cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oswald Külpe
Kujunditeta mõtlemine
Würzburgi laboratooriumi üks kõige kuulsamaid panuseid psühholoogia distsipliinile oli kujunditeta mõtlemise uurimine. See põhines uskumusel, et teatud objektiivsus on ka nendel kogemustel, mis pole tingimata seotud kindlate sõnade, sümbolite ja märkidega. Külpe kasutas eksperimente, mis näitasid inimeste võimet tunda ära midagi, mida on enne nähtud, mäletamata, milline nähtu välja nägi. 1901. aastal viisid A. M. Mayer ja J. Orth läbi katse, mille tulemusi nad interpreteerisid järgmiselt: inimesed viitavad oma analüüsides sellistele teadvuse (mõtlemise) protsessidele, millele ei vasta mingi kujund, tegu või tahe. Seega on olemas mittekujundlikud mõtted. See tundus kaasaegsetele uue reaalsuse avastamisena: teadvuses on nähtused, mis ei ole kujundlikud. Wundti psühholoogia tundus olevat valeks kuulutatud. Selle tõestamiseks viidi katseisikud pimedasse ruumi ja paluti neil ette kujutada nimetatud värve. Kõik osalejad peale ühe suutsid visualiseerida värve. Mitte ühelgi katses osalenul ei olnud kognitiivset defitsiiti, mis viiski Külpe järelduseni, et äratundmine on mäletamisest eraldiseisev omadus. Külpe oli küll paljudes katsetes üheks katseisikuks, kuid ta ise ei võtnud kordagi sõna Würzburgis saadud tulemuste kohta. Tegelikult iseseisvat koolkonda sellest koostööst ei tekkinud. Würzburgi peamine saavutus oli aga selles, et mõtlemine ja probleemide lahendamine muutus iseseisvaks psühholoogilise uurimise objektiks, nagu see varem oli juhtunud mäluga.
Abstraktsioon ja tähelepanu
Külpe defineeris abstraktsiooni kui protsessi, kus keskendutakse teatud aspektidele, ignoreerides teisi. Näiteks, ühes Külpe tuntuimas abstraktsioonikatses palus ta osalejatel jälgida numbreid, tähti, värve ja kujusid. Kui algseks ülesandeks oli jälgida numbreid, ei osatud pärast katset täpselt kirjeldada tähti, värve või kuju. Kui algseks ülesandeks oli jälgida värve, ei osatud hiljem kirjeldada tähti, numbreid ja kuju. Täpselt osati kirjeldada just seda aspekti, mida katse eel paluti jälgida. Selle tulemusena järeldas Külpe, et visuaalne taju on määratletud lisaks eksternaalsele stiimulile ka Aufgabe poolt, mis tähistab direktiivi või ülesannet. Kuna ta varieeris Aufgabe’t ehk ülesannet igal katsekorral, oli tal võimalik leida korrelatsioon tähelepanu ja teadvustatuse vahel. Külpe leidis, et mida laiem on inimese tähelepanu, seda madalam on teadvustatuse tase ja vastupidi. Sellest ta järeldas, et limiteeritud hulk energiat juhib tähelepanu
Mõtlemine
Külpe ja tema Würzburgi kolleegid kasutasid abstraktsioonikatseid tõestamaks, et assotsianism pole elementaarne mõtlemise meetod. Näiteks olukordades, kus katseisikutele paluti anda lindudele ülemkategooria või -grupp klassifikatsiooni süsteemis, vastati suurema tõenäosusega "loom" kui spetsiifilise linnuliigiga nagu "leevike". Selle tulemusena järeldasid Külpe ja Würzburgi laboratooriumi tudengid, et sellist käitumist ei saa seletada assotsianistliku loogikaga. Nad väitsid, et tegelik ülesanne, mitte stiimuli olemus juhib mõtlemise protsessi, seega on inimestel tendents kindlal viisil vastata ning lahendada probleeme.
Peamised teosed
Oswald Külpe raamatud ja artiklid käsitlevad teemasid, mis puudutasid tema psühholoogiahuviga seotut. Näiteks kirjutas ta loogikast, esteetikast, filosoofiast ja epistemoloogiast. Tema esimene suurteos "Grundriss der Psychologie" ilmus 1893. aastal. Raamatus defineeris ta psühholoogiat kui "kogemuste fakte". Kolmeosaline teos "Die Realisierung" anti välja 1912–1923; see põhines Külpe loengutel. Raamatus "Einleitung in die Philosophie" käsitles ta selliseid teemasid nagu epistemoloogia, metafüüsika ja eetika. See oli põhiline õpik saksa tudengite filosoofiakursustel. Seda vähem kui 350-leheküljelist õpikut on tõlgitud nelja keelde ja antud välja seitse väljaannet. Lisaks veel mitmele olulisele teosele on 1912. aastal avaldatud raamatud "Psychologie und Medizin" ja "Philosophie der Gegenwart". Tema töid tõlgiti ka inglise keelde:
Malle Ojokas
Malle Ojokas (sündinud 14. veebruaril 1957 Tartus) on eesti endine sõudja.
Lõpetas 1975 Tartu 3. Keskkooli ja 1983 agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Töötanud Põllumajandusameti Tartu keskuse peainspektorina.
Sõudetreeninguid alustas 1973 Tartus Inge Pindi juhendamisel.
Mihaela Peneș
Mihaela Peneș (sündinud 22. juulil 1947 Bukarestis) on Rumeenia kergejõustiklane, odaviskaja.
Tema isiklik rekord odaviskes on 60.68 (1967).
Manwë
Manwë on J. R. R. Tolkieni lugudest tuntud üks Valadest. Esimest korda ilmus Silmarillionis. Manwë oli Arda kuningas, Varda Elentári abikaasa, Melkori vend. Manwë Súlimo on Õhu Isand ning valitseb koos oma abikaasa Taeva Emanda Vardaga kogu Ardat Ilmarini kojast maailma kõrgeima mäe Taniquetili tipul. Manwët, kelle nimi tähendab "hea", on nimetatud ka Tuulte Isandaks, sest tema element on õhk, tuul, pilved ja tormid. Talle on kallid kotkad ja kõik teised linnud. Manwë näeb kogu maailma taevalaotuse all ning tema hingus on kõigis maailma olendites. Tema südamele seisavad kõige lähemal vanjarid oma luuleoskuse tõttu, mis kujutab endast Arda Kuninga suurimat naudinguallikat.
Välimus
Tema silmad ja rõivad on sinised, tema skepter on valmistatud safiirist.
Taust
Manwë (koos oma venna Melkoriga) oli võimsaim Ainur, kuna just tema mõistis kõige paremini Eru tahet. Kui Melkor hakkas Ainurite Muusikas ebakõla tekitama oli just Manwë see, kes võttis juhtimise üle. Kui Arda oli loodud siis määrati ta Arda kuningaks. Manwë oli lahke, halastav ning naiivne valitseja. Ta ei suutnud mõista ega näha kurjust, isegi mitte oma vennas. Ta vabastas Mandose Saalidest Melkori, kes külvas kõigepealt Fëanoris viha valarite vastu, mürgitas Valarite puud, tappis Finwë ja varastas Silmarilid, põhjustas Noldorite mässu. Noldorid tõttasid seejärel eesotsas Fëanori ja Fingolfiniga Beleriandisse sajanditepikkusse sõtta Morgothiga Silmarilide tagasivõitmise eesmärgil. Haldjad langesid järgemööda lahingutes, tagasi läände pöördusid neist väga vähesed. Pärast Melkori langust Raevusõjas heidab Manwë ta Tühjusse.
T-test
Matemaatilises statistikas nimetatakse t-testiks ehk Studenti t-testiks Studenti t-jaotusega statistilise kriteeriumiga (t-statistikuga) statistilisi teste, eriti keskmiste vahe ühe valimi t-testi ja kahe valimi t-testi.
Merike Bernhardt
Merike Bernhardt (aastani 1989 Merike Olli; sündinud 13. mail 1970 Pärnus) on eesti sõudja.
T-test
Ühe valimi t-test
Ühe valimi t-test kontrollib valimi keskmise järgi, kas üldkogumi keskmine erineb etteantud väärtusest. Seejuures eeldatakse, et valimi andmed pärinevad normaaljaotusega üldkogumist või valim on piisavalt suur, et rakenduks tsentraalne piirteoreem.
Merike Bernhardt
Lõpetas 1988 Sindi Keskkooli ja 1992 meditsiiniõena Tallinna Meditsiinikooli Pärnu filiaali. Töötanud aastast 1990 Pärnu haiglas. Olnud 2004–2017 Euro Wheel OÜ juhatuse liige.
Sõudmine
178 cm, 85 kg. Sõudmist alustas 1983 Dünamos Evi Lepiku juhendamisel.
T-test
Kahe valimi t-test
Kahe valimi t-test kontrollib kahe sõltumatu valimi keskmiste järgi kahe üldkogumi keskmiste vahekorda. Seejuures eeldatakse, et valimite andmed pärinevad normaaljaotusega üldkogumist või valimid on piisavalt suured, et rakenduks tsentraalne piirteoreem. Klassikaline t-test eeldab, et valimid pärinevad sama dispersiooniga üldkogumitest. Welchi test ehk Satterthwaite'i t-test on variant, mis dispersioonide võrdsust ei eelda.
Sõltuv t-test
Sõltuv t-test kontrollib kahe mittesõltumatu kogumi korral, kas näitude keskmine vahe on erinev. Seejuures eeldatakse, et vahedel on normaaljaotus.
Regressioonikordaja t-test
Regressioonikordaja t-test kontrollib lineaarses regressioonis häiritustoime normaaljaotuse eeldusel, kas regressioonikordaja võrdub nulliga.
Steigeri Z-test
Steigeri Z-test kontrollib, kas korrelatsioonikordaja võrdub etteantud väärtusega (näiteks nulliga). Seejuures eeldatakse, et valimid pärinevad kahemõõtmelise normaaljaotusega üldkogumist.
Ajalugu
t-statistika võttis kasutusele 1908. aastal William Sealy Gosset. Ta töötas keemikuna Dublinis Guinnessi õlletehases ja töötas välja t-testi kui odava viisi stout'i kvaliteedi kontrollimiseks. Guinness keelas oma töötajatel uurimistulemusi avaldada, sellepärast avaldas Gosset oma töö pseudonüümi Student all.
Eeldused
Kõik t-testid nõuavad, et andmed oleksid võrdsete dispersioonidega, vähemalt intervallskaalal ja normaaljaotusega. Kui eeldused ei ole täidetud, on võimalik kasutada mitteparameetilisi t-teste.
Tüübid
1. Ühe valimi t-test – teeb kindlaks, kas vaadeldud keskmine on erinev mingist kindlast väärtusest.
2. Sõltumatu t-test – võrreldakse kahe sõltumatu grupi keskmisi
3. Paarikaupa t-test – vaadeldakse samu indiviide; kasutatakse kordusteste.
Viktor Makejev
pisi| Viktor Makejev
Viktor Petrovitš Makejev (vene keeles Виктор Петрович Макеев; 25. oktoober 1924 Protopopovo, Moskva kubermang – 25. oktoober 1985 Moskva) oli vene raketitehnikakonstruktor.
Sergei Koroljovi ettepanekul määrati Viktor Makejev 1955. aastal Tšeljabinski oblastis Miassis asunud erikonstrueerimisbüroo SKB-385 (tänapäeval Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus) peakonstruktoriks.
Makejevi juhtimisel loodi strateegiliste rakettide komplekse (sealhulgas R-21, R-27, R-29, R-29R, R-39, R-29RM ja R-17) ning NSV Liidu Sõjalaevastikule allveelaevade ballistilisi rakette.
Kamień Pomorski
Kamień Pomorski (saksa Cammin in Pommern) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Kamień Pomorski maakonna ja Kamień Pomorski valla halduskeskus. Linn asub Kamieński lahe ääres.
Kamień Pomorski on kuurortlinn.
Asulat on esmamainitud 1124. aasta paiku, linnaõigused sai 1274. aastal. Hansa Liidu liikmeks sai linn 14. sajandil. Teises maailmasõjas hävis umbes 65% linnast. Kuni 1945. aastani oli Kamień Pomorski Saksamaa koosseisus.
Anneli Salk
pisi|Anneli Salk 17. detsembril 2013 [[Merilin Piirsalu raamatu "Petlik õnn" esitlusel Viru keskuse Rahva Raamatus]] Anneli Salk (sündinud 2. septembril 1963) on eesti psühholoog.
Salk on lõpetanud Tallinna Ülikooli, Professionaalse Psühholoogia Erakooli ja. Psühholoogiakoolitusi on ta teinud alates 1998. aastast. Salk on olnud eraülikoolis Akadeemia Nord ja EELK Usuteaduse Instituudi magistrantuuris psühholoogiaõppejõud. Samuti on ta alates 2000. aastast Fertilitases psühholoogiline nõustaja.
Invar
pisi|Invari tükid
Invar on raua ja nikli (36%) ferromagnetiline sulam, millel on anomaalselt väike joonpaisumistegur (vahemikus –80...100 °C on see 1,5 × 10–6 °C–1).
Invarist valmistatakse täppismõõteriistade osi.
Camdeni maakond (Missouri)
Camdeni maakond (Camden County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Camdenton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1841. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 44 002.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Lubliniec
Lubliniec (saksa Lublinitz, 1941–1945 Loben) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Lublinieci maakonna halduskeskus. Lubliniec asub Częstochowa kesklinnast umbes 34 km lääneedelas.
Lubliniec on raudteesõlm.
Asula on rajatud 1270. aasta paiku, linnaõigused sai 1300. aastal. Kuni 1922. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Embrüonaalsed tüvirakud
300px|pisi|Inimese embrüonaalsed tüvirakud [[koekultuuris koos hiire fibroblastidest toiterakkudega]] Embrüonaalsed tüvirakud on pluripotentsed tüvirakud, mis on saadud embrüo varajase staadiumi blastotsüsti sisemisest rakumassist. Inimese embrüo jõuab blastotsüsti staadiumisse 4–5 päeva pärast viljastumist, koosnedes ligikaudu 50–100 rakust. Inimese embrüonaalsete tüvirakkude saamine püstitab palju eetilisi probleeme, sest viljastatud munarakk hävineb sisemise rakumassi isoleerimisel.
Omadused
pisi|A – tüvirakk; B – eellasrakk; C – diferentseerunud rakk; 1 – sümmeetriline rakujagunemine; 2 – asümmeetriline rakujagunemine; 3 – eellasrakkude jagunemine; 4 – pöördumatu diferentseerumine. Tüviraku jagunemisel tekkivatest tütarrakkudest jääb osa edasi tüvirakkudeks (st säilitavad oma diferentseerumata oleku), osa aga alustab diferentseerumist spetsialiseerunud rakkudeks. Embrüonaalsete tüvirakkude diferentseerumist hoitakse ära koekultuuri spetsiifilise söötmega, et tagada pluripotentsete rakkude säilimine Teadustöös enimkasutatavate inimese ja hiire embrüonaalsete tüvirakkude diameeter on vastavalt ligikaudu 14 ja 8 μm. Embrüonaalseid tüvirakke iseloomustab nende kaks eriomadust:
Embrüonaalsed tüvirakud on pluripotentsed, mis tähendab, et nad suudavad diferentseeruda kõikideks primaarseteks lootelehtedeks: välimine (ektoderm), keskmine (mesoderm) ja sisemine (endoderm). Täiskasvanud inimese kehas kuulub igasse lootelehte rohkem kui 220 rakutüüpi. Pluripotentsus eristabki embrüonaalsed tüvirakke täiskasvanu (somaatilistest) tüvirakkudest, sest embrüonaalsed tüvirakud panevad aluse kõigile keharakutüüpidele, kuid somaatilised tüvirakud on multipotentsed ehk nende diferentseerumisvõime on piiratud.
Spetsiifilises kasvukeskkonnas säilitavad embrüonaalsed tüvirakud oma piiramatu jagunemisvõime. See võimaldab embrüonaalseid tüvirakke kasutada edukalt teadustöös ja võib-olla ka tuleviku meditsiinilises taastusravis.
Arvatakse, et embrüonaalsete tüvirakkude plastilisust ja potentsiaali piiramatuks paljunemiseks saab kasutada taastusravis ja vigastatud või haigete kudede asendamiseks. Meditsiinis võiks pluripotentsete tüvirakkude abil ravida palju vere ja immuunsüsteemiga seotud haigusi ja häireid, vähkkasvajaid, laste diabeeti, Parkinsoni tõbe ja lülisambavigastusi. Lisaks tüvirakuteraapia eetilistele probleemidele, on teiselt inimeselt (allogeensel) tüvirakkude siirdamisel takistavaks teguriks ka doonori ja vastuvõtja sobimatus. Koesobivuse probleemi lahendamisel võivad abiks olla inimese enda somaatiliste tüvirakkude kasutamine, terapeutiline kloonimine, tüvirakupangad või kindlate faktoritega reprogrammeeritud somaatiliste rakkude kasutamine (indutseeritud pluripotentsed tüvirakud). Embrüonaalseid tüvirakke kasutatakse ka inimese varajase arengu ja geneetiliste haiguste uurimiseks ning in vitro süsteemina toksikoloogilistes katsetustes.
Karepa sadama tee
Karepa sadama tee algab Võle–Vainupea–Kunda maanteelt Karepa rahvamaja juurest ja kulgeb kirde suunas Karepa sadamasse. Tee on ligikaudu 1,16 kilomeetrit pikk. Karepa sadama tee äärde jääb Kullo noortelaager.
Embrüonaalsed tüvirakud
Uuringute ajalugu
1964. aastal eraldati teratokartsinoomist, mis oli sugurakkudest tekkinud kasvaja, kindel rakutüüp. Need teratokartsinoomist eraldatud rakud paljunesid ja kasvasid rakukultuuris nagu tüvirakud ja on tänapäeval tuntud kui embrüonaalse vähi rakud. Sarnase välimuse ja diferentseerumise potentsiaali (pluripotentsus) tõttu hakati embrüonaalse kartsinoomi rakke kasutama hiire varajase arengu in vitro mudelina. Teratokartsinoomi arengu jooksul tekivad embrüonaalse kartsinoomi rakkudes geneetilised mutatsioonid ja ebanormaalne karüotüüp. Sellised geneetilised kõrvalekalded tekitasidki vajaduse normaalsete pluripotentsete rakkude eraldamiseks blastotsüsti sisemisest rakumassist.
1981. aastal eraldati esimest korda hiire embrüonaalsed tüvirakud kahes erinevas teadustöörühmas. Martin Evans ja Matthew Kaufman Cambridge'i Ülikooli geneetika osakonnast avaldasid juulis uue protseduuri, mis võimaldas kasvatada hiire embrüoid emakas, suurendades rakkude arvu ja saades embrüost embrüonaalsed tüvirakke. Gail R. Martin San Francisco California Ülikooli anatoomia osakonnast avaldas oma artikli detsembris ja mõtles välja termini "embrüonaalne tüvirakk". Ta näitas, et embrüoid saab ka in vitro kasvatada ning hiljem saab neist ka embrüonaalseid tüvirakke. 1998. aastal toimus aga läbimurre, sest James Thomsoni juhitud Wisconsin-Madisoni Ülikooli teadlased olid esimesed, kes töötasid välja metoodika inimese embrüonaalsete tüvirakkude isoleerimiseks ja kasvatamiseks rakukultuuris.
Embrüonaalsete tüvirakkude saamise ja kasvatamise meetodid ja tingimused
300px|pisi|vasakul|Blastotsüst kinnitumas emaka limaskestale Inimese embrüonaalsete tüvirakkude saamine. In vitro viljastamise protseduuris kasutatakse algselt mitmeid munarakke ja tekkinud embrüotest valitakse välja parimad. Ülejäävaid embrüoid, mida kliiniliselt ei kasutata või mis on sobimatud implantatsiooniks patsienti, saab doonori nõusolekul annetada. Nendest annetatud embrüotest, mis muidu hävitataks, saadaksegi inimese embrüonaalsed tüvirakud. . Blastotsüstistaadiumis olevast embrüost eraldatakse sisemine rakumass, kasutades mehaanilist lahkamist ja immunokirurgiat. Saadud sisemine rakumass pannakse kasvama abirakkudele ehk toiterakkudele. Sisemise rakumassi rakud kinnituvad ja jagunevad veelgi, moodustades inimese embrüonaalsed diferentseerumata rakud. Neid rakke toidetakse iga päev ja passeeritakse kas ensümaatiliselt või mehaaniliselt iga nelja kuni seitsme päeva tagant. Diferentseerumise tekkimiseks eraldatakse embrüonaalsed tüvirakud abirakkudelt, et moodustuksid embrüonaalsed kehad, kasutades selleks seerumit või muid diferentseerumist soodustavaid meetodeid.
Hiire embrüonaalsete tüvirakkude saamine. Embrüonaalsed tüvirakud eraldati emase doonorlooma varajase embrüo sisemisest rakumassist. Martin Evans ja Matthew Kaufman teatasid meetodist, mis võimaldab hiire embrüo implantatsiooni edasi lükata ja seega kasvatada sisemist rakumassi. Selle protsessi käigus eemaldatakse doonorema munasarjad ja hormoonkeskkonna muutmiseks manustatakse progesterooni, mistõttu embrüod ei kinnitu emakas. Embrüod võetakse ära pärast 4–6 päeva sellises emakasiseses keskkonnas kasvamist ja pannakse kasvama in vitro keskkonda, kuni sisemine rakumass moodustab "munakujulise" struktuuri, mis seejärel muudetakse omakorda üksikrakuliseks ja külvatakse mitomütsiin C-ga (fibroblastide mitoosi vältimiseks) töödeldud fibroblastidele. Üksikrakuliselt kasvatades tekivad klonaalsed rakuliinid. Evans ja Kaufman tõestasid, et sellises rakukultuuris kasvanud hiire rakud suudavad moodustada nii teratoomi kui ka embrüonaalseid kehi, samuti in vitro diferentseeruda, mis kõik kinnitab, et need rakud on pluripotentsed.
Gail Martin eraldas ja kasvatas hiire embrüonaalseid tüvirakke teisiti. Ta eemaldas doonorema embrüod umbes 76 tundi pärast kopulatsiooni ja kasvatas neid öö läbi seerumit sisaldavas söötmes. Kasutades mikrokirurgiat, eraldas ta järgmisel päeval hiire hilise blastotsüsti sisemise rakumassi. Kasvatas seda eraldatud sisemist rakumassi spetsiaalsel söötmel ja mitootiliselt inaktiveeritud fibroblastidel. Nädala pärast ilmusid rakukolooniad, mis kasvasid hästi koekultuuris ja olid pluripotentsete omadustega. Seda näitas rakkude võime moodustada teratoome, diferentseeruda in vitro ja moodustada embrüonaalseid kehi. Martin viitas neile rakkudele kui embrüonaalsetele tüvirakkudele.
Seckau
Seckau on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas. See asub Knittelfeldi lähedal. See on tuntud benediktiinide Seckau kloostri poolest, mis oli kunagi Graz-Seckau piiskopkonna asukoht.
Embrüonaalsed tüvirakud
Embrüonaalsete tüvirakkude saamise ja kasvatamise meetodid ja tingimused
Tänapäeval teatakse, et koekultuuris rutiinselt kasutatav seerum sisaldab luu morfogeneetilist valku (BMP) ja toiterakud toodavad leukeemiat inhibeerivat faktorit (LIF), mis on vajalikud hiire embrüonaalsete tüvirakkude diferentseerumise takistamiseks. Need faktorid on äärmiselt olulised hiire embrüonaalsete tüvirakkude efektiivseks kasvatamiseks. Samuti on näidatud, et embrüonaalsete tüvirakkude isoleerimise efektiivsus sõltub hiireliinist. Tänapäeva teadustöös kasutatakse hiire embrüonaalseid tüvirakke transgeensete hiirte, kaasa arvatud knock-out hiirte, tegemiseks.
Inimese embrüonaalsete tüvirakkude loomine on palju keerulisem ja seisab silmitsi eetiliste probleemidega. Seega on paljud teadustöörühmad lisaks inimese embrüonaalsete tüvirakkude uurimisele pühendunud ka indutseeritud pluripotentsete tüvirakkude loomisele.
Tibetoloogia
pisi|Eesti orientalist, sealhulgas ka tibetoloogiaga tegelnud Linnart Mäll (1938–2010) 2008. aastal Tibetoloogia on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib Tiibetit, sealset kultuuri ja tiibeti keelt. Laiemalt kuulub tibetoloogia koos naaberdistsipliinidega (sinoloogia, indoloogia jt) orientalistika alla. Tibetoloogiaga tegelevat teadlast nimetatakse tibetoloogiks.
Euroopas panid tibetoloogiale aluse jesuiidid, kes esimestena uurisid Tiibetit süstemaatiliselt. Esimeste tibetoloogide seas olid 1626. aastal Tsaparangi misjonijaama rajanud Antonio de Andrade ja 1716–1721 Lhasas elanud Ippolito Desideri, akadeemilise tibetoloogia üheks rajajaks peetakse ungarlast Alexander Csoma de Kőrösit. Viimasel sajandil on tibetoloogiale suurt mõju avaldanud Tiibeti poliitiline olukord: pärast Tiibeti okupeerimist 1951. oli sinna mitme aastakümne vältel raske pääseda, mistõttu kasutati eelkõige ajaloolisi ja välistiibeti allikaid. 20. sajandi lõpust on lligipääs Tiibetile Hiina Rahvavabariigi mõningase avanemise tõttu siiski paranenud.
Embrüonaalsed tüvirakud
Võõrpäritolu (ksenogeensete) komponentide probleem tüvirakkude kasvatamisel koekultuuris
Ajakirja Nature Medicine internetiväljaanne avaldas 24. jaanuaril 2005 uurimuse, kus väideti, et inimese embrüonaalsed tüvirakud, mida kasutatakse föderaalseadusega rahastatud teadustöös, on saastunud inimesele mitteomaste molekulidega, mis on tulnud rakkude kasvukeskkonnast. Hiire ja teiste loomade rakkude kasutamine abirakkudena aktiivselt jagunevate rakkude pluripotentsuse säilitamiseks on aga väga levinud meetod. San Diego California Ülikooli teadlaste sõnul seadis embrüonaalsete tüvirakkude kasutamise inimeses ohtu söötmes leiduv inimesele mitteomane siaalhape.
Tibetoloogia
Eesti tuntuim akadeemiline tibetoloog oli Linnart Mäll (kes tegeles küll tibetoloogiaga vaid kui ühega orientalistika harudest), tema õpilastest on tibetoloogiale pühendunud näiteks Maret Kark. 1997. aastast tegutseb Eesti-Tiibeti Kultuuriselts (2011. aastal oli seltsil 11 liiget, esimees Laur Järv), mille algatusel on loodud ka MTÜ Tibetoloogia Instituut.
Embrüonaalsed tüvirakud
Võõrpäritolu (ksenogeensete) komponentide probleem tüvirakkude kasvatamisel koekultuuris
Seevastu väljaande Lancet Medical Journal internetiversioon avaldas 2005. aasta 8. märtsil üksikasjaliku ülevaate, kuidas täielikult raku- ja seerumivabadel tingimustel saadi inimese embrüost uus tüvirakuliin. Need rakud suutsid rohkem kui kuus kuud olla diferentseerumata prolifereeruvas olekus ning moodustada kõige kolme lootelehte rakke nii in vitro tingimustes kui ka teratoomides. Need omadused säilisid (rohkem kui 30 passeerimisel) ka loodud rakuliinidel.
Doonor-vastuvõtja mittesobivuse vähendamine
Alternatiivseks võimaluseks mittekloonitud embrüonaalsete tüvirakkude teraapias on paljude võimalikult erinevate geneetilise taustaga tüvirakuliinide tegemine. Suurima sarnasusega liini kasutamine võimaldaks kohandada ravi vastavalt patsiendile, langetades mittesobivuse riski.
Esimene kliiniline uuring
I faasi kliinilised katsetused embrüonaalsetest tüvirakkudest saadud oligodendrotsüütide (aju ja seljaaju rakutüüp) transplantatsioonil seljaajuvigastusega isikutele toimusid 2009. aasta 23. jaanuaril. Need said USA toidu- ja ravimiameti heakskiidu ning sellest sai seega maailma esimene inimese embrüonaalsete tüvirakkude inimkatse. Uuringud, mis viisid selle teadusliku saavutuseni, teostasid Hans Keirstead ja tema kolleegid California Ülikoolis Irvine'is.
Nende sooritatud eksperimendis diferentseeriti inimese embrüonaalseid tüvirakke oligodendrotsüütideks ja kasutati transplantatsiooniks. Tulemused näitasid liikumisaktiivsuse taastumist seljaajuvigastusega rottides seitse päeva pärast inimese diferentseeritud tüvirakkude transplantatsiooni. Antud I faasi kliinilises uuringus valiti umbes kaheksa kuni kümme parapleegikut (mõlemapoolselt halvatud), kelle vigastused tekitati vähem kui kaks nädalat enne katsetuste algust, et rakke saaks süstida enne võimaliku armkoe teket. Teadlased rõhutasid, et antud uuringu puhul ei oodatudki patsientide täielikku tervenemist ja kogu liikuvuse taastumist. Uurijad väitsid saadud tulemuste põhjal, et müeliintupe taastumine ja liikuvuse suurenemine on võimalikud.
Esimene teostatud uuring oligi põhiliselt protseduuride ohutuse testimiseks ja oodatud tulemuste korral võib see viia edasiste uuringuteni, kuhu kaasatakse raskemate puuetega inimesi. Uuringud pandi ootele 2009. aasta augustis, kui mitmest käsitletud rotist leiti väike hulk mikroskoopilisi tsüste, kuid keeld tühistati 2010. aasta 30. juulil.
Esimese inimpatsiendi raviks kaasati ja manustati embrüonaalseid tüvirakke Atlantas 2010. aasta oktoobris. Tüvirakuteraapia eestvedaja Geron Corporation arvates kulub tüvirakkudel jagunemiseks mitu kuud ning enne pole võimalik hinnata teraapia edukust või läbikukkumist.
Võimalik meetod uue rakuliini saamiseks
23. augustil 2006 avaldas ajakirja Nature teaduslik internetiväljaanne Robert Lanza kirjutise, mis väitis, et tema meeskond on leidnud võimaluse embrüonaalsete tüvirakkude eemaldamiseks embrüot lõhkumata. Selline tehniline areng võimaldas teadlastel teha tööd uute embrüonaalsete tüvirakkudega, kasutades USA-s avaliku sektori finantseeringuid, samal ajal kui föderaalne rahastamine oli piiratud ja sai kasutada ainult embrüonaalseid tüvirakke, mis olid eraldatud enne 2001. aasta augustit. 2009. aasta märtsis piirang tühistati.
On teada, et viies diferentseerunud rakkudesse kolm geeni (Oct4, Sox2 ja Klf4), saab teha embrüonaalsete tüvirakkude sarnaseid pluripotentseid tüvirakke. Need geenid "reprogrammeerivad" diferentseerunud rakud pluripotentseteks tüvirakkudeks, võimaldades pluripotentsete tüvirakkude teket embrüot kasutamata. Kuna embrüonaalsete tüvirakkude eetilised probleemid on just seotud nende saamisega embrüotest, usutakse, et reprogrammeerimine "indutseeritud pluripotentseteks tüvirakkudeks" võib olla sobivam lahendus. Nii inimese kui ka hiire rakke saab selle meetodiga reprogrammeerida, saades embrüot kasutamata pluripotentseid tüvirakke.
Arvatakse, et patsiendispetsiifilisi embrüonaalseid tüvirakuliine saaks kasutada rakulises asendusravis. Samuti saaks indutseeritud pluripotentsuse metoodika abil arendada embrüonaalsete tüvirakkude liine, mis on saadud erinevate geneetiliste haigustega patsientidelt ja saada seega hindamatu mudel nende haiguste uurimiseks.
Esimene märk sellest, et indutseeritud pluripotentsete rakkude teraapia võib viia uue ravini, oli 6. detsembril 2007 ajakirjas Science avaldatud artikkel, kus Rudolf Jaenischi juhitud uurimisgrupp kasutas seda hiirte sirprakulise aneemia ravis.
16. jaanuaril 2008 teatas California ettevõte Stemagen, et nad lõid täiskasvanult saadud naharakkudest esimese kloonitud inimembrüo. Neist embrüotest oleks võimalik võtta patsiendiga sobivaid embrüonaalseid tüvirakke.
Embrüonaalsete tüvirakkude kasutamine inimese geneetiliste häirete mudelina
Mitmed teadusgrupid on hakanud embrüonaalseid tüvirakke kasutama inimese geneetiliste häirete mudelina. Seda on tehtud rakke geneetiliselt manipuleerides või viimasel ajal ka kasutades pigem implantatsioonieelse geneetilise diagnoosiga (PGD) rakke. Selline lähenemine võib olla väärtuslik erinevate haiguste (nt fragiilse X-i sündroom, tsüstiline fibroos) ja ka nende geneetiliste haiguste uurimises, millel ei ole veel usaldusväärset mudelsüsteemi.
Igate
Igate (vanasti Igates muiža ehk 'Igate mõis') on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas.
Esimest korda mainiti aastal 1455. Asulas asub Igate mõisa (Idsel) süda. Igates asub aastal 2010 ehitatud palvemaja, mis on esimene oikumeeniline palvemaja Lätis. Küla lähistel asub koorijuhi Emilis Melngailise memoriaalmuuseum. Külas asub Igate bussipeatus.
Igate asub valla põhjaosas. Küla jääb osaliselt Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale. Looduskaitse all on Igate vaher, Igate pärn ja Igate tammed.
Pilditehnika
Pilditehnika ehk pildindus (ingl imaging) hõlmab võtteid ja vahendeid reaalsetest objektidest piltide loomiseks. Pilditehnika valdkonda kuuluvad foto-, filmi- ja videotehnika.
Suure kandevõimega kanderakett
Ülisuure kandevõimega kanderakett (inglise keeles super heavy-lift launch vehicle, lühend SHLLV) on kanderakett, mis on võimeline toimetama Maa-lähedasele orbiidile rohkem kui 50 000 kg lasti.
Arendamisjärgus kanderaketid
pisi|Falcon Heavy stardiplatvormil Tulevikus tulevad kasutusele suure kandevõimega raketid, mida praegu edasi arendatakse. SLS-i ja Starshipi kanderakette on kavas rakendada tuleviku Marsi-ekspeditsioonidel planeedi koloniseerimisel.
Novoaidar
Novoaidar on alev Ukrainas Luhanski oblastis, Novoaidari rajooni keskus.
Aidari jõe kallastel asuv Novoaidar asutati 1685. aastal, alev alates 1957. aastast.
2011. aasta 1. jaanuaril elas asulas 8622 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Kauna tänav (Tallinn)
Kauna tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Tänav algab Veerenni tänavalt ja lõpeb Kodu tänaval. Kauna tänav on enam-vähem ida-läänesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.
Kauna tänav sai nime 20. märtsil 1928. Tänava nime valikut mõjutas lähedal asuv Herne tänav.
Igate mõis
pisi|Igate mõisa peahoone. Igate mõis (Igates muiža) on endine mõis Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas Igates. Saksa keeles Idsel.
Igate mõisa mainiti esimest korda aastal kui Vietinghoffide valdust, mis kuulus Borchidele. Aastal 1466 on loetletud Turaida foogtidele kuulunud Igate lääni kasutajaid, nende seas ka Borche. Aastal 1512 pärandas Jurgen Lode mõisa Rosenitele. 1631-1845 kuulus mõis Mengdenitele, seejärel Campenhausenitele. Aastast 1880 kuulus mõis Pistohlkorsidele.
Mõisa peahoone lasid rajada Pistohlkorsid, see pärineb XIX sajandi kaheksakümnendatest aastatest. Aastast 1934 asus hoones internaat, aastast 1940 aga lastekodu. Aastast 1972 kuulus põllumajandusministeeriumile, aastast 1996 aga riiklikule kinnisvaraagentuurile.
Mõisakompleks pärineb XVIII sajandi lõpust ja XIX sajandist ning jaguneb kaheks osaks. Ühes pooles on majandushooned nagu laut, ait ja mõisavalitseja maja. Teise poole juurde kuulub lisaks peahoonele veel teenijate maja ja XIX sajandi alguses rajatud park tiikide ning vesiveskiga.
Vahuri tänav
Tänav moodustati Tallinna linnavalitsuse korraldusel 2020. aasta märtsis varasema Peterburi tee kõrvalharu põhjal. Algselt plaaniti nimeks Jüriöö tänavat, aga kohalik ettevõtja esitas vastuväite, et "nimi põhjustab välispartneritega suheldes probleeme nime hääldamisel ja navigatsioonisüsteemidesse aadressi sisestamisel". Vahuri nimi tuleb samuti Eduard Bornhöhe jutustuse "Tasuja" temaatikast nagu ka ümbruskonna Tambeti tänav ja Tasuja puiestee.
Kaerahelbepiim
pisi|Tootevalik Saksa biosupermarketis Kaerahelbepiim ehk kaerapiim on kaerahelvestest veega leotamise teel saadav taimse piima liik.
Joogi valmistamise tehnoloogia töötas 1990. aastate alguses välja Rootsi teadlane Rickard Öste. Kaerahelbepiimal on kreemjas tekstuur ja kaerahelbe maitse, seda toodetakse erinevate maitsetega, suhkruga või ilma.
Białyničy rajoon
Białyničy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1420 km². 2015. aasta seisuga elas seal 19 574 inimest.
Kaerahelbepiim
Kaerapiima tarbijad on laktoositalumatusega inimesed, veganid ja teised. Võrreldes lehmapiimaga, on kaerapiim väga keskkonnasõbralik, nõudes tootmisel vähem puhast vett ja maad.
Białyničy rajoon
Rajoon moodustati 17. juulil 1924. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Ciachcini, Hałoŭčyni, Łańkaŭ, Lebiadzianka, Maščanica, Zapolle ja Višoŭ külanõukogu. Halduskeskus on Białyničy linn; teine tähtsam asula on Hałoŭčyn.
Kaerahelbepiim
Erinevalt teistest taimsetest piimadest, mis arendati 13. sajandil, töötati kaerahelbepiim välja alles 1990. aastal ja kogus populaarsust peale 2010. aastat. Aastatel 2017–2019 kümnekordistus kaerahelbepiima tarbimine maailmas. 2020. aastaks muutus kaerahelbepiim maailmas teiseks kõige populaarsemaks taimseks piimaks, jäädes alla kõigest mandlipiimale, kuid jõudes ette sojapiimast.
Białyničy rajoon
Rajooni suurim jõgi on Druć, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Vabič. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, 160–180 meetri kõrgusel merepinnast. Madalaim punkt asub merepinnast 149 meetri kõrgusel Drući ääres, kõrgeim aga 207 meetri kõrgusel Jasnaja Palana küla lähistel.
Kaerahelbepiim
Kaerapiimast toodetakse ka kohvikoort, jogurtit, jäätist jms.
Kaerapiima suurim tootja on ettevõte Oatly.
Ajalugu
Sojapiim on kõikide taimsete piimade eelkäija. 20. sajandi alguses saabus sojapiim Aasia riikidest ja seda hakati müüma Euroopa ja Ameerika toidupoodides piimaasendajana neile, kes ei talu laktoosi. Sojapiima populaarsus tegi poelettidel ruumi ka teistele taimsetele piimadele ja nii arendati välja ka kaerapiim.
Esimene teade kaerapiima tootmisest tuli Rootsist Rickard Östelt, kes töötas teadlasena Lundi Ülikoolis ning uuris seal laktoositalumatust ja keskkonnasäästlikku toidutootmist.
Tootmine
Kaerahelbepiima tootmine sarnaneb teiste taimsete piimade tootmisega. Töötlemata kaeratera on kõva koore tõttu seedimatu, seepärast töödeldakse kaeraterad helvesteks. Töötlemine on vajalik ka selleks, et muuta kuiv helbesegu vedelaks.
Tootmist alustatakse sellest, et töödeldud helbed segatakse sooja veega. Seejärel segu purustatakse ja moodustub ühtlane mass. Sellele lisatakse ensüüme, mis muudavad massi paksuks kaeraseguks.
Kaerasegul lastakse seista, et kõik vajalikud toitained helvestest kätte saada. Seejärel segu filtreeritakse, et paks kaerahelbesegu vedelikust eemaldada. Lõpuks lisatakse vedelikule vitamiinid, mineraalained, maitsestajad, soolad, õlid, et taimset piima saaks tarbida loomse piima asemel, samas saades kätte kõik vajalikud toitained.
Asta Hameri
Asta Hameri (kuni 1938 Asta Hammermann; pseudonüümid: A. Alasi, A. Mäger; A. Nael ; 2. detsember 1922 Tallinn – 18. juuli 1995 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja -kriitik.
Kassim Majaliwa
Majaliwa Kassim Majaliwa (sündinud 22. detsembril 1960) on Tansaania poliitik (Chama Cha Mapinduzi). Ta on 20. novembrist 2015 Tansaania peaminister.
Ta lõpetas aastal 1980 Kigonseras (asub Ruvuma piirkonnas) keskkooli. Ta on lõpetanud Mtwaras (asub Mtwara piirkonnas) õpetajate seminari ja Dar es-Salaami ülikooli. Ta on töötanud kooliõpetajana. Aastatel 2006–2010 oli ta Urambo ringkonna (asub Tabora piirkonnas) Ta oli aastast 2010 Tansaania parlamendi liige, valituna Ruangwa ringkonnast (Lindi piirkonnast).
Ta on 20. novembrist 2015 Tansaania peaminister.
Paweł Szałamacha
Ta sündis aastal 1969 Gorzów Wielkopolskis (asub Lubuszi vojevoodkonnas). Ta lõpetas Adam Mickiewiczi nimelise Poznańi Ülikooli õiguse- ja juhtimisteaduskonna ning Euroopa Kolledži.
Aastatel 1994-2004 töötas ta Clifford Chance'i advokaadibüroos Varssavis. Ta osales privatiseerimise nõustamisrühmades.
16. novembrist 2015 sai ta Poola rahandusministriks (Beata Szydło valitsuses).
Isiklikku
Tema abikaasa Beata Chomątowska on poola kirjanik ja ajakirjanik.
Song Soon-chun
Song Soon-chun (koreapäraselt 송순천; 15. jaanuaril 1934 Soul – 15. oktoober 2019) oli Lõuna-Korea poksija.
Song sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Wolfgang Behrendtile (SÜV). Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Francesco Mussole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Song oli esimene Lõuna-Korea poksija ja üldse sportlane, kes võitis olümpiamängudel hõbemedali.
Türineeme
Türineeme on Soome lahte ulatuv neem Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepa külas.
Neeme geograafilised koordinaadid on.
Neemel asuvad endise nõukogude piirivalve rajatised, neeme idaküljel asub Karepa sadam ja muul.
2013. aastal korraldas Eesti Arhitektide Liit Türineemel asuva Karepa piilkonnamaja kinnistu ja sadamahoone arhitektuurivõistluse, mis oli esimene Eesti Arhitektide Liidu korraldatud avalik arhitektuurivõistlus eramule. Võistluse võitis arhitektide Joel Kopli ja Koit Ojaliiva võistlustöö.
Elizabethi ajastu
pisi|Elizabeth I (u 1588) Elizabethi ajastu on periood Inglismaa ajaloos, mis hõlmab Elizabeth I valitsusaega (1558–1603). Tihti kirjeldatakse seda kui Inglismaa kuldajastut.
Elizabethi ajastu oli renessansiperiood, mil oli Inglise luule, kirjanduse ja muusika õitsenguaeg. Ajastu on tuntud ka Inglise draama poolest, mille tuntumad esindajad on William Shakespeare ja Christopher Marlowe. Rahvas hakkas ka paremini vastu võtma reformatsiooni, eriti pärast Hispaania Võitmatu Armaada purustamist 1588. aastal. Seda võitu peetakse sageli üheks suurimaks Inglismaa ajaloos.
Leili Soima
Leili Soima (aastani 1977 Leili Olmet; 19. august 1943 Tartu – 15. juuni 2009 Tartu) oli eesti sõudja.
Lõpetas 1962 Tartu 5. Keskkooli ja 1974 Eesti Põllumajandusakadeemia veterinaariateaduskonna.
Töötas 1962–1963 Kalevi sõudetreenerina, 1963–1964 õmblusvabriku Sangar spordimetoodikuna, hiljem loomaarstina. Oli Spordiklubi Mäksa revident.
Sõudmine
Sportima hakkas 1956 Tartu spordikoolis Aino Paali ja Herbert Abeli suunamisel, sõudetreeninguid alustas Jüri Kuruli juhendamisel.
Tuli 10 korral Eesti NSV meistriks:
Elanikkonnakaitse
Elanikkonnakaitse on meetmete süsteem, mille eesmärk on kaitsta inimesi ja ühiskonda kõikvõimalike kriiside korral.
Elanikkonnakaitse tänapäevane käsitus:
Elanikkonnakaitse rakkerühma moodustamise otsustas Vabariigi Valitsus 3. detsembril 2015. Valitsus kiitis kontseptsiooni heaks 15. veebruaril 2018.
Naiskodukaitse andis 29. aprillil 2018 välja mobiilirakenduse "Ole valmis!". Rakendus sisaldab osaliselt elanikkonnakaitse rakkerühma poolt kokkupandud käitumisjuhiseid ja mitmeid Päästeameti poolt väljaantud materjale. Infot saab tule- ja veeohutuse, loodusõnnetuste, elutähtsate teenuste katkestuste, küberturvalisuse ja erinevate julgeolekuohtude kohta. Rakendus on nii Androidile kui ka iPhone-ile.
2019. aasta märtsis avaldati kriisiabi käitumisjuhised, mis on koostatud paljude organisatsioonide ekspertide koostöös ning Riigikantselei elanikkonnakaitse rakkerühma eestvedamisel.
RCA-pistikühendus
RCA-pistikühendus (inglise keeles RCA connector, ka phono connector või cinch connector) on pistikühendus audio- ja videosignaalide ebasümmeetriliseks edasikandmiseks. Pistiku töötas välja USA firma RCA (Radio Corporation of America) 1940. aastatel selleks, et ühendada signaaliallikaid (esialgu grammofoni) helisagedusvõimenditega. RCA-pistik ühendatakse koaksiaalse kahesoonelise kaabliga, mis koosneb kiudsoonest ja seda ümbritsevast varjestussukast. pisi|RCA-pistikupesad pisi|Komposiitvideo pistik ja audiopistikud pisi|Komponentvideo pistikud
Pistikute ja pesade värvikoodid
Vastavalt otstarbele on pistikud (ja pesad) mitmesugust värvi. Kasutatakse ka tabelis esitatuist teistsuguseid värve. Näiteks stereoheli korral võib vasaku kanali pistik olla ka must või hall.
Eeliseid ja puudusi
RCA-pistikuid on tänu värvikoodile hõlbus pesadesse ühendada ja ühendustest on hea ülevaade. Kuna aga varjestus toimib ühtlasi signaali tagasijuhtmena, on parasiitsete võrgumürakontuuride tekkimise võimalus. Samuti võib audiopistiku ühendamisega (või lahutamisega) kaasneda tugev võrgumüratõuge, sest pistiku väljaulatuv kesktihvt kontakteerub enne maakontakti. Seepärast on vaja seade RCA-pistikute (nagu ka muude pistikute) ühendamisel välja lülitata.
Cape Girardeau maakond
Cape Girardeau maakond (Cape Girardeau County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Jackson.
Ajalugu
Maakond moodustati 1812. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 75 674.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
OÜ Talmar & Põhi
Kirjastus on välja andnud mitukümmend eesti muusikat käsitlevat nooti ja kirjastanud mitmeid muusikaraamatuid, nt Toomas Siitani õpiku "Õhtumaade muusikalugu" (1999; koos kirjastusega Avita).
Anniina Ljokkoi
Ta on soomendanud eesti kirjandusest muu hulgas Silvia Rannamaa "Kadri" ning Aime Hanseni, Kätlin Kaldmaa ja Triin Soometsa luulet. Tema eesti kirjanduse tõlkeid on avaldatud ka antoloogiates "Nippernaati" ning "8+8".
Anniina Ljokkoi on üks kolmest autorist, kes kirjutasid Eesti esimese teatmeteose veganlusest "Vegan – Maitsev ja hooliv elu" (Tammerraamat, 2015).
Anniina Ljokkoi on lõpetanud Jyväskylä Ülikooli filosoofia magistrantuuri kirjanduse ja soome keele erialal. Aastatel 2007–2009 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
Vanamõisa ülestõus
pisi|Detloff von Derfeldeni kiri, milles ta palub, et Vanamõisa sõjaväge saadetaks Vanamõisa ülestõus oli 1700.-1701. aastatel toimunud Vanamõisa talupoegade ülestõus. Ülestõus toimus tänapäeva Läänemaal Kirbla kihelkonnas.
Ülestõusu alguse põhjused
Põhjasõja algusega Eestimaal hakati maarahva seast maakaitseväkke sõdureid värbama. Lisaks muudele teotöödele ja koormistele laskus talupoegade õlgadele ka nende sõdurite riietega varustamine. Nagu ka paljudele teistele talukogukondadele, tundus ka Vanamõisa talupoegadele see ülekohtusena.
Vanamõisa talupojad keeldusid kasukaid, sukki ning vatmalit andmast. Lisaks keeldusid nad neile antud otri tangudeks tegemast ning Rootsi kuninga vägedele leiba küpsetamast.
Ülestõusu algus ja edasised sündmused
1700. aasta novembri lõpus kaebas Vanamõisa rentnik ja Läänemaa meeskohtunik Detloff von Derfelden Eestimaa kindralkuberner Axel Julius De la Gardiele, et mõisa talupojad ei taha oma eelnimetatud kohustusi täita. Sellepärast palus ta, et kapten Otto Magnus von Wolffelt De la Gardie Liivimaa jalaväerügemendist mõnede sõduritega neid taas tööle sunniks. 1. detsembril edastas Eestimaa kindralkuberner Derfeldeni palve Wolffeltile edasi.
Kui sõjavägi kohale saabus, lubasid talupojad Wolffeltile, et hakkavad kuulekaks, kui kohe peale nende lahkumist keeldusid ikka tööd tegemast. Lisaks kirjutasid nad kuningale kaebekirja ning palusid päevatööst vabastust ja oma endisi õigusi.
1701. aasta aprillis kirjutas Derfelden kindralkubernerile jällegi abipalve, millega palus mõisa uue sõjasalga saata. Ka kindralkuberner arvas, et talupoegadel pole õigust mõisa tööst kõrvale hoida ning seega saatis ta Vanamõisa 30 tragunit kapten Evert von Klambecki juhatusel.
Detloff von Derfeldeni abipalve Axel Julius De la Gardiele, aprill 1701:
" Ma olen sunnitud teie kõrgele krahvlikule ektsellentsile kõige alandlikumalt ette kandma, kuidas talupojad Vanamõisa kroonumõisas (mis on minu käes aastarendil) ei taha teha oma kohustuslikku teotööd mõisale ega tasuda plakatites nõutud kontributsiooniperseele nagu vatmal, kasukad, sukad kindad jne, vaid püsivad kangekaelselt lubamata sõnakuulmatuses, kuigi mina olen igat viisi püüdnud valitseja ja kupja kaudu neid sõnakuulmises hoida; sellepärast anun teie kõrget krahvlikku ekstsellentsi kõige alandlikumalt, et teie kõrge krahvlik ekstsellents mõtleks sellele, et sinna saadetud sõjaväelise karistussalga abil neid sundida täitma oma kohust ning jätta sõdurid nii kauaks mõisa, kuni nad saavad täielikult viidud nõutavasse sõnakuulmisse. Ma ootan armulist resolutsiooni. "
Klambeck jõudis mõisa sama aasta mais. Sinna oli kogunenud ligi 300 talupoega, kes olid end vikatite, kirveste ja teritatud postidega relvastanud, ise öeldes, et enne lasevad enda pihta tulistada, kui tööd tegema hakkavad. Klambeck kutsuti kindralkuberneri poolt tagasi.
'''Axel Julius De la Gardie korraldus Evert von Klambeckile, 16. mai 1701:'''
Etnosfäär
Ansambel alustas tegevust 2016. aasta alguses duona (liikmeteks Kuusk ja Koch) ning esimest korda astuti üles 2016. aastal Põlvamaal Mooste mõisas toimunud XVII Eesti rahvamuusikatöötluste festivalil "Moisekatsi Elohelü 2016", kus võideti peapreemia. Etnosfäär on hiljem esinenud muuhulgas Viljandi pärimusmuusika festivalil, Seto Folgil ja Uue Maailma Tänavafestivalil.
Vanamõisa ülestõus
Talupoegade üle kohut mõistmine
Juuni lõpus saatis kindralkuberner mõisa von Porteni koos Tallinna linnusekohtu assessori Wilhelm Heinrich von Leutneriga. Ülestõusu juhte ei saadud kohtu ette tuua, kuid selle eest karistati teisi talupoegi, kellest osad polnud ligi kaks nädalat tööd teinud. Kohtunike tööd kaitsesid tragunid. Osasid talupoegi karistati kadalipuga ning ühe juhi naisele anti ka kuus paari vitsu.
Ülestõusu lõpp ja tagajärjed
Peale kohtuasja lõppu lahkusid tragunid mõisast, kuigi von Porten jäi sinna edasi. Talupojad olid lubanud, et on edaspidi kuulekad, kuid nagu ikka, jätkasid nad oma vastupanu. Von Porten pakkus välja mõisa 40–50 sõduri saatmise, kuid De la Gardie ei saanud seda teha, kuna sõdurid selles provintsis olid üsna räbaldunud seisus ning kui siis igasse talumajja üks sõdur paigutada, võidaks ta talupere poolt ära tappa.
Lõpuks otsustati taludest mõned pantvangid võtta. See töötas ning ülestõusuvaim mõisas hakkas vaibuma. Siiski oli talupoegade ülestõus mõisale suurt majanduslikku kahju tekitanud, nii et 1702. aasta veebruaris vabastati Vanamõisa sõjakoormistest.
Pix maksesüsteem
pisi|Pix’i logo, mis võeti kasutusele Brasiilia Keskpanga poolt 2020. aastal Pix on Brasiilia keskpanga poolt Brasiilia reaalides (R$) eraisikutele ja ettevõtetele pakutav elektrooniline makseviis. Maksesüsteemil on tsentraliseeritud infrastruktuur, milles arveldamiseks kasutatakse Pixi ökosüsteemis osalevate isikute valduses olevat raha. Maksesüsteemi nimi viitab kasutatavale tehnoloogiale (pixel) ja see tahab olla sama lihtne kui vestlus sotsiaalvõrgustikes. Pix ei ole krüptovaluuta. Pix’i süsteemi edu võtmeks on tehingute kiirus, odavus ja mugavus. See töötab avatud keskkonnas 24/7 ja on turvaline.
Ajalugu
Selle maksesüsteem loomine algas 2016. aastal, Michel Temeri valitsuse initsiatiivil ja võeti kasutusele Bolsonaro valitsuse ajal. Osalejate registreerimine algas 5. oktoobril 2020, ajavahemikul 5.-15. novembrini toimus süsteemi testimine ja see võeti ametlikult täismahus kasutusele 16. novembril. Pix lõi ühenduse finants- ja makseasutuste ja fintech’ide vahel ning selle kasutuselevõtu eesmärgiks oli sularahatehingute vähendamine ja riigi pangandussektori sisese konkurentsi edendamine. 2021. aasta novembriks oli süsteemis tehtud juba enam kui 6. miljardit tehingut kogusummas 682 miljardit USD.
Kasutamine
Pix lubab teha kiirmakseid üksikisikute vahel ning üksikisikute, ettevõtete ja valitsuse vahel (P2P, P2B, B2B, P2G ja B2G).
Võti seob kiirmaksesüsteemi (SPI) tehingukontoga (see võib olla nõudmiseni hoiukonto, kogumiskonto või ettemaksekonto), mida selle kasutaja hoiab enesele sobivas finantsasutuses.