cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaugem Austria
Ajalugu
Pärast Austria kaotust Austerlitzi lahingus ja Pressburgi rahu aastal 1805 lõpetati Kaugem Austria täielikult ning endised Habsburgide territooriumid anti Badeni suurhertsogkonnale (Breisgau), Württembergi kuningriigile (Rottenburg ja Horb) ja Baieri kuningriigile (Weitnau, Günzburg, Weißenhorn), preemiaks nende liidu eest Napoleoni Prantsusmaaga. Väikesed valdused läksid Hohenzollern-Sigmaringenile ja Hesseni suurhertsogkonnale. Fricktalist sai aastal 1799 Prantsuse protektoraat ja aastal 1802 Helveetsia vabariigi osa, liidendati järgmisel aastal Šveitsi Aargau kantonisse.
Pärast Napoleoni alistamist oli Viini kongressil arutelu kogu Vorlande tagastamisest Austriale, kuid lõpuks tagastati Austria kontrolli alla ainult Vorarlberg, kui välisminister Klemens Wenzel Lothar von Metternich ei tahtnud Lõuna-Saksa riikide valitsejaid solvata ja lootis, et Austria eelisseisundi eemaldamine Reinilt vähendab pingeid Prantsusmaaga.
Haldusjaotus
1790. aastal jaotati Kaugem Austria kümneks ringkonnaks (Oberämter):
pisi|240px|Kaugema Austria territooriumid, pärast Sundgau kaotust aastal 1648.
Habsburgidest valitsejad
Poliitiliselt valdasid Kaugema Austria territooriume aastast 1278 alates Habsburgidest Austria (erts-)hertsogid. Alates 1379. aasta Neubergi lepingust langesid need kõik koos Kärnteni, Steiermargi, Kraini ja Tirooliga Leopoldi liinile:
Edasi jagunes Sise-Austria pärusvalduseks (Kärnten ja Steiermark) ning Ülem-Austriaks (Tirool ja Kaugem Austria), mida valitsesid:
1490. aastal taasühendati kõik Habsburgide valdused Friedrich V valitsemise alla, Saksa-Rooma keiser aastast 1452. Pärast keiser Ferdinand I surma aastal 1564 päris Kaugema Austria ja Tirooli tema teine poeg:
1619. aastal taasühendati Habsburgide pärusvaldused keiser Ferdinand II valitsemise alla. Ta andis Kaugema Austria oma nooremale vennale:
1665. aastal taasühendati Habsburgide maad lõpuks keiser Leopold I valitsemise alla.
Vladimir Tatlin
Vladimir Tatlin (vene keeles Владимир Евграфович Татлин; 28. detsember 1885 Moskva (teistel andmetel Harkiv), Venemaa Keisririik – 31. mai 1953 Moskva) oli vene maalija, skulptor ja arhitekt, kes kasvas ja suure osa elust tegutses Ukrainas.
Kujunemine
Tema isa Jevgraf Tatlin oli Orjoli pärusaadlikust raudteeinsener ja ema Nadežda Tatlin (neiupõlvenimega Bart) luuletaja ning narodnikute toetaja. Kui Nadežda Tatlin 1887. aastal suri, abiellus Jevgraf uuesti ja kolis Harkivisse. Isa suri 1904. aastal, mispeale Tatlin katkestas õpingud Harkivi kunstikoolis, põgenes kodust Odessasse ning läks kaubalaevale jungaks. Kunstnikukarjääri alguses tegeles Tatlin peamiselt ikoonide maalimisega. Kunstihariduse sai ta Moskva Kõrgete Kunstide Akadeemiast, mille lõpetas 1910. aastal. Seal koolis õppis ta tuntud akadeemiliste maalijate, näiteks Konstantin Korovini ja Valentin Serovi käe all. Umbes 1908. aasta paiku sai Tatlin sõbraks tuntud vene avangardse maalikunstniku Mihhail Larionoviga, kellega ta koos ka töötas. Lisaks sõbrunes ta teistegi kunstiringkonda kuuluvate inimestega. Aasta hiljem hakkas Tatlin üsna sageli näitustel osalema, peamiselt võttis ta osa Moskva, Odessa ja Petrogradi avangardkunsti näitustest. Näiteks 1911. aastal osales ta näitusel koos Nooruse Liiga nimelise organisatsiooniga. Aasta hiljem aga osales Tatlin näitusel koos rühmitusega Eesli Saba. 1915. aastal tekkis Tatlinil avalik tüli Kazmir Malevitšiga viimase suprematistlike teoste tõttu, mida Malevitš eksponeeris näitusel "Viimane futuristlik näitus".
1917. aastal töötas Tatlin koos Aleksander Rodtšenkoga ning koos valmistasid nad dekoratsioone Moskvas asuvale Caffé Pittoresque’ile. Selle hoone juures taheti omavahel liita konstruktivistlik kujundus ja futuristlik eluviis. Samuti pidi kohvikust saama avangardistide kohtumispaik. Seega taheti hoone puhul kunsti lahutamatult eluga siduda.
Reljeefkonstruktsioonid
1913. aastal suundus Vladimir Tatlin Pariisi, kus külastas Pablo Picassot ning tutvus tema loominguga. Picasso konstruktsioonid tekitasid Tatlinis sügavat vaimustust, millest tulenevalt hakkas ta Moskvas ka ise reljeefkonstruktsioone valmistama.
Tema reljeefkonstruktsioonide puhul oli sisuliselt tegemist skulptuuriseeriaga, mis olid valmistatud puidust, rauast, vanakraamiosadest ning muust vanade hoonete juurest leiduvast materjalist. Oma reljeefkonstruktsioonidega otsustas Tatlin osa võtta 1915. aastal Petrogradis aset leidnud futuristlikust näitusest.
Tatlini reljeefsete konstruktsioonide hulka kuulusid ka nurgareljeefid. Nende omapära seisnes selles, et need olid riputatud traadiga üle ruumi nurga. Seega oli Tatlini oma nurgareljeefide puhul kaotanud teoste raamimise ja alusele asetamise vajaduse. Sellise võttega sisuliselt kadus tema teostel kujutamine ning lisaks oli kadunud "äratuntavale teosele tagasivaatav abstraktsioon". Paraku on Tatlini 1913–1917 aastatel valminud konstruktsioonid säilinud ainult fotodel. Ilmselt peitub põhjus selles, et need olid valmistatud haprast ja lagunevast materjalist, mitte pronksist ja kivist nagu tavalised reljeefid. Tatlini konstruktsioonide juures kehtis idee "tõelised materjalid tõelises ruumis".
Monument Kolmandale Internatsionaalile
Vladimir Tatlini Kolmanda internatsionaali monumendist pidi saama romantiline ja nostalgiline monument, mis pidi meenutama kommunistliku eufooria kunstilisi ideaale, kuid mis jäi valmimata. Monument telliti Tatlinilt 1919. aasta paiku ning selle tellijaks oli Revolutsiooniline Kaunite Kunstide Osakond. Selle asukohaks pidi saama Moskva kesklinn ning kõrguseks oli kavandatud umbes 400 meetrit. Monument polnud kavandatud ainult sümbolina, vaid "puhtalt kunstiliste vormide ühendusena utilitaarsel eesmärgil". Tegelikult ei jõudnud see projekt kaugemale mõõtkava mudelitest, millest ühte eksponeeriti 1920. aastal VIII Nõukogude Kongressi auks korraldatud näitusel. Monumendi struktuur oli range ja formaalne ning vaatajate läheduses pidi monument saama justkui elavaks skulptuuriks. Tatlin ise on oma tuntud monumenti kommenteerinud järgmiselt: "Selle ehitise juures ei tohiks küll vaikselt seista või istuda, mehaanilised vahendid sõidutavad sind üles, alla, ringi... looming, ainult looming."
Peagi sai sellest monumendist konstruktivistide sümbol ning samuti pidi ehitis kandma ka ametihoone staatust. Monumendi sisse oli kavandatud kolm kompleksi, mis olid mõeldud Kominterni täidesaatva, administratiivse ja propagandistliku võimu majutamiseks. Need pidid paiknema kolmel tasandil, millest igaüks pöörles eri kiirusega ümber oma telje: esimeseks tasandiks oli kuubik ning see tegi ühe päevaga tiiru ümber oma telje, teiseks tasandiks oli koonus ning sellel kulus üks kuu aega ümber oma telje tegemiseks. Kolmandaks tasandiks oli silinder ning see pidi tegema aastaga tiiru ümber oma telje.
Olulisemad maalid
Üks Tatlini tuntumaid maale kannab pealkirja "Meremees". Tegemist on Vladimir Tatlini autoportreega ning sellel maalil on Tatlin kujutanud iseennast meremehena. Maalil on Tatlin omavahel kombineerinud erinevaid faktuure – osades kohtades oli värvi pandud üsna paksult, teistes kohtades on jällegi tunda nõrgemaid pintslilööke. Pildi taustal on tumedad siluetid ning need on oma mõõtmetelt palju väiksemad kui pildi fookuses olev subjekt. Väidetavalt oli selle võttega Tatlini eesmärk anda pildile juurde sügavust. Maalile on omased ka paksud mustad piirjooned ja heledad laigud ning selliseid tunnuseid võib märgata paljudel Tatlini abstraktsetel maalidel.
Pliešovce nõgu
pisi|Dobrá Niva Pliešovce nõgu (slovaki keeles Pliešovská kotlina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Nõo pikkus on 20 kilomeetrit, selle laius on 2-5 kilomeetrit ja pindala 107 km². Läbi nõo voolab Neresnica jõgi, mille orus asub ka regiooni madalaim punkt (350 m). Regiooni kõrgeim tipp on Hrádek (540 m).
Vladimir Tatlin
Olulisemad maalid
Teine oluline Tatlini maal kannab pealkirja "Kalakaupmees". Selles teoses jaotab Tatlin tugevate piirjoonte abil maali erinevateks tasanditeks. On arvatud, et see maal on saanud mõjutusi kubismist, kuid maalil pole märgata teravaid geomeetrilisi figuure, mis tavaliselt kubistlikele maalidele omased on. Geomeetriliste kujundite asemel on Tatlin kasutanud palju kõveraid jooni ja ümaraid vorme. Samuti domineerivad pildil ainult kolm värvi ning selle sügavus ja perspektiiv on moonutatud. Ka objektide ja figuuride vormid on teoses esitatud lihtsustatult kujul.
Pliešovce nõgu
Sealseteks kivimiteks on valdavalt paekivi ja tuff.
Vladimir Tatlin
Olulisemad maalid
Kolmas oluline maal Vladimir Tatlini loomingus on 1913. aastal valminud "Akt" (The Nude). Selle teose maalitehnika ja värvivalik eeldab, et inspiratsiooni on saadud vene puulõikest, ikoonimaalist ja vene rahvakunstist. Kuigi selle maali juures võib märgata mõningaid kubistlikke tunnusjooni nagu moonutatud perspektiiv ja tasapinnalised vormid, pole siiski tegemist kubistliku maaliga. Teosele on veel omased summutatud koloriit, valged laigud ja tasased mustad piirjooned ning nende tõttu meenutab maal vene religioosseid ikoonimaale. Võimalik, et selliste tunnustega taotles Tatlin vanade ikoonide väljavahetamist uute vastu. Uute ikoonide eesmärgiks pidi olema rahva õhutamine tegudele, mis tooksid ühiskonda vajatud muutuseid.
Hilisem karjäär ja "Letatlin"
Tatlin keskendus oma hilisemas karjääris peamiselt kunsti ideoloogilisele aspektile. Temast sai Kunstilise Kultuuri Teadusliku Uurimise Instituudi materjalikultuuri osakonna direktor. Peamiselt tegeles ta hilisemas elus siiski teatrikunstiga. Lisaks hakkas ta tegelema oma glaideri ehk õhujalgratta kavandiga, mis põhines tema putukate lennu uurimistulemustel. Oma õhujalgrattale andis ta nime "Letatlin"– selle nime juures ühendas ta oma nime venekeelse tegusõnaga "lendama". Nii nagu A. Rodtšenko ja K. Malevitš, oli ka Tatlin pikalt unistanud lendamisest.
Pliešovce nõgu
Maastikuregioon on nime saanud seal asuvalt Pliešovce külalt. Teised külad selles piirkonnas on: Sása, Bzovská Lehôtka, Babiná, Dobrá Niva, Podzámčok, Breziny, Bacúrov, Dubové, Ostrá Lúka ja Budča.
Asend
Pliešovce nõgu piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Paremjõudude Liit
Paremjõudude Liit (Союз правых сил) oli aastatel 2001–2008 eksisteerinud Venemaa partei.
Paremjõudude Liit loodi 1999. aastal valimisliiduna, mille koosseisu kuulus muuhulgas Venemaa Demokraatlik Valik (Демократический выбор России). 1999. aasta Riigiduuma valimistel sai liit 8,52% häältest ja moodustas Riigiduuma fraktsiooni.
Paremjõudude Liidu eellasteks olid 1995. aasta valimistel osalenud Venemaa Demokraatlik Valik – Ühendatud Demokraadid (Демократический выбор России — Объединённые демократы, 3,9%) ning 1993. aasta valimistel osalenud Venemaa Valik (Выбор России, 15,5%).
Partei asutati 2001. aasta mais. Kaasesimeesteks said Jegor Gaidar, Sergei Kirijenko, Boriss Nemtsov, Irina Hakamada ja Anatoli Tšubais. Detsembris valiti parteijuhiks Nemtsov.
2003. aasta duumavalimistel kogus partei 4 protsenti häältest ja valimiskünnist ei ületatud. Kolm ühemandaadilistest ringkondadest Riigiduumasse valitud partei liiget ühinesid Ühtse Venemaa fraktsiooniga.
2007. aasta parlamendivalimistel sai partei 0,96% häältest, 2008. aasta sügisel võeti vastu otsus laiali minna.
Mati Kose
pisi|Mati Kose 2019. aastal Mati Kose (sündinud 19. detsembril 1970) on eesti bioloog ja looduskaitsja.
Ta lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna ja sai samas 1999. aastal magistrikraadi ornitoloogia alal.
Ta töötab Tartu Ülikooli Pärnu kolledži loodusvarade rakendamise teaduri ja loodusgiidina.
Ta tegutseb ka loodusfotograafina.
Kuulub Elurikkuse Erakonna asutajate sekka.
Porisammul
Porisammul on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Porisammul (Porrisammul) on pandud Viljandi mõisavallas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati Porisammuli-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Koidumets ja Poomre. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Serv
Serv on sirglõik, mis ühendab hulktahuka tippe.
Lengerichi ühisvald
Lengerichi ühisvald (Samtgemeinde Lengerich) on ühisvald (Samtgemeinde) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
See koosneb järgmistest valdadest:
Väike haak
Väike haak on neem Tallinnas Paljassaare poolsaare rannikul. Neeme ümbritseb Paljassaare laht.
Aurelia (eesnimi)
Aurelia on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 737. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Aurelia 104 naisel.
Vedel (perekonnanimi)
Vedel on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Vedel (Weddel) on pandud Rae mõisavallas Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Allikvee ja Värnu. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Vedel Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Saratovi ülikool
pisi|220px|Saratovi ülikooli peahoone [[Saratovis]]
Tšernõševski-nimeline Saratovi Rahvuslik Riiklik Uurimisülikool (vene keeles Саратовский национальный исследовательский государственный университет имени Н. Г. Чернышевского) on rahvusliku uurimisülikooli staatusega ülikool Venemaal Saratovis.
Saratovi ülikooli eelkäija oli Keiserlik Nikolai Ülikool, mis asutati Saratovis 1909. aastal ja eksisteeris kuni 1917. aastani. 1923. aastal nimetati ülikool Nikolai Tšernõševski auks Tšernõševski-nimeliseks Saratovi Riiklikuks Ülikooliks.
2010. aastal sai ülikool rahvusliku uurimisülikooli staatuse.
Teet Roosaar
Teet Roosaar (sündinud 29. juulil 1963) on eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Ta on Pärnu Postimehe uudistetoimetaja ja Pärnu Linnavalitsuse meedianõunik.
Põlgaste lasteaed
Põlgaste lasteaed on lasteaed Põlva maakonnas Kanepi vallas Põlgaste külas.
Õppeasutus asutati 1879.
Õppeasutuse nimed:
Pilkuse vald
Pilkuse vald (saksa keeles Bremenhof) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Pilkuse küla aladel.
Vald eksisteeris 1866 –1939.
Valla alal asusid Pilkuse, Vidrike ja Väike-Pilkuse mõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati Vana-Otepää, Päidla, Palupera, Pilkuse ja Valgjärve valla aladest Otepää vald (1939) ning Pühajärve, Palupera ja Pilkuse valla aladest moodustati Pühajärve vald (1939).
Tartu Elu Sõna Kogudus
Tartu Elu Sõna Kogudus on kristlik kogudus Tartus.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 11.00 Tartus aadressil Ööbiku 10a. Koguduse pastor on Eino Lilleleht.
Charles Macintosh
Charles Macintosh (29. detsember 1766 – 25. juuli 1843) oli šoti keemik ja vetthülgavate materjalide leiutaja. Tema järgi on nime saanud Mackintoshi vihmamantel (inglise keeles ka lihtsalt vihmamantel).
Mäkelä
Mäkelä on soomepärane perekonnanimi.
Hugo Cabret' leiutis
"Hugo Cabret' leiutis" on Brian Selznicki 2007. aastal avaldatud romaan.
Eesti keeles ilmus teos 2011. aastal Skymarketi kirjastuselt Timo Dieneri tõlkes.
Aianduse tee
thumb|Aianduse tee
Aianduse tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis.
Tänav sai nime 14. veebruaril 1958. Aianduse tee on saanud nime aianduskruntideks planeeritud maa-ala järgi.
Aianduse tee ääres asub kaks kaitsealust rändrahnu – Aianduse kivi ja Astla kivi.
Tipp
Tipp on hulknurga külgi või hulktahuka servi ühendav punkt või koonuse alguspunkt.
Dmitri Buturlin
pisi|240px|Dmitri Buturlin
Dmitri Petrovitš Buturlin (vene keeles Дмитрий Петрович Бутурлин; 11. mai (vkj 30. aprill) 1790 Peterburi – 21. oktoober (vkj 9. oktoober) 1849 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi riigitegelane, sõjaväelane (kindralmajor) ja sõjaajaloolane, tõeline salanõunik (1847).
Aadlisoost pärit Dmitri Buturlin võttis osa 1812. aasta isamaasõjast ja Kuuenda koalitsiooni sõjast (1813–1814). 1823. aastal teenis koloneli auastmes Prantsuse armees, osales Prantsuse-Hispaania sõjas.
Jaanuaris 1824 ülendati Buturlin kindralmajoriks ja märtsis 1824 arvati keisri kaaskonda. Vene-Türgi sõjas (1828–1829) täitis kindralkortermeistri kohuseid. 1830. aastal läks sõjaväeteenistusest erru.
Buturlin määrati 1833. aastal senaatoriks ja 1840. aastal Riiginõukogu liikmeks.
Ajalooalased tööd
Buturlin on mitmete sõjaajalugu käsitlevate teoste autor, sealhulgas talle kuulub 1812. aasta isamaasõja sündmuste ofitsioosne esitus. Enamik neist teostest on kirjutatud prantsuse keeles, hiljem tõlgitud vene keelde. Buturlini teosed sisaldavad rikkalikku faktilist materjali, mida ajaloolased kasutavad siiani.
Rosita Raud
Rosita Raud (kuni 1984. aastani Rosita Muraškaitė; sündinud 15. septembril 1962 Vilniuses) on Eesti teatrikunstnik.
Haridus
1982–1987 Leningradi Riiklik Teatri-, Muusika- ja Kinoinstituut, lavakujunduse eriala (nukuteatri kateeder)
Töö
1980–1982 Vilniuse Riiklik Nukuteater, lavastaja assistent.
Aastast 1987 vabakutseline kunstnik.
Aastast 1995 Eesti Humanitaarinstituudi tunnitasuline õppejõud.
Aastast 2017 Eesti Noorsooteatri peakunstnik.
Fotograaf Helsingi Ülikooli Aasia ja Aafrika keelte ja kultuuride instituudi Jaapani-uuringute osakonna korraldatud ekspeditsioonidel Jaapanisse (2000), Indohiina maadesse (2001) ning Indoneesiasse ja Malaisiasse (2002).
Isiklikku
Tema abikaasa on Rein Raud.
IOTA
pisi IOTA on avaliku lähtekoodiga detsentraliseeritud digitaalne käibevahend ehk virtuaalraha ehk e-raha, mis erinevalt laialt levinud plokkahela tehnoloogiast kasutab suunatud A-tsüklilisel graafil põhinevat andmestruktuuri (inglise keeles Directed Acyclic Graph ehk DAG) ning kannab nime Tangle. Seetõttu puuduvad plokid (inglise keeles blocks), ahel (inglise keeles chain) ning järelikult ka kaevandajad (inglise keeles miners). Arhitektuursest erinevusest tulenevalt funktsioneerib IOTA-ga seotu teisiti võrreldes plokkahela esindajatega.
Tangle'is iga tehing aitab kinnitada eelnevaid võrgus olevaid tehinguid ning seega kõrvaldab energiakuluka kaevandusprotsessi, lubades väikseid tehinguid ilma vahendustasudeta.
IOTA unikaalselt arhitektuurist tulenevad omadused:
Skandaal Microsoftiga
Novembris 2017 teatas Microsofti plokkahela spetsialisti Omkar Naiki "We are excited to partner with IOTA foundation and proud to be associated with its new data marketplace initiative. This next generation technology will accelerate the connected, intelligent world and go beyond blockchain that will foster innovation real world solutions, applications and pilots for our customers." Seejärel väljastasid mitmed internetiväljaanded eksitavaid artikleid, mis teatasid Microsofti ja IOTA partnerlusest kontekstiväliselt. Segadusest tulenevalt kannatas IOTA pilkamise all. Vaatamata IOTA asutajaliikmelisusele ei ole Microsoft enam Trusted IOT Alliance'is osalevate asutuste ega ka IOTA asutuse andmeturu nimekirjas, et vältida edasist segadust.
Boschi investeering
Detsembris 2017 teatas Bosch, et on soetanud suure hulga IOTA märke, toetamaks uue ärimudeli loomist Internet of Thingsi näol.
Rootsi
Septembris 2017 teatas Rootsi keskpank Riksbank, et nad kaaluvad krüptoraha kasutusele võttu E-krona projekti näol. Iota sihtasutus oli üks 19 organisatsioonist, kes läbirääkimistele kutsuti. Juurdluse lõppu eeldatakse 2019. aasta lõpuks.
ESTO (ettevõte)
Ettevõttel on kontorid viies erinevas linnas: Tallinnas, Tartus, Riias, Vilniuses ja Kiievis.
Ajalugu
ESTO asutasid 2017. aastal Tallinnas Mikk Metsa, Martin Ustaal ja Mikk Mihkel Nurges, Tallinna kohvikus nimega Kohvipaus.
2020. aastal sisenes ESTO e-kaubanduse maksete sektorisse, hakates pakkuma ESTO Pay panga-ja kaardimakseid.
2021. aastal sai ettevõte Citadele pangalt 4 miljoni euro suuruse laenu. Rahastamine oli mõeldud käibekapitaliks, mis tugevdab ettevõtte tegevust Eestis ja edendab laienemist Balti turul.
2022. aastal saavutas ESTO verstaposti, milleks oli üle 100 miljoni euro finantseeritud oste.
2022. aasta septembris alustasid ESTO ja Bolt koostööd, tuues turule uue makselahenduse Bolt Pay Later.
2022. aasta lõpuks on ESTO-l on Baltikumis kokku üle 2200 partnerist e-poe ja kaupmehe ning üle 220 000 lõppkasutaja.
ESTO on suur valik partnerpoode üle kogu Baltikumi, millest mõned on tuntud kui Euroopa turu suurimad jaemüüjad: IDeal, ELKOR, BigBox, JYSK, Studio Moderna (brands Dormeo, Delimano, Napsie), ONOFF, Goldtime, Sportland ja paljud teised.
Ellamaa raba
Ellamaa raba on Harju maakonnas Saue vallas asuv soo (raba).
Rabast saab alguse Lehetu oja.
Soomusristleja
thumb|Venemaa soomusristleja [[General-Admiral]] thumb|Saksamaa soomusristleja [[Scharnhorst (soomusristleja)|Scharnhorst]]
Erinevalt soomuslaevast oli soomusristlejal nõrgem soomus (soomuskaitse peamiselt veeliinil), aga sellevõrra kiirem käik.
Esimeseks soomusristlejaks loetakse Venemaal 1873 vette lastud General-Admirali.
Lerum
[[File:Lerums busstation, den 21 juni 2006.JPG|pisi|Lerumi bussijaamPindala: 2 495 hektarit
Elanikke: 28 491 (2020) Ajavöönd: CET (UTC+1)-suveaeg: CEST (UTC+2)
Koordinaadid: 57°46′10″N 12°16′5″]] Lerum on asula ja Lerumi valla keskus Lääne-Rootsis Västra Götalandi läänis. Lerum asub umbes 20 km Göteborgist ida suunas.
Koordinaadid: 57°46′10″N 12°16′5″
Lerumi keskuses asub ostukeskus Solkatten 22 kauplusega. Läbi Lerumi läheb kiirtee E20 Göteborgist Stockholmi. Göteborgi Landvetteri lennujaam jääb Lerumist 20 minuti kaugusele. Suurimad järved Lerumis on Aspen ja Stamsjön. Läbi Lerumi voolab jõgi nimega Säveån. Läbi Lerumi läheb matkarada Gotaleden.
Eduard Bornhöhe tee
Eduard Bornhöhe tee (varem ka Eduard Bornhöhe tänav) on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis. Tänav on nimetatud eesti kirjaniku Eduard Bornhöhe järgi.
Tänav sai nime arvatavasti 14. veebruaril 1958.
Twist (Emsland)
Twist on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Valla pindala on 105,61 km². 31. detsembril 2015 elas seal 9676 inimest. Vald paikneb otse Hollandi piiril.
Ajalugu
Tänapäevase Twisti valla piirkonna asustamine algas üsna hilja, 1784. aasta paiku. Münsteri vürstlik piiskop Max Franz rahuldas mõne lähedase Hesepe küla Heuerleute (teatud liiki talunikud) soovid asuda alla "Twisti" sohu. See oli Twisti asula alguspunkt; kui olla veelgi täpsem, siis algas see majadest tänaval, mida tänapäeval kutsutakse "Alt-Hesepertwist". Pinnas oli tol ajal selle koostise tõttu üsna viljatu ja lihtsalt lubas pisut elatist ning nii ei elanud inimesed mingis mugavuses. Nord-Süd-Kanali ehitamine umbes 100 aastat hiljem tõi inimeste elukvaliteeti olulise paranemise, kuna kanal võimaldas süstemaatilist drenaaži ja turba eemaldamist.
1950. aastatel saabus lõpuks majanduslik taassünd ühest küljest suuremate naftahoidlate leidmise ja teisest küljest Hollandi plasttoodete firma Wavini tootmiskoha tellimisega. Need kaks tegurit olid mõne aastakümne vältel Twisti majandusliku tõusu liikumapanev jõud.
1986. aastal tähistas Twist oma 200. aastapäeva. Aastapäeva pidustused lõppesid karnevalirongkäiguga, mis austas Twisti ajalugu ja hetkeolukorda. Näiteks üks arvukatest paraadvankritest näitas detailset koopiat St. Georgi kirikust (suurim kirik Twistis).
1990. aastatel läksid kaks peamist Twisti majanduse tugisammast, naftatootmine ja plastitootmine üha enam langusesse; ja majandussurutis tähendas, et paljud inimesed kaotasid töökoha. Kiirtee A 31 valmimisel 1990. aastate lõpus see negatiivne areng peatus uute ettevõtete paigutamisega, eriti tööstuspiirkonda kiirtee läheduses.
Augustis/septembris 2011 tähistas Twist oma 225. aastapäeva. 10-päevane festival algas "Twist-Schauga" ('Twisti sõu'). See sõu teostati etendusena alamsaksa keeles ja kõneles Twisti ajaloost huumorivõtmes, selle headest vanadest aegadest, kuid ka esimeste asunike väga rasketest elutingimustest, armastatud pereliikmete kaotusest Teise maailmasõja ajal ja viimase 60 aasta kiire majanduskasvu tagajärjel tekkinud heaolust, mis pakub umbes 30 rahvusest inimestele Twistis uut kodu.
Ühe järgnenud festivalipäeva teemaks oli "Tag der Vereine" (Ühenduste päev), kus esitati kõiki Twisti spordi-, kultuuri- ja hoolekandeühendusi. See näitas vabaaja ja hobide mitmekesist tegevust. Veel üheks ühe festivalipäeva motoks oli "Twist macht Musik" (Twist teeb muusikat), kus esinesid kõik Twisti koorid.
Festivali osaks olid ka Queeni ja Pink Floydi kaverbändide kontserdid. Festival lõppes karnevalirongkäiguga, mis esitas Twisti ajaloolist arengut.
Nime päritolu
Twisti valla nime päritolul pole midagi tegemist samanimelise tantsustiiliga. Pikaajalise lahkarvamuse tõttu Hollandi kuningriigiga viisist, kuidas mõlema riigi vahelist piiri tuleks võtta, oli ühine keelekasutus, et rääkida "Twistrichist" või "Twist Gebietist" (Twisti piirkonnast). Alamsaksa keeles on "Twistrichi" või "Twist Gebieti" tähendus sarnane "vaidlusalusele piirile". See keel oli tol ajal ametlik keel ja on veel osaliselt kasutusel.
Jürgen Udolphi (tuntud teadlane onomastika valdkonnas) uute teadusuuringute tulemused näitavad, et nimi "Twist" pärineb ilmselt sõnast "twistel" tähendusega "Zwiesel" või "Zweiung", mis tähendab, et midagi on kahestunud. Selles tähenduses kuuluvad nime "Twist" päritolu selgitusse ka sõnad, nagu "zwieträchtig", "twisten" ja "in Zweispalt, Streit sein" (lahknevus, vaidlus). Udolphi järeldus on, et nimi "Twist" tähendab midagi, nagu "eraldatud asustus, asukoht (vee)lahkmel".
St. Vinzenz von Paul zu Hebelermeeri kirik
Kihelkonnakirikus Heblermeeri ringkonnas on kaks rokokoobüsti: Ignatius Loyola ja Francisco de Xavier, skulptor Johann Heinrich König (1705–1784).
St. Franziskuse kirik
1928. aasta detsembris algasid kiriku ehitustööd. Arhitekt Theo Burlage disainis kiriku ekspressionistlikus stiilis. Üks aasta pärast ehitustööde algust, 8. detsembril 1929 toimus kirikus esimene teenistus. 1930. aasta augustis pühitses piiskop Berning kiriku sisse. Altarikrutsifiksi disainis Wolfdietrich Stein. 5 m kõrgusena täidab see pühakoja kogu kõrguse ja laiuse.
Kiriku tornil on kolmes küljes kella numbrilauad. Erinevalt tavalistest numbrilaudadest ei näita need numbreid. Ülemine kujutis on Raudrist aastaarvudega 1914 ja 1918 (Esimese maailmasõja kestus). Ülejäänud 33 kujutist kella numbrilaual on nimesildid lahingutes tapetud sõdurite nimedega Schönighsdorfi ja Provinzialmoori küladest.
Protestantlik kirik Neuringes
Erakordne on protestantlik kirik Neuringe ringkonnas, kuna seal asub üks vanemaid ja väärtuslikemaid oreleid (ehitatud 1719. aastal) protestantlikus rahvuskirikus. Kirik ise ehitati 1904. aastal. Nagu paljudes külades sel ajal, ei olnud raha nii kiriku ehitamiseks kui ka sisustuse ostmiseks. Seega osteti kasutatud orel. Mõnikord, nagu antud juhul, on kasutatud orelil tänapäeval kõrgem väärtus, kui orelitel, mis ehitati 1900. aastatel.
Twisti keskus
Twisti valla keskuses paikneb arvukalt jaemüüjaid, nagu toidupoed, reisibüroo, pank jne. Ka raekoda ja politseijaoskond paiknevad Twisti keskuses. Keskuse eriline tõmbenumber on toornafta ja maagaasi muuseum (Erdöl-Erdgas-Museum Twist) ja ka "Heimathaus Twist". Heimathaus Twist on tuntud legendaarsete bluusi-, rahvamuusika- ja džässikontsertide poolest.
Maastik
2006. aastal asutasid Saksamaa Emslandi ja Grafschaft Bentheimi kreisid koos Hollandi Drenthe provintsiga "Internationaler Naturpark Bourtange Moor-Bargerveen" (Bourtange rahvusvaheline rabalooduspark) (märgala). See park ulatub üle Twisti valla suurte osade. Pargis on ainulaadne elustik ja see on igal aastal arvukate rändlindude talvitumisala.
Asustamise ja harimiseni 19. sajandil oli piirkond üks suuremaid turbasambla piirkondi Euroopas, suurusega rohkem kui 1200 km². Viimastel aastatel on alustatud mitmeid projekte piirkonna kraavide tõkestamiseks ja veekogude loomiseks taastamise eesmärgil. Väga edukas näide taastamisest looduspargis on Hollandi osa pargist, kus juba 1960. aastatel algasid esimesed projektid ja tekkisid täiesti taastatud turbasambla piirkonnad, kus väga haruldased taimed ja loomad leidsid uue kodu.
Kultuur
Heimathaus Twist on rekonstrueeritud vana talumaja, mis paikneb Twisti keskuses. See on tuntud bluusi- ja rahvamuusikakontsertide poolest, mis toimuvad ka mitu korda aastas. Kuid mitmeid üritusi, eriti lastele, organiseerib ka Heimathaus Twisti meeskond. Otse Heimathaus Twisti kõrval paikneb toornafta ja maagaasi muuseum. Toornafta ja maagaasi tööstusel on Twisti piirkonnas pikk ajalugu, sel põhjusel on seda mõnikord kutsutud Saksa Texaseks.
Meelelahutuslik tegevus
Twisti igas osas on mitu spordiklubi, kus jalgpall on peamine spordiala, kuid harrastatakse ka korvpalli, lauatennist, võistlustantsu, ratsutamist, ujumist, tennist, käsipalli ja võimlemist.
Perepoliitika
2007. aasta mais kehtestas linnavolikogu meetmed perede ja laste toetuseks. Seega said kahe või kolme lapsega pered erisoodustust ühepereelamu ehituskrundile. Nelja lapsega pered said ehituskrundi tasuta. Seda reeglit piirasid aeg (31. detsembrini 2009) ja lapsed, kes olid nooremad kui 15 aastat ja sündinud esimesel 10 aastal pärast krundi soetamist.
Autoga
Twistil on otsene ühendus kiirteega A 31, mis toimib põhja-lõuna suunas Põhjamere ja Ruhrimaa vahel. Twist on ühendatud ka maanteega E 233, mis on Saksa poolel A 31 ühenduskohas kiirteeks ehitatud ning Hollandi poolel on see juba kiirtee A 37. See Euromaantee (E 233) ühendab Rotterdami linnastut ja Amsterdami Hamburgi ja lõpuks Skandinaaviaga. Saksa poolel on kavas Hollandi poolele järgi jõuda ja muuta maantee kogu pikkuses kiirteeks.
Õhuliiklus
Lähim rahvusvaheline lennujaam on Münsteri/Osnabrücki rahvusvaheline lennujaam Saksa linnas Grevenis. Lennujaam on umbes 90 km Twistist ning sinna jõuab kergesti kiirteede A 31 ja A 30 kaudu.
Düsseldorf on lähim rahvusvaheline sõlmjaam kontinentidevahelisteks lendudeks. Kaugus lennujaama on umbes 170 km (1,5 tundi autoga) ja kogu reisi jooksul on võimalik kasutada Autobahni. Düsseldorfi lennujaama jõuab piki kiirteed A 31 ja hiljem A 44, lahkudes lennujaama mahasõidul (Ausfahrt Flughafen).
Amsterdami Schipholi lennujaam on veel üks lähedane lennujaam. See on umbes 200 km eemal ja sinna jõuab kergesti Hollandi kiirteevõrgu kaudu. Hollandi Autobahn" A 37 algab Twistist ja seda saab kasutada kogu teekonnal lennujaama.
Majandus
1990. aastate keskpaigani domineerisid Twisti majanduses toornafta-, maagaasi- ja turbatööstus. Eriti nendes tööstustes kaotas palju töötajaid sel ajal oma töö. Sellest ajast on palju väikese ja keskmise suurusega äriettevõtteid Twisti piirkonda asunud, eriti kiirteeäärsesse tööstusparki. Suurim tööandja Twistis on Hollandi firma Wavin. See firma on Euroopa plasttorusüsteemide turuliider.
Turism
Viimastel aastatel on ka turism muutunud oluliseks teguriks, kus turismi tulipunkt on Neuringe ringkonnas. Lisaks puhkusekorteritele on seal ka laagriplats koos avaliku järvega suplemiseks ja ratsutamistalu. Eriti selle talu teemapark omab nooremate külastajate seas suurt populaarsust. Lisaks on selle talu piires siseruumides asuv laste mänguväljak, mis on eriti sobiv kuni 12-aastastele lastele.
Eessaare
Nimede eestistamisel määrati Eessaare uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Estermann (1937. aastal Tallinnas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Tartu Kubermangugümnaasium
Tartu Kubermangugümnaasium (saksa keeles Gouvernements-Gymnasium zu Dorpat) oli 1804. aastal Tartus avatud saksakeelne kubermangugümnaasium. 1890–1904 kandis nime Tartu gümnaasium ning 1904–1918 Tartu Aleksandri gümnaasium.
Eellugu
1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreiskoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.
Gümnaasiumi avamine
Tartu Kubermangugümnaasium avati Tartus 15.vkj /27. septembril 1804. aastal, samaaegselt selle ettevalmistuskooli – Tartu kreiskooliga.
Algul asus kubermangugümnaasium Laial tänaval Schultzi majas, kuid juba 1804. aasta detsembris kolis gümnaasium Tartu Jaani kiriku kõrval asunud paruness Tšerkassova (sünd. printsess Hedvig Elisabeth Biron) (1727—1797) nn. Printsessi majja, kus enne seda asus Liivimaa Aadlipreilide Asutus. 1828. aastal aga ehitati gümnaasiumile oma hoone Rüütli tänava äärde, mis avati 1830. aastal.
Kubermangugümnaasiumi tegevust juhtis algusaastatel Tartu Ülikooli esimene rektor George Frederic Parrot, 1814. aastast aga määrati alaline gümnaasiumi direktor.
Likvideerimine
Tartu Aleksandri gümnaasium lõpetas tegevuse Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal. 1919. aastal võttis kooli hooned ning eestlastest õpilased üle Hugo Treffneri eragümnaasium.
Õppetegevus
Algselt oli TKG kolmeklassiline, 1821. aastal lisati kaks nooremat klassi ja 1861. aastal veel kaks vanemat klassi ning kool muutus seitseklassiliseks. Klasse nimetati alates madalamatest klassidest septima, sexta, quinta, quarta, tertia, secunda ja prima. 1855. aastal loodi veel ettevalmistusklass gümnaasiumi madalamasse klassi sisseastumiseks. Venestamisaja alguses 1879. aastal loodi veelgi täiendusklass vene keele paremaks omandamiseks selecta.
Õppetegevus oli jaotatud kaheks semestriks jaanuar–juuni ja august–detsember. Õppeainetest omandati: usuõpetus, ladina keel, kreeka keel, saksa keel, vene keel, matemaatika, füüsika, ajalugu, geograafia, loodusõpetus ja ilukiri ning fakultatiivselt prantsuse keel, heebrea keel, joonistamine, laulmine ja võimlemine. Õpiedukust hinnati viiepallisüsteemis, parim hinne I madalaim hinne V. Küpsuseksameid sooritati juunis ja detsembris.
1880. aastail Venemaa keisri Aleksander III poolt algatatud venestamispoliitika käigus kinnitas keiser 10. aprillil 1887 "Vene õppekeele tarvituselevõtmisest Tartu õpperingkonna riiklikes keskõppeasutustes", mille kohaselt pidid ka kõik Läänemere kubermangude riiklikud õppeasutused järk-järgult üle minema saksakeelselt õppetöölt venekeelsele õppetööle ja aastail 1887–1892 mindi koolides kõikides ainetundides (v.a usuõpetus) järk-järgult üle venekeelsele õpetusele. 1893. aastast keelati emakeel linnas mitte ainult õppekeelena, vaid ka õpilaste suhtlemiskeelena koolis.
Õpilased
Aastatel 1804–1879 võeti kooli vastu kokku 4290 õpilast. 1879. aastaks oli kooli lõpetanud 3728 õpilast; 78 noort oli surnud õpingute ajal ja 484 olid sel ajal õpilased.
Metsapealinn
Metsapealinn on aunimetus, mis antakse ühele Eesti linnale metsanädala raames alates 2004. aastast.
Silvi Ait
Silvi Ait (kodanikunimi aastatel 1976–1991 Silvi Pukk, aastast 1991 Silvi Aule; 9. veebruar 1954 Haapsalu – 7. märts 2006) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1972. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend).
Silvi Ait töötas aastatel 1978–1998 Vanemuise Teatris. Hiljem mängis Tartu Lasteteatris ning juhendas kooliteatrite truppe.
Rakvere Kreiskool
Rakvere Kreiskool oli kreiskool Eestimaa kubermangus Rakvere kreisis kreisilinnas Rakveres. Kool avati 9. juulil (vkj 27. juunil) 1805. 1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi haridussüsteem. 1803. aastal kinnitatud rahvahariduse esialgsete eeskirjade ja neid täpsustava ülikoolidele alluvate koolide määrustik seadustasid linnades 1-klassiliste elementaarkoolide ja 3-klassiliste kreiskoolide asutamise. Venemaa keisririigi Rahvahariduse Ministeerium töötas välja uued koolikorralduse alused ja 5. novembril 1804. aastal kinnitatud ülikoolidele alluvate õppeasutuste põhimäärus nägid ette ka igas kubermangulinnas ja maakonnalinnas, maakonna- ehk kreiskooli asutamise.
Artūras Paulauskas
pisi|Artūras Paulauskas Artūras Paulauskas (sündinud 23. augustil 1953 Vilniuses) on Leedu poliitik.
Rakvere Kreiskool
Rakvere kreiskoolis, õppis teiste seas ka rahvuseepose autor Friedrich Reinhold Kreutzwald, kes võeti kooli vastu 18. augustil 1815 ja lõpetas kooli 1817. aastal ja Friedrich Robert Faehlmann, Otto Strandmann ja Peeter Põld.
Artūras Paulauskas
Aastatel 2000–2006 oli ta Leedu Seimi esimees ja sealhulgas 2004. aasta 6. aprillist kuni 12. juulini 2004 Leedu presidendi kohusetäitja.
4. oktoobril 2004 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk.
Björn von Sydow
pisi|Björn von Sydow Björn Gustaf von Sydow (sündinud 26. märtsil 1945) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik.
14. aprillil 2003 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
1. veebruarist 1997 kuni 30. septembrini 2002 oli ta Rootsi kaitseminister. Seejärel oli ta 2006. aastani Riksdagi esimees.
Villeurbanne
Villeurbanne on linn Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Lyoni metropolis. Asub Lyonist vahetult kirdes.
Linnas asub Théâtre National Populaire.
pisi|tühi|Villeurbanne'i plaan ja teda ümbritsevad vallad
Leonidia Orviku
Leonidia Orviku (ka Leonydia Orviku, aastani 1932 Saar; 9. oktoober 1903 Gattšina, Peterburi kubermang – 13. detsember 1996 Tallinn) oli eesti loodusteadlane ja geoloog.
Elulugu
Leonidia Orviku oli raudteelase tütar ja Karl Orviku abikaasa, Kaarel Orviku ema.
Lõpetas 1924 Tartu Õhtu Gümnaasiumi, 1931 TÜ loodusteaduste alal. Oli 1932–44 Tartu gümnaasiumides ja Tartu Õpetajate Seminaris loodusteaduse ja metoodika õpetaja, 1944–48 TÜ üldise geoloogia ja geomorfoloogia kateedri assistent, 1948–53 vanemõpetaja, 1953–57 mineraloogia ja paleontoloogia (hiljem geoloogia) kateedri vanemõpetaja. Lugenud geoloogia üldkursust.
Teadustöö
Töid Eesti palünoloogia alalt, oli palünoloogia uurimissuuna taastaja Eestis Teise maailmasõja järgseil aastail.
Kersti Pukk
Ta õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis 1971–1976 tekstiili. Esimene töökoht oli vabrikus "Keila" (1976–1981), seejärel oli vabakutseline. 1986. aastal asus tööle ARSi Tartu osakonna siidimaal iateljee kunstilise juhina, 1988. aastast jätkas sealsamas autoritiraaži kunstnikuna.
Kersti Pukk oli 1997. aastal asutatud vaibakunstnike rühmituse "Vaba tahe" liige. Töötas aastaid Lühikese Jala Galeriis, hiljem korraldas Galerii Portaal tööd.
Kersti Pukk oli Kunstnike Liidu liige aastast 1984 ning Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige.
Tema loomingust on tuntuimad jõulised põimevaibad.
Mira Potkonen
Mira Potkonen (neiuna Mira Miettinen; sündinud 17. novembril 1980 Heinävesi vallas) on soome poksija.
Nuiamäe
Nuiamäe on eesti perekonnanimi.
Mira Potkonen
Ta võitis naiste kuni 60 kg kaalukategoorias pronksmedali nii 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros kui ka 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs. Sama aasta amatööride maailmameistrivõistlustel Astanas sai ta samuti pronksi.
Isiklikku
Ta on abielus ja kahe lapse ema. Nende pere elab Nokias.
Nuiamäe
Perekonnanime Nuiamäe (Nujamäh) on pandud Albu mõisavallas Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal. Nimede eestistamisel määrati Nuiamäe-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Suve (1936. aastal Albu vallas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Nuiamäe Eestis 27 mehel ja 34 naisel.
Maskavas forštate
Maskavas forštate on üldiselt madal Daugava-äärne ala. Kõrgemad alad asuvad raudtee ääres, ulatudes 11 meetrit üle merepinna. Asumi kõrgeim koht asub Ivana kalmistul (seda eraldab Dārzciemsi Matīsa kalmistust raudtee), ulatudes 18 meetrit üle merepinna.
Maskavas forštate on üks vanemaid Riia eeslinnu. Ala oli asustatud juba aastal 1342. Toona kandis piirkond nime Lastadija, asumi nimi tuli saksa keele sõnast die Last ehk 'last'. Asum oli üks tähtsamaid laevade lossimise ja lastimise kohti Riia all. Lisaks sadamale asus aastal 1442 asumi aladel ka ettevõtteid – valmistati kuule ja töödeldi puitu.
Üheks olulisemaks sündmuseks asumi ajaloos oli Daugava üleujutuste tõkestamiseks mõeldud tammi valmimine aastal 1650. Tamm võeti ruttu liiklusteena kasutusele ja see pani aluse asumi tähtsaimale tänavale, milleks on Maskavas iela. Aastal 1642 tekkis praeguse Läti Teaduste Akadeemia kõrghoone kohale vene turg. Seal käidi kauplemas Pihkvast ja Novgorodist, turgu kutsuti ka Sarkanais kalniņš.
Aastal 1676 avati asumis läti lastele algkool (tegutses kuni XX sajandini). Toona hakati ka Riia kindlustusvööndit moderniseerima. Uus vallikraav, mida nimetati töid juhatanud inseneri järgi Rodenburgi kraaviks, jäi asumi maastikku ilmestama kuni aastani 1875. Toona oli juba kasutusel ka asumi praegune nimi, lisaks kasutati veel nime Maskavas priekšpilsētā. Ametlikult võeti praegune nimi kasutusele siiski aastal 1784, mil Riia eeslinnad jagati kolmeks administratiivüksuseks.
Asumi territooriumil asus ka mitu mõisat. Neist olulisemad olid Hintze mõis, Kojusala mõis ja Lübecki mõis. Kojusala mõisa juurde tekkis Riia vanuselt teine park – 1,5 hektarit suur Kojusalas dārzs.
XVIII sajandi lõpus kerkis piirkonda palju puidust elamuid. Sinna kolis arvukalt venelasi, Latgale päritolu rahvast, poolakaid, leedulasi. Aastal 1874 hakkas Maskavas ielal käima konka, aga aastast 1901 tramm.
Hiljemalt aastal 1760 rajati asumisse Grebenščikovi vanausuliste palvemaja. Tegemist on vanima järjepidevalt tegutsenud vanausuliste kogudusega maailmas, ka on sealne kogudus Euroopa suurim vanausuliste kogudus. Koguduse palvemaja asub aadressil Krasta iela 73. Praegune hoone on püstitatud pärast aastat 1812, mil vana puidust palvemaja lähenevate Prantsuse vägede kartuses maha põletati. Koguduse palvemaja kullatud kuppel on vanausuliste pühakodade seas ainulaadne. Kogudus on üks suuremaid maaomanikke Läti vabariigis. thumb|left|Riia keskturg
Maskavas forštate luteri kirik (Riia Jeesuse kirik) on puidust klassitsistlik hoone. Tegemist on suurima puidust hoonega Lätis. Lisaks vanausuliste ja luterlaste kogudusele on asum traditsiooniliselt olnud veel paljude konfessioonide kooskäimise paigaks. Aastal 1818 ehitati asumisse õigeusu kirik, aastal 1871 sünagoog, aastal 1892 katoliku kirik, aastal 1926 aga õigeusu katedraal. Aastal 2008 lisas oma pühakoja veel Armeenia Apostlik Kirik. Teise maailmasõja ajal oli asumis juudi geto, kus holokausti tõttu hukati üle 30 000 inimese (hukkamispaigaks oli Rumbula mets).
XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses projekteerisid arhitektid Daugava äärde ladude piirkonna, mida kutsuti Sarkanie spīķeri ehk 'punased laod'; nende ehitamisel kasutati ohtralt punaseid telliseid. Nende juurde tekkis aastal 1909 Riia keskturg, mille peahoone valmis aastal 1924. Omal ajal oli see suurim turg Euroopas. Turu peahoone ehitamisel kasutati ära Esimese maailmasõja ajal Saksamaa vägede rajatud tsepeliinide angaarid. Turu ala on UNESCO maailmapärandi nimistus.
Aastal 1908 rajati endise kalmistu kohale 3,6 hektari suurune park Miera dārzs. Pargi projekteeris Georg Kuphaldt. XX sajandi algul rajas tema õpilane Andrejs Zeidaks parki lava. Andrejs Zeidaks projekteeris ka aastal 1937 valminud pargi Maskavas dārzs.
Nõukogude võimu ajal rajati üle Daugava sild Salase asumisse ja edasi Bišumuiža suunas. Ka valmis stalinistliku stiili majesteetlikuim esindaja Riias – Läti Teaduste Akadeemia kõrghoone. Aastal 1960 rajati õigeusu kiriku juurde 4,73 hektari suurune park Klusais dārzs, aga aastal 1963 tehti pargiks vana juudi kalmistu.
Piirkonda jäävad ka Riia keskraudteejaam ja Riia rahvusvaheline autobussijaam.
Asumis on sündinud Vera Muhhina ja Irina Odojevtseva.
Zakamenski rajoon
Zakamenski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Burjaatia Vabariigis.
Berliini Vaba Ülikool
Berliini Vabaülikool (saksa keeles Freie Universität Berlin) on Berliinis 1948. aastal asutatud ülikool. See on neljast Berliinis asuvast ülikoolist suurim.
Zakamenski rajoon
Rajooni halduskeskus on Zakamensk.
Berliini Vaba Ülikool
Ülikool asutati Lääne-Berliinis ajal, mil Berliini Humboldti Ülikool oli Nõukogude okupatsioonis. Vabaülikooli nimi viitas algselt vabadusele kommunistliku režiimi tagakiusamisest.
Zakamenski rajoon
2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 936, neist 90,9% burjaadid ja 7,1% venelased.
Berliini Vaba Ülikool
Uurimistöö ülikoolis on keskendunud humanitaar- ja sotsiaalteadustele, aga ka tervishoiule ja loodusteadustele. Berliini Vabaülikool on üks Saksamaa üheksast eliitülikoolist, mida Saksamaa valitsus on riiklikult tunnustanud (Die Exzellenzinitiative des Bundes und der Länder zur Förderung von Wissenschaft und Forschung an deutschen Hochschulen). Tunnustamisel märgiti ära ülikooli viis doktoriõppeprogrammi, kolm interdistsiplinaarset uurimisüksust (mõni koostöös teiste ülikoolidega) ning tõsteti esile üldist institutsionaalset strateegiat.
Rahvusvahelisel tasemel hinnatakse Berliini Vabaülikooli eeskätt saavutuste poolest humanitaar- ja sotsiaalteadustes, neis nendes valdkondades peetakse õppeasutust üheks parimaks Euroopa ülikooliks.
Zakamenski rajoon
Rajoon jaguneb 23 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 27 asulat.
Berliini Vaba Ülikool
Ülikoolilinnak
pisi|Henry Fordi hoone. Suurem osa ülikooli hooneid asub Berliini loodeosas, Steglitz-Zehlendorfi linnarajooni kuuluvas Dahlemi linnaosas. Dahlemi hakati teaduskeskusena arendama 20. sajandi alguses. Protsessi eestvedajaks oli Preisi kultuuriministeeriumis tegutsenud Friedrich Althoff, kelle sihiks oli rajada „Saksamaa Oxford”. Esimestes uutes hoonetes hakkasid tegutsema valitsuse teadusasutused ja Berliini Ülikooli uued uurimisinstituudid. 1911. aastal loodi Keiser Wilhelmi Ühing – praeguse Max Plancki Ühingu eelkäija – ning Dahlemisse rajati hulk instituute, kus töötanud teadlastest mitu jõudis Nobeli auhinnani. Pärast Berliini Vabaülikooli rajamist on osa Keiser Wilhelmi Ühingule kuulunud hooneid olnud selle õppeasutuse kasutuses.
Psy
pisi|Psy (2012) Psy (õieti Park Jae-sang; sündinud 31. detsembril 1977 Soulis) on Lõuna-Korea laulja, laulukirjutaja, räppar ja muusikaprodutsent.
Berliini Vaba Ülikool
Ülikoolilinnak
pisi|Berliini Vabaülikooli filoloogiaraamatukogu. Arhitekt [[Norman Foster, 2005.]] Ülikoolilinnak koosneb hoonekompleksidest, mis asuvad üksteisest jalutusteekonna kaugusel. Esimene uus ehitis ülikoolilinnakus oli Henry Fordi hoone, mille rajamist toetas USA sihtasutus Ford Foundation. Kuni selle valmimiseni tegutses ülikool mitmes sama piirkonna vanemas hoones, sealhulgas Otto Hahni majas, kus praeguseni asub biokeemia teaduskond.
Psy
Ta saavutas 2012. aastal ülemaailmse kuulsuse singliga "Gangnam Style", mille video sai 24. novembril 2012 läbi aegade vaadatuimaks videoks YouTube'is. 21. detsembril 2012 ületas vaatajate arv ühe miljardi piiri, purustades sellega senise rekordi.