cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
EGb 761
Annustamine
Soovitatav päevane annus on 120–240 mg kuivekstrakti. Kui soovitakse seksi intensiivsemaks muuta, siis tuleks võtta tund enne seksuaalvahekorda tavalisest suurem annus. Tõhusaimaks peetakse just standardiseeritud leheekstrakte (50:1), mis sisaldavad vähemalt 24% flavonoide, 6% terpeenlaktoone ja 3,1% ginkoliide A, B, C ja J, 29% bilobaliide ja kuni 5 ppm ginkoolhappeid.
Hoiatus
Enamasti ei ole hõlmikpuuekstrakti manustamisel esinenud raskeid kõrvaltoimeid. On teatatud seedehäiretest, peapööritusest, südame rütmihäiretest, peavalust ja silmaverejooksust.
Ei soovitata kasutada koos MAO-blokaatoritega, aspiriini ja verevedeldajatega, nende ainete toime tugevneb ja võib esile kutsuda verejooksu. (Piippo ja Salo, 376:2007)
Turustamine (osaline)
Hõlmikpuuekstrakti turustatakse tänapäeval rohkem kui 70 riigis.
Hõlmikpuuekstrakti sisaldavad tabletid, kapslid ja tinktuurid on mitmes riigis käsimüügipreparaadid.
Uuringud
EGb 761 on in vitro ja in vivo katsetes avaldanud inimese rinnavähi rakkudele inhibeerivat toimet.
Hõlmikpuuekstrakt ( 50 mg) koos ameerika ženšenni ekstraktiga (200 mg) võib parandada lapseea tähelepanu- ja aktiivsushäire sümptomeid lastel vanuses 3–17 aastat.
Ajalugu
EGb 761 turustamine sai alguse 1977. aastal, kui seda hakkas müüma Saksa farmaatsiaettevõte Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.
August Ein
pisi|August Ein
Ta löpetas aastal 1916 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1916–1917 arstiteadust ja ajalugu ning aastatel 1918 ja 1920–1922 usuteadust. Ta osales aastatel 1918–1920 Vabadussõjas.
Aastatel 1946–1954 oli ta vangilaagris ja sunnitööl. Aastatel 1955–1976 oli ta Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja.
August Ein suri aastal 1986 ja ta on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Õhtu tänav (Tallinn)
Tänava nimi ja ajalugu
Õhtu tänav paikneb endise Peetri aedlinna maa-alal. Tänava esialgne nimi Harpe tänav (vene keeles Гарпевская улица) oli pandud omaaegse Harku mõisa omaniku Hermann Harpe järgi, kellelt aedlinna rajajad vastava maa-ala ostsid. Praeguse nime sai Õhtu tänav (saksa keeles Abendstrasse, vene keeles Вечерняя улица) 13. novembril 1925. Tänava nimi on temaatilises seoses samas asuva Hommiku tänava nimega.
Pure
Pure tähendab mitut asja.
Berliini juutide põletamise ohvrite mälestuskivi
pisi|Mälestuskivi pisi|Tahvel mälestuskivil
'''Mälestuskivi Berliini 1510. aasta juutide põletamise ohvritele''' asub Berliini kesklinnas Mitte linnaosas, aadressil Mollstraβe 11 asuva maja kõrval. Geograafilised koordinaadid on.
Mälestuskivi püstitati Mollstraβe 11 asuva maja kõrval asuvale muruplatsile oktoobris 1988 Kristallöö 50. aastapäevaks. Tellija oli Ida-Berliini magistraat koostöös Berliini juudi kogukonnaga.
Kirjeldus ja päritolu
See kujutab endast graniitsteeli kahe tekstitahvliga. Ülemisel mälestustahvlil on heebreakeelne kiri: ''Siin puhkavad meie esimese Berliini kogukonna liikmete pühad luud. Nad mõrvati märtritena ja põletati 12. avil 5270 [ juudi kalendri järgi]. Selle mälestustahvli paigaldas Meir, Abraham Salomonski poeg aastal 1935.''
Rabi Martin (Meir) Salomonski laskis 1935. aastal, Nürnbergi seaduste avaldamise aastal, paigaldada selle mälestustahvli Landwehrstraße nurgale Lietzmanni juutide vanadekodu sünagoogi külge. Alates 1939. aastast nimetati seda tänavat Gerlachstraßeks; 1970. aastal tänav kaotati. Tänapäeval asub tollasest mälestusmärgist umbes 200 m edelas Berolinastraße 7a paikneva lasteaia mänguplats. Vanadekodu ruumes töötas 1941–1942 läbikäigulaager, kust deporteeriti juute kas Theresienstadti getosse, Riia getosse või otse hävituslaagrisse. Pärast suuri sõjapurustusi lammutati 1960. aastate alguses selle hoonerusud. Mälestustahvel anti üle juudi kogukonnale.
Alumisel pronksist tahvlil, mis valmis alles pärast mälestuskivi püstitamist 1988. aastal, on saksakeelne selgitus: ''1510. aastal põletati 38 Berliini juuti hostia väidetava rüvetamise tõttu. Nende luud on maetud siia.''
Viimane lause on eksitav, sest mälestustahvlid ei asu praegu enam selles kohas. Samuti polnud juutide põletamise ohvrid pärit ainult Berliinist, vaid ka teistest Brandenburgi margi linnadest.
Kuigi see mälestuskivi annab tunnistust Berliini vanemast ja uuemast ajaloost, ei ole tegemist mälestisega Berliini mälestisteseaduse mõistes.
Ajalooline taust
1510. aastate alguses varastati Havellandis paiknenud Knoblauchi küla kirikust kullatud monstrants ja kaks pühitsetud armulaualeiba. Varas, kristlasest katlapaikaja Paul Fromm Bernaust, andis piinapingil tunnistuse, et ta müüs leiva ühele juudile Spandaus. See vallandas rea süüdistusi juutide vastu ning nende tagakiusamisi ja vahistamisi Brandenburgi margi linnades. Ligi sada kinnipeetut, sealhulgas juudi kogukondade väärikaimad liikmed, viidi põhjalikumaks uurimiseks Berliini ning anti seal kohtu alla.
19. juulil 1510 kuulutati Berliini Maria kiriku esisel Uuel Turul (der Neue Markt) välja surmaotsus, mille alusel põletati Berliini ühe linnavärava (Georgentor) ees asunud hukkamispaigal, Berliini tapalaval, mitmekorruselisel tuleriidal 38 juuti. Hiljem sai tänav, kus hukkamine aset leidis, nimeks Judengasse ('Juuditänav'). Samas hukati pea maharaiumise teel veel vähemalt kaks juuti, kes olid vahepeal ristitud. Hukati ka vargast katlapaikaja.
Kas ja kuhu hukatud maeti, selle kohta teated puuduvad. Tavaliselt maeti hukatud hukkamispaiga lähedal asunud korjuste matmispaigale hilisema vanadekodu sünagoogi lähedal. Sagedane oletus, et selles kohas asus ka varajane juudi surnuaed, ei ole leidnud kinnitust ei kirjalikelt allikatelt ega väljakaevamistelt. Pärast kirjeldatud sündmusi aeti juudid Brandenburgi margist minema. See võimaldas nii maaisandal kui ka kodanikel juudi kaupmeestelt või pankuritelt võetud võlad maksmata jätta. Alles alates 1539. aastast võisid juudid jälle Berliinis elada.
Gutapuulised
Gutapuulised (Eucommiaceae) on katteseemnetaimede sugukond.
Pirita Spa Hotel
pisi|Pirita Spa Hotel (mai 2017) Pirita Marina Hotel & SPA on spaahotell Tallinnas aadressil Purje tänav 9.
Hotell pakub tervise-, ilu- ja heaoluteenuseid, seal asub merevaatega restoran Regatta ja 25-meetrine bassein ning saunad.
Hoone ehitati 1980. aasta suveolümpiamängude regati olümpiakülaks ning see paistab silma katamaraani meenutava unikaalse arhitektiuuri poolest.
Hotellile on antud kolm tärni.
Tallink City Hotel
pisi|Tallink City Hotel (juuni 2007) Tallink City Hotel on hotell Tallinnas aadressil Ants Laikmaa tänav 5. See hotell on üks neljast Tallinki hallatavast hotellist. Hotellile on antud neli tärni.
Dele Alli
Bamidele Jermaine Alli (sündinud 11. aprillil 1996 Milton Keynesis), hüüdnimega Dele Alli, on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş.
Alli alustas klubikarjääri Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Milton Keynes Dons. Klubi põhimeeskonda pääses ta esimest korda 16-aastaselt hooajal 2012–2013. Kahe järgmise hooaja jooksulmängis ta klubi meeskonnas üle 70 liigamängus ja lõi 22 väravat.
2015. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Tottenham Hotspur. Aastatel 2016 ja 2017 valiti ta Inglismaa jalgpalli parimaks noormängijaks. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 valiti ta Premier League'i sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta jaanuaris siirdus ta Evertoni.
Koondisekarjäär
Aastatel 2012–2015 mängis Alli Inglismaa noortekoondistes.
Debüüdi Inglismaa rahvuskoondises tegi ta 9. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Eesti vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 17. novembril 2015 sõprusmängus Prantsusmaa vastu.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus ta koosseisu kõigis kolmes alagrupimängus ja kaheksandikfinaalis.
2018. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaalis lõi ta värava Rootsi vastu, kindlustades Inglismaa 2:0 võidu, millega pääses Inglismaa pärast 28 aastat maailmameistrivõistlustel poolfinaali.
Maliena vald
pisi|Brenci pood Maliena vald (läti keeles Malienas pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Anna, Jaunalūksne, Jaunanna ja Mālupe vallaga.
Valla pindala on 55 km². 2016. aasta seisuga elas seal 424 inimest. Valla keskus on Brenci küla, vallavanem on Inta Cinglere.
Vald asub Alūksne kõrgustikul. Selle kõrgeim koht asub 203,3 m üle merepinna. Valla suurim jõgi on Pedetsi jõgi.
Ajalugu
Aastal 1920 kuulus Mālupe valla aladel Mālupe mõisale 1131, aga Ērmaņi mõisale 314 hektarit maad. 1945. aastal moodustati Mālupe valda Mālupe ja Maliena külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1961 liideti Maliena külanõukoguga likvideeritava Alūksne külanõukogu kolhoosi «Maliena» alad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid
Valda jääb üks Läti suuremaid metsõunapuid Sviestīņi mets-õunapuu. Looduskaitse all on veel Maliena "Dārzniecībase" puudetukk, Bitīši tamm, Škeleci tamm, Veider tamm, Ērmaņi tamm, Proņkase saar, Jaunstrički pärn, Rēdmaņkalnsi tamm ja Irbītese mänd.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 379 lätlast, 27 venelast, 1 valgevenelane ja 2 ukrainlast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Viinhape
Viinhape (ehk 2,3-dihüdroksübutaandihape) on orgaaniline hape, mida leidub paljude puuviljade mahlas (viinamarjamahl) ja veinides ning seda lisatakse toiduainetele (E334) hapu maitse tugevdamiseks ja antioksüdandina.
Viinhappe keemiline valem on HOOC-CH(OH)-CH(OH)-COOH. See on vees lahustuv valge kristalne aine. Kuulub see kahealuseliste karboksüülhapete klassi, molekulis on kaks kiraalsuskeset, mistõttu saab esineda erinevate stereoisomeeridena, kuid looduses esineb (+)-viinhape. Viinhappe soolasid nimetatakse tartraatideks ja neid kasutatakse meditsiinis.
Viinhappe keemiat
Viinhape eraldati esmakordselt umbes aastal 800 AD kaaliumtartraadist HOOC(CHOH)2COOK, mis sadeneb veinist ja on tuntud kui viinakivi.
Viinhappe molekulis on kaks kiraalsuskeset, mistõttu esinevad neli modifikatsiooni: D-(-)- ehk (R,R)-viinhape, L-(+)- ehk (S,S)-viinhape, kahe eelmise ratseemiline segu ja meso- ehk (R,S)-viinhape. Viinhappe enantiomeerid (D- või L-) on olulised orgaanilise sünteesi lähteained teiste kiraalsete molekulide sünteesimisel.
Eesti meistrivõistluste medalivõitjad kergejõustikus
''Siin on nimekiri Eesti kergejõustiku meistrivõistluste medalivõitjate loenditest:
Magnetoreoloogiline vedelik
pisi|Näide magnetosakeste korrastumisest MR vedelikus välise magnetvälja toimel Magnetoreoloogiline vedelik (lühend MR vedelik) on magnetosakeste suspensioon kandevedelikus, mis välise magnetvälja mõjul korrastuvad lineaarseteks agregaatideks, andes nii sellele vedelikule mitmed tahkistele iseloomulikud omadused. Selline välise magnetvälja rakendamine võib hetkeliselt (millisekundi jooksul) suurendada vedeliku näivat viskoossust ja voolepiiri mitme suurusjärgu võrra.
Magnetoreoloogiline vedelik erineb ferrovedelikust peamiselt osakeste suuruse poolest, millest esimese puhul jäävad need mikromeetri suurusjärku ja ilma lisanditeta sadestuvad teatud aja möödudes. Ferrovedeliku osakesed on aga peamiselt nanoosakesed, mis on tavatingimustel suspenseeritud Browni liikumise poolt ja ei sadene. Samas ei toimu aga ferrovedelikes niivõrd drastilisi viskoossuse muutuseid magnetvälja rakendamisel. Seega tulenevalt osakeste suurusest erinevad suurel määral nende vedelike füüsikalised omadused ja rakendused.
Tööpõhimõte
pisi|Animatsioon MR vedeliku tööpõhimõttest Tavaolukorras, kui magnetoreoloogilise vedelikule välist magnetvälja ei mõju, on magnetilised osakesed ümbritsevas kandevedelikus jaotunud ühtlaselt, kuid ilma läbivalt korrastatud struktuurita. Selles olekus käitub MR vedelik põhimõtteliselt samamoodi kui tavaline Newtoni vedelik.
Juhul kui rakendada sellele süsteemile väline magnetväli, joonduvad magnetilised osakesed omavahel mõjuvate dipool-dipool interaktsioonide tõttu piki välise magnetvälja jõujooni, tuues endaga kaasa ka vedeliku voolavuse vähenemise. Siinkohal sõltub aga magnetvälja tugevusest see kuivõrd tugevasti on magnetosakesed nendesse lineaarsetesse ahelatesse paigutunud, mis paneb omakorda paika MR vedeliku voolavuspiiri ja viskoossuse. Lisaks, kuna magnetvälja on lihtne muuta, muutes pooli läbivat voolu, siis see teebki MR vedelike mehaanilised omadused väga hästi kontrollitavateks.
Koostis
MR vedelikud on enamasti kahefaasilised vedelikud, mis on valmistatud suure hulga (kuni 50% ulatuses koguruumalast) tahkete, mikromeetri suurusjärgus läbimõõduga ja tugevasti magneetuvate osakeste dispergeerimisel mittemagnetilises vedelikus. Magnetosakestena võib kasutada nii ferro-, ferri- kui ka paramagnetilisi materjale, kuid eelistatud on nende hulgast pigem pehmed magnetmaterjalid, sest väikese koertsiivsuse tõttu on neid lihtsam magneetida ja demagneetida, võimaldades nii kergesti ümberpööratavate süsteemide loomist. Täpsemalt leiavad enim kasutust just raud ja raua ühendid. Näiteks eriti laialdaselt kasutatakse kõrge puhtusega karbonüülrauda, mis on lisaks pehme magnetmaterjal olemisele ka suure magnetilise läbitavusega.
Keskkonnaks olev kandevedelik valitakse tavaliselt soovitavate reoloogiliste omaduste ja temperatuuri stabiilsuse põhjal. Enamasti on selleks mineraal- või silikoonõlid või ka vesi.
Kuna mikromeetri suuruste ja ümbritsevast keskkonnast tunduvalt raskemate osakeste puhul ilmneb juba märgataval määral sadestumist, siis see muudab taolised MR vedelikud ajas ebapüsivateks. Sellepärast sisaldavad MR vedelikud veel erinevaid lisandeid, mille eesmärgiks on sadestumise ja iseenesliku aglomeratsiooni takistamine ning ka määrdeomaduste parandamine. Sellisteks sadestumist vähendavateks aineteks on näiteks surfaktandid nagu ksantaan, silikageel ja mitmed karboksüülhapped. Samuti on üheks sadestumise vähendamise võimaluseks väikeses koguses nanoosakeste nagu süsiniknanotorud või pürogeenne räni lisamine lahusesse. Nende ainete osakesed satuvad suuremate magnetosakeste vahelistesse tühimikesse, takistades nii magnetosakeste aglomeratsiooni ja settimist.
Kasutusrežiimid
MR vedelikke saab rakenduste järgi jagada üldiselt kolme erineva töörežiimi vahel, milleks on voolavus-, nihke- ja surverežiim. Nende kirjeldamiseks võib vaadata MR vedelikku kahe paralleelse plaadi vahel, mille tasandiga risti mõjub magnetväli, takistades seeläbi vedeliku liikumist plaatidega paralleelses suunas. Neid režiime eristatakse vastavalt sellele, millisele süsteemi osale ning mis suunas väline jõud mõjub.
Tulenevalt konkreetsest režiimist võib leida neile süsteemidele erinevaid rakendusi. Voolavus- ehk ventiilrežiimi kasutatakse eelkõige just lineaarse summuti või hajutina. Nihkerežiim leiab pigem kasutust selle pöörlevas versioonis, mille praktilised näited on hüdraulilised piduri- ja sidurisüsteemid. Surverežiim võimaldab suurte raskuste kandmist väikese liikuvuse juures ja on sobilik seega näiteks hoonete vibratsioonikindlamaks muutmisel.
Masinatööstus
Magnetoreoloogiliste vedelike jaoks kõige laialdasemalt kasutust leidvaks valdkonnaks on erinevate ostsillatsioonide summutamine, mis masinatööstuse koha pealt on tihtipeale tarvilik mootorite vibratsiooni vähendamisel ja operaatori kabiini või istme summutamisel.
Sarnaselt on need väga huvipakkuvad autotööstuses, kus lisaks vibratsiooni summutamisele arendatakse MR vedelike abil hetkeliselt ja täpselt reguleeritavat vedrustussüsteemi sõidukitele. Lisaks võimaldavad MR vedelikud luua ka hüdraulilisi piduri- ja sidurisüsteeme, milles puuduvad mehaaniliselt pidevalt liikuvad osad, kuna vajalik efekt saavutatakse vaid magnetvälja suurendamise või vähendamisega.
Ehitus
Üheks magnetoreoloogiliste vedelike võimalikuks rakenduseks on nende kasutamine poolaktiivsete seismiliste summutitena, mis on ühenduses hoone kandvate konstruktsioonielementidega. Need võimaldavad erinevalt passiivsetest meetmetest tagada väikese energiakuluga parema vastupidavuse maavärinatele, absorbeerides endasse lööklaineid ja võnkumisi.
Lennukitööstus
Lennutööstuses leiavad MR vedelikud rakendust helikopterite kokpittide ja istmete ehituses, et aidata tagada reisijate turvalisust avariiolukordades ja lennuõnnetuste korral. Magnetoreoloogiliste summutite abil on võimalik vähendada õnnetuse korral ülekantavat energiat reisijate kehale ja selgroole ning seeläbi kahandada püsivate vigastuste ja traumade teket.
Militaarvaldkond
Magnetoreoloogiliste vedelike kasutamine sõidukite vedrustuses pakub ka eraldi huvi soomustehnika arendamisel, arvestades, et vajalik on raskete masinatega liikuda väga ebatasastel maastikel.
Lisaks uuritakse MR vedelikke ka kui ühte potentsiaalset komponenti kihilise struktuuriga soomuste ja kuulikindlate vestide arendamisel. Eelkõige pakuvad MR vedelikud siin huvi pärast kokkupuudet tekkinud energia summutamises ja hajutamises.
Meditsiin
Meditsiinis kasutatakse MR vedelikke põhiliselt jäsemete proteeside loomisel, et selle kasutajal oleks vastavalt oma liikumise aktiivsusele võimalik reguleerida jäseme jäikust. Näiteks jooksmisel ja hüppamisel on vajalik suurem jäikus samas kui rahulikumal liikumisel ja puhkamisel peaks see olema väiksem.
Mardjalised
Mardjalised (Haemodoraceae) on katteseemnetaimede sugukond.
Syukuro Manabe
Syukuro Manabe (jaapani keeles 真鍋 淑郎 Manabe Shukurō; sündinud 21. septembril 1931 Ehime prefektuuris Jaapanis) on Ameerika Ühendriikides elav ja töötav jaapani meteoroloog ja klimatoloog.
Ta on globaalse kliimamuutuse arvutisimulatsioonide pioneer.
2021. aastal anti talle, Klaus Hasselmannile ja Giorgio Parisile Nobeli füüsikaauhind töö eest Maa kliima mudeldamisel ja kliimamuutuste ennustamisel.
Torutangid
pisi|Torutangid Torutangid on tööriist, millega saab keerata torusid.
Torutangide iseloomulik omadus on võimalus sama tööriista kasutada eri jämedusega torude keeramiseks. Selleks on tangide ühel aasal mutter, mille keeramisel saab muuta tangi haarade vahekaugust. Teine oluline omadus on tööriista haarade sulgemisel ja järgneval keeramisel tekkiv tugev haare, mis võimaldab keerata siledapinnalisi torusid. Torude keeramisel tuleb olla aga ettevaatlik, et ei rikutaks keeratavat toru. Sama tööriistaga saab keerata ka mutreid, polte ja lapikuid detaile.
Torutangid leiutas 1888. aastal Rootsi leiutaja Johan Petter Johansson. Tema tööriist sarnaneb USAs levinud pipe wrench 'i ja Suurbritannias levinud Stillson wrench 'iga, aga need tööriistad ei ole detailidelt samad. Johansson on ka tellitavat võtit oluliselt täiendanud. Patent 1892. aastal.
Hemikliitor
Hemikliitor (hemiclitoris, mitmuses hemiclitores) on soomuseliste seltsi emasloomade paariline kopulatsioonielund.
Eri liikidel on hemikliitori kuju ning suurus erinev ja uurijate arvates vastab iga liigi isaslooma hemipeenisele.
Avastamine
1995. aastal teatas dr Wolfgang Böhme seniavastamata kopulatsioonielundist, nimelt leidsid nad (koos Ziegleriga) emase Varanus salvadorii lahkamisel saba piirkonnas paarilise ja väljasopistuva toruja elundi, mis meenutas hemipeenise peegelkujutist ja mille osad paiknesid kloaagis külgmiselt. Ta pakkus elundile nimetuseks hemiclitoris.
Hebefreenne skisofreenia
Hebefreenne skisofreenia on skisofreenia vorm, milles on juhtivateks emotsionaalsed häired; luulumõtted ja hallutsinatsioonid on episoodilised ja fragmentaarsed; käitumine on inadekvaatne ja impulsiivne ning tavaliselt maneerlik.
Tavaliselt domineerivad emotsioonide, tahteelu ja mõttekäiguhäired. Hallutsinatsioonid ja luulumõtted võivad avalduda, kuid ei ole tavaliselt juhtivad. Patsiendi käitumine on iseloomulikult sihipäratu, tegevusel puudub mõtestatud eesmärk ja otstarve. Pinnapealne ja maneerne tegelemine religiooni, filosoofia või teiste abstraktsete teemadega võib süvendada raskusi patsiendi mõttekäigu jälgimisel.
Diagnostilised juhised
Skisofreenia diagnoosi üldised kriteeriumid peavad olema täidetud. Tavaliselt diagnoositakse hebefreeniat esmakordselt nooruki- või varases täiskasvanueas. Premorbiidne isiksus on sageli, kuigi mitte ilmtingimata, pelglik ja isoleeruv. Hebefreenia kindla diagnoosi püstitamiseks on tavaliselt vaja patsienti kaks-kolm kuud pidevalt jälgida, et olla kindel eespoolkirjeldatud käitumise iseärasuste püsivuses.
Kevin Schon
Kevin Dodd Schon (sündinud 7. veebruaril 1958 San Diego maakonnas Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Punane siilkübar
pisi|200x200px|Punane siilkübar peenral
Kuressaare Kultuurivara
Kuressaare Kultuurivara on Kuressaare linna allasutus, mis korraldab kultuuritegevust Kuressaares. Asutus korraldab näiteks Kuressaare kultuurikeskuse ja Kuressaare Raegalerii tööd, samuti on asutus Kuressaare Merepäevade peakorraldaja.
Punane siilkübar
Punane siilkübar (ehk purpur-siilkübar ehk punane päevakübar, Echinacea purpurea) on 60–90 cm kõrgune korvõieliste sugukonda siilkübara perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Kasutatakse ravim- ja ilutaimena. Looduslik kasvukoht asub Põhja-Ameerikas, kuid kasvatatakse koduaedades üle maailma.
Punane siilkübar on immuunsüsteemi tugevdava ja põletikuvastase toimega. Omab mikroobi- ja viirusevastast mõju. Aitab suurendada vastupanuvõimet külmetus- ja nakkushaigustele, kuna leevendab haiguse kulgu ja kiirendab tervenemist. Toimib ka valuvaigistina. Tarvitatakse peamiselt tinktuurina.
Õitseb juuli keskpaigast septembrini.
Etümoloogia
Punase siilkübara teaduslik ladinakeelne nimetus Echinacea tuleb kreekakeelsest sõnast echinos, mis tähendab siili või merisiilikut. Ladinakeelne nimetus Echinacea viitabki taime siilitaolisele õisikusüdamikule. Nimetus purpurea osutab keelõite purpurpunasele värvusele.
Botaaniline kirjeldus
Punase siilkübara kõrgus on 60–100 cm. Kõrgus võib sorditi erineda.
Lehed
Lehed on vastamisi või vahelduvalt asetsevad, piklikud, karedad ja tumerohelist värvi. Kuju süstjast kuni munajani. Leheservad hambulised või teravsaagjad, leherood on selgelt eristatavad.
Vars
Varred on tugevad, püstised ja väheharunenud.
Õied
Taime korvõisikud on suured, asuvad raagudel varte tippudes, nende läbimõõt on 10–16 cm. Õisi on kahesuguseid. Putkõite värvus vaheldub oranžikaspruunist mustjaspunaseni ning need asetsevad õisiku keskel. Äärmised õied on keelekujulised, allarippuvad või püstised ning nende värvus varieerub roosadest lillakate või purpurpunasteni. Teatud sortidel esinevad valged keelõied. Punane siilkübar on hermafrodiit ehk kahesuguline taim.
Vili
Viljaks kiilukujuline 4–5 mm suurune neljakandiline seemnis, mille alumine pool on ümar.
Paljunemine
Paljunevad seemnetega. Paljundatakse ka puhma jagamisel. Levivad risoomide abil.
Levila ja kasvukoht
Looduslik leviala on Põhja-Ameerika lõuna- ja idaosas preeriates ja valgusküllastes metsatukkades, kust ta pärineb. Kasvatatakse teda Euroopas, sealhulgas Eestis koduaedades, parkides ilutaimena. Euroopasse jõudis 1699. aastal, kuid tarvitust leidis alates 1900. aastast. Eestisse toodi Saksamaalt. Kasvupinna suhtes on pigem vähenõudlik. Kasvab pea igasuguses aiamullas, kuid kõige rohkem eelistab parasniisket huumusrikast mulda, mis sisaldab keskmiselt toitaineid. Õitseb paremini päikesepaistelistes kohtades. Taimed ei talu kuivust ega ka liigniiskust.
Keemiline koostis
Droogid sisaldavad palju erinevaid keemilisi aineid: kohvhappe derivaate ehinakosiid ja tsünariin, polüsahhariide, amiide, orgaanilisi happeid, glükosiide, polüiine, eeterlikke õlisid, ensüüme, mineraalaineid jm.
Ajalugu
Punane siilkübar on ajalooliselt tähtis ravimtaim. Indiaani hõimud tarvitasid teda maohammustuste, haavade, haavandite raviks ja immuunsüsteemi tugevdamiseks. Indiaani hõimude šamaanid pidasid punast siilkübarat pühaks – enne olulisi talitusi pesid nad taime mahlaga oma käsi.
Droog ja kasutusviis
Droogina kasutatakse juurt ja ürti, harvem õisikuid nii värskelt kui ka kuivatatult. Värske taim sisaldab rohkem toimeaineid kui kuivatatud. Ürte kogutakse juulis ja augustis õitsemise ajal ja juuri septembris. Juured puhastatakse ja pestakse. Kuivatamine toimub 40–50 °C temperatuuri juures. Tarvitatakse peamiselt alkoholtinktuurina, harvem vesitõmmisena, aga ka kapslite, tablettide, mahlana. pisi|Punase siilkübara kuivatatud juur
Alkoholtinktuur
Tarvitatakse põhiliselt alkoholtinktuuri immuunsüsteemi tugevdamiseks, mis valmistatakse värsketest taimeosadest 40% alkoholiga kaalulises vahekorras 1:10 (juured) või 1:20 (ürt). Tõmmis tuleks jätta 10 päevaks seisma suletud anumasse pimedasse ning seda vahetevahel loksutada. Seejärel kurnata. Juurte tõmmist manustada suukaudselt 1/2 tl, ürdi tõmmist 1 tl kolm korda päevas veega lahjendatult 14 päeva jooksul, kuid kindlasti mitte üle kahe nädala.
Näidustused
Droogil on immuunsüsteemi tugevdav ja põletikuvastane toime. Immuunsüsteemi tugevdajana tõstab valgete vereliblede arvu ja aktiivsust. Kasutatakse nakkus- ja külmetushaiguste vastu, leevendades ja kiirendades haiguse kulgu ja soodustades paranemist. Omab bakteri-, seene- ja viirusevastast toimet ning sellega seoses kasutatakse gripiviiruse raviks. Tervendab nahapõletikku, haavu, ekseemi, aknet, veenilaiendeid. Tarvitatakse külmetushaiguste, hingamisteede, allergiate, kuseteede krooniliste nakkuste, herpesviiruse vastu. Punane siilkübar on leidnud kasutust veel valuvaigistina peavalu, kurguvalu ja hambavalu korral ning podagra leevendamiseks. Mahla ja tõmmiseid võib määrida nahale putukahammustuse korral vaevuste alandamiseks. Aitab ennetada nakkushaigustesse haigestumist enne nakkuste leviku perioodi. Võib tarvitada vere puhastajana.
Vastunäidustused
Vastunäidustused on tuberkuloos, leukoos, kollagenoos, AIDS, HIV-nakkus, autoimmuunhaigused, reumareumaatilised sidekoehaigused ja rasedus. Võib esineda ülitundlikkust, kuid see on siiski erandlik. Suurtes annustes ja pikaajalisel tarvitamisel võib esile kutsuda nahalöövet, sügelust, turset, hingamishäireid, peapööritust, vererõhu alanemist ja kehatemperatuuri tõusu. Liiga kauakestev kasutamine (järjest üle 14 päeva) kahjustab immuunsüsteemi, kurnates seda. Ei ole soovitav tarvitada teda samaaegselt teatud ravimitega, näiteks kortikosteroidid ja immunosupressandid.
Muud kasutusalad
Taime koostises olev ehhinatsiin avaldab toimet putukamürgina, eriti tundlikud on sellele kärbsed. Punane siilkübar on hinnatud lõikelill, sest peab vaasis kaua vastu.
Raudlehelised
Raudlehelised (Lomandroideae) on aspariliste sugukonda arvatud alamsugukond. Mõnedes süsteemides on selle alamsugukonna perekonnad arvatud eraldi sugukonda Lomandraceae.
Léon Jouhaux
Léon Jouhaux (1. juuli 1879 – 28. aprill 1954) oli Prantsuse ametiühingujuht.
1951. aastal anti talle Nobeli rahuauhind.
Power Ballads: The Collection
"Power Ballads: The Collection" on 2017. aastal avaldatud kolmest CD-st koosnev kogumikalbum (box set). Kogumiku andis välja Warner Brosi Briti divisjoni kuuluv Rhino UK.
Eesti õigussüsteem
Eesti õigussüsteem on Eestis kehtiva õiguse struktuur ning see jääb justiitsministeeriumi haldusalasse.
Eesti õigussüsteem põhineb õigusprintsiipidel ja jaguneb õigusharudeks ja õigusaktideks, mille normid reguleerivad mingi õigusharu piiresse kuuluvaid kindlat liiki suhteid (nt omandiõigus, tööleping). Õigusnormid on käitumisreeglid, mis määravad inimeste õigused ja kohustused. Õigusnormid on kirjas põhiseaduses ja teistes seadustes.
Õiguse printsiibid
Õiguse printsiibid tulenevad riigi kõige kõrgemast õigusallikast – põhiseadusest.
Õigusharud
Õigus jaguned viieks: riigiõiguseks, tsiviilõiguseks, haldusõiguseks, karistusõiguseks ja protsessiõiguseks.
Riigiõigus
Riigiõigus on teistele õigusharudele aluseks. Riigiõigus reguleerib üldistatult kõiki riiki ja õigust käsitlevaid õigussuhteid (võimude lahusus, riigi põhitunnused, seadusandlus).
Tsiviilõigus
Eesti tsiviilõiguse süsteem on üles ehitatud pandektide põhimõttele, mille järgi kõik tsiviilõiguse normid jaotatakse viide ossa: tsiviilõiguse üldosa, perekonnaõigus, pärimisõigus, asjaõigus ja võlaõigus. Pandektide süsteem ise pärineb Vana-Rooma õigusest.
Haldusõigus
Haldusõigus reguleerib ametivõimude tegevust, nende moodustamise korda, volitusi, suhteid kodanikega, vastutust haldusõiguse rikkumise eest jms.
Karistusõigus
Karistusõigus määrab, millised teod on käsitletavad süütegudena ja milliseid karistusi nende eest määratakse ehk karistusõigus määrab kindlaks nende ühiskondlike suhete ringi, mis on riigi kaitse all ja mille rikkumine toob kaasa karistuse.
Protsessiõigus
Protsessiõiguse ehk menetlusõigusega määratakse kindlaks kohtupidamise kord. Protsessiõigus tagab õigusliku julgeoleku ja välistab kohtuliku omavoli.
Õigusaktid
Õigusakti koondatakse süsteemselt kindlad õigusnormid. Õigusaktide kaudu annab riik käitumisreeglitele üldkohustusliku jõu. Need korraldavad kodanike ühiselu ning kodanike ja riigi omavahelisi suhteid. Mandri-Euroopa õigussüsteemis on kõige tähtsamad õiguse allikad õigusaktid, näiteks põhiseadus ja Euroopa Liidu õigus. Eesti kuulub samuti Mandri-Euroopa õigussüsteemi. Nii Mandri-Euroopa õigussüsteem kui ka rahvusvaheline õigus on Eesti õigussüsteemi lahutamatu osa.
Õigusaktid moodustavad õigussüsteemi ning nad on seal hierarhiliselt ühtsustatud:
Iga astme õigusaktid peavad olema kooskõlas eelnevate astmete õigusaktidega.
Seadused
Vastavalt õigusaktide hierarhiale peavad kõik Eesti seadused olema vastavuses põhiseadusega.
Seaduste algatamise õigus on:
Seaduse vastuvõtmiseks tuleb seaduseelnõu riigikogus üldjuhul arutada vähemalt kahel lugemisel. Seejärel esitab riigikogu kantselei seaduse vabariigi presidendile. Seaduse jõustumiseks peab president seaduse välja kuulutama. President võib jätta riigikogus vastu võetud seaduse välja kuulutamata ja saata selle riigikogule uueks arutamiseks ja otsustamiseks.
Kohtusüsteem
pisi|[[Riigikohus Tartus]] Õigustmõistev riigiorgan on kohus. Kohus on sõltumatu ja mõistab õigust kooskõlas põhiseaduse ja teiste seadustega.
Brenci
pisi|left|Brenci pood Brenci (nõukogude ajal Maliena) on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas, Maliena valla halduskeskus.
Eesti õigussüsteem
Kohtusüsteem
Maakohtud ja halduskohtud on esimese astme kohtud. Maakohtuid on neli: Harju, Pärnu, Tartu ja Viru ning neil on kohtumajad igas maakonnakeskuses. Halduskohtud on Tallinnas ja Tartus ning nende kohtumajad asuvad Tallinnas, Tartus, Pärnus ja Jõhvis. Maakohtud tegelevad kõigi tsiviil-, kriminaal- ja väärteoasjadega. Halduskohtud tegelevad vaidlustega, mille osapoolteks on riik või omavalitsus ja eraisik.
Ringkonnakohtud on apellatsioonkohtud. Piirkonnakohtud asuvad Tallinnas ja Tartus. Nad vaatavad üle maa- ja halduskohtute lahendeid apellatsiooni või määruskaebuse korras.
Brenci
Küla asub merepinnast 140 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Alūksnest 11 ja Riiast 210 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel Maliena põhikool, Maliena rahvamaja, raamatukogu ja lasteaed. Seal asub Maliena bussipeatus.
Nõukogude ajal oli küla Maliena nime kandva kolhoosi keskasulaks.
Külas asub kohaliku kaitse all olev arhitektuurimälestis Brenci palvemaja.
Aastal 2015 oli külas 165 elanikku, aastal 2017 oli elanikke 153 elanikku, aastal 2019 aga 146.
Valkenberga ordulinnus
Valkenberga ordulinnus (lätlastel ka Mākoņkalns – "pilvemägi" ja uuemal ajal ka Mākoņpils, saksa Wolkenburg, poola Wolkenberg) asus Lätis, Ida-Latgales, Räisaku piirkonnas (Rēzekne piirkonnas, Rēzeknes novads) , Mākoņkalnsi vallas (Mākoņkalna pagasts) Rāzna järve kaldal asuvast Lipuški külast 2,1 km edelas, Makonkalnsi mäel – 247,4 m kõrgusel merepinnast (kõrguselt neljas mägi Latgales). See oli üks Vana-Liivimaa varajase ajalooperioodi ordulinnustest.
Linnuse aadress: Rēzeknes novads, Mākoņkalna pagasts, Dvarči, Lazdukalns, LV-4626.
Nimekujud
Läti keeles ka Padebisa kalns ("taevaalune mägi"), Volkenburga. On esitatud oletus, et linnuse nimes kajastub Liivimaa II ordumeistri, "mõõgavend" Volquin (Folkvin, Volqvin) Schenke von Winterstettini nimi, kes juhtis ordut 1209–1236. Või siis on nimetus tulnud Saksamaal, Saksi liidumaal asuvalt Wolkenburgi linnuselt.
Ajalugu
X ja XI sajandil oli piirkond juba tihedasti asustatud, seal asus 9 matmispaika, 2 kultuskohta ja 4 vana linnamäge.
1236, sellest tärminist varasemaks linnusetekkeaga seoses tolleaegsete sündmustega läti ajaloolased ei paiguta. On ka oletatud, et sel aastal põletasid leedulased seal ühe algselt sakslaste puitlinnuse maha. Seda on peetud ka viimaseks Mõõgavendade ordu ehitatud linnuseks.
1252. aastal ehitasid ajalooliste dokumentide järgi hispaania ristisõdijad Valkenberga linnuse, kui orduvennad seal Leetu tungimiseks vägesid kogusid.
1263. aasta 10. septembriga dateeritud ürikus on esmamainitud Valkenbergat, kui komtuur Theodorich (Theodoricus commendator de Wolbenborch) allkirjastas seal dokumente. Ka ajaloolase L. Arbusowi arvates oli linnus rajatud juba varem.
1271. aasta 27. augustile dateerituna on säilinud komtuuri pitsat "S[igillum] Commndatori Wolkebg". 1399. aastast pärineb selle dokumendi ärakiri, mis on kinnitatud Schleswigi piiskopi Johanni poolt. Fragment 1399 dokumendist: ...In cuius sigilli circumferencia hec litere legebantur: S. Commendatoris in Wolkenborch.
1277 kolis Latgale komtuur sealt üle moodsamasse, tugevamasse ja olulist Riia–Polotski veeteed kontrollivasse tähtsamasse ning 1276 meister Ernst von Rassburgi asutatud Vana-Väina linnusesse. Pärast seda kaotas Valkenberga linnus oma sõjalise tähtsuse.
1432 kogunesid B. Brežko andmetel linnuse juures orduväed sõjakäiguks Leetu.
1559–1560 Liivi ordu poolt poolakatele üle antud linnuste nimekirjas Valkenbergat polnud, kuna linnus pidi olema kas väga halvas seisukorras või täielikult lagunenud.
1583. aastast on teada, et Valkenberga kuulus Madelaine de Valckersahmile, kes oli abielus rüütel Bernard de Tursiga (Furs) ja üks nende poegadest Jan (Johann) päris lossi 1598. aastal.
1599 toimus revisjon ja koostati aktid. Selles on kirjas, et künkal oli mõisasüda, ja samas on meenutatud ka vana linnust. Jan de Tursi kohta on kirjas rubriigi "Capitaneatus Rositensis" all, et Nobilis Joannes de Tursom produxit Privilegium pergameneum Sigismundi III, qui restituit bona sua haereditaria Wolkimborg, Dustichal, Zibendorff cum Arce tempore belli moschovitici adempta itd.
XVII–XIX sajandini kuulusid linnusemägi ja selle ümbruse maad Andrepno (Zibendorff) mõisa alla ja seal olid omanikeks Soltanowite suguvõsa, Szadurskid ja Benislawskid.
1875 maalis seal kunstnik Napoleon Orda. Tema piltidel on kujutatud juba linnusevaremeid.
1926 koostas ja avaldas linnuse plaani Karl von Löwis of Menar.
1938 külastas oma Latgale visiidi käigus Valkenbergat Läti president Kārlis Ulmanis. Selle sündmuse auks pandi mäejalamile mälestustahvel.
XX sajandi II poolel betoneeriti eeslinnuse territooriumil plats estraadi jaoks ja ehitati istmed pealtvaatajatele.
2002. aastal toimus arheoloogiline ekspeditsioon, mis hindas varemete olukorda.
Ehitus
Tegemist on vanima ordulinnusega Latgales.
Ehitusstiililt on linnus lähedane vabakujundusliku laagerkastelliga ja koosneb 50 meetri kõrguse mäe kagupoolsel küljel asuvast pealinnusest ja loodepoolsest eeslinnusealast. Makonkalna mäel on järsud nõlvad, ainult loodepoolne külg madaldub laugjamalt väikeseks eeslinnuse platooks. Selle suuna ette ehitatigi pealinnuse kaitseks 3,05–3,30 m paks ja 62,5 m pikk telliselisandiga põllukivist mantelkaitsemüür. Ülejäänud külgedest varjasid pealinnust muldvallid ja puitpalkrajatised. Mantelmüüri otstes olid täisnurga all laotud müürile jätkud 10,67 m pikkuselt (säilinud 9,6 m) ja müüri nurgad on laotud 1 meetri paksustest graniitkividest. Mäe otsas pealinnuses asus ka kaev. Põhiplaanilt oli pealinnus trapetsikujuline, küljepikkustega 52 ja 62 meetrit linnuse nurgad olid suunatud põhiilmakaarte poole. Ühendustee sisenes eeslinnuse loodepoolsest küljest ja jooksis pealinnuse läänenurka. Jalgrada viis otse pealinnusesse järsust kirdepoolsest küljest, ületades vallikraavi. Ka linnuses asuvad ülejäänud hooned olid puidust, nagu viimatistel väljakaevamistel leitud säilinud söestunud palgiotsad tõendavad.
Eeslinnus ei omanud kaitsemüüri, vaid oli ümberringi varjatud muldvalli ja kraaviga. Vallide nurgad olid tugevdatud mördita laotud maakividega.
Praegune seisukord
Säilinud on mantelringmüür 4–6 m kõrguselt ja sissevarisenud tunnel. Muude hoonete paiknemine ja ehitus ei ole teada. 2002. aastal oli müüritise mört pude ja müüril kasvasid põõsad. Linnusemäele viib jalamilt puidust trepp.
Viited
Wolkenberg
Tiit Nikopensius
Tiit Nikopensius (sündinud 24. oktoobril 1963 Tartus) on eesti bioloog ja molekulaargeneetik.
Elulugu
Nikopensius lõpetas 1981 Tartu 7. Keskkooli, 1986 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna ning kaitses 1996. aastal EPMÜ-s loodusteaduste magistri kraadi väitekirjaga "ELISA-testi väljatöötamine veiste infektsioosse rinotrahheiidi viiruse (BHV-1/IBRV) vastaste antikehade määramiseks". Ta oli 1986–88 KBFI vaneminsener, 1989–94 Eesti Agrobiokeskuse nooremteadur ja 1995–99 teadur, 2000–02 TÜ Tehnoloogiakeskuse geenitehnoloogia osakonna erakorraline teadur, 2003–05 Eesti Biokeskuse teadur. 2006. aastast on ta TÜ MRI teadur.
Auļukalns
Auļukalns (vanasti ka Auļukalna muiža, tõlkes Auļukalnsi mõis) on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Drusti vallas.
Tiit Nikopensius
Elulugu
2011. aastal kaitses doktoritöö teemal "Genetic predisposition to nonsyndromic orofacial clefts" (Mittesündroomsete suulõhede geneetiline eelsoodumus).
Kaksikud (märk)
Lühiiseloomustus
Infole orienteeritud Kaksikute märk on sodiaagi esimene mentaalne märk. Kaksikute Päikesega inimene vahendab objektiivselt mõtteid ja fakte, eelistamata neist ühtki ja kiindumata oma seisukohtadesse. Ta on paindlik ja vajadusel võimeline oma arvamust muutma, sageli ei kujunda ta seda üldse välja, eelistades teiste arvamuste vahendamist. Kaksikute Päikesega inimene on uudishimulik, ratsionaalne, objektiivne, suudab olukordi analüüsida emotsioonidevabalt. Ta on enamasti hea kõneleja ja kirjamees ning loeb palju, õppides sageli elu jooksul selgeks mitu ametit. Verbaalsetele võimetele lisandub tihti käeline osavus. Negatiivse poole pealt võivad Kaksikud olla liiga püsimatud, kergesti tüdinevad ega suuda oma ettevõtmisi lõpule viia. Sõnaosavust võib ta kasutada ka omakasupüüdlikel eesmärkidel.
Tiit Nikopensius
Teadustöö
Tiit Nikopensius on uurinud molekulaargeneetikat, DNA microarray-tehnoloogia arendust ja geneetilist epidemioloogiat. Ta on avaldanud üle 10 teadustrükise.
Kaksikud (märk)
Lühiiseloomustus
Kuu Kaksikutes viitab võimele saada oma emotsioonidega kontakti nendest rääkides või neid lahti kirjutades. Emotsioonid ja meeleolud vahelduvad Kaksikute Kuuga inimesel kiiresti, minevikust ei hoita nostalgiliselt kinni, uudishimu kannustab edasi. Reaktsioon on kiire, uutes olukordades tunneb end turvalisemalt, kui saab asja kohta võimalikult palju infot koguda. Kriitilisel hetkel suudab emotsioonid kõrvale jätta ja kiirelt tegutseda.
Auļukalns
Küla asub valla edelaosas Auļukalnsi järve kaldal. Seal asub Auļukalnsi bussipeatus. Aastail 1999–2021 kuulus küla Rauna piirkonda.
Kolm Auļukalnsis kasvavat kirsipuud (esimese ümbermõõt 1,24 ja kõrgus 16 meetrit, teisel ümbermõõt 1,88 ja kõrgus 17 meetrit, kolmandal ümbermõõt 1,02 ja kõrgus 15 meetrit) on looduskaitse all. Sealsed Ķeveri muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 42 elanikku.
Kaksikud (märk)
Lühiiseloomustus
Merkuur Kaksikutes viitab äärmiselt ratsionaalsele inimtüübile, kel on suur suhtlusvajadus ja kes võib tänu mitmekesistele teadmistele olla huvitav vestluskaaslane. Aeglasematele mõtlejatele võib Kaksikute Merkuuriga inimene tunduda pinnapealne, kuid ta omandabki uut infot kiiresti. Tihti teeb mitut asja korraga. Negatiivse poole pealt mõtleb kiiresti ka ümber ning suudab sõnaosavust kasutada endale kasulikult.
Veenus Kaksikute märgis näitab, et inimese kiindumused ja sümpaatiad on muutlikud. Samamoodi on rahaga, see tuleb ja läheb ning tagavaraks palju ei koguta. Kaksikute Veenus märgib head huumorisoont, ta väärtustab flirti, suhtlusoskust ja teravmeelsust.
Marss Kaksikutes armastab samuti suhelda, kuid mitte niisama vesteldes, vaid pigem sõnadega duelli pidades. Võib kergesti ärrituda, kuid viha lahtub kiiresti. Energiat annab vaheldus ja kiire tegutsemine. Vajab pidevat liikumist või intellektuaalseid väljakutseid.
Jupiter Kaksikute märgis viitab väga mitmekülgsetele intellektuaalsetele huvidele, inimene armastab palju reisida, ennast ja teisi harida ning võib olla edukas äritegevuses. On oma põhimõtetes üsna paindlik.
SaturnKaksikute märgis viitab väga ratsionaalsele, hoolika sõnavalikuga inimesele, kes väldib emotsionaalseid väljaütlemisi või siis ei julge end üldse väljendada.
Uraan liikus Kaksikutes viimati ca 1942–1949. Sel ajal sündinud inimesed on originaalse mõistusega uute teaduse-, kirjandus- ja hariduskäsitluste eestvedajad, samuti teevad uuendusi elektroonika ja sidetehnika alal.
Neptuunliikus Kaksikute märgis viimati ca 1888–1901. Selles vahemikus sündis palju kirjandus- ja luuleandega inimesi, kel oli elav fantaasia ja oskus oma mõtteid näitlikult edasi anda. Praktiline vaist võis neil olla nõrgem.
Pluuto Kaksikute märgis oli inimestel, kes sündisid vahemikus ca 1884–1914. Nad pühendasid palju energiat teadmiste kogumisele, et olla võimupositsioonil, ja neil oli palju uusi ideid, mis hävitasid vanad tõekspidamised. Neil võis olla telepaatilisi võimeid.
Traditsioonilised vastavused
pisi|Kaksikud pisi|150px|Ahhaat on üks Kaksikute sünnikivi
Graafi klikk ja vöö
pisi|300px|Graafi klikid ja vööd Klikk on hariliku graafi alamgraaf, mille iga tipp on servade kaudu seotud selle alamgraafi teiste tippudega.
Vöö on graafi alamgraaf, mille tipud moodustavad väikseima suletud tee ehk ahela.
Selgitus
Kui graafi kõik tipud on omavahel seotud, siis on see täisgraaf. Seega, klikk on graafi täis-alamgraaf. Mõiste klikk võtsid kasutusele Luce ja Perry (1949), kes rakendasid neid omavahel suhtlevate inimrühmade modelleerimiseks sotsiaalses keskkonnas. Klikkidel on palju rakendusi erinevates teadusharudes.
Kui suletud ahel ei ole väikseim, siis on see ring või suunatud graafi puhul tsükkel. Vööl ei ole palju rakendusi kuid teatud kaalutlustel on sobiv seda koos klikiga käsitleda.
Fredrik Bajer
Fredrik Bajer (21. aprill 1837 Næstved, Sjælland – 22. jaanuar 1922 København) oli taani kirjanik, õpetaja ja patsifist.
Graafi klikk ja vöö
Selgitus
Kliki vastand ehk täiend on graaf, mis omab servi seal kus need originaalis puuduvad.
Fredrik Bajer
1908. aastal anti talle ja Klas Pontus Arnoldsonile Nobeli rahuauhind.
Graafi klikk ja vöö
Klikiprobleem
Efektiivse algoritmi koostamist suurima kliki tuvastamiseks nimetatakse (analoogiliselt isomorfismiprobleemiga) klikiprobleemiks. Niisuguse algoritmi ajalist keerukust peetakse mittepolünomiaalseks NP. Klikiprobleem on populaarne, nende tuvastusalgoritme on koostatud palju, millest suurele hulgale on paraku leitud kontranäiteid. N-ö vööprobleemi vastu tuntakse vähem huvi.
Klikialgoritmid piirduvad tavaliselt klikinumbri, paremal juhul ka kliki enda väljatoomisega. Transitiivses (tippudest sümmeetrilises) graafis ei eksisteeri üksikut ja ainsat klikki, selles esineb n-ö klikkregulaarsus, st lõikuvate või sidusate klikkide kontiinuum, mille puhul paljud klikialgoritmid ei toimi. Graafi semiootilise mudeli abil on võimalik tuvastada vöö- ja klikkregulaarse graafi lõikuvad (või sidusad) n-vööd ja n-klikid.
Kolmevalentseid vööregulaarseid graafe nimetatakse kage’ks. Peterseni graaf on 5-vöö-regulaarne, selles on kaksteist 5-vööd. Iga tipp esineb kuues vöös, iga serv esineb neljas vöös. Peterseni graafi täiendis on viis lõikuvat 4-klikki. See on 4-klikk-regulaarne, iga tipp esineb kahes klikis, iga serv ühes klikis. Peterseni graaf ja selle täiend on tugevalt regulaarsed.
Heawoodi graaf on kahealuseline (kaks sõltumatut tipuhulka), kuid mitte bi-klikk. Sellest järeldub, et selle täiend koosneb kahest omavahel sidusast 7-klikist ning on 7-klikkregulaarne. Klikid vastavad originaali alustele.
Klikid ja vööd on graafi sümmeetria kõrval selle olulised osised, ilma nendeta ei ole graafi struktuur määratletav.
Süsinikkiud
pisi|Süsinikkiust "kangas" Süsinikkiud (inglise carbon fiber; lühend CF) on materjal, mis koosneb 5–10 µm diameetriga kiududest, mis sisaldavad enamjaolt süsiniku aatomeid. Süsiniku aatomid on keerdunud üksteise külge kristallidena, mis on suuremal või väiksemal määral joondatud paralleelselt piki kiu telge. Kristalliline joondumine annab kiule suure tugevuse oma väikese suuruse kohta. Mitmed tuhanded süsinikkiud on kedratud lõngaks, et hiljem sellest lõngast saaks kududa "kangast".
Süsinikkiu omadusteks on suur jäikus, väike soojuspaisuvus, hea venivus, keemiline vastupidavus ning vastupidavus kõrgete temperatuuride suhtes. Tänu nendele omadustele on süsinikkiud väga populaarne atmosfääri- ja kosmosetehnoloogias, ehituses, sõjatehnikas ja motospordis. Materjal on aga suhteliselt kallis võrreldes klaaskiu või plastkiuga.
Ajalugu
1958. aastal lõi Roger Bacon suure jõudlusega süsinikkiud Parma Karbiidide Seltsi tehnoloogiakeskuses. Nüüd kutsutakse seda GrafTechi ülemaailmseks osakute ühinguks ja see asub Clevelandi lähedal Ohios. Neid kiude toodeti kunstsiidi niidikesi kuumutamisega seni, kuni need söestusid. See protsess osutus ebatõhusaks, sest valminud kiud sisaldas vaid 20% süsinikku ega olnud piisavalt tugev ega jäik. 1960. aastate alguses töötas uue valmistusviisi välja Dr Akio Shindo, kes töötas Tööstusliku Teaduse ja Tehnoloogia Agentuuris, mis asus Jaapanis. Ta kasutas toorainena polüakrüülnitriili (PAN). Nõnda õnnestus toota süsinikkiudu, mis sisaldas u 55% süsinikku.