cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gordan Grlić Radman
Aastatel 1991–1992 töötas ta Zagrebi ülikooli arstiteaduskonna ärisekretärina (juhataja Mate Granić, kellega ta sõbrunes) ning oli Horvaatia valitsuse põgenike ja ümberasustatud isikute ametis vabatahtlikuna (töötades diasporaaga) ja Horvaatia tervishoiuteenistuse jaoks (humanitaarabi).
1992. aastal ja hiljem aitas ta taasiseseisvunud Horvaatia diplomaatiliste ja konsulaaresinduste asutamisel Bernis, Genfis ja Zürichis.
Seejärel teenis ta Horvaatia saatkondades Bulgaarias (1994–1996) ja Ungaris. Aastatel 1997–2012 töötas ta koos Mate Granićiga Horvaatia välisministeeriumis, muu hulgas Kesk-Euroopa osakonna juhatajana (2004–2009) ja Doonau komisjoni sekretärina (2011–2014). Aastatel 2010–2012 juhtis ta rahvusvaheliste uuringute keskust.
Aastatel 2012–2017 oli ta Horvaatia suursaadik Ungaris, aastatel 2017–2019 oli ta Horvaatia suursaadik Saksamaal.
22. juulist 2019 on ta Horvaatia välis- ja Euroopa asjade minister (Marija Pejčinović Burići asemel).
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kolm last. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane. Ta räägib vabalt saksa, inglise, bulgaaria ja ungari keelt.
Boriss Slutski
Boriss Abramovitš Slutski (vene Борис Абрамович Слуцкий; 7. mai 1919 Slovjansk, Ukraina – 22. veebruar 1986 Tula) oli juudi päritolu vene luuletaja.
François-Alphonse Forel
François-Alphonse Forel (2. veebruar 1841 – 7. august 1912) oli Šveitsi teadlane, kes rajas järveteaduse ehk limnoloogia.
Vaatamata sellele, et ta töötas meditsiiniprofessorina Lausanne'i ülikoolis, köitsid teda rohkem järvede uurimine, nende bioloogia, keemia, veeringlus, vee setted, ja nende vastastikune mõju, mis panid aluse uuele distsipliinile – limnoloogiale.
Foreli tähtsaim teos oli kolmeosaline "Le Léman", mille ta avaldas aastatel 1892–1904.
Ta avastas hoovuste sageduse järvedes ja seletas siseveekogude rütmilisi võnkelaineid.
Tema auks on nimetatud Genova ülikooli F.-A. Foreli Instituut.
Mati Kilp
pisi|Mati Kilp 2010. aastal Mati Kilp (sündinud 19. aprillil 1942 Jõhvis) on eesti matemaatik.
Ta on uurinud monoide ja polügoone üle monoidide. Iseäranis on teda huvitanud polügoonide lamedusomadused ja monoidide homoloogiline klassifikatsioon.
Ta on kaitsnud füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja Moskva ülikooli juures. 1992. aastast on Kilp Tartu Ülikooli algebra korraline professor, ühtlasi on ta Eesti Matemaatika Seltsi ja American Mathematical Society liige.
Kilp oli Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna dekaan aastatel 1980–1989 ja 2009–2011.
Hugo de Jonge
pisi|Hugo de Jonge (2019) Hugo Mattheüs de Jonge (sündinud 26. septembril 1977 Bruinisses Zeelandi provintsis) on Hollandi poliitik, ta kuulub erakonda Christen Democratisch Appèl. Ta on 26. oktoobrist 2017 Hollandi terviseminister; ühtlasi on ta 26. oktoobrist 2017 Hollandi asepeaminister.
Ta õppis Rotterdamis Hogeschool Inholland'is, mille lõpetas algklasside õpetajana. Seejärel lõpetas ta Zwolles algklasside koolijuhi kvalifikatsiooniga.
Pärast viis aastat haridusalast tööd otsustas ta minna üle poliitikasse, tegutsedes 2004. aastal Esindajatekojas CDA-fraktsiooni poliitilise assistendina. Aastatel 2006–2010 töötas ta haridus-, kultuuri- ja teadusministeeriumis poliitilise CDA ministri Maria van der Hoeveni ja riigisekretäri Marja van Bijsterveldti assistendina ning oli keskastmehariduse kvaliteedi parandamisele keskendunud poliitikaassistent.
Almedalen
pisi| Almedalen on park Ojamaal Visbys.
Park asub Läänemere ääres Visby sadama lähedal Visby kõrgkooli ja raamatukogu kõrval. Pargi geograafilised koordinaadid on.
Keskajal oli praeguse Almedaleni rannikul sadam, mille kaitseks ehitatud Visby ringmüüri vanim torn Kruttornet on siiani säilinud. Pargi keskel on tiik.
Pargis toimub Visby iga-aastane volbriöö tähistamine. Kruttorneti juurest saab alguse igasuviste keskaja päevade rongkäik.
Almedaleni pargis peetakse igal suvel Olof Palme algatatud Almedali nädalat, mille jooksul peetakse arutelu kõigi Rootsi parteide esindajate osalusel.
Vésteinn Hafsteinsson
pisi|Vésteinn Hafsteinsson (1994) Vésteinn Hafsteinsson (sündinud 12. detsembril 1960 Selfossis) on Islandi endine tippkettaheitja, kettaheitetreener.
Hafsteinsson osales sportlasena neljadel olümpiamängudel (1984–1996) ning tema parimaks kohaks jäi 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel saadud 11. koht. Ta osales lisaks viitel maailmameistrivõistlustel (1983–1995) ning kahtedel Euroopa meistrivõistlustel (1990 ja 1994).
1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses diskvalifitseeriti ta dopingu (nandrolooni) kasutamise eest.
Tema isiklik rekord kettaheites on 67.64, mis on püstitatud 31. mail 1989 Selfossis. See on ühtlasi Islandi rekord.
Pärast seda on ta olnud Rootsi kettaheitja Daniel Ståhli treener. Ståhl on olümpiavõitja, maailmameister, MM-hõbe ja EM-hõbe.
Tunnustus
2007 ja 2008 valiti Vésteinn Eesti aasta treeneriks. 2008 pälvis ta Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi ja EOK teenetemärgi ning 2009 Eesti Vabariigi spordipreemia tulemusliku töö eest treenerina olümpiavõitja Gerd Kanteri ettevalmistamisel 2008. aasta Pekingi olümpiamängudeks.
Kra maakitsus
Kra maakitsus on maakitsus Aasia kaguosas, mis ühendab Indohiina poolsaare põhiosa Malaka poolsaarega. Maakitsuse rannikuid ümbritsevad Andamani meri läänest ja Tai laht idast. Kra maakitsus jaguneb Birma ja Tai vahel.
Laevaühenduse lihtsustamiseks on olemas Kra kanali rajamise plaan.
Bonifatius VIII
Bonifatius VIII, ka Bonifacius VIII (Benedetto Caetani või Benedetto Caetano; sündinud millalgi ajavahemikul 1230–1240, levinuima versiooni järgi 1235. aasta paiku – surnud 11. oktoobril 1303) oli aastatel 1294–1303 paavst. Ta oli 193. paavst.
Caetani sündis Anagnis Kataloonia päritolu Lofredo Caetani (teistel andmetel Roffredo Caetani) ja Emilia Patrasso di Guarcino peres. Tema sugulane Aldobrandini Caetani sai 1216 kardinaliks. Ta oli isa poolt paavst Nicolaus III sugulane, kelle ema pärines Caetani suguvõsast. Tema emapoolne suguvõsa oli seotud Segni krahvidega, kust põlvnesid paavstid Innocentius III, Gregorius IX ja Aleksander IV.
Caetani õppis esmalt Todis, kus tema onu Pietro Caetani sai 1252 piiskopiks. Ta õppis seejärel Perugia ja Bologna ülikoolis õigusteadust, omandades doktorikraadi.
Caetani sai 1250. aasta paiku Anagni ja 1260 Todi kapiitli kanoonikuks. Ta oli hiljem Pariisi, Lyoni ja Vatikani kanoonik. Ta oli 1264 legaadi Simon de Brioni sekretärina Prantsusmaal ja 1265–1267 legaadi Ottobono Fieschi kaaskonnas Inglismaal. Ta sai 1276 paavstlikuks protonotariks. Ta osales 1280 Saksa kuninga Rudolf I ja Sitsiilia kuninga Carlo I vaheliste läbirääkimiste vahendamises.
Martinus IV määras Caetani 12. aprillil 1281 San Nicola in Carcere kardinaldiakoniks ja Nicolaus IV 22. septembril 1291 Santi Silvestro e Martino ai Monti kardinalpreestriks. Ta sai 1. aprillil 1285 Rooma Santi Quattro Coronati kiriku ja 8. märtsil 1288 Santa Susanna kiriku administraatoriks. Ta sai 1. juulil 1288 Monte Vergine ordu kardinal-protektoriks. Ta oli legaat Sitsiilias, alates 2. märtsist 1289 Portugalis ning 23. märtsist 1290 kuni 1291 Prantsusmaal, kus ta toetas kerjusmunkade õigust pidada Pariisi Ülikoolis loenguid ja vahendas Tarasconi rahulepingu sõlmimist. Ta sai 1293 kardinal primoprete ametitiitli ja veenis 1294 Coelestinus V-t tagasi astuma.
Tal oli benefiitse Langresi, Chartresi, Lyoni, Pariisi, Anagni, Todi ja Thérouanne'i piiskopkondades. Ta sai benefiitse commendam Rooma Sant'Agata, Sant'Agnese ja San Nicola in Carcere kogudustest.
Kardinal Caetani osales 4 paavsti valimistel 1285–1294.
1294. aasta konklaav
pisi|Bonifatius VIII vapp Bonifatius VIII valiti paavstiks jõululaupäeval 24. detsembril 1294 Napolis Castel Nuovo kindluses ning ordineeriti piiskopiks ja pühitseti ametisse 23. jaanuaril 1295 Rooma Peetri kirikus kardinal Matteo Orsini poolt. Ta nimetas end 8. Bonifatiuse-nimeliseks paavstiks, sest tollal peeti Bonifatius VII-t paavstiks, mitte vastupaavstiks.
23. – 24. detsembrini 1294 toimunud konklaavil osales 22 kardinali. See oli esimene konklaav pärast Hadrianus V-t, kes oli konklaavi reeglid tühistanud, kuid Coelestinus V taastas need.
Konklaavil viibis Napoli kuningas Carlo II. Konklaavi 1. voorus valiti paavstiks Matteo Orsini, kuid ta loobus ametisse asumast. Bonifatius VIII valiti paavstiks 3 voorus, Giacomo Caetani Stefaneschi järgi sai ta aga 1. voorus enamiku häältest, kuid mitte vajalikku 2/3 enamust. Ta avaldas 23. jaanuaril 1295 bulla "Gloriosus et mirabilis", milles teatas valitsejatele oma saamisest paavstiks.
Konklaavil osalenud kardinalid
Paavstluse doktriin
Bonifatius VIII avaldas 5. detsembril 1301 bulla "Ausculta fili", milles rõhutas, et paavst on Kristuse vikaar, kes on asetatud kuningate ja kuningriikide üle. Ta märkis, et paavst on kohtunik elavate ja surnute üle, kuna istub õigluse troonil.
Declaratio quod subesse Romano Pontifici est omni humanae creaturae de necessitate salutis.
[Ma kuulutan, et Rooma paavsti võimu alla kuulumine on iga inimolendi päästeks vajalik.]
Ta kandis pidulikel tseremooniatel keiserlikke ametitunnuseid.
Suhted Prantsusmaaga
pisi|Bonifatius VIII vahistamine Anagnis 1303. [[Giovanni Villani kroonika]] Mais 1286 maksis Inglismaa kuningas Edward I tribuuti Prantsusmaa kuningale Philippe IV-le, kuna Edward oli Akvitaania hertsogina Philippe'i vasall. 1293 toimus inglise ja prantsuse laevade vahel intsident, mille käigus kaaperdasid inglased mõned prantslaste laevad ja mille selgitamiseks kutsus Philippe IV Edwardi oma õukonda aru andma. Kuna Edward ei ilmunud seoses Šotimaa pärilussõjaga kohale, otsustas Šoti kuninga John Ballioliga liidu sõlminud Philippe IV Edwardile kuulunud Gascogne ja Guyenne hõivata.
Inglismaa ja Prantsusmaa valmistusid sõjaks, mille rahastamiseks maksustasid mõlemad kuningad vaimulikkonna. Vaimulikud polnud maksustamisega rahul ja kaebasid paavstile. Bonifatius VIII saatis esmalt mõlema kuninga juurde legaadid, kuid nende missioon jäi tulemusteta. Paavst avaldas 25. veebruaril 1296 bulla "Clericis laicos", milles sätestas, et vaimulikkonna maksustamisel tuleb valitsejal konsulteerida paavstiga. Prantsusmaa kuningas Philippe IV peatas vastukaaluks paavsti otsusele 17. augustil raha, toiduainete ja relvade saatmise Kirikuriigile. Ta pagendas Prantsusmaalt mitmed paavsti ametnikud. Paavst avaldas 20. septembril 1296 bulla "Ineffabilis amor", milles ta taunis kuninga tegevust ja saatis 30. aprillil 1297 Creili legaadid, et kuningaga tekkinud olukorda arutada. Kuna paavstil puhkes samal ajal tüli Colonna suguvõsaga, andis Bonifatius VIII 31. juulil 1297 avaldatud bullaga "Etsi de statu" Prantsusmaa kuningale loa maksustada vaimulikkond, mispeale kuningas taastas ekspordi Kirikuriiki. Paavst kuulutas omakorda pühakuks Philippe'i vanaisa Louis IX.
1298 vahendas Bonifatius VIII Prantsusmaa ja Inglismaa kuningate vahel vaherahu sõlmimist, mille alusel abiellus Edward I 1299 Philippe IV õe Margaretiga, kes sai kaasavaraks Guyenne.
Paavst rajas 23. juulil 1295 avaldatud bullaga "Romanus Pontifex" Prantsusmaale Pamiersi piiskopkonna, mille piiskopiks määras ta Bernard Saisset ning sätestas 18. aprillil 1296 piiskopkonna piirid. Paavst määras 1301 Prantsusmaa kuninga juurde legaadiks Saisset, kes kritiseeris kuninga tegevust ja ähvardas teda kiriklike karistustega. Philippe IV lasi Pamiersi tagasi läinud piiskopi peatselt vangistada ja tuua 12. juulil 1301 kohtu ette, kus Saisset'd süüdistati Jumala teotamises, ketserluses ja reetmises. Piiskop eitas tema vastu esitatud süüdistusi. Kuningas nõudis paavstilt piiskopi tagandamist ning saatis kantsler Pierre Flote ja nõunik Guillaume de Nogaret vastava nõudega Rooma. Paavst nõudis omakorda kuningalt piiskopi vabastamist ja kui nõue jäi rahuldamata, mõistis ta 5. detsembril 1301 avaldatud bullas "Ausculta fili" piiskopi vangistamise hukka ja kutsus Prantsusmaa prelaate osalema 1302 Roomas toimuval sinodil.
Philippe IV sai 10. veebruaril 1302 kätte paavsti bulla, kuid Artois krahv Robert III rebis selle legaadi Narbonne'i ülemdiakoni Jacques de Normansi käest ja viskas tulle. Pingete õhutamiseks võltsitud bulla koostanud Flote süüdistas omakorda paavsti, et ta peab end Jumalast ülimuslikumaks. Kuningas kutsus 10. aprillil 1302 kokku generaalstaadid, kes toetasid kuningat.
Noyoni, Konstanzi ja Béziersi piiskopid viisid paavstile generaalstaatide otsused. Paavst süüdistas generaalstaatidel osalenud piiskoppe arguses ja taunis 24. juunil 1302 Flotet. Augustis 1302 teatas Porto kardinalpiiskop Matteo d'Aquasparta Prantsuse saadikute juuresolekul, et paavst pole taotlenudki Prantsusmaal ilmalikku võimu, nagu paavsti otsuseid Prantsusmaal tõlgendati.
31. oktoobril 1302 avati Roomas sinod, mille järel avaldas Bonifatius VIII 18. novembril 1302 bulla "Unam Sanctami". Paavst esitas seejärel kuningale omapoolsed tingimused tüli lahendamiseks, kuid Philippe IV lasi Nogaret mõjul 12. märtsiks 1303 koostada nimekirja paavsti süütegudest, süüdistades teda muuhulgas ketserluses. Nogaret tegi kuningale ettepaneku kutsuda kokku oikumeeniline kirikukogu, et paavst ametist tagandada. Paavst saatis veebruaris 1303 legaadina Prantsusmaale Amiensi piiskopi Jean Le Moine, kellele ta läkitas 13. aprillil kaks kirja, milles ühes teatas, et võib kuninga ekskommunitseerida ja ametist tagandada, teises nõudis Prantsusmaa prelaatidelt 3 kuu jooksul Rooma ilmumist. Paavst kutsus ka Saksa kuningat Albrechti alustama sõda Philippe'i vastu. Aprillis 1303 alustas vandenõud kavandanud Nogaret koos Sciarra Colonnaga Toscanas palgasõdurite värbamist.
Juunis 1303 vangistati Troyes'is paavsti uus legaat. Juunis esitas Guillaume du Plessis 29-punktilise süüdistuse Bonifatius VIII vastu ja nõudis oikumeenilise kirikukogu kokkukutsumist. Paavsti süüdistati muuhulgas ketserluses, ebajumala austamises, Coelestinus V surmas, Püha Maa loovutamises muhameedlastele, simoonias ja maagias. Paavsti toetanud Cîteaux abt Jean III de Pontissier de Pontoise ja Autuni piiskop Barthélémy tagandati ametist.
Bonifatius VIII lükkas augustis 1303 tema vastu esitatud süüdistused tagasi ja peatas Nikosia peapiiskopi Gérard de Langresi ametivolitused. Ta peatas ka Pariisis vaimulike määramise, samuti ei lubanud kuningat toetanud Pariisi Ülikoolis õpetada teoloogiat. Ta kavatses 8. septembril 1303 kuninga avalikult ekskommunitseerida, kuid 7. septembri varahommikul tungis Nogaret koos Sciarra Colonnaga Anagni paavstipaleesse, vangistas paavsti ja tahtis ta viia Prantsusmaale, et anda ta Lyonis korraldataval kirikukogul kohtu alla. Kroonik Dino Compagni järgi jäi paavsti lähikonda selleks ajaks 5 kardinali. Colonna seadis paavstile kolm tingimust: taastada Colonna suguvõsa võõrandatud varad, astuda ametist tagasi ja anda end vandenõulaste kätte. Paavst keeldus ja Colonna kavatses ta tappa, kuid Nogaret peatas ta.
Bonifatius VIII kutsus 1300 Philippe IV venna Valois krahvi Charlesi Itaaliasse appi lahendama sisekonflikte Firenzes.
Suhted Armeeniaga
Kiliikia katoolikos Gregorios VII saatis paavstile kirja.
Suhted Inglismaaga
Inglismaa kuningas Edward I kehtestas vaimulikkonnale maksu, et sõdida Prantsusmaaga. Paavst taunis kuninga tegevust ja saatis legaadi Inglismaale.
Juunis 1297 teatas kuningas paavstile, et soovis Durhami piiskopiks määrata William Houghtoni, kuna kapiitli valitud Thomas Chatworth ei tunnustanud kuninga võimu. Paavst tunnustas Houghtonit Durhami piiskopina ja 1298 saatis kuningas Houghtoni saadikuks paavsti juurde. Piiskop kohtus 20. juunil 1298 paavstiga.
Suhted Saksamaaga
Bonifatius VIII tunnustas 30. aprillil 1303 Albrecht I-st Saksa kuningana, taunides teda varem seoses Nassau Adolfi mõrvaga, ehkki Albrecht oli teatanud, et ta ei tapnud Adolfit. Paavst taunis 1301 Albrechti sõda Saksa piiskoppidega ja kutsus ta Rooma oma tegevusest aru andma.
Albrecht tunnustas 17. juulil 1303 paavsti ülemvõimu Saksamaal ja lubas kaitsta katoliku kirikut. Paavst kutsus teda alustama sõda Prantsusmaa kuninga Philippe IV-ga.
Suhted Sitsiiliaga
Napoli kuningas ja Sitsiilia titulaarkuningas Carlo II osales konklaavil ja seejärel koos pojaga paavsti kroonimistseremoonial. Bonifatius VIII taotles Sitsiilia jäämist Anjou dünastia valdustesse, kuid tunnustas 21. juunil 1295 Aragóni kuninga Jaime II ja Carlo II vahelist lepet. Ta andis Jaimele Kirikuriigile kuulunud Sardiinia ja Korsika.
Elvestad
Elvestad on küla Norras Vikeni maakonnas Indre Østfoldi vallas. See oli endise Hobøli valla keskus, kuigi Elvestad oli valla väikseim küla (umbes 50 elanikku). Põhjuseks on see, et vallavalitsuse hoone paikneb nimelt maanteede E18 ja Riksvei 120 ristmikul.
Bonifatius VIII
Suhted Sitsiiliaga
Paavst soovis, et Aragóni prints Federico loobuks oma nõudlustest Sitsiiliale. Ta kohtus kuningaga Velletris ja pakkus talle vastukaaluks abielu Ladina Keisririigi printsessiga. Federico keeldus pakkumisest, ta krooniti Sitsiilia kuningaks, mille järel aeti Sitsiiliast minema paavsti legaat. Paavst ekskommunitseeris Federico ja kehtestas Sitsiilias interdikti, kuid tunnustas 12. juunil 1303 Caltabellotta rahulepingut, mille alusel jäi Sitsiilia Frederico kätte, kes abiellus Carlo II tütrega. Paavst vabastas Frederico ekskommunikatsioonist ja Sitsiilia interdiktist.
Elvestad
Nimi
Sõna elv tähendab norra keeles "jõgi" ja stad tähendab "asula" ning võib olla sai Elvestad oma nimi jõest Hobølelva, mis kulgeb mitu kilomeetrit maantee Riksvei 120 ääres ja nad mõlemad läbivad maanteed E18 Elvestadi ristmiku juures.
Bonifatius VIII
Suhted Sitsiiliaga
Ta taastas Jaime II Sitsiilia kuningaks krooninud ja seejärel ekskommunitseeritud Tancredo da Monte volitused Nicastro piiskopina.
Suhted Taaniga
Kui Taani kuningas Erik VI vangistas 1294 Lundi peapiiskopi Jens Grandi, saatis Bonifatius VIII Taani legaadiks Carcassonne ülempreestri Isarnuse ja nõudis kuningalt peapiiskopi vabastamist. Kuningas saatis Rooma oma saadikud, kuid paavst ekskommunitseeris 1298 Eriku ja kehtestas Taanile interdikti. Kuningas pidi 1303 paavstile järele andma, mille järel ta vabastati kirikuvandest.
Paavst määras 11. aprillil 1302 Isarnuse Lundi peapiiskopiks.
Suhted Ungariga
Bonifatius VIII tunnustas Ungari ja Horvaatia kuningana Napoli kuninga Carlo II poega Károly I-t. Aadlikud valisid kuningaks aga András III ja tema surma järel Tšehhi kuninga Václav III.
Paavst määras 13. mail 1301 Ostia kardinalpiiskopi Niccolò Boccasini (hilisem paavst Benedictus XI) legaadiks Ungaris, Poolas ja Dalmaatsias, kes määras Ungarile interdikti.
Paavst rajas 1. mail 1298 Šibeniki piiskopkonna.
Bonifatius VIII ja Eesti
pisi|250 px|[[Tallinna toomkirik. Bonifatius VIII vabastas Tallinna 1300 interdiktist]] Bonifatius VIII käskis 1297 Praha peapiiskopil ja Lübecki piiskopil ekskommunitseerida igaühe, kes Riia peapiiskopi ja Saksa ordu vahelise sõja ettekäändel tarvitas vaimulike vastu vägivalda.
Ta andis 7. jaanuaril 1299 avaldatud bullas "Fidedignis relatibus intellecto" Saksa ordu kõrgmeistrile ja Liivi ordu ordumeistrile korralduse ilmuda 6 kuu jooksul paavsti juurde aru andma, kuna paavst oli saanud teada, et orduvennad türanniseerivad (tyrannidem) vastristituid, mistõttu paljud usklikud, kes ristiusu on vastu võtnud, on kristlusest loobunud. Samuti olevad orduvennad vangistanud Riia peapiiskopi, piiranud Lihula linnuses Saare-Lääne piiskoppi ja ajanud Saare-Lääne toomhärrad nende valdustest minema. Paavst nõudis ordult Riia peapiiskopi kohest vabastamist. Paavsti korraldusel pidid ka peapiiskop ja Saare-Lääne piiskop tema juurde 6 kuu jooksul koos vaimulike ja Riia linna esindajatega ilmuma. Juulis 1299 selgitas paavst Riia peapiiskopi ja Saksa ordu vahelist kokkulepet.
Bonifatius VIII määras 18. aprillil 1295 Riia peapiiskopiks kapiitli valitud Johann III. Ta teatas 5. novembril 1295 apostlikule nuntsiusele ja paavstlikule kaplanile, Carcassonne'i ülempreester Isarnusele, et Taani kuningas Erik VI Menved nimetas mittekanooniliselt Tallinna piiskopiks Kanuti ja andis 12. mail 1301 Riia peapiiskopile Isarnusele loa määrata kaks notarit. Ta teatas 1294, et Salatsi jõgi ja sellest Eesti poole jäävad alad kuuluvad Riia peapiiskopkonnale. Ta kinnitas 10. juunil 1295 Riia peapiiskopi palvel Honorius III bulla 28. oktoobrist 1219. Ta määras 19. detsembril 1300 Riia peapiiskopiks Isarnuse ja andis talle palliumi. Ta käskis 18. mail 1301 Saksa ordul anda vallutatud mõisad tagasi Riia peapiiskopile ja andis 9. aprillil 1301 peapiiskopile korraldusi benefiitside osas.
Bonifatius VIII sätestas 4. mail 1300 Liivi ordu maameistrile Gottfried Roggele, et ta saab valida omale pihiisa.
Sisepoliitika
pisi|vasakul|[[Sciarra Colonna tungib Anagnis paavstile kallale. Alphonse-Marie-Adolphe de Neuville'i gravüür, 1883]]
Tüli Colonnadega
Paavstil tekkisid kõige tõsisemad erimeelsused Colonna suguvõsaga, kuigi selle kaks kardinali Giacomo Colonna ja Pietro Colonna olid paavsti toetanud 1294 konklaavil. Kardinal Giacomo Colonna konfiskeeris 1297 algul oma vendade valdused ja andis need oma onupoegadele. Kardinali vennad apelleerisid paavstile, kes nõudis kardinalilt vendade õiguste tagamist. Kardinali toetajad taunisid paavsti sekkumist suguvõsa siseasjadesse. Paavst kutsus Colonnasid mõistlikkusele, kuid kohustas neid oma kindlustesse võtma paavstlikke garnisone, millest Colonnad keeldusid.
Stefano Colonna röövis 3. mail 1297 Anagnist Rooma teel olnud paavsti vara vedanud konvoid. Paavst kutsus seepeale Colonnad enda juurde, kes saabusid 6. mail 1297 kohale. Paavst nõudis röövitud vara tagastamist, Colonnade põliste kindluste loovutamist ja Stefano Colonna üleandmist paavstile. Colonnad keeldusid paavsti nõuete täitmisest, mispeale paavst tagandas ja ekskommunitseeris 10. mail 1297 avaldatud bullaga "In excelso throno" kardinalid Giacomo ja Pietro Colonna, andes neile siiski 10 päeva aega meeleparanduseks.
Samal päeval hõivasid Colonnad Roomas mitmed kirikud ja kuulutasid Bonifatius VIII saamise paavstiks ebaseaduslikuks, nõudsid oikumeenilise kirikukogu korraldamist ja seadsid kahtluse alla Coelestinus V ametist loobumise vastavuse kanoonilise õigusega. 16. mail tulid Colonnad välja uute süüdistustega. Paavst kuulutas 23. mail 1297 avaldatud bullaga "Lapis abscissus" mässulised Colonnad skismaatikuteks, võõrandas nende kindlused ja maavaldused. Ta ähvardas interdiktiga iga asulat, mis võtab mässulised Colonnad vastu. Mässulised Colonnad asusid 15. juunil 1297 oma kindluseid kindlustama. Paavst siirdus Orvietosse, kus ta kuulutas 4. septembril 1297 mässuliste Colonnade vastu sõja ja määras paavsti vägede ülemaks oma venna peale vara võõrandamise asjus paavstile kaevanud Landolfo Colonna. Paavst kuulutas detsembris 1297 mässuliste Colonnade vastu koguni välja ristisõja. Colonnad alistusid järk-järgult ja viimasena andis septembris 1298 paavsti vägedele alla Palestrina kindlus, mis paavsti korraldusel tehti maatasa ja selle varemetele külvati soola, nagu Kartaago hävitamisel.
Septembris 1303 osales paavstivastases Anagni vandenõus Sciarra Colonna.
Kirikuriigi ametnike ja piiskoppide määramised
Bonifatius VIII tagandas ametist Napoli kuninga Carlo II määratud isikud. Ta määras Romagna kuberneriks Guillaume Durandi. Ta saatis 1296 kardinal Giacomo Gaetani Stefaneschi legaadina Cesenasse, Bolognasse, Forlisse ja Faenzasse. Ta määras 1299 Niccolò Alberti Spoleto piiskopiks.
Linnriikide tülide lahendamine
Paavst kehtestas 1299 Veneetsia ja Genova vahelises tülis vaherahu. Ta püüdis lahendada Firenze ja Toscana vahelist tüli, kuhu saatis legaadina kardinal Matteo d'Acquasparta, kes kehtestas Firenzes interdikti. Ta lahendas Orvieto ja Viterbo sisetülid, saades 1297 Orvieto linnapeaks.
Suhted kiriku institutsioonidega
Bonifatius VIII tühistas 27. detsembril 1294 enamiku Coelestinus V poolt ordudele antud privileegidest. Ta andis korralduse viia ametist tagasi astunud Coelestinus V järelevalve all Rooma, kuid eremiit põgenes teel. Kui ta kinni nabiti, vangistati ta Bonifatiuse korraldusel Fumone kindlusse. Colonna suguvõsa mässulised liikmed süüdistasid hiljem paavsti Coelestinuse surmas.
Ta piiras 18. veebruaril 1300 avaldatud bullaga "Super cathedram" kerjusmunkade volitusi pihisakramendi andmisel, kuid lubas neil jutlustada nende oma kirikutes ja avalikes paikades, kuid mitte ajal, mil jutlusi peab piiskopkonna prelaat.
Ta saatis laiali frantsiskaani tsölestiinid.
Maakitsus
thumb|300px|Panama maakitsus ühendab Põhja- ja Lõuna-Ameerikat Maakitsus, soomepäraselt ka kannas, on kitsas maismaariba, mis ühendab kahte  suurt maismaa osa ja mida ümbritseb kahest küljest vesi.
Bonifatius VIII
Suhted kiriku institutsioonidega
Ta määras Fonte-Avellana eremiitide kongregatsiooni paavstliku jurisdiktsiooni alla.
Ta vabastas 9. veebruaril 1296 Saksa ordu Sitsiilia kuninga määratud kümnisest ja kinnitas 16. veebruaril 1300 Saksa ordu privileegid. Ta kutsus Saksa ordu kõrgmeistri 7. jaanuaril 1299 Rooma ning kinnitas juulis 1299 ordu leppe Riia peapiiskopiga. Ta käskis 18. mail 1301 Saksa ordul anda vallutatud mõisad tagasi Riia peapiiskopile. .
Maakitsus
Maakitsus on hea koht kanali rajamiseks. Näiteks Panama maakitsusele rajati Panama kanal, mis hõlbustas laevade sõitu Ameerika lääneranniku ja idaranniku vahel.
Bonifatius VIII
Suhted kiriku institutsioonidega
Kui 1296 valiti Calatrava rüütliordule kaks suurmeistrit, volitas paavst ordu üldkapiitlit tüli lahendama.
Liturgilised otsused
Bonifatius VIII kuulutas 1300. aasta juubeliaastaks. Ta avaldas 22. veebruaril 1300 bulla "Antiquorum fida relatio", milles andis Rooma saabuvatele palveränduritele indulgentse.
Ta sätestas 1298 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Periculoso" klausuuri kõikidele nunnadele. Ta sätestas, et abtiss ei tohi ametisse asudes olla noorem kui 30-eluaastat.
Ta laiendas apostlite ning Gregorius I, Ambrosiuse, Augustinuse ja Hieronymuse auks peetavate kirikupühade tähistamist.
Ta andis kardinalidele korralduse kanda punast sutaani.
Tema ajal lisati tiaarale teine kroon. Kolmanda krooni lisas Benedictus XII.
Otsused kanoonilise õiguse alal
Bonifatius VIII avaldas 3. märtsil 1298 kanoonilise õiguse kogumiku "Liber Sextus".
Ta sätestas, et ametisse valitud piiskop saab ametisse, kui ta annab ajutistele administraatoritele üle kirjad oma valimise kohta.
Ta teatas, et kõik ketserite kohta langetatud kohtuotsused, mis pole saanud piiskopilt vastavat luba, on tühised. Ta sätestas, et vaimulikke võib süüdimõistmise korral vanglasse saata.
Vanglad on moodustatud kurjategijate vahi all hoidmiseks, mitte nende karistamiseks. Veelgi enam, me ei leia teilt eksimust, kui te mõistate vajadusel vangistusse karistuse kandmiseks, kas siis alaliselt või tähtajaliselt, need vaimulikud, kes on tunnistanud kuritegusid või mõistetud süüdi, pärast seda, kui te olete hoolikalt uurinud rikkumisi, isikuid ja juhtumi asjaolusid.
Ta lubas 21. veebruaril 1300 avaldatud bullas "De sepulturis" ekskommunitseerida igaühe, kes lahkavad surnukehi või keedavad neid.
Suhted juutidega
Bonifatius VIII ihuarst Isaac oli juut. Paavst avaldas 13. juunil 1299 bulla "Exhibita nobis" juutide kohta.
Onupojapoliitika
Bonifatius VIII määras kardinalideks oma sugulased Benedetto Caetani, Giacomo Tomassi-Caetani, Giacomo Caetani Stefaneschi, Francesco Caetani ja Leonardo Patrasso.
Paavst jagas oma suguvõsa liikmetele Colonnadelt võõrandatud varasid.
Bonifatius VIII kultuuriloos
pisi|[[Rooma La Sapienza ülikooli inseneriteaduste teaduskonna hoone. Bonifatius VIII rajas 1303 Rooma ülikooli]] Bonifatius VIII rajas 20. aprillil 1303 avaldatud bullaga "In supremæ" Rooma ülikooli ning 1303 Fermo ja Avignoni ülikooli. Kuna Pariisi Ülikool toetas Philippe IV ja paavsti vahelises tülis kuningat, siis tühistas Bonifatius VIII teoloogia ja juura õpetamise Pariisis.
Ta lasi reorganiseerida Vatikani raamatukogu ja arhiivid.
Tema ajal püstitati Roomas, Anagnis ja teistes Kirikuriigi linnades paavstile ohtralt marmorist monumente.
Tema ajal renoveeriti või kaunistati Anagnis olev paavstipalee, Perugia katedraal, Orvieto katedraal ning Roomas senatipalee, Castel Sant' Angelo, Rooma Peetri kirik, Santa Maria Maggiore kirik, Lateraani basiilika ja San Lorenzo in Panisperna kirik.
Ta lasi Rooma Peetri kirikule paigutada uue kella.
Ta andis Venaissinile müntimisõiguse.
Paavsti kuurias tegutses arst Arnaldo da Villanova.
Ta kutsus Rooma Giotto di Bondone, kes kujutas paavsti freskol Lateraani basiilikas. Arnolfo di Cambio rajas tema hauamonumendi. Kunstnik Ambrogio Lorenzetti on paavsti kujutanud 1340 valminud maalil ja kunstnik Alphonse-Marie-Adolphe de Neuville on paavsti vahistamist Anagnis kujutanud 1883 valminud gravüüril.
Bonifatiuse vastase manifesti koostas frantsisklasest poeet Jacopone da Todi, kes 1298 vangistati.
Kroonik Dino Compagni väitel külastas paavsti oktoobris 1301 Dante Alighieri seoses gvelfide ja gibelliinide vahelise võitlusega Firenzes. Dante on maininud paavsti ka Jumalikus komöödias.
1911 valmis Itaalias Gerolamo Lo Savio tehtud film "Bonifacio VIII".
Paavsti on kujutatud 1998 Vatikanis ilmunud postmargil.
Surm
pisi|Bonifatius VIII haud [[Rooma Peetri kirikus]] Bonifatius VIII suri 11. oktoobril 1303 Vatikanis palavikuhoo tagajärjel ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Prantsusmaa kuninga Philippe IV soovis Bonifatiuse kuulutamist ketseriks ja tema nime eemaldamist paavstide loendist. Nii Benedictus XI kui Clemens V võtsid tagasi Bonifatiuse avaldatud bullade "Unam Sanctami" ja "Clericis laicose" sätted.
Juunis 1308 esitasid generaalstaadid Bonifatiuse vastu süüdistusi ja 2. veebruaril 1309 alustati Avignonis Bonifatiuse vastu kohtuprotsessi. Clemens V kinnitas 13. septembril 1309 Bonifatiuse süütust talle esitatud süüdistuste osas ning mõistis 27. aprillil 1311 Anagni vandenõu läbiviijad samuti vabaks süüdistustest ja tühistas Bonifatius VIII otsused Prantsusmaa kohta alates novembrist 1302. Vienne'i oikumeenilisel kirikukogul tunnustati 16. oktoobril 1311 Bonifatiust legitiimse paavstina.
Bortala Mongoli autonoomne ringkond
Bortala Mongoli autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis.
2000. aastal oli elanike arv 424 000, neist 67,2% hiinlased, 12,5% uiguurid, 9,1% kasahhid, 5,6% mongolid ja 4,5% hueid.
Haldusjaotus
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kaheks maakonnaks:
5. kanal (Ukraina)
5. kanal  (ukraina keeles 5 канал) on Ukraina telekanal.
Peter, Paul and Mary
Peter, Paul and Mary (lühendatult PP&M) on USA folkmuusika ansambel, mis loodi 1961. aastal New Yorgis. 1970. aastal läks trio laiali, et igaüks soolokarjääri teha, kuid ühinesid taas 1978. aastal ning sellest ajast saati on nad koos kontserte andnud ja albumeid lindistanud.
Borgundi püstpalkkirik
Borgundi püstpalkkirik (bokmål Borgund stavkirke, nynorsk Borgund stavkyrkje) on püstpalkkirik Norras Borgundis.
Tõenäoliselt 12. sajandi lõpus ehitatud kolmelööviline kirik on Norra 28-st siiamaani alles olevast püstpalkkirikust kõige paremini säilinud. Borgundi kirikus pole selle rajamisest saati toimunud suuremaid ümberehitusi.
Praeguse kiriku kohalt on leitud jälgi varasemast ehitisest. Tõenäoliselt oli see samuti kirik või paganlik pühakoda, mida kasutati hiljem kristliku kirikuna. Dendrokronoloogiliste uuringute kohaselt langetati kiriku ehituspalgid 1180–1181 aasta talvel. Valminud kirik pühitseti apostel Andreasele.
Kiriku sisemuses ei leidu peale 16. sajandil valminud kantsli ja 1620. aastal valminud altari muid reformatsioonijärgseid kunstiesemeid. Hoone seintel on ruunikirjas tekste.
Kirikut valdab Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring or Fortidsminneforeninga (Norra muinasmälestiste säilitamise ühing).
Kromosoom
pisi|Inimese (naise) kromosoomid Kromosoomid (kreeka keeles chroma - värvus, soma - keha) on eukarüootsetes rakkudes mitoosi ja meioosi ajal valgusmikroskoobis nähtavad valkudega kondenseerunud DNA-molekulid (nukleoproteiinsed kepjad kehakesed). Ka bakterite ja viiruste genoomset DNAd nimetatakse sageli kromosoomiks.
Kromosoomid asuvad rakutuumas ning nende arv on liigispetsiifiline. Näiteks inimese somaatilistes ehk keharakkudes on 46 kromosoomi. Kromosoom koosneb ühest pikast DNA molekulist ja sellega seondunud valkudest. Geenid ja mittegeensed DNA-järjestused paiknevad kromosoomis lineaarselt ja kindlas järjekorras. Kromosoom sisaldab DNAga massivõrdses koguses histoone (aluselised valgud), varieeruvas hulgas mittehistoonseid (happelisi) valke ja väheses koguses RNAd. Kromosoomide DNA, valkude ja RNA kompleksi nimetatakse kromatiiniks.
Raku jagunemisel (mitoosis ja meioosis) kromosoomid kondenseeruvad ehk pakitakse valkude abil tihedalt kokku. See on vajalik selleks, et DNA jaguneks kahe moodustuva tütarraku vahel võrdselt. Mitoosi ja meioosi pro- ja metafaasis koosneb kromosoom kahest identsest kromatiidist (tütarkromatiidid), mis on ühendatud tsentromeeriga. Tsentromeerile kinnituvad kääviniidid, millega kumbki tütarkromatiid tõmmatakse anafaasis raku vastaspoolustele.
Tsentromeer jagab kromosoomi tavaliselt kaheks osaks, kuid mõnes kromosoomis esineb sekundaarsoonis, mis eraldab väikese (keraja) tipuosa, nn. satelliidi. Meioosi ja mitoosi profaasi kromosoomidel esinevad heterokromatiinsed paksendid (tihedamini kokkupakitud DNA-alad) ehk kromomeerid.
Kromosoomide erivormid on lambihari- ja hiidkromosoomid.
Kromosoomi otstes paiknevad DNA kordusjärjestused, mida nimetatakse telomeerideks. Telomeerid kaitsevad kromosoomis olevat DNAd lagundamise eest, takistavad DNA otsade ühinemist ja soodustavad täpset DNA replikatsiooni ilma DNA kadudeta.
Tsurunomai sild
pisi|250px| Tsurunomai sild sildab [[Tsugaru-fujimi järve ühte soppi. Taamal Iwaki vulkaan (foto 2012)]]
Tsurunomai sild (jaapani 鶴の舞橋 Tsurunomai-hashi) on puitsild Tsuruta linnas Aomori prefektuuris Jaapanis. Sild ühendab Tsugaru-fujimi järve loodeosas moodustunud 200 meetri laiuse järvesopi kaldaid.
Tsurunomai sild on Tsuruta linna vaatamisväärsusi ja asub maalilises Fujimi järvepargis, mis on koduks paljudele õnnekurgedele. Jaapanlaste meelest meenutab madalate sillakaartega rajatis õnnekurgi õhus liuglemas, taustaks Iwaki vulkaan.
Tsurunomai silla üldpikkus on 300 m ja see ehitati 1994.aastal.
Hobøli vald
Hobøli vald oli vald Norras Østfoldi maakonna kirdeosas. Valla keskus oli Elvestadi küla.
Hobøli vald loodi 1. jaanuaril 1838.
2020. aastal liideti Hobøli vald Indre Østfoldi vallaga.
Nimi
thumb|Hobøli kirik Hobøli vald on saanud nime vana Hobøli talu (muinaspõhja: Hóbœli) järgi, kuna sinna rajati paikkonna esimene kirik. Talunime esimene osa hór ehk hár tähendab 'kõrg-' ja lõpp bœli tähendab  'talu'. Niimoodi tähendab nimi 'talu, mis paikneb kõrgemal'. Aastani 1889 kirjutati nimi Haabøl.
Sümboolika
Hobøli valla vapp kinnitati 30. augustil 1985. Rohelisel kilbil on kujutatud hall looklev jõgi jõeloogedega. Vapp näitab valla kujutist ülaltpool. Valla territoorium on üldiselt suur jõeorg, kus lookleb Hobølelva jõgi.
Prjamõi
Prjamõi (ukraina keeles Прямий) on Ukraina telekanal.
Saatejuhid
2017. aastast on üheks kanali saatejuhiks Vassilissa Frolova.
Endised saatejuhid
2017-2019 oli kanali saatejuhiks Jevgeni Kisseljov.
Urnesi püstpalkkirik
Urnesi püstpalkkirik on kirik Ornesi talu maadel Lusteri vallas Vestlandi maakonnas Norras.
Kirikut valdab Norra muinasmälestiste säilitamise ühing Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring or Fortidsminneforeninga.
Ajalugu
Urnesi püstpalkkirik rajati 1130. aasta paiku ja selles on säilinud suur osa tollasest kujundusest. Dendrokronoloogiliste uuringute kohaselt langetati kiriku ehituseks kasutatud puud 1129. ja 1130. aastal. Seda peetakse vanimaks säilinud omataoliseks kirikuks. Urnesi kiriku arhitektuuris on ühendatud kristlik arhitektuur ja viikingiajale omane loomornament (Urnesi stiil).
Arheoloogiliste uurinugte kohaselt on praeguse kiriku kohal asunud varem vähemalt kaks pühakoda. Kaevamistööde käigus leiti augud, mille olid jätnud kunagise postkiriku nurgapostid. Oletatakse, et postkirik rajati varemalt 11. sajandi alguses.
17. sajandil laiendati kiriku pikkhoonet lõuna poole ning kiriku kooriruumi ida poole (koor taastati hiljem endisel kujul). Samast aastasajast pärineb ka hulk esemeid kiriku sisustusest: ristimisvaagen (1640), altari kohal asetsev räästas (1665), kantsel (1693–1695) ning ristil olevat Jeesust koos neitsi Maarja ja Ristija Johannesega kujutav altarimaal (1699).
18. sajandi alguses ehitati kirikule aknad.
20. sajandil kirik restaureeriti.
Põhjaportaal
Urnesi kiriku põhjaportaal ja mitmed muud põhjakülje detailid on kaunistatud rikkaliku loomornamendiga. On oletatud, et portaal pärineb varasema kiriku küljest ja oli algselt selle läände suunatud peaportaal.
Portaalil on kujutatud neljajalgset looma, kes hammustab madu. Traditsiooniliselt on seda tõlgendatud hea ja kurja võitlusena. Neljajalgne loom kujutab lõvi (kristlikus ikonograafias Kristuse sümbol), kes võitleb saatanat kehastava maoga.
On oletatud ka, et motiiv pärineb Skandinaavia mütoloogiast. Tol juhul oleks neljajalgne loom Níðhöggr, kes sööb Yggdrasili juuri. Juurtega põimunud maod ja lohed sümboliseerivad maailma lõppu Ragnarökki.
Terijoki konverents
Terijoe konverents oli 2.–4. märtsil (17.–19. veebruaril vkj) 1907 Soome linnas Terijokil peetud VSDTP Eestimaa organisatsioonide (Eestimaa Kommunistliku Partei eellase) saadikute kongress.
Pärast keiser Nikolai II ja II Riigiduuma (Venemaa Keisririik) vastasseisu ning II Riigiduuma laialisaatmist kevadel 1907 kogunesid vabama poliitilise keskkonnaga Soome radikaalsemate poliitiliste parteide esindajad. Konverentsi valmistas ette VSDTP Tallinna komitee (Эстонский РК Петербургской организации). Konverentsil osales 1115 sotsiaaldemokraatliku partei liikme 21 saadikut. Eesti Vähemlaste poolt olid esindajad August Rei, Alma Ostra, Villem Maasik jt. ja Eesti enamlaste poolt Hans Pöögelmann, Tõldsepp Dvigateli tehasest jt.
Terijoki konverentsil pandi alus üksikute Eestimaa VSDTP organisatsioonide tegevuse koordineerimisele ning bolševike liini järgimisele tegevuses. Töötati välja põhikiri ja valiti 5-liikmeline keskkomitee, ajalehe (Kiir) toimetus ja revisjonikomitee.
Konverentsi päevakorras oli arutelu VSDTP V Kongressi resolutsiooni projekti üle, mille oli koostanud Vladimir Uljanov. Eestimaa sotsiaaldemokraatide bolševistliku suuna esindajad Hans Pöögelmanni juhtimisel võitsid enamuse. Kongressist võttis osa ka II Riigiduuma saadik – Tallinna Dvigateli vagunitehase tööliste esindaja P. Pärn.
Anhui
Anhui on provints Hiinas. Asub Hiina idaosas, Jangtse ja Kollase jõe vahel.
Provintsis asuvad Huangshani mäed.
Haldusjaotus
Provints jaguneb 17 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Anhui provintsi elanikest hiinlasi 99% ja hueisid 0,6%.
Korla
Korla on maakonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas, Bayingolini Mongoli autonoomse ringkonna halduskeskus. Asub Konqi jõe ääres. Linna lähedal asub Bosteni järv.
Linnas on nafta- ja gaasitööstusettevõtted. Linna lähedal kasvatatakse ekspordiks Bretschneideri pirnipuu pirne.
2000. aastal olid 69,8% elanikest hiinlased, 26,4% uiguurid, 2% hueid ja 1% mongolid.
Hani dünastia ajal oli Korla tuntud kui Weili kuningriigi keskus.
Korlas suri 30. mail 1877 Kašgaaria valitseja Yaqub Beg, mille järel Kašgaaria läks Hiina võimu alla.
pisi|tühi|Korla
Ylitornio vald
Ylitornio on vald Soomes Lapi maakonnas. Asub Tornio jõe vasakul kaldal, mis on piiriks Rootsiga.
Naabervallad on Pello vald, Rovaniemi linn, Tervola vald ja Tornio linn Soomes ning Övertorneå vald Rootsis.
Vald on soomekeelne.
Valda läbib raudtee ja Valtatie 21.
Uuskeinsism
Uuskeinsism (ka neokeinsism) on koolkond majandusteaduse teooriad, mis on edasi arendatud John Maynard Keynesi ideedest (keinsism), kuuluvad osaliselt ka uusklassikaliste teooriate hulka, kuid mida ei peaks segi ajama postkeinsismiga, mis arendas keinsismi mudeleid edasi. Uuskeinsism sidus majandusteadust teiste sotsiaalteadustega ehk põhjendas mikroökonoomika baasil makroökonoomikat.
Uuskeinsism tekkis seoses 1970. aastate majanduskriisi ajal tehtud kriitikaga keinsismile.
Algul täiendas John Hicks keinsismi mudelit, kuidas poliitikaga saab kontrollida majandust, IS/LM-mudeliga, mida kasutades on võimalik jälgida reaalse poliitika ja majanduse omavahelist sõltuvust ja leida tasakaalupunkti, arvesse võttes ka reaalset raha pakkumist ja SKP-d.
Teine keinsismi põhimõte oli Phillipsi kõver, mis sidus sõltuvussuhtesse töötuse ja inflatsiooni. 1970. aastatel leiti, et korraga võivad suureneda nii töötus kui ka inflatsioon.
Robert Lucas kritiseeris uuskeinsiste leides, et ratsionaalne valik on esmajärgulisem, kui ükskõik milline fiskaalpoliitika või rahanduspoliitika. Uuskeinsistid aga väitsid, et ratsionaalne valik toimib vaid teatud tasakaalutingimusel täieliku tööhõive olukorras.
Konstantínos Mitsotákis
Tema poeg Kyriákos Mitsotákis sai 2019. aastal Kreeka peaministriks.
Tema isapoolne vanaema Katigo Venizelou oli endise peaminister Eleftherios Venizelose õde.
Guizhou
Guizhou on provints Hiinas.
Guizhoust sai Hiina provints Mingi dünastia ajal. Qingi dünastia ajal toimus Guizhou ülestõus (1854–1873), mille mahasurumisel tapeti suurem osa hmongi rahvast.
Provintsis elab palju vähemusrahvusi, nende seas miaod, jaod, dongid, tšuangid, baid, tujiad, gelaod ja suid.
Haldusjaotus
Provints jaguneb 9 ringkonna tasemel haldusüksuseks (4 ringkonna õigustes linna, 2 ringkonda, 3 autonoomset ringkonda):
Juri Lužkov
pisi|Juri Lužkov
Juri Mihhailovitš Lužkov (Юрий Михайлович Лужков; 21. september 1936 Moskva – 10. detsember 2019 München) oli Venemaa poliitik, Moskva linnapea 1992–2010.
Lužkov oli Venemaa valitsuspartei Ühtne Venemaa liige ja Kõrgema Nõukogu aseesimees, kuid 28. septembril 2010 esitas ta avalduse parteist lahkumiseks.
Alates 2010. aasta oktoobrist töötas Lužkov õppeasutuses Rahvusvaheline Ülikool Moskvas suurlinnade juhtimise teaduskonna dekaani ametipostil.
Elulugu
Juri Lužkov õppis Moskva I. Gubkini nimelises naftatöötlusinstituudis. Mõningatel andmetel oli tal keemiadoktori kraad.
Aastatel 1958–1963 töötas Lužkov nooremteadurina, grupijuhina ja tehniliste protsesside automatiseerimise laboratooriumi juhataja asetäitjana Plastide teadusliku uurimise instituudis; aastatel 1964–1971 töötas ta NSV Liidu Riikliku Keemiakomitee automatiseerimisvalitsuse osakonnajuhatajana; 1971–1974 automatiseeritud juhtimissüsteemide osakonnajuhatajana; 1974–1980 NSV Liidu Keemiatööstuse Ministeeriumi Automatiseerimise Katse- ja konstrueerimisbüroo direktorina.
1975. aastal valiti Lužkov Moskva Babuškino rajoonist Moskva Nõukogu rahvasaadikuks ning ta oli aastail 1977–1991 ka Moskva Nõukogu liige.
1980. aastal määrati Lužkov Teaduslik-Tööstusliku ühingu Neftehimaftomatika (Нефтехимавтоматика) peadirektoriks ning 1986. aastal NSV Liidu Keemiatööstusministeeriumi Teaduse ja tehnikavalitsuse juhatajaks.
1987. aastal määrati Juri Lužkov NLKP Moskva linnakomitee 1. sekretäri Boriss Jeltsini algatusel Moskva linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe 1. asetäitjaks ning Moskva linna Agrotööstuskompleksi esimeheks ja ta juhtis linna kooperatiivide ja individuaalettevõtluskomisjoni tööd.
Alates 1990. aasta aprillist oli Juri Lužkov Moskva linna Täitevkomitee esimehe kohusetäitja.
BMW 5. seeria (E60)
BMW E60 on BMW 5. seeria versioon, mida toodetakse alates aastast 2003 ning sellele eelnes BMW E39 tähistusega 5. seeria. Universaalkerega (Touring) mudeli tähiseks sai E61 ning universaal jõusid müügile 2004. aastal.
2007. aastal läbis E60 uuenduse, mille käigus muudeti esi- ja tagatulede disaini ja olulisel määral muudeti ka auto salongi.
2010. aasta jaanuaris algas E60 järeltulija F10 tootmine.
Diiselmootorid
Kõik mudelid on tagaveolised, peale x-mudelite, mis on nelikveolised. i tähistab bensiinimootorit ja d tähistab diiselmootorit.
E61 (universaalile) paigaldati kõiki mootoreid, välja arvatud 520i ja 540i mootorid.
BMW M5
BMW M5 esitleti 2005. aastal ja see varustati M5 ajaloos esmakordselt 5,0-liitrise vabalthingava V10 mootoriga, mis kandis tähistust S85. Selle võimsuseks oli 373 kW (507 hj) ning ühtlasi jäi see ka ainsaks V10 mootoriga varustatud M5 mudeliks. Saadaval oli nii sedaan- kui ka universaalkere ja enamik M5 mudeleist varustati 7-käigulise SMG III robotiseeritud käigukastiga.
Kokku toodeti selle põlvkonna M5 mudeleid 20 548 tükki, millest olid 19 523 sedaanid ja 1025 universaalkerega.
Juri Lužkov
Elulugu
1994. aasta detsembris asutas Lužkov esimese kommertstelevisioonikompanii Venemaal – «Тeleekspo».
Aastatel 1996–2002 kuulus Juri Lužkov Venemaa Föderatsiooninõukogusse. Ta on olnud Föderatsiooninõukogu eelarve-, maksupoliitika-, valuutareguleerimise- ja pangategevuskomisjoni liige.
Aastatel 2000–2010 oli Lužkov ametikohale vastavalt Venemaa presidendi juures asuva Venemaa Föderatsiooni Riiginõukogu liige ja kuulus 2000. aastal selle presiidiumisse.
1998. aastal asutas ta poliitilise ühenduse Isamaa, mis osales 1999. aasta Riigiduuma valimistel valimisblokis Isamaa – Kogu Venemaa. 2001. aastal ühines Lužkovi poliitühendus Ühtsuse Riigiduuma fraktsiooniga parteiks Ühtne Venemaa. 28. septembril 2010 esitas Lužkov avalduse parteist lahkumiseks.