cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sofiane Boufal
Sofiane Boufal (araabia keeles سفيان بوفال; sündinud 17. septembril 1993 Pariisis) on Prantsusmaal sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib äärepooliku või ründava poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Angers ja Maroko jalgpallikoondises.
Angers'ga liitus ta 2010. aastal, debüteerides hooajal 2012–13 Prantsusmaa esiliigas.
2016. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Southampton. Arvatav üleminekusumma oli 16 miljonit naelsterlingit, millega sai Boufal Southamptoni läbi aegade kallimaks ostuks. Aastatel 2016–2020 mängis ta Southamptonis kokku kolm hooaega, mille jooksul lõi ta Inglismaa kõrgliigas kolm väravat. Neist üks, 21. oktoobril 2017 West Bromwich Albioni vastu löödud värav valiti Inglismaa kõrgliiga hooaja 2017–18 parimaks väravaks. 26. oktoobril 2016 lõi ta värava liigakarikamängus Sunderlandi vastu ning see värav valiti Southamptoni hooaja parimaks väravaks. Hooajal 2018–19 mängis ta Southamptonist laenul Hispaania kõrgliiga klubis Celta de Vigo.
2020. aasta oktoobris naasis Boufal Angers'sse.
Maroko jalgpallikoondises debüteeris Boufal 26. märtsil 2016 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Roheneemesaarte vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 12. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Guinea vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Petrovskoje rajoon
Petrovskoje rajoon (vene keeles Петровский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Petrovskoje küla.
Rajoon piirneb põhjas Mitšurinski rajooniga, kirdes Nikiforovka rajooniga, idas Tambovi rajooniga, kagus Znamenka rajooniga, lõunas Mordovo rajooniga ning läänes ja loodes Lipetski oblastiga.
Rajooni pindala on 1740 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 388, 2009. aastal 20 006 ja 2002. aastal 23 374.
Petrovskoje rajoonis on 114 asulat, mis kuuluvad kaheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Heino Kruus
Heino Kruus (30. september 1926 Tallinn – 24. juuni 2012) oli eesti korvpallur, treener ja spordiõpetaja.
Karjäär
Heino Kruusi esimene kokkupuude korvpalliga oli 1941. aastal algul, kui Tõnismäe võimlas korraldati kursused. 1943. aastal liitus ta Kalevi meeskonna treeningutega, kuid see lõppes pärast 1944. aasta märtsipommitamist kui ta saadeti vanemate poolt maale.
Ta mängis 1949–1954 Nõukogude Liidu korvpallikoondises ja 1945–1956 Eesti NSV korvpallikoondises. Kruus võitis Nõukogude Liidu korvpalli meeskonna koosseisus 1952. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali ning 1951. ja 1953. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuldmedali.
Ta tuli kuus korda Eesti meistriks: korvpallurina 1946, 1947, 1954 ja 1955 Tallinna Kaleviga (kaks viimast korda mängiva treenerina) ja 1949. aastal Tartu Ülikooli Spordiklubi (ÜSK) meeskonnas ning käsipalli võistkonna treenerina 1958.
Kruus oli 1954–1963 Tallinna Kalevi treener ning 1963–1988 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi kehalise kasvatuse ala juhataja. Kruus tegutses ka korvpallikohtunikuna.
Surm
Heino Kruus suri 85-aastaselt 24. juunil 2012. Tema ärasaatmine toimus 28. juunil 2012 Kalevi spordihallis.
Messier 89
Messier 89 (ka M89 ja NGC 4552) on elliptiline galaktika, mis asub Neitsi tähtkujus.
Galaktika avastas 18. märtsil 1781 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi.
Messier 89 asub Maast 50 miljoni valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 80 000 valgusaastat. Galaktika tähesuurus on 10,73 ja see sisaldab üle 100 miljardi tähe.
Jenny Slate
pisi|Slate (2014) Jennifer Sarah Slate (sündinud 25. märtsil 1982 Miltonis Massachusettsi osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
Uba
pisi|[[Aeduba|Aedoja seemned ehk oad]] pisi|Küpsed [[põlduba|põldoa kaunad]] Uba (mitmuses oad) on ovaalse või neerukujulise seemnega liblikõieline kultuurtaim; ühtlasi ka nende kultuurtaimede seeme. Eesti oludes on nendeks kultuurtaimedeks põld- või aeduba.
Kullajõgi
pisi|Kullajõgi (august, 2008) Kullajõgi (venepäraselt ka Mertvitsa; vene keeles Мертвица, soome keeles Kullanjoki) on jõgi Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis.
Jõe pikkus on 10 km. Jõgi suubub Luuga jõkke.
Jõe äärde jäävad järgmised külad: Hannika, Udarniku, Ropša ja suudme juures Bolšoje Kuzjomkino.
Kenji Miyamoto
thumb|Kenji Miyamoto (1978) Kenji Miyamoto (jaapani 宮本顕治 Miyamoto Kenji, 17. oktoober 1908 Hikari – 18. juuli 2007 Tokyo) oli Jaapani poliitik, Jaapani Kommunistliku Partei juht 1958–1977.
Miyamoto astus kommunistlikku parteisse 1931. aastal, kaks kuud pärast Tōkyō Ülikooli lõpetamist. Aastal 1933 ta vahistati süüdistatuna ühe politseiniku surnukspeksmise vandenõus. Ta keeldus end süüdi tunnistamast ja ta mõisteti eluks ajaks vangi. Ta vabanes vanglast 1945. aastal pärast Jaapani lüüasaamist teises maailmasõjas. Aastal 1949 juhtis ta kommunistide valmiskampaaniat.
Ta oli 1977–1989 Jaapani parlamendi ülemkoja liige.
Paavo
Paavo on eesti ja soome mehenimi. Paavo on üks soomekeelne variant nimest Paul (variandid on veel Paavali, Pauli).
Salerano Canavese
Salerano Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Paavo
Paavo nimepäev on Eestis ja Soomes 25. jaanuaril.
Salerano Canavese
Salerano Canavese kõrgus merepinnast on 247 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Salerano Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Banchette, Fiorano Canavese, Ivrea, Loranzè, Samone.
Paavo
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Paavo 262 mehel. Paavo oli levikult 391. mehenimi. Mati oli keskmiselt 51 aasta vanune (mediaanvanus oli 50). Kõige populaarsem oli eesnimi Paavo vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,74.
Cilja Laud
Ta on lõpetanud Leningradi Riikliku Kultuuriinstituudi.
Töökohad
Ta töötas 20 aastat Hans Pöögelmanni nimelises Elektrotehnika Tehases patendiuuringute ja infoosakonna juhatajana, seejärel Eesti Rahvusraamatukogu konverentsiteeninduse osakonna juhatajana. Veel on ta töötanud Haridus- ja Teadusministeeriumis rahvusvähemuste hariduse osakonna juhatajana.
Seos Eesti Juudi Kogukonnaga
Ta oli aastatel 1995–2005 Eesti Juudi Kogukonna esimees.
PESCO
PESCO (Permanent Structured Cooperation eesti keeles alaline struktureeritud kaitsekoostöö) on 2017. aastal algatatud Euroopa Liidu liikmesriikide kaitsekoostöö mehhanism.
Keskkonnaminister
Keskkonnaminister on valitsuskabineti liige, kelle vastutusalaks on looduskeskkonna ja elurikkuse kaitse. Vastutusalad kitsamalt on määratud kindla riigi või osariigi seadustest ja vajadustest lähtuvalt.
Trump Tower
Trump Tower on pilvelõhkuja New Yorgis Manhattanil aadressil 725 Fifth Avenue.
Hoones asuvad bürooruumid, hotell, korterid, poed (2017. aasta juuli seisuga müügil Gucci tooted, Starbucksi kohvik, Donald Trumpi presidendikampaania „Make America Great Again“ materjal ja Ivanka Trumpi lõhnaõlid ) ja restoranid.
Hoones paikneb ettevõtte The Trump Organization peakorter.
Hoone esimene korrus on avatud turistidele. Hoone sissekäigu ees on betoonkamakad, turvatarad, täisrelvastuses turvamehed. Hoone sees on turvaväravad ja ülekuulamisruum.
ITI
ITI või Iti võib tähendada järgmist:
Mart Noorma
pisi|Mart Noorma 19. augustil 2017 Mart Noorma (sündinud 28. märtsil 1973) on eesti füüsik ja tehnikateadlane, Tartu Ülikooli kosmose- ja kaitsetehnoloogia professor ning teaduse populariseerija.
Mart Noorma on tuntud Eesti tudengisatelliidi programmi algataja ja juhendajana ning teadust populariseeriva telesaate "Rakett 69" kohtunikuna.
Alates 2008. aastast oli ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna õppeprodekaan ning aastatel 2015–2017 Tartu Ülikooli õppeprorektor. Alates 2022. aasta augustist juhib ta NATO küberkaitsekoostöö keskust.
Ta on pälvinud Valgetähe V klassi teenetemärgi ning projekti "Miljon+" ühe algatajana auhinna Vikipeedia sõber 2017.
Elulugu
pisi|Mart Noorma rahvusülikooli 93. aastapäevale pühendatud ballil pidamas kõnet akadeemiale (01.12.2012) Aastatel 1979–1991 õppis Noorma Tartu 3. Keskkoolis ja 1991–2000 Tartu Ülikoolis. 1994–2000 töötas ta ühtlasi aktsiaseltsis Metrosert. Aprillis 1997 asutas Noorma sõpradega Tartu Mootorratturite Ühingu, mis on rohkem tuntud nime MC Põletajad all. 2000–2005 õppis Noorma Helsingi Tehnikaülikoolis, kus omandas tehnikateaduste magistri- ja doktorikraadi. 2000–2002 oli ta Helsingi Tehnikaülikoolis assistent, 2002–2004 samas teadur ja 2004–2005 projektijuht. Pärast ülikooli lõpetamist siirdus Noorma pooleteiseks aastaks USA-sse, kus oli külalisteadur Riiklikus Standardite ja Tehnoloogia Instituudis (National Institute of Standards and Technology, NIST).
Brendan Rodgers
Brendan Rodgers (sündinud 26. jaanuaril 1973 Carnloughis) on põhja-iiri jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Mart Noorma
Elulugu
Aastatel 2006–2007 töötas Noorma Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudis elektroonika erakorralise lektori ja teadurina. 2007–2008 oli ta samas instituudis rakendusfüüsika õppetooli erakorraline teadur. Alates 2008. aastast on ta Tartu Observatooriumi erakorraline vanemteadur, Tartu Ülikooli õppimise ja õpetamise arenduskeskuse juhataja ning loodus- ja tehnoloogiateaduskonna füüsika instituudis optilise metroloogia dotsent. Samuti on ta loodus- ja tehnoloogiateaduskonna õppeprodekaan ning kosmose- ja militaartehnoloogia töörühma juht, kes nõustab Eesti tudengisatelliidi programmi raames ESTCube-1 ehitamist.
Goundam
Goundam on linn ja vald Timbuktu piirkonnas Mali keskosas. Goundam on Goundami cercle 'i keskus. Aastal 2009 oli vallas 16 253 elanikku. Peamiselt elavad Goundamis songhaid, tuareegid ja fulbed.
Brendan Rodgers
Aastatel 2012–2015 töötas Rodgers Liverpooli peatreenerina.
Mart Noorma
Elulugu
Mart Noorma on aktiivne teaduse populariseerija ning kirjutanud mitmeid populaarteaduslikke artikleid. Ta oli Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt 2011/2012. õppeaastal välja kuulutatud teadusaasta kõneisik ning alates 2012. aasta kevadhooajast Eesti Rahvusringhäälingu teadust populariseeriva noortesaate "Rakett 69" kohtunik. Mart Noorma on olnud Eesti tudengisatelliidi programmi ja Erahuvikooli HuviTERA koostöös 2008. aastal asutatud koolinoorte kosmoseklubi Estronaudid juhendaja ning koolilaste teaduspõhise suvemaleva Teadusmalev eestvedaja.
Brendan Rodgers
Aastatel 2016–2019 juhendas ta Šotimaa kõrgliigaklubi Celtic, kellega tuli kaks korda Šotimaa meistriks.
Mart Noorma
Elulugu
Alates 8. märtsist 2012 on Mart Noorma Eesti teaduspoliitika komisjoni liige.
Brendan Rodgers
Alates 2019. aasta veebruarist oli ta Inglismaa kõrgliigaklubi Leicester City peatreener. 2021. aastal võitis ta klubiga Inglismaa karikavõistlused ja superkarikafinaali.
2023. aasta juunis sai ta taas Celticu peatreeneriks.
Hilisbarokk
Hilisbarokk oli periood barokiajastu lõpus, laias laastus aastatel 1770–1790.
1770.–1790. aastatel hakkas barokk tasapisi segunema antiikeeskujudel põhinevate rangemate vormidega, mis olid varem taandunud lopsakuse ees.
pisi|Hilisbaroki näide: [[Louvre'i idafassaad]] Hilisbaroki tunnusjooned arhitektuuris:
Varasemad hooned, kus domineerivad mõningate klassitsismi elementidega segunenud baroklikud jooned, liigitatakse hilisbaroki alla. Kui klassitsistlikud vormijooned on saanud hoones juba juhtiva koha, säilitades samas osa barokseid elemente, tavatsetakse hoonet nimetada varaklassitsistlikuks. Piir hilisbaroki ja varaklassitsismi vahel on väga suhteline, näiteks paljusid mõisahooneid on lahterdatud mitmeti.
Hilisbarokk Eestis
Nimetatud kahe stiili elemente sisaldavaid mõisahooneid püstitati Eestis peamiselt aastatel 1770–1800, vähesel määral jäid mõned baroksed detailid püsima ka hiljem. Arvuliselt on neid oluliselt rohkem kui stiilipuhtaid barokkhooneid, sest 1760. aastatel hoogustunud mõisate ehitustegevus saavutas ühe kõrgaja just veidi enne 1800. aastat.
Tänapäevani säilinud hilisbarokiaegseid mõisahooneid: Seidla, Roosna-Alliku, Kiltsi, Sagadi, Rägavere, Vatla, Helme, Peningi (varemeis), Anija (ehitusaasta järgi oma stiili hiliseim).
Kulturkampf
Mõistega Kulturkampf ('kultuurivõitlus') tähistatakse Saksamaal Otto von Bismarcki valitsetud Preisi Kuningriigi (hilisema Saksa Keisririigi) ja paavst Pius IX aegse katoliku kiriku vastuseisu. Konflikt kestis ametlikult 1871–1887.
Bismarcki meetmed
Vastasseisu alguseks peetakse 1871. aasta juulit, mil riigikantsler Otto von Bismarck likvideeris liberaalide toetusega Preisi kultuuriministeeriumist roomakatoliku ametkonna. Novembris keelas ta preestritel poliitiliste sõnavõttude pidamise. Järgnevalt kehtestati Bismarcki juhtimisel veel mitmeid korraldusi, mida võib näha katoliku kiriku vastu suunatuna.
Preisi Kuningriigi tasandil
Konflikti jooksul vahistati 1800 katoliku preestrit ja võõrandati kirikuvarasid 16 mlj kuldmarga ulatuses. 1872 katkestas Bismarck Preisimaa suhted Vatikaniga.
Konflikti lõpetamine
Kulturkampf'i lõpetamine algas 1878. aastast pärast paavst Pius IX surma.
Selleks ajaks ei olnud Bismarck saavutanud kõiki soovitud eesmärke. Üheks põhjuseks oli protestantide vastuseis tsiviilabielule ja riiklikule koolikorraldusele. Ka liberaalid nägid Bismarcki meetmetes põhiõiguste ohustamist. Kuna Bismarck soovis 1878. aastal Riigipäevas läbi suruda sotsiaaldemokraatide vastast seaduseelnõud ning vajas selleks liberaalide toetust, oli ta valmis kirikuvastaseid meetmeid lõdevandama.
Uue paavsti Leo XIII tulekuga hakkasid ka Preisimaa suhted Vatikaniga soojenema. Diplomaatilised sidemed taastati suvel 1882. 1886 ja 1887 vastu võetud "Rahuseadused" (saksa keeles Friedensgesetze) viisid konflikti lõpetamiseni. 23. mail 1887 kuulutas Leo XIII ametlikult lõppenuks.
Mart Noorma
Elulugu
Ta on ettevõtte Milrem Robotics teadus- ja arendusdirektor.
Tunnustus
pisi|Mart Noorma rääkimas strateegilisest planeerimisest noorte liidrite juhtimiskoolis 2011. aastal
Isiklikku
2016. aastast on Mart Noorma abielus füüsik Anu Noormaga (kuni 31. märtsini 2020 Anu Reinart)
20. sajandi sada suurkuju
1999. aasta jooksul korraldati Eesti Entsüklopeediakirjastuse, Eesti Päevalehe, Rahvusraamatukogu, Kuku raadio ja TV3 poolt Eesti 20. sajandi suurkujude valimine.
Suurkujude valdkondlikuks jaotuseks kujunes 20 teadlast, 20 ühiskonnategelast, 15 kirjameest, 13 teatri- ja filmitegelast, 12 muusikut, 10 kunstnikku ja 10 sportlast. Nende hulgast valiti sajandi teadlaseks semiootik Juri Lotman, poliitikuks Lennart Meri , muusikuks Gustav Ernesaks ja sportlaseks Paul Keres.
Saja hulka valituks osutunute lühitutvustused on raamatus "Sajandi sada Eesti suurkuju. 100 mõjukaimat, tuntuimat, lugupeetuimat, hinnatuimat, legendaarseimat eesti inimest, kelle töö ja isiksus on 20. sajandil Eestit enim ilmestanud." Koostaja Tiit Kändler, toimetaja Raul Kilgas, kujundus ja küljendus OÜ PiktoGraaf. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2002. 216 lk.
20. sajandi suurkujud
Saja hulka valituks osutusid (tähestikulises järjekorras):
Vanarooma muusika
Vanarooma muusika on muusika Vana-Roomas.
Vana-Kreeka kultuuril oli suur mõju Rooma vabariigile, eriti pärast Kreeka mandriosa vallutamist Rooma poolt 168 eKr. Muusikas tähendas see kreeka muusikateooria ülevõtmist ja muusikute sisserändu Rooma. Muusikud tõid endaga kaasa pille, mis täiendasid etruskidelt päritud pillikogu. Rikastes kodudes oli kombeks kuulata muusikat õhtusöögi ajal ning teatris kuulus nii tragöödiate kui komöödiate juurde sageli tibia (aulose rooma versioon) või hüdraulise (vesioreli) muusika. Hüdraulist mängiti ka tsirkuseareenil, sageli koos vaskpillidega nagu cornu ja tuuba, saatemuusikana kaarikute võidukihutamisele ja gladiaatorite võistlusele.
Esimeseks sajandiks pKr, kui impeerium laienes ida suunas, saabusid Rooma muusikud ja pillid Lääne-Aasiast ja Põhja-Aafrikast ning tulijate eksootilised laulud ja tantsud andsid tõuke pantomiimteatri edasiseks arenguks. Pantomiimid põhinesid kreeka tragöödial, nagu ka väga populaarsed miimid. Pärast Egiptuse vallutamist 30 pKr jõudis Rooma Isise kultus ja koos sellega egiptuse sistrum, harf ja pikk flööt.
Messier 90
Messier 90 (ka M90 ja NGC 4569) on spiraalgalaktika, mis asub Neitsi tähtkujus.
Galaktika avastas 18. märtsil 1781 Prantsuse astronoom Charles Messier.
Galaktika asub Neitsi galaktikaparves, Maast 58,7 miljoni valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 195 000 valgusaastat. Galaktika tähesuurus on 10,26 ning see sisaldab üle tuhande kerasparve ja üle triljoni tähe.
Leelo Keevallik
Leelo Keevallik (sündinud 13. septembril 1969) on eesti keeleteadlane. Ta on Linköpingi Ülikooli keele ja kultuuri professor.
Elulugu
Keevallik lõpetas 1987. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia eriala. Õppeaastal 1993/94 oli ta Oxfordi Ülikooli stipendiaat. 1994. aastal kaitses Tartu Ülikooli üldkeeleteaduse õppetoolis magistriväitekirja "-nud varieerumine tänapäeva eesti kõnekeeles". Ta oli doktorantuuris Uppsala Ülikoolis, kus kaitses 2004. aastal väitekirja "From Interaction to Grammar: Estonian Finite Verb Forms in Conversation". Külalisteaduri ja järeldoktorina töötanud California Ülikoolis (UCSB ja UCLA).
Uppsala Ülikooli (2007) ja Helsingi Ülikooli (2012) dotsent.
Ta on mänginud filmis "Kevad südames" (1985).
Teadustöö
Ta on uurinud eesti keele pragmaatikat ja grammatikat, kõnekeele partikleid ja igapäevasuhtlust, avaldanud töid tantsuõpetajate keelest.
Isiklikku
Leelo Keevallik on Sirje ja Andres Keevalliku tütar. Tema õde on teatri- ja filmikunstnik Liina Keevallik. Tema isapoolne vanaisa oli põllumajandusteadlane ja emapoolne vanaisa oli füüsik.
Leelo Keevallikul on kolm last.
Johann III (Riia)
Johann III Schwerinist (Johannes von Schwerin, Schwerini krahv Johann; surnud 1300) oli Riia peapiiskop aastatel 1294–1300.
Johann III ajal algas esimene ja kõige pikaajalisem Liivimaa kodusõda (1297–1330). 1297. aastal läks piiskop välismaale tervist parandama, jättes võimu oma stiftis Liivi ordule. Kuid sellel tekkis kohe konflikt Riia linnaga, sest ordu ehitatud sildade ja muude rajatiste tõttu tekkisid linnas üleujutused, pealegi olid linna ja ordu suhted juba varem äärmiselt pinevad olnud. Vastastikuste vaenuste käigus hävitati umbes pool Riia linnast ja aasta lõpus maale kiiruga tagasi saabunud peapiiskop püüdis rahu vahendada. See siiski ebaõnnestus ja riialased hävitasid Riia ordulinnuse ning hukkasid nii Riia linnusekomtuuri kui ka väidetavalt koguni 60 orduvenda.
1298. aastal alustas aga vastukäike ordu, kes süüdistas Riia peapiiskoppi ja Saare-Lääne piiskoppi kokkumängus Riiaga ning kuulutas mõlema vastu vaenuse. Peapiiskop Johann ei suutnud end kuigi kaua kaitsta ning langes Turaida linnuse ordu kätte langemise järel vangi. Ta veetis üle aasta Viljandis, vabanedes lõpuks tänu Hansa sekkumisele. Seejärel kiirustas Johann III paavsti juurde ordu tegevuse üle kaebama, samas kui Riia peapiiskopkond jäi ordu võimu alla. Paavsti juures asus Johann rajama suurt orduvastast koalitsiooni, kuid kuna ta suri juba 1300. aastal, siis need plaanid nurjusid ning ordu vastu jäi Liivimaal sõdima vaid Riia linn.
Giovanni Boccaccio
Sünd ja nooruspõlv
Boccaccio sünni täpsed asjaolud on ebaselged. Tema isa oli teadaolevalt Firenze kaupmees, ema kohta aga andmed puuduvad, sest tegu oli abieluvälise liiduga. Boccaccio sündis arvatavasti Toscanas (Certaldos), kus elas tema isa.
Boccaccio kasvas üles Firenzes. Tema isa abiellus 1320. aastatel Margherita del Mardoliga, kes kuulus nimekasse perekonda. Usutakse, et Boccacciot õpetas Giovanni Mazzuoli, kes tutvustas talle varakult Dante loomingut. 1327. aastal kolis Boccaccio Napolisse, kus tema isa määrati panga osakonnajuhatajaks, Giovanni aga samas pangas õpipoisiks, kellena ta töötas kuus aastat. Panganduskarjäär teda siiski ei köitnud ja lõpuks suutis ta oma isa veenda, et too lubaks tal hoopis linna õigusteadust õppima minna.
Õpingud
Boccaccio ei olnud ka õigusteadusest liialt huvitatud, ent kool pakkus talle võimalust end laiahaardelisemalt harida ja kaasõpilastega sidemeid luua. Tema varased mõjutajad olid Paolo da Perugia, humanistid Barbato da Sulmona ja Giovanni Barrili ning teoloog Dionigi da San Sepolcro. Neid aastaid iseloomustab Boccaccio armastus Fiammeta vastu, kes kajastub ka tema hilisemas loomingus. 1330. aastatel sündis Boccacciol kaks ebaseaduslikku last Mario ja Giulio.
Kirjanikukarjääri algus
Napolis hakkas Boccaccio tegelema luulega. Selle perioodi teoste hulka kuuluvad "Filostrato", "Teseida", "Filocolo" ja "La caccia di Diana".
Vältinud Firenzes 1340. aastal levinud katku, naasis Boccaccio sinna 1341. aasta algul. Tema isa naasis Firenzesse juba kolm aastat varem ja läks seal pankrotti. Kuigi Boccaccio ei olnud oma tagasipöördumisega rahul, jätkas ta siiski oma kirjatööd. Aastal 1341 kirjutas ta "Comedia delle ninfe fiorentine" (tuntud ka pealkirjaga "Ameto") – segu proosast ja luulest – lõpetades allegoorilise luuletuse "Amorosa visione" 1342. aastal ja "Fiammetta" 1343. aastal. Boccaccio isa abiellus teise naise, Bice del Bostichiga. Peale Boccaccio ei olnud tal enam ühtki last, mistõttu valmistas poja Iacopo sünd aastal 1344 talle suurt heameelt. Boccacciol endalgi sündis Ravennas tütar Violante, kes oli jälle abieluväline laps.
Must surm Firenzes
Firenze kannatas 1348. aastal musta surma käes, mis tappis kolmveerandi linna elanikest ja kajastus hiljem Boccaccio tippteoses "Dekameron". Alates 1347. aastast veetis Boccaccio palju aega Ravennas, otsides patronaaži. Vaatamata tema enda väidetele ei ole teada, kas ta oli ka tegelikult katku ajal Firenzes. Tema kasuema suri epideemia ajal ja isa 1349. aastal. Ootamatult perekonnapeaks saanud Boccaccio oli sunnitud aktiivsemalt tegutsema.
"Dekameroni" sünd
"Dekameroni" hakkas Boccaccio kirjutama 1349. aastal. On võimalik, et nii mõnegi loo struktuurid on pärit tema varasemast loomingust, ent saja loo valik ja raamjutustus kolmest mehest ja seitsmest naisest sündisid just sel perioodil. 1352. aastaks oli teos enamjaolt valmis. See oli ühtlasi Boccaccio viimane kirjandussaavutus ja üks viimaseid itaaliakeelseid teoseid. Tema teine tuntuim teos oli "Corbaccio".
Boccaccio parandas ja täiustas "Dekameroni" aastatel 1370–1371 – see käsikiri on säilinud.
Viimased aastad
Boccaccio viimased eluaastad möödusid haigustega võideldes; terviseprobleemid olid suuresti seotud rasvumisega. Ta suri Certaldos 21. detsembril 1375.
Looming
pisi|"Genealogia deorum gentilium", 1532 Boccaccio loominguline tegevus algas 1330. aastate keskpaiku. Ta kirjutas nii luulet kui ka proosat. Oma peateose, klassikalise novellikogu "Dekameroni" ("Decamerone"; 'kümmepäevak') kirjutas ta aastatel 1349–1353, täiendades seda aastatel 1370–1373.
Darren Helm
pisi|Darren Helm (2012) Darren Helm (sündinud 21. jaanuaril 1987 St. Andrewsis Manitoba provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana vasakäärel.
2005. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft'is 132. valikuna. Enne seda mängis ta Western Hockey League'i klubis Medicine Hat Tigers, kuhu jäi kuni 2007. aastani. Red Wingsiga liitus ta hooajal 2007–08. Esimesed kaks hooaega veetis ta põhiliselt Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins American Hockey League'is.
2008. aastal võitis ta Red Wingsiga Stanley karika. Järgmisel hooajal kaotati Stanley karika finaalis Pittsburgh Penguinsile. Red Wingsis mängis ta kokku 14 aastat, osaledes 744 põhihooaja mängus. Individuaalselt oli tema edukaim hooaeg NHL-is olnud 2014–15, kui ta lõi põhihooajal 15 väravat ja kogus kokku 33 punkti.
2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga.
2007. aastal tuli Helm Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Peeter
Peeter on eesti mehenimi, mugandus apostel Peetruse nimest.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Peeter 3887 mehel. Peeter on Eestis levikult 25. mehenimi. Seisuga 2019. aasta 1. jaanuar oli Eestis eesnimi Peeter 3967 mehel. Peeter oli Eestis populaarsuselt 24. mehenimi.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Peeter 4105 mehel ja see oli levikult 23. mehenimi. Peeter oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus oli 56). Kõige populaarsem oli eesnimi Peeter vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 64,81 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 66.
ITI Eesti Keskus
ITI Eesti Keskus on Rahvusvahelise Teatriinstituudi (ITI) kohalik, Eestis tegutsev üksus.
Keskus loodi 1992. 2000. aastatel keskuse tegevus soikus. 2010 loodi keskus uuesti. Keskuse juht on Anu Lamp.
Ceipinieki
Ceipinieki (ka Ceipinīki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas.
Küla asub valla keskosas. Ceipinieki jääb piirkonna keskusest Varakļānist 6 ning Riiast 197,9 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2009 oli külas 8 elanikku.
Rahvusülesus
Rahvusülesus (ka rahvusteülesus, riikideülesus, supranatsionalism) on otsuste tegemise meetod rahvusvahelises organisatsioonis, kus riik on delegeerinud teatud osa oma pädevusest rahvusvahelisele organisatsioonile, mis teostab võimu delegeeritud valdkonnas kogu ühenduse huvides.
Euroopa Liidul on rahvusüleseid institutsioone nagu näiteks Euroopa Komisjon ja Euroopa Kohus.
484
484. aasta
Vladimir Kantor
pisi|Vladimir Kantor (2008) Vladimir Kantor (vene keeles Владимир Карлович Кантор; sündinud 30. märtsil 1945 Moskvas) on vene kirjandusteadlane, filosoof ja kirjanik.
Ta lõpetas 1969. aastal Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ja 1973. aastal aspirantuuri Kunstide Ajaloo Instituudis. Alates 1974. aastast töötab ta ajakirjas Voprosõ filosofii (Вопросы философии), praegu on selle toimetuskolleegiumis.
Ta kaitses 1988. aastal filosoofiadoktori kraadi ja töötab alates 2003. aastast Moskva Kõrgema Majanduskooli filosoofiateaduskonnas korralise professorina.
Prantsusmaa iganädalane ajakiri Le Nouvel Observateur nimetas 2005. aastal Kantorit 25 kaasaja suurima vaimuhiiglase hulgas (25 grands penseurs du monde entier).
Mehelya
Mehelya on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonna klassifikatsioon pole päris selge, osad autorid soovitavad analüüside alusel perekonna nimeks hoopis Gonionotophist.
Perekonda Mehelya klassifitseeritakse järgmised maoliigid:
Levila
Neid võib kohata Sahara-taguses Aafrikas.
Nimi
Maoperekond kannab Ungari zooloogi Lajos Méhelÿ (1862 – 1953) auks nime Mehelya.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Mehelya seisuga 11.03.2014.
Vulgarism
Vulgarism ehk vulgaarkeelend on labane (vulgaarne), jäme sõna või väljend (keelend), mis enamasti on pärit argoost. Vulgarismid on näiteks kutu, molu, ära mölise. Vulgarism võib olla ka kirjakeele normist häälikuliselt tugevasti erinev sõna või väljend (näiteks limunaat 'limonaad'). Vulgarismi peetakse mis tahes mitte standardseks väljendiks, mis iseloomustab harimatut kõnet või kirjaviisi. Regulaarsetes ja enamasti mitteametlikes vestlustes on tänapäeval kasutusel palju vulgarismi. Oxfordi ülikooli 2005. aastal koostatud uurimus näitab, et 10–21-aastased noorukid kasutavad vesteldes rohkem vulgarismi kui ülejäänud maailma elanikud. Vulgarismi sagedane ja levinud kasutamine tervikuna on viinud paradoksini, kus inimesed kasutavad seda nii sageli, et New York Timesi sõnul muutub see üha vähem inimestele solvavaks.
Sõna päritolu (etümoloogia)
Sõna "vulgarism" tuleneb ladinakeelsest sõnast vulgus, mida tõlgitakse kui ‘tavainimesed’ või ‘lihtrahvas’. Halvustavalt ka kui ‘pesemata rahvahulk’, ‘eristamatu kari’ või ‘jõuk’. Ladina keele õpingutes eristatakse selgelt vulgaarset ladina keelt kui igapäevast ladina keelt klassikalisest ladina keelest. Klassikaline ladina keel on paika pandud Kuldajastu tuumiku poolt, kelleks olid Cicero, Caesar, Vergil, Ovid jpt. Selline kahe keele, vulgaarse ja klassikalise ladina keele, eristamine oli vastuvõetamatu keeleline kriitika, mis tekitas liigselt probleeme. Näiteks üks Hõbeaja kuulsamaid kirjanikke Petronius, kes kirjutas keerukas ja peenes proosa stiilis, kasutas oma teoses "Satyricon" väga palju kõnekeelset vulgarismi.
Vulgarism ühiskonnas
Vulgarism on olnud eriliseks mureks traditsioone austavatele inglastele. 1920. aastatel defineeris inglise leksikograaf Henry Wyld vulgarismi järgmiselt: "Kummalisus, mis surub ennast inglise tavakeelde ja on sellist laadi sõna, mida saab seostada vulgaarse kõnega või harimatu rääkijaga.  Vulgarismi sõnad pärinevad üldiselt kas sisserännanud või madalast klassist pärit inimeste kõnekeelest. Vulgarism on peamiselt üks tavakeele väga halb variantidest." Moraalsed ja esteetilised väärtused sõltuvad klassi hierarhial, ning on peetud usaldusväärseks. Sellise väärkasutuse pürgimus on liigitatud kui madala klassi märgiks Inglismaal alates 18. sajandist. Kuna lingvistiline vulgaarsus vedas alt ühiskonnaklasse, muutus selle vältimine etiketi põhiosaks. Inglismaal 19. sajandil W. H. Savage'i kirjutatud raamat nagu "Inglise keele vulgarismid ja sündsused" ("The Vulgarisms and Improprieties of the English Language") nendib kõrgema keskklassi muret korrektsuse ja hea kasvatuse puudumise pärast. Vulgarismi on kirjanduses peamiselt kasutatud tahtlikult karakterite kirjeldamiseks või nende dialoogides ja ütlustes.
Franciscus de Moliano
Franciscus de Moliano (saksapäraselt ka Franz von Moliano) oli paavsti ametnik ja inkvisiitor 14. sajandil.
Moliano oli paavst Clemens V kaplan ja Laoni toomhärra, kellele tehti 1311. aastal ülesandeks minna Liivimaale ja uurida seal toimunud Liivi ordu kuritarvitusi. Tema tegevuse aluseks olid Riia peapiiskopi, Riia linna ja teiste vaimulike kaebused ordu vastu, mistõttu oli ta orduvastaselt meelestatud. Tõenäoliselt jõudis ta Liivimaale juba 1311. aasta suvel ning pani koos peapiiskop Friedrich von Pernsteiniga ordu kirikuvande alla. 1312. aasta alguses alustas ta erinevate tunnistajate küsitlemist, eesmärgiks saada orduvastaseid tunnistusi. Ühtekokku küsitles ta vähemalt 24 isikut, kellest 16 tunnistused on kas osaliselt või täielikult säilinud. Tõenäoliselt 1312. aasta hilissuvel lahkus ta Liivimaalt ning esitas oma kogutud materjali paavstile, kes otsustas ordu kirikuvande alla panemise kinnitada (samal aastal likvideeriti ka Templiordu). Kuid Saksa ordu suutis selle tänu tegusale orduprokuraatorile ja suurte summade maksmisele juba 1313. aastal tühistada.
Joyce Banda
pisi|Joyce Banda (2013) Joyce Hilda Banda (sündinud 12. aprillil 1950 Zombas, Njassamaal (tänapäeval Malawis)) on Malawi poliitik, haridustegelane ja soolise võrdõiguslikkuse aktivist.
Aastatel 2006–2009 oli ta Malawi välisminister, 2009–2012 asepresident ja pärast president Bingu wa Mutharika surma aprillist 2012 kuni juunini 2014 vastavalt Malawi põhiseadusele Malawi president.
Banda oli Malawi esimene naissoost asepresident ja president ning üldse teine naispresident kogu Aafrikas (esimene oli Ellen Johnson Sirleaf, Libeeria president aastail 2006–2018).
Banda on olnud ka parlamendiliige ning sooküsimuste, laste asjade ja kogukonnateenuste minister. Enne poliitikasse tulekut rajas ta omanimelise fondi Joyce Banda Foundation, Malawi rahvusliku ärinaiste liidu (National Association of Business Women, NABW), noorte naisjuhtide võrgustiku (Young Women Leaders Network) ja humanitaarprojekti Hunger Project. Ajakiri Forbes nimetas Bandat 2011. aastal Aafrika kolmandaks kõige võimsamaks naiseks.
Joyce Banda on 2011. aastal loodud Malawi Rahvapartei (People's Party) rajaja ning juht, enne Bingu wa Mutharika surma peeti teda Malawi 2014. aasta presidendivalimiste favoriidiks.
Banda osales kandidaadina 2014. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas seal oma rivaalile, endise presidendi Bingu wa Mutharika nooremale vennale Peter Mutharikale. Pärast kaotust üritas Banda valimistulemusi tühistada, viidates valimistel aset leidnud väidetavatele rikkumistele, kuid kohus ja keskvalimiskomisjon ei nõustunud temaga. 1. juunil 2014 lõppesid tema volitused seoses Peter Mutharika ametisse vannutamisega.
Marissa Mayer
Marissa Ann Mayer (sündinud 30. mail 1975 Wausaus Wisconsini osariigis USAs) on USA infotehnoloogiaettevõtte Yahoo! president ja tegevjuht. Enne seda oli ta pikka aega üks Google'i tippjuhte ja peamisi kõneisikuid.
2012. aastal oli ta ajakirja Fortune Ameerika mõjukaimate naisettevõtjate edetabelis 14. kohal. 2013. aastal oli ta ajakirja Time maailma 100 mõjukaima inimese loendis.
Petrunivka
Petrunivka (ukraina keeles Петрунівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 49. Pindala on 0,574 km².
Fiorano Canavese
Fiorano Canavese kõrgus merepinnast on 256 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Fiorano Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alice Superiore, Banchette, Ivrea, Lessolo, Loranzè, Lugnacco, Montalto Dora, Salerano Canavese, Samone.
pisi|tühi|Fiorano Canavese
Toomas Kümmel
pisi|Toomas Kümmel pärast enda raamatu "Mõttetute riikide aabits II" esitlust Humalakojas Foto: Ave Maria Mõistlik, 15. juuli 2020 pisi|Toomas Kümmel 2021. aasta Kirjandustänava festivalil Toomas Kümmel (sündinud 28. aprillil 1960 Pärnus) on eesti ajakirjanik.
Teinud kaastööd ajakirjale Heinakuu, nädalalehtedele Eesti Ekspress ja Eesti Aeg ning ajalehele Eesti Päevaleht.
Valitsustevahelisus
Valitsustevahelisus on otsuste tegemise meetod rahvusvahelises organisatsioonis, kus võim on kontrollitud ja juhitud riigi poolt ja otsused võetakse vastu reeglina konsensuslikult ja riigil on vetoõigus. Enamik rahvusvahelisi organisatsioone on valitsustevahelised. Valitsustevaheline koostöövorm ei piira riigi suveräänsust.
Toomas Kümmel
Aastal 2009 oli ta Jõelähtme vallavanem. Ta kuulus 28. detsembrist 2008 kuni 15. veebruarini 2012 Isamaa ja Res Publica Liitu.
Isiklikku
Toomas Kümmel on teist korda abielus. Tema esimesest abielust sündinud poeg Peeter on suusataja ja Tartu Ülikooli doktorant, teisest abielust on tal kaksikud pojad.
Teater kohvris
Teater kohvris on Eestis toimuv rahvusvaheline nukuteatrite festival, mida aastast 1997 korraldab Viljandi Nukuteater. Festivali raames näidatakse nukuteatrit eri Eesti linnades, toimuvad teemakohalised õpitoad, arutelud ja nukuetenduste laat Viljandis Arkaadia aias.
Lens
Linnas tegutseb jalgpalliklubi RC Lens ning nende kodustaadion Stade Bollaert-Delelis on olnud jalgpalli maailma- ja Euroopa meistrivõistluste ning ragbi maailmakarikavõistluste võistluspaik.
pisi|püsti|tühi|Lensi kirik
Laibast pruut
"Laibast pruut" (inglise keeles "Corpse Bride") on Tim Burtoni 2005. aastal esilinastunud animafilm.
Süžee
Filmi tegevus toimub 19. sajandil Euroopas. Film jutustab loo Victorist (Johnny Depp), kes pärast luhtunud pulmaproovi läheb metsa oma vannet harjutama, kuid õnnetuseks palub ta metsas salapärase koolnud mõrsja (Helena Bonham Carter) kätt, kes oli oodanud seda hetke juba kaua. Victori tõeline pruut Victoria (Emily Watson) ootab teda õnnetuna maapealses riigis. Kuigi elu surnuteriigis on särtsakas ja lõbus, mõistab Victor peagi, et mitte miski ei suuda teda tõelisest armastusest eemal hoida. See on klassikalises Burtoni stiilis lugu lootusest, romantikast ja vägagi värvikast surmajärgsest elust.
Ameerika Ühendriikide Mereväeobservatoorium
Ameerika Ühendriikide Mereväeobservatoorium (United States Naval Observatory, USNO) on Ameerika Ühendriikide mereväe teadusasutus.
Observatoorium on asutatud 1830. aastal ning selle peakorter asub Washingtonis. USNO on Ameerika Ühendriikide vanimaid teadusasutusi ning selle peamised ülesanded on Maa liikumise ja asukoha täpne määramine, astromeetria ning õige aja teenistus. USNO andmeid kasutavad Ameerika Ühendriikide kaitseministeerium ja merevägi ning observatooriumi õige aja teenistuse kellaaega kasutab Ameerika Ühendriikide kosmoseväe hallatav GPS.
Langobardia Minor
pisi|300px|Langobardide valdused [[Agilulfi surres (616).]] Langobardia Minor oli nimi, mis anti varakeskajal langobardide valdustele Kesk- ja Lõuna-Itaalias, täpsemalt Spoleto ja Benevento hertsogkonnad. Pärast langobardide kuningriigi vallutamist Karl Suure poolt aastal 774 jäid need alad langobardide kontrolli alla.
Saabudes aastal 568 Friuli kaudu Itaaliasse, rebisid langobardid Bütsantsilt suure osa maismaast Alpidest lõuna pool, kuid ei suutnud moodustada, vähemalt algul, ühtset ja terviklikku valdust. Alistatud maad grupeeriti kaheks tähtsaks alaks: Langobardia Maior Alpidest kuni tänapäevase Toscanani ja Langobardia Minor, mis koosnes valdustest lõuna pool Bütsantsi territooriume (mis 6. sajandi lõpul venisid Roomast läbi tänapäeva Umbria ja Marche Ravennani). Ravenna eksarhaat oli Roomaga ühendatud "Bütsantsi koridori" kaudu, mis kulges läbi Orvieto, Chiusi ja Perugia ning eraldas Langobardia Minorit Langobardia Maiorist.
Samas kui Langobardia Maior oli jagunenud paljudeks hertsogkondadeks ja gastaldiateks, säilitas Langobardia Minor langobardide kuningriigi kestel (568–774) tähelepanuväärse institutsioonilise stabiilsuse, jäädes jagatuks kaheks, Spoleto ja Benevento hertsogkonnaks. Need moodustati kohe pärast langobardide sissetungi 6. sajandi seitsmekümnendatel aastatel ja esimesed hertsogid olid Faroald Spoletos ja Zotto Beneventos. Algul hõivasid nad geograafiliselt ainult sisemaa, jättes rannikualad Bütsantsi kontrollida; alles hiljem (eriti Agilulfi valitsemise ajal 591–616) ulatusid langobardide valdused ka rannikule. Nii said kahe hertsogkonna alamateks kogu Aadria mere kallas Bütsantsi kindluste Ancona (põhjas) ja Otranto (lõunas) vahel; Joonia ja Türreeni mere kaldad langesid siiski ainult osaliselt Benevento hertsogi võimu alla, kes ei olnud kunagi võimeline jäävalt vallutama Napolit, Salentot ja Calabria tippu (Cosenzast ja Crotonest lõunas) ning muidugi mitte Roomat ja selle eeslinnu.
Kalmer Tennosaar
Kalmer Tennosaar (23. november 1928 Kiidjärve, Vastse-Kuuste vald – 20. september 2004 Tallinn ) oli eesti laulja.
Noorus ja haridus
Aastatel 1945–1949 õppis Tartu Õpetajate Seminaris. Aastatel 1948–1953 õppis laulmist Tartu muusikakoolis Rudolf Jõksi ja Salme Kanni klassis. Seejärel õppis kaks aastat Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. Aastatel 1956–1958 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Linda Sauli ja Aleksander Arderi klassis, kuid stuudium jäi lõpetamata.
Töökäik
Ta esitas 1961. aasta lauluvõistluse võitnud laulu "Jamaika hällilaul" (Arne Oit, sõnad Heldur Karmo)
Väga populaarne oli tema juhitud laste laulusaade "Entel-tentel", tänu millele tema üldtuntud hüüdnimeks sai "onu Kalmer".
1968. aastal saabus suur populaarsus saadetega "Entel-tentel" ja "Trika-trei" Eesti Televisiooni ekraanil.
Adolf Rohusaar
Adolf Rohusaar või Adolf Voldemar Rohusaar (7. aprill 1895 – 4. august 1974) oli eesti äri- ja ühiskonnategelane.
1925–1928 oli Tapal müügiühistu “Muna” asutaja ja osakonna juhataja. Müügiühistu tegevuseks oli Tapa ümbruse taludes kanamunade ja vähesel määral ka kodulindude kokkuost ja nende edasimüük Tallinna eksportööridele. Sellest ärist tingituna sai ta omale rahvapärane hüüdnime "Muna-Aadu".
Esimene Järvamaa põllumajandusnäitus Tapal toimus 10.–12. septembril 1927.
1929–1932 aastatel asutas ja hakkas ta Tapal välja andma ajalehte Tapa Sõnumed. 1932. aastal sattus Adolf Rohusaar majandusraskustesse ja 1. juulist 1932 andis oma lehe üle Jakob Loosalule.
Felix Baumgartner
pisi Felix Baumgartner (sündinud 20. aprillil 1969 Salzburgis) on Austria helikopteripiloot ja ekstreemsportlane.
Roger Meddows Taylor
pisi|Roger Taylor Viinis 2008 Roger Meddows Taylor (sündinud 26. juuli 1949 Dersinghamis Norfolkis Inglismaal) on inglise trummar, laulja ja helilooja.
Felix Baumgartner
14. oktoobril 2012 sooritas Felix Baumgartner Ameerika Ühendriikide New Mexico kohal eduka hüppe 39,045 kilomeetri kõrguselt stratosfäärist Maa pinnale.
Roger Meddows Taylor
Ta sai tuntuks ansambli Queen trummarina.
Felix Baumgartner
Baumgartneri eesmärk oli vaid skafandrit kandes ületada helikiirus. Projekti teaduslik eesmärk oli rõhkskafandrite tehnoloogia uuendamine ja biomeditsiiniliste andmete kogumine.
Felix Baumgartneril õnnestus kosmosest vabalangemises helikiirus (1235 km/h) ületada. Esialgu mõõdeti tema maksimumkiiruseks 1342 km/h, hilisemal täpsustamisel saadi kiiruseks 1357 km/h.
Suur kiirus oli võimalik tänu väga väikesele õhutakistusele, mis aga tähendas, et hüppe esimeses faasis puudus Baumgartneril oma lennuasendi suhtes kontroll. Pöörlemisest aitas välja tulla atmosfääri madalamate kihtide suurem õhutakistus. Hüpe kestis umbes 10 minutit, millest vabalangemine kestis 4 minutit ja 22 sekundit ning vabalangemise pikkus oli 36 529 meetrit. Enne helikiiruse ületamist oli Baumgartner vabalangemises 34 sekundit. Langevari avanes 1,6 kilomeetri kõrgusel maapinnast.
Rekordid
Varem kuulus vabalangemise rekord Joe Kittingerile, kes 32-aastaselt 1960. aastal sooritas hüppe 31 kilomeetri kõrguselt.
Baumgartner tõusis üles erilise aparaadiga, mille ülesjõudmine kestis 2–2,5 tundi.
Nii kõrgelt alla hüppamisel kaitses meest selliste surmaohtude eest nagu alajahtumine või vererõhu muutused, eriline skafander.
Rekordiüritus võinuks kaks korda luhtuda. Esimene kahtlushetk tekkis teel rekordkõrgusesse õhupallikapslis viibides, kui tema kiivri visiir hingeõhust auruseks läks, mis omakorda tekitas kahtlusi kiivrikatte soojenduse korrasoleku kohta. Teine hetk oli hüppe algfaasis, kui ta keha kontrollimatult pöörlema hakkas. Baumgartner võinuks sel hetkel teadvuse kaotada või selle vältimiseks vajutada nuppu, mis langevarju avanuks ja ta kiirusrekordita jätnuks. Lisaks teadvusekaotusele võib selline pöörlemine inimesel ka silmad koobastest välja suruda. Baumgartneril õnnestus teadvusele jääda ja lend stabiliseerida.
"Vahel tuleb minna tõeliselt kõrgele, saamaks aru, kui väike oled. Tulen koju!" teatas mees hetk enne miljonite ekraanidelt jälgijate silme all õhupallikapslist vabalangemise alustamist.
«Vaade oli muidugi fantastiline – seista maailma kohal on imeline –, kuid samas teadvustasin endale, et kõik mis mind ümbritseb, oli sellel hetkel minu vastu vaenulik,» meenutas Baumgartner. «Ausalt öeldes ma ei nautinud hüpet. See oli tõsine katsumus. Esimest korda nautisin kogu protseduuri alles siis, kui minu langevari oli avanenud.»
Pentium Pro
Pentium Pro on Inteli kuuenda põlvkonna x86-mikroprotsessor, mida tutvustati avalikkusele 1. novembril 1995. Protsessor põhines uuel mikroarhitektuuril P6 (tuntud kui i686). Kuigi P6 mikroarhitektuuri järeltulijaks oli 2000. aastal tutvustatud NetBurst, kasutati P6 arhitektuuri muudetud kujul nii Pentium M protsessorites kui ka Core mikroarhitektuuriga protsessorites.
Kui eelkäijad Pentium ja Pentium MMX mahutasid vastavalt 3,1 ja 4,5 miljonit transistorit, siis Pentium Pro mahutas 21 miljonit transistorit, millest 15,5 miljonit kulus L2-vahemälu peale.
Pentium Pro peamised kasutusalad olid serverid ja superarvutid (näiteks ASCI Red). Pentium Pro kasutab protsessoripesa Socket 8 ning on võimeline töötama kahe- ja neljaprotsessorilistes konfiguratsioonides. Selle järeltulijaks sai 1998. aastast Pentium II Xeon.
pisi|Pentium Pro Black Edition eestvaade
Mikroarhitektuur
Kui Pentium MMX laiendas P5 mikroarhitektuuri uute käskude ja suuremate vahemäludega, siis P6 oli täiesti uus arhitektuur.
Pentium Pro võimaldas dünaamilist täitmist, mis seob terviklikuks süsteemiks käskude järjekorravälist täitmist, spekulatiivset täitmist, registrite ümbernimetamist ning rangelt kontrollitud mälupöörduste ümberjärjestamist. IA-32 käsud dekodeeritakse µopideks (mikrooperatsioonideks) ning nende täitmise järjekorda proovitakse ennustada. Võimalusel nimetatakse µopide kasutatavad registrid ümber, et eemaldada näilised sõltuvused µopide vahel. Pärast ümbernimetamist on võimalik µope täita selles järjekorras, mis järjekorras vajalikud andmed protsessorisse jõuavad (nt saab µopi, mis kasutab kahte mäluaadressi, täita juhul, kui mõlemas mäluaadressis sisalduv info on jõudnud protsessori registritesse). Pärast täitmist salvestatakse µopide tulemused vastavalt täidetava programmi lähtekoodi järjekorras. See on võimalik tänu ühele üldisele mehhanismile, mis tegeleb ootamatute asünkroonsete sündmustega nagu valesti ennustatud harud, käskude täitmisest tekkinud vead ja katkestused ning välised katkestused. Dünaamiline täitmine on Pentium Pro suure jõudluse peamine põhjus.
Protsessori peamist töökulgu võib kirjeldada järgmiselt.
Uudsel dünaamilist ning spekulatiivset täitmist võimaldaval arhitektuuril olid omad miinused. x86 käskude muundamine väiksemateks µopideks võtab aega. Lisaks mõjutab käsukonveierile sattunud käskude järjekord µopideks muundamise kiirust. Esimene dekooder dekodeerib ülimalt 4 µopiks, järgnevad kaks dekoodrit ülimalt üheks µopiks dekodeeritavad käsud. See tähendab, et parima jõudluse saavutamiseks tuleks võimalusel kasutada lihtsaid, vähesteks µopideks muundatavaid käske keerulisemate käskude asemel, et vältida seisakuid käsukonveieril.
Võrreldes oma eelkäijaga on Pentium Prol: Pentium Pro oli esimene Inteli protsessor, mis toetas füüsilise aadressi laiendust (ingl physical address extension) ning integreeris L2-vahemälu protsessoriga samasse korpusse.
Pärast mikroprotsessori väljalaset avastati programmiviga ujukomaarvude täiturüksuses, mida tuntakse üldiselt "Pentium Pro and Pentium II FPU bug" nime all ning millele Intel andis nime flag erratum. Viga tekib teatud tingimustel, kui 80-bitist ujukomaarvu teisendatakse 16-bitisteks või 32-bitisteks täisarvuks. See programmiviga muudab ujukomaarvude täiturüksuse käitumise ettearvamatuks. Kuid sellest olenemata on vea esinemise tõenäosus väga väike (üks 8,6 miljardist, kui teisendatakse 16-bitiseks täisarvuks, ning üks 562 950 miljardist, kui teisendatakse 32-bitiseks täisarvuks). Lisaks kinnitasid tuntud tehnikahiiud (Microsoft, Oracle, IBM, Netscape jne), et nende tarkvara pole veast siiani tõsiselt häiritud olnud.
Jõudlus
Pentium Pro tootmise algusaastatel olid personaalarvutite kasutajate seas populaarsed operatsioonisüsteemid 16-bitine MS-DOS, 16/32-bitine Windows 3.1x ja 32/16-bitine Windows 95. Kuna Pentium Pro jõudlus 16-bitise koodi käitamisel polnud võrdne vanemate Pentiumitega ja protsessori hind oli kõrge, siis oli Pentium Pro tavakasutajate seas ebapopulaarne. Selleks, et kasutada uue P6 mikroarhitektuuri kõiki eeliseid, oli kasutajal vaja täielikult käitada 32-bitist operatsioonisüsteemi nagu Windows NT 3.51, Linux, Unix või OS/2.
Mitte ükski Pentium Pro mudel ei rakendanud ühe käsuvoo ja mitme andmevooga (ingl SIMD) käsukomplekti, mis pani märgatava piiri protsessori jõudlusele multimeediarakenduste käitamisel.
Tolleaegsete kiireimate kärbitud käsustikuga (ingl RISC) protsessoritega võrreldes oli Pentium Pro täisarvudega opereerimises natuke kiirem (mõõtmiseks kasutati SPECint95 reeperit). Ujukomaarvudega opereerimine oli märkimisväärselt aeglasem, osadest RISC protsessoritest kaks korda aeglasem. Pentium Pro oli täisarvudega opereerimises kiireim lühikest aega: esimesena ületas selle kiiruse MIPS Technologies protsessor R10000 1996. aasta jaanuaris ning hiljem Digital Equipment Corporationi Alpha 21164 EV56 variant.