cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaak Mosin
Hinnangud tegevusele ja isikule
''Siis tulid kohale polkovnikud Luks, Värk ja Raemets ning ähvardasid vanas KGB stiilis. Johannes Kert põgenes pataljonist 1992. aasta juunis. Pataljon oli kaks päeva isoleeritud. Eesti avalikkus ei teadnud tegelikust olukorrast midagi. Ermus ütles kaadrisõjaväelasena, et me ei pea nendel positsioonidel vastu viit minutitki. Kuid tegelikult tol ajal ei olnud Eestis jõudu, millega meid rünnata. Saime informatsiooni, et meid rünnatakse Pihkva dessantdiviisi üksustega. Ühesõnaga, et tagada isikkoosseisule julgeolek, pidime pataljoni sealt välja tooma. Viisime pataljoni Otepääle, sealt manöövrite ettekäändel Tartu alla. Manöövrid registreerisime peastaabis. Sedasama asja nimetataksegi sõjaväeliseks riigipöördeks."''
Isiklikku
Isa Eduard Mosin oli nahaparkija ja ema Linda Mosin oli õmbleja.
Tema lellepoeg on Addold Mossin.
Sihtnumber
pisi|[[Nõukogude aeg|Nõukogude aegne postmark (1977), mis õpetas kasutama postiindeksit ümbrikutel.]] pisi|Nõukogude aegne [[postmark (1977), mis selgitab kirjade automaatset sorteerimist, läbi postiindeksi.]] Sihtnumber (vananenud termin postiindeks pole soovitatav) on postitöötlust hõlbustav numbrikombinatsioon.
Sihtnumber on iga postisaadetise aadressi kohustuslik osa.
Eesti sihtnumbrid
Eesti sihtnumbrid on määratletud 5-kohalise numbrikombinatsioonina, mis tähistavad riigis kehtivaid postipiirkondi. Suuremates linnades näitab sihtnumber linna ja postkontori tähist teeninduspiirkonna järgi, maapiirkondades aga tähistab teeninduspiirkonna regiooni ja postkontorit enamasti omavalitsusüksuste piire arvestavalt. Näiteks Järva maakonna Türi vallas asuva Türi linna sihtnumber on 72211.
Sihtnumber kirjutatakse tähti ja numbreid rühmitamata (ilma tühikuta), näiteks 10920 Tallinn või 92002 Nurste.
Eesti tähis välispostis on EE.
Suuremad postipiirkonnad
Sihtnumbri esimene number tähistab suuremaid postipiirkondi järgmiselt:
1 – Tallinn
Selman Waksman
Selman Abraham Waksman (22. juuli 1888 – 16. august 1973) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik ja mikrobioloog.
Sihtnumber
Suuremad postipiirkonnad
2 – Narva, Narva-Jõesuu
Selman Waksman
Waksman uuris pinnases elavate organismide lagunemist, mis võimaldas tal välja töötada streptomütsiini, mis oli esimene tuberkuloosi ravim. Karjääri jooksul töötas Waksman välja vähemalt 20 antibiootikumi. Waksman sai 1930. aastal Rutgersi Ülikooli professoriks ja 1940. aastal mikrobioloogia professoriks.
Waksman sai 1952. aastal streptomütsiini väljatöötamise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Sihtnumber
Suuremad postipiirkonnad
3 – Kohtla-Järve
4 – Ida-Virumaa, Lääne-Virumaa, Jõgevamaa
5 – Tartu linn
6 – Tartumaa, Põlvamaa, Võrumaa, Valgamaa, Viljandimaa
7 – Viljandimaa, Järvamaa, Harjumaa, Raplamaa
8 – Pärnumaa
9 – Läänemaa, Hiiumaa, Saaremaa
Kai Helenius
Helenius võitis pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 28. Euroopa meistrivõistlustel 1989. aastal Ateenas.
Michael Stone (jäähokimängija)
Michael Robert Stone (sündinud 7. juunil 1990 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Calgary Flames.
Aastatel 2006–2010 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Calgary Hitmen. Viimasel hooajal tuli ta Hitmeniga WHL-i meistriks.
2008. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i draft'is 69. valikuna. Hooajal 2010/11 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Coyotesi tütarklubis San Antonio Rampage. NHL-i debüteeris ta Coyotesi meeskonnas 18. veebruaril 2012 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 10. märtsil mängus San Jose Sharksi vastu. Hooajal 2015/16 tegi Stone NHL-is oma resultatiivseima hooaja, kui lõi kuus väravat ja andis 30 väravasöötu.
2017. aasta veebruaris kaubeldi Stone Coyotesist Calgary Flamesi.
Tema noorem vend Mark Stone on samuti jäähokimängija.
Tedre tänav (täpsustus)
Tedre tänav on tänava nimi mitmetes Eesti asulates:
Giuseppe Meazza
pisi|right|150px|Giuseppe Meazza, 1935 Giuseppe "Peppino" Meazza (23. august 1910 – 21. august 1979), tuntud ka kui il Balilla, oli Itaalia jalgpallur ja jalgpallitreener.
Suurema osa oma karjäärist mängis ta Milano Internazionales, Interi meeskonnas lõi ta 365 mängus 242 väravat, võitis kolm Serie A tiitlit ning ühe Coppa Italia karika; hiljem mängis ta ka Interi linnarivaalide klubis AC Milanis, Interi rivaalide Torino Juventuse meeskonnas, Varese Calcios ja Atalantas.
Kasatochi vulkaan
Vulkaan asub Atka väinas Atka saare läänetipust loode pool ja Bolšoi Sitkini saarest ida pool. Vulkaan moodustab samanimelise asustamata saare pindalaga 5051 km².
Giuseppe Meazza
Rahvusvahelisel areenil tuli ta Itaalia koondisega kaks korda maailmameistriks: 1934. aastal kodumaa pinnal ning 1938. aastal olles koondise kapten; ta nimetati 1934. aastal ka turniiri sümboolsesse koosseisu ja tunnistati turniiri parimaks mängijaks. Peale tema on kaks MMi tiitlit vaid kahel itaallasel: Giovanni Ferraril ja Eraldo Monzegliol. Pärast mängijakarjääri lõppu oli ta peatreener oma kunagiste meeskondade Interi ja Atalanta juures, aga ka Pro Partia ja Beşiktaşi. 1952. aasta olümpiamängudel oli ta Itaalia koondise peatreener.
Kasatochi vulkaan
pisi|Kasatochi saare merekaart
Umbusi raba
pisi|Umbusi raba Umbusi raba (ka Põltsamaa raba, Ruupa raba) on raba Jõgeva maakonna edelaosas Põltsamaa vallas. Raba on üks Umbusi soostiku soodest.
Kossanove
Kossanove (ukraina keeles Косанове) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis. Elanike arv on 523. Pindala on 1,614 km².
Lõim
thumb|Punase värviga on tähistatud lõim (1) ja lillaga [[kude (tekstiilindus)|kude (2)]] Lõim on tekstiilinduses piki kangast kulgevad lõngad ehk lõimelõngad). Lõim veetakse telgedele vajalikus pikkuses, tiheduses ja laiuses ning lõimelõngade vahele kootakse ükshaaval koelõngad.
Ethel
Ethel on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 521. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ethel 195 naisel.
Pisarakott
Pisarakott (ladina keeles saccus lacrimalis) on inimeste ja paljude loomade peas, silmakoopa alumises nurgas pisarakotiaugus paiknev laiend. Pisarakott ühendab pisarakanalikesi nina-pisarajuhaga.
Pisarakottide areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Inimestel
Inimese pisarakott on pisaraaparaadi osa ja paikneb silmakoopa alumises nurgas. See ühendab pisarakanalikesi nina-pisarajuhaga.
Patoloogia
Inimestel seostatakse pisarakottidega mitmeid haiguslikke seisundeid, näiteks pisarakotipõletikke ja uudismoodustisi. Pisarakoti hea- ja pahaloomulised kasvajad on siiski haruldased, kirjeldatud on ligi 400 (2001) nimetatud haigusjuhtu.
Pelsi Annekivi
Pelsi Annekivi on ohvrikivi Setumaal Pelsi külas.
Nothopsis
Nothopsis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Nothopsis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Need maod elavad Hondurases, Nicaraguas, Costa Ricas, Panamal, Colombias ja Ecuadoris.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Nothopsis rugosus seisuga 09.05.2014.
Eesti Koorijuhtide Liit
Eesti Koorijuhtide Liit (lühend EKL) on Eesti koorijuhte ühendav liit; Eesti Kooriühingu alaliite. EKL asutati 2001 ja taasasutati 2004.
EKLisse kuulub. aasta seisuga 225 koorijuhti.
Toivo Pappel
Toivo Pappel (sündinud 17. veebruaril 1942 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Haridus
Ta on lõpetanud Märjamaa Keskkooli 1960, Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia metallilõikepinkide ja -instrumentide erialal 1965; aspirant 1971–1974, väitekiri käsitleb energeetilise kontseptsiooni rakendamist abrasiivkulumise standardsete katsemetoodikate väljatöötamisel. Erialane enesetäiendus: Moskva Baumani-nimeline Kõrgem Tehnikakool 1967; Leningradi Polütehniline Instituut 1980; Odessa Polütehniline Instituut (kateedrijuhatajate täienduskursused) 1989; Freibergi Mäeakadeemia (Saksamaa) 1994. Tehnikateaduste kandidaat 1977; dotsent 1984; vanemteadur 1987.
Töökäik
Tallinna Masinatehase lukksepp-monteerija 1960–1962.
TTÜs 1966–2011: masinaelementide kateedri laborijuhataja 1966–1971, tunnitasuline õppejõud 1966–1975; masinaelementide kateedri TU sektori vanemteadur 1974–1975; masinaelementide kateedri assistent 1975–1978, vanemõpetaja 1978–1980, dotsent 1980–1992; mehaanikateaduskonna teadusprodekaan 1988–1991; masinaõpetuse instituudi dotsent 1992–1994, masinamehaanika aseprofessor ja õppetooli juhataja 1994–1997, dotsent 1997–1998, masinamehaanika professor 1998–2000, masinaõpetuse instituudi direktor 1992–2000; mehhatroonikainstituudi professor ja õppetooli juhataja 2000–2011; mehaanikateaduskonna õppeprodekaan 2003–2008, dekaani kt 2004–2005; emeriitprofessor 2011. aastast.
Teadustöö
Masina- ja aparaadiehitus, triboloogia ja masinate töökindlus, erosioonkulumine, põrkeprotsesside eksperimentaalne uurimine ja matemaatiline kirjeldamine. Uurinud materjalide kulumist ja masinate töökindlust abrasiivsel erosioonil (kuulub professor I. Kleisi koolkonda). Tegelenud masinate ja seadmete kulumiskindluse tõstmise ja prognoosimise probleemidega, andnud soovitusi standardsete kaitsemetoodikate väljatöötamiseks abrasiivkulumise tingimustes, osalenud riikliku standardi (GOST 23201-76 "Materjalide ja pinnakatete tsentrifugaalkiirendi abil abrasiivsele erosioonile katsetamise meetod") väljatöötamisel. Organiseerinud TTÜ koostööd Rootsi Keraamikainstituudi, Oulu Ülikooli ja Rootsi Kuningliku Tehnikaülikooliga.
Teaduskorralduslik tegevus
Organiseerinud rahvusvahelisi teaduskonverentse, TTÜ mehaanikateaduskonna koostööd Rootsi Keraamikainstituudi, Oulu Ülikooli ja Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooliga. TTÜ nõukogu liige; mehaanikateaduskonna nõukogu liige; alates 1995 mehaanika õppeainete õpetamise kontseptsiooni väljatöötamine (töörühma liige), TTÜ mehaanikateaduskonna bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe õppekavade koostamine ja arendamine (õppevaldkonna nõukogu liige). Eesti Inseneride Liidu liige.
Isiklikku
Toivo Pappel on agronoomi poeg.
Danijel Popović
Danijel Popović (Данијел Поповић; sündinud 29. oktoobril 1955 Titogradis) on Montenegro poplaulja.
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Džuli", saavutades 125 punktiga neljanda koha.
Teema (keeleteadus)
Teema on lause teatestruktuuris teate lähtepunkt ehk see, mille kohta midagi teatatakse.
Eugenia
Eugenia on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1631. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eugenia 24 naisel.
Terase tänav (täpsustus)
Terase tänav on tänava nimi mitmetes Eesti asulates:
Carl Oettel
Carl Oettel (1808–1884) oli Tartu kreiskooliinspektor.
Päritolult oli Carl Oettel Saksamaa sakslane, tema abikaasa aga prantsuse keelt kõnelev šveitslane. Ta julgustas Jakob Hurta edasi õppima minema.
Naurēni
Naurēni on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Ineši vallas.
Carl Oettel
Jakob Hurt abiellus 1868. aastal tema tütre Eugeniega. Tütar Matilde Dorotheaga abiellus aastal 1878 Johannes Kerg. Tütar Ernestinega abiellus Jakob Hurda ülikoolikaaslane Hermansohn. Tütar Juliega abiellus Christian David Dsirne, kes oli pastor Saraatovi lähedal Jagodnaja Poljanas, hiljem Jelgavas ja Raunas (Cēsise lähedal) ning oli läti rahvuslane.
Naurēni
Küla asub valla põhjaosas. Naurēni jääb valla keskusest Inešist 1,8, endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 4,3 ja Riiast 132,5 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 25 elanikku.
Alena Altšul
Alena Altšul (valgevene kirillitsas Алена Барысаўна Альтшуль; sündinud 4. aprillil 1964 Minskis on Valgevene kabetaja, viiekordne naiste maailmameister rahvusvahelises kabes (1980, 1982, 1983, 1984 ja 1985).
1991. aastast elab ta koos abikaasa Vadim Virnyga Saksamaal.
Eraettevõte
Eraettevõte on eraomandil põhinev ettevõte.
Suurmeister
"Suurmeister" on nimetus, mis võib tähistada inimese positsiooni, näiteks:
James Adam
James Adam (sündinud 21. juulil 1732, surnud 20. oktoobril 1794) oli šoti klassitsistlik arhitekt, ruumi- ja mööblikujundaja, Robert Adami vend.
Suurmeister
See võib ka olla sportlike saavutuste eest antav kõrgeim aunimetus või tiitel, näiteks: Samuti võib see tähendada ka näiteks võitluskunstide eksperti.
Samuti kasutatakse seda sõna vahel ka mõne muu kultuuriala suurkuju puhul.
Daimler-Benz
Daimler-Benz AG oli Saksamaa autotootja, mis loodi 1926. aastal Benz & Cie. ning Daimler Motoren Gesellschafti ühinemisel. Daimler-Benz tootis autosid Mercedes-Benzi kaubamärgi all.
Teise maailmasõja ajal tootis Daimler-Benz ka lennukeid, tanke, allveelaevade mootoreid ja relvadetaile.
1998. aastal ostis Daimler-Benz Ameerika Ühendriikide autotootja Chrysler Corporationi ja muutis nime DaimlerChrysler AG-ks. 2007. aastal müüs ettevõtte Chrysler Groupi maha ja võttis nimeks Daimler AG.
Vispel (perekonnanimi)
Vispel on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Vispli-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Leidmäe (Emmaste vallas 1939. aastal).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Vispel alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Bernhard von zur Mühlen
Bernhard von zur Mühlen (7. detsember 1903 Järva-Peetri – 7. aprill 1984 Berliin) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis. Aastatel 1926–1931 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Bethelis, Tübingenis, Erlangenis ja Leipzigis. Ordineeriti õpetajaametisse 3. juunil 1934.
Oli aastal 1934 Järva praostkonna vikaarõpetaja, 1934–1937 Saksa praostkonna vikaar ja 1938–1939 Paldiski Nikolai koguduse vikaar. Aastatel 1937–1939 töötas Vanadekodu juhatajana Paldiskis. Oli aastal 1939 Tallinna Niguliste koguduse 1. pihtkonna asetäitja õpetaja.
Põgenes aastal 1939 Saksamaale, kus aastatel 1939–1940 oli pastor Nordheimis. 1940–1945 oli Buschdorfis (1943–1945 Wehrmachtis ja sõjavangis). 1946–1947 oli pastor Reitwein-Oderbruchis (Brandenburgi liidumaa idaosas Märkisch-Oderlandi kreisis Oderi jõe ääres). Aastatel 1947–1971 teenis pastorina Berliinis Heilandskirches. Emerituuri jäi 1. jaanuaril 1971.
Araabia kevad
pisi|Demonstrandid Kairos [[29. jaanuaril 2011]] Araabia kevad sai alguse 2011. aasta esimeses pooles, kui Põhja-Aafrikas ning Lähis-Idas toimusid sündmused, mida kutsume praegu araabia maade ülestõusuks või ka araabia kevadeks. Tegu on massilise revolutsioonilise lainega demonstratsioonidest ning protestidest üle kogu piirkonna, mis sai alguse 18. detsembril 2010. aastal. Meeleavaldused algasid Tuneesias pärast seda, kui kohalik kaupmees süütas end protesti märgiks. Tuneesiast levisid meeleavaldused aga edasi paljudesse teistesse araabia maadesse.
Tuneesia revolutsioon põhjustas ahelreaktsiooni, mille tagajärjel vahetus võim nii Tuneesias kui ka Egiptuses. Liibüas kasvas see koguni kodusõjaks. Tsiviilülestõusud leidsid aset ka Bahreinis, Süürias ja Jeemenis. Suuremaid proteste võis näha veel Alžeerias, Iraagis, Jordaanias, Marokos ja Omaanis ning väiksemaid Kuveidis, Liibanonis, Mauritaanias, Saudi Araabias, Sudaanis ning Lääne-Saharas. Ka maikuus toimunud kokkupõrked Iisraeli piiril võivad olla inspireeritud araabia kevadest. Araabia maailma mässulaine vaatlejad on võinud täheldada sündmuste sarnasust kogu piirkonnas, kuigi nende ulatus mõnevõrra erineb. Tunnusjooned on suurel määral sarnased: tegutsemise põhjused, sündmuste algus, mässajate strateegia, isegi senised režiimid. Kui veel lisaks vaadelda kohalike ja rahvusvaheliste toimijate poolt mängitud olulist osa ning revolutsioonide ees seisnud probleemide taset, võime näha, et kõik need elemendid on eri tasanditel sarnased, kuid mitte samased.
Need sündmused on eriti märkimisväärsed oma laia ning kiire leviku tõttu paljudesse riikidesse. Suure tõuke sellele andis meedia, eelkõige sotsiaalmeedia, seetõttu on seda revolutsiooni kutsutud ka Twitteri revolutsiooniks või Facebooki revolutsiooniks. Nii Twitteris kui ka Facebookis kutsuti inimesi üles minema tänavatele mässama ning olemasolevat režiimi kukutama. Mitmed väikesed liikumised said kokku avalikes kohtades, alustades üldistest lihtsatest nõudmistest ning tasapisi neid suurendades, vältides samas sektantlikke või etnilisi teemasid. Nad astusid võimude vägivallale vastu rahumeelse strateegiaga ning siinkohal tuleb eriliselt tunnustada Jeemeni revolutsionääre, sest hõimude käes olevate relvade kvantiteet ja kvaliteet oleks võinud kaasa tuua verise vastasseisu režiimiga, aga ometi on vastuhakk suudetud hoida rahumeelsena. Ka Liibüa ülestõus algas ja kestis rahumeelselt, kuni režiim muutis selle relvastatud konfliktiks.
Praegu araabia maailmas käivad revolutsioonid kujutavad endast uut ajastut, millega maailm on varem kokku puutunud mitmel pool maailmas alates Lõuna-Euroopast Ida-Euroopani ja Ladina-Ameerikast Aafrikani. Araabias on küsitud, miks ei avaldanud üleüldine demokraatialaine nende piirkonda. See sundis analüütikuid välja mõtlema mõiste "araabia erand", millega tähistati selle piirkonna suutmatust võtta ette üleminek demokraatiale. Seda väljendit kasutasid araabia poliitikud, õigustades oma repressiivset poliitikat kinnitustega, et rahvas pole demokraatiaks valmis. 2011. aasta alguse Tuneesia revolutsioon kummutas niisuguse arvamuse ja tõestas, et nagu ülejäänud maailm, tahavad ka araablased elada väärikalt ja vabalt. See revolutsioon oli rahumeelne, näidates selgelt, et araabia piirkonna inimesed on igati tsiviliseeritud.
Revolutsioonide kohtlemise sarnasus kinnitab, et käimasolevaid revolutsioone saadab lähitulevikus samasugune edu, nagu neid saatis Egiptuses ja Tuneesias, kuid see ei tähenda, et nende ees ei seisaks siiski mitmeid probleeme, millel on samuti omad sarnasused.
Kui jätta välja Tuneesia, on kõigi revolutsioonide puhul olnud tegemist ühiskonnaga, mis on jagunenud usulistel, nagu näiteks Egiptus, Süüria ja Bahrein, või etnilis-hõimulistel alustel (Jeemen ja Liibüa). See tundub andvat vana režiimi poolehoidjatele hea võimaluse külvata kaost. Revolutsionääride nõudmised koondasid kõik ühiskondlikud rühmad, mis muutis senised lõhed olematuks ja tekitas küsimuse nn. nähtamatust käest, mis püüab aega tagasi keerata, kasutades ära ühiskondlikus struktuuris või kultuuris esinevaid erinevusi.
Teiseks on olemas sõjaväe võimuhaaramise oht püsivate pingete ja kaose õhkkonnas nii neis riikides, kus režiim on juba langenud, kui ka neis, kus revolutsioon veel käib. Näiteks Iisrael kardab, et Egiptuse sõjaväeline režiim viib riigi demokraatiast kaugemale ning mõjutab riiki Iraani suunas.
Kolmandaks probleemiks on välismaised mõjutused araabia režiimidelt, mis pelgavad revolutsiooni jõudmist enda territooriumile. On teada, et mõned neist režiimidest on varem rahastanud piirkonna usuäärmuslasi. Seda pelgavad näiteks Maroko, Jordaania ja Pärsia lahe riigid. Mõned piirkondlikud suurriigid, nagu näiteks Iraan, kardavad kaotada oma tähtsust või tunnevad hirmu, et revolutsioonid mõjutavad neid territoriaalseltki, sundides neid täitma kohustusi, mida nad on aastaid vältinud.
Paraku lisanduvad need probleemid mitmetele teistele, mis sunnib mässulisi pidama võitlust korraga mitmel rindel ning muudab tuleviku kujundamise keeruliseks. Kuidagi ei saa reageerida katsetele levitada kaost, tulgu need siis varasemate mittelegitiimsete režiimide jäänukitelt ja nendega seotud ärimeestelt või välismaalt, teistest araabia riikidest või piirkondlikult tasandilt.
Araabia maade elanikud peaksid kindlasti ühinema demokraatia ja rahvusliku ühtsuse lipukirja alla, tõstes esile kodanikuriigi – seda küll mitte absoluutsena, sest see jääks enamikule inimestest mõistetamatuks, vaid pigem majanduslikest ja sotsiaalsetest õigustest kõneldes, et tõmmata kaasa suuri rahvahulki. Samuti peavad nad toetama kogukondlikke liikumisi, et need moodustaksid liite ja koalitsioone, ning koordineerima nende tegevust, sest just nemad tagavad kõige kindlamini revolutsioonide positiivse tulemuse.
David LaChapelle
David LaChapelle (sündinud 11. märtsil 1963) on ameerika fotograaf, režissöör ja kunstnik.
Tema fotokunst sisaldab sageli viiteid kunstiajaloole ja edastab mõnikord ka sotsiaalseid sõnumeid. Tema fotograafilist stiili on kirjeldatud kui "hüperrelistlikku ja kavalalt õõnestuslikku", aga ka kui "pop-sürreaalset kitš". LaChapelle'i on kutsutud fotograafia Felliniks. Ta on töötanud paljude rahvusvaheliste väljaannete jaoks ning tema töid on eksponeeritud muuseumides ja kommertsgaleriides üle maailma. Paljude kuulsuste seas, keda LaChapelle on pildistanud, oli üheks tema muusaks Amanda Lepore.
pisi|vasakul|David LaChapelle pisi|vasakul|LaChapelle'i näitus
Suur-metsaherilane
Suur-metsaherilane (Dolichovespula media) on putukaliik voltherilaste sugukonnast ühisherilaste alamsugukonnast metsaherilase perekonnast. pisi|Isane suur-metsaherilane. pisi
Nomenklatuur
Liiki kirjeldas esmakordselt Anders Jahan Retzius 1783.
Taksonoomia
pisi|Emaherilane. Suur-metsaherilase punakaspruuni mustriga rindmikuga emaherilast võidakse segi ajada vapsiku töölisega, kuid ta on vapsikust tunduvalt saledam ja vapsikul ei ole rindmikul kollast värvi ega sügavmusta kehavärvi. Peamine eristav tunnus on väiksem silmade tagaservade kaugus kuklast suur-metsaherilasel.
Suur-metsaherilasele iseloomulikud kitsad triibud rindmiku eesosas ja külgedel öeldakse meenutavat Nike logo või peegelpiltidena vastamisi olevaid 7-eid.
Klassifikatsioon
Varem eristati alamliike, kuid nüüd on selgunud, et erinevused valmiku värvuses olenevad pesa temperatuurist vastsejärgus.
pisi|Levikukaart.
Levik
Levinud Palearktises Lääne-Euroopast Jaapanini.
Liik on Euroopas levinud peamiselt Kesk-Euroopas soodsa kliimaga aladel. Põhja poole põhjapolaarjoon ulatub levila ainult Norras. Lõuna-Euroopas esineb ainult mägedes, Hispaanias väga harva. Saksamaal on levinud, kuid pole kuskil eriti sage. Levinud ka Venemaal. Soomes on levinud peamiselt lõunaosas. Suurbritannia saarel võõrliik, mida kohati esmakordselt Sussexi rannikul 1980; nüüd on Lõuna-Inglismaal tavaline ja levinud, levib põhja suunas, Põhja-Inglismaal hajusalt ja Šotimaalt üksikud leiud. Laialt levinud Põhja-Aasias: Põhja-Siberi metsatundrast Mandžuuria ja Mongooliani, samuti Jakuutias, Sahhalinil, Koreas ja Jaapanis.
Eestis on levinud.
Kehaehitus
Keha värvus varieerub punakaskollasest peaaegu mustani. Ka ühes pesas võib olla erinevaid värvivariante. Mida jahedamas pesas kasvab vastne, seda suurem osa valmiku kehast on must.
Töölised ja isaherilased on enamasti mustad, kitsaste või laiemate kollaste triipudega, tagakehal on triibud sageli väga kitsad. Suur-metsaherilasele iseloomulikud triibud rindmiku eesosas ja külgedel öeldakse meenutavat Nike logo või peegelpiltidena vastamisi olevaid 7-eid. "Kulmud" on valdavalt kollased. Emaherilasel on rindmik punakam, punase mustriga.
Liitsilma alumise nurga ja lõugade vahel on tundla läbimõõdu laiune ala. Pea eesosas liitsilmani ulatuv eend on üleni kollane ning on eraldi lauba keskel paiknevast kollasest laigust. Lõugadest kõrgemal paiknev suukilp on kollane. Töölistel ja isaherilastel on suukilbil peenike kesktriip, mis ei ulatu alumise ääreni, emaherilasel üks või kaks musta täppi.
Patricia Field
pisi|Moestilistika duo [[The Blonds ja neid esindanud Patricia Field paremal, 2009. aasta Life Ball Viinis]] Patricia Field (sündinud 12. veebruaril 1942. aastal) on Ameerika Ühendriikide armeenia-kreeka päritolu kostüümikunstnik, stilist ja moelooja. Muuhulgas oli ta laialt tuntud elustiilikaupluse omanik Lower Manhattanil Bowery tänavas, kust alustas oma karjääri ka performance-esineja Amanda Lepore. Fieldi rõivaid on kantud paljudes filmides ja teleseriaalides, nagu “Sex and the City”.
Suur-metsaherilane
Elupaik
Suur-metsaherilane elab hõredates metsades ja põõsastikes, eelistatult ka inimeste asualal.
Eluviis
Kesk-Euroopas lendavad nad aprilli keskpaigast septembri keskpaigani, kusjuures töölisi võib näha mai lõpust, uue põlvkonna emaherilasi ja isaherilasi juuli lõpust. Pere areneb suhteliselt kiiresti, sureb aga küllaltki vara, enamasti augustis, pärast uute ema- ja isamesilaste üleskasvamist. Uued ema- ja isamesilased paarituvad; vana emamesilane, töölised ja isamesilased hukkuvad, emamesilased jäävad talvituma.
Horsa ohvriallikas
Horsa ohvriallikas (ka Kiivläte) on ohvriallikas Võrumaal Rõuge kihelkonna Horsa külas.
Suur-metsaherilane
Pesad
Pesa maksimaalsed mõõtmed on 31×27 cm. Pesa ei ole jalgpallist suurem.
Pesa koosneb maksimaalselt kuuest, enamasti kolmest kuni viiest kärjest, mille ääred on üles keeratud. Neis on kuni 1800 kambrikest.
Ühes pesas elab kuni 900–1700 isendit, kellest 150–500 on töölised. Enamasti ei ole peres üle 200 isendi.
Sissepääsuava läbimõõt on 1–2 cm. Noortel pesadel võib sissepääs olla voolikukujuliselt allapoole pikendatud, kuid sissepääsutoru eemaldatakse tavaliselt mõne aja pärast. Vanadel pesadel on sissepääs sageli külje peal alumises kolmandikus.
Pesa püsib kuni uute isa- ja emamesilaste paaritumiseni hilissuvel.
Käitumine
Nad on suhteliselt rahumeelsed, ainult pesa lähedal võivad nad olla agressiivsed.
Ökoloogia
Pole teada, et suur-metsaherilase levik Suurbritannia saarel oleks kohalikele ühiselulistele herilastele halvasti mõjunud.
Eveliin
Eveliin on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1673. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eveliin 23 naisel.
Mary Jackson
pisi|Mary Jackson (1980) Mary Winston Jackson (9. aprill 1921 – 11. veebruar 2005) oli mustanahaline Ameerika Ühendriikide matemaatik ja kosmoseinsener Riiklikus Aeronautika Nõuandvas Komitees (NACA), millest moodustati aastal 1958 Riiklik Aeronautika- ja Kosmosevalitsus (NASA). Ta töötas suure osa oma karjäärist Langley Uurimiskeskuses Hamptoni linnas Virginia osariigis. Ta alustas segregeeritud West Area Arvutusosakonnas nn inimarvutina. Ta lõpetas Virginia Ülikooli kõrgema inseneriteaduse õppekava ning aastal 1958 sai temast esimene NASA mustanahaline naisinsener.
Pärast 34 aastat NASA-s oli Jackson tõusnud kõige kõrgemale võimalikule inseneriametikohale. Ta sai aru, et ei saa ametikõrgendust ilma järelevaataja ametisse asumata. Ta lasi end viia madalamale ametikohale, et saada juhatajaks nii Föderaalses Naisteprogrammis, mida juhtis NASA võrdsete võimaluste programmide osakond, kui ka programmis Affirmative Action. Juhataja rollis propageeris ta nii naiste palkamist kui ka edutamist NASA teaduse, inseneriteaduse ja matemaatika valdkonnas.
Jacksoni elulugu kirjeldatakse teoses "Hidden Figures: The Story of the African American Women Who Heled Win the Space Race" (2016). Ta on üks kolmest peategelasest samal aastal välja tulnud filmis "Hidden Figures".
Isiklik elu
Mary Winston sündis 9. aprillil 1921 Ella (neiupõlvenimi Scott) ja Frank Winstoni peres. Ta kasvas üles Hamptonis Virginia osariigis, kus ta lõpetas segregeeritud Phenixi keskkooli kiitusega.
Mary Jackson lõpetas 1942. aastal Hamptoni Ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja reaalteadustes. Ta kuulus naiskorporatsiooni Alpha Kappa Alpha, mis oli esimene mustanahaliste naiste asutatud korporatsioon mustanahaliste naiste jaoks.
Jackson oli üle kolmekümne aasta Ameerika Ühendriikide gaidide juht. Teda tunnustati 1970. aastatel selle eest, et ta aitas oma kogukonna mustanahalistel lastel luua väikese versiooni tuulekanalist, et katsetada lennukeid.
Jackson oli abielus ja kahe lapse ema. Ta suri 83-aastaselt 11. veebruaril 2005.
Töö
Pärast lõpetamist töötas Jackson ühe aasta Marylandi osariigi Calverty maakonna mustanahaliste koolis matemaatikaõpetajana. Ameerika Ühendriikide lõunaosas olid sel hetkel riigikoolid endiselt segregeeritud. Samuti hakkas ta pakkuma eraõpetajateenust keskkooli- ja ülikooliõpilastele, mida jätkas ka oma elu jooksul.
Aastaks 1943 oli Jackson tagasi pöördunud Hamptoni linna, kus töötas raamatupidajana Riiklikus Katoliiklikus Kogukonnakeskuses. Ta töötas administraatorina Hamptoni Ülikooli Terviseosakonnas. Aastal 1951 astus ta ametnikuna tööle Fort Monroe maavägede kindralstaabis.
Aastal 1951 palkas Jacksoni Riiklik Aeronautika Nõuandev Komitee (NACA), mis lagunes ja moodustas aastal 1958 Riikliku Aeronautika- ja Kosmosevalitsuse (NASA). Ta alustas matemaatikuna, nn inimarvutina Langley Uurimiskeskuses oma kodulinnas Hamptonis. Ta töötas Dorothy Vaughani järelevalve all segregeeritud West Area arvutusosakonnas.
Aastal 1953 võttis ta vastu pakkumise hakata tööle inseneri Kazimierz Czarnecki meeskonnas, et välja töötada ülehelikiirusel töötav rõhutunnel. See tuulekanal (1,2 m × 1,2 m; 45 000 kW) genereeris tuult, mis oli peaaegu kaks korda suurem ülehelikiirusest, ning selle abil katsetati kosmosesse saadetavate mudelite vastupidavust rõhule. Czarnecki ärgitas Jacksonit lisaõpingutele, et ta saaks edutatud inseneriks. Selleks oli tal vaja ülikoolikraade matemaatikas ja füüsikas Virginia Ülikoolist, mis pakkus ööõpinguid ainult valge õpilaskonnaga Hamptoni Keskkoolis. Jackson võitles Hamptoni linnakohtus välja õiguse õpingutel osaleda. Pärast õpingute lõpetamist edutati ta aastal 1958 kosmoseinseneriks ning NASA esimeseks mustanahaliseks naisinseneriks. Ta analüüsis andmeid tuuletunnelite ja õhusõidukite toimunud lennukatsetustest Langley allahelikiiruse ja ligihelikiiruse aerodünaamika osakonna teoreetilise aerodünaamika harus. Tema eesmärk oli uurida õhu liikumist, sealhulgas telgsurve- ja tõmbejõude, et parandada Ameerika Ühendriikide lennukeid.
Jackson töötas insenerina mitmes NASA osakonnas: survejõudude uuringute osakonnas, üleüldiste uuringute osakonnas, kiiraerodünaamika osakonnas ning allahelikiiruse ja ligihelikiiruse aerodünaamika osakonnas. Kokku kirjutas ta autori või kaasautorina 12 NACA ja NASA teadustööd. Tema eesmärk oli aidata naisi ja teisi vähemusgruppe ametiredelil ülespoole liikuda, ning ta andis neile edutamisalast nõu, sh seda, kuidas ja mida õppida.
Pärast 34 aastat NASA-s oli Jackson tõusnud kõige kõrgemale võimalikule inseneripositsioonile. Ta otsustas lasta end viia madalamale ametikohale, et ta saaks töötada spetsialistina Võrdsete Võimaluste osakonnas. Olles lõpetanud koolituse NASA peakorteris, naasis ta Langley Teaduskeskusse. Ta töötas selle nimel, et muuta naiste ja teiste vähemuste positsiooni teadusvaldkondades, kus nad töötasid, nende saavutusi esile tuua ning ka selleks, et neile töökohti pakkuda. Ta töötas nii võrdsete võimaluste programmide osakonna föderaalse naisteprogrammi kui ka programmi Affirmative Action juhatajana. Ta töötas NASA-s aastani 1985, mil ta läks pensionile.
Rohri sadul
Rohri sadul (saksa: Rohrer Sattel, 864 m) on kõrge mäekuru Austria Alpides, Alam-Austria liidumaal.
See ühendab Rohr im Gebirge ja Gutensteini ning selle maksimaalne kalle on 84 %. Kurumaantee on Gutensteinerstraße (B 21).
Maria Padilla
pisi|Libreto tiitelleht "Maria Padilla" on Gaetano Donizetti ooper (melodramma) kolmes vaatuses Gaetano Rossi ja helilooja libretole François Ancelot’ samanimelise näidendi (1838) järgi. Esmaettekanne toimus 26. detsembril 1841 Milano Teatro alla Scalas.
Ajalugu
Donizetti kirjutas "Maria Padilla" kohe pärast kolmeaastast Pariisis viibimist (1838–1841) ja jäi viimaseks ooperiks, mis tema eluajal rahvusvahelist edu saavutas. Teosel on silmatorkavaid ja ebatavalisi jooni erinevalt sellest, mis muidu tollal romantilistes ooperites oli kasutusel. Solistide koosseisus on tenor isa rollis ja esimene armastaja bariton. Absoluutselt ebatavaline on asjaolu, et ettenähtud hullumeelsussteeni ei esita mitte sopran või koloratuursopran, vaid tenor kolmandas vaatuses duetis Mariaga.
"Maria Padilla" jaoks oli Donizettil ebatavaliselt palju aega. Ta alustas komponeerimisega juba 1841. aasta suvel Pariisis. Töö katkes mitu korda. Partituur sai valmis novembril lõpuks. Ta oli algselt kavandanud nimiosa virtuoosiks nimetatud sopran Erminia Frezzolinile ja oli väga pettunud, kui sai teada, et naine peab raseduse tõttu tööst loobuma. Kui selgus, et teater valis Frezzolini asemel Mariat laulma Sophie Löwe, siis tuli Maria muusikalugusid pisut lihtsustada. Teatud probleem oli ka ooperi lõpuga. Donizetti oli lõpetanud ooperi Maria enesetapuga. Tsensorile ei meeldinud, et ooper lõppeb nii traagiliselt. Milano esiettekannet muudeti viimasel hetkel ning lõppes õnnest tulvil sureva Maria etteastega, mis oli vägagi ebatavaline, ebatõenäoline ja ajalooliselt ka silmatorkavalt ebakorrektne. Hiljem asendati lõpustseen Donizetti algselt kavandatuga.
Proovid algasid 10. detsembril ja esietendus toimus karnevalihooaja avapäeval. Etendus ei olnud triumf, kuid sai piisavat tähelepanu. Helilooja kutsuti vastavalt tavadele etenduse käigus 10 korda lavale kummardama ning veel neli korda pärast ooperi lõppu. Kaks päeva hiljem toimunud teine etendus oli juba triumfaalne. Donizetti uut ooperit esitati 24 õhtut järjest.
Teos püsis kuni 1859. aastani Euroopa teatrite püsirepertuaaris. Donizetti ise valmistas ette 1842. aastal esitamiseks Pariisis prantsuskeelse versiooni, mis esitati ka Versailles’s (1845). Seda mängiti kuni 1859. aastani regulaarselt Itaalias ja kogu Euroopas kahe-kolme lavastusega aastas. Seejärel harvemini veel kuni 1869. aastani. Ooperit kuuldi Viinis (1847, 1849), Lissabonis (1845), Barcelonas (1846), Madridis (1846, 1849), Bolognas (1847), Sevillas (1848), Cádizes (1849–50), 1850. aastal Nantes’is, Alicantes ja Gibraltaril, Valencias (1850, 1865), Malagas (1852), Portos (1853), Marseille’s (1854), Limas (1848) ja Rio de Janeiros (1856), samuti Odessas ja Korful. 19. sajandi viimane ettekanne oli Foggias 1869. aastal, seejärel jäi ooper umbes sajandiks unustusse.
Ooperi helisalvestised on aastatest 1973, 1980, 1990, 2005 ja 2021.
Süžee
Tegevus toimub 14. sajandi keskel Kastiilias kuningas Alfonso XI valitsemise lõpuperioodil ja kuningas Pedro I (Julma) valitsemise alguses. Süžee põhineb lõdvalt ajaloolisel isikul María de Padillal (1334–1361), Kastiilia kuninga Pedro Julma armukesel. Maria räägib oma õele Inesile, et tal mõlgub meeles soov saada troonile, mida ta seob võimalusega abielluda kroonprints don Pedroga. Ines tunneb selle üle sügavat muret. Ines omakorda kavandab abielu Aguilari krahvi don Luigiga. Kroonprints don Pedro tuleb koos sõber don Alfonso di Pradoga jahilt, et osaleda Inese ja don Luigi pulmas. Ta kiindub Mariasse ja kavandab neiu röövimist, lubades talle abielu. Maria tunneb, et on kroonile lähedal. Don Pedro soovib aga, et nende abielu jääks saladusse ja Maria esineks armukese rollis. Maria soostub ja asub elama Sevilla lossi. Kaks aastat hiljem on don Pedro saanud kuningaks. Peaminister Ramiro d’Albuquerque ja õukond soovivad, et Pedro abielluks Prantsuse printsessi Blanche’iga, kes on peagi jõudmas Sevillasse. Maria isa don Ruiz arvab, et kuningas on tema tütart häbistatud. Ta heidab kuningale kinda väljakutseks näkku ja räägib juhtunust rahvale. Valitseja nõudmisel saab don Ruiz selle eest avalikult peksa. Maria saab teada, et tema isa on pekstud, ja kaotab häbi pärast mõistuse. Don Pedro abielutseremoonia ajal Prantsuse printsessiga tormab troonisaali Maria, saadetuna Inesist ja don Ruizist. Maria haarab krooni printsessi peast ja paneb selle endale pähe. Ta teatab kõigile, et on ise don Pedro naine. Mõistuse kaotanud Maria tunneb lõpuks, et kõik on ta eemale tõrjunud, ja torkab end surnuks. Langenuna isa kätele tunneb ta end kuningannana. Don Pedro, Ines ja don Luigi annavadki talle kui kuningannale au.
Namur
Namur on linn Belgias Valloonia piirkonnas, samanimelise provintsi keskus ja alates 1986. aastast ka Valloonia piirkonna keskus.
Namuri juures suubub Maasi selle vasakpoolne lisajõgi Sambre.
Asustus
Brüsselist 61 km kaugusel asuva Namuri linna halduspiiridesse kuuluvad järgmised asulad: Beez, Belgrade, Saint-Servais, Saint-Marc, Bouge, Champion, Daussoulx, Flawinne, Malonne, Suarlée, Temploux, Vedrin, Boninne, Cognelée, Gelbressée, Marche-les-Dames, Dave, Jambes, Naninne, Wépion, Wierde, Erpent, Lives-sur-Meuse ja Loyers.
Operon ybeZYX-lnt
pisi|404x404px|Operoni ybeZYX-lnt skeem, mis on tehtud Escherichia coli K-12 MG1655 genoomi sekveneerimise baasil. Operon ybeZYX-lnt on Escherichia coli operon, mis on vajalik 3. tüüpi sekretsioonisüsteemi jaoks enterohemorraagilises E. coli`s. Operonis on neli geeni: ybeZ, ybeY, ybeX  ja lnt. Geenid ybeZ, ybeY, ybeX  on ühendatud ühe Promootori alla (ybeZp), geenil Int on oma eraldi olev promootor (Intp4). ybeZ geeni pikkus on 1080 bp, ybeY – 468 bp, ja ybeX - 879 bp.
Geen ybeY
Geenil ybeY on võtmeroll ybeZYX-lnt operonis. Geen on väga konserveerunud kujul nii gramnegatiivsetel bakteritel kui ka grampositiivsetel. Geen ybeY on üks 206 geenist, mis kuuluvad minimaalse bakteri genoomi komplektisse. Selle geeni produkt on endoribonukleaasne valk YbeY.
YbeY valgu struktuur
YbeY proteiini ortoloogide järjestuse joondamine näitab tema sarnasust tsink-metallopepteidaasiga. Kuigi hilisema uuringu järgi YbeY sisaldab niklit, mida on tõestatud röntgenfluorestentsanalüüsi abil. Rääkides üldiselt valgu struktuurist, YbeY valgul on tetraeedriline geomeetria, mis koosneb kolmest histidiini jäägidest.
YbeY valgu funktsioon
pisi|309x309px|YbeY proteiini sekundaarne struktuur, kus sinine täpp on metalliioon (nikkel), mis on ümbritsetud 3 histidiinijäägiga (His114, His124, His118) ja arginiiniga (Arg59). YbeY valk on multifunktsionaalne. Tema peamised ülesanded on ribosoomide kvaliteedi kontrollimine ja 16S rRNA protsessimine.
rRNA protsessimine on mitu ensümaatilist protsessi, kus osalevad erinevad nukleaasid. Esimene etapp on rRNA prekursori (pre-rRNA) konverteerimine väiksemateks eellas-rRNA-deks. Need eellas-rRNA lõigatakse parajaks juba teise etapi jooksul, saavutades nendele funktsionaalselt korrektse pikkuse. YbeY osaleb teisel etapil, protsessides 16S rRNA 3'otsa. Kui E.coli genoomist eemaldada ybeY geeni, siis bakteritel ilmuvad fenotüübilised defektid ja ribosoomide funktsiooni vead, sealhulgas on vähenenud ribosoomi aktiivsus, vähenenud translatsiooniline täpsus ja muutunud translatsiooni iniatsiooni faktori sidumine. ybeY deletsiooniga bakterite analüüsimine andis võimaluse järeldada, et geen ybeY on geneetiliselt seotud ka rnc, rnr ja pnp geenidega, mille produktid mängivad olulist rolli nii rRNA küpsetamises kui ka rRNA degradatsioonis. Järelikult, ybeY on seotud mitte ainult 16S rRNA, vaid kaudselt ka 23S ja 5S rRNA küpsetamisega.
Ribosoomide kvaliteedi kontrollimises YbeY valk toimib koos RNaasiga R, ja saab tuvastada 30S ribosoomi subühiku defekte, mis on juba olemas 70S subühiku koostises. On oluline mainida, et tuvastada 50S ribosoomi subühiku defekte ta ei saa. YbeY aktiveerib defektse 70S ribosoomi degradatsiooni rRNA lõikamise kaudu. pisi|340x340px|16S rRNA 3'otsa protsessimine (a) ilma ybeY geenita, aga Era ületootmisega (b) metsiktüpi bakteris. Lisaks ülaltoodud funktsioonidele YbeY valk on ka kuumašoki valk. Temperatuuri tõstmisel bakteritel ilma ybeY geenita on termotolerants vähem ja kasv on halvem, kui metsikut tüüpi bakteritel. See tähendab, et YbeY valk on tähtis translatsioonis kõrgete temperatuuride juures.
YbeY valgust on palju vastuolulisi andmeid. Näiteks, puhastatud YbeY valk toimib üheahelalise RNA (ssRNA) suhtes erinevates uuringutes erineval viisil. Varasemas töös YbeY lõhestas ssRNAt, aga viimastes tehtud katsetes ta degradeerib ssRNAt, kuigi eksperimentide tingimused olid samad.
ybeY geeni kompensatsioon
GTPaas Era saab osaliselt kompenseerida ybeY geeni deletsiooni E.coli 's, parandades 16S rRNA protsessimist ja 70S ribosoomi kokkupanekut. Kuigi Era üleekspressioon ei päästa ybeY puudusega bakterite tundlikkust erinevate stresside suhtes. Era GTP hüdrolüüsimise võime abil kolm endoribonukleaasi (RNaas II, RNaas R ja RNaas PH) moodustavad spetsiifilise kompleksi.
Geen ybeZ
Geen ybeZ arvatavasti  kodeerib ATPaasi YbeZ, mis on interaktsioonis YbeY metalloproteiiniga. Valk YbeZ on reguleeritud fosfaadiga ja see on PhoH-taoline. YbeZ ekspresseerib fosfataasi aktiivsust ning arvatavasti on RNA helikaas. YbeZ valgu funktsioonid ja täpsed tegevuse mehhanismid on tundmatud.
E.coli PhoH homoloogid esinevad erinevates organismides, kuid veel pole selge, kas tegu on homoloogiaga või pigem analoogiaga. Bacillus subtilis 'is ja paljudes teistes grampositiivsetes bakterites paikneb phoH-geen konserveerunud operonis koos diatsüülglütseroolkinaasi geeniga (dgkA), ybeY homoloogi geeniga yqfG ja geeniga, mis kodeerib seitsme transmembraanse retseptori valku hüdrolaasi domeeniga (yqfF).
Geen ybeX
Geen ybeX kodeerib YbeX valku, mida nimetatakse ka CorC valguks (homoloog Salmonella typhimurium`is), mis sisaldab 2 CBS domeeni. YbeX osaleb koobaltresistentsuse ja magneesiumi homöostaasi loomises. Geen on väga konserveerunud gramnegatiivsetes bakterites, ja esineb peaaegu kõigides genoomides, mis sisaldavad phoH geeni.
Madal Mg+2 tase tsütosoolis soodustab Mg+2 sissetoomist, ja E.coli ribosomaalsete subühikute kiirem kasv saavutatakse YbeX valgu mutatsiooni kaudu. Lisaks sellele, katsetest järeldati, et bakterid reageerivad madalale Mg+2 stressile, vähendades ATP taset, mis omakorda vähendab valgu sünteesi, sellepärast et bakteris väheneb aktiivsete ribosoomide arv.
Geen lnt
Geeni lnt produkt on apolipoproteiin N-atsüültransferaas, mis katalüüsib lipoproteiinide küpsemise viimast etappi: rasvhappe ülekandmist fosfolipiididest diatsüülglütserooli prolipoproteiini aminootsa. Apolipoproteiin N-atsüültransferaas lokaliseerub sisemise membraani sees. Sünonüümne nimetus on cutE.
Tähtsus
Kuigi selles artiklis käsitletakse soolekepike operoni ybeZYX-lnt, ei tohi unustada tema tähtsust teistes organismides. Selle töö põhimõtete uurimine teistes organismides võib anda terviklikuma pildi operoni üldistest molekulaar mehhanismidest. Kuna valk YbeY määratleb operoni funktsiooni, teda uuritatakse kõige aktiivsemalt. Näiteks, ybeY geeni uuringud Vibrio cholerae tüvedes on viinud huvitavaid tulemusi: valk YbeY osaleb ka virulentsusega seotud sRNA-de reguleerimises ja selle vähenemine põhjustab vähenenud virulentsust, mille näiteks on vähenenud biokile moodustumine, vähenenud hiire soole kolonisatsioon ja vähenenud kooleratoksiini (CT) tootmine.
Astravase mõis
pisi|Astravase mõisa peahoone Astravase mõis (leedu Astravo dvaras) on endine mõis Leedus Biržai rajoonis Biržais Astravase linnaosas. Peahoone asub aadressil Astravo g. 17.
1804. aastal omandasid seni Radziwillidele kuulunud Biržai ja selle ümbruskonna Tyszkiewiczid. Algselt oli nende residentsiks Biržai loss. 1820. aastal valmis praeguse Astravase mõisakompleksi aladel karjamõisa eluhoone, mis on mõisakompleksi vanim ehitis. 1842. aastal valmis karjamõisa juurde uus eluhoone, mis 1862. aastal ümber ehitati. Hoone projekteeris arhitekt Tomas Tišeckis. Esindushooneks mõeldud lossis asub kaks saali, keskmise osa kohal asub vaatetorn. Sisekujunduse valmistasid kohalikud meistrid. Lossis asunud skulptuurid viidi aastail 1937 ja 1938 Kaunasesse Sõjamuuseumi. Peahoones asub raamatukogu, kus asub Radziwillide ja Tyszkiewiczite suguvõsa arhiiv (vanimad raamatud pärinevad seal XV sajandist), samuti ka arheoloogilised ja etnograafilised kogud ning XIX sajandi lõpul – XX sajandi algul Vilniuses ja Pariisis valminud kunstiteosed.
Kõrvalhoonetest on säilinud Apaščia jõel asuv vesiveski ja vahimajake, Peahoone juures asub ka tall. 1860. aastal valmis sild üle Apaščia jõe.
Mõisakompleksi juures asub 18 hektari suurune park, mis on rajatud aastail 1851–1862. Pargis kasvavad kuused, männid ja pärnad.
Sofi Sinan Paša
Sofi Sinan Paša (türgi keeles Sofu Sinan Paşa; sündinud Vilë külas Prizreni sandžakis) oli Osmanite riigimees. Aastatel 1590–1592 ja 1595–1596 oli ta Budini beilerbei.
Tema nimele ehitati Prizrenis (tänapäeva Kosovos) asuv Sinan Paša mošee, mis valmis 1615. aastal.
Rahvusvaheline heliloojate rostrum
Rahvusvaheline heliloojate rostrum (nimetatud ka: Rostrum; inglise The International Rostrum of Composers (lühend: IRC)) on iga-aastane heliloominguvõistlus, kus raadio vahendusel tutvustatakse nüüdisaja klassikalise muusika teoseid. Rostrumi korraldab Rahvusvaheline Muusikanõukogu (inglise International Music Council).
Äss (täpsustus)
Äss võib tähendada mitut asja:
Pakkumine ja nõudlus
pisi|360px|Näide nõudluskõverast. Joonise horisontaalne telg Q näitab kogust ja vertikaal telg P hinda. D1ja D2 on nõudluskõverad ja S pakkumiskõver. Liikudes nõudluskõveralt D1 kõverale D2 näeme kuidas nõudluse suurenemise tõttu suureneb nii pakutav kogus (Q1-lt Q2peale) kui ka turuhind (P1-lt P2peale). Pakkumine ja nõudlus on mikroökonoomika osa, mis käsitleb hinna kujunemist turul. Seda väljendatakse graafiliselt nõudluskõvera abil. Pakkumise ja nõudluse võrdumisel on turul tasakaal.
Aleksei Snegov
Aleksei Snegov (sünninimi Jossif Falikzon, vene keeles Алексей Владимирович Снегов; 1898 Kiiev – 1989 Moskva) oli Nõukogude Liidu parteitegelane.
Ta oli alates 1917. aasta aprillist bolševike partei liige, ta viibis üle 15 aasta nõukogudevastase tegevuse eest GULAGis. Hruštšovi sula ajal osales ta Stalinlike repressioonide ohvrite rehabiliteerimisel. Ta pooldas NSV Liidus sügavat destaliniseerimist. Ta ennustas Mihhail Suslovi juhitud stalinistide kättemaksu.
Pakkumine ja nõudlus
Pakkumine
Pakkumine on seos kauba hinna ja selle koguse vahel, mida tootjad soovivad ja suudavad antud ajaperioodil müüa. Nõudlusseaduse kohaselt on kauba hind ja nõutav kogus antud ajaperioodil pöördvõrdeliselt seotud. See tähendab, et madalama hinna korral ostavad tarbijad seda kaupa rohkem, kui nad ostaksid kõrgema hinna korral. Pakkumist mõjutavad:
Nõudlus
Nõudlus on seos hüvise hinna ja selle koguse vahel, mida tarbijad antud ajaperioodil soovivad ja suudavad osta. See sõltuvus on tavaliselt võrdeline, st. mida kõrgem on hind, seda suurem on pakutav kogus ning seda seost tuntakse pakkumisseaduse nime all. Nõudlust mõjutab:
Lühiajalugu
Fraasi "pakkumine ja nõudlus" kasutas esimest korda James Denham-Steuart oma essees "Inquiry into the Principles of Political Economy", mis avaldati aastal 1767. Adam Smith kasutas seda fraasi esmalt oma raamatus "The Wealth of Nations", mis avaldati 1776. Veel kasutas seda fraasi David Ricardo peatükis "On the Influence of Demand and Supply on Price" oma 1817 aasta avaldatud teoses "Principles of Political Economy and Taxation".
Hamid S. Hosseini on öelnud, et nõudlust ja pakkumist mõistsid juba mõned moslemitest haritlased, nagu selleks oli Süüria 14 sajandi haritlane Ibn Taymiyyah, kes kirjutas:"Kui vajadus tootele suureneb samal ajal kui toote saadavus väheneb, siis hind tõuseb. Teisest küljest, kui toote saadavus suureneb ja selle vajadus väheneb siis hind langeb."
Aleksei Snegov
Ta maeti Trojekurovo kalmistule.
Morelose osariigi lipp
pisi Morelose lipp on Morelose osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Jäljed (film)
"Jäljed" on Eesti 1963. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Kaljo Kiisk. Filmi tootis Tallinnfilm.