cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emakeele Selts
Asutamine ja algusaastad
Järgmisel koosolekul kuu aja pärast oli osalejaid juba 30. Teemad, millega tegeleti, olid murded, õigekeelsus ja rahvaluule kogumine.
Kui esimesel aastal keskenduti peamiselt koosolekute korraldamisele, siis juba järgmisel aastal hakati laiemalt tegutsema, nt lihavõtete ajal korraldati Tallinnas korjandus, millega koguti 2 miljonit marka. Kogutud raha kasutati kirjastamiseks, stipendiumiteks ja inventari muretsemiseks. Võeti vastu juhatuse kodukord. Liikmeid oli 1921. aastal 82.
1922. aastaks oli liikmete arv kasvanud 107-ni. 1922. aasta ongi seltsi elus väga tähendusrikas, sest hakati välja andma keeleteaduslikku ajakirja Eesti Keel ja pandi alus eesti murdesugemete süstemaatilisele kogumisele. Seda ettevõtmist juhtis Andrus Saareste.
1925. aastal sai seltsi nimeks Akadeemiline Emakeele Selts, mida kanti 1952. aastani. 1925. aastal toodi Eesti Kirjanduse Seltsi juurest Akadeemilise Emakeele Seltsi juurde täielikult üle ka nimede eestistamise toimkond, kes andis asjatundlikku nõu võõrapäraste nimede eestipärastamiseks, avaldas trükis ja propageeris sobivaid eesti nimesid.
1920.–1930. aastail oli kõige tegusam murdetoimkond, kus Andrus Saareste juhtimisel pandi põhirõhk eesti murrete süstemaatilisele kogumisele. Suurt tähelepanu pöörati ka kohanimedele, häälikulooliste ja morfoloogiliste ülevaadete koostamisele ning murdetekstide ülesmärkimisele. Kümne tegevusaasta jooksul jõuti küsitlemisega lõpule 24 kihelkonnas ja autentse keeleainese alusel võis Andrus Saareste 1932. aastal esitada Eesti keeleala murdelise liigenduse, mis üldkujul kehtib tänapäevani. 1940. aastaks oli Eesti Keele Arhiivis juba üle 700 000 sõnasedeli, üle 6500 lehekülje murdetekste ja 252 fonograafirulli salvestatud murdekõnet. vasakul|pisi|Arnold Kask
Seltsi tegevus nõukogude ajal
1940. aastal tegutses Eestis arvukalt teadusseltse, kuid esimesel nõukogude võimu aastal suurem osa eraalgatuslikke seltse suleti. Emakeele Seltsi varad olid sõja-aastad üle elanud, vaid tööruumid Rüütli tänavas olid hävinud.
Saksa okupatsiooni ajal lubatud ainsal koosolekul 26. mail 1944 valiti seltsi etteotsa Arnold Kask. 1944. aasta detsembris toimus juhatuse endiste liikmete mitteametlik nõupidamine, kus kaaluti tegevuse jätkamise võimalusi. Esimene ettekandekoosolek peeti 8. aprillil 1945, et tähistada seltsi 25. aastapäeva.
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 1945. aasta 22. septembri määruse nr 841 järgi lubati seltsil tegevust jätkata. Seltsi taastamist määrati juhtima komisjon, kuhu kuulusid J. V. Veski esimehena ning A. Kask ja K. Aben. 1945. aasta oktoobris kinnitati uus põhikiri. Detsembris 1946 valiti uus juhatus, esimeheks sai J. V. Veski. Eesti NSV Teaduste Akadeemia loomise tõttu viidi selts akadeemia alluvusse.
Seltsi ülesandeks jäi korraldada murdekogumist korrespondentide võrgu kaudu. Varem tegelesid murdekogumisega üliõpilased, kuid 1947. aasta sügisel pöörduti üleskutsega endiste kaastööliste poole ja 35 murdekorrespondenti olid nõus tööd jätkama.
1945. aasta lõpus asutati üliõpilaste keelering, mille eesmärk oli süvendada üliõpilastes huvi emakeele ja sugulaskeelte vastu ning innustada neid tegema teaduslikku uurimistööd, et taasluua sõja-aastail kaotatud teadlaskond. 1948. aastal ühines ring Üliõpilaste Teadusliku Ühinguga (ÜTÜ). 1951. aastal keeleringi side seltsiga katkes, sest üliõpilaste teaduslikud ringid võisid kuuluda vaid ÜTÜ-sse. Et ergutada üliõpilasi kogumistööd tegema, kuulutati välja auhinnatööd.
Kuni 1950. aastani sai selts töötada ilma kõrgemalt poolt tuleva kriitikata, kuid 16. veebruaril 1950 oli Teaduste Akadeemia (TA) presiidiumis tõstatatud ka seltsi sulgemise küsimus. Seltsi tegevust õigustades tõi A. Kask esile, et juba mitu aastat on kogutud tööstussõnavara. Planeerides teadustöö temaatikat aastateks 1951–1955, otsustatigi uurida tööstussõnavara (tekstiili-, lina-, klaasi-, põlevkivitööstuse jne) ja kolhoosisõnavara kujunemist.
Teaduste Akadeemia presiidiumi 1951. aasta 31. mai otsuse põhjal tuli selts sulgeda. Peapõhjuseks toodi, et ta teeb samalaadset tööd kui Keele ja Kirjanduse Instituut. 14. novembril 1951 esitati akadeemiale vastuväited, kus rõhutati, et selts peab tihedat sidet massidega ja sulgemise põhjuseks ei ole toodud seltsi halba tööd. Kasutati ka ajastule omast kõnepruuki: avaldati imestust, et selts otsustatakse likvideerida ajal, mil pärast seltsimees Stalini põhjapanevate tööde ilmumist keeleteaduse alal on avalikkuses märgata suurt huvi keeleküsimuste vastu ning mil meie nõukoguliku keeleteaduse edasiarendamiseks oleks vaja seda huvi veelgi enam aktiviseerida. Küsimus paluti uuesti läbi vaadata ning läbirääkimiste tulemusena muutiski TA presiidium 31. mail oma otsust.
1952. aastal hakati seltsi kolima Tallinna koos Keele ja Kirjanduse Instituudiga. Lähtuti põhimõttest, et kõik akadeemia asutused asugu Tallinnas, kus neid on kergem juhtida ja ideoloogiliselt suunata. Eesti NSV Ministrite Nõukogu 1952. aasta 13. septembri määrusega nr 43 muudeti tagaselja seltsi nimetust: Akadeemilisest Emakeele Seltsist sai Emakeele Selts. Seltsi teavitati sellest alles 20. oktoobril.
15. veebruaril 1961 Eesti NSV TA presiidiumis kinnitatud põhikirja järgi oli seltsi ülesanne "kaasaaitamine eesti keele ja sugulaskeelte uurimisele ja keeleteaduse saavutuste populariseerimine laiades rahvahulkades". Selle täitmiseks peeti ettekandekoosolekuid, murdekorrespondentide kaasabil jätkati kogumistööd, korraldati murdekogumisvõistlusi.
Murdekorrespondentide juhendamiseks ilmus aastail 1949–1958 "Kogumistöö juhendaja eesti keele alal" (1–7). Parimate murdekogujate töid hakati avaldama väljaandes "Valimik Emakeele Seltsi korrespondentide murdetekste" (1956, 1957, 1969). 1955. aastal hakati välja andma "Emakeele Seltsi aastaraamatut". 1958. aastal taastati "Toimetiste" sari, esimesena ilmus selles "J. V. Veski keelelisi töid", ning 1968. aastast alates on peetud J. V. Veski päeva keelekonverentse.
Seltsis tegutsesid murde- ja keeletoimkond (1963), rahvaluule sektsioon ning poeetilise lingvistika ja stilistika sektsioon (1977). Kui 1939. aastaks oli liikmete arv kahanenud 44-ni, siis 1988. aastal oli see juba 402. Põhjuseks oli kindlasti huvi emakeele vastu ja soov kaitsta keelt venestamise eest, aga ka teiste seltside puudumine, mistõttu astusid Emakeele Seltsi mitmesuguste erialade esindajad: folkloristid, etnograafid, kirjandusteadlased, arheoloogid, ajaloolased jt.
Emakeele Seltsi keelepäevad
Emakeele Selts on korraldanud keelepäevi alates 1961. aastast (v.a 1995. aastal). Keelepäevadele pani aluse Heino Ahven. Keelepäevade korraldamise mõte tuli tolleaegse Teaduste Akadeemia presidendi akadeemik Johan Eichfeldi soovitusest Emakeele Seltsi juhatusele kanda seltsi loenguline tegevus Tartust ja Tallinnast väljapoole. 1961. aasta sügisel korraldati esimene Emakeele Seltsi keelepäev Viljandis. Algul olid keelepäevad mõeldud õpetajatele ja teistele keelehuvilistele, kuid ajapikku hakkasid koolid nende korraldamise vastu huvi tundma ning tasapisi said ülekaalu keelepäevad, mis olid suunatud peamiselt õpilastele. Keelepäevadele lisandusid 1973. aastast rahvaluulepäevad ning 1978. aastast stilistikapäevad. Arvukalt keelepäevi on peetud eesti keele õpetajatele. Keelepäevade ettekannete temaatika on olnud küllaltki mitmekesine: tänapäeva kirjakeel (grammatika- ja sõnavaraprobleemid, kirjakeele normimine jm), murded, kirjakeele ajalugu, uute sõnade loomime, maailma keeled ja keelepoliitika, tehiskeeled, kirjanike keeletarvitus ja stiiliprobleemid, kodukandi kultuurilugu, rahvalaulu stiilivõtted jne. Õpilaste seas on kõige populaarsemad teemad olnud õpilassläng ja ilukirjanduskeel, oma kooli õpilaste eesnimed, koolikirjandite keel ja stiil, oma kooli ajalugu või kohalik kultuurilugu jne.
Keelepäevade korraldamisel on võimaluse korral alati silmas peetud kultuuriloolisi tähtpäevi, nt J. V. Veski (1973), J. Aaviku (1980) ja A. H. Tammsaare (1978) 100. sünniaastapäev; eesti raamatu 450. aastapäev (1975); Tartu ülikooli 350. aastapäev (1982). Keelepäevi on kõige enam peetud Valgamaal, Tallinnas, Viljandis, Tartus, Märjamaal, Õisus, Elvas ja Võrus. 1989. aastast toimuvad keelepäevad ka välismaal, nt Venemaal, Lätis, Rootsis, Soomes, Inglismaal, Ukrainas, Saksamaal, Luksemburgis, Hollandis, Taanis ja Leedus.
Viimastel aastatel on huvi keelepäevade vastu kasvanud, neid on peetud peamiselt 14. märtsi kui riikliku tähtpäeva – Kristjan Jaak Petersoni sünniaastapäeva (kauni emakeele päeva) – tähistamiseks.
Seltsi tegevus taasiseseisvunud Eesti ajal
Taasiseseisvumise algusaastad olid seltsile rasked. 1990. aastatel tuli seltsil osaleda keelepoliitikas: kümnendi esimesel poolel keeleseaduse ettevalmistamises; kultuuri- ja haridusministeeriumi juurde asutatud keeleasjade komisjonis, mis tegeles eesti keele kui riigikeele probleemidega. 1990. aastate lõpul saatis selts märgukirja siseministeeriumile nimeseaduse loomiseks ning Riigikogu põhiseaduskomisjonile põhiseaduse § 6 täiendamiseks.
Neil aastail toimusid Eesti ühiskonnas suured muudatused, kultuurile ja haridusele nappis raha. Kõige keerulisem oli olukord kirjastamisega: lõpetati Kodumurde väljaandmine, mitu aastat ei ilmunud seltsi aastaraamat. Välja anti siiski J. Peegli "Nimisõna poeetilised sünonüümid" (1991) ja G. Vilbaste "Eesti taimenimetused" (1993). 1998. aastal hakati taas välja andma Emakeele Seltsi aastaraamatut (ESA). Ilmusid toimetiste sarja kuuluvad Theodor Saare "Kihnu raamat" (1998) ja Toomas Pauli "Eesti piiblitõlke ajalugu" (1999), lisaks Hella Keema "Võru keel" (1997) ja "Kirjakeele teataja II" (2000). 2000. aastal õnnestus hakata välja andma kõigile keelehuvilistele mõeldud ajakirja Oma Keel.
Jätkus keelepäevade, J. V. Veski päeva keelekonverentsi ja kõnekoosolekute traditsioon. 1993. aastal taastati Emakeele Seltsi keeletoimkond, sest vabariiklik õigekeelsuskomisjon (VÕK) oli oma tegevuse lõpetanud, kuid seoses uue õigekeelsussõnaraamatu (ÕS 1999) koostamisega tuli teha rohkesti õigekeelsusotsuseid.
1990. aastate algul sai teoks Emakeele Seltsi ja Tartu ülikooli eesti keele õppetooli ühisprojekt "Eesti murdeainese süvendav kogumine". Selle käigus salvestati helilindile peamiselt nn Võru poolmurde eri põlvkonna kõnelejaid eri situatsioonides. Paraku jäi see ainsaks sellelaadseks ettevõtmiseks. Mõne aasta jooksul korraldati veel traditsioonilisi murdekogumisvõistlusi, kuid 1996. aastal otsustas murdetoimkond jätta võistluse välja kuulutamata. Sellest hoolimata oli seltsile peaaegu igal aastal laekunud kohanimede ja slängiteemalist kaastööd. 2001. aastal otsustas selts murdekogumisvõistlust jätkata. Kuulutati välja murdevõistluse üldteema "Nimed ja nimetused".
Aastal 2002 lõpetati jäädavalt ajakirja Kodumurre kirjastamine.
2004. aastal maist kuni aasta lõpuni oli kord nädalas Kuku raadios eetris keelesaade "Keelekuku", milles käsitleti nelja teemat: keeleuurimine, keelekorraldus, keelepoliitika ja erialakeel. Samal aastal kirjastati uuesti ka toimetis nr 15 – Juhan Peegli "Nimisõna poeetilised sünonüümid regivärssides".
Chinoiserie
pisi|Hiina aed prantsuse maalikunstniku [[François Boucheri kujutluses (detail)]] Chinoiserie (prantsuskeelsest omadussõnast chinois, 'hiina') oli Hiina ja Ida-Aasia kunsti euroopalik tõlgendamine, eriti dekoratiivkunstis, aiakujunduses, arhitektuuris, kirjanduses, näitekunstis ja muusikas. See tekkis 17. sajandil ja sai eriti populaarseks 18. sajandil seoses kaubavahetuse edenemisega Hiina ja Ida-Aasiaga. Stiilina oli see seotud rokokoostiiliga. Mõlemat iseloomustab külluslik dekoratsioon, asümmeetria, keskendumine materjalidele ja stiliseeritud loodusele, jõudeolekule ja naudingutele, kuid chinoiserie keskendus teemadele, mida peeti "hiinalikeks".
Emakeele Selts
Seltsi tegevus taasiseseisvunud Eesti ajal
2008. aasta 1. veebruarist 15. maini toimus esimest korda koolinoortele suunatud internetipõhine sõnakogumisvõistlus. Eesmärk oli koguda uut, noortepärast sõnavara, mida sõnaraamatutes ei leidu, elavdada noorte keeletegevust uute vahenditega ning äratada huvi keele vastu. 2008. aastal sõlmiti Eesti Rahvusraamatukoguga leping, mille kohaselt hakati seltsi teavikuid kataloogima ja nähtavaks tegema e-kataloogis ESTER.
Minidoka maakond
Minidoka maakond (Minidoka County) on maakond Ameerika Ühendriikides Idaho osariigis.
Chinoiserie
Ajalugu
Algselt said Hiina kunst ja käsitöö Euroopas tuntuks tänu jesuiitidest misjonäridele, kes 16. sajandi esimestel kümnenditel saabusid tolleaegsesse Portugali kolooniasse Macausse. Jesuiidid saatsid Euroopasse raamatuid, puugravüüre ja pilte ning portugallased hakkasid Hiinast importima lakkesemeid ja portselani (mida inglise keeles nimetatakse siiani "China", 'Hiina')
Üleslaadimine
Üleslaadimine on andmeside liiklus väljuval suunal ühest arvutisüsteemist teise, tavaliselt suuremasse arvutisüsteemi. Kasutaja poolt vaadatuna tähendab faili üleslaadimine faili saatmist teise arvutisse, mis on seatud seda vastu võtma.
Kiirused
Enamiku koduste internetiühenduste üleslaadimiskiirused on oluliselt madalamad allalaadimiskiirustest (5-15 korda),  kuna enamus andmesideliiklusest toimub kodukasutaja teenuse tarbimise spetsiifikast lähtudes allalaadimissuunal. Seevastu ettevõtetele pakutav internetiühendus on enamikul juhul sümmeetriline, mis tähendab, et saavutatavad kiirused on üles- ja allalaadimissuunas võrdsed.
Marcos Paulo
Marcos Paulo Alves (sündinud 11. mail 1977 Doresópolises) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2000 3 mängu ja lõi 1 värava.
Minidoka maakond
Maakonna halduskeskus on Rupert.
Ajalugu
Maakond moodustati 1913. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 20 069.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Arvo Kuddo
Arvo Kuddo (sündinud 20. novembril 1954 Tartus) on eesti majandusteadlane.
Chinoiserie
Ajalugu
Kuna suurem osa neist misjonäridest ja õpetlastest polnud kunagi oma silmaga ehtsaid Hiina maale näinud, rääkimata oskusest neid kunstiteostena hinnata, oli enamus sel ajal Euroopas ringluses olnud maalidest ja gravüüridest segu Hiina ja Lääne elementidest ja suuresti jesuiitide ja nende õpetlaste fantaasia viljad. Need kordasid ikka ja jälle samu elemente, püüdes Euroopa maitsele meelepärased olla.
Ivi Tivik
Ivi Tivik (13. august 1936 Saatse vald – 28. detsember 2022 Tallinn) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.
Chinoiserie
Ajalugu
Igatsusest eksootika järele ja Hiina kunsti puudulikust tundmisest kujuneski 17. ja 18. sajandi Euroopas chinoiserie fenomen. 17. sajandi alguses panid hollandlased koostöös Briti Ida-India Kompaniiga aluse omaenda kaubandusteedele Hiinast Euroopasse ja juba 1603. aastal ilmus sinivalge Hiina portselan Hollandi maalidele.
Arvo Kuddo
Ta lõpetas aastal 1973 kuldmedaliga Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastal 1978 lõpetas ta summa cum laude Moskva ülikooli majandusteaduskonna ning 1981 kaitses samas majanduskandidaadi kraadi.
Ivi Tivik
Ta alustas viiuliõpinguid Paides Aino Tamme juures, ta õppis Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Arved Jakobi juures), lõpetas aastal 1959 Tallinna Muusikakooli (õpetaja Endel Lippuse juhendamisel) ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe klassis). Ta läbis aastal 1971 Leningradi Konservatooriumis kvalifikatsiooni tõstmise kursused, täiendas end aastani 1974 Moskva konservatooriumis konsultatsioonidel (konsultandid Igor Bezrodnõi ja Juri Jankelevitš) ja aastal 1973 Weimaris rahvusvahelistel suvekursustel (juhendajaks André Gertler).
Thermotoga
Thermotoga on perekond termofiilseid anaeroobseid baktereid hõimkonnast Thermotogae, mida ümbritseb valguline tupetaoline välismembraan ehk tooga.
Sellesse perekonda kuuluvaid baktereid on eraldatud peamiselt kontinentaalsetest väävlirikastest kuumaveeallikatest. Nad kääritavad suhkruid atsetaadi moodustamisega ja kasutavad elektronide aktseptorina väävlit ja prootoneid. Protsessi käigus tekkiv vesinik on neile toksiline ja väävli juuresolekul moodustavad nad sellest vesiniksulfiidi (H2S).
Nende optimaalne kasvutemperatuur on umbes 80 °C ja maksimaalne 90 °C.
Tüüpliik on Thermotoga maritima, mida kirjeldati esmakordselt 1986. aastal ja mille genoom sekveneeriti 1999. aastal. Selgus, et genoomis esineb mitmeid arhedele (eriti Pyrococcus horikoshii 'le) iseloomulikke geene ja seega oletati horisontaalset geeniülekannet.
Neil on palju erinevaid glükosiidide hüdrolaase (näiteks tsellulaase, ksülanaase jt) kodeerivaid geene. Et tegu on termofiilsete bakteritega, siis vastavatel termostabiilsetel ehk kõrgeid temperatuure taluvatel valkudel võib esineda biotehnoloogilisi rakendusviise.
Chinoiserie
Ajalugu
Terminit chinoiserie kasutatakse, kui peetakse silmas Euroopa dekoratiivkunsti ja käsitööd, mis kasutab Hiina motiive või stiile. Seda võib leida gobeläänidel, tapeetidel, tekstiilidel, vaasidel, portselanil, mööblil ja lakkesemetel. Kasutati palju kuldamist ja lakkimist, palju sinise ja valge kooslust (Delfti keraamika), asümmeetrilisi vorme ning idamaade figuure ja motiive. Ida kultus valmistas Euroopat ette vastu võtma suuremat mitteametlikkust aiakujunduses. 18. sajandil ilmusid Euroopa parkidesse gazebod, pagoodid ja teepaviljonid.
Musulmanide pataljon
Musulmanide pataljon (vene keeles мусульманский батальон, lühend мусбат musbat) oli juunis 1979 moodustatud Nõukogude Liidu ajutine väekoondis, mille ülesanne oli osaleda 1979. aasta Afganistani riigipöördes.
Musulmanide pataljon, ametliku nimetusega 154. üksik eriotstarbeline salk (154-й отдельный отряд специального назначения) oli 1979. aastal erinevatest spetsnazi üksustest (põhiliselt Turkestani sõjaväeringkonna 15. Üksiku Eriotstarbelise Brigaadi baasil) kogutud islamiusulistest Nõukogude Liidu sõjaväelastest moodustatud rünnaküksus.
Chinoiserie
Ajalugu
Entusiasmi kõrgpunkt saabus 18. sajandil, kui chinoiserie 'd sai lihtsa vaevaga kombineerida rokokoostiiliga.
Musulmanide pataljon
Üksuse isikkoosseisus oli 520 meest (sõjaajaüksus), neist 60 ohvitseri. Rahvuslik koosseis oli valitud Nõukogude Liidu Kesk-Aasia liiduvabariikidest: tadžikid, usbekid, türkmeenid. Üksuse formeerimise eest vastutas otse NSV Liidu sõjaväeluure peavalitsuse 5. Valitsuse Eriluure suuna ülem polkovnik Vassili Vassiljevitš Kolesnik.
Salga koosseis:
Chinoiserie
Ajalugu
Uusklassitsismi tulekuga Euroopa kunsti kaotas chinoiserie oma relevantsuse, kuigi on oluline toonitada, et sääraste Hiina stiilis motiivide ja muu kasutamine ei olnud seotud siira huviga Hiina kunsti vastu. Chinoiserie rahuldas igatsust eksootiliste asjade järele ja kuna sügavamat mõistmist tegelikult taga ei aetud, piirdus see enamasti pealiskaudsete Lääne arusaamadega Hiina esteetikast.
Arvo Kuddo
1990–1992 oli ta Edgar Savisaare valitsuses sotsiaalminister ja hiljem tööminister. 1992 oli ta Tiit Vähi esimeses valitsuses tööminister.
1993 töötas ta Eesti Pangas peaspetsialistina ning 1994–1995 Helsingis ÜRO Majandusuuringute Instituudi teadurina.
Aastal 1995 asus tööle Maailmapangas ökonomistina, 2000. aastast töötab vanemökonomistina tööturupoliitika alal. Arvo Kuddo on avaldanud ligi 200 teaduspublikatsiooni. Ta on nõustanud valitsusasutusi tööturu- ja sotsiaalpoliitika küsimustes enam kui 30 riigis.
Lehte Savitskaja
1945. aastal lõpetas ta Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli, 1959. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias maaparanduse ja hüdrotehnika eriala.
Kuressaare Pereraadio
Kuressaare Pereraadio on Eesti kristlik raadiojaam, mille stuudio asub Kuressaares aadressil Tallinna tänav 45.
Raadiokanal levib Lääne-Eesti saartel, Lääne ja Pärnu maakonnas. Selle eesmärk on levitada kristlikku sõnumit. Internetis kasutab Kuressaare Pereraadio kaubamärki Pildiraadio. Jaama haldab MTÜ Kuressaare Pereraadio, selle eestvedaja on Valter Rooso.
Kuressaare Pereraadio lainealad on Saaremaal 89,0 MHz, Hiiumaal 88,7 MHz ja Läänemaal 89,4 MHz.
Emakeele Selts
Seltsi tegevus taasiseseisvunud Eesti ajal
Koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga tehti 2011. aastal algust mitme projektiga: avalöögi sai keeleviktoriin, õpikute keele analüüsi projekt ja aasta keeleteo valimine. Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutusega Meie Inimesed alustas Emakeele Selts kaheaastast projekti "Uusimmigrante õpetavate pedagoogide täiendusõpe". Trükist ilmusid Mati Erelti "Lause õigekeelsus. Juhatused ja harjutused" ja "Eesti keele väljendusõpetus kõrgkoolidele" ning Ferdinand Johann Wiedemanni "Eesti keele grammatika".
2012. aastal ilmus kogumik "Minevikupärandit Häädemeestelt. Valmik korrespondentide murdetekste VIII". Alguse sai võistlus TUUM, milles iga osaleja saab panna proovile oma oskuse teha maksimaalselt kahesajasõnaline kokkuvõte žürii antud tekstist. Oktoobris said alguse iga-aastased keelehuviliste noorte laagrid.
Koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga kuulutas Emakeele Selts 2016. aastal välja ettevõttenime võistluse, mille eesmärk on väärtustada eestikeelseid äri- ja ettevõttenimesid ning juhtida tähelepanu avaliku ruumi võõrkeelestumisele.
2017. aastal anti välja Evi Juhkami kogumik "Loode-Eesti murdelood. Valimik murdetekste IX" ja oktoobris toimus keelelaager, mis seekord kandis nime "Eesti Vabariik 100".
Liikmed
2017. aasta 26. aprilli seisuga oli Emakeele Seltsil 384 liiget, nendest 15 auliikmed. Põhikirja järgi võivad Emakeele Seltsi tegevliikmeks olla isikud, kes tegutsevad filoloogidena eesti keele ja selle sugulaskeelte alal, samuti isikud, kel on teeneid nende keelte ainestiku kogumisel või kes seltsi eesmärkide taotlemisele muul viisil kaasa aitavad. Liikmed tasuvad liikmemaksu.
Auliige valitakse Emakeele Seltsi üldkoosolekul kas seltsi juhatuse ettepanekul või vähemalt viie tegevliikme kirjalikul põhjendatud ettepanekul. Emakeele Seltsi auliikmed on keeleteadlased Mati Erelt, Tiiu Erelt, Enn Ernits, Mati Hint, Helju Kaal, Reet Kasik, Valve-Liivi Kingisepp, Uno Liivaku, Viivi Maanso, Helmi Neetar, Huno Rätsep, Ellen Uuspõld, Lembit Vaba, Tiit-Rein Viitso, Asta Õim.
Esimehed
Emakeele Seltsi esimehi:
Toimkonnad
Emakeele Seltsi juures on tegutsenud mitmeid toimkondi.
Murdetoimkond
Murdetoimkond (1926–1940, 1963–1996) on olnud murdeainestiku kogumise ning uurimise arendaja. Aastatel 1939–1944 ja 1963–1996 korraldati keeleainestiku ja kohanimede kogumise võistlusi.
1990-ndateks oli selts oma ülesande vanema murde kogumisel täitnud, uueks sihiks seati tänapäeva keele varieerumise uurimine.
Emakeele Seltsi ja Eesti Keele Instituudi murdearhiiv EMSUKA sisaldas 2016. aasta lõpuks 5 250 000 sedelit sõnavara, 140 000 lehekülge tekste ja 3000 tundi helisalvestisi.
Giacomo Furia
Giacomo Furia (2. jaanuar 1925 Arienzo – 5. juuni 2015) oli itaalia teatri- ja filminäitleja.
Emakeele Selts
Keeletoimkond
Keeletoimkond (1969–1972, alates 1993) on keskne keelekorralduskomisjon, mis teeb otsuseid ning annab soovitusi oluliste kirjakeeleprobleemide kohta. Toimkonna 7–11 liiget esindavad eesti keele uurimise ja korraldamisega tegelevaid asutusi. Vanema valib iga kahe aasta tagant seltsi üldkoosolek.
Giacomo Furia
Aastail 1948–1998 mängis ta rohkem kui 130 mängufilmis.
Filmidebüüdi tegi Mario Mattoli 1948. aasta filmis "Assunta Spina".
Ksenoon (narkoosigaas)
Ksenoon on ksenooni baasil valmistatud narkoosigaas, peamiselt hingamisteede kaudu manustatava inhalatsioonianesteetikumi koostisosa. Sellist anesteetikumi manustatakse (ksenoonanesteesia) kirurgilistele patsientidele anestesioloogi järelevalve all enne kirurgilist operatsiooni ja teatud juhtudel ka operatsioonide ajal vastava narkoosiaparaadiga.
Ksenooni sisaldava inhaleeritava anesteetikumi esilekutsutava üldnarkoosi seisundi eesmärgiks on tingimuste loomine osade loomade (sh inimeste) kirurgilisteks operatsioonideks, nii elusate kudede valutustamine ja sobivaks muutmine manipulatsioonideks, teadvusetuse seisundi esile kutsumine, organismi elutähtsate funktsioonide säilitamine, lihaslõdevestus, aga ka operatsiooni ajal toimuva unustamise soodustamine.
Ksenooni kasutamine anesteesias kiideti heaks esmalt Venemaal (2000), siis Saksamaal (2005) ja 2007. aastal ülejäänud Euroopas.
Arvatakse et ksenoonil on ka hüpnootiline toime, see läbib hõlpsalt vere-aju barjääri.
Ksenooni tootmine
Ksenooni tootmine ulatub hinnanguliselt 6 miljoni liitrini aastas, millest narkoosigaas moodustab ligi 12% ja leiab rakendust peamiselt Venemaal.
Anesteetilise potentsiaali võimalik molekulaarne alus
Uurijad on välja pakkunud kaks võimalikku mehhanismi.
1) Arvatakse, et osadel loomadel kutsub esile narkoosiseisundi selle anesteetikumi kuhjumine raku membraanstruktuurides, toime kesknärvisüsteemis paiknevatele retseptoritele (uuringute alusel: tõenäoliselt N-metüül-D-aspartaadi retseptor e NMDA retseptor  ) ja/või ensüümidele ning neuronite vahelise neurotransmissiooni pärssimine.
Soovimatud kõrvaltoimed
Katsetes tiinete rottidega tuvastati, et ksenooni kasutamisel (võrreldes naerugaasiga) esineb loodetel tunduvalt vähem arenguanomaaliaid, seetõttu lugesid autorid, et gaasisegu ei evi teratogeenseid toimeid.
Ksenoon kuluartiklina
Ksenooni saadakse küll hapniku töötlemise kõrvalsaadusena, kuid see on üsna energiakulukas protsess. Valmis narkoosigaasisegu 1 liiter maksab Euroopas 10–15 eurot.
Ksenooni kulu on operatsioonide lõikes varieeruv, pikemaid operatsioone selle meditsiinigaasiga peetakse tasuvamaks, nii võib ühe inimese koletsüstektoomia käigus olla ksenooni kulu 15,6 liitrit, märkimisväärse osa saab rasva sisaldavad koed.
Ksenooni ei manustata üksikainena kuna tema anesteetiline võimekus on liiga nõrk. Seda manustatakse koos opioididega nagu fentanüül ja sufentaniil.
Toime lümfoid(-immuun)süsteemile
Ksenooni toimeid lümfoid(-immuun)süsteemile on vähe uuritud. Arvatakse toetudes anesteetilise potentsiaali võimalikele molekulaarsetele alustele ja plasma tsütokiinide ja adhesioonmolekulide põhjal, et ksenoon (70% ksenooni 30% hapnikku) võib moduleerida normaalse anatoomia ja füsioloogiaga inimeste immuunvastuseid põletiku suunas.
Toime südame- ja veresoonkonnale
Katsed näriliste, koerte ja sigadega näitavad õigeaegselt (liigiti erinev) manustatud ksenooni võimalikku südamelihast säästvat toimet isheemia korral.
In vitro toimed rakukultuuridele
In vitro närvirakkude kultuuridel takistab ksenoon indutseeritud hüpoksia järgset närvirakkude apoptoosi.
Roti embrüoloogilise aju esmaste astrogliia rakkude töötlemine ksenooniga kutsus esile rakutsükli tardumise, metafaasi blokeeringu.
Ajaloolist
Ksenooni avastasid 12. juulil 1898 Inglismaal šoti keemik William Ramsay ja inglise keemik Morris Travers.
1939. aastal testisid Albert R. Behnke jun. ja Yarbrough allveelaevaga sukeldujatel mitmeid gaasisegusid ja tuvastasid, et ksenoon ei ole kõlbulik nimetatud valdkonnas kasutamiseks, kuid järeldasid, et seda saaks kasutada anesteesias.
1941. olevat Lazharev Venemaal uurinud ksenoonanesteesiat.
Esimeseks hiirte peal katsetatud ksenoonanesteesia kohta avaldatud uurimuseks peetakse J. H. Lawrence'i 1945. aastal avaldatud aruannet.
Esimese kirurgilise ksenoonanesteesia teostajaks peetakse Stuart C. Cullenit, kes opereeris sellega patsienti 1951. aastal.
Kirjandus
Adrian Klein, Ilka Theruvath, Bernd Donaubauer, Thilo Busch, Willehad Boemke, The haemodynamic and catecholamine response to xenon/remifentanil anaesthesia in Beagle dogs, Lab Anim, juuli 2008, 42. väljaanne, nr 3, lk 338–349, doi: 10.1258/la.2007.007048
Kolgaküla karjääri paljand
Kolgaküla karjääri paljand on paljand endises Kolgaküla karjääris; halduslikult Harju maakonnas Kuusalu vallas Kolgaküla lähedal. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Paljandil on näha mitmeid savikaid kivimeid (nn sinisavid), mis pärinevad Lükati kihistust ja Lontova kihistu Tammneeme ning Kestla kihistikust.
Liitiumorgaanilised ühendid
Liitiumorgaanilised ühendid on metallorgaanilised ained, kus esineb kovalentne side liitiumi aatomi ja orgaanilise rühma süsiniku vahel. Kuna liitium on võrreldes süsinikuga märkimisväärselt elektropositiivsem, on elektronide laengutihedus sidemel koondunud süsiniku aatomi ümber. Seetõttu on liitiumorgaanilised ühendid väga tugevad alused ja nukleofiilid. Eeldatavasti kõige tuntum ühend on butüülliitium, mida kasutatakse laialdaselt orgaanilistes sünteesides nii teaduslaborites kui ka tööstuses.
Saamine
Tööstuslikult toodetakse liitiumorgaanilisi ühendeid halogeenorgaaniliste ühendite ja liitiumi vahelise reaktsiooni teel, reaktsiooni üldvalem näeb välja järgmine: R-X + 2Li → R-Li + XLi, kus R on alküülrühm, X halogeen ja Li liitium. Esineda võib ka kõrvalreaktsioon, kus saadus R-Li reageerib lähteainega R-X ning tekib uus saadus R-R. Taolist reaktsiooni nimetatakse Wurtzi reaktsiooniks, mis esineb eriti joodiühendite korral, kuid võib peaaegu täielikult puududa kloori ja broomi puhul.
Kasutatakse ka teisi meetodeid ühendite tootmiseks:
Tähtis on meeles pidada, et kõik reaktsioonid viiakse läbi inertgaasi (Ne või Ar) atmosfääris ja veevabas keskkonnas, kuna Li reageerib nii hapniku, vee kui ka süsihappegaasiga. Samuti ei saa lahustina kasutada dietüüleetrit.
Kõik liitiumorgaanilised ühendid valmistatakse ja kasutatakse edaspidi lahustena, mistõttu on alati vaja teada aine täpset kontsentratsiooni. Kõige lihtsam viis selle kindlaks tegemisel on tiitrimine veega: RLi + H2O → LiOH + RH. Viimane meetod töötab aga rahuldavalt ainult äsja valmistatud reagentide puhul. Reaalsuses esineb lahuses juba LiOH või teisi aluseid, mistõttu saadakse lihtsa tiitrimisega paratamatult alati kõrgendatud tulemused. Selle probleemi lahendamiseks kasutatakse aga Gillmani topelttiitrimise meetodit.
Struktuur
pisi|framemetüülliitium
Nii lahuses, tahkes kui ka gaasifaasis esinevad ühendid oligomeeridena. Üks levinumaid struktuure on tetrameer. Metüülliitium esined tetrameeridena, kus 4 liitiumi aatomit moodustavad tetraeedri. Metüülrühmad paiknevad tetraeedri iga tahu keskmes, olles korraga ühenduses kolme liitiumiaatomiga. Polümerisatsiooniaste sõltub suuremalt jaolt orgaanilise rühma struktuurist, lahuste puhul ka lahustist, kusjuures mida polaarsem lahusti, seda vähemal määral on ühend assotsieerunud.
Samuti vähendab assotsiatiivsust Lewis'i aluse, näiteks TMEDA (tetrametüleendiamiin), lisamine lahusele, mis muudab ühendi reageerimisvõimelisemaks.
Kompleks PMDTA-ga on ainuke butüülliitiumi monomeerne esinemisvorm.
Kasutus
Liitiumorgaanilised ühendid on praktiliselt asendamatud oma omaduste tõttu, kui nendega hoolikalt ümber käia. Nad jaotatakse tavaliselt nelja suurde rühma: alküülliitiumid (n-butüülliitium), arüülliitiumid (fenüülliitium), liitiumamiidid (liitium diisopropüülamiid) ja liitiumalkoksiidid (liitium-t-butoksiid). Orgaanilistes sünteesides võib nendel ühenditel olla erinev otstarve. Näiteks kasutatakse neid reaktsioonides tugevate alustena (praktiliselt kõik ühendid), nukleofiilidena (alküül- ja arüülliitiumid) ja reagentidena metall-halogeniid vahetusreaktsioonides (alküül- ja arüülliitiumid). Alküülliitiumeid kasutatakse ka anioonse polümerisatsiooni initsiaatoritena. Oma unikaalsete omaduste tõttu saavad need hästi mõjutada tekkiva polümeeri struktuuri.
Żelechów
Żelechów on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Garwolini maakonnas. Żelechów asub Garwolinist ligikaudu 21 km idakagus.
Liitiumorgaanilised ühendid
Kasutus
Erinevad omadused muudavad liitiumorgaanilised ühendid laborites laialt kasutatavaks:
Ohutus
Liitiumorgaanilised ühendid on ülimalt pürofoorsed: nad võivad hapniku, õhu või niiskuse käes iseenesest süttida. Seetõttu peab neid alati kasutama inertgaasi atmosfääris (N2, Ar) ning veevabas keskkonnas. Pürofoorsus sõltub aine iseloomust ja struktuurist, näiteks kasvab see reas n-butüülliitium<s-butüülliitium<t-butüülliitium. Teisteks määravateks faktoriteks on aine kontsentratsioon lahuses ning lahusti leekpunkt (mida madalam, seda ohtlikum). Peale selle on liitiumiühendid ka korrosiivsed, tuleohtlikud ja mürgised.
Żelechów
Żelechówi on ürikutes esmamainitud 1282. aastal, linnaõigused sai 1447. aastal.
Ann Audova
Ann Audova (1940. aastani Aliide-Johanna Audova; 3. september 1904 Undi – 22. veebruar 2001 Tartu) oli eesti kunstnik, kelle loomingusse kuulub peamiselt maalikunst ning vähemal määral ka joonistused.
Elukäik
Audova sündis 3. septembril 1904 Tartumaal Vara vallas Undi külas Ingli talus. Ta õppis Matjama algkoolis, Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis ja Tartu Linna Õhtuses Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1924–1940 õppis ta Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Nikolai Triigi, Ado Vabbe ja Aleksander Vardi ateljeedes, kuid kool jäi siiski lõpetamata. Nimelt eelistas ta lõpudiplomile kunstikooli seinte vahel töötamise ja kunstnikuna arenemise sõbralikku ja turvalist võimalust.
1989. aastal nimetati Audova Kunstiühingu Pallas auliikmeks ning 2000. aastal anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk.
Ann Audova suri 22. veebruaril 2001 Tartus ja on maetud Raadi Maarja kalmistule.
Looming
Audova oli oma elu täielikult pühendanud kunstile, võtmata endale muid kohustusi. Kunstnikuna oli ta väga põhjalik, maalides oma töid sageli üle. Kuulsaimad on tema portree- ning lillemaalid, kuid teemadevalikus on ka loomad, jalanõud ja natüürmordid üldiselt. Tema maale iseloomustab pastoossus ning pigem tumedad toonid ja pruunikas koloriit.
Leitmotiivina on tema teostel äratuntav suletud silmadega naisenägu, mida peetakse inimese seesmiste otsingute kehastuseks. Samuti on Audova oma teostel meisterlikult edasi andnud erinevatele aastaaegadele omaseid värvisõnumeid; tal on kunstnikuna suurepärane koloriiditaju ja loodusetunnetus. Tema lillemaale saab interpreteerida muu hulgas ka ümbritseva aja (aastaaegade) edasiandjatena, ta tabab oskuslikult aastaaegade sisemist rütmi.
Okupatsiooniaastate poliitilist kallutatust kunstnik oma teostes ei kajasta. Audova on näide sellest, et Nõukogude Eestis oli võimalik olla kunstnik, kes ei läinud kaasa tolle aja ähvardustega ning kes tegutses oma kindlate põhimõtete järgi ka teise maailmasõja järgses Eestis. Tema maale iseloomustavad veel erakordne tundlikkus lemmikmotiivide kujutamisel ning maalimisel vaid ise väljatöötatud nippide ja väljendusvahendite kasutamine.
Ann Audova loomepärandi tutvustamiseks korraldati Tallinnas 2007. aastal suuremahuline näitus "Kumisev valgus. Ann Audova vähetuntud teosed". See kuulub sarja "Eesti esimesi naiskunstnikke", mille põhjal on koostatud ka kataloog "Ann Audova. Kumisev valgus", mis sisaldab fotosid tema maalidest ning kirjeldusi tema maalide kui ka isiksuse kohta. Audova tuntumate teoste hulka kuuluvad näiteks "Päevakübarad" (1980. aastad), "Kullerkupud" (1982), "Rukkililled" (1982) ja "Nägu" (1980–1986).
Audova teoste omapäraks on dateeringu ja signeeringu puudumine – kunstiajaloolased on püüdnud tema erinevate loomeperioodide tunnuseid arvestades õiged valmimisaastad paika panna.
Isiklikku
Tema vend Jaan Audova oli luterlik vaimulik, ka vennapoeg Peep Audova on vaimulik, vennatütar Maarja Rooma oli arstiteadlane.
Heinrich August Dietrich
Heinrich August Dietrich (4. november 1820 Saksamaa – 21. detsember 1897 (ukj) Tallinn) oli saksa päritolu Eestis tegutsenud aednik ja pargiplaneerija. Teda peetakse Eesti esimeseks mükoloogiks.
Ta rajas Haimre mõisa pargi koos puiesteega ning Kunda mõisa viljapuuaia.
Aukodanik.
Kristiina Tõnnisson
Kristiina Tõnnisson (sündinud 15. mail 1976) on eesti sotsiaalteadlane.
Ta oli esimene Teaduse ja Kultuuri Sihtasutuse Domus Dorpatensis tegevjuht (praegu nõukogu esimees), samuti viimane Tartu Ülikooli Euroopa Kolledži direktor. Alates 2016. aastast on Tõnnisson Tartu Ülikooli Johan Skytte poliitikauuringute instituudi direktor.
Ta on uurinud avalike organisatsioonide juhtimist üleminekuühiskondades.
Kristiina Tõnnisson kuulub alates aastast 2018 erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 312 häält ning ei osutunud valituks.
Brendan Perlini
Brendan Perlini (sündinud 27. aprillil 1996 Guildfordis) on Inglismaal sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Edmonton Oilers ründajana paremäärel.
Aastatel 2012–2016 mängis Perlini Ontario Hockey League'i klubides Barrie Colts ja Niagara IceDogs.
Savimäe kraav
Savimäe kraav on kraav Sakala kõrgustiku lääneosas ja Soomaal, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Paelama oja parempoolne lisajõgi.
Brendan Perlini
2014. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i draft'is 12. valikuna. NHL-is debüteeris ta 5. detsembril 2016 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas viis päeva hiljem mängus Nashville Predatorsi vastu. Debüüthooajal sai Perlini NHL-is kirja 14 väravat ja seitse väravasöötu. Hooajal 2017–18 jäi tema arvele 17 väravat ja 13 väravasöötu.
Savimäe kraav
Kraavi pikkus on 11,9 km, valgla pindala 22,4 km², langus 35 m ja lang 2,94 m/km. Kraav saab alguse 57,5 m kõrgusel Ilbaku külas ja suubub 22,5 m kõrgusel Sandra külas paremalt poolt Paelama ojasse 6,3 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Yu Yangyi
pisi|Yu Yangyi (2012)
Brendan Perlini
2019. aasta oktoobris siirdus Perlini Detroit Red Wingsi. Hooajal 2020–21 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis HC Ambrì-Piotta. Seejärel naasis ta NHL-i, sõlmides üheaastase lepingu Oilersiga.
Yu Yangyi
Yu Yangyi (hiina keeles 餘泱漪, pinyin ' is Yú Yāngyī; sündinud 8. juunil 1994 Huangshi Shis) on hiina maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2009).
Brendan Perlini
2014. aastal võitis Perlini Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Yu Yangyi
Yu Yangyi tuli 2004. aastal Irákleios noorte maailmameistriks U10-vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 15-aastaselt 2009. aastal. Ta on 2014. aasta Hiina malemeister.
2013. aastal võitis Yu Kocaelis juunioride maailmameistrivõistlused ja 2014. aastal tuli ta Ash-Shāriqahis Aasia malemeistriks.
Vladimir Gligorov
Vladimir Gligorov (serbia ja makedoonia keeles Владимир Глигоров; 24. september 1945 – 27. oktoober 2022) oli Makedoonia päritolu Serbia majandusteadlane. Ta asutas 1989. aasta detsembris Serbias Demokraatliku Partei. Ta oli Makedoonia Vabariigi esimese presidendi Kiro Gligorovi poeg.
Yu Yangyi
Yu võitis Hiina võistkonna koosseisus kuldmedali 2014. aastal Bakuus maleolümpial ja 2015. aastal Tsaghkadzoris võistkondlikel maailmameistrivõistlustel.
Vladimir Gligorov
Gligorov omandas magistrikraadi Columbia ülikoolis ja Belgradi ülikoolis, töötades seejärel mõlemas asutuses assistendina. Belgradi ülikoolis töötas ta riigiteaduste teaduskonnas. Ta tegi kuni 1991. aastani koostööd Belgradi Majandusteaduste Instituudiga. Gligorov oli Viini Rahvusvaheliste Majandusuuringute Instituudi vanemteadur. Ta töötas õppejõuna Viini ülikoolis ja professorina Grazi ülikoolis. Ta oli Külalisõppejõud George Masoni ülikoolis, Virginia ülikoolis, Uppsala ülikoolis ja Inimteaduste Instituudis.
Gligorov suri 77-aastasena 27. oktoobril 2022 Viinis.
Orkaani silm
pisi|300px|Orkaan Isabel nähtuna [[ISSist. Orkaanil on selgelt eristunud silm]] Orkaani silm on võimsa troopilise tsükloni kese, tüüpilise läbimõõduga 30 - 65 km, selge taevaga ala, mida ümbritseb võimsate rünkpilvede sein. Silma keskmes on tuulevaikus, silma ringjal äärealal, pilvisuse seina lähedal, puhub tuul juba tugevamalt. Silma vähim täheldatud läbimõõt on 3,7 km, suurim 370 km. Tsükloni silmas olevale vaatlejale jääb mulje, nagu asuks ta kaevus, sest silma ümbritsev vertikaalne pilvevall võib kuni 12 km kõrguseni ja enamgi ulatuda.
Johnny Briceño
John Antonio Briceño (sündinud 17. juulil 1960) on Belize'i poliitik.
Alates 12. novembrist 2020 on ta Belize'i peaminister.
Alates 1. jaanuarist 2022 on Johnny Briceño Kariibi Ühenduse esimees.
Lõigustumine
Lõigustumine on sügoodi jagunemine mitoosi teel ilma rakkude kasvamiseta. Lõigustumise käigus taastatakse organismi hulkraksus ning tuuma-tsütoplasma suhe. Lõigustumise tulemusena moodustub kõigepealt kobarloode ehk moorula, millest hiljem areneb blastula.
Embrüoloogias tähendab lõigustumine varajase embrüo rakkude jagunemist. Paljude liikide sügoodid teevad läbi rakujagunemise ilma kasvamiseta, mille käigus tekib rakkude kogum, mis on sama suurusega kui algne sügoot. Lõigustumise tulemusena tekivad rakud, mida nimetatakse blastomeerideks. Blastomeerid moodustavad tiheda rakumassi ehk moorula. Lõigustumine lõppeb blastula moodustamisega.
Lõigustumine erineb teistest rakujagunemise vormidest sellepoolest, et lõigustumise käigus suureneb rakkude arv ilma rakumassi suurenemiseta. See tähendab seda, et iga õnnestunud jagunemise käigus tuuma suhe tsütoplasma hulgaga võrreldes kasvab.
Kiire rakutsükkel tagatakse kõrge proteiinide taseme säilitamisega, mille ülesanne on kontrollida rakutsükli kulgu. Sellisteks valkudeks on tsükliinid ja nendega seotud tsükliinisõltuvad kinaasid (cdk). CyclinB/cdc2 kompleks on tuntud ka kui MPF, mis soodustab mitoosi sisenemist. Lõigustumise tagamiseks töötavad karüokineesi (mitoos) ja tsütokineesi protsessid koos. Mitoos saab toimuda tsütokineesi puudusel. Tsütokinees aga ilma mitoosita toimuda ei saa. Lõigustumise lõpp langeb kokku sügoodi transkriptsiooni algusega. Seda punkti nimetatakse midblastula transitsiooniks ja see on kontrollitud tuuma-tsütoplasma suhtega (1/6).
Muna koosneb munarakust ja seda ümbritsevatest kestadest. Küpsele munale on iseloomulik animaalne ja vegetatiivne poolus. Muna poolust, milles on palju rebu, nimetatakse vegetatiivseks pooluseks. Vastaspoolus, milles on vähem rebu on animaalne poolus. Sõltuvalt rebu hulgast, mida muna sisaldab, võib lõigustumise jagada holoblastiliseks (täielik lõigustumine) ja meroblastiliseks (osaline lõigustumine).
Asünkroonne ja sünkroonne lõigustumine
Lõigustumine võib olla sünkroonne või asünkroonne. Selline jaotus sõltub sellest, kas blastomeerid jagunevad üheaegselt või erineval ajal. Enamikul loomarühmadel on lõigustumise algus sünkroonne. Hiljem muutub lõigustumine aga asünkroonseks. Imetajatel on esimene lõigustumine asünkroonne. See tähendab seda, et kaks esimest blastomeeri alustavad kohe alguses asünkroonset lõigustumist. Sünkroonne lõigustumine toimub kiiremini kui asünkroonne lõigustumine. Embrüoloogias on sünkroonse lõigustumise pikkus oluline eri liikide arengustaadiumide ajalisel võrdlemisel. Sünkroonse lõigustumise pikkus ei sõltu keskkonnast.
Blastulatsioon
pisi|300px|Inimese embrüogeneesi varajased staadiumid
Holoblastiline lõigustumine
Holoblastiline lõigustumine esineb täielikult lõigustuva munaraku puhul. Holoblastiline lõigustumine jaguneb omakorda veel radiaalseks, spiraalseks, bilateraalseks ja rotatsiooniliseks lõigustumiseks.
Radiaalne lõigustumine
Radiaalne lõigustumine on iseloomulik okasnahksetele. Lõigustumise tulemusena tekib tsöloblastula. Esimesed kaks lõigustumist toimuvad vertikaaltelje suunas ning kolmas lõigustumine toimub horisontaaltasapinnas. Lõigustumistasapinnad on üksteise suhtes risti. Kahe esimese lõigustumise tulemusena on tekkinud neli ühesuurust blastomeeri. Kolmanda lõigustumise tulemusena tekib kaheksa enam-vähem ühesugust blastomeeri. Kahepaiksete radiaalne lõigustumine sarnaneb okasnahksete lõigustumisega, kuid kuna kahepaiksete munarakk on reburohke, siis jääb vegetatiivse pooluse lõigustumine ajaliselt maha animaalse pooluse lõigustumisest. Selle tulemusena moodustuvad animaalsele poolusele mikromeerid ja vegetatiivsele poolusele makromeerid.
Spiraalne lõigustumine
Selline lõigustumise tüüp on iseloomulik paljudele selgrootutele. Spiraalse lõigustumise tulemusena tekib väikese blastotsööliga stereoblastula. Nimetus spiraalne lõigustumine tuleb sellest, et lõigustumise käigus pöörduvad mikromeeride käävid makromeeri käävide suhtes 45 kraadi võrra. Käävi pöörde suund (päripäeva või vastupäeva) määrab ära selle, millise lõigustumise suunaga on loom. Kahe esimese lõigustumise järel on blastomeerid enam-vähem ühesuguse suurusega. Peale kolmandat jagunemist saab eristada mikromeere animaalsel poolusel ja makromeere vegetatiivsel poolusel.
Bilateraalne lõigustumine
Bilateraalne lõigustumine on iseloomulik tunikaatidele. Bilateraalse lõigustumise käigus toimub mõlemal poolusel (animaalsel/vegetatiivsel) lõigustumine peegelpildi järgi.
Rotatsiooniline lõigustumine
Rotatsioonilise lõigustumise tüüp on iseloomulik imetajatele. Rotatsiooniline lõigustumine tähendab seda, et esimesed kaks blastomeeri, mis lõigustumise käigus tekivad, moodustavad edasises lõigustumises lõigustumistasapinnad eri suundades. Ühel blastomeeril on vertikaalsuunaline lõigustumine ja teisel horisontaalne. Kuni 8-raku staadiumini on lõigustumise käigus tekkinud blastomeerid teineteisega nõrgalt seotud, peale seda toimub kompakteerumine ehk tihendamine, mille käigus blastomeerid kleepuvad teineteisega tihedalt kokku, moodustades kompaktse struktuuri. Selles staadiumis olevat sügooti nimetatakse moorulaks. Moorula – kobarloode, millele on iseloomulik õõnsuse puudumine. Moorula staadiumile järgneb blastotsüsti staadium, mille lõpuks on välja arenenud põisloote ehk blastotsüsti sisemine õõnsus ehk blastotsööl. Kuni moorula staadiumini on kõik rakud totipotentsed. Kompakteerumise järgselt tekib kaks erinevat rakkude populatsiooni – trofoblast ehk trofektoderm ja embrüoblast ehk sisemine rakkude mass (ICM). Sisemine rakkude mass areneb edasi embrüoks. Trofoblasti rakud sekreteerivad vedelikku, mis põhjustab blastotsööli teket. Lisaks sellele on trofoblast oluline embrüo implantatsiooniks emakasse ning sellest arenevad lootevälised organid ja koed. Kogu lõigustumise protsess leiab aset munajuhas ning lõigustumise ajal liigub sügoot munajuhas olevate ripsrakkude ripsmete võnkelise liikumise mõjul emakavalendiku poole, kus toimub implantatsioon. Enne implanteerumist toimub blastotsüsti vabanemine glükoproteiinidest koosnevast zona pellucida’st ehk rebukestast. Kinnitumist emaka endomeetriumisse nimetatakse implantatsiooniks ning seda võimaldavad trofektodermi poolt toodetud proteaasid.
Meroblastiline munarakkude lõigustumine
Meroblastilise lõigustumise korral on tegu osalise lõigustumisega. Lõigustub rebuvaene osa, reburohke osa ei lõigustu. Osaline lõigustumine jaguneb diskoidaalseks ehk kettaliseks ja superfitsiaalseks ehk pindmiseks.