cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neljataktiline sisepõlemismootor
Neljataktiline sisepõlemismootor on tänapäeval kõige levinum jõuallikas sõidukitele ja statsionaarsetele seadmetele.
Amphion
Amphioni ja Zethose järel sai Teeba kuningaks Laios, Oidipuse isa.
Tamara Tihhonova
Tihhonova osales ainult ühel korral olümpiamängudel. See juhtus 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys, kus ta võitis kaks olümpiakulda ja ühe hõbemedali. Avadistantsil 5 km klassikalises stiilis kaotas ta võitjale Marjo Matikainenile vaid 1,3 sekundiga. Olümpiavõitjaks tuli ta 20 km ja 4x5 km teatesõidus.
Maailmameistrivõistlustel võitis Tihhonova viis medali, millest kaks olid kuldsed: 1985. aasta MM-il Seefeldis ja 1991. aasta MM-il Val di Fiemmes 4x5 km teatesõidus.
Disko
Disko on üritus plaadimuusikaga või tantsuõhtu plaadimuusika saatel. See on toonud kaasa uue muusikastiili (diskomuusika) ja tantsustiili (diskotants).
Neljataktiline sisepõlemismootor
Neljataktilise sisepõlemismootori tööpõhimõte seisneb kütuse põlemisel saadava energia muutmises mehaaniliseks energiaks.
Disko
Sõna "disko" pärineb ingliskeelsest sõnast disc 'heliplaat (plaat, ketas)'. Kohti, kus tantsuansamblite asemel mängitakse tantsuks plaadimuusikat, nimetatakse diskoteekideks. Diskoteegis kujunes oluliseks õhtujuhiks isik – diskor (ingl disc jockey ehk DJ) –, kes valis ja mängis tantsuks plaate ning täitis pause.
Neljataktiline sisepõlemismootor
Neljataktilise sisepõlemismootori töötaktid
Neljataktilisel mootoril on lisaks töötaktile, mille ajal põlevate gaaside energia edastatakse väntmehhanismile, vaja kolme abitakti.
Disko
Disko võib olla ka plaadikuulamisüritus ilma tantsuta.
Neljataktiline sisepõlemismootor
Neljataktilise sisepõlemismootori töötaktid
Neljataktilist mootorit käivitatakse tavaliselt käivitiga, mis paneb mootori väntvõlli pöörlema kuni mootori käivitumiseni. Seejärel tagab mootori sujuva töö väntvõllile kinnitatud hooratas, mille ülesanne on leevendada töötakti ajal tekkivat järsku jõumomenti ning sisselaske- ja survetaktis anda kolvile liikumisenergiat.
Mõisted
Takt – kolvi liikumise ajal ühest surnud seisust teise toimuvad protsessid
Surnud seis – kolvi ülemine ja alumine piirasend, kus kolb muudab oma liikumise suunda
Kolvikäik – teekond, mille kolb läbib liikumisel ühest surnud seisust teise.
Töömaht – ruumi, mille kolb vabastab, liikudes ülemisest surnud seisust alumisse. Ruumi, mis jääb kolvi kohale selle ülemises surnud seisus, nimetatakse põlemiskambri mahuks. Töömahu ja põlemiskambri mahu summat nimetatakse üldmahuks. Mitmesilindrilise mootori kõigi silindrite töömahtude summat nimetatakse mootori töömahuks. Väikestel mootoritel tähistatakse töömahtu kuupsentimeetrites, suurtel liitrites.
Surveaste – töömahu ja põlemiskambri mahu suhe.
Linnar Viik
pisi|Linnar Viik [[Arvamusfestivalil (2014)]] pisi|Linnar Viik 2021. aasta Arvamusfestivalil Linnar Viik (sündinud 26. veebruaril 1965 Tallinnas) on Eesti infotehnoloog ja IT-visionäär.
Ta on e-Riigi Akadeemia asutaja ja valdkonnajuht, Tartu Ülikooli külalislektor, Pocopay kaasasutaja ja nõukogu liige, Mobi Solutionsi partner ja juhatuse liige, Fortumo nõukogu liige.
Linnar on EIT Digital nõukogu liige, SEI Tallinna nõukogu liige, Lisbon Councili nõukoja liige, e-Eesti nõukogu liige
Töökäik
pisi|Linnar Viik, 2007
Ta on olnud IT Kolledži õppejõud (2000–2017), nõukogu liige (2003–2009) ja rektori kohusetäitja (2010–2011), Avatud Eesti Fondi nõukogu esimees (2002–2006 ja 2010–2014)
Linnar Viik oli Tiigrihüppe Sihtasutuse asutaja, nõukogu (1997) liige, avalike internetipunktide, avaliku e-posti serveri (mail.ee) ning interneti kasutajauuringute algatajaid Eestis, 1998–1999 Tiigrituuri peakorraldaja
Aastail 1999–2001 nõustas ta peaminister Mart Laari infotehnoloogia ning teadus- ja arendustegevuse küsimustes.
Serge Telle
Serge Telle (sündinud 5. mail 1955 Nantesis ) on Prantsusmaa diplomaat, kes oli 1. veebruarist 2016 kuni 1. septembrini 2020 Monaco riigiminister.
Elulugu
Tema isa oli insener.
Serge Telle on lõpetanud Pariisi Poliitikauuringute Instituudi. Lisaks on ta õppinud riiklikus ida keelte ja kultuuride instituudis suahiili keelt. Tal on ka kraad õigusteaduses.
Karjäär
Serge Telle asus Prantsusmaa välisministeeriumisse tööle 1982. aastal ja oli algul sekretär Prantsusmaa saatkonnas Tansaania pealinnas Dar es Salaamis. Seejärel töötas ta aastatel 1984–1988 New Yorgis Prantsusmaa esinduses ÜRO juures. Aastatel 1988–1992 oli ta humanitaarmeetmete riigisekretäri Bernard Kouchneri nõunik.
Aastatel 1992–1993 töötas ta Ühendkuningriigi välisministeeriumis ning seejärel kuni 1997. aastani ÜRO Genfi büroos. Aastatel 1997–2002 oli ta peaminister Lionel Jospini nõunik Lähis-Ida ja Aafrika asjades.
Aastatel 2002–2007 oli ta Prantsusmaa peakonsul (hiljem suursaadik) Monacos ja 2007–2008 välisminister Bernard Kouchneri nõunik. Aastatel 2008–2012 oli ta Prantsusmaa saadik Vahemere Liidu juures ning 2013–2015 ministeeriumideülene delegaat. Ühtlasi oli ta aastatel 2011–2016 Vahemere linnade ja territooriumite agentuuri president. 1. veebruaril 2016 nimetati Serge Telle Monaco riigiministriks.
Isiklikku
Telle tegeleb pikamaajooksuga, tema abikaasa Guilaine Chenu on telesaatejuht. Neil on poeg Alexis.
Ta andis 16. märtsil 2020 positiivse COVID-19 proovi.
Siegen-Wittgensteini kreis
Siegen-Wittgensteini kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kaguosas.
Ajalugu
Aastatel 1816–1817 asutati Preisimaa Vestfaali provintsis Siegeni ja Wittgensteini kreisid. 1974. aastal kaks kreisi ühendati ja 1984. aastal võeti kasutusele Siegen-Wittgensteini nimi.
Geograafia
Geograafiliselt katab see Siegerlandi kõrgustiku Sauerlandi kõrgustikust kagus ja Wittgensteiner Landi.
Linnad ja vallad
300px|thumb|left|Linnad ja vallad Siegen-Wittgensteini kreisis
Georg Hellat
upright=1.25|thumb|right|EÜSi maja Georg Hellat (4. märts 1870 Puka – 28. august 1943 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, esimesi eesti arhitekte.
Lõpetas 1900, aastal Peterburi tsiviilinseneride instituudi. Töötas insenerina Mogiljovi kubermangus ja Liivimaal. Tallinna linnaarhitekt 1913–1915. Abikaasa Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog.
Looming
Üks olulisemaid Georg Hellati projekteeritud ehitisi on Tartus asuv 1902. aastal valminud EÜSi maja, mida peetakse esimeseks eesti rahvuslikus stiilis hooneks. Huvitavamaid hooneid Tallinnas on Kalamaja Põhikool, mis oli selle aja kohta silmapaistvalt moodne, kuna sel oli siis juba keskküte, ruumikad ja valgusküllased klassiruumid, võimla ja duširuum.
Genova
Genova (ka Genua, ladina keeles Genua) on sadamalinn Itaalias Liguuria maakonnas, città metropolitana di Genova halduskeskus.
Rubiku kuubik
pisi|Klassikaline 3×3 kuubik segiaetuna Rubiku kuubik ehk 3×3 kuubik on mänguasi, mille leiutas 1974. aastal ungari arhitektuuriõppejõud, skulptor ja leiutaja Ernő Rubik.
Genova
Ajalugu
Genova oli liguurlaste asula. Arvatavasti tuleneb ka linna nimi liguuria dialektist, tähendades "põlve" ja vihjates linna geograafilisele asendile.
Rubiku kuubik
Kuubiku kiiruse peale lahendamises (speedcubing) korraldatakse võistlusi ja registreeritakse rekordeid. Kiireima üksiklahenduse maailmarekordi tegija on hiinlane Yusheng Du ajaga 3,47 sekundit (2018) ja Eesti rekord on Kaur Tuule nimel ajaga 5,57 sekundit (2022).
Genova
Ajalugu
Genova kujunes tänu oma looduslikule sadamale ja seda kaitsvatele mägedele tugevaks kaubanduskeskuseks juba kreeklaste ja foiniiklaste ajal. Hilisem Genova vabariik võistles võimsuselt jõuka Veneetsiaga. Genova tõus sai alguse 12. sajandil, mil tal õnnestus eemale tõrjuda rannikuid laastanud saratseenidest piraadid.
Rubiku kuubik
Ajalugu
pisi|vasakul|Rubiku kuubiku lahendamine 1982. aasta ekspeditsioonil mäetipule [[Tartu Ülikool 350]] 1980. aastal hakkas ettevõte Ideal Toy Company kuubikut litsentsi alusel tootma ja juba samal aastal valiti see Saksamaal aasta mänguks. 2009. aasta alguse seisuga oli maailmas müüdud 350 miljonit kuubikut, mis teeb sellest kogu maailma müüduima mõttemängu. Usutakse, et see on üleüldse maailma müüduim mänguasi.
1970. aasta märtsis leiutas Larry Nichols 2×2×2 kuubiku ja patenteeris selle nimetuse "Rühmades pööratavate tükkidega mõistatus" all 11. aprillil 1972, 2 aastat varem kui Rubik oma kuubiku leiutas. Nicholsi kuubikut hoidsid koos magnetid, mistõttu seda oli lihtne koost lahti võtta. Nichols müüs patendi oma tööandjale Moleculon Research Corp, mis kaebas Ideal Toysi kohtusse. 1984. aastal kaotas Ideal Toys kohtuvaidluse, kuid kaebas otsuse edasi. 1986. aastal otsustas apellatsioonikohus, et 2×2×2 kuubiku leiutaja on Nichols, kuid tal pole õigust 3×3×3 kuubikule.
Genova
Ajalugu
Vabariigi ja Genova kuldne ajastu kestis 16. sajandist kuni 17. sajandi keskpaigani. Seejärel viisid aristokraatide omavahelised vastuolud ning Prantsusmaa (1668) ja Austria (1734) vallutused kogu piirkonna allakäigule.
Rubiku kuubik
Ajalugu
Esimesed meistrivõistlused kuubiku kokkupanekus korraldas Guinnessi rekordite raamat Münchenis 13. märtsil 1981. Võitja aeg oli 38 sekundit. Maailmameistrivõistlused peeti 5. juunil 1982. aastal Budapestis ja seal oli võitja aeg 22,95 sekundit.
Genova
Arhitektuurimälestised
pisi|püsti|San Lorenzo katedraal
Rubiku kuubik
Ajalugu
pisi|Eesti kuubikulahendajad võistlusel Tallinn Open 2015 1980. aastate algul oli Rubiku kuubik suur müügihitt ja see pälvis laialdast tähelepanu. Näiteks toodeti USAs 1983. aastal selle kohta isegi animafilmiseeria "Rubik, the Amazing Cube". Kuubikumaania hakkas tasapisi tagasi tõmbuma pärast 1983. aastat ning kahekümne aasta vältel alates Budapesti võistlusest ei toimunud enam ühtegi suuremat Rubiku kuubiku lahendamise võistlust.
Genova
Paleed
Genova uhkemad palazzo'd on koondunud Via Garibaldi ja Via Balbi äärde.
Muuseumid
pisi|püsti|[[Christoph Kolumbuse ausammas Piazza Aquaverdel]]
Staglieno kalmistu
Bisagno jõe ääres Genovast kirdes asub suur (160 ha) kalmistu. Kalmistu suuruse tõttu töötab seal sisebussiliin. Kalmistu asutati 1844. Staglienole on maetud Giuseppe Mazzini.
Kultuur
Genova oli 2004. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Genovast on pärit:
Sport
Linna kuulsaimad jalgpalliklubid on Serie A-s mängivad Genoa CFC ja UC Sampdoria.
Rubiku kuubik
Ajalugu
Kuubikud muutusid järjest paremaks. Uuemate kiirlahendamiseks mõeldud kuubikute puhul võis rääkida ainult välise kuju säilimisest, sest sisemised mehhanismid olid täielikult ringi tehtud. Samuti levisid uued kokkupanemisõpetused. See kõik tõi kaasa uue kuubikulahendajate põlvkonna pealekasvu.
2002. aastal toimunud Dutch Open, oli esimene paljudest võistlustest ning 2001. aastal jõuti maailmameistrivõistluste taaskorraldamiseni, mis peeti Torontos. See viis peatselt ka Maailma Kuubikuassotsiatsiooni asutamiseni. Järgnevalt on maailmameistrivõistlusi peetud veel Floridas (2005), Budapestis (2007), Düsseldorfis (2009), Bangkokis (2011), Las Vegases (2013), São Paulos (2015), Pariisis (2017) ja Melbourne'is (2019). 2021. aasta MM Hollandis tühistati koroonapandeemia tõttu ning järgmised maailmameistrivõistlused leiavad aset Soulis 2023. aastal.
Esimene ametlik võistlus Eestis toimus 2009. aastal. Eestlaste abil jõudsid võistlused ka Lätti (2012) ja Leetu (2013).
Notatsioonid
pisi|3×3 kuubiku lahendamine Nii lahendamise algoritmide kui ka segamise valemite ülesmärkimiseks, kasutatakse ametlikku liigutuste ülesmärkimise korda. Kasutusel on välise ploki pöörde meetrika (inglise keeles Outer Block Turn Metric), mis määratleb selle, mida loetakse üheks liigutuseks.
Põhiliigutused (milline kiht liigub):
Rotatsioonid (seejuures ei loeta terve kuubiku pööramist liigutuste alla):
Ülakoma ( ′ ) kasutamine tähe järel märgib, et kihti liigutatakse vastupäeva. Muidu tehakse liigutus päripäeva.
Keskmise kihi liigutamisel koos äärmisega märgitakse juurde w-täht (tuleneb sõnast wide). Näiteks Uw tähendab, et liigutakse kahte ülemist kihti. Suuremate kuubikute puhul võidakse sinna ette märkida ka number (ehk mitut kihti liigutatakse) – selle puudumisel eeldatakse, et korraga liigutatakse kahte kihti.
Kui tähe järel on number 2 või 2, siis märgib see 180-kraadist pööret 90-kraadise asemel.
Rekordid
pisi|Anssi Vanhala püstitamas uut maailmarekordit (36,72 sekundit) Rubiku kuubiku jalgadega lahendamises. Jalgadega lahendamine oli ametlik võistlusala kuni 2019. aasta lõpuni Seoses Maailma Kuubikuassotsiatsiooni (WCA) loomisega, mis peab arvestust ka rekordite üle, on paika pandud ala täpsed reeglid ning seetõttu võib Rubiku kuubiku lahendamist nimetada reguleeritud võistlusspordiks.
Alates 2020. aasta algusest on WCA tunnustatud ametlikud võistlusalad 3×3 kuubiku lahendamine, 3×3 kuubiku lahendamine ühe käega, 3×3 kuubiku lahendamine kinnisilmi, mitme kuubiku kinnisilmi lahendamine ja 3×3 kuubiku lahendamine vähimate käikudega.
Kehtiva maailmarekordi 5,08 püstitas Korea päritoluga ameeriklane Max Park aastal 2022. Hiinlase Yusheng Du käes on kiireima üksiku katse rekord (3,47 sekundit) 2018. aastast. Max Parki ja varasemat rekordiomaniku Feliks Zemdegsit peetakse laialdaselt maailma parimaks kuubikulahendajaks ning nende nimel on arvukalt seonduvaid rekordeid ja teisi tipptulemusi.
Keskmise aja Eesti rekordit, mis on 7,66 sekundit, hoiab alates võistlusest Twist 'n Turn Tallinn 2022 Kaur Tuule. Tema käes on ka kiireima üksiku katse rekord (6,12 sekundit). Enne seda olid aastail 2017–2019 rekordiomanikeks vaheldumisi Alfred Saidlo ja Erik Kippus. Varem hoidis Eesti rekordit aga Anti Ingel, kes oli ühtlasi viiel korral Eesti esindajaks maailmameistrivõistlustel.
Alates 2003. aastast korraldatakse võistlustel 5 katset, millest arvestatakse maha parim ja viletsaim ning järelejäänud kolmest saadud ajast võetakse keskmine. Maailmarekordeid registreeritakse ka kõige kiirema üksiku tulemuse arvestuses.
Silvester II
Silvester II (ka Sylvester II; Gerbert Aurillacist, Gerbert Reimsist, Gerbert d'Aurillac, Girbertus, Gerbertus) oli 139. paavst 999–1003, viljakas teadlane ja õpetaja. Ta toetas ja edendas araabia ja Kreeka-Rooma aritmeetika, matemaatika ja astronoomia uurimist, taastutvustas Euroopale abakust ja sfäärilist astrolaabi, mis oli unustatud Euroopas (kuid mitte Bütsantsis) Kreeka-Rooma ajastu lõpul. Teda peetakse esimeseks, kes tutvustas Euroopas kümnendsüsteemi, kasutades araabia numbreid. Ta oli esimene prantsuse päritolu paavst.
Gerbert õppis Aurillacis Saint-Géraud' kloostris ja temast sai benediktlaste ordu munk. 967 saavutas Saint-Géraud' kloostrit külastanud Barcelona krahv Borrell II abtiga kokkuleppe ja Gerbert siirdus Santa María de Ripolli kloostrisse. Ta õppis Vici piiskopi Attoni (Hatto) ning Córdobas ja Sevillas araabia õpetlaste juures matemaatikat, astronoomiat, aritmeetikat, geomeetriat, muusikat ning araabia keelt. 970 läks Gerbert koos Attoniga Rooma, kus ta kohtus paavst Johannes XIII-ga, kellele avaldasid muljet tema teadmised. Gerbert kohtus ka Saksa-Rooma keisri Otto I-ga.
Gerbert asus 972 Reimsis õppima ülemdiakon Gerannuse juures dialektikat. Reimsi peapiiskop Adalbéron määras ta katedraali kooli juhiks, kus ta õpetas muuhulgas ka meditsiini. Gerbert külastas koos Adalbéroni ja Borrel II-ga 980 või 981 Saksa-Rooma keisri Otto II õukonda, kus ta väitles Magdeburgi katedraali kooli juhi Otrikuga (Otric). Otto II-le avaldasid Gerberti teadmised muljet ja keiser määras ta 982 Bobbio kloostri abtiks, kuid ta pidi peatselt segastel asjaoludel sellelt kohalt lahkuma ("Catholic Encyclopedia" järgi oli klooster vaene, Salvador Miranda arvates mõjutas tema lahkumist teiste kadedus). Gerbert siirdus 983 Saksamaale, kus ta oli Otto III tuutor, kuid asus peatselt Prantsusmaale ja lõpetas 984 Reimsis oma õpingud.
Majaomanikkude Koda
Majaomanikkude Koda (ajakirjanduses ka Majaomanike Koda) oli linnade (kuni 1938. aastani ka alevite) administratiivpiires asuvate kinnisvarade omanike kutsealane omavalitsus Eestis aastail 1935–1940.
Silvester II
Reimsi peapiiskopi Adalbéroni lähikonnas tegutsenud Gerbert toetas 987 Hugues Capet saamist Prantsusmaa kuningaks. Kui Adalbéron 23. jaanuaril 989 suri, lootis Gerbert saada tema järglaseks, kuid Hugues toetas uue peapiiskopina Arnouli. Karolingide dünastiast põlvnenud Arnoul kavandas 991 oma sugulase Lotringi hertsogi Charlesiga (Karl) Hugues' vastast vandenõud, mistõttu Prantsusmaa kuninga nõudel tagandati ta 17. juunil 991 Saint-Basle sinodil ametist ja uueks peapiiskopiks valiti Gerbert. Gerbert pidas 993 Reimsis provintsiaalsinodi, millel mõisteti hukka need, kes olid kahjustanud kiriku vara. Paavst Johannes XV ei toetanud Arnouli tagandamist ja 2. juunil 995 peetud Mouzon'i sinodil, kus viibis ka Gerbert, kinnitati Reimsi peapiiskopiks taas Arnoul.
Gerbert katsus enda ametisse määramist õigustada 1. juulil 995 toimunud sinodil, kus kinnitati uuesti Arnouli staatus peapiiskopina. Gerbert kirjutas enda õigustamiseks arvukalt kirju, millest on teada vähemalt 149.
Majaomanikkude Koda
Koja seaduse eelnõu esitas Vabariigi Valitsusele 15. detsembril 1934 komisjon, kuhu kuulusid Jaan Masing, Johannes Mürk ja Roman Viederfeldt.
Silvester II
Gerbert siirdus 996 Otto III õukonda ja osales Roomas tema kroonimisel Saksa-Rooma keisriks. Aprillis 998 määrati Gerbert Ravenna peapiiskopiks ja Gregorius V andis talle 28. aprillil 998 palliumi. Miranda järgi määras Gregorius V ta 998 kardinaliks. Ta osales sinodil, kus käsitleti Prantsusmaa kuninga Robert II kooselu afääri, kuna kirik ei tunnustanud kuninga kooselu.
Paavstiks saamine
pisi| Silvester II monument [[Aurillacis]] Saksa-Rooma keiser Otto III määras veebruaris 999 Cluny abti Odiloni (Odilo) soovitusel Ravenna peapiiskopi Gerberti uueks paavstiks, kelle valimisprotseduur toimus 28. veebruaril 999 ja kes pühitseti ametisse 2. aprillil 999. Ta võttis nime Silvester I järgi, et märkida sel moel paavsti koostöövalmidust keisriga.
Majaomanikkude Koda
Hääleõigus koja valimisel oli umbes 24 000 majaomanikul, koja heaks võeti maksu 1% ulatuses kinnisvaramaksu suurusest.
Silvester II
Paavstiks saamine
Silvester II oli esimene prantslane, kes sai paavstiks.
Majaomanikkude Koda
Majaomanikkude Kojal oli 60 valitavat liiget. Majaomanikkude Kojal oli õigus valida üks Riiginõukogu liige.
22. mail 1940 kinkis koda Tallinna linnavolikogule eebenipuust vasara.
Sündinud 18. aprillil
''Siin loetletakse 18. aprillil sündinud tuntud inimesi.
Silvester II
Suhted Saksa-Rooma keisriga
Otto III tagastas jaanuaris 1001 Kirikuriigile kaheksa Pentapolise maakonda.
Suhted Prantsusmaaga
Silvester II nõudis Prantsusmaa kuningalt Robert II-lt, et too lõpetaks kooselu oma elukaaslase Berthaga, kuna nende kooselu ei vastanud kanoonilisele õigusele, sest kuninga ja Bertha emad olid õed.
Majaomanikkude Koda
Majaomanikkude Koja eluviimise komitee (1935)
2. märtsil 1935 määras siseminister Majaomanikkude Koja elluviimise komitee esimeheks Jaan Beereni (RTL 1935, 18).
Silvester II
Suhted Kiievi-Vene riigiga
Silvester II saatis Kiievisse delegatsiooni.
Suhted Ungariga
Ungari vürst István Püha saatis 1000 Rooma abt Asztriki (Astericus Anastasius) ja taotles paavstilt kuningakrooni, lubades oma valdused anda Püha Tooli protektoraadi alla. Silvester II andis 27. märtsil 1000 Istvánile Ungari kuninga tiitli ja krooni. Ta edendas Ungaris misjonit.
Majaomanikkude Koda
Koja juhatus (1938)
Esimees Jaan Masing, abiesimees Johan Sepp, abiesimees Johannes Mürk, liikmed Oskar Suursööt, Aksel Mei, August Pahla, Boris Melts, koja sekretär Alfred Rästas.
Silvester II
Üleskutse Jeruusalemma vabastamiseks
Silvester II kutsus kristlasi üles vabastama Jeruusalemma.
Sisepoliitika
Roomas puhkes 16. veebruaril 1001 Giovanni II Crescenzi juhtimisel ülestõus, mille tagajärjel aeti Silvester II ja keiser Otto III Roomast välja. Paavst siirdus Ravennasse ja seejärel Todisse, kust tal õnnestus Rooma naasta 1002. aastal.
Majaomanikkude Koda
Koja Tartu osakond (1938)
Esimees Oskar Kangus, liikmed Richard Truupõld, Johannes Müürsepp, Karl Sotnik, Johannes Miitra, osakonna sekretär Tõnis Tambre.
Silvester II
Suhted gallikaani piiskoppidega
Silvester II tunnustas Reimsi peapiiskopina Arnoul'i ja kinnitas, et tema tagandamine 991 polnud kooskõlastatud paavstiga. Ta kinnitas 999 Reimsi peapiiskopi privileegid.
Ta ordineeris 999 Le Puy piiskopiks Théodardi.
Suhted Saksa piiskoppidega
Silvester II arutas 1. veebruaril 1001 Roomas ja 27. detsembril 1001 Todis peetud sinoditel Gandersheimi konvendi tüli.
Ta andis 9. juulil 999 palliumi Kölni peapiikopile Heribertile.
Liturgilised otsused
Silvester II tunnustas 1003 hingedepäeva tähistamist.
Misjon
Silvester II edendas misjonit Poolas, Ungaris ja slaavlaste juures. Ta rajas Gniezno ja Esztergomi piiskopkonnad.
Ta määras Querfurtist pärit Bruno peapiiskopiks mittekristlastest slaavlaste juures ja andis talle palliumi.
Vojtěchi kanoniseerimine
Silvester II kanoniseeris 999 Praha piiskopi Vojtěchi (Adalbert).
Moraal
Silvester II taunis simooniat, konkubinaati ja nepotismi. Ta rõhutas, et piiskopiks tuleb määrata laitmatute elukommetega mehi.
Uued kardinalid
Silvester II määras Salvador Miranda andmetel kardinaliks hilisema paavsti Johannes XVIII, hilisema paavsti Benedictus VIII ja Friedrich von Sachseni (Friedrich Saksimaalt).
Silvester II kultuuriloos
pisi| Silvester II kuradiga lepingut sõlmimas. [[Martinus Polonus (Marcin z Opawy), "Chronicon pontificum et imperatorum", umbes 1460]] Silvester II-t tunnustati keskajal õpetlase ja filosoofina. Tema filosoofilisi vaateid mõjutas Boëthius.
Silvester II edendas matemaatika, aritmeetika ja astronoomia arengut Lääne-Euroopa kristlikus kultuuriruumis. Ta võis esimese Lääne-Euroopa kristliku õpetlasena kasutada araabia numbreid ja tutvustada Lääne-Euroopas nende rakendamist. Ta kasutas oma kirjades esmakordselt Põhja-Itaalia tahhograafilist süsteemi.
Ta tutvustas Lääne-Euroopa kristlikus kultuuriruumis uut tüüpi abakust ja leiutas Catholic Encyclopedia andmetel pendelkella.
Ta tutvustas Lääne-Euroopas astrolaabi, kontsentriliste metallvõrudega taevasfääri ja vaatetoru kasutamist.
Michael Praetoriuse "Syntagma Musicumi" andmetel ehitas Silvester II hüdraulilise oreli.
Keskajal levinud legendides seostati tema andekust maagiaga ja kuradiga sõlmitud lepinguga.
Talle on Aurillacis püstitatud monument.
Teosed
Silvester II on kirjutanud traktaate matemaatikast ja teoloogiast. Temalt on teada 218 kirja erinevatele isikutele, samuti 149 kirja, et õigustada oma saamist Reimsi peapiiskopiks. Temalt on teada ka viis lühikest poeemi.
Teoloogia
Silvester II kirjutas dogmaatilise traktaadi "De corpore et sanguine Domini", kus ta õigustas teoloog Paschasius Radbertuse vaateid.
Surm
Silvester II suri 12. mail 1003 Roomas Santa Croce in Gerusalemme kirikus peetud missa ajal ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Hiljem maeti tema säilmed ümber Lateraani basiilikasse.
Majaomanikkude Koda
Majaomanikkude Koja liikmete loend
14. ja 15. juulil 1935 valiti Majaomanikkude Koja liikmeteks järgmised isikud:
I valimisringkond (Tallinna linn) II valimisringkond (Nõmme ja Paldiski linn ning Keila alev): III valimisringkond (Haapsalu ja Kuressaare linn ning Kärdla alev) IV valimisringkond (Pärnu linn ning Sindi, Mõisaküla ja Kilingi-Nõmme alev) V valimisringkond (Valga ja Tõrva linn ning Antsla ja Otepää alev) VI valimisringkond (Võru ja Petseri linn ning Võõpsu alev) VII valimisringkond (Viljandi linn ning Mustla ja Suure-Jaani alev) VIII valimisringkond (Tartu linn ning Elva, Jõgeva, Kallaste ja Mustvee alev) IX valimisringkond (Paide, Türi ja Põltsamaa linn) X valimisringkond (Narva linn ühes Narva-Jõesuuga ning Jõhvi alev) XI valimisringkond (Rakvere ja Tapa linn ning Kunda alev)
Hääleõiguslikke valijaid kokku oli 13 039, neist käis valimas 5699 (43,7%), hääli tühistati 145. Koja liikmete keskmine vanus oli 50,5 aastat, vanim liige oli 69-aastane Karl Vassil Valgast ja noorim 30-aastane Gert Koch Tallinnast (Majaomanikkude koja isiklik koosseis. Vaba Maa, 20. juuli 1935, nr. 169, lk. 3).
Rahumäe raudteepeatus
thumb|ER2 rong Rahumäel (2009) thumb|[[Rahumäe jaamahoone. Pärnu maantee 288b. Valmis aastal 1930]]
Rahumäe raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe asumis. Asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres, 6,8 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Järve ja Nõmme raudteepeatuse vahele. Järve suunal asub Rahumäe viadukt. Ümberistumisvõimalused on Rahumäe teel (bussipeatus "Rahumäe") liinibussil 23 (Kadaka–Bussijaam). Pärnu maanteel (bussipeatus "Rahumäe") liinibussile 36 (Väike-Õismäe – Viru). Ning 45 (Väike Öismäe-Ülemiste (Kaubajaama) )
Kaheteelise raudtee ääres on kaks perrooni, pikkusega 146 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Klooga-Randa sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Ajalugu
Raudteepeatus avati 1926. Algselt oli jaamahooneks ümberehitatud kaubavagun. Praegune põlevkivituhktellistest hoone ehitati 1930. aastal ning vana jaamahoone (kaubavagun) transporditi Kivimäe raudteepeatusse. 1932. aastal avati jaamahoones postiagentuur. Piletimüük lõpetati jaamas 1998. aasta kevadel. Autode ülesõit Rahumäe jaamas suleti 1970. aastate teisel poolel.
Kaua tühjana seisnud Rahumäe jaamahoone on praegu kasutusel puuetega laste mängu- ja vabaajakeskusena (Rahumäe mängujaam).
Ajalooliselt asus samanimeline peatus (teise nimega Kalmistu) ka Liiva – Nõmme-Väikse kitsarööpmelise raudteelõigu ääres.
Mihhail Zinovjev
Mihhail Aleksejevitš Zinovjev (vene Михаил Алексеевич Зиновьев; 19. veebruar 1838 – 2. detsember 1895 Gattšina) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane.
Ta õppis Mihhaili suurtükiväekoolis, alustas 1855 sõjaväeteenistust, oli 1864 kuni 1870 staabiohvitser Moskva sõjaväeringkonna suurtükiväes. Osales suurtükiväeohvitserina Vene-Türgi sõjas (1877–1878), mille ajal ülendati kindralmajoriks. 28. detsembril 1884 määrati Siedlce kuberneriks Poolas ja oli juba 9. maist 1885 kuni 2. detsembrini 1895 Vene keisri Aleksander III poolt alustatud venestamiskampaania aegne Liivimaa tsiviilkuberner. 1887. aastast kindralleitnant.
1887 selgitas ta Riia Läti Seltsile: "...meie jaoks saavad eestlased ja lätlased kasulikuks ainult siis, kui neist saavad venelased".
1891 avati tema initsiatiivil Riias Daugava jões asuval Lucavsala saarel 6 meetri kõrgune Soome graniidist monument Põhjasõjas hukkunud Vene sõduritele.
2. juulil 1894 pani ta Väikese väina tammiehituse komitee esimehena Orissaare lähedal Kinda laiu rannas nurgakivi Muhu saart Saaremaaga ühendavale tammile.
Kuberner Zinovjev suri 2. detsembril 1895 teel Peterburist Riiga Gattšina jaama perroonil südamerabandusse ning järgmisel aastal valminud väinatammi avasid 1896. aasta 15. juulil tema asemel juba Zinovjevi lesk ja Liivimaa uus kuberner Vladimir Surovtsev. Tammi hakati nimetama Zinovjevi tammiks (Sinowjewi tamm).
Kuuskheinalised
Kuuskheinalised (Hippuridaceae) on iganenud taimesugukond, kuhu kuulus üks perekond – kuuskhein. APG II süsteemi järgi on see takson arvatud teeleheliste (Plantaginaceae) sugukonda.
Poola kunstnike loend
''Siin loetletakse Poola kunstnikke. Skulptorid on loetletud ka Poola skulptorite loendis.
Tilleorg
alt=Vaade Tilleorus asuvale Tille sillale ning matkaraja algusele.|pisi|500x500px|Vaade Tilleorus asuvale Tille sillale ning matkaraja algusele. Tilleorg on Ahja jõe ülemjooksul olev org, mis asub Põlva maakonnas Põlva vallas.
Org on 400–500 m laiune ning kuni 35 m sügavune. Oru veergude kaldenurgad on vahemikus 10–26°. Oru parem veerg on liigestamata ning järsem, vasak aga terrassidega ja laugem. Vasakul veerult siseneb orgu ka mitmeid lisaorge. Oru nime tuleb selles, et Ahja jõge nimetatakse ülemjooksul Tille jõeks või Tille ojaks.
Tilleoru veerus asub linnamägi – Tilleoru Kantsimägi. Varbuse oja lisaorus asub Merioone liivakivipaljand ja allikas.
Oru kaitseks on loodud Tilleoru maastikukaitseala. Orus asub Tilleoru matkarada.
Pipi Pikksukk
pisi|Segasumma suvila [[Gotlandil]] pisi|Tüdruk Pipi Pikksuka kostüümis Pipi Pikksukk (rootsi keeles Pippi Långstrump) on paljude Astrid Lindgreni raamatute tegelane. Karakteri lõi kirjanik oma tuttava, Sonja Melini põhjal.
Tema täielik nimi on Pipilota Viktuaalia Rullkardiine Piparmünta Eefraimitütar Pikksukk (rootsi keeles Pippilotta Viktualia Rullgardina Krusmynta Efraimsdotter Långstrump).
Esimene raamat Pipist ilmus 1945. Selle pealkiri oli "Pippi Långstrump" ("Pipi Pikksukk") ja selle oli illustreerinud Ingrid Vang Nyman. Eesti keeles ilmus see teos 1968. aastal Vladimir Beekmani tõlkes kirjastuses Eesti Raamat originaalillustratsioonidega. 2016. aastal ilmus eesti keeles teose viies trükk.
Pipi elab Rootsi mereäärse väikelinna servas pisikeses majas, Segasumma suvilas. Maja on kunagi ostnud Pipi isa, et vanaduspõlves sinna elama asuda. Pipi elab üksinda, ilma ühegi täiskasvanuta. Tema isa on Eefraim Pikksukk, laeva Keksutaja kapten. Pipi suundub Segasumma suvilasse pärast seda, kui torm on puhunud isa üle parda merele. Pipi on veendunud, et isa ei ole uppunud, vaid lained on kandnud ta ühe väikese lõunamere saare randa ning isast on saanud neegrikuningas. Hiljem selgubki, et Pipi isa on Kurrunurruvutisaare ainuvalitseja kuningas Eefraim I. Pipi ema on surnud siis, kui tüdruk oli alles väga väike. Ise ütleb Pipi oma vanemate kohta nii: "Minu isa on kuningas ja ema on ingel taevas, mitte igal lapsel ei ole niisugusi vanemaid".
Pipi on silmatorkava välimusega. Tema tulipunased juuksed on seotud kahte patsi nii tugevasti, et need hoiduvad peast eemale. Tema nägu on tedretäppe täis. Jalas kannab ta eri värvi sukki ja tema kingad on mitu numbrit suuremad kui vaja. Kingad ostis Pipile isa, jättes ruumi kasvamise jaoks. Kleidi õmbles Pipi endale ise ja kasutas selleks riidetükke siit ja sealt, sest ainult ühest kangast ei olnud piisanud.
Pipi ei käi koolis ega oska sellepärast kuigi hästi kirjutada ega lugeda. Ta suhtleb inimeste väga sirgjooneliselt ja ausalt, ehkki Pipi ei soovi kunagi kedagi solvata. Tänaval kõnnib ta vahel tagurpidi, sest ei viitsi ümber pöörata ning kinnitab, et on käinud maal, kus inimesed kõnnivadki tagurpidi.
Pipil on kodus ahv Härra Nilsson ja hobune, kes elab verandal – Pipi sõnul sellepärast, et köögis oleks ta jalus ja magamistoas hobusele ei meeldiks. Kui Pipi hobusega linnakeses kappab, siis teeb ta seda sellise hooga, et kabjaplagin kostab kaugele ning aknaraamid värisevad. Õlgkübarat kandev härra Nilsson on Pipiga alati kaasas, istudes tüdruku õlal.
Pipi on koos isaga palju aastaid merd sõitnud ning kogu maailmas külastanud erisuguseid kummalisi paiku ja kohanud inimesi, kes on Pipi sõnul märksa veidramad kui rootslased. Ta pajatab sageli oma mälestusi. Näiteks kõneleb Pipi Shanghai mehest Hai Shangist, kelle kõrvad olid nii suured, et nende alla mahub kogu tema suguvõsa vihmavarju, või ühest Rio poisist, kes kasvas mitu meetrit päevas, kuni ulatus keelega päikest limpsama. Pipi tunnistab, et ta luiskab ning kinnitab, et valetada on väga inetu. Samas aga nendib Pipi, et tema isa on veel suurem luiskelugude vestja. Hiljem kinnitab isa Eefraim, et nii see tõesti on - tal olevat Kurrunurruvuti saarel valede rääkimise õhtu, ning mida rohkem kuningas Eefraim valetab, seda kõvemini tema alamad hakkavad taguma trumme.
Isalt päris Pipi kohvri kuldmüntidega ja üleloomuliku füüsilise jõu. Pipi on maailma kõige tugevam tüdruk ning saab hõlpsalt jagu kahest tema koju tunginud vargast, keda ta sunnib öö läbi endaga kammipilli järgi polkat tantsima. Ta võidab tsirkuse jõumeest Kanget Adolfit ja peaaegu võidab oma isagi, nii et ta võib olla maailma kõige tugevam inimene üldse. Hobuse ülestõstmine on talle täiesti tavaline tegu. Kergesti saab ta jagu huligaanide kambast. Vihasel härjal murrab Pipi sarved peast ning laseb end puksida, ise naerdes, et härg lõpetaks tema kõditamise. Pipi suudab vähimatki vigastust saamata alla hüpata kõrgelt kaljult, võidelda näljaste haidega ning sõidab Kurrunurruvuti saarel tünni sees joast alla. Kui kaks politseinikku tulevad teda lastekodusse viima, mängib Pipi nendega katusel turnides kulli ning tõstab nad hiljem värava taha, kuid annab kummalegi tänutäheks omaküpsetatud piparkooke, sest politseinikud on Pipi sõnul pärast rabarbrikreemi parim asi maailmas.
Teos lõpeb talveõhtuga, mil naabermajas elavad sõbrad Tommy ja Annika silmavad Pipit, kes istub üksi Segasumma suvila köögis ja vaatab värelevat küünlaleeki. Lapsed arutlevad, et Pipi paistab väga üksildasena, ja otsustavad talle järgmisel päeval taas külla minna. Siis kustutab Pipi küünla.
Nigul Espe
Nigul Espe (kuni 1936 Nikolai Espe 12. märts 1907 Riia – 14. märts 1970 Tartu) oli eesti maalikunstnik ja mööblikunstnik.
Elukäik
Nigul Espe sündis Riias vabrikutöölise pojana. 8-aastasena asub tema pere sõjapõgenikuna elama Sindi alevikku. Üldhariduse omandas Sindi algkoolis ja Pärnu ühisreaalgümnaasiumis. Tänu oma andekusele pääses Sindi Tekstiilivabrikute Ühisuse stipendiaadina õppima Kõrgemasse Kunstikooli Pallas maali- ja mööblikunsti (1926–1932), kus tema õpetajaks oli Ado Vabbe. Nigul Espe lõpetas lennus, mis oli oma teoste arvult silmapaistev. Espe ise esitles lõpunäitusel tavapärase paarikümne taiese asemel 50 tööd.
Pärast Pallase lõpetamist jäi Nigul Espe vabakunstnikuna Tartusse, kus pidas aastatel 1934–1937 legendaarset kultuurirahva kohvikut "Ko-Ko-Ko. Kohvik oli sisustatud tema kavandite järgi. Nigul Espe on jäänud Eesti kultuurilukku ka kui aktiivne seltskonnategelane. Pärast sõda aastatel 1945–1947 töötas ta Tartu 1. keskkoolis joonistusõpetajana ning aastatel 1947–1950 Kunstifondi Tartu büroo esimehena.1951–1965 oli Kunstifondi Tartu Kunstitoodete Töökodade dekooriateliee kunstnik. Hiljem tegi illustratsioone ERM-i väljaannetele ja ajakirjadele ning loonud karikatuure.
Nigul Espe on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Looming
Aastatel 1937–1940 ilmusid tema mööblikavandid ajakirjas Taluperenaine ja ajalehes Maa Hääl.
Tema tööde hulgas on nii detailitruumaid kui maaliliselt vabamaid teoseid. Nigul Espe oskas pallaslasena hiilgavalt valida loendamatu arvu värvikombinatsioonide seast just neid, mis muudavad kujutletu meeleolukaks. Nigul Espe tööde koloriit on enamasti kirgas, neile on omane rõõmus alatoon.
Tema kuus teost asuvad Tartu Kunstimuuseumis.
Meeme Loik
1950. aastal lõpetas ta Aruküla Mittetäieliku Keskkooli. Aastatel 1954–1956 oli Kaliningradis sõjaväeteenistuses. Pärast Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetamist osales ta Viiburis Saimaa kanali ehitusel ja Leningradi–Murmanski maantee ehitusel Valge mere lähedal 1965–1970.
Tegevus kohaliku elu edendajana
1960. aastatel osales Meeme Loik Aruküla Spordiklubi moodustamisel ja oli lühikest aega klubi esimees. 1988. aastast on ta osalenud Aruküla Muinsuskaitse Seltsi tegevuses, sealhulgas ka 1991. aastal Aruküla 700. aastapäeva tähistamise korraldamises.
1999. aastal oli ta Raasiku valla volikogus asendusliige ning osales keskkonna- ja majanduskomisjoni töös.
2018. aastal valiti Meeme Loik rahvahääletusega aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames saja meeldejäävama arukülalase hulka.
Zielona Góra
thumb|Vanalinn Zielona Góra (saksa keeles Grünberg in Schlesien) on maakonnaõigustega linn Lääne-Poolas Lubuszi vojevoodkonnas. Koos Sulechówi ja Nowa Sóli linnaga moodustab nn Lubuszi kolmiklinna – Trójmiasto Lubuskie.
Linnaõigused sai 1323. aastal. Kuni 1945. aastani kuulus Saksamaa koosseisu. Saksa rahvusest elanikud, kes polnud põgenenud, deporteeriti Saksamaale.
Zielona Góra on tuntud kui Poola veinipealinn. Mungad tootsid seal veini juba aastal 1250.
Kõu (laev)
PVL-107 Kõu oli Eesti Piirivalve laev.
Kõu on ehitatud Soomes Turu Oy Laivateollisuus Ab-s. Kiil pandi 30. augustil 1962 ja laev lasti vette 23. märtsil 1963. Soome Piirivalve teenistusse võeti laev 19. augustil 1963 ja see kandis tollal nime Silmä.
25. jaanuaril 1995 andis Soome Silmä Eesti Piirivalvele üle. Eesti Piirivalves sai laev nimeks Kõu ja pardanumbriks PVL-107.
Algul oli kavas laeva pärast kapitaalremonti teenistuses hoida vähemalt 2015. aastani. Seoses Politsei- ja Piirivalveameti rahaliste raskustega ja arvesse võttes laeva suurt vanust otsustati Kõu aga alates 2014. aasta sügisest aktiivsest teenistusest välja arvata.
Laev lammutati Koplis BLRT Grupi tütarettevõttes novembris 2015. Kõu sõukruvi ja muudki seadmed leidsid koha Koplis TTÜ Eesti Mereakadeemia Johan Pitka nimelise mehaanikamaja ees ja sees.
Svitene jõgi
left|pisi|Svitene jõgi Lätis
Svitene, (leedu keeles Švitinys, poola keeles Szwityń) on jõgi Lätis ja Leedu põhjaosas, Lielupe vasakpoolne lisajõgi. Jõgi voolab Zemgale madalikul. Jõe pikkus on 80 km (sellest Lätis 46 km) ja valgla on 419 km², sellest 169 km² on Läti territooriumil. Jõe lang on 0,7 m/km.
Svitene algab Pakruojise rajoonist Linkuva linna lähistelt ja voolab läbi Joniškise rajooni põhja poole. Jõgi on ühe kilomeetri ulatuses ka Läti ja Leedu piirijõeks. Lätis läbib jõgi Bauska ja Jelgava piirkondi. Jõe kaldal asub Svitene küla, mille ümbruskonnas on jõe sängi maaparandustööde käigus õgvendatud. Jõe keskjooksul on selle org looklev ja maastikul vaevu märgatav.
Raivo Kalamäe
Raivo Kalamäe (kuni 1939 Roland Kroll; 18. august 1919 Albu vald Järvamaal – 17. märts 2018) oli eesti päritolu Austraalia tööstusinsener ja eesti vabadusvõitleja.
Ta oli Austraalia eestlaste ajalehe Meie Kodu toimetuse liige, Eesti Sõjaveteranide Liidu esimees, Eesti Arhiiv Austraalias juhatuse esimees, Eesti Skautide Maleva ja Korp! Sakala liige, aastast 1992 Austraalia Eesti Meeskoori asutajaliige ning Sydney rahvatantsurühma Virmalised pillimees.
Teise maailmasõja ajal tegutses ta Valga Omakaitses ja ühines 40. Eesti Politseipataljoniga. Ta sai Kärevere sillapeal (Kärevere lahing) põrutada. Sealt taganes väeüksus Riia alla, kust edasi Gdyniasse ja lõpuks Neuhammerisse, kus Politseipataljon 1944. oktoobri lõpus Eesti Diviisi koosseisu arvati. Ta osales lahingutes Ülem-Sileesias Neuhammeri lähistel ja Oppelni "kotis" (Oppelni lahing), kus sai haavata ja sattus Olmützi haiglasse. Paranemise järel suunati Taanis asunud eesti tagavararügementi, mille koosseisus teenides langes 1945. aasta 3. mail inglaste sõjavangistusse, ning viibis Belgia Zedelgemi sõjavangilaagris (PoW-camp 2227/III Zedelgem) ja hiljem Borghorstis.
25. märtsist 1950 elas Austraalias.
1995. aastal oli ta kindral Aleksander Einselni esindaja ja nõunik Noorte Kotkaste peastaabi juures.
Ta oli 1952. aastast abielus Silvia Raudmaga (1921–1991), neil on poeg Sulev Kalamäe (snd 1956), kes on aastast 2016 Eesti aukonsul Sydneys. Tema kasutütar Tiia Raudma oli 1995–2001 Eesti Vabariigi haridusministri nõunik ja 2002. aastast välisintegratsiooni nõunik.
Koulikoro piirkond
thumb|right|250px|Koulikoro cercle ' id Koulikoro piirkond on piirkond Malis.
Geograafia
Piirneb põhjas Mauritaaniaga, läänes Kayesi piirkonnaga, edelas Guineaga, lõunas Sikasso piirkonnaga ja idas Ségou piirkonnaga.
Piirkond on jõgederikas. Suurimad nende hulgast on Nigeri jõgi, Baoulé jõgi, Sankarani jõgi, Baogé jõgi, Bani jõgi ja Bafingi jõgi.
Kliima on sarnaselt Kayesi piirkonnaga lõunas sademeterikas, põhjas aga tunduvalt kuivem.
Piirkonna suuremad linnad peale Koulikoro on Kati, Kolokani, Nara, Banamba ja Dioïla.
Piirkonnas asub osaliselt Boucle du Baoulé rahvuspark ja kolm looduskaitseala: Fina, Kongossambougou ja Badinko looduskaitseala. Seal kaitstakse metsikut loodust ja loomi.
Peamised rahvusgrupid on bambarad, malinked ja somonosid.
Ajalugu
Koulikoro piirkond on kuulunud Ghana riigi, Sosso impeeriumi ja Mali impeeriumi koosseisu.
Kultuur
Nagu enamik Malit, on piirkonna elanikud valdavalt islamiusulised, kuid endiselt on külades ka vanausulisi.
Suurim keel piirkonnas on bambara keel.
Piirkond on tuntud ka oma traditsioonilise nukuteatri poolest. Igal aastal toimub mitu nukufestivali.
Transport ja majandus
Nagu Malis üldiselt, on ka Koulikoro piirkonnas valdavaks majandusharuks põllumajandus. Piirkonnas on Sélingué hüdroelektrijaam, kullatööstus ja -kaevandus Kangaba ümbruses ja riigi suuruselt teine puuvillatööstus Fanas.
Valitsemine
Koulikoro piirkond jaguneb seitsmeks cercleiks, mis omakorda jagunevad 106 vallaks. Piirkonna cercle ' id on järgmised:
Katse (tõenäosusteooria)
Katse võimalikke tulemusi vaadeldakse elementaarsündmustena. Sündmused defineeritakse elementaarsündmuste hulga alamhulkadena. Sündmus loetakse toimunuks, kui katse tulemus on selle alamhulga element. Alamhulk, mis langeb kokku elementaarsündmuste hulgaga, on kindel sündmus. Selle toimumine katsel on paratamatu. Tühi alamhulk on võimatu sündmus. Selle toimumine katsel on võimatu. Kõiki ülejäänud sündmusi (sündmusi, mis võivad katsel toimuda või mitte toimuda) võidakse nimetada juhuslikeks sündmusteks. Teise terminoloogia järgi nimetatakse juhuslikeks sündmusteks kõiki sündmusi.
Sündmus (matemaatika)
Sündmus (ka: juhuslik sündmus) on üks tõenäosusteooria põhimõiste, mida lihtkäsitluses enamasti ei defineerita. Formaalsemalt nimetatakse sündmuseks vaadeldava katse elementaarsündmuste hulga Ω alamhulka. Katse käigus saab jälgida, kas mõni sündmus toimub või mitte. Olenevalt sellest, millise sagedusega sündmust katses jälgitakse, omistatakse sündmusele teatud tõenäosus; kui see tõenäosus on p, siis öeldakse, et see sündmus toimub tõenäosusega p.
Teises tõlgenduses nimetatakse sündmuseks väidet, mille tõeväärtus sõltub juhusest. Selline väide sisaldab tingimuste komplekti, mille abil määratakse sündmusele vastav elementaarsündmuste hulga alamhulk. Sündmuse käsitlemine väitena on seetõttu samaväärne sellega, kui sündmust käsitletakse teatud alamhulgana kõigist võimalikest sündmustest. Loe ka näidet.
Näide
Kujutame ette kasti, mis on täidetud mustade ja valgete kuulidega. Katse võib sel juhul toimuda näiteks nii, et kastist võetakse pimesi üks kuul, kusjuures elementaarsündmuseks on mõne konkreetse kuuli võtmine. Juhuslikuks sündmuseks on nüüd näiteks valge kuuli võtmine, kusjuures selle sündmuse toimumine pole sugugi kindel, sest pihku võib jääda ka must kuul. Paneme tähele, et viimati kirjeldatud sündmus on määratud väitega "kastist võetakse valge kuul", kuid samaväärselt vastab sellele hulk – kõigi kastis olevate valgete kuulide hulk. Sellises katsekorralduses on kindlaks sündmuseks valge või musta kuuli võtmine, võimatu sündmus aga on näiteks punase kuuli võtmine, sest kastis pole ühtegi punast kuuli.
Susēja
Susēja, leedu keeles Susėja, ka Lõuna-Susēja (läti k. Dienvidsusēja), Suur Susēja (läti k. Lielā Susēja) või Suseja on jõgi Lätis ja Leedu põhjapiiril, Mēmele parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab Sēlijas. Jõe pikkus on 114 km ja valgla on 1220,9 km², sellest suurem osa (1192,5 km²) on Läti territooriumil.
Susēja algab Subate linna lähistelt. Ülemjooksul on ta 4,2 kilomeetri ulatuses Läti ja Leedu piirijõeks. Jõel on Ērberģe ja Nereta lähistel väikesed hüdroelektrijaamad.
Teise Põhjasõja ajal sulgesid Venemaa väed Daugava veetee, mis oli Kuramaa jaoks äärmiselt tähtis liiklustee. Nii võeti Jakob Kettleri eestvedamisel ette Eglona ja Susēja jõe vahelise kanali rajamine. Tööd kanali juures kestsid aastail 1667–1668, aga aastal 1684 see veetee hüljati.
Tähtsamad asulad jõe ääres on Ērberģe, Nereta, Gārsene ja Aknīste.
Serblaste Vabariigi Pimedate ja Vaegnägijate Eriraamatukogu
Serblaste Vabariigi Pimedate ja Vaegnägijate Eriraamatukogu (serbia keeles Специјална библиотека за слијепа и слабовида лица Републике Српске ehk SBSSRS) on pimedate ja nägemispuudega või mõne muu tavakirjas teksti lugemist takistava puude, häire või haiguse tõttu vaegnägevaid isikuid teenindav eriraamatukogu Banja Lukas, Serblaste Vabariigis.
Raamatukogu direktor on Želimir Radinovic.
Tegevusest lühidalt
Raamatukogus on raamatute säilitamise, kasutamise ja laenutamise osakond, kirjastamis- ja informatsiooniosakond ning kultuuritegevusosakond. Raamatukogu kogub ja laenutab heli- ja punktkirjas teavikuid ja raamatuid, samuti võimaldab kasutada seadmeid ja elektroonilisi abivahendeid, mis pakuvad juurdepääsu teabele, rahuldades pimedate ja nägemispuudega inimeste kultuurilisi ja üldhariduslikke vajadusi. Raamatukogus on kirjastusosakond koos trükikoja ja helisalvestusega. Direktor Želimir Radinovici sõnul on raamatukogu avaldanud umbes 30 audioraamatut ja -ajakirja.
Raamatukogu korraldab ka kirjanduslikke kohtumisi kultuurivaldkonnas, näitusi, kirjandusvõistlusi, luulet tutvustavaid ja muid kirjandusõhtuid jms. Üritusi korraldatakse sageli koostöös muude kultuuriasutustega.
Serblaste Vabariigi pimedatele ja nägemispuudega isikutele mõeldud eriraamatukogul on 2016. aasta seisuga 600 kasutajat ja 8500 raamatust koosnev fond ning märkimisväärne kirjastustegevus.
Sajakroonine meenemünt (2004)
Eesti sajakroonine meenemünt lasti 2004. aastal käibele, et jäädvustada Eesti sportlaste saavutusi läbi aegade. See on valmistatud puhtast kullast.
Kollektsionääridele mõeldud meenemündi maksimumtiraaž on 5000 tk, see lasti käibele 1. juulil 2004.
Münti müüdi Eesti Panga muuseumis. Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis, ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number. Algselt oli ühe mündi hind 1985 krooni, hiljem (alates 2007. aastast?) 2500 krooni. Tiraaž müüdi läbi 2007. aasta juuni alguseks.
Kujundus
Tiit Jürna kujundatud kuldne münt kaalub 7,776 grammi, läbimõõt on 2,2 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud.
Avers
Mündi esiküljel on Eesti suur riigivapp, mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ja all on vermimise aasta "2004".
Revers
Mündi tagaküljel on Eesti Olümpiakomitee logo ja nimiväärtus "100 krooni", mille ümber ringiratast on 19 Eesti olümpiavõitja nimed: Tiit Sokk, Mait Riisman, Viljar Loor, Jaak Uudmäe, Ivar Stukolkin, Andrus Veerpalu, Erki Nool, Erika Salumäe, Svetlana Tširkova, Ants Antson, Johannes Kotkas, Aavo Pikkuus, Jaan Talts, Jüri Tarmak, Osvald Käpp, Eduard Pütsep, Alfred Neuland, Kristjan Palusalu, Voldemar Väli.