cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eva Ibbotson
Teostest
Kirjanik on oma mõjutajate kohta öelnud nõnda: "Ema on mind uskumatult palju mõjutanud. Eeskätt lugude kaudu, mida ta mulle jutustas. Viimaks otsustasin ma aga saada isasarnaseks, õppisin füsioloogiks, aga see oli suur viga."
Eva Ibbotsoni raamatuid on tõlgitud rohkem kui 80 keelde.
Robert von Toll
pisi|Robert von Tolli vappepitaaf [[Tallinna Toomkirikus]] Parun Herman Robert von Toll (23. jaanuar 1802 – 7. detsember 1876) oli Eestimaa aadlik, ajaloolane ning sõjaväelane Venemaa keisririigi armees.
Robert von Toll astus 1816. aastal Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse, osales traguniohvitserina Vene-Türgi sõjas ja Poola 1831. aasta Novembriülestõusu mahasurumisel, sai viimases raskelt haavata ning läks 1852. aastal erru polkovniku auastmes.
1841. aastal päris Robert von Toll Kukruse mõisa Virumaal. Ta kasvatas sealset ulatuslikku Baltimaade ajalooürikute, müntide ja pitsatite kogu. Tema kogud avaldati väljaandes "Est- und livländische brieflade". Esimese (1856) ja teise köite (1861, 1864), mis katsid Poola ja Rootsi aega 1561–1597, koostas Toll koos Friedrich Georg von Bunge ja Eduard Pabstiga, kolmanda köite (1879, kronoloogiad) toimetas Philipp Schwartz ja neljanda köite (1887, pitsatid ja mündid) Johan Sachssendahl.
1860. aastal uuris Toll ajaloolase Carl Schirreni eeskujul Rootsi Riigiarhiivi, kust leidis osa Liivimaa ordu väärtuslikust arhiivist, mis andis talle tööks rikkalikult materjali.
Isiklikku
Robert von Toll oli polaaruurija Eduard von Tolli lell.
Ta oli abielus Albu mõisa pärijanna Marie Irene von Igelströmiga
Sille Tamm
Sille Tamm (1975) (sündinud Sille Priks) on eesti koorilaulja, muusikapedagoog, lastelaulude helilooja.
Ta oli 1989. aastal üks neljast õpilasest, kes heiskasid Pika Hermanni tornis sinimustvalge lipu.
Haridus
Lõpetas 2001. aastal Tallinna Ülikooli puhkpilliorkestri dirigeerimise eriala bakalaureusekraadiga ja 2011. aastal muusikaõpetaja eriala magistrikraadiga.
Avaari khaaniriik
Avaari khaaniriik oli nomaadidest turgi rahvaste konföderatsioon, mis rajati Pannoonia tasandiku piirkonnas aastal 567 avaaride poolt ja kestis aastani 804. Avaarid või pseudoavaarid olid Kesk-Euraasia stepihõimu kutriguride konföderatsioon, mille valitsejad võtsid oma nimeks Avar, et saada Ida-Rooma keisririigilt maad. Kui Turgi kaganaat laienes läände, viis khaan Bajan I avaaride ja bulgaaride rühma nende käeulatusest välja, asudes lõpuks 568. aasta paiku elama Rooma Pannoonia provintsi.
Saabumine Euroopasse
Aastal 557 saatsid avaarid saatkonna Konstantinoopolisse, mis tähistab nende esimest kontakti Bütsantsiga – oletatavasti Põhja-Kaukaasiast. Kulla eest lubasid nad allutada "sõnakuulmatud inimesed" bütsantslaste nimel. Nad vallutasid ja liidendasid erinevaid rändhõime – kutriguri bulgaarid, onoguri või utiguri bulgaarid ja sabiirid – ning võitsid ante. Aastaks 562 kontrollisid avaarid Doonau alamjooksu alasid ja steppe Mustast merest põhja pool. Ajaks, kui nad saabusid Balkani poolsaarele, moodustasid avaarid umbes 20 000 ratsaniku ebaühtlase rühma. Pärast seda, kui Bütsantsi keiser Justinianus I nad ära ostis, liikusid nad loode suunas Germaaniasse. Siiski peatas frankide vastupanu avaaride laienemise selles suunas.
Ida-Friisi saared
thumb thumb|Kaart Ida-Friisi saared (saksa keeles Ostfriesische Inseln, läänefriisi keeles Eastfryske eilannen) on saarteahelik Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Ida-Friisimaa rannikul Põhjameres. Saared laiuvad umbes 90 km jagu läänest itta Emsi ja Jade/Weseri jõe suudmete vahel ning asuvad 3,5–10 km rannikust. Saarte ja maismaa vahel on ulatuslik padumeri, kohalikult tuntud kui Watten, mis moodustab Wattenmeeri osa. Saarte ees on Saksamaa territoriaalveed, mis hõlmavad palju suurema ala kui saared ise. Saared, ümbritsev padumeri ja territoriaalveed (looduskaitseala Küstenmeer vor den ostfriesischen Inseln) on ökoloogiliselt tihedalt seotud. Saarterühm moodustab umbes 5% Alam-Saksi padumere rahvuspargist.
Avaari khaaniriik
Saabumine Euroopasse
Otsides rikkalikke karjamaid nõudsid avaarid esialgu maad Doonau jõest lõunas tänapäeva Bulgaarias, kuid bütsantslased keeldusid, kasutades oma kontakte göktürkidega ähvardusena avaaride agressiooni vastu. Nad pöörasid oma tähelepanu Pannoonia tasandikule ja selle pakutud looduslikule kaitsele. Kuid Pannoonia tasandikul elasid sel ajal gepiidid. Aastal 567 sõlmisid avaarid liidu langobardidega – gepiidide vaenlastega – ja koos hävitasid nad enamuse gepiidide kuningriigist. Siis veensid avaarid langobarde kolima Põhja-Itaaliasse, see sissetung tähistas viimast germaanlaste suurkolimist Suure rahvasterändamise ajal.
Ida-Friisi saared
Saari on kokku 12. Pindalalt suurim saar on Borkum, mis paikneb aheliku läänepoolses otsas; teised kuus asustatud saart läänest itta on Juist, Norderney koos suurima asulaga saartel, Baltrum, Langeoog, Spiekeroog ja Wangerooge. On ka neli väiksemat asustamata saart: Lütje Hörn Borkumist idas, Memmert ja Kachelotplate Juistist edelas, Minsener Oog, bagerdatud saar Wangeroogest kagus ning Mellum saarteaheliku idapoolses otsas, mis pärast liidumaa looduskaitseameti piirirevisjoni ei kuulu enam Ida-Friisi saarte hulka, vaid Elbe-Weseri kolmnurga padumerre (Watten im Elbe-Weser-Dreieck). Saartel elavad peamiselt sakslased ja friisid.
Avaari khaaniriik
Saabumine Euroopasse
Jätkates oma edukat poliitikat pöörata erinevad barbarid üksteise vastu, veensid bütsantslased avaare ründama sklaviine Väike-Sküütias; nende maa oli rikas ja seda ei oldud varem vallutatud. Pärast suurema osa sklaviinide maa laastamist tulid avaarid Pannooniasse tagasi, kui paljud khaani alamad olid deserteerinud Bütsantsi keisri juurde. 600. aastaks olid avaarid rajanud nomaadliku suurriigi, mis valitses paljude rahvaste üle ja ulatus tänapäeva Austriast läänes Musta mere – Kaspia stepini idas.
Ida-Friisi saared
Ülevaade saartest ja leetseljakutest
740px|pisi|tühi|Ida-Friisi saarteahelik Alam-Saksimaa ranniku lähedal Järgnev tabel sisaldab põhiinfot saarte ja leetseljakute (Sandplaten) kohta. Asustamata ja valdadele mittekuuluvad leetseljakud on kollase taustaga esile tõstetud.
Avaari khaaniriik
Varajane avaari periood (580–670)
pisi|300px|Euroopa 600. aasta paiku
Ida-Friisi saared
Ülevaade saartest ja leetseljakutest
Norderney on allesjäänud osa Buisest, mille meri 17. sajandil peaaegu täielikult alla neelas. Lütje Hörn Borkumist idas on pidevas kadumisohus. 2003. aastal teatas Saksamaa rannikukaitse (NLWK), et Kachelotplate leetseljakut võib nüüd samuti saareks pidada, sest tõusulained ei ujuta seda enam regulaarselt üle. Aga see pole suurem kui 2 km² ja on asustamata. Kachelotplate paikneb Emsi jõesuust põhjas.
Avaari khaaniriik
Varajane avaari periood (580–670)
Aastal 626 nurjus Konstantinoopoli piiramine avaaride-sassaniidide ühisväega. Pärast seda kaotust avaaride prestiiž ja võim langesid. Bütsantslased ja frangid on dokumenteerinud sõja avaaride ja nende lääneslaavlastest vasallide, vendide vahel. 630. aastatel kasvatas esimese ajalooliselt tuntud slaavi ühiskonnakorralduse, Samo hõimuliidu või Samo riigi valitseja Samo oma võimu maade üle khaaniriigi põhja- ja lääneosas avaaride arvelt, valitsedes kuni oma surmani aastal 658.
Ida-Friisi saared
Ülevaade saartest ja leetseljakutest
Enamikul saartest pole autod lubatud. Erand on Borkum ja Norderney, mis on ka kõige rahvarohkemad saared. Saari maismaaga ühendavaid sildu ei ole. Saartele pääseb parvlaevaga.
Avaari khaaniriik
Varajane avaari periood (580–670)
Umbes samal ajal Samo riigiga juhtis suurkhaan Kubrat Dulo dünastiast edukat ülestõusu avaaride võimu lõpetamiseks Pannoonia tasandiku üle; ta rajas selle, mida bütsantslased kutsusid Patria Onoguria, "onoguride kodumaa" või Suur-Bulgaaria. Kodusõda, arvatavasti pärilusvõitlus Onogurias avaari/kutriguri bulgaari ühendvägede ja Kubrati utiguri bulgaari vägede vahel möllas aastatel 631 ja 632. Avaari/kutriguri vägede võim purunes ja avaarid läksid Patria Onoguria kontrolli alla. Fredegari kroonikas on kirjutanud, et 9000 avaari/kutriguri bulgaari otsisid varjupaika ja põgenesid tänapäeva Baierisse, kuid tapeti frankide kuninga Dagobert I poolt. Mõned jäid Onoguriasse – nendest on Transilvaanias säilinud teateid veel Menumoruti ajast 895. aasta paiku. Pärast khaan Kubrati surma võitlesid nad kontrolli eest, mis viis Ongali lahinguni, kus utigurid suruti lõunasse. Need, kes jäid Transilvaania ja Ukraina vahele, assimileeriti kasaaride poolt, samas kutrigurid laiendasid oma kontrolli põhja poole Volga jõeni, kus tekkis Volga Bulgaaria riik.
Ida-Friisi saared
Ülevaade saartest ja leetseljakutest
Natside töölaagrid Alderneyl Lager Borkum ja Lager Norderney said nimed saarte järgi.
Avaari khaaniriik
Keskmine (670–720) ja hiline (720–804) avaari periood
350px|pisi|Avaarid aastal 650
Ida-Friisi saared
Ülevaade saartest ja leetseljakutest
Saared ja ümbritsev meri on osa Alam-Saksi Wattenmeeri rahvuspargist.
Avaari khaaniriik
Keskmine (670–720) ja hiline (720–804) avaari periood
Samo surmaga läksid mõned slaavi hõimud taas avaaride võimu alla. Khaan Kubrat suri aastal 665 ja tema järglaseks sai Suur-Bulgaaria khaan Batbajan. Aastaks 670 lõhkusid kasaarid bulgaari konföderatsiooni ühtsuse, sundides mõned utiguri bulgaarid oma pealinna läände kolima. Ungari piltkroonikast on lugeda, et aastal 677 oli ennast Pannoonias otsustavalt kehtestanud "Hungar"/(onoguri bulgaari) rahvusrühm. Miracula Sancti Demetrii järgi sundis avaari-slaavi liit Põhja-Karpaatiast bulgaarid lõunasse läbi Lääne-Onoguria (Sirmium) minema umbes samal ajal, kui Ongali lahing Ida-Karpaatidest lõunas aset leidis. Uut rahvuselementi tähistavad juukseklambrid patsidele, kaardus, ühe teraga saablid, laiad, sümmeetrilised vibud tähistavad keskmist avaari-bulgaari perioodi (670–720). Onoguri bulgaarid Lääne-Onoguriast (Sirmium) pagendatud Kuberi juhtimisel liikusid lõunasse, asudes tänapäevasesse Makedoonia piirkonda. Onoguri/utiguri bulgaarid, keda juhtis khaan Asparuh – khaan Terveli isa – asusid püsivalt piki Doonaud (u 679–681), laiendades Esimest Bulgaaria tsaaririiki Onogurist alates. Kuigi Avaari khaaniriik oli kahanenud pooleni oma esialgsest suurusest, tugevdas uus avaari-slaavi liit oma võimu Pannoonia tasandiku keskosast läänes ja laiendas oma mõjusfääri läände Viini tasandikule. Tekkisid uued piirkondlikud keskused, nagu need, mis Ozora ja Igar juures – Fehéri krahvkond Ungaris. See tugevdas avaaride võimubaasi, kuigi enamus Balkani poolsaarest oli nüüd slaavi hõimude käes, kuna ei avaarid ega bütsantslased suutnud kinnistada kontrolli.
Ida-Friisi saared
Tormide ja hoovuste mõju
Kuigi tänapäeval on need kindlakskujunenud saared, jätkavad mõned neist liikumist. Juisti saarel näiteks on 1650. aastast viis eri paigas tõestatud kirikuala, kuna kiriku ülesehitamise kohas tuli sammu pidada pidevalt liikuva saarega. Mõnikord koosnes Juist isegi kahest saarest, mis lõpuks kokku kasvasid. Naabersaar Wangerooge on viimase 300 aasta jooksul liikunud oma pikkuse võrra itta, selle kiriku torn, mis hävis esimese maailmasõja puhkemisega, liikus näiliselt idast läände.
Avaari khaaniriik
Keskmine (670–720) ja hiline (720–804) avaari periood
Keskmise ja hilise perioodi khaaniriik oli kultuurilise sümbioosi produkt slaavi ja turgi elementide vahel, kus slaavi keel oli lingua franca või kõige levinum keel.
7. sajandil avas Avaari khaaniriik ukse slaavi demograafilisele ja keelelisele laienemisele Aadria ja Egeuse mere piirkondadesse.
Ida-Friisi saared
Tormide ja hoovuste mõju
Selles protsessis erodeerub maa aeglaselt läänerannikutel, samas kui idarannikutel ladestuvad setted. Seetõttu kaitstakse läänerannikuid üha enam inimtegevusega. Saartevahelised kanalid hõlbustavad loodete liikumisi, nii et nendes kohtades takistab hoovuste puhastav toime saarte järkjärgulist üksteisega liitumist.
Avaari khaaniriik
Keskmine (670–720) ja hiline (720–804) avaari periood
8. sajandi alguses ilmus Pannoonia tasandikule uus arheoloogiline kultuur. Mõned teooriad, sealhulgas arheoloog Gyula László "topeltvallutuse" teooria, omistavad selle uute asunike saabumisele, nagu varajased madjarid, kuid see on veel vaidlusküsimus. Ungari arheoloogid Laszló Makkai ja András Móczy omistavad selle kultuuri avaaride sisemisele arengule, mis tekkis bulgaari emigrantide integreerimisest eelmisest 670. aastate põlvkonnast. Makkai ja Mócsy järgi "arenes hilise avaari/bulgaari perioodi materiaalne kultuur – kunst, rõivad, varustus, relvad – iseseisvalt nendest uutest alustest". Paljud piirkonnad, mis olid kord olnud Avaari khaaniriigi tähtsad keskused, olid kaotanud oma tähtsuse, kui uued esile kerkisid. Kuigi avaaride materiaalne kultuur, mida leidub pea igal pool Balkani poolsaare põhjaosas, võib näidata avaaride esindatust, näitab see arvatavasti sõltumatute slaavlaste esindatust, kes olid omaks võtnud avaaride tavad.
Heleduskõver
pisi|Asteroidi 201 Penelope heleduskõver Mount Johni ülikooli observatooriumis 2. oktoobril 2006 tehtud vaatluste põhjal. Joonis näitab ajavahemikku veidi üle täispöörde, mis kestab 3,7474 tundi Heleduskõver on astronoomias graafik, mis näitab astronoomilise objekti heleduse muutust aja funktsioonina.
Avaari khaaniriik
Kokkuvarisemine
pisi|300px|Avaarid 800. aasta paiku Avaaride võimu järkjärguline kahanemine kulmineerus kiire langusega kümne aasta jooksul. Rida frankide kampaaniaid 790. aastatel, mida juhtis Karl Suur, lõppesid Avaari riigi vallutamisega, enamuse Pannoonia võtmisega Tisza jõeni. Avaaride okupatsioon lõppes, kui slaavi-horvaadi vägi vürst Vojnomir juhtimisel ja frankide abiga käivitas aastal 791 vasturünnaku. Pealetung oli edukas ja avaarid aeti Pannoonia Horvaatiast välja. Karl Suur võttis teise suure võidu avaaride vastu aastal 796. Üks Karl Suure poegadest vallutas suure kindlustatud laagri, mida kutsuti "Ring" ja milles oli palju saaki avaaride varasematest kampaaniatest.
Heleduskõver
Valgust mõõdetakse tavaliselt mingis sagedusvahemikus või -ribas. Heleduskõverad võivad olla perioodilised, näiteks varjutusmuutlike kaksiktähtede, tsefeiidide, teised perioodilised muutlike või tähevarjutusi tekitavate eksoplaneetide, või mitteperioodilised, näiteks noovade, supernoovade või gravitatsiooniliste mikroläätsede sündmuse korral. Kui uurida heleduskõveraid koos teiste vaatlusandmetega, võib saada olulist informatsiooni muutlikkust põhjustava füüsikalise protsessi kohta või seada teoreetilistele ennustustele vaatluslikke piiranguid.
Muutlikud tähed
vasakul|pisi|Pulseeriva tähe δ Cephei heleduskõver, mis näitab tähe heledust sõltuvana pulsatsiooni faasist Muutlike tähtede näivate heledusete graafikuid ajas kasutatakse laialdaselt nende tähtede käitumise visualiseerimiseks ja analüüsiks. Kuigi muutlike tähtede liigitamist tehakse üha enam nende spektraalsete omaduste põhjal, siis nende heleduse muutuste amplituudid, perioodid ja korduvus on endiselt olulised tegurid. Mõned muutlike tähtede tüübid, nagu tsefeiidid on väga korrapäraste heleduskõveratega, perioodid, amplituudid, ja kõvera kuju on tsüklist tsüklisse täpselt samasugune. Mõnda muud liiki muutlikel tähtedel, näiteks miriididel, on mõnevõrra vähem korrapärased suurte amplituudidega (mitu tähesuurust) heleduskõverad, ning poolregulaarsete muutlike heleduskõverad on veel vähem korrapärased ning ka nende amplituudid on väiksemad.
Avaari khaaniriik
Kokkuvarisemine
Annales Regni Francorum järgi hakkasid avaarid alates 796. aastast frankidele alluma. Laul "De Pippini regis Victoria Avarica", mis tähistab avaaride kaotust Pippini kätte aastal 796, elab veel. Frangid ristisid palju avaare ja integreerisid nad Frangi riiki. Kasvav arv arheoloogilisi tõendeid Doonau taga eeldab samuti avaari rahvastiku paiknemist Pannoonia tasandikul 9. sajandi lõpul. Aastal 804 vallutas Esimene Bulgaaria tsaaririik avaaride kagupoolsed Transilvaania maad ja Pannoonia kaguosa kuni Doonau keskjooksuni ja paljud avaarid said Bulgaaria tsaaririigi alamateks. Khaan Theodorus, ristitu, suri pärast Karl Suurelt aastal 805 abi palumist; tema järglaseks sai khaan Abraham, kes ristiti kui uus frankide vasall ja sellest nimest üksi ei tuleks järeldada, et ta oli kabar, mitte pseudoavaar. Abrahami järglane oli Tudun Isaac, kellest on vähe teada. Frangid võtsid avaaride maad oma kontrolli alla kui sõjaväelise margi. Pannoonia mark – Avaari margi idaosa – anti slaavi vürst Pribinale, kes rajas aastal 840 Balatoni vürstkonna. See eksisteeris kuni jagamiseni Kärnteni ja Idamargi vahel aastal 871. pisi|[[Avaari mark Ida-Baieris Doonau (Donau) ja Drava (Drau) jõgede vahel]] Pohli järgi on avaaride esinemine Pannoonias kindel aastal 871, kuid seejärel pole seda nime kroonikute poolt enam kasutatud. Kuigi Regino kirjutas neist aastal 889. Kasvav arv arheoloogilisi tõendeid Doonau taga eeldab samuti avaari rahvastiku paiknemist Pannoonia tasandikul 9. sajandi lõpul. Arheoloogilised leiud viitavad olulisele hilisele avaaride esinemisele Suurel Ungari tasandikul, siiski on raske määrata nende õiget kronoloogiat.
Heleduskõver
Muutlikud tähed
Muutlike tähtede heleduskõverad annavad olulist infot heleduse muutlikkust põhjustavate füüsikaliste protsesside kohta. Varjutusmuutlike tähtede korral annab heleduskõver infot kaksiktähe komponentide suuruste suhte ja nende heleduste suhte kohta. Heleduskõver võib anda infot ka orbiidi ekstsentrilisuse ja tähtede kujude moonutuste kohta. Pulseerivatel tähtedel võivad pulsatsioonide amplituudid või perioodid olla seotud tähtede kiirgusvõimsusega ning heleduskõvera kuju võib viidata ka pulseerimise moodidele.
Avaari khaaniriik
Kokkuvarisemine
Bütsantsi ürikud märgivad 9. sajandil avaare kui olemasolevat kristlikku rahvastikku. Avaarid olid juba põlvkondi segunenud palju arvukamate slaavlastega ja sattusid hiljem võõrvalitsejate, nagu frangid, Bulgaaria ja Suur-Määri riik, võimu alla. Avaarid piirkonnas, mis tuntud kui solitudo avarorum – praegu Alföld – hääbus kolme põlvkonna jooksul. Nad ühinesid aeglaselt slaavlastega, et luua kakskeelne turgi-slaavikeelne rahvas, kes allutati frankide ülemvõimu alla; sissetungivad madjarid leidsid selle segarahva 9. sajandi lõpul. 950. aasta paiku kirjutatud De Administrando Imperio ütleb selgelt, et avaari rahvas esines tänapäeva Horvaatia piirkonnas.
Heleduskõver
Supernoovad
pisi|Eri tüüpi [[supernoovade heleduskõverad]] Supernoovade heleduskõverad viitavad supernoova tüübile. Kuigi supernoovade tüüpe määratakse nende spektrite põhjal, on neil kõigil tüüpilise kujuga heleduskõverad. I-tüüpi supernoovade heleduskõverad on terava maksimumiga ja aeglase kahanemisega, samal ajal kui II tüüpi supernoovad on vähem teravad maksimumiga. Heleduskõverad on kasulikud väga nõrkade supernoovade korral ja ka selleks, et määrata supernoovade alamtüüpe. Näiteks tüüp II-P (P nagu platoo) supernoovade spektrid on sarnased tüübi II-L (L nagu lineaarne) supernoovade spektritele. Need tüübid on eristatavad heleduskõvera põhjal, II-P supernoovade heleduskõverates on enne lõplikku heleduse kadu mitme nädala või kuu pikkune stabiilse heleduse periood.
Heleduskõvera inversiooni meetod
Heleduskõvera inversioon on matemaatiline meetod, mida kasutatakse pöörlevate objektide pinna modelleerimiseks nende objektide heledusmuutlikkuse põhjal. Seda meetodit saab kasutada täheplekkide või asteroidide pinna albeedo kaardistamiseks.
Rohuleediklased
Rohuleediklased (Crambidae) on sugukond pisiliblikaid.
See on lähedane rühm leediklastele.
Niterói moodsa kunsti muuseum
Muuseumi hoone projekteeris Oscar Niemeyer ja see valmis aastatel 1991–1996.
2023. aasta CONCACAF Gold Cup
2023. aasta CONCACAF Gold Cup olid 17. CONCACAF-i korraldatud jalgpallivõistlused, millest võtsid osa CONCACAF-i kuuluvad jalgpallikoondised. Võistlused toimusid 24. juunist kuni 16. juulini.
Turniiri võitis kuuendat korda Mehhiko koondis, kes alistas finaalis Panama koondise tulemusega 1:0.
Väljalangemismängud
Kolmanda koha mängu ei ole turniiril alates 2005. aastast (välja arvatud 2015. aastal) enam peetud.
Veerandfinaalid
---
Poolfinaalid
---
Wild (soundtrack)
"Wild" on 2014. aastal esilinastunud samanimelise filmi soundtrack-album. Filmi 27-st laulust on albumil 15.
Märkus: (1) 1896. aastal ilmunud noodilehel, milles laulu pealkirjaks on "In the Bright Mohawk Valley", on autoriks märgitud James J. Kerrigan. Aga, et laulu sõnadest on üleskirjutusi juba varasemast ajast, siis laulu autorsus on kaheldav. Eestikeelse versiooni "Kaugel, kaugel, kus on minu kodu" puhul on enamasti kirjas 'traditsionaal' või 'Ameerika rahvalaul'.
The Moral Demands of Memory
1. Ühe moraali elemendid ehk mälueetika
Raamat räägib mälust ja suhtest individuaalse ja kollektiivse minevikuga moraalifilosoofia, ühiskonnafilosoofia ja poliitikafilosoofia vaatekohast. Mälu on mõnes filosoofia harus kaua uuritud. Epistemoloogias ja metafüüsikas on Platoni jälgedes küsitud näiteks, kas mälu on teadmise vorm või allikas, kas mäluskeptitsismi saab vältida, kas mineviku mõiste on tuletatud mälust või mälu eeldab mineviku mõistet. Alates John Locke'ist on mälul olnud kekne koht mina ühtsuse ja järjepidevuse diskussioonis. Aga mälu normatiivse uurimisega pole filosoofid vähemalt analüütilises traditsioonis] tegeldud. Sellega on tegelnud näiteks ajaloolased, politoloogid, kes on kirjutanud, kuidas ühiskonnad saavad ja peaksid suhtuma suuresse ülekohtusse minevikus, ning mälu rollist selles. Filosoofid on sellest vähe kirjutanud. Vähesed filosoofid on kirjutanud mälust seoses holokaustiga. See raamat uurib filosoofiliselt mälu seda mõõdet. Kuidas ja miks mälu tuleb säilitada ja edasi kanda? Kuidas on seotud mälu ja identiteet? Milles seisneb selle seose moraalne tähtsus? Milline moraalne vastutus sellega kaasneb? Mida ja miks üksikisikutel ja rühmadel on kohustus mäletada? Identiteet, mis mälu kujundab ja mida mälu kujundab on nende kohustuste allikas. Mis väärtus on mälul ja miks mäletamine on hea?
Mäletamine ei ole alati hea, kuid teatus piirides ning eriti oluliste minevikusündmuste, -kogemuste ja -inimeste puhul on see hea elu vältimatu koostisosa ja kodanikutervise tarvilik tingimus. Selleks et määratleda need piirid, tuleb muu hulgas öelda, millal on parem unustada. Mäletamise väärtuse mõistmine on läbi põimitud unustamise väärtuse mõistmisega.
2. Nietzsche ajaloo kuritarvitamise kohta
Moraalselt oluline ei ole lihtsalt see, kas peaks mäletama. Küsimused on palju nüansirikkamad ja keerulisemad. Mäletamisest ei saa normatiivselt mõelda, arvestamata teisi isikliku ja ühiskonnaelu elemente, millega ta on läbi põimunud. Mis roll peaks mäletamisel olema inimeste ja ühiskondade elus ja kui palju nad peaksid minevikust hoolima. Mäletamise väärtust tuleb mõista seoses unustamise väärtusega. Kohustust mäletada tuleb reguleerida ja tempida arvestamisega, et on olemas vajadus unustada, nihutada mingi osa minevikust hoolimise perifeeriasse. Need vajadused võivad olla psühholoogilised ja poliitilised. Aga holokaustijärgses maailmas, kus mälu hoolimata valusast sisust hinnatakse, sanktsioneeritakse ja isegi pühaks peetakse, võidakse keelduda võtta tõsiselt unustamise võimalikku väärtust.
Friedrich Nietzsche ("Ajakohatud vaatlused", "Ajaloo kasust ja kahjust elu jaoks") oli mälu eelistamise vastu. See kirjutis on teatud laadi historismi vastu, mis oli populaarne 19. sajandi saksa ajaloofilosoofias, heidab valgust ka meie keerulisele suhtele mäluga. Tuleb eristada kaht mittemäletamise näidet. Rumalad loomad, näiteks veised, elavad tüdimuse ja valuta, sest nad ei suuda mäletada ega unustada. Neil on õnn, mida inimesed nõrkushetkedel tahes-tahtmata kahetsevad, kuigi nad järele mõeldes taipavad, et see neid ei rahuldaks. Sarnane lugu on väga väikeste lastega. Loomad ega väikesed lapsed ei suuda unustada (minevikku tahtlikult hüljata) ega valikuliselt mäletada, mis on inimesele kohase õnne võti. Õnne puhul teeb õnne õnneks alati võime unustada, tunda ebaajalooliselt. Kui tahta tunda alati läbinisti ajalooliselt, oleks see nagu vägisi magamata olla või loomana elada ainult mäletsedes. Ilma mäluta saab olla õnnelik looma moodi, aga ilma unustamiseta ei saa üldse elada. Öeldu käib ka rahvaste kohta. Inimese, rahva või kultuuri tervisele on ebaajalooline ja ajalooline võrdselt vajalikud. See, kui palju elu üldse vajab ajalugu, on inimese, rahva või kultuuri tervise seisukohast üks tähtsamaid. Inimese või rahva loomupärane õnn sõltub võimest unustada, kui see on kohane, võimsast vaistust, mis ütleb, millal tunda ajalooliselt, millal ajalooliselt. See võime on arukas harjumus, millest sõltub ka see, kui imetlusväärsed me inimestena või rahvastena oleme. Inimesed ei saa elada ilma unustamata, nagu ka ilma mäletamata. Elu nõuab balansseerimist ebaajalooliselt elamise (oma ajaloo unustamise) ja mäletamise vahel. Nietzsche vaatleb kolme mittetasakaalustatud suhtumist minevikusse, mis ei vii inimeste ja rahvaste tervisele ja õnnele. Need on monumentaalne, antikvaarne ja kriitiline ajalugu, mis on küll mõnikord kasulikud. Igaühel neist on tähtis ja väärtuslik roll üksikisiku või ühiskonna kujunemises. Kui aga üks neist domineerib, on see ohtlik.
a) Monumentaalne ajalugu ja mineviku mõju
Monumentaalne ajalugu sisaldab usku endisesse suurusesse kui jäljendamisväärsesse ning jäljendatavasse ja uuesti võimalikusse. Eepiline ja vääriline minevik inspireerib praegust põlvkonda kangelaslikkusele ja eneseohverdusele mineviku auks. Rahvad ja rühmad ei ammuta uut jõudu ja identiteeditunnet mitte mineviku üksikasjalikumast uurimisest, vaid vabale luulelisele väljamõeldisele läheneva väljamõeldud mineviku ülistamisest. Monumendistatud minevik ja müüt innustavad ühtemoodi. Ka inimese elus võivad esivanemad olla julguse, väärikuse ja tarkuse eeskujuks, kui lootus on kustumas või jõud otsa saamas. Julgustust võidakse saada isegi iseenda minevikutegudest või erakordsete saavutuste ootusest. Minevikust saadakse julgust, hingekosutust ja lohutust. Ohud on siin ilmsed: hulljulgus ja fanatism. Selline ajalugu toidab rahvastevahelisi konflikte: püütakse ebaõigluse eest kätte maksta ja endine olukord taastada. Selline suhtumine on kurnav ja potentsiaalselt destruktiivne. Esivanemate või iseenda eeskuju võib hoopis julguse ära võtta, meeleheitele ajada, eksitada. Püüdlus suuruse poole võib iseloomu moonutada, vähendades eneseteostuse võimalust.
Mikrobioom
Mikrobioom on kommensiaalsete, sümbiootiliste ja patogeensete mikroorganismide ökoloogiline kooslus, mille elukeskkond on taimede või loomade peal ja sees. Võib vaadelda putukate, kahepaiksete, lindude, kalade, imetajate jt loomade mikrobioome, kuid kõige rohkem on uuritud sellise imetaja nagu inimese mikrobioomi.
Selle mõiste mõtles välja Joshua Ledeberg, kes tõi välja inimese keha asustavate mikroorganismide tähtsuse inimese tervise tagamisel või haiguste põhjustamisel. Paljudes teadusartikliteks tehakse vahet "mikrobioomil" ja "mikrobiootal/mikroflooral", et kirjeldada esimesel juhul ühes keskkonnanišis elutsevate mikroorganismide genoomide kogumikke ja teisel juhul mikroorganisme keskkonnas üksikult. Algselt olid mikrobioomi ja mikrobioota/mikrofloora tähendused üsna sarnased, kuna oli vähem tehnilisi võimalusi eristada mikroorganisme uuritavates kooslustes.
Ajalugu
Taimede ja loomade suhted mikroobide maailmaga olid enamasti välja toodud haigusseisundite kontekstis ja vähestes sümbioosi juhtumiuuringutes. Mikrobioomi peetakse "äsja avastatud elundiks", kuna selle olemasolu polnud laialdaselt tunnustatud enne hiliseid 1990ndaid ja sel arvatakse olevat märkimisväärne mõju inimese tervisele.
Kaasaegsed DNA testimise meetodid on võimaldanud teadlastel tuvastada suurema osa mikrobioomi mikroobidest, varem polnud see võimalik, kuna suurem osa neist mikroobidest pole laboris kultiveeritavad. Nüüd saab analüüsida üksiku raku genoomi ja geeniekspressiooni ning isegi terveid mikroobide kooslusi uute alade, metagenoomika ja metatranskriptonoomika, raames. Samuti on loodud mahukad andmebaasid, mis võimaldavad informatsiooni kätte saada eri valdkondade teadlastel üle kogu maailma. Vajalikud on ka matemaatilise analüüsi meetodid, mis aitavad keerulisi andmekogumeid mõtestada.
Mikroobid moodustavad olulise osa organismi fenotüübi kujunemisel. Genoomika ja ökoloogia lähenevad teineteisele ning võivad koos aidata mõista molekulaarseid aluseid elukoosluste kohastumistele ja omavahelistele suhetele.
Roll eluslooduse kujunemisel
Mikrobioome kirjeldatakse ka paljudes teistes keskkondades, kaasa arvatud mulla-, merevee- ja mageveesüsteemides. Arvatakse, et endosümbiootilisus andis algselt võimaluse üherakulistel organismidel areneda keerukamateks organismideks ning mängis hiljem fundamentaalset rolli organismide evolutsiooni suunamisel ja uutesse niššidesse laienemisel.
Mikrobioom inimesel
Inimese keha sisaldab üle kümne korra rohkem mikroobseid rakke kui inimese enda keharakke, kuid mikrobioom kaalub kõigest ligikaudu 200 grammi. Teadlased on leidnud, et suure osa inimese kehas leiduvast mikroobide populatsioonist moodustavad arhed, mitte bakterid.
Inimese nahk on keha kõige laiaulatuslikum organ, selle funktsioonide hulka kuulub keha kaitsemine patogeenide eest, niiskuse kaotuse vältimine ja kehatemperatuuri reguleerimine. Nahk ökosüsteemina toetab mitmeid mikroobide kooslusi, mis elavad eri niššides. Uuringud, mis iseloomustavad eri nišše asustavat mikrofloorat, aitavad aru saada naha tervise ja haigusseisundi vahelisest tasakaalust.
On leitud, et kaalu suurenemine on seotud toidust kalorite omandamise efektiivsust soodustavate valkude ekspressiooni kasvuga mikroorganismide populatsioonis. Katsete käigus võeti ülekaalulistelt ja kõhnadelt identsetelt kaksikutelt soolestiku mikrofloora koosluse proove ja sekveneerimisel leiti märkimisväärseid erinevusi nende koostises. Kogu populatsiooni järjestused analüüsiti, et teha kindlaks süsivesikute, lipiidide ja aminohapete metabolismis osalevate valkude tasemed. Ülekaalulisus on seostatud mikroflooras hõimkonna tasandil olevate erinevustega ja oluliselt kahanenud bakterite mitmekesisusega.
Mikrobioomi seosed haigustega
Mikrobioomi kõige olulisem aspekt meditsiinis võib olla selle võimalik mõju sellistele autoimmuunhaigustele nagu diabeet, psoriaas, Crohni tõbi, autoimmuunne uveiit, reumatoidartriit, lihasdüstroofia, polüskleroos, fibromüalgia ja võimalik, et see omab rolli ka mõnda liiki vähktõve kujunemisel. Mõned mikroobid võivad muuta ajus leiduvaid neurotransmittereid, seetõttu võime nende abil saada leevendust skisofreenia, depressiooni, bipolaarse häire ja teiste neurokeemiliste tasakaaluhäirete vastu.
Traditsiooniliselt vaadeldakse immuunsüsteemi organite, kudede, rakkude ja molekulide komplekse kogumikuna, mis koos tegutsedes eemaldavad patogeene. Mikroobid arenevad immuunsüsteemiga kõrvuti ja kontrollivad seda. On teada, et mikroobivabadel loomadel, kes on sündinud ja kasvanud täiesti steriilses keskkonnas, on immuunsüsteem välja arenemata.
Kahepaiksed
Ainult vähesed kahepaiksete liigid saavad kõrvuti eksisteerida haigustekitaja Batrachochytrium dendrobatidis 'ega, mis on teistele liikidele surmav parasiit. Nende kahepaiksete resistentsus haigustekitajale tundub olevat tänu antimikroobsete nahapeptiidide esinemisele ja sümbiootiliste mikroobide olemasolule. Need mikroobid on peremehele kasulikud, pannes vastu haigustekitajate koloniseerimisele või inhibeerides patogeenide kasvu, olles ise resistentsed antimikroobsete nahapeptiidide kõrgetele kontsentratsioonidele.
Veised
Veise vats peidab endas keerulist mikrobioomi, mis muudab taime rakukesta biomassi valkudeks, lühikese ahelaga rasvhapeteks ja gaasideks. Võrdlevad metagenoomilised uuringud andsid üllatavaid tulemusi, mille kohaselt iga üksik härg omas märkimisväärselt erinevat koosluse struktuuri, ennustatud fenotüüpi ja metaboolset potentsiaali. Olulised erinevused olid isegi siis, kui kõik härjad olid ühesuguse toitumisega, elasid koos ja kasutasid ühesuguse efektiivsusega taime rakukestadest saadavaid ressursse.
Aedniksipelgad
Aedniksipelgad moodustavad tohutuid maa-aluseid kolooniaid, miljonite töölistega, iga koloonia korjab sadu kilogramme lehti igal aastal. Kuna sipelgad ei suuda lehtedes olevat tselluloosi ise seedida, siis on koloonia peamiseks toiduallikaks seente aiad. Seened ise ei seedi tselluloosi, selle asemel vastutab tselluloosi seedimise eest mitmesuguseid baktereid sisaldav mikroobide kooslus. Mikrobioomi eeldatav süsivesikuid lagundavate valkude profiil sarnaneb veise vatsa omaga, samas on kummagi mikrobioomi liigiline koosseis täiesti erinev.
Taimed
Taimedel on mitmesuguseid suhteid sümbiootiliste mikroorganismidega, nende hulgas parasitism, kus suhe on peremeesorganismile kahjulik, mutualism, kus suhe on mõlemale osapoolele kasulik, ja kommensalism, milles üks osapool saab kasu ja mis teist osapoolt ei mõjuta. Partneritevaheline toitainete vahetus on suhte oluline osa: see võib olla kahesuunaline või ühesuunaline ning kontekstist sõltuv. Toitainetevahetuse strateegiad on väga mitmekesised.
Taimi koloniseerib lai valik bakterite liike, millest paljud on patogeensed. Leidub ka taimede kasvu soodustavaid baktereid, mis annavad peremeestaimele vajalikke teenuseid nagu lämmastikusidumine, mineraalide lahustamine, taimehormoonide süntees, tõhusam mineraalide omastamine ja kaitse haigustekitajate eest.
Inimese mikrobioomi projekt
Inimese mikrobioomi projekt (Human Microbiome Project, HMP) on USA riiklike terviseinstituutide algatus. Selle eesmärk on inimeste, nii haigete kui ka tervete, mikroflooras leiduvate mikroorganismide identifitseerimine ja iseloomustamine. 2008. aastal alustatud viieaastane projekt eelarvega 115 miljonit USA dollarit. Lõppeesmärk on testida, kuidas muutused inimese mikrobioomis on seotud inimese tervise või haigusseisundiga.
Maa mikrobioomi projekt
Maa mikrobioomi projekt (Earth Microbiome Project, EMP) on algatus looduslike proovide kogumiseks ja mikroobide koosluse analüüsiks üle kogu maailma. Projekti eesmärk on töödelda üle 200 000 proovi eri bioomidest, luues tervikliku mikroobide andmebaasi, et iseloomustada keskkondi ja ökosüsteeme nende mikroobilise koostise ja suhete kaudu. Neid andmeid kasutades võib välja pakkuda ja tõestada uusi ökoloogilisi ja evolutsioonilisi teooriaid.
Arkadi Perventsev
pisi|Arkadi Perventsev 1920. aastatel Arkadi Perventsev (vene Аркадий Алексеевич Первенцев; 26. jaanuar (vkj 13. jaanuar) 1905 Naguti küla, Stavropoli kubermang – 30. oktoober 1981 Moskva) oli vene kirjanik.
Arkadi Perventsevi isa oli õigeusu vaimulik, ema õpetaja. Arkadi Perventsevi ema ja Vladimir Majakovski ema olid täditütred. Arkadi Perventsev osales teismelisena Punaarmee koosseisus Venemaa kodusõjas. Pärast sõda töötas ta staniitsa täitevkomitee osakonnajuhatajana, kirjaoskamatuse likvideerimise inspektorina, ajalehe kirjasaatjana ja kohaliku ajalehe toimetajana. Armeeteenistuse järel asus ta 1929. aastal õppima Baumani-nimelises Moskva Mehaanika-Masinaehituse Instituudis. Kõrgkooli lõpetamise järel töötas ta õpitud erialal. Kirjandusse tuli Arkadi Perventsev 1930. aastate lõpul. Tema esikromaan, 1937. aastal ilmunud kaheköiteline "Kotšubei", kujutas kodusõja sündmusi. Teise maailmasõja ajal oli Perventsev ajalehe Izvestija korrespondent.
Eesti keeles on 1951. aastal ilmunud Arkadi Perventsevi romaanid "Au noorest east" ja "Leegitsev maa".
Mitokondriaalne Eeva
Järeldusele, et kunagi elas üks naine, kes on kõigi tänapäeva inimeste esiema, jõuti 20. sajandi lõpul mitokondriaalset DNA-d uurides. See põhineb asjaolul, et mitokondri DNA-d pärandatakse edasi vaid emaliini pidi ning see saab muutuda ainult väga harva aset leidvate juhuslike mutatsioonide tõttu. Selliste mutatsioonide toimumise kiirust on võimalik välja arvutada ja nõnda saab leida ka algpunkti ehk hetke, millal mitokondriaalne Eeva elada võis.
Friedrich Wilhelm Kettler
Friedrich Wilhelm Kettler (11. juuli 1692 – 21. jaanuar (vkj 10. jaanuar) 1711 Kipen, Peterburi kubermang) oli Kuramaa ja Zemgale hertsog aastatel 1698–1711.
Friedrich Wilhelm Kettleri isa oli Kuramaa hertsog Friedrich Kasimir Kettler. Friedrich Wilhelm oli isa surma ajal ainult viieaastane ning tema täisealiseks saamiseni määrati alguses riiki juhtima ülemnõunikud. Poola kuninga toetusel sai noore hertsogi eestkostjaks ja riigi valitsejaks Friedrich Wilhelmi lell Ferdinand Kettler. Viimane aga pages pärast Poola ja Rootsi vägede vahel peetud Spilve lahingu kaotust, kus ta osales suurtükiväeülemana, Poolale kuulunud Danzigisse ning enam Kuramaale ei naasnud.
Friedrich Wilhelm Kettleri valitsemisajal käis Rootsi ja Venemaa vahel Põhjasõda, mille käigus 1701. aastal Rootsi väed hertsogiriigi vallutasid. 1705. aastal hõivasid hertsogiriigi Vene väed, kuid järgmisel aastal langes see taas Rootsi vägede kätte.
Vene väed okupeerisid Kuramaa uuesti 1709. aastal ning tsaar Peeter I sundis Friedrich Wilhelmit 1710. aastal oma vennatütre Anna Ivanovnaga abielluma.
Friedrich Wilhelm Kettleri ja Anna Ivanovna pulmad toimusid Peterburis 11. novembril (vkj 31. oktoobril) 1710, misjärel pruutpaar asus Kuramaa poole tagasiteele. Teel aga suri noor hertsog ootamatult. Friedrich Wilhelm Kettleri surnukeha toimetati Miitavisse, kus ta maeti Kuramaa hertsogite hauakabelis 4. märtsil 1711.
Tema abikaasast hertsoginna Annast sai Kuramaa tegelik valitseja, Ferdinand Kettler küll protesteeris selle vastu, aga tulutult. Anna Ivanovna valitses Kuramaad kuni 1730. aastani, mil ta kutsuti pärast keiser Peeter II surma Ülemsalanõukogu poolt Venemaa valitsejannaks.
Vyžūnai kihistu
Vyžūnai kihistu on ordoviitsiumi ladestu Lasnamäe lademe kihistu. Kihistut hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Nijolė Sidaravičienė ja Juozas Paškevičius aastal 1976. Kihistu on saanud nime endise Vyžūnai küla järgi. Kihistu stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 687,5–694,4 meetril. Leedus eristatakse Vyžūnai kihistut maa keskosas ja Nemunase madalikul. Kihistu on Nemunase madalikul 7 meetri paksune, maa keskosas on suurim paksus 6,8 meetrit.
Kihistu moodustavad detriiti sisaldav lubjakivi ja mergel.
Edward Emerson Barnard
Edward Emerson Barnard (16. detsember 1857 – 6. veebruar 1923) oli Ameerika Ühendriikide astronoom.
Barnardi perekond oli vaene ning seetõttu ei saanud poeg kooliharidust. Üheksa-aastaselt sai ta fotograafi abiliseks ning hiljem tekkis tal huvi astronoomia vastu. 1876. aastal ostis Barnard teleskoobi ning 1881. aastal avastas oma esimese komeedi. Barnard sai oma kodulinna Nashville'i amatöörastronoomide hulgas tuntuks ning nad kogusid piisavalt raha, et ta saaks minna õppima Vanderbilti Ülikooli. Barnard ei lõpetanud ülikooli, kuid ta sai tööle Licki observatooriumi.
Barnard avastas 1892. aastal Amalthea ning sai Galileo Galilei järel teiseks inimeseks, kes on avastanud Jupiteri kaaslase. Amalthea oli viimane visuaalse vaatlusega avastatud Jupiteri kaaslane (kõik hiljem avastatud kaaslased on avastatud kosmoseaparaatide, fotoplaatide jms abil).
Ferdinand Kettler
thumb|right|Ferdinand Kettler Ferdinand Kettler (1655 – 4. mai 1737) oli Kuramaa hertsog aastatel 1730–1737, viimane Kettlerite dünastia esindaja.
Edward Emerson Barnard
1895. aastal asus ta tööle Chicago Ülikooli, kus sai kasutada Yerkesi observatooriumi teleskoopi. Yerkesis töötades pildistas ta Linnuteed ning avastas koos Max Wolfiga, et teatud Linnutee tumedamad piirkonnad koosnevad kosmilisest gaasist ja tolmust, mis takistavad kaugemate tähtede vaatlemist. 1916. aastal arvutas ta välja Barnardi tähe omaliikumise, mis on suurim teadaolev omaliikumine.
Ferdinand Kettler
Ferdinand oli Kuramaa tuntuima hertsogi Jakob Kettleri noorem poeg. Pärast oma vanema venna Friedrich Kasimiri surma 1698. aastal sai temast hertsogiriigi regent, kuid pärast 1711. aastat haaras seal Venemaa toetusel võimu tema vennapoja naine Anna Ivanovna. Ferdinand elas Danzigis eksiilis ega suutnud oma võimu Kuramaa üle pikka aega taastada.
Edward Emerson Barnard
Barnard suri 6. veebruaril 1923 ning on maetud Nashville'i.
Ferdinand Kettler
Alles 1730. aastal, kui Annast sai Venemaa keisrinna, õnnestus Ferdinand Kuramaa hertsogiks kinnitada. Kuid ta oli juba vana ja lastetu ning aadelkond oli tema maaletuleku vastu. Nõnda jäi Ferdinand jätkuvalt Danzigisse. Mitmed Euroopa valitsejad püüdsid järgnevalt enda poegadest tema järglast teha. Venemaa vastuseis nurjas siiski selle, sest Anna soovis Kuramaa enda mõjusfääri jätta. Seetõttu läkski nii, et pärast Ferdinandi surma 1737. aastal sai Kuramaa hertsogiks Ernst Johann Biron, keisrinna soosik. Kettlerite dünastia suri aga välja.
Saarde Vabadussõja mälestussammas
pisi
Saarde Vabadussõja mälestussammas on Pärnu maakonnas Saarde vallas Kilingi-Nõmmes asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 5. juunil 1933.
Sammas taasavati 24. juunil 2008.
Nurklahutus
pisi|Ülemine pilt: punktid on selgelt eristatavad; keskmine pilt: punktid on vaevalt eristatavad (Rayleig'h kriteerium); alumine pilt: punktidevahline nurkkaugus punktide lahutamiseks on liiga väike Nurklahutus kirjeldab vaatlusriista (näiteks teleskoop, mikroskoop, kaamera või paljas silm) võimet eristada väikeseid detaile, määrates seega pildi lahutusvõime.
Kirjeldus
Vaatlusriista lahutusvõime on piiratud aberratsioonide või difraktsiooni poolt, mis põhjustab pildi hägusust. Need nähtused esinevad üksteisest sõltumatult. Aberratsioonide põhjuseid saab seletada geomeetrilise optikaga ja nende vähendamiseks on vajalik parandada vaatlusriista kvaliteeti. Samas difraktsiooni põhjustavad valguse lainelised omadused - vaatlusriista apertuur on analoogne kahedimensionaalsele Youngi katsele. Läbi apertuuri leviv valgus interfereerub iseendaga tekitades rõngakujulise difraktsioonimustri. Mida kitsam on apertuur ehk ava, seda rohkem mõjutab difraktsioon läbi vaatlusriista nähtavat pilti. Optilise süsteemi nurklahutust saab määrata Rayleigh' kriteeriumi abil. See on sõnastatud järgnevalt: "Kaks võrdse valgustugevusega punktallikat on üksteisest eristatavad siis, kui esimese punktallika peamine difraktsioonimaksimum langeb kokku teise punktallika esimese miinimumiga." Valemi kujul avaldub Rayleigh' kriteerium järgnevalt:
GeForce'i 9. seeria
'''GeForce'i 9. seeria''' on üheksas põlvkond NVIDIA GeForce'i mudeliseerias; on nii SLI ja PCIe 2.0 ühilduv kui ka originaalse PCIe-ga tagasiühilduv. Esimesena seerias, 21. veebruaril 2008, tuli välja 256-bitine 9600 GT, mis põhineb GeForce'i 8. seeria tehnoloogial.
Nurklahutus
Kirjeldus
Näiteks, võtame kaks võrdse valgustugevusega mittekoherentset ja kauget valgusallikat. Olgu need kaks tähte, mis on nähtavad läbi teleskoobi, mille sisenemisava käitub kui difraktsiooniava. Siis on läbi teleskoobi nähtav difraktsioonipilt (Airy ketas). Olgu tähtede vaheline nurkkaugus \Delta\phi. Kui, siis on tähed omavahel lihtsasti eristatavad ja nende difraktsioonipildid on eraldi nähtavad. Aga kui tähed on üksteisele lähemal ja nende difraktsioonipildid hakkavad kattuma, siis kehtib Rayleigh' kriteerium, ehk siis kaks tähte on üksteisest eristatavad siis, kui esimese tähe difraktsioonipildi peamaksimum langeb kokku teise tähe esimese miinimumiga. Kui tähed on üksteisele nii lähedal, et nende peamaksimumid hakkavad kattuma, siis need tähed üksteisest eristatavad ei ole.
Kwasi Kwarteng
Akwasi Addo Alfred Kwarteng (sündinud 26. mail 1975) on Briti poliitik, alates 2010. aastast Suurbritannia parlamendi liige. Ta kuulub Konservatiivsesse Parteisse ning tema valimisringkond on Spelthorne Põhja-Surreys. Kwarteng oli aastatel 2021–2022 ettevõtluse, energeetika ja tööstusstrateegia riigisekretär, 2022. aasta septembrist oktoobrini oli ta Elizabeth Trussi valitsuse varakantsler.
Nurklahutus
Kirjeldus
Olgu \Delta l kahe difraktsioonipildi keskpunktide vaheline kaugus. Siis minimaalne vahemaa, mil need kaks pilti on lahutatavad avaldub:
GeForce'i 9. seeria
Ülevaade
Kuigi tavaliselt alustas Nvidia uut seeriat kõige kiirema kaardiga, siis seekord oli esimene kaart keskmisest hinnaklassist. Esimene graafikakaart, 9600 GT, oli põhiliselt mõeldud mänguritele, et pakkuda võimalust mängida uuemaid DirectX 10 mänge ilma üüratult palju graafikakaardile kulutamata.
Nurklahutus
Kirjeldus
kus f on fookuskaugus. Vaatlusriista lahutusvõime on defineeritud kui või. Niisiis, et suurendada vaatlusriista lahutusvõimet, tuleks vähendada näiteks lainepikkust. Kasutades mikroskoopides nähtava valguse asemel ultraviolettkiirgust on võimalik eraldada väiksemaid detaile. Teleskoopide lahutusvõimet saab parandada, kui suurendada objektiivi läätse või peegli diameetrit. Nii jõuab teleskoopi rohkem kiirgust, mistõttu difraktsioonipilt on väiksem ja kogutulemusena näeme teravamat pilti. Näiteks Palomari Observatooriumis Californias on teleskoop, mille peegli läbimõõt on 5.1 m. Võttes vaadeldava lainepikkuse väärtuseks 550 nm saame, et selle teleskoobi nurklahutus on kaaresekundit. Võrdluseks, Jodrell Banki Observatooriumis Suurbritannias on 76-meetrise läbimõõduga raadioteleskoop, mis töötab 21 sentimeetrise lainepikkuse juures. Seega selle teleskoobi nurklahutus on ainult umbes 700 kaaresekundit. Sarnaselt on võimalik leida ka palja silma nurklahutus. Võttes heades valgusoludes pupilli läbimõõduks 2 mm ja lainepikkuseks λ = 550 nm, siis saame väärtuseks umbes 1 kaaresekundi. Fookuskaugusega 20 mm saame, et silma võrkkesta jaoks väärtus on 6700 nm. Seega 100 meetri kauguselt peaks olema võimalik eraldada kahte punkti, mis on üksteisest 3 cm kaugusel.
Kwasi Kwarteng
Kwarteng sündis Londonis, tema vanemad immigreerusid Suurbritanniasse Ghanast. Ta on õppinud Etoni ja Trinity College'tes. Enne poliitikasse tulemist töötas ta kolumnistina ajalehes The Daily Telegraph ning majandusanalüütikuna. Novembris 2018 määrati ta Department for Exiting the European Unioni riigisekretäriks. Juulis 2019 määras peaminister Boris Johnson ta kliimaministriks, kus tema tööülesannete hulka kuulus ka valitsuse istungitel osalemine. Jaanuaris 2021 sai Kwartengist ettevõtlusminister.
GeForce'i 9. seeria
GeForce 9300
Anti välja 2008. aasta Juunis ning oli kõige odavam 9 seeria toodang.
GeForce 9300 GE
Oli võimeline enamust tolleaegseid 3D mänge piisava resolutsiooni ja pildikvaliteediga jooksutama kuigi parimatest seadistustest jäi ikkagi kaugele.
Kääpa asulakoht
Kääpa asulakoht on kiviaegne asulakoht, mis asub Kääpa külas.
GeForce'i 9. seeria
GeForce 9300 GS
Erineb vaid veidi 9300 GE-st:
GeForce 9400
2008. aasta augustis anti välja 9400 seeria graafikakaart ja aasta lõpu poole ka sama seeria emaplaat.
Kääpa asulakoht
Ala uuriti Lembit Jaanitsa eesvõttel 1959–1962 ja 1974. Kaevamiste käigus leiti Narva kultuurile omaseid luuesemeid, keraamikat jm.
GeForce'i 9. seeria
GeForce 9500
Anti välja 2008. aasta juulis.
GeForce 9500 GT
pisi|Geforce 9500 GT tagumine külg
GeForce 9500 GS
Samal ehitusel põhinev, aga nõrgem ja odavam graafikakaart kui 9500 GT. Erinevusteks on:
GeForce 9600 GT
pisi|Geforce 9600 GT 1GB 21. veebruaril 2008 anti välja 9600 GT, mis põhineb enamasti 8. seeria kaartidel ja on väidetavalt 116% oma eelkäijast parem.
GeForce 9600 GSO
Anti välja 2008. aasta mais ja oli tegelikult peaaegu sama mis eelmise seeria 8800 GS.
GeForce 9600 GSO 512
Oktoobris 2008 välja lastud versioon 9600 GSO-st. Kuigi graafikakaardi nimes on arv 512, võivad mõned variandid olla siiski 1024 MB.
GeForce 9800
Kõige võimsamad graafikakaardid 9. seerias, mille esimene kaart anti välja 18. märtsil 2008.
GeForce 9800 GTX+
Kuu aega pärast 9800 GTX anti välja uus versioon GTX+, mille uuendused on:
GeForce 9800 GX2
pisi|Geforce 9800 GX2 Erinevalt GTX-st on GX2-l:
Mõistmine
Wilhelm Dilthey
Wilhelm Dilthey oli saksa ajaloolane, psühholoog, sotsioloog ja hermeneutik. Ta oli esimene, kes rõhutas kontrasti loodus- ja vaimuteaduse (sks Geisteswissenschaft) vahel. Looduse mõistmine – interpretatio naturae (ladina k)