cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pühalepa vald (Pühalepa kihelkond)
Valla keskus asus algul Kerema külas, kuid 20. sajandi alguses viidi Reikama külla.
Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas.
Ajalugu
Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).
1935. aastal nimetati vald Pühalepa vallaks.
1939. aasta vallareformiga valla piirid ei muutunud.
1945 septembris moodustati Pühalepa vallas Pühalepa külanõukogu keskusega Partsi asunduses, Palade külanõukogu keskusega Palade asunduses ja Suuremõisa külanõukogu keskusega Suuremõisa asunduses. 1950. aastal Pühalepa vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni koosseisu.
Pärimus
Pühalepa valla elanikke on hiidlaste seltside jaotuses nimetatud ehthiidlasteks või ka pärishiidlasteks. Kuulumist ehthiidlaste hulka on Pühalepa valla rahva hulgas seletatud sellega, et vald ja eriti Tubala ning Nõmba küla olla Hiiumaa vanim asustatud piirkond, nagu Kärdla parun olla Tubala küla ühes talus jalga puhates rääkinud. Samuti seletatakse nimetust sellega, et vallas asub vai, mis Hiiumaad mere põhjas kinni hoiab, nii et see triivima ei lähe.
Eesti Demokraat
Eesti Demokraat oli 1972-1974 Eesti NSVs ilmunud põrandaalune ajaleht, mis oli Eesti Demokraatliku Liikumise häälekandja. Leht oli käsikirjaline.
Lehele tegi kaastööd teiste seas Johannes Hint (pseudonüümi all Aivars Krauklis).
Achensee
thumb|sügisel
Acheni järv (saksa: Achensee) on järv Jenbachist põhjas Tiroolis, Austrias. See on suurim järv liidumaal ja selle suurim sugavus on 133 m. Järv asub 929 m kõrgusel merepinnast, selle pindala on 6,8 km² ja mahutavus 0,481 km³. Järv on 9,4 km pikk ja 1 km lai, sellesse voolavad Buchauerbach, Dalfazerbach ja Wankratzbach ning sealt voolab välja Achenbach. Üheskoos Achentaliga eraldab see Karwendeli mäestikku läänes Brandenbergi Alpidest idas.
Vee kvaliteet on peaaegu joogiveekõlbulik, läbipaistvusega kuni 10 m. Alpijärvena on vee temperatuur vastavalt madal, harva üle 20 °C. Järve suurus ja tuuletingimused teevad sellest sobiva purjelauduritele.
Eben am Achensee ja Achenkirch on vallad järve ääres.
Ajalugu
Innsbrucki linn ostis järve 1919. aastal St. Georgenberg-Fiechti kloostrilt, kes oli saanud selle Schlittersi valitsejatelt 1120. aasta paiku.
Jõujaam
Alates 1924. aastast haldab järve Tiroler Wasserkraft AG, mis asutati sel eesmärgil.
Dokšycy rajoon
Dokšycy rajoon (transkribeerituna Dokšõtsõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.
Rajooni pindala on 2268 km². 2014. aasta seisuga elas seal 24 487 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Biahoml, Biarezańi, Biarozki, Dokšycy, Krulaŭščyna, Krypuli, Parafjanava, Porplišča, Sitcy, Tumiłavičy ja Vałkałata külanõukogu.
Halduskeskus on Dokšycy linn. Teine tähtsam asula on Biahomli alev. Rajoonis asub ka Krulaŭščyna raudteesõlm.
Rajooni suurimaks jõeks on Dnepri lisajõgi Biarezina, samuti algavad rajoonist Vilija ehk Nerise jõgi, Servač ja Ušača. Suurimad järved on Servač, Płaŭna ja Stanisłaŭskaje. Kõrgeim koht on Łuścičy küla lähistel (264,4 meetrit).
Achensee
Jõujaam
Talviti alandatakse järve taset kuni 6 m; vastavalt muutub ka järve suurus. Veehoidla võib hoida maksimaalselt 66 miljonit m³ vett.
Dokšycy rajoon
Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 94,85% valgevenelased, 3,02% venelased ja 2,13% muude rahvaste esindajad. 90,44% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 8,77% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,96% elanikke, vene keelt aga 16,54% elanikke.
Achensee
Turism
thumb|St. Josef (1887) thumb|St. Benedikt, umbes 1900
Kui Alam-Inntali raudtee 1859. aastal valmis sai, hakkas turism õitsema. Kloostrile tulu toomiseks soetati 1887. aastal esimene aurik St. Josef. Edasi algatati 7 km pika Achensee kitsarööpmelise ratasajamiga raudtee ehitamine Jenbachi ja Seespitzi vahele, mis võeti kasutusele 1889. aastal. 21. juulil samal aastal võeti kasutusele teine aurik, St. Benedikt. 1890. aastal vedasid kaks laeva võimsusega 320 kohta umbes 30 000 reisijat.
1911. aastal võeti kasutusele kolmas plaanitud laev, Stella Maris. See oli esimene reisilaev järvel Austria-Ungaris, mis oli kohe varustatud diiselmootoriga. Laev oli mõeldud 400 reisijale ja varustatud eriti vaikse mootoriga madalatel pööretel, mis oli sarnane nendega, mida hiljem kasutati Esimese maailmasõja allveelaevades.
Hérault' departemang
Hérault [er'oo] (oksitaani keeles Erau) on departemang Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas.
Achensee
Turism
Kuid Stella Marist oli raske manööverdada. Kui järve ostis 1919. aastal Innsbrucki linn, sai laeva uueks nimeks Stadt Innsbruck. 1925. aastal soetati mootorlaev nimega Tirol ja 1927. aastal veeti esmakordselt rohkem kui 100 000 reisijat.
1959. aastal asendati St. Benedikt moodsama alusega, millel oli sama nimi ja diiselmootor. 1971. aastal asendati Tirol suurema laevaga Tirol II 40 reisijale. 1994. aastal võeti teenistusse MS Tirol, see asendas Stadt Innsbrucki, ja augustis 2007 asendas MS Stadt Innsbruck St. Benedikti.
Hérault' departemang
Departemang on saanud nime Hérault' jõe järgi.
Loodus
Departemang jaguneb looduslik-geograafiliselt kaheks: tasaseks rannikumadalikuks, mis on 10–30 kilomeetri laiune, ning mägede ja platoode alaks.
Tasandikud
Tema lõunapoolne rannikuala on tasane ja seal asub mitu järve. Tähtsamad neist on Ori, Méjeani ja Arneli järv ning Thau bassein (Bassin de Thau). Kogu see tasane rannikuala on märgitud kahe mäetipuga, mis annavad tasasele pinnale omapärase vaatepildi. Esimene neist on 113 meetri kõrgune Saint-Loupi mägi (otsetõlge: 'püha hundi mägi') Agde'i linna lähedal ja teine lubjakivine 176 meetri kõrgune mägi Saint Clair. Viimase ümber asub Sète'i linn. Mõlemad mäed on vulkaanilist päritolu.
Kõrgreljeefid
See ala omakorda jaguneb kaheks: mägede ja platoode alaks. Neist esimene on departemangu kõige kõrgeim ala. Sealsed mäetipud ulatuvad kuni 1124 meetri kõrguseni. Seda Camboni ja Salverguesi vallas. Platoode ala on peamiselt lubjakivi pinnasega. Selles eristatakse selgelt Larzaci nõo lõunaserva, mis asub departemangu põhjaosas.
Kliima
Kuna departemang on merega piiratud, siis seal asuv kliima on selgelt vahemereline, kuid väga ebaregulaarne. Seda eriti sademete suhtes. Kuid üldiselt võib märkida, et sademed on vähesed suvel ja talvel, kuid tihedamad kevaditi. Samuti on sademete hulk suurem mägisematel aladel. Vahemereline kliima taandub loodesuunas, kuna sealt väljub departemangu ainus jõgi, mis voolab Atlandi ookeani poole ja seega toob kaasa kliimaerinevusi. See jõgi on Agout. Suvekuudel võib esineda perioode, kus vihma ei saja mitu kuud järjest.
Veestik
pisi|Étang de Thau. Taamal asula Île de Thau, Hérault' departemang. Kõik teised departemangu jõed peale Agout suubuvad Vahemerre. Tema kaks tähtsamat jõge on Hérault' jõgi ja Orbi jõgi. Esimene kulgeb põhjast lõunasse Ganges'i linnast Agde'i linna, kus seejärel suubub Vahemerre. Tema tähtsamad lisajõed on Vis, Lergue, Boyne, Payne ja Thongue. Teine jõgi, Orb, saab alguse samas departemangus asuva Escandorgue platoo põhjaosast. Tema tähtsamad lisajõed on Mare, Jaur ja Vernazobre jõgi. Samuti suubub viimane Vahemerre. Kaks teist tähtsamat jõge on departemangu piirijõed. Esimene neist on Le Vidourle, mis kulgeb Gardi departemangu piiril itta. Teine on l'Aude lõuna-edela piiril samanimelise Aude'i departemanguga. Departemangu jõgede eripära seisneb selles, et ainult peamiste jõgede sängis leiab kesksuvise kuumusega voolavat pinnavett. Jõed, mille säng on suviti kuiv, on näiteks Libron ja Lez. Viimane voolab läbi departemangu halduskeskuse Montpellier'.
Transport
Departemangus on esindatud kõik transpordiliigid. Bussiliine on nii linnasiseseid, departemangusiseseid, regioonidevahelisi kui ka rahvusvahelisi. Raudteel toimub reisijate ja kaubavedu Hispaania, Lyoni-Pariisi ja Clermont-Ferrandi suundadel. Seal asub ka neli tsiviillennuvälja. Tähtsaim sadamalinn on Sète. Sealt toimub ka regulaarne reisiliiklus Marokosse ja ka Kariibi merele. Lisaks on asuvad rannikulinnades jahisadamad, mis on Vahemere turisminduse üheks aluseks.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Kotkapoja tänav
pisi|Kotkapoja tänav Kotkapoja tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Vietnami pass
pisi|352x352px|Vietnami kodaniku pass Vietnami kodaniku pass on dokument, mis väljastatakse Vietnami kodanikele rahvusvahelise reisimise hõlbustamiseks.
Praegune Vietnami pass sisaldab 48 lehekülge ja 2 helerohelist kaanelehekülge.
31. veebruar
Telesarjas "Alfred Hitchcocki tund" on osa pealkirjaga "31. veebruar" ("The Thirty-First of February"), mis põhineb samanimelisel Julian Symonsi romaanil. David Wayne mängib seal meest, keda kahtlustatakse oma naise mõrvas ja keda püütakse hulluks ajada, et ta üles tunnistaks. Selle käigus muudetakse ta lauakalendri kuupäev korduvalt 4. veebruariks, mil naine suri, ja lõpuks 31. veebruariks.
Eesti paraolümpiamängudel
Eesti on paraolümpiamängudel osalenud alates 1992. aastast.
Kehtna vald
Kehtna vald on vald Rapla maakonna lõunaosas.
Kehtna vallavanem alates 2021. aastast on Tanel Viks.
Kehtna vald moodustati 2017. aastal senise Kehtna valla ja Järvakandi ühinemisel.
Asustus
Vallas on üks alev (Järvakandi), viis alevikku ja 43 küla.
Alevikud: Eidapere, Lelle, Keava, Kehtna, Kaerepere
Külad: Ahekõnnu, Ellamaa, Haakla, Hertu, Hiie, Ingliste, Kaerepere, Kalbu, Kehtna-Nurme, Kastna, Kenni, Koogimäe, Koogiste, Kumma, Kõrbja, Käbiküla, Kärpla, Laeste, Lalli, Lau, Lellapere, Lellapere-Nurme, Linnaaluste, Lokuta, Metsaääre, Mukri, Nadalama, Nõlva, Ohekatku, Pae, Palasi, Paluküla, Põllu, Põrsaku, Reonda, Rõue, Saarepõllu, Saksa, Saunaküla, Selja, Sooaluste, Valtu-Nurme, Vastja
Ramla senjööria
Ramla senjööria (prantsuse keeles Seigneurie de Ramla) oli ristisõdijate Jeruusalemma ladina kuningriigi läänivaldus. Selle senjöör oli Jaffa ja Ashkeloni krahvi vasall.
Ajalugu
Esimese ristisõja ajal oli moslemi elanikkond Ramla hüljanud, kuna sellel puudusid vajalikud kaitserajatised. Pärast linna ilma võitluseta alistumist 1099. aastal anti see vaimulik Roueni Robert’i võimu alla, kes peagi pühitseti Lydda ja Ramla ladina piiskopiks. Seega oli Ramla alguses vaimulik senjööria. Selline korraldus ei jäänud aga kauaks püsima ja Ramlast sai ilmalik valdus. Alates a-st 1106 oli see kastellaan Ramla Baudouini (surn. 1138) käes. Aastal 1126 sai senjööriast Jaffa krahvkonna osa. Pärast viimase krahvi Hugues II mässu 1134. aastal tehti Ramlast omaette valdus ja Baudouinist sai selle senjöör. Tema valdused päris poeg Rénier. Viimase õde Helvis naitus Ibelini Barisaniga, kellele kuulus Ramla lähedal Ibelini kindlus, ja abielu kaudu siirdus senjööria võimsa Ibelini suguvõsa kätte. Nad valitsesid Ramlat kuni 1187. aastani, mil see langes koos teiste ristisõdijate aladega Egiptuse sultani Salah ad-Dini kätte. Aijubiidide käes oli Ramla kuni aastani 1229, mil sellest sai uuesti Jeruusalemma kuningriigi valdus. 1244. aastal said Ibelinid senjööria tagasi, kuid 1260. aastal vallutasid selle Egiptuse mamelukid ja see läks lõplikult moslemite kätte.
Seli vald (Tõstamaa kihelkond)
Vald moodustati 1866. aastal. Valla pindala oli 9651,7 ha ning see oli kihelkonna suurim.
1891. aastal liideti Seli vallaga Pootsi vald.
1926. aastal nimetati vald ümber Seliste vallaks.
Alphabeta
Alphabeta oli Iisraeli funkmuusika ansambel. Ansambel võitis koos laulja Izhar Coheniga 1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "A-Ba-Ni-Bi".
Matthew C. Perry
Perry tegeles ka mereväeohvitseride hariduse reformimisega ning mängis osa Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia õppekava osaks saanud praktikasüsteemi väljatöötamisel. Aurumootorite esimestel aastatel propageeris ta USA mereväe kaasajastamist ning teda peetakse Ameerika Ühendriikides "aurumereväe isaks".
Przyszowa
Przyszowa on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Limanowa maakonnas Łukowica vallas. Przyszowa asub Limanowast umbes 9,5 km ja Krakówist ligikaudu 61 km kagus.
Przyszowat on esmamainitud 1326. aastal.
Brotherhood of Man
pisi|Brotherhood of Man (1977) Brotherhood of Man on Suurbritannia ansambel. Ansambel võitis 1976. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Save Your Kisses for Me". Ansamblil on olnud Suurbritannias kolm esikohasinglit: "Save Your Kisses for Me" (1976), "Angelo" (1977) ja "Figaro" (1978).
Koovitaja tänav
Koovitaja tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Koovitaja tänav sai nime 17. juunil 2015.
Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium
Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium ehk Metobs oli Tartu Ülikooli juures süstemaatilisteks ilmavaatlusteks rajatud observatoorium.
Ajalugu
Tartus alustas süstemaatilisi ilmavaatlusi tollal ülikooli matemaatika ja füüsika eradotsendina töötanud Arthur Joachim von Oettingen 2. detsembril 1865 oma kodus. Nendest vaatlustest kasvas välja Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium, kuigi Tartu ülikooli allasutuste nimekirja võeti see alles 1876. aastal. Oettingen oli Meteoroloogia Observatooriumi juhataja esimesed kümme aastat (1865–1875) ning pärast veel kaks aastat (1891–1893). Ta muretses vajalikke instrumente või ehitas neid ise. Ülikooli füüsikalise geograafia ja meteoroloogia kateedrit ning Metobsi juhatasid
Oettingen rajas meteojaamade võrgu, kus algselt mõõdeti peamiselt sademeid, ning oli selle võrgu teaduslik juhendaja.
1904. aastal hankis Metobs Hvolsoni aktinomeetri. B. Sreznevski juhendamisel alustati lisaks meteoroloogilistele vaatlustele ka aktinomeetrilisi vaatlusi. 1911. aastal hangiti Callendari päikesekiirguse iseregistreerija, mida kasutati 1911–1915 ja 1926. aastal.
1925. aastal sai Tartu ülikooli geofüüsika ja meteoroloogia dotsendiks ning Metobsi juhatajaks 1921. aastal Hamburgis doktoriväitekirja kaitsnud Kaarel Kirde. Kirde juhatas Metobsi kuni 1944. aastani. Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks oli klimatoloogia, Metobsis alustas ta ka kiirguskliima uuringuid. Metobsi töötajatest kaitses 1924. aastal Helsingi ülikoolis doktoriväitekirja trombide kinemaatika alal Johannes Peter Letzmann.
1931. aastal hangiti Ångströmi kompensatsioon-pürheliomeeter, mida kasutati päikese otsekiirguse mõõtmiseks Tartus Liivi 4 asunud majas kuni Teise maailmasõjani. Pürheliomeeter hävis sõjas 1944. aastal.
1941. aastal muudeti Metobs ENSV Hüdrometeoroloogiateenistuse Valitsuse Tartu Geofüüsika Observatooriumiks. Saksa okupatsiooni ajal viidi Metobs tagasi ülikooli koosseisu. Pärast Kaarel Kirde Saksamaale minekut 1944. aastal jäid Metobsi tööd juhtima noored kaastöötajad, hilisemad Tartu Ülikooli õppejõud Helene Liidemaa (1899–1996) ja Herman Mürk (1908–1988).
1. jaanuaril 1947 moodustati Tartu ülikooli astronoomia ja meteoroloogia observatooriumeist Teaduste Akadeemia Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituut, mis hiljem nimetati Füüsika ja Astronoomia Instituudiks. Meteoroloogia ja atmosfäärifüüsika alased uuringud jätkusid pärast Füüsika ja Astronoomia Instituudi kaheks jagunemist Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis Tõraveres, mis 1995. aastal nimetati Tartu Observatooriumiks.
Märjamaa metskond
Märjamaa metskond moodustati 1920. aastal Raikküla, Lümandu, Vaimõisa, Sipa, Kõrvetaguse, Päädeva, Orgita, Sõtküla, Haimre, Mõisamaa, Kasti, Valgu, Velise, Päärdu, Jädivere, Nurtu, Vana-Vigala eramõisa, endise Kuuda rüütelkonnamõis]]a ja Märjamaa kirikumõisa metsadest.
Kantselei asus Märjamaal.
Kesler
Statistika
Perekonnanimi Kesler oli kõige levinum vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,00. Nimi oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,24 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Virumaal Jõhvi kihelkonna Edise ja Harjumaal Risti kihelkonna Hatu mõisavallas talupoegadele nimeks Kesler.
Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kesler kuuel korral, kui 1935.–1937. aastal ja 1940. aastal võeti uueks nimeks Kaleva kahel juhul, samuti Kesa, Kauveer, Keskrand ja Randpalu.
Marquise'i kanton
Marquise'i kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. See koosnes 21 vallast, mis ühinesid 2015. aastal Desvresi kantoniga.
Koosseis
Kanton koosnes 21 vallast:
Garald Kruger
Garald Kruger (ka Harald Krüger ja Harald Kruger; 19. veebruar 1929 Leningrad – 1. detsember 2015) oli Eesti NSV raudteelane ning partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 32. Keskkooli ja aastal 1953 Leningradi Raudteeinseneride Instituudi ja NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.
Aastatel 1953–1963 töötas ta Tallinna Veduridepoos operaatorina, vedurijuhi abina, soojustehnika masinist-instruktorina ja depoo ülemana ning Eesti Raudteekonna veduriteenistuse ja energeetikamajanduse peainseneri ja ülemana.
Aastatel 1963–1974 oli ta EKP Keskkomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja asetäitja ning 1974–1979 Eesti NSV autotranspordi ja maanteede ministri esimene asetäitja.
1979–1988 oli ta Eesti NSV autotranspordi ja maanteede minister ja 1988–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Transpordikomitee esimees. Hiljem tegutses ta eraettevõtluses.
Ta oli aastatel 1956–1990 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu 10. ja 11. koosseisu saadik.
Harald Kruger suri 1. detsembril 2015 ja ta maeti 8. detsembril 2015 Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema tütar on ajaloolane ja ettevõtja Elvira Liiver Holmström.
Beršadi rajoon
Beršadi rajoon (ukraina keeles Бершадський район) oli rajoon Ukrainas Vinnõtsja oblastis.
Laulasmaa raamatukogu
Raamatukogu taasavati 2007 ja see tegutseb nii kooli- kui ka rahvaraamatukoguna.
Nordic Association for Semiotic Studies
Selts on asutatud aastal 1987. Ühing haarab ka Eestit. Seltsi esimene president oli Dinda Gorlée. Seltsi praegune president on alates 2011. aastast Luis Bruni, enne teda Göran Sonesson.
Olga (täpsustus)
Olga võib tähendada järgmist:
Metalloksiidsed nanokristallid
Metalloksiidsed nanokristallid on kindla keemilise koostise ja tavapärasest erinevate omadustega kristallilised struktuurid.
Nende nanomõõtmelisusest tingitud omadused eristavad neid sama keemilise koostisega polükristallilistest ainehulkadest. Nanoosakeste omadused on seotud peamiselt nende pinnaomadustega, kuna pinna-aatomite osatähtsus kristallis on suur. Seetõttu on nanokristallid ka keemiliselt aktiivsemad kui sama aine makroskoopilised kogused.
Leopold Bernhard Wilhelm Rinne
pisi|Leopold Bernhard Rinne u 1880. aastal (Eesti Ajaloomuuseum) Leopold Bernhard Wilhelm Rinne (21. veebruar/5. märts 1827 Reigi – 7/19. detsember 1887 Hanila) oli Eestimaa vaimulik
Metalloksiidsed nanokristallid
Nanomaterjalide klassifitseerimine
pisi|Titanium dioxide nanofiber spiral
John van Loen
John van Loen (sündinud 4. veebruaril 1965 Utrechtis) on Hollandi endine jalgpallur, ründaja.
Leopold Bernhard Wilhelm Rinne
Õppis aastatel 1838–1841 Haapsalu kreikoolis, 1842–1847 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1848–1852, lõpetas ülikooli septembris 1852 konsistoriaaleksamiga. Oli 1852–1854 Eistveres (Pilistvere kihelkonnas) koduõpetaja ja samal ajal sooritas ta ka Pilistvere Andrease koguduses Eugen Mickwitz (vanem)a juures prooviaasta. Ordineeriti 23. mail 1854 õpetajaks.
John van Loen
Koondisekarjäär
Ta kuulus Hollandi koondisse 1990. aasta maailmameistrivõistlustel.
Leopold Bernhard Wilhelm Rinne
Oli 1854–1887 Hanila ja Varbla koguduse õpetaja. Ranna-Lääne praostkonna praostiks valiti 23. mail 1870 ja introdutseeriti 24. septembril 1871. Aastal 1879 oli Läänemaa ülemkirikueestseisja-ameti liige; aastatel 1872–1877 Läänemaa maakonna koolikomisjoni liige. Asutas aastal 1854 abipiibliseltsi ja oli selle juhataja.
Metalloksiidsed nanokristallid
Nanomaterjalide klassifitseerimine
Nanomaterjale võib liigitada kategooriatesse sõltuvalt nende nanoskaalasse jäävate mõõtmete arvu poolest:
Aado Hõimre
Aado Hõimre (kodanikunimi Adolf Himbeck, 25. detsember 1893 Tallinn – 28. november 1966) oli eesti näitleja.
Leopold Bernhard Wilhelm Rinne
Kirjutas Tallinna ajalehele Revalsche Zeitung artikleid, näiteks Eestimaa rahvakoolioludest (1861), teedeparandusest, Varbla kooli pidupäevast (1873), Varbla kihelkonnakoolist ja 1881. aasta rahvaloendusest. Mõned artiklid ilmusid ka Ristirahva Pühapäewa Lehes.
Aado Hõimre
Ta lõpetas 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli ning töötas aastatel 1921–1966 Eesti Draamateatris.
Metalloksiidsed nanokristallid
Metalloksiidsed nanokristallid gaasisensorites
Metallide oksiidid esindavad materjalide rühma, mille omadused varieeruvad metallilistest pooljuhtideni ja isolaatoriteni ning hõlmavad peaaegu kõiki ülijuhtivuse ja magnetismiga seotud materjaliteaduse ja -füüsikaga seotud aspekte. On teada, et pooljuhtmaterjali elektrijuhtivus sõltub teda ümbritseva atmosfääri koostisest. Seda materjali omadust saab ära kasutada sensoorikas eri gaaside detekteerimiseks. Gaasisensorid omavad väga suurt tähtsust keskkonna monitooringutes, koduses majapidamises, avalikes ruumides, auto-, lennuki- ning kosmosetööstuses jm. Oluline läbimurre selles valdkonnas tehti 1991. aastal, kui Yamazoe näitas, et kristalli suuruse vähenemisega paranevad sensori omadused märgatavalt. Väikese kristalliidiga laengukandjates on peaaegu kõik laengukandjad lõksustatud ja ainult vähesed termiliselt aktiveeritud laengukandjad on võimelised elektrit juhtima. Sellise konfiguratsiooni korral omab gaasi molekulide poolt tekitatud üleminek aktiveeritud olekust passiivsesse olekusse olulist efekti sensori elektrijuhtivuses. Mida väiksem on materjali kristalliidi suurus, seda vastupidavam on materjal kõrgetel temperatuuridel töötamisel. Kasutades sensorelemendina nanokristalle, on võimalik toota odavamaid, väiksemaid, vähem voolu tarbivaid ja töökindlamaid sensoreid. pisi|Tetrahedral amorphous carbon thin film
Leopold Bernhard Wilhelm Rinne
Isiklikku
Tema isa Wilhelm Friedrich Rinne oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, vanaisa Johann Friedrich Rinne oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja, vend Gustav Felix Rinne oli Reigi, Peterburi Katharina ja Järva-Peetri koguduse õpetaja.
Mari-Liis Madisson
Mari-Liis Madisson (sündinud 28. septembril 1988) on eesti semiootik.
Mardi tänav
Mardi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Mardi tänav asub Keldrimäe asumis Liivalaia tänava ja Keldrimäe tänava vahel ning ristub Võlvi, Turu, Vana-Keldrimäe ja Liivamäe tänavaga.
Ajalugu
Tänav sai nime piirkonna kinnisvaraomaniku Diedrich Christian Martensi järgi, aja jooksul kasutati tänava kohta erinevaid nimekujusid: Martena tänav (1885), Martensgasse (1893), Martinstraße (1907), Мартенская ул. (1907), Martenstraße (1913). pisi|left|Mardi 1 // Liivalaia 40 Mardi tänav oli tuntud kinnistuomaniku järgi nime saanud Ignatjevi sauna järgi, asutust tunti hiljem Eesti NSV ajal Teeninduskombinaadi "Kiir" Lennuki tänava saunana (nr 6) ja paekivist Mardi tänava saunahoone (Mardi 1) on tänaseni alles. Mardi (endine Rügemendi ja Polgu) tänava saun rajati Juhkentali piirkonnas asunud sõjaväeosade jaoks. Muide, kohe sauna kõrvalt voolas kuni 1930. aastateni avatuna üle Mardi tänava mere suunas Härjapea jõgi. pisi|left|Mardi 3 Mardi tänav oli kurikuulus mitmete avalike lõbumajade poolest. Omaaegsest Tallinna punaste laternate piirkonnast on tänagi alles veel paar maja, kus omal ajal bordell asunud: 1885. aastal ehitatud Mardi tänav 3 asuv puumaja, mis oli algselt arhitekti Johann Nicolai Thamme projekteeritud tütarlaste pansionaat ja hiljem ostis hoone aga proua Jevdokia Blohhina, kes avas seal Tallinna ühe peenema lõbumaja. Hoone alumisel korrusel oli üks avar korter suurte esindusruumidega ja ülemisel korrusel oli keskne koridor-esik, millest kahele poole ritta olid kavandatud väikesed toakesed. Bordellihoones oli alumisel korrusel (endises pansionaadipidaja korteris) oli puhvet ja tutvumisruum koos esinemislavaga ja ülemisel korrusel 15 lõbutuba. Vannituba asus pesuköögi ja majateenijate eluruumidega kivist hoovimajas. 1903. aastal jõustus uus, rangem bordellimäärus ja Mardi 3 bordell sulges oma uksed. Mardi tänava teises otsas keskturu kõrval on aga alles roosat värvi vana kivimaja, kus samuti bordell asunud. Hoones asus aastatel 1909-1914 Tallinna linna nakkusbarakk ning seejärel tuberkuloosihaigla. Pärast Teist maailmasõda muudeti hoone elamuks, seejärel sanitaar-epidemioloogiajaamaks ning hiljem oli Mardi tänav 3 majas Harjumaa Tervisekaitse Talitus ning AIDSi ennetuskabinet; pisi|left|Mardi 5, [[Mardi lasteaed]] pisi|Vaade [[Liivalaia tänava 42 ja 40 hoonele ja selle taga Keldrimäe asumile]] Mardi tänav liideti 1925. aastal Lennuki tänavaga ja aastatel 1936–1991 ulatus Mardi tänava kohale Lennuki tänav, mis tänapäeval jääb Maakri asumisse teisel pool Liivalaia tänavat.
Mari-Liis Madisson
Haridus
Madisson sai 2012. aastal magistrikraadi TÜ Filosoofiateaduskonnas tööga "Vandenõunarratiivide semiootiline konstrueerimine internetikeskkonnas" ning samas doktorikraadi 2016. aastal tööga "Identiteetide semiootiline konstrueerimine hüpermeedia keskkonnas: Eesti paremäärmuslaste online-kommunikatsiooni analüüs".
Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on Tartu Ülikooli Filosoofiateaduskonna semiootika teadur, varem on ta olnud Kaitseväe Akadeemia teadur, töötanud Tartu Ülikooli teistes valdkondades ning olnud külalisteadur Tbilisi, Belfasti, Beira ning Torino ülikoolides. Uurimistöös keskendub ta äärmuslastele, hirmule, veebisuhtlusele omasele tähendusloomele, infomõjutustegevusele ja vandenõuteooriatele.
Mardi tänav
Ajalugu
Mardi tänava ajaloolise trassi müürisid aga kinni V. Kingissepa tänava äärde Tallinna Kaasani kiriku kõrvale ehitatud kõrged elumajad.
Mari-Liis Madisson
Tunnustus
2022 – Professor Peeter Tulviste mälestusfondi preemia
2016 – Eesti Semiootika Seltsi tunnustus "Semiootiline jälg" 2015. aastal tehtud artiklite eest
Mardi tänav
Ajalugu
1976. aastal lammutati suurem osa Mardi tänava vanadest puumajadest ja ehitati paneelmajad, samuti Mardi lasteaia hoone.
Mari-Liis Madisson
Tunnustus
2015 – Juri Lotmani stipendium Poliitilise äärmusluse semiootilise analüüsi eest
2014 – TÜ Filosoofiateaduskonna parim noor õppejõud aastal 2014
Metalloksiidsed nanokristallid
Metalloksiidse gaasisensori tööpõhimõte
Metalloksiidse gaasisensori tööpõhimõte seisneb materjali elektrijuhtivuse muutuses sõltuvalt ümbritsevast keskkonnast. Nende töötemperatuurid jäävad tavaliselt 200 ja 500 °C vahele, kus esineb elektroonne juhtivus ning topeltioniseeritud hapniku vakantsid. Kõrgematel temperatuuridel on hapniku vakantside liikuvus tühiselt väike ja juhtivusmehhanism on segu ioonsest ja elektroonsest juhtivusest. Pikemaajaliseks töökindluse tagamiseks peaksid sensorite töötemperatuurid olema võimalikult madalad, kuid samas piisavalt kõrged, et tagada piisav tundlikkus gaaside suhtes. Sensori töötemperatuuridest kõrgematel temperatuuridel sünteesitud monokristallide korral struktuurimuutustest tulenevaid ebastabiilsuseid arvestama ei pea. Sensori töötamisel pooljuhttemperatuuride piirkonnas määrab tema takistuse pinnareaktsioonide poolt tekitatud laengute liikuvus. Monokristallil põhineval sensoril voolab elektrivool paralleelselt kristalli pinnaga ja on moduleeritud pinnareaktsioonide poolt.
Nanomaterjalide süntees
Nanomaterjalide sünteesi võib jagada kaheks põhimõtteliselt erinevaks meetodiks nn ülevalt-alla meetod (top-down) ja alt-üles meetod (bottom-up). Ülevalt-alla meetod on oma olemuselt füüsikaline nanoosakeste sünteesimise meetod. Nanoosakeste saamiseks kasutatakse seal makroskoopilisi seadmeid. Alt-üles meetod on keemiline nanoosakeste sünteesimise meetod, kus nanoosakesed saadakse eri ühendite omavahelisel reaktsioonil või iseorganiseerumisel. Enamus ühedimensionaalsetest nanomaterjalidest on sünteesitud alt-üles tehnikat kasutades.
Kalmari sõda
Kalmari sõda oli sõda Taani ja Rootsi kuningriigi vahel Põhja-Norras asuva Finnmargi piirkonna kontrolli üle aastatel 1611–1613, mille tulemusel Rootsi oli sunnitud tunnistama Taani-Norra ülemvõimu selles piirkonnas. pisi|300px|[[Taani-Norra territoorium 1780. aastal]]
Metalloksiidsed nanokristallid
Nanomaterjalide süntees
Nanokristallide arendamisel on kõige tähtsamad nõuded mõõtmete ja morfoloogia kontrollile, ühetaolisusele ning kristallstruktuurile. Ühedimensionaalsete nanostruktuuride saamiseks peab kasvamiskiirus ühes suunas olema suurem kui teistes suundades. Paljude nanokristallide sünteesimeetodite hulgast on enim kasutust leidnud aurufaasist sadestamise meetod. Sadestusmeetodid jagunevad füüsikalisteks (physical vapor deposition) ja keemilisteks (chemical vapor deposition) sadestusmeetoditeks.
Aado Hõimre
Tammsaare loomingu kontekstis oli Aado Hõimre Eesti teatri esimene lava-Andres: 7. veebruaril 1932 esietendunud Draamastuudio Teatri lavastuses "Vargamäe". Lavastas selle Kaarli Aluoja, kujundas Päären Raudvee. Esimene lava-Pearu oli Johannes Kaljola, Krõõta mängis Aili Engelberg ja Mari oli Lo Tui. Romaani dramatiseeris Andres Särev
Kalmari sõda
Taani kuningas Christian IV kuulutas sõja Rootsile 1611. aasta aprillis, pärast seda, kui Rootsi kuningas Karl IX oli kuulutanud oma nõudmisi Finnmargi piirkonnale, mis omas strateegilist ja majanduslikku tähtsust Atlandi ookeani-Valge mere mereteel ning omas tähtsust ka Taani-Norra varustamisel kala- ja karusnahkadega.
Milk and Honey
Milk and Honey (heebrea keeles זָבַת חָלָב‎ Khalav U'Dvash) oli Iisraeli ansambel. Ansambel võitis koos laulja Gali Atariga 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Hallelujah".
Aado Hõimre
Isiklikku
Tema poeg oli eesti näitleja ja filmirežissöör Valdur Himbek.
Milk and Honey
Ansambli liikmed olid Re’uwen Gwitrz, Szmulik Bilu ja Jehuda Tamir.
Eesti 2008. aasta paraolümpiamängudel
Eestit esindas 2008. aasta paraolümpiamängudel 3 sportlast 2 spordialal.
Metalloksiidsed nanokristallid
Sadestustehnika
Gaasifaasist sadestamise peamisteks eelisteks teiste meetodite ees on võimalus lihtsalt ja odavalt valmistada erinevaid nanoosakesi. Algmaterjal aurustatakse kas termiliselt või laseri abil ja juhitakse seejärel substraadile. Reaktor koosneb toruahjust, mille ühest otsast juhitakse sisse kandegaas ja teise otsa on kinnitatud vaakumpump. Reaktori kamber peab olema ehitatud nii, et tekiks sobiv temperatuuri gradient 1D nanostruktuuride kasvamiseks. Lähtematerjal ehk metalli oksiidi pulber asetatakse reaktoris kõrgema temperatuuriga piirkonda, kus see aurustatakse. Kandegaas viib aurustatud materjali substraadini, kus see kondenseerub. Lähtematerjali aurustamiseks võib kasutada ka laseriimpulsse. sellisel juhul on kambri seinas aken laserkiire sisenemiseks reaktorisse. Laseraurustamine ehk laserablatsioon võimaldab kasutada reaktoris madalamaid temperatuure. Substraadi temperatuuri saab reguleerida eraldi.
Eesti 2008. aasta paraolümpiamängudel
Avatseremoonial kandis Eesti lippu Kristo Ringas.
Soome-neid
thumb|Soome-neid postkaardil, 1906 Soome-neid (soome keeles Suomi-neito) on Soome isikustatud kuju, mis on sellisena leidnud kasutamist kunstis, kirjanduses ja muudes žanrides.
Eesti 2008. aasta paraolümpiamängudel
Eesti edukaim sportlane oli ujuja Kardo Ploomipuu, kes sai 100 m seliliujumises klassis S10 pronksmedali.
Kalmari sõda
Lisaks Finnmargi piirkonnale pretendeerimisele oli Taani riigile ohuks ka Rootsi riikliku võimsuse kasv Läänemere idaosas, ning Skandinaavia poolsaare ja Sjællandi vahel asuva Øresund väina taga Rootsis rajatud Göteborgi sadama võimsuse suurenemine.
Soome-neid
Soome-neidu kujutatakse piltidel kauni noore naisena, kellel on heledad juuksed, sinised silmad ja kes kannab kas valget või sini-valget värvi riietust.
Kalmari sõda
Sõda sai nime Rootsi sadamalinna Kalmari järgi, mille taanlased vallutasid 1611. aasta suvel. Sõjategevuses kandsid rootslased kaotusi, Norra väed sundisid rootslased Finnmargist lahkuma ja 1612. aasta mais hõivasid taanlased nende Älvsborgi sadama Västergötlandis.
Soome-neid
See sümbol muutus üleüldiseks 19. sajandil, mil tõusis soomlaste rahvusteadlikkus ja arenes rahvuslik liikumine. Esmalt nimetati sümbolit Aura-neiuks (Turu linna Aurajõe järgi), kuid hiljem sai üldiseks mõisteks "Soome-neid".
Eesti 2012. aasta paraolümpiamängudel
Eestit esindas 2012. aasta paraolümpiamängudel 3 sportlast. Need sportlased olid kergejõustikus Sirly Tiik ja Juri Bergmann ning ujumises Kardo Ploomipuu.
Soome-neid
Kuna Soomet ja Rootsit ühendavad ajaloolised sidemed, on väljendit "Soome-neid" vahel tõlgendatud ka kui emakese Rootsi (rootsi keeles Moder Svea) tütart või nooremat õde.
Kalmari sõda
Sõda lõppes 20. jaanuaril 1613 Knäredi rahulepingu allkirjastamisega, millega Rootsi tunnistas Taani-Norra ülemvõimu Finnmargi üle ja Älvsborgi sadam jäi taanlaste valdusse kuni Rootsi poolt sõjakahjude tasumiseni neli aastat hiljem.
Sõjategevus Eestis
Kalmari sõda puudutas Saaremaad, Muhu saart ja Hiiumaad. 1611 augustis toimus vähemalt üks taanlaste sõjakäik Saaremaalt Virtsu ümbrusesse, kus paiknesid Rootsi üksused. Eestis oli sõja omapäraks selle edasikestmine ametliku rahulepingu sõlmimise järel, kuna teade rahulepingust jõudis Eestisse 2. märtsil 1613.
Soome-neid
Soome maakaardil
Soome-neid võib tähendada ka Soomet maakaardil, sest enne mitmete Soome alade loovutamist Nõukogude Liidule Moskva rahulepingu järgi 1944. aastal sarnanes riigi siluett kleidis naisega, kes oli tõstnud oma käsivarred üles pea kohale.
Kalmari sõda
Sõjategevus Eestis
Sõja alguses kuulus Saaremaa Taanile ja Hiiumaa Rootsile. Rootsi väeüksusi Eestis koordineerisid Eestimaa kuberner Gabriel Bengtsson Oxenstierna, kellele allusid Tallinna linnuse asehaldur Anders Larsson Botilast ja Hiiumaa foogt Jonas Ruuth. 1611 asusid Hiiumaal ja Vormsil Claes Hansson Wachtmeistri lipkonna ratsaväelased. 1613 saadeti Hiiumaale Rootsi ratsaväeüksus Engelbrecht von Tiesenhauseni juhtimisel koos saja Tallinna ja Paide sõjasulasega.
Taani asehaldurid Saaremaal olid Claus Maltesen Sehested ja Niels Mogensen Krag, Kuressaare lossifoogt Henrik Arens.
Soome-neid
Soome-neid Walter Runebergi töödes
Skulptor Walter Runebergi loodud Aleksander II ausamba (1894) jalami allegooriliste skulptuuride seas on ka skulptuur "Lex" ('seadus'), milles kujutatakse pikajuukselist naist, kelle pead ja õlgu katab karunahk. Tema kohta öeldakse sageli Soome-neid. Ka oma isa Johan Ludvig Runebergi ausamba (1885) jalamil on skulptorist poeg kujutanud Soome-neidu (valmis 1883 ), kes hoiab käes kirjarulli rootsikeelse luuletusega "Vårt land", mille autor on J. l. Runeberg ja mis soome keelde tõlgituna kannab pealkirja "Maamme".
Kalmari sõda
Sõjategevus Eestis
Rootsi väed tegid Taani vastu Eesti pinnal 1611–1613 vähemalt kolm rüüsteretke. Rootsi väed okupeerisid juuni lõpus ja juuli algul 1611 Muhu ning hävitasid 2. jaanuarist märtsini 1612 toimunud sõjakäigul suure osa Kuressaarest, põletasid Unna kiriku, röövisid Püha-Suuremõisa mõisa loomi ja vilja, põletasid Püha-Suuremõisa ja Vana-Lõve mõisahooned, röövisid Püha kirikust 2 kirikukella ning küüditasid Püha maantee äärest Läänemaale talupoegi koos perede ja vallasvaraga.
Taani väed tungisid juunis 1612 Hiiumaale, põletasid Pühalepa foogtimõisa ja rüüstasid saart Kõpu poolsaareni.
Taani väed 250 mehega tungisid 17. veebruaril 1613 Hiiumaale. Rüüsteretke käigus hukkus Pühalepa lähistel toimunud lahingus 12 Rootsi sõjameest. Rootslased vangistasid sõjakäigu ajal mõisnik Jürgen Vietinghoffi ja Kuressaare kodaniku Hans Arensi.
Rootsi väed 400 mehega tegid 21. veebruaril 1613 Hiiumaalt Soela väina kaudu Saaremaale vasturünnaku, laastasid maa ning hävitasid teede ääres talusid peale Sõrve poolsaare ja taandusid Hiiumaale 27. veebruaril 1613. Süüdistatuna koostöös Rootsiga hukati 3. juunil 1613 Kopenhaagenis Tumala mõisnik ja maanõunik Heinrich von Schulmann ning maanõunik, Paadla mõisnik Otto von Buxhoeveden. 1614 tungisid Taani väed Kuressaare lossifoogti Gert von Hove juhtimisel Muhust Läänemaale, et tuua tagasi Saaremaalt küüditatud talupojad, kellest leiti üles vaid üksikud.
Heinavälja tänav
Heinavälja tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Tänav sai nime 5. augustil 2015.
Hülkari ots
pisi|Vaade Hülkari otsast tulepaagile Hülkari ots (eestirootsi keeles Hylkari või Hylkarsändan) on maanina Harju maakonnas Naissaare kaguosas. Nina juures asub Hülkari tulepaak.
Punane vaher
Punane vaher (Acer rubrum) on Põhja-Ameerika ida- ja keskosas kasvav heitlehine puu. See on üks kõige arvukam põlispuu Põhja-Ameerikas.
Kirjeldus
Punane vaher kasvab 27–38 meetri kõrguseks. Lõuna-Apalatšides, kus tingimused on soodsad, kasvab puu vahel isegi üle 41 meetri kõrguseks. Täiskasvanud puu lehed on tavaliselt 9–11 sentimeetrit pikad. Puu diameeter võib olla 46–88 sentimeetrit. Sõltuvalt kasvutingimustest võib diameeter ulatuda 153 sentimeetrini.
Punase vahtra oksad on punakad ja pisut läikivad. Paljudel okstel leidub kääbusvõrseid. Pungad on tavaliselt rohekad või punakad, enamasti mitme lahtise soomusega. Pungad moodustuvad sügisel ja talvel ning hakkavad suuruse ja punaka tooni tõttu hästi silma. Oksal olevad lehearmid on V-kujulised ja sisaldavad kolme kimpu.
Kasutamine
Põlisameeriklased ravisid punase vahtra koorega lihasevalu ja põletikulisi silmi. Sisemisest koorest valmistati teed, millega raviti köha ja kõhulahtisust. Samuti kasutati koort pruuni ja musta värvi valmistamiseks. Punasest vahtrast saab valmistada vahtrasiirupit. Seda kasutatakse ka küttepuuna. pisi|Vahtrasiirup|316x316px
Arkosoolium
Arkosoolium (ladina keeles arcosolium sõnadest arcus 'kaar' ja solium 'iste', 'troon', hilisantiigi tekstides kasutati ka 'sark' tähenduses) on nišš-haud, kujult kaarekujulise sillusega seinanišš, mille põhja paigutatakse sarkofaag. Päritolult juba eelkristlik hilisantiikse seinahaua tüüp. Tuntuimad eksemplarid painevad varakristlikes katakombides ja hauakambrites (cubiculum), aga ka Bütsantsi ja Venemaa keskaegsete kirikute seintes.
Arkosooliume kaunistati sageli maalingutega ja sealt pärineb enamik varakristliku maalikunsti näiteid. Bütsantsi ja Venemaa keskaegses arhitektuuris kohtab arkosooliume eelkõige kloostrikirikutes, kuhu on maetud kloostrite rajajad, väljapaistvad vaimulikud, aga vahel ka valitsejad.
Hilisem kasutus
Arkosooliumi motiivi (sark nišis, mille kohal on kaar) leiab ka renessansiajal, tüüpiliselt näiteks kirikusse maetud väljapaistvate isikute hauatähiste kujunduses. Eestis asuvatest objektidest meenutab seda kujundust Hans Pawelsi kenotaaf Oleviste kiriku välisseinal ("hauanišš" alumises kolmandikus).
Eesti Tagavara Jalaväepataljon
Eesti Tagavara Jalaväepataljon oli 1917. aastal Eesti rahvusväeosana moodustatud ja 1917. aastal 1. Eesti jalaväediviisi koosseisu liidetud väeosa.
Tagavarapataljon moodustati 1917. aasta septembris Tartus ja see tegeles Eesti rahvusväeosade polkude sõjaväelaste väljaõpetamisega.
Eesti Tagavara Jalaväepataljoni loomiseks anti Vene Põhjarinde ülemjuhataja luba 7. oktoobril (ukj) 1917, pataljoni ülemaks kinnitati polkovnik Jaak Rosenbaum. Pataljon loodi 1. Eesti Jalaväepolgu tagavarapataljoni baasil, mis viidi üle Tartusse Raatuse tänava kasarmutesse ja üks pataljoni allüksus paiknes ka Võrus.
Eesti Jalaväe Tagavarapataljoni korraldas 21. novembril 1917 Tartus Raekoja platsil meeleavalduse Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu toetuseks pärast nõukogu laialisaatmist enamlaste poolt 1917. aastal, kui Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee. 9. novembril (27. okt.) võttis Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee esimehe asetäitja Viktor Kingissepp, Eestimaa kubermangukomissarilt Jaan Poskalt asjaajamise üle. Pärast meeleavaldust arreteeriti 38 tagavarapataljoni ohvitseri eesotsas Jaak Rosenbaumiga ning linnas kuulutati välja sõjaseisukord. Enamik arreteerituist vabastati siiski paar päeva hiljem, kuid pataljoniülema Jaak Rosenbaumi ja veel paari ohvitseri üle peeti revolutsioonilise tribunali istung, kuid vabaks lasti ka need mehed.
28. novembril 1917. saadeti Tartust Eesti Tagavarapataljonist salk eesti ohvitsere ja sõdureid Võrru ja asutati seal eraldi eest rahvuslik väeosa, Võru Eesti Pataljon.
1917. aasta detsembri alguses suunati tagavarapataljoni üks rood Pärnusse, mis 1918. aasta 5. jaanuaril nimetati 2. Eesti jalaväepolgu III pataljoniks.
Krulaŭščyna
Krulaŭščyna (transkribeerituna Kruljavštsõna, valgevene keeles Круляўшчына, taraškievica nimekujud Каралеўшчына, Круле́ўшчына (Karaleŭščyna või Kruléŭščyna))  on agrolinnake  Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis, Krulaŭščyna külanõukogu halduskeskus. Asulas on 2687 elanikku (2008). Poola keeles Królewszczyzna.
Asulas asuvad lisaks raudteesõlmele veel ka briketivabrik ja tellisetehas.
Ajalugu
Krulaŭščyna tekkis ilmselt aastal 1902, kui valmis Połack-Maładziečna raudtee. Raudtee äärde rajati Seslavino raudteejaam, mis on saanud nime 1812. aastal selles piirkonnas tegutsenud Vene väejuhi Aleksandr Seslavini järgi. Jaama juurde tekkis väike raudteetööliste asula, kus elas 72 inimest.
Asula hakkas kasvama 1915. aastal, mil rajati kitsarööpmeline raudtee Hłybokajesse. Asulasse rajati ka elektrijaam. Aastal 1919 said nii asula kui ka jaam uue nime Krulaŭščyna. 1919–1939 kuulus asula Poolale, raudtee Hłybokajesse ja sealt edasi Varapajevasse ehitati ümber laiarööpmeliseks. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1941 alustati ka Krulaŭščynast Lepielisse viiva raudtee ehitamist, ent seoses puhkenud sõjaga jäid ehitustööd pooleli ja neid ei ole siiani lõpule viidud. Raudtee äärde ehitati tehased ja nende juurde ehitati korterelamud, asulaga liideti ka neli naaberküla.
Nanolitograafia
Nanolitograafia on nanotehnoloogia haru, mis tegeleb nanoelektroonika komponentide valmistamisega, mida kasutatakse mikroprotsessorites, mäludes, rakendusotstarbelistes mikroskeemides (integrated circuit). Tänu litograafia tehnoloogiate arengule on pooljuhtide tööstust saatnud edu, mida kinnitab ka Moore'i seadus. Üldiselt on nanostruktuursete pindade valmistamiseks kaks lähenemisviisi: ülalt-alla- (top-down) ja alt-üles-meetod (bottom-up), kuid kasutatakse ka tehnoloogiaid, mis kombineerivad neid.
Ülalt-alla-meetodid
Ülalt-alla-meetodeid kasutatakse palju pooljuhtide uurimisel ja tööstuses.
Fotolitograafia
Alus ehk substraat kaetakse kilega (1). Kile peale kantakse fotoresisti kiht, mis muutub UV-kiirguse mõjul lahustuvaks (positiivne fotoresist) või lahustumatuks (negatiivne fotoresist) spetsiaalses kemikaalis (2). Siis eksponeeritakse eelnevalt sadestatud kilet UV-valgusega läbi fotomaski, millel on kujutis vastavalt soovitud elemendile integraalskeemis (3). Seejärel eemaldatakse eksponeeritud resist (4) ning söövitatakse kile samast kohast (5). Näiteks SiO2 kile korral saab seda söövitada HF-ga. Viimase etapina eemaldatakse fotoresist (6), näiteks H2SO4 abil.
Elektronkiirlitograafia
Elektronide voog kiirendatakase substraadile ning seda liigutatakse elektri- ja magnetvälja abil vastavalt soovitud elemendi kujule. Elektronide doos ja kiire energia on täpselt kontrollitavad. Elektronkiirega saab "joonistada" elemente nii otse kui ka läbi maski. pisi|Klassikaline DPN mehhanism: Molekulaar "tint" difundeerub teravikult pinnale läbi veemeniski
Skaneeriva kiire litograafia
Siia alla kuuluvad meetodid, mis kasutavad skeemi "joonistamiseks" teravikku, mida liigutatakse mehaaniliselt mööda pinda. Skaneeriva kiire litograafia võib jaotada kaheks: keemiline ja füüsikaline pinna modifitseerimine. Esimese meetodi puhul rakendatakse lokaalse oksüdatsiooni protsesse. Teise meetodi korral moodustub soovitud struktuur materjali füüsikalise liigutamisega substraadil.
Teraviknanolitograafia (Dip-pen nanolithography, DPN), mis on füüsikaline skaneeriva kiire litograafia meetod, kasutab AFM’i teravikku, et materjali pinnale kanda. See materjal võib olla kas teraviku enda koostisosa (näiteks Au), mida mõjutatakse jõu või vooluga, või füüsikaliselt adsorbeeritud materjal. Teravikult substraadile kantakse materjal kapillaarjõudude abil.
Alt-üles-meetodid
Alt-üles-meetodid on arendanud (bio)keemikud ning need on seotud molekulaarse iseorganiseerumisega (molecular self-assembly). Iseorganiseerumise meetodid võib jaotada kaheks: 1) kahjumlik protsess (sacrificial process), kus iseorganiseeruvad nanokomponendid eemaldatakse ja nad ei osale aktiivselt nanostruktuuride moodustumisel, 2) aktiivne protsess, kus iseorganiseeruvad nanokomponendid on mikroskeemide osana. Mõlemal juhul põhjustavad organiseerumise mitmed intermolekulaarsed jõud (vesinikside, Van der Waalsi jõud, hüdrofoobsed/hüdrofiilsed ja π-π vastastikmõjud), mille eesmärgiks on minimeerida termilist ja kineetilist energiat, mille tulemusena moodustub muster.
Näiteks kasutatakse nanostruktuuride organiseerumiseks nukleiinhappeid, kuna neil on etteennustatav iseorganiseerumise mudel, nende dimensioonid on hästi teada ja neid saab funktsionaliseerida. DNA origami tehnoloogia seisneb pika (100 nm) ühekiulise DNA voltimisel juhuslikuks tasapinnaliseks nanovormiks.
Kombineeritud meetodid
Kombineeritud meetod kasutab nii ülalt-alla- kui ka alt-üles-meetodeid. Chung et al. on kombineerinud DPN-i ja DNA-suunatud iseorganiseerumist, kus nanoskaalas elektroodiliited on selektiivselt funktsionaliseeritud spetsiifilise oligonukleotiidi järjestusega kasutades DPN-i. Need järjestused suunavad elektriskeemi iseorganiseerumist, mis sisaldavad 20 nm ja 30 nm diameetriga DNA-ga modifitseerituid nanoosakesi. Selle tulemusena moodustuvad liited, mis on ühendatud üksiku nanoosakesega.
Addamsite suguvõsa
"Addamsite suguvõsa" ("The Addams Family") on 2019. aastal valminud animafilm.
René Schick
René Schick Gutiérrez (23. november 1909 León – 3. august 1966 Managua) oli Nicaragua advokaat, diplomaat ja poliitik, Nicaragua president aastail 1963–1966.
Aastal 1941 sai temast Nicaragua raudteekompanii teenistuses olev tsiviiladvokaat, ka töötas ta advokaadina oma kodulinnas Leónis. Aastal 1946 liitus ta diplomaatilise korpusega, kus temast sai Nicaragua Washingtonis asuva saatkonna asjur, seejärel aga Nicaragua saadik USA-s, Ameerika Riikide Organisatsiooni juures ja ÜRO juures, hiljem lühikest aega ka Venezuelas. Aastal 1957 sai temast haridusminister ja aastal 1961 välisminister.
Aastal 1962 otsustas ta kandideerida Nicaragua presidendivalimistel, kus võitis. Ametivande andmisel ütles ta, et tema valitsus on suunatud sotsiaalse õigustunde ja liberaalse humanismi teenimisele, olles suunatud laiade rahvamasside hüvangule. Kuigi oma ametiaja vältel oli ta sisuliselt diktaatorite eelmise presidendi Luis Somoza Debayle ja selle venna, rahvuskaardi juhi Anastasio Somoza Debayle kontrolli all, tegutses ta siiski oma ametivandele vastavalt. Ametivande andmise päeval jagas ta suure osa oma varast vaestele ja algatas programmi, millega riigi väikese sissetulekuga pered said omale väikese maalapikese ning sellele ehitati riigi kulul maja. Ka armastas ta lõunatada avalikes söögikohtades või turuplatsidel, lihtrahva keskel, mistõttu teda nimetati sageli populistiks.