cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Läkaköha
Läkaköha epidemioloogia
Läkaköha vastu hakati Eestis vaktsineerima 1957. aastal, vaktsineerimine oli efektiivne ja haigestumus langes 1970.-1980. aastatel enam kui 90%, võrreldes vaktsineerimiseelse ajaga (Joonis 1) (2). Viimastel aastakümnetel on läkaköhasse haigestumine oluliselt suurenema hakanud ning läkaköha on tänapäeval kõige enam levinud vaktsiinvälditav haigus ka nendes riikides, kus läkaköha vaktsiiniga hõlmatus on kõrge (3). Ka Eestis on riiklikult registreeritud haigestumuse trendid sarnased teiste kõrge immuniseerimistasemega riikidega (3). Kui 1970. ja 1980. aastatel oli haigestumus ~3–4 juhtu 100 000 elaniku kohta, siis alates taasiseseisvumise ajast on haigestumus oluliselt suurenenud ning 2010. aastal registreeriti Eestis läkaköha 97 juhtu 100 000 elaniku kohta (Joonis 1) (2, 3). See oli suurim aastane haigestumus Euroopas. Alates 2012. aastast on Eestis läkaköhasse haigestumus püsinud madalal tasemel 4-5 haigusjuhtu 100 000 elaniku kohta (Joonis 1). Viimane läkaköhast tingitud surmajuht oli 2007. aastal(4).
Eestis vaktsineeritakse lapsi alates 2008. aastast atsellulaarse läkaköha vaktsiiniga. Esimesel eluaastal saavad lapsed kolm läkaköhavaktsiini doosi 3-, 4,5- ja 6-kuuselt ning tõhustusdoosid 2-aastaselt, 6-7-aastaselt (alates 2008) ja 15-16-aastastelt (alates 2012) (5).
Läkaköha sümptomid
Läkaköha kliiniline pilt võib varieeruda asümptomaatilisest vormist teismelistel ja täiskasvanutel kuni eluohtliku seisundini vastsündinutel ja imikutel (6).
Klassikaliselt eristatakse haiguse kulus nelja perioodi (7):
Läkaköha kulgeb klassikaliselt (läkastavad köhahood, köhahoojärgne oksendamine ja inspiratoorsed repriisid) vaid mittevaktsineeritud väikelastel (6). Läkaköha on raske ja eluohtlik haigus vastsündinutele ja imikutele, kuna neil võib haigus kulgeda hingamispeetuste ja sinakushoogudega. Ei läkaköha põdemine ega ka vaktsineerimine anna eluaegset kaitset läkaköha eest. Küll aga põevad vanemad lapsed, teismelised ja täiskasvanud läkaköha enamasti kergelt, vaid 1-2 nädalat kestva mitteparoksüsmaalse köhaga (6). Võimalik on ka bakteri kandlus ninaneelus, mille korral inimene ise haige pole, kuid siiski on võimalik bakteri ülekanne eelkõige vastsündinutele ja imikutele (8).
Läkaköha diagnoosimine tüüpiliste sümptomite järgi ei ole võimalik, kuna sarnaseid sümptomeid võivad tekitada ka mitmed teised nii nakkuslikud kui ka mittenakkuslikud haigused (6, 9).
Soovitused läkaköha diagnoosimiseks Eestis
Alla 1-aastased lapsed (10): PCR-analüüs tuleb teha ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist nii ruttu kui võimalik pärast sümptomite tekkimist, kuid mitte hiljem kui haiguse esimese nelja nädala jooksul. Võimaluse korral tehakse lisaks ninaneelu materjali külvamine, kui haigus on kestnud kuni kaks nädalat.
Ülejäänud isikud (10): Kui köha on kestnud alla kahe nädala, tehakse PCR-analüüs ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist. Võimaluse korral tehakse lisaks ninaneelu materjali külvamine. Kui köha on kestnud 2–4 nädalat, tehakse PCR ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist ja määratakse PT Ig kontsentratsioon. Kui köha on väldanud üle nelja nädala, määratakse PT Ig kontsentratsioon.
Läkaköha ravi
Antibiootikumravi asitromütsiiniga tuleb alustada nii ruttu kui võimalik kuni 21 päeva jooksul haiguse algusest. Antibiootikumravi ei pruugi kergendada haiguse kulgu ega lühendada haiguse kestust.
Kirjandus
2. Jõgiste A, Varjas J, Järviste A. Läkaköha tõrje tulemusi. Eesti Arst 2005; 84(1):31-5.
3. ECDC. Surveillance Atlas of Infectious Diseases [Internet]. Saadaval: http://atlas.ecdc.europa.eu/public/index.aspx (vaadatud 10.10.2017).
4. Heininger U, Andre P, Chlibek R, Kristufkova Z, Kutsar K, Mangarov A, et al. Comparative Epidemiologic Characteristics of Pertussis in 10 Central and Eastern European Countries, 2000-2013. PLoS One. 2016;11(6):e0155949.
5. Eesti Riiklik immuniseerimiskava [Internet]. Saadaval: https://www.riigiteataja.ee/aktilisa/1070/3201/7018/SOM_m9_lisa.pdf# (vaadatud 18.01.2018).
6. Cherry JD, Grimprel E, Guiso N, Heininger U, Mertsola J. Defining pertussis epidemiology: clinical, microbiologic and serologic perspectives. Pediatr Infect Dis J. 2005;24(5 Suppl):S25-34.
7. Wendelboe AM, Van Rie A. Diagnosis of pertussis: a historical review and recent developments. Expert Rev Mol Diagn. 2006;6(6):857-64.
8. Warfel JM, Zimmerman LI, Merkel TJ. Acellular pertussis vaccines protect against disease but fail to prevent infection and transmission in a nonhuman primate model. Proc Natl Acad Sci U S A. 2014;111(2):787-92.
9. Heininger U. Update on pertussis in children. Expert Rev Anti Infect Ther. 2010;8(2):163-73.
10. Jõgi P, Oona M, Tamm E, Lutsar I. Läkaköha nüüdisaegne diagnostika. Eesti Arst. 2012;91(1):19-25.
11. Guiso N, Berbers G, Fry NK, He Q, Riffelmann M, Wirsing von König CH, et al. What to do and what not to do in serological diagnosis of pertussis: recommendations from EU reference laboratories. Eur J Clin Microbiol Infect Dis. 2011;30(3):307-12.
12. Riffelmann M, Thiel K, Schmetz J, Wirsing von Koenig CH. Performance of commercial enzyme-linked immunosorbent assays for detection of antibodies to Bordetella pertussis. J Clin Microbiol. 2010;48(12):4459-63.
Riina Maidre
Riina Maidre (sündinud 26. jaanuaril 1982 ) on eesti näitleja.
Riina Maidre on lõpetanud 2000. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi (hõbemedaliga) ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (21.lend). 2014. aastal kaitses teatrimagistri väitekirja Amsterdami teatrikooli osakonnas DasArts. Ta on läbinud magistriõpingud ka interdistsiplinaarse kunsti osakonnas kunstnik Jaan Toomiku juures Eesti Kunstiakadeemias, kuid lõputöö on vormistamata.
2006–2011 töötas ta näitlejana Von Krahli Teatris. Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja.
Ta on mänginud peaosa 2011. aastal valminud mängufilmis "Kõik muusikud on kaabakad". Väiksemad osatäitmised on tal olnud filmides "Taarka" (2008), "Georg" (2007), "Mis iganes, Aleksander!" (2007) ja "Apteeker Melchior. Viirastus" (2022).
Ouray
Ouary on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Ouary maakonna halduskeskus.
Ouray on tuntud "Ameerika Šveitsina". Linna asub San Juani mägedes 2375 meetri kõrgusel merepinnast. Linna läbib maantee Route 550. Ourayst umbes 64 km kaugusel põhjas asub Montrose ja 37 km kaugusel lõunas Silverton. Ouray ja Silvertoni vaheline maanteelõik on tuntud kui Million Dollar Highway.
Ourays on eristatavad neli aastaaega. Suviti võib päevane õhutemperatuur kerkida 30 °C lähedale, kuid ööd on sageli jahedad. Sügised on üldiselt jahedad. Talved on pikad ja külmad, kuid ekstreemseid temperatuure esineb harva, samuti on talved lumised. Ka kevaded on jahedad ning märkimisväärselt esineb lumesadu ka aprillis ja mais. Aasta keskmine sademete hulk on 582 mm. Sademeid langeb aasta lõikes suhteliselt ühtlaselt. Mai keskpaik kuni juuni lõpp on tavaliselt kõige kuivem periood aastas. Lund sajab keskmiselt 351 cm aastas.
Ouray asutati 1870. aastate keskpaigas. Algul oli Ouray kaevanduslinn, linna lähistel asus üle 30 kaevanduse. 1877. aastal sai linn vastloodud Ouray maakonna halduskeskus. Ouray sai linnaõigused 24. märtsil 1884. Tippajal, 1890. aasta rahvaloenduse ajal, elas linnas 2534 inimest.
21. detsembril 1887 ehitati läbi linna raudteelinn, mida raudteekompanii Denver & Rio Grande Railway. Viimane regulaarne reisirong saabus 14. septembril 1930.
Ouray peatänav on kantud USA ajalooliste paikade riikliku registrisse National Register of Historic Places, enamik tänavalt asuvatest hoonetest on ehitatud 19. sajandi lõpus. Tänaval asuvad Ouary maakonna kohtumaja, St. Elmo hotell, St. Joseph's Minersi haigla, Westerni hotell ja Wrighti ooperimaja. Eraldi on ajalooliste paikade registriise lisatud Ouray raekoda ja Walshi raamatukogu ning Beaumonti hotell.
1968. aasta sügisel filmiti Ouray maakonnas filmi "Tõeline visadus" ("True Grit"), mis sisaldas ka stseene Ouray ja lähedal asuvast Ridgway linnast.
Vassõl Lomatšenko
Vassõl Anatolijovõtš Lomatšenko (ukrainapäraselt Василь Анатолійович Ломаченко; sündinud 17. veebruaril 1988 Bilgorod-Dnistrovskõis Odessa oblastis) on Ukraina poksija.
Harrastajana
Lomatšenko oli kokku vähemalt neljakordne Ukraina meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 2008–2009 ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 2010–2011.
Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) hõbemedali, kaotades finaalis Albert Selimovile (Venemaa). Ta võitis kuldmedali ning tuli maailmameistriks sulgkaalus (kuni 57 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) ja kergekaalus (kuni 60 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011).
Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks.
Elukutselisena
Ta jätkas oktoobris 2013 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 20. mai 2023) pidanud 20 kohtumist ning on võitnud neist 17 (neist 11 nokaudiga) ja kaotanud 3 kohtumist.
Ta on alates 22. novembrist 2014 olnud eri poksiorganisatsioonide (WBA, WBO ja WBC) eri astmete maailmameister.
Isiklikku
Tema torsole tätoveeritud nägu on ta isa ja treeneri Anatoli Lomatšenko oma.
Venemaa-Ukraina sõja ajal ühines ta 27. veebruaril 2022 oma kodulinna Bilgorod-Dnistrovskõi vägedega Ukraina sõjaväes.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Kahetsus
pisi|John Greenleaf Whittieri loodud kangelanna Maud Muller, kes kahetseb oma tegevusetust ja mõtleb, mis kõik oleks võinud olla.
Kahetsus on inimese teadlik negatiivne emotsioon, mis on seotud hinnanguga oma varasematele tegudele ja käitumisele.
Kahetsev inimene tunneb sageli kurbust, häbi, piinlikkust, depressiooni, pahameelt või süüd pärast seda, kui sündmus on möödas, ja ta soovib, et oleks teisiti käitunud. Kahetsus erineb süütundest, mis on eriti emotsionaalne kahetsuse vorm. Võrdlusena – näiteks häbi viitab tavaliselt ühiskondlikule, mitte isiklikule aspektile, kui kahetseja on eksinud ühiskonna- või kultuurinormide vastu.
Kahetsus pole sama emotsioon kui süümepiinade tundmine, kuna süümepiinad on otsesemad ja seotud tegudega, mida peetakse ühiskonnas vägivaldseks, häbiväärseks või haigettegevaks. Süümepiinadega seondatakse vajadust kelleltki (ka ebasiiralt) vabandust paluda, mitte vaid omaette arutlemist. Süümepiinu tundes vabandamine võib olla tingitud vajadusest vähendada karistust tehtud teo eest.
Kahetsus pole alati tingitud tegudest, mis on tehtud, vaid tihtipeale mineviku tegevusetusest. Paljud inimesed soovivad, et nad oleksid minevikus midagi teinud, kuid nad ei teinud seda.
Inimesed, kellel on antisotsiaalsuse isiksusehäire ei tunne kahetsust ega süütunnet.
Metaanalüüsid, mis uurivad, mida me kõige rohkem kahetseme, on leidnud, et ameeriklased kahetsevad kõige rohkem oma valikuid seoses karjääri, suhete ja lapsekasvatamisega. Haridus sai mitmetes uuringutes kahetsustabelis esikoha. Põhjus võib olla tingitud võimaluste printsiibist. Võimaluse printsiip näitab, et inimesed kahetsevad kõige rohkem siis, kui minevikus oli suurim võimalus korrigeerivaks tegevuseks. Kui puudus võimalus tingimusi parandada, siis on ka kahetsus väiksem.
Eksistentsiaalne kahetsus
Eksistentsiaalne kahetsus on sügav vajadus minna tagasi ja muuta eelmisi kogemusi, milles on pidevalt eksitud või tehtud valikud, mis lähevad vastuollu inimese uskumuste, väärtuste või vajadustega. Inimene tunneb korraga eksistentsiaalset rahutust ja eksistentsiaalset süütunnet. Rahutust põhjustab rahulolematus olemasolevaga, mille põhjustasid eelnevalt tehtud ebatäpsed valikud, võimetus olevikku muuta ja tunne, et ta ei mõistnud, kui vaba ta minevikus oli. Koos eksistentsiaalse kahetsusega on kahetsuse objektiks kogemus, milles inimesel ei õnnestunud teha teadlikku südamest tulnud valikut ja selle asemel tegi ta valiku hetkel, mil ta ei uskunud ei iseendasse ega oma õnne. Inimene tunneb, et on hüljanud ja reetnud iseenda, ja see tekitab sügavat eksistentsiaalset süütunnet. Sellele võib järgneda võimetus tegutseda ja valikuid teha.
Eesti rootsikeelne meedia
Rootsi aeg
Esimene rootsikeelne ajaleht Ordinari Post Tijdener hakkas Rootsis ilmuma aastal 1645. Sel perioodil kuulus Eestimaa küll juba Rootsi koosseisu, kuid Rootsi ajal Eestis rootsikeelset ajakirjandust ei trükitud. Stockholmis ilmusid esimesed omakeelsed ajalehed vaid korra nädalas ja olid range riigipoolse kontrolli all. Samas ilmusid kuningriigi dominioonides ajalehed saksa keeles (sh Revalische Post-Zeitung Tallinnas), rohkem kordi nädalas ning kohati ka väiksema riigipoolse sekkumisega.
"Rannarootslaste kalender" (1903–1940)
20. sajandi alguses hakkasid rannarootslaste eestvedajad Hans Pöhl ja Johan Nymann andma välja "Rannarootslaste kalendrit", mis oli esimese Eestis trükitud rootsikeelne väljaanne pärast 1740.–1741. aastal Tallinnas trükitud lauluraamatut. Esimene kalender ilmus 1000 eksemplaris ja kandis nime "1903. aasta Kalender ehk Almanahh Eestimaa rootslastele" (Kalender eller Almanack för året 1903 för swenskarne i Estland).
Kalendris käsitleti talurahvale vajalikke teemasid ja tegutseti ka eestirootsluse säilitamise nimel üldiselt. Näiteks kajastati neis (unustusehõlma vajuma kippuvaid) tähtpäevi, avaldati kasulikku lugemist, esitati andmeid laatade kohta, kirjeldati eestirootslaste endi eluolu ja ajalugu jne. Enamasti 48 leheküljest koosnenud kalendrit, mille väljaandmine oli sageli ka majanduslikult kahjumlik, anti välja kuni 1940. aastani.
Eesti Vabariigi aeg
Kohalike rootslaste omakeelne kirjavara muutus palju mitmekesisemaks pärast Eesti Vabariigi iseseisvumist. Ilmumist jätkas 1903. aastal alguse saanud "Rannarootslaste kalender", mille viimane number ilmus 1940. aastal, ja trükkima hakati ajalehte Kustbon. Lisaks anti välja rannarootslastega seotud teemasid kajastavat aastaraamatut "Svio-Estonica".
Kustbon (1918–1940)
Juba jaanuaris 1918 ilmus esimene number eestirootslaste ajalehest Kustbon ja sellegi väljaandmisega oli seotud Hans Pöhl. Aastate jooksul oli ajakirjal mitmeid erinevaid väljaandjaid ja seda trükiti muuhulgas ka Soomes. Kui aastal 1918 ilmus ajalehte vaid neli numbrit, siis järgmisel aastal ilmus juba 32 numbrit. Stabiilsema olukorra saavutas ajaleht aastaks 1924, mil ilmus 45 numbrit aastas. Kustbon sai toetust ka Rootsis asuvatelt ühingutelt.
Ajaleht sisaldas uudiseid nii eestirootslaste aladelt kui ka mujalt Eestist ja ka Rootsist, edastas hilisema väljaandja Rootsi Rahvaliidu poliitilist sõnumit ning seal avaldati rootslaste ühingute teateid. Kustbon ilmus kuni märtsini 1935, mil vaikiv ajastu ilmumisse pausi tõi. Peagi aga saadi luba anda välja ajalehte Uus Kustbon (Nya Kustbon), mis ilmus 1935–1936 – seda 1936. aastal kõrvuti taastatud ajalehega Kustbon. Juba 1936. aasta detsembrist alates ilmus taas ainult endine ajaleht, kuna turg ei olnud kahe konkureeriva lehe jaoks piisavalt suur.
Ajaleht jätkas regulaarset ilmumist 1940. aasta 20. juulini, mil ilmus viimane number, mis oli koostatud juba kommunistliku režiimi vaimus. Pärast eestirootslaste enamiku Rootsi lahkumist taastati ajakirja tegevus 1944. aastal Stockholmis. Ajalehte anti Eestis vähemalt mõnda aega välja Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse ruumides.
"Svio-Estonica" (1934–1940)
Aastatel 1934–1940 andis Tartu Ülikooli juures tegutsenud Akadeemiline Rootsi-Eesti Selts välja aastaraamatut "Svio-Estonica". Kord aastas ilmunud teose täielik pealkiri oli "Svio-Estonica: årsbok utgiven av Svensk-estniska samfundet vid Tartu Universitet" ehk "Akadeemilise Rootsi-Eesti Seltsi aastaraamat". Aastaraamatu artiklid oli rootsikeelsed, kuid ära oli toodud ka eestikeelne kokkuvõte. Koguteos käsitles Rootsi ja rootslastega seotud ajaloo-, keele-, haridus- jmt alaseid küsimusi. Pärast Eestis ilmumise lõpetamist anti aastaraamatut aastatel 1943–1971 välja Rootsis.
Rootsikeelne nädalakroonika Eesti Raadios
Sel perioodil ei piirdunud Eesti rootsikeelne meedia enam trükisõnaga. Nimelt andis Eesti Raadio vähemalt 1940. aasta märtsis eetrisse ka rootsikeelset nädalakroonikat.
Senised väljaanded lõpetavad ilmumise
Ajakirja Kustbon viimane number Eestis ilmus 1940. aasta 20. juulil ja samal aastal ilmus ka viimane "Rannarootslaste kalender". Kuid siinsete rootslaste huvi oma ajalehe järele püsis. Nimelt ilmus Postimehe 1942. aasta 14. novembri numbris nupuke Haapsalust, mille järgi pidavat lähemal ajal hakatama Eestis elavatele rootslastele mõeldud rootsikeelse ajalehe välja andma. Leht pidi hakkama ilmuma Haapsalus või Tallinnas ja eriti suur oli huvi selle vastu Vormsil ja Riguldis. Kuid ajaleht Kustbon ilmus uuesti alles 1944. aastal ja seda Rootsis, mitte enam Eestis.
Sovjet-Estland (1940–1941)
Ajalehe Kustbon asemel hakkas 1940. aasta oktoobris ilmuma nõukogudemeelne ajaleht Sovjet-Estland. Uus ajaleht oli jätkuvalt suunatud eestirootslastele, kuid pakkus ka ajastule vastavat teistsugust sisu – üldine kommunistlik sisu, kirjeldused sellest, kuidas rootslasteni jõuab uus ja parem tulevik, ülevaade Euroopa uudistest ("Rootsi talunike katastroofiline olukord", "Norra natsifitseerimine" jne) ja regulaarsed ülevaated rootsikeelsetest küladest. Siiski on leitud, et võrreldes teiste selleaegsete Eestis ilmunud ajalehtedega oli ajalehes Sovjet-Estland näiteks vähem juttu Stalinist. Ajakiri Sovjet-Estland ilmus kuni 1941. aasta augustini, mil Eesti olid juba jõudnud Saksa väed.
Rootsi keel Eesti Raadios
1959. aastal hakkas Eesti Raadio uuesti rootsikeelseid saateid tegema. Saated, mis kandsidki pealkirja "Rootsikeelne saade", jätkusid 1980. aastate alguseni. Neis käsitleti näiteks eestirootslaste teemat, Tartu Ülikooli skandinavistika osakonda, edastati intervjuusid rootslastega jne.
Taasiseseisvumisjärgne aeg
Taasiseseisvunud Eesti Vabariigis on ilmunud kaks tähtsamat rootsikeelset väljaannet, millest mõlemad on valdavalt käsitlenud eestirootslastega seotud teemasid. Need kaks ajakirja on 1980. aastate lõpust 1990. aastate keskpaigani ilmunud RONOR ja 2009. aastal ilmuma hakanud Eestirootslane.
RONOR (1988–1996)
Ajakirja RONOR näol oli tegemist Eestirootslaste Kultuuri Seltsi kakskeelse väljaandega, mille esimene number ilmus 1988. aasta 5. mail. Regulaarselt ilmus ajakiri aastani 1993 ja seejärel ilmus kaks numbrit veel aastal 1996.
Eestirootslane (2009–)
Alates 2009. aastast ilmub kaks korda aastas Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse ajakiri Eestirootslane. Ajakiri saadetakse eestirootslaste rahvusnimekirja kuuluvatele isikutele postiga. Lisaks omavalitsuse tegevuse tutvustamisele kajastatakse seal nii eestirootslaste rahvusvähemuse jaoks aktuaalseid teemasid kui ka nende ajalugu. Sarnaselt ajakirjale RONOR on ka ajakiri Eestirootslane kakskeelne.
Muid väljaandeid
Alates 2004. aastast oli rootsikeelne Skandinaavia maadele suunatud väljaanne ka ajalehel The Baltic Guide. Kord kuus ilmunud tasuta ajalehte levitati veel 2011. aastal turistidele Eestis ja Rootsis sadamates, lennujaamades, laevade pardal jne.
Elva Filatelist
Elva Filatelist oli 1992-2001 ilmunud Elva Filatelistide Seltsi infoleht. Lehte koostas Gunnar Kirs. Leht ilmus kuus korda aastas.
Lõimandi nina
Lõimandi nina (ka Lõimandi neem) (vene keeles мыс Симпернес) on üks Tahkuna poolsaare põhjaotsa maaninadest, halduslikult Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Eesti meistrivõistlused iluuisutamises
Eesti meistrivõistlused iluuisutamises on Eesti meistrivõistlused iluuisutamises, mida korraldatakse 1917. aastast. Võistlust korraldab Eesti Uisuliit.
Altveski
Altveski on paikkond Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tähkvere külas. Enne 1970. aastaid oli see küla staatuses.
Eesti meistrivõistlused iluuisutamises
Meistrivõistluste kavas on meeste üksiksõit, naiste üksiksõit, paarissõit, jäätants, sünkroonuisutamine.
Smolenski lennuõnnetus
pisi|Lennuteekond pisi|Lennuk [[Prahas 39 tundi enne katastroofi]]
Lennukis oli 85-liikmeline Poola delegatsioon, kes oli teel mälestama 70 aasta möödumist Katõni massimõrvast. Poola presidenti Lech Kaczyńskit ja paljusid kõrgeid riigitegelasi Venemaale viinud lennuk kukkus maandumisel lennuväljale jõudmata alla ja süttis põlema, 96 reisijat ja meeskonnaliiget said surma.
Ametlik aruanne õnnetuse põhjuste kohta
Õnnetuse põhjuste uurimise viis läbi Venemaa kui riik, kelle territooriumil õnnetus juhtus.
Otsesed põhjused
Komisjoni aruande järgi oli lennuk töökorras; plahvatust, tulekahju ega süsteemide riket ei tuvastatud. Katastroofi otsese põhjusena tuuakse meeskonna viivitamine otsusega varulennuvälja kasutada – vaatamata sellele, et neid ebasoodsatest ilmastikutingimustest informeeriti – ning hoiatussüsteemi TAWS ignoreerimine. Ka Poola õhuväe ülema Andrzej Blasiku kokpitis viibimine ja presidendi soov õigel ajal tseremooniale jõuda survestas piloote iga hinna eest maanduma.
Kaudsed põhjused
Smolenski lennuväli on endine sõjaväelennuväli, mis tänapäeval on nii sõja- kui ka tsiviillennukite käsutuses, aga suhteliselt harva kasutatav. Õnnetuse ajal polnud lennuväljal Lääne standardile vastavat instrumentaalmaandumissüsteemi, millega Poola piloodid olid harjunud, vaid Venemaa süsteem. Lennuväljal oli raadiomajakas, kuid selline, mille antenn polnud fikseeritud kindlasse suunda. Seetõttu sai seda kasutada küll abivahendina oma asukoha määramiseks, kuid mitte maandumiseks. Hiljem selgus, et lennuraja tuled olid halvasti hooldatud. Mõnel tulel puudus elektripirn, mõnel polnud klaase ees ja mõned tuled olid määrdunud ja halvasti nähtavad. pisi|Venemaa sõjaväelased keeravad Smolenski lennuväljal valgustitele puuduvaid pirne sisse (10. aprill 2010) Katastroofi sattunud lennuk tunnusnumbriga 101 kuulus Poola õhuväele. Poola president võis kasutada teistki lennukit, mille tunnusnumber oli 102, aga see oli parajasti Venemaal Samara tehases hoolduses. Lennuk 101 oli valmistatud Kuibõševi lennukitehases (praegune Samara) aastal 1990, see oli kogunud 5143 lennutundi ja 3899 maandumist. Lennuki lennuressurss oli 25½ aastat või 30 000 lennutundi või 15 000 maandumist – sõltuvalt sellest, mis neist esimesena täitub.
Lennuk pidi väljuma Varssavist kell 9.00, aga väljalend hilines. Lennuk startis kell 9.27. Lend Smolenskisse pidi kestma üks tund ja viisteist minutit.
Rahvusvaheliste lennureeglite järgi toimub suhtlus lennuki meeskonna ja lennujuhtide vahel inglise keeles. Kuid Smolenski lennuväli tavaliselt rahvusvahelisi lende ei teeninda ja lennuväljal puudus vastav ICAO sertifikaat. Seetõttu ei saanud lennujuhtidelt nõuda, et nad suhtleksid inglise keeles, selle asemel rääkisid nad vene keeles. Tavaliselt suhtleb lennujuhtidega lennuki meeskonna tüürimees ja kui tekib keeleprobleeme, siis võib sihtlennujaam saata lennuki pardale oma navigaatori. Märtsi keskpaiku oli Poola reisi taotledes soovinud saada navigaatorit, aga ei saanud vastust. Märtsi lõpul taotles Poola teist korda lennuluba, aga seekord Venemaa poole navigaatorit ei taotlenud. Viimasel hetkel pakkus Venemaa oma tüürimeest, kuid siis Poola loobus, teatades, et meeskonna vene keele oskus on piisav. See polnud siiski tõsi. Üksnes lennuki kapten, kes võttis tüürimehe kohustused enda peale, oskas vene keelt piisavalt hästi, tehes seega kahe inimese tööd.
Ilm oli halb. Siiski oli samal päeval (10. aprill) varem, kell 9.15 Smolenskis maandunud Poola valitsusele kuuluv Jak-40, mis toimetas kohale Poola ajakirjanikud. Pärast seda proovis Venemaale kuuluv Iljušin Il-76 Smolenskis kell 9.20 ja 9.39 maanduda, aga halva nähtavuse tõttu see kummalgi katsel ei õnnestunud ja lennuk suunati ümber Moskvasse Vnukovo lennuväljale.
Lennu ajal halvenes ilm veelgi. Tekkis udu ja nähtavus vähenes 200 meetrini. Varulennuväljadeks olid määratud Minsk ja Viciebsk, mis aga mõlemad olid kolmandas riigis (Valgevenes), pealegi oli Viciebski lennujaam laupäeval suletud. Saanuks lennata ka Vnukovo lennuväljale, kuid Moskva jäänuks siiski liiga kaugele.
Meeskond avastas, et on laskumist alustanud liiga hilja. Et seda kompenseerida, suurendas meeskond lennuki vajumiskiirust 8 meetrini sekundis, mis on poole kiirem kui tavaliselt ette nähtud. Lennuk laskus liiga madalale ning riivas puid hetkel, kui lendurid nägid, et maapind on liiga lähedal ja olid otsustanud minna maandumise teisele ringile. Vastu maapinda paiskunud lennukile rakendus löögist ülekoormus umbes 100g, mille tõttu lennuk rebenes mitmeks tükiks ja süttis põlema, kõik lennukis viibinud inimesed hukkusid.
Katastroofi soodustas maastiku tõusev reljeef enne lennuvälja rada. See võis jätta pilootidele eksliku mulje, et lennuki kõrgus maapinnast on lennuväljani jõudmiseks piisav.
Meeskonna otsust Smolenskis maanduda võis mõjutada asjaolu, et kolm päeva varem, 7. aprillil olid kapten ja esimene piloot (vastavalt esimese piloodi ja navigaatorina) sellesama lennukiga selsamal lennuväljal maandunud; samuti see, et kohale jõudnud ajakirjanikud olid juba ootamas. Tu-154 kokpitis olid kõrvalised isikud: Poola õhuväe ülem kindralleitnant Andrzej Blasik, kes oli ise endine lendur ja lennuinstruktor, ning aeg-ajalt käis seal presidendi protokolliülem Mariusz Kazana. Tsiviillennunduses on kõrvalistel isikutel piloodikabiinis viibimine keelatud, LOT 101 kuulus aga sõjaväele. Kõrvalised isikud survestasid meeskonda ning maandumise või varulennuväljale suundumise otsuse langetamine viibis.
Hoburaudkaar
Hoburaudkaar on kaaretüüp, mis meenutab kujult hobuserauda. See tähendab, et kaar on kahe kolmandiku kuni kolmveerandi ringjoone pikkune ning kaare suurim laius ei asu mitte lähtekividel, vaid neist kõrgemal.
Smolenski lennuõnnetus
Eriarvamused
pisi|Kask, mida lennuk esimesena tabas (10. aprill 2010). Wiesław Kazimierz Binienda väidab oma uurimistöö põhjal, et ametlikel andmetel lennuki tiiva otsast tüki rebinud kask ei saanud purunemise põhjuseks olla. Seda kinnitab ka Taani teadlane Glenn Jørgensen. ISASI (International Society of Air Safety Investigators) ekspert Bogdan Gajewski väidab, et kogu lõppraport ei ole usaldusväärne ning oluline tõendusmaterjal on uurimata (näiteks hukkunute kehad – rõntgenuuring andnuks tõendeid plahvatuse või selle puudumise kohta).
Hoburaudkaar
Hoburaudkaar on tuntud eeskätt islamimaade arhitektuuri kaudu (Euroopas nimetatakse seda mauri arhitektuuriks) ning kaart on kasutatud sellest lähtunud stiilides, näiteks mosaraabia ja mudéjar-stiilis ehitistes.
Smolenski lennuõnnetus
Spekulatsioonid ja vandenõuteooriad
Kohe pärast lennukatastroofi avaldas smolenskilane Sergei Amelin oma blogis fotosid sündmuskohalt, kaarte, arvutusi lennuki kursi kohta jms. Internetikogukonnad arutasid katastroofi võimalikke põhjuseid.
Tekkis ka mitmesuguseid vandenõuteooriaid.
Hoburaudkaar
Konstrueerimine
Hoburaudkaare keskpunkt, millest lähtub kaare raadius, ei asu mitte kaare lähtejoonel nagu ümarkaare puhul, vaid lähtejoonest kõrgemal. Tavaliselt võetakse kaare keskpunktiks sildeava keskpunkti ja lähtekividelt (joonisel A ja B) umbes 30-kraadise nurga all tõusvate sirglõikude lõikumispunkt. Kaare raadius võrdub siin kaare suurima laiusega, mis võib olla laiem kui sildeava.
Smolenski lennuõnnetus
Spekulatsioonid ja vandenõuteooriad
Poola valitsuse lennuki hukkumine teel Katõni massimõrva ohvrite mälestamise tseremooniale põhjustas hulgaliselt ka poliitilisi spekulatsioone.
Hoburaudkaar
Konstrueerimine
Hoburaud-teravkaar koosneb kahest kaarest, mille keskpunktid asuvad lähtekividelt (A ja B) 45-kraadise nurga all tõusvatel sirglõikudel.
Smolenski lennuõnnetus
Pärast katastroofi
18. aprillil 2010 toimus Krakówis president Kaczyński ja tema abikaasa riiklik matus. Väliskülaliste matusele saabumisele sai takistuseks 14. aprillil purskama hakanud Eyjafjallajökulli vulkaan, mille purskest paiskus taevasse niisugune hulk vulkaanilist tuhka, et kogu Euroopas tühistati lennureisid. Siiski ei lükatud matust edasi ja see toimus nagu ette nähtud, kuigi väliskülalisi saabus oodatust vähem.
Kuna lennukatastroofis hukkus Poola president, sai Seimi eesistuja Bronisław Komorowski presidendi kohusetäitjaks. 20. juunil korraldati uue presidendi valimised. Ükski kandidaat ei saanud absoluutset enamust ning sellepärast toimus 4. juulil presidendivalimiste teine voor, kuhu pääsesid hukkunud presidendi kaksikvend Jarosław Kaczyński ja Bronisław Komorowski. Komorowski kogus teises voorus 53% häältest ja valiti uueks presidendiks.
Hoburaudkaar
Rooma ja läänegooti arhitektuuris
Eelromaani ehitiste vahendusel jõudis hoburaudkaar ka Roussilloni ja Languedoci romaani arhitektuuri (esineb näiteks romaani kirikuis Palairacis St. Gaudensis).
Smolenski lennuõnnetus
Pärast katastroofi
Poola sõjaväe VIP-idega tegelev lennuväeüksus likvideeriti. Enamikule selle üksuse lenduritele anti võimalus lennata regulaarsetel tsiviillendudel. Valitsuse käsutusse jäeti kaks lennukit Embraer 170, neid hakkas opereerima Poola riiklik lennuettevõte LOT Polish Airlines ja piloodid olid tsiviilisikud. Ülejäänud lennukid müüdi ära.
Hoburaudkaar
Mauri arhitektuuris ja sellest mõjustatud stiilides
Varaseim islamiga seotud ehitis, millel esineb hoburaudkaar, on Damaskuse Suur mošee Süürias, mis ehitati ajavahemikus 706–715. Kuid oma hiljem enim kasutatud kuju sai hoburaudkaar Hispaania territooriumil ja Põhja-Aafrikas. Muslimitest valitsejate dünastiad Pürenee poolsaarel võtsid hoburaudkaare laialt kasutusele oma ehitistes, aktsentueerisid seda ornamentide ja värvidega ning kujundasid sellest uusi variante, nagu teravkaarne hoburaudkaar või lehvikkaar. Mauri arhitektuurist jõudis hoburaudkaar ringiga tagasi mosaraabia arhitektuuri, samuti käsikirjade illustratsioonidesse. Hoburaudkaar esineb mudejar-stiilis ehitistel Hispaanias veel 16. sajandil.
Smolenski lennuõnnetus
Pärast katastroofi
26. novembril 2010 võttis Venemaa Riigiduuma vastu resolutsiooni, milles tunnistas, et Katõni massimõrv toimus Nõukogude Liidu juhi Jossif Stalini käsul. Venemaa Föderatsiooni õiguseellane Nõukogude Liit oli seda kaua aega eitanud, väites, et Katõni massimõrvas on süüdi Saksamaa. Alles Mihhail Gorbatšov kinnitas 1990. aastal Nõukogude Liidu vastutust selle mõrva eest, senini polnud Kreml kunagi varem Stalini otsest osalust selles veretöös tunnistanud.
Hoburaudkaar
Mujal
Uuema aja arhitektuuris leiab hoburaudkaart historitsistlikes mauri arhitektuuri kopeerivates neostiilides (Moorish Revival, neo-mudéjar).
Smolenski lennuõnnetus
Lennuõnnetuses hukkunuid
pisi|Lech Kaczyński pisi|Poola presidendilossi juurde tuuakse lilli.
Hoburaudkaar
Mujal
Hoburaudkaarega sarnanevat lukuauk-akent on arhitektuurilise elemendina kasutatud juugendarhitektuuris.
Potapovõtši
Potapovõtši (ukraina keeles Потаповичі) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Pindala on 5,21 km². Elanike arv on 465.
Superman (Arashi album)
"Superman" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi kolmas stuudioalbum pärast albumeid "Arash" (2005) ja "Donya" (2008).
See anti välja 4. novembril 2014 Warner Music Scandinavia (WEA) poolt. Singlid sellelt albumilt olid "Broken Angel", "Melody", "Iran Iran World Cup 2014", "She Makes Me Go" (koos Sean Pauliga) ja "Sex Love Rock n Roll (SLR)" (koos T-Painiga).
Lesseyton
Lesseyton asutati metodistide misjonijaamana 1847. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lesseytoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,45%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07%, värvilisi 0,04% ja teisi 0,44%. Koosa keelt pidas emakeeleks 97,50% inimesi, inglise keelt 1,07% ja viipekeelt 0,55%.
Ioonallikas
pisi|400px|[[Massispektromeeter|Massispektromeetri EI/CI ioonallikas]] Ioonallikas on elektromagnetiline seade, mida kasutatakse laetud osakeste tekitamiseks. Ioonallikate peamine rakendus on ioonide genereerimine massispektromeetrites, optilistes emissioonispektromeetrites, osakeste kiirendites, ioonide implantaatorites ja ioonmootorites.
Elektronionisatsioon
Elektronionisatsioon (inglise keeles electron ionization – EI) on ionisatsioonimeetod, kus kõrge energiaga elektronid interakteeruvad ioonide moodustamiseks gaasifaasis olevate aatomite või molekulidega. Seda tehnikat kasutatakse laialdaselt massispektromeetrias, eriti gaasifaasiliste proovide ja lenduvate orgaaniliste ühendite korral.
EI-allikas toodetakse elektrone termioonilise efekti abil, seejärel kiirendatakse need potentsiaalini 70 eV ja kontsentreeritakse kiireks. Uuritava proovi neutraalsed molekulid ioniseeruvad ja fragmenteeruvad kokkupuutel elektronkiirega. Ionisatsiooniprotsessi kirjeldab gaasifaasi reaktsioon:
, kus M on ioniseeritava molekuli aatom, e^- on elektron ja on saadud ioon.
Keemiline ionisatsioon
Keemilisel ionisatsioonil (inglise keeles chemical ionization – CI) saadakse ioone analüüdi molekulide reaktsioonil reagentgaasi ioonidega, mis ioonallikas esinevad. Harilikult kasutatakse reagentgaasina metaani, ammoniaaki või isobutaani. Võrreldes analüüdiga on reagentgaas suures ülehulgas, mistõttu ioniseerivad allikasse sisenevad elektronid eelistatult reagentgaasi. Kokkupõrked teiste reagentgaasi molekulidega tekitavad ionisatsiooniplasma, millega reageerides moodustuvad analüüdist positiivsed ja negatiivsed ioonid. Näiteks võib toimuda prootoni ülekanne:
Keemiline ionisatsioon on madalama energiaga protsess kui elektronionisatsioon. Madalama energia tulemusena on fragmentatsioon väiksem ja massispekter tavaliselt lihtsam. Tüüpilisel keemilise ionisatsiooni massispektril on kergesti identifitseeritav molekulaarioon.
Radioaktiivsed ioonallikad
Väikest tükikest radioaktiivset materjali, näiteks 63Ni või 241Am, saab kasutada gaaside ioniseerimiseks. Seda rakendatakse ioonsuitsuandurites ja ioonliikuvus-massispektromeetrias (inglise keeles ion mobility mass spectrometry – IMS).
Ioonkinnitus-ionisatsioon
Ioonkinnitus-ionisatsioon on sarnane keemilisele ionisatsioonile. Selle puhul kinnitub katioon reaktiivses kokkupõrkes analüüdi molekulile:
, kus M on analüüdi molekul, X+ on katioon ja A on mittereaktiivne kokkupõrkepartner.
Meetodit rakendatakse ioonkinnitus-massispektromeetrias (inglise keeles ion-attachment mass spectrometry – IAMS).
Gaaslahendusega ioonallikad
Need ioonallikad kasutavad ioonide tekitamiseks plasma-allikat või elektrilahendust.
Induktiivseostunud plasma
Ioone saab tekitada induktiivseostunud plasmas. Plasma moodustub energia arvelt, mis saadakse elektromagnetilise induktsiooni poolt tekitatud elektrivoolust. Rakendatakse induktiivseostunud-plasma-massispektromeetrias (inglise keeles inductively coupled plasma mass spectrometry – ICP-MS), kus induktiivseostunud plasmat kasutatakse proovi aurustamiseks, atomiseerimiseks ja ioniseerimiseks. Tekkinud ioone analüüsitakse massispektromeetriliselt.
Mikrolaine-indutseeritud plasma
Mikrolained on võimelised ergastama elektroodituid gaaslahendusi, et tekitada ioone.
Kaarlahendus
Ioone saab moodustada elektrilise kaarlahenduse abil. Kaarlahenduse korral tekib plasma elektrivoolu suunamisel läbi argooni või mõne muu väärisgaasi. Plasmas proov aurustatakse, atomiseeritakse ja ioniseeritakse. Selle meetodi korral kasutatakse enamasti tahkeid proove.
Sädelahendus
Sädelahendust kasutatakse, et toota tahkest proovist gaasifaasi ioone. Proov aurustatakse ning ioniseeritakse hetkelise sädelahenduse abil, mis tekib elektrivoolu toimel. Kui see ühendada massispektromeetriga, nimetatakse kogu instrumenti säde-ionisatsioon-massispektromeeter (inglise keeles spark ionization mass spectrometer) või SSMS (inglise keeles spark source mass spectrometer).
Aerosool-laser-desorptsioon-ionisatsioon
Aerosool-lennuaja-massispektromeetrias eraldatakse mikromeetri suurusjärgus tahked aerosooliosakesed atmosfäärist. Need osakesed sama-aegselt desorbeeruvad ja ioniseeritakse täpselt ajastatud laserimpulsiga, kui nad läbivad lennuaja-massianalüsaatorit (inglise keeles time of flight – TOF).
Kiirete aatomitega pommitamine
Kiirete aatomitega pommitamisel (inglise keeles fast atom bombardment – FAB) segatakse analüüt mittelenduva maatriksiga. Seejärel pommitatakse analüüti vaakumis kõrge energiaga (4000 – 10 000 eV) aatomkiirtega, mille aatomid pärinevad tavaliselt inertgaasist, näiteks argoonist või ksenoonist. Harilikult kasutavad maatriksid: glütserool, tioglütserool, 3-nitrobensüülalkohol (3-NBA), 18-kroon-6-eeter, 2-nitrofenüüloktüüleeter, sulfolaan, dietanoolamiin ja trietanoolamiin.
FAB on suhteliselt pehmete tingimustega ionisatsioonitehnika, mis tähendab, et molekulidele üleantav energia hulk on väiksem ning esineb vähem fragmente. FAB annab peamiselt protoneeritud molekule [M+H]+ ja deprotoneeritud molekule [M-H]-.
Väljadesorptsioon
Väljadesorptsioon (inglise keeles field desorption – FD) viitab massispektromeetria ioonallikale, kus proov on kantud teravatipulisele elektroodile. Seejärel rakendatakse elektroodile kõrge potentsiaaliga elektriväli, mille tulemusena elektrood kuumeneb ning gaasifaasis analüüdi molekulid desorbeeruvad ja ioniseeruvad.
FD-ga saadud massispektritel fragmentatsioon puudub või esineb vähesel määral, domineerivad molekulaarsed radikaalsed katioonid M+, mõnikord ka protoneeritud molekulid [M+H]+.
Maatriksabistatud-laser-desorptsioon-ionisatsioon
MALDI on pehme ionisatsioonitehnika, mida kasutatakse massispektromeetrias. See võimaldab analüüsida biomolekule (biopolümeerid, näiteks DNA, proteiinid, peptiidid ja suhkrud) ja suuri orgaanilisi molekule, mis traditsioonilisemate ionisatsioonimeetodite puhul kalduvad liialt fragmenteeruma. MALDI on suhtelise pehmuse ja saadud ioonide poolest sarnane elektropihustusionisatsioonile, kuigi mitmelaengulisi ioone saadakse vähemal määral.
Pindvõimendatud-laser-desorptsioon-ionisatsioon
SELDI (inglise keeles surfance-enhanced laser desorption-ionization) on variatsioon MALDI-st, mida kasutatakse proteiinisegude analüüsimiseks.
Elektropihustusionisatsioon
Elektropihustusionisatsioonis (inglise keeles electrospray ionization – ESI) suunatakse vedelik läbi väga väikese laetud (metall)kapillaari. Vedelik sisaldab uuritavat ainet, analüüti, mis on lahustatud suures hulgas solvendis, mis on tavaliselt analüüdist lenduvam. Tihti lisatakse sellele lahusele lenduvaid aluseid, happeid või puhvreid. Analüüt esineb lahuses iooni kujul, kas aniooni või katioonina. Elektriväljas toimub solvendi pihustumine, mille käigus moodustub aerosool: umbes 10-mikromeetrise läbimõõduga väikeste tilkade udu. Protsessi käigus moodustub metallkapillaari tippu Taylori koonus, millest eralduvad laetud solvenditilgakesed. Mõnikord kasutatakse laenguta kandjat, näiteks lämmastikku, et abistada vedeliku nebulisatsiooni ja tilkades oleva lahuse aurustumist. Solvendi aurustumisel lükatakse analüüdimolekulid tihedamini kokku, mistõttu tekivad nende vahel tõukejõud ja nad lagunevad väiksemateks tilgakesteks. Seda protsessi kutsutakse kuloniliseks plahvatuseks, sest seda ajendavad laenguga molekulide vahelised kulonilised tõukejõud. Protsess kordub, kuni analüüt esineb solvendivaba ioonina.
Vaadeldavad ioonid moodustuvad prootoni (vesinikuiooni) liitumisel ja tähistatakse [M+H]+ või mõne teise katiooni liitumisel, näiteks naatriumioon [M+NA]+, või prootoni eemaldumisel [M-H]-. Tihti täheldatakse mitmelaenguliste ioonide, näiteks [M+2H]2+ teket. Suurte makromolekulide korral võib esineda mitu laetud olekut, mis ilmnevad erineval määral.
Atmosfäärirõhul keemiline ionisatsioon
Atmosfäärirõhul keemiline ionisatsioon (inglise keeles atmospheric pressure chemical ionization – APCI) on keemilise ionisatsiooni vorm, mis leiab aset atmosfäärirõhul. Solvent kuumutatakse suhteliselt kõrgele temperatuurile (üle 400 °C), pihustatakse kõrge voolukiirusega lämmastikus ning saadud aerosoolipilv avaldatakse koroonalahenduse mõju alla, tekivad ioonid.
Atmosfäärirõhul fotoionisatsioon
Atmosfäärirõhul fotoionisatsioon kasutab footonite allikat, tavaliselt vaakum-UV lampi, et ioniseerida analüüt ühefootonilise ionisatsiooniprotsessi abil. Analoogselt teistele atmosfäärirõhul ioonallikatele kuumutatakse solvendipihus suhteliselt kõrgele temperatuurile (üle 400 °C) ja pihustatakse desolvatatsiooniks kõrge voolukiirusega lämmastikus. Et moodustada ioone, mõjutatakse tekkinud aerosoolipilve UV-kiirgusega.
Atmosfäärirõhul laserionisatsioon
Atmosfäärirõhul laserionisatsioon kasutab UV-laserkiirguse allikaid, et ioniseerida analüüt multifootonilise ionisatsiooniprotsessi abil. Meetod on selektiivne spetsiifilistele molekulidele nagu näiteks PAH-id (polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud).
Helipihustusionisatsioon
Helipihustusionisatsioon (inglise keeles sonic spray ionization – SSI) on meetod ioonide loomiseks vedelikulahusest, näiteks metanooli ja vee segust. Lahuse muutmiseks väikestest piiskadeks koosnevaks supersooniliseks pihuseks kasutatakse pneumaatilist nebulisaatorit. Ioonid moodustuvad, kui solvent aurustub ja statistiselt ebastabiilne tilkade laengujaotus viib kogulaengu tekkeni. Täieliku desolvatatsiooniprotsessi tulemusena moodustuvad ioonid, mida saab massispektromeetriliselt detekteerida.
Termopihustusionisatsioon
Termopihustus on üks atmosfäärirõhul toimuva ionisatsiooni meetoditest massispektromeetrias. See viib analüüsiks kasutatavad ioonid vedelast faasist üle gaasifaasi. Meetod on eriti kasulik vedelik-kromatograafia massispektromeetrias.
Keskkonna ionisatsioon
Keskkonna ionisatsioonis (inglise keeles ambient ionization) moodustatakse ioonid väljaspool massispektromeetrit, ilma proovi ettevalmistuse või lahutuseta.
Desorptsioon-elektropihustusionisatsioon
Desorptsioon-elektropihustusionisatsioon kasutab elektropihustusallikat, et luua laetud tilgakesi, mis suunatakse paari millimeetri kuni sentimeetri kaugusel asuvale tahkele proovile. Laetud tilgakesed koguvad proovi läbi interaktsioonide pinnaga ning seejärel moodustavad kõrgelt laetud ioone, mida saab massispektromeetrisse sisestada.
Maatriksabistatud-laser-desorptsioon-elektropihustusionisatsioon
MALDESI (inglise keeles matrix-assisted laser desorption electrospray ionization) on atmosfäärirõhul ionisatsiooniallikas mitmelaenguliste ioonide genereerimiseks. Ultraviolet- või infrapunalaser suunatakse tahkele või vedelale proovile, mis koosneb uuritavast analüüdist ning maatriksist. Neutraalsed analüüdi molekulid desorbeeruvad ning postioniseeruvad interaktsioonis elektropihustatud solvenditilgakestega, tekitades mitmelaengulisi ioone.
Surnud 4. juulil
Siin loetletakse 4. juulil surnud tuntud isikuid.
Eesti kõrgeimate ehitiste loend
Siin on loetletud Eesti kõrgeimaid ehitisi, mille kõrgus on üle 50 m.
Florent Malouda
Florent Johan Malouda (sündinud 13. juunil 1980) on elukutseline jalgpallur.
Ta mängis aastatel 2004–2012 poolkaitsjana Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Klubikarjäär
1996–2000 mängis Malouda LB Châteauroux's. Ta lõi 59 kohtumises 5 väravat. Eesmärk oli jõuda klubiga Ligue 2-sse, aga see ei õnnestunud ja seetõttu vahetas Malouda klubi.
2000–03 mängis Malouda En Avant Guingampis. Ta lõi klubi meeskonnas 82 kohtumises 15 väravat.
2003–07 mängis ta Prantsusmaa tippklubis Lyoni Olympique. Kõigil neljal hooajal tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks, võites tugevaima liiga Ligue 1.
2007-13 mängis Malouda Chelseas. Chelseaga võitis Malouda 2010 Inglismaa meistrivõistlused, 2009 ja 2010 karikavõistlused ning 2009 ka superkarika.
2013–14 mängis Malouda Türgi klubis Trabzonsporis.
Tema seni viimane klubi oli Luksemburgi kõrgliiga klubi FC Differdange 03.
Koondisekarjäär
Malouda mängis Prantsusmaa koondises esimest korda 17. novembril 2004 Poola jalgpallikoondise vastu. Esimese värava Prantsusmaa kasuks lõi ta 31. mail 2005 Ungari jalgpallikoondise vastu.
Prantsusmaa koondises mängis Malouda kogu 2006. aasta MM-valikturniiri ja kutsuti ka MM-koondisse. Alagrupi avamängus Šveitsi jalgpallikoondisega Malouda platsile ei pääsenud, teises mängus (1:1 Lõuna-Korea jalgpallikoondisega) mängis esimesed 88 minutit ja kolmandas (2:0 Togo jalgpallikoondisega) esimesed 74 minutit. Tema platsilt äraoleku ajal ei löödud ainsatki väravat. Prantsusmaa pääses alagrupist Šveitsi järel teisena edasi. Järgmises kohtumises alistas Prantsusmaa 3:1 Hispaania jalgpallikoondise, Malouda mängis 74 esimest minutit ja vahetati välja seisul 1:1. Veerandfinaalis alistas Prantsusmaa Brasiilia jalgpallikoondise 1:0, Malouda vahetati välja 81. minutil. Poolfinaalis alistas Prantsusmaa Portugali jalgpallikoondise 1:0, Malouda vahetati välja 69. minutil. Finaal Itaalia jalgpallikoondise vastu oli ainus matš sel MM-il, mille Malouda algusest lõpuni kaasa mängis, sealjuures koos lisaajaga. Selles mängus teenis ta penalti, mille Zinédine Zidane 7. minutil realiseeris. 111. minutil sai Malouda kollase kaardi. Penaltiseerias Prantsusmaa kaotas, Malouda lööma ei pidanud.
2010. aasta MM-il Lõuna-Aafrika Vabariigis osales Malouda igas Prantsusmaa mängus. Avakohtumises Uruguay jalgpallikoondisega sekkus ta 75. minutil ja selles mängus jäid väravad löömata. Teises mängus Mehhiko jalgpallikoondisega mängis ta terve mängu ja Prantsusmaa kaotas 0:2. Kolmandas mängus LAV-i jalgpallikoondise vastu mängis ta teise poolaja. Esimese poolaja kaotas Prantsusmaa 0:2, Malouda lõi Prantsusmaa ainsa värava, kuid Prantsusmaa kaotas ikkagi ja jäi alagrupis viimaseks.
2012. aasta EM-valikturniiril kuulus Malouda endiselt Prantsusmaa koondisse. Ühes mängus oli ta isegi kapten, aga just selle mängu Prantsusmaa kaotas (sarja avamängu 0:1 kodus Valgevene jalgpallikoondisele). See kaotus jäi Prantsusmaale valikturniiri ainsaks ja Prantsusmaa võitis valikgrupi 1 punktiga Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise ees. Malouda lõi 3 väravat ja jagas sellega Prantsusmaa resultatiivseima mängija tiitlit valikgrupis.
Eraelu
Florenti noorem vend Lesly on samuti jalgpallur. League 1-s mängis ta üksnes 8 mängu RC Lensis, ülejäänud karjääri on ta mänginud League 2-s ja Hispaania kolmandas liigas.
pisi|Florent Malouda (2008)
Olev Träss
pisi|Olev Träss Kotkajärve Metsaülikoolis 2017. aastal Olev Träss (sündinud 9. oktoobril 1931 Tartus) on eesti keemik.
Ta lõpetas aastal 1955 Princetoni Ülikooli keemiainsenerina. Doktorikraadi kaitses aastal 1958 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Alates 1958. aastast töötas Toronto Ülikoolis, aastast 1968 professorina.
Ta on Toronto Tartu Instituudi loojaid ja president. Samuti on ta Kotkajärve Metsaülikooli asutajaid.
Verbivka (Litõni rajoon)
Verbivka (ukraina keeles Вербівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 427. Pindala on 0,179 km².