cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mark (territoorium)
Briti saared
Šoti margid on mõiste piirialadele mõlemal pool piiri Inglismaa ja Šotimaa vahel. Normannide Inglismaa-vallutusest kuni Šotimaa kuninga James VI valitsemiseni, kellest sai ka Inglismaa kuningas James I, olid piirikokkupõrked tavalised ja mõlema riigi monarhid tuginesid margiisandatele piirimaa alade kaitsel, mida tunti markidena. Nad olid esitatud kohustuste väljakutsele sobivalt hoolikalt välja valitud.
Barry J. Marshall
Tunnustus
Ta valiti 1999. aastal Kuningliku Seltsi liikmeks. Marshalli tunnustati 1999. aastal Benjamin Franklini medaliga, 2002. aastal Keio meditsiiniteaduse preemiaga ja 2003. aastal Austraalia sajandi medali ning Macfarlane Burnet medali ja loenguga.
Mark (territoorium)
Briti saared
Patrick Dunbar, Northumbria krahvide järeltulija, tunnistati 13. sajandi lõpus kasutama nime March tema krahvkonnal Šotimaal, teisiti tuntud kui Dunbar, Lothian ja Northumbria piir.
Roger Mortimer, Inglismaa regent üheskoos Prantsusmaa Isabellaga viimase poja, Edward III alaealisuse ajal, oli usurpaator, kes kukutas ja väidetavalt korraldas kuningas Edward II mõrva. Ta kuulutati krahviks septembris 1328 oma de facto valitsemise kõrghetkel. Tema naine oli Jeanne de Geneville, kelle ema Jeanne de Lusignan oli üks Prantsuse La Marche ja Angoulême'i krahvide pärijatest. Tema perekond Mortimer, Wigmore'i isandad, olid piiriisandad ja Walesi markide kaitse juhid sajandeid. Ta valis oma krahvkonna nimeks March mitmel põhjusel: Walesi margid osutasid mitmele krahvkonnale, misläbi tähistas tiitel ülimust võrreldes tavaliste krahvkondadega. Mercia oli iidne kuningriik. Tema naise esivanemad olid La Marche'i ja Angoulême'i krahvid Prantsusmaal.
Barry J. Marshall
Tunnustus
Marshallile valiti 2007. aastal Austraalia ordu liikmeks. Teda tunnustati 2009. aastal Oxfordi ülikooli audoktorikraadiga.
Mark (territoorium)
Briti saared
Iirimaal eksisteeris markide hübriidsüsteem, mida peeti barbaarseks. Iiri margid moodustasid territooriumi Inglise- ja Iiri-mõjuga maade vahel, mis ilmusid kohe, kui inglasi kutsuti kuningas Johni poolt end kindlustama. 14. sajandil defineeriti neid maana Pale'i ja ülejäänud Iirimaa vahel. Kohalikke anglo-iiri ja gaeli klanne, kes tegutsesid võimsate esindajatena, tunnistati krooni poolt ja neile anti sõltumatust. Unikaalselt anti markide hoidjatele võim peatada süüdistusi. Hilisematel aastatel võtsid Iiri markide valvurid Iiri rentnikke.
Barry J. Marshall
Tunnustus
Marshall valiti 2015. aastal Austraalia tervise- ja meditsiiniteaduste akadeemia (FAHMS) stipendiaatiks.
Mark (territoorium)
Armeenia
Teatavaid Armeenia haldusjaotusi kutsutakse Marz, laensõna pärsia keelest.
Balkani poolsaar
Vaata Krajina ja sõjaväestatud piiriala.
Barry J. Marshall
Tunnustus
Marshall nimetati 2006. aastal Lääne-Austraalia aasta inimeseks.
Mark (territoorium)
Jaapan
Euroopa mõistet mark saab samahästi kasutada Matsumae klanni vasallile Hokkaidō lõunatipus, mis oli Jaapani põhjapiiril Hokkaidō (siis tuntud kui Ezo) ainudega. Aastal 1590 anti see maa Kakizaki klannile, kes võttis sealtpeale nime Matsumae. Matsumae isandad, nagu neid mõnikord kutsuti, olid vabastatud riisi andamist šogunile ja Tokugawa Ieyasu rajatud sankin kotai süsteemist, mille järgi enamus isandaid (daimjo) pidi veetma pool aastat õukonnas (pealinnas Edos).
Piiri valvates, mitte vallutades/koloniseerides Ezot, tegi Matsumae sisuliselt enamuse saarest ainude reservatsiooniks. See tähendas ka, et Ezo ja Kuriilid kaugemal jäeti oluliselt avatuks Vene kolonisatsioonile. Siiski ei koloniseerinud venelased kunagi Hokkaidōt/Ezot ja margid likvideeriti ametlikult Meiji restauratsiooni ajal 19. sajandi lõpus, kui ainud langesid Jaapani kontrolli alla ja Ezo nimetati ümber Hokkaidōks ja annekteeriti Jaapanisse.
Hiina
Vaata Suur Hiina müür ja Pajutara
Pärsia (Sassaniidide riik)
Vaata ka Marzban.
Rooma riik
Vaata Limes
Venemaa
Vaata Metsik väli ja Kasakad
Geodeetilised koordinaadid
alt=|pisi|360x360px|Joonis 1. Geodeetilised koordinaadid Geodeetilised koordinaadid on Maal asuva punkti laius B (ingl latitude) ja pikkus L (ingl longitude). Geodeetiliste koordinaatide nagu ka geograafiliste koordinaatide määramisel kasutatakse mõõtühikuna kraade, minuteid ja sekundeid (kuuekümnendsüsteemi).
Laius ja pikkus
Laius B on nurk ekvatoriaalse tasapinna ja punkti normaali vahel. Laius saab omada väärtusi 0° ekvaatoril kuni 90° põhja või lõuna suunas ja seda nimetatakse vastavalt põhja- või lõunalaiuseks. Laius B on joonisel 1 tähistatud B-ga, seda mõõdetakse kaarele KK′ vastava nurgana. Geograafiline laius määrab ära antud punkti paralleeli arvulise väärtuse. Eesti asub paralleelide 57°,5 ja 59°,7 vahel.
Pikkus L on nurk punkti läbiva meridiaani ja algmeridiaani ehk nullmeridiaani ehk Greenwichi meridiaani vahel. Pikkus saab omada väärtusi 0° ‑ 180° ida või lääne suunas ja seda nimetatakse vastavalt ida- ja läänepikkuseks. Pikkus L on tähistatud joonisel 1 tähega L ja seda mõõdetakse kaartele K′A või BK vastava nurgana.
Meridiaanid ja paralleelid
Meridiaan on joon, mis tekkib Maa pöörlemistelge läbiva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel ning ühendab põhja- ja lõunapoolust. Meridiaan on pool suurringjoonest. Greenwichi observatooriumit läbivat merdiaani nimetatakse alg- ehk nullmeridiaaniks.
Paralleel on joon, mis tekib Maa pöörlemisteljega ristuva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel. Ekvaator on paralleel, mis läbib Maa keskpunkti. Kõik paralleelid peale ekvaatori on väikeringid.
Referentsellipsoid
Geodeetilised koordinaadid asetuvad mõttelisele matemaatilisele kujundile, milleks on pöördellipsoid. Pöördellipsoidi kuju on kõige sarnasem Maa tegeliku kujuga. Selliseid pöördellipsoidi mudeleid nimetatakse referentsellipsoidideks. Ajalooliselt on piirkonniti ja ülemaailmselt kasutusel olnud mitmesuguseid referentsellipsoide. Eestis ja mujal Euroopas kasutatakse geodeetiliste koordinaatide arvutamisel rahvusvahelise referentsellipsoidi GRS80 parameetreid.
Lüganuse segakoor
Lüganuse segakoor on Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Lüganusel tegutsev segakoor; ühtlasi üks Eesti vanimaid tegutsevaid koore. Koori dirigent on Keio Soomelt.
Koor asutati 1855.
Mickwitz
Mickwitz, hiljem Minckwitz ja Minkwitz oli Ülem-Lausitzist pärit aadlisuguvõsa.
Lüganuse segakoor
Koor harjutab Lüganuse rahvamajas.
Haugesund
Haugesund on asula Norras Rogalandi maakonnas Karmsundi ääres, Haugesundi valla keskus.
Mickwitz
Minckwitzid rüütelkonna matriklis
1849. aastal võeti Friedrich Julius Emanuel von Minckwitz (1807−1870) ja Otto Rudolph Alexander von Minckwitz (1815−1882) Saaremaa rüütelkonna matriklisse.
Järva-Jaani Õpetaja allikas
Järva-Jaani Õpetaja allikas (ka: Õpetaja allikas, Koti allikas, Pargi allikas) on allikas Järva maakonnas Järvavallas Järva-Jaanis.
Paul Magnette
pisi|Paul Magnette Paul Magnette (sündinud 28. juunil 1971 Leuvenis) on Belgia poliitik, ta kuulub Parti socialiste'i ridadesse. Ta oli 22. juulist 2014 kuni 28. juulini 2017 Valloonia peaminister. Lisaks on ta Charleroi linnapea.
Haugesund
Haugesundis on sündinud kirjanik Jon Fosse, arhitekt Kjetil Thorsen, laulja Hanne Krogh.
Igal aastal toimub seal filmifestival "Den norske filmfestivalen".
Maardu-Loo segakoor
Maardu-Loo segakoor on Harju maakonnas Maardus tegutsev segakoor.
1996–2017 oli koori dirigent Ahto Nurk.
Koor asutati 1959.
Säästev inimareng
Säästev inimareng (inglise sustainable human development) on arengukäsitlus, mille keskmes on inimene oma vajaduste ja taotlustega ning mille jaoks on oluline toetada majanduskasvu, püüdes vältida sotsiaalseid probleeme ja kahjulikku keskkonnamõju. Säästva inimarengu raames soovitakse nt kaasata paremini üldsust, leevendada vaesust, saavutada sooline võrdsus.
Alar Mik
pisi|Alar Mik Alar Mik (sündinud 20. aprill 1983) on Viimsi kogukonnaaktivist.
Mik juhib Viimsi valla ehitus- ja kommunaalvaldkonda ning valla välisprojekte. Ta on aastaid uurinud valla kohapärimust ja kodulugu. Lisaks tegutseb ta abipolitseinikuna. Alar Mik on pärit Leppneeme kalurikülast. Ta on elupõline viimsilane (12. põlvkond).
Haridus
Alar Mik on õppinud Viimsi Keskkoolis 1989–2001. Seejärel teenis ta kaitseväes Kalevi Üksik Jalaväepataljonis 2001–2002. Aastatel 2002–2006 õppis Tallinna Majanduskoolis IT aluseid ja infotöötlust ning 2003–2007 Infotehnoloogia Kolledžis infosüsteemide administreerimise erialal. Aastatel 2017–2019 õppis ta Tallinna Ülikoolis organisatsioonikäitumise erialal ja sai magistrikraadi.
Töökäik
Alar Mik töötas aastatel 2002–2011 sihtasutuses Rannarahva Muuseum ja selle eelkäijas munitsipaalasutuses Viimsi Muuseumid (teaduri, varahoidja, majandusjuhi, arendusjuhi ja tegevjuhi kohusetäitjana). Sel perioodil leidsid aset mahukad muuseumi renoveerimistööd ja toimus Rannarahva Muuseumi kui rannarahva kultuurile pühendunud valdkondliku muuseumi käivitamine. Aastatel 2012–2014 oli Alar Mik SA Rannarahva Muuseum nõukogu liige ja nõukogu esimees.
Aastast 2011 töötab Alar Mik Viimsi vallavalitsuses. Aastatel 2011–2018 kommunaalameti juhatajana ning aastast 2018 ehitus- ja kommunaalosakonna juhatajana. Vallavalitsuses on Alar Miku vastutusalas olnud valla teehoid, transport, saared, teevalgustus, heakord, ehitusload ja veel ligi 15 tegevusvaldkonda. Töö valdkonna juhina on hõlmanud muuhulgas erinevate valdkondlike arengukavade ja strateegiate koostamist ning välisrahastuse toomist erinevate projektitegevuste läbi. 2018. aastal alustati Alar Miku eestvedamisel kohaliku omavalitsuse register-menetluskeskkonna projekti, mis peaks valmima 2022. aastal – tegemist on GIS-põhise veebirakendusega „VAAL“, mida saavad selle valmimise järel kasutusele võtta kõik Eesti omavalitsused. Keskkond võimaldab vallataristut hallata, infot avalikustada ja erinevaid e-teenuseid kasutada.
Ühiskondlik tegevus
Alar Mik on ligi 20 aastat kaasa löönud Viimsi Õpilasmalevas: algul rühmajuhina, hiljem maleva töö korraldajana. Aastatel 2004–2019 oli Alar Mik Viimsi Kultuuriloo Seltsi juhatuse aseesimees ja pikki aastaid kodulooringi juhendaja. 2007–2019 oli ta MTÜ Leppneeme Külaselts juhatuse liige. Sel perioodil sai küla arengukava ja algatati uusi ühisüritusi. 2009. aastast kuulub Mik Rannarahva Koja liikmete hulka. Aastatel 2013–2015 oli ta Viimsi Lions-Klubi president.
Aastatel 2006–2009 oli ta Viimsi vallavolikogu noorsoo- ja spordikomisjoni ning 2009–2011 Viimsi vallavolikogu liige, volikogu noorsoo- ja spordikomisjoni esimees ning revisjonikomisjoni esimees. Aastatel 2007–2016 ja uuesti aastast 2019 kuulub Alar Mik Viimsi vallavalitsuse kohanimekomisjoni, olles olnud komisjoni liige ja esimees ning nõustades komisjoni valla ajaloo ja ajalooliste kohanimede osas.
Tegevus toimetajana ja filmiprojektid
Aastatel 2013–2015 oli Alar Mik ajakirja Kalastaja kutselise kaluri rubriigi toimetaja.
Trasseeriv laskemoon
pisi|[[USA merejalavägi|USA merejalaväelased kasutavad trassermoona]] Trasseeriv laskemoon (trasser) on kuul või kahuri kaliibriga lendkeha, millesse on sisseehitatud väike pürotehniline laeng. Tulistades süttib pürotehniline laeng ning põleb väga eredalt nii, et päevasel ajal on lasu trajektoor palja silmaga nähtav ning öisel ajal eredalt nähtav. Trasseerivat moona kasutades saab laskija näha, kuhu lask läks ilma sihtmärki eraldi hindamata ning teha sihtimisse ilma sihikutagi vastavad korrektuurid. Lahingus saab trasserit kasutada ka ülejäänud laskijatele sihtmärgi näitamiseks.
Pūre vald
pisi|Pūre linnamägi Pūre vald (läti keeles Pūres pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Zentene, Jaunsāti, Tume, Sēme, Kandava ja Cēre vallaga.
Valla pindala on 102,2 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1482 inimest. Valla keskus on Pūre küla. Vallavanem on Santa Heimane (ühine Jaunsāti vallaga).
Ajalugu
Vald on kujunenud Daigone mõisa (Deguhnen), Putnēni mõisa (Puttnem), Pūre mõisa (Puhren) ja Lamiņi mõisa (Lievenhof) maadele. Valla vana saksakeelne nimekuju oli Puhren. Pūre vald moodustati aastal 1866, kuigi vallamaja sai see alles aastal 1889. Aastal 1935 oli Pūre valla pindala 39,1 km² ja seal oli 791 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Pūre ja Rasa külanõukogu, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1951 liideti Pūre külanõukoguga likvideeritav Daigone külanõukogu, aastal 1955 aga likvideeritav Rasa külanõukogu. Aastal 1961 liideti külanõukoguga Cēre külanõukogu kolhoosi Dzintars maad. Aastal 1975 liideti osa Zentene külanõukogu maid Pūre külanõukoguga, osa Pūre külanõukogust liideti aga Kandava linna maapiirkonnaga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.
Loodus
Vald paikneb Põhja-Kurzeme kõrgustikul, seda läbib Abava jõe ürgorg. Kõrgeim koht (89,2 meetrit) asub valla põhjaosas. Suurim jõgi on Abava jõgi.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lamiņi mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park, piirdemüür, tõllakuur, suguvõsa hauakabel ja häärber, Lamiņi katoliku kirik, Pūre luteri kiriku kantsel ja altar, Reiņi muinaskalmed ehk Sarapuumägi, Zviedri muinaskalmed ja Pūre Muulamäe linnamägi. Looduskaitse all on kuus nimetut põlispuud.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1369 lätlast, 45 venelast, 23 valgevenelast, 18 ukrainlast, 13 poolakat ja 6 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kei Mouth
Kei Mouth (afrikaani keeles Keimond) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas. Kei Mouth asub India ookeani rannikul Suure Kei jõe suudmes.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kei Mouthi elanikest valgeid 91,41%, mustanahalisi aafriklasi 7,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,69% ja teisi 0,34%. Inglise keelt pidas emakeeleks 63,93% inimesi, afrikaani keelt 28,93% koosa keelt 4,29% ja 1,07%.
Kardaanliigend
pisi|Kardaanliigend Kardaanliigend ehk universaalliigend, ka Hooke’i liigend, ühendab ristmikliigendiga kahte jäika pöörlevat varrast, mis on üksteise suhtes nurga all. Kardaanliigend ei ole püsiva kiirusega, see tähendab, et konstantse kiirusega pöörleva sisendvõlli kiirus ei ole sama suure kiirusega kui väljundvõll. Väljundvõlli kiirus kõigub vastavalt nurgale kiiremaks või aeglasemaks, aga keskmine kiirus võrreldes sisendvõlli kiirusega jääb samaks.
Ajalugu
Kardaanliigendi nimi tuleb itaalia matemaatikult Gerolamo Cardano, kes mõtles teoorias välja kuidas saab pöörlevat jõudu üle kanda nurga all (kuid mitte rohkem kui 45º ühe liigendi kohta.) Gerolamo Cardano oli esimene inimene, kes soovitas kasutada pöörleva jõu edastamiseks kardaanliigendist koostatud ülekandevõlli. Teadaolevalt esimene juhus, kus kasutati terminit ja reaalset töötavat kardaanliigendit on inglase Robert Hooke’i raamatus “Helioscopes”. Ta avalikustas kirjelduse kardaanliigendist 1678. aastal, mille tulemusel kasutatakse terminit “Hooke’i liigend” inglise keelt kõnelevates riikides. 1683. aastal leiutas Hooke püsiva kiirusega liigendi selleks, et leevendada kardaanliigendi muutuva kiiruse probleemi.
Liigenditüübid
pisi|Topelt-kardaanliigend pisi|Topelt-kardaanvõll Kaks enamlevinud liigendi tüüpi on üksik kardaanliigend ja topelt-kardaanliigend. Valdavalt kasutatakse üksikut kardaanliigendit. Kasutust leiavad ka topeltliigendid. Võimalus on kasutada kaht eri tüüpi topeltliigendit, millel on kahekordsed ülekandenurgad. Topelt-kardaanliigend koosneb kahest kardaanliigendist, mis on üksteise otsa ühendatud. Topelt-kardaanvõll sarnaneb väga topelt-kardaanliigendiga, kuid erinevus on kardaanliigendite vahele lisatud võllis. Üksik kardaanliigend lubab kuni 45-kraadist ülekandenurka. Topelt-kardaanliigend lubab kuni 90-kraadist ülekandenurka.
Kasutusalad
Kardaanliigendiga ühendused on väga laialt levinud. Üldkasutust leiab kardaanliigendid lennukitel, kontrollmehhanismidel, meditsiini ja optilistes seadmetes, õmblusmasinatel, tekstiilimasinatel ja tööpinkide ajamites. Enamasti leiavad kasutust terasest kardaanliigendid, aga kergtööstuses kasutatakse ka termoplastidest kardaanliigendeid.
Kuningriigisaal
pisi|Kuningriigisaal Keilas (aprill 2022) pisi|Kuningriigisaal Viljandis (juuni 2022). Pildil on näha istekohad, lava, ning lava kohal aastatekst. pisi|Kuningriigisaal [[Põltsamaal (oktoober 2013)]] pisi|Kuningriigisaal [[Poolas (enne 2012)]] Kuningriigisaalid on avalikud hooned, mida kasutavad Jehoova tunnistajad. Esimesed kuningriigisaalid ehitati 19. sajandi lõpul. Kaasaegset terminit (inglise keeles Kingdom Hall) kasutas esmakordselt 1935. aastal Joseph Franklin Rutherford, kes oli sel ajal Pennsylvania Vahitorni Piibli ja Traktaatide Ühingu president.
Maailmas on 64 501 kuningriigisaali (seisuga 2014).
Eestis on kokku 55 kogudust (seisuga 2022).
Kuningriigisaalide disain
Kuningriigisaalid on tagasihoidlikud, funktsionaalsed hooned, millele on silmas peetud eelkõige praktilisust. Kuna tunnistajad ei kasuta religioosseid sümboleid, ei kuvata neid kuningriigisaalides. Igas kuningriigisaalis kuvatakse iga-aastast aastateksti, mis on ühesugune kõigi Jehoova tunnistajate koguduste jaoks kogu maailmas.
Kuningriigisaalis on samuti raamatukogu, annetuskastid ja kirjanduslaud, kus väljaandeid jagatakse ja hoitakse. Mõningatel suurematel kuningriigisaalidel võib olla mitu saali, et mitu kogudust saaksid samal ajal koosolekuid pidada. Kokkutulekusaale on Eestis kaks, Tallinnas ja Tartus, kuhu kõik kogudused kogunetakse kaks või kolm korda aastas kokkutulekuteks.
Koosolekud
Kogudused saavad kokku kuningriigisaalides kaks päeva nädalas jumalakummardamiseks. Koosolekud algavad ja lõppevad laulu ja palvega. Korjandust ei tehta ning sissepääs on tasuta.
Nädalasisesed koosolekud, tavaliselt teisipäeva või neljapäeva õhtuti räägivad teemadest, mis hõlmavad teemasid nagu Piibli uurimine, pereelu, kristlik eluviis ning avalik kuulutustöö.
Nädalalõpu koosolekud, tavaliselt pühapäeviti, algavad avalikkusele suunatud kõnega, mis kestab pool tundi. Pärast seda toimub ajakirja "Vahitorni" uurimisartikli uurimine. Liikmeid on õhutatud jagama oma mõtteid, kuid see on vabatahtlik.
Samuti peetakse kuningriigisaalis ka muid kristlikke üritusi, näiteks pulmi või matused.
Koroonapandeemia ajal toimusid iganädalased koosolekud videokonverentsi teel. 2022. märtsis kinnitas juhtiv kogu, et koosolekuid võib kuningriigisaalides jätkata, juhindudes iga riigi poolt antud piirangutega.
Ehitustöö ning hooldus
Paljud riigid kasutavad saalide ehitamiseks standardseid disainilahendusi, mida saab ehitada vaid mõne päevaga.
Kuningriigisaale koristavad ning hooldavad koguduste liikmed vastavalt koristusgraafiku järgi. Igas koguduses on vähemalt üks kogudusevanem või teenistusabiline, kes vastutab kuningriigisaali korrashoiu eest. Kogudusi külastavad regulaarselt reisivad vanemad, keda nimetatakse ringkonna- ja piirkonnaülevaatajaks.
Kuningriigisaali ülalpidamiskulud kaetakse annetustega.
Välislingid
Jehoova tunnistajate ametlik veebisait
Saksa tähestik
Saksa tähestik (saksa k deutsches Alphabet) on tähestik, mida kasutatakse saksa keeles kirjutamiseks.
Saksa tähestik on oma olemuselt ladina tähestiku laiendatud versioon. Tänapäeva kujul koosneb see 26 ladina tähestiku põhitähest, kolmest umlauti tähistavast täpitähest (Ä, Ö, Ü) ja ß|teravast s-ist (ß). Terav s esineb valdavalt väiketähena, ẞ|suurtäht (ẞ) lisati tähestikku alles 21. sajandil ning selle levik on siiani äärmiselt piiratud. Ei suurt ega väikest teravat s-i ei kasutata Šveitsis ja Liechtensteinis, selle asemel kirjutatakse alati SS ja ss.
pisi|Saksa tähestik [[fraktuuris (tähtede variantidega ja ligatuuridega), 1750ndad]]
Umlauditähtede päritolu
pisi|Umlauditäppide teke väikese [[ä näitel]] pisi|Sel 1806. aasta plakatil on [[umlaut tähistatud veel väikese e-ga täishäälikutähe kohal (vt sõnu König, Bürgerpflicht, Brüder)]] pisi|Tiitelleht aastast 1843, kus ühitatakse vanu ja uusi umlaudi kirjapanemise vorme (vrd nt Länderbeschreibungen ja älteren) Kolm täpitähte (ä, ö, ü) annavad edasi umlaudi tagajärjel muutunud täishäälikuid. Täpitähed on tekkinud vastava põhitähe (ehk a, o ja u) ja varem umlauti märgistanud e-tähe kombinatsioonist. Sellisel kujul võeti need tarvitusele 16. sajandil. Tänapäeval kasutatakse samasuguseid tähti ka mitmes muus keeles, sealhulgas eesti keeles.
Alates 13. sajandist hakati mõningates käsikirjades kasutama ligatuuri æ pika ehk avatud ä jaoks; teistes pandi umlaudi näitamiseks e või i põhitähe kohale, harvem põhitähe taha. Saksa kurrentkirjas, mille populaarsus 16. sajandist saadik aina kasvas, näeb see väike e välja nagu kaks püstjoont; neist joontest kujunesidki lõpuks välja umlauditäpid.
Terava s-i päritolu
Eszett (ß), tuntud samuti kui terav s (saksa k scharfes S), on tekkelt pika s-i (ſ) ja ümmarguse s-i ligatuur, teise versiooni järgi pika s-i ja z-i ligatuur. Sellisel kujul kasutati tähte juba hiliskeskaegses bastardas ja uusaegses fraktuuris.
19. sajandi algusest hakkas saksakeelsetes riikides levima antiikva. Tol ajal ei sisaldanud enamik antiikvašrifte ühtegi sümbolit ß-i jaoks, seega on paljud 19. sajandi trükised valminud ilma selle täheta. 1901. aasta õigekirjakonverentsil määrati siiski kindlaks, et kirjastiilide valukojad peavad oma antiikvašriftidesse ß-i lisama.
Suur terav S
Suurtähtkirjas asendatakse ß-i harilikult tähekombinatsiooniga SS, varem ka SZ. Dokumentides jäeti lühike ß enne mõnikord ka suurtähtkirja puhul muutmata, näiteks kirjutati WEIß, eristamaks perekonnanimesid Weiß ja Weiss. Eraldi suurtähe sisseviimist arutati juba 20. sajandi alguses, siiski ettepanekutest kaugele asi ei jõudnud. Lõpuks võeti 4. aprillil 2008 suur Eszett (ẞ) vastu Unicode’i standardi versiooni 5.1 koodipunkti all U+1E9E ning 24. juunil 2008 ka ISO/IEC 10646 standardisse. Praegu on ẞ-i kasutus kohanimede puhul ametlikes tekstides Saksamaal kohustuslik.
29. juunil 2017 lisas Saksa õigekirjanõukogu ẞ-i ametlikku reeglistikku. STRASSE asemel (Straße – eesti k tänav) on nüüd võimalik kirjutada ka STRAẞE, suure terava S-iga. Tavaliseks jääb siiski klassikaline kirjaviis STRASSE.
Tähtede nimetused
Kirjakeeles tähtede nimetusi tavaliselt välja ei kirjutata, näiteks lause: Vogel schreibt sich mit V, nicht mit F (Vogel [lind] kirjutatakse V-ga, mitte F-iga). Eranditeks on ebatavalisemad nimetused:
Mõkolajivi rahvusvaheline lennujaam
Mõkolajivi rahvusvaheline lennujaam on Ukrainas 13 km kaugusel Mõkolajivist asuv tsiviillennujaam.
Saksa tähestik
Tähtede nimetused
Kõik tähtede nimetused on kesksoost: das A, das Ypsilon, das Zett jne.
Tähtede järjekord
pisi|püsti=1.2|Saksa tähestik käsitsi kirjutades. Umlauditähed on siin esitatud eraldi, ß kõigi väiketähtede lõpus. pisi|Saksa tähestik, pilt 1958. aastast ([[SDV): siin järgneb ß s-ile.]]
26 põhitähe järjekord on ladina tähestikku kasutavate keelte jaoks standardne:
Täistähestiku loetlemisel paigutatakse umlauditähed enamasti kõige lõppu, ß kas s-i järele või umlauditähtede järele:
Tähestikulisel järjestamisel võrdub ß ss-iga, umlauditähtede puhul eristatakse kahte strateegiat:
Tähtede arv
Vastus küsimusele, mitu tähte kuulub saksa tähestikku, sõltub sellest, kas nummerdada umlauditähed ä, ö, ü ja terav s või mitte. Levinud on kolm visiooni:
Kui mõista tähestikku kui kõigi keele kirjapanemiseks kasutatavate kirjamärkide kogumit, on loogiline iseseisvate tähtedena vaadelda ka umlauditähti ja teravat s-i.
Teise arvamuse kohaselt peab tähestikku defineeritama kui kindlaks määratud järjekorras tähtede kogumit. Sellega, et umlauditähtedel ja teraval s-il üldaktsepteeritud järjekorranumber puudub, põhjendatakse, et tegelikult on tähestikus ainult 26 tähte. Umlauditähtede ja terava s-i kohta öeldakse siis, et need lisanduvad tähestikule (dazukommen) või et 26 tähestiku tähe kõrval on olemas neli eritähte (Sonderbuchstaben).
Veel üheks argumendiks 26 tähe süsteemi poolt on, et ä, ö, ü ja ß ei olevat kirjamärkidena piisavalt iseseisvad, kuna need on välja arenenud kahe tähe kombinatsioonidest ning võidakse ka tänapäeval digraafidega asendada. Sellegipoolest erineb ß ä’st, ö’st ja ü’st oma originaalsema kuju poolest, samal ajal kui umlauditähed on sisuliselt vaid põhitähtede diakriitilised variatsioonid. Viimasel asjaolul põhineb kolmas tõlgendus, mille järgi tähestik koosnevat 27 tähest, a’st kuni z’ ja ß’ini. Pärast seda, kui ß’ile loodi suurtähe kuju, on sagenenud ettepanekud kuulutada see 27. täheks.
Tähestikku mittekuuluvad tähed
Mugandamata võõrsõnades tuleb ette ka muid tähti või tähevariatsioone, näiteks é prantsuse laenudes: Attaché (atašee), Café (kohvik).
Nsukka
Nsukka on linn Nigeerias Enugu osariigis.
Nsukkas asub Nigeeria Ülikool.
Vahtrasiirupi tõbi
Vahtrasiirupi tõbi (inglise keeles maple syrup urine disease – MSUD) on haruldane geneetiline ainevahetushäire, mida iseloomustab episoodiliste metaboolsete kriiside tõttu kujunev ajukahjustus ja psühhomotoorse arengu mahajäämus. Haiguse üheks omapäraseks tunnuseks on magus vahtrasiirupilõhnaline uriin ja kõrvavaik. Vahtrasiirupi tõbe põhjustab hargnenud ahelaga alfaketohapete dehüdrogenaasi kompleksi (HAAK-DH) defitsiit, mis vastutab organismis hargnenud ahelaga aminohapete leutsiini, isoleutsiini ja valiini lagundamise eest. HAAK-DH puudulikkuse tõttu hakkavad need aminohapped ja nende lagunemisproduktid kehas kuhjuma ning erinevaid elundkondi kahjustama.
Epidemioloogia
Haigus pärandub autosoom-retsessiivselt, mistõttu haigus kujuneb kahe defektse geenikoopia olemasolu korral. See saab juhtuda siis, kui mõlemad vanemad on haiguse kandjad ja pärandavad haigusseoselise muutusega geenikoopia oma lapsele (Joonis 1). pisi|Joonis 1: Autosoom-retsessiivne pärandumismuster. Vanemad kannavad haigusseoselist muutust ainult ühes geenikoopias (haiguse kandjad) ning haigestub laps, kes on pärinud mõlema vanemalt haigusseoselise muutusega geenikoopia
Patogenees
Hargnenud ahelaga aminohapped, mida saadakse valgurikastest toitudest, on organismis valgusünteesi ja glükoosi ainevahetuse kontekstis hädavajalikud ühendid, mistõttu sõltub keha normaalne füsioloogiline funktsioon nende korrektsest lagundamisest.
Vahtrasiirupi tõve geneetiliseks aluseks on mutatsioonid BCKDHA, BCKDHB, CBT või DLD geenides, mis vastutavad HAAK-DH E1–E3 komponentide sünteesi eest. Defektsete komponentide tõttu häirub ensüümkompleksi funktsioon ning kehas hakkavad kuhjuma toksilised hargnenud ahelaga aminohapped ja nende ketohapped. Kuigi vahtrasiirupi tõbi võib kahjustada mitut elundkonda, k.a lihaseid ja immuunsust, on kõige rohkem haaratud aju. Eelkõige leutsiin ja alfaketoisokaproaat, on otsese neurotoksilise toimega ning põhjustavad närvirakkude surma (apoptoosi) ja takistavad teiste neuromediaatorite nagu glutamaadi, dopamiini ja noradrenaliini normaalset funktsioneerimist. Lõpptulemusena võib kujuneda psühhomotoorse arengu mahajäämus.
Haigustunnused ja klassifikatsioon
Vahtrasiirupi tõve sümptomid varieeruvad patsienditi ja sõltuvad suuresti HAAK-DH defitsiidi ulatusest – mida vähem ensüümi keha toodab, seda raskemini on haigus väljendunud.
Lähtudes nii kliinilistest haigustunnustest, haigestumise vanusest kui ka konkreetse patsiendi reaktsioonist tiamiini manustamisele, võib vahtrasiirupi tõbe jagada viide fenotüüpsesse alagruppi.
Klassikaline vahtrasiirupi tõbi
Seda vormi iseloomustab:
Vahelduv vahtrasiirupi tõbi
Selle vormi puhul jääb HAAK-DH aktiivsus 5-20% vahemikku ning iseloomulikeks tunnusteks on:
Vahepealne vahtrasiirupi tõbi
Leebem haiguse vorm, kus HAAK-DH aktiivsus püsib 3-30% vahemikus. Seda iseloomustab:
Tiamiinile alluv vahtrasiirupi tõbi
Haruldane fenotüüp, mida iseloomustab alluvus tiamiini e. vitamiin B1 asendusravile, kuigi tõenduspõhisus selle teraapia osas on hetkel väga puudulik.
E3-defitsiitne vahtrasiirupi tõbi
Väga haruldane, üksikjuhtumitega kirjeldatud vorm, mis on seotud HAAK-DH E3 komponendi patoloogilise muutusega. See vorm on seotud ka püruvaadi ainevahetuse häirumisega.
= Diagnostika = Tänapäeval on laialt kasutuses vastsündinute sõeltest vahtrasiirupi tõve suhtes, mis põhineb 1-2 päeva vanuste laste vereplekist mõõdetud leutsiini ja isoleutsiini tasemete määramisel. Nende ühendite oluline veretaseme tõus on näidustus edasisteks uuringuteks. Eestis on kõiki vastsündinuid sama metoodikaga vahtrasiirupi tõve osas sõeltestitud alates 2015. aastast.
Vahtrasiirupi tõve lõplik diagnoos põhineb hargnenud ahelaga aminohapete ja alloisoleutsiini kontsentratsioonide määramisel vereplasmas. Ainuüksi tõusnud alloisoleutsiini tase on tugev viide haiguse esinemisele, kuid vajalik võib olla ka orgaaniliste hapete taseme määramine uriinist. Seega tuleks kõiki vastsündinuid, imikuid ja lapsi, kellel kujunevad ägedate haiguste foonil või vahelduva iseloomuga entsefalopaatiale omased neuroloogilised sümptomid, vahtrasiirupi tõve suhtes uurida, sõltumata varasemast sõeltesti tulemusest. Lisaks peaks võimaluse korral määrama haiguse genotüübi, mis annab täpsemat informatsiooni haigusvormi ja tiamiini asendusravi kasuteguri kohta – viimane on ühtlasi ka diagnostiline kriteerium tiamiinile alluva vormi puhul.
= Ravi ja käsitlus = Vahtrasiirupi tõve üldine käsitlus põhineb elukestval range toitumiskava järgimisel, mis tagab lapse kasvu ja arengu jaoks piisava kalorite ja toitainete koguse, ent hoides hargnenud ahelaga aminohapete taset allpool toksilisi väärtusi. Lisaks tuleb agressiivselt ravida kõiki entsefalopaatia ja metaboolse dekompensatsiooni episoode, et võimalikult palju normaalset ajufunktsiooni säilitada.
Siiani on ainus lõplik ravimeetod maksasiirdamine, mis oma tehnilise keerukuse ja raskete kaugtüsistuste riski tõttu on valik vaid nendel haigetel, kellel ülejäänud interventsioonid on osutunud ebaefektiivseks.
Toitumiskava
Spetsiaalne hargnenud ahelaga aminohapete vaene (ent mitte vaba) toit peab olema tagatud kogu eluks. See eeldab hoolikat valgukoguste välja arvutamist ning plasma aminohapete taseme regulaarset kontrollimist. Eriti oluline on hoiduda leutsiinirikastest toitudest (muna, lihatooted, riis, pähklid), kuna nende neurotoksiline efekt on kõige märkimisväärsem. Et toetada keha normaalset valgusünteesi kasutatakse vahtrasiirupi tõve haigete toidus spetsiaalseid toitesegusid, mis sisaldavad ka vajalikus koguses valiini ja isoleutsiini.
Tiamiini asendusravi võiks vähemalt osaliselt olla efektiivne teraapia nendel haigetel, kelle geneetilise analüüsi järgi esineb tiamiinile alluv vorm. Sellegipoolest püsib ka neil elukestva toitumiskava järgimise vajadus, kuna kirjanduse andmetel ainuüksi tiamiini asendusest ei piisa, et haigusepisoode ennetada.
Episoodide ravi
Vahtrasiirupi tõve ägenemine on haiglaravi vajav hädaolukord ning kõiki metaboolse dekompensatsiooni episoode tuleb kiirelt ravida täieliku valgupiiramise ning intravenoosse glükoosi ja aminohapete manustamisega, et takistada edasist kehasisest valkude lõhustumist. Lisaks tuleb neid haigeid hoida positiivses energiabilansis, tagades neile nii suukaudse kui ka intravenoosse toitmisega piisava kalorite hulga.
Harvadel juhtudel tuleb rakendada hemo– või peritoneaaldialüüsi, et eemaldada kehast liigsed hargnenud ahelaga aminohapped ja nende laguproduktid.
= Viited =
Sotsiaalne konstruktivism
Sotsiaalne konstruktivism ehk sotsiaalkonstruktivism (inglise social constructivism) on humanitaarteadustes seisukoht, mille kohaselt loovad ja kujundavad sotsiaalse tegelikkuse ühiskonnaliikmed oma igapäevases läbikäimises, ehkki enamasti ei ole nad ise sellest rollist teadlikud. Üldine ettekujutus tegelikkusest kujuneb välja sotsialiseerumise käigus ning see võetakse omaks enne, kui osatakse selle suhtes kriitiline olla. Seepärast paistab tegelikkus inimestele neist sõltumatu välise paratamatusena.
Ajalugu
Sotsiaalne konstruktivism tekkis 20. sajandi keskpaigas seoses teadmussotsioloogia arenguga. Konstruktivistlike ideede taustaks on epistemoloogiline vaidlus selle üle, kas teaduste uurimisobjektid on "loomulikud" või "konstrueeritud", ning kuidas peaks seda asjaolu arvesse võtma uurimismeetodi valikul ja uurimistulemuste usaldusväärsuse hindamisel. Osaliselt on selline küsimuseasetus tingitud humanitaarteaduste vajadusest eristada oma meetodeid loodusteaduslikest, sest inimesi ja ühiskondi ei saa uurida samamoodi nagu elutuid objekte, loomi või taimi. Samal ajal on ka reaalteadustes põhjust küsida selle järele, mille alusel valitakse näiteks uurimisobjektid ja milliseid teadmisi peetakse väärtuslikuks ja miks. Samuti peavad nii humanitaar- kui ka reaalteadlased väljendama oma uurimistulemusi keeles, kuid keelemärgid on paratamatult kokkuleppelised ja muutlikud.
Mõttelooliselt on konstruktivismi eelkäijaks 1870. aastatel Ameerika Ühendriikides välja kujunenud pragmatismikoolkond, mis põhines Charles Sanders Peirce'i, William James'i ja John Dewey'i ideedel. Pragmatismi keskne seisukoht on, et tõe kriteeriumiks on selle kasutatavus praktikas, mistõttu seda ei saa tuletada inimesest kõrgemal asuvast absoluutsest tõest. Näiteks on hüpotees Jumala olemasolust pragmatismi seisukohalt tõene juhul, kui see toimib ühiskonnas rahuldavalt.
Laiemalt hakkasid konstruktivistlikud teooriad levima 1960. aastatel, kui teadusfilosoof Thomas Kuhn avaldas oma seisukohad teadusrevolutsioonide struktuurist, Michel Foucault analüüsis hullust ja normaalsust ning haigust ja tervist kui sotsiaalselt konstrueeritud nähtusi ning Pierre Bourdieu pakkus välja kultuuriväljade teooria, mille kohaselt toimib kultuurikeskkonnas peale poliitilise ja majandusliku kapitali ka sümboolne kapital, millest sõltub kunstiteose või muu kultuurinähtuse autoriteet. Sotsioloogia valdkonnas said teedrajavaks Peter L. Bergeri ja Thomas Luckmanni seisukohad tegelikkuse sotsiaalsest ülesehitusest.
Seisukohad
Konstruktivistlikud ajaloolased, filosoofid ja teadmussotsioloogid leiavad, et teaduslikke teooriaid kujundab sotsiaalne ja poliitiline kontekst. Sotsiaalkonstruktivism on mõnes mõttes instrumentalismi edasiarendus, sest pöörab tähelepanu teaduse sotsiaalsetele aspektidele. Sotsiaalkonstruktivismi kõige äärmuslikum vorm näeb teaduses eelkõige teadlastevahelist diskursust, mis ei põhine objektiivsetel faktidel. Mõõdukam sotsiaalkonstruktivism väidab, et uute teaduslike teooriate tunnustamisel mängivad suurt rolli sotsiaalsed aspektid. Äärmuslik sotsiaalkonstruktivism ei pea näiteks planeedi Marss olemasolu oluliseks, sest tegelikult ei ole meil midagi peale vaatluste, teooriate ja müütide, mis on ise sotsiaalsete interaktsioonide käigus konstrueeritud. Teaduslikud väited käivad sel juhul vaid üksteise kohta. Empiiriline kontroll kontrollib lihtsalt kooskõla sotsiaalselt konstrueeritud teooriate erinevate kogumite vahel. See teeb keeruliseks teaduse eripära väljatoomise. Samuti on niisuguse vaate puhul raske seletada loodusteaduse edu tehnika arendamisel. Mõõdukas sotsiaalkonstruktivism möönab planeedi Marss reaalset olemasolu lahus ja sõltumatult vaatlustest, teooriatest ja müütidest Marsi kohta. Kuigi teooriad ja vaatlused on sotsiaalselt konstrueeritud, tagatakse konstrueerimise käigus teatud laadi vastavus reaalsusega. Teaduslikud väited käivad reaalsuse kohta. Sellise lähenemise puhul on probleemiks selle vastavuse seletamine. Mis annab õigustuse uskuda pigem fotosid marsikulgurilt kui vanarooma müüte Marsi kohta? Sellele küsimusele vastamiseks peavad sotsiaalkonstruktivistid arvesse võtma ka seda, kuidas loodusteaduslikke väiteid õigustatakse.
Epistemoloogia
Mõjukaimaks käsitluseks teadmise sotsiaalsest iseloomust peetakse Thomas Kuhni 1962. aastal ilmunud raamatut "Teadusrevolutsioonide struktuur", milles ta käsitleb teaduslikku paradigmat kui teadlastevahelist kokkuleppelist taustsüsteemi, mille valguses tõlgendatakse kõiki parajasti teadaolevaid teaduslikke andmeid. Paradigma muutub alles siis, kui avastatakse midagi, mida kehtiva paradigma raamides ei ole võimalik seletada. See omakorda sunnib ümber mõtestama ka paljud muud varasemad teadmised, mida enne oli peetud tõsikindlateks. Õpikunäiteks teadusliku paradigma vahetusest on Koperniku avastus, et Maa tiirleb ümber Päikese, mitte vastupidi. Heliotsentriline süsteem asendas geotsentrilise, kuna selle seletusjõud oli suurem. Tänu sellele tuli aga ümber mõtestada veel terve hulk teaduslikke fakte, milles varem ei kaheldud. Samamoodi ei saa lõplikuks lugeda praegu kehtivat teaduslikku paradigmat, sest teadus areneb pidevalt edasi ja kui tekib vajadus uue paradigma järele, siis jäetakse vanad seisukohad kõrvale. Teadlasel ei ole vahetut juurdepääsu teaduslikule tõele, sest teda mõjutab see, millise paradigma raames ta oma empiirilist materjali uurib ja uusi teadmisi loob.
Sotsioloogia
Sotsioloogias on konstruktivismi alustekstiks Peter L. Bergeri ja Thomas Luckmanni 1966. aastal ilmunud raamat "The social construction of reality" (eesti keeles "Tegelikkuse sotsiaalne ülesehitus", 2018 ), mis toetub Karl Mannheimi, Alfred Schützi ja fenomenoloogiliste filosoofide ideedele. Raamatu keskne idee on, et mõisted ja kujutluspildid inimtegevusest kujunevad välja sotsiaalse suhtluse käigus pika aja jooksul. Inimesed ja ühiskonnarühmad võtavad need omaks vastastikuses läbikäimises, kuni need lõpuks institutsionaliseeruvad ning muutuvad vabalt kasutatavaks kõigile ühiskonnaliikmetele. Nii moodustub üldine teadmine ja arusaam tegelikkusest, millel põhineb ühiskondlik suhtlemine ja tähenduslik inimmaailm. Algselt kokkuleppeliselt sündinud ühiskondlikud institutsioonid aja jooksul asjastuvad ning see võimaldab ühistegevuses aega ja ressursse kokku hoida. Tänu sellele saab ühiskond toimida korrapäraselt ja stabiilselt, ehkki selle tugisambad on mõttelised, mitte materiaalsed.
1998. aastal nimetas Rahvusvaheline Sotsioloogiaassotsiatsioon "Tegelikkuse sotsiaalse ülesehituse" 20. sajandi tähtsuselt viiendaks sotsioloogiaalaseks teoseks.
Seosed muude valdkondadega
Säästva arengu valdkonnas on sotsiaalse konstruktivismiga seotud olulised teemad olnud näiteks keskkonnaprobleemide või nende puudumise konstrueerimine ning riski sotsiaalne konstrueerimine.
Sotsiaalset konstruktivismi seostatakse ka poststrukturalismi, feministliku kriitika ja postmodernismiga.
Koobaltviolett
Koobaltviolett on koondnimetus erinevatele lilla värvusega sünteetilistele anorgaanilistele värvipigmentidele, mis koostiselt on koobaltit sisaldavad soolad.
Omadused
Kõik koobaltvioletid on valguskindlad ja puhta lilla värvusega, mis erinevate ühendite puhul toonilt erineb. Pigmendi keemiline stabiilsus on parem kui enamikul orgaanilistel ühenditel, kuid selle katvus ja värviandvus pole eriti tugevad. Tänapäeval kasutatakse 19. sajandil sünteesitud mürgiseid ja kantserogeenseid koobaltiühendeid pigmentidena harva. Koobaltvioleti nime all müüakse kunstitarvetena originaalpigmentidega sarnaneva värvitooniga imitatsioone (Pigment Violet 15, Pigment Violet 23, Pigment Violet 47, Pigment Violet 48 jt).
Koobaltfosfaat
Pigment sadeneb välja koobaltkloriidi ja naatriumvesinikfosfaadi vesilahuste kokkuvalamisel:
Koobaltfosfaat on keemiliselt stabiilne ja väga hea valguskindlusega võrreldes varem kasutusel olnud orgaaniliste violetsete pigmentidega. Uue pigmendi laialdast kasutuselevõttu pärssis siiski selle kallidus ja vähene katvus ning värviandvus ilusast toonist hoolimata. Võrreldes teise 19. sajandil kasutusele võetud koobaltpigmendi koobaltarsenaadiga on koobaltfosfaat mittemürgine, kuid soovitatakse vältida koobaltiühendite tolmu sissehingamist.
Nii koobaltfosfaati kui ka koobaltarsenaati on kasutatud värviandjana klaasile, keraamika glasuuridele, portselanivärvidele, emailidele ja plastikutele.
Koobaltarsenaat
Koobalt(II)arsenaat Co3(AsO4)2 kannab värvainete indeksis samuti üldnimetuse tähist Pigment Violet 14, kuid ehitusele viitavat tähist 77350 ja mõnedes allikates käsitletakse koobaltfosfaadist eristamiseks tähiseta.
Pigment on heleda punakat sirelilillat meenutava värvusega ja arseenisisalduse tõttu väga mürgine. Ühend sünteesiti 1880. aastatel. Koostiselt vastab pigmendile looduslik mineraal erütriin.
Koobaltvioletina turustatavates värvides on kasutatud kas koobaltfosfaati või koobaltarsenaati või mõlema pigmendi segu. 1963. aastal Eesti NSV-s välja antud "Joonistamise ja maalimise õpik" nimetab koobaltvioletti koobaltsinisest aeglasemalt kuivavaks värviks, mida kasutatakse õlivärvina, ning märgib ära, et värv sisaldab arseenhapet ja on mürgine.
Koobaltammooniumfosfaat
Koobaltammooniumfosfaat CoNH4PO4 kannab värvainete indeksis tähiseid Pigment Violet 49 ja CI 77362.
Pigment esineb punakate või violetsete kristallide kujul, mis lahustuvad hapetes, kuid mitte vees. Seda sünteesiti hiljem kui koobaltfosfaati ja koobaltarsenaati ning seda on kasutatud varasemate pigmentide mittemürgise asendajana õli- ja akvarellvärvides, klaasis, glasuurides, emailides ja plastikutes. Siiski hoiatatakse pigmendi kasutamisel võimalike allergiate ja sissehingamise eest.
Liitiumkoobaltfosfaat
Liitiumkoobaltfosfaat LiCoPO4 kannab värvainete indeksis tähiseid Pigment Violet 47 ja 77363 ja on heleda roosakaslilla värvusega. Pigmenti saadakse koobalt(II)oksiidi, liitium(I)oksiidi ja fosfor(V)oksiidi kaltsineerimisel. Pigmendi katvus ja värvitugevus pole suur, kuid see annab ilusaid toone segamisel teiste koobaltvärvide ja titaanvalgega.
Alfa & Omega
Alfa & Omega on Narva Aleksandri koguduse juures tegutsev segakoor; ühtlasi ainus Narvas tegutsev eestikeelne koor.
Koori asutas 2000. aastal dirigent Tuuliki Jürjo, kes juhatab koori tänini.
Koor on osalenud üldlaulupidudel ning esinenud nii kodu- kui ka välismaal.
Kogudus on koori helisalvestisena välja andnud 2010. aastal ilmunud CD-albumi "Veidikene valgust".
Dagoberto
pisi| Dagoberto Pelentier (enam tuntud lihtsalt kui Dagoberto; sündinud 22. märtsil 1983 Dois Vizinhoses) on endine Brasiilia jalgpallur (ründaja).
Tema ainsaks välisklubiks jäi USA liiga North American Soccer League'i klubi San Francisco Deltas, kus ta mängis kuni 2017. aastani.
Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Brasiilia esiliiga klubi Londrina, kus ta mängis aastatel 2018–2019. 2018. aastal lõi ta esiliigas 18 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Viimasel hooajal jäi tema arvele viis mängu ja kaks väravat.
2003. aastal osales ta Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlustel. Brasiilia sai turniiril teise koha ja Dagoberto oli nelja väravaga turniiril Brasiilia resultatiivseim mängija. Samal aastal osaleti veel Panameerika mängudel, kus saadi samuti teine koht, ja noorte maailmameistrivõistlustel, kus saavutati esikoht.
Jalgpallurikarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta septembris.
Ringi tänav (Pärnu)
Ringi tänav on Pärnu kesklinnas ja rannarajoonis endise muldkindlustusvööndi alal asuv tänav.
Tänav algab Laialt tänavalt, kulgeb kaarena ümber Pärnu vanalinna ja lõpeb Pärnu jõe kaldal Pärnu jahisadama juures. Ringi ristub veel tänavatega Pikk, Malmö (paremalt), Rüütli, Kuninga, Võimlemise (vasakult), Hospidali (vasakult), Pühavaimu, Nikolai, Vee, Paul Kerese, Lõuna (paremalt), Mere puiestee (vasakult), Muru (vasakult), Esplanaadi (vasakult), Sadama (paremalt), Muuli (vasakult) ja Lootsi põik.
Tänav külgneb ka Martensi väljaku, Iseseisvuse väljaku, Koidula pargi, Brackmanni pargi, Munamäe pargi ja Pärnu vallikääruga.
Ringi tänav on ligikaudu 1,7 km pikk. Malmö tänavast Kuninga tänavani on Ringi ühesuunaline. Sellel lõigul saab sõita vaid Kuninga tänava suunas.
Nimi
Ringi tänava ajalooline saksakeelne nimi oli Ringstraße. 1922–1940 kandis tänav Pärnu kauaaegse linnapea Oscar Alexander Brackmanni nime.
Ajalugu
1834. aastal kustutati Pärnu linn Venemaa kindluslinnade nimekirjast ja keiser Nikolai I kinkis kindlustusvööndi ja selle juurde kuuluvad hooned Pärnu linnale. 1860. aastal valmis Riia kindlustuste lammutustööde juhataja üleminsener C. Weyri projekt, mille alusel hakati Pärnu muldkindlustusi laiali ajama ja vallikraave täitma. Tööde käigus lammutati ka Riia ja Vee väravad. Plaani kohaselt säilitati osa vallist ja vallikraavist ning Tallinna värav.
Tasandatud maa-ala võeti esialgu kasutusele heinamaana. Ringi tänav rajati 19. sajandi viimasel veerandil endise muldkindlustuse alale. 1922–1940 aastatel oli Ringi tänava nimetuseks Brackmanni tänav.
Ringi tänava lõpeb kohas, kust viis üle Pärnu jõe kaubapraam Vana-Pärnusse. Vana-Pärnust edasi sai reisida maanteed pidi Tallinna poole. Ringi tänava lõpus asus ka tänava vanim osa ja asustus.
Esimesed hooned, mis peale tänava rajamist ehitati asusid Pika ja Kuninga vahelisel lõigul. Ringi tänava uhked villad on ehitatud aastatel 1920–1930, kuna sellel ajaperioodil said endale tänava äärde ehituskrundi omandada peamiselt rikkamad inimesed.
Ringi tänav 44/1 hoones tegutses Eesti NSV ajal Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee piirkondlik Pärnu osakond.
Hoonestus
Ringi tänavaga külgnevad ka Pärnu bussijaama, Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoone ja Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoone territoorium.
Cauroir
Cauroir on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Caudry kantonis.
pisi|tühi|Cauroiri kirik
Neerukehake
Neerukehake ehk Malpighi kehake (ladina keeles ainsus corpusculum renae, mitmus corpusculum renis) on paljudel selgroogsetel loomadel neerukoores olev neeruüksus.
Neerukehake koosneb kapillaarpäsmakesest ja seda ümbritsevast päsmakesekihnust ning nende vahele jäävast kihnuvalendikust (lumen capsulae).
Igal neerukehakesel eristatakse kahte poolust:
Kapsli ja päsmakese vahele jääb kihnuvalendik (lumen capsulae), kuhu filtreeritakse esmane uriin.
Neerukehakeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madude nefroneid on vähe uuritud, kuid arvatakse, et need koosnevad neerukehakesest, seda ümbritsevast päsmakesekihnust ja neerutorukestest.
Osula segakoor
Osula segakoor on Võru maakonnas Võru vallas Osula külas segakoor. Koori juhendab Tõnu Vaask.
Koor asutati 1968.
Viimased päevad Marsil
"Viimased päevad Marsil" on 2013. aastal Suurbritannia, Iirimaa ja Ameerika Ühendriikide koostööna valminud mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Sydney J. Boundsi jutustusel "The animators".