cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sudiste Kaprali hiiepuu
Sudiste Kaprali hiiepuu on künnapuu Viljandimaal Karksi kihelkonna ja Mulgi valla Sudiste külas.
Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasium
Kooli õppekava fookuses on suure ühiskondliku mõjuga väljakutsed (keskkonnaküsimused ning demokraatia jätkusuutlikkus).
Kooli õppehoone on valmides Eesti suurim puitehitis ja selles asub õppima 1080 gümnasisti.
Taani julgeoleku- ja luureteenistus
Tegevus
PETi kolm peamist ülesannet on terrorismitõrje, vastuluure ja äärmuslastevastane võitlus. PET ei tegele terrorismitõrjel ainult Taani ja tema huvide vastu korraldatud terrorirünnakute toimumise takistamisega, vaid jälgib ka, et Taanit ei kasutataks teise riigi vastu korraldatavate rünnakute baasina. Lisaks nõustab asutus vajadusel firmasid, et vältida tööstusluuret.
PET vastutab ka Taani kuningapere ja poliitikute ihukaitse eest.
Organisatsioon
Taani julgeoleku- ja luureteenistus kuulub Taani politsei koosseisu, aga kannab oma tegevusest ette otse justiitsministrile.
Peakorter asub Kopenhaagenis ning kaks piirkonnakontorit asuvad Århusi ja Odense kohalikes politseijaoskondades. Kuna PET on seotud Taani politseiga, on asutusel esindajad kõigis piirkondades.
Hévízi järv
Hévízi järv (ungari keeles Hévízi-tó) on järv, mis asub Hévízi linnas Ungaris, umbes 8 km kaugusel Balatoni edelaosast. See on maailma suurim kuumaveejärv, mille veetemperatuur sobib ujumiseks.
Levon Džulfalakjan
Levon Džulfalakjan (sündinud 5. aprillil 1964) on Armeenias sündinud endine Nõukogude Liidu maadleja.
Ta võitis olümpiamängudel 1988. aastal kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses.
1999. aastast Armeenia maadluskoondise treener.
Tema poeg on maadleja Arsen Dzhulfalakjan.
Nõukogude Liidu meistrivõistlused
1985. aasta – 2. koht;
Laiarööpmeline soomusrong nr. 3
'''Laiarööpmeline soomusrong nr. 3''' oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe relvastuses olnud soomusrong.
Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülemaks Vabadussõjas oli kapten Oskar Luiga. thumb|Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülem Vabadussõjas alampolkovnik Oskar Luiga (1920. aastal).
Soomusrongi relvastus
Soomusrong nr. 3 suurtükipatarei ülemana teenis leitnant Walter Thalheim (VR II/2 ), dessantrühma /pataljoni ülemana nooremleitnant Johann-Adelbert Oldekop VR II/2.
Lilli Ussikivi
Lilli Ussikivi on ohvrikivi Viljandimaal Karksi kihelkonna ja Mulgi valla Lilli külas.
Adana provints
Adana provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis. Provintsi keskus on Adana.
Välislingid
🇹🇷
Side tänav (Pärnu)
Side tänav on tänav Pärnus Eeslinna ja Rannarajooni linnaosas.
Side tänav algab Karja tänavalt ja kulgeb edela suunas kuni lõpeb Ranna puiesteega ristudes. Side tänav ristub veel Väike-Posti, Aisa, Pardi, Karusselli, A. H. Tammsaare puiestee, Papli ja Kaarli (paremalt) tänavaga.
Vahur Aabrams
Vahur Aabrams (sündinud 23. aprillil 1975) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.
Side tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 965 meetrit.
Nimi
Tänav kandis enne teist maailmasõda nime Ussi tänav (saksa keeles Schlangengasse), kuna tänav on küllaltki kurviline ja lünklik. Nõukogude võim andis tänavale nimeks Side, mis on püsinud tänapäevani.
Liigsuremus
pisi|Suremus Hispaanias 2018. aasta aprillist 2020. aasta aprillini (nooremad kui 65-aastased, 65–74- aastased, vanemad kui 75-aastased) Liigsuremus (inglise keeles excess mortality) on populatsiooni suremuse määra ajutine ülemäärane tõus aastate lõikes. Tavaliselt on põhjustajaks välismõjurid nagu näiteks äärmuslikud ilmastikutingimused (kuuma- või külmalaine), epideemia, pandeemia, nälg, sõda vms.
Adramaarevisjon
Adramaarevisjon (ka adrarevisjon) oli adramaade loendus (revisjon), millega määrati kindlaks maavalduse, võimalike tulude ja riigimaksude suurus.
Adramaarevisjonide protokollides oli kirjas muu hulgas talude adramaade arv, talupere liikmed, loomade arv, koormiste suurus. Nende andmete tõttu on adramaarevisjonid olulised eriti majandus-, sotsiaal- ja asustusajaloo jaoks.
Liivimaa kubermangus toimus esimene adramaarevisjon 1586. ja Eestimaa kubermangus 1582. aastal.
1818. aasta maanimistu alusel oli Eestimaa kubermangus 574 mõisa ja neile kuulus 6918 23/80 revisjoniadramaad
Hallwang
Hallwang on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Orsinval
Orsinval on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|Orsinvali kiriku kellatorn
Jeri vald
pisi|Jeri paljand ja koopad Jeri vald (läti keeles Jeru pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ruhja linna ja Vilpulka, Sēļi, Rencēni, Burtnieki, Vecate, Naukšēni ja Ķoņi vallaga.
Valla pindala on 125 km². 2010. aasta seisuga elas seal 1453 inimest. Valla keskus on Endzele küla, vallavanem on Indra Celmiņa.
Vallas asuvad Jeri ja Ruhja põhikoolid. Piirkond on traditsiooniline põllumajanduspiirkond, tänapäeval restaureeritakse ja valmistatakse seal ka puidust mööblit.
Ajalugu
Vald tekkis endise Jeri mõisa juurde. 1935. aastal oli Valmiera maakonda kuuluva Jeri valla pindala 98 km². 1945. aastal liideti Jeri vald Oleri vallaga ja 1953. aastal nimetati see ümber Jeri külanõukoguks. Aastal 1975 liideti osa külanõukogu maadest Ruhja linnaga. 1990. aastal moodustati külanõukogust taas vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Ruhja piirkonda. Tänapäeval jäävad lisaks Jeri mõisa endisele keskusele valda ka Endzele, Oleri ja Paipe mõisa endised keskused.
Kaitstavad objektid
Ručakase muinaskalme ja Oleri mõisa seinamaalingud on riikliku tähtsusega muinsusmälestised. Kohaliku kaitse all on Jaanimäe muinaskalmed, Pompji muinaskalmed, Mazšķudiņi muinaskalmed ja Jaunmeģīši muinaskalmed.
Loodus
Valla maastikku liigendavad arvukad voored, millest kõrgeimad on Briedīšu kalns (54 m), Briežkalni (57 m), Krustiņu kalns (56,4 m), Jēcis (58,3 m) ja Jenču kalns (76 m). Vallas voolavad Seda jõgi ja Ruhja jõgi.
Kohalike vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Ruhja jõe vasakul kaldal Jeri mõisa pargis asuv Jeri allikas ja Jeri koopad, Pugi kivikuhilad (U-kujuline 350 meetrit pikk kividest kuhjatis, kuhu on toodud 500 kuupmeetrit kive), Jēči lohukivi ja Apsīši ruunikivi, Kraujiņi ja Riemi rändrahnud. Vallas kasvavad põlispuud: Paipusi pärn ja saar, Kangari mänd ja tamm, Tīrumzemnieki kask. Looduskaitse all on veel Mežuļi kask, Krūži vaher, Gredzeni pärnad, Auniņi saar, Elmete saar, Irbītesi saar, Elmete tamm, Mežuļi kaheharuline tamm, Gredzeni mänd, Urmi pärn, Ņauki pärn, Mazšķudiņi pärnad, Ozolkalni pärn, Tollīši pärn, Pompīši pärn, Ruhja mõisapargi pärn, Tīlēni pärn, Pompīši tamm, Ruhja mõisapargi tamm, Kalnzaltese kuusk, Kalnzaltese pärn, Endzele mänd, Riemase pärnad, Kaibase pärnad, Runcēni elupuu, Balgalvji saar, Cālīši remmelgas, Endzele pärnad, Mārcēni pärn, Mārcēni remmelgas, Ābeļese pärnad, Sildedži tamm, Garā mäe pärn, Pugi pärn, Kajēga vaher, Venelese pärnad, Oleri mõisapargi tammed, Oleri mänd, Tīrumzemnieki kadakas, Meģītese kadakas, Anģi pärn, Salase pärn, Bāļi pärnad, Meģītese tamm, Meģītese paju, Vērbele paju, Paipusi tamm, Paipusi mõisapargi elupuud, Briežkalni elupuu, Oši elupuu, Paipusi paju, Ozoliņi tammed ja Ruhja mõisapargi lehised. Valla lõunaosa jääb Ruhja luha hoiualale, lääneosa aga Vidusburtnieksi hoiualale, vallas asub ka 105 hektari suurune Oleri soo hoiuala.
Asustus
2011. aastal elas vallas 1162 lätlast, 80 venelast, 21 valgevenelast, 16 ukrainlast, 12 poolakat ja 12 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Mõisaküla mõis
Mõisaküla mõis (saksa keeles Moisaküll) oli Massu mõisa kõrvalmõis Hanila kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Lääneranna valda.
Amado Azar
Azar sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carmine DiBartholomeole (USA).
Elukutselisena
Azar poksis oktoobrist 1933 kuni oktoobrini 1945 elukutselisena. Ta pidas kokku 66 kohtumist, millest võitis 53 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 7 kohtumist lõppes viigiga.
Heitemasin
Heitemasin (ka katapult) oli antiik- ja keskajal kasutatud piiramismasin, millega purustati kindlustusrajatisi ja heideti piiratavate kahjustamiseks kive, mädanevaid laibaosi, aga ka anumatesse suletud tuld, mesilassülemeid, mürgiseid madusid ja lülijalgseid.
Esimesed kiviheitemasinad leiutati Vana-Hiinas.
Kiviheitemasinaid kasutasid eestlaste muistses vabadusvõitluses nii ristisõdijad kui ka eestlased. Eestis kadusid kiviheitemasinad sõjamasinatena 1420. aastatel, kui asemele tulid suurtükid. Keskaegse kiviheitemasina viimane dateeritud kasutamine sõjas toimus 1779. aastal, kui britid ehitasid trébuchet 'i laengute heitmiseks Gibraltari kindlust piiravate hispaanlaste pihta. Tänapäeval on relvastatud konfliktides ja kokkupõrgetes kasutanud kiviheitemasinaid esimeses maailmasõjas prantslased ning Süüria konfliktis 2013. aastal Aleppos ja ukrainlased 2014. aastal Kiievis. Suurim tänapäeval töötav kiviheitemasina rekonstruktsioon asub Warwicki kindluses ja sellega on heidetud 36 kg kaaluvaid kive 300 m kaugusele.
Lääne-Nigula kirik
1760 valmis barokse portaaliga nelinurkne läänetorn.
Kirikut kasutab Lääne-Nigula Püha Nikolause kogudus.
Kiriku ümber on kirikuaed, kus on mitmeid kultuurimälestiseks tunnistatud objekte.
Tartu Lasteteater
Tartu Lasteteater oli Tartus aastatel 1989–2000 tegutsenud Tartu linnale kuuluv kutseline teater. Aastal 2000 reorganiseeriti see Tartu Teatrilaboriks.
Tartu Lasteteater kasvas väljas Jaan Toominga stuudiost, mis aastatel 1985–1989 tegutses Tartu Vanemuise teatri juures.
Lasteteatri algusaegadel said tuntuks selle folkloorilavastused. Näiteks tehti lavastusi selliste väikerahvaste nagu lapi, udmurdi, juudi, tšuktši, iiri, indiaani ja paljude teiste folkloorist. Nendes lavastustes kasutati ka sageli nende rahvaste muusikat.
Velsker
Velsker oli keskeriharidusega meditsiini- või veterinaartöötaja. Velskriks võis saada vastavas koolis või vastavatel kursustel. Velsker võis olla ka arstiabiline või ravida arsti juhendamisel haigeid.
Laiarööpmeline soomusrong nr. 4
'''Laiarööpmeline soomusrong nr. 4''' oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe relvastuses olnud soomusrong.
Laiarööpmeline soomusrong nr. 4 asutati Tallinnas 8. jaanuaril 1919 ning suundus rindele 21. jaanuaril 1919.
Petit-Fayt
Petit-Fayt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|püsti|Petit-Fayti raekoda
Lilli Hiiemägi
pisi|Hiiemägi
Lilli Hiiemägi on hiiemägi Pärnumaal Karksi kihelkonna ja Mulgi valla Lilli külas.
Miikka Kiprusoff
pisi|Miikka Kiprusoff Miikka Sakari Kiprusoff (sündinud 26. oktoober 1976 Turu, Soome) on endine Soome jäähokimängija (väravavaht).
Väino Treiman
Väino Treiman (sündinud 11. juunil 1952 Kuru külas Alajõe külanõukogus Jõhvi rajoonis) on Eesti endine kergejõustiklane ning treener ja sporditegelane.
Elulugu
Ta lõpetas 1970. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuriteaduskonna.
Töötas aastatel 1974–1976 Tartus Kalevis treenerina, 1976–1991 Adavere näidissovhoosis spordimetoodikuna ja 1991–2002 Põltsamaa vallas spordijuhina.
Sportlasena
Püstitas 1971. aastal 2000 m takistusjooksus Eesti NSV noorterekordi 6.10,2. Sai 1972. aasta Eesti NSV meistrivõistlustel 3000 m takistusjooksus hõbeda.
Treenerina
On tegutsenud ka jalgpalli-, eelkõige aga kiiruisutamistreenerina. Sai 2015. aastal 7. kutsetaseme. Osales Eesti koondise treenerina 2018. aasta PyeongChangi taliolümpiamängudel.
Õpilasi: Sandra Alusalu, Saskia Alusalu, Mart Markus, Marten Liiv.
Tartu Lasteaednikkude Seminar
Tartu Lasteaednikkude Seminar (täpsemalt: Tartu Õpetajate Seminari Tartu Lasteaednikkude Seminar) oli aastatel 1920–1927 tegutsenud õppeasutus, mis koolitas kutselisi lasteaednikke.
Seminari õppekava koostas Carl Heinrich Niggol, keda peetakse Eesti lasteaiapedagoogika rajajaks.
Seminari õppekavas olid järgmised õppeained: pedagoogika ja selle ajalugu, pedoloogia, psühholoogia, lasteaia teooria ja praktika, tervishoid, esmaabi, looduslugu, lastekirjandus, kodulugu, eesti keel ja selle õpetamise metoodika, voolimine, joonistamine, käsitöö, võimlemine, lastemängud, laulmine ja muusika.
Seminari 7 õppeaasta jooksul sai lasteaedniku kutse 85 lõpetajat.
Nunnadetagune torn
thumb|Nunnadetagune torn thumb|[[Loewenschede torn ja Nunnadetagune torn, august 2006. Punaste katustega tornide vahelt paistab Oleviste kiriku roheliselaiguline tornikiiver.]] Nunnadetagune torn kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka.
Ümarkaarega konsooltorn paikneb linnamüüri põhjaküljel, Tornide väljaku ja Balti jaama lähedal, Kuldjala torni ja Loewenschede torni vahel. Tänapäeval on selle aadress Kooli tänav 1/3, torn on ehitatud kokku hilisema naabermajaga.
Nime sai Nunnadetagune torn asukoha järgi tsistertslaste ordu Püha Miikaeli nunnakloostri taga. See kuulus nn Kanne müüri tornide hulka. Varasemat Margrete kaitsemüüri asendava müüri rajamist alustati 1310. aastal Tallinna asehalduriks määratud Johannes Canne (Jens Kanne) juhtimisel.
Torni kujutisega on valmistatud vaskne rinnamärk.
Großgmain
Großgmain on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Geograafia
Großgmain asub Salzburgi Flachgau piirkonnas Untersbergi massiivi põhjajalamil, otse piiril Bayerisch Gmainiga Saksamaa Baieri liidumaal. Austria-Saksamaa piir kulgeb piki Weißbachi oja, mis suubub Saalachi jõkke.
Mõntu mõis
Mõntu mõis (saksa keeles Mento) oli mõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal. Mõisa omanik oli teiste seas Oskar von Ekesparre.
Ajalugu
Liivi lahe ääres Saaremaa rannaastangul seisis Mõntu (sks k Mento) mõis. See majapidamine hakkas arenema ja laienema Rootsi ajal. Aastast 1673 kuulus see Kräftingite perekonnale, kes laiendasid oma valdusi 1753. aastal metsade vahel väikese järve rannas paiknenud Koltse kõrvalmõisaga.
Julius Tiisväli
Julius Tiisväli (aastani 1936 Julius Tiisfeldt; 5. september 1904 Tallinn – 30. juuni 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli eesti kergejõustiklane ja politseiametnik.
Großgmain
Ajalugu
Gmaini piirkond, mida mainiti esimest korda 712. aastal Baieri hertsogi Theudeberti poolt väljastatud annetusdokumendis, on vana asustusmaa, viljakas tasandik, mis ulatub piki Berchtesgadeni Alpide põhjaserva. Arheoloogilised leiud pärinevad pronksiajast; keskajal sai sellest Baieri tasandikekrahvide valduste keskus, kes lasid oma elukohaks seada Plainburgi.
Mõntu mõis
Ajalugu
Viimane läks 1835. aastal Leopold von Ekesparre (1799–1889) omandisse, kes kujundas Koltse järve lähedale Waldesheimi-nimelise puhkeotstarbelise koha. Tema ostetud maakoha suurus oli tänapäevaselt 11 hektarit. Veel väiksem, 4 hektari suurune oli Mõntu mõisa valitseja Friedrich Stahli majapidamine Stahlberg, mis asutati Waldesheimiga samal ajal ja paiknes maalilise astangu serval.
Julius Tiisväli
Haridus
1922. aastal lõpetas Tallinna Reaalkooli, 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonna ja 1927. aastal Politseikooli. Kuulus korporatsiooni Fraternitas Estica.
Mõntu mõis
Ajalugu
1873. aastal ostis Oskar von Ekesparre (Leopoldi vennapoeg) Mõntu vana mõisa koos Koltse mõisaga. Vaevalt oli tal suuri lootusi saada seal silmnähtavat tulu põllumajandusest või algeliste vahenditega kalapüügist. Hiljem kavatses Ekesparre hakata müüma sealset korrastatud eripära ja looduslikku rahu tervise kosutamiseks ning puhkuse veetmiseks.
Pärnu-Jakobi kogudus
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.
Naftoli Bassel
Naftoli Bassel (vene keeles Нафтолий Мордухович Бассель, 21. august 1932 Tallinn – 26. veebruar 2016) oli juudi päritolu Eesti kirjandusteadlane.
Pärnu-Jakobi kogudus
Koguduse hooldajaõpetaja on Kristiina Jõgi, juhatuse esimees on Mati Rosenstein, organist on Aili Soonberg.￼
Naftoli Bassel
Ta sündis arstide peres. 1955. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vene keele ja kirjanduse osakonna, 1966. aastal aspirantuuri Eesti NSV Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudis. 1982. aastal kaitses ta doktoriväitekirja filoloogia erialal.
Großgmain
Ajalugu
Kui Salzburgi peapiiskopid saavutasid vürstlike piiskoppide staatuse, sai Weißbachist vahetult keisrile alluva valduse läänepiir piirkonnas. Ehkki Großgmaini ja Bayerisch Gmaini külad olid osa erinevatest valdustest, on kohaliku elanikkonna ühise sideme tunne säilinud tänaseni.
Mõntu mõis
Ajalugu
Mõntu mõisa uus süda muudeti ligikaudu kümne aasta jooksul mõjuvaks vaatamisväärsuseks, kus oli esinduslik valge peahoone ja järsakulisel, ligi viie meetri kõrgusel pankrannikul asuv park.
Pärnu-Jakobi kogudus
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14.00 Pärnu-Jaagupi kirikus.
Mõntu mõis
Mõisast kooliks
Olbrücki mõis jagati mõisate riigistamise käigus aastail 1922–1924 taludeks ja Mõntu peahoonesse asutati 1923. aastal 100 õpilasega 6-klassiline algkool. Hoones oli ka koolijuhataja ametikorter.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 37. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 2.–5. märtsini Türgis İstanbulis. Võistlused peeti Ataköy Arenal. See oli esimene kord, kui Euroopa meistrivõistlused toimusid Türgis.
Mõntu mõis
Mõisast kooliks
Koolihoone lasti 1941. aasta sügisel punaväe taganemise ajal. Varemetel paikneb tänapäeval Mõntu kooli mälestuskivi.
Mõntu rannikupatarei
Mõisa pargis on ka neli raudbetoonist kaheksanurkset kahuriõue läbimõõduga kuni 10 m ja sügavusega 2 m.
Poix-du-Nord
Poix-du-Nord on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|püsti|Keighley Hall
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
Võistlustel osales 593 sportlast 47 riigist. Eestit esindas 6 sportlast. Risto Lillemets võitis seitsmevõistluses pronksmedali.
Julius Tiisväli
Töö
Aastatel 1936–1940 oli Politseikooli komissar ja direktori kohusetäitja.
Navapołack
Navapołack (ka Navapołacak) on linn Valgevenes Viciebski oblastis Połacki rajooni territooriumil. Asub Daugava (Lääne-Dvina) vasakul kaldal.
Linn rajati 1958. aastal naftatehase juurde. Navapołackis asub 1968 asutatud Połacki ülikool.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
60 m
pisi|Meeste 60 meetri jooksu võitja Samuele Ceccarelli (keskel) Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 37 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
400 m
pisi|Meeste 400 meetri jooksu finaal Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 25 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
800 m
Finaal: 6. märts Osavõtjaid: 28 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
1500 m
pisi|Meeste 1500 meetri jooksu finaal Finaal: 3. märts Osavõtjaid: 23 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
3000 m
Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 20 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
60 m tõkkejooks
pisi|Meeste 60 meetri tõkkejooksu finaal Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 30 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
4x400 m teatejooks
Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 6 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
pisi|Meeste kõrgushüppe võitja Douwe Amels Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 17 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Teivashüpe
Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 17 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
Finaal: 3. märts Osavõtjaid: 17 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 3. märts Osavõtjaid: 16 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Seitsmevõistlus
Finaal: 4.–5. märts Osavõtjaid: 14 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
400 m
pisi|Naiste 400 meetri jooksu esikolmik Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 27 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
800 m
pisi|Naiste 800 meetri jooksu finaal Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 28 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
1500 m
Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 21 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
3000 m
pisi|Naiste 3000 meetri jooksu parimad, Saksamaa jooksjad Hanna Klein ja Konstanze Klosterhalfen Finaal: 3. märts Osavõtjaid: 23 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
60 m tõkkejooks
Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 31 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
4x400 m teatejooks
pisi|4x400 meetri teatejooksu võitnud Hollandi naiskond Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 6 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Navapołack
Navapołackit läbib Venemaalt Leetu ja Lätti minev naftatorujuhtme Družba üks haru.
Nõukogude ajal oli kasutusel venekeelne nimekuju Novopolotsk.
Julius Tiisväli
Sporditegevus
Aastatel 1923–1931 võitis ta kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel 21 kuld-, 12 hõbe- ja 5 pronksmedalit eri jooksudistantsidel 100 m jooksust 10 000 m jooksuni. Individuaaldistantsidest tuli 5 korda Eesti meistriks 800 meetri jooksus, 3 korda 400 meetri jooksus, ühe korra 200 m, 1500 m ja 5000 m jooksus. 10 korda tuli ta Eesti meistriks Tallinna Kalevi teatemeeskonnas: 4 × 100 meetri (4 korda) ja 4 × 400 meetri (6 korda) teatejooksudes.
1924. aastal võitis ülemaailmsetel üliõpilasmängudel 1500 m jooksus kulla, 5000 m jooksus hõbeda, 800 m ja 3000 m jooksus pronksi ning kuulus hõbeda võitnud 4 × 100 m teatejooksu ja pronksi võitnud 4 × 400 m ja 800 + 400 + 200 + 100 m teatejooksu meeskonda.
19. juunil 1926 võitis Pirital Kloostrimetsas toimunud Eesti esimese orienteerumisvõistluse – üleriigilise Kaitseliidu päeva spordivõistluste raames toimunud 4,9 km pikkuse raja ja 5 kontrollpunktiga orienteerumisjooksu.
Parandas korduvalt Eesti kergejõustikurekordeid jooksudistantsidel.
Isiklikud rekordid:
Oli Eesti Kerge-, Raske- ja Veespordi Liidu (EKRAVE Liidu) liige, Tallinna Politsei spordiringi ja -liidu juhatuse liige ning Kalevi kergejõustikuosakonna juhatuse liige.
Isiklikku
1936. aastal ta eestistas oma nime. 1941. aastal ta arreteeriti. 30. juunil 1942 lasti ta Venemaal Sverdlovski oblasti Sosva vangilaagris maha. 14. jaanuaril 1971 saadeti kriminaalasi J. Tiisvälja süüdistuses Eesti NSV Prokuratuuri poolt Eesti NSV RJK uurimisosakonnale täiendavaks kontrollimiseks. 1971. aasta aprillis Julius Tiisväli rehabiliteeriti.
Naftoli Bassel
Aastatel 1966–1991 töötas ta Eesti NSV TA keele ja kirjanduse instituudi teadurina, 1991–1994 Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuses.
Basseli peamised uurimissuunad olid võrdlev kirjandusteadus ning kirjandussuhted, eelkõige eesti kirjanduse suhted teiste kirjandustega. Ta avaldas nii eesti- kui ka venekeelseid töid eesti ja nõukogude kirjandusest, kirjandussuhetest ning eesti kultuuri ajaloost.
Naftoli Bassel suri 26. veebruaril 2016 ja ta maeti 3. märtsil 2016 Rahumäe kalmistule (juudi ossa).
Tallinna Püha Vaimu kogudus
EELK Tallinna Püha Vaimu kogudus, varasemas kirjapildis ka Tallinna Pühavaimu kogudus, on luterlik kogudus Tallinnas, mis kasutab Tallinna Püha Vaimu kirikut.
Tartu Lasteaia Selts
Tartu Lasteaia Selts (lühend TLS; täpsemalt Tartu Eesti Lasteaia Selts) oli aastatel 1905-1940 tegutsenud selts.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
Teivashüpe
pisi|Naiste teivashüppe võitja Wilma Murto Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 19 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Tallinna Püha Vaimu kogudus
Praegune kogudus on asutatud 1877. aastal. Endine kogudus kolis 1867. aastal vastvalminud Tallinna Jaani kirikusse ja kirik jäi kümneks aastaks ilma koguduseta raekabeliks.
Koguduse õpetaja on Gustav Piir, abiõpetajad on Mårten Andersson, Tiiu Hermat, Valdek Johanson ja Eha Kraft. Organist on Kristiina Hoidre ja juhatuse esimees Ülle Gunin.
Jumalateenistused on Tallinna Püha Vaimu kirikus igal pühapäeval algusega kell 11.00 eestikeelne teenistus, algusega kell 15.00 ingliskeelne teenistus.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
Kaugushüpe
pisi|Naiste kaugushüppe võitja Jazmin Sawyers Finaal: 5. märts Osavõtjaid: 18 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
pisi|Naiste kolmikhüppe võitja Tuğba Danışmaz Finaal: 4. märts Osavõtjaid: 18 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Tartu Lasteaia Selts
TLS avas 1905. aastal esimese eestimeelse ja -keelse lasteaia. Aastal 1905 kinnitati ka seltsi põhikiri, mille põhi võeti Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi põhikirjast.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
Viievõistlus
pisi|Naiste viievõistluse võitja Nafissatou Thiam Finaal: 3. märts Osavõtjaid: 13 [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Tartu Lasteaia Selts
Seltsi esimees oli Veera Jõgever.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus
Medalitabel
{{legend|#ccccff|Korraldajariik|border=solid 1px #AAAAAA}}
Lokuti Ussikivi
pisi|Lokuti Ussikivi Lokuti Ussikivi on ohvrikivi Harjumaal Jüri kihelkonna Sookaera-Metsanurga külas (endises Lokuti külas).
Roman Turek
pisi|Roman Turek Roman Turek (sündinud 20. augustil 1970 Strakonices Tšehhoslovakkias) on endine Tšehhi jäähokimängija (väravavaht).
Vani provints
Vani provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis ja ta asub Vani järvest idas kuni Iraani piirini. Provintsi keskus on Van.
Välislingid
🇹🇷
Hillar Sein
Hillar Sein (sündinud 22. juulil 1977 Võhmas) on eesti kultuuriametnik.
Haridus
Hillar Sein on õppinud Sürgavere Põhikoolis ja Suure-Jaani Gümnaasiumis (1996). Ta on lõpetanud Viljandi Kultuurikolledži laste ja noorte huvijuhi erialal (2000).
Töökäik
Hillar Sein on 2021. aastast Tallinna kultuuri- ja spordiameti juht. Aastatel 2015–2020 töötas ta Kultuuriministeeriumi kunstide asekantsleri ja 2012. aastast ministeeriumi teatrinõunikuna. Aastatel 2009–2012 oli ta Ugala teatri juht. Enne seda on ta töötanud haldusjuhina Tallinna Linnateatris ja Eesti Pärimusmuusika Keskuses. Aastail 2003–2005 töötas ta Justiitsministeeriumis ministri abina.
Sein olnud paljude kultuurivaldkonna asutuste nõukogude liige ja juht. Näiteks on ta olnud SA Eesti Draamateater, SA Rakvere Teatrimaja, SA Endla Teater, SA NUKU ja SA Ugala Teater nõukogu esimees. Nõukogu liikmena on ta osalenud SA Teater NO99, SA Kultuurileht ning SA Arvo Pärdi Keskus juhtimises.
Tegevus ühendustes
Hillar Sein on olnud Eesti Laste Organisatsiooni asepresident ning Viljandi Kultuurikolledži Üliõpilasesindus president. Ta on Soomaa Sõprade Seltsi asutajaliige. Sein olnud erakonna Res Publica liige ning Viljandi linnavolikogu kultuurikomisjoni liige. Ta on olnud Kunstifestival Kiriküüt korraldustoimkonna liige, Viljandi Pärimusmuusika Festivali tehnikapealik, samuti SA Eesti Teatri Agentuur nõukogu liige ning Eesti Teatriliidu juhatuse liige. 2019. aastast on ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia nõunike kogu liige.
Isiklikku
Hillar Sein on abielus, peres on kaks tütart.
Elektrijalgratas
250px|pisi|Linnasõidu elektrijalgratas. Mootor on paigaldatud esirattasse, aku asub tagapakiraamil pisi|250px|Gocycle'i aku on paigaldatud raami sisse Elektrijalgratas, tuntud ka kui elektriratas, on jalgratas, millele on täiendavaks energiaallikaks paigaldatud elektrimootor. Mootor saab voolu laetavast akust.
Legaalsus
Elektrirataste suurim lubatud kiirus on Euroopas 25 km/h, Ameerikas aga kuni 45 km/h sõltuvalt asukohamaa seadustest. Samuti on Euroopa suurim lubatud legaalne mootori nimivõimsus piiratud 250 vatiga, Ameerikas aga 750 vatiga. Võimsamaid mudeleid, mis võivad arendada kiirust kuni 80 km/h, nimetatakse elektrimopeedideks ehk e-mopeedideks. Mõnes riigis on elektrirattad kiirelt asendamas tavalisi jalgrattaid ja mootorrattaid.
Ajalugu
Esimesed patendid elektriratastele väljastati Ameerika ühendriikides 1890. aastatel. Elektrirataste kasutamine sai hoo sisse sajand hiljem, 20. sajandi lõpuaastatel. Hiinas oli 2010. aasta alguseks hinnanguliselt 120 miljonit elektrijalgratast, elektrirataste müük edeneb Hiinas, Indias, USA-s, Hollandis ja Šveitsis. Euroopas on elektrirataste müük kasvu teel: 2007. aastal müüdi 200 000 ratast, 2009. aastal 500 000 ja 2010. aastal kokku 700 000 elektriratast. 2016. aastal müüdi Euroopas ligikaudu 2 miljonit elektriratast.
Konstruktsioon
Mootorit saab juhtida lihtsalt lüliti kaudu (display), mis asub üldiselt lenksul või raamil. Tavaliselt on need rattad siiski elekter-nõudmisel tüüpi, kus mootor aktiveeritakse lenkstangile paigaldatud drosseli abil, ja/või pedaal-elektriratta ehk elektriabi tüüpi, kus elektrimootori tööd reguleeritakse pedaalide tallamise kaudu. Sellised rattad on varustatud anduriga pedaalitallamiskiiruse või -tallamisjõu või mõlema kindlakstegemiseks - erinevuseks kas tegu on rummu- või keskmootoriga. Mõned rattad on varustatud ka selliste anduritega, mis lülitavad mootori pidurdamisel välja.
Elektrijalgrattatüübid
Kui jalgrattaid on võimalik valida pea 20 tüübi vahel, mis erinevad geomeetria, konfiguratsiooni ja sihtotstarbe poolest, siis elektrijalgratta tüüpe on keskeltläbi 12. Elektrijalgratta mootoreid saab kategoriseerida kahte gruppi: ühed rattarummusisese mootoriga, teised keskmootoriga. Tihti kasutavad just kallimad ja parema varustusega mudelid keskmootorit, mille ümber ka eraldi rattaraam valmistatud on. Rummumootoriga elektrirattad kasutavad aga rummusisest mootorit, mida on võimalik paigaldada sisuliselt ka tavalisele jalgrattale.
Akudest on enim kasutusse jäänud viimase 30 aasta jooksul liitiumaku. Valikus on kas integreeritud või eemaldatavat aku. Kui viimast varianti on lihtne võtmega lukustada ja rattalt eemaldada, nõuab parema ilmastikukindlusega integreeritud aku selle eemaldamiseks juhtmete lahtiühendamist.
Vitalij Aab
thumb Vitalij Aab (sündinud 14. novembril 1979 Karagandõs) on Saksamaa jäähokimängija.
Alates 2010. aastast mängib ta klubis Nürnberg Ice Tigers.
STS-96
STS-96 oli NASA Space Shuttle'i programmi 94. missioon.
Missiooni teenindas kosmosesüstik Discovery ja see viis Rahvusvahelisse kosmosejaama varustust ja paigutas orbiidile satelliidi STARSHINE. Missioon startis 27. mail 1999 ja naasis Maale 6. juunil.
See oli esimene Space Shuttle'i missioon, mis põkkus Rahvusvahelise kosmosejaamaga.
Derick Brassard
Derick Brassard (sündinud 22. septembril 1987 Hullis, Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Philadelphia Flyers.
Aastatel 2004–2007 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Drummondville Voltigeurs.
2006. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i draft'is kuuenda valikuna. NHL-is debüteeris ta Blue Jacketsi meeskonnas hooajal 2007–08.
NHL-is on ta mänginud veel New York Rangersi, Ottawa Senatorsi, Pittsburgh Penguinsi, Florida Panthersi, Colorado Avalanche'i, New York Islandersi, Arizona Coyotesi ja alates hooajast 2020–21 Flyersi ridades. Hooajal 2013–14 mängis ta Rangersiga Stanley karika finaalis, kus kaotati Los Angeles Kingsile.
2021. aasta oktoobris sai Brassard NHL-i ajaloo 11. mängijaks, kes on löönud värava üheksa klubi koosseisus.
2016. aastal tuli Brassard Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta lõi turniiril viis väravat ja kuus väravasöötu.
Vanamõisa Tammemägi
pisi|Tammemägi
Vanamõisa Tammemägi on hiiemägi Viljandi maakonnas Vanamõisa külas.
Ajalugu
Tammemägi on alates II aastatuhande algusest olnud oluliseks ohverdamiskohaks. Tänapäeval on mägi pühakohaks ning 1217. aastal Madisepäeva lahingus langenud Leole vanema ja eestlaste väepealiku Lembitu mälestuspaigaks, mille tähistamiseks on mäel mälestusmärk. 1936. aastal raius Viljandi kodu-uurija Jaan Vellema mäel asuvasse suurimasse kivisse teksti «Lembitu 1217». 1987. aastast on Tammemäel kohalike meeste tehtud puust kilp ja mõõk.
Rahvapärimus
Rahvapärimuse järgi käisid künkal nõu pidamas eestlaste suured mehed ja kivil süüdatud tuli. Dr. Juhan Luiga on 1921. aastal oletanud, et Lembitu on maetud Tammemäele: ''Määratu ärevus valdas mind, kui astusin “Tammemäe” kalmekünka päitsile Rattama koplis /.../. Juurdlemisest tekkinud, kahtlusi väärav aimdus ütles: siin on Lembitu 1217. aasta lahinguväli, need kolm hauaküngast on Lembitu maleva hauad, kus uinuvad tuhande neljasaja sõduri luud, varisenud mulda ühes Lembituga''. Luiga oletusest on välja kasvanud nn. sekundaarne rahvajutt.
Looduslik kirjeldus
Tammemägi on pikliku kujuga paari meetri kõrgune puudega kaetud looduslik moreenküngas soisel heinamaal. Künka pikkus loodest kagusse on 54,5 m ja laius edelast kirdesse kuni 15 m. Künka pinnal asuvad mõned raudkivid. Loodeotsas seisab teistest suurem, kuni 1 m läbimõõduga raudkivi. Künka loodeotsal asuv kivilasu on pärit väljakaevamiste perioodist.
Tammemäe tammed
Tammemäel kasvavad iidsed tammed (Tammemäe tammed), mis on võetud riikliku kaitse alla. 1999. aastal istutasid Viljandimaa omavalitsustegelased mäele noori tammesid lisaks.
Uurimislugu
Rahvapärimuses on Tammemäge peetud Lembitu matmispaigaks, kuid arheoloogilised väljakaevamised pole sellele kinnitust andnud. 1921. a kaevas künka kaguotsa väikese prooviaugu arheoloogiaprofessor Aarne Michael Tallgren, 1925. a uuris arheoloog Harri Moora künka loodeotsa jäänud suure kivi ümbrust ja 1930. aastal tegi mäel täiendavaid kaevamisi geograaf August Mieler. Uuringute tulemusel inimtekkelist kihti mäel ei tuvastatud ja oletus Lembitu kalmu asupaiga kohta ei leidnud kinnitust.
Ramakrishna
pisi|Ramakrishna [[Dakshineswaris]] Ramakrishna (bengali keeles রামকৃষ্ণ (Ramkṛiṣṇo), sanskritis रामकृष्ण (Rāmakṛṣṇa, Rāmakrišna); sünninimi Gadadhar Chattopadhyay (bengali keeles গদাধর চট্টোপাধ্যায় (Gôdadhor Chôṭṭopaddhae)); 18. veebruar 1836 Kamarpukur, praegune Lääne-Bengali osariik – 16. august 1886 Cossipore, Kolkata) oli bengali päritolu India müstik. Tema järgijad kasutavad tema nime juures tiitlit paramahaṃsa, mistõttu teda nimetatakse inglise keeles Ramakrishna Paramahamsa, sanskritis श्रीरामकृष्णपरमहंस (Śrī Rāmakṛṣṇa Paramahaṃsa, Šrī Rāmakrišna Paramahansa), bengali keeles রামকৄষ্ঞ পরমহংস (Ramkṛiṣṇo Pôromôhongśo) või শ্রী রামকৃষ্ণ পরমহংস.
Tema tähtsaim õpilane Vivekananda rajas Ramakrishna Missioni. Mõlemad olid bengali renessansi ja hinduismi reformiliikumiste mõjukad tegelased.
Paljud järgijad peavad teda avataaraks.
Ramakrishna sündis vaeste višnuistlike braahmanite perekonnas Bengali maapiirkonnas. Temast sai preester Dakshineswari Kāli templis. Jumalanna Kāli kultus oli mõjutatud Bengali bhakti traditsioonist. Ramakrishna esimene vaimne õpetaja oli tantrismi ja višnuistlikku bhaktit valdav naisaskeet. Hiljem õpetas üks advaitat järgiv askeet talle mittekahest mõtlust. Ramakrishna sõnul koges ta tema juhendamisel nirvikalpasamādhi't. Ramakrishna katsetas ka teiste usunditega, sealhulgas islami ja kristlusega, ning ütles, et kõik need viivad sama Jumala juurde.
Sünd ja lapsepõlv
Ramakrishna sündis 18. veebruaril 1836 Kamarpukuri külas praeguses Hooghly ringkonnas Lääne-Bengali osariigis väga vaeses, kuid vagas, ortodoksses brahmiinide perekonnas. Tema koduküla oli raudteest kaugel; seal olid riisipõllud, kõrged palmid, majesteetlikud baanianid, mõned järved ja kaks kremeerimispaika. Tema vanemad olid Khudiram Chattopâdhyâya ja Chandramani Devî. Ramakrishna järgijate sõnul kogesid Ramakrishna vanemad enne tema sündi üleloomulikke nägemusi. Tema isal Khudiramil oli Gayas unenägu, milles Gadādhara (üks Višnu vorm) ütles, et ta sünnib tema pojana. Chandramani Devi olevat olnud nägemus, et Šiva templist siseneb valgus tema üska.
pisi|Ramakrishna kodumaja [[Kamarpukuris (keskel). Vasakul on perekonna pühamu, paremal ääres tempel]] Gadadhar käis kaksteist aastat küla koolis ning õppis bengali keeles lugema ja kirjutama. Hiljem ta loobus "leivateenimise haridusest". Et Kamarpukur oli peatuspaik Purisse viivatel palverännuteedel, kohtas Gadadhar pühamehi. Ta sai hästi tuttavaks "Rāmājana", "Mahābhārata" ja Bhāgavata-purāṇa ning teiste puraanadega, mida ta kuulis rändmunkadelt ja puraanade lauljatelt.
Ramakrishna kirjeldab oma esimest vaimset ekstaasi järgmiselt. Kui ta kuueaastaselt riisipõldude vahel, köitis tema pilku valgete kurgede parv, mis lendas tumedate äikesepilvede taustal. Ta olevat kaotanud välisteadvuse ning kogenud selles seisundis kirjeldamatut rõõmu. Tal olevat lapsepõlves sarnaseid elamusi olnud veel mõned korrad: jumalanna Viśālākṣīt austades ja Śivarātrī pühal Šivat portreteerides. Alates kümnendast või üheteistkümnendast eluaastast said tal transid tavalisteks ning elu lõpuaastatel tuli tal samādhi peale peaaegu iga päev.
Preestrina Dakshineswari Kālī templis
pisi|[[Dakshineswari Kālī tempel, kus Ramakrishna veetis suure osa oma elust]] pisi|[[Bhavatārinī Kālī, jumalus, keda Ramakrishna teenis]] Aastal 1855 määrati Ramkumar preestriks Dakshineswari Kālī templisse, mille oli rajanud Rani Rashmoni, mahishya kastist rikas naine Kolkatast. Ramakrishnast ja tema sugulasest Hridayst said Ramkumari abilised; Ramakrishna ülesandeks tehti jumaluse ehtimine. Kui Ramkumar 1856 suri, sai Ramakrishna tema asemel Kālī templi preestriks.
Pärast Ramkumari surma muutus Ramakrishna kontemplatiivseks. Ta hakkas pidama jumalanna Kālī kuju oma emaks ja universumi emaks. Ramakrishnal oli väidetavalt nägemus jumalanna Kālīst kui universumi Emast, mida ta kirjeldas nii: "... majad, uksed, templid ja kõik muu kadus täielikult; nii nagu mitte kuskil poleks mitte midagi olnud! Ja nägin ma lõputut kallasteta valgusemerd; merd, mis on teadvus. Kui kaugele ja mis suunas ma ka ei vaadanud, nägin säravaid laineid üksteise järel minuni jõudmas.""
Abielu
pisi|Sarada Devi (1853–1920) Kamarpukuri jõudsid kuuldused, et Ramakrishna on Dakshineswaris oma vaimsete praktikate toimel ebastabiilseks muutunud. Ramakrishna ema ning vanem vend Rameswar otsustasid Ramakrishnale naise leida, arvates, et abielu muudab ta stabiilsemaks, sest see sunnib teda vastutust võtma ning pöörama rohkem tähelepanu tavalistele asjadele kui vaimsetele praktikatele ja nägemustele. Ramakrishna olevat maininud, et nad võivad pruudi leida Ramchandra Mukherjee majast Jayrambatis, kolm miili Kamarpukurist loodes. Viieaastane pruut Saradamani Mukhopadhyaya (hiljem tuntud Sarada Devi nime all) leitigi ning abielu pühitseti 1859. Ramakrishna oli siis 23-aastane; selline eavahe oli tolle aja Bengali maapiirkondades tavaline, kooselu algus lükkus edasi pruudi puberteediikka. Hiljem veetsid nad Kamarpukuris kolm kuud koos. Saradast sai Ramakrishna õpetuste range järgija. Pärast abiellumist jäi Sarada Jayrambatisse; 18-aastaselt asus ta elama Dakshineswari Ramakrishna juurde.
Selleks ajaks kui abikaasa Ramakrishna juurde elama asus, oli too juba saṃnyāsin, mistõttu abielu lõpule ei viidud. Preestrina viis Ramakrishna läbi ṣoḍaśī-pūjā rituaali, mille käigus Sarada Devi pandi istuma jumalanna Kālī kohale ning teda austati kui Jumalikku Ema. Ramakrishna pidas Saradat Jumalikuks Emaks ning kutsus teda Pühaks Emaks; selle nime all tundsidki Saradat Ramakrishna õpilased. Sarada Devi elas 34 aastat pärast Ramakrishna surma ning etendas sündivas usuliikumises tähtsat osa.
Religioossed praktikad ja õpetajad
Pärast abiellumist läks Ramakrishna Kolkatasse tagasi ning jätkas oma teenimist templis ja oma sādhana't. Ametlike biograafide järgi õppis ta tantrismi, vedaanta ja višnuismi õpetajate käe all.
Bhairavi Brahmani ja tantrism
Bhairavi pühendas Ramakrishna tantrismi. Tantrism keskendub šakti teenimisele ning võtab eesmärgiks ületada püha ja ebapüha vahelised tõkked, et jõuda vabanemiseni ja näha kogu looduslikku maailma šakti ilmingutena. Bhairavi juhendamisel tegi Ramakrishna 1863. aastaks läbi 64 tähtsamat tantristlikku sādhana 't. Ta alustas mantrarituaalidest (nagu japa ja puraścaraṇa) ning paljudest teistest rituaalidest meele puhastamiseks ja enesekontrollini jõudmiseks. Hiljem jätkas ta tantristlike sādhana 'tega, mille seas on tavaliselt vāmācāra (vasaku käe tee), mis kasutab vabanemiseks selliseid praktikaid nagu kõrvetatud viljapeade, kala ja liha söömine, veini joomine ja suguline läbikäimine. Ramakrishna ja tema biograafide sõnul ta kahes viimases tegevuses otseselt ei osalenud, sest soovitud tulemuse saavutamiseks piisas tal ettepanekust neis osaleda. Ramakrishna pidas "vasaku käe teed" hoolimata selle "ebasoovitavatest joontest" küll iseenesest õigeks, kuid hoiatas oma õpilasi selle eest. Bhairavi õpetas Ramakrishnale ka Kumārī-pūjā 't – rituaali, milles Neitsijumalannat austatakse sümboolselt tüdruku kujul. Bhairavi käe all õppis Ramakrishna ka kuṇḍalinī-yoga 't. Bhairavi etendas Ramakrishna algses vaimses arengus suurt osa.
Višnuistlik bhakti
Višnuistlikus bhakti traditsioonides räägitakse viiest suhtumisest (bhāva), millega pühendunu võib väljendada oma armastust Jumala vastu. Need on śānta ("rahulik suhtumine"), dāsya (teenri suhtumine), sakhya (sõbra suhtumine), vātsalya (ema suhtumine oma lapsesse) ja madhura (naise suhtumine oma armsamasse).
Millalgi oma Kālī-nägemuse ja abiellumise vahel praktiseeris Ramakrishna dāsya-bhāva 't, austades Rāmat ahvjumal Hanumāni, Rāma ideaalse pühendunu ja teenri suhtumisega. Ramakrishna sõnul oli tal selle sādhana lõpupoole nägemus, milles Rāma abikaasa Sītā sulandus tema kehasse.
Aastal 1864, praktiseeris Ramakrishna višnuistliku guru Jatādhārī käe all vātsalya-bhāva 't. Sel ajal teenis ta ema suhtumisega Rāmlālā (Rāma kui lapse) kuju. Enda sõnul tundis ta selles kujus elava Jumala kohalolu.
Määri mõis
Määri mõis (saksa keeles Meyris) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Määri küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mõisa omanikud olid teiste seas Tollid ja Zoege von Manteuffelid. Mõisas sündis kirurg Werner Zoege von Manteuffel.
Miroslavas
Ajalugu
Asula tekkis XVII sajandi lõpus. Algselt kandis see nime Slabada ja kuulus Bendriai mõisale. 1710. aastal sai Slabadast alev. Sealsed elanikud olid ametlikult vabad, kuid neil oli mõisa ees teokohustus. 1719. aastal ehitati sinna esimene kirik ja asula sai kohaliku kihelkonna keskuseks. 1744. aastal ehitati vana kiriku asemele uus; samal aastal sai alev mõisa omanike Mirosławskite järgi tänapäevase nime.
1781. aastal rajasid mariaanid alevisse oma kloostri, mille juures 1781. aastast tegutses ka kool. 1847. aastal ehitasid nad ka vana kiriku asemele uue. Jaanuariülestõusu järel sealne klooster suleti. Tsaariaja lõpuaastatel oli Miroslavasest saanud küla.
8. augustil 1941 küüditasid Saksa okupatsiooniväed sealsed juudid Alytusesse. Ka Nõukogude võimud küüditaid 29 Miroslavase elanikku. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil sai Miroslavasest kohaliku kolhoosi keskasula.
Potelle
Potelle on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|Potelle'i loss
Majandusanalüüs
Majandusanalüüsi olemus
Analüüs on tegevus, mille käigus uuritakse andmeid ja teavet eri sündmuste, asjade või isikute kohta nii mineviku, oleviku kui ka tuleviku perspektiivist. Neid mõõdetakse, võrreldakse ja mõtestatakse lahti. Saadud tulemused esitatakse tekstina, graafiliselt või matemaatiliselt. Tulemuste abil on võimalik anda hinnanguid ja määrata kindlaks protsesside edasise juhtimise asjaolud.
Majandusanalüüs ei ole juhtimisotsuste ettevalmistamisel kujunenud veel piisavalt tähtsaks ega kõrgetasemeliseks. Ärilisi ebaõnnestumisi põhjustab peamiselt ebakvaliteetne analüütiline ettevalmistus. Seda saaks vältida, kui otsuseid ette valmistava analüüsi kvaliteeti parandada.
Elektriinsener
Elektriinsener on elektrotehnika inseneri kutsenimetus. Inseneri vajalikud oskused ja teadmised on kirjas kutsestandardites. Eestis kehtivad elektriinseneride kutsestandardid kolmel tasemel:
Majandusanalüüs
Majandusanalüüsi põhietapid
1. majandusanalüüsi ülesande laiendamise kava koostamine,
2. analüüsiülesande lahendamiseks vajaliku informatsiooni kogumine ja kontrollimine,
3. analüütiliste näitajate valik ja väärtuste väljaarvutamine,
4. näitajate analüüs ja võrdlus,
5. tulemuste üldistamine ja püstitatud ülesande lahendamiseks vajalike järelduste tegemine.
Analüüsi vajalikkus
Majandusanalüüs pakub huvi nii omanikele, juhtkonnale, laenuandjatele, pangale, klientidele kui ka riigile. Analüüsi põhjalikkus oleneb huvirühmast. Analüüsist selguvad ettevõtte finantsseisund, kasum ja muud näitajad. Laenuandjad ja pangad soovivad analüüsi kaudu saada teavet ettevõtte finantsseisundi ja maksevõime kohta ning hinnata ettevõtte jätkusuutlikkust, et vähendada finantseerimis- ja investeerimisriske. Riigile on oluline teada ettevõtte keskkonnamõju. Kliente ja tarnijaid huvitab tootmise või teenuse kvaliteet. Kõik eelnev on tähtis ka omanikele ja juhtkonnale. Üha enam nõutakse tavalisele majandusaastaaruandele lisaks selgitusi ettevõtte tegevuse ja tulemuste kohta. Äriplaanide ja arengukavade koostamisel on majandusanalüüs vältimatu aspekt, ei piisa ainult finantsaruannetest.
Majandusanalüüsist selguvad ka ettevõtte varjatud kaod. Majandusanalüüs aitab märgata, kas tööjõudu, tööaega, materjale ja seadmeid kasutatakse parimal võimalikul moel ning kas nendega saavutatakse parimaid võimalikke tulemusi.
Ettevõtete andmete ja majandusanalüüsi leidmine
Majandusanalüüsi andmete läbitöötamine pakub koostööpartneritele, pankadele ja muudele huvilistele kindlustunnet ettevõttega koostöö tegemiseks. Ettevõtete andmeid võib leida eri andmebaasidest ja allikatest, nt ajakirjade ja -lehtede andmebaasidest (nt Äripäev, https://infopank.ee/) ning ettevõtete ühenduste (nt ettevõtete liitude, assotsiatsioonide, kaubanduskoja) allikatest. Kõige täpsemat ja spetsiifilisemat infot sisaldavad ettevõtete majandusaastaaruanded, mille võib leida ettevõtete kodulehtedelt, äriregistrist, inforegistrist jm.
Andreas Aabel
Ta oli Hauk Aabeli poeg ja Per Aabeli vend.
Andreas Aabel (tantsija)
Andreas Aabel (sündinud 5. veebruaril 1968) on norra balletitantsija ning koreograaf.
Vans
pisi|Vans-i logo Vans on bränd, mis tegeleb enamasti jalatsite loomisega, kuid nad on ka loonud mõned seljakotid.
Brändi asutasid vennad Van Doren-id 1966. aastal Californias Anaheimi linnas USA-s.