cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DeepMind
Tervishoid
2016. aasta augustis teatati koostöös University College'i Londoni haiglaga algatatud uurimisprogrammist, mille eesmärk on luua algoritm, mis eristab terveid ja vähkkasvajatega kudesid pea ja kaela piirkonnas.
DeepMind lõi mobiilirakenduse Streams, mille abil loodetakse vähendada haiglates surmajuhtumeid, mis on tingitud arstiabi hilinemisest. Rakendus koondab patsiendi meditsiinilise informatsiooni ühte kohta, võimaldades arstidel jälgida patsientide seisundit ka siis, kui nad ei viibi patsientide läheduses. Praegu kasutatakse Streamsi Inglismaal riikliku tervishoiusüsteemi haiglates (Royal Free Hospitals), kus seda rakendatakse peamiselt ägeda neerupuudulikkuse diagnoosimisel.
Valgu kuju
Teadupärast kõik elusorganismid ja viirused eksisteerivad, funktsioneerivad seoses erinevate valkude tööle nende rakkudes (tõsi küll viirustel pole rakulist ehitus ja ollakse eriarvamustel on nad üldse elusorganismid või mitte aga igatahes nad toimivad jätkuvalt hästi ja paljunevad (vaata Koroonapandeemia). Selleks on ka neil tarvis töötavaid, funktsionaalseid valke). Valkude juures on eriti oluline, milline täpselt on nende kuju. Et lahendada seda bioloogia ühte suurt probleemi – kuidas ennustada valkude keerulist lõppstruktuuri, kui teada vaid aminohapete järjestust loodi juba 1994. aastal ühing CASP (Critical Assessment of protein Structure Prediction) (https://en.wikipedia.org/wiki/CASP). Kuna teadus, eriti selle juhtiv osa on ülemaailmne, siis pole ka ime, et CASP muutus kiiresti rahvusvaheliseks. Selle organisatsiooni raames otsiti lahendust valkude kuju ennustamise probleemile, korraldades konverentse iga 2 aasta tagant. Üle 20 aasta toimunud otsingud liikusid lahenduse poole aeglasemalt kui alguses loodeti. 2020. aastal toimus eelnevaga võrreldes oluline läbimurre. Käesoleva aasta konverentsil CASP14 oli osalejaid üle 100 uurimisgrupi. Tulemus nö võistlejate vahel kuulutati välja 30. novembril 2020, kui teatati, et Google DeepMindi tehisintellekti närvivõrkude programmi AlphaFold täiustatud versioonil 2, koos seda arendanud meeskonnaga õnnestus probleem lahendada peaaegu täielikult. Programmi lahendus on aatomi suurustele lähedase täpsusega 0,16 nm ja on heas kooskõlas eksperimentaalsete andmetega. See murranguline avastus loob nüüdsest alates oluliselt paremad võimalused teadlaste tööle, kelle uurimisobjektiks on valgud.
Välkmakse
Välkmakse (inglise keeles instant payment) on Euroopa makse, mis jõuab saajani viivituseta ning mille saaja pank on liitunud üleeuroopalise SEPA välkmaksete süsteemiga.
Välkmaksesüsteem
Välkmakse võtab aega kuni 5 sekundit, seda saab teha pankade vahel ööpäev läbi ja aasta ringi. Välkmakset on võimalik teha kuni summas 100 000 eurot.
Välkmaksed toimivad reaalajas läbi üleeuroopalise SEPA välkmaksesüsteemi RT1 (ingl real time). RT1 on erasektori rahastatav süsteem, mis sai alguse 2017. aasta novembris. Süsteemi omab ja haldab üleeuroopaline pankade omanduses olev ettevõte EBA Clearing, kes pakub jaemaksetaristuid.
Kiired välkmaksed on võimalikud, kuna tehingud tehakse SEPA reeglitele vastavalt ükshaaval. Kõik RT1 süsteemis tehtud SEPA välkmaksed on TARGET2 süsteemis tagatud keskpanga rahaga. Pangad peavad veenduma, et välkmaksete sujuvaks toimimiseks oleks TARGET2 süsteemis asuval RT1 tehnilisel kontol olemas piisav rahaline tagatis iga algatatava välkmakse katteks. Tehtud makseid ei ole võimalik tühistada ega tagasi võtta.
Kõik makseteenusepakkujad, kes vastavad SEPA välkmaksete reeglitele, saavad kasutada RT1 süsteemi.
Välkmakse Eestis
Eesti Pank alustas välkmakselahenduste arendamisega 2018. aastal, mil otsustati Eesti maksekeskkonna foorumi all kokku kutsuda turuosaliste ekspertgrupp. 2019. aasta juunis töötati välja välkmakselahenduste tegevuskava. Sama aasta lõpus tehti Eestis esimest korda välkmakseid RT1 süsteemi vahendusel rohkem kui tavamakseid. Sellega oli Eesti üks esimesi Euroopa riike, kus välkmaksed kasutusele võeti ning kelle initsiatiivil uuenduslikke makselahendusi välja arendati.
Süsteemi arendamisesse panustasid SEB, Swedbank ning LHV Pank. Lisaks on Eestis veel välkmaksesüsteemiga liitunud Citadele ning Coop Pank. Eestis tehakse välkmakseid umbes 70% ulatuses, samal ajal kui ülejäänud Euroopas on välkmaksete maht 10%.
Kazuo Imanishi
Kazuo Imanishi (jaapani keeles 今西 和男 Imanishi Kazuo; sündinud 12. jaanuaril 1941 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1966 3 mängu.
Palmaria
Palmaria on Itaalia 155 mm soomustatud liikurhaubits.
Gerhard IV (Holstein-Plön)
thumb|Gerhard IV kui Holstein-Plöni krahvi pitser, u.1312-1314
G5 haubits
pisi|G5 G5 on Lõuna-Aafrika Vabariigi koostööprojektina valmistatud veetav abimootoriga keskmine välihaubits.
Gerhard IV (Holstein-Plön)
Gerhard IV (u.1277 – 1323) oli Holstein-Plöni krahv 1312. aastast kuni oma surmani.
Elu
Ta oli Gerhard II ja selle naise Ingeborgi vanim poeg. Ta päris Holstein-Plöni; 7. juunil 1314 müüs ta enamuse oma pärandist oma vennale Johann III-le.
Abielu ja järglased
Ta abiellus 30. juulil 1313 Schwerini krahvi Nikolaus I tütre Anastasiaga ja nad said järgmised lapsed:
Ross Lynch
pisi|Ross Lynch esinemas 15. märtsil 2013 R5 Loud Touril Ross Shor Mark Lynch (sündinud 29. detsembril 1995) on USA näitleja, laulja, tantsija ja pillimängija.
Ta on tuntud Disney Channelis jooksvast seriaalist "Austin & Ally", kus mängib Austin Mooni. Ta lööb kaasa oma pere bändis R5. See koosneb viiest liikmest: Ellington Lee Ratliff, Riker Anthony Lynch, Rocky Mark Lynch, Rydel Mery Lynch ja Ross Shor Mark Lynch. Tema vanem vend Riker oli näitleja ja laulja seriaalis "Glee".
Ross alustas karjääri Disney kanalil aastal 2011, mängides seriaalis "Austin & Ally" Austinit, kes lisab internetti video, kus ta laulab ning saab üleöö kuulsaks. Seriaal tuli välja 2011. aasta detsembris ja sellele järgnes teine hooaeg, mis tuli välja 2012. aasta märtsis. 2012. aasta alguses mängis Ross Disney kanali filmis "Teen Beach Movie", mis tuleb välja aastal 2013. Filmis mängib Rossi poissi Bradyt. Ross mängib kitarri ja on üks lauljatest oma bändis R5, mis koosneb tema kolmest pereliikmest ja ühest nende sõbrast+ tema ise. Lynch on lindistanud paar laulu seriaalile "Austin & Ally". Need laulud on "Without you"(tunnus laul seriaalile), "Double Take", "Break Down the Walls", "A billion hits", "Not a love song", "It's me It's you", "Better together" ja "Heard it on the radio". Kaksteist asja, mida Ross arvab, et enamus ei tea/ei teadnud: I love to play ice hockey. My favorite color is yellow.I fly model airplanes.My favorite movie is 'Romeo and Juliet.'I like to draw and sketch.I have three brothers and one sister. We have a family band called R5. I've been dancing since I was about 5 years old.My favorite candy is Cadbury Easter eggs.I play guitar, piano, bass and drums. I like to do parkour and free running.I like any kind of food. I usually eat whatever the waiter says is his or her favorite food.
Karjäär: Lynch mängida klaverit, trumme, bass, ukulele, ja on õppida mängima nii mandoliin ja viiul, kuid ta on spetsialiseerunud kitarr. Ta on tantsinud Rage Boyz Crew, grupi poolt asutatud Dance Company Lõuna-Californias. Ta on olnud nii et sa arvad You Can Dance ning on olnud külaline esinemised näitab nagu Moises Ruls!, Ja võib olla isegi näinud filme nagu Grapple, Anton Troy. Aastal 2009 ta ilmus Kidz Bop muusikavideo "Let It Rock". Samuti on ta esinenud Cymphonique muusika video "Lil ' Miss ärplema (?)". Lynch on valatud alguses 2011 ilmuma Disney Channeli telesarja "Austin & Ally" avaosas, mängib Austin Mooni, teismeliste lemmiklauljat, kes saab üleöö sensatsioon pärast muusikavideo featuring tulemuslikkuse tema on internetti üles laadinud ning hiljem moodustab koostöös Ally, mängis Laura Marano. Piloot oli hiljem tõusis terve hooaja tootmine ; show debüteeris detsembris 2011 ning jätkus märtsis 2012. Kevadel 2013 teatati, et seal oleks kolmas hooaeg. 2012. aasta alguses alustas Lynch tööd Disney Channel Original Movie, Teen Beach Movie. Filmi tulistati Puerto Rico. Ta mängib rolli Brady, male pliifilm. Lavastas Jeffrey Hornaday ja esietendus 19. juuli 2013, teenides umbes 8,4 miljonit vaatajat. Tema esimene reklaam singel "Billion Hits" ilmus 2. aprillil 2012. 13. juulil 2012 ilmus Lynchi debüüdi soundtrack singel "Kuulsin seda raadiost ", mis jõudis Suurbritannia singlite edetabelis 196. kohale. 12. september 2012 ta välja oma debüüt soundtrack, Austin & Ally näituselt sama nime. album saavutas kakskümmend seitse Billboard Top 200, üks Billboard Top Soundtracks ja üks Billboardi Kid Albumid. Lynch on salvestanud hulgaliselt laule Austin & Ally. Ta laulis kõik 14 laulu TV show soundtrack, mis ilmus septembrini 2012. Need laulud ka "Ei saa seda ilma sinuta teha" (teema laulu-seeria), "Billion Hits", " kuulsin seda raadiost " ja kaks laulu oma bändiga R5. Lynch on kavas teha cameo välimuse eelseisva filmi "Muppets Most Wanted". R5: Lynch on peamine laulja ja mängib kitarr bändis R5. 2010 R5 välja EP pealkirjaga "Ready Set Rock", mis koosneb laule kirjutanud põhiliselt vendade Riker ja Rocky koos oma õe Rydel. Aprillis 2012 R5 teatas kaudu bändi kodulehel, et nad olid sõlminud plaadilepingu Hollywood Records ja et nad kavatsevad oma esimese klubi tour mais. Nende debüütalbum "Louder" anti välja septembris 2013.
"Austin & Ally" on loodud Kevin Kopelowi ja Heath Seiferti poolt, kes tegid ka "Sonny with a chance" ja "Jonas". Peategelasteks "Austin & Allys" on Austin Moon (Ross Lynch), Ally Dawson (Laura Marano), Trish (Raini Rodriguez) ja Dez (Calum Worthy). Seriaalis osalevad ka Noah Centineo, kes mängib Dallast (poiss, kes Allyle meeldib) ja Andy Milder, kes mängib Lesterit (Ally isa).
Baribal
Baribal (Ursus americanus) on Põhja-Ameerikast pärinev karu perekonda kuuluv loom. Tegemist on Põhja-Ameerika väikseima, kuid kõige laiemalt levinud karuliigiga.
Baribalid on omnivoorid, kelle toidulaud sõltub suuresti aastaajast ja elupaigast. Baribalid elavad metsastes piirkondades, kuid asuvad mõnikord ka inimasustuse lähistele, kust on lihtne toitu hankida. Baribali näol on tegemist maailma suurima levikuga karuliigiga. Lisaks pruunkarule on baribal ainuke tänapäevane karu perekonda kuuluv liik, mida IUCN ei pea väljasuremisohus olevaks.
Levila
pisi|Baribal Grand Tetoni rahvuspargis|vasakul Baribali ajalooliseks levilaks on suurem osa Põhja-Ameerikast, tänapäeval leidub neid Põhja-Ameerika hõredamalt paiknevatel metsastunud aladel. Ka praegu asustavad baribalid suurt osa oma ajaloolisest, tänapäeva Kanada aladel paiknevast levilast, neid ei leidu vaid lõunapoolsetel põllumajandusaladel Alberta, Saskatchewani ja Manitoba provintsis. Prints Edwardi saarelt on liik olnud 1937. aastast välja surnud. 1990. aastate keskel seitsmes Kanada provintsis tehtud uurimusest selgus, et kogu Kanada baribalipopulatsioon koosneb 396 000 – 476 000 isendist. Ameerika Ühendriikide baribalide levila on koondunud riigi kirdeossa, põhjapoolsesse loodeossa, Kaljumäestiku piirkonda, USA läänerannikule ja Alaskale, ülejäänud regioonides muutub levila katkendlikuks või puudub liik seal hoopis. Hiljutised vaatlused USA Ohio osariigis viitavad, et baribalide levila on viimase kümnendi jooksul laienenud, küll aga pole veel alust arvata, et see tähendaks uute, stabiilselt jätkusuutlike populatsioone teket. 1990. aastate alguses 35 osariigis läbi viidud uuringud näitavad, et peale Idaho ja Mehhiko aladel leiduvate populatsioonide on baribalide arvukus stabiilne või kasvav. Kokku leidub Ameerika Ühendriikides hinnanguliselt 339 000 – 465 000 isendit. 1993. aasta seisuga oli Mehhikos teada neli piirkonda, kus leidus baribalipopulatsioone. Mehhiko on ainus riik, kus baribal on arvatud ohustatud liigiks.
Elupaik
Kogu levila ulatuses on populatsioonide elupaigaeelistused mitmete karakteristikute järgi sarnased – baribale leidub piirkondades, kus on võrdlemisi läbipääsmatu maastik, vohav alustaimestik ja palju söödavat materjali. Teistest karuliikidest pisut erinev kohandumine metsaalade ja tiheda taimkattega võib olla algselt seotud suuremate ja agressiivsemate karuliikide konkurentsiga, kes hõivasid suurema osa traditsioonilistest sobilikest elupaikadest, samuti suuremate kiskjate nagu näiteks mõõkhambulise tiigri ja Ameerika lõvi kaaslusest, kes võisid baribalidele jahti pidada. Kuigi üldiselt eelistavad baribalid elupaigana metsaalasid, võivad nad kohastuda ellujäämiseks ka linnalähedastes piirkondades, kui seal jagub kergesti hangitavat toitu ja piisavalt varjavat haljastust. Põhja-Ameerika mandriosas leidub baribale enamasti rohke taimkattega mäestikualadel 400–3000 meetri kõrgusel, Ameerika edelaosas ja Mehhikos koosneb elupaik võsastunud metsadest, kuid neis piirkondades liiguvad karud vahetevahel ka avamaastikule, kuna tarvitavad toiduks seal leiduvaid viigikaktuseid. Ameerika Ühendriikide kaguosas on esindatud kaks põhilist elupaigatüüpi – Apalatši mäestiku lõunaosas elutsevad baribalid põhiliselt tamme ja hikkori segametsades, kaguosa rannikualadel elutsevad karud aga lahtede lähistel ja soostunud aladel, mis pakuvad head varjevõimalust ning kus peamiseks puuliigiks on valge seeder. Levila kirdeosas on elupaigaks samuti segametsad (pöök, vaher, kask ja erinevad okaspuuliigid). Mööda Atlandi ookeani rannikut pakuvad elupaiku aga jälle okaspuumetsad. Põhjapoolsete metsatüüpide piirkondades asuvad samuti baribalidele olulised elupaigakomponendid – võsastikud, kuivad ja märjad niidud, tõusuvee alla jäävad piirkonnad ja kaldaäärsed alad, kus leidub palju söödavaid seemneid tootvaid puuliike. Kaljumägedes domineerivad elupaikadena kuusemetsad. Aladel, kus inimtegevust on võrdlemisi vähe, näiteks Kanada ja Alaska ääremaadel, leidub baribale rohkem ka tasandikualadel.
Välimus
pisi|vasakul|Baribale eristab pruunkarudest väiksem kasv, laugem näoprofiil, lühemad küünised ja seljakühmu puudumine Baribali kolju on lai, ninaosa kitsas ja lõualuud suured. Kogu levila piires on baribalide kolju pikkuseks mõõdetud 23,5–35 cm. Emasloomade näod on kitsamad ja esiletungivamad kui isastel. Küünised on värvuselt enamasti mustad või hallikaspruunid, kujult lühikesed ja ümarad. Esi- ja tagakäppade küünised on ühepikkused, kuigi esikäppade küünised on reeglina rohkem kaardus. Käpad on võrdlemisi suured – tagumise jalalaba pikkus varieerub 13,7–22,5 cm vahel, olles nii proportsionaalselt suurem kui enamikul teistel keskmise suurusega karuliikidel, kuid siiski väiksem kui täiskasvanud pruunkarul või jääkarul.
Jalatallad on mustad või pruunikad, karvadeta ja sügavate kortsudega. Baribali tagajäsemed on võrreldes Aasia musta karuga pikemad. Sabajäänuk on ligikaudu 12 cm pikk, kõrvad on väikesed ja ümmargused ning asetsevad pea tagumisel küljel.
Baribalid on väga osavad, olles võimelised avama keeratava kaanega purke, ja uksesulgureid, lisaks on nad väga tugevad – isegi karupojad on teadaolevalt suutnud ühe esikäpa abil ümber keerata 141–147 kg kaaluvaid kivikamakaid. Baribalide samm on rütmiline ja joostes on nad võimelised saavutama kiirusi 40–50 km/h. Baribalidel on hea nägemine ja katsete abil on kindlaks tehtud nende võime õppida värvuse järgi esemeid eristama isegi kiiremini kui šimpansid või koerad, samuti on nad võimelised õppima eristama erinevaid kujundeid (kolmnurgad, ruudud, ringid). Baribali kaal varieerub ja sõltub vanusest, soost, tervisest ja aastaajast. Eriti hästi tuleb esile kaalu varieeruvus aastaaegade lõikes – sügiseti võib isend kaaluda kuni 30% rohkem kui kevaditi talveuinakust ärgates. Idaranniku baribalid on üldiselt raskemad kui lääneranniku baribalid, samas on isendid loode pool pisut raskemad kui isendid kagus. Täiskasvanud isased kaaluvad 57–250 kg, samas kui emased kaaluvad ligikaudu 33% vähem – 41–170 kg. Karvkate on pehme ja koosneb tihedast aluskarvast ning pikkadest ja jämedatest pealiskarvadest. Karv ei ole nii karm ega jäme kui pruunkarudel. Baribale esineb mitmes värvivarjundis – kohata võib isendeid, kelle karvkate on valge, blond, kaneelikarva, helepruun, tumepruun või must, leidub ka vahepealseid variante. Alaska rannikualadel leidub sinaka varjundiga karusid, heleda karvaga karud elavad rannikulähedastel saartel ja Kanada Briti Columbia provintsi kaguosas; esineb ka albiinosid. pisi|Valge kasukaga baribal ([[Kermode karu)]] Enamikus piirkondades domineerib must karvkate – keskeltläbi 70% kõigist baribalidest on mustad, kuid näiteks kaljumägedes elutsevatest baribalidest on musti vaid 50%. Paljud isendid levila loodepoolsetel aladel on heleda, kaneelikarva või helepruuni karvkattega ja viimase tõttu võidakse neid sageli segi ajada grislikaruga. Grislist ja ka teistest karuliikidest on võimalik baribali eristada seljakühmu puudumise ja vähem eristuva koonuosa järgi.
Käitumine
Gary Brown on oma töös välja toonud 20 häälitsust kaheksas eri kontekstis, sealhulgas helid, mis väljendavad agressiivsust ja hääled, mis väljendavad rahulolu. Baribalil on inimestega võrreldes parem nägemine ja kuulmine, kõige paremini arenenud meeleks on haistmine, mis on seitse korda tugevam kui koertel. Baribalid on territoriaalsed ja üksikelulised loomad, kuid suurte toiduvarude korral võivad nad koonduda väikestele aladele ja moodustuvad hierarhilised suhted, kus suuremad ja võimsamad isasloomad haldavad kõige külluslikumaid toitumispaiku. Baribalid märgistavad oma territooriumi, hõõrudes end puude vastu ja kriimustades küünistega puukoort. Ühe isase hallatavad alad kipuvad olema küllaltki suured, kuid ka seal on olenevalt piirkonnast erinevusi ja mõõtmetelt võib ühe looma toitumispiirkond varieeruda vahemikus 13–2600 ruutkilomeetrit ja mõne isendi puhul ulatuda toidupuuduse ajal isegi 11 260 ruutkilomeetrini. Baribalid on osavad ujujad ja head ronijad, aktiivsed nii päeval kui öösel – inimasustuse lähedal pesitsevad isendid pigem öösel, pruunkarude läheduses elutsevad pigem päeval.
Frenchtowni lahing
18. jaanuaril 1813 sundisid ameeriklased suhteliselt väikeses konfliktis taanduma britid ja nende põlisameeriklastest liitlased Frenchtownist, mille nad olid varem okupeerinud. See liikumine oli osa Ameerika Ühendriikide suuremast plaanist liikuda põhja poole ja võtta tagasi Detroiti kindlus pärast selle kaotust eelnenud suvel Detroiti piiramisel. Vaatamata sellele esialgsele edule kogunesid britid ja põlisameeriklased ning lasid käiku üllatusliku vasturünnaku neli päeva hiljem, 22. jaanuaril. Halvasti ette valmistatud ameeriklased kaotasid selles teises lahingus 397 sõdurit ja 547 langes vangi. Järgmisel päeval mõrvasid põlisameeriklased veresaunas tosinaid haavatud vange. Rohkem vange tapeti, juhul kui nad ei suutnud sammu pidada Maldeni kindlusesse suunduval sunnitud marsil. See oli ohvriterohkeim konflikt Michigani pinnal ja just selles 1812. aasta sõja lahingus hukkus kõige rohkem ameeriklasi.
Baribal
Reproduktsioon ja areng
pisi|Vastsündinud baribalid Emastel baribalidel sünnib esimene pesakond poegi 3–5-aastaselt. 2–3 kuud kestvaks paaritumisperioodiks on juuni-juuli, põhjapoolsetel aladel ka august. Viljastunud munarakud arenevad aeglaselt ega pesastu emakas enne novembrit, tiinus kestab 235 päeva ja pojad sünnivad jaanuari lõpus või veebruari alguses. Pesakonna suurus varieerub ühest kuue pojani, enamasti on poegi kaks kuni kolm. Karupoja sünnikaal on 280–450 g ja -pikkus 20,5 cm. Sündides katab poja keha õhuke hall karvkate, tagajäsemed on alaarenenud. Pojad avavad silmad 28–40 päeva vanuselt ja hakkavad käima viienädalaselt. Emapiimast sõltuvad kutsikad 30 nädalat ja iseseisvuse saavutavad 16–18 kuu vanuselt. Suguküpseks saavad baribalid kolmeaastaselt ja täismõõtmed saavutavad viiendaks eluaastaks.
Frenchtowni lahing
Algse lahinguvälja osad määrati osariigi ajalooliseks pargiks ja lisati riiklikku ajalooliste paikade registrisse. 2009. aastal andis kongress loa selle uuendamiseks riiklikuks lahinguväljapargiks (River Raisin National Battlefield Park), mis on üks neljast sellisest pargist riigis ja ainus, mis mälestab 1812. aasta sõda.
Baribal
Eluiga
Looduses on baribali eluiga keskmiselt 18 aastat, kuid vahel ka rohkem. Rekordvanus looduses elanud baribalil on 31 aastat, vangistuses aga isegi 44 aastat. Looduslikke vaenlasi on täiskasvanud baribalidel vähe, neist peamised on pruunkaru ja karjana elutsevad hundid. pisi|Emane baribal koos poegadega talvitumas|vasakul Kutsikaid jahivad ilvesed, koiotid, jaaguarid, hundid, pruunkarud ja teised baribalid. Enamasti süüakse kutsikad ära talveuinakus oleva ema juurest.
Talveuni
Baribalid jäävad uinakusse oktoobris või novembris ja võtavad selleks ajaks juurde ligikaudu 15 kg rasva. Talveuni kestab 3–5 kuud. Selle aja jooksul langeb südametegevus 40–50 löögilt minutis 8 löögini minutis. Talveund magavad baribalid koopas või urus, mille sobivuse osas on emased valivamad kui isased. Kasutatakse nii looduslikke kui ka isekaevatud koopaid Söögiisu supresseerib uinaku ajal spetsiaalne hormoon leptiin. Kuna jääkaineid ei väljutata, töötleb keha lämmastikujäägid biomehaaniliselt ümber vajalikeks valkudeks – see aitab ka vältida lihasmassi kaotamist. Pojad sünnivad jaanuaris-veebruaris. Talvega kulutavad baribalid 25–40% oma kehakaalust. Kõige lõunapoolsetes levikupiirkondades magavad talveund ainult aastaste kutsikatega emased.
Frenchtowni lahing
Nimetamine
Võitluse võib jagada esimeseks Raisini jõe lahinguks (18. jaanuar) ja teiseks Raisini jõe lahinguks (22. jaanuar). Nimetust "Raisini jõe veresaun" kasutatakse 23. jaanuari sündmuste kohta, päev pärast alistumist, kui brittide poolsed indiaanlased mõrvasid tosinaid haavatud USA vange. Need Kentuckyst pärit vabatahtlikud sõdurid olid liiga raskelt vigastatud, et mööda maismaad Kanadasse marssida ja põlisameeriklased otsustasid nad hoopis tappa.
Taust
vasakul|pisi|Frenchtowni ja teiste asulate asukoht [[Erie järve lääneranniku lähedal sel perioodil]] 17. augustil 1812 loovutas Ameerika Loodearmee (Army of the Northwest) juhtiv brigaadikindral William Hull pärast Detroiti piiramist oma väed ja Detroiti kindluse Briti armeele. See varajane edu veenis paljusid põlisameeriklasi sõjas Suurbritannia poolele asuma. Kindral Hull viidi hiljem sõjaväekohtu ette ja ta mõisteti "häbiväärse teguviisi" eest Detroitis surma. President James Madison asendas karistuse sõjaväest vallandamisega, tunnustades Hulli auväärset teenistust Ameerika revolutsiooni ajal.
Sel ajal oli Detroiti kindlus strateegiline eelpost ja potentsiaalne baas USA-le, kui nad oleksid planeerinud sissetungi Briti Ülem-Kanadasse. Selle kaotamine brittidele andis neile baasi oma kohaloleku suurendamiseks Michigani territooriumil. Kui britid Detroiti vallutasid, andis ka Frenchtowni maakaitsevägi alla ja see desarmeeriti. Vaid 35 miili (56 km) Detroiti kindlusest lõuna pool olid Frenchtowni elanikud abitud brittide ja põlisameeriklaste vastu, kes olid nüüd peaaegu nende ukse ees. Nad õhutasid ameeriklasi taas kokku kogunema ja sissetungijaid Ülem-Kanadasse tagasi tõrjuma.
Pärast Hulli vallandamist määrati brigaadikindral James Winchester loodearmeed juhtima. Selle asemel, et põhja poole suruda ja Detroit tagasi võtta oli Winchesteril vähem ambitsioonikas plaan. Tema sellest tulenev ebapopulaarsus andis juhtimise kindralmajor William Henry Harrisonile. Winchester jäeti käsuliinis teiseks. Harrisoni esimene plaan oli marssida meestega põhja ja võtta tagasi Detroit. Selle saavutamiseks jagas ta armee kahte kolonni. Harrison juhtis ühte kolonni ja teist juhtis Winchester. Samal ajal koondas Detroiti ümbruses olevat Briti armeed juhtiv brigaadikindral Henry Procter kokku kõik saadaolevad Briti väed, keda toetas umbes 500 põlisameeriklast šooni pealiku Tecumseh' juhtimisel. Kuigi Tecumseh oli Frenchtowni võitluse ajal kohal, ei võtnud ta sellest osa ja lahkus enne veresauna.
Esimene Raisini jõe lahing
Loodearmee teine ülem James Winchester juhtis kolonni, mis koosnes umbes 1000 kogenematust sõdurist ja vabatahtlikust, kellest enamik oli pärit Kentuckyst. Kindralmajor William Henry Harrison oli käskinud tal jääda Harrisoni kolonni tugikaugusesse Maumee' jõe lähedal (praeguses Perrysburgis Ohio osariigis), umbes 30 miili (48 km) Frenchtownist lõuna pool. Winchester aga eiras tema korraldusi ja saatis väikese abisalga põhja poole Frenchtowni piki Raisini jõge.
vasakul|pisi|Ajalootähis näitab, kus kolonelleitnant William Lewis ja tema väed 18. jaanuaril jäätunud Raisini jõe ületasid Kolonelleitnant William Lewis juhtis need mehed üle jäätunud Maumee' jõe ja mööda Erie' järve kallast Raisini jõe juurde. Tema vägi koosnes 666 kentuckylasest ja umbes 100 kohalikust prantsuse keelt kõnelevast Michigani maakaitseväelasest. 18. jaanuaril 1813 sööstis Lewis üle jäätunud Raisini jõe, et rünnata Briti ja indiaani laagrit, kus oli 63 Essexi maakaitseväe sõdurit, kaasas 3-naelane kahur ja umbes 200 potavatomi hõimu liiget. Toimus vilgas lahing, enne kui ameeriklased suutsid britid ja nende liitlased taganema sundida. Kanadalased, kellel oli toeks indiaanlaste püssituli, ründasid mitu korda ameeriklaste rivisid. Võitlus kestis kaootiliselt mitu tundi, kanadalased ja põliselanikud võitlesid iga jalatäie maa eest, misjärel Lewis võttis Frenchtowni tagasi. Reynoldsi vend kommenteeris hiljem, et Essexi maakaitsevägi "oli vapramaist vapram, võideldes iga jalatäie maa eest." Seda konflikti on märgitud ühena vähestest näidetest, kui Kanada maakaitsevägi seisis sõja ajal kindlalt ilma Briti sõdurite toetuseta.
Kentucky püssimehe William Athertoni memuaarid annavad tunnistust Essexi meeste ja põliselanike oskusest võsavõitluses, öeldes: "Võitlus muutus nüüd väga tihedaks ja äärmiselt tuliseks. . . Sain paremasse õlga haavata." Hetk enne Athertoni haavata saamist oli ta tunnistajaks, kuidas kaks tema kaaspüssimeest liiga kaugele ette liikusid. Üks sai surma ja teine haavata. Atherton kirjeldas taktikat, mida Ebenezer Reynolds ja tema kanadalased kasutasid: "Nende meetod oli kiiresti taganeda, kuniks nad silmapiirilt kadusid (mis võsastunud metsas peagi juhtuski) ja sel ajal, kui me edasi liikusime, valmistusid nad meie peale uuesti tuld avama; nii et meil oli üldine vajadus nende pihta tulistada, kui nad taganesid." Teisel Kentucky reamehel olid sarnased mälestused: "Kuni me edasi liikusime, varjusid nad paremate positsioonide saamiseks palkide, puude jms taha." Pärast pikka, verist ja kurnavat kahe miili pikkust taganemist metsas, lipsasid kanadalased ja põliselanikud minema, jättes Frenchtowni kentuckylastele. Seda võitlust hakati hiljem nimetama esimeseks Raisini jõe lahinguks.
Frenchtownist taganedes ründasid potavatomid Sandy Creeki, 1780. aastal asutatud väikest asulat, mis asus umbes 2 miili (3,2 km) Raisini jõest põhja pool. Indiaanlased põletasid maani maha kõik 16 maja ja tapsid vähemalt kaks linna elanikku. Sandy Creek hüljati ning seda ei ehitatud enam kunagi üles.
Teine Raisini jõe lahing
Pärast Frenchtowni tagasivallutamist kohtusid USA brigaadikindral James Winchester ja ülejäänud tema väed kaks päeva hiljem, 20. jaanuaril 1813, kolonel Lewisega. Winchester oli tegutsenud ilma käsuta, kuid kindral William Henry Harrison oli Lewise edu üle rahul. Harrison oli aga mures, et Briti väed võivad ühineda ja ületada Winchesteri väikese väe. Ta käskis lisameestel, sealhulgas kolmel USA 17. jalaväe jalaväerügemendi kompaniil ja ühel 19. jalaväerügemendi kompaniil, liikuda Frenchtowni. Ta saatis Winchesteri juurde käskjala, et käskida tal positsiooni hoida ja valmistuda edasiseks võitluseks. vasakul|pisi| Kindralmajor [[William Henry Harrison|William Harrison (pildil) käskis brigaadikindral James Winchesteril pärast esimest lahingut oma positsiooni hoida. Harrison ja tema väed ei jõudnud õigeks ajaks kohale, et lahingust osa võtta.]] Winchesteri sõdurid olid suures osas väljaõppeta ja kogenematud ning esimene Raisini jõe lahing oli esimene lahing, mida enamik oli näinud. Sündmused näitasid, et Winchesteri planeerimine oli kehv. Ta ei olnud taganud laskemoona ja muude vajalike varude kohaletoomist Maumee' jõe juurest. Palissaad linna ümber ei olnud tugevdatud ning USA 17. ja 19. jalaväerügemendi sõdurid olid jäänud laagrisse väljaspool linnamüüre. Mitu päeva pärast esimest konflikti teatasid kohalikud elanikud Winchesterile, et suur Briti vägi on teel Frenchtowni poole. Winchester ignoreeris nende hoiatust, väites, et läheb "mõni päev", enne kui britid "on valmis midagi tegema". Tema sõdurid olid laagris üle kogu Frenchtowni. Tagamata vahimeeste ja valvesalkade paigutamist, läks Winchester ööseks oma peakorterisse, linnast lõuna pool asuvasse Navarre House'i.
Kuuldes, et ameeriklased on Frenchtowni tagasi vallutanud, marssis Briti brigaadikindral Henry Procter, Detroiti ümbruses olevate Briti vägede ülem, välja Maldeni kindlusest ja ületas Ülem-Kanadast Detroiti jõe, tungides jõuliselt Michigani. Tema armee koosnes 41. jalaväerügemendi ja Royal Newfoundland Fencibles'i rügemendi 597 sõdurist, kellega liitus umbes 800 indiaanlast. See jõud oli seotud Essexi maakaitseväe elementidega, kes olid pärast esialgset lüüasaamist 18. jaanuaril tagasi langenud. Šoonide pealikTecumseh viibis selles piirkonnas, kuid Frenchtowni lahingus kohal ei olnud. Ta jättis põlisameeriklaste juhtimise Wyandoti hõimu pealikele Ümarpeale (Roundhead) ja Veeskõndijale (Walk-in-the-Water). Indiaanlaste hulka kuulusid šooni, potavatomi, ottava, odžibveid, delavaari, maiami, hotšangi, maskogi, soogi ja meskvaki hõimud. Procteri suurtükivägi koosnes kuuest kelkudega tõmmatud kergest 3-naelalisest kahurist, mida mehitasid Kanada provintsi merejalaväe mehed leitnant Frédérick Rolette'i juhtimisel. Procter peatus umbes 5 miili (8 km) Raisini jõest põhja pool, et valmistuda 21. jaanuari lainguks.
Ülikool relvavabaks
"Ülikool relvavabaks" oli tudengite protestiliikumine Tartu Riiklikus Ülikoolis, mis nõudis "sõjalise õpetuse tingimusteta kaotamist" ülikoolist.
Frenchtowni lahing
Teine Raisini jõe lahing
Proctor üllatas Ameerika vägesid 22. jaanuaril enne päikesetõusu. Kanada vabatahtlik John Richardson, kes oli marssinud koos 41. jalaväerügemendiga, kirjutas hiljem: "22. kuupäeval, enne päevavalgust, jõudsime vaenlase vaatevälja... selline oli nende kaitse ja hooletus, et... meie rivi oli tegelikult pooleldi formeerunud ning olime nende kaitsest musketilasu kaugusel, enne kui nad meie kohalolekust üldse aru said." pisi| Kaart, millel on kujutatud ameeriklaste ja brittide-põliselanike vägede positsioonid teise lahingu ajal. Ameerika sõdurid hoidsid oma positsiooni vaid paarkümmend minutit. Need neli jalaväekompaniid, mis koosnesid peamiselt uutest värvatutest, tabati ootamatult. Nad seisid silmitsi raske musketitulega eest poolt, olles samal ajal otse kuue 3-naelase kahuri tule all, ning külgedelt ründasid neid Essexi maakaitsevägi ja indiaanlased. Sõdurid murdusid ja jooksid. Kindral Winchester äratati suurtükitulega ja ta tormas lahinguväljale, käskides 240 meest 1. Kentucky laskurrügemendist kolonel John Alleni juhtimisel, et need läheks ja toetaks sõdureid. Alleni mehed isegi ei jõudnud nendeni. Kolmest küljest tule all olevad ameeriklased taganesid, pea ees, Ohio suunas. Nad üritasid kolm korda sellest toibuda, kuid lõpuks piirati nad kitsal teel ümber. Peaaegu 220 ameeriklast 400-st oli tapetud, paljud neist maha lastud, tomahookidega visatud ja taganemise ajal skalpeeritud; 147 meest, Winchester kaasaarvatud, võeti Kanada maakaitseväe ja indiaanlaste poolt vangi. Pealik Ümarpea võttis Winchesterilt vormiriietuse, enne kui too brittidele üle anti, see viis legendini, et ta tabati oma öösärgis. Ülejäänud ameeriklased olid laiali löödud ja neil polnud mingit võimalust, et võidelda. 17. jalaväerügemendi kompanii kolonel John Allen lasti maha ja skalpeeriti. Kümned olid alistumiseks relvad maha pannud, kuid indiaanlased tapsid tomahookidega ka nemad. Ka teiste üksuste mehed üritasid põgeneda; enamik saadi kätte ja tapeti. Mõnel õnnestus põgeneda, võttes lihtsalt jalanõud jalast ja joostes sukkades, jättes lumme jalajäljed, mis nägid välja nagu mokassiinid. Seega neid ei jälitatud. Briti sõdurid hõivasid suure küüni, mille William Orlando Butler põlema pani, et sundida ameeriklasi oma varjupaigast väljuma.
Ülikool relvavabaks
Selle liikmed ei tegutsenud üldiselt ajendatuna patsifismist, vaid vastustasid kohustuslikke sõjalise õpetuse loenguid, mida viisid läbi Nõukogude armee erusõjaväelased. Liikumise tulemusena kaotas NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi minister Gennadi Jagodin sõjanduse kateedrid tsiviilülikoolides.
Mitmed liikumise liikmed osalesid hiljem korp! Sakala taastamisel Eestis.
Frenchtowni lahing
Teine Raisini jõe lahing
Sellegipoolest pidasid 1. ja 5. Kentucky laskurrügement ja 1. vabatahtlikud Frenchtownis vastu. Olles kaotusseisus 5 hukkunu ja 40 haavatuga, oli neil õnnestunud Briti suurtükiväge rängalt kahjustada. Nende laskurid olid tapnud või haavanud kõik Briti rivi keskel kolme kahurit mehitanud relvameeskonna liikmed peale ühe ning lisaks 13 inimest 16-mehelisest haubitsameeskonnast. Samuti olid nad maha võtnud palju jalaväelasi. Nüüd aga hakkas neil laskemoon lõpuks otsa saama, olles tõrjunud kolm Briti rünnakut. Kindral Proctor nõudis, et Winchester käsiks oma ülejäänud meestel alistuda. Vastasel juhul tapetakse kõik ja Frenchtown põletatakse maha. Procter nõudis tingimusteta alistumist ja keeldus Winchesteri vastuettepanekutest, kuna Winchester oli juba tema vang. Endiselt lahinguväljal viibiv USA ohvitser major George Madison veenis Procterit nõustuma nende alistumisega, tingimusel, et kõiki kaitstakse sõjavangidena.
Kui nad nägid inglasi valget lippu lehvitamas, arvasid Kentucky püssimehed, et see tähendab üleskutset vaherahule. Selle asemel andis üks Briti ohvitser neile kindral Winchesteri kirjaliku korralduse alla anda. Nad keeldusid ja otsustasid pigem surmani võidelda kui indiaanlasi usaldada. Pärast järgmist kolmetunnist võitlust andis major Madison välja ametliku alistumise deklaratsiooni.
Proctor üritas mitu korda veenda indiaanlasi Frenchtowni maha põletama, kuid potavatomid keeldusid seda lubamast. Nad olid andnud selle maa asunikele ega tahtnud neile rohkem kahju teha.
Raisini jõe veresaun
pisi|[[Tecumseh juhtis põliselanike vägesid, kes lahingus võitlesid, kuigi ta ise ei olnud lahingu või veresauna ajal kohal.]] Vahetult pärast ameeriklaste alistumist vaidlesid mõned kentuckylased oma ohvitseridega, et "nad pigem surevad lahinguväljal," kui alistuvad, kartes, et vangistajad tapavad nad. Sellegipoolest lõppes võitlemine kohe pärast nende alistumist. Hinnanguliselt hukkus vähemalt 300 ameeriklast ja üle 500 võeti vangi. Procter otsustas kiirustades taganeda, juhuks kui kindral Harrison saadab Winchesteri lüüasaamisest teada saades rohkem vägesid. Proctor marssis vigastamata vangid põhja poole ja üle jäätunud Detroiti jõe Maldeni kindlusesse; kõndimisvõimetud haavatud vangid jäeti Frenchtowni maha. Procter oleks võinud veel ühe päeva oodata, kuni saabuvad kelgud haavatud vangide transportimiseks, kuid ta muretses, et lõunast on teel veel Ameerika sõdureid.
23. jaanuari hommikul hakkasid põlisameeriklased Frenchtownis vigastatud ameeriklasi röövima. Iga vang, kes vähegi kõndida suutis, marssis Maldeni kindluse poole; raskemini vigastatud jäeti maha ja põlisameeriklased tapsid nad. Põlisameeriklased süütasid põlema ka haavatuid majutanud hooned. Põlevatest hoonetest põgenenud vangid tapeti; ülejäänud hukkusid leekides. Kui potovatomid marssisid vangidega põhja Detroiti poole, tapsid nad kõik, kes ei suutnud sammu pidada. Ühe ellujäänu jutu järgi oli "tee miilide pikkune ja moonutatud surnukehi täis." Hinnanguliselt tapsid indiaanlased 30 kuni 100 haavatut.
Haavatud ameeriklaste tapmine 23. jaanuaril sai tuntuks kui Raisini jõe veresaun. See kohutas ameeriklasi nii palju, et jättis lahingu hoopis varju ja uudised veresaunast levisid üle kogu riigi. Veresaun oli laastav Kentucky osariigile, kes oli kõige rohkem seda kampaaniat sõduritega varustanud. Kentucky kaotas lahingus või sellele järgnenud veresaunas palju oma juhtivaid kodanikke. Koondushüüe "Mäleta Raisini jõge" või "Mäleta Raisinit!" ajendas palju rohkem kentuckylasi sõtta astuma.
Tagajärjed
Kuigi pole teada, kui palju sõdureid hukkus esimeses Raisini jõe lahingus 18. jaanuaril 1813, on Eatoni kogumikus loetletud 397 hukkunud ja 27 haavatud ameeriklast 22. jaanuari konflikti ajal. Samuti ei ole teada nende arv, kes hukkusid lahingule järgnenud Raisini jõe veresaunas, kuid hinnanguliselt on hukkunuid kuni 100. Kaks nädalat pärast lahingut teatas brigaadikindral James Winchester, et 547 tema meest võeti vangi ja vaid 33 pääses lahinguväljalt. Winchester oli vangis rohkem kui aasta, enne kui ta vabastati ja sõjaväeteenistusse ümber määrati. pisi|Brigaadikindral James Winchester kandis suures osas vastutust Frenchtowni laastava kaotuse eest. James Winchester kandis suures osas vastutust laastava kaotuse eest Frenchtownis. Tema halvasti ettevalmistatud kaitseplaan pärast edukat esimest Raisini jõe lahingut viis tema armee lüüasaamiseni ja tema kolonni ohvrite suure arvuni. Kui Winchester oleks taganenud Maumee jõe äär, et uuesti kindral Harrisoni kolonniga ühineda, oleksid need kaks võinud oma vägede arvu suurendada ja marssida tagasi Frenchtowni koos vajalike sõdurite ja valmisolekuga brittide ja põlisameeriklaste vastu võitlemiseks. Selle asemel jäi Winchester oma väikese väega Frenchtowni, vaatamata teadmisele, et britid ja põlisameeriklased plaanivad vasturünnakut. Ta ei teadnud, et Harrisoni väed on teel ja saabuvad peagi. Winchester vangistati teise Raisini jõe lahingu alguses ja ta alistus oma armee Briti brigaadikindral Henry Procteri tungival nõudmisel. Kuigi Winchesteri armee kandis üllatusrünnaku alguses suuri kaotusi, siis kentuckylased kogunesid taas ja tõrjusid kolm brittide lainet oma laagri kaitsmiseks. Kui Winchesterilt tuli allaandmiskäsk, oli neil alles väga vähe laskemoona. Kui ameeriklased oleksid lahingut piisavalt pikendanud, et Harrisoni kolonn oleks jõudnud Frenchtowni, oleks lahingu tulemus võinud muutuda.
Britid teatasid, et nende pool hukkus 24 sõdurit ja 161 sai haavata; põlisameeriklaste kaotusi pole teadaolevalt dokumenteeritud. Vahetult pärast lahingut taganes Procter kiirustades veidi põhja poole Brownstowni, kartes, et kindral Harrison saadab Frenchtowni rohkem ameeriklasi. Harrison oli sunnitud tühistama oma plaanid talvekampaaniaks, Detroiti tagasivallutamiseks. Linn kuulus brittide valdusse, kuni USA võit Erie järve lahingus 10. septembril 1813 võimaldas Detroiti tagasi vallutada. Britid hoidsid Frenchtowni oma kindlusena, kuni Kentuckyst pärit kolonel Richard Mentor Johnson juhtis 27. septembril 1813 oma ratsaväe linna, et see vabastada. Taganevad britid suruti tagasi Ülem-Kanadasse, kus nad 5. oktoobril Thamesi lahingus lüüa said.
Pärand ja autasud
pisi| Mõnede Frenchtownis surnud Ameerika ohvitseride nimed Kentucky sõjamemoriaalil Üheksa Kentucky osariigi maakonda nimetati hiljem Frenchtowni lahingus võidelnud ohvitseride järgi. Järgmisest nimekirjast jäi ainsana ellu Bland Ballard.
Mitmed tänavad Monroe linnas Michigani osariigus lahingupaiga lähedal on nimetatud Frenchtowni lahingus võidelnute mälestuseks, sealhulgas Kentucky avenüü ja Winchesteri tänav. Lisaks püstitas Michigani osariik 1904. aastal Monroe' kesklinna monumendi. Monument asub South Monroe' tänava (M-125) lääneküljel, 7. tänava nurgal. Samuti maeti sellele alale mõnede lahingu või veresauna tuvastamata ohvrite säilmed.
Põhipiirkond, kus lahing toimus, nimetati 18. veebruaril 1956 Michigani ajalooliseks paigaks (Michigan Historic Site). Seda asukohta piiravad North Dixie' maantee, Raisini jõgi, Detroit Avenue ja Mason Run Creek.
Seda ala tunnustati riiklikult, kui see lisati 10. detsembril 1982 riiklikku ajalooliste paikade registrisse. River Raisin National Battlefield Park sai tegevusloa 30. märtsil 2009 ühtse maa avaliku haldamise seaduse vastuvõtmisega ja seda rahastati hiljem samal aastal. See on üks neljast Ameerika Ühendriikide riiklikust lahinguväljapargist ja ainus, mis mälestab 1812. aasta sõda.
34 (Tallinna bussiliin)
Marsruut Muuga aedlinna suunal: Viru väljak, Narva maantee, Pirita tee, Merivälja tee, Kloostrimetsa tee, Pärnamäe tee, Muuga tee, Õunapuu puiestee.
Marsruut Hobujaama tänava suunal: Kallavere tee, Muuga tee, Pärnamäe tee, Kloostrimetsa tee, Merivälja tee, Pirita tee, Narva maantee, Hobujaama tänav.
Liini ajalugu
Kuni 2003 aastani sellel marsruudil sõitis liin 34.Kui 2003 aastal avati liin 34A mis hakkas käima Muuga aedlinna liin 34 lühendati Ristaia peatuseni. Nii nad sõitsid kuni oktoobrini 2004 aastani kui liin 34 pandi kinni ja jäi liin 34A. 2022 aastal muudeti liiniks 34.
Viru keskus > Muuga aedlinn
--- Tallinna linna ja Viimsi valla piir --- --- Viimsi valla ja Maardu linna piir ---
Muuga aedlinn > Viru keskus
--- Maardu linna ja Viimsi valla piir --- --- Viimsi valla ja Tallinna linna piir ---
Juri Ustimenko (admiral)
Juri Ustimenko (vene keeles Юрий Гаврилович Устименко; 19. mai 1944 Primorje krai – 3. jaanuar 2014 Peterburi) oli nõukogude ja vene sõjandustegelane, viitseadmiral ja sõjateaduste doktor.
Ta lõpetas aastal 1961 töölisnoorte keskkooli, aastal 1967 A. S. Popovi nimelise sõjamereväe raadioeelektroonika instituudi, aastal 1973 lõpetas ta Sõjamerejõudude kõrgemad ohvitserikursused. Aastal 1978 lõpetas ta Nõukogude Liidu marssal Andrei Gretško nimelise sõjaväelise mereakadeemia, aastal 1992 lõpetas ta K. E. Vorošilovi nimelise NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.
Oli 1980. aastal teenistusse võetud suure allveetõrjelaeva Tallinn esimene komandör. Laev külastas samal aastal ka Tallinna.
Juhtis Ukraina võimude poolt enda omaks kuulutatud lennukikandja Admiral Kuznetsov ärandamist Sevastopoli reidilt ja siirmist Vene mereväe Põhjalaevastikku detsembris 1991.
Ta lõpetas 3. jaanuaril 2014 oma elu (püstolilasu läbi) enesetapuga. Ta maeti sõjaväeliste auavalduste saatel Peterburi Serafimi kalmistule.
Kaunid Kontserdid Käsmus
pisi|Foto: Kaupo Kalda Kaunid Kontserdid Käsmus on 2008. aastal Villu Veedla ideest ja kontseptsioonist alguse saanud iga-aastane muusikaüritus.
Kaunid Kontserdid Käsmus toimub igal aastal juuni alguses Käsmu kaptenikülas. Kontserdisarja külastab keskmiselt 10 000 – 15 000 inimest aastas. Sarja tunnusloosung on olnud "Muusika, melu ja loodus". Alates esimesest aastast on ürituse peakorraldajad olnud Villu ja Peep Veedla. Korraldustiimi on läbi aastate kuulunud ka Tuuli Potik, Kaur Orgusaar, Marko Kangust jt.
Festival on toonud lavale mitmeid eriprojekte ja kontserte. Teiste seas juubeli- ja meenutuskontserdid:
Suurt tähelepanu on saanud ka 1980ndate erikontsert "Power of the 80s", Kihnu Virve suur tänukontsert, Tõnis Mägi ja Ivo Linna "Las jääda kõik, mis hea – 20 aastat hiljem", Vallatute Vestide ja Kõrsikute, Curly Stringsi, Lenna ja Taukari, Jaan Tätte, Marko Matvere, Tanel Padari ja sõprade, Lenna ja Epliku jt kontserdid. Aastal 2017 esinesid üritusel teiste seas Lenna ja Vennaskond, Meisterjaan, Smilers jt.
Takaaki Kajita
pisi Takaaki Kajita (jaapani keeles 梶田 隆章 Kajita Takaaki; sündinud 9. märtsil 1959) on jaapani füüsik.
2015. aastal anti talle ja Arthur B. McDonaldile neutriinodega seotud uurimistöö eest Nobeli füüsikaauhind.
ERR Novaator
ERR Novaator (kuni aastani 2015 Novaator) on Tartu Ülikooli ja Eesti Rahvusringhäälingu teadusportaal.
2005. aastast Tartu ülikooli tehnoloogiainstituudi e-kuukirjana ilmunud Novaator hakkas 2007. aasta aprillis ilmuma ajalehe Äripäev veebiväljaandes teadusuudiste rubriigina. Leht koliti 2009. aastal omaette veebisaidile novaator.ee, samuti laiendati selle teemaderingi.
Alates 2015. aastast on Tartu Ülikooli teadusuudised Eesti Rahvusringhäälingu veebiportaalis ja teadusuudiste portaal kannab nime ERR Novaator. 2022. aastal lisas ERR juurde ka venekeelse teadusportaali Nauka (Наука – 'teadus').
Aastatel 2007–2014 oli Novaatori peatoimetaja Villu Päärt.
Koca Sinan Paša
pisi|Koca Sinan Paša Koca Sinan Paša (1520 Topojan – 3. aprill 1596 Konstantinoopol) oli albaania päritolu Osmanite riigi suurvesiir, sõjaväelane ja riigitegelane.
Mailaul
Mailaul on alates 2003. aastast Tartus maikuus toimuv iga-aastane autorilaulu festival.
Cibitoke
Cibitoke on linn Burundi loodeosas 111 km kaugusel Bujumburast Kongo DV piiri lähedal, Cibitoke provintsi keskus. Geograafilised koordinaadid on 2° 53' S, 29° 07' E.
Kõrgus merepinnast on 915 m. teistel andmetel on keskmine kõrgus merepinnast 932 m.
Linnas on toiduainete- ja tekstiilitööstusettevõtteid.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik on õigeusu kirik Kraavi külas Antsla vallas.
Cibitoke
Cibitoket läbib maantee Route Nationale 5.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik
Kirik ehitati õigeusu kogudusele 1895. aastal ja pühitseti prohvet Eelijale. Ehitus läks maksma 9000 rubla.
Õigeusu koguduse tegevus lõpetati 1986. aastal. Kasutuseta seisnud kiriku seisukord halvenes.
Armin Ruse
Armin Ruse (13. veebruar 1927 Albu vald, Järvamaa – 20. oktoober 1999 Tartu) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik
Antsla vallavolikogu otsusega anti Kraavi kirik 1994. aastal ning kiriku kõrvalhoone 1996. aastal Urvaste luteri kogudusele abikirikuks. See ei puudutanud aga hoonetealust maad.
Armin Ruse
Elulugu
Armin Ruse oli talupidaja poeg.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik
Altarimaal "Ülestõusmine" pärineb Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirikust.
Armin Ruse
Elulugu
Lõpetas 1946 Jäneda Põllumajandustehnikumi ja 1956 EPA agronoomina; majanduskandidaat (1963, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Töökulu vähendamine nuumsigade pidamisel Eesti NSV-s". Oli 1946–50 Paide ja Järva-Jaani agro-jaoskonna agronoom, 1950–56 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis zootehnik, 1956–65 nooremteadur, 1965–93 ökonoomikaosakonna vanemteadur.
Neli monoloogi Püha Jüri asjus
"Neli monoloogi Püha Jüri asjus" on Jaan Krossi 1970. aastal ilmunud novell. Raamat ilmus Loomingu Raamatukogu sarjas. Raamatu kirjastas Perioodika. Raamatus on 54 lehekülge.
Armin Ruse
Teadustöö
Uurimisvaldkond: töökulu loomakasvatuses, eriti noor- ja nuumsigade pidamisel, sigade erinevate soo- ja vanuserühmade pidamistehnoloogiate kujundamine erinevates tootmistingimustes sigalate ja seadmete ratsionaalsemaks projekteerimiseks. 59 teadusartiklit.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik
2011. aastal läks kirik tagasi õigeusu kiriku omandisse. Eesti Evangeelne Luterlik Kirik ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik olid jõudnud kokkuleppele, et EELK loobub Urvaste abikirikust Kraavil ning EAÕK omakorda kompenseerib hoonesse tehtud rahamahutused.
Nicolai Boilesen
Nicolai Møller Boilesen (sündinud 16. veebruaril 1992 Ballerupis) on Taani jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Taani kõrgliigaklubis København ja Taani jalgpallikoondises.
Aastatel 2005–2009 kuulus ta Taani klubisse Brøndby. Seejärel siirdus ta Hollandi klubisse Amsterdami Ajax, kus tegi profidebüüdi 2011. aasta aprillis. Ajaxi põhikoosseisu hakkas ta enam mänguaega saama hooajal 2013/14.
2016. aasta augustis liitus ta Københavniga. Københavniga on ta tulnud Taani meistriks hooaegadel 2016–17, 2018–19 ja 2021–22.
Taani jalgpallikoondises tegi Boilesen debüüdi 10. augustil 2011 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2013 sõprusmängus Norra vastu. Ta kuulus Taani koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid sai turniiril väljakule vaid kaheksandikfinaalis Walesi vastu pingilt.
Saavutused
Ajax
Stigma
Stigma on põletusmärk, millega märgistati orje ja kurjategijaid.