cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daakinid
Daakinisid seostatakse tantristlikus praktikates laibarööviga ja kutsutakse laibaröövliteks koos mamodega, kelle hulka nad kuuluvad. Paljud Tiibeti legendid räägivad, kuidas dakinid on mahasiddhaks pürgijaid proovile pannud. Üks siddhi väestamise rituaal näeb ette, et siddhi taotleja peab täpselt õigel hetkel surijal lõikama suust keele, mille daakinid sealt legendi järgi välja võluvad. Nii saab ta endale surnu võimed ja väe. Kui ta ei taba aga õiget hetke, tapetakse ta dakinite poolt. 1987. aasta augustis leidis kohalik politseinik Nepalis Katmandus Svajambunath stuupa jalami lähedalt kaks laipa. Üks neist oli ekspertiisi andmetel surnud infarkti tagajärjel. Tema juurest leiti inimese sääreluust tehtud trompet, rituaaltrumm damaru ja vadžranuga, millega ta oli oletatavasti üritanud teisel surnul keelt suust välja lõigata. Kathmandu ajalehed kirjutasid juhtumist, nimetades tantristi tapjatena Daakinisid – legendi järgi hetkel, mil surija keele suust välja ajab, hakkab tantrist nägema reaalsena kõiki dakinisid ja kohajumalusi ning nägemus on nii kohutav, et ta saab südamerabanduse.
Hallasan
Hallasan ehk Halla mägi (korea keeles 한라산; Põhja-Koreas 한나산; hääldus mõlemal puhul Hallasan; Hanjas 漢拏山) on uinunud vulkaan Lõuna-Koreas Jeju saarel, Lõuna-Korea kõrgeim mägi (1950 m, mis viimastel andmetel on 3 m madalam ehk 1947 m).
Ajalugu
Hallasani on minevikust peetud pühaks nii Korea mandriosas kui ka Jeju saarel ning teda on nimetatud üheks kolmest legendaarsest jumalast. Igal aastal elasid nad mäe otsas, palvetades Korea Rahvavabariigi eest. Nii rajas pastor Lee Yak-dong (李 신 東) 1469. aastal praeguse Sancheondani juurde mägikoja, kus ta ööbis Sanje linnas. Templi jäänused, kus ta ööbis, on siiani alles.
Nimed
Hallasan on Lõuna-Korea kõrgeim mägi ja seda kummardavad inimesed, sest nende arvates elavad sellel jumalad ja vaimud. Mäe alternatiivsete ingliskeelsete nimede hulka kuuluvad Hanla mägi või Halla mägi ja vanemad ingliskeelsed allikad nimetavad tippu Aucklandi mäeks. Hallasan on kirjutatud Põhja-Koreas "Chosunguls" nagu see oleks Hannasan ( 한나 산 ); siiski hääldatakse seda endiselt kui Hallasan. Varem on Hallasan olnud tuntud paljude teiste koreakeelsete nimedega, sealhulgas Buak ( 부악 / 釜岳 ), Wonsan( 원산 / 圓 山 ), Jinsan ( 진산 / 鎭 山 ), Seonsan ( 선산 / 仙山 ), Dumuak ( 두 무악 / 頭無 岳 ), Burasan ( 부라 산 / 浮 羅山 ), Yeongjusan ( 영주산 / 瀛州 山 ) ja Hyeolmangbong ( 혈 망봉 / 穴 望 峯 ). Hallasani igal nimel on oma tähendus ja legend.
Hallasan
Hallasani nimes tähendab Han (漢) Linnuteed või universumit ja La (拏) tähendab tõmmet [相 牽引] või saaki [나]. Öeldakse, et see tulenes tähendusest, et mägi võis Linnutee või universumi alla tõmmata, kuna see on nii kõrge. Vana legendi kohaselt võiksid nad kauem elada, kui keegi peaks mäest üles ronima, tähte nägema ja hüüdma ' 노인성 ' (umbesseong).
Jinsan
Nimi tähendab mäge, mis asub linna tagaküljel ja kaitseb linna elanikke. Jinsan asub tavaliselt linna tagaosas, mis tähendab, et see hoiab piirkonna mugavalt. Hallasani nimetati Jinsaniks seetõttu, et Hallasan kaitseb Korea poolsaare heaolu, blokeerides Korea poolsaarelt Vaikse ookeani lõunaosa suured tuuled.
Dumuak
Dumuak on Hallasani teine ​​nimi. Nimi tähendab julge peaga mäge. Legendi järgi küttis jahimees varem mäel ja sai oma vibu otsa kogemata jumala Cheonje naba. Jumal väljendas oma viha Hallasani tipu mahavõtmisega. Mäe ülejäänud osast sai Baekrokdam ( 백록담 ) ja mäest rebenenud osaks sai Sanbangsan ( 산방산 ). Öeldakse, et koht, kuhu see mägivalitsus visati, on nüüd Sanbangsan, ja koht, kus see korjati ja kaevati, oli Baeknokdam.
Yeongjusan
Yeongjusan on pärit Hiina ajaloolisest ajaloost. Keset merd asuvad Samsinsanid, näiteks Bongrae, Bangjang ja Yeongju, kus on värskeid ürte. Öeldakse, et Qin Shi Huang käskis umbes 200 aastat tagasi Xujiangi Lääne-Buddhal ravimtaime hankida. Arvati, et Yeongjusan on taimeliigi elupaik, mis muutis inimesed surematuks. Legendi järgi elasid Hallasanis Korea surematud võlurid. Selle erilise taime tõttu olid nad surematud. Qinshi Huang soovis, et taim elaks igavesti, ja käskis oma meestel taim kätte saada (200 pKr).
Buak
Buak sai Hallasani nime mäe tipu tõttu. Mäe kraater näeb välja nagu suur tiik. Legendi järgi olevat siin vett joonud valge hirv.
Geograafia ja geoloogia
Hallasani loetakse Jirisani (tõlkes “tarkade inimeste mäge”) ja Seoraksani (tõlkes “suur valge mägi”) kõrval üheks Lõuna-Korea kolmest peamisest mäest, mida haldab Korea Vabariik, samuti Jeju eriomane isejuhtiv provints. Mäe ümbrus moodustab Hallasani rahvuspargi. Mägi on arvel Lõuna-Korea loodusmälestisena nr 182.
Hallasani vulkaan on kilpvulkaan, mis tähendab, et see on lai ja lame ning see koosneb peamiselt basaltseist laavavooludest. Kilpvulkaanid purskavad enamasti aluselist laavat, mis võrreldes ränirikkamate laavadega, on tunduvalt vedelam. Seega saab laava kraatrist kaugemale voolata, moodustadeski lameda kilpvulkaani. Hallasan moodustab suurema osa Jeju saarest, mida sageli peetakse saare enda esindajaks. Seal on Korea traditsiooniline kohalik ütlus, et "Jeju saar on Hallasan ja Hallasan on Jeju." Mäge võib tõesti näha kõigist saare kohtadest, kuid selle tipp on sageli pilvedega kaetud.
Hallasani pinnas koosneb enamasti vulkaanilisest tuhast, vulkaanilisest liivast ja lapillidest ehk püroklastilistest osakestest ehk üksikutest kivimitest, mis tekkelt on plahvatusliku vulkaanipurske läbi vulkaanist välja lennanud tardkivimi kild. Pinnase orgaaniline sisaldus on suurem kui mis tahes muul Lõuna-Korea pinnasel, kuid ei ole põllumajanduseks kõige parem. Vulkaaniline saar tekkis Pliotseeni ajastust alates mandrilavalt, mis asub selles piirkonnas umbes 100 meetrit allpool merepinda. Umbes 360 parasiitkoonust ehk Jeju murdes leiduvat oreumi ( 오름 ) leidub vulkaani küljel. Enamik neist on tuhakäbid ja kühmikoonused, kuid ranniku lähedal ja avamerel on ka mõned laava kuplid ja umbes 20 tufirõngast, mis moodustusid veealuste vulkaaniliste pursete tagajärjel. See on aktiivne vulkaan, kuna viimane purse toimus hinnanguliselt umbes 5000 aastat tagasi aastal 1007 ja see seab vulkaani aktiivseks klassifikatsiooniks, see tähendab, et see on pursanud viimase 10 000 aasta jooksul. Vulkaan/tulemägi asub Hallasani rahvuspargis. Vulkaan on 1950 meetri kõrgune ja selle kraater on üle 400 meetrise läbimõõduga.
Paekrokdam
Vulkaanil on kraatrijärv Paekrokdam ( 백록담 / 白鹿潭 ). Hallasanil asub kraaterjärv nimega Baek-rok-dam, mis tähendab "valge hirve järv". Järve moodustab katuseharja kaldeera ehk ülaosa varisemine magma liikumisega maa alla. Kaldeera on vulkaani või selle tipu kokkuvarisemisel tekkinud negatiivne pinnavorm. Kaldeera tekib pärast plahvatuslikke ja võimsaid vulkaanipurskeid, mis on osaliselt tühjendanud magmakambri, mistõttu selle kohal asuv toetuseta jäänud vulkaan kukub kokku. On legend, mis annab järve nime meestele, kes laskuvad taevast valgete hirvedega mängima. Järve ümbermõõt on sõltuvalt aastaajast kuni 2 kilomeetrit sügavusega kuni umbes 100 meetrit. Baengnokdami ida- ja lääneseina konfiguratiivsed kivimid on erinevad. Idapoolne sein on ülaosas kaetud 2–5 m paksuse basaltlaavaga. Alumises osas on Tamra kihi kõrge kontsentratsiooniga ojasetete kiht. Läänesein on valmistatud trahheetilisest laavakuplist. Laava purskamisel moodustunud vulkaaniline sein peaks koosnema laavast. Baengnokdami Tamra kihistu kallet ja suunda ei saa otse Baengnokdami juures mõõta.
Hallasani tuule muutuste tendents
Jeju saare temperatuurimuutuste suundumuse mõistmiseks analüüsitakse Halla lühiajalist prognoosimudelit, Korea poolsaare ilmaandmeid ja AWS tuulevektorit. Kui lõunatuuled voolavad merre, tekivad Hallasani ümbruses meretuuled ja mere tuule poole moodustub meretuul. Rannikul kogunevad rannikul tuuled ja meretuuled püsiva pöörise moodustamiseks ning kõrgeim temperatuur ilmneb piirkonnas, kus pöörised esinevad.
Hallasani maksimaalse temperatuuri tendents
Kõrgeima temperatuuri esinemine langeb kokku Eddy tekkeasendiga ja nõrga tuule korral moodustub see keskmises mägipiirkonnas. Kui tuul on nõrk, koguneb soojus keskmisse kihti, nii et keskmises mägises piirkonnas on maksimaalne temperatuur kõrgem madala kõrgusega rannikuala temperatuurist, mis on umbes 1–3 ° C ja 4 ° C või kõrgem allatuule poolel.
Kui tuul puhub kiirusega 4–9 m / s, ilmneb tuule nähtus peamiselt, seetõttu moodustub rannikualal merest tulev nõrk tuuleiil ja tipptemperatuuri täheldatakse peamiselt päevasel ajal.
Hallsani minimaalse temperatuuri tendents
Kui puhub nõrk loode-sünoptiline tuul, ilmneb madalaim temperatuur Jeju saare idaosas. Hallasani tipu jahedus laskub mäestiku kaudu allamäge ja seda kogutakse Jeju saare idaosas, nii et hommikune temperatuur langeb palju.
Piirkondadevaheline temperatuuri kõikumine Hallasani poolt
Viimase viie aasta jooksul on temperatuuri (maksimaalne temperatuur - minimaalne temperatuur) kõrvalekalle kevadel suurenenud märtsist maini. Kevadise suure kõrvalekalde põhjuseks on see, et Hallasanis esineb piirkondadevahelist temperatuuri kõikumist sageli.
Ökosüsteem
Hallasan oli mandrist pikka aega isoleeritud ja selle liigid suutsid saada ainulaadseteks ja mandri liikidest erinevaks. Mäe kõrgus põhjustab seal elamist mitmesuguseid taimeliike. Mäest sai elupaigaks madalal kõrgusel elavad taimed ja kõrgel kõrgusel elavad taimed. Jeju saarel elab 50 või enam ainulaadset liiki, eriti Hallasani kõrgel alal. Mäel elavad ka erinevad loomaliigid. Mäe geograafia tõttu arenesid samad liigid tuhandete aastate pärast erineval viisil. Nii nagu taimeliigid, kasutavad ka algses külmas ja kuumas kliimas elavad loomaliigid mäge oma elupaigana. Hallasani elupaigana kasutab kokku 160 linnuliiki. Ainult 19 liiki peetakse loodusmälestiseks ja valitsus kaitseb neid. Ronkasid nähakse tavaliselt matkarajal. Kokku elab mäel 3315 putukaliiki. Seal elab ka 254 ämblikuliiki. Uuringus leiti, et ämblike elupaik on koondunud rohkem mäe põhjaküljele. Puugid elavad mäel ja põhjustasid tükk aega Jeju elanikele palju kahju. Puukide tekitatud kahju jätkub tänapäevalgi, mis kahjustavad koduloomi.
Taimestik
Maailma lillepiirkonna järgi kuulub Hallasan parasvöötme alampiirkonda koos Jangtse jõe basseini ja Edela-Jaapaniga. Rannikust kuni Hallasani tipuni jaotatakse taimed keskkonnamõju tõttu vertikaalselt subtroopilistest taimedest alpi taimedele. Korea levinud 4000 soontaimede liigist on hinnanguliselt umbes 400 liiki ohustatud või potentsiaalselt haruldased. Jeju saarel on levinud 23 keskkonnaministeeriumi määratud liigispetsiifilist metsataime (kokku 59 liiki) ja neist 6 võib leida Hallasani looduskaitseala. Samuti levitatakse Jeju saarel umbes 50 liiki eritaimi, eriti Hallasani mägismaal.
Loomastik
Saare geograafilise iseloomu tõttu on isolatsiooni tõttu palju alamliike, ehkki nad on samad liigid. Samuti on Hallasan koht, kus eksisteerivad koos polaarloom ja troopiline loom kliimavöötme erinevuse tõttu vastavalt kõrgusele.
Kahepaiksed ja roomajad
Enamik Jeju saare kahepaikseid ja roomajaid on Korea põlised loomad, kuid seal on ka võõrliiki loomi, kuna Jeju saar asub Jaapani ja Hiina vahel. Kuna kliima on leebe, välja arvatud mägipiirkonnad, on subtroopilised metsad ja jäised metsad hästi ühtlustatud ning neitsimetsad on hästi kaitstud. Hallasani mägi sobib varjupaigana eriti hästi kahepaiksete ja roomajate jaoks, hästi arenenud rohumaade ja soodega ning on toitainete ja toidurikas.
Linnud
Jeju saarel on 364 liiki linde, 91 liiki mööduvaid linde, 100 liiki linde talvel, 42 liiki püsilinde ja 43 sorti vagarante. Jeju saare lindude hulgas, välja arvatud rändlindude ja rannikualade elupaigas elavad liigid, on 160 liiki, kes elavad peamiselt Hallasani mäe loodusmälestisteks on määratud 19 liiki.
Tempel
Mäel elab Gwaneumsa ( 관음사 / 觀音 寺 ), mis on saare vanim budistlik tempel. Tempel ehitati algselt Goryeo dünastia ajal (1046-1083) kuningas Munjongi ajal (문종). Nagu paljud teisedki Korea templid, hävitati Gwaneumsa 1702. aastal ja suleti 200 aastaks. Tempel ehitati ümber 1908. aastal. Siis levis budismi taas Jeju saarel. Templi lähedal on mälestuskoht, et mälestada aastatel 1948–1950 toimunud Jeju ülestõusu ohvreid. See on üks saare külastatavamaid kohti.
Mägi on ka Jonjaamji asukoht, pagood, mis säilitab Buddha säilmeid.
Rajad
Erinevalt Korea sisemaa poolsaare mägedest on Hallasanil õrn kallak.
Hallasanil on viis matkarada.
Eorimoki rada ja Yeongsili rada ei saa Baeknokdami ronida, vaid ronida saab ainult Witse Oreumini ( 윗세오름 ). Donnaeko rada on suleti 15. aastaks ja see avati taas 2009. aasta detsembris, läbides lõunamüüri ja viies Witseoreumi. Nambyeoki ristmikust kuni Seongnalreumi rajani on 1 km, mis võib jõuda Baeknokdami, kuid see jäeti 2009. aastal avatuks.
Mäel asub saare vanim buda tempel Gwaneumsa. See ehitati algselt Koryŏ dünastia ajal, kuid 20. sajandil see hävis ning ehitati uuesti üles. Templi õues on monument Jeju saarel toimunud kodusõja lahingute (1948–1950) ohvritele. See on saare üks külastatumaid paiku.
Radade ajalugu
Juba iidsetest aegadest võib mäe tippu ronides näha kaugel lõunataevas vanemat lossi ja seal on legend, et seda tähte näinud inimesed elasid kaua. Kuningas Jeongjo aastal avaldatud vallamaja teatel oli Halla mäest üles ronimiseks Daejeonghyeoni poole järsk mägitee ja inimesed ronisid läbi mägede mööda puid. Lisaks öeldakse, et mais oli mäel lund ja kui jääd oli vaja, roniti mäele ja selleks kanti nahast kotti. See on Nokdam Manseol (鹿 潭 晩 雪).
Transport
Vulkaanile on võimalik jõuda matkates ja kopteriga.
Seongpanga rada
Autoga Seongpanak Trailile minemiseks peaksite kasutama maanteed number 1131 (või 516), mis ühendavad Jeju linna ja Seogwipo linna. Jeju raekojast Seongpanaki teabekeskuseni kulub umbes 30 minutit. Seogwipo raekoja juurest kulub umbes 40 minutit. Kui soovite kasutada avalikke ümberkorraldusi, sõitke maantee 516 bussidega, milleks on 181, 182, 281. Kuna nende busside vaheline intervall on vaid 10–15 minutit, on selle marsruudi jaoks parim juurdepääs.
Yeongsili rada
Yeongsili rada on ühendatud Gwaneumsa rajaga maantee number 1100. See muudab transporditeabe tõesti sarnaseks. Tegelikult on ühistranspordi viis sama. Kuid tuleku ja mineku aeg on hoopis teine, kuna need kaks rada on autoga 30 minuti kaugusel. Jeju raekojast Yeongsili teabekeskuseni kulub umbes 50 minutit. Jungmunist Yeongsili teabekeskusesse kulub umbes 30 minutit.
Donnaeko rada
Autoga Donnaeko raja äärde minemiseks peaksite kasutama maanteed nr 1115, mis ühendab Jeju linna Arauni mägijõge, Tamra hariduskeskust ja Chunwangsa templit. Jeju raekojast Donnaeko teabekeskuseni kulub umbes 60 minutit ja Seogwipo raekojast umbes 25 minutit. Kui soovite kasutada ühistransporti, sõitke Seogwipo linnaliinibussidega 610-1. Peaksite teadma, et see buss läheb leinagaleriisse ( 충혼 묘지, mis on sissepääs) ainult 6 korda päevas. See võtab jalgsi umbes 4 ~ 50 minutit.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Pere
pisi|Hegeli hauasammas Berliinis Hegeli isa Georg Ludwig oli Württembergi hertsogi Karl Eugeni õukonnas maksuameti sekretär, ema Maria Magdalena Louisa (sündinud Fromm) oli Württembergi õukonna ülemkohtu kohtuniku tütar. Ema suri, kui Hegel oli 11-aastane.
Hegelil oli noorem õde Christiane Luise (1773–1832) ja noorem vend Georg Ludwig (1776–1812). Vend suri ohvitserina Napoleoni juhitud Prantsusmaa sõjakäigul Venemaale (1812. aasta isamaasõda).
Vaated ja tekstide eripära
Tübingenis õppides arvustas Hegel oma aja feodaalsuhteid. Neile vastandas ta idealiseeritud antiikse demokraatia ja hellitas utoopilist lootust, et kui taastada antiikaja ühiskondlikud suhted, siis kaasneb sellega kunsti õitseng.
Hilisemates teostes lakkas Hegel antiikaega normatiivseks eeskujuks pidamast. See muutus tema jaoks ajaloo arenemisjärguks, mis lõpuks paratamatult ületatakse. Seda vaadet väljendas ta 1807 ilmunud suuremas teoses "Vaimu fenomenoloogia" (Phänomenologie des Geistes). Ajaloofilosoofias pidas Hegel antiiki põhjapanevalt tähtsaks "vabaduse tunnetamise arengu" etapina. Üksnes antiikkunsti absolutiseeris ta ülima eeskujuna oma õpetuses absoluutse vaimu arenguastmeist. Antiikkultuuri nähtusi analüüsis ta paljudes teostes sügavuti, näiteks "Esteetikas". Tema teos "Loengud filosoofia ajaloost" ("Vorlesungen über die Geschichte der Philosophie") rajas aluse antiikfilosoofia ajaloo uurimisele.
1817 ilmus "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia". Oma entsüklopeediat täiendas Hegel mitu korda, standardina viidatakse enamasti viimast Hegeli poolt trükki saadetud versiooni aastast 1830.
Alates Hegelist tähendas mõiste "metafüüsika" kui igaveste, muutumatute põhimõtete filosoofia niisugust tegelikkusekäsitlust, mis on ebadialektiline ja eitab liikumist.
Hegel eeldas oma lugejatelt, et nad tunnevad hästi teiste filosoofide töid. Nende hulka kuulusid René Descartes, David Hume, Immanuel Kant, Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich Wilhelm Joseph Schelling. Inimestel, kellel seda tausta ei ole, on Hegeli teoseid keeruline lugeda. Sellepärast on välja antud Hegeli teoseid, mis on väga põhjalike sissejuhatuste ja kommentaaridega varustatud. Viimased omakorda nõuavad Hegeli teoste tõlgendamist, aga tõlgendused sõltuvad koolkonnast, kuhu kommentaaride autor kuulub. Näiteks Theodor Adorno on kirjutanud essee sellest, kui keeruline on Hegelit lugeda ja kuidas mõne koha peal on võimatu kindlaks teha, mida Hegel õigupoolest sealjuures mõtles. Täiendavaid probleeme tekitab see, kui Hegelit ei loeta originaalis, vaid tõlkes, sest teistes keeltes ei ole terminitele tingimata üheseid vasteid ja sellepärast võib tekst juba tõlkimise käigus moonduda. Hegel ise oli seisukohal, et saksa keel on filosofeerimiseks eriti sobiv.
Peateosed
Hegeli esimene trükis ilmunud pikem tekst oli "Fichte ja Schellingi filosoofiliste süsteemide erinevus" (1801) (Unterschied der Philosophischen Systeme Fichtes und Schellings). Hegel ja Schelling andsid aastatel 1802–1803 välja "Filosoofia kriitilist ajakirja", kus ilmus veel mitu Hegeli esseed, nt "Usk ja teadmine" (Glauben und Wissen) või "Loomuõiguse teaduslikest käsitlusviisidest" (Über die wissenschaftlichen Behandlungsarten des Naturrechtes). Samal perioodil pidas Hegel Jena Ülikoolis ka loenguid, mis on Hegeli loengukonspektide põhjal avaldatud postuumselt. Hegeli filosoofilised peateosed on "Vaimu fenomenoloogia" (1807), "Loogikateadus" (Wissenschaft der Logik) (1812/1832–1816), "Õigusfilosoofia põhijooned" (Grundlinien der Philosophie des Rechts) (1821) ja "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia" (Enzyklopädie der philosophischen Wissenschaften im Grundrisse) (1830). Kõik need neli teost on Hegeli enda kirjutatud ja avaldatud tema eluajal. Neist kaks viimast on mõeldud käsiraamatutena loengute juurde. Seega on Hegeli sulest pärit ainult kaks teost, mis on mõeldud terviklikult ja iseseisvalt lugemiseks. Hegeli mõjukus põhineb aga suuresti tema loengutel, mida ta Berliini Ülikoolis luges. Need on lihtsamad kui Hegeli originaaltekstid, mistõttu on nad sobivamad sissejuhatuseks Hegeli filosoofiasse. Loengutekstid toimetasid ja andsid pärast Hegeli surma välja tema õpilased. Hegeli enda teksti on neis vähesel määral, suur osa tekste on koostatud kuulajate loengukonspektide põhjal. Tähtsamad väljaantud Hegeli loengutekstid on: "Loengud maailmaajaloo filosoofiast", "Loengud religioonifilosoofiast", "Loengud esteetikast" ja "Loengud filosoofia ajaloost". Eesti keeles pole tervikuna välja antud ühtegi Hegeli olulisemat teksti. Puuduvad nii Hegeli enda kirjutatud raamatute kui ka tema loengute tõlked.
Zwoleń
Zwoleń asutati ja sai linnaõigused 1425. aastal. 1870. aastal kaotas Zwoleń linnaõigused, kuid sai need 1925. aastal tagasi.
Slovakkias asuv sarnase nimega sõpruslinn Zvolen on mööda kiirteed sõites umbes 460 km kaugusel. pisi|vasakul|15. sajandist pärinev kirik Zwoleńis
Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Õigus- ja ajaloofilosoofia
Hegeli väga mõjukas ajaloofilosoofia, mida tuntakse ennekõike tema loengute põhjal, sisaldub lühiülevaatena ka "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedias" ning "Õigusfilosoofia põhijoontes". Selle järgi moodustab maailmaajalugu objektiivse vaimu (milles sisalduvad muuhulgas ühiskondlik kombestik, tsiviilühiskond ja riiklikud institutsioonid) viimase momendi. Alajaotuses pealkirjaga "Maailmaajalugu" kirjutab Hegel, kuidas piiratud printsiibiga rahvavaim (Volkgeist) on maailmaajaloolises perspektiivis üldise ajaloo osa, rahvavaimude omavahelises dialektilises liikumises esitatakse maailmakohtu (Weltgericht) käik. Selles kulgev liikumine on tee vaimse substantsi vabanemisele (Diese Bewegung ist der Weg der Befreiung der geistigen Substanz).
Dialektiline meetod
Hegeli üheks tuntud panuseks filosoofiasse on tema dialektiline meetod. Tänaseks on paljud uurijad jõudnud veendumusele, et Hegel ei mõelnud oma dialektilise meetodiga laialt käibele läinud triaadi "tees - antitees - süntees". Selliseid formuleeringuid dialektilise meetodi iseloomustamiseks Hegeli tekstides ei leidu.
Hegeli retseptsioon
Hegeli retseptsioon on väga mahukas ja jätkub tänaseni. Tema esimeste tuntud tõlgendajate ja kriitikute seas olid Karl Marx ja Søren Kierkegaard.
Palamuse vald
Palamuse vald oli vald Jõgeva maakonnas 1991. aastast. 2017. aastal ühines Palamuse vald Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Jõgeva vallaga.
Palamuse vallavanem oli alates 31.05.2016 Rait Persidski ja volikogu esimees alates 28.06.2016 Terje Rudissaar. Vald asus Tallinnast umbes 180 km, Tartust 40 km kaugusel. Valla pindala oli 216 km², vallas elas 2016. aastal 2177 elanikku. Palamuse vallavalitsus asus Palamuse valla suurimas keskuses Palamuse alevikus aadressil Kooli 4.
Vallas oli üks alevik (Palamuse) ja 25 küla: Eerikvere, Ehavere, Imukvere, Järvepera, Kaarepere, Kaiavere, Kassivere, Kivimäe, Kudina, Luua, Mullavere, Nava, Pikkjärve, Praaklima, Raadivere, Rahivere, Ronivere, Sudiste, Süvalepa, Toovere, Vaidavere, Vanavälja, Varbevere, Visusti ja Änkküla.
Vallas oli kaks kooli: Oskar Lutsu Palamuse Gümnaasium ja Luua Metsanduskool, mis on õpetanud metsandust 1948. aastast. Vallas oli lasteaed Nukitsamees.
Tume udukogu
Suuremaid tumedaid udukogusid on võimalik palja silmaga vaadelda, need paistavad väikeste tumedate laikudena Linnutee heledal taustal.
Tuntuim tume udu on Hobusepea udu.
Auvergne
Piirkond hõlmas Keskmassiivi põhjaosa.
Ajaloost
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Allier, Cantal, Haute-Loire ja Puy-de-Dôme.
Basse-Auvergne (Alam-Auvergne, oksitaani keeles Auvèrnha-Bassa) ehk Bas Pays d'Auvergne oli keskajal käibinud jaotuse kohaselt osa, mis hõlmab Puy-de-Dôme'i, Brivadois' (Brioude'i) piirkonna Haute-Loire'is ja umbes viiskümmend linna Allier' lõunaosas.
Haute-Auvergne (Ülem-Auvergne) vastas ligikaudu tänapäevasele Cantali departemangule.
2016. aastal liideti Auvergne'i ja Rhône-Alpesi piirkond Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnaks.
August Alle tänav
August Alle tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus.
Tänav on sirge, kulgeb läänest itta ja on 200 meetrit pikk, algab Tormi tänavalt ja lõpeb Lahe tänaval.
Hoonestus
August Alle tänava hoonestus: August Alle tänav 3, 5, 7, 9 – 2 ja 3-kordsed hooned valmisid aastatel 1930–1931.
Ajalugu
Tänav tekkis 1928. aastal, kui Narva maantee ja A. Weizenbergi tänava vahelise maa-ala tükeldamisel nimetati Lahe ja Tormi tänava vaheline lõik Voolu tänavaks.
Eesti NSV aegse haldusjaotuse järgi asus tänav Mererajoonis.
Aktsiaselts
Aktsiaselts (lühend AS) on äriühing, mille aktsiakapital on jaotatud aktsiateks ning mille ärinimes peab sisalduma täiend "aktsiaselts".
Aktsiaseltsi omanik on aktsionär, kes omab aktsiaid ehk väärtpabereid, mille omamine annab üldjuhul hääleõiguse ettevõtte üldkoosolekul ning mis tähendab osalust ettevõttes. Õigused ja kohustused siiski varieeruvad olenevalt aktsia tüübist. Hääleõiguse järgi jaguneb aktsia lihtaktsiaks ja eelisaktsiaks. Eelisaktsionäril on fikseeritud dividendid ning pankroti korral eelis nõuete rahuldamise protsessis, kuid tal puuduvad õigused hääletada üldkoosolekutel.
Aktsiaseltsi kõrgeim juhtorgan on aktsionäride üldkoosolek, mis tavaliselt toimub korrapäraselt. Koosoleku otsused võetakse vastu hääletusega, kusjuures üks aktsia vastab tavaliselt ühele häälele. Aktsionäride koosolek valib aktsiaseltsi nõukogu. Nõukogu kinnitab aktsiaseltsi juhatuse, mis hakkab tegelema ettevõtte jooksvate küsimustega ja millel on nõukogu ees aruandluskohustus. Nõukogu ülesanne on valvata juhatuse tegevuse järele ja suhelda aktsionäridega. Kuna nõukogu nimetab omakorda ametisse ettevõtte juhatuse, on aktsionäridel kui ettevõtte osanikel koosolekul osalemise ja hääletamisega võimalus osaleda ettevõtte juhtimises.
Aktsiaseltsil on järgmised tunnused:
Aktsiaseltsi asutamine
Aktsiaseltsi asutamiseks on vaja esitada kandeavaldus (ettevõtte kandmiseks äriregistrisse), asutamisleping, kuhu lisatakse ka ärinimi, ning põhikiri. Enne asutamist on vaja kokku leppida äriühingu omanike ja juhatuse nimekiri. Asutajad ei saa võtta endale õigusi, mis ei tulene aktsiatest. Asutajaks võib olla üks või mitu inimest, füüsiline või juriidiline isik. Asutamisotsus ja põhikiri tuleb koostada juhul, kui asutajaid on vaid üks. Mitme asutaja korral on vaja kokku leppida tingimused ja põhikirja sisu. Asutamislepingus ja põhikirjas peab olema esitatud ettevõtte põhitegevusala, mis määratakse Eesti majanduse tegevusalade klassifikaatori järgi.
Aktsiaseltsi kandmiseks äriregistrisse tuleb juhatusel esitada avaldus, milles on kirjas aktsiaseltsi ärinimi, asukoht ja aadress, aktsiakapitali suurus, nimiväärtuseta aktsiate arv, põhikirja kinnitamise aeg, juhatuse liikmete nimed ja isikukoodid, majandusaasta algus ja lõpp, juhatuseliikmed, kes võivad esindada aktsiaseltsi, ning muud seaduses sätestatud andmed. Avaldusele lisatakse asutamisleping, põhikiri ning panga teatis aktsiakapitali sissemaksmise kohta. Mitterahalise sissemaksmise korral tuleb lisada sissemakse üleandmise leping ja sissemakse väärtust tõendavad dokumendid.
Aktsiaseltsi õigused ja kohustused aktsionäri ees
Aktsiaselts peab aktsionäre kohtlema võrdsetel asjaoludel võrdselt. Aktsionäri ei tohi ilma tema nõusolekuta sundida tegema sissemakseid, mis ületavad aktsia nimiväärtust, arvestuslikku väärtust või ülekurssi. Aktsionäridele võib maksta dividende majandusaasta aruande alusel. Dividendi maksmise tingimused ja kord on kirjas põhikirjas või kindlaks määratud üldkoosoleku otsusega, mille on juhatus esitatud ning mis on nõukoguga kooskõlastatud. Dividendid makstakse välja rahas või aktsionäri nõusolekul muu varaga. Väljamakse, mida aktsionäril polnud õigus saada, tuleb tagastada. Kui aktsionär ei teadnud ega pidanudki teadma selle alusetusest, võib tagastamist nõuda vaid juhul, kui see on vajalik võlausaldajate nõuete rahuldamiseks.
Aktsionäri õigused ja kohustused aktsiaseltsi ees
Aktsionäril on õigus saada üldkoosolekul teavet aktsiaseltsi tegevuse kohta. Juhatus võib keelduda teabe andmisest, kui on põhjust eeldada, et see võib tekitada aktsiaseltsile olulist kahju. Keeldumise korral on aktsionäril õigus lasta selle üle otsustada üldkoosolekul või esitada kohtule avaldus, millega juhatus on kohustatud andma teavet kahe nädala jooksul pärast keeldumist.
Kui aktsionär tekitab kahju aktsiaseltsile, teisele aktsionärile või kolmandale isikule, on ta kohustatud selle eest vastutama. Juhul kui aktsionär ei osalenud kahju tekitamise aluseks olnud üldkoosolekul või hääletas selle otsuse vastu, on ta vastutusest vabastatud.
Üldkoosolek
Aktsiaseltsi kõrgeim juhtimisorgan on aktsionäride üldkoosolek. Üldkoosoleku pädevuses on järgmised toimingud: Üldkoosolekul võib hääletada elektrooniliselt või posti teel, kui see on põhikirjas ette nähtud.
Üldkoosolekut peetakse aktsiaseltsi asukohas, juhul kui põhikirjaga pole ette nähtud teisiti. Kui juhatus või nõukogu korraldab üldkoosoleku, määrab selle päevakorra nõukogu. Kui üldkoosoleku kutsub kokku audiitor, määrab päevakorra tema. Olemas on nii korraline kui ka erakorraline üldkoosolek. Korraline üldkoosolek toimub vähemalt kord aastas ning seal kinnitatakse majandusaasta aruanne. Korralise üldkoosoleku kord ja tähtaeg on kindlaks määratud põhikirjas. Üldkoosolek ei tohi toimuda hiljem kui kuus kuud pärast majandusaasta lõppemist. Erakorraline koosolek kutsutakse kokku vaid põhikirjas ette nähtud juhtudel. Seda võib nõuda nõukogu või audiitor, kui see on aktsiaseltsile vajalik.
Nõukogu
Nõukogu planeerib aktsiaseltsi tegevust, korraldab selle juhtimist ning valvab juhatuse tegevuse järele. Kontrolli tulemused teeb nõukogu teatavaks üldkoosolekul. Nõukogu ülesanne on anda juhatusele korraldusi aktsiaseltsi juhtimiseks.
Kui põhikirjas pole sätestatud teisiti, on nõukogus kolm liiget. Nõukogu liige peab olema teovõimeline füüsiline isik, kuid ei pea olema aktsionär. Nõukogu liige ei või olla isik, kelle suhtes on kohus kohaldanud nõukogu liikmena esinemise või ettevõtluskeeldu. Samuti ei või nõukogu liige olla isik, kellel on keelatud tegutseda alal, mida aktsiaselts esindab. Nõukogu liikmeid valib ja kutsub tagasi üldkoosolek. Nõukogu valib ka enda seast esimehe, kes korraldab nõukogu tegevust. Nõukogu peab korraldama ka koosolekuid, mis ei tohi toimuda harvem kui kord kolme kuu jooksul.
Juhatus
Juhatus on aktsiaseltsi juhtorgan, esindades ja juhtides aktsiaseltsi. Juhatus juhindub nõukogu seaduslikest korraldustest ning peab vähemalt kord nelja kuu jooksul esitama ülevaate aktsiaseltsi majandustegevusest. Juhatusel on kohustus viivitamatult teavitada olukorrast, kui aktsiaseltsi majandus oluliselt halveneb. Maksejõuetuse korral peab juhatus esitama kohtule pankrotiavalduse hiljemalt 20 päeva jooksul alates maksejõuetuse ilmnemisest.
Kõikide tehingute tegemisel võib aktsiaseltsi esindada iga juhatuse liige, kui põhikirjas pole ette nähtud teisiti. Juhatuse liige peab olema teovõimeline füüsiline isik, kuid ei pea olema aktsionär. Liikmeid võib olla üks kuni mitu, kuid juhatuse liikmeks ei või olla nõukogu liige. Juhatuse liikmeid valib ja kutsub tagasi nõukogu. Kui juhatusel on üle kahe liikme, valivad juhatuse liikmed endi hulgast juhatuse esimehe, kes korraldab juhatuse tegevust. Põhikirja alusel võib juhatuse esimehe määramise õiguse anda nõukogule.
Aruandlus
Majandusaasta lõppedes koostab juhatus majandusaasta aruande lähtudes raamatupidamise seadusest ning esitab selle audiitorile. Seejärel esitab juhatus majandusaasta aruande, audiitori aruande ja kasumi jaotamise ettepanekud üldkoosolekule. Nõukogu tutvub aruandega, annab sellele kirjaliku tagasiside ning sobivuse korral heakskiidu. Aruanne peab muu hulgas sisaldama teavet kuidas nõukogu on ettevõtet juhtinud.
Aktsiaseltsi lõpetamine
Aktsiaselts lõpetatakse kas üldkoosoleku otsusega, kohtulahendiga, pankroti väljakuulutamisega või muudel seaduse või põhikirjaga ettenähtud põhjustel. Üldkoosolekul otsustatud lõpetamisega on otsus vastu võetud siis, kui selle poolt on vähemalt 2/3 üldkoosolekul esindatud häältest (juhul kui põhikirjas pole teisiti välja toodud). Kui lõpetamise otsus tuleb erakorralisel koosolekul, esitab juhatus üldkoosolekule eelmise majandusaasta aruande ja ülevaate käesoleva aasta majandustegevusest, mis on üldkoosolekul kinnitatud. Kui üldkoosolek ei ole vastu võtnud aktsiaseltsi lõpetamise otsust, kuid selle vastuvõtmine on seaduse või põhikirja alusel kohustuslik, lõpetatakse aktsiaseltsi tegevus kohtumäärusega. Kohtuotsusega lõpetatakse tegevus ka juhul, kui kahe viimase majandusaasta jooksul pole toimunud üldkoosolekut, juhatuse ametiaeg on lõppenud rohkem kui kaks aastat tagasi ning uut pole valitud, või muudel seadusega sätestatud põhjustel. Tegevuse lõpetamisel aktsiaselts likvideeritakse ning likvideerijateks on juhatuse liikmed. Vähemalt üks likvideerijatest peab olema isik, kelle elukoht on Eestis.
Norra fjordihobune
pisi|Norra fjordihobuse mära koos varsaga Norra fjordihobune (ka Norra fjordiponi) on Norrast pärit hobusetõug.
Ta kodustati juba 4000 aasta eest.
Fjordiponide kõrgus jääb 130–150 cm ning keskmiselt kaaluvad nad 400–550 kg.
Leninsk-Kuznetski
Leninsk-Kuznetski on linn Venemaal Kemerovo oblastis. Asub Inja jõe ääres.
Asutatud 1763. aastal Koltšugino külana. 1922–1925 kandis nime Lenino. Linnaõigused ja nime Leninsk-Kuznetski sai 1925. aastal.
Leninsk-Kuznetski on söetööstuse keskus.
Alusringjoon
Alusringjoon (inglise: base circle) on kujuteldav ringjoon, mille abil kujundatakse hammasrataste hammaste evolventsed külgprofiilid. Olenevalt ratta hammaste arvust võib osutuda jalgaderingjoonest pisut suuremaks või väiksemaks.
Karl Gustav von Rönne
Parun Karl Gustav von Rönne (vene Карл Иванович фон Ренне; 1720-ndad – vkj 4. / 15. aprill 1786) oli Vene keisririigi sõjaväelane (kindral-porutšik, 1782).
Talle kuulus Pociemsi (Posendorf) mõis Liivimaa kubermangus.
Perekond
Ta abiellus esmalt Elena von Bachmanniga.
Tema abikaasa teisest abielust 23. märtsil 1778 oli Kõima mõisaomanik, Vene riigidaam ja Püha Katariina ordeni väikese risti kavaler (1797) Aurora Maria von Lilienfeld (1752–1810), kes oli Mõisamaa mõisniku, major Jakob Heinrich von Lilienfeldi (1716–1785) ja Uue-Põltsamaa mõisa pärijanna Christina von Ficki (1722–1788) tütar.
Aleksandr Koltšak
Aleksandr Vassiljevitš Koltšak (Александр Васильевич Колчак; 16. november (4. november vkj) 1874 – 7. veebruar 1920) oli Venemaa admiral, polaaruurija, valgekaartlik väejuht Vene kodusõjas ja Venemaa ülemvalitseja aastatel 1918–1920.
Päritolu
Aleksandr Koltšak sündis sõjaväelase perekonnas. Tema isa teenis Venemaa keisririigi meresuurtükiväes, kus esindas mereministeeriumit Obuhhovi tehases valmistatud relvastuse vastuvõtjana. Pärast kindralmajori auastmes erruminekut jätkas ta samas tehases insenerina. Koltšakkide suguvõsa esiisa oli serbia päritolu Osmanite riigi väejuht Ilias Koltšak-paša (rumeenia Iliaş Colceag), kes oli Osmanite armee Moldaavia rinde juhataja. Hiljem Hotini kindluse komandörina teenides langes ta Vene feldmarssal von Münnichi kätte vangi. Pärast sõda läks Koltšak-paša elama Poolasse. Koltšak-paša järeltulijad asusid ümber Venemaale ja astusid õigeusku.
Teadustegevus
1900. aastal kutsus parun Eduard von Toll Koltšaki osalema Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia organiseeritaval polaarekspeditsioonil.
21. juulil 1900. aastal väljus kuunar Zarja Peterburist, kust seilas Läänemere, Põhjamere ja Norra mere kaudu Taimõri poolsaare piirkonda. Ekspeditsioonil avastatud maa-aladest said Koltšaki järgi nime saar Kara meres ja üks poolsaar.
Ekspeditsiooni liikmed hülgasid jalgsi edasi liikudes jäävangi jäänud laeva. Toll, astronoom-magnetoloog Friedrich Seeberg ja veel kaks meest olid juba varem läinud kelkudega Uus-Siberi saartest põhjas asuvale Bennetti saarele. Nende päästmine osutus võimatuks ning Koltšak suundus koos teistega Leena jõe suudmesse. Jakutski ja Irkutski kaudu jõudsid nad õnnelikult tagasi Peterburi, samas kui Tolli ja ta kaaslaste saatus jäi teadmata. Koltšak organiseeris 1903. aastal päästeekspeditsiooni, mille käigus leidis kaudselt kinnitust Tolli hukkumine.
Vene-Jaapani sõjas
1904–1905 osales Koltšak miiniristlejal Serditõi Vene-Jaapani sõjas, kus langes Port Arturi kaitselahingutes jaapanlaste kätte vangi. Pärast neljakuulisest sõjavangistusest vabanemist aitas ta taastada Venemaa laevastikku.
Pärast sõda teenis Koltšak Sõjamerejõudude kindralstaabis ning osales jäälõhkujate Taimõr ja Vaigatš tegevuses. Koltšak juhendas ka Beringi väina ja Dežnevi poolsaare kaardistamise ekspeditsioone.
Esimeses maailmasõjas
Esimese maailmasõja algusaastail 1913–1915 teenis Koltšak Venemaa Keisririigi Balti laevastikus Staabi Operatiivjaoskonna juhina. Aastail 1915–1916 juhtis ta Balti laevastiku Miinilaevade divisjoni ning Riia lahe kaitset Saksa keisririigi laevastiku eest.
1916. aastal ülendati ta Venemaa noorimaks viitseadmiraliks ja Musta mere laevastiku ülemjuhatajaks. Tema põhiülesanne oli abistada kindral Nikolai Judenitšit võitluses Kaukaasia rindel Osmanite impeeriumi vägedega.
Veebruarirevolutsioon ja tegevus välismaal
1917. aasta Veebruarirevolutsiooni järel vandus Koltšak truudust uuele Venemaa Ajutisele Valitsusele. Pärast seda, kui Sevastoopoli Saadikute Nõukogu kõrvaldas Koltšaki Musta mere laevastiku juhtimisest, lahkus ta 6. juunil 1917 Venemaalt. 1918. aasta jaanuaris siirdus Koltšak Suurbritannia vägede juurde Mesopotaamia rindele ja hiljem sõjaliseks nõuandjaks Ameerika Ühendriikidesse.
Venemaa kodusõjas
14. oktoobril 1918 naasis Koltšak Kaug-Ida kaudu Venemaale. Ta nõustus osalema Omskis moodustatud esseeride enamusega Pjotr Vologodski valitsuses (Direktooriumis), mille koosseis nimetas ta Venemaa ülemvalitsejaks, sõjaministriks ja relvajõudude kõrgemaks ülemjuhatajaks (Верховным Правителем и Верховным Главнокомандующим вооруженных сил).
18. novembril 1918 kukutasid kasakad sisevastuoludes vaevleva direktooriumi. Kõrgeim võim anti Koltšaki kätte. Detsembris toimunud esseeride vastuhakk suruti veriselt maha.
Koltšak kehtestas sõjaväelise diktatuuri. Tema 100 000-mehelist armeed aitasid Briti sõjaväemissiooni / Briti Sõjaministeeriumi Vene osakonna juhi ja endise Suurbritannia sõjaväeatašee kindral Alfred Knoxi vahendusel varustada britid. Alguses oli Koltšak sõjaliselt edukas: vallutati Ufa, Kaasan, Samara ja Perm. Koltšaki kontrollitav territoorium ulatus 300 000 ruutkilomeetrini, kus elas 7 miljonit inimest.
1919. aasta kevadel hakkas Koltšaki armee olukord halvenema: varustusliinid olid veninud pikaks, mehed olid väsinud ning suhted võimalike liitlastega viletsad. Punaarmee tõi piirkonda värskeid jõude. Suvel toimunud ränkades lahingutes vallutasid punased 1. juulil Permi, 9. juulil Ufa ning tungisid juulis üle Uuralite. 25. oktoobril vallutas Punaarmee Tobolski ja 30. oktoobril Petropavlovski. Kuigi Koltšaki hõrenevad väed suutsid sügiseni vastu panna, halvenesid suhted kohalikega. 14. novembril langes Omsk ja punased võtsid 50 tuhat meest vangi.
Koltšak taandus vaevaliselt Irkutski suunas, kus 27. detsembril Siberis nõukogudevastast sõjategevust pidav Tšehhoslovakkia korpus ta interneeris. 4. jaanuaril 1920 teatas Koltšak tagasiastumisest Anton Denikini kasuks. 1920. aasta jaanuari lõpus anti ta üle Irkutskis võimutsenud menševike-esseeride valitsusele, kes omakorda andsid 20. jaanuaril Koltšaki välja bolševike kubermangu revolutsioonikomiteele. Pärast kolm nädalat kestnud "eeluurimist" hukkasid enamlased 7. veebruaril 1920 Koltšaki ühes Omski valitsuse Ministrite Nõukogu esimehe Viktor Pepeljajeviga Angara haru Ušakovka jõe ääres. Nende surnukehad heideti jääauku.
Isiklikku
Aleksandr Koltšak oli abielus Sofia Fjodorovna Omirovaga ning neil oli kolm last. Mõlemad tütred surid lapseeas, poeg Rostislav põgenes koos emaga revolutsiooni järel Prantsusmaale.
Aleksandr Koltšaki uus armastus Anna Timirjova saatis teda Venemaa kodusõja ajal kuni Koltšaki tabamise ja hukkamiseni. Suur osa Timirjova edasistest elupäevadest möödusid GULAGi vanglates ja asumisel. 1960. aastal Timirjova rehabiliteeriti. Ta suri 1975. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
Aleksandr Koltšaki auks nimetas Eduard von Toll ühe saare Taimõri lahes. Koltšaki saar nimetati 1937. aastal ühe kuunar Zarja madruse järgi ümber Rastorgujevi saareks. 19. juulil 2005 saare ajalooline nimi taastati.
Mats Traadi novell
Mats Traat on kirjutanud Koltšakist ja 1918–1920. aastate Siberi kodusõjasündmustest novelli "Võimu rist", mis ilmus 1995. aastal ajakirjas Looming, nr 10 (lk 1357–1392). Hiljem on novell ilmunud veel Mats Traadi kogumikes "Kartaago kiirrong" (Kupar, Tallinn 1998) ja "Sarviku armastus" (Argo, Tallinn 2007).
Baškiiri hobune
Ta kõrgus ulatub 140–150 cm.
Woldemar Reinhold Karl Alexander von Üxküll
pisi|[[Paul Raud|Paul Raua maal Woldemar Üxküllist]] Parun Woldemar Reinhold Karl Alexander von Üxküll (28. august 1860 Kose-Uuemõisa – 1945 Basel) oli silmapaistev Eesti baptistlikus liikumise tegelane.
Ta perekond oli osa vanast baltisaksa aadlike liinist. Üxküll omandas hariduse Tallinna Toomkoolis ning hiljem Kuressaare (Arensburg) Gümnaasiumis. Ta astus vabatahtlikuna Vene tsaaririigi ratsaväkke ja veetis kaks aastat teenistuses Novorossiiskis Põhja-Kaukasuses.
Kui noor aadlik naasis sõjaväeteenistusest Eestisse, ostis ta Laitse (Laitz) mõisa ning abiellus 1883. aastal Prantsuse suursaadiku tütre Olga Marquis de Tallenayga. Pinged tema eraelus, mis viisid tema abielu 1890. aastatel lahutuseni, suunasid Üxkülli üha enam kristliku usu poole, mis pakkus seesmist rahu ja lootust. Aastal 1899 abiellus Üxküll uuesti, seekord Riiast pärit Martha von Ditmariga. Järgnevatel aastatel arendas Üxküll Laitses põllumajandust, ehitas tänapäevani seisva uusgooti stiilis mõisahoone ning pidas Nissi vallas kohtuniku ametit.
Mittestabiilne loogikalülitus
Mittestabiilne loogikalülitus ehk impulsigeneraator on selline loogikalülitus, mille väärtus muutub nulli ja ühe vahel. Mittestabiilsed loogikalülitused genereerivad teatud sagedusega impulsse. Arvutites kasutatakse impulsigeneraatoreid seadmete talitluse sünkroonimiseks. Sel juhul nimetatakse impulsigeneraatorit taktigeneraatoriks.
Roman Jakobson
pisi|Roman Jakobson enne 1917. aastat Roman Jakobson (vene keeles Роман Осипович Якобсон; 11. oktoober 1896 Moskva – 18. juuli 1982 Boston, USA) oli Venemaa juudi päritolu lingvist ja semiootik.
Ta on tuntud Jakobsoni kommunikatsioonimudeli väljatöötamise poolest.
Ta sündis töösturi Ossip Jakobsoni ja tema naise Anna (sündinud Volpert) pojana. Juba väga noorena huvitus ta keeltest. Ta õppis Lazarevi Idamaa Keelte instituudis ja Moskva Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.
Esialgu tervitas ta palavalt Oktoobrirevolutsiooni, kuid pettus selles, kui nägi, et see ei toonud endaga kaasa kultuuri vabanemist, vaid et bolševike kunstimaitse oli konservatiivne. 1920 asus ta elama Prahasse, kus jätkas doktoriõpinguid ja töötas Nõukogude Venemaa saatkonnas. Ühtlasi oli ta Prahas lähedal vürst Nikolai Trubetskoile, kes oli pärast Oktoobrirevolutsiooni lahkunud Austriasse ja elas Viinis. Prahas elamise ajal oli Trubetskoi tema peamine kaastöötaja ja suurim mõjutaja.
1939. aasta märtsi alguses põgenes Jakobson Tšehhoslovakkiast Berliini kaudu Taani, sealt 1. septembril 1939 Norrasse ja 1940 matkas ta üle piiri Rootsi. Kartes, et Saksamaa okupeerib ka Rootsi, sõitis ta 1941 New Yorki ja jäi USA-sse elama surmani. Ta oli Harvardi Ülikooli õppejõud 1949–67.
Džnjaana
Džnjaana (tiibeti keeles ye shes) on transtsendentaalne teadvus. Kõikeületav teadvuse seisund, milles kaob vastuolude taju isikliku ego, mina ja maailma vahel.
Selle vastandmõiste on Manovijñāna (tiibeti keeles yid gyi rnam-par shes pas) – tavateadvuse seisund ehk tavateadvus.
Vijñāna (tiibeti keeles rnam par shes pa) – hetkeline teadvuse vool, mis on olemuselt dualistlik.
Bernadotte'i dünastia
Ajalugu
Vene–Soome sõjas 1807–1809 pidi Rootsi loovutama Venemaale suured maa-alad, nimelt Soome Suurvürstiriigi. Selle tulemusena pidi senine kuningas Gustav IV Adolf tagasi astuma ja troonile tõusis tema lastetu onu Karl XIII. See oli ajutine lahendus ja otsima hakati troonipärijat. 1810 valis Riksdag troonipärijaks Taani printsi Christian Augusti, kes võttis endale uueks nimeks Karl August, kuid suri samal aastal.
Mujal Mandri-Euroopas valitses Napoleon I kas vahetult või sõltuvate riikide kaudu. Tema vennad juhtisid Vestfaali, Hispaania ja Hollandi kuningriiki, otsustas Rootsi valida kroonprintsi, keda Napoleon aktsepteerib. 21. augustil 1810 valis Riksdag kroonprintsiks Prantsusmaa marssali Jean-Baptiste Bernadotte'i. Karl XIII lapsendas Bernadotte'i.
Jean-Baptiste Bernadotte
Bernadotte sündis Prantsusmaal Bearni provintsis Pau linnas. 1798. aastal abiellus ta jõuka siiditöösturi ja kaupmehe tütre Désirée Claryga ja sai seeläbi Napoleoni venna Josephi naise õemeheks. 1804. aastal ülendas Napoleon Bernadotte'i Prantsusmaa marssaliks.
Rootsi kroonprintsina võttis Bernadotte endale nimeks Karl Johan ja valitses Karl XIII eest regendina. Tema naine võttis endale nimeks Desideria. 1814. aastal ühendas ta Rootsi ja Norra. Ta valitses Rootsit pärast Karl XIII surma Karl XIV Johanina ja Norrat Karl III Johanina kuni oma surmani 1844. aastal. Talle järgnes troonil tema ainus laps Oskar I, kes sündis veel enne kui ta isa marssaliks sai.
Dünastia pärast Karl XIV Johanit
1905 kukutati Bernadotte'i dünastia Norra kuninga kohalt, sest Norra ja Rootsi personaalunioon lõpetati. Viimane Bernadotte Norra kuninga kohal oli Oskar II. Norra valis endale uue kuninga, kelleks sai Taani prints, pärastise nimega Haakon VII.
Bernadotte'i dünastia praegune pea on Rootsi kuningas Karl XVI Gustav.
Nord-Pas-de-Calais
Nord-Pas-de-Calais [n'oor-padökal'ee] oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa põhjaosas. Ta piirnes kirdes ja idas Belgiaga.
Piirkond jagunes kaheks departemanguks: Nord ja Pas-de-Calais.
2016. aastal liideti Nord-Pas-de-Calais' ja Picardie piirkond Hauts-de-France'i piirkonnaks.
George Boole
George Boole ( hääldus [bu ː l]; 2. november 1815 – 8. detsember 1864) oli suuresti iseõppinud inglise matemaatik, filosoof ja loogik, kes töötas lühikest aega matemaatikaõppejõuna Queen's College'is Corkis Iirimaal.
Ta töötas diferentsiaalvõrrandite ja algebralise loogika kallal ning on tuntud loogikaalaste tööde "Loogika matemaatiline analüüs" (1847) ja "Mõtlemise reeglid" (1854) autorina. Boole'i loogikat peetakse informatsiooniajastu alustalaks.
Lapsepõlv ja noorus
pisi|Boole'i maja ja kool aadressil Pottergate 3 [[Lincoln (Suurbritannia)|Lincolnis]] Boole sündis Inglismaal Lincolnshire'i krahvkonnas Lincolnis kingsepp John Boole seeniori (1779–1848) ja Mary Ann Joyce'i pojana. Ta sai põhikoolihariduse ning teda õpetas isa, kuid pere majandusraskuste tõttu ta rohkem akadeemilist haridust ei saanud. On võimalik, et William Brooke, raamatumüüja Lincolnis, aitas tal ladina keelt õppida. On samuti võimalik, et ta õppis seda Thomas Bainbridge'i koolis. Nüüdiskeeli õppis ta igal juhul ise. Kusjuures, kui kohalik ajaleht avaldas tema ladinakeelse luuletuse tõlke, süüdistas üks õpetlane teda petturluses põhjendusel, et ta ei olnud sellisteks saavutusteks võimeline. 16-aastaselt sai Boole'ist oma vanemate ja kolme noorema õe toitja, hakates tööle nooremõpetajana Doncasteris Heigham'si koolis. Ta õpetas lühikest aega ka Liverpoolis.
pisi|vasakul|Greyfriars [[Lincoln (Suurbritannia)|Lincolnis, kus asus mehaanikainstituut]] Boole õppis Lincolnis Greyfriarsis mehaanikainstituudis (Mechanics Institute), mis asutati aastal 1833. Edward Bromhead, kes teadis John Boole'i selle instituudi kaudu, aitas George Boole'il soetada matemaatikaraamatuid, nii sai ta St Swithini kiriku pastorilt George Stevens Dicksonilt Sylvestre François Lacroix' matemaatilise analüüsi teksti. Ilma õpetajata kulus Gerorge'il matemaatilise analüüsi omandamiseks mitu aastat.