cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Õigusriik
Prantsusmaa
Prantsusmaa on ajalooliselt lähtunud kohtuinstitutsioonidest, mis kontrollisid haldusvõimu ning selle valitsemiskorraldus põhineb võimude lahususe kontseptsioonil. Revolutsioonini täitis kõrgeima kohtinstantsi rolli riigikogu (Conseil d'Etat), Napoleoni valitsemisperioodil loodi selle asemele riiginõukogu ja selle sees õiguskomisjon (Commission du Contentieux), millest 20. sajandiks kasvas välja Konstitutsioonikohus. Õigusemõistmisel lähtuti vanast Rooma õigusest (Corpus iuris), kuid 19. sajandi lõpuks töötati välja avalik-õigusliku isiku ja -omandi (domaine public) kontseptsioonid, millest lähtudes sõlmiti avalik-õiguslik leping ja sätestati haldusaktid (acte administratif).
Inglismaa
Inglise õigusriigi (Rule of Law) kontseptsioonile pandi alus juba Magna Carta lepinguga 1215 aastal, millega Lordide kojast sai ühtlasi kõrgeim kohtuinstants ning kujunes välja arusaam, et üksikisiku õigusi kaitseb kohus ja parlament. Kuid Kuningapingi kohtu (Common Law) kõrvale tekkis veel Kantslerikohus (Equity) ning siis veel erikohtud kolooniate, merelaevastiku ja kiriku õigusasjade jaoks, mis kõik keeldusid vastastikku üksteise otsuste tunnustamisest. Nii oligi Charles Dickensil (1812–1870) piisavalt põhjust kurta armutu, keerulise ja kuluka kohtupidamise üle, mis oli avatud üksnes rikastele ning juba ammu kaotanud silmist õiguse ja õigluse.
Õigusriigi teema ja haldusõiguse probleemi tõstatas Mandri-Euroopa arengute mõjul Albert Venn Dicey (1835–1922) oma 1855. aastal avaldatud raamatus "Sissejuhatus konstitutsiooniõiguse õpetusse“ (Introduction in the Study of the Law of the Constitution). Selles väitis ta, et on Inglise põhikord põhineb seaduste valitsemises, mis välistab meelevaldsuse, eesõigused ja halduse ülemäärase diskretsiooniõiguse:
"Inglasi valitsetakse õigusega ja ainult sellega; meil võib inimest karistada õigusrikku­mise eest ja mitte ühelgi teisel põhjusel."
Lisaks rõhutas ta, et rule of law tähendab kõikide võrdsust seaduse ees. Selle rakendamine oli korraliste kohtute pädevuses, kelle otsustele pidid Tema Majesteedi ametnikud niisamuti kuuletuma kui kõik ülejäänud kodanikud:
"Sellepärast ei saa meil tegelikult kehtida midagi Prantsuse haldusõigusega sarnast, ega olla ka nende administratiivkohtute sarnaseid asutusi. Teiste riikide haldusõigus toetub ideele, et asjad või vaidlused, mille üks pool on valitsus või selle ametnik, jäävad välja tsiviilkohtute sfäärist ja neid peavad arutama teised, enam või vähem ametlikud instant­sid. See idee on Inglise õigusele täiesti tundmatu ning räägib põhimõtteliselt vastu meie traditsioonidele ja tavadele."
1873. aastal reformiti kohtusüsteem ja loodi: Kuningannapingi kohus (Queen’s Bench), Kantsleri division (Chancery Division) ning Testamendi, Lahutuse ja Admiraliteedi division (Probate, Divorce and Admiralty Division). Kõik emamaa õigusvaidlused tuli lahendada Kõrges kohtus, Apellatsioonikohtus (Court of Appeal) ja viimase instantsina Lordide Kojas (House of Lords).
1893. aastal toimus Wakefieldi lähedal ühe streigi ajal niinimetatud Feamerstone'i mäss (Featherstone Riots). Seepeale käskis siseminister viia läbi uurimise, mille käigus tegeldi politsei tegevuse õiguslike aluste küsimusega. Minister tegi parlamendile vastava ettekande. Ta kinnitas vanu õiguslikke põhimõtteid, milleni mujal Euroopas alles otsiti teed (Costin-Watson, The Law and Working II, lk 202):
"Politseiametnikel ja sõduritel ei ole erilisi eesõigusi ja nende vastutus ei tulene muust kui õiguse üldistest põhimõtetest. Avalikku korda taastav sõdur on lihtsalt relvastatud kodanik. Kui ta võtab inimeselt elu ilma hädavajaduseta, ei saa ta end vabandada sel­lega, et on sõdur."
Seoses Iiri vabadusvõitlusega esitles lord Palmerston (1784–1865) 1886. aastal Alamkojas Iirimaa omavalitsuse eelnõu "Home Rule for Ireland Bill" ja kurtis sealjuures (Costin-Watson, The Law and Working II, lk 199):
Töörahva õigus
19. sajandi lõpus hakkas Karl Marx selgitama oma seltsimeestele, et õigus on üksnes pealisehitis majanduslike suhete kohal, formaliseeritud poliitiline võim, midagi ebareaalset ja kaduvat. Kodanlikult õiguselt tuli kiskuda auväärsuse mask ja paljastada selle omavoliline olemus. Lõpuks pidi kätte jõudma aeg, mil võim ja õigus lähevad töölispartei kätesse, kes käsutab neid hoobadena progressi teostamisel. Eelkõige Venemaal, Lääne-Euroopas aga Prantsusmaal, unistati lõplikult õigusest vabastatud ühiskonnast.
See oli uus ja üllas, humanismile rajatud filosoofia, sest on ju õigus olnud alati sund ja seega põlastusväärne. Kas õiguse ja sunniga oli üldse võimalik inimlikkust (humanismi) teostada? Kas õigusrikkumised ei olnud mitte ebainimlike tingimuste vili? Kust võttis valitsev kodanlus õiguse karistada vaeseid varguse eest? Kui kaotada ebainimlikud sotsiaalsed tingimused, sureb välja ka kogu ebaõigus. Uus inimene on teistega solidaarne ning teeb inimlikkuse käske spontaanselt järgides õiguse üleliigseks, isegi naeruväärseks. Selle ilusa eesmärgi saavutamiseks oli vaja võidelda kõigi vahenditega: pilduda pomme ja korraldada atentaate kõigi hädade põhjustajatele.
1891. aastal seisis Pariisis üks selline revolutsionäär kohtu ees, kus ta paiskas vanale maailmale näkku oma süüdistused (Enzensberger, lk 204 jj):
"Sellepärast piirdub nüüd, 19. sajandil, anarhistide sõjahüüd nelja sõnaga, mis ühte­des tekitavad pöörast hirmu ja panevad teised uskmatult naerma: "Ei ühtki valitsust enam!" Jah, mitte ühtegi valitsust enam! Sellega on kõik öeldud. Sest ühel päeval, kui valitsus – ja ma mõtlen selle all igasugust valitsemissüsteemi, olenemata selle vormist või tavadest -, ma ütlen, päeval, mil on kadunud igasugune valitsus, ei ole kirjutatud seadustel ega koodeksitel enam mingit õigustust, sest nad ei saa enam toetuda ühelegi võimule, mis paneks neid kartma ja austama. Siis asendab loomuõigus ilma vähimagi vaevata kõik tehtud seadused; sest anarhia on loomuseaduste vaba mäng inimkonnas, või täpsemalt, sest ma tahan vältida sõna "seadus", nende loodusjõudude mäng, mis reguleerivad kogu universumit."
20. sajandi õigusriik
Reaktsioonina tugevnevale töölisliikumisele ja korduvatele mässudele 19. sajandil, hakati Mandri-Euroopa riikides sätestama ja kehtestama tsiviilkoodekseid (esimesena Saksamaal 1896 ja Šveitsis 1906). Need koodeksid lähtuvad liberaalselt mõistetud kodanikuvabadusest, on üles ehitatud isiku ja tema subjektiivsete õiguste mõistetele. Lepinguvabadus ja omandikaitse lõid kodaniku vabadusele ruumi, mis oli kaitstud riigi sekkumise eest. Need olid konstitutsioonilise tähendusega aktid, sest nad lõid õigusliku ühtsuse.
Õigusriigi põhimõtted
Õigusriigi kõige olulisemateks tunnused on järgmised:
Proteinuuria
Proteinuuria on seerumiproteiinide normaalsest suurem sisaldus uriinis.
Tervete inimeste uriin sisaldab vähe valke, nende suur sisaldus võib olla haiguse tunnus. Proteinuuriale viitab tihti uriini vahutamine, kuigi seda võivad põhjustada ka muud asjaolud.
Tõsine proteinuuria võib olla näiteks nefroosisündroomi sümptom.
Villu Tamme
pisi|Villu Tammet kujutav grafiti Viljandis Villu Tamme (sündinud 2. novembril 1963) on ansambli J.M.K.E. solist, kitarrist ja ristsõnakoostaja.
Värvika punkmuusikuna Eesti taasiseseisvumise eelsel ärkamisajal ja alates 1986. aastast punkrokki viljelenud ansambli J.M.K.E. tuntuima liikmena hakati teda hüüdma punkar Villuks.
Krause
Krause on Sileesiast pärit aadlisuguvõsa.
Villu Tamme
Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 42. Keskkooli.
Krause
Ajalugu
Esiisa on Tartu ülikooli põllumajanduse ja arhitektuuri professor Johann Wilhelm Krause.
Wilhelm von Krause immatrikuleeriti 1908. aastal Eestimaa rüütelkonda.
Villu Tamme
Tamme on koostanud mitmele väljaandele ristsõnu.
2007. aastal kandideeris Villu Tamme Tallinnas Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas Riigikokku. Ta kogus valimisringkonnas nr 2 (Kesklinna linnaosa, Lasnamäe linnaosa ja Pirita linnaosa) 1968 häält, kuid ei osutunud valituks.
Muu austusavaldus
Tema järgi on saanud nime tuntuim Eesti iirisesort, 1980. aastate lõpus Heino ja Laine Lepiku aretatud madalamat kasvu hele sirelililla iiris "Punkar Villu".
American Airlinesi lend 191
American Airlinesi lend 191 oli Ameerika Ühendriikide sisene reisilend Chicagost Los Angelesse. 25. mail 1979, vahetult pärast õhkutõusmist, kukkus lennuk alla. Õhusõiduki küljest eraldus vasakpoolne mootor ja sellest tekkisid tasakaaluhäired. 258 reisijat, 13 meeskonnaliiget ning kaks inimest maa peal hukkusid. Kokku 273 surmasaanuga lennuõnnetus oli ohvriterohkeim Ameerika Ühendriikide ajaloos.
Lennufirma
American Airlines on üks suurimaid lennufirmasid Ameerika Ühendriikides. Ettevõtte esimese lennu tegi Charles Lindbergh 15. aprillil 1926, kes lendas Saint Louisest Chicagosse, et vedada posti. Kaheksa aastat hiljem mindi posti vedamiselt üle reisilendude teenuse pakkumisele ja seda teeb ettevõte siiani. Alates 2019. aasta detsembrist lendab American Airlines 55 riiki viiel kontinendil.
Õnnetus
Ilm oli selge ja lennuk McDonnell Douglas DC-10-10 valmistus õhkutõusmiseks O’Hare’i lennurajalt 32R. Õhkutõusmise ajal eraldus lennuki kerest vasak mootor koos pülooniga, lendas üle tiiva ja kukkus stardirajale. Lend 191 jätkas õhkutõusmist ja hakkas aeronavigatsiooniliste jõudude tasakaalu puudumise tõttu vasakule kreeni kalduma. Õhusõiduk jätkas tõusmist, kuni kreeni kaldenurk oli 112 kraadi ning lennuki ninaosa suunatud allapoole horisonti.
Lend 191 kukkus avatud väljale, õhusõiduk purunes ja järgnes tulekahju. Hukkus 273 inimest. Hävisid õhusõidukiangaar ning mitu autot ja haagist lähedal asuvas haagistepargis.
Õnnetuse põhjus
Ameerika Ühendriikide riiklik transporditurvalisuse amet (NTSB) tegi kindlaks, et õnnetuse võis põhjustada lennukile kriitilisel õhkutõusmise ajal mõjunud ebasümmeetrilised aerodünaamilised jõud. Sellele järgnesid õhusõiduki rullumine ning vasakpoolse mootori ja pülooni ühenduse eraldumine.
Mälestamine
2009. aastal püstitati hukkunutele mälestusmärk Lake Parki Chicagos. Enne seda ei olnud 32 aastat ohvrite mälestuseks alalist memoriaali tehtud. Mälestusmärk on 0,6 meetrit kõrge nõgus sein omavahel kokku sobivate telliskividega, mille peal on lennuõnnetuse ohvrite nimed. Pidulik memoriaali pühitsemine leidis aset 15. oktoobril 2011. aastal.
Fenatsetiin
Fenatsetiin (või atsetofenetidiin) on valu- ja palavikuvastane raviaine, mida kasutati laialdaselt alates selle kasutuselevõtmisest 1887. aastal kuni 1983. aastani, mil Ameerika Ühendriikide ravimiamet The United States Food and Drug Administration (FDA) keelustas selle kasutamise Ameerika Ühendriikides.
Selle kasutamine keelustati kõrvaltoimete tõttu, millest raskemad olid suurenenud risk teatud kasvajate tekkeks ja neerukahjustus. Fenatsetiin metaboliseerub organismis paratsetamooliks, mida hakati kasutama teatud ravimpreparaatides fenatsetiini asemel pärast fenatsetiini keelustamist.
Teadaolev toimemehhanism
Fenatsetiini analgeetiline toime on tõenäoliselt tingitud selle toimest kesknärvisüsteemile. Arvatakse, et fenatsetiini terapeutilised toimed tulenevad tema metaboliidist – paratsetamoolist, mille toimemehhanismiks peetakse selektiivset prostaglandiinide sünteesi inhibeerimist kesknärvisüsteemis. Fenatsetiini ja paratsetamooli väheoluline perifeerse tsüklooksügenaasi inhibeerimine selgitaks ka nende ainete põletikuvastase toime puudumist. Fenatsetiin omab ka negatiivset ionotroopset toimet südamele ja antipüreetilist (palavikuvastast) toimet. Fenatsetiini antipüreetiline toime on tingitud sättetemperatuuri langetamisest hüpotalamuses. Fenatsetiini kasutatakse ka reumatoidartriidi subakuutse vormi ja interkostaalse (roietevahelise) neuralgia sümptomaatiliseks raviks.
Fenatsetiin metaboliseerub organismis paratsetamooliks.
Süntees
Fenatsetiini süntees esimesena Harmon Northrop Morse 1878. aastal.
Fenatsetiini saab sünteesida Williamsoni eetri sünteesi meetodil: etüüliodiid, paratsetamool ja veeta kaaliumkarbonaat keedetakse 2-butanoonis ning saadus kristalliseeritakse veest ümber.
Kasutamine
vasakul|pisi|Külmetushaigusevastased Vicksi tabletid, mis sisaldavad järgmisi toimeaineid: salitsüülamiid, fenatsetiin, pürilamiinmaleaat, kofeiin, efedriinsulfaat, magneesiumhüdroksiid, alumiiniumhüdroksiidi kompleks (U.S. Pat. 2,446,981). Patent pärineb aastast 1948; tabletid on valmistatud varsti pärast seda Fenatsetiin oli laialdaselt kasutusel kuni 20. sajandi kolmanda kvartalini, sageli turustati seda kombinatsioonpreparaadina, kuhu kuulusid peale fenatsetiini toimeainetena veel aspiriin ja kofeiin. Seda kombinatsiooni kasutati valu vaigistava ja palavikuvastase ravimina. Üks esimesi selliseid kombinatsioone, ravimpreparaat nimega Vincent's APC, valmistati aastal 1919 Austraalias. 1983. aasta novembris kutsus FDA tagasi kõik fenatsetiini sisaldavad preparaadid Ameerika Ühendriikides fenatsetiini kartsinogeense ja nefrotoksilise (neere kahjustava) toime tõttu. Fenatsetiini kasutamine keelustati ka Indias. Selle tulemusena asendasid osad varem fenatsetiini sisaldavaid ravimeid turustavad firmad fenatsetiini ohutumate alternatiivide vastu. Üks populaarne fenatsetiini sisaldav preparaat oli näiteks ravimifirma Roche toodetud Saridon, mis formuleeriti ümber aastal 1983 ning mis sisaldab alates sellest ajast propüfenasooni, paratsetamooli ja kofeiini. Samuti formuleeriti ümber preparaat Corcidin, mis ei sisalda enam fenatsetiini. Paratsetamool on fenatsetiini metaboliit ning omab fenatsetiiniga sarnast analgeetilist ja antipüreetilist toimet, kuid fenatsetiini asendamisel paratsetamooliga ei ole täheldatud kartsinogeenset toimet, mis ilmnes fenatsetiini sisaldavate preparaatide puhul.
Kuna fenatsetiinil ja kokaiinil on sarnased füüsikalised omadused, kasutatakse fenatsetiini tänapäeval kokaiini lahjendamiseks Ühendkuningriigis ja Kanadas.
Des
thumb|300px|Des [[noodijoonestikul viiuli- ja bassivõtmes eri oktavites]] Des (tähtnimetus) ehk re-bemoll (silpnimetus) on noodinimi. Des on saadud d noodi altereerimisel pooltooni võrra alla (madaldamisel).
Fenatsetiin
Kasutamine
Tänu fenatsetiini odavusele kasutatakse seda näiteks kristallide füüsikaliste ja refraktiivsete omaduste uurimisel. Fenatsetiin on selleks ideaalsete omadustega aine.
Ohutus
Loomkatsed on näidanud fenatsetiinil ja fenatsetiini sisaldavatel preparaatidel kartsinogeenset toimet. Inimeste puhul on esinenud palju juhtumeid, kus fenatsetiini on seostatud kasvaja tekkega neerukoes, eriti neeruvaagna piirkonnas. Fenatsetiini kasutamisel on täheldatud ka suurenenud suremust uroloogiliste või renaalsete haiguste, kasvajate ja kardiovaskulaarsete haiguste tagajärjel. Lisaks sellele võib fenatsetiini kasutamine glükoos-6-fosfaat-dehüdrogenaasi puudulikkusega patsientidel põhjustada ägedat hemolüüsi. Ägeda hemolüüsi põhjuseks neil patsientidel on IgM vahendatud immuunreaktsiooni teke, mille tõttu immuunkompleksid seonduvad erütrotsüütide külge. Immuunkompleksid aktiveerivad seejärel komplemendi süsteemi, mille tagajärjel erütrotsüüdid lüüsuvad.
Fenatsetiini krooniline kasutamine kahjustab neere, mis võib viia analgeetilise nefropaatia tekkeni.
Fenatsetiin põhjustas tõenäoliselt lennunduspioneer Howard Hughesi surma. Hughes kasutas fenatsetiini pikka aega kroonilise valu vastu. Lahkamisel märgiti, et tema neerupuudulikkuse põhjuseks võis olla fenatsetiini kasutamine.
Mahan Air
Mahan Air (pärsia keeles هواپیمایی ماهان | Havâpeymâye Mâhân) on Mahani lennufirma – 1991. aastal Iraanis asutatud eravalduses lennufirma, mis teeb nii riigisiseseid kui ka rahvusvahelisi lende. Rahvusvaheliste lendude sihtkohad asuvad Kaug-Idas, Kesk-Aasias ja Euroopas.
Alkoholism
Alkoholism on haigus, mida iseloomustab sõltuvus etanoolist. Alkoholismi tähistamiseks on kasutatud ka mõistet "krooniline alkoholism", kuid klassifikatsiooni RHK-10 järgi on õige termin "alkoholisõltuvus".
Etioloogia ja patogenees
Kui alkoholismi tekkepõhjus on teada (sõltuvus etanoolist), siis alkoholismi arengu seaduspärasused on senini selgusetud. Probleemi teeb keeruliseks tõsiasi, et etanool on kehaomane aine – seda tekib ainevahetuse käigus. Etanool oksüdeeritakse maksas väga mürgisteks aldehüüdideks, siis karboksüülhapeteks ning pärast mitut vahereaktsiooni süsihappegaasiks ja veeks. Vaheastmena tekkiv etanaal on väga mürgine ühend, mis tekitab reageerides alkaloide. Viimased sarnanevad tugevate narkootiliste ainetega.
Alkoholi hakatakse tarvitama tavaliselt tuju tõstmiseks või stressi maandamiseks. Stress on seisund, mille põhjus võib olla näiteks mõni raske elusündmus. Alkoholi abil püütakse stressi leevendada, sest see on mõnuaine, millest enamik tekitavad sõltuvust. Alkohol siiski ei kaota põhilist ehk stressi allikat.
Ajalugu
Alkoholismi kirjeldati juba antiikajal. Esimesed teadaolevad delirium tremens'  i ehk joomahulluse kirjeldused pärinevad Hippokrateselt.
Epidemioloogia
Ametliku statistika järgi on viimastel aastatel Eestis alkoholismi (F10.2) juhtumite kordaja 100 000 elaniku kohta umbes 100. Seejuures on meeste haigestumus alkoholismi naiste omast 6–7 korda suurem. Maailma Terviseorganisatsiooni hinnangul on 6 liitrit alkoholi inimese kohta aastas piir, mille ületamisel hakkab rahva tervis oluliselt kannatama. Eestis joodi 2019. aastal elaniku kohta 8,7 liitrit puhast alkoholi. Kui võtta arvesse vaid 15-aastased ja vanemad elanikud, tarbiti Eestis 2019. aastal inimese kohta 10,4 liitrit puhast alkoholi.
Sümptomaatika
Alkoholismi iseloomustab pidev alkoholi himu. Kaob kontroll tarvitatud koguse üle, mis viib mitmepäevaste või lausa -nädalaste joomasööstudeni. Kui alkoholi tarvitamine mingil põhjusel (nt rahapuudus või tervise halvenemine) katkestatakse, tekivad võõrutusnähud – higistamisest kuni alkoholpsühhoosi ehk alkohoolse psühhoosini. Raskematel juhtudel võib alkohoolne psühhoos lõppeda surmaga. On leitud selge seos oksüdatiivse kahjustuse ja põletiku ning alkoholismiga seotud haiguste vahel, milleks on näiteks aju düsfunktsioon, luu- ja lihasehaigused, kopsukahjustused, raskekujulised infektsioonid, alatoitumus, kardiovaskulaarsed haigused ja vähk.
Diagnostika
Diagnoosi püstitamiseks peavad olema täidetud alkoholisõltuvuse diagnostilised kriteeriumid: joomissund, võõrutussümptomid, taluvuse suurenemine ja joomise jätkamine hoolimata selle kahjulikest tagajärgedest.
Prognoos
Prognoos on pessimistlik, kuna alkoholisõltuvust ei osata ravida. Mõnikord annab häid tulemusi kompleksravi koos täieliku karskusega, kuid juba kasvõi tühise alkoholikoguse tarvitamise korral võib haigus taas ägeneda.
Alkoholism võib lõppeda surmaga
Sotsiaalsed probleemid
Alkoholi liigtarvitamisega kaasneb mitmesuguseid sotsiaalseid probleeme, kuna joobnul kaob tavaliselt kriitiline kontroll oma käitumise üle, mistõttu võib ta toimida antisotsiaalselt (varastada, vägivallatseda, joobnuna sõidukit juhtida jne).
Alkoholi liigtarvitamisega seotud sotsiaalseid probleeme on püütud lahendada mitmeti, peamiselt aga alkoholi müüki piirates. Müügipiirangud on paraku soodustanud illegaalse alkoholi ja surrogaatide ehk alkoholi aseainete tarbimise kasvu. Surrogaatidena pruugitakse näiteks kodukeemiat, odekolonni, saapaviksi, orgaanilisi lahusteid, insektitsiide ja alkoholi sisaldavaid ravimeid.
Kõige tõsisem sotsiaalne probleem on alkohooliku isiksuse degradeerumine. Alkohoolikud muutuvad haiguse süvenedes labaseks, kurjaks, kahtlustavaks ning kaotavad töövõime. Haiguse lõppstaadiumides kujuneb välja dementsus ja elundite hulgikahjustus.
Alkoholi reklaamimine, kerge kättesaadavus ning meedias ja kirjanduses loodud positiivne kuvand soodustavad haiguse levikut, sealhulgas noorte seas.
Lev Kamenev
pisi|Lev Kamenev (1918) Lev Borissovitš Kamenev (vene keeles Лев Борисович Каменев, tegelikult Rosenfeld (Розенфельд); 18. juuli (vkj. 6. juuli) 1883 Hersoni kubermang – 25. august 1936 Moskva) oli Vene kommunistlik revolutsionäär, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu poliitik ning riigitegelane. Tema isa oli juut, ema õigeusklik venelane.
Kamenev kuulus Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo esimesse koosseisu. Selle moodustasid seitse inimest: Andrei Bubnov, Lev Kamenev, Vladimir Lenin, Grigori Sokolnikov, Jossif Stalin, Grigori Zinovjev ja Lev Trotski. Neist viis langesid Stalini korraldatud repressioonide ohvriks ja tapeti. Kamenev kuulus poliitbüroosse vahetpidamata kuni 1926. aastani, Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomiteesse kuni 1927. aastani.
Kamenev visati 1927. aastal koos Trotskiga parteist välja. Ta palus andeks, öeldes oma seisukohtadest lahti, ning sai parteisse 1928. aastal tagasi. Ent stalinlike puhastuste käigus oli ta üks esimesi, kes hukati, süüdistatuna "trotskistlik-zinovjevistlikus vandenõus".
Lev Kamenev hukati 1936. aastal ja rehabiliteeriti postuumselt 1988. aastal.
Isiklikku
Lev Kamenev oli abielus Lev Trotski õe Olga Bronšteiniga. Neil sündis kaks poega. 1920-ndate teisel poolel nende abielu lagunes ja ta abiellus Tatjana Glebovaga. Neil sündis 1929 poeg.
Stalini korraldatud repressioonides hukati lisaks Kamenevile tema mõlemad abikaasad ja kaks vanemat poega, samuti vend, vennanaine ja nende poeg. Noorem poeg saadeti algul lastekodusse, hiljem vanglasse, kust lõpuks vabanes. Minia, näitleja Galina Kravtšenko oli kakskümmend aastat sisuliselt tööta.
Karabiin
pisi|Simonovi iselaadiv karabiin SKS ([[vene keeles Самозарядный карабин Симонова; lühend СКС) oli Nõukogude Liidus 1945. aastal Sergei Simonovi arendatud 7,62 x 39 mm padruniga karabiin]] Karabiin on lühikese rauaga kerge vintpüss või jahipüss.
Algselt oli ta ratsa- ja suurtükiväelaste relv. Nimetus pärineb karabiinihaagist, mis kinnitati algul sageli relva kaba vasakule küljele, hõlbustamaks relva kinnitamist hobuse sadula küljes olevale rihmaga karabiinile. Nii sai püssi ratsutades vajadusel käest lasta, haarates püstoli või mõõga.
Hiljem arendati militaarkasutuses olevad karabiinid poolautomaatseteks. Tänapäeval leiab kasutust põhiliselt täpsus- või tseremoniaalrelvana.
Sõna "karabiin" algallikas on prantsuse sõna carabine.
Vabariigi kodanikud
"Vabariigi kodanikud" oli Eesti Televisiooni vestlussaade aktuaalsetel teemadel. Saatesse kutsuti eri elualade esindajaid. Vaatajad said saate jooksul e-posti ja telefoni teel sõna sekka öelda.
Saatejuht oli Aarne Rannamäe.
Karabiinhaak
pisi|Vabakäiguga karabiin Karabiinhaagid ehk karabiinid on enamasti ovaalse kujuga metallist ühenduslülid.
Karabiine kasutatakse asjade ja inimeste kinnitamiseks ehitustel, matkadel, kaljuronimisel, purjetamisel ja mujal. Eristatakse lukustatavaid (keeratava muhviga) ja vabakäiguga karabiine.
Tihtipeale kasutatakse karabiini ka koerte jt lemmikloomade kaela- ja jalutusrihma vahelise kinnitina.
Dis
thumb|300px| Dis [[noodijoonestikul viiuli- ja bassivõtmes eri oktavites]] Dis (tähtnimetus) ehk re-diees (silpnimetus) on noodinimed. Dis on saadud d-noodi altereerimisel pooltooni võrra üles (kõrgendamisel).
Nøtterøy
Nøtterøy on saar Oslo fjordi lääneservas Norras. See on üks kolmest suuremast saarest, millel asub Nøtterøy vald.
Nimekujud läbi ajaloo
right|thumb|Teie turg Nøtterøy põhjaservas, Tønsbergi piiril Algselt Vananorra keeles Njótarøy, Njót(ar)+øy(mõnus+saar).
Põhjamaade Ministrite Nõukogu
pisi|Põhjamaade ametlikus koostöös osalevad maad Põhjamaade Ministrite Nõukogu (lühend PMN; taani keeles Nordisk Ministerråd (lühend NMR), norra keeles Nordisk ministerråd, rootsi keeles Nordiska ministerrådet, soome keeles Pohjoismaiden ministerineuvosto, islandi keeles Norræna ráðherranefndin) on Põhjamaade valitsuste koostööorgan, üks Põhjamaade ametliku koostöö põhiorganeid parlamentidevahelise organi Põhjamaade Nõukogu kõrval. See asutati 1971.
Põhjamaade Ministrite Nõukogu hõlmab Taani, Soome, Islandi, Norra ja Rootsi ning autonoomsete territooriumide Fääri saarte, Gröönimaa ja Ahvenamaa valitsused. Kuigi ametlikult vastutavad töö eest Põhjamaade Ministrite Nõukogus riikide valitsusjuhid, on see delegeeritud Põhjamaade koostöö ministritele ja Põhjamaade Koostöökomiteele.
Valga KK
Klubi parim hooaeg Eesti Meistriliigas oli 2008–09, kui saavutati neljas koht.
Nimi
Klubi on osalenud varasematel hooaegadel järgmiste nimedega: (2006–2008 – Valga Welg) (2008–2009 – Valga KK) (2009–2011 – Valga/CKE Inkasso) (2011–2012 – Valga Korvpallikool) (2012–2015 – Valga Maks&Moorits) (2015–2018 – BC Valga-Valka / Maks&Moorits)
Põhjamaade Ministrite Nõukogu
Peakorter on Kopenhaagen.
Aastal 2011 on PMN-i eesistujariik Soome.
Valdkonnanõukogud ja ministrite kohtumised
Peale valitsusjuhtide ja Põhjamaade koostöö ministrite kuuluvad Põhjamaade Ministrite Nõukokku valdkonnaministrite nõukogud.
Taani eesistumise ajal 2005 otsustati nende arvu kärpida 17-lt 10-le.
On olemas järgmiste valdkondade ministrite nõukogud:
2005. aastal kaotati järgmiste valdkondade ministrite nõukogud:
Põhjamaade peaministrid, välisministrid ja kaitseministrid kohtuvad regulaarselt, sealhulgas enne Euroopa Liidu vastavate ministrite kohtumisi.
Sekretariaat
PMN-i sekretariaat asub Kopenhaagenis. Seal on umbes 100 ametnikku, keda juhib peasekretär.
Eelarve
Põhjamaade Ministrite Nõukogu kulud jaotatakse Põhjamaade vahel proportsionaalselt rahvamajanduse kogutoodanguga.
Aastal 2006 oli eelarve suurus umbes 816 miljonit Taani krooni, mis moodustab umbes 33 Taani krooni Põhjamaade elaniku kohta.
Asutused, fondid ja bürood
Põhjamaade Ministrite Nõukogu finantseerib täielikult või osaliselt mitut asutust, fondi, bürood ja infoteenistust:
Bürood ja infoteenistused
Põhjamaade Ministrite Nõukogul on infobürood Põhjamaades ning Baltimaades (sealhulgas Põhjamaade Ministrite Nõukogu esindus Eestis), Peterburis ja Lõuna-Schleswigis (Põhjamaade Infobüroo Lõuna-Jüütimaal).
Põhjamaade Ministrite Nõukogul on ka infoteenistus Hallo Norden.
Kõhukelme
Kõhukelme ehk peritooneum (ladina keeles peritoneum) on õhuke kile, mis katab kõhuõõne poolt kõhuseina ja kõhuõõnes olevaid elundeid.
Eeri Vahtra
Eeri Vahtra (sündinud 2. veebruaril 1988 Luual) on Eesti murdmaasuusataja.
Maailma karikavõistluste osales Vahtra esimest korda 27. jaanuaril 2007 Otepääl 15 km klassikasõidus, kus ta sai 54. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk 30 parema hulka 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 4. veebruaril 2011 Rõbinskis 20 km suusavahetusega sõidus, kui sai 18. koha.
Johann I
Johanni ja Johann I nimelised valitsejad:
Nõukogude Liidu vapp
thumb|Nõukogude Liidu vapp Nõukogude Liidu vapp oli Nõukogude Liidu riigivapp.
Vapil oli kujutatud maakera, mille peal olid sirp ja vasar. Maakera mandrid olid kujutatud helepruunidena, ookeanid helesinistena. Maakera ümber oli viljavihkudest pärg, mida kaunistasid punased lindid. Vappi kaunistavatele põimitud lintidele oli kirjutatud kõigis liiduvabariikide keeltes "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Maakera kohal vapi ülaosas oli kollase randiga punane viisnurk.
Raba
Rabale vastandub madalsoo, mille vesi pärineb sademetest ja põhjaveest. Seetõttu kasutatakse madalsoo puhul mõnikord ka terminit minerotroofne soo (vesi on toiterikkam) ja raba puhul ombrotroofne soo (vihmaveest toitumise tõttu on vesi toitevaene). Raba on soo arengu toitevaene (oligotroofne) järk.
Maastik rabas on ühtlane ja vähese kõrguskõikuvusega. Mullastik on väheviljakas, niiske ja seal toimub aeglane lagunemine. See pakub elupaika mõningatele rabaloomadele ja taimeliikidele, kuigi on küllaltki väikse viljakuse ja suure niiskusega. Kuna üleliigne niiskus ei suuda ära auruda, siis maapind jääb vesiseks.
Nõukogude Liidu vapp
Vapi väljatöötamisel osales palju kunstnikke. Juba 1922. aasta sügisel moodustas Goznak nõukogude võimu sümboolika väljatöötamiseks komisjoni. See komisjon oli ka esimeste nõukogude markide ja ümbrike autor. Komisjoni pani kokku kartograaf V.N. Adrianov (1875–1938), kelle mõte oli kujutada vapil maakera. See pidi sümboliseerima, et pääs NSV Liitu on avatud igale maailma maale.
Raba
Rabad, mis saavad oma vee ainult sademetest, välistades põhja-, järve- ja liustikuvee, nimetatakse vihmavee tekkelisteks rabadeks. Selliste rabade pinnases on väga vähe toitaineid, mille tõttu on suurel osal taimedel seal raske elutseda, jätkusuutlik kasv toimub ainult mõnedel vähenõudlikel taimeliikidel ning see on ka üldjuhul kidur. Osad taimed toituvad ellujäämiseks putukatest, näiteks pikalehine huulhein (Drosera anglica), ümarlehine huulhein (Drosera rotundifolia) ja vahelmine huulhein (Drosera intermedia).
Raba kummub ümbruse vete tasemest kõrgemale, seetõttu voolavad ojad alati rabast välja. Järsku rabaserva nimetatakse rabarinnaks. Suurtes rabades koguneb vesi rohkeisse pisiveekogudesse (älvestesse ja laugastesse), mis koos mätaste ja rabapeenardega moodustavad rabale iseloomuliku maastiku.
Nõukogude Liidu vapp
NSV Liidu vapist on säilinud palju kavandeid. Näiteks V. Lomantsovi projekt: maakera on ümbritsetud viljapeadega, ülal punane täht, külgedel sirp ja vasar. D.S. Goljadkini projekt oli järgmine: viisnurk, mille keskel asuvad päikesekiirtes sirp ja vasar, ümberringi tööstussümbolid. J.B. Dreieri projektil on sirp ja vasar, täht, maakera ja lindid deviisiga. V.P. Korzuni projekt on juba väga hilisema vapi moodi. Vapi lõpliku joonise tegi Ivan Ivanovitš Dubassov, kelle esimeses versioonis olid kõik kirjad "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" vapi alumisel punasel lindil, hiljem otsustati igas keeles kiri panna vapi külgedele.
Raba
Rabaturba keskmine juurdekasv on 1 mm aastas.
Taimed
pisi|vasakul|Rabamännid [[Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala|Põhja-Kõrvemaal]] Mullastiku, hüdroloogiliste ja klimaatiliste tingimuste omapära tõttu valitsevad rabades sellised ökoloogilised tingimused, mida suudavad taluda vaid vähesed taimed ning sellepärast on rabades floorat vähe liike. Sagedamini esinevaid katte- ja paljasseemnelisi taimi on rabas kokku paarkümmend liiki ja umbes samapalju on ka pärislehtsamblaid ja turbasamblaid. Rindelisuse järgi kuuluvad taimed kas samblarindesse, rohu-puhmarindesse või puurindesse, kusjuures puurinne Eesti rabades sageli puudub.
Nõukogude Liidu vapp
Komisjoni tööd jälgisid ka riigijuhid ja esitasid omi soovitusi. Näiteks on säilinud V. Korzuni eskiis, millel kesktäitevkomitee sekretär Avel Enukidze oli 28. juunil 1923 vapi ülaosast punase lindi maha tõmmanud ja juurde kirjutanud "Lindi asemele täht".
Esimese NSV Liidu vapi kinnitas NSV Liidu Kesktäitevkomitee 6. juulil 1923. Vapi kirjeldus sätestati NSV Liidu Konstitutsioonis 1924. aastal.
Aegade jooksul vappi muudeti vastavalt vajadusele. 1923–1936 oli vapil kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" ainult 6 keeles vastavalt liiduvabariikide arvule. 1936–1946 kasutati vappi, millel oli ainult 11 põimitud linti, puudusid Eesti NSV, Läti NSV, Leedu NSV ja Moldaavia NSV. 1946–1956 oli vapil lisaks veel Karjala-Soome NSV soomekeelne lint. Sellise kujuga vappi, nagu juuresoleval pildil näha võib, kasutati Nõukogude Liidu ametliku vapina 1956–1991. Eestikeelne kiri oli paremal pool kõige ülemine.
E (muusika)
thumb|300px|E [[noodijoonestikul viiuli- ja bassivõtmes erinevates oktavites]] E (tähtnimetus) ehk mi (silpnimetus) on noodinimed.
Erinevates noodivõtmetes
thumb|center|800px|1. [[oktaav|oktavi E noodivõtmetes: g-võti ehk viiulivõti, aldivõti, tenorivõti, f-võti ehk bassivõti]]
Raba
Samblarinne
Kõige sagedasemad taimed Eesti rabades on turbasamblad, mis kujundavad keskkonnatingimusi, tugevdavad ja kiirendavad soostumisprotsesse, uute soode tekkimist. Turbasamblad ehk turbasamblad on aeglase lagunemise ja suure veemahutavuse tõttu peamised raba turbamoodustajad.
Rabamännikutes ja puisrabades on sagedasemad järgmised turbasamblad: pruun turbasammal (Sphagnum fuscum), lillakas (punakas) turbasammal (S. angustifolium), Balti turbasammal (S. balticum), teravalehine turbasammal (S. acutifolium). Peale turbasammalde kasvavad samblarindes üsna sageli pärislehtsammalde hulka kuuluvad raba-karusammal, palusammal ja lainjas kaksikhammas.
Puurinne
Tänu madalale mullaviljakusele kasvab rabas vähe puu- ja põõsaliike, kuid kõige levinumaks on harilik mänd. Raba põlendikel, servades ja läbivoolulistes osades võib leida ka sookaske. Harvem leidub kuuske ning veelgi harvem haaba, pihlakat, paakspuud, kadakat.
Rabamändidel võib lähemal vaatlusel leida mitmeid eriomaseid tunnuseid, mida mineraalmaal kasvavatel mändidel ei leidu. Näiteks on noorte ja madalate rabamändide tüvedel sageli lõvesid (näsakujulised moodustised, mis katavad samblasse jäänud tüveosa). Teiseks tunnuseks on juurekaela kooldumine ja juurestiku mandumine. Kolmandaks rabamändide pindmine juurestus. Kõige sagedasem rabamännivorm Eestis on F. litwinowii.
Loomad
pisi|Hommikune udu [[Tolkuse rabas]] Madal- ja siirdesooga võrreldes on rabad loomastiku poolest mõnevõrra liigivaesemad ja ka asustustihedus on enamasti hõredam. Nii on see eriti selgrootute puhul. Puudega kaetud rabaosad on loomarohkemad kui lageraba.
Ämblikud on võrreldes mujal paiknevate kooslustega rabas domineerivad. Neid on kindlaks tehtud lausa 187 liiki.
Eesti rabades võib kohata üle 80 linnuliigi, kellest umbes pool on alalised asukad. Pesitsevatest linnuliikidest kuus pesitseb Eesti tingimustes ainult rabades: rabapüü, põldrüüt, väikekoovitaja, hallõgija, rabapistrik ja väga haruldane punakurk-kaur. Hoopis kadunud on Eesti rabadest rabapistrik.
Vesi
pisi|Rabajärv [[Kakerdaja rabas]] Raba võib käsitleda veekoguna, kus vesi on väikese kuivainekogusega tugevasti seotud. Rabaturba kogumassist 90–95% moodustab vesi. Suur veesisaldus tihti aga takistab rabade kasutamist, mõjutab raba ümbritsevate alade veerežiimi ning põhjustab ka nende soostumist.
Madal- ja siirdesoode veekogudega võrreldes on kaltsium- ja magneesiumioonide kontsentratsioon rabavees väga madal. Vähene soolasisaldus on põhjuseks, miks rabavesi ei kustuta hästi janu, küll aga sobib pesemiseks; vee veidi mõrkjas maitse ja pruunikas värvus on tingitud suurest orgaaniliste ainete sisaldusest.
Helle Simm, kes on uurinud Eesti rabavett ja selle omadusi, märgib, et rabavesi on eristatav kõigist teistest looduslikest pinnavetest väga väikese mineraalainesisalduse, väga suure orgaaniliste ainete kontsentratsiooni, pruuni värvuse ja happelise reaktsiooni järgi.
Rabaveestik
pisi|Laukad [[Männikjärve rabas]] Rabamaastikku ilmestavad veekogud: rabajärved, jõed, ojad, laukad, älved, rabasaarte ja -servaalade ääres vooluribad. Laukad ja älved on eriomased rabadele.
Laukad on kinni kasvamata, älved aga varjatud veekogud. Nii älveste kui ka laugaste suurus algab mõnest ruutmeetrist ja ulatub sadadesse ruutmeetritesse. Nende esinemissagedus võib olla väga suur, Eesti aladel on loendatud üle 20 000 rabalauka. Laukad on erineva kujuga, kuid väga tihti piklikud. Laugaste sügavus võib ulatuda 4–5 meetrini, enamasti on see siiski alla kahe meetri. Suuremates laugastes võib olla väikeseid saarekesi, nn laukasaari, mis lainekulutuse tõttu on ümmargused või ovaalsed. Laukasaared võivad olla ujuvad.
Tänapäeval on Eesti rabades valdavad laugaste kinnikasvamise protsessid, laugaste muutumine älvesteks.
Rabajärved on putukatele ja vähenõudlike kasvutingimustega kalaliikidele hea elupaik. Rabajärvedes elavad näiteks sellised kalaliigid nagu ahven (Perca fluviatilis), haug (Esox lucius), koger (Carassius carassius) ja linask (Tinca tinca).
Rabade kaitse
Ökoloogilise tasakaalu säilitamise seisukohast on looduslikel turbaaladel, eriti ombrotoofsetel rabadel, oluline tähtsus orgaanilise süsiniku akumuleerijatena. Üks hektar looduslikus seisundis olevat sood akumuleerib aastas keskmiselt umbes 2 tonni süsinikdioksiidi. Tänu sellele aitavad sood leevendada tööstusettevõtetest tulenevat atmosfääri paisatavate gaaside mõju Maa kliimale ehk nn kasvuhooneefekti. Kuivendatud taimestikuta turbaalad muutuvad turba orgaanilise aine lagunemise tõttu aga ise õhku lenduva süsihappegaasi allikateks.
Rabad Eestis
pisi|[[Kõnnu Suursoo oktoobris]]
Rabad kultuuris
Rabamaastiku tühjus on tuhandete aastate jooksul olnud folkloori inspiratsiooniallikaks – seda seostatakse vaimude ja spiritualismiga.
Tacune
Tacune on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides. Selle kõrgus on 5286 meetrit.
Béla Bartók
thumb|300px|Béla Bartók keskkooli lõpetamise ajal 1899
Béla Viktor János Bartók (25. märts 1881 Nagyszentmiklós – 26. september 1945 New York) oli ungari helilooja, pianist ja rahvamuusikateadlane.
Ta sündis põllumajanduskooli direktori pojana Nagyszentmiklósis (tollal Austria-Ungari, nüüd Rumeenia). Pärast isa surma 1888. aastal kolis ta koos ema ja õe Erzsebetiga Nagyszőlősisse (tänapäeval Võnogradiv Ukrainas) ja seejärel Pozsonyisse (tänapäeval Bratislava Slovakkias). Lapsena oli ta kidurat kasvu ja haiglane ning kannatas kuni viienda eluaastani valuliku lööbe all.
Tema muusikaanne ilmnes varakult. Ema sõnul suutis ta eristada tantsurütme, mida ema talle klaveril mängis, veel enne, kui ta täislausetega rääkima õppis. Nelja-aastaselt oskas ta klaveril mängida juba 40 pala. Esimese avaliku kontserdi andis ta 11-aastaselt. Sealjuures esitas ta ka enese kaks aastat varem komponeeritud pala "Doonau kulg".
Ta õppis alates 1899. aastast Budapesti muusikaakadeemias klaverit ja kompositsiooni. Õpingute ajal tutvus Zoltán Kodályga, kellega koos ta kogus rahvamuusikat.
1908. aastal reisis ta koos Kodályga mööda maad, kogudes vanu ungari rahvalaule. Nende leiud olid üllatuslikud. Ungari rahvamuusikana oli varem esitletud mustlasmuusikat. Klassikaline näide sellest eksitusest on Ferenc Liszti "Ungari rapsoodiad" klaverile, mis põhinevad populaarsetel kunstlauludel, mida esitasid mustlasbändid. Seevastu vanad ungari rahvaviisid, mille avastasid Bartók ja Kodály, sarnanevad nendega vähe. Selle asemel avastasid nad, et paljud rahvalaulud põhinevad pentatoonikal, mis meenutab idamaade rahvalaule, näiteks Kesk-Aasia ja Siberi omi.
Bartókit mõjutas Richard Straussi muusika.
1909. aastal abiellus ta Márta Ziegleriga. Nende poeg Béla II sündis 1910. aastal. 1911. aastal kirjutas ta oma ainsa ooperi "Hertsog Sinihabeme loss" ja pühendas selle abikaasale. 1923 see abielu lahutati. Seejärel abiellus Bartók oma õpilase Ditta Pásztoryga. 1924 sündis Bartóki teine poeg Péter.
Ta on kirjutanud ooperi, kaks balletti, klaveri- ja viiulikontserte, koori- ja kammermuusikat. Noorena kirjutas ta peamiselt klaverimuusikat, keskeas lisandus keelpillimuusika. Vanas eas polnud tal lemmikinstrumenti.
Oulun Kärpät
pisi|Oulun Kärpäte kodu- ja võõrsilvorm Oulun Kärpät on Oulu jäähokiklubi, mitmekordne Soome meister. Klubi asutati 1946. aastal. Klubi koduhall on Oulun Energia Areena, mis mahutab 6485 pealtvaatajat.
Kärpät on tulnud Soome meistriks kaheksa korda, viimati 2018. aastal. Kaheksast võidust seitse pärineb 21. sajandist, millega on Kärpät sel sajandil kõige edukam klubi Soome jäähokiliigas.
Meeskonna peatreener on Lauri Marjamäki ja kapten Atte Ohtamaa.
Praegune koosseis
Seisuga hooaeg 2022/23
Johann II
Johann II nimelised valitsejad:
Eses
Eses (tähtnimetus) ehk mi-dublbemoll (silpnimetus) on noodinimed. Eses on saadud e noodi altereerimisel tervetooni võrra alla (madaldamisel).
Kalvi vasallilinnus
pisi|Linnuse müürid ja madal väravaava
pisi|Linnuse lääne- ja lõunamüürid
pisi|Linnuse lõunatiiva alumise korruse silindervõlvlagi Kalvi vasallilinnus asub Virumaal Kalvi külas.
15. sajandil rajatud kastelli tüüpi Kalvi linnust on esmamainitud 1485. aastal. Selle rajas Lodede perekond.
Linnuse sissepääs asub lääneküljel. Kaarja väravaava kohal on säilinud väljapoole kitsenev laskeava. Väikest sisehoovi ümbritsevad kõigist neljast küljest elu- ja majandusruumid. Enamik alumise korruse lagedest on aga kaetud silindervõlviga.
Linnuse ida- ja lõunatiib kui peatiivad on 10–15 meetrit laiad ja neis on sügavuti kaks eraldi ruumi. Linnuse teised tiivad on 5–7 meetri laiused.
Linnuse sisehoovis on säilinud viie meetri sügavune kaev.
18. sajandi lõpul ehitati linnuse idatiib ümber härrastemajaks, mis hävis tulekahjus 1910. aastal. Praegune Kalvi mõisahoone asub linnusest pisut põhja pool.
Eisis
Eisis (tähtnimetus) ehk mi-dubldiees (silpnimetus) on noodinimetus. Eisis on saadud E-noodi altereerimisel terve tooni võrra üles (kõrgendamisel).
Es
ES või Es või es on mitme tähendusega lühend või tähis.
Leo Theodor von Rohland
Leo Theodor von Rohland (10/22. veebruar 1811 Tartu – 1. september 1877 Aakre) oli Riia arst (Dr. med.) ja 1862. aastast Aakre mõisnik.
Es
ES on: Es on:
Leo Theodor von Rohland
Ta oli Tartu raehärra Ernst Johann Rohlandi poeg.
Es
es on:
Leo Theodor von Rohland
13/25. aprillil 1863 sai ta aadlikuks. Tema pojad Leo Ernst von Rohland ja Woldemar von Rohland immatrikuleeriti pärast tema surma, 1889. aastal, Liivimaa rüütelkonda.
Tel Quel
Tel Quel oli prantsuse kirjanike ja teoreetikute rühmitus ja nende asutatud ajakiri. Ajakirja andis aastail 1960–1982 Pariisis välja kirjastus Éditions du Seuil.
Ajakirjas tutvustas rühmitus kirjutamise, teksti, tekstuaalsusest, teadvustamatuse, märgiõpetuse, seksuaalsuse ja tarbimise ning keha ja mõnu uusi mudeleid. Ajakiri mõjutas dekonstruktsionismi sündi. Kirjanduse ja kunstiuuringute kõrval levitati ka isikuvabaduse poliitikast lähtuvat kultuurikriitikat.
Siim Sellis
Siim Sellis (sündinud 5. mail 1987 Talis) on Eesti murdmaasuusataja.
Tel Quel
Tel Quel oli prantsuse strukturalismi keskseid väljaandeid. Ajakirja asutasid kirjanik ja kriitik Philippe Sollers ning kirjanik Jean-Edern Hallier. Juhtiv esindaja oli ka Julia Kristeva.
Morgenstern
thumb|Morgensternid Morgenstern (saksa keeles 'koidutäht') on keskaegne relv, ogaline sõjanui.
Siim Sellis
Maailma karikavõistluste osales Sellis esimest korda 7. jaanuaril 2006 Otepääl 15 km klassikasõidus, kus ta sai 52. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk 30 parema hulka 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 23. jaanuaril 2011 Otepääl sprindi klassikasõidus, kui sai 27. koha.
Yobe osariik
Yobe osariik on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi põhjaosas. Piirneb põhjas Nigeriga.
Morgenstern
Morgenstern oli 20–100 cm pikk raskejalaväe relv, mis kaalus 1–5 kilo. Morgensternidel oli tavaliselt 10–15 cm pikkused ogad relva otsas. Tavalistel morgensternidel oli 4–16 oga, need olid 3-10 cm pikad. Mõned morgensternid olid 1 ogaga.
Heiko Niidas
Heiko Niidas (sündinud 15. märtsil 1983 Kosel ) on Eesti elukutseline korvpallur.
Heiko Niidas on mänginud kogu oma karjääri G4S Eesti Korvpalli Meistriliigas.
Hooajal 2007–2008 on tema näitajateks G4S Eesti Korvpalli Meistriliigas keskmiselt 16,9 punkti mängus.
Yobe osariik
Osariik asub savannivööndis, seetõttu on kliima suurema osa aastast palav ja kuiv.
Jaguneb 17 omavalitsuseks: Barde, Bosari, Damaturu, Fika, Fune, Geidam, Gujba, Gulani, Jakusko, Karasuwa, Machina, Nangere, Nguru, Potiskum, Tarmua, Yunusari ja Yusufari.
Elanikud tegelevad peamiselt loomakasvatuse ja muu põllumajandusega, kuid kaevandatakse ka kipsi, kaoliini ja kvartsi.
John Lennon
John Winston Ono Lennon, sündinud John Winston Lennon (9. oktoober 1940 Liverpool – 8. detsember 1980 New York) oli inglise rokklaulja, luuletaja ja kitarrist, ansambli The Beatles juht.
Lisaks tegutses ta soolomuusiku, poliitilise aktivisti, näitleja ja kirjanikuna. Koos bändikaaslase Paul McCartneyga lõi ta laule, mis mõjutasid tugevalt rokkmuusikat, andes sellele tõuke tõsidusele ja politiseerumisele.
John Lennon oli 20. sajandi üks väljapaistvaimaid muusikuid, kelle laule (näiteks "Imagine" ja "Strawberry Fields Forever") peetakse parimateks kogu popmuusika ajaloos. 2002. aastal BBC korraldatud hääletusel 100 kuulsaima briti valimisel hääletati Lennon kaheksandaks.
John Lennon hukkus 8. detsembril 1980 oma koduväravas, kui hullunud fänn Mark David Chapman ta maha lasi.
Noorus
John Lennon elas koos emaga, kuni ta isa Alfred Lennon pere maha jättis. Siis leidis ema Julia Lennon, et ei suuda oma poega kasvatada, ning jättis ta oma õe Mimi hoolde. Kui John oli äsja 16-aastaseks saanud, hukkus ta ema liiklusõnnetuses. Tänu tädi Mimile õnnestus Johnil Liverpooli Kunstikolledžisse pääseda, millest aga peagi tüdines ning hoolimata tädi vastuseisust hakkas üha rohkem huvituma muusikast. 1950. aastate lõpus pani Lennon oma koolikaaslastest kokku bändi The Quarrymen, millest pärast mitut nime- ja koosseisumuutust sai The Beatles.
The Beatles
Juba enne kuulsuseni jõudmist leppisid Lennon ja McCartney kokku, et nende loodud laulude autorina lähevad kirja mõlema nimed. Nii ongi valdava osa biitlite lugude autoritena märgitud Lennon-McCartney, kuigi neid laule, mille loomises mõlemad võrdselt osalesid, oli vaid paarikümne ümber.
Mõlemal autoril oli oma stiil. Lennoni laulud on isiklikumad ja sisekaemuslikumad. Tema unikaalsest stiilist annavad ehk kõige paremini aimu laulud "I Am the Walrus" ja "Strawberry Fields Forever". Lennon puistas ka vürtsi, kahtlusi ja vastuokslikkust McCartney kiiretesse ja positiivsetesse lauludesse, mille parim näide on laul "Getting Better", kus McCartney laulab asjade paremaks minemisest ja Lennon ümiseb taustal "palju hullemaks minna ei saa".
John ja Cynthia
Lennon tutvus Cynthia Powelliga Liverpooli Kunstikolledžis õppides. 23. augustil 1962 nad abiellusid ja 8. aprillil 1963 sündis neil poeg, kes sai Johni ema Julia mälestuseks nime Julian Lennon. Viis aastat hiljem sai nende kooselu ametliku lõpu: Johni kiire eluviis, uimastitega eksperimenteerimine, soovimatus pojaga tegeleda ja armumine Yoko Onosse viisid 8. novembril 1968 lahutuseni. Poja hooldusõigus jäi Cynthiale.
John ja Yoko
Lennon ja Yoko Ono tutvusid 9. novembril 1966, kui Lennon külastas Ono kunstinäitust. Yoko ja Johni kooselu algas pärast Lennoni Indiast naasmist. Pärast Johni lahutust Cynthiast sai neist paar nii avalikus kui eraelus. Ajakirjandus kirjutas Yoko kohta laimavaid artikleid, mis ajasid Lennoni raevu.
Yoko Onol oli suur mõju Lennoni isiksusele ja see tekitas ülejäänud biitlite hulgas vastumeelsust, mida võimendas veel asjaolu, et Yoko oli Johniga kaasas praktiliselt igal salvestussessioonil.
Biitlite lõpuaastail korraldas Lennon koos Yoko Onoga poliitilisi proteste, enamasti käimasoleva Vietnami sõja vastu. 20. mail 1969 John ja Yoko abiellusid Gibraltaril ning veetsid mesinädalad Amsterdamis voodis sõja vastu protesteerides, nn bed-in. Abiellumisest, mesinädalatest ja kõigest sellega kaasnenust sündis laul "The Ballad of John and Yoko". Teisel bed-in-nädalal Montrealis salvestas paar laulu "Give Peace A Chance", mis sai rahvusvahelise rahuliikumise hümniks. Kuigi ajakirjandus näitas neid kui veidrikke, õnnestus neil rahuliikumise, rassilise harmoonia ja feminismi heaks üsna palju ära teha.