cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Breweri kuusk
Kaasliigid
Klamathi mägedes kasvab Breweri kuusega koos vähemalt 15 okaspuuliiki, mis võib olla maailma kõige mitmekesisem okaspuuliikide piirkond. Puudest esinevad selles piirkonnas hall nulg, roheline ebatsuuga, suhkrumänd, kollane mänd (Pinus ponderosa), kalifornia lõhnaseeder, tore nulg, keerdmänd (Pinus contorta), läänemänd, Mertensi tsuuga, lühiokkaline jugapuu (Taxus brevifolia), Engelmanni kuusk (Picea engelmannii), Balfouri mänd (Pinus balfouriana), mäginulg (Abies lasiocarpa), madal tamm jt.
Paljunemine
Breweri kuusk on ühekojaline okaspuu ja paljuneb seemnete abil. Puud hakkavad käbisid kandma 20–30 aasta vanuselt. Tolmlemine toimub mais-juunis. Seemned valmivad sama aasta septembris-oktoobris, misjärel käbid avanevad ja seemned hakkavad varisema. Seemneid levitab peamiselt tuul, mis kannab suure tiivaga seemneid üsna kaugele. Seemnete keskmine idanevus on 88% ja head seemneaastad järgnevad paari aasta järel. Närilised ja linnud eelistavad Breweri kuuse seemnetele teiste okaspuude seemneid ja seetõttu pole neil nende levitamisel märkimisväärset rolli.
Kasutamine
Breweri kuuse puit on pehme, raske ja rohkete oksakohtade tõttu vähese tugevusega. Selletõttu ei ole puidu majanduslik tähtsus suur. Kui Breweri kuuske on siiski raiutud, siis sorditakse see vähekvaliteetse puidu hulka, mida kasutatakse eelkõige tselluloosi toorainena paberitööstuses. Rohkem hinnatakse Breweri kuuske ilupuuna eriti Euroopas, kuna rippuvad võrsed ja tihe võra on üsna dekoratiivsed.
Kalmistu tänav
Kalmistu tänav (kuni 14. novembrini 1927 Maarja tänav; Marienstraße) on umbes 520 m pikkune tänav Tartus.
Tänav algab Nurme tänavalt ja kulgeb kuni Raadi kalmistu peaväravani, kus ta teeb täisnurkse pöörde ja ulatub Peetri tänavani, millest edasi jätkub Liiva tänavana. Kalmistu tänavaga ristuvad paremalt tänavad nimega Maarjaturg, Lubja tänav, Risti tänav ja veelkord Maarjaturg. Maarjaturu tänavast alates kulgeb tänav Raadi kalmistu servas kuni kalmistu peaväravani. Teisel pool Nurme tänavat jätkub tänav Aru tänavana.
1936. aastal leiti Kalmistu 27 kaevu puhastamisel paetahvel väidetava kiilkirjaga.
Audiitorkogu
Audiitorkogu on aastal 1999 loodud Eesti audiitoreid ühendav kutseühendus (avalik-õiguslik juriidiline isik). Audiitorkogu loodi selleks, et korraldada audiitorite kutsetegevust, kaitsta nende õigusi ja neid ka korrale kutsuda.
Enne Audiitorkogu asutamist täitis Eestis samalaadseid ülesandeid Audiitortegevuse nõukogu.
Audiitorkogul on 474 liiget.
Katarina Sunesdotter
Katarina Sunesdotter (1215–1252) oli Rootsi kuninganna. Ta oli Erik XI abikaasa.
1243–1250 oli ta Rootsi kuninganna. Pärast seda hakkas ta nunnaks ja suri 1252 kloostris.
Latiivne määrus
Latiivne määrus on sihti väljendav määrus.
Eesti keel
Latiivseks määruseks võib lauses olla
Latiivne valdajamäärus
Latiivne valdajamäärus vastab küsimusele ''kellele? millele?'' ning see märgib
Latiivne valdajamäärus on
Latiivne valdajamäärus laiendab
Latiivne kohamäärus
Latiivne kohamäärus vastab küsimusele kuhu? ning see näitab intransitiivlauses aluse ja transitiivlauses sihitise referendi suundumiskohta – sihtkohta või suunda.
Latiivne kohamäärus on
Latiivne kohamäärus laiendab
Piiri väljendav kohamäärus
Latiivse kohamääruse erijuhtum on piiri väljendav kohamäärus, mis vastab küsimusele kustsaadik? ning esineb suunduvat tegevust või ulatumist väljendavate verbide seotud laiendina.
Piiri väljendav kohamäärus on
Latiivne ajamäärus
Latiivne ajamäärus vastab küsimustele mis ajaks? ning mis ajani?. Neist esimene väljendab tegevuse piirini jõudmise tähtaega aspektilt piiritletud lauses ja teine ajalist lõpp-piiri.
Latiivne ajamäärus on
Latiivne seisundimäärus
Latiivne seisundimäärus väljendab seisundit, millesse minnakse. Latiivse seisundimääruse kohta saab küsida ''mis seisundisse? mis asendisse?''.
Latiivne seisundimäärus on
Latiivne seisundimäärus võib piiritleda lausega väljendatavat situatsiooni: Haned jooksid kaagutades. (piiritlemata) – Haned jooksid kaagutades laiali. (piiritletud) Keegi lükkas ust. (piiritlemata) – Keegi lükkas ukse praokile. (piiritletud)
Asva kultuur
Asva kultuur oli hilispronksiaja arheoloogiline kultuur, mis levis ka Eesti alal. Kultuur on nime saanud Saaremaa endisaegse keskuse Asva nimest. Selle kultuuri asukad tegelesid karjakasvatuse, hülgepüügi, algelise maaviljeluse ja pronksivalamisega.
Asva kultuuri mõiste võttis kasutusele Richard Indreko 1961. aastal. Tänapäeval on see heidetud ajaloo "prügikasti".
Wulfila
Eluloolist
Wulfilat on peetud Kapadookia kreeklaseks, kelle goodid vangistasid ja viisid põhja poole Doonaud. Umbes kolmekümneaastasena saadeti ta Rooma keisri juurde saadikuks ja 341. aastal pühitses ariaanist Konstantinoopoli piiskop Nikomeedia Eusebius ta gootide piiskopiks. Gootide juhi tagakiusamise tõttu viis Wulfila Constantius II nõusolekul oma koguduse Möösiasse. Teateid on, et 375. aastal aitas ta tagakiusatud gootidest kristlastel liikuda üle Doonau Rooma aladele.
Oma pühitsemise ajal pooldas Wulfila ariaanlust, nagu enamik läänegoote, ning ta mängis nende ristiusustamises olulist rolli. Kui 379. aastal sai Nikaia usutunnistuse eestvõitleja Theodosius I Rooma keisriks, juhtis Wulfila arvatavasti kompromissi ja lepitust taotlevat leeri. Pärast Aquileia kirikukogu 381. aastal kutsus Theodosius Wulfila Konstantinoopolisse väitlustele, ning selle reisi jooksul Wulfila suri.
Wulfila väljapaistev teene oli gooti tähestiku loomine kreeka tähestiki ja ladina tähestiku baasil. Sellega kasutati esimest korda germaanlaste asualal kirjutamist ideede edasiandmiseks. Ta pani aluse germaanikeelsele kristlikule sõnavarale, millest osa kasutatakse tänapäevani; enne 381. aastat tõlkis ta piibli kreeka keelest gooti keelde. Osa tema evangeeliumide ja Pauluse kirjade tõlgetest on säilinud (tuntuim allikas on hõbepiibel).
Gootide rahvuslik kirik, mille Wulfila lõi, koos omakeelse piibli ja võib-olla ka liturgiaga oli ariaanlik. See tekitas ebakõla gootide ja Rooma keisririigi vahel, kuid see oli oluline osa germaani rahvaste, nagu läänegootide, idagootide, vandaalide ja burgundide rahvuslikust eneseteadvusest.
Tallinna timukate loend
Alljärgnev on Tallinna timukate loend.
Silja Suija
Silja Suija (sündinud 15. juunil 1974 Tartus) on Eesti endine murdmaasuusataja.
Ta lõpetas aastal 1993 Eesti Spordigümnaasiumi Otepää filiaali.
Ta on osalenud 1994., 2006. ja 2010. aasta taliolümpiamängudel.
Aastatel 1991–2010 võitis ta Eesti meistrivõistlustelt individuaalselt 4 kuld-, 13 hõbe- ja 3 pronksmedalit ning teatesõidus 2 kuld-, 2 hõbe- ja 2 pronksmedalit.
Isiklikku
Tema elukaaslane on laskesuusataja Aivo Udras. Tema isa on sõudja Andrus Suija, ema suusataja ja sõudja Eha Suija.
Riigi Kinnisvara AS
Riigi Kinnisvara AS (lühend RKAS) on 2001. aastal asutatud Eesti kinnisvaraettevõte. RKAS loodi riigile kuuluva kinnisvara senisest tõhusamaks haldamiseks. Riigi Kinnisvara AS tegutseb riigi kinnisvaravaldkonna kompetentsikeskusena.
Ettevõtte peamisteks klientideks on riigiasutused ja avalike teenuste pakkujad, kellele osutatakse kinnisvaraga seotud haldus-, arendus, hanke- ja projektijuhtimise teenust. RKASi peamine ülesanne on riigi kinnisvara saneerida, läbipaistvalt ja efektiivselt arendada ja hallata ning riigivalitsemiseks mittevajalik vara võõrandada. Ettevõttes töötab 223 inimest üle Eesti, esindused asuvad Tallinnas, Tartus, Pärnus ja Jõhvis.
Riigi Kinnisvara AS kuulub täielikult Eesti Vabariigile ja selle aktsiaid käsutab rahandusministeerium. RKAS loodi valitsuse korraldusega 28. juunist 2001. Selles kehtestati aktsiakapitaliks 93 400 000 krooni, mis jagati 93 400 nimeliseks riigile kuuluvaks lihtaktsiaks nimiväärtusega 1000 krooni. Mitterahalise sissemaksena anti aktsiaseltsile üle 5 Tallinna kinnistut aadressidega Suur-Ameerika 1 (tollal rahandusministeeriumi hoone, hilisema nn superministeeriumi hoone asukoht), Lõkke 4 (Registrite ja Infosüsteemide Keskus, kaitseväe toetusteenuste keskus jm), Lühike jalg 9a (Neitsitorn, Tallitorn, nendevaheline müür ja galerii), Kopli 72 (endise sõjatehase hoonekompleks koos ladude ja varjenditega) ning Kose tee 4 (spordikompleks, Maarjamäe kunstmuruväljak)
Aktsiaseltsi asutamine oli osa 2001. aastal alanud riigi kinnisvarakorralduse reformist, mille eesmärk oli koondada ühe haldaja kätte riigi kinnisvaraobjektid, mille seas 2001. aastal oli ligi 15 000 ehitist. Äriühingu abil loodeti vajalikud hooned korda teha, mõjutamata riigieelarve tasakaalu ja võlakoormust. Algsete plaanide kohaselt tuli peaaegu kogu hoonestatud kinnisvara üle anda 2003. aastaks. Riigikontrolli 2016. aastal valminud aruande kohaselt oli 15 aasta jooksul üle antud 25% kinnisvarast, riigi ühtse kinnisvarapoliitikani jõudmata, vajalike tööde maht küündis hinnanguliselt 500 miljoni euroni. Riigikontroll analüüsis 11 kinnisvaraobjekti, mille näitel olid kulud asutuste eelarvetes vastupidi ootustele kasvanud keskmiselt üle 2,5 korra, seda peamiselt kinnisvara rahastamismudeli muutuse tõttu.
RKAS viis 2018. aasta jooksul läbi 896 hankemenetlust 94 miljoni euro väärtuses, olles üks suuremaid hankekorraldajaid riigis. 2018. aasta lõpu seisuga omas ja haldas ettevõte 1399 hoonet suletud netopinnaga 1,33 miljonit ruutmeetrit kokku 902 kinnistul. Kinnisvaraarendusse investeeriti aasta jooksul 65 miljonit eurot.
Kinnisvaraportfell
RKASi kinnisvaravaraportfell jaguneb neljaks grupiks: 2018. aasta aprillis otsustas Vabariigi Valitsus anda riigiasutustele ja RKASile juurde otsustusvabadust, et parandada ülevaadet kinnisvarainvesteeringute vajadusest.
Seni tegi investeerimis- ja rahastamisotsuseid valitsus, ministeeriumide otsustusvabadus on olnud väike. Uue otsuse kohaselt peavad ministeeriumid hakkama ise oma kinnisvarakulusid juhtima, et suureneks vastutus kinnisvaraotsuste tegemisel ja kasvaks motivatsioon kulusid kokku hoida. Valitsus otsustab kinnisvarainvesteeringute mahud valitsemisalade lõikes ning vastutav minister otsustab ressursside detailsema kasutuse. Erandiks on uued strateegilised investeeringud, mida jääb otsustama valitsus.
Sponsorlus
RKAS rahastab Tartu Ülikooli inseneri- ja magistriõppe stipendiumit üliõpilastele, kes soovivad teha koostööd RKASiga ning kelle uurimistöö on teadmispõhise ehituse, hoonete keskkonnamõju, sisekliima ja tööviljakuse, hoone ja linna või töökeskkonna haldamise valdkonnast. Ettevõte on andnud stipendiumeid ka Tallinna Tehnikakõrgkooli üliõpilastele ning magistrantidele ja doktorantidele üle Eesti.
Detsember 2021
Detsember 2021, kroonika.
2021. aasta detsember algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast reedel.
MTÜ Kapa-Kohila
MTÜ Kapa-Kohila on Kohila vallast pärit ärimehe Urmas Sõõrumaa algatusel asutatud mittetulundusühing.
MTÜ Kapa-Kohila ühendab kümmet piirkonnaga seotud inimest, kelle eesmärk on Kohila kandi arengu. Ka annab see mittetulundusühing välja aastastipendiume.
Liina Unt
Teatriteadlane Sven Karja on kirjeldanud Liina Undi loomingut ajakirjas Teater. Muusika. Kino (aastal 2003) järgmiselt: "Liina Unt [...] on end oma senistes töödes tutvustanud mõõduka neokonservatiivina (“Ei mingit postmodernistlikku veiderdamist!” – tsitaat kriitikast), kus atitüüdi atraktiivsuse tagab tavalisest kõrgem intellektuaalne valmisolek."
Haridus
Liina Unt õppis aastatel 1995–1999 Eesti Kunstiakadeemias stsenograafia eriala bakalaureuse astmes ning 1999–2002 sama ülikooli magistrantuuris vabade kunstide erialal, tehes magistritöö teemal „Kohtade lavastamine“. Aastail 2005–2012 omandas ta doktorikraadi Soomes Aalto Ülikoolis, doktoritöö teema oli “Landscape as Playground. The Environmental Experience of Landscape as Fictional and Real in a Performance“.
Töö
Liina Unt on teinud kokku poolsada lavakujundust nii Eesti, Soome kui ka Rootsi teatrites. Esimeseks kujunduseks võib lugeda 1997. aastal Emajõe Suveteatris Ain Mäeotsa lavastatud „Robin Hoodi“.
Alates 2011. aastast töötab Unt Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonnas lektorina ning 2012. aastast teatrikunsti visuaaltehnoloogia eriala programmijuhina ning peab loenguid selle eriala tudengitele.
Liina Unt on Eesti Kunstiakadeemia kunsti ja disaini eriala doktoriõppekava juht. Loenguid pidanud ja seminare juhendanud on ta kunstiakadeemias alates 2005. aastast.
Unt on olnud kunstnik Ilmar Raagi mängufilmi „Miski on mäda ehk Kogu vale Hamletist“, mis esilinastus aastal 2000.
Liina Unt on teinud sünkroontõlget Tallinna Linnateatri, Rakvere teatri, Eesti Draamateatri, Vanemuise teatri jm etendustel.
Liikmesus
Liina Unt on olnud Eesti Teatriuurijate Ühenduse esimees aastatel 2008–2010 ning juhatuse liige kuni aastani 2012, mil Eesti Teatriuurijate Ühenduse ja Eesti Teatrikriitikute Ühenduse liitumisel loodi Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus.
Garfieldi maakond (Utah)
Garfieldi maakond on maakond Ameerika Ühendriikide Utah' osariigis. 2000. aastal oli seal 4735 elanikku. Maakond on saanud nime Ameerika Ühendriikide presidendi James A. Garfieldi järgi. Maakonna keskus ja suurim linn on Panguitch.
Geograafia
Maakonna pindala on 13 489 km², millest 88 km² moodustab vesi.
Naabermaakonnad
Marleen Käämer
Marleen Käämer (sündinud 13. septembril 2000 ) on Eesti noorsportlane, eriolümpiavõitja iluvõimlemises.
2015. aasta 25. juulist 2. augustini Ameerika Ühendriikides Los Angeleses toimunud eriolümpia maailmamängudel võitis ta 3 kuld- ja 2 hõbemedalit: kullad hüpitsa-, palli- ja rõngakavas, hõbedad lindikavas ja kõigi alade kokkuvõttes.
Käämer on kasvanud Tartu Perekodus Käopesa ja õpib Tartu Kroonuaia Koolis. Tema treener on Kroonuaia kooli kehalise kasvatuse õpetaja ja Eriolümpia Eesti Ühenduse spordidirektor Siret Kruk.
Maarjaturg
Maarjaturg (Marienmarkt) on tänav Tartus.
Selle tänava ääres oli varem samanimeline turg.
Tänav algab Kalmistu tänavalt, ristub Peetri tänavaga, teeb täisnurkse pöörde, ristub seejärel Lubja tänavaga, teeb veelkord täisnurkse pöörde, ristub uuesti Peetri tänavaga ning jõuab uuesti Kalmistu tänavale. Tänava pikkus on 300 meetrit.
Michael E. Brown
Michael E. Brown (sündinud 5. juunil 1965) on Ameerika Ühendriikide astronoom, kes on alates 2003. aastast California Tehnoloogiainstituudi planetoloogia professor. Tema meeskond avastas esimesed Neptuuni-tagused objektid, sealhulgas 136199 Erise, mida peeti algselt suuremaks kui Pluuto.
Teised ja ta ise on teda kirjeldanud kui "meest, kes tappis Pluuto", sest Erise ja teiste kääbusplaneetide avastamine aitas kaasa Pluuto kääbusplaneediks taandamisele. 2012. aastal sai Brown koos David C. Jewitti ja Jane Luuga Kuiperi vöö avastamise ja kirjeldamise eest Kavli auhinna.
Jeu de paume
Algul mängiti nahast palli üle võrgu paljaste kätega, hiljem kinnastatud kätega ja kurikatega, alates 16. sajandist väikese reketiga.
Jeu de paume oli 1908. aasta olümpiamängude medaliala ja 1928. aasta olümpiamängude näidisala.
Riigikogu teine aseesimees
Riigikogu teine aseesimees on Riigikogu juhatuse liige.
Riigikogu II aseesimehel on üks palgaline abi. Vastavalt Riigikogu juhatuse otsusele on aseesimehel õigus ka nõunikule ja sekretärile.
Alates 10. aprillist 2023 on Riigikogu teine aseesimees Jüri Ratas.
Kadri Hinrikus
pisi|Kadri Hinrikus 2021. aasta Kirjandustänava festivalil thumb|Kadri Hinrikus [[raamatu ja roosi päeva üritusel Solarise keskuses 23. aprillil 2010]] Kadri Hinrikus (sündinud 22. juunil 1970) on eesti lastekirjanik ja ajakirjanik.
Kadri Hinrikus on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise erialal.
Kadri Hinrikus töötas paar aastat Kuku raadios uudistediktori ja saatejuhina. Televisioonitööd alustas ta uudistetoimetajana TV1-s, kust suundus Eesti Televisiooni hommikuprogrammi "Terevisioon" uudistetoimetajaks. Kuni 2017. aastani oli ta ETV uudistesaate "Aktuaalne kaamera" toimetaja-saatejuht. Hinrikus on juhtinud ka muid ETV saateid ("Tähelaev", "Eesti Teater 100") ning teinud kaastööd ETV keskkonnasaatele "Osoon".
Lastekirjandusse tuli Kadri Hinrikus mälestusteraamatutega "Miia ja Friida" ja "Kui emad olid väikesed".
2019. aastast töötab ta lasteajakirja Täheke toimetajana.
2014. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Harald Vennikas
Harald Theodor Vennikas (01.01.1900 – 3. september 1919 Irboska) oli töölisaktivist ja hobimuusik (mängis flööti).
Ta kuulus 1. juunil 1917. aastal asutatud Tallinna Sotsiaaldemokraatlikku Noorte Klubisse. Ühingu liikmed osalesid Oktoobrirevolutsioonis, tegid partei juhtimisel rahva hulgas poliitilist kihutustööd, aitasid organiseerida Punakaarti ning korraldasid noorte koosolekuid ja meeleavaldusi.
Lasti siseministri korraldusel Irboska veretööl 3. septembril 1919 maha.
Bravo The Hits 2016
"Bravo The Hits 2016" on sarjas BRAVO Hits ilmunud duubelkogumikalbum. Saksamaa, Austria ja Šveitsi turu jaoks mõeldud album anti välja 11. novembril 2016 ja see jõudis kogumikalbumite edetabeli esikohale kõigis kolmes riigis.
St Andrew Undershaft
pisi|püsti|St Andrew Undershafti kirik St Andrew Undershaft on Inglismaa kirikukogu pühakoda, mis asub Londoni südalinnas (City of London).
Tänapäeval ümbritsevad kirikut kõrghooned, näiteks 30 St Mary Axe.
Renda mõis
Renda mõis ehk Lielrenda mõis (Rendas muiža) on mõis Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas Rendas. Saksa keeles Groß Rönnen.
St Andrew Undershaft
Ajalugu
Kirik pidas vastu nii suurele Londoni tulekahjule kui ka Blitzile.
Renda mõis
Renda mõis on kuulunud Pahlenitele ja Platovitele. Praegu asub peahoones põhikool.
Park rajati 1895. aastal. Park on regulaarse planeeringuga, peahoone juurest algavad pärnaalleed. Eksootilistest liikidest kasvavad seal hobukastan, euroopa nulg, hiigel-elupuu, täpiline viirpuu, harilik pirnipuu. Mõisakompleksi juurde kuuluvad ka tallid, aidad, dekoratiivsed väravad.
Andrea Fischer
pisi|Andrea Fischer (2000) Andrea Fischer (sündinud 14. jaanuaril 1960 Arnsbergis) on Saksamaa poliitik ja lobist.
Aastatel 1998–2001 oli ta Saksamaa tervishoiuminister.
Urmas Jürivete
Urmas Jürivete (sündinud 1953) on eesti entomoloog.
Barenburg
Barenburg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis.
Urmas Jürivete
Urmas Jürivete on uurinud Eesti liblikaid, eriti pisiliblikaid, samuti kiletiivalisi, eriti astlalisi.
Andrea Fischer
2000. aastal autasustati teda Eesti Punase Risti I klassi teenetemärgiga.
Barenburg
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Kirchdorf.
Cheick Modibo Diarra
pisi|Cheick Modibo Diarra (2010) Cheick Modibo Diarra (sündinud 1952 Nioros) on Mali astrofüüsik ja ärimees.
Barenburg
pisi|tühi|Barenburgi kirik
Cheick Modibo Diarra
17. aprillist 2012 kuni 11. detsembrini 2012 oli ta Mali peaministri kohusetäitja. 11. detsembril 2012 vahistati ta oma kodus Bamakos. Pärast vahistamist teatas ta tagasiastumisest peaministri kohusetäitja kohalt.
Rene Aas
Rene Aas (sündinud 13. juulil 1969 Tallinnas) on eesti motosportlane.
Ta on tulnud 3 korda söerajasõidus ja hipodroomisõidus Eesti meistriks.
Armin Kõomägi
thumb|Armin Kõomägi lugemas katkendit oma raamatust "Pagejad" [[raamatu ja roosi päeval 23. aprillil 2010 Solarise keskuses]] Armin Kõomägi (sündinud 5. juulil 1969) on eesti kirjanik ja ettevõtja ning jalgpallur
Venterstad
Venterstad on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Walter Sisulu vallas.
Venterstad on asutatud 1875. aastal, linnaõigused sai 1895. aastal. Venterstad on saanud nime Johannes J. T. Venteri järgi, kellele kuulunud maadele asula rajati.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venterstadi elanikest mustanahalisi aafriklasi 64,9%, värvilisi 33,4%, valgeid 0,8%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,5%. Koosa keelt pidas emakeeleks 60,3%, afrikaani keelt 34,6%, sotho keelt 2,1% ja teisi keeli 2,9%.
Staffordi maakond
pisi|Staffordi maakond Kansase osariigis Staffordi maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 4437 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on St. John (1124 elanikku). Suuremad asulad on veel Stafford (1077) ja Macksville (495).
Maakonna pindala on 2058 km², millest 7 km² moodustab veepindala.
Grauzde
Grauzde on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas.
Küla asub valla keskosas Kazuļi kraavi ääres ja jääb valla keskusest Džūkstest 6,9, piirkonna keskusest Tukumsist 26 ning Riiast 65,7 kilomeetri kaugusele.
Küla on tekkinud endise Grauzde mõisa (Grausden) keskuse juurde.
Videomängu arendus
Videomängu arendus ehk videomängu väljatöötamine (gamedev) on videomängu loomise protsess. Videomänge luuakse nutitelefonidele, konsoolidele, ja arvutitele.
Videomängu loomine on tarkvaraarendusega (software development) sarnane protsess. Mänguarendus algab tavaliselt disainimisest ehk kavandamisest, mille jooksul mõeldakse välja mängu sisu, süžee, mehaanika, graafika, keskkonnad jne ning koostatakse mänguloomelogi (game design document). Seejärel algab videomängu loomeprotsess, mis võib olla nii individuaalne kui ka meeskonnatöö. Seda osa nimetatakse arenduseks.
Ajalugu
pisi|Tennis For Two Üks esimesi videomänge oli "Tennis for Two", mille tegi Ameerika Ühendriikide füüsik William Higinbotham 1958. aastal Brookhaveni riikliku labori iga-aastase näituse jaoks.
Folkspraak
Enamik sõnadest on võetud inglise, hollandi, saksa, taani, norra ja rootsi keelest ja vähesed sõnad ka friisi, alamsaksa ja uusnorra keelest.
Videomängu arendus
Ajalugu
Esimesed mängud loodi eraldi mänguautomaadi jaoks. Teatud mängud salvestati kassettidele, et neid saaks konsoolides kasutada. Tänapäeval on enamik arvutis mängitavaid mänge kättesaadavad veebis. Mõned konsoolimängud võivad olla salvestatud optilistele andmekandjatele.
Folkspraak
Eri inimesed on kujundanud folkspraakiga sarnanevaid tehiskeeleversioone, mida sageli nimetatakse folkspraaki murreteks. Kolm tuntumat on middelspraak, frenkisch, nordienisk.
Videomängu arendus
Loomise keskkonnad
Mängude loomiseks on tänapäeval sobilike tööriistadega keskkonnad, kuid ei ole haruldane, et mängu loomise jaoks luuakse vajalikud tööriistad. Mängude loomise tuntumad keskkonnad on näiteks
Disain ehk kavandamine
Disaini ehk kavandamise etapp on mängu idee loomine. Kui idee on valmis, luuakse mänguloomelogi (game design document), millesse kantakse kõik olulised mängu loomeprotsessi andmed (nt looja nimi, sihtgrupp jne). Mänguloomelogi põhjal võib mänguideed juba müüa. Seejärel ideed testitakse, seda etappi nimetatakse prototüüpimiseks. Prototüüpida võib näiteks paberil: idee põhjal koostatakse makett (nt nagu lauamäng) ning seda mängides katsetatakse mängu idee toimimist, kaasahaaravust ja muud.
Arendus/loomine
Kui idee on testitud ja tundub töötavat ning on olemas kavand, on järgmine etapp mänguloomes mängu arendus.
Mängu arenduse etapid:
Mänguarenduse etappide staatused on sarnased tarkavaraarenduse etappidega.
Testimine
Selles etapis asutakse mängu testima. Testijad (arendusmeeskonna liikmed või mängijad) annavad arendusmeekonnale tagasisidet. Pärast tagasiside saamist täiendatakse, täpsustatakse ja arendatakse mängu saadud tagasiside põhjal. Üldiselt peetakse spetsiaalsete testijate tagasisidet mängijate tagasisidest kvaliteetsemaks, kuid oluline on ka see, et mängu testiks võimalikult palju mängijaid, sest nii saadakse juba testimisetapis jälile vigadele ja puudujääkidele.
Hans von Aken
Hans von Aken oli Eesti müürseppmeister ja kujur.
Videomängu arendus
Sihtgrupid
Mängude loomisel arvestatakse sihtrühma ehk potentsiaalsete mängijate omadustega, nn mängijatüüpidega. Mängijatüüpide kirjeldus lähtub psühholoogias tuntud nn Suure Viisiku (Big Five) isiksuseomaduste teooriast, mille alusel valitakse selle vahel, milline viiest mängutüübist vastavat isiksusetüüpi kõige suurema tõenäosusega köidab. Need mängutüübid on: uudsus, väljakutse, stimulatsioon, harmoonia ja ohtlikkus. Mängude loomisel arvestatakse ka muid sihtrühma omadusi, nt sugu, vanust (mängu demograafia), aga ka näiteks seda, kas mängija ootab mängult edenevat lugu või mitte.
Eelarve
Eri videomängude loomine võib olla väga erineva hinnaga. Suurte videomängude loomine võib maksta miljoneid dollareid ning nende reklaamimine veelgi rohkem, näiteks tuntud sarja "Call of Duty" osa "Modern Warfare 2" arenduse hind oli 40–50 miljonit dollarit ning selle reklaamile kulutati 200 miljonit. Mängu eelarve sõltub eelkõige loomemeeskonna suurusest ja kvalifikatsioonist ja nende panustatud töö hulgast, aga ka kasutatud tööriistade, litsentside jmt hindadest.
Hans von Aken
Hans von Aken osales aastatel 1585-1592 Toompea linnuse ehitamises, esialgu tavalise kujuri ja kiviraidurina. Pärast senise ehitusmeistri Antonius Poliensis'i lahkumist 1585. aastal, asus Hans von Aken 1588. aastal Toompea linnuse ehitust juhtima. 1594. aastat pärineb tema valmistatud Rootsi õuemarssali Olof Ryningi hauamonument, mis asub Tallinna Toomkirikus. 1598. aastal osales Aken Oleviste kiriku tornikiivri parandustöödel järelevaatajana. 1599. aastal sai Hans von Akenist Tallinna kodanik ning 1601. aastal ta kas lahkus Tallinnast või suri. .
Videomängu arendus
Turundus
Mängude turundus on sarnane filmide ja muusika turundusega, näiteks korraldatakse messe ja antakse välja auhindu. Mängu reklaamimine võib alata juba siis, kui mäng on alles loomise algfaasis. Mängudele luuakse treilereid ja demosid. Olenevalt turu ulatusest võib mäng olla ühes või mitmes keeles.
Freistatt
Freistatt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Kirchdorf.
Ernest Wilton
Sir Ernest Wilton (6. veebruar 1870 – 28. detsember 1952) oli Suurbritannia diplomaat.
Ta oli Suurbritannia saadik Eestis ja Lätis (1921–1922).
1922. aastal autasustati teda III liigi 1. järgu Vabadusristiga.
Vasknarva vald (Vaivara kihelkond)
Vald moodustati 1866 nime all Jaama vald (ka Vihtse vald). 1892. aastal nimetati vald ümber Vasknarva ehk Sõrenetsi vallaks. Teistel andmetel moodustati vald 1892. aastal.
1939. aasta vallareformi käigus läks valla maa-ala uue Vasknarva valla koosseisu, välja arvatud Tuusna küla, mis läks Illuka valda.
Ironi maakond (Utah)
Ironi maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis.
2000. aastal oli maakonna rahvaarv 33 779 ja 2007 hinnanguliselt 43 526. Algselt oli maakonna nimi Little Salt Lake Valley, nime muudeti pärast vasekaevanduste rajamist. Maakonna keskus on Parowan ja suurim linn Cedar City.
Novosibirski Riiklik Ülikool
pisi|Logo Novosibirski Riiklik Ülikool (vene keeles Новосибирский государственный университет) on ülikool Venemaal Novosibirskis.
Ülikool asutati 1959.
Bartoni maakond (Kansas)
pisi|Bartoni maakond Kansase osariigis thumb|Bartoni maakonna kohtumaja Great Bendis Bartoni maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigi keskosas.
2010. aastal elas maakonnas 27 674 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Great Bend (15 537 elanikku). Suuremad asulad on veel Hoisington (2832) ja Ellinwood (2006).
Maakonna pindala on 2332 km², millest 17 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Bartoni maakond moodustati 26. veebruaril 1867. aastal Marioni maakonna osast. Maakond sai nime Ameerika Punase Risti asutaja Clara Bartoni järgi.
Jasmiin Üpraus
Jasmiin Üpraus (sündinud 29. novembril 2000 Pärnus) on eesti jetisportlane.
Jasmiin Üpraus lõpetas 2020. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ja asus õppima Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor.
Jetispordiga hakkas Jasmiin tegelema nelja-aastaselt isa Egon Üprausi käe all, kes on nüüdki tema treener ja mehaanik. Lisaks jetispordile on Jasmiin Üpraus tegelenud 12 aastat ujumisega, lõpetades Pärnu Spordikooli 2020. aasta kevadel, 10 aastat tennisega ja 8 aastat iluvõimlemisega.
2016. aastal võttis Üpraus osa Tartu Ülikooli eetikakeskuse arvamuslugude võistlusest „Eesti JA Põhjamaad – Eesti KUI Põhjamaa“, kus saavutas õpilaste kategoorias esikoha ja sai Välisministeeriumi eripreemia.
Elukutselise sportlase karjäär
Jasmiin Üpraus hakkas elukutselisena jetispordiga tegelema 2017. aastal, võttes osa Eesti ja Põhjamaade meistrivõistlustest. Tänu Eesti meistriks tulemisele ja heale esitusele Põhjamaade meistrivõistlustel Ski Ladies GP1 klassis sai Üpraus võimaluse teha 2018. aastal oma maailmameistrivõistluste debüüdi aastase toetuslepinguga korraldajate poolt. MM-karjääri esimene UIM-Aquabike maailmameistrivõistluste hooaeg lõppes Üprausile pronksmedaliga, sama tulemuse saavutas ta Euroopa meistrivõistlustel. Esimesel hooajal võistles ta kuues võistlussarjas, kus jõudis kõikjal poodiumile. Lisaks tuli Üpraus Eesti meistriks ka 2018. ja 2019. aastal ning näitas tugevat sõitu meestekeskses Ski GP1 klassis (hõbe ja pronks).
Isiklikku
Jasmiin Üprause tiimi kuulub ka tema kaksikvend Ralf Üpraus, kes on ka ise tegelenud nii enduuro kui ka jetispordiga. Ta on Team64 mehaanik ja testisõitja. Tulemusi on ta toonud Runabout GP2 (Eesti meister (2017–2018), Põhjamaade MV 2. koht) ja Runabout GP1 (Eesti MV 3. koht 2018) klassis.
Ergo Kuld
Ergo Kuld (sündinud 23. augustil 1976 Tartus) on Eesti filmirežissöör, operaator ja produtsent.
1994. aastal lõpetas ta Kullamaa Keskkooli. Aastatel 1998–2000 õppis ta fotograafiat Balti Filmi- ja Meediakoolis ning 2000–2004 Tallinna Ülikoolis operaatori erialal.
2000. aastal töötas ta fotograafina ajalehtedes Äripäev ja Postimees ning aastatel 2000–2002 Postimehe fototoimetajana.
Isiklikku
26. juunil 2020 ta abiellus Grete Kleiniga. Neil sündis 2019. aastal tütar Saara.
Muru tänav
Muru tänava servas on Uus-Peetri kalmistu.
Obernkirchen
Obernkirchen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Linn asub umbes 8 km Stadthagenist edelas ja 15 km Mindenist idas.
Linna pindala on 32,55 km².
31. detsembril 2017 elas seal 9336 inimest.
Obernkirchen on väikelinn Bückebergi varjus, mis on mäestik Weserberglandis. Sealt avaneb vaade vanale Schaumburg Lippe krahvkonnale (mis nüüd on Schaumburgi kreis) Bückeburgi linnaga selle jalamil.
thumb|tühi|Dinosauruse jalajälg Obernkircheni lähedal asuval rajal
Lancenieki
Lancenieki (vanasti ka Lanciņi, nõukogude perioodil Dzintarzeme) on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas.
Küla asub Džūkste jõe kaldal ja jääb valla keskusest Džūkstest 7,2, piirkonna keskusest Tukumsist 22,7 ning Riiast 62,4 kilomeetri kaugusele. Sinna jäävad Lancenieki ja Dzintarzeme bussipeatus.
Lancenieki koolis töötas 20 aastat õpetajana läti folklorist Ansis Lerhis-Puškaitis. Tänapäeval on tema mälestuseks vanasse koolimajja rajatud muinasjuttude muuseum. Koolimaja on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. Külas kasvavad Lerhise tammed on looduskaitse all.
pisi|tühi|Džūkste-Lancenieki koolimaja
Terror (ansambel)
Terror on viieliikmeline hardcore punk 'i stiili bänd Ameerika Ühendriikides. Bänd asutati 2002. aastal
Ajalugu
Nende teist stuudioalbumit "One with the Underdogs" osteti üle 40 000 eksemplari. Bänd on tuuritanud läbi Euroopa, Austraalia, Uus-Meremaa, Jaapani, Korea, Mehhiko ja Lõuna-Ameerika. Nende kolmas album "Always the Hard Way" jõudis 10. kohale Billboardi Heatseekersi edetabelis ning 19. kohale edetabelis "Top Independent Records".
Enne Terrorit laulis Scott Vogel bändides Slugfest ja Despair ning Buffalos 1990ndate keskel tegutsenud metalcore-ansamblis Buried Alive. Trummar Nick Jett ja endine kitarrist Todd Jones olid varem hardcore-bändi Carry On (kelle plaadid ilmusid Bridge Nine ja Teamwork Records plaadifirmade kaudu) liikmed. Virginia osariigis asuvast Richmondist pärit David Wood oli oma kodulinnas tuntud hardcore- bändi Down to Nothing vokalist. Carl Schwartz, kes oli varem kaasa teinud ansamblis Sworn Vengeance, salvestas suurema osa albumi "Always the Hard Way" materjalist, enne kui ta lõplikult Terrorist lahkus, et pühenduda oma teisele projektile First Blood.
Ants Nopri
Ants Nopri (9. aprill 1939 Võrumaa – teadmata kadunud 8. septembril 1966, kuulutati ametlikult surnuks 10. augustil 1970 ) oli eesti näitleja.
David Tua
David Tua (õieti Mafaufau Tavita Lio Mafaufau Sanerivi Talimatasi; sündinud 21. novembril 1972 Upola saarel Samoas) on Uus-Meremaa poksija, rahvuselt samoalane.
Ants Nopri
Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend) ja asus näitlejana tööle Pärnu teatrisse Endla, kus mängis 1961–1963.
David Tua
Ta oli 10-aastane, kui tema vanemad läksid Uus-Meremaale. Ta hakkas seal tegelema poksiga ja on edaspidi esindanud Uus-Meremaad, ehkki tal on ka Samoa kodakondsus.
Harrastajana
Ta oli 15-aastane, kui temast sai 1988. aastal raskekaalus (kuni 91 kg) Uus-Meremaa meister. Ta on harrastajana pidanud kokku 89 kohtumist, millest on võitnud 84 (neist 72 nokaudiga) ja kaotanud 5 kohtumist
Ta sai raskekaalus (kuni 91 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Félix Savónile (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena
Ta poksis detsembrist 1992 kuni septembrini 2007 ning uuesti oktoobrist 2009 kuni novembrini 2013 elukutselisena. Ta on pidanud kokku 59 kohtumist, millest on võitnud 52 (neist 43 nokaudiga), kaotanud 5 ja viigistanud 2 kohtumist.
Ritsiku kalmistu
pisi|Ritsiku kalmistu (august, 2013) pisi|Ritsiku kalmistu (august, 2013) Ritsiku kalmistu on kalmistu Rõuge kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonnas Rõuge vallas Varstu alevikus Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kiriku kõrval.
James Patterson
James Patterson (sündinud 22. märtsil 1947) on ameerika kirjanik, põnevus- ja kriminaalromaanide autor.
Tema teoste tuntum tegelaskuju on psühholoog Alex Cross.
Kirjaniku esikteosele "The Thomas Berryman Number" anti 1977. aastal kategoorias "Best First Novel by An American Author" Edgar Allan Poe auhind.
2012. aastal avaldatud ajakirja Forbes iga-aastase maailma kõige paremini teenivate kirjanike nimekirjas asus James Patterson esikohal oma 2011. aastal teenitud 76 miljoni euroga.
Eesti-Soome kirjandussuhted
Eesti-Soome kirjandussuhted on olnud heitlikud, sest neid on mõjutanud poliitilised suhted ja kultuurisuundumused kummalgi maal. Kirjandussuhteid on arendatud kirjavahetuste, isiklike kontaktide, vastastikuse tõlkimise ja kirjandusürituste kaudu.
Kirjandussuhete esialgsel etapil organiseeritud läbikäimist ei olnud, alles 1920.–1930. aastail said teoks ka esimesed vastastikused ametlikud kirjandusdelegatsioonide vahetused. 1930. aastal külastas Soome Kirjanike Liidu kutsel Soomet Eesti Kirjanikkude Liidu seitsmeliikmeline esindus. Järgmisel aastal saabus Eesti Kirjanikkude Liidu kutsel Soomest Eestisse vastukülaskäigule kaheksaliikmeline soome kirjanike delegatsioon. Kui Saksamaa Eesti okupeeris, siis Eesti-Soome kirjanduslikud kontaktid praktiliselt katkesid, ehkki ilmus mõningaid raamatuid, mis andsid poliitilisi hinnanguid kummagi riigi olukorrale (Soomes Mika Waltari; Eesti poolelt Jaan Siiras, "Viro neuvostokurimuksessa", mis ilmus Soomes soomekeelsena aastal 1942). Aastatel 1950–1960 küll isiklik läbikäimine kahe riigi kultuuritegelaste vahel elavnes, kuid suuremaid üritusi, mis võimaldaksid rääkida kultuurisuhete edendamisest organisatsioonide kaudu, ei olnud. Olulised positiivsed muutused kirjanduslikes suhetes algasid 1970. aastatel.
Kirjandussuhted 1970.–1980. aastatel
1972. aastal käis Soomes Eesti kirjanike delegatsioon. Selle visiidi käigus tutvuti lisaks kirjanikele ka Soome kultuuriorganisatsioonidega, nagu Eino Leino Selts, Nuori Voima, jm. Kirjandussuhete arendamine teiste maadega käis neil aastatel tihti Nõukogude Liidu (üleliiduliste) kirjandusorganisatsioonide kaudu. Soome estofiilid kasutasid kontaktide loomiseks ja hoidmiseks ka Nõukogude Liidu Helsingi kultuuriesinduse võimalusi.
Aktiivselt kirjanduse tutvustamisega tegelenud eesti kirjanikke on toetatud ka stipendiumidega. 1982. aastal asutas Tuglase Selts Eeva Niinivaara stipendiumi. Kultuurisündmuseks kujunesid Friedebert Tuglase 100. sünniaastapäeva tähistamine Soomes aastal 1986 ja Soomerootsi Kirjanike Liidu 10-liikmelise delegatsiooni ametlik külaskäik Eestisse aastal 1988.
Luulesild
Kultuuriürituste korraldamisele on avaldanud tugevat mõju riikide poliitiline kord ja ideoloogiline hoiak. 1980. aastate algupoolel tugevnes Eesti NSV-s Karl Vaino juhitud kohalike okupatsioonivõimude surve, millega taotleti Soome ideoloogilise mõju kahandamist, kahe rahva suhtluse ning Soome televisiooni vaatamise vähendamist.
Salome Trei
Salome Trei (17. jaanuar 1905 Kuressaare – 17. oktoober 1995 Geneseo, New Yorgi osariik, Ameerika Ühendriigid) oli eesti graafik.
Eesti-Soome kirjandussuhted
Luulesild
Okupatsioonivõimude kiuste süvenesid kirjandussuhted oluliselt aastal 1982, mil Soome Friedebert Tuglase Seltsi eestvõttel toimus Helsingi Ülikooli aulas kirjandussuhtluse seisukohalt pöördelise tähendusega eesti luule õhtu "Tuule lapsed" (Betti Alveri samanimelise luuletuse järgi), mida juhtisid Kalle Kurg ning Juha Virkkunen ja kus tuhandepealisele publikule esinesid Jaan Kross, Viivi Luik, Kersti Merilaas, Ellen Niit, Paul-Eerik Rummo ja Aleksander Suuman.
Regionaalhaigla Grand Man / Grand Lady
Regionaalhaigla Grand Man/ Grand Lady on Regionaalhaigla elutööpreemia arstidele silmapaistva tegevuse ning suurte teenete eest arstiabi edendamisel Eestis. 2003. aastast antav tiitel on tunnustus pika, viljaka ja tänuväärse töö eest.
Salome Trei
Elulugu
1943. aastal sattus kunstnik haiglasse ning evakueeriti tema nõusolekuta 1944. aasta suvel Saksamaale. 1950. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus tegelemine loominguga osutus nii materiaalsetel kui ka vaimsetel põhjustel raskendatuks. Kunstnik püüdis küll jõulukaarte joonistada ja tapeete kavandada, kuid see ei osutunud majanduslikult tasuvaks. Viimastel eluaastatel tegeles ta fotograafiaga ning herbaliseeritud taimedest kaartide valmistamisega.
Eesti-Soome kirjandussuhted
Luulesild
Samas vaimus luuleõhtuid toimus Soomes ja Eestis ka aastatel 1985 ja 1986. Nende ürituste kaudu läks kujundi "soome sild" eeskujul käibele väljend "luulesild", "runosilta". 1940. aastal kasutati kujundit "runosilta" ajakirjas Heimotyö 3, 51–56 ilmunud kirjutises "Suomen-Eestin runosilta." Samale kujundile on lähedane ka Eesti Televisioonis olnud saate "Sävelsilta" pealkiri.
Salome Trei
Elulugu
Salome Trei suri 1995. aastal. Tema tuhastatud põrm toodi kodumaale ning maeti Saaremaale Kudjape kalmistule.
Eesti-Soome kirjandussuhted
19. sajand
Tõlkimine eesti keelest soome keelde ja ümberpöördult algas 19. sajandi keskel. Esimene soomendatud eesti raamat oli Pietari Hannikaise tõlgitud "Eesti muinasjutte" (kolm Friedrich Robert Faehlmanni müüti ja neli eesti rahvamuinasjuttu), mis ilmus 1847 Mikkelis. Soomes ilmus peagi ka esimene eesti kirjanduse ülevaade, August Ahlqvisti "Eesti uuemast kirjandusest" (1856), millega kaasnes väike tõlkenäidete antoloogia.
Soome kirjanike loomingust eestindati esimesena aastal 1881 aastal ilmunud Kaarlo Suomalaise "Novellad ehk uudisjutud", mille tõlkis Paul Undritz. Näeb trükivalgust ka esimene kogumik, milleks oli "Soome uudisjutud" kolmes vihus (1882–1885). Koos perioodikas ilmunuga avaldati 19. sajandil eesti keeles ühtekokku umbkaudu 350 soome kirjanduse üksikpala." Teiste hulgas jõudsid eesti keelde Matthias Johann Eiseni vahendatuna "Kalevala" ja Aleksis Kivi näidend "Öö ja päev" (1884 teatris Vanemuise). Eesti kirjanduse soomendustest olid olulised Lydia Koidula jutustus "Ojamölder ja temma minnia", Eduard Bornhöhe "Tasuja", Lilli Suburgi "Liina" ja Kaarle Krohni koostatud "Eesti muinasjutud ja muistendid".
Salome Trei
Looming
Kunsttööstuskoolis õppides pälvis Trei Rakenduskunsti Ühingu korraldatud tarbegraafika võistlusel preemia "Tohveri kalendri" kujundamise eest. Pärast Pallase lõpetamist kujunes välja talle iseloomulik lüüriline hingestatud laad. Tema illustratsioonid Friedrich Robert Faehlmanni "Müüdilistele muinasjuttudele" on nii poeetilised ja õhulised, et mõjuvad lausa ebamateriaalsetena.
Eesti-Soome kirjandussuhted
1900–1940
Sajandi alguses said Eestis soome kirjanikest kõige tõlgitavamateks Juhani Aho (1930. aastateni 15 raamatut) ja Aino Kallas (üks läbi aegade kõige tõlgitumaid autoreid), mitmeid teoseid ilmus Minna Canthilt, Johannes Linnankoskilt ja Eino Leinolt. Soome keelde hakati tõlkima ka uuemat ja senisest kunstiväärtuslikumat eesti kirjandust, mida esindasid Eduard Vilde ("Koidu ajal", "Mahtra sõda", "Mäeküla piimamees", näidend "Pisuhänd") ning Friedebert Tuglas (novellikogud "Vilkuv tuli" ja "Saatus").
Salome Trei
Looming
Teise maailmasõja eelsel poeetilise realismi perioodil tegeles Trei peamiselt graafikaga. Ta kasutas huvitavate ja isikupäraste tulemustega litot, puulõiget, sügavtrükki, puugravüüri, metsotintot, vaselõiget ja monotüüpiat. Salome Trei looming oli mitmekülgne ka žanritelt: maastikud, natüürmordid, aktid, kompositsioonid ja portreed.
Eesti-Soome kirjandussuhted
1900–1940
Rohkesti ja suhteliselt läbimõeldult hakati soome kirjandust avaldama iseseisva Eesti Vabariigi päevil. 1920.–1930. aastail ilmus Eestis tõlgetena sadakond soome kirjanike raamatut. Jätkati Juhani Aho ja Aino Kalda, Johannes Linnankoski, Minna Canthi ja Eino Leino eestindamist, lisandusid Arvi Järnefelt, Johannes Lehtonen, Frans Eemil Sillanpää, Ilmari Kianto, Santeri Ivalo, Pentti Haanpää, Mika Waltari, Hilja Valtonen, varasemast kirjandusest Friedebert Tuglase tõlkes Aleksis Kivi "Seitse venda" (viimane avaldati eesti keeles esmakordselt eri väljaandena 1924, kui romaan oli jõudnud ilmuda üksnes rootsi ja saksa keeles) ja "Nõmmekingsepad". Väärtkirjanduse kõrval ilmus ka mõningaid selliseid proosateoseid, millel erilist väärtust ei olnud. Luuleraamatutest ilmus sõja eel Eestis vaid paar eestindust.
Salome Trei
Looming
Oma teostes kasutas ta tihti kujundeid naiste vaatevinklist, aga samal ajal tõi ta tähelepanu ka argistele toimingutele, eriti esile tuues loodust. Sõjaaja suved veetis ta Harjumaal Haiba külas, kus valmis hulgaliselt joonistusi lastest. Kõrvuti talviste linnavaadetega on just lapseportreed need, mis teevad Salome Trei kunstist aegumatu.
Eesti-Soome kirjandussuhted
1900–1940
Soomes vahendati nende aastate jooksul kümmekond eesti kirjandusteost, tähelepanuväärseimad nende hulgas Ida Grünthali soomendatud Anton Hansen Tammsaare "Kõrboja peremees" ning Erkki Reijose tõlgitud "Tõe ja õiguse" I ja V osa, Mait Metsanurga "Ümera jõel", August Gailiti "Karge meri" ja Richard Janno "Metsmees". Tähelepanuväärseim on nende aastate väljaannetest Elsa Enäjärvi-Haavio koostatud ja eessõnaga antoloogia "Eesti runotar" (1940).
Salome Trei
Looming
Aastatel 1941–1942 esines ta koos Jaan Grünbergi ja Eduard Wiiraltiga Tartus ühisnäitusel. Saksamaal põgenikelaagris viibides eksponeeris Trei oma teoseid 1949. aastal Stedelijk Museumi näitusel Amsterdamis ja 1950. aastal Charlottenborgi lossis Kopenhaagenis.
Eesti-Soome kirjandussuhted
1940–1949
Saksa okupatsiooni ajal ilmus Eestis soome kirjandusest üksnes Aleksis Kivi "Seitsme venna" tõlke järjekordne kordustrükk, ajakirjanduses ilmunud eestinduste seas oli Tartu Postimehe joonealusena ilmunud Mika Waltari lühiromaan "Antero ei tule enam tagasi".
Soomes jätkus ka sõja-aastatel eesti kirjanduse tõlgete avaldamine. Paarkümmend aastat avaldati Soomes peaaegu eranditult väliseesti kirjanike teoseid: August Mälgult, Albert Kivikaselt "Nimed marmortahvlil" ja August Gailitilt "Toomas Nipernaadi", aga proosat veel ka Karl Ristikivilt, Ilmar Talvelt, Gert Helbemäelt, koguni viis raamatut Valev Uibopuult. Avaldatud teoste hulgas oli ka üks luuletuskogu – Bernard Kangro "Leegitsev jälg".
Väliseesti kirjastused alustasid samuti soome kirjanduse eestinduste avaldamist kümmekond aastat varem kui seda Eestis tehti (Rootsis ja seejärel Kanadas tegutsenud kirjastus Orto jt.). Eestindatuna ilmusid Aino Kalda, Frans Eemil Sillanpää, Juhani Aho, Jorma Korpela, Eva Kilpi, Pentti Holappa, Olavi Siippaineni, Mauri Sariola ja Hilja Valtoneni teosed. Sõjajärgsetel aastatel jõudis soome lugejani, ehkki lühendatult, Helmer Winteri ladusas soomenduses Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Kalevipoeg".
1950. aastad
Nõukogude okupatsiooni ajal hakati Eestis soome kirjanduse tõlkeid avaldama alles alates 1955. aastast, siis ilmus Aleksis Kivi "Seitsme venna" neljas trükk. Seejärel hakkas ilmuma soome kirjandusteoste varasemate tõlgete uustrükke ja tähelepanuväärsel hulgal uustõlkeid, viimaste hulgas mahukaid proosavalikud Maiju Lassilalt ja Pentti Haanpäält.
1960.–1970. aastad
1960. aastate keskpaigast, kui ka eesti kirjandus elas üle mitmeid sisemisi muutusi ja uuendusi, avardus ka Harald Lepiku poolt tõlgitavate autorite ja teoste valik ning skaala. Nii hakkasid tema vahenduses Veikko Huovise, Aapeli Pälsi, Sakari Pälsi, Väinö Linna, Toivo Pekkase ja Sylvi Kekkose, Olli Larni ja Martti Larni kõrval ilmuma ka näiteks Veijo Mere, Antti Hyry, Paavo Haavikko ja Volter Kilpi proosateosed. Harald Lepiku kõrval olid selleks ajaks asunud soome väärtkirjandust tõlkima mitmed teisedki ja nii laienes tõlkevalik tunduvalt. Eesti keelde jõudsid neil aastatel ka Marja-Liisa Vartio, Anu Kaipase, Pentti Holappa, Juha Mannerkorpi, Eeva Tikka, Kerttu-Kaarina Suosalmi ja hiljem mitme teisegi teosed.
Pärast Soome presidendi Urho Kaleva Kekkose Eesti-visiiti 1964. aastal lõppes pagulaseesti kirjanike tõlkimine ja väljaandmine Soomes ja hiljem on väliseesti kirjanduse osakaal soomendatud kirjanduse osas olnud tagasihoidlik. 1960.–1970. aastatel anti soome keeles esialgu välja klassikalist eesti kirjandust, nagu Friedebert Tuglast, Anton Hansen Tammsaaret ja Oskar Lutsu, aga ka üksikuid tollases Nõukogude Eestis tunnustatud kirjanike teoseid.
Murranguline aeg eesti-soome tõlkesuhetes oli 1960. aastate lõpul, kui Soomes ilmus kaks antoloogiat. "Soome lahe tagant" (1968; koostajad (Eva Hyvärinen-Lille ja Endel Mallene) tutvustas soomlastele kolme neile senitundmatu kirjaniku kaudu vahepeal uuenenud eesti proosakirjandust. Valituteks olid Mati Unt, Arvo Valton ja Enn Vetemaa. Soomes jätkas Arvo Turtiaise ja Raili Kilpi toimetatud "20 nüüdiseesti luuletajat" (1969) eesti luule esitlemist sealt, kus Elsa Enäjärvi-Haavio "Eesti runotar" oli lõpetanud – Betti Alverist ja tema põlvkonnast Paul-Eerik Rummo ja Jaan Kaplinskini. Valikkogu oli tähelepanuväärne ka selle poolest, et siin esinesid kõrvuti niihästi väliseesti kui ka kodueesti luuletajad. Ülepea hakati just sõjajärgsetel aastatel ka luule vastastikusele tõlkimisele suuremat tähelepanu osutama. Üha enam olid tähelepanu all erinevad kirjanduslikud suundumused ja põlvkonnad.
Uute autoritena said Eestis tuntuks prosaistid Eeva Joenpelto, Paavo Rintala, Helvi Hämäläinen, Antti Tuuri, Hannu Salama, Eino Säisä, Erno Paasilinna, Arto Paasilinna, Olli Jalonen, Daniel Katz, Leena Krohn, Annika Idström, Juhani Salokannel, Matti Yrjänä Joensuu.