cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vabadusrist
Vabaduseristi Vennad
23. veebruaril 1923 asutati Tartu Vabaduseristi Vendade Ühendus. See oli esimene Vabadusristi kavaleride piirkondlik ühendus, mis järgnevatel aastatel kujunes üleriigiliseks organisatsiooniks: 1925. aasta suvel asutati üleriigiline Vabaduse Risti Vendade Ühendus (VRVÜ), millega järgnenud aastatel liitusid teised tekkinud piirkondlikud organisatsioonid. Vabadusristi kavaleride esindaja Rahvuskogu Teises Kojas oli Jaan Soots.
Privileegid
Vabadusristi saamisega kaasnes rahaline autasu ning paljudel juhtudel ka tasuta maa ning õppursõduritel tasuta hariduse omandamise võimalus, hilisematel aastatel lisandusid veel mitmed eesõigused, mis olid seotud töö saamisega riigiameteis. See oli Eestis ainus teenetemärk, mis andis selle kavalerile ja tema perekonnaliikmeile seaduslikke privileege. 1920. aastail kujunes Vabadusristi kavaleridest välja Eesti rahvuslik aadel, millel olid kõik seisusele omased tunnused (eksklusiivsus, ainuõigus seisuslikele välistunnustele, eesõigused ja privileegid, korporatsioon (Vabadusristi Vendade Ühendus).
Nut (jumal)
pisi Nut on Egiptuse taevajumal, maajumal Gebi õde.
Teda kujutati tähtedega kaetud alasti naisena, kes kaardub üle taevavõlvi, või lehmana.
Ta on õhujumal Šu ja veejumal Tefnuti tütar. Nutil on neli või viis last: Osiris, Seth, Isis, Nephthys ja mõnikord Horos.
Välislingid
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Hotani ringkond
Hotani ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb läänes Pakistaniga.
Haldusjaotus
Jaguneb 1 maakonna õigustega linnaks ja 7 maakonnaks:
Gudrun Schyman
thumb|right|Gudrun Schyman, 2009 thumb|right|Gudrun Schyman, 2012
Gerd Gudrun Maria Schyman (sündinud 9. juunil 1948 Täbys) on Rootsi poliitik.
Ta oli Rootsi Vasakpartei liider 1993. aastast kuni jaanuarini 2003, kui ta sunniti maksupettuse pärast tagasi astuma. Ta lahkus parteist 2004. aastal, et pühenduda täielikult poliitikas feminismile. Ta on Rootsi parlamendi liige.
Schyman alustas poliitilist karjääri organisatsioonis Marxist-Leninistiska Kampförbundet. Pärast NSV Liidu kokkuvarisemist valiti ta Kommunistide Vasakpartei (Vänsterpartiet Kommunisterna) esimeheks. Hiljem muutus partei Vasakparteiks (Vänsterpartiet).
Schyman suurimaks saavutuseks peetakse tema valijatele pühendumust, mis kahekordistas Vasakparteist parlamenti pääsenute arvu. Tema valitsemisajal muutus Vasakpartei valitsevaks ideoloogiaks feminism. Oktoobris 2004 tegi ta ettepaneku, et mehed peaksid maksma nn meeste maksu, et tasuda koduse vägivalla eest.
2005. aastal aitas ta asutada parteid Feministlik Initsiatiiv, mis osales 2006. aasta parlamendivalimistel, kuid kogus vaid 0,7% valijate toetuse ega pääsenud parlamenti.
Tartu logo
pisi|Tartu uus logo Tartu logo on osa Tartu linna visuaalsest identiteedist.
Tartu linnavalitsus avalikustas Tartu uue logo ja kogu linna visuaalse identiteedisüsteemi 15. septembril 2022.
Tartu linna visuaalse identiteedi eesmärk on läbimõeldud raamistiku kaudu rääkida linna lugu ning tugevdada Tartu kuvandit. Töö käigus valmis visuaalse identiteedi juhis, mis ühtlustab logo- ja värvilahenduste, tüpograafia ning pildi- ja sõnumikeele kaudu linna visuaalset kommunikatsiooni.
Tartu logo on mänguline ja praktiline sõnamärk, mis on inspireeritud Tartu ainulaadsest kirjatüübist. Logo kujutab endast tartulikku vaba mõtet ja nooruslikku energiat. Mänglevas a-tähes võib ära tunda mitmeid tähendusi, mis on seotud Tartuga. Näiteks võib selles näha looduse sümbolit (puulehte), teaduse märki (alfa-tähte), tänavakunsti elemente (graffiti) või jõevoolu liikumist.
Linna logo saamise lugu
Projekti algus ulatub tagasi 2021. aasta sügisesse, mil esimene etapp hõlmas kasutajauuringut ehk 30 intervjuud valdkonna ekspertide ja erinevate sihtgruppide esindajatega. Intervjuude käigus kaardistati Tartu identiteedi ja emotsionaalsete hoiakutega seotud mõtted ning analüüsiti turundusmaterjalide uuendamise vajadusi. Küsimustik koostati koostöös Tartu linnavalitsuse hanke võitnud agentuuridega AKU ja Rethink. AKU on disainiagentuur, millel on laialdane kogemus suurte kaubamärkide ja identiteedisüsteemide väljatöötamisel. Rethink on teenusedisaini ja digitaliseerimise agentuur, kes keskendub kasutajauuringutele ning keerukate digitaalsete lahenduste elluviimisele.
Ideekonkurss kuulutati välja 2022. aasta jaanuaris. Ideekonkursi aluseks oli 2021. aasta sügisel tehtud kasutajauuring, mille põhjal valmisid osalejate võistlustööd. 23. märtsi 2022. aasta Tartu linnavalitsuse pressiteade edastab, et Tartu visuaalse identiteedi ideekonkursi võitis disainibüroo AKU, kelle ideekavand pälvis žüriilt enim punkte. Ideekonkursil osales kokku kümme loomingulist meeskonda, kellest kuus pääses lõppvooru. Lisaks AKUle olid lõppvoorus veel Identity, AD Angels, Disainistuudio Ruum 414, BOND Agency ja Stuudio Stuudio.
Tartu visuaalne identiteet
Tartu visuaalne identiteet on oma olemuselt paindlik ja kohandub eri teemadele ametlikust suhtlusest ettevõtluse ning kogupereüritusteni. Tartu linna visuaalse identiteedi juhendiga saab tutvuda veebilehel https://cvi.tartu.ee/.
Tartu linna visuaalne identiteet rakendub täismahus linnaorganisatsiooni raames. Enamik teisi struktuuriüksusi jätkab oma identiteediga. Erandiks on üritused (Tiigi Seltsimaja), Tartu Linnatransport ja turism (SA Tartumaa Turism).
Logo põhivärvid
Tartu linna uue logo värvivalik peegeldab linna mitmekesisust. Logo võib olla esindatud mitmes erinevas värvikombinatsioonis, kuid värvide kooskasutuses tuleb järgida kindlaid põhimõtteid.
Põhivärvid on valitud vastavalt tartlaste eelistustele ning lisatoonid on tuletatud linnakeskkonnast. Uue logo põhivärvideks on Tartu punane, mis on inspireeritud linnalipu värvist, tark sinine, mis väljendab teadmiste ja innovatsiooni väärtust Tartus ning rahulik roheline, mis seostub looduse ja linnakeskkonnaga. Need värvitoonid kajastavad Tartu värskust, dünaamilisust ja linna erilist iseloomu. pisi|Visit Tartu logo
Visit Tartu logo
Visit Tartu logo kasutatakse Tartu ja Tartumaa turismikommunikatsioonis. Logo kasutamisel kehtivad samad reeglid ja värvikombinatsioonid, mis põhilogo puhul.
Ajalugu (varasem logo)
Tartu (varasemat) logo esitleti 17. septembril 1997. Logo autor on kunstnik Tiina Viirelaid. Tartu varasemal logol oli kaks kuju: kahevärviline (tume ultramariin ja särav türkiis) ning mitmevärviline (tumesinine, punane, roheline ja oranž), millel oli kujutatud Tartu Ülikooli peahoone samba ja Emajõe motiive. pisi|Tartu logoga on tehtud reklaamkingitusi, näiteks kompvekke29. mail 1997 kuulutas Tartu Linnavalitsus välja ideekonkursi Tartu linnale logo saamiseks. 10. juunil 1997 selgitas linnavalitsus välja konkursi võitjad. Kokku laekus logo konkursile 24 tööd, mille seast 3 parimat tööd premeeriti 4000 krooniga. Lisaks Tiina Viirelaiu tööle premeeriti Mart Parveti ja Olav Villmanni esitatud töid. Mart Parveti töös oli kasutatud Jaani kiriku terrakotaskulptuuride ning Olav Villmanni töös Tartu raekoja motiivi. Konkursi korraldamisele kulus linnaeelarvest umbes 30 000 krooni.
Carl (Wiedi vürst)
Friedrich August Maximilian Wilhelm Carl Prinz zu Wied (27. oktoober 1961 Neuwied – 12. märts 2015 Neuwied) oli 8. Wiedi titulaarvürst alates 28. augustist 2000.
Ta oli 7. Wiedi vürsti Friedrich Wilhelmi poeg.
Tal sündis neli last, kellest üks suri sündimise päeval.
Carl suri ootamatult südameataki tõttu. Tema vanim laps Maximilian sai seejärel 15-aastaselt 9. Wiedi vürstiks.
Concurrent Versions System
Concurrent Versions System (CVS) on vaba versioonihalduse tarkvara. See süstematiseerib ja säilitab informatsiooni faili muutmise ajaloo kohta (kes tegi, mida ja millal). Lisaks kehtestab CVS faili muutmise tingimused ja jälgib nende täitmist, mis võimaldab vältida muudatuste hävimist kui ühe ja sama failiga töötab paralleelselt mitu inimest.
Väljaandeid säilitab keskhoidla (repository), mille käest saab pärida ajutist töökoopiat (working copy). Andmevahetus keskhoidla ja ajutise töökoopia vahel toimub käskjalana tegutseva programmi (CVS client) abil. Uus väljaanne tekib keskhoidlasse kahel juhul. Sagedamini siis kui kasutaja saadab sinna mõne varasema väljaande põhjal ehitatud uue versiooni. Harvemini lisab kasutaja mooduli töökoopiasse täiesti uue faili ja saadab selle keskhoidlasse – esialgne fail saab esimeseks väljaandeks. Ühel failil võib olla kuitahes mitu väljaannet, millest omakorda moodustub faili väljaannete ajalugu (revision history). Olemasolevat väljaannet pole võimalik muuta ega püsivalt kustutada, välja arvatud juhul kui toimub kogu keskhoidla kustutamine.
Keskhoidlas olevate failide kõige värskemad väljaanded moodustavad erilise hulga, mida CVS nimetab keskhoidlas säilivate väljaannete tipuks (HEAD). See kajastab keskhoidla kui terviku ”olevikku”, kuhu toimub väljaannete lisamine. Keskhoidla väljaannetest muu suvalise komplekti moodustamiseks saab kasutada silte (tag) – samasse komplekti kuuluvatele väljaannetele tuleb külge riputada ühesugune silt.
Varni
Varni on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Surnud 12. veebruaril
''Siin loetletakse 12. veebruaril surnud tuntud inimesi.
10. august
10. august on Gregoriuse kalendri 222. (liigaastal 223.) päev. Juliuse kalendri järgi 28. juuli (1901–2099).
Daniil Ratnikov
Daniil Ratnikov (sündinud 10. veebruaril 1988) on Eesti jalgpallur.
Isiklikku
Tema isa Sergei Ratnikov on endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener ning tema vend Eduard Ratnikov oli samuti jalgpallur.
Jacques Cartier
thumb|Jacques Cartier. Autor [[Théophile Hamel]] Jacques Cartier (31. detsember 1491 Saint-Malo – 1. september 1557 sealsamas) oli prantsuse maadeavastaja, kelle avastused panid aluse Prantsuse kolonisatsioonile Ameerikas.
Cartier sooritas ühtekokku kolm uurimisretke Põhja-Ameerika idarannikule, 1534, 1535–1536 ja 1541–1542. Ta oli esimene, kes uuris ja kirjeldas Saint Lawrence'i lahte ja Saint Lawrence'i jõe kaldaid, mille nimetas Kanadaks.
ImproTest
ImproTest on Mart Soo ja Taavi Kerikmäe algatatud ning Kanuti Gildi saali, MKDK, U.L.A. jazz’i korraldatav kontserdisari, mis toob kuulajateni improvisatsioonilise muusika nähtusi meilt ja mujalt.
Düseutroofne järv
Düseutroofne ehk segatoiteline järv on järv, millele on iseloomulik suur biogeenide ja huumusainete sisaldus ning üldjuhul väike mineraalainete sisaldus.
Aare Mäemetsa klassifikatsiooni ja uurimistulemuste järgi on Eesti järvedest düseutroofsed 36,6%.
Düseutroofsed on enamasti soojärved või mudase põhjaga soostuvad järved. Neid leidub valdavalt Madal-Eestis.
Taavi Kerikmäe
Taavi Kerikmäe (sündinud 30. aprillil 1976 ) on eesti helilooja, muusik ja muusikaõpetaja.
Düseutroofne järv
Järve vesi on kollakat või rohekat tooni. Taimestik on üsna tihe, tüüpilised taimeliigid on ujuv ja pikk penikeel, kollane vesikupp, väike vesiroos, vesikarikas, konnakilbukas jt.
Taavi Kerikmäe
Ta on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia klaveri erialal ning Lyoni Kõrgema Riikliku Muusika ja Tantsu Konservatooriumi magistriõppes kaasaegse muusika interpretatsiooni erialal.
Düseutroofne järv
Düseutroofse järve näide on Endla järv.
Taavi Kerikmäe
Ta on töötanud koos Atelier du XXme siècle raames selliste heliloojatega nagu P. Boulez, G. Amy, T. Murail jt. Esinenud mitmel kaasaegse muusika festivalil ning improvisatsioonilistes kollektiivides koos Jacques DiDonatoga, Jerome Notingeri ja teistega.
Taavi Kerikmäe on esinenud Eestis huvitavates džässikooslustes, tunneb huvi elektroakustika ja tehnoloogilise muusika vastu. Lisaks kontserditegevusele õpetab Kerikmäe EMAs kaasaegset muusikat ja improvisatsiooni. Muuhulgas korraldab koos Mart Sooga improvisatsioonilise muusika üritust "ImproTest".
Lennart Torstenson
thumb|right|Lennart Torstensson Lennart Torstenson (17. august 1603 Forstena – 7. aprill 1651 Stockholm) oli Rootsi väejuht ja krahv.
Sünd ja päritolu
Lennart Torstenson sündis Forstena mõisas Västergötlandis Torsten Lennartssoni (surnud 1631) ja Märta Nilsdotter Posse (surnud 1627) pojana.
Gustav II Adolfi paažina
15-aastaselt sai temast noore kuninga Gustav II Adolfi paaž. 1628–1629 võttis ta osa Preisi sõjakäikudest.
Räägitakse, et ühes lahingus saatis kuningas Torstensoniga ühele ohvitserile käsku. Teel märkas ta, et vaenlane on muutnud oma positsioone, ja ta muutis kuninga käsku. Kui ta naasis kuninga juurde, oli viimane juba märganud muutusi. Kui Torstenson rääkis kuningale, mida ta oli teinud, tõstis kuningas juba käe, kuid siis muutis meelt ja ütles: "Lennart, see oleks võinud maksta sulle elu, kuid võib-olla sobiksidki sa paremini kindraliks kui õukonda paažiks."
Rootsi suurtükiväe ülemana ja abielu Beata De la Gardiega
Aastal 1629 määrati Torstenson Rootsi suurtükiväe ülemaks, mis tema juhatusel võitis Breitenfeldi ja Lechi lahingu. Samal aastal langes ta vaenlase kätte vangi ja teda hoiti Ingolstadtis vangis peaaegu terve aasta.
Ta abiellus 8. detsembril 1633 Stockholmis vabapreili Beata De la Gardiega (1612–1680), kes oli Ekholmi vabahärra Johan De la Gardie (1582–1642) ja tema esimese naise Steninge vabaproua Catharina Christiernsdotter Oxenstierna (maetud 1625) tütar. Abielust sündis Anders Torstenson (1641–1686), Rootsi riigimees, Eestimaa kindralkuberner 1674–1681, Alavere mõisnik 1671–1686.
1641 päris Lennart Torstenson Johan De la Gardie väimeeste vahelise päranduse jagamise lepinguga Harjumaal Alavere mõisa ja ka kogu Raasiku mõisa ala, koos hilisema Peningi mõisa aladega.
Tegevus Rootsi vägede ülemjuhatajana
thumb|Krahv Lennart Torstenson Johan Banéri ootamatu surma tõttu 1641. aasta mais määrati Lennart Torstensson Rootsi vägede ülemaks Saksamaal ja Pommeri kindralkuberneriks. Sellega kaasnes ka ülendamine feldmarssaliks.
1642 marssis ta vägedega läbi Brandenburgi ja Sileesia Määrimaale, vallutades kõik olulised kindlused, mis jäid teele.
Tagasiteel läbi Saksimaa ta samahästi kui põrmustas keiserliku armee teises Breitenfeldi lahingus 23. oktoobril 1642.
1643 vallutas ta teist korda Määrimaa, kuid kutsuti ootamatult sõdima Taani vastu.
Tema kiire ja ootamatu tegevus halvas Taani maapoolse kaitsetegevuse, kuigi Torstensoni enda positsioon Jüütimaal oli Christian IV poolt oskuslikult juhitud Taani laevastiku tõttu ebakindel.
1644 juhtis oma armee kolmandat korda Saksamaa südaaladele ja kohtus keiserliku väega Jüterbogi lahingus 23. novembril. 1645. aasta novembri algul tungis ta Böömimaale ja saavutas 24. veebruaril võidu Jankau lahingus. Sellega oli avatud tee Viini. Kuigi tal õnnestus vallutada üks Doonau sild, oli tema kurnatud sõjavägi võimetu edasi tungima. Sama aasta detsembris oli podagra tõttu liikumisvõimetuks jäänud Torstenson sunnitud vägede juhatamise üle andma ja naasis Rootsi.
Hilisem elu ja surm
1647 sai ta krahvitiitli. 1648–1651 oli ta Västergötlandi, Dalslandi, Värmlandi ja Hallandi kindralkuberner.
1647. aastal ostis ta Taubedelt 24 000 riigitaalri eest Maardu mõisa, mis kuulus seejärel Torstensonidele 1662. aastani.
Tema surma järel 7. aprillil 1651 maeti ta pühalikult Stockholmi Riddarholmeni kirikusse.
Xinjiang
Xinjiangi Uiguuri autonoomne piirkond kuulub Hiina Rahvavabariigi koosseisu. Asub Hiina äärmises lääne- ja loodeosas.
Xinjiangi tuntakse ka Ida-Turkestanina (uiguuri keeles شەرقىي تۈركىستان Šärqiy-Türkistan), vene allikates kasutatakse piirkonna kohta ka nime Синьцзян. Ala piirneb India, Pakistani, Afganistani, Tadžikistani, Kõrgõzstani, Kasahstani, Venemaa Altai Vabariigi ja Mongooliaga. Xinjiangi põhjaosa nimetatakse Džungaariaks.
Piirkond sattus Qingi dünastia kontrolli alla 18. sajandil. Hiinas toimunud Xinhai revolutsiooni tulemusel 1912. aastal kukutati Hiina viimane keiser Pu Yi ja kuulutati välja Hiina Vabariik, kuid aastatel 1916–1926 toimunud sõdade käigus lagunes riik rivaalitsevate militaristlike grupeeringute vahel sisuliselt iseseisvateks piirkondadeks. Xinjiangi kontrollis Hiina vabariigi prokommunistlik kuberner. 1944. aastal korraldati NSV Liidu toel võimuvastane ülestõus ja 12. novembril 1944 kuulutati Yiningis välja Ida-Turkestani Revolutsiooniline Vabariik. Kui kommunistid võitsid Hiina kodusõja, siis selle järel liideti Xinjiang Hiina Rahvavabariigiga.
Loodus
Piirkonna põhjaosa moodustab Džungaaria nõgu. Keskel asub Tian Shani mäestik, millest lõunas asub Tarimi nõgu Taklimakani kõrbega. Lõunapiiril asub Kunlun. Suurim järv oli Lop Nur, mis tänapäeval on pea täiesti ära kuivanud. Tänapäeval on suurim järv Bosten.
Maakonna õigustega linnad
(otsealluvusega provintsile)
Kohanimed
Xinjiangis on kasutusel nii uiguuri- kui ka hiinakeelsed kohanimed ning lisaks figureerivad rahvusvahelises meedias ingliskeelsed nimekujud, mis kohati erinevad üksteisest märkimisväärselt.
Harry Potter ja Fööniksi ordu
"Harry Potter ja Fööniksi ordu" (ingl Harry Potter and the Order of the Phoenix) on Harry Potteri romaanisarja 2003. aasta juunis ilmunud viies romaan.
J. K. Rowlingu seni kõige sündmusterohkemas raamatus tuleb Harry Potteril seista silmitsi võlumaailma valitsuse usaldusväärsuse vähenemisega ja Sigatüüka juhtkonna võimetusega midagi muuta. Sellest hoolimata, või ehk just selle tõttu, leiab ta sõpradest suuremat tuge ja jõudu, kui ta oleks arvata osanud, ning kohtab ka piiritut ustavust ja liigutavat valmidust eneseohverduseks. Kuigi sündmustik on tihe ja raamat kogukas, jagavad lugejad Harry tundeid ning ootavad kannatlikult võimalust rongile astuda ja tagasi Sigatüükasse sõita.
Afiksoid
Afiksoid ehk poolafiks ehk semiafiks ehk poolliide on sõna osa, mis liidetakse sõnatüvele uue sõna moodustamisel. Kõige produktiivsem sõnamoodustusviis ongi liite lisamine sõnatüvele. Sõnatüvi on sõna osa, mis eelneb grammatilisele liitele, tunnusele ja/või lõpule ja on oma häälikkoosseisult püsiv. Liited jagunevad ees- ja järelliideteks. Eesti omasõnades on kasutusel vaid üks eesliide: eba-. Järelliiteid on aga väga palju. Igal sõnaliigil on oma kindlad liited.
Afiksoidi puhul on tegemist poolliitega. Poolliite lisamisel saadakse uus sõna, mille tähendus ei erine oluliselt algsest sõnast. Liite lisamisel saadakse aga algse sõnaga võrreldes täiesti teist liiki sõna.
Poolliide: Selle peale uurinud noor poisikeseohtu kalamees vanameest suu lahti ning imestusest päranisilmi.
Liide: Mis kasu saab Eesti kalandus Euroopa Liiduga liitumisest? Esimese lause juures poolliite ärajätmisel ei muutuks sõna tähendus (vrdl poisikeseohtu kalamees ja poisikesest kalamees), ent teise lause puhul on liite kasutamine vältimatu.
Afiksoidi liike
Afiksoid jaguneb
Sufiksoid on vahetu järellisandiga poolliide ja prefiksoid on vahetu eeslisandiga poolliide. Sufiksoid lauses: Korralik tuuleiil võib suurevõitu kübara-kaabu vallatult peast puhuda ja siis on häda käes. Prefiksoid lauses: Teie usk ja kannatlikkus on meile ülitähtsad. Järelosad -mees, -võitu, – jmt toimivad kõik pooljärelliidetena ehk sufiksoididena. Eesosad ala-, üli-, euro- jmt toimivad pooleesliidetena ehk prefiksoididena.
Vilkla
Vilkla on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Külas asub Ridala Baptisti palvemaja (Ridala palvela).
Targowica konföderatsioon
pisi|Poola ja Venemaa vaheline sõjategevus aastal [[1792]] thumb|[[Stanisław Szczęsny Potocki, üks Targowica konföderatsiooni loomise initsiaatoreid]] Targowica konföderatsioon oli Poola krooni konföderatsioon, mis loodi ametlikult Venemaa keisrinna Katariina II egiidi all 18. mai ööl vastu 19. maid aastal 1792 piiriäärses Targowica alevis (tänapäeval Torgovitsja (Торговиця) Ukrainas (tegelikult rajati see 27. aprillil samal aastal Peterburis). Selle lõid Poola vabariiklikud magnaadid, kelle eesmärgiks oli taastada Rzeczpospolita aladel vana riigikord ja kes võitlesid "ohustatud vabaduse kaitse" loosungite all konstitutsioonilise monarhia kehtestanud 3. mai konstitutsiooni reformide vastu. Ajaloolase Wojciech Staneki hinnangul oli tegemist opositsioonijõudude vastuseisuga konstitutsioonilisele riigipöördele ja Varssavi seimi revolutsioonilistele reformidele.
Targowica konföderatsiooni loomine oli Venemaale ettekäändeks Rzeczpospolita vastu suunatud interventsiooni alustamiseks.
Targowica konföderatsiooni loonud aktile allakirjutanud süüdistasid 3. mai konstitutsiooni:
Konföderatsiooni teke
Pärast seda, kui nelja-aastane seim 3. mail 1791 esimese Poola konstitutsiooni vastu võttis, ei soovinud osa võimsatest magnaatidest loobuda oma õigustest, mida konstitutsioon kärpis. Nii kogunesid nad 14. mail 1792 piiriäärsesse Targowica alevisse ja moodustasid valitsuse kukutamiseks konföderatsiooni. Tegelikult valmistati see aga ette 27. aprillil 1792 Peterburis, kus selle algatajaks oli aastast 1768 Rzeczpospolita rahu garandiks olnud Katariina II. Konföderatsiooni loomise teksti kirjutas aga Vene kindral Vassili Stepanovitš Popov, kes oli vürst Grigori Potjomkini kantseleiülemaks.
Vene-Poola sõda aastal 1792
Alanud sõjas osalesid konföderatsiooni magnaadid Venemaa poolel. Nende seas olid suurtükiväekindral Stanisław Szczęsny Potocki, kes oli konföderatsiooni marssaliks Poola krooni aladel, poola krooni suurhetman Franciszek Ksawery Branicki, Poola krooni täishetman Seweryn Rzewuski, kindral Szymon Kossakowski ja mitmed teised. Konföderatsiooni sekretäriks sai publitsist Dyzma Bończa-Tomaszewski. Nende eesmärk oli jagada riik iseseisvateks valdusteks, ja sealjuures otsisid nad abi Venemaalt. See saatiski 18. mail 1792 Poola aladele 100 000 mehe suuruse väekontingendi ja algas Vene-Poola sõda.
Leedu Suurvürstiriigi konföderatsioon
pisi|left|Liivimaa piiskop [[Józef Kazimierz Kossakowski, Targowica konföderatsiooni faktiline juht Leedu aladel]] thumb| [[Vassili Popov|Vassili Stepanovitš Popov]] pisi|Kuninga otsus konföderatsiooniga liituda thumb|Aastal [[1793 münditud konföderatsiooni taaler]]
Pärast seda, kui Venemaa väed olid 25. juuniks 1792 hõivanud Leedu suurvürstiriigi, kuulutati Vilniuses välja Leedu Suurvürstiriigi konföderatsioon, mis oli analoogne Poola krooni alade konföderatsiooniga. Konföderatsiooni marssaliks sai Leedu suurkantsler Aleksander Michał Sapieha, aga tema asetäitjaks sai Leedu ülemjääger Józef Zabiełło. Praktiliselt ei toonud see Leedu suurvürstiriigi aladel võimusuhetesse mingeid muudatusi, maalt lahkunud Sapieha asemel võtsid valitsuse üle isehakanud Leedu täishetman Szymon Kossakowski ja tema vend, Liivimaa piiskop Józef Kazimierz, kes juhendasid ka oma nõo, Józef Dominiku tegevust. Konföderatsiooni võimud panid vene vägedele toetudes toime mitmeid kättemaksuakte kohalike aadlike ja linnakodanike vastu, kes olid 3. mai konstitutsiooni toetanud. Ka põletasid nad konstitutsiooni pooldajatele kuulunud asulaid ja pidasid endi kasuks sekvestrit, samuti solvasid nad avalikult oma poliitilisi vastaseid. Taoliseid tegusid sooritasid nad kas selleks, et ohvrite arvel isiklikult rikastuda, või siis selleks, et Rzeczpospolita poolehoidjaid hoiatavateks eeskujudeks muuta. Piiskop Kossakowski kogus sealjuures ebaseaduslikult 900 000 zloti suuruse varanduse. Konföderatsioon seadis ka sisse zloti ja rubla vahetuskursi, mis erines Poola krooni aladel kehtivast, kus ühe rubla eest sai 6 zlotti. Leedu aladel sai ühe rubla eest 6 zlotti ja 20 krossi, mis muutis kaupade ekspordi Venemaale tulusamaks ja ühtlasi aitas Vene vägedel lihtsamalt oste sooritada.
Kuninga liitumine konföderatsiooniga
Kuna Preisi liitlased sõjalist abi ei saatnud, Vene valitsus ähvardas aga Stanisław August Poniatowskit võlgade sissenõudmisel teda tabava pankrotiga, saatis kuningas Katariina II-le kirja, kus tõotas keisrinnale igavesti ustav olla ja lubas hiljem troonilt keisrinna lapselapse Konstantin Pavlovitši kasuks tagasi astuda. Oma vastuses avaldas Katariina II konföderatsioonile oma toetust ja nõudis, et ka kuningas Targowica konföderatsiooniga liituks. Lisaks sattus kuningas veel ka nuntsiuse surve alla, kes teatas, et paavst toetab Targowica konföderatsiooni.
Nõnda keisrinna ja nuntsiuse poolt surve alla seatult otsustas kuningas võitluse lõpetada ja Targowica konföderatsiooniga liituda. Stanisław August Poniatowski oli selleks ajaks juba alustanud vastaspoolega Vene suursaadiku Jakov Bulgakovi ning Leedu asekantsleri Joachim Chreptowiczi vahendusel läbirääkimisi vaenutegevuse lõpetamiseks. Uue vene asekantsleri Ivan Andrejevitš Ostermanni instruktsioonide kohaselt koostas saadik lepingu viimase versiooni, millega kuningas liituski Targowica konföderatsiooniga. Vastavalt Peterburi õukonnast tulnud nõuannetele ei konsulteerinud kuningas enne seda otsust konstitutsiooni kaitseks moodustatud Seaduse Valvuritega (poola keeles Straż Praw), vaid teatas oma otsusest Rzeczpospolita ministrite kokkusaamisel 23. juulil 1792. Sellel kokkusaamisel osalesid: peaminister Michał Jerzy Poniatowski, Poola krooni suurmarssal Michał Jerzy Wandalin Mniszech, Leedu suurmarssal Ignacy Potocki, Leedu õuemarssal Stanisław Sołtan, Leedu suurlaekur Ludwik Tyszkiewicz, Leedu õuelaekur Antoni Dziekoński, kroonimaade õuelaekur Adam Ostrowski, kroonimaade suurkantsler Jacek Małachowski, Kroonimaade asekantsler Hugo Kołłątaj, Leedu asekantsler Joachim Chreptowicz, seimimarssalid Stanisław Małachowski ja Kazimierz Nestor Sapieha ning vürst Kazimierz Poniatowski.
Kuninga otsus võeti vastu väikese häälteenamusega (seitse viie vastu). Kuninga otsuse põhiline toetaja oli Hugo Kołłątaj, sõjategevuse jätkamise peamine pooldaja oli aga hetmanide seisukohta esindav Kazimierz Nestor Sapieha. 24. juulil andis Stanisław August Jakov Bulgakovile teada, et on nõus Katariina II sooviga ja liitub konföderatsiooniga.
Sõjategevuse lõpp
Kuninga korraldusel lõpetasid Rzeczpospolita väed 25. juulil sõjategevuse. Poola väejuhid, nende seas ka Józef Poniatowski ja kindral Tadeusz Kościuszko, astusid protestiks selle otsuse vastu ametist tagasi. Paljud ohvitserid ja tsiviilisikutest teisitimõtlejad emigreerusid (põhiliselt Saksimaale. Samamoodi toimisid ka Targowica konföderatsiooni põhimõttelised vastased parlamendi spiiker Stanisław Małachowski ja Ignacy Potocki.
Vene ja Poola vägede sõjategevus jätkus siiski veel mitu kuud. Pärast Poola vägede enneaegset kapituleerumist hõivasid Targowica konföderatsiooni väed Vene vägede toel kõik Poola provintsid, eemaldades sealt kõik nelja-aastase seimi sisseseatud võimuorganid.
Ühendatud Rahvaste Eredaim konföderatsioon
Konföderatsioon asus seejärel kaotama 3. mai konstitutsiooni tagajärgi. Tühistati kõik nelja-aastase seimi otsused, mis puudutasid sõjaväereformi. Katkestati ka diplomaatilised suhted Prantsusmaaga ja maalt saadeti välja selle riigi diplomaat Marie Louis Descorches, ka kutsuti tagasi kõik oma saadikud teistes riikides. Peterburi otsustati saata eridelegatsioon, mis pidi avaldama keisrinna Katariina II-le tänu sõjalise sekkumise eest ja sõlmima Poola ning Venemaa vahel igavese liidulepingu. Targowica võimud sundisid Venemaa sõjaväelastele tuginedes Poola aadlikke ja sõjaväelasi Ühinenud Rahvaste konföderatsiooniga liituma, keelustasid 3. mai konstitutsiooni sümboolika kasutamise ja keelasid Virtuti Militari ordeni avaliku kandmise.
Bresti istungid lõppesid 27. septembril, seejärel otsustati oma tegevust jätkata Hrodnas.
Targowica konföderatsioon valitses Rzeczpospolita alasid terrori abil, tuginedes sealjuures Venemaa sõjaväele, riisudes oma oponentide varasid ja sundides neid kontributsiooni maksma. Sõjast laastatud maa pidi toetama ka 100 000 mehe suuruse okupatsiooniväe jätkuvat maalviibimist. Konföderaatide suhtumist väljendas nende erisaatkonna sõnum Katariina II-le, milles nad 14. novembril 1792 väljendasid oma tänu selle soovi eest taastada nende vabadus ja Poola vabariiklik kord. Oma alandlikus pöördumises keisrinna poole väljendasid Franciszek Ksawery Branicki, Seweryn Rzewuski, Szymon Kossakowski ja Antoni Protazy Potocki oma rõõmu, öeldes, et "ajal, mil Poola troonile oli istunud türann", võis Poola rahvas lootusega vaadata vaid "Jumala ja Katariina poole".
Grodno seim
pisi|left|[[Jacob Johann von Sievers]] thumb| Konföderatsiooni liikmete poomine Varssavis 9. mail 1794 thumb|"Reeturite poomine in effigie". [[Jan Piotr Norblini maal]]
23. jaanuaril 1793 sõlmis Venemaa Preisimaaga lepingu, kus andis viimasele kontrolli Poola läänepoolsete vojevoodkondade üle. Peagi sisenesid Poola territooriumile Preisi sõjaväelased, kes pidid tagama lepingu elluviimise. Taoline asjade kulg kompromiteeris Targowica konföderatsiooni, mille liikmed olid küll arvestanud võimalusega, et Venemaa annekteerib Poola idapoolsemad alad, aga kes siiski eeldasid, et Katariina jätab Poola läänepoolsed alad puutumatuks ja muudab riigi oma protektoraadiks.
Venemaa otsustas olukorra lahendamiseks taas Targowica konföderatsiooni liikmete võltspatriotismi ära kasutada. Nii lubas Venemaa saadik Jacob Johann von Sievers konföderatsiooni kindralitel 3. veebruaril 1793 vastu võtta Preisi okupatsiooni ja agressiivset poliitikat tauniva manifesti. 11. veebruaril andsid kindralid välja sõjaväe värbamist nõudva universaali, aga Katariina II nõudmisel oldi sunnitud see tagasi võtma. Selle tagajärjel lahkus osa Targowica konföderatsiooni liikmeid riigist.
Et tagada lepingu elluviimine, külastas Katariina II 7. juunil 1793 isiklikult Grodno seimi istungit. Enne seda, 29. mail, valiti Vene vägede toel seimi liikmeteks Targowica konföderatsiooni poolt eelnevalt heaks kiidetud isikud.
22. augustil kirjutasid seimi liikmed alla lepingule, mille alusel Poola loovutas 250 000 ruutkilomeetrit oma territooriumist Venemaale. See leping Venemaaga ratifitseeriti kuu aega hiljem, aga maade loovutamisest Preisimaale ei tahtnud saadikud kuuldagi. Nii suunas Venemaa sõjavägi oma suurtükid Hrodnale ja pärast öö aega kestnud vaikust kirjutasid seimi liikmed 2. septembril alla ka lepingule, millega osa maadest loovutati Preisimaale.
Laialisaatmine
15. septembril 1793 saatis Venemaa Targowica konföderatsiooni laiali, kuna see ei olnud neile enam vajalik ja pärast veebruarikuu sündmusi ei saanud nad enam konföderatsiooni liikmete täielikus lojaalsuses ka kindlad olla. Selle asemele lõid nad Grodno konföderatsiooni, mille eesmärgiks oli koostada Venemaa ja Rzeczpospolita vahel igavese sõpruse leping.
Grodno konföderatsioon kiitis ikka veel vene saatkonna kontrolli all olles 24. septembril heaks teise Poola jagamise. Seejärel asus see tööle, kehtestamaks riigis kolmanda mai konstitutsioonile eelnenud vabariiklikku korda. Ühtlasi tühistati ka mitmed Targowica konföderatsiooni juhtkonna poolt välja antud seadused.
Epiloog
Enamik Targowica konföderatsiooni tähtsamaid liikmeid mõisteti Kościuszko ülestõusu ajal surma ja poodi üles.
Pärast seda, kui ülestõusnud olid hõivanud Vilniuse, mõisteti Leedu suurhetman Szymon Kossakowskile kriminaalkorras poomissurm. Otsus viidi avalikult täide 25. aprillil 1794 Vilniuse raekoja esisel väljakul.
28. juunil 1794 tappis vihaleaetud rahvahulk Varssavi Puha Anna kiriku esisel väljakul riigireetmises kahtlustatavad Targowica konföderatsiooni liikmed Vilniuse piiskopi Ignacy Massalski, Przemyśli kastellaani Antoni Czetwertyński, Poola saadiku Türgis Karol Boscamp-Lasopolski, kammerhärra Stefan Grabowski, kuningliku süüdistaja Mateusz Roguski, Venemaa spiooni Marceli Piętka, advokaadi Michał Wulfersi ja kriminaalasjade prokuröri Józef Majewski.
Kõrgeim kriminaalkohus mõistis Stanisław Szczęsny Potocki, Franciszek Ksawery Branicki, Seweryn Rzewuski, Jerzy Wielhorski, Antoni Polikarp Złotnicki, Adam Moszczeński, Jan Zagórski ja Jan Suchorzewski surma poomise läbi ja igavesse kuulsusetusse, nende vara tuli konfiskeerida ja nad kaotasid kõik oma ametikohad. Kuna süüdimõistetuid ei tabatud, siis viidi otsus 29. septembril 1794 ellu in effigie.
Konföderatsiooni juht Stanisław Szczęsny Potocki sai aastal 1795 Katariina II käest Aleksander Nevski ordeni ja ülemjuhataja aukraadi.
Poolakeelsest sõnast targowiczanin, mis kirjeldas selle konföderatsiooni liikmeid ja poolehoidjaid, sai hiljem reeturite ja reetmise sünonüüm ja see on selles tähenduses kasutusel veel tänapäevalgi.
Tsitaate
Targowica konföderatsiooni loomise protokollis on kirjas:
Üks konföderatsiooni juhte Stanisław Szczęsny Potocki ütles nii:
Saab 17
Saab 17 oli Rootsi pommitus- ja luurelennuk.
Beetli-areekapalm
Beetlipalm ehk beetli-areekapalm (Areca catechu) on palmiliste sugukonna areekapalmi perekonna liik. Beetlipalmi vili on beetlipähkel.
Saab 17
Lennuki projekteerimine algas 1930. aastate lõpus ASJA-s L 10 nime all, kuid peale liitumist SAAB-iga 1937. aastal muudeti nimi Saab 17-ks. Lennuki tiivad on tugevdatud, et seda oleks võimalik kasutada sööstpommitajana. Tootmise ajal oli puudus mootoritest, mistõttu peale lennuki sihtpunkti viimist mootor eemaldati ja kasutati uuesti järgmise lennukiga lendamiseks. Saab 17 erinevatel mudelitel kasutati kolme erinevat mootorit: B 17A kasutas Rootsis ehitatud Pratt & Whitney Twin Wasp mootorit, B 17B kasutas litsentsi alusel Poolas ehitatud Bristol Mercury XXIV mootorit ja B 17C kasutas Itaalia Piaggio P.XI. mootorit. Lennukile sai vastavalt vajadusele sobitada rattad, suusad või ujukid. Saab 17 unikaalne omadus oli, et selle suurte katetega telikut kasutati õhupidurina.
Beetli-areekapalm
Beetli-areekapalm on kuni 30 m kõrguseks ja 20–30 cm jämeduseks kasvav oksteta palm, mille läikivad liitlehed on umbes 150 cm pikad. Õied asetsevad lehekaenaldes. Vilja kollase koore all on kiuline kiht, mille sees on üks 2,5–3 cm suurune väga kõva koorega seeme. Iga palm annab umbes 250 pähklit aastas.
Saab 17
Lennuki esmalend toimus 18. mail 1940 ja esimesed lennukid anti Rootsi õhujõududele üle 1942. aastal. Reaktiivmootorite areng tähendas seda, et selle lennuki teenistusiga jäi lühikekseks. Kui lennukid aastatel 1947–1950 Rootsi teenistusest eemaldati, siis müüdi 46 neist Etioopiale, kus neid kasutati 1968. aastani. Kaks B 17A-d müüdi Soomele, esimene 1959. ja teine 1960. aastal. Seal kasutati neid sihtmärgi vedukitena, kuid said varsti vigastada ja eemaldati teenistusest.
Variandid
Kokku toodeti 323 Saab 17 tüüpi lennukit.
Kasutajad
22px Austria
Beetli-areekapalm
Beetlipalmi kodumaaks peetakse Ida-Indiat või Polüneesiat. Teda kasvatatakse Ida-Aafrikas, Lõuna-Hiinas, Sri Lankal, troopilises Indias ja Filipiinidel, eeskätt seemnete pärast. Väljarändajate abiga on ta levinud ka Austraaliasse ja Uus-Meremaale.
Saab 17
Kasutajad
22px Etioopia
Beetli-areekapalm
Beetlipalmi nime järgi kohalikes keeltes on nimetatud Penangi saar Malaisia poolsaare läänekaldal, Fua Mulaku Maldiivides ja Guwahati Indias Assamis.
Saab 17
Kasutajad
22px Soome
Beetli-areekapalm
Beetlipalmi kasutatakse toataimena suurte hoonete, näiteks kaupluste ja hotellide sisekujunduses. Selline palm ei vilju ega kasva täissuuruseni, kasvab aeglaselt, vajab vähe vett ning palju soojust ja valgust. Noored palmid seevastu taluvad otsest päikesekiirgust halvasti.
Saab 17
Tehnilised andmed (B 17A)
Andmed raamatust Jane’s Fighting Aircraft of World War II.
Beetli-areekapalm
Beetlipalmi kahjustavad võrgendilestad ja viinamarja-kilptäid.
Beetlipalmi saadused
Aasias kasvatatakse beetlipalmi peamiselt seemnete pärast. Seemned sisaldavad metanooli ja alkaloide, näiteks arekaiini ja arekoliini, mis on närimisel mürgised ning tekitavad kerget sõltuvust ja suuvähki. Seemnete närimine suurendab süljeeritust ja mõjub virgutavalt. Seemneid segatakse närimiseks kunstlike lisandite, näiteks kriidipulbriga. Tänapäeval lisatakse kibeda maitse vähendamiseks ka piparmünti, lagritsat ja närimistubakat.
Saab 17
Kirjandus
Fred T. Jane. "The Saab-17". - Jane’s Fighting Aircraft of World War II. London: Studio, 1946. ISBN 1851704930 (Kordustrükid 1989, 1994)
Beetli-areekapalm
Beetlipalmi saadused
Seemned sisaldavad palju punast pigmenti, mistõttu beetlinärija sülg, keel, hambad ja suuõõs värvuvad tellispunaseks. Sel põhjusel kasutatakse seemneid ka puuvillase riide värvimiseks. Taiwanis närivad naised beetlit sellepärast, et peavad saadavat punast suud ilusaks. Seal tarvitatakse seda tänapäevani, eriti laialdaselt maapiirkondades.
Beetli-areekapalm on ravimtaim ja tema seemnete meditsiinilise nimetusena kasutatakse ka nimetusi "areekapähkel" ja "areekaseeme".
Isis
pisi|Isis Isis (egiptuse keeles 'troon') oli vanaegiptuse mütoloogias jumalanna, Osirise naine ja õde ning Horose ema.
Teda kummardati kui ideaalset ema ja abikaasat ning looduse ja maagia matrooni. Ta oli orjade, patuste, kunstkäsitööliste ja rõhutute sõber ning kuulis rikaste, neidude, aristokraatide ja valitsejate palveid.
Jumalanna Isis oli maa jumala Gebi ja taevavõlvi jumalanna Nuti esimene tütar. Hilisemates müütides oli Isisel vend Osiris, kellest sai tema abikaasa ja kellega Isis eostas Horose. Isis äratas Osirise ellu pärast seda, kui Seth tolle mõrvas. Isis kogus selleks kokku Osirise kehaosed, mille Seth oli mööda Maad laiali pildunud. See müüt sai hiljem egiptlastele väga oluliseks.
Isis on tuntud ka surnute kaitsjana ja laste jumalana, kellest "kõik algused võrsuvad". Hiljem uskusid muistsed egiptlased, et Niilus ajab igal aastal üle kallaste Isise pisarate tõttu. Isis nutvat oma surnud mehe Osirise pärast. Osirise surm ja taassünd elati igal aastal rituaalina uuesti läbi.
Isisele ohverdati hanesid.
Hellenismi ajal 4. sajandil eKr sai Isis müsteeriumiusundi keskseks kujuks ja talle tekkis hierarhiline preesterkond. 2. sajandil eKr jõudis Isise kultus Rooma ja jäi seal püsima, kuigi Senat oli sellele vastu ja käskis mitu korda kõik Isise pühamud hävitada. Tema austamine levis koos Serapise kultusega kõikjal Vana-Rooma riigis, kaasa arvatud Hispaanias, Gallias ja Britannias. Pannoonias oli Isise kultus eriti mõjukas. Isist kummardasid ka vanad germaanlased ja tema jumalateenistused toimusid paatidel või laevadel. Caligula ja Caracalla ajal ehitati talle Roomasse templeid. Isise kultus püsis Rooma riigis kuni 5. sajandini.
Hilisantiigis levisid suundumused, mis lähendasid Isise kultust ainujumalakultusele.
Isist ülistati arvukates hümnides kõiksuse- ja taevajumalannana, kultuurihüvede andjana, saatuse valitsejana ja hädas aitajana (viimase tõttu sai ta lisanime Soteira . Antiikajal hakati tema kummardamisele omistama tervistavat toimet.
Isisele kirjutati rohkeid aretaloogiaid. Vanakreeka mütoloogias samastati Isist Demeteri, Io ja mitme teise jumalannaga, germaani mütoloogias Freyjaga. Kunstis kujutati teda umbes samamoodi nagu Aphroditet ja Tychet. Tema tunnusteks on lehmasarved ja päikeseketas.
Kui Kleopatra VII sünnitas 47 eKr Caesarile poja Caesarioni, kuulutas ta selle jumalkuningaks ja Isise pojaks.
Evelin Samuel
pisi|Evelin Samuel 2015. aastal Evelin Samuel-Randvere (sündinud 13. mail 1975) on eesti laulja ja ajakirjanik.
Haridus
2017. aastast õppis ta Tallinna Ülikooli avatud akadeemias kõrvalerialana eesti keelt ja kirjandust.
Töö ja loomingu kokkuvõte
Evelin Samuel on olnud ansambli Duubel+ liige, esinenud kruiisilaevadel, mänginud muusikalides ja esindanud Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel. Ta on olnud mitme suurkontserdi (Tina Turner jm) pressiesindaja ning töötanud turundusjuhina tarkvarafirmas Ordi. 15. märtsist 2010 oli Evelin Samuel ajakirja Tervis Pluss peatoimetaja ja 2014. aasta sügisest ajakirja Käsitöö peatoimetaja. 2018. aastast õpetab Jõelähtme muusika- ja kunstikoolis laulmist.
Lauljana esindas ta (koos viiuldaja Camille Camille'iga) Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel 1999. aastal Jeruusalemmas looga "Diamond of Night" ja saavutas 6. koha. Lauljakarjääris pidas aastatel 2006–2012 pausi, 2013. aastast hakkas uut repertuaari harjutama ja vähevaaval taas kontserte andma.
Tema sulest on ilmunud lasteraamat "Ükskord, kui sadas vihma" (2008) ning ta on avaldanud lasteluuletusi, millest hulga on viisistanud ja plaadistanud helilooja Priit Pajusaar ("Hiigelsoojad pilvelambad" jm).
Eurovisiooni lauluvõistlus
Näiteks 1996. aastal Oslos Eestit esindanud laulus "Kaelakee hääl" oli naishääl algselt kirjutatud just Samuelile mõeldes, ent laulja ütles pakkumisest ära eesootavate esinemiste tõttu Jaapanis. Helilooja Priit Pajusaar pakkus seepeale laulu esitada Maarja-Liis Ilusale, Eurolaulu konkurss võideti, vahepeal aga oli selgunud, et Samueli reis jääb siiski ära.
Aasta hiljem, 1997, oli Evelin Samuel taustalaulja Eurovisiooni lauluvõistlusel Maarja-Liis Ilusa esitatud laulus "Keelatud maa", mis pälvis 8. koha. Sellest omakorda aasta hiljem, 1998, osales ta Eurolaulus looga "Unistus igavesest päevast", mis jäi hääletusel aga napilt teiseks (kaotus võitjale 3 punkti).
Pöörane Villemiine
"Pöörane Villemiine" on Raivo Seppo romaan, mis ilmus 2003. aastal; sama aasta Virumaa kirjandusauhinna kandidaat.
Evelin Samuel
Eurovisiooni lauluvõistlus
Evelin Samueli ja Camille Camille'i esitatud New Age-stiilis laul "Diamond of Night" võitis Eurolaulu võistluse 1999. aastal ning esindas Eestit lõppvõistlusel Jeruusalemmas (pälvis 6. koha). Laulu viisi on kirjutanud Priit Pajusaar ja Glen Pilvre, sõnad Maian-Anna Kärmas. Algselt eesti keeles kõlanud teksti ("Langevate tähtede aeg") autor oli Kaari Sillamaa.
Hiljem on Samuel mitu korda osalenud Eurolaulu võistlusel, kuid pole võitnud. Napilt jäi ta Eurovisiooni lauluvõistlusele sõidust ilma 2003. aastal, kui laulis koos Maarja-Liis Ilusaga tausta Koit Toome esitatud laulule "Know What I Feel". Lugu kaotas võitjale, Vaiko Epliku esitatud loole "Eighties Coming Back" vaid 1 punktiga. Ta osales 2022. aasta Eesti Laulu konkursil lauluga "Waterfall", pääses veerandfinaalist poolfinaali, kuid finaali laulu enam ei hääletatud.
Søren Georg Abel
pisi|Abeli siluett Søren Georg Abel (3. jaanuar 1772 Mo pastoraat, Telemark – 5. mai 1820) oli norra vaimulik, Stortingi liige. Ta oli matemaatik Niels Henrik Abeli isa.
Evelin Samuel
Muusikateater
1980. aastate lõpus ühines Evelin Samuel laste muusikaliteatriga Colombina, mille koosseisus esines Taanis Roskilde rokifestivalil.
Søren Georg Abel
Elulugu
Tema vanemad olid Telemargi Mo koguduse õpetaja Hans Mathias Abel ja Elisabeth Knuth Normann (1737–1817). Hiljem kolis perekond Gjerstadi, kus isa sai pastori koha.
Aastal 1788 lõpetas ta Taanis Helsingøri ladina kooli, mis pidi andma parima võimaliku hariduse, ning 1792 sai Kopenhaageni ülikoolist candidatus theologiæ kraadi.
Evelin Samuel
Muusikateater
Evelin Samuelil oli roll rokkooperis "Jeesus Kristus Superstaar" (1993).
Søren Georg Abel
Elulugu
Aastast 1794 oli ta personaalkaplan oma isa juures, kes oli Gjerstadi koguduse õpetaja. Ta oli isale heaks toeks. Kopenhaagenis õppides oli Søren Georg nakatunud uutest, valgustusaja ja Prantsuse revolutsiooni ideedest, mida isal oli raske aktsepteerida. Ta austas mõistuslikku ja kasulikku ning kuulutas kindlat usku inimese võimesse lahendada elu saladusi mõistuse abil. Tema algatusel asutas isa raamatukogu (lugemisringi), kus oli nii kasulikke raamatuid põlluharimise ja loomakasvatuse parandamisest ning juurvilja- ja puuviljakasvatuse tõhustamisest ning muudest praktilistest asjadest kui ka kristliku sisuga raamatuid. See oli üks Norra esimesi raamatukogusid.
Søren Georg Abel osales ümbruskonna linnade, eriti Risøri seltskonnaelus. Ta tutvus Risøri rikkaima mehe, reederi ja kaupmehe Niels Henrik Vaxild Simonseni vanima tütre Anne Mariega. Neiu oli seitsmeaastasena ema kaotanud ja kasvanud üles luksuses kahe võõrasemaga. Et temaga abielluda, pidi ta taotlema endale eraldi töökohta. Aastast 1799 oli ta Finnøy koguduse õpetaja Ryfylkes. Aastal 1800 ta abiellus Anne Mariega. Ka Finnøyl asutas ta lugemisringi. Nende esimene poeg Hans Mathias sai nime oma isapoolse vanaisa järgi ja teine poeg Niels Henrik, kellest sai kuulus matemaatik, emapoolse vanaisa järgi.
Evelin Samuel
Muusikateater
2001. aastal sai ta Fantine'i rolli muusikalis "Hüljatud", kuid loobus lavatööst enne esietendust. Hiljem mängis ta Nancy rolli Lionel Barti muusikalis "Oliver!" (2003) ning osales Helsingis lavastatud muusikalis "Miss Saigon" (2004/2005).
Tegevus keraamikuna
Evelin Samueli keraamikahuvi viis ta Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemiasse keraamikat õppima. Pärast seda on ta valmistanud eeskätt lauanõusid ja katsetanud keraamika pakutavaid võimalusi. Ta asutas ettevõtte Evelin Samuel Keraamika ning 2016. aastal avas e-poe.
Søren Georg Abel
Elulugu
Gjerstadis sündis tal kolm poega ja üks tütar.
Evelin Samuel
Poliitiline tegevus
Aastatel 2014–2019 kuulus Evelin Samuel erakonda Isamaa. Poliitikast lahkumist põhjendades ütles ta:
Søren Georg Abel
Elulugu
Aastal 1813 sai ta Dannebrogi ordeni teenete eest rannakaitse alal.
Ta esindas 1814. aasta erakorralises Stortingis ja teises korralises Stortingis 1818 Nedenesi maakonda (1815. aasta Stortingisse teda ei valitud). Kuigi ta pooldas ühinemist Rootsiga 20. oktoobril 1814, peeti teda patrioodiks, kellel on juured vanas ajas. 1814. aasta sügisel kutsus ta enne otsustavat hääletust mõned talupoegadest parlamendiliikmed punši jooma, et veenda neid enda eeskujul hääletama. Poliitilist arutelu eraviisilisel kogunemisel peeti peaaegu pettuseks, ja alkoholi tarvitamine niisugusel puhul oli laiduväärne. Abeli käitumist laideti karmilt, kuid hääletus oli talle edukas. Küsimuse all oli (Rootsi) kuninga veto Norra kodakondsuse asjus, mida Abel vastustas. Abel vastustas ägedalt Nicolai Wergelandi raamatut "Danmarks politiske Forbrydelser mod Norge" (1816).
Tuntud on eelkõige tema katekismuseseletus "Religions-Spørgmaal med Svar, indrettede efter de Unges Fatte-evne" ('Usuõpetuseküsimused vastustega, noorte arusaamisvõimele kohandatud'; Kopenhaagen 1806), kus ilmneb tema mõistuspärane arusaam kristluse dogmadest. Raamatus on 337 küsimust. Seda anti kümne aasta jooksul välja viis trükki. Kuigi raamat ei saanud ametlikku heakskiitu, oli ta leeris Henrik Pontoppidani pietistliku valgustuse vaimus laialt kasutusel. Christiania ülikooli teoloogiaõppejõud professor Svend Borchmann Hersleb ja lektor Stener Johannes Stenersen olid Nikolaj Frederik Severin Grundtvigi järgijad; Stenersen pidas Abeli katekismust vale mõtlemise ja eksliku teoloogia halvimaks näiteks. Ajalehes Det Norske Nationalblad (mis oli riigi suurim ajaleht) võttis ta selle üksipulgi ette, kritiseerides seda kolmekümnel leheküljel läbi mitme numbri. Abel olevat hukutanud 10 000 hinge (viie trüki eksemplaride arv korrutatud kahe lugejaga raamatu kohta). . Abel avaldas vastulause ja leidis ka toetajaid, kuid Stenerseni seisukoht jäi peale. Ajalehtedes hakati Abelit pilkama.