ei tohi riietuda, nagu mungad. Ühtlasi andis ta korralduse, et vaimulikud peavad riietuma ilmikutest erinevalt.
Gandalf
Sõrmuse sõda
Frodo, esimesest ehmatusest üle saanud, nõustub vabatahtlikult sõrmust Maakonnast välja viima ning Gandalf, olles üllatunud oma sõbra vaprusest ja vastutustundest, on nõus teda igati aitama. Nad lepivad kokku, et Frodo lahkub Maakonnast Rivendelli hiljemalt 22. septembril koos Jussiga.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Ta sätestas "Liber Pontificalise" järgi missal introituse palved ja psalmide laulmise antifonina.
Gandalf
Sõrmuse sõda
Gandalf kohtub taas Aragorniga ning räägib talle oma plaanist. Gandalf plaanib lõuna pool viibida vaid paar päeva, kuid kuuleb uudiseid Musta Varju kasvamisest ning kohtab Ida-Lääne teel Radagast Pruuniga. Radagast on saadetud Sarumani poolt Gandalfile sõna saatma, et üheksa Nazgulit on liikvele läinud ning Gandalf peab tulema Raudlinna. Ida-Lääne teel peatub Gandalf Voorel, kus kirjutab kiirustades kirja Frodole. Ta jätab selle Barliman Butterburi kätte, kes on sealse Kepsleva Poni kõrtsi omanik ning palub kiri viivitamatult Frodole toimetada, Kuid kõrtsmik unustab kirja saatmata.
Kui Gandalf saabub Raudlinna, taipab ta, et Saruman on alla andnud Sõrmusest tulenevale võimuihale. Too teeb Gandalfile ettepaneku ühendada jõud ja ühineda Sauroniga või võidelda kahekesi Sauroni vastu ning võtta sõrmus endale. Kui Gandalf keeldub, paneb Saruman ta Orthanci tippu vangistusse. Sealt näeb Gandalf, et Saruman on hävitanud kogu ümberkaudse roheluse ning asendanud selle masinate, orkide ja vargidega. Gwaihir päästab Gandalfi Orthanci tipust ning viib ta Edorasse Rohanis, kus Gandalf märkab, et sealne kuningas Théoden on samuti Sarumani mõju alla langenud. Théoden ei võta kuulda Gandalfi hoiatusi, kuid nõustub siiski andma talle oma tallist hobuse. Gandalf valib välja Varivalge ja kappab edasi põhja poole.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Ta sätestas missal palvetamisel kombe, kus piiskopi järel nimetati Lääne-Rooma keisri (hilisemal ajal muu valitseja) nimi.
Gandalf
Sõrmuse sõda
Kääbiklasse jõudnud, kuuleb ta, et Frodo on sealt juba lahkunud. Seejärel suundub võlur Voorele ja saab häid uudiseid – Frodo on sealt äsja koos oma kaaslastega lahkunud. Gandalf püüab ajada Aragorni ja kääbikute seltskonna jälgi ning jõuab 3. oktoobril Amon Sûli vahitorni varemetele Ilmarünkal, kus avastab, et Nazgûlid juba ootavad teda seal ees. Pidades nazgulitega võitlust, sähvib tema sauast taevasse valgust, mida näevad ka päevateekonna jagu kaugemal viibivad kääbikud ja Aragorn. Järgmise päeva varavalges õnnestub Gandalfil Ilmarünkalt põgeneda. Püüdes meelitada nazguleid Frodost ja tema kaaslastest eemale, teeb Gandalf suure ringi enne kui pöördub Rivendelli. Seal küsib ta kohe Frodo ja tema kaaslaste kohta. Haldjas Glorfindel vastab, et nad on juba oma käskjalad Frodole vastu saatnud. 20. oktoobril jõuab seltskond Bruineni koolmele ning nad pääsevad jälitavate Nazgûlite käest kaitsva Rivendelli rüppe.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Ta sätestas, et vaimulikud ei tohi jääda ignorantseteks kaanoni suhtes.
Gandalf
Sõrmuse sõda
Kuni Frodo paraneb Morguli pistoda haavast, valvab Gandalf ta voodi peatsis ning kui kääbik on paranemas, peetakse 25. oktoobril Elrondi kojas tähtis nõupidamine. Seal räägib Gandalf, kuidas on teinud kindlaks, et Bilbo sõrmuse näol on tegemist Ühe Sõrmusega ning kuidas ta avastas Sarumani reetlikkuse. Ta paneb ette, et sõrmus tuleb hävitada, sest see on asi, mida Sauron ei oskaks kahtlustada.
Coelestinus I
Liturgilised otsused
Ta ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 46 piiskoppi, 32 presbüterit ja 12 diakonit.
Uued kirikud
Coelestinus I taastas "Liber Pontificalise" järgi Roomas Juliuse basiilika, millele ta annetas liturgilisi esemeid. Tema ajal ehitati Santa Sabina kirik.
Gandalf
Sõrmuse sõda
Elrondi kojas moodustatakse Sõrmuse Vennaskond. Frodo võtab enesele vabatahtlikult sõrmusekandja rolli ning teised aiatavd teda igati. Rännaku algul on Gandalf neile teejuhiks. Ta viib Vennaskonna märkamatult üle tühermaade ja teeb kõik selleks, et teekond oleks võimalikult ohutu ning nende kohalolek jääks märkamatuks.
Coelestinus I
Dokumendid
Coelestinuse tegevusest on teada 16 erinevat dokumenti.
Surm
Coelestinus I suri "Liber Pontificalise" järgi 6. aprillil 432, teistel andmetel 26. juulil või 27. juulil 432 ja maeti Santa Priscilla katakombi. Tema säilmed maeti 820 ümber Santa Prassede kirikusse.
Teda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev oli katoliku kirikus 6. aprill, kuid alates 1922. aastast 27. juuli, mõnes kohas ka 1. august.
Õigeusu kirikus on tema mälestuspäev 8. aprill.
Teda on kunstis kujutatud koos tuvi, draakoni ja tuleleegiga.
Ernst Enno
pisi|Ernst Enno Ernst Enno (8. juuni (vkj 27. mai) 1875 Valguta, Rannu kihelkond Liivimaa – 7. märts 1934 Haapsalu) oli eesti luuletaja ja lastekirjanik.
Elulugu
Ernst Enno sündis Tartumaal Rannu kihelkonnas Köödsa kõrtsis Valguta mõisa kutsari perekonnas. Lapsepõlv möödus Soosaare talus Rõngu lähistel. Alustas haridusteed kaheksa-aastaselt Lapetukme vallakoolis, siis õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja reaalkoolis, seejärel Riia Polütehnilises Instituudis. Enno oli aktiivne Riia eestlaste seltsielus ning oli korp! Vironia asutajaliige ja hilisem vilistlane. Tartu Ülikooli ei olnud Ennol võimalik astuda, kuna teda takistasid nõrgad tulemused matemaatikas ja füüsikas.
Aastatel 1902–1903 oli Ernst Enno Postimehe toimetuse liige ja 1904–1905 ajakirja Linda tegevtoimetaja. 1906. aastal töötas ta lühemat aega Tartu krediitühisuses ja ajalehe Isamaa toimetajana. 1906–1908 elas Enno oma vanemate talus Soosaarel. 1908 oli ametnik J. Linda laevandusäris Pärnus ja seejärel elas jälle Soosaarel. 1909. aastal läks Ernst Enno tööle asjaajajana Valga krediitühisuses, paralleelselt töötas alates 1914. aastast eesti keele õpetajana. 1918. aasta juulist kuni 1919. aasta kevadeni oli ta Valga Rahvahariduse Seltsi esimees ja võttis osa Valga eestikeelse keskkooli asutamisest. 1919. aasta lõpus asus Ernst Enno tööle Haapsalus Läänemaa koolinõunikuna. Sellel ametikohal töötas ta kuni surmani.
Isiklikku
Ernst Enno tütar oli näitleja Liki Toona (1910–1984) ja tütretütar on kirjanik Elin Toona (kodanikunimega Elin-Kai Toona-Gottschalk, sündinud 12. juulil 1937).
Looming
pisi|[[Ernst Enno mälestussammas Haapsalus]] Enno looming on kantud filosoofilistest tõekspidamistest, mis on ainet saanud budistlikest ja läänemaailma müstilistest õpetustest. Selle kõrval on Enno luulet mõjutanud ka sümbolism, eelkõige Maeterlinck.
Enno oli kiindunud loodusesse ja kodukohta. Uskliku ema ja pimeda vanaema laulud ja pärimuslood taluhaldjatest, puukidest, krattidest, kodukäijatest, kaarnakivist jms olid tähtsaks elamusallikaks tema lapsepõlves.
Enno loomingut võib iseloomustada kui igatsevat ja lüürilist, tema lemmiksümbolid on tee ja kodu.
Enno ballaadilooming on samuti filosoofilis-lüüriline – tundmuslik, ja oma ajas uuenduslik alge, mis ei rõhutanud enam eepilisust ja dramatismi nagu Jaan Bergmanni ja J. Tamme looming.
Võrreldes Noor-Eesti luuletajatega jäi Enno oma ajas ülekohtuselt tagaplaanile. Tema idamaiselt meditatiivne luule on populaarsust kogunud hiljem.
Ta luuletusi on ka viisistatud, näiteks Ruja laul "Nii vaikseks kõik on jäänud" ja erinevate esinejate kogumik "Kui lähed, mine iseendasse", samuti mõjuv osa Anne Maasiku laululoomingust, näiteks "Rändaja õhtulaul". Enno luuletustele on kirjutatud palju koorilaule, teiste seas on neid loonud Miina Härma, Gustav Ernesaks, Mart Saar, Eduard Tubin, Alo Ritsing, Pärt Uusberg.
Algoritmiline keerukus
Algoritmiline keerukus näitab, kuidas muutub programmi kiirus ja kasutatav mälumaht programmi sisendandmete kasvades. Algoritmiline keerukus pole seotud sellega, kui raske on algoritmi seletada, mõista või programmeerida. Mälumahuline keerukus näitab, kuidas ülesande lahendamiseks vajalik mälumaht sõltub ülesande mõõdust. Ajaline keerukus näitab, kuidas ülesande (algoritmi) tööaeg sõltub ülesande mõõdust (s.t. lähteandmete hulgast). Analoogiliselt räägitakse programmeerimises programmi, alamprogrammi või programmilõigu keerukusest.
Sarõjesikatõrau kõrb
Sarõjesikatõrau kõrb (kasahhi Сарыесікатырау құмы ja Сарыесік Атырау) on kõrb Aasias Kasahstani kaguosas.
Algoritmiline keerukus
Ajaline keerukus
Ajalise keerukuse tähis on O, millele järgneb sulgudes keerukusfunktsioon.
Sarõjesikatõrau kõrb
Piirneb loodes Balkaši järve, edelas Ile jõe, kagus Džungaaria Alatau ja kirdes Karatali jõega. Tema kirdeosa kannab Bestasi ja idaosa Žamankumi nime. Valdavalt liivakõrb.
52. kuusjoon
pisi|[[Dong Yuan'i (u 934–962) maal]] 52. kuusjoon “Muutuste raamatu” 64-st kuusjoonest on Mägi (艮 Gèn).
Algoritmiline keerukus
Ajaline keerukus
Polünomiaalseid keerukusi nimetatakse sellepärast headeks, et kui ülesande maht on liiga suur, siis on kasu kiiremast raalist. Mittepolünomiaalseid keerukusi nimetatakse halbadeks, sest siis kiirem raal praktiliselt ei suurenda tööjõudlust. Ainus, mis aitab, on algoritmi asendamine kiiremaga, kuid see ei ole alati võimalik.
52. kuusjoon
Põhitekst
52./64 MÄGI (GEN) (Peatumine, keskendatus) Keskendud oma seljale, ei taju oma keha. Liikudes oma õuel, ei märka oma inimesi. – Laitust ei tule.
1./6 ALL ON KUUS Keskendud oma varvastele. – Laitust ei tule. Soodsaks alati püsivus!
2./6 TEISEKS KUUS Keskendud oma säärtele. Ei aita seda, kellele järgned. Ta südames pole rõõmu.
3./6 KOLMANDAKS ÜHEKSA Peatud oma lävel. Sead korda oma selja. – Oht. Südames justkui põletaks.
4./6 NELJANDAKS KUUS Keskendud oma seljale. – Laitust ei tule.
5./6 VIIENDAKS KUUS Keskendud oma lõugadele. Kõnes ilmutub kindlus. – Kahetsus kaob.
Kaitseministeerium (üldmõiste)
Kaitseministeeriumid või sarnaseid ülesandeid täitvad asutused on:
52. kuusjoon
Põhitekst
6./6 ÜLAL ON ÜHEKSA Tugevda keskendatust (südamlik peatus). – Õnn.
Kohast teiste kuuikmärkide keskel
Guaga 52. Mägi (Mäed, Gen) olla alanud suures ennustamises (da bu) sisalduvast kolmest ennustamisviisist või -korraldusest esimene. See kandnud Ljan Shan’i ((Suletud) mäeahelik) nime. Sõna korraldus on kasutatud seetõttu, et erinevad uurijad pole algusest peale oma arvamustes üksmeelsed, millega oli tegu. Kas (nii?) kuusjoonte tabeli, ennustamisviisi või siis tekstiga. Samuti erinevad arvamused selle loomis- ja kasutamisaja kohta. Osa ühendab seda legendilaadse hiina esimese imperaatori Fuxiga (3. aastatuhande esimene veerand eKr) ja teised võimaliku Xia dünastiaga (21.–16. sajandil eKr). Kuusjoon Mäed on seotud peatuse ja rahuga. Täpsemalt puhkamisega puhkamise ajal ja liikumisega liikumise ajal. Teise ennustamisviisi Gui Zhang'i korral on juttu 10 000 asja (olendi) naasmisest aardesse (hoidlasse) ja see alanud 2. Maa guaga. Kolmanda Zhouyi ("Yijingi" varajasem nimi) nimelise korral on juttu ringmuutustest ja see algab 1. Taeva (Ilm) guaga (selle võrdkujuks on ka ring). Viimase korral loetakse ja kirjutatakse guade positsioone (yao wei) alt ülespoole (teke, loomine). Eelnev võis olla seotud guade lugemise ja kirjutamisega ülalt alla (teostus, n-ö naasmine põrmu). Seetõttu võis kahe viimase ajalisuse (teke ja teostus) asemel olla esimene seotud Mäe märgile omistatava olevikulisuse ja olemisega. Sel juhul pole vaadeldavad gua'd enam protsesse vaid eksistentse (olemist) märkivad.
Gen kuuikgua uurimisest Hiinas
Gen näib olevat olnud idzinismis ("Yijingi" uurimine) populaarseimaks guaks, kuna seda on käsitlenud ja selle läbi püüdnud "Yijing’i" olemust tabada paljud hiina õpetlased, sõltumata seejuures kas nad on olnud konfutsionistid, taoistid või budistid. Zhou dünastia ajal loodud "Muutuste raamatu põhitekstile (u 800 eKr) lisati Hani dünastia ajaks väljakujunenud lisad (ametlikult 136 eKr). Hani ajal sai Gen taas juurde uusi tähendusi (eriti Yu Fan (164–233)). Järgnevatel sajanditel tehti "Yijingi" aina uusi täiendusi. Konfutsionistid, taoistid ja budistid arutasid Gen kuusjoone ajastuse, liikumise ja liikumatuse (rahu) ning sellega seostuva kõlbelise täiustumise üle. Neokonfutsionist Zhang Zai (1020–1077) uskus, et Gen sisaldab muutuste essentsi ja budistlikud mõtlejad nägid guas lühikokkuvõtet meele valitsemise (kontrolli) üle. Songi dünastia aegsed õpetlased nagu Zhou Dunyi (1017–1073) ja ta õpilane, Cheng Yi (1033–1107) väitisid, et Gen heksagrammi uurimine oli nende ajal viljakam kui budistlike tekstide, nagu” Lootosesuutra” (􀘬 􀴶 􀺾) ja „Õiehiilgusesuutra” (􀴶 􁘌 􀺾) lugemine. Vähemalt mõned taoistlikult ja budistlikult orienteeritud isikud olla sellega nõus olnud. Sama Cheng Yi, kes oli üks silmapaistvamaid Songi aegseid filosoofe, ütles ühes oma aforismis, et inimene kes on mõistnud selle gua olemust on seeläbi mõistnud juba kogu budismi olemust. Taoistlik meister Bai Yuchan (1134–1229) väitis, et Gen ei tähenda mitte ainult “tundmatuses puhkamist”, vaid ka “valguse kätte tulekut”. Mingi dünastia aegne õpetlane Jiaohong (u 1540–1620) lisas, et see aitab “läbi näha omaenese loomust” ja selle saavutanult pole vaja enam tekstide õppimisega tegelda. Hiina õpetlased kasutasid Gen heksagrammi ka püüdes ühitada konfutsianismi ja budismi. Näiteks Yang Jian (1141–1226) lähtudes suuresti Geni otsustest ja kommentaarist argumenteeris nende abil chani laadset meditatiivset praktikat. Lin Zhaoen (1517–1598) kirjutas “Meele (valitsemise) viis (vahend) selja liikumatuse (rahu) läbi”, milles ta kasutas Gen kuusjoone kujundeid edastamaks taoistlkku meditatsiooni üheksat etappi. Ou-yi (1599–1655) kes vaatles ja kommenteeris "Yi Jingi" budistliku filosoofia seisukohalt pühendas sellele kuusjoonele teiste kõrval täiesti erilist tähelepanu. Richard Wilhelm oma "Yijingi" tõlkes on lisanud selle kuusjoone üldteksti kommenteerides lause: “Võimalik, et tekst sisaldab yoga praktiseerimise juhendeid.” Taoistliku alkeemia ideaali tähistav xiān hieroglüüf koosneb inimese ja mäe piktograafist. Enamasti on seda tõlgitud sõnaga surematu (taevaelanik, pühak, erak).
Välislingid
List of hexagrams of the I Ching
Lõosilm
Lõosilm (Myosotis L.) – rahvapärase nimetusega meelespea – on rohttaimede perekond kareleheliste sugukonnast.
Perekonnas on umbes 50 liiki, mis kasvavad Euroopa parasvöötmes, Aafrika kõrgmägedes lõuna poole kuni Kaplinnani välja, Uus-Guineas ja Austraalias.
Lõosilmad on laotuvate või tõusvate vartega üheaastased, kaheaastased ja mitmeaastased taimed. Lühikese varre otsas asuvad sinised või roosad õied.
August Rauberi medal
August Rauberi mälestusmedal on Tartu Ülikooli arstiteaduskonna poolt välja antav tunnustus. Medaliga peetakse meeles Tartu Ülikooli Vanas anatoomikumis töötanud professorit August Rauberit. Rauberi-nimelise mälestusloengute traditsiooni ja Rauberi medali algatajaks oli Ela Kogerman-Lepp.
Medali on saanud
Riistvaraline programmeerimine
Riistvaraline programmeerimine on selline programmeerimine, kus vastava programmi järgi ühendatakse juhtimiseks kasutatavad lülitid ja releed omavahel juhtmetega mingit kindlat funktsiooni täitvaks seadmeks. Süsteem toimib vastavalt elementidevahelistele ühendustele. Ühe ülesande täitmiseks loodud riistvaralist programmi uueks ülesandeks ümber teha on raske. Tänapäeval leiab riistvaraline programmeerimine vähest kasutust masinaehituses ja mõningates lihtsamates automaatsüsteemides.
Franziska van Almsick
Franziska van Almsick (sündinud 5. aprillil 1978 Ida-Berliinis) on endine Saksamaa ujuja, mitmekordne maailma- ja Euroopa meister.
Olümpiamängudel võitis van Almsick oma esimese olümpiamedali 1992. aasta OM-il Barcelonas kõigest 14-aastaselt. Kokku võitis ta olümpiamängudelt aastatel 1992–2004 neli hõbe- ja kuus pronksmedalit. 2004. aastal pärast olümpiamänge lõpetas ta tippsportlaskarjääri.
Alojz Peterle valitsus
Alojz Peterle valitsus oli Sloveenia valitsus, mis astus ametisse kohe pärast 1990. aasta valimisi, olles nii esimeseks demokraatlikult valitud võimuks pärast 1929. aastat. Valitsus asus ametisse veel Jugoslaavia osas, kuid tema ajal jõuti ka iseseisvaks saada, seega on tegemist ka esimese Sloveenia kui riigi valitsusega. Koalitsioon moodustati kommunismivastase opositsioonibloki DEMOS ümber, mille kuus liikmesparteid olid valimistel enamuse saanud.
Kestus: 16. mai 1990 – 14. mai 1992
Võimule tulles nimetati valitsust veel Täidesaatvaks Nõukoguks, ka muud nimetused olid sellele vastavalt. Nimetusi muudeti 28. juunist 1991.
Anna Ivanovna
pisi|250px|Anna Ivanovna portree Anna Ivanovna ehk Anna Joannovna (vene keeles Анна Иоанновна või Анна Ивановна; 7. veebruar (28. jaanuar vkj) 1693 Moskva – 28. oktoober (17. oktoober vkj) 1740 Peterburi) oli Venemaa keisrinna aastatel 1730–1740, (tsaari ja Peeter I kaasvalitseja) Ivan V ja Praskovja Fjodorovna Saltõkova tütar.
Noorus
Kuni 17. eluaastani elas Anna Ivanovna Moskva-lähedases Izmailovo mõisas, mis kuulus ta emale. 1710. aastal abiellus ta Peeter I tahtel Kuramaa hertsogi Friedrich Wilhelm Kettleriga, kuid lesestus pärast 4 kuud abielu.
Kuramaa hertsoginna
Abielludes Kuramaa hertsogi Friedrich Wilhelm Kettleriga sai Anna Ivanovna Kuramaa hertsoginna tiitli ning vaatamata abikaasa surmale säilitas ta tänu onu keiser Peeter I toetusele võimu Kuramaa hertsogiriigis, ehkki vastavalt varasematele vasallilepetele oli Kuramaa Poola kuningriigi vasall. Kuramaale läksid temaga kaasa Venemaalt pärit õukonnaliikmed: ülemõuemarssal Pjotr Mihhailovitš Bestužev ja ülemõuemeistrinna Matvejeva, hertsoginna Anna Ivanovnale eraldatud mõisate ja valduse järele valvas Aleksandr Menšikov.
Venemaa troonile tõusmine
Pärast Peeter II surma 1730. aastal valis Ülemsalanõukogu 37-aastase Anna Venemaa keisrinnaks, sundides teda enne alla kirjutama keisrivõimu piiravatele tingimustele. Ülemsalanõukogu eesmärk oli luua konstitutsiooniline monarhia, kuid enne kavatses ta vormida Kuramaa hertsoginnast manipuleeritava isiku, kes oleks tänulik ainuüksi trooni ja rikkuste eest. Anna Ivanovna taganes siiski võimule asudes lubadustest, saates Ülemsalanõukogu laiali ja hakkas valitsema despoodina.
Tegevus riigijuhtimisel
Tegelikud valitsusasjad jätsid Annat ükskõikseks, enamiku ajast veetis ta Moskvas, põhihuvideks jaht ja lõbustused – nimetamisväärseimaks aktsiooniks sai 1739.–1740. aasta pakaselisel talvel Peterburi ehitatud Jäämaja, kuna riiki valitsesid tema favoriidid.
Nendest tuntuim oli Anna armuke juba Kuramaa päevilt, tema poolt krahviks tõstetud, Vestfaali aadlik Ernst Johann von Bühren, Venemaal tuttav nii-öelda prantsuspärase nimekujuga Biron. Venelasi põlates ümbritses Biron end Anna Ivanovna soositud saksa soost õukondlastega, tõrjudes nii keisrinnaga koostöös kõrvale vene vanad aadliperekonnad.
Venemaa riigijuhtimine usaldati saksa päritolu riigiametnikele:
Anna valitsusajal teostas tegelikku võimu 1731. aastal moodustatud kolmeliikmeline ministrite kabinet eesotsas Andrei Ostermanniga (Heinrich Ostermann venepäraselt). 1735. aastal riigivalitsemisest lõplikult tüdinud Anna võrdsustas kolme kabinetiministri allkirja enda omaga. Anna olulisemaks sammuks oli tõenäoliselt senise eluaegse riigiteenistuse asendamine 25-aastasega.
Sisepoliitika
Ehkki Anna Ivanovna asus Moskvas, kujundati tema valitsusajal välja Peterburi põhitänavavõrgustik, kaotati Peeter I kehtestatud ainupärimisõigus ja tõhustati riigivastaste kuritegudega tegeleva Senati juures asuva Salaekspeditsiooni tööd. Suurendati sõjaväeosade arvu ja asutati kaks täiendavat kaardiväepolku – Izmailovo kaardiväepolk ja Ratsakaardiväepolk. Anna Ivanovna ajal hakkas degradeeruma ka Vene sõjavägi, kui aadlinoorukitel lubati vormistada end kaardiväepolkudesse ja sõjaväeharidust saada koduõppes ning sooritada hiljem ohvitserieksam. 1736. aastal piirati aadlike sõjaväeteenistuse aeg 5 aastaga.
Samas aga avati 1732. aastal Maismaa aadlike kadetikorpus (Сухопутный шляхетский кадетский корпус), Mereväe kadetikorpus, Paažide kadetikorpus ja Suurtükiväe kadetikorpus.
Välispoliitika
Keisrinna soosikute aetud poliitika päästis valla Poola pärilussõja ja Vene-Austria sõja Türgi vastu.
Troonipärija
Troonijärglaseks määras Anna Ivanovna oma õetütre Anna Leopoldovna vastsündinud poja Ivani, kuid regendina tegutses 18. oktoobrist kuni 8. novembrini 1740 Ernst Johann von Bühren.
Anna Ivanovna maeti Peeter-Pauli kindluse katedraali Peterburis.
Tallinna Olümpiapurjespordikeskus
pisi| pisi| thumb|Pirita sadam ja Olümpiapurjespordikeskus (2021) Tallinna Olümpiapurjespordikeskus (lühend TOP, Pirita Purjespordikeskus) on seoses 1980. aasta olümpiapurjeregatiga Pirita jõe suudmesse rajatud sadama- ja spordikompleks.
STS-80
STS-80 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon, mida teenindas kosmosesüstik Columbia.
Tallinna Olümpiapurjespordikeskus
Kirjeldus
Oma suuruse tõttu kujutas TOP endast Eesti 20. sajandi arhitektuuri kontekstis haruldast spordilinnakut. Peahoone esindab 1970. aastate lõpu hilismodernistlikku arhitek­tuu­ri. Kompleksi idee oli peahoones oma­ette mikrokeskkonna loomine, kus oma tä­na­vate ja väljakutega tekib hori­sontaalne, rannikuga paral­leelne madala mahu ning verti­kaalse aktsendiga kerkiv hoone teiste eri­funkt­sioo­niliste hoonete vahel. Selline lahendus on Eestis ainulaadne.
STS-80
Missioon startis 19. novembril 1996 ning selle eesmärgiks oli paigutada kaks satelliiti orbiidile ja need hiljem uuesti kinni püüda. Missiooni ajal sai Story Musgrave ainsaks inimeseks, kes on lennanud kõigi viie NASA kosmosesüstikuga. STS-80 oli Space Shuttle'i programmi pikim mission. Missiooni ajal pidi toimuma ka kaks väljumist avakosmosesse, kuid need tuli õhuluku luugiga tekkinud probleemide tõttu tühistada.
Columbia naasis Maale 7. detsembril.
Tallinna Olümpiapurjespordikeskus
Kirjeldus
1980. aasta suveolümpiamängudeks rajatud hoone võeti 1997. aastal arhitektuurimälestisena riikliku muinsuskaitse alla. 1981. aastal pälvis keskus NSV Liidu riikliku preemia.
Projekteerimine
Moskva ja Tallinn valiti suvemängude linnadeks 1974. aasta oktoobris. Uue spordikeskuse ehitust plaaniti juba aasta varem. Projekteerimine oli intriigiderohke. 1973. aastal toimunud arhitektuurivõistluse võitis noorte arhitektide Avo-Himm Looveeri, Kristin Looveeri, Tiit Kaljundi, Harry Sheini juhitud kollektiiv märgusõnaga "Onu", kes asus projekteerima. Kuid hiljem organiseeriti järelkonkurss, mille võitis sama grupp. Noori mitte usaldades mängiti 1975 autorite kollektiiv ümber: juhtima asus Henno Sepmann, juurde tulid Peep Jänes ja Ants Raid, algsest kollektiivist jätkasid vaid Avo-Himm Looveer, Kristin Looveer ja disainer Matti Õunapuu. Jänes oli peamiselt olümpiaküla, Looveer jahtklubi ja tseremooniaväljaku autor.
1976 mais pani Rahvusvahelise Purjespordiliidu president Giuseppe Croce uuele keskusele nurgakivi. Enne ehituse algust tuli lammutada spordilaevade katsetehase (kolis Koplisse) ning sõjaväe jahtklubi majad.
Olümpia sõpruspuu
25. juulil 1980 avati Pirital skulptuurikompositsioon, mille kinkis Tallinnale Tšehhoslovakkia skulptor Zdeněk Němeček. See kujutas endast seitsme meetri kõrgust põimvõraga metallpuud, mille tüve ümbritsevad viis olümpiarõngast. Autor nimetas oma töö Olümpia sõpruspuuks. Němečeki sporditeemalisi skulptuure leidus ka teistes olümpialinnades. Moskva olümpiamängudes valmis lisaks Tallinna puule ka teine kompositsioon, mis seati üles Moskva olümpiakülas. center|600px
Peeter Kõpp
pisi|Peeter Kõpp
Peeter Kõpp (22. märts/3. aprill 1888 Kärstna vald, Viljandimaa – 20. august 1960 Chicago) oli eesti põllumajandusteadlane.
Danis Tanović
pisi|Danis Tanović (2008) Danis Tanović (sündinud 20. veebruaril 1969 Zenicas) on Bosnia ja Hertsegoviina filmilavastaja, -stsenarist ja -helilooja. Tal on ka Belgia kodakondsus.
Peeter Kõpp
Akadeemilise Põllumajandusliku Seltsi esimees ja auliige. Ta võttis seltsi juhtimise üle Karl Zolkilt kui oli pärast ilmasõda kodumaale naasnud. Ettepaneku Kõpp seltsi esimeheks valida teeb Zolk ning seltsi 1921 a. üldkoosolek on ettepanekuga nõus.
Danis Tanović
Danis Tanović on võitnud mitmeid rahvusvahelisi filmiauhindu. 2002. aasta Oscarite jagamisel tunnistati film "Eikellegimaa" aasta parimaks võõrkeelseks filmiks. Samuti võitis film parima võõrkeelse filmi Kuldgloobuse. Cannes'i filmifestivalil ja Euroopa filmiauhindade jagamisel võitis Tanović parima stsenaristi auhinna.
George R. R. Martin
George R. R. Martin oli noorena aktiivne koomiksite koguja ja lugeja. 1963. aasta novembris ilmus Fantastilise neliku koomiksiraamatus isegi Martini kiri toimetajale. Huvi koomiksite ja superkangelaste vastu aitas Martinil kirjanikuks saada.
Ta kirjutas 1970-ndatel lühijutte. Tema esimene jutt, mis kandideeris Hugole ja Nebulale, oli "With Morning Comes Mistfall", mis avaldati ajakirjas Analog 1973. aastal. Raamat ei võitnud kumbagi auhinda, aga Martin ütles, et tema jaoks on suur asi ka olla koos Hugo ja Nebula auhinna "kaotajatega".
Peeter Kõpp
Peeter Kõpp oli Tartu ülikooli teine, kes sai doctor agronomiae teaduskraadi kaitstes väitekirja teemal "Der Einfluss der Preis-, Intensitäts- u. Produktivitätsrelations-Verschiebungen auf die Rentabilität der Produktion der einzelnen landwirtschaftlichen Produkte". Kaitsmine toimus 30. mail 1926. aastal. Kaitsmise ajal oli Kõpp Tartu Ülikooli põllumajapidamise õppetooli dotsent.
Isiklikku
Tema onupoeg oli vaimulik, Tartu Ülikooli usuteaduse professor ja piiskop.