cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liepāja Nikolai gümnaasium
Kool asutati 1885. 1915 evakueeriti kool Esimese maailmasõja tõttu Petrogradi. 1920 alustas koolimajas tööd Liepāja Tehnikum.
Berndt Abraham Godenhjelm
Tema esimene näitus oli aastal 1847 Ateneumis ja Tampere kunstimuuseumis. Tema näitusi on olnud ka Cygnaeukse galeriis ja Soome Rahvusmuuseumis. Ta on maalinud palju altarimaale. Esimene tema maalitud altarimaal asub Mäntyharju kirikus. Liperi kirikus olev altarimaal "Kristus ristil" on maalitud Peterburis ja toodud aastal 1842 Liperisse. Veel on ta maalinud altarimaali (aastal 1843) "Jeesus ristil" Kuopio toomkirikusse, Ikaalise kirikusse (aastal 1874) ja Jämsä kirikusse.
Godenhjelm on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Třebíči Püha Prokopiuse basiilika
Třebíči Püha Prokopiuse basiilika on 13. sajandi algusest pärinev kunagine benediktlaste kloostri kirik, mille välimuses on omapäraselt sünteesitud nii romaani kui ka gooti arhitektuuri jooned. Kirik asub Třebíčis, Vysočina maakonnas Lääne-Moraavias Tšehhis. Arhitektuurilise unikaalsuse tõttu kanti kirik koos lähedalasuva juudi linnaosaga ja kalmistuga 2002. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kirjeldus
Basiilika on rajatud künkale, mis kõrgub Třebíči juudi kvartali kohal. Kiriku arhitektuuris on unikaalselt ühendatud romaanika ja gootika, mõlema arhitektuuristiili elemendid kõrvuti ja läbisegi oma väljakujunenud, küpsetes vormides: romaani ümarkaaraknad, ümarkaarsed portaalid, ümarapsiidid, kaarfriisid, petikud ja liseenid, kääbusgalerii kooriruumi seinal; gootika teravkaarsed arkaadid ja roidvõlvid interjööris, hulknurkne kooriruum, teravkaaraknad ja ehisraamistikuga roosaknad. Sellisena on pühakoda omapärane mälestus Lääne-Euroopa arhitektuuristiilide mõjutustest keskaegses Kesk-Euroopas.
Kirik on kolmelööviline basiilika, mille kesklöövi ja külglööve eraldavad madalad arkaadid. Kuuetraveeline kesklööv on külglöövidest poole laiem. Külglöövidel on kummalgi üheksa võlvikut, kaks idapoolset pole kesklööviga ühendatud, vaid moodustavad omaette sopid; läänepoolseimad võlvikud on ühendatud lääneeskojaga. Pikisuunas on ehitis liigendatud läänepoolseks eeskojaks, mida pikihoonest eraldab madal kolme kaarega arkaad, pikihooneks, veidi kitsamaks ja madalamaks kooriruumiks ja veel kitsamaks hulknurkseks koorilõpmikuks. Kooriruum on ruumi ristsuunas läbilõikavate madalamate teravkaartega jaotatud kaheks ruudukujuliseks võlvikuks, samasugused kaared eraldavad seda koorilõpmikust ja pikihoonest. Läänepoolse eeskoja, kooriruumi ja koorilõpmiku lagesid katavad kaheksa radiaalselt paikneva võlvisiiluga kuppeljad roidvõlvid, pikihoonet rippsambakestele toetuv, 18. sajandil ehitatud võrkvõlv. .
Kiriku väliskujunduses leiduvad kõrvuti romaani ja gooti elemendid. Hulknurkse koorilõpmiku seintes on ümarkaarsetes niššides roosaknad, nende kohal kõrgemal kääbusgalerii; madalamad külgapsiidid on romaanipärased, kuid nende dekooris leidub ka gooti elemente. Kiriku põhjaseinal asuval eeskojal on kesksambakesega romaani paarisaknad ja ümarkaarsed portaalid, mida kaunistavad varagooti pungkapiteelidega sambad, eeskoda katab roidvõlv. Portaali kõrval asuva abti kabeli interjöör on üleni kaetud värviliste seinamaalingute ja kaunistustega, seal asuvad vanuselt teised seinamaalingud Tšehhis. Ka pikihoones on säilinud seinamaalingute fragmente, kuid ruumile on 18. sajandil loodud uus sisekujundus detailide ja skulptuuridega, mis kujutavad endast barokseid variatsioone gootikast. Kiriku keskaegne kavatis on hilisematest lisandustest hoolimata selgelt äratuntav. Kõige paremini säilinud osa kirikust on väikese kivialtariga krüpt, mis paikneb kooriruumi ja koorilõpmiku all ja mida valgustavad pisikesed ümaraknad koorilõpmiku seina allosas. Krüptis asuvad kloostri munkade ja asutajate hauad.
Kiriku läänefassaad ja selle kaks neljakandilise põhiplaaniga torni on valgeks krohvitud ja neid kroonivad baroksed tornikiivrid.
Ajaloost
Kivikirik ehitati Třebíči benediktlaste kloostris eelmise puuehitise asemele 13. sajandil, aastail 1240–1280. Kiriku võimsus pidi demonstreerima kloostri ja religiooni võimsust ja pühakoda oli algselt pühitsetud Maarja taevaminekule.
15. sajandi algul sai klooster esmalt kannatada hussiitide sõdades, mõned aastakümned hiljem piiras seda Ungari kuningas Mátyás Corvin, päras seda kui Tšehhi kuninga Jiří Poděbradyst poeg Viktorin Münsterbergist oli seal leidnud varjupaiga kohaliku abti juures. Erinevalt linnast, mis vallutati, pidasid kloostri müürid piiramisele vastu, kuid stabiilne kloostrielu oli lõppenud. Kloostri maavaldused jagati turvalisuse tagatiseks laiali. 16. sajandi alguses lahkusid mungad ja koht oli nüüd ilmalike isandate käsutada. Kloostri tegevuse lõppemisega seiskus ka kiriku tegevus. Uued omanikud, Osovskýd Doubravicest, ehitasid kloostrihooned ümber luksuslikuks renessansspaleeks ja kirik võeti kasutusele majandushoonena. Basiilikas asus hobusetall ja krüpt, kuhu olid maetud kloostri mungad, sobis stabiilse madalama temperatuuri poolest õllekeldriks.
Basiilika jaoks saabus uus hiilgus Böömimaa rekatoliseerimisega. Valdštejni krahvide eestvõttel hakkas kirik 18. sajandi alguses jälle tegutsema pühakojana pärast heldekäelist taastamist ja taaspühitsemist. Kirik pühitseti 1704. aastal pühale Prokopiusele, pühaku kanoniseerimise 500. aastapäeva auks. Keskaegne romaani-gooti segastiilis ehitis ehitati osaliselt ümber barokse järelgootika või gootika sugemetega barokkarhitektuuri vormides. Ehitustöid juhtis tuntud tšehhi arhitekt František Maxmilián Kaňka. Viimased ehitustööd kiriku kallal lõpetati 20. sajandi alguses Kamil Hilberti juhatusel.
Braunschweig-Lüneburg
Braunschweig-Lüneburg võib tähendada mitut ajaloolist piirkonda:
Old Sarumi valimisringkond
Old Sarumi valimisringkond oli Inglismaa, Suurbritannia ja Ühendatud Kuningriigi parlamendi alamkoja valimisringkond aastail 1295–1832.
Old Sarum oli keskaegne linn, katedraali ja kuningliku lossi asukoht. Pärast piiskopi ümberasumist Salisburysse 1225. aastal jäeti linn maha ja lammutati. Hiljemalt alates 17. sajandist puudus Old Sarumis püsielanikkond, kuid valimisringkond säilitas õiguse valida kaks parlamendi liiget. Old Sarum oli pikka aega Pittide taskuringkond, teiste hulgas valiti sealt William Pitt vanem, kes oli peaminister aastail 1766–1768. Viimased Old Sarumist valitud parlamendiliikmed olid vennad James Alexander ja Josias du Pré Alexander, kes olid ringkonna ostnud 1820. aastal oma sugulaselt, Caledoni krahvilt Du Pré Alexanderilt. Valimistel osales 11 ümbruskonna maaomanikku, valimised toimusid vabas õhus tamme all.
1832. aasta parlamendireformi tagajärjel valimisringkond kaotati ja ühendati Wiltoni valimisringkonnaga.
Kalli Pikas
pisi|Kalli Pikas Kalli Pikas (sündinud 1. aprillil 1983 Viljandis) on eesti koreograaf, maalikunstnik, tantsija ja tantsupedagoog.
Haridus
Aastatel 1997–2002 õppis Kalli Pikas Ida Tantsukoolis. 2004. aastal lõpetas ta Vanemuise Tantsu- ja Balletikooli ning 2005. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli maali ja maalingute restaureerimise erialal.
2012. aastal omandas Kalli Pikas Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonnas koreograafi ja tantsuõpetaja kutse. . Õpingute käigus kirjutas ta seminaritöö teemal "Flamenkotants kui kultuurinähtus Eestis", mis käsitleb Eesti flamenkotantsu 20-aastast ajalugu.
Tantsu alal on Kalli Pikas end täiendanud Cristina Heereni Flamenkokunstide koolis Hispaanias ning on harrastanud võistlustantsu võistlustantsuklubis Faatum ja Tantsuspordiklubis Teemant.
Töö ja loominguline tegevus
Kalli Pikas on Lõuna-Eestis tegutsev tantsuõpetaja, maali- ja etenduskunstnik.
Tantsuõpetaja
Viljandis oli ta aastatel 2009–2016 flamenkotantsurühma õpetaja, Räpinas oli ta 2005–2019 Räpina Flamenkoseltsingu kunstiline juht. Ta on töötanud tantsuõpetajana Tartu Katoliku Koolis, Räpina Ühisgümnaasiumis ja lasteaias. 2006. aastast töötab ta Tartus tantsustuudio Duende flamenkotantsuõpetajana. pisi|Kalli Pikas ja flamenkotantsustuudo Duende tantsijad Tema juhendamisel on tantsijad osalenud tantsustuudio Duende „Primavera“ kontsertidel, Coro „Santa Maria Ole!“ feriatel, festivalidel Hispaanias ja Elva Eksootiliste Tantsude Festivalidel.
Koreograaf
Kalli Pikas on loonud koreograafia värvide nimetusi kandvale tantsuetenduse sarjale. Sarja esimese lavastuse „Roosa“ tõi ta lavale 2010. aastal Viljandi Kultuuriakadeemia tudengina. Seejärel sündisid samas sarjas „Valge“ (2011), „Must“ (2011), „Punane“ (2012 diplomilavastus), „Roheline“ (2013), „Kollane“ (2016), „Sinine“ (2018) ja „Oranž“ (2019). „Kollase“ eest oli Kalli Pikas 2017. aastal nomineeritud Eesti Teatriaasta tantsukunsti auhinnale. „Oranž“ on Eesti esimene lõhnakujundusega lavastus.
Koreograafina tegutseb Pikas ka tantsustuudios Duende ja flamenkovinett Castaňo koosseisus, milles 2019. aastal tõi koreograafina lavale kontserdiprogrammi "Abanico". Ta loonud koreograafia mitmele Vanemuise teatri balletigalale, ooperile “Carmen” (2014–2016) ja balletietendusele „Metamorfoosid“(2021). pisi|Kalli Pikas
Tantsija
Kalli Pikas on 2015. aastal loodud flamenkokvintett Castaňo tantsusolist. Flamenkotantsu ja -laulu ning kitarri- ja kahonimängu viljeleva grupi püsimuusikud on Jorge Arena (kitarr), Anton Golovko (kitarr ja laul), Hanna Eliisa Madilainen (kahon ja rütmiplaksud). Flamenkokvintett esines 2019. aastal rändkontserdiprogrammiga "Abanico". Grupp on üles astunud ka Venemaal, Soomes ja Lätis.
Alates 2000. aastast on ta flamenkotantsustuudio Duende tantsija, kus ta on osalenud solistina mitmes stuudio lavastuses ja kontserdil, näiteks „Tuli ja jää“, “Primavera”, “Carmen”, “Päev ja kogu elu”. Tantsijana on ta osalenud ka kõigis enda loodud värvide nime kandvates tantsuetendustes. Tantsija rolli eest lavastuses „Kollane“ sai ta 2017. aastal Eesti Teatriaasta tantsukunsti auhinna nominendiks. Nominatsiooni kirjeldus: „Transtsendentne lavaline olemine ja kehaline väljenduslikkus. Puhas ja kompromissitu lavaline kohalolu ning julgus end veendunult avada.”
Kalli Pikas on olnud flamenkotantsusolist iseenda loodud koreograafiaga Vanemuise ooperis “Carmen” (2013) ja esinenud Vanemuise tantsupäevade balletigaladel. Pikas on flamenkotantsusolist teatris Vanemuine 2021. aastal lavale toodud balletietenduses "Metamorfoosid".
Kunstnik
Pärast õpinguid Tartu Kõrgemas Kunstikoolis on Pikas harrastanud ka maalikunsti. Tema teoste hulgas leidub nii abstraktseid värvimaale kui ka olustiku- ja maastikumaale. Seinamaalingutest suurim on Tartu Kõrgema Kunstikooli diplomitööna 2005. aastal valminud “Kuldne eesel”, mis asub Esna mõisas.
Tema teoseid on lisaks isikunäitustele eksponeeritud järgmistel näitustel :
Kalli Pikas on teinud kunstnikutööd etendusele “Päev ja kogu elu”, lavakujundused etendustele „Tuli ja jää“, „Noche Flamenca“, värvide tantsulavastuste sarjale ja stuudio Duende kontserdisarjale “Primavera”.
Isiklikku
Kalli Pikasel on kaks tütart, kellest inspireerituna asutas ta 2020. aastal Räpinas tantsustuudio Kallid ja Pai. Kalli ema Tiina Pikas on flamenko- ja kõhutantsustuudio Duende asutaja ja kunstiline juht.
Ahuntsic-Cartierville
pisi|Ahuntsic-Cartierville'i linnaosa Montréali kaardil pisi|Linnaosa logo Ahuntsic-Cartierville on Montréali linnaosa.
Mõistus on kadunud
"Mõistus on kadunud" on Smilersi album. Album ilmus 1998. aastal ja selle tootsid Hendrik Sal-Saller, Elwood Muusik ja Hitivabrik.
Põhja-Makedoonia albaanlased
pisi|Pruuni värviga on tähistatud albaanlaste piirkondlik ülekaal (2002) Albaanlased (makedoonia keeles Албанци во Македонија; albaania keeles Shqiptarët në Maqedonisë) on lõunaslaavi rahva makedoonlaste järel suurim etniline vähemuselanikkond (25,2% kogurahvastikust) tänase Põhja-Makedoonia Vabariigi piirides. Riigis elas 2002. aasta seisuga 509 083 albaanlast. Makedoonia albaanlaste asualad paiknevad enamasti riigi loodeosas, suuresti Kosovo piiri ja vähem Albaania piiri lähistel, ning pealinna Skopje (endine Osmanite riigi basaar ja Kosovo vilajeti pealinn Üsküb) ümbruses.
Aivar Simson
Aivar Simson (sündinud 5. detsembril 1959 Jõhvis) on eesti skulptor. Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja Kujurite Ühenduse liige.
1980. aastate algul osales Nõukogude armee dessantväelasena Afganistani sõjas, teenides aega Helmandi provintsis. Oma endisi sõjamälestusi pajatab Simson dokumentaalfilmis "Afganistani armid" (2005).
Pere
Aivar Simson on abielus graafik Krista Simsoniga. Elab Harju maakonnas Tammispea külas.
GPS-jälgimine
GPS jälgimine on teenus, mis võimaldab spordiüritustel osalejate asukohta ja liikumist reaalajas ja/või viivitusega/kordusena interneti vahendusel jälgida. GPS jälgimist kasutatakse Eestis peamiselt orienteerumisvõistlustel, rogainis, murdmaasuusatamises, jalgrattaspordis jt vastupidavusaladel.
Võistlejal on kaasas spetsiaalne GPS-seade, mis mobiilside kaudu edastab teenuse korraldajale võistleja asukoha koordinaate, mis kuvatakse veebis võistleja teekonnana kas reaalajas või viivitusega.
Bydlin
Bydlin on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Olkuszi maakonnas Klucze vallas.
Küla on esmamainitud 1120. aastal. Bydlin sai linnaõigused 1404. aastal, kuid kaotas need 1530. aastal.
Edu (ajaleht, 1906)
pisi|Edu 1906 esikaas Edu : Kõige Eesti awalik keelekandja" oli huumori ja satiiri ajaleht, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. Toimetajaks oli Juhan Lilienbach.
Eesti Sõudeliit
Eesti Sõudeliit (lühend ESL) on avalikes huvides heategevuslikel eesmärkidel tegutsev mittetulundusühingute liit, kes ühendab Eestis sõudmisega tegelevaid ühinguid. Sõudmist ainuesindav organisatsioon Eestis.
Edu (ajaleht, 1906)
Tsensuuri tõttu ilmusid Juhan Lilienbachi pilkelehed erinevate nimedega: Ajakohane Naljaleht (1906), Nooled (1906), Edu, Pilkeleht (1906), Reinuwader (1906), Kolerakülvaja (1907), Sügise (1907), Vali Tali (1908), mis kõik olid lugejate hulgas väga populaarsed tänu oma päevakajalisele satiirile.
Eesti Sõudeliit
8. detsembril 1989 tunnistati Eesti Sõudeliit 1938. aasta 28. juulil asutatud Eesti Sõudeliidu õigusjärglaseks.
Edu (ajaleht, 1906)
Ilmus vaid 1 number, kaasas oli ka neljaleheline laululeht.
Eesti Sõudeliit
27. juunil 1992 võeti Eesti Sõudeliit Maailma Sõudeliidu (FISA) liikmeks.
Edu (ajaleht, 1906)
Ajalehte trükiti Tallinnas Mihkel Schifferi trükikojas 3000 eksemplari.
Eesti Sõudeliit
Eesti Sõudeliidu president on Rein Kilk.
Õhus on Smilers
"Õhus on Smilers" on Smilersi album. Album ilmus 2007. aastal ja selle tootis Bulldozer.
Jaanus Reisner
Reisneri kiire tõus algas 1989. aastal pärast tema Isamaaliitu astumist. Seal ta mitmel korral aitas Mart Laari, korraldades tema raamatu “Metsavennad” trükkimise, kui parteisisese valimiskampaania. Selle nimel ei põlanud Reisner isegi võltsimist. Ta lasi 1994. aasta suvel vähemalt seitsmel äritegelasel kirjutada Isamaasse astumise avalduse märksa varasema kuupäevaga, et nad saaksid osaleda erakonna suurkogul. Sellele suurkogu istungile tõi ta veel vähemalt sadakond inimest, kes muidu parteiüritustel ei osalenud. Laarile andsid teiste seas hääle siis Reisneri (endine) abikaasa Piret Loide-Reisner, äi, ämm ja naiseõde. Tänu sellele jäi ka Laar parteis võimule.
Kuulub Isamaa Erakonda ja on olnud seal nii välissekretär, juhatuse liige (2001) ja noorteorganisatsiooni looja.
Suuräridega alustas Reisner 1995. aastal, kui Isamaaliit valimistel kaotas.
2001. aastal püüdis omastada Tallinna Majandusõiguse ja Poliitika Instituudi (MÕPI) peamaja Tallinnas Põhja puiesteel.
2007. aastal kuulus Eesti Filmi Sihtasutuse nõukokku.
Aastatel 2009–2018 oli ta Kadrina vallavolikogu esimees
2017. aastast on EELK Kadrina Katariina koguduses juhatuse esimees ja sinodisaadik.
Jüri Soonpere
Jüri Soonpere (5. veebruar 1953 – 19. mai 1998) oli eesti-vene ajakirjanik, pedagoog, ärimees.
Lapsed: Anton 1977, Roza 1984, Anastassia 1989, Artur 1993. Elas Tallinnas Kruusa 2-3
TTÜ struktuuriüksus eesti ja vene keele kateeder keeltekateeder TTÜ ametikoht assistent TTÜ-s 1977-1992 Teenistuskäik TTÜs keelte kateeder, tunnitasuline õppejõud 1977/78-1979, ass 1980 eesti ja vene keele kateeder, assistent 1989-92 Haridus Tartu Riiklik Ülikool, 1976 Eriala vene filoloog
Aurora (laulja)
Ta debüüt-EP "Running with the Wolves" ilmus 4. mail 2015. Samal aastal ilmus ka ta kaver inglise rokkansambli Oasis laulust "Half the World Away", mida kasutati John Lewise kaubamajade keti jõulureklaamis.
Teda on võrreldud selliste artistidega nagu Susanne Sundfør, Emilíana Torrini, Florence and the Machine, Eivør Pálsdóttir, Kate Bush, Lana Del Rey, Lorde ja Bjork.
Elukäik
Aurora sündis 15. juunil 1996 Norras Stavangeris, kuid kasvas üles Bergenis. Meloodiaid hakkas ta looma kuueaastaselt ja laulusõnu kirjutama üheksaselt.
Anjou (Montréali linnaosa)
pisi|Anjou linnaosa Montréali kaardil pisi|Linnaosa logo Anjou on Montréali linnaosa.
Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond
Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond oli ajalooline hertsogkond hiliskeskajast kuni varauusaja lõpuni Saksa-Rooma riigi loodeosas, kus praegu on Põhja-Saksamaa. Hertsogkond asutati aastal 1235 Welfide pärusvaldustest Saksimaal ja sellest sai Heinrich Lõvi pojapojale Otto Lapsele keiserlik lään. Nimi tulenes kahest suuremast linnast piirkonnas: Braunschweigist ja Lüneburgist. Hertsogkonda jaotati kõrgkeskajal mitmel korral erinevate Welfi liinide vahel, kuid kõik valitsejad jätkasid "Braunschweig-Lüneburgi hertsogina", lisaks oma tiitlile "Lüneburgi vürst", "Wolfenbütteli vürst" jne. Üksikud vürstkonnad, mis moodustasid hertsogkonna, eksisteerisid kuni Saksa-Rooma riigi lõpetamiseni aastal 1806. Pärast Viini kongressi aastatel 1814/15 said need alad Hannoveri kuningriigi ja Braunschweigi hertsogkonna osaks.
Ajalugu
Kui Heinrich Lõvi pandi aastal 1180 riigivande alla, kaotas ta Saksimaa hertsogi ja Baieri hertsogi tiitlid. Ta viibis aastaid eksiilis, kuid lubati siis kuni oma elu lõpuni asuda ema suguvõsalt päritud pärusvaldustesse. Aastal 1235 andis Heinrichi pojapoeg Otto Laps Hohenstaufenite ja Welfide perekonna vahelise leppimise osana oma valdused keiser Friedrich II-le ning sai vastutasuks läänina äsja loodud Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna, mis moodustati keisrile antud valdustest, samuti muudest keiserlikest aladest. Pärast tema surma aastal 1252 läksid valdused tema poegadele Albrecht Suurele ja Johannile, kes valitsesid hertsogkonda üheskoos. Aastal 1269 hertsogkond jaotati, Albrecht sai riigi lõunaosa ümber Braunschweigi ja Johann põhjaosa Lüneburgi ümbruses. Lüneburgi ja Braunschweigi linnad jäid Welfide valdusse vastavalt aastani 1512 ja 1671. Aastal 1571 sai Calvördest hertsogkonna eksklaav.
Edaspidi eraldus ja taasühines läbi sajandite hertsogkonna erinevaid osasid, kõiki neid valitsesid Welfid, kes säilitasid tihedad sidemed üksteisega – tihti nõbudevaheliste abieludega – praktikas palju sagedamini, kui tänapäeval, isegi Saksa-Rooma riigi talurahva seas, saali pärimisseaduste järgi, et säilitada kontrolli valduste üle. Võimukeskused liikusid vahepeal Braunschweigist ja Lüneburgist Cellesse ja Wolfenbüttelisse, kui linnad saavutasid iseseisvuse.
Alluvate vürstkondade ajalugu
thumb|[[Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond|Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonna territoriaalne jagunemine ning Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna ja Suurbritannia kuningriigi dünastilised sidemed]] Hertsogkonna ja tema alluvate vürstkondade järgnevale ajaloole olid iseloomulikud arvukad jagunemised ja taasühinemised. Alluvad riigid, mida korduvalt loodi ja mis olid seaduslikud vürstkonnad, said üldiselt nime valitsejate residentside järgi. Kui mõni perekond välja suri, pärisid erinevate dünastialiinide valdused kõrvalliinid. Näiteks eksisteerisid sajandite jooksul Braunschweigi vana, keskmine ja uus liin ning Lüneburgi vana, keskmine ja uus liin. Samaaegselt valitsevate dünastialiinide arv varieerus kahest viieni.
Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkond
Aastal 1269 moodustati Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna esimese jagamise järel Braunschweigi vürstkond. Aastal 1432, pingete kasvamise tulemusel Braunschweigi linnarahvaga, viis Braunschweigi liin oma residentsi Wolfenbüttelisse. Wolfenbütteli nimi anti ka vürstkonnale. Alles 1753/1754 viidi residents tagasi Braunschweigi. Aastal 1814 sai vürstkonnast Braunschweigi hertsogkond.
Tambet Mumma
Tambet Mumma valiti EMEA galal (Eesti Muusikaettevõtluse auhinnad) 2023. aasta muusikamänedzeriks.
Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond
Calenbergi vürstkond – hilisem Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond
(1708–1814) Aastal 1432 läksid Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkonna valdused Deisteri mäeaheliku ja Leine jõe vahel äsjaloodud Calenbergi vürstkonnale. Sellest uuest riigist põhja jäi Hoya krahvkond ja riik ulatus siit kitsa ribana lõunasse kuni Leine jõeni, kus jõudis Wolfenbütteli vürstkonnani. Aastal 1495 laienes riik Göttingeni ümbrusse ja aastal 1584 läksid valdused tagasi Wolfenbütteli liinile. Aastal 1634 läksid valdused pärandi jaotamise tulemusel Lüneburgi liinile, enne sõltumatuks vürstkonnaks taassaamist 1635. aastal, kui see anti Georgile, kes oli noorem vend Lüneburg-Celle vürstile Ernst II, kes valis oma residentsiks Hannoveri. Uusi territooriume lisandus aastal 1665 Grubenhageni juures ja aastal 1705 Lüneburgi vürstkonna ümbruses. Aastal 1692 saavutas hertsog Ernst August Calenbergi liinist õiguse olla Braunschweig-Lüneburgi kuurvürst. Kõnekeeles kasutati ka Hannoveri kuurvürstkond või Kuurhannover. Aastal 1814 järgnes sellele Hannoveri kuningriik.
Jäljendamine
pisi|400px|Vastsündinud [[makaak imiteerib keele näitamist]] pisi|Linnulaulu imiteerimise võistlus Phuketis Jäljendamine ehk matkimine ehk imiteerimine ehk imitatsioon on käitumine, mille korral isend teeb järgi teise isendi toimimist.
Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond
Lüneburgi vürstkond
Lüneburgi vürstkond tekkis Braunschweigi vürstkonna kõrvale aastal 1269, kui hertsogkonna pärand jagati. Pärast hertsog Georg Wilhelmi surma aastal 1705 päris Lüneburgi riigi kuningas George I. Riik ühendati Calenbergi vürstkonnaga, mis ülendati aastal 1692 kuurvürstkonnaks.
Jäljendamine
Vaata ka
Mimesis Gabriel Tarde
Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond
Grubenhageni vürstkond
Aastatel 1291–1596 oli Grubenhagen sõltumatu vürstkond, selle esimene valitseja oli Albrecht I poeg Heinrich I Imetlusväärne. Riik ulatus Sollingi mägede põhjaossa ja Leine jõeni Einbecki juures ja Eichsfeldi põhjaossa ja Harzi edelaossa. Pärast jagamisi aastate jooksul üha väiksemateks vürstkondadeks läks Grubenhagen aastal 1596 lõpuks tagasi Braunschweig-Wolfenbütteli rüppe.
Muud harud
Muud harud, millel ei olnud täielikku iseseisvust, eksisteerisid Dannenbergis, Harburgis, Gifhornis, Bevernis, Osterodes, Herzbergis, Salzderheldenis ja Einbeckis.
Kuigi kokku esines umbes tosin alljaotust, olid mõned vaid dünastilised ja neid ei tunnustatud keisririigi osastisriikidena, kus korra oli üle 1500 sellise ametlikult tunnustatud üksuse. Riigipäeval osalejate nimekirjas (1792) olid järgmised neli Braunschweig-Lüneburgi alljaotust esindatud:
Aastaks 1705 oli alles jäänud ainult kaks Braunschweig-Lüneburgi hertsogit, üks valitses Calenbergi, Lüneburgi ja muid valdusi ning teine valitses Wolfenbüttelit.
Lüneburgist Hannoveriks
Üks dünastiline liin oli Lüneburgi vürstid, kes aastal 1635 omandasid Calenbergi perekonna nooremale liikmele Georgile, kes rajas residentsi Hannoveri linna. Tema poeg Christian Ludwig ja selle vennad pärisid aastal 1648 Celle ja sealtpeale jagasid seda ja Calenbergi omavahel; lähedalt seotud suguvõsa haru valitses eraldi Wolfenbüttelis.
Viimaseks arenguks oli Hannoveri kuurvürstkond, mida algselt kutsuti Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonnaks, kui Saksa-Rooma keiser nimetas Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Ernst Augusti aastal 1696 (kaks aastat enne tema surma) kuurvürstiks, suurendades mõnevõrra vastuoluliselt protestantlike kuurvürstide arvu – rikkudes seeläbi vanade kuurvürstide juurdunud huve, kuna kuurvürste oli nüüd rohkem. Nagu enamasti sel ajal Euroopas, oli see osa sajanditepikkustest usulistest rahutustest, millega kaasnes otsene sõjategevus (vaata Kolmekümneaastane sõda), mille päästsid valla nii reformatsiooni kui ka katoliikliku vastureformatsiooni kirglikud toetajad.
Calenbergi ja Lüneburg-Celle territooriumid tehti aastal 1692 keiser Leopold I poolt kuurvürstkonnaks Celle peatse pärimise ootuses Calenbergi hertsogi poolt, kuid territooriumite tegelik dünastiline liit toimus alles aastal 1705 tema poja Georg I Ludwigi ajal, ja kuurvürstkonda ei tunnustatud Riigipäeva poolt ametlikult aastani 1708.
Tekkinud riiki tunti mitme nimega (Braunschweig-Lüneburg, Calenberg, Calenberg-Celle; selle valitseja oli sageli tuntud kui "Hannoveri kuurvürst". Juhuslikult leidis Braunschweig-Lüneburgi hertsog end aastal 1701 Briti krooni pärija olevat (aastal 1707 kinnitas selle Act of Union) ja hiljem päriski selle, luues 20. oktoobril 1714 kahe krooni personaaluniooni.
Pärast veidi rohkem kui kümmet aastat sai vaidlustatud kuurvürstkonna küsimus lahenduse pärija kaudu ja uus Braunschweig-Lüneburgi hertsog (hertsogina tunnustatud 23. jaanuaril 1698) Georg I Ludwig võis aastast 1708 nimetada end Braunschweigi ja Lüneburgi kuurvürstiks. See lihtsalt ei juhtunud nii, vaid selle põhjustas religioonist ajendatud poliitika, mille tõi kaasa asjaolu, et ta oli saanud ka Briti krooni pärijaks (Act of Settlement 1701 – see koostati Šotimaa ja Inglismaa protestantliku troonijärgluse kindlustamiseks ajal, kui antikatoliiklikud tunded olid kõrgseisus enamuses Põhja-Euroopas ja enamuses Suurbritannias). Tegelikult järgnes George I valitsejana oma kaugele nõole kuninganna Anne'ile – viimasele Stuartist valitsejale, ja seejärel moodustati 1. augustil 1714 personaalunioon Briti krooni ja Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna (Hannoveri kuurvürstkonna) vahel, mis kestis ka pärast Napoleoni sõdade lõppemist rohkem kui sajand hiljem – sealhulgas ka pärast Saksa-Rooma riigi lõpetamist ja uue järglaskuningriigi esiletõusu. Sel viisil laienes "Hannoveri kuurvürstkond" (hertsogkonna tuumik) teiste maade lisamisega ja sai 1814. aasta rahukonverentsidel (Viini kongress) Hannoveri kuningriigiks, korraldades Euroopa tulevikku pärast Napoleoni sõdu.
Lugu suhetest Briti krooniga
Esimene Hannoveri dünastiast Inglismaa kuningas George I oli valitsev Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja lõpuks sai temast aastal 1708 ametlik ja tunnustatud Saksa-Rooma riigi kuurvürst. Tema valdused suurenesid aastal 1706, kui Braunschweig-Lüneburgi hertsogite Calenbergi haru maad ühendati pärandina Lüneburg-Celle haru maadega Hannoveri riigi moodustamiseks. Seejärel kuulutati Georg I Hannoveri kuurvürstiks.
Aastatel 1700 ja 1701, kui Inglismaa parlament esitas lastetule valitsevale kuninganna Anne'ile (Stuartite dünastia) küsimuse õigusjärgsest pärimisest religioosse kallutatusega protestantliku valitseja suunas, sai Act of Settlement alusel pärijaks James I lapselaps Sophie von Hannover. Sophie suri mõned nädalad enne kuninganna Anne'i, kuid tema poeg ja pärija George I järgnes Suurbritannia kuningana, kui tema kauge nõbu Anne 1714. aasta augustis suri. Suurbritannia ja Hannover jäid personaaluniooni kuni kuninganna Victoria troonileasumiseni aastal 1837.
George I-le järgnesid tema poeg George II ja pojapoeg George III. Viimatimainitu säilitas kuurvürsti tiitli isegi pärast Saksa-Rooma riigi lõpetamist viimase keisri poolt aastal 1806. George III vaidlustas keisririigi lõpetamise ja säilitas eraldi Hannoveri kuurvürstkonna valitsusaparaadi kuni rahukonverentsideni sõja lõpul. Pärast Napoleoni langemist sai George III Hannoveri kuningana oma maad tagasi pluss maid Preisimaalt, loobudes samas mõnest väiksemast hajaterritooriumist.
Pärast Viini kongressi
Pärast Saksa-Rooma riigi lõppu aastal 1806 liideti Calenberg-Celle ja selle valdused Napoleoni sõdade lõppedes Viini kongressil uueks riigiks nimega Hannoveri kuningriik (sealhulgas Braunschweig-Lüneburg). 19. sajandi esimesel poolel valitseti Hannoveri kuningriiki personaalunioonis Briti krooniga selle loomisest viimase Hannoveri kuurvürsti Georg III ajal kuni William IV surmani aastal 1837. Siit alates läks Hannoveri kroon Williami nooremale vennale Ernstile vastavalt Saali tavaõigusele, mis nõudis meessoost pärijat. Samas Briti trooni päris vanema venna ainus tütar Victoria.
Seejärel kaotas tema poeg Georg V kuningriigi Austria-Preisi sõjas aastal 1866, kui see annekteeriti Preisimaa poolt ja sellest sai Preisimaa Hannoveri provints.
Braunschweigi hertsogkond
Wolfenbütteli liin säilitas oma iseseisvuse, väljaarvatud aastatel 1807–1813, kui tema ja Hannover olid liidetud Vestfaali kuningriigiga. Viini kongress aastal 1815 taastas tema riikliku iseseisvuse nime all Braunschweigi hertsogkond. Hertsogkond jäi sõltumatuks ning ühines algul Põhja-Saksa Liidu ja aastal 1871 Saksa keisririigiga.
Kui pealiin aastal 1885 hääbus, keeldus Saksa keiser õigusjärgset pärijat Hannoveri kroonprintsi tunnustamast ja kinnitas selle asemel regendi. Aastakümneid hiljem leppisid perekonnad kroonprintsi poja ja keisri ainsa tütre abielu kaudu ära ja keiser andis oma väimehele loa valitseda (tema isa loobus oma õigustest).
Braunschweigi ja Lüneburgi hertsogid
Järgmised hertsogid valitsesid kogu hertsogkonda enne selle jagunemist:
Kõik Welfi liinid jätkasid tiitli "Braunschweig-Lüneburgi hertsog" kandmist alates hertsogkonna jagamisest aastal 1269 kuni Saksa-Rooma riigi lõpuni aastal 1806. See oli lisaks nende tegelikule territoriaalsele tiitlile, näiteks "Lüneburgi vürst".
RAS
RAS või ras on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Pits (anum)
pisi|Erineva kuju ja mahutavusega pitsid Pits või napsiklaas on väike joogiklaas, mida kasutatakse tavaliselt destilleeritud alkohoolsete jookide joomiseks või kindla koguse mõõtmiseks.
Vahel kasutatakse, näiteks ilukirjanduses, viinapitsi kohta vene laensõna topka.
Peder Pedersen
Peder Pedersen on mitme tuntud isiku nimi:
FIDE
Rahvusvaheline Maleföderatsioon ehk rahvusvaheline maleliit (prantsuse keeles Fédération internationale des échecs; akronüüm FIDE) on rahvusvaheline spordialaliit, ühendab maleliite üle kogu maailma. FIDE on ühtlasi rahvusvaheliste maleturniiride juhtorgan.
FIDE asutati 1924. aasta 20. juulil Pariisis. Praegune FIDE president on Arkadi Dvorkovitš. Aastatel 1995–2018 oli president Kirsan Iljumžinov.
Roll malemaailmas
FIDE kõige nähtavaimaks tegevuseks on male maailmameistrivõistluste, regionaalsete meistrivõistluste ja maleolümpia korraldamine. Rahvusvaheline Olümpiakomitee on FIDE-t tunnustanud kui kõrgeimat maleorganisatsiooni, kes vastutab üldiselt male ja regionaalsete kui ka rahvusvaheliste meistrivõistluste korraldamise eest. FIDE on UNESCO liige.
FIDE paneb paika nii individuaalmängude kui ka rahvusvaheliste võistluste reeglid. Rahvusvaheliste võistluste reeglid kanduvad üle ka regionaalsetele võistlustele. FIDE annab välja ka erinevaid organisatoorseid tiitleid, näiteks rahvusvaheline kohtunik, kellel on õigus tähtsaid võistlusi juhendada.
Liikmed
Rahvusvahelise maleliiduga on liitunud 189 riigi või autonoomse territooriumi maleliidud.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
Venemaa Ukrainasse sissetungi neljanda etapi ajajoon hõlmab ajavahemikku alates 12. novembrist 2022, Ukraina vastupealetungi lõpust. kuni 2013. aasta 7. juunini, uue vastupealetungi alguseni. See ajajoon on dünaamiline ja muutuv loetelu, mis ei pruugi kunagi vastata täielikkuse kriteeriumidele. Lisaks sellele võib mõnda sündmust täielikult mõista ja/või tuvastada alles tagantjärele.
FIDE
ÜRO liikmesmaad
Afganistan, Albaania, Alžeeria, Andorra, Angola, Araabia Ühendemiraadid, Argentina, Armeenia, Aserbaidžaan, Austraalia, Austria, Bahama, Bahrein, Bangladesh, Barbados, Belau, Belgia, Belize, Bhutan, Birma, Boliivia, Bosnia ja Hertsegoviina, Botswana, Brasiilia, Brunei, Bulgaaria, Burkina Faso, Burundi, Colombia, Costa Rica, Dominikaani Vabariik, Ecuador, Eesti, Egiptus, El Salvador, Elevandiluurannik, Etioopia, Fidži, Filipiinid, Fääri saared, Gruusia, Ghana, Guatemala, Guernsey, Haiti, Hiina, Hispaania, Holland, Honduras, Horvaatia, Ida-Timor, Iirimaa, Iisrael, India, Indoneesia, Iraak, Iraan, Island, Itaalia, Jamaica, Jaapan, Jeemen, Jersey, Jordaania, Kambodža, Kanada, Katar, Kasahstan, Keenia, Kreeka, Kuuba, Kuveit, Kõrgõzstan, Küpros, LAV, Laos, Leedu, Liibanon, Liibüa, Liechtenstein, Luksemburg, Lõuna-Korea, Läti, Macau, Makedoonia, Madagaskar, Malawi, Malaisia, Malta, Mauritius, Mehhiko, Moldova, Monaco, Mongoolia, Maroko, Mosambiik, Namiibia, Nepal, Nicaragua, Nigeeria, Norra, Omaan, Pakistan, Panama, Paapua Uus-Guinea, Paraguay, Peruu, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Rwanda, Saalomoni Saared, Saksamaa, Sambia, San Marino, São Tomé ja Príncipe, Saudi Araabia, Serbia, Seišellid, Sierra Leone, Singapur, Slovakkia, Sloveenia, Somaalia, Soome, Sri Lanka, Sudaan, Suriname, Süüria, Šveits, Taani, Tadžikistan, Tai, Trinidad ja Tobago, Tšehhi, Tšiili, Tuneesia, Türgi, Türkmenistan, Uganda, Ukraina, Ungari, USA, Uruguay, Uus-Meremaa, Usbekistan, Valgevene, Venemaa, Venezuela, Vietnam, ja Zimbabwe
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
2023. aasta algusest alates hakati Venemaa riiklikes meediakanalites levitama teavet, mille kohaselt olevat tegemist Isamaa kaitsmisega NATO ja natsimeelse Ukraina rünnakute eest. Kui 2014. aastal levisid meedias Donbassi sõja lainel kujutised tankidest kirjega „Na Kiiev“, siis 2023. aasta alul võis vastaspoole samalaadsetelt kujutistelt lugeda: „Na Moskvu“. Jaanuari lõpul viidi Kremli, Putini residentsi ja Euroopa Liidu vastavate institutsioonide kaitse sõjaolukorra tasemele.
FIDE
Liikmesriigid väljaspool ÜRO-d
Aruba, Bermuda, Briti Neitsisaared, Fääri saared, Hiina Taipei, Inglismaa, Hongkong, Hollandi Antillid, Kosovo, Palestiina, Puerto Rico, Šotimaa, USA Neitsisaared ja Wales
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
18. november
Ukraina korraldas meredrooni rünnaku Novorossiski sadamale. Ükski Vene laev teadaolevalt suuremaid kahjustusi ei saanud. Ukraina peaminister Denõs Šmõhal sõnul on pea pool Ukraina elektrisüsteemist on Vene rünnakute tõttu rivist väljas.
FIDE
Presidendid
Rahvusvahelisel maleliidul on läbi aegade olnud kuus presidenti:
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
21. november
NATO parlamentaarne assamblee tunnistas Venemaa terroristlikuks riigiks.
FIDE
FIDE presidendinõukogu
FIDE presidendinõukogusse kuuluvad president, asepresident, peasekretär, viitsepresidendid, varahoidja, auviitsepresidendid, maailmajagude regionaalsed presidendid ning valitsev maailmameister ja naiste maailmameister.
Ross Barkley
pisi|Ross Barkley (2014) Ross Barkley (sündinud 5. märtsil 1993 Liverpoolis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Luton Town.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
23. november
Euroopa Parlament kuulutas Venemaa "terrorismi sponsorriigiks", kuna Venemaa ründab süstemaatiliselt tsiviilelanikke ja paneb toime sõjakuritegusid. Avaldus iseenesest on sümboolne, kuid nõuab uusi sanktsioone.
Ross Barkley
Ta alustas klubikarjääri Evertonis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2011–12. Osa hooajast 2012–13 veetis ta laenul esiliigaklubides Sheffield Wednesday ja Leeds United. Hooaja 2013–14 esimeses mängus Norwich City vastu lõi ta oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Samal hooajal kindlustas ta koha Evertoni põhimeeskonnas. 2014. aasta juulis sõlmis ta Evertoniga uue pikaajalise lepingu.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
23. november
/.../
7. detsember
pisi|Vene rakettide jäänused Harkivis 17. detsember 2022.
Ross Barkley
2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu OGC Nice'iga.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
15. detsember
/.../
Ross Barkley
Suvel 2023 lõppes Barkley leping Nice'iga ning ta liitus Luton Towniga.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
31. detsember
Ukraina armee korraldas uusaastaööl rünnaku Makijivkas asuva Vene sõjaväebaasi vastu. Hukkus 400 sõdurit, haavata sai 300 Venemaa sõdurit, vahendas Ukrainska Pravda.
Ross Barkley
2010. aastal tuli Barkley Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi ta 2013. aasta septembris MM-i valikmängus Moldova vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2015 EM-i valikmängus San Marino vastu. Ta on kuulunud Inglismaa koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
6. veebruar
/.../
8. veebruar
/.../
13. veebruar
/.../
17. veebruar
/.../
20. veebruar
Kiievit külastanud president Biden kinnitas lääneriikide jätkuvat toetust Ukrainale.
22. veebruar
/.../
25. veebruar
/.../
1. märts
/.../
11. märts
/.../
Surnud 30. septembril
Siin loetletakse 30. septembril surnud tuntud isikuid.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
18. märts
/.../
28. märts
/.../
2023. aasta aprill
/.../
2. aprill
/.../
9. aprill
/.../
20. aprill
/.../
4. mai
/.../
13. mai
Venemaa väljaande Kommerant andmetel lasti laupäeval Ukraina piiri lähedal Brjanski oblastis alla kaks hävitajat ja kaks Mi-8 helikopterit. Kommersanti andmetel lasti alla Su-34 pommitaja, Su-35 hävitaja ja kaks Mi-8 helikopterit. Tegu oli varitsusega, märkis väljaanne. On avaldatud spekulatsioone, et tegu oli Ukraina eduka rünnakuga, milles kasutati hiljuti teenistusse võetud Patriot õhutõrjesüsteemi.
19. mai
President Zelenskõi viibis Araabia Liiga kohtumisel, kus esines sõnavõtuga.
20. mai
/.../
Heinamaarjapäev
Heinamaarjapäev on rahvakalendris 2. juulil.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
22. mai
Ukraina vägede koosseisus võitlevad üksused Vene Vabatahtlike Korpus ja Leegion Venemaa Vabadus teatasid, et tegid 22.-23. mail reidi Venemaa Belgorodi oblastisse. Belgorodi oblasti kuberner Vjatšeslav Gladkov väitis esmaspäeva õhtul, et Venemaa võimud alustasid Belgorodis terrorismivastast võitlust. "Tagamaks Belgorodi oblasti elanike turvalisust, kehtestati täna terroritõrjerežiim, mille raames hakkavad kehtima erimeetmed ja ajutised piirangud," teatas Gladkov.
Heinamaarjapäev
Kirikukalendris on see päev, mil neitsi Maarja kohtus Eliisabetiga. On teada, et juba 1263. aastal pühitsesid frantsisklased seda päeva kui kuuendat päeva enne Ristija Johannese sünnipäeva, 1568. aastast laienes päeva tähistamine kogu katoliku kirikule.
Industrieviertel
thumb|right|350px|Alam-Austria kaart, millel on näidatud ringkonnad ja neli veerandit ([[Waldviertel rohelisega, Weinviertel punasega, Mostviertel kollasega ja Industrieviertel sinisega)]]
Industrieviertel ([ɪndʊsˈtʁiːˌfɪʁtl̩]; eesti: Tööstusveerand; slovaki: Priemyselná štvrť) või Viertel unter dem Wienerwald ([ˈfɪʁtl̩ ʊntɐ deːm ˈviːnɐvalt]; slovaki: štvrť pod Viedenským lesom) on Alam-Austria neljast veerandikust kagupoolseim. See külgneb põhjas Viini ja Weinvierteliga, läänes Mostvierteliga ning lõunas ja idas vastavalt Steiermargi ja Burgenlandi liidumaadega. Wienerwald moodustab läänepoolse loodusliku piiri ja sellest tuleneb ka alternatiivne nimi "Veerandik Wienerwaldi all".
Alates poliitiliste ringkondade moodustamisest 1868. aastal ei ole Alam-Austria veerandikel enam seaduslikku alust ja need on puhtalt maastikulised nimed. Tänapäeval esindavad Tööstusveerandit Wienerwaldi ja Viini Alpide (Wiener-Alpen) ringkonnad.
Ringkonnad
Industrieviertel koosneb järgmistest ringkondadest:
Heinamaarjapäev
Eriti Eesti rannikualadel on heinamaarjapäeval tehtud maarjatuld ehk leedutuld.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
22. mai
/.../
Industrieviertel
Maastik
Geograafiliselt iseloomustab Industrieviertelit kivivälja tase, mille pruunmuld on tertsiaarsel melassil, nagu ka Viini nõgu lasub mustmullal. Viini nõo maastik koosneb suurtest põllumajanduspiirkondadest, tööstuspiirkondadest ja viinamarjaistandustest piki kuumaveeallikate geoloogilist murrangujoont (Thermenlinie). Kivivälja pruunmuldadel on suured männimetsad, mis rajati keisrinna Maria Theresia ajal, et vältida kõleda maastiku kõrbestumist. Wienerwaldi nõlvadel on olenevalt kliimatingimustest kasvanud erinevad metsatüübid. Idas ulatub vaade silmapiirini, nn. "väravateni", mis on Wienerneustadti värav, Brucker Hainburgeri värav ning värav Rosaliengebirge ja Leitha mägede, Hundsheimi ja Väikeste Karpaatide eraldamiseks. Samaaegselt männimetsa istutamisega on aastatel 1761–1765 kasutatud kampoli tootmiseks otse Wiener Neustadt and Neunkirchen linnade vahelisel teel, nn. Neunkirchneri puiesteel, millest Joseph Liesganig alustas kogu tolleaegse monarhia geodeetilise mõõdistamisega.
Kliima
Aasta keskmine temperatuurivahemik on olenevalt asukohast 11 °C kuni 4 °C. Näiteks Wiener Neustadtis (280 m) on aastane keskmine temperatuur umbes 10,3 °C, sademeid on umbes 630 mm ja lumikatet on peaaegu 40 päeva, pakast on umbes 95 päeva ja päikest umbes 1900 tundi, erinevalt Semmeringist aasta keskmise temperatuuriga umbes 5,5 °C, sademete hulgaga umbes 970 mm, lumikattega umbes 150 päeva, pluss umbes 150 külmapäeva ja umbes 1500 tundi päikesepaistet.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
25. mai
Venemaa kinnitas, et Ukraina ründas hommikul meredroonidega Vene sõjalaeva Ivan Khurs, kuid Venemaa hävitas kõik kolm laeva rünnanud meredrooni. Sõltumatute allikate kinnitusel tabas vähemalt üks Ukraina mereründedroon Vene luurelaeva nimega Ivan Khurs. Sotsiaalmeedias leviv klipp droonirünnakust näitab, et laev sai rünnakus kahjustada, kuigi ei uppunud.
Industrieviertel
Majandus
Nimetus Industrieviertel tuleneb varajase industrialiseerimise tööstuspiirkonnast, mis oli juba 1783. aastal Wienerwaldi piirkonnas majanduse keskmes. Tänu soodsatele asukohateguritele, nagu lähedus puidust, rauast ja kivisöest kogutavale toorainele ning hüdroelektrienergiaallikatele ja puidule, pluss lähedalasuva Viini linna müügiturg, kasvas siin tööstus.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
25. mai
Bahmuti linn on põhilises osas langenud Vene vägede kontrolli alla. Venemaa kandis see vallutamise käigus hiiglaslikke kaotusi. Prigožini väitel kaotas ainuüksi Wagner Bahmutis 20 000 võitlejat.
Industrieviertel
Majandus
Industrievierteli pindala on püsiasulana 4186 km² või 21,8% Alam-Austria pindalast. Püsiasustuseks on aga saadaval vaid 2008 km², mis moodustab 48% Industrievierteli kogupindalast.
Venemaa sissetung Ukrainasse – IV etapp
25. mai
/.../
1. juuni
Ukraina armee koosseisus tegutsevad Venemaa vabatahlike üksused Leegion Venemaa Vabadus ja Vene Vabatahtlike Korpus alustasid 4 päeva kestnud reidide seeriat Belgorodi oblastisse.
/.../
Bodisco
Bodisco (vene keeles Бодиско) on Madalmaadest pärit aadlisuguvõsa.
Suguvõsa liikmeid
Heinrich Bodisco, Venemaa keisririigi sõjaväelane (kapten) ja arhitekt Peterburis
Olen kuul
"Olen kuul" on Smilersi album. Album ilmus 1997. aastal ja selle tootis Hitivabrik.
Eesti Täisevangeelse Kiriku Kohtla-Järve Jumala Sõna Kogudus
Eesti Täisevangeelse Kiriku Kohtla-Järve Jumala Sõna Kogudus (vene keeles Община Слово Божие Эстонской Полноевангельской Церкви г. Кохтла-Ярве) kuulub Täisevangeelsete Euroopa Koguduste Liitu. Kogudus on venekeelne ja koguneb Kohtla-Järvel aadressil Tuuslari 10.
Kohtla-Järve Jumala Sõna Koguduse juhid on Eesti Täisevangeelse Kiriku piiskop Oleg Pronin ja pastorid Anton ja Lidia Karhanin.
Koguduse koosolekud toimuvad kolmapäeviti kell 19.00 ja pühapäeviti kell 11.00.
Rocca di Neto
180 meetri kõrgusel merepinnast asuva Rocca di Neto asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. Rocca di Neto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Belvedere di Spinello, Casabona, Crotone, Santa Severina, Scandale, Strongoli.
Rocca di Neto halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cupone, Setteporte, Topanello.
Shailesh Vara
pisi Shailesh Lakhman Vara (sündinud 4. septembril 1960 Ugandas) on Suurbritannia poliitik, ta kuulub Konservatiivse Partei ridadesse. Ta oli 8. jaanuarist 2018 kuni 15. novembrini 2018 Suurbritannia Põhja-Iirimaa asjade minister.
Ta sündis aastal 1960 Ugandas gudžarati päritolu India immigrantide perekonnas. Aastal 1964 asus perekond Suurbritanniasse. Ta sai keskhariduse Aylesburys (Aylesbury Grammar School), seejärel lõpetas juristina Bruneli Ülikooli.
Selçuk Bayraktar
pisi|Selçuk Bayraktar
Selçuk Bayraktar (sündinud 7. oktoobril 1979 İstanbulis) on türgi eletroonikainsener, droonikonstruktor ja ettevõtja.
2002. aastal lõpetas ta İstanbuli Tehnikaülikooli elektroonikaosakonna bakalaureusekraadiga. Seejärel jätkas ta õpinguid mehitamata helikopterisüsteemide valdkonnas Ameerika Ühendriikides, kus ta sai magistrikraadi Pennsylvania Ülikoolist (2004) ja hiljem ka Massachusettsi Tehnoloogiainstituudist.
2007. aastal naasis ta Türki, kus sai isa juhitud tehnoloogiaettevõtte Baykar tehnoloogiajuhiks. Tema juhtimisel töötati välja Türgi esimene mehitamata õhusõiduk Bayraktar TB2 (esmalend 2014).
Isiklikku
2016. aastal abiellus ta Sümeyye Erdoğaniga, kes on Türgi presidendi Recep Tayyip Erdoğani tütar.
Priidu Pukk
Priidu Pukk (30. september 1943 Kuressaare – 29. aprill 2022 Stockholm) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Priidu Pukk oli Otto Puki poeg.
Pukk põgenes 1944 koos perega Rootsi. Ta lõpetas 1962 Gubbängeni Gümnaasiumi, 1974 Kuningliku Tehnikaülikooli (KTH) inseneriteaduse erialal, temast sai tehnikamagister masinatehnikas ja masinate konstrueerimises (1972, samas). Ta täiendas end 1971 pedagoogikaülikoolis ning alustas 1974 doktoriõpet (väitekiri kaitsmata).
1971. aastast on Pukk olnud KTH õppejõud – teadusassistent, lektor, dotsendi kohusetäitja, 1985. aastast korraline dotsent. Ta on õpetanud mehaanikat, tugevusõpetust, masinaelemente, joonestamist ja masinate konstrueerimist ning koostanud õppevahendeid. Samuti on ta osalenud konstruktorite õppe loomises Eskilstunas Mälardaleni Ülikoolis ning töötanud seal 1977. aastast korduvalt külalisõppejõuna.
Teadustöö
Priidu Puki peamine uurimisvaldkond on masinaehitus. Peamiselt on ta tegelenud Rootsi tööstuse tootearendusega, olnud projektijuht ning osalenud asutuste ja ettevõtete uurimis- ja tootearendusprojektides. Ta on pidanud ettekandeid konverentsidel Rootsis, Eestis, Saksamaal jm.