cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Lasterikaste Perede Liit
Eesti Lasterikaste Perede Liit (ELPL) on 1996. aastal loodud mittemittetulunduslik organisatsioon, kes koondab nelja ja enama lapsega peresid ning esindab ja kaitseb lasterikaste perede huve Eesti riigis.
Eesti Lasterikaste Perede Liitu kuulub 20 liikmesorganisatsiooni, mis tegutsevad kõikides Eesti maakondades. Eesti Lasterikaste Perede Liitu kuuluvad järgnevad organisatsioonid: Harjumaa Lasterikkad, Hiiumaa Lasterikkad, Ida-Virumaa Lasterikaste Perede Ühing, Jõgevamaa Lasterikkad, Järvamaa Lasterikkad, Kuusalu Valla Lasterikaste Perede Selts, Lääne-Harju Lasterikkad, Lääne-Virumaa Suurte Perede Ühendus, Läänemaa Suurperede Liit, Narva Paljulapseliste Perede Ühing Perekolle, Põlvamaa Lasterikaste Perede Ühing, Raplamaa Lasterikkad, Kagu-Eesti Lasterikkad, Saaremaa Lasterikaste Perede Ühendus, Pärnumaa Lasterikkad, Saku Valla Lasterikaste Perede Ühendus, Tartu Pereliit, Valgamaa Lasterikaste Perede Ühing, Viljandimaa Lasterikkad, Võrumaa Lasterikaste Perede Ühing. Kokku kuulub Eesti Lasterikaste Perede Liidu võrgustikku enam kui 1700 nelja ja enama lapsega perekonda, kus on kasvamas enam kui 8000 last. Mõned Eesti Lasterikaste Perede Liidu liikmesorganisatsioonid võtavad vastu ka peresid, kus on kasvamas kolm last.
Liit on ühenduslüliks heategija ja abisaaja vahel. Lisaks ollakse partneriks avalikule sektorile, et seaduseelnõude ja määruste vastuvõtmisel seista perede huvide eest.
Ajalugu
Eesti Lasterikaste Perede Liit asutati 23. märtsil 1996. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis. Liidu asutajaliikmed olid Saaremaa Pereklubi, Pärnumaa Paljulapseliste Perede Liit, Võru Suurte Perede Ühing, Viljandi Lasterikaste Perede Ühendus, Lääne-Virumaa Suurte Perede Ühendus.
Organisatsiooni kõrgeimaks organiks nimetati Liidupäev, mille pädevuses oli valida presidenti, juhatuse ja revisjonikomisjoni liikmeid. Esimene Liidupäev toimus 1996. aasta 13. aprillil, mil presidendiks valiti Ants Kivilo. 1998. aastal jaanuarikuus toimunud Liidupäeval valiti uueks presidendiks Eerika Lage, kes oli ametis 10 kuud, seejärel asus presidendi kohustusi täitma Kalmer Hütt, kes oli ametis 2011. aastani. 2011. aastal valiti liidu presidendiks Aage Õunap, kes on vastavas ametis tänaseni.
Aastal 2001 valiti ELPL-i hümniks valiti Vello Toomemetsa ja Hando Runneli loodud laul „Maa tuleb täita lastega“ ansambel Justament repertuaarist. 2004. aastal liitus Eesti Lasterikaste Perede Liit Euroopa Suurperede Konföderatsiooniga (ELFAC).
Perekaart
ELPL annab 2014. aasta veebruarist välja suurperedele mõeldud sooduskaarti "Perekaart," millega saab üle riigi paljudelt teenustelt ja toodetelt soodustusi. Perekaarti saavad taotleda kõik Eesti pered, kus kasvamas on kolm või enam last. Kaardiga saavad pered käia soodsamalt näiteks kinos, teatris, kohvikus, tellida ajakirju, külastada teemaparke ja muuseumeid ning kasutada erinevaid teenuseid. Perekaart on kõigi õigustega kaitstud kaubamärk kaubamärgiseaduse tähenduses, seda kinnitab Eesti Patendiametis 14. jaanuaril 2015.a registreering numbriga 52410. Kaubamärk Perekaart kuulub MTÜ Eesti Lasterikaste Perede Liidu (ELPL) omandisse ning ELPL-l on kaubamärgi ainuõigus.
2021. aasta juunikuu seisuga on Perekaardi programmis 425 partnerit, kes pakuvad peredele ühtekokku 565 erinevat soodustust.
Tunnustame ja märkame
Aasta Suurpere
Alates 2010. aastast annab Eesti Lasterikaste Perede Liit koostöös Bigbank AS-iga välja aunimetust "Aasta Suurpere". "Aasta suurpere” on aunimetus, mis antakse ühtsuse ja lasterikkuse au sees hoidmise eest suurperele, kus kasvab vähemalt neli last. Aunimetuse väljaandmise eesmärgiks on väärtustada ja tunnustada Eestimaa terveid ja tugevaid suurperesid ning tuua neid ühiskonnale eeskujuks.
Pärlipüüdja
Pärlipüüdja konkursi eesmärk on tunnustada ja toetada edasipüüdlikke, andekaid ning silmapaistvaid suure pere vanemaid, kelle peres kasvab vähemalt neli õppivat last. Kategoorias “Teenäitaja” antakse aunimetus lasterikka pere vanemale, kes on silma paistnud uuenduslike ideedega, mis kannavad pikaajalist ja elujõulist eesmärki. See antakse inimesele, kes on muutnud teiste perede elu ning kaasanud neid tegutsema oma kogukonnas, maakonnas või üleriigilisel tasandil. “Rajaleidja” kategoorias antakse tunnustus lasterikka pere vanemale, kes on omandanud akadeemilise kraadi kas bakalaureuse-, magistri- või doktoriõppes lasterikka pere vanemana töö ja igapäevatoimetuste kõrvalt. Pärlipüüdja laureaatidega on võimalik tutvuda liidu kodulehel.
Tunnustusauhind "Lastega ja lastele"
Auhinnaga “Lastega ja lastele” tänatakse ja tunnustatakse inimesi ja organisatsioone, kelle uued algatused või pikemaajaline tegevus on positiivselt mõjutanud laste ja perede käekäiku kohalikul, maakondlikul või üleriigilisel tasandil. Tunnustusauhinda annab välja valdkonnaülene initsiatiivgrupp, mille liikmeid ühendavad ühised väärtused laste heaolu tagamisel. Initsiatiivgrupi liikmeteks on MTÜ Eesti Asenduskodu Töötajate Liit, MTÜ Lastekaitse Liit, MTÜ Oma Pere, MTÜ SEB Heategevusfond, Sotsiaalkindlustusamet, Vabariigi Presidendi Kantselei, Õiguskantsleri Kantselei ja Eesti Lasterikaste Perede Liit. Statuudi ja varasemate laureaatidega on võimalik tutvuda Õiguskantsleri kodulehel.
Peresõbraliku Eesti partnerid
2020. aasta Eesti Vabariigi aastapäeva puhul tunnustasime koostöös rahvastikuminister Riina Solmaniga Eesti peresõbralikke ettevõtteid ja asutusi. “Peresõbraliku Eesti partnerid 2020” tunnustusauhinna said 31 Perekaardi programmi kuuluvat ettevõtet.
Wenn Bach Bienen gezüchtet hätte ...
"Wenn Bach Bienen gezüchtet hätte ..." ("Kui Bach oleks mesilasi pidanud ...") on eesti helilooja Arvo Pärdi teos klaverile, puhkpillikvintetile, keelpilliorkestrile ja löökpillidele. Muusikateose pikkus on 6-7 minutit. Teose algversiooni esiettekanne oli 27. oktoobril 1976, aga helilooja orkestreeris 1984. aastal selle ümber täna kehtivaks versiooniks. Hiljem on seda mitmel korral vähemal määral ümber töötatud (2001, 2019, 2020). Teoses on läbivalt kasutatud Bachi nimemotiivi (b–a–c–h) ja Bachi h-moll prelüüdi muusikat "Hästitempereeritud klaviiri" I vihikust.
Franskraalstrand
Franskraalstrand on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Overstrandi vallas. Franskraalstrand asub Atlandi ookeani rannikul.
Johannes Pirn
Johannes Pirn (1. detsember 1895 Eristvere, Jõgeva vald, Tartumaa – 7. august 1973 Fort Lee, Bergen, New Jersey, USA) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1917–1918 Tartu Ülikooli arsti- ja 1921–1925 (lõpetas) õigusteaduskonnas, korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus hiljem Lõuna-Aafrikasse, suri USA-s.
Abikaasa oli Ülenurme mõisa omaniku Peeter Muna tütar Hella Muna (1908–1996), poeg tehnikateadlane Rein Pirn (sündinud 1932).
Juhan Laugis (kohtunik)
Juhan Laugis (19. aprill 1896 Pajusi vald, Viljandimaa – 9. aprill 1971 Tallinn) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1920–1923 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Juhan Laugis osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli 1921–1924 Viljandi-Pärnu Rahukogu ametnik. Võru 3. jaoskonnakohtunik, hiljem Tallinna Ringkonnakohtu liige.
Oli 1941–1945 Punaarmees.
Jüri Markus
Jüri Markus (ka Georg Markus; 28. november (vkj)/ 10. detsember 1876 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 31. detsember 1931 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatritegelane.
Ta õppis Türi-Alliku ministeeriumikoolis ja Tallinnas raamatupidamiskursustel, sai aastal 1895 koolmeistri kutse.
Isiklikku
Tema esimesest abielust 1899. aastast näitleja Anna Markusega oli neil tütar Elsbet Parek, kelle tütretütar Lagle Parek ja teise tütretütre poeg Heiki Ahonen on vabadusvõitejad ja poliitikud.
Schefferville
Schefferville on linn Kanadas Québeci provintsis Côte-Nordi halduspiirkonnas.
Dispilió tahvel
pisi|Dispilió tahvli tekst Dispilió tahvel on kiviajast pärinev sümbolitega kaetud puidust tahvel. Tahvli kaevas välja Kreeka arheoloog Giórgos Hourmouziádis Kreekas Dispiliós läbi viidud kaevamistel ning see on radiosüsiniku meetodil dateeritud ligikaudu aastasse 5260 eKr. Tahvel avastati 1993. aastal järve kaldal asunud noorema kiviaja asulast tänapäevase Dispilió küla lähedal (Kastoriá järve ääres Kastoriá piirkonnaüksuses).
Leidmine
Järve asulakoht ise avastati 1932. aasta kuival talvel, mil järve veetase langes ja asulakoht paljastus. Esialgse ülevaatuse viis 1935. aastal läbi Kreeka arheoloog Antónios Keramópoulos.
Väljakaevamised algasid aga alles 1992. aastal Thessaloníki Aristotelese Ülikooli esiaja arheoloogia professori Giórgos Hourmouziádise eestvedamisel. Asulakoht oli asustatud pikka aega, alates ligikaudu aastast 5600–5000 eKr kuni ligikaudu ajani 3000 eKr. Asulakohast on leitud mitmesuguseid asju: keraamikat, puust ehitiste osi ja jalgteede jäänuseid, seemneid, luid, kujukesi, ehteasju, flööte ja ühena kõige olulisematest leidudest sümbolitega kaetud tahvel.
Tahvli leidmisest anti avalikkusele teada 1994. aasta veebruaris Thessaloníki Aristotelese Ülikoolis toimunud sümpoosionil. Andmed asula paleokeskkonna, botaanika, kalapüügitehnikate, tööriistade ja keraamika kohta avaldati mitteametlikult Kreeka arheoloogiaajakirja Eptakyklos 2000. aasta juuninumbris ning seejärel 2002. aastal arheoloogi enda poolt.
Torme
Torme oli Eestimaa vasallisuguvõsa 14. sajandil.
Nicholaus de Torme cum suis fratribus ja Hinke de Torme, filius Wopelen, olid 1345. aastal Rosenite allvasallid Rapla kihelkonnas. Wopele on eesti ja liivi nimi, järelikult peavad Tormed olema eesti päritolu ("...muss die Familie auch estnischer Herkunft sein.").
Suguvõsa pärusvaldus oli Tõrma (Tuirma) küla. Taani hindamisraamatu koostamise ajal kuulus see (terma iiii) Thidericus puer Odwardile, 1470 Odert Soyele, kes pantis selle 200 marga eest Tallinna toomkapiitlile. 1690. aastast kuulus küla Sikeldi mõisale (Siklecht).
Hermann von Tritthof
Hermann Johann Theodor von Tritthof (11/22. juuli 1794 Paldiski – 15/27. veebruar 1871 Põllküla) oli Põllküla ja Kuijõe mõisnik, rittmeister.
Tema vanemad olid Reinhold von Tritthof (1746–1810) ja Helene Juliane von Ramm (1752–1807).
Ta oli abielus kaks korda:
Tema vanem poeg esimesest abielust oli Põllküla mõisnik Rudolf von Tritthof (1825–1890).
Martin Eerme
Martin Eerme (sündinud 1. novembril 1968) on eesti mehaanikateadlane ja professor.
Haridus
Lõpetas Nõo Keskkooli 1986; TTÜ mehaanikateaduskonnas masinaehituse eriala cum laude 1993; tehnikateaduste magister 1997; tehnikateaduste doktor, TTÜ, 2001.
Doktorikraad (Masinaehituslike toodete struktuuriomaduste modelleerimise ja arvutipõhise tootearenduskeskkonna realiseerimisvõimaluste uurimine, juh. prof. Rein Küttner), Tallinna Tehnikaülikool, 2001; dotsent 2001; vanemteadur 2002; professor 2005.
Töökäik
TTÜs 1997–…: mehaanikateaduskonna masinaehituse instituudi teadur 1997–2001, dotsent 2001; raalintegreeritud tootmise ja projekteerimise õppetooli vanemteadur 2002–2004; masinaehituse instituudi professor ja õppetooli juhataja 2005–2009; mehaanika ja tööstustehnika instituudi raalintegreeritud tootmise ja projekteerimise õppetooli professor 2009–2011; mehaanikateaduskonna tootearenduse õppetooli professor 2011–2016; inseneriteaduskonna mehaanika ja tööstustehnika instituudi professor 2017–…
Teadustöö
FEM; modaalanalüüs; süsteemide integreerimine; raalprojekteerimine. Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, 1 patentse leiutise ja 1 kasuliku mudeli kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 105 magistri- ja 6 doktoritööd. Teinud ettevõtetele mitmeid arendustegevusi ja ekspertiise.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu liige 2001–…; TTÜ mehaanika ja metroloogia katselaboratooriumi nõukogu liige 2005–…; rahvusvaheliste konverentside korraldus- ja juhtkomitee liige 2008–2012; Eesti Teadusfondi grantide hindamiskomisjoni liige 2010–2012; TTÜ nõukogu liige 2017–…
Harrastused
Korvpall, TTÜ Kapa klubi liige; kergejõustik (harrastaja).
Lääne-Viru maakonna veekogude loend
Lääne-Viru maakonna veekogude loend loetleb veekogusid Länne-Viru maakonnas
Ayumi Kaihori
Ayumi Kaihori (jaapani keeles 海堀 あゆみ Kaihori Ayumi; sündinud 4. septembril 1986) on Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2008–2015 53 mängu.
Viis laulu lastele
"Viis laulu lastele" (ka "Opus 6") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1960. aastal (teistel andmetel 1956–1964 ) loodud viis laulu lastekoorile.
Viie laulu kogupikkus on 5 minutit.
Viis laulu kanti esimest korda ette 1960. aastal Tallinnas.
Chapais
Chapais on linn Kanadas Québeci provintsis Nord-du-Québeci halduspiirkonnas.
Itonama keel
Itonama keel on siiani klassifitseerimata ja seda loetakse isolaatkeeleks.
Itonama keel on polüsünteetiline, selle sõnajärg on VSO.
RyanDan
RyanDan on kahest identsest kaksikust, Ryan ja Dan Kowarskyst (sündinud 5. detsembril 1979 Kanada Ontario provintsis Thornhillis) koosnev Kanada duett, kelle muusika on segu popmuusikast, ooperist ja klassikalisest muusikast.
2006. aastal kolis duett Londonisse. Dueti väitel on nende muusikale avaldanud suurt mõju ooperilaulja Mario Lanza.
Columbia Records
pisi Columbia Records on Ameerika Ühendriikide plaadifirma, mis kuulub Sony Music Entertainmentile.
Teiste hulgas on Columbia Recordsi alt plaate avaldanud AC/DC, Adele, Louis Armstrong, Beyoncé, Johnny Cash, Mariah Carey, The Chainsmokers, The Clash, Miles Davis, Celine Dion, Bob Dylan, 50 Cent, Janis Joplin, George Michael, Pink Floyd, Santana, Frank Sinatra, Simon and Garfunkel, Bruce Springsteen, Barbra Streisand ja Andy Williams.
Aleksander Mägi
Aleksander Mägi (12. jaanuar 1895 Tallinn – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas 1915–1916 ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1920–1923 (lõpetas).
Aleksander Mägi osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, aastail 1923–1928 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1940 Tallinna Ringkonnakohtu 1. jaoskonna abiprokurör ja 1940. aastal Tallinna ringkonnakohtu liige.
Suuõõs
Suuõõs (Ladina keeles cavitas oris, cavum oris) on paljudel selgroogsetel peas üla- ja alalõua vahel paiknev seedekanali alguosa.
Suuõõs on paljudel selgrootutel.
Suuõõne areng, anatoomia, asend, lihased, sooned, morfoloogia, ensüümid, bakterid ja histoloogia ning patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Maolistel
Madudel on suuõõs kõrist selgelt eristatav. Suuõõnes paiknevad keel, mitmed süljenäärmed ja maitsmiselundid ning sahkluu-ninaelundi avaused ja hambad.
Inimesel
Inimesel piirneb suuõõs suupõhja, huulte ja põskedega ning tagant suulae ja keele kaartega ning läheb kurgukitsusega (isthmus faucium) üle neeluks.
Romāns Gladiļins
Romāns Gladiļins (sündinud 28. oktoobril 1982) on Läti jalgpallur (kaitsja).
Klubikarjäär
Viimane mäng 14.07.2012
Michi Goto
Michi Goto (jaapani keeles 後藤 三知 Goto Michi; sündinud 27. juulil 1990) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2008–2014 7 mängu.
Formaat
Formaat (saksa k Format, ladina k forma, ’kuju’, ’vorm’) on kasutusel mitmes tähenduses:
IT-alal on ingliskeelse termini format kirjakeelne vaste vorming, kuid toortõlkena kasutatakse vahel ka sõna "formaat", näiteks failivorming – failiformaat, audiovorming – audioformaat, videovorming – videoformaat. Siiski pole selle toortõlke kasutamine kirjakeeles soovitatav.
Marian Võsumets
pisi|Marian Võsumets 2022. aasta Arvamusfestivalil Marian Võsumets on eesti teleajakirjanik ja dokumentalist.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Võsumets oli veebisaate "Fookus" autor ja saatejuht.
Ta on 2021. aastal linastunud dokumentaalfilmi "Keha võitlus" režissöör ja stsenarist. Ta on olnud personaaltreener ja andis 2018. aastal koos Teevi Pauga välja raamatu "Teejuht makrotoitainete maailmas". Marian Võsumets on töötanud väljaandes Postimehes ja telekanalis Kanal 2.
Haridus
Marian Võsumets on Tallinna Ülikooli vilistlane, ta omandas aastal 2014 bakalaureusekraadi ajaloo instituudis ajaloo erialal, rõhuga lähiajalool ja 20. sajandi poliitilisel kommunikatsioonil. Lisaks on omandanud suhtekorralduse kõrvaleriala.
Tunnustus
2020 – Filmi- ja teleauhindade galal valitud parimaks telereporteriks "Reporteri" saate eest
2015 – rektor Tiit Landi tunnustus silmapaistva vilistlase tiitliga ühiskonna valupunktide käsitlemise eest teleajakirjanikuna
Ühendatud toetusteenistus
Ühendatud toetusteenistus (saksa keeles Streitkräftebasis) on Bundeswehri ühendatud toetusorganisatsioon.
Joukahainen
pisi|"[[Joukahaise kättemaks", Akseli Gallen-Kallela 1897. aasta temperamaal]]
Joukahainen on tegelane Soome-Karjala rahvuseeposes "Kalevala", noor ja kõhn saami noaidi (nõid).
Tema nimest on tuletatud soome eesnimi Jouko.
Kalevalas
Kuulnuna lugusid Väinamöineni vägevusest ja tarkusest, otsustab kadedaks saanud Joukahainen Väinamöise kahevõitluses alistada. Isa ja ema manitsevad teda mitte minema, kuid Joukahainen ei hooli sellest ning asub reega kolmepäevasele teekonnale Kalevala kütismaadele. Joukahainen kohtub Väinämöisega maanteel ja kutsub ta võistulaulmisele. Laulmises allajäänud Joukahainen tahab seepeale Väinamöisega mõõtu võtta mõõgavõitluses, millest Väinämöinen keeldub, nõidudes Joukahaise relvituks, lauldes tal seljast sõjarüü, ning sõnudes ta viimaks kaenlast saadik sohu. Mõistes, et ta oma jõuga soost ei pääse, asub Joukahainen Väinämöiselt enda vabastamist paluma. Ta pakub Väinämöisele tasuks uhket ambu, kiiret venet, uhket hobust, suure hulga kulda ja hõbedat, viljakuhjasid ja oma kodupõlde, kuid Väinämöinen keeldub kõigest pakutust. Viimases hädas lubab ta oma õe Aino Väinämöisele naiseks, millega Väinämöinen rõõmustades nõustub.
Malta megaliittemplid
Malta megaliittemplid (inglise keeles Megalithic Temples of Malta; prantsuse keeles Temples mégalithiques de Malte; malta keeles It-Tempji Megalitiċi ta' Malta) on 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud objekt, mis asub Maltas kuuel alal Gozo ja Malta saarel.
Ajalugu
Maailmapärandi objekti templid on ehitatud kolmel erineval ajajärgul 3600 eKr kuni 2500 eKr.
Esmalt võeti 1980. aastal maailmapärandisse Ġgantija kaksiktempel Gozo saarel. 1992. aastal laiendati objekti oluliselt, sellele lisati Malta saarel asuvad templid. Mais 2015 laiendati objekti piire.
Kirjeldus
Gozo saarel on Ġgantija kaksiktempel tähelepanuväärne oma hiiglaslike pronksiaegsete ehitiste poolest. Malta saarel on Ħaġar Qimi, Mnajdra ja Tarxieni templid tähelepanuväärsed meistriteosed, arvestades nende ehitajate piiratud ressursse. Ta’ Ħaġrati ja Skorba kompleksid näitavad, kuidas anti Maltal templite ehitamise traditsioone edasi.
Malta megaliittemplid kuuluvad maailma varasemate eraldiseisvate kiviehitiste hulka ning on tähelepanuväärselt mitmekesiselt liigendatud.
Tavaliselt sisenetakse templisse nõgusa fassaadi ees olevast elliptilisest esiväljakust. Seinad koosnevad püstistest kiviplokkidest (ortostaatideks), mida katavad rõhtsad plokid. Säilinud horisontaalsed müüritiskihid näitavad, et templid olid pseudovõlvitud. See ehitusviis oli oma aja kohta märkimisväärselt keerukas lahendus.
Tavaliselt asub hoone sissepääs fassaadi keskel, mis viib läbi monumentaalse vahekäigu sillutatud väljakule. Hoonete siseruumid on moodustatud poolringikujulistest kambritest (apsiididest) ja mis paiknevad sümmeetriliselt mõlemal pool peatelge. Apsiide on hooneti kolm kuni kuus.
Ehituseks kasutati kohapealset lubjakivi, mida tunti põhjalikult. Kõva korallilist kivi kasutati välisseinte jaoks ning pehmemat kivi interjööride ja raiddetailide jaoks. Viimastel on kujutatud spiraalmotiive, puid, muid taimi ja loomi.
Ellipsograaf
pisi|Ellipsograafi tööpõhimõte
Ellipsograaf on seadis ellipsite joonestamiseks.
Katrin Aava
pisi|Katrin Aava 2021. aasta Arvamusfestivalil Katrin Aava (sündinud 15. augustil 1963) on eesti kommunikatsiooniõppejõud ja õpikute autor.
Teadustöö
Ta on Tallinna Ülikooli meedia ja kunstide instituudi dotsent. Doktoriväitekirja teemal "Eesti haridusdiskursuse analüüs" kaitses ta 2010. aastal Tallinna Ülikoolis. Aava peamised uurimissuunad on diskursuste konstrueerimine ühiskonnas ja inimestevahelises suhtluses, haridusuuendus, kõrgkoolididaktika, õpikultuuri toetamine ja arendamine kõrgkoolis, tekstide diskursuseanalüüs, sh meediatekstide kriitiline diskursuseanalüüs, meediaõpetus.
Aer (mensuraalnotatsioon)
aer, ka aeris (ladina keeles õhk, udu, pilv) on keskaja muusika mensuraalnotatsioonis semibrevise jaotamise kunst ja laad. Keskaegsed muusikateoreetikud teevad vahet semibrevise kolmesel gallia (aer Gallicus) ja kahesel itaalia (aer Italicus) jaotusel.
Johann Theodor Kurs
Johann Theodor Kurs (22. aprill 1888 Tartu – 7. detsember 1969 Toronto) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1916–1918 ja 1920–1922 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, siirdus sealt edasi Kanadasse.
AS Kirjastus Ilo
Kirjastus Ilo (ka AS Kirjastus ILO) oli 1990. aastal asutatud kirjastus, mis algul oli AS Ilo üksus. Iseseisvaks kirjastuseks sai see aastal 1999. Aastal 2009 ühines TEA Kirjastusega.
Aastatel 2003–2008 oli kirjastuse peatoimetaja Raul Kilgas.
Detsembris 2009 kustutati AS Kirjastus Ilo äriregistrist.
Ilo kaubamärk oli kasutusel hiljemgi, peamiselt anti selle all välja õppekirjandust.
Łańcut
Łańcut (saksa Landshut) on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Łańcuti maakonna ja Łańcuti valla halduskeskus. Łańcut asub Rzeszówist umbes 16 km idas.
Łańcut sai linnaõigused 1349. aasta ja 1369. aasta vahel. 16. sajandi teisel poolel ja 17. sajandi alguses oli linn üks tähtsamaid protestantismi keskusi Poolas. Esimese Poola jagamise tulemusel läks Łańcut 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.
Linna olulisim vaatamisväärsus on 17. sajandil rajatud Łańcuti loss.
Skidziel
Skidziel (valgevene Скі́дзель, transkribeerituna Skidzel) on linn Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Linn on Skidzieli külanõukogu halduskeskuseks. Leedu keeles Skidlius, poola keeles Skidel. Asub Hrodna ja Masty vahelise raudtee ääres.
Asula nimi pärineb ilmselt jatvingi keelest ja tähendab väikest kilpi.
Linna piirides on kolm keskkooli, muusikakool ja spordikool. Linnas on ka kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu.
Vaatamisväärsusteks on raudteejaam XX sajandi algusest, juutide kvartal (XX sajandi algus), katoliku kirik aastast 1870 ja aastal 1863 valminud õigeusu kirik. Skidzieli linnas asub ka XIX sajandil rajatud mõisakompleks (park, väravad, majandushooned). Linna on ehitatud uued katoliku ning õigeusu kirikud, samuti asub Skidzielis luuletaja Michaś Vasiloki muuseum.
Tööstusettevõtetest on Skidzielis toiduainetetööstus, toodetakse ka ehitusmaterjale. Valmistatakse leiba, sidrunhapet ja suhkrut.
Ajalugu
Skidzielit on esmamainitud 1469. aastal. Toona asus Skidziel Trakai vojevoodkonda kuuluvas Hrodna maakonnas. Aastal 1516 läks asula Radziwillide valdusse. Aastal 1644 sai Skidziel õiguse kaks korda aastas laata pidada, samuti turuplatsi, kuigi tegemist ei olnud aleviga. Asulast sai alev alles aastal 1783.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 läks Skidziel Vene impeeriumi koosseisu, kuuludes seal Hrodna kubermangu. Aastal 1885 oli Skidzielis viinaköök, seal töödeldi ka nahkasid. Tegutsesid kool ja apteek.
Aastast 1921 oli Skidziel Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Toona korraldasid kohalikud juudid ja valgevenelased kommunistliku partei juhtimisel alevis mässu, korraldades rünnakuid poolakate vastu ka ümbruskonnas (sealhulgas Małaja Bierastavicas).
II maailmasõja ajal lõid natsid Skidzielisse geto, kus tapeti 2330 juuti. Skidzielist sai linn aastal 1974.
Lebel-sur-Quévillon
Lebel-sur-Quévillon on linn Kanadas Québeci provintsis Nord-du-Québeci halduspiirkonnas.
Petra Bläss
Petra Blässi isa oli teatriintendant, ema suflöör ja tema vanemast õest sai hiljem näitleja. Ta kasvas üles Lutherstadt Wittenbergis. Petra Bläss lõpetas Cottbusis keskkooli 1982. aastal. Aastatel 1982–1987 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis pedagoogikat, ajalugu ja germanistikat. 1987–1990 oli ta samas aspirantuuris kirjandusteaduse erialal. 1986. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1989. aastal oli ta üks Sõltumatu Naisteliidu asutajatest.
1990. aasta jaanuaris astus Petra Bläss Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 1990. aasta veebruarist kuni augustini oli ta Saksa DV Valimiskomisjoni esimees. 1990. aasta juunist kuni detsembrini oli ta Saksa DV telejaama Deutsche Fernsehfunk (DFF) toimetaja. 1990. aasta detsembrist kuni 2002. aastani oli ta Liidupäeva liige. 1997. aasta jaanuarist kuni 2005. aastani oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei liige. 1998. aasta oktoobrist kuni 2002. aasta oktoobrini oli ta Liidupäeva asepresident. Alates 2005. aastast on ta iseseisev poliitiline nõustaja.
Venemaa transpordiülikool
Venemaa transpordiülikool (MIIT) (ka Moskva riiklik transpordiülikool, vn Российский университет транспорта (МИИТ)) on tehnikaülikool Moskvas.
Moskva riiklik transpordiülikool on Venemaa suurim teadus-hariduskompleks, mille koosseisu kuulub 2 akadeemiat, 9 instituuti, 4 teaduskonda, 2 kolledžit ja 1 gümnaasium. Ülikoolil on 22 filiaali Venemaal. 2016. aasta alguses õppis ülikoolis umbes 113 000 õppurit, sealhulgas umbes 39 000 õppis kõrgharidus-õppekava alusel.
MIIT asutati 1896. aastal (tollal keiserlik Moskva insenerikool). 1913. aastal reorganiseeriti insenerikool ühendusteede instituudiks. Alates 1993. aastast on instituut ülikooli staatuses.
Keiserlik Moskva insenerikool (1896–1913)
Venemaa raudteevõrgu kiire areng 19. sajandi teisel poolel nõudis rohkem raudteetranspordi spetsialiste kui suutis seda pakkuda Peterburi teedeinseneride instituut. Seetõttu tegi Venemaa Keisririigi teedeministeerium valitsusele ettepaneku luua veel üks kõrgkool, mis valmistaks ette insenere ametkonna vajadusteks.
1896. aastal asutati ühendusteede ametkondlik keiserlik Moskva insenerikool (IMIU). Direktoriks määrati varem Peterburi teedeinseneride instituudis inspektorina (prorektorna) töötanud Filipp Maksimenko.
Maksimenko kutsus kateedrijuhatajateks tuntud teadlasi: Lavr Proskurjakovi (ehitusmehaanika ja sildade kateeder), Sergei Tšaplõgini (teoreetilise mehaanika kateeder), Pjotr Lebedevi (füüsikakateeder), Ivan Kablukovi (keemiakateeder), Sergei Solovjovi (geodeesiakateeder). Teiste õppejõudude seas oli ka tulevane akadeemik Jevgeni Paton.
Kuulsad lõpetajad
Semjon Belitz-Geiman, Nõukogude olümpiaujuja
Vitali Malkin, Venemaa ärimees ja poliitik
Igor Guberman, vene luuletaja
Anatoli Rõbakov, Nõukogude ja Venemaa kirjanik
Jakov Džugašvili, Jossif Stalini poeg
Grigori Kaidanov, Venemaa-Ameerika malemeister
Viktor Vekselberg, Venemaa ärimees
Leonard Blavatnik, Venemaa-Ameerika ärimees
Vladimir Kuzmin, vene muusik
Ilja Filatov, majandusteadlane, finantseerija, juht
RNA degradatsioon
RNA degradatsioon on protsess, mille käigus valmis RNA-d lagundatakse, see on oluline nii RNA modifitseerimisel kui ka molekulide eemaldamisel, mida enam ei vajata. Elusrakus esinev RNA jaguneb stabiilseks ja ebastabiilseks. Suurema osa rakus leiduvast RNA-st (umbes 98%) moodustab stabiilne RNA, mille hulka kuulub transport-RNA ehk tRNA ja ribosomaalne RNA ehk rRNA. Need kaks on olulised komponendid translatsiooni toimumisel. Ebastabiilse RNA hulka kuulub sõnumi-RNA ehk mRNA. mRNA funktsiooniks rakus on kodeerida ribosoomi jaoks valgujärjestusi. mRNA-d nimetatakse ka käskjalaks, kuna ta vahetab informatsiooni ribosoomi ja geenide vahel. mRNA ebastabiilsus lubab valgusünteesil kohanduda muutustele transkriptsioonis. Seega võib öelda, et mRNA ebastabiilsus on oluline geenide ekspresseerumisel. Stabiilsete RNA-de algsed transkriptid töödeldakse: lõigatakse väiksemaks ning seejärel modifitseeritakse posttranskriptsiooniliselt. Nii saadakse valmissaadused. RNaaside toimel eemaldatakse need osad, mis ei kuulu valmissaadusse.
Degradatsioonil saadud nukleotiide saab kasutada uuesti RNA sünteesil.
RNA degradatsioon on oluline raku jaoks sobiva RNA hulga määramisel. RNA degradatsioon pole juhuslik protsess, vaid see on rangelt kontrollitud mitmesuguste ensüümidega. Ribonukleaasid on võtmerollis geenide ekspresseerumisel. RNaasid on jagatud kahte põhigruppi: endonukleaasid ja eksoribonukleaasid.
RNA degradatsiooni mehhanism
pisi|Hüdrolüütilise (vasakul) ja fosforolüütilise (paremal) 3'-5' eksoribonukleaaside reaktsioon RNA degradatsioonil
RNA degradatsiooni kiirusel on oluline roll RNA hulga määramisel. Olenevalt kasvutingimustest on soolekepikeses mRNA-de pooleluiga 2–8 minutit. Stabiilsete RNA-de eluiga võib ulatuda tundidest isegi kuudeni.
Degradatiivsed ensüümid osalevad nii RNA töötlemisel kui ka valmimisel. Seega peavad need ensüümid hakkama saama erinevate substraatidega ja rollidega. Enamik RNaase on suutelised töötama ühe RNA kallal mitmekesi koos. Näiteks RNaas II, mis on seotud mRNA degradatsiooniga, on samuti võimeline osalema tRNA valmimisel. Eksoribonukleaasid võivad kasutada vett, et katkestada side nukleotiidide vahel (hüdrolüütiline aktiivsus) või anorgaanilist fosfaati (fosforolüütiline aktiivsus). Fosforolüütilised ensüümid vabastavad nukleosiid-difosfaate ja hüdrolüütilised ensüümid nukleotiid-monofosfaate. RNA degradatsiooni mehhanism on dünaamiline ja seega võimeline vastama keskkonnamuutustele. Eksoribonukleaaside hulgad varieeruvad erinevates stressitingimustes.
Tähtsamad eksoribonukleaaside perekonnad
Eksoribonukleaasid esinevad nii arhedel, bakteritel kui ka eukarüootidel.
Escherichia coli 3'-5' eksoribonukleaasid
Bakteriaalseid RNaase on kõige rohkem uuritud Escherichia coli-l, kellel on avastatud umbes 20 erinevat RNaas-d. E. coli-l on kaheksa 3’-5’ eksoribonukleaasi, mis on seotud mitmete RNA metabolismiradadega, kuid ainult neli neist ilmutavad RNA degradatiivset aktiivsust: polünukleotiidfosforülaas (PNPaas), ribonukleaas II (Rnaas II), ribonukleaas R (RNaas R) ja oligoribonukleaas.
Polünukleotiidfosforülaas ehk PNPaas
PNPaasi avastasid 1995. aastal Severo Ochoa ja Marianne Grunberg-Manago ning neli aastat hiljem pälvisid nad selle eest ka Nobeli auhinna. PNPaas kuulub PDX eksoribonukleaaside perekonda ning osaleb mRNA lagundamisel. Seda ensüümi kodeerib pnp geen, mis algab UUG tripletiga ja mida transkribeeritakse kahelt promootorilt. pnp ekspressiooni reguleerivad posttranskriptsioonilisel tasemel PNPaas ja RNaas II. PNPaas katalüüsib nukleosiiddifosfaatide vabastamist RNA 3’ otsast. Madalal anorgaanilise fosfaadi kontsentratsioonil katalüüsib ensüüm aga vastupidist reaktsiooni, milleks on üksikahelaliste RNA-de nukleosiiddifosfaatide polümerisatsioon. PNPaas võib-olla koondunud multiensüümsesse kompleksi, mis võimaldab ensüümil lagundada ulatuslikult struktureeritud RNA-d. PNPaas on seotud ka geenide ekspressiooniga, mis on vajalik toimetulekuks erinevates keskkonnatingimustes.
RNaas II
RNaas II ekspressioon on reguleeritud nii transkriptsioonilisel kui ka post-transkriptsioonilisel tasemel. rnb geeni transkribeeritakse kahelt promootorilt (P1 ja P2). Mõlemad promootorid on aktiivsed eksponentsiaalses faasis, kuid erineval määral. Transkriptsioon termineerub Rho-sõltumatul terminaatoril, mis asub stoppkoodonist 10 nukleotiidi allpool.
RNaas II on üksikahelaline järjestusest sõltumatu 3’ eksoribonukleaas, mis osaleb mRNA degradatsiooni lõpp-staadiumis. RNaas II lagundab RNA-d 3’-5’ suunas, tootes 5’ nukleosiid-monofosfaate. Kui substraat on lühem kui 12 nukleotiidi, siis ensüüm muutub distributiivseks. RNaas II lemmiksubstraadiks on homopolümeer polü (A) ja see võib degradeerida ka polüadenüleeritud lõike, mis on vajalikud teistele eksoribonukleaasidele in vivo. Nii kaitseb RNaas II mõnda RNA-d lagundamise eest, takistades teiste eksoribonukleaaside ligipääsu. On näidatud, et RNaas II puudumisel on mRNA hulk E. coli-s langenud, mis viitab selle ensüümi tähtsale rollile mRNA kaitsmises (eemaldades polü (A) saba).
RNaas R
RNaas R on rnr geeni saadus ja kuulub RNaas II eksoribonukleaaside perekonda. RNaas R on üleekspresseeritud külmašoki korral. RNaas R ekspressioon on reguleeritud post-transkriptsioonilisel tasemel koos teiste RNaasidega. See ensüüm on oluline RNA metabolismis. RNaas R töötleb väga efektiivselt struktureeritud RNA-d. . Samuti on ta tähtsal kohal RNA kvaliteedi kontrollimises ning mitmete RNA substraatide töötlemisel ja degradeerimisel. RNaas R käitub kui monomeer ja vajab oma tööks magneesiumi ioone. RNaas R on 3’-5’ suunaline eksoribonukleaas, mis hüdrolüütilise mehhanismi abil vabastab nukleotiidmonofosfaate. Erinevalt RNaas II-st, mille lõpp-saadusteks on vahepealsed fragmendid, on RNaas R lõppsaaduseks dinukleotiiid. Rnaas R on ensüüm, mis tegeleb rRNA lagundamisega.
RNaas R üheks omapäraks on tema ebaharilik efektiivsus sekundaarse struktuuriga RNA molekulidega töötamisel ilma helikaasi abita. Erinevalt RNaas II-st ja PNPaas-st seondub RNaas R tugevalt RNA-le ja ei vabane lähenedes kaksikahelalisele RNA regioonile, jätkates efektiivselt oma tööd.
Oligoribonukleaas
PNPaasi, RNaas II ja RNaas R-i tegevuse tulemusel saadud lõppsaadused mõjutavad oluliselt raku elujõulisust, kuna need ensüümid vabastavad 25 nukleotiidi pikkusi RNA fragmente, mille kogunemine rakku võib olla kahjulik. 1976. aastal avastati ensüüm, mis degradeerib lühikesi RNA fragmente. See ensüüm nimetati oligoribonukleaasiks, kuna see hüdrolüüsib lühikesi oligoribonukleotiidi ahelaid. Oligoribonukleaas kuulub DEDD eksoribonukleaaside perekonda. Oligoribonukleaasi kodeerib orn geen. Kõikides E.colis teadaolevates eksoribonukleaasi geenides on see eksoribonukleaas vajalik raku ellu jäämiseks.
Endoribonukleaasid
Endoribonukleaasid lõikavad nii üksikahelalist RNA-d kui ka kaksikahelalist RNA-d. Üks olulisemaid endonukleaase on ribonukleaas E, mis lõikab üksikahelalist RNA-d ja kuulub multiensüümsesesse kompleksi, mida nimetatakse degradosoomiks. Ribonukleaas E on oluline mRNA degradatsioonil ja tRNA ja rRNA töötlemisel. Ribonukleaas P ja ribonukleaas Z on tuntud selle poolest, et nad osalevad tRNA valmissaaduse moodustamisel. Ribonukleaas P on unikaalne selle poolest, et ta on ribosüüm ehk ribonukleiinhape, mis käitub kui ensüüm.
Ülekriitiline fluidum
pisi|350px|Tüüpiline aine [[olekudiagramm olenevalt rõhust ja temperatuurist. Kolmikpunkti koordinaadid on Ptp ja Ttp ning kriitilise punkti koordinaadid on Pcr ja Tcr. Kriitilisest punktist edasi on aine ülekriitilise fluidumi omadustega]]
Ülekriitiliseks fluidumiks ehk ülekriitiliseks vooliseks nimetatakse ainet, mille rõhk ja temperatuur on tema kriitilise punkti väärtustest kõrgemad. Seda olekut nimetatakse ülekriitiliseks olekuks (superkriitiline olek).
Iga aine olekudiagrammil on vedeliku ja aurufaasi tasakaalu kõveral (keemiskõveral) olemas kriitiline punkt, millest kõrgemal algab ülekriitiline piirkond. Kriitilisest punktist edasi on vedelik ja selle aur eraldamatud ning on kadunud erinevus vedela ja gaasilise oleku vahel.
Kriitilisest punktist kõrgematel rõhkudel ja temperatuuridel muudab temperatuuri ja rõhu muutus ainult fluidumi tihedust, kuid ei põhjusta ülekriitilise fluidumi üleminekut vedelasse või gaasilisse faasi. Ainete segude puhul on olukord sageli väga komplitseeritud kriitiliste punktide ja ülekriitiliste piirkondade määramisel, kuid see ei mõjuta kõige olulisemat – gaasilise ja vedela oleku eristamatust. Kriitilise punkti parameetrid on iga aine jaoks ainulaadsed.
Kasutamine
Kõige enam kasutatakse ülekriitilisi vedelikke:
Ajalugu
Uurides ainete omadusi kõrgetel rõhkudel ja temperatuuridel tegi parun Charles Cagniard de la Tour 1822. aastal kindlaks ainetel kriitilise punkti olemasolu.
Alles 1978. aastast rakendati esmakordselt tööstuses kofeiini superkriitilist ekstraktsiooni kohviubadest.
Ainete kriitilisi parameetreid
Tabel. Mõnede ainete kriitilised parameetrid
Eesti Kunstiakadeemia raamatukogu
pisi|Eesti Kunstiakadeemia raamatukogu Eesti Kunstiakadeemia raamatukogu (inglise keeles Library of the Estonian Academy of Arts) on teadusraamatukogu, mis asub Eesti Kunstiakadeemia juures.
Alates 2019. aastast juhatab raamatukogu arhitektuuriajaloolane Mait Väljas.
Salduse kihelkond
thumb|250px|[[Kuramaa kubermang]] Salduse kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Frauenburg) oli haldusüksus Kuldīga kreisis Kuramaa kubermangus Lätimaal.
Vorming
Vorming on andmete esitus-, struktureerimis- ja paigutusviis, nt teksti asetus ja ilme dokumendis, samuti andmete kuju, liigendus- ja paigutusviis failis. .
Andmekandja (nt mälupulga) salvestamiseks ettevalmistamine (ingl formatting) on vormindamine (mitte formaatimine või formateerimine). Lisaks andmete teabeks teisendamisele võib sisuvorming hõlmata selle teabe krüptimist ja/või skrambleerimist.
Città metropolitana
Città metropolitana (itaalia keeles 'suurlinn') on Itaalia põhiseaduses sätestatud haldusüksuse tüüp Itaalias.
Härgmäe vald
pisi|Õhne jõgi Härgmäe vallas Härgmäe vald (läti keeles Ērģemes pagasts) on vald Lätis Valka piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kārķi ja Valka vallaga ning Valmiera piirkonna Naukšēni, Ēvele ja Jērcēni vallaga ning Seda linnaga. Samuti piirneb vald Eesti Valgamaa Tõrva vallaga (varem Helme ja Hummuli vallaga).
Valla pindala on 179 km². 2016. aasta seisuga elas seal 891 inimest, aastal 2010 oli elanikke 899. Valla keskus on Härgmäe küla. Vallavanemaks on Jānis Krams.
Città metropolitana
16. aprillil 2021 lisandunud città metropolitana di Sassari on Itaalia 15. città metropolitana staatuses haldusüksus.
Härgmäe vald
Valda jääb Härgmäe ordulinnus. Sealt leitud kiivrit on kujutatud ka valla vapil.
Città metropolitana
Loend
thumb|Città metropolitane'd kaardil kollasega thumb|Provintside ja città metropolitane'de asustustihedus
Härgmäe vald
Ajalugu
Aastal 1935 oli valla pindala 124,4 km² ja elanikke oli seal 1709. 1945. aastal jagati vald Ērģeme ja Brenti külanõukogudeks, aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Ērģeme külanõukoguga likvideeritavad Brenti ja Omuļi külanõukogud. Aastal 1960 liideti sovhoos «Smertes» Kārķi külanõukoguga, aga aastal 1979 liideti osa Kārķi külanõukogu maid Ērģeme külanõukoguga. Aastal 1981 liideti osa külanõukogu maadest Naukšēni külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. 2009. aastast kuulub Härgmäe vald Valka piirkonda.
Loodus
Valla põhiosa jääb Tālava madalikule, kirdeosa aga Sakala kõrgustikule. Valla suuremad jõed on selle lõunapiiril voolav Säde jõgi oma lisajõe Rikandaga, samuti voolavad seal Atse, Õhne ja Pedeli jõgi. Looduslikest järvedest asuvad vallas 21,9 hektari suurune Kukris, 24,8 hektari suurune Valdis, 15,8 hektari suurune Bērzezers ja 14,3 hektari suurune Rūķis. Märkimisväärsed loodusobjektid on veel Härgmäe park ja looduskaitse alune tamm Omuļis, looduskaitse all on ka Viķi tamm, Skančkalniņsi pärn, Ozolkalni kahe tüvega tamm, Staļļumuiža tamm, Vērtmuiža tamm, Ielejase künnapuu, Ozoli tamm, Ērģeme kask, Tirlauki tamm, Celmājase pähklipuu, lisaks kasvab vallas, eriti selle põhjaosas, arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lõunaosa asub Seda soo hoiualal, vald ise asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 825 lätlast, 22 venelast, 7 valgevenelast, 17 ukrainlast, 5 poolakat ja 1 leedulane.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Valter Hohlfeldt
Valter Hohlfeldt (2. jaanuar 1898 Aarike veski, Kodijärve vald, Tartumaa – 24. august 1940 Königsberg) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas 1918. aastal Tartus gümnaasiumi, õppis aastatel 1920–1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja täiendas end 1927. aastal Berliinis. Aastatel 1930–1931 õppis didaktika-metoodika seminaris ja sooritas gümnaasiumiõpetaja eksami. Prooviaastal oli 1928. aastal Tartus. Ordineeriti 13. aprillil 1930 Tartus õpetajaks.
Ta oli Noorte Meeste Kristliku Ühingu Saksa osakonna juhataja.
1939. aastal põgenes Saksamaale. Alates 1940. aastast elas ja oli pastor Königsbergis, kus ta ka suri.
Matagami
Matagami on linn Kanadas Québeci provintsis Nord-du-Québeci halduspiirkonnas.
Heinrich Maru
Heinrich August Maru (21. mai 1897 Abja vald, Pärnumaa – 14. aprill 1983 Hindsdale, Illinois) oli Eesti kohtunik.
Heinrich Maru oli aastail 1925–1927 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1927–1931 Petseri 2. jaoskonna kohtu-uurija, 1931–1934 Petseri 3. jaoskonnakohtunik, 1934–1936 Tartu 2. jaoskonnakohtunik, alates 1937. aastast Tallinna Ringkonnakohtu liige.
1941. aastal oli ta Eesti NSV Ülemkohtu liige.
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse.
AM
AM, Am, am või a.m. võib tähendada:
Sean Morrison
pisi|Sean Morrison tähistamas 2018. aastal [[Cardiff City FC|Cardiff City tõusemist Premier League'i]] Sean Joseph Morrison (sündinud 8. jaanuaril 1991 Plymouthis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Premier League'i klubis Cardiff City. Ta on klubi kapten.
Ta alustas noorena mängimist Plymouth Argyle'is. 2007. aastal liitus ta Swindon Towniga, mille meeskonnas tegi hooajal 2007–08	debüüdi League One'is. Ta mängis Swindon Townis kokku neljal hooajal. Osa hooajast 2009–10 veetis ta laenul Southend Unitedis.
2011. aastal liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Reading, kuid enne klubi põhimeeskonnaga liitumist mängis ta hooaja 2011–12 Huddersfield Towniga League One'is. Hooaeg 2012–13 oli Morrisoni jaoks tema esimene Inglismaa kõrgliigas. Ta lõi sel hooajal Premier League'is kaks väravat. Readingul hooajal 2012–13 kõrgliigasse püsima jääda ei õnnestunud.
Cardiff Cityga sõlmis ta lepingu 2014. aasta augustis. 2016. aasta septembris määrati ta klubi meeskonna kapteniks. Hooajal 2017–18 saadi esiliigas teine koht ja tõusti Premier League'i. 2018. aastal valiti Morrison Cardiff City aasta mängijaks.
Josefstadti teater
pisi| Josefstadti teater (saksa Theater in der Josefstadt) on teater Austria pealinnas Viinis Josefstadti linnaosas.
Teatril on läbi aegade olnud mitmeid direktoreid, kes tuntud ka näitlejatena:
Armujook
"Armujook" (itaalia keeles "L'elisir d'amore") on Gaetano Donizetti kahevaatuseline koomiline ooper (melodramma giocoso). Libreto kirjutas Felice Romani, võttes aluseks Eugène Scribe'i libreto Daniel-François-Esprit Auberi ooperile "Le philtre" (1831). Esietendus toimus Milanos Teatro alla Canobbianas 12. mail 1832.
See on üks armastatumaid Donizetti oopereid. Peategelased on Adina (sopran), Nemorino (tenor), Belcore (bariton), dr Dulcamara (bass) ja Giannetta (sopran).
Saamislugu
Donizetti komponeeris "Armujoogi" kiirustades: umbes kahe nädalaga (mõnedel andmetel kuue nädalaga) enne väljakuulutatud esietendust. Põhjus oli selles, et helilooja, kellelt Cannobiana teatri impressaario oli kevadhooaja avamiseks uue ooperi tellinud, ütles ootamatult ära ning Donizettil, kes oli tuntud oma nobeduse poolest, paluti olukord päästa. Donizettil läks Romaniga palju aega, et tegelastele nimesid välja mõelda. Need pidid olema seotud armastusega. Nimi Belcore tähendab itaalia keeles 'hea süda' või 'kaunis hing'. Adina tuleneb heebrea keelest ja tähendab 'õrn' või 'peen'. Dulcamara on pärit ladina keelest ning tähendab 'magus' või 'hapu'. Nime Gianetta juuri leiab heebrea keelest ning selle tähendus on 'armuline'. Üksnes Nemorino nimi pole seotud armastusega, vaid tuleneb ladinakeelsest sõnast nemo, mis tähendab 'ei keegi'. Nemorino ongi tagasihoidlik ja silmatorkamatu ning võidab Adina tähelepanu alles ooperi lõpus.
Proovidega alustati 1. mai paiku ehk kümmekond päeva enne esietendust. Tsensorid andsid viimaseid näpunäiteid alles kostüümiproovide ajal; tavaliselt tehti seda enne, kui proovid üldse algasid. Muusika sai meloodiline ja vaimukas. Dr Dulcamara aarias „Udite, udite, o rustici” ("Kuulake, kuulake, talupojad"), milles viimane tutvustab oma apteegi varusid, on osavalt valatud muusikasse pikk ravimite loetelu. Nemorino romanssi „Una furtiva lagrima” („Üks salajane pisar”) peetakse aga üheks Donizetti loomingu tippteoseks. See aaria, millega tenorid tihti üles astuvad, on helilooja kirjutatud redaktsioonis jõukohane vaid parimatele.
Esmaettekanne
Esietendus toimus 12. mail 1832 Milanos Teatro della Cannobianas. Peaosades astusid üles Sabine Heinefetter (Adina), Giambattista Genero (Nemorino), Henri-Bernard Dabadie (Belcore) ja Giuseppe Frezzolini (dr Dulcamara). Dirigeeris Alessandro Rolla. Nende osatäitjate kohta kirjutas Donizetti libretist Romanile: „Meil ikka veab – trupis on saksa primadonna Sabine Heinefetter, puterdav tenor Gianbattista Genero, kitsehäälega tola Giuseppe Frezzolini ja prantsuse bariton Henri-Bernard Dabadie, kes pole just suuremat väärt. Samas peame asjast auga välja tulema …”
Kuid esietendus oli tohutult menukas. Kriitikud nimetasid muusikat elavaks ja säravaks. Samal kevadhooajal mängis teater seda tükki täissaalile veel 32 korda. Donizetti meistriteoseks tituleeritud ooper levis otsekohe paljudesse Itaalia, Saksamaa, Austria ja Inglismaa teatritesse. Aastatel 1838–1848 oli "Armujook" kõige rohkem esitatud ooper Itaalias. Seejärel langes see Itaalias pooleks sajandiks unustusse, kuni Milano La Scala teater selle 1900. aastal maineka dirigendi Arturo Toscanini initsiatiivil taas repertuaari võttis. Nemorino rollis üles astunud Enrico Caruso pidi kordama tenori superaariat „Una furtiva lagrima” kaks korda. Tänapäeval kuulub "Armujook" ooperiteatrite püsirepertuaari.
Tegevus
Ooperi originaalversioonis rulluvad sündmused 18. sajandi Baskimaa külas. Hiljem on lavastajad sündmuste aega ja kohta oma maitse järgi kohandanud. Armujooki on joodud nii 19. sajandi alguses Toscana külas kui ka 1930. aastatel Sitsiilia külas, nagu see oli 2014. aasta Estonia lavastuses.