cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bart teel
Süžee
Springfieldi algkooli direktor Seymour Skinner sai kevadvaheajaks kätte oma lennukipileti Hongkongi, kuid seal oli vigu. Skinner tahtis lennukis keskmist istet, mitte vahekäigupoolset, mitte koššerit ja laupäevaks, mitte reedeks. Aga muudatuste tegemine maksis 7,830 dollarit ja Skinner ei saanud seda endale lubada. Skinneril tuli idee korraldada "Go to Work With Your Parents Day" ("Mine Tööta oma Vanematega Päev"). Lisa läks koos Homeriga Springfieldi tuumaelektrijaama. Bart aga oli tahtnud näha naisi töötamas. Bart jäi Marge'iga koju, kuid selgus, et koduperenaine ei ole lubatud ametina ja et sellepärast Marge ei saagi palka selle eest. Lisa pakkus välja variandi – Bart läheb Patty ja Selma juurde Autoregistrikeskusse ja Marge nõustus. Milhouse läks oma isa töö juurde vahvlitehasesse, Martin sai oma isalt 10 dollarit, et see investeerida futuuridesse. Martin sai miljon dollarit, kuid kaotas kõik peale 600 dollari. Homeril ja Lisal oli lõbus, aga Bartil oli igav. Kui Selma ütles Bartile, et ta jättis juhiloategemise masina sisse ja palus Bartil selle välja lülitada, siis tegi Bart sellega endale juhiloa. Siis rentisid Bart, Milhouse, Nelson ja Martin auto ja otsustasid sellega minna reisile.
Bart oli teinud kõigile usutava alibi – võltsitud kirjad ümbrikus sellest, et nad on valitud esindama Springfieldi algkooli Kanadas Sheratoni hotellis toimuval riiklikul grammatikarodeol. Samas Nelson ütles oma emale lihtsalt, et ta läheb ära nädalaks ajaks. Lisa hakkas küll kahtlustama, kuid Marge ütles, et Lisa sai juba oma kuulsuse ja et nüüd on Barti kord. Siis läksid Bart, Milhouse, Nelson ja Martin reisile. Nad tegid pärast maisipõllust läbisõitmist tee ääres peatuse, et otsustada kuhu minna. Lõpuks otsustasid nad minna Knoxville'i maailmalaadale Tennessee'sse. Lisa otsustas jääda ööseks Homeri juurde tuumaelektrijaama.
Samal ajal jõudsid poisid Knoxville'i, kuid selgus, et maailmalaat oli lõppenud 14 aasta eest. Neil polnud ka raha, sest Martin oli nende viimase 10 dollari eest ostnud Al Gore'i nuku. Siis viskas Nelson päikesekiviga Sunsphere'i ehitist ja see kukkus nende auto peale. Martin arvas, et neil on aeg helistada oma vanematele. Siis otsustas Nelson anda panti Milhouse'i prillid, kuid Milhouse lõhkus ära ühe pudelivirna ja nad ei saanud raha. Siis viskasid poisid oma asjad ühte Springfieldi minevale kaubarongi tühja vagunisse, kuid rong sõitis eest ära, enne kui nad ise peale said. Bart helistas koju Lisale, rääkis talle kogu tõe ja küsis abi. Lisa soovitas Bartil hakata kulleriks, mida Bart tegigi. Bart toimetas kõigepealt inimsilmad Hongkongi, kus Skinner teda nägi. Kui Lisa öösel magas, helistas Bart talle ja ütles, et ta vajab midagi suurt, mida on vaja Springfieldis ja et sinna Milhouse, Nelson ja Martin sisse mahuksid. Järgmisel päeval tuumaelektrijaamas rääkis Lisa Homerile kogu tõe. Siis pakkus Homer välja variandi – ta saadab Bartile raha, et ta koju lennata saaks ja siis tapab ta. Siis otsustasid Homer ja Lisa tellida Knoxville'i lähedalt Oak Ridge'i tuumaasutusest midagi tellida, mille Bart võiks toimetada Springfieldi. Homer helistas Oak Ridge'i ja tellis T-437 turvakonsooli. Kuid sealne töötaja ütles, et Springfieldi oma on töökorras. Siis kallas Homer konsooli peale kokakoolat. Siis otsustati saata Springfieldi uus turvakonsool, Langdon Algeri hoole alla. Siis saadetigi lennukiga Springfieldi uus konsool. Õhtul jõudsid nad koju. Siis ütles Bart, et "järgmisel aastal ta ei lähe tagasi grammatikarodeole, kuna see muutub liiga kommertslikuks ja korraldajad unustavad, et see on grammatikast". Marge ei teadnud midagi Barti reisist. Õhtul sai Marge 3 telefonikõnet. Üks oli Skinnerilt, kes küsis, et kas Bart oli Hongkongis, teine Tennessee osariigi politseilt, kust küsiti, et kas Barti auto läks katki Knoxville's ja kolmas küsimus oli, et kas Bart saab homme toimetada inimneeru Amsterdami.
Sulevi tänav
Sulevi tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Sisehõõrdumine
Sisehõõrdumine ehk sisehõõre (ingl internal friction) on keha osade vahelisel liikumisel toimiv hõõre, näiteks vedelike puhul vedelikukihtide omavahelist liikumist takistav hõõre ehk viskoossus.
Vedelike sisehõõrdumist põhjustavad molekulidevahelised jõud, mille toimel tõmbavad kiiremini liikuvad vedelikukihid kaasa aeglasemalt liikuvaid kihte. kaotades seejuures oma liikumisenergiat.
Gaaside sisehõõrdumist seletatakse gaasi molekulide soojusliikumisega, mis põhjustab molekulide vahetust erineva kiirusega liikuvate gaasikihtide vahel. Seetõttu suurendavad aeglasemasse kihti siirduvad molekulid keskmist liikumishulka selles kihis.
Noisemurder
Noisemurder oli Eesti ansambel, üks esimesi Eesti grindcore-bände.
Ta tegutses Tallinnas aastatel 1991–1995.
Tsentrifugaalkiirendi
Tsentrifugaalkiirendi (inglise: centrifugal erosion tester) on püstvõlliga erosioonkulumiskatsemasin, mille rootorist tsentrifugaaljõu mõjul väljapaisatavad abrasiivosakesed tabavad ja kulutavad rootori ümber paiknevaid katsekehi.
Mulgi Raadio
Mulgi Raadio oli kohalik raadiojaam Viljandimaal, mis edastas saateid sagedusel 1602 kHz.
10. aprillil 1992 osales Mulgi Raadio esindaja Meelis Pirn Tartus Eesti Kohalike Raadiote Liidu asutamiskoosolekul. Meelis Pirn valiti ka liidu juhatusse.
Hiljem hakkas Mulgi Raadio asemel tööle Mulgi Kuku sagedusel 100,8 MHz, mis lõpetas saated 15.12.2006. Mulgi Kuku asemel töötab nüüd Kuku Raadio.
Pärnu Raadio
Pärnu Raadio oli Pärnu kohalik raadiojaam, mis levis Pärnus ja Pärnumaal, aga ka Viljandimaal, Järvamaal ja Raplamaal.
Raadiojaam tegutses sagedusel 92,7 MHz. Praegu on sellel sagedusel Tre Raadio.
Ekstern
Ekstern (ladina sõnast externus 'väline') on õpilane (eriti üliõpilane), kes õpib iseseisvalt ja sooritab (lõpu)eksameid õppeasutuses, ilma et oleks seal õppinud.
Heksakord
Heksakord ehk heksahord (vanakreeka sõnast hexachordos 'kuuekeeleline') on kuueheliline helirida.
Keskaegne heksakord oli kindla intervallise struktuuriga: 2 tervetooni all, pooltoon keskel ja 2 täistooni ülal. Sellise heksakordi algusheli võis olla C, F või G. Piiratult transponeeritav heksakord sai solmisatsiooni aluseks, tema kasutamine aitas laulmisel kergemini tabada intervalle, põhiliselt intoneerida pooltooni.
Heksakordisüsteem fikseeris keskaegse helirea kõige problemaatilisema noodi b, mis oli ebapüsiv ja teda kasutati nii kõrgena kui madalana.
Kolm võimalikku heksakordi liigitati vastavalt b-noodi kasutamisele:
Antti Anatomy
Antti Aatamila (esinejanimedega Antti Anatomia, Antti Anatomy; sündinud 22. juunil 1982 Ivalos) on Soome muusik.
Isiklikku
Antti elab Tamperes.
Tal on vennad Anssi ja Arttu.
Anttil on mitu tätoveeringut.
Tal on kilpkonn nimega Vihtori.
Antti väärtustab elus huumorit, ausust ja individuaalsust.
Ta on 1,78 m pikk ja kaalub 52 kg ning tema kinganumber on 42. Tal on rohelised silmad.
Kreeta sõnn
pisi|[[Mosaiik 3. sajandist Llírias Valencia lähedal. Herakles püüab Kreeta sõnni]] Kreeta sõnn oli vanakreeka mütoloogias imekaunis pull, kelle Poseidon kinkis Kreeta kuningale Minosele ja kelle äratoomine oli Heraklese seitsmes vägitöö.
Poseidon kinkis pulli Minosele, et see tolle jumalatele ohverdaks. Ent Minose naisele Pasiphaele hakkas loom meeldima ja ta rääkis mehele augu pähe, et see pulli tõuparanduseks alles jätaks.
Poseidoni kättemaks oli hirmus: et Pasiphae pulli armastas ja selles tõuparandajat nägi, siis pani ta naise pulli armuma, nii et see loomaga suguühtesse astus ning tõi ilmale inimese keha ja härja peaga inimsööja koletise Minotaurose. Lisaks saatis Poseidon pullile hulluse, nii et see rändas mööda saart ja külvas kõikjal hävingut.
Herakles viskas loomale lasso kaela ja kui loom merre jooksis, hüppas talle selga. Ta laskis härjal ujuda Argolída lahte ja ratsutas temal sealt Tirynsisse Eurystheuse juurde.
Eurystheus tahtis ohverdada sõnni Herale, kes aga Heraklest ei sallinud ja palus seda mitte teha, sest sõnni äratoomine oli Heraklese kuulsust veelgi suurendanud. Niisiis ei osanud Eurystheus muud teha kui käskis looma vabaks lasta, nagu ka eelmised loomad, kelle Herakles oli Eurystheusele elusana näha toonud, olid vabaks lastud.
Seejärel hulkus loom mööda Peloponnesost. Teda hüüti Maratoni sõnniks. Hull oli ta endistviisi ja kimbutas inimesi, kuni Theseus ta lõpuks surmas.
Zeus tõstis sõnni lõpuks taevasse Sõnni tähtkujuks.
Rahvusvaheline Bioloogiaprogramm
Rahvusvaheline Bioloogiaprogramm (International Biological Program, lühendatult IBP) oli aastail 1964–1974 toiminud koordineeritud ökoloogiliste uuringute kompleks.
Zooloogia mõisteid
Zooloogia mõistete loend sisaldab zooloogilisi mõisteid, sealhulgas ka loomadele spetsiifilisi ökoloogia mõisteid ja mitte-inimesele omaseid anatoomia mõisteid (vt ka anatoomia mõistete loendit ja ökoloogia mõistete loendit)
Rahvusvaheline Bioloogiaprogramm
Programmi üheks peamiseks ülesandeks oli ära mõõta Maa biosfääri bioloogiline produktiivsus kõigi bioomide kaupa.
Võrdlev anatoomia
Võrdlev anatoomia on klassikaline bioloogia (anatoomia) haru, mis tegeleb erinevate taksonite organismide ehituse võrdleva uurimisega.
Rahvusvaheline Bioloogiaprogramm
Programm kestis kohati ka kauem, ent ta rahvusvaheliseks jätkuks oli programm "Inimene ja biosfäär" (Man and Biosphere, MAB).
Ropsimine
Ropsimine (lõunaeesti murdes roobitsemine, Võru murdes rabamine) on lõugutatud linade puhastamine linaluudest ehk murtud linavarte puitunud kihtidest ropsimõõga või ropsimasina abil.
Rahvusvaheline Bioloogiaprogramm
Eestis olid IBP eestvedajate seas Toomas Frey ja Loit Reintam. Moodustati IBP Eesti rahvuslik nõukogu, mis tegutses suuresti sõltumatult vastavast NSVL organist. Eestis anti välja seeria ingliskeelseid IBP uurimusi sisaldavaid kogumikke.
Ropsimine
Eestis ropsiti mõõgaga ropsilaual või ropsipingil.
DFM
DFM on venekeelne raadiojaam, mis mängib tantsumuusikat. Raadiojaam kuulub meediakontsernile Duo Media Networks.
Võrdlev anatoomia
Võrdlevanatoomilise kirjelduse aluseks on erinevate sarnasustüüpide eristamine — neiks on eelkõige homoloogia ja analoogia.
Võrdlevanatoomilist meetodit kasutatakse ka loomkatseteks sobivate katseloomade valikul.
Tundeväärtus
Tundeväärtus teeb asja enamasti asendamatuks.
Voltmeeter
pisi|Voltmeetri tingmärk pisi|Kilbivoltmeeter pisi|Digivoltmeeter Voltmeeter on mõõteriist pinge mõõtmiseks. Voltmeeter näitab pinget voltides või selle kord- ja osaühikutes (vt Ühikute detsimaaleesliited). Vajaliku mõõtepiirkonna saamiseks ühendatakse mõõtemehhanismiga jadamisi sobiva suurusega eeltakisti, kasutatakse pingejagurit (attenuaatorit) või pingetrafot. Elektroonsetel voltmeetritel muudetakse mõõtevõimendite võimendustegurit või muundusosade ülekandetegurit.
Tundeväärtus
Et asjal on tundeväärtus enamasti mõne üksiku inimese jaoks, ei kajastu see tavaliselt asja hinnas. See võib teha asja müüdamatuks; samuti võidakse asjale omistada nii kõrge hind, et isikul, kellele sellel tundeväärtust ei ole, pole motiivi seda osta.
Voltmeeter
Esimesed voltmeetrid olid elektrostaatilised, need valmistati elektromeetri edasiarendusena ja võeti kasutusele pärast voldi kehtestamist pinge mõõtühikuks (1861. aastal).
Tänapäeval on kasutusel osutiga (skaalanäiduga) analoogvoltmeetrid ja digitaalsed (numbernäiduga) voltmeetrid.
Ühendamine
Voltmeeter ühendatakse mõõdetava vooluahelaga rööbiti, s.t voltmeetri klemmid ühendatakse ahelaelemendi otste või ahelaosa punktidega, millevahelist pinget on vaja teada saada. Alalispinge mõõtmisel tuleb silmas pidada ka polaarsust (s.t valida õige polaarsus) või jälgida näidu suunda, kui on tegemist kahepolaarse ehk nulliga keskel mõõtemehhanismiga.
Ideaalse voltmeetri sisendtakistus on lõpmata suur, nii et ta ei mõjuta mõõdetavat vooluahelat. Tegelikult võtab voltmeeter mõõdetavast ahelast teatavat voolu, mis läbib voltmeetrit või tema sisendahelat. Otsetoimega osutivoltmeetril on sise(nd)takistuseks näiteks pöördpooli takistuse ja eeltakisti takistuse summa. Seega on sisendtakistus sellistel voltmeetritel seda suurem, mida suurem on pingemõõtepiirkond.
Elektroonsete voltmeetrite sisendtakistus on tavaliselt 10 MΩ ja sisendmahtuvus mõnekümne pF suurusjärgus. Seetõttu osutub peamiseks parasiitse mahtuvuse allikaks tihti voltmeetri külgeühendamiseks kasutatav juhe. Koaksiaaljuhtmetel ja varjestatud juhtmetel (kaablitel) on mahtuvus tüüpiliselt suurusjärgus 1 pF iga pikkuse cm kohta. Juhtme ekvivalentset mahtuvust saab vähendada, kui kasutada ekvipotentsiaalset varjestust.
Kõrgsagedusvoltmeetrid on sobitatud sisendtakistusega (tavaliselt lainetakistusega 50 oomi).
Vektorvoltmeetrite puhul tuleb arvesse võtta ka ühendusjuhtmete (kaablite) pikkust, sest laine levikul nendes tekib hilistumine ja seega sagedusest sõltuv faasinihe. Näiteks sagedusel 1 MHz tekitab 1 m pikkune juhe umbes 1-kraadise faasinihke.
Skaalad ja täpsus
Enamikul juhtudel püütakse saavutada väljundi (näidu) lineaarne sõltuvus mõõdetava pinge mõõdetava parameetri väärtusest ehk lineaarne skaala. Teatud juhtudel tekib loomulikult mittelineaarse funktsiooni kaudu kirjeldatav väljundi (näidu) sõltuvus mõõdetava pinge parameetri väärtusest. Näiteks efektiivväärtuse voltmeetritel võib kasutatava mõõtemuunduri füüsikalise põhimõtte alusel tekkida ruutsõltuvus ehk ruutskaala.
Mõnedel juhtudel püütakse saavutada logaritmilist seost. Näiteks helisignaali taseme (nivoo) puhul soovitakse indikatsiooni kolme dekaadi ulatuses (umbes vahemikus 1...1000 mV ehk –60...0 dB).
Täpsus on lineaarsõltuvuste korral reeglina kõrge, ulatudes osutiga analoogindikaatorite korral parimatel juhtudel 0,1% suurusjärku, jäädes tüüpiliselt siiski 1% suurusjärku.
Pingemuunduritel (mõõtedetektoritel) ja numbrilise väljundiga seadmetel on täpsus mõnevõrra suurem (tüüpiliselt 0,1% suurusjärgus või veelgi parem, näiteks isegi 0,0001% 10-voldises diapasoonis).
Digitaalse väljundi korral on täpsus seotud ka analoog-digitaalmuunduri väljundi järkude (bittide) arvuga. Tavaliselt võib 8-bitise väljundi korral eeldada umbes 1% täpsust, 12 biti korral umbes 0,1% täpsust ja 16 biti korral umbes 0,01% täpsust. Digitaalse indikaatori (näidiku) kümnendjärkude arv võib selle juures olla oluliselt kõrgemat täpsust eeldav (näiteks 3½ 1% mõõtetäpsuse korral või 6½ 0.01% mõõtetäpsuse korral).
Mittelineaarsete skaalade korral on täpsuse määratlemine keerukas. Probleemiderohke on ka vektorvoltmeetrite täpsuse küsimus.
Analoogvoltmeetrid
1920ndatel hakati kasutama elektroonseid voltmeetreid, milles mõõdetav pinge antakse sisendpingejaguri kaudu suure sisendtakistusega elektronvõimendile. Selliste voltmeetrite puhul võivad mõõtepiirkonnad alata millivoltidest või veelgi madalamalt, sõltuvalt kasutatud võimendi võimendusteguri suurusest. Vastavalt nimetatakse neid siis millivoltmeetriteks, mikrovoltmeetriteks või isegi nanovoltmeetriteks. Mõõtepiirkondade muutmiseks väiksema arvu kui 10 kordsusega (tavaliselt 2 ja 5, või 3,16 korda) kasutatakse nendes peamiselt võimendite võimenduse ümberlülitamist. Nii jääb sisendpingejaguri ülesandeks ainult suurte (näiteks 10...1000 V) mõõdetavate pingete allajagamine võimendi sisendile andmiseks sobivale tasemele (näiteks 1 V piirkonda). Paljudel juhtudel lihtsustub sellega sisendpingejaguri ehitus tunduvalt.
Vahelduvpinge voltmeetrid töötavad tavaliselt vahelduvsignaali alaldamise printsiibil, ja on enamasti seega alaldatud pinge keskväärtuse mõõtmise vahendid, kuid on selle juures gradueeritud siinuspinge efektiivväärtuse (RMS) järgi. Keerukama kujuga pingete korral võib nende puhul tekkida signaali kujust sõltuv täiendav mõõteviga. Tõelise efektiivväärtuse (true RMS) mõõtmiseks tuleb kasutada teisi vahelduvpinge detektorite tüüpe (vt jaotist "Voltmeetrite eriliigid").
Selliste nn analoogvoltmeetrite eeliseks on näidu ülevaatlikkus, aga samuti näidu muutuste visuaalse jälgimise võimalikkus. Puuduseks on aga numbrilise lugemi saamise tülikus ja seejuures vea tekkimise võimalus, näiteks skaalajaotuste interpreteerimisel.
Digitaalvoltmeetrid
Tänapäeval on üldiselt kasutusel digitaalvoltmeetrid, milles mõõtetulemus esitatakse numbrilisel kujul. Kui erinevus analoogvoltmeetritest ainult sellega piirdubki, pole erinevus analoogvoltmeetrist kuigi suur – ainult indikatsioon on täpsem.
Niisamuti nagu elektroonsetes analoogvoltmeetrites, antakse mõõdetav analoogpinge suure takistusega (tüüpiliselt 10 MΩ) sisendiga võimendisse tavaliselt läbi sisendisse ühendatud pingejaguri kõrgevoldiliste mõõtepiirkondade (üle 10 V) saamiseks. Selle juures saab piirduda ainult dekaadsete pingejagurite kasutamisega, sest numbrilise indikatsiooni ulatus on reeglina piisavalt suur, nii et 10-st väiksemaid mõõtepiirkondade kordsusarve polegi vaja kasutada.
Digitaalvoltmeeter võimaldab tavaliselt mõõta nii alalis- kui ka vahelduvpinget (ka selle efektiivväärtust). Sageduste osas piirdutakse enamasti helisageduste alaga, mida on mõningal määral laiendatud kõrgemate sageduste suunas, sest analoog-digitaalmuundurite töökiirus osutub siin piiravaks asjaoluks.
Kõrgematel sagedustel töötamiseks võidakse, nagu analoogvoltmeetriteski, kasutada vahelduvpinge alaldamist mõõtealaldi ehk mõõtedetektori abil või muud analoogtehnikas realiseeritavat mõõtemuundamise võtet. Vastavalt peavad siis olema sama laia töösagedusalaga ka sisendis kasutatavad pingejagurid ja võimendid.
Digitaalvoltmeetris võivad ühes seadmes olla realiseeritud mitu eri liiki voltmeetrit. Selleks kasutatakse ära numbrilise signaalitöötluse võtteid (näiteks spektrianalüüsi).
Pärdiklill
thumb|Mimulus bigelovii Pärdiklill (Mimulus) on rohttaimede perekond sugukonnast Phrymaceae.
Voltmeeter
Voltmeetrite eriliigid
Selektiivvoltmeetrid on voltmeetrid, mis on varustatud sageduse osas selektiivsust omava filtriga. Reeglina on see filter reguleeritav (häälestatav) soovitud sagedusele ja kindlate omadustega (näiteks, hüveteguriga 100 või kindla ribalaiusega). Tööpõhimõtte poolsest on selektiivvoltmeetrid lähedased spektrianalüsaatorile ja raadiovastuvõtjale.
Pärdiklill
Eestis kasvatatakse ilutaimena peamiselt aed-pärdiklille (Mimulus hybridus).
Voltmeeter
Voltmeetrite eriliigid
Sünkroondetekteerimise kasutamisel saadakse sünkroonvoltmeeter (lock-in voltmeter), mis koos fasomeetriga kasutamisel annab vektorvoltmeetri, mis mõõdab moodulit ja faasi. Nende järgi saab arvutada ka vektori ortogonaalsed komponendid (reaal- ja imaginaarosa ehk sünfaasse ja kvadratuurse komponendi).
Faasitundliku detekteerimise kasutamisel saadakse mõõtmistulemused, mis vastavad pinge vektori ortogonaalsetele komponentidele – sünfaassele ja kvadratuursele komponendile ehk reaal- ja imaginaarosale (pinge nn kompleksparameetrid). Nende järgi saab arvutada ka mooduli ja faasi. Tavaliselt nimetatakse just sellist voltmeetrit vektorvoltmeetriks.
Efektiivväärtuse voltmeetrid mõõdavad pinge efektiivväärtust ehk ruutkeskmist väärtust (RMS), sealhulgas ka mittesiinuseliste pingete korral (nn. true RMS). Suures osas nendest kasutatakse selleks termoelektrilist muundurit. Teine osa efektiivväärtuse voltmeetreid põhineb signaali pinge ruutuvõtmisel, näiteks analoogkorruti abil. Ruutseose kasutamisele põhinemine piirab nende puhul oluliselt mõõdetava signaali diapasooni. Kui ruutjuurt ei võeta, on sellise voltmeetri skaala oma olemuselt ruutskaala.
Kõrgsageduslikud voltmeetrid erinevad peale mõõdetava pinge kõrge sageduse veel selle poolest, et neid kasutatakse reeglina sobitatud ahelates. Tavaline lainetakistuse väärtus on 50 Ω, kuigi võidakse kasutada ka teisi lainetakistuse väärtusi (75, 150 ja 300 Ω).
Omaette voltmeetrite liik on tippväärtuse voltmeetrid, mida kasutatakse, näiteks, impulsspingete amplituudi mõõtmiseks. Sama liigi alla võib tinglikult lugeda kuuluvateks ka helitehnikas kasutatavad helisignaali nivoo indikaatorid.
Erilise liigina on vaadeldavad ka elektromeetrilised voltmeetrid, mida iseloomustab ülisuur sisendtakistus. Selle tagamiseks on nende puhul kasutatud väga spetsiifilisi tehnilisi lahendusi, millest kõige tuntum on ekvipotentsiaalne varjestamine.
Voltmeetrite eriliigina on vaadeldavad ka vaheldupinge alalispingeks muundamise seadmed ehk mõõtemuundurid. Need võivad olla realiseeritud mitte universaalse mõõtevahendina kasutamiseks, vaid eriülesannete täitmiseks. Näiteks, võivad need olla kõrge mõõtetäpsusega (tavaliselt 0,01% suurusjärgus, kuid ka kuni 0,0001%) ja mõeldud kasutamiseks metroloogilistel eesmärkidel (voltmeetrite taatlemiseks jm).
Voltmeetrite erilahendused
Numbernäidu puudus analoog- ehk skaalanäiduga võrreldes ilmneb siis, kui on vaja jälgida pinge ajalist muutumist (nt seadistustoimingutel, helitehnikas (audioelektroonikas), füüsikalistel mõõtmistel jne). Selleks sobivad digivoltmeetrid, millel on lisaks numbernäidikule ka analoogskaalaga näidik.
Voltmeetria Eestis
TTÜ-s (TPI-s) tegeleti voltmeetrite elektronsõlmede uurimise ja väljatöötamisega juba enne II maailmasõda (Paul Plakk) ja hiljem jätkati seda tegevust pikka aega peamiselt elektroonika kateedris.
Elektromeetriliste voltmeetritega tegeleti Tartu Ülikoolis (Olev Saks).
Xbox 360
Xbox 360 on teine mängukonsool, mille Microsoft tootis ja arendas koostöös IBMiga @ Austin, ATI ja SiS.
Selle konsooli Xbox Live teenuse abil saavad mängijad võistelda reaalajas ja alla laadida arkaadmänge, mängude demosid, treielereid, telesarju ja filme. Xbox 360 on Xboxi järelkäija ning võistleb Sony PlayStation 3 ja Nintendo Wiiga, mis kõik kuuluvad mängukonsoolide seitsmendasse põlvkonda.
Xbox 360 kuulutati ametlikult välja MTV-s 12. mail 2005. Samal kuul anti Electronic Entertainment Expol üksikasjalik teave väljalaskmise kohta. See on esimene konsool, mis tuli peaaegu korraga välja kolmes suures müügipiirkonnas (Euroopa Liit, Jaapan ja USA). Konsool müüdi müükilaskmispäeval täielikult läbi (välja arvatud Jaapanis) ja kokku on müüdud üle 28 miljoni seadme terves maailmas (Microsofti andmetel 5. jaanuarist 2009). Xbox 360 on saadaval neljas versioonis: Arcade, Pro, Elite ja 2010 suvel lisandunud Slim, igal omad lisaseadmed ja võimalused.
Toodet on müüdud Kanadas 870 000 (seisuga 1. august 2008), USAs 11,6 miljonit (seisuga 1. november 2008), Euroopa Liidus 7 miljonit (seisuga 20. november 2008), sealhulgas Suurbritannias 3,2 miljonit (seisuga 3. jaanuar 2009), ja Jaapanis 866 167 (seisuga 28. detsember 2008).
Arendus
Xbox 360-t hakati kavandama 2003. aastal ning arenduse käigus oli konsoolil veel mitu töönime: Xbox Next, Xenon, Xbox 2, Xbox FS ja NextBox. 2003. aasta veebruaris alustati Xenon tarkvara platvormi planeerimist, mida juhtis Microsofti asepresident J Allard. Samal kuul korraldas Microsoft Bellevues Washingtoni osariigis sponsorite värbamiseks ürituse, millest võttis osa 400 arendajat. Lisaks sellel liitus Microsoftiga samal kuul ka Peter Moore, kes oli endine Sega Corporationi USA osakonna juht. 12. augustil 2003 kirjutas ATI alla lepingule (jõudis avalikkuseni 2 päeva hiljem), millega lubati luua uuele Xbox 360-le graafikatöötlusseade. Enne Xbox 360 turule tulemist kasutasid mitmed alfa arendus komplektid Apple'i Power Mac G5 riistvara, kuna PowerPC 970 protsessor jooksis PowerPC arhitektuuril, mida kasutas ka IBM-i Xenon, mis hakkas omakorda jooksma ka Xbox 360ne peal. Xenoni protsessori tuumad arendati veidike muudetud PlayStation 3 Cell Processor PPE arhitektuurist. David Shippy ja Mickie Phipps on väitnud, et IBM töötajad "peitsid" oma tööd Sony ja Toshiba eest. Jeff Minter lõi muusika visualiseerimise programmi Neoni, mis tuleb kaasa Xbox 360-ga.
Turule tulek
Xbox 360 tuli turule 22. novembril 2005 Ameerika Ühendriikides ja Kanadas; 2. detsembril 2005 Euroopas ja 10. detsembril 2005 Jaapanis. Esimese aasta lõpuks oli Xbox 360 aga saadaval ka veel Mehhikos, Brasiilias, Tšiilis, Colombias, Hongkongis, Singapuris, Lõuna-Koreas, Taiwanis, Austraalias, Uus-Meremaal, Lõuna-Aafrikas, Indias ja Venemaal. Kokku tuli Xbox 360 esimese aasta välja 36 riigis, mida võib pidada rekordiks mängukonsoolide turul.
Tehnilised andmed
Eesliide on saadaval kolmes versioonis – Arcade, Pro ja Elite. Valikud Arcade ja Pro – asendades varasemad versioonid Core ja Premium. Uuendatud versioonid on varustatud uute emaplaatidega: Falcon või Jasper. Mõlematel emaplaatidel on täiustatud jahutussüsteem ja tehtud juurde HDMI-out. Emaplaadid Falcon on erinevalt Zephyrist varustatud 65-nm protsessoriga, vähendades sellega soojuse tekkimist ja elektri tarbimist. Konsoolid emaplaadi Falcon bssdil komplekteeritakse toiteplokiga, mille tootmisvõimsus on 175 vatti, mitte 203 vatti nagu eelmise auditi konsoolid.
Pärast turuletoomist olid riistvaral teada mõned puudujäägid, näiteks: kui nad püüavad asendit muuta konsooli vertikaalasendist horisontaalasendisse (või vastupidi), lisada optilise draivi (Hitachi-LG GDR-3120L) disk suure tõenäosusega saab rikutud. 6. aprillil 2010 Xbox 360 toetab USB-vedajate kuni 16 gigabaiti nagu teisaldatav kõvaketas.
Xbox 360 S
Esimene Xbox 360 S (tuntud kui ka Xbox 360 Slim) lasti välja 14. juunil 2010. Uued S-mudelid olid Valhalla emaplaatidega, mis tagasid 30% ruumivõidu, lisaks on neil XCGPU e. integreeritud CPU/GPU/eDRAM, millel on 45 nm kuubistik. Uuenduste tõttu on uued Xbox 360-d vaiksed ja väiksemad. Lisaks on konsoolil viis USB 2.0 liidest ja üks modifitseeritud USB 2.0 liides Kinecti jaoks. Erinevalt vanadest mudelitest on Xbox 360 S-l 2m4 GHz 802.11 b/g/n Wi-Fi ja TOSLINK S/PDIF optiline heli väljund. Mälukaardi sisendavade asemel on lisatud vähemalt 4 GB sisemine välkmälu. Eject-nupp on muudetud puutetundlikuks, erinevalt vanadest mudelitest, kus see oli füüsiline nupp. Välise kõvaketta ühenduspesa on viidud konsooli sisse ja ei ole ühilduv vanade mudelite kõvaketastega. Antud mudeli jahutamiseks kasutatakse ühte suurt ventilaatorit, eelneva kahe väiksema asemel. Xbox 360 S mudelit on kahes versioonis 4 GB mäluga ja 250 GB mäluga. Peale mälu suuruse eristab neid värvus: 4 GB on matt must ja 250 GB on läikiv must. Microsoft ei tooda enam ühtegi muud mudelit peale S-seeria.
Vanemad mudelid
pisi|vasakul|alt= All text|Xbox 360 Core/Arcade, Pro ja Elite konsoolid
Xbox 360 Core
Xbox 360 Core oli mudel, millega Microsoft tuli taas mängukonsoolide turule ja mida hiljem asendas Arcade. Turule tulles oli Core vaid komposiitvideoväljundiga, mis oli võimeline näitama ainult SDTV resolutsiooni. Kui aga konsooliga ühendada eraldi müüdav komponent kaabel, oli Core võimeline 1080p ulatuses edastama HDTV resolutsiooniga pilti. 2006. aasta oktoobris lisati kõigile mudelitele süsteemi uuendusega 1080p võimekus, mida oli võimalik saavutada nii komponent- kui ka uue VGA-kaabliga. Lisaks olid Core'i puldid juhtmega, erinevalt teistest mudelitest, millel olid jutmeta puldid.
Xbox 360 Pro / Xbox 360 Premium
Xbox 360 Pro, mida on nimetatud ka Premiumiks, omas kõiki Xbox 360 Arcade funktsioone ning konsooliga tuli kaasa hübriid komposiit ja komponent kaabel. Lisaks oli sellel mudelil eemaldatav kõvaketas (alguses 20 GB, hilisematel mudelitel 60 GB), kuhu sai koguda mängu andmeid. Kõvakettal olid mängude demod, videolõigud ja tasuta Xbox Live'i arkaadmäng: Hexic HD. 2007. aasta juulis hakkasid Xbox 360 Pro-d ilmuma Zephyr emaplaadiga (sama emaplaat on kasutusel Elite'is), mis omas HDMI 1.2 väljundi funktsionaalsust ja paremat jahutusssüsteemi. 2007. aasta septembri lõpus tulid müüki Xbox 360 Pro-d, millel olid uued Falconi emaplaadid. Need omasid uut 65-nm CPU-d, mis muutis uued süsteemid veel vaiksemaks. 1. augustil 2008 lõpetati 20 GB versioonide tootmine ja jäid ainult 60 GB Xbox 360 Pro-d.
Xbox 360 Arcade
23. oktoobril 2007 võttis Xbox 360 Arcade ohjad üle Xbox 360 Core'ilt. Ametlikust väljalaske kuupäevast jõudis Arcade poodidesse palju hiljem. Selle ostes said kliendid kaasa juhtmeta puldi, komposiit AV kaabli, HDMI 1.2 väljundi, 256 MB suuruse mälukaardi ja 5 Xbox Live arkaadmänguga plaadi, millel olid ka "Welcome Video" ja paari mängu demod. Nagu Core, nii ei omanud ka Xbox 360 Arcade välise kõvaketta lisamise võimalust. 2008 sügisel, kui tulid välja uued Arcade'id Jasperi emaplaadiga, asendati välised mälukaardipesad 256 MB sisemäluga, mida suurendati 2009. aastal 512 MB-ni.
pisi|100px|alt=Alt text|Xbox 360 Super Elite Halo 3 edition
Xbox 360 Super Elite
Xbox 360 Super Elite on Xbox 360 Elite'i eriline ja piiratud väljalase, millel on 250 GB suurune kõvaketas ja kaks juhtmeta pulti. Esmalt tuli Xbox 360 Elite turule 10. novembril 2009. Konsoole kujutati erinevate mängude teemaliselt. Näiteks Call of Duty: Modern Warfare 2 konsool oli peamiselt musta värvi. Lisaks avalikustati 9. märtsil 2010 "Final Fantasy XIII" kujundusega konsool, mis oli eelnevate väljalasetega sarnaste lisadega, kuid valget värvi.
Riistvara
Xbox 360 on tavaliselt kas matt must või valge – Artic Chill. Ühel konsooli küljel asub kõvaketta pistikupesa, kuhu saab kinnitada kas 20, 60, 120 või 250 GB suuruseid kõvakettaid (va Arcade, Core ja S mudelitel). Xbox 360 keskprotsessoriks on 3-tuumaline IBM Xenon. Kuna iga tuum on samaaegselt võimeline käsitlema kahte lõime, suudab protsessor korraga käidelda kuni 6 lõime. Graafikatöötluse eest hoolitseb ATI Xenos, millel on 10 MB eDRAM-i ja 512 MB põhimälu.
pisi|alt=Alt text|Xbox 360 juhtmeta pult
Lisad
Xbox 360-l on väga palju lisasid: juhtmega ja juhtmeta puldid, isikupärased esipaneelid, peakomplektid, veebikaamerad videovestluseks, tantsumatid, kolm eri suurusega mälukaarti ja neli eri suurusega kõvaketast.
Kinect
Vaata ka: Kinect
Kinect on puldivaba mängu- ja multimeediaseade Xbox 360-le. thumb|vasakul|alt=Alt text|Kinect Esmalt tutvustati seda 1. juunil 2009 Electronic Entertainment Expol koodnime "Project Natal" all. Antud lisaseade lubab kasutajal kontrollida ja suhelda Xbox 360-ga, kasutades vaid kehaliigutusi, häält ning esemete ja piltide näitamist. Kinect ühildub kõikide Xbox 360-tega, kuigi uuematel mudelitel on selleks eraldi väljundpesad, samas kui vanemad mudelid kasutavad USB-d ja lisatoidet. Ametlikult tuli Kinect välja 4. novembril 2010.
Dashboard
Xbox 360 algne graafiline kasutajaliides oli Xbox 360 Dashboard, millel oli viis AKQA ja Audiobraini kujundatud blade-i (lehte). Dashboardist loodi ka lihtsustatud versioonid, mis võimaldasid keskkonda isikupärastada, edastasid Xbox Live teateid ja näitasid sõprade nimekirja. 19. novembril 2008 vahetati Xbox 360ne Dashboardi blade kujundus uuema kujunduse vastu, mis hakkas kandma nime "New Xbox Experience" ehk NXE. Pärast Xbox 360 turule tulekut on Microsoft pidevalt loonud uuendusi Dashboardi tarkvarale. Uuendused on lisanud funktsionaalsust, mis omakorda suurendab Xbox Live ja multimeedia võimekust. Uusim Dashboardi uuendus tuli välja 1. novembril 2010 ning sisaldas uuendatud menüü kujundust Kinecti jaoks ja muudatusi puldi menüüs. Menüü tehti "Metro" kasutajaliidese moodi, mida kasutavad nii Zune Hd kui ka Windows Phone 7.
Multimeedia
Muusikat, pilte ja videoid saab näidata standardse USB-mäluseadme ja Xbox 360 patenditud kõvaketta pealt, serveritest või arvutitest, millel on Windows Media Center või Windows XP vähemalt Service Pack 2-ga. Kuna Xbox 360 kasutab muudetud versiooni UPnP AV protokollist, siis mõned alternatiivsed UPnP serverid nagu uShare ja MythTV on võimelised Xbox 360-le meediat edastama. See lubab edasta video faile HD resolutsiooniga erinevates kodekites (MPEG-2, MPEG-4, WMV) ja konteinerivormingutes (WMV, MOV, TS).
Alates 27. oktoobrist 2009 saavad Suurbritannia ja Iirimaa kasutajad vaadata Sky televisiooni Xbox 360 kaudu. Sama teenust pakub Kandas Telus.
Aastatel 2007, 2008 ja 2009 teatas Microsoft Consumer Electronics Showl, et IPTV teenused on peatselt kättesaadavad ka Xbox 360-le. 2008 teatasid Microsofti juhataja Bill Gates ja Entertainment & Device'i president Robbie Bach, et alustavad Suurbritannias koostööd BT-ga. Lepinguliselt lubas BT Vision hakata edastama oma teleprogramme, kasutades uut Microsoft Mediaroomi IPTV platvormi. Lisaks teatas Microsofti CEO 2010. aastal Microsoft Mediaroom 2.0 väljatulekust, mainides, et kõik AT&T U-verse IPTV võimalused on kättesaadavad ka Xbox 360-le.
Fucking Cunt Records
Fucking Cunt Records on Eesti heliplaadifirma, mis tegeleb eelkõige punk- ja hardcore-bändide plaatide ja kassettide väljaandmisega.
Plaadifirma annab välja kogumikku "Punk on surn'd".
Bändid, kelle plaate on toodetud:
Jäärja vald
pisi|Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Jäärja vald (saksa keeles Saarahof) oli vald Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Valla pindala oli 158 km² ja elanikke oli 1210 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 172 talundit ja need kasutasid 6868 ha maad.
Vallas asus Jäärja küla, kus asus ka vallamaja. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus vallas Jäärja mõis.
Narva jõe piirkond
pisi|Narva jõe piirkonna kaart Narva jõe piirkond ehk Narva jõe äärsed alad (vene keeles Принаровье) on piirkond Narva jõe kallastel. Narva jõe vasakul kaldal kuulub sellesse piirkonda Ida-Viru maakonna idapoolsem osa, Narva jõe paremal kaldal aga Viru Ingeri vaidlusalune territoorium (praegu de facto Venemaa Leningradi oblasti lääneosa), mis külgneb Narva jõega (Narva-tagune).
Juba sajandeid elasid selles piirkonnas läbisegi eestlased, vadjalased, isurid, hilisemal ajal ka venelased. Venelaste sisseränne põlistele ingeri ja eesti aladele toimus peamiselt pärast Teist maailmasõda, kui isurid ja ingerisoomlased deporteeriti mujale NSV Liidu aladele ja nende tühjaksjäänud küladesse asusid (asustati) elama venelased. Ka eestlastel ei lubatud põlistele eesti aladele Narva ümbruses naasta pärast 1944. aasta lahinguid.
Jäärja vald
1939. aasta vallareformiga moodustati Laatre, Abja, Voltveti ja Jäärja valla osast - Rajangu vald ning Talli, Jäärja, Kilingi ja Pati vallast moodustati - Tali vald.
Järve vald
Valla pindala oli 92 km² ja elanikke oli 3768 (1922. aasta seisuga).
Vallas oli 445 talundit ja need kasutasid 7109 ha maad. Vallamaja asus Kohtla-Järvel.
Vallas asus Järve küla, samuti Riigi Põlevkivitööstuse kaevandused ja õlitehas.
1891. aastal liideti Järve vallaga Kukruse, Ontika, Peeri ja Saka vald.
Vara oja
Vara oja on oja Tartumaal, Amme jõe vasakpoolne lisajõgi. Tuntakse ka Konnaoja nime all.
Vara oja saab alguse Keressaare rabast lõunas Vilussaare külas ja suubub Amme jõkke 25,4 km enne suuet. Jõe pikkus on 21,1 km ja valgla pindala 69,5 km².
Alla Lilleorg
Alla Lilleorg (aastani 1981 Alla Udovenko; sündinud 30. märtsil 1950 Tallinnas) on eesti baleriin.
Aastal 1969 lõpetas Tallinna koreograafiakooli. Aastatel 1969–1991 oli Vanemuise balletisolist.
Aastal 1994 asutas Ida Tantsukooli, mida juhtis koos abikaasa Tiit Lilleoruga (1941–2021).
Urve Uusberg
Urve Uusberg (sündinud 5. jaanuaril 1953 Tartus) on eesti dirigent ja psühholoog.
Ta on Riinimanda kooristuudio asutaja ja dirigent ning Rapla Maakonna Psühholoogiateenistuse asutaja ja juhataja. Riinimanda kooristuudio juures tegutsevad noortekoor Mitte-Riinimanda, Riinimanda lastekoor, Mitte-Riinimanda vilistlaskoor ning koor August07.
Haridus
Urve Uusberg on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhtimise eriala (1975) ning Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia eriala (1983). 2004. aastal kaitses Tartu Ülikoolis psühholoogia magistrikraadi.
On täiendanud end psühhoterapeudina Eesti-Taani Geštaldiinstituudis.
Isiklikku
Ta on abielus Valter Uusbergiga.
Tema pojad on näitleja ja lavastaja Uku Uusberg, dirigent ja helilooja Pärt Uusberg ja psühholoog Andero Uusberg.
Begna jõgi
Begna jõgi on jõgi Norras Innlandeti ja Vikeni maakonnas ning üks tähtsamatest Drammenvassdrageti lähtejõgedest.
Jõgi saab alguse Otrøelva ja Ylja jõe ühinemisel ning voolab Filefjellist Jotunheimeni lõunaosas läbi Valdresi. Begna läbib piklikud järved Vangsmjøsi, Slidrefjordeni, Strondafjordeni ja Begnadaleni, suubudes Nesis Sperillenisse. Edasi voolab jõgi Ådalselva nime all Hønefossi suunas lõuna poole. Hønefossis ühineb Ådalselva Randselvaga, moodustades Storelva, mis suubub Averøya looduskaitseala ja Onsakervika vahel Tyrifjordeni järve.
Jõe pikkus on 213 km, langus 1850 m ning jõgikonna suurus 4875 km².
Jõe kaldal on Begna küla.
Begna tähtsaim lisajõgi on Dalsåni.
Varem oli Begna oluline parvetusjõgi. Suurim elektrijaam on Åbjøra elektrijaam Nord-Aurdali vallas (93 MW).
Richard Owen
thumb|Richard Owen Richard Owen (20. juuli 1804 Lancaster – 18. detsember 1892) oli inglise bioloog, võrdlev anatoom ja paleontoloog.
Ta arendas homoloogia tüüpide eristamist. Tema võttis kasutusele nimetuse "dinosaurus".
North
North tähendab inglise keeles ilmakaart põhi.
Muid tähendusi:
Elektrivõrk
Elektrivõrk on ühtses süsteemis töötavate elektriliinide ja nende sõlmpunktide kogum, mis on ette nähtud elektrienergia ülekandmiseks ja jaotamiseks. Sõlmpunktideks on alajaamad ja jaotuspunktid. pisi|450px|Elektrivõrgu skeemi näide (pingete väärtused on tüüpilised Eurooma elektrisüsteemides) Coal plant – [[soojuselektrijaam, Nuclear plant – tuumaelektrijaam, Hydro-electric plant – hüdroelektrijaam ]]
Elektrivõrgud koos elektrijaamadega moodustavad energiasüsteemi põhivõrgu, mis talitleb tavaliselt pingel 220–500 kV (Eestis 110–330 kV). Põhivõrgu alajaamad toidavad piirkondlikke jaotusvõrke (Eestis pinged 15 kV, 20 kV või 35 kV). Piirkonnavõrkude alajaamadest saavad linnad, maakohad ja suured ettevõtted toidet läbi jaotusvõrkude pingel 6 kV kuni 20 kV. Kohaliku jaotusvõrgu alajaamadest ja trafopunktidest jõuab elektrienergia elektritarbijateni pingel 230 V või 400 V sagedusel 50 Hz. See elektritarbijate madalpingevõrk on üldkeeles tuntud kui vooluvõrk.
Elektrivõrgu pinge kvaliteet
Elektrivõrgu pinge kvaliteet koosneb mitmest parameetrist. Toitevõrgu pinges (Euroopas 230 V vahelduvpinge) võib esineda üheksa süsteemist tingitud probleemi, mis võivad häirida elektriseadmete töö kvaliteeti või tekitada füüsilisi seadmerikkeid. Lisaks tuleb ette süsteemiväliseid probleeme, kus kas loodusõnnetuse või inimtegevuse tagajärjel saavad elektriliinid või muud elektripaigaldised kannatada sedavõrd, et elektrivool ei jõua tarbijateni või ei vasta nõuetele.
Välislingid
Sistema de suministro eléctrico Cratis electrica Fordelingsnett
Paha Värk
Paha Värk oli eesti punkansambel Tallinnast.
Koosseis
osalesid ka Vares, Tõnu ja Peeter (Tristan Tumeroheline).
Janno Ligur
Janno Ligur (sündinud 13. september 1996 ) on eesti rallikrossisõitja.
Paha Värk
Helikandjad
CD-R
Aafrika elevant
pisi|Aafrika elevandi poeg Krugeri rahvuspargis 2018. aastal Aafrika elevant (Loxodonta africana) on imetaja elevantlaste sugukonnast. Tuntud ka kui aafrika savannielevant.
Paha Värk
Helikandjad
"Live IV Keskkoolis 19. märtsil 1991.a." (Fucking Cunt Records, 1998, CD). Kogumikel:
'Sümpaatsed vennasrahvad' ("25 kuldset lööklaulu" osa 2, Mätta Fond, 1998, MC)
'Kõigi vastu' ("Punk on surn'd IV", Fucking Cunt Records, 1999, CD).
Ajalugu
Paha Värk tekkis T-rulli lagunemisel peale 1989. aasta "Noortemuusa" festivali ja arenes hiljem peale 1991. aasta Kiikla punki stiililt hoopis rajumaks Noisemurderiks.
Janno Ligur
2019. aasta Euroopa meistrivõistluste etapil Lätis sai Super1600 klassis kolmanda koha.
Kerti Alev
Kerti Alev (esinejanimega Promille Promille; sündinud 12. veebruaril 1981) on eesti naislaulja, multimeedia arvutigraafik ja IT-ettevõtja.
Kuninga tagasitulek
"Kuninga tagasitulek" on J. R. R. Tolkieni triloogia "Sõrmuste Isand" kolmas osa.
Kerti Alev
Ta lõpetas 2003. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiõpetaja erialal.
Erakonna Eestimaa Rohelised liige.
Pomona
Pomona on vanarooma mütoloogias puuviljajumalanna.
Aafrika elevant
Klassifikatsioon
Aafrika elevandi alamliik on välja surnud:
Välimus
India elevant ja aafrika elevant on üpris sarnased, kuid aafrika elevant on suuremate kõrvade ja võhkadega (on nii isastel kui emastel). Isane elevant võib seistes olla 3,64 m kõrgune, 6...7,5 m pikk, (koos londiga) kaaluda kuni 5455 kg; emane 3 meetrine ja kaaluda 3636–4545 kg.
Toitumine
Aafrika elevant on taimtoiduline, ta kulutab 16 tundi päevas taimede (lehtede, bambuse, okste jne) söömisele. Ta võib päevas süüa 140–270 kg toitu.
Paljunemine
Aafrika elevandi tiinus kestab 18-21 kuud. Ta sünnitab korraga ühe poja, kes kaalub umbes 90 kg.
Levik
Ajavahemikus 1889–1946 on Aafrikast välja veetud umbes 2 280 000 elevandi võhka.
Amööb
Amööb (Amoeba) on üherakuliste organismide perekond sugukonnast Amoebidae.
Perekonna esmakirjeldaja on Ehrenberg (1930) või Bery de St. Vincent (1822).
Nad on tavaliselt amöboidsed, kulendite abil kulgevad. Kulendid on lobopoodid. Omavahelist anastomoosi ei esine. Kulendeid on mitu, tavaliselt üks parajasti domineerib.
Rakutuum on vesikulaarne ning sisaldab palju kerakujulisi graanuleid või läbipaistvat endosoomi. Rakutuuma membraan on kärjekujuline või lähedase kujuga.
Tsütoplasmakristallid on tavaliselt bipüramidaalsed, esineb ka lamedaid.
Rakumembraanil on kurrulised või lainelised niidid.
Amööbe leidub magevees, tavaliselt mädanevate taimede pinnal, samuti riimvees ja soolases vees.
Nad ei kuulu kõige tavalisemate protistide hulka.
Amööbid on levinud katseorganismid, sest neid on laboris hõlbus uurida.
Välislingid
Amöbe
Preusi Muuseum
right|thumb|200px|Preusi Muuseum Preusi Muuseum (Preus Museum) on fotograafiamuuseum Norras Hortenis.
2001. aastal koliti muuseum endisse mereväebaasi Karljohansvernis.
Joseph Alexander Sedlatscheck
Joseph Alexander Sedlatscheck (12. märts / 24. märts 1889 Chişinău – 3. juuni 1962 Frankfurt) oli Eesti vaimulik.
Sedlatscheck sündis Bessaraabias Chişinăus, kus ta ka õppis aastatel 1898–1908 kohalikus gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1916. Oli prooviaastal Tartu Jaani koguduses Moritz Wilhelm Paul Schwartzi juures. Ordineeriti 24. juunil 1918 õpetajaks.
Oli aastal 1918 Tartus vikaarõpetaja ja aastatel 1919–1939 Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja.
Põgenes aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1941–1945 luteri vaimulik Schwersenzis (praegu Swarzędz Poznańi maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas). Aastal 1945 oli luteri vaimulik Schmirschaus Ronneburgi juures (Tüüringi liidumaa idaosas). Aastatel 1945–1949 oli ta pastor Paitzdorfis Greizi kreisis Tüüringi liidumaal ning 1949–1956 Bredelari linnaosas Marsbergi linnas Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Jäi aastal 1956 emerituuri, suri Maini-äärses Frankfurdis.
Villeneuve-d'Ascq
Villeneuve-d'Ascq (hääldus vill'nööv dask) on linn Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Nordi departemangus, Villeneuve-d'Ascqi kantoni keskus.
Linn kuulub Lille'i linnastusse (Lille Métropole Communauté urbaine).
pisi|tühi|Villeneuve-d'Ascqi plaan ja teda ümbritsevad vallad
Linna territoorium asub 19–46 meetri kõrgusel üle merepinna.
Optiline hiir
pisi|Juhtmeta hiir Optiline hiir on osutusseade (inglise pointing device), mis erinevalt mehaanilisest (rullikuga) hiirest kasutab aluspinnal liikumise tuvastamiseks valgust kiirgavaid pooljuhist dioode ja fotodioode.
Tööpõhimõte
pisi|V-Mouse VM-101
Optiline hiir teeb oma väikese kaamera abil aluspinnast pidevalt pilte (u 1500 pilti sekundis). Punast valgust kiirgav diood (LED) on abivalgustus, et kaamera näeks aluspinnast pilti teha. LED-valgus põrkab aluspinnalt metalloksiidist pooljuhist sensorile (CMOS). CMOS saadab iga pildi digitaalsignaali protsessorile (DSP). DSP töötleb sensorilt saadud digitaalseid pilte – teeb kindlaks pildi mustrid ja jälgib, kas need on võrreldes eelmise pildiga muutunud. Sel viisil tuvastab DSP, kui kaugele, kui kiirelt ja millises suunas on hiir kahe pildi vahel liikunud ning edastab vastavad koordinaadid arvutile. DSP töötab kiirusel 18 MIPS (miljonit instruktsiooni sekundis). Optilise valguse värv võib varieeruda, kuid enim kasutatakse punast valgust. Punased LED-valgusdioodid on kõige odavamad ja väga valgustundlikud. Sinist LED-valgust kasutab näiteks V-Mouse VM-101 (pildil).
Tootjafirmade väitel on optilised hiired võimelised tegema kuni 6000 pilti sekundis.
Uudse optilise hiire tehnoloogia on tuntud kui digitaalne pildikorrelatsioontehnoloogia, mis töötati välja relvatööstuse poolt, et jälitada sõjalisi sihtmärke. Optilised hiired kasutavad pildisensoreid, et tuvastada üldtuntud materjalitekstuure nagu puit, riie. Need aluspinnad tekitavad kiirgava dioodiga valgustades kindlalt eristatava varjundi. Nende pindade pildid võetakse töö käigus töötlusele ja võrreldakse teineteisega, et tuvastada, kui kaugele on hiir liikunud.
Optilised hiired teevad tuhat täpset pilti sekundis. Sõltuvalt sellest, kui kiirelt hiir liigub, on iga järgmine pilt eelmisest kindla piksliosakese võrra eemal. Optiline hiir töötleb neid pilte matemaatiliselt, kasutades ristuvat vastastikust sõltuvust (korrelatsiooni), et arvutada kahe pildi vaheline kaugus.
Optiline hiir võib kasutada pildisensorit, mis koosneb 18x18 monokromaatilis-pikslilisest massiivist. Selle sensor sisaldab tavaliselt sama rakenduspõhist sisseehitatud kiibistikku nagu pilditöötlussensor. Üks viimistlus oleks pilditöötlus protsessi kiirendus, kasutades eelnevatest pildiseeriatest saadud infot, teine viimistlus on korduvate piltide välistamine hiire aeglasel liikumisel (kaadrite vahelejätmine).
Laserhiir
1998. aastal, Sun Microsystems varustas oma Sun SPARCstation serverid and töökohad algeliste laserhiirtega. Laserhiired ei jõudnud aga üldsuse kasutusse enne 2004. aastat, mil Logitech tõi partnerluses firmaga Agilent Technologies välja oma esimese laserhiire (MX 1000) ja reklaamis seda kui täpseimat hiirt maailmas. LASERHIIRE tööpõhimõte on täpselt sama, mis optilisel hiirel – valgustatud aluspinda pildistatakse ning liikumine tuvastatakse piltide liikumisega. Erinevalt optilisest hiirest, millel aluspinda valgustab LED e. abilamp, kasutatakse laserhiires pinna valgustamiseks laserkiirt. Laseri eelis seisneb selles, et see kiirgab kitsaid, koherentseid, täpselt suunatud valguskimpe ning seda saab koondada väga väikeseks täpiks. Laseri valgustatud pind loob sensorile tunduvalt teravama ja kontrastsema kujutise kui tavaline "pehme" valgus. Tänu suuremale täpsusele töötab laserhiir ka mõnel sellisel tasapinnal, millel optiline võib hätta jääda – keraamilised plaadid, klaas. Augustis 2009 tõi Logitech välja kaks uut laserhiirt, mis töötaksid klaas- ja läikival pinnal paremini; nimetades need "dark field" hiirteks.
Ajalugu
pisi|Xeroxi optilise hiire kiip pisi|Microsoft Wireless IntelliMouse Explorer´i optiline sensor Üks esimesi optilisi hiiri – Sun Type 4 – valmistati aastal 1982. Tootjaks USA firma Mouse Systems. See töötas kahel led/foto-sensoril. Üks paar tuvastas vertikaalseid liigutusi, teine horisontaalseid. Kahjuks töötas hiir vaid spetsiaalsel triibulisel hiirepadjal.
Xeroxi esimene optiline hiir kasutas 16-pikslilist nähtava valguse pildisensorit sisseehitatud liikumistuvastusega samal kiibil, järgides heledate punktide liikumist tumedapinnalisel hiirepadjal. Nende kahe algse optilise hiire vahe seisnes selles, et Sun type hiire puhul oli x-y koordinaatsüsteemistik ehitatud sisse hiirepadjale, seega ei töötanud hiir korrektselt, kui padi liikus paigast. Samas Xeroxi hiire puhul oli x-y-koordinaatsüsteemistik ehitatud hiire sisse.