cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Lihaeksport
1937. aasta vabariigi valitsuse koosolekul 21. veebruaril määrati Põllutööministri ettepanekul „Eesti Lihaekspordi" esimeheks end. „Uus Eesti" peatoimetaja Artur Tupits. Juhatuse liikmeteks määrati põllutöökoja nõuandetalituse juhataja Abel Käbin ja end. Põllumajandusliku Keskühistu "Estonia" sekretär A. Anderson. Peale juhatuse määrati sama „Eesti Lihaekspordi" nõukogu liikmeteks: seakasvatuse seltsi eriteadlane J. Velitar, Harjumaalt Raiküla põllumees Joh. Võmma, agr. A. Ehrlich, Porkuni valla sekretär ja Väike-Maarja põllumeeste konvendi esimees August Malla, Tartumaalt Mäksa valla põllumees August Ahmann, Laius-Tähkvere valla kohapidaja Otto Kask, Pärnumaa põllumeeste konvendidi esimees Chr. Arro, Võhmast põllumees Jaan Talur ja Järvamaalt Väinjärve vallavanem Aleks. Aas.
"Eesti Lihaekspordi", ühing juhtis mainitud kolme tapamaja ja Tallinnas Koplis asuva konservitööstuse tööd, korraldas elusloomade, liha ja lihasaaduste, peamiselt peekoni väljavedu ning sisekaubandust. Paljudes linnades ja asulates paiknevad jaemüügikauplused kandsid Lihatsentraalide nimetust. Tallinnas asusid Estonia Eksporttapamaja Lihatsentraali kauplused: Estonia puiestee 27, Suur-Pärnu maantee 57, Vaksali puiestee 8, Suur-Tartu maantee 52, Suur-Tartu maantee 101, Vabriku tänav 3, Turuplats 1 Nõmmel, Vee tänav 9 Pärnus.
Esimene ühistegelik tapamaja asutati 6. detsembril 1922. aastal Tallinnas Põllumajandusliku Keskühisuse Estonia ettevõttel, kuid suleti 1924. aastal. P.K. "Estonia" piimaäri ja vorstivabrik asusid Tallinnas Jakobsoni tn 4. 1924. aasta teisel poolel alustas tegevust Tallinnas osaühisus Estonia Eksporttapamaja, millesse kaasati ka teisi ühistegelikke ettevõtteid. Estonia Eksporttapamaja juhtimine ja osakute kontrollpakett jäi PK Estonia kätte. 1926. aastal reorganiseeriti osaühisus, ühistuks Estonia Eksporttapamajad. 1928. aastal ehitati veel tapamaja Tapale ja 1929. aastal Võhma Eksporttapamaja. 1931. aastal jagunes aga ühistu kaheks ja Tartusse asutati ühistu Lõuna-Eesti Eksporttapamajad.
1937. aastal ühendati kõik neli eksporttapamaja riigivanem Konstantin Pätsi eriseaduse alusel moodustatud ühistuga “Eesti Lihaeksport”. Sellega koondati ühte kõik tapamajad ja lihaühistud.
Põletuskiri
Põletuskiri on eesti etnograafias puuesemeile tulise raudora või kindlat motiivi kujutava kirjarauaga sissepõletatud ornament.
Põletuskirjadega kaunistati eriti 19. sajandil õllekanne, veimevakku, riide kirste jms. Kaunistused põletati esemetele põhiliselt kirjaraua või -templiga. Seda teostati üksikute väikeste elementide abil: ring(null), joon, täpp, kurvijoon(ussijoon), punktiirjoon, kõverik, tärn, kaar(kuusirp), härjasilm, nurk, rist, ärtu, risti, kaldrist, romb, veskitiivad, neljaleheline õis, tüüriratas, siksak, väädid jms. Mõned üksikmotiivid (nagu ring ja täpp) olid eriti laia levikuga. Osa motiividest oli piirkondliku levikuga: kapsaraua kujund oli levinud Eesti loodeosas, romb ehk sõelapõhjakiri Läänemaal jne.
Ornamentika teostuseks valitud elemendid kujundas iga meister ise vastavalt oskustele.
Uniaadikirik
Uniaadikirik on ajalooline kirik Poola-Leedu aladel, mis ühendas Lääne-Ukraina õigeusklikud Bresti uniooniga 1596. aastal ja Užgorodi uniooniga 1649. aastal paavsti jurisdiktsiooni ja uskliku ülemvõimu oma alade üle. Uniaadid säilitasid oma õigeusupärase õpetuse, aga paavstile allumise tõttu pidas õigeusu kirik siiski seda akti õigeusust loobumiseks ja oli äärmiselt vaenuline uniaatidele.
Uniaadikirik lõpetas iseseisva eksistensi pärast Poola-Leedu jagamisi, kui Vene Keisririigi võimu alla jäänud aladel uniaadikirik tühistati ning Austria Keisririigis see Kreekakatoliku Kiriku alla allutati. Tänapäeval toimivad uniaadikiriku järglastena Ukraina Kreekakatoliku Kirik ja Valgevene Kreekakatoliku Kirik.
Piret Torm-Kriis
Torm-Kriis on tantsutrupi Modus asutaja ning kunstiline juht ja peatreener alates 1984. aastast, tantsutunnid toimuvad Värskas ja Tallinnas. Samuti on ta Eesti Swingtantsu Liidu juhatuse liige.
Madis Pesti
Madis Pesti (15. detsember 1917 Velise vald – 11. juuli 1969) oli Eesti NSV riigitegelane ja haridusjuht.
Ta lõpetas 1936. aastal Tallinna Reaalkooli, 1950. aastal NLKP Keskkomitee Kõrgema Parteikooli ja 1955. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia. Ta kaitses 1955. aastal ajalookandidaadi väitekirja "Eesti välispoliitikast 1934–1940".
Pimevõrk
Pimevõrk on üksnes eritarkvara, erikonfiguratsiooni, eriõiguste ning sageli ka ebastandardsete protokollide ja portide vahendusel leitav ja kasutatav interneti pealisvõrk.
Siga (perekond)
Siga (Sus) on loomade perekond sõraliste seltsist, sigalaste sugukonnast.
Liigid
Sea perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Eduard Schmidt
Eduard Schmidt (24. juuni 1922 Rosma – 15. juuni 1972 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane ja haridusjuht.
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1960. aastal aspirantuuri Moskva Riiklikus Ülikoolis, samal aastal sai ajalookandidaadi kraadi, 1971. aastal sai professoriks.
Teisest maailmasõjast võttis ta osa punapartisanina. Aastatel 1948–1949 töötas ta Tartu Täitevkomitee plaanikomitee esimehena, 1949–1950 oli ta Tartu Linna Töörahva Saadikute Täitevkomitee esimees (Tartu linnapea). Aastatel 1954–1956 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo kateedri õppejõud. Aastatel 1960–1970 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi õppeprorektor, 1970–1972 Eesti NSV kõrg- ja keskerihariduse minister.
Ta oli 1946. aastast NLKP liige; aastatel 1971–1972 oli ta EKP Keskkomitee liikmekandidaat.
Eduard Schmidt suri 15. juunil 1972 Tallinnas ja maeti 20. juunil 1972 Metsakalmistule.
Arvo Kaldma
Arvo Kaldma (2. mai 1934 Albu vald – 27. oktoober 1995 Tallinn) oli eesti insener ja Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1953 raadiotehnika erialal Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi ja aastal 1959 Prof. M. A. Bontš-Brujevitši-nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi.
Aastatel 1959–1965 töötas ta Eesti NSV Vabariiklikus Raadiokeskuses inseneri, vaneminseneri, tsehhijuhataja ja ülema asetäitjana. Aastatel 1965–1975 töötas ta Eesti NSV Sideministeeriumi kapitaalehituse ja majandusteeninduse osakonna juhataja, kapitaalehituse osakonna juhatajana ja ministri asetäitjana. Aastatel 1975–1989 oli ta Eesti NSV sideminister.
Ta oli aastast 1961 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liikmekandidaat. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. Ta on lõpetanud Leningradi Kõrgema Parteikooli.
Arvo Kaldma suri 27. oktoobril 1995 Tallinnas ja ta maeti 6. novembril 1995 Metsakalmistule.
Tylecodon
Tylecodon on perekond paksuleheliste sugukonnas. Ta esineb tihti Lõuna-Aafrikas. Kuni 1970. aastate lõpuni olid need taimed perekonnas Cotyledon, kuid aastal 1978 paigutas Dr Helmut Toelken need eraldi perekonda.
Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseis
Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseis oli Eesti NSV kõrgeima riigivõimuorgani – Eesti NSV Ülemnõukogu – seitsmes koosseis, mille volitused kehtisid aastatel 1967–1971.
Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu valimised toimusid 19. märtsil 1967.
Tegutsesid järgmised alalised komisjonid:
Jure Biechonski
Jure Biechonski on Eestis tegutsev poola päritolu psühhoterapeut.
Jacumba
Jacumba on asula Ameerika Ühendriikides California osariigis San Diego maakonna kaguosas Mehhiko piiri lähedal.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 561. Aastal 2000 oli elanike arv 660.
FOTIS
FOTIS on Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem. Infosüsteemi on koondatud Rahvusarhiivis ja Tallinna Linnaarhiivis säilitatavate fotode kirjeldused, seejuures on arvukalt fotosid ka ise infosüsteemis digiteerituna.
Nautsi (Pärnumaa)
Nautsi oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tõstamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lõuka küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lõuka külaga.
FOTIS
Rahvusarhiivi vanimad fotod on pärit 19. sajandi teisest poolest ja need on saadud isikute ja seltside arhiividest.
Seda raudteepeatus
Seda raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Valmiera piirkonnas Seda linna lähistel Valga–Riia raudteeliinil. Peatus asub Riiast 144,4 km kaugusel.
Raudteejaam avati 1919. aastal ja algselt kandis see nime Sēde. See jäi Valga kreisi Trikāta kihelkonda Vecbrenguļi mõisa maadele. Jaamast hargnes tee Kaucise talu juures asunud liivakarjääride juurde. Aastal 1920 raudteejaam likvideeriti.
Aastal 1972 avati vana jaama kohal taas Seda linna ja sealset turbatööstust teenindav peatus. See jäi Valka rajooni Seda alevi maaterritooriumile.
Rongid Sedas aastast 2019 enam ei peatu.
Jonathan Walters
Walters mängis kogu klubikarjääri Inglismaal. Kõige edukamad olid aastad 2007–2010 Inglismaa esiliiga klubis Ipswich Town ja 2010–2017 Stoke Cityga Inglismaa kõrgliigas.
Saule raudteejaam
Saule raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Valka piirkonnas Valka valla territooriumil Saule külas.
Raudteejaam avati 1900. aastal Sauleki peatusena. Raudtee valmimise ajal jäi jaam Valga kreisi Luke kihelkonda Luke mõisa maadele. Praeguse nime sai peatus aastal 1919, toona sai peatusest ka raudteejaam. Pärast Eesti ja Läti iseseisvumist asus Valga ja Saule vahel veel Valka raudteejaam.
Jaam asub Riiast 154,9 km kaugusel. Jaamas asub lisaks peateele kaks kõrvalteed; päevas peatub seal kuus reisirongi.
Alates 2019. aasta detsembrist ei peatu selles jaamas reisirongid.
Département du Renseignement et de la Sécurité
Département du Renseignement et de la Sécurité (DRS; araabia keeles دائرة الإستعلام والأمن, eesti keeles Luure- ja Julgeolekuamet) oli Alžeeria riiklik luureagentuur. Agentuuri eelkäija sai alguse juba riigi vabadussõja ajal. Aastal 2016 otsustas president Abdelaziz Bouteflika DRS-i kinni panna ning asendada Direction des services de sécurité'ga.
Otto von Blanckenhagen
Wilhelm Johann Otto von Blanckenhagen (10. detsember (vkj) 1867 Allaži − 31. märts 1934 Schwerin) oli Liivimaa maanõunik ja mõisaomanik.
Elulugu
Ta oli rittmeister Johann Otto Gottlieb von Blanckenhageni (1830−1875) ja tema abikaasa Luise Auguste Elisabeth von Maydelli (1838−1917) poeg. Õppis 1877−1886 Tartus Zeddelmanni eragümnaasiumis. 1886. aastal immatrikuleeriti Tartu ülikooli, kus tudeeris 1890. aastani põllumajandust. 1890. aastal päris isalt Allaži mõisa, mida ta pidas kuni võõrandamiseni 1920. aastal. 1906−1913 oli Riia-Volmari kreisi kreisisaadik. 1914−1920 oli Liivimaa maanõunik, kuid asus juba 1918. aastal elama Saksamaale. Aastast 1919 oli Schwerinis liköörivabriku juhataja. Tema poja Peter Heinrich von Blanckenhageni surmaga 1990. aastal kustus Blanckenhagenite Allaži haru meesliin.
Müra kujundamine
Müra kujundamine on tehnika, mida tavaliselt kasutatakse digitaalse heli, pildi ja video töötlemisel, tavaliselt koos ditterimisega, osana digitaalsignaali kvantimise või biti sügavuse vähendamise protsessist. Selle eesmärk on suurendada saadud signaali ja müra suhet. Seda tehakse, muutes ditheringi ja kvantimise abil tekitatud vea spektraalset kuju; nii, et müra võimsus oleks madalam sagedusribadel, kus müra peetakse vähem soovitavaks, ja vastavalt kõrgematel ribadel, kus seda peetakse soovitavaks. Kujutiste töötlemisel kasutatav populaarne müra kujundamise algoritm on tuntud kui Floyd Steinbergi dithering; ja paljud helitöötluses kasutatavad müra kujundamise algoritmid põhinevad mudeli "Absoluutne kuulmise threshold".
Sissejuhatus
Müra kujundamine toimib kvantimisvea viimisega tagasisideahelasse. Igasugune tagasiside tsükkel toimib filtrina, nii et vea enda jaoks tagasiside loomise abil saab viga vastavalt soovile filtreerida.
Dmitri Pavlov (pianist)
Dmitri Pavlov (sündinud 15. jaanuaril 1976 Peterburis) on vene pianist.
Müra kujundamine
Sissejuhatus
Näiteks vaatleme tagasiside süsteemi:
Dmitri Pavlov (pianist)
Aastatel 1983–1994 õppis Pavlov klaverit Peterburi Riikliku Konservatooriumi juures tegutsevas muusikakeskkoolis professor Leonid Sintsevi ja professor Nina Seregina õpilasena. 1999. aastal sai magistrikraadi Peterburi Riiklikus Konservatooriumis, kus õppis klaverit professor Vladimir Mišuki juures. Aastatel 2002–2005 õppis ta Sibeliuse Akadeemias professor Erik T. Tawaststjerna juures klaverit ning sai magistrikraadi.
Müra kujundamine
Sissejuhatus
,
Dmitri Pavlov (pianist)
2003. aastast töötab ta Soome Rahvusooperis korrepetiitorina. Ta on töötanud korrepetiitorina Soome Rahvusooperi Balletikoolis (2004. aastast), Espoo Ooperis (aastast 2004), Bauge Ooperis (alates 2008), Peterburi Riikliku Konservatooriumi Ooperi- ja Balletiteatris (2000–2002) ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis (2001–2002).
Müra kujundamine
Sissejuhatus
kus y[n] on väljund valimi väärtus, mida tuleb kvantida, x[n] on sisendi valimi väärtus, n on valimi number ja e[n] on valimis n sisestatud kvantimisviga:
Dmitri Pavlov (pianist)
Ta on osalenud Arie Vardi, Dmitry Bashkirovi, Jurgis Karnaviciuse, Graham Scotti, Ralf Gothoni, Jeffrey Goldbergi ja Larissa Gergieva meistrikursustel.
Müra kujundamine
Sissejuhatus
.
Dmitri Pavlov (pianist)
Dmitri Pavlov on esinenud nii solisti kui ka klaverisaatjana Just Friends International Music Festivalil Peterburis (1998), Rahmaninovi Festivalil Peterburis (1998), Vänö rahvusvahelisel kammermuusikafestivalil (2004), Rahvusvahelisel klaveriõpilaste festivalil PIMU Helsingis (2005), Rahvusvahelisel Bauge ooperifestivalil (2008) ning saanud eripreemia Edvard Griegi nimelisel klaverikonkursil (Grieg International Piano Competition) Oslos (2003).
Müra kujundamine
Sissejuhatus
Selles mudelis mõõdetakse ja salvestatakse kvanditud viga kvanditud väärtuse ja algse väärtuse vahel, kui mis tahes valimi biti sügavust vähendatakse. See "vea väärtus" lisatakse seejärel enne kvantimist uuesti järgmisesse valimisse. Mõju on selles, et kvantimisviga on madalpääsfiltreeritud 2-proovilise ristkülikukujulise filtriga (tuntud ka kui keskmistamise filter). Selle tulemusena on kvantimisvea korral varasematega võrreldes väiksem võimsus kõrgematel sagedustel ja suurem võimsus madalamatel sagedustel.
Pange tähele, et filtri piirsagedust saab reguleerida, muutes eelmise tagasisidestatud valimi vea osakaalu b:
Üldisemalt võib keerukama sageduskarakteristiku kõvera loomiseks kasutada mis tahes FIR- või IIR-filtrit. Selliseid filtreid saab luua kaalutud väikseimate ruutude meetodil. Digitaalse heli korral tavaliselt kasutatud kaalumisfunktsioon on üks jagatud kuulmiskõvera absoluutse threshold'iga, s.t.
Müra kujundamine peaks alati sisaldama ka protsessis endas sobivat kogust hajutamist, et vältida signaali enda tuvastatavaid ja korreleeruvaid vigu. Kui ditherit ei kasutata, toimib müra kujundamine tõhusalt ainult moonutuste kujundamisena - surudes moonutusenergia erinevatele sagedusribadele, kuid see on siiski moonutus. Kui protsessile lisatakse dither nagu
siis saab kvantimisveast ka päriselt müra ja protsess annab tõepoolest müra kujundamise.
Digitaal audio puhul
Müra kujundamist helis rakendatakse kõige sagedamini biti vähendamise skeemina. Kõige tavalisem dither'i vorm on lame, valge müra. Kõrv on aga madalatel tasemetel teatud sageduste suhtes vähem tundlik (vt Fletcheri-Munsoni kõverad). Müra kujundamise abil saab kvantimisviga tõhusalt laiali hajutada, nii et suurem osa sellest keskenduks sagedustele, mida pole nii hästi kuulda, ja vähem keskenduks sagedustele, mida on kuulda. Tulemuseks on see, et seal, kus kõrv on kõige enam tundlikum, saab kvantimisviga oluliselt vähendada ja seal, kus kõrvad on vähem tundlikud, on müra palju suurem. See võib märgatavalt vähendada müra võrreldes sirgjoonelise dither'iga. Kui tavaliselt arvatakse, et 16-bitisel helil on dünaamiline ulatus 96 dB (vt kvantimise moonutuste arvutusi), saab seda tegelikult müra kujulise ditheriga suurendada 120 dB-ni.
Müra kujundamine ja 1-bitised muundurid
Alates umbes 1989. aastast on analoog-digitaalmuundurites kasutatud 1-bitiseid delta-sigma modulaatoreid. See hõlmab heli diskreetimist väga suure kiirusega (näiteks 2,8224 miljonit sämplit sekundis), kuid kasutades ainult ühte bitti. Kuna kasutatakse ainult ühte bitti, on dünaamiline ulatus sellel muunduril ainult 6,02 dB. Mürapõhi on aga levinud kogu "legaalses" sagedusalas alla Nyquisti sageduse, milleks on 1,4112 MHz. Müra kujundamist kasutatakse kuuldavas vahemikus (20 Hz kuni 20 kHz) esineva müra vähendamiseks ja müra suurendamiseks, mitte kuuldavas vahemikus. Selle tulemuseks on ainult 7,78 dB lairiba dünaamiline vahemik, kuid sagedusribade vahel pole see ühtlane ning madalamate sageduste (kuuldav vahemik) korral on dünaamiline ulatus palju suurem - üle 100 dB. Müra kujundamine on oma olemuselt sisse ehitatud delta-sigma modulaatoritesse.
1-bitine muundur on Sony DSD-formaadi aluseks. Üks kriitika koht 1-bitise muunduri (ja seega ka DSD-süsteemi) kohta on see, et kuna nii signaalis kui ka tagasiside ahelas kasutatakse ainult 1-bitit, ei saa tagasiside ahelas kasutada piisavat kogust ditherit ja teatud tingimustel on kuulda moonutusi. Enamik A / D-muundureid, mis on valmistatud alates 2000. aastast, kasutavad mitmebitiseid või mitmetasandilisi delta-sigma modulaatoreid, mis annavad rohkem kui 1-bitise väljundi, nii et tagasiside ahelasse saab lisada piisava dither'i. Traditsioonilise PCM-diskreetimise jaoks ümardatakse signaal väärtuseni 44,1 kHz või muudele sobivatele diskreetimissagedustele.
Kaasaegsetes ADC-des
Analoogseadmed kasutavad seda, mida nad nimetavad "müra kujundamise ümberkvantimiseks", ja Texas Instruments kasutab seda, mida nad nimetavad "SNRBoostiks", et vähendada müra sagedust umbes 30 dB võrreldes ümbritsevate sagedustega. Selle hinnaks on mitte-pidav operatsioon, kuid annab spektri põrandale nö. kena vanni kuju. Seda saab kombineerida teiste tehnikatega, näiteks Bit-Boost'ga, et veelgi parandada spektri eraldusvõimet.
Amerika Eesti Postimees
Eesti Amerika Postimees (Estonian-American Courier, alates 1898 Amerika Eesti Postimees) oli esimene eesti ajaleht Ameerikas.
Ajaleht ilmus aastail 1896–1911 New Yorgis. Selle asutas Hans Rebane.
Ilmus kuus korda aastas, 1898–1899 kord kuus.
Jonathan Sumption
Aastal 2003 sai Sumption teadustöö eest Briti impeeriumi ordu ohvitseriks (OBE), ta on tuntud saja-aastase sõja uurimise eest, seni on sellest sõjast tema sulest ilmunud neli köidet. Ta on valitud nii Royal Historical Society kui Society of Antiquaries of Londoni liikmeks.
Vladimiri Püha Dimitri katedraal
pisi|Dimitri katedraal Vladimiris (vaade kagust)
Vladimiri Dimitri katedraal (vene keeles Дмитриевский собор Dmitrijevski sobor) on kirik Venemaal Vladimiris, arhitektuurimälestis 12. sajandist. Hoone on tähelepanuväärne näide Vladimiri ja Suzdali keskaegsest ehituskunstist, tuntuim element on kiriku rikkalik raiddekoor. Katedraal on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Alates 1919. aastast ei tegutse kirikuna, vaid on omaenda ajaloo muuseum ja turismiobjekt.
Ehituslugu
Kiriku ehitas aastail 1193–1197 Vladimiri ja Suzdali suurvürst Vsevolod Suurpesa ning lasi ta pühitseda oma kaitsepühaku, Thessaloniki suurmärtri Demetriose nimele (Vsevolodi ristinimi oli Dmitri). Kirikus asus Thessalonikist toodud suurmärtri ikoon ja reliikvia (märtri verega imbunud rõivaosake). Vsevolod ehitas kiriku enda ja oma pere isiklikuks pühakojaks ja hoone oli otse ühendatud tema lossiga. Loss pole säilinud ja kirikut on korduvalt renoveeritud, kuid ta on enam-vähem säilitanud oma esialgse välimuse ja interjööri.
Kui mongolid vallutasid 1238. aastal Vladimiri, kirik rüüstati. Pärast seda sai ta kannatada veel kolmes tulekahjus (1536., 1719. ja 1760. aastal). 1837.–1839. aastal toimunud taastamistööde käigus lammutati trepitorn ja viimased jäänused galeriist, mis kunagi ühendas kirikut vürsti eluruumidega. Selle käigus kannatada saanud raidkiviplokkide asemele paigaldati uued, endisi kopeerivate reljeefidega.
Võib oletada, et Nõukogude ajal Dimitri katedraal leidis säilitamist oma unikaalsuse tõttu. 1918. aastal tegutses Vladimiris Igor Grabari loodud komisjon, mis võttis säilitamiseks arvele kirikute freskosid ning teisi kunstimälestisi. Hoonet ei võetud enam kirikuna kasutusele.
Katedraali on korduvalt restaureeritud, viimased taastamistööd toimusid 1999–2004, mille järel paigaldati vihmaveetorud, konserveeriti seinte ehituskivid ja reljeefid, kinnitati katusele uus rist ja reguleeriti interjööri mikrokliimat.
Arhitektuur
Dimitri katedraal, kujult ja kavatiselt sarnane varasema Jumalaema Kaitsmise kirikuga Nerlil, on püstitatud kõrgekvaliteedilisest kohalikust lubjakivist tahutud kvaadritest. Hoone on kolmelööviline kolme apsiidiga ristkuppelkirik, nelja ristikujulise piilariga. Keskmine lööv ja keskmine travee on külgmistest veidi laiemad. Põhiplaan (apsiidideta) on ligikaudu ruudukujuline, pikkusega 16 m ja laiusega 15 m. Piilarite vahel oleva kuplialuse kvadraadi külg on 5 meetrit, piilarite kohal toetub viklitele 8 aknaga tambuur ja peaaegu poolsfäärikujuline, kergelt kiiverjas kuppel.
Raiddekoor
Dmitri katedraali raiddekoori päritolu ja meistrite üle on palju vaieldud, kõige tõenäolisemalt kujutab nende stiil endast mitmesuguste mõjutuste sulamit. Eeskujudena on nähtud nii Lääne-Euroopa kui ka varasemate Bogoljubovo ehituste dekoori või hoopis Gruusia ja Armeenia kiviraidkunsti ning Bütsantsi kunstkäsitööd. Vsevolodi lapsepõlv oli möödunud Bütsantsis, ja Vladimiri linn võis 12. sajandi lõpus, Vladimiri ja Suzdali vürstiriigi hiilgeajal, olla paljurahvuseline kunstikeskus.
Vene ajaloolane N. N. Voronin loendab Dimitri katedraali seintel 46 kristliku algupäraga motiivi, 236 looma- ja 234 taimemotiivi jne. Kokku leidub seintel umbes 600 reljeefi. Nende hulgast võib leida taim- ja põimornamente, kujutisi inimestest, müütilistest olenditest, loomadest ja taimedest, mille allikaiks võivad olla nii vene folkloor, antiikkultuur kui kristlik pärimus. Figuraalkompositsioonides akende kohal esinevad lisaks Jumalaemale ja Kristusele Ristija Johannes ning Makedoonia Aleksander, Taavet ja Saalomon, Simson ja Herakles, pühakuist sõdalased ning vaimulikud. Keskseimal kohal läänefassaadi peaportaali kohal troonib kuningas Taavet, ümbritsetud inglitest ja müütilistest loomadest, põhjafassaadi idapoolses nurgas on reljeef Vsevolod Suurpesast endast koos oma viie pojaga keset kotkaste, lõvide ja greifide kujutisi.
Interjöör
Kiriku sisemuses on säilinud raiddekoori seintel ja piilarite kapiteelidel, samuti 12. sajandist pärit freskod – viimse kohtupäeva stseen, mis asub läänepoolse sissepääsu võlvil. Fresko keskosa on hävinud, alles on külgmised osad istuvate apostlitega ja inglitega. Figuuride näod ja muud detailid on maalitud kõrgel kunstilisel tasemel, on oletatud bütsantsi meistrite tööd. Ekspositsioonis on neljameetrine kullatud vasest ažuurse ornamendiga kuplirist, mis võeti katuselt 2002. aastal ning asendati uuega, samuti 1197. aastal katedraali toodud Dimitri ikoon ja säilmelaegas (koopiad).
Parken
Parken (eesti keeles: park) on jalgpallistaadion Indre Østerbro linnaosas Kopenhaagenis Taanis, mis ehitati aastatel 1990–1992.
See mahutab jalgpallimängude ajal 38 065 ja kontsertide ajal 50 000 – 55 000 inimest. Parkenil peeti kõigi aegade suurima pealtvaatajate arvuga (38 000 inimest) 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse finaal, millest väljus võitjana Eesti.
Parken Stadium on FC Københaveni ja Taani jalgpallikoondise koduväljak. Väljakul on teisaldatav katus, nii et areen on ühtaegu nii sise- kui ka välistaadion ning kasutatav sõltumata ilmast või aastaajast.
Ajalugu
Parken ehitati Idrætsparkeni asemele aastatel 1990–1992. Viimane rahvuskoondise mäng Idrætsparkenil oli 1992. Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonimäng Jugoslaaviaga, mille Taani kaotas 0:2. Parkeni staadion avati Saksamaa ja Taani vahelise sõpruskohtumisega, mille Taani kaotas 2:1.
Kontserdid
Parkenit kasutatakse ka kontserdipaigana. 2001. aastal korraldati seal 2001. aasta Eurovisioon, mille jaoks lisati staadionile ka eemaldatav katus.
Kord aastas korraldab telekanal TV 2 Zulu seal suure kontserdi "Zulu Rocks".
Staadionil on esinenud Take That, P!nk, Madonna, Britney Spears, AC/DC, Pink Floyd, Eric Clapton, Red Hot Chili Peppers, Celine Dion, Tiesto, Depeche Mode, The Rolling Stones, U2, The Black Eyed Peas, Pet Shop Boys, Kashmir, Pharrell, Mew, Robbie Williams, George Michael, R.E.M., Metallica, Bruce Springsteen, Muse, Tina Turner, David Bowie, Paul McCartney ja Michael Jackson.
Suurim kontsert, mis on Parkenil korraldatud, oli Michael Jacksoni esinemine 14. augustil 1997.
Madonna esines 2. juulil 2012 Parkenil MDNA Touri raames 48 000 fännile. Piletid müüdi välja 2 tunniga.
Lady Gaga esines Parkenil 2. septembril 2012 turnee "The Born This Way Ball" raames 42 000 fännile. Piletid müüdi välja 3 päevaga.
Spartyŭnaja metroojaam
pisi|Spartyŭnaja metroojaam
Spartyŭnaja metroojaam (vene keeles Спортивная (Sportivnaja metroojaam), valgevene Спартыўная (transkribeerituna Spartõvnaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis.
Jaam avati 7. novembril 2005. Jaam on nime saanud väljapääsu juures asuva jäähalli järgi (see on jaama ainus väljapääs). Kuni 2003. aastani kandis jaam projektis nime Rakaŭskaja.
Jaam on kolme lööviga ja ühe vestibüüliga. Lööve eraldavate sammaste vahe on kuus meetrit. Jaam on varustatud invaliididele mõeldud liftiga. Selle kujunduses suunavad nii põrandamuster kui ka seinte plastika inimesi vestibüüli poole. Kasutusel on mahedad toonid, mis peaks jätma looduslähedase mulje. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune.
Iraagi kuningate loend
Ajalugu
Pärast esimest maailmasõda ja Osmanite riigi likvideerimist läksid endise Osmanite Iraagi kolm vilajetti Suurbritannia võimu alla. Briti okupatsiooni ajal toimus mitmeid ülestõuse ning brittidele oli Iraagi hoidmine kulukas. Et panna Iraagis kehtima britimeelne režiim, toodi Al-Ḩijāzist võimule hašemiidi kuningad, kellest esimene oli Ḩusayn ibn ‘Alī poeg Fayşal I. Iraaklastele oli välismaalt pärit uus kuningapere võõras, kuid sellest hoolimata nimetas Suurbritannia valitsus pärast 1921. aastal toimunud võltsitud rahvahääletust uue valitseja ametisse. Eriti olid hašemiitidele vastu Iraagi šiiidid ja kurdid. Iraagi Kuningriik kestis kuni 1958. aastani, kui 14. juuli revolutsiooniga asutati Iraagi Vabariik.
Saksa okupatsioon Lätis (1915–1918)
Saksa okupatsioon Lätis oli Läti ala okupeerimine Esimese maailmasõja käigus. See algas 1915 Saksa vägede sissetungiga Lätti ja lõppes Läti Vabariigi väljakuulutamisega 1918.
Seattle Kraken
Klubi peatreener on Dave Hakstol.
Praegune koosseis
''Seisuga 21. juuli 2023''
Välislingid
https://www.seattlekrakenhockey.com/
ICOMOSi Eesti komitee
Komitee tegutses alates 1992. aastast seltsinguna. Komitee asutamise üks algatajaid oli Kaur Alttoa, kes 1990. aastatel ka komitee tööd esimehena juhtis (toona nimetati ICOMOSi Eesti Rahvuskomiteeks).
ICOMOSi Eesti komitee liikmed on järgmised: :
Aastatel 1992–2009 oli komitee liige Jevgeni Kaljundi (suri 2011), 1992–2013 Aet Maasik (suri 2013), 1992–2013 Heino Uuetalu (suri 2013), 1992–2013 Jaan Tamm, 1992–2015 Ants Kraut, 1992–2015 Ira Einama, 1992–2015 Hain Toss (suri 2015), 1992–2015 Kaur Alttoa, 2013–2019 Joosep Metslang ja 1993–2021 Kalli-Maia Holland (suri 2021).
Sisavang Vong
Sisavang Vong (14. juuli 1885 – 29. oktoober 1959) oli Luang Prabangi kuningas 28. aprillist 1904 kuni 20. oktoobrini 1945 ja Laose kuningas 23. aprillist 1946 kuni surmani.
Tiia Tulviste
pisi|[[Peeter Tulviste ja Tiia Tulviste 2007. aastal Tartus]] Tiia Tulviste (sünninimi Tiia Tamm; sündinud 23. septembril 1955 Tartus) on eesti psühholoog, Tartu Ülikooli arengupsühholoogia professor.
Tema peamised uurimisteemad on lapse areng muutuvas kasvukeskkonnas; kultuuriti võrdlevad uuringud lapse arengust ja lapsekasvatamise viisidest; lapse kõne ja suhtlusoskuse areng ning seda mõjutavad tegurid.
Haridustee
Aastatel 1973–1978 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia osakonnas psühholoogiat. Teaduste kandidaadi väitekirja üldpsühholoogia alal (teemal "Reflektiivse mõtlemise kultuurilisest determinatsioonist") kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis 1985. aastal. 2002. aastal kaitses Tulviste psühholoogia doktorikraadi Stockholmi Ülikoolis ("Keeleline sotsialisatsioon erisugustes sotsiokultuurilistes kontekstides").
Orne'i departemang
Orne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Loode-Prantsusmaal Normandia piirkonnas.
Tiia Tulviste
Tööelu
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Tulviste aastatel 1978–1980 Tartu Ülikoolis assistendina. Aastatel 1981–1986 oli ta sealsamas teadur, 1987–1993 vanemõpetaja ja 1993–2003 dotsent. 1997–2010 oli ta Stockholmis mitme Balti Mere Fondi poolt rahastatud Eesti, Saksa, Soome ja Rootsi ühisuurimuste projektijuht.
Orne'i departemang
2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda.
Tiia Tulviste
Tööelu
Alates 2004. aastast on ta Tartu Ülikoolis arengupsühholoogia professor ja arengupsühholoogia osakonna juhataja.
Orne'i departemang
Departemang jaguneb halduslikult:
Tiia Tulviste
Tööelu
Ta on olnud külalisprofessor ja -uurija Clarke’i Ülikoolis (USA, 1990-1991), Stockholmi Ülikoolis (Rootsi, 1993), Põhja-Carolina Ülikoolis (USA, 1994), Washingtoni Ülikoolis (USA, 1996), Connecticuti Ülikoolis (USA, 2008), Heebrea Ülikoolis (Iisrael, 2014).
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Tulviste oli 2003-2007 Eesti Psühholoogide Liidu president. Ta on Eesti Lastepsühholoogide Ühingu auliige ja Euroopa Sotsiaaluuringu Eesti nõukogu liige. Aastatel 2009-2010 oli ta Rahvusvahelise Inimestevaheliste Suhete Ühingu (ISIPAR) president ja 2010-2014 sama ühingu piirkondlik esindaja. 2009. aastast kuulub ta Kultuuriti Võrdlevate Uurimuste Ühingu (SCCR) rahvusvahelisse komiteesse ning 2020. aastast AcademiaNet liikmeskonda.
Ta oli toimetuskolleegiumi liige ajakirjas International Journal of Behavioural Development aastatel 1998-2002. Alates 2004. aastast on ta ajakirja European Psychologist ja 2007. aastast Eesti Rakenduslingvistika Ühingu Aastaraamatu toimetuskolleegiumi liige.
Raamatud
Tiia Tulviste on koostanud koos Deborah L. Besti ja Judith L. Gibbonsiga raamatu "Children’s Social Worlds in Cultural Context", mis ilmus 2019. aastal.
Isiklikku
Abiellus aastal 1979 Peeter Tulvistega. Abielust sündis kaks last: poeg Jaan (1980) ja tütar Epp (1981).
Serbia pass
pisi|Serbia kodaniku pass Serbia kodaniku pass on dokument, mis on väljastatud Serbia kodanikele igas vanuses ning see on Serbia väljastatud rahvusvahelise reisimise esmane dokument.
Passid väljastab Serbia siseministeerium või, kui kodanik elab välismaal, siis saatkonnas. Peale identiteedi ja kodakondsuse tõendamise hõlbustavad nad vajaduse korral ka Serbia konsulaarametnike abi tagamise protsessi. Kodanikel ei ole samal ajal mitmeid Serbia passe.
Serbia biomeetrilised passid võeti kasutusele 1. juulil 2008.
Assenoncourt
Assenoncourt on vald Kirde-Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas Moselle'i departemangus.
Clevelandi Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam
pisi|Clevelandi Hopkinsi rahvusvahelise lennujaama satelliidifoto Clevelandi Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam (IATA: CLE, ICAO: KCLE, FAA LID: CLE) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Clevelandis Ohio osariigis Ameerika Ühendriikides. Lennujaam asub Clevelandi kesklinnast 14 kilomeetri kaugusel.
Lennujaam on Frontier Airlinesi fookuslennujaam. Lennujaamas on kolm lennurada, millest pikim on 3034 meetrit pikk. Lennujaama läbis 2018. aastal rohkem kui 9,6 miljonit reisijat.
Rebasenaine
"Rebasenaine" on Priit Tenderi animafilm.
Film valmis aastal 2002. Film põhineb samanimelisel indiaani muinasjutul.
Uno Kaskpeit
Uno Kaskpeit (sündinud 8. juunil 1957 Valgas) on Eesti piirivalvespetsialist ja poliitik, XIII ja XIV Riigikogu liige.
Kaskpeit alustas piirivalveteenistust oktoobris 1990. Ta on olnud piirivalveameti piiriosakonna ülem ja piirivalvekolledži direktor. 1. septembril 2007 lahkus Kaskpeit teenistusest protestiks piirivalve riigikaitsesüsteemist väljalülitamise vastu.
Kaskpeit on lõpetanud Soome riigikaitse kõrgkoolis Eesti kaitseväe kõrgema juhtkonna erikursuse. Tal on Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduste magistrikraad organisatsiooni käitumise erialal.
Kaskpeit kuulub Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda.
Janek Kiisman
Janek Kiisman (sündinud 3. jaanuaril 1977 Tartus) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja).
Koondis
Koondisedebüüdi tegi Kiismann 26. oktoobril 1994 sõpruskohtumises Soome vastu.
Karjääri statistika
''Uuendatud seisuga 23. september 2016''
Koondis
''Uuendatud seisuga 23. september 2016''
Seyfabad, Yazd
Seyfabad on küla Fathabadis, Khatami maakonnas, Yazdi provintsis, Kesk-Iraanis. 2006. aasta loendamisel oli seal 25 elanikku, kokku 6 peret, keskmiselt umbes 4 inimest pere kohta.
Knaap
pisi|Knaap koos kahe lengina seotud otsaga ja otsalukuga Knaap ehk klamp on vastassuunaliste haaradega seadis köie või nööri (veesõiduki otsa või liini) kinnitamiseks.
Ugra
Jõe pikkus on 399 kilomeetrit, valgla pindala 15 700 ruutkilomeetrit. Jõgi saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblasti kaguosas.
Knaap
Kirjeldus
Knaape kasutatakse peamiselt veesõidukitel, kuid ka lipumastidel. Veesõidukitel on knaabid kasutusel peamiselt sildumiseks (pigem väiksem veesõiduk) või taglase süsteemide kasutamiseks.
Knaabile seotakse nöör (laeva ots, liin) kaheksatena. Sidumist alustatakse kiibist, klüüsist, plokist või muust suunavast kohast kaugemale jääva haara või külje alt. Knaabile seotud ringi ehk välpa nimetatakse lengiks. Kindlaks pidamiseks on mõistlik siduda vähemalt 2-3 lengi ja viimane leng lõpetada otsalukuga.
Purjelaeval võib olla ka 1-haarne knaap ehk sõrmknaap.
Vehklemine 2016. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Vehklemine Vehklemine 2016. aasta suveolümpiamängudel toimus Rio de Janeiros 6.–14. augustini. Võistluspaigaks oli Carioca Arena 3.
Võistlustel jagati välja 10 medalikomplekti. Võistlustest võttis osa 246 sportlast 47 riigist. Nii mehed kui naised võistlesid viiel alal. Meestel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaal- ja meeskonnavõistlus ning espadroni individuaalvõistlus. Naistel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaalvõistlus ning espadroni individuaal- ja naiskonnavõistlus.
Epee. Individuaalvõistlus
1. ringis alistas Nikolai Novosjolov lõunakoeralase Park Kyoung-doo 12:10. 2. ringis alistas Novosjolov Venezuela vehkleja Francisco Limardo 15:12. Veerandfinaalis kaotas ta ungarlasele Géza Imrele 9:15. Imre kaotas finaalis lõunakorealasele Park Sang-youngile 14:15. Valitsev olümpiavõitja, Venezuela vehkleja Rubén Limardo langes välja 32 parema seas. Finaal: 9. august Osavõtjaid: 38 Olümpiavõitja 2012: Rubén Limardo, Venezuela Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Epee. Meeskonnavõistlus
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 9 meeskonda Olümpiavõitja 2008: Prantsusmaa (Fabrice Jeannet, Jérôme Jeannet, Ulrich Robeiri) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Espadron. Individuaalvõistlus
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 32 Olümpiavõitja 2012: Áron Szilágyi, Ungari Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Epee. Naiskonnavõistlus
Veerandfinaalis alistas Eesti Lõuna-Korea 27:26. Poolfinaalis kaotati Hiinale 36:45. Pronksikohtumises jäädi 31:37 alla Venemaale. Finaalis alistas Rumeenia 44:38 Hiina. Finaal: 11. august Osavõtjaid: 9 naiskonda Olümpiavõitja 2012: Hiina (Li Na, Luo Xiaojuan, Sun Yujie, Xu Anqi) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Hõbemaran
Hõbemaran (Potentilla argentea) on roosõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Vehklemine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Florett. Individuaalvõistlus
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 35 Olümpiavõitja 2012: Elisa Di Francisca, Itaalia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Hõbemaran
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Vehklemine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Espadron. Naiskonnavõistlus
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 8 naiskonda Olümpiavõitja 2008: Ukraina (Olga Harlan, Olena Homrova, Halina Pundik, Olga Žovnir) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Imam Alimsultanov
Imam Alimsultanov (1957 Kõrgõzstan – 10. november 1996 Odessa, Ukraina) oli tšetšeeni laulja ja laulukirjutaja. Ta laulis nii vene kui ka tšetšeeni keeles.
Hariduselt oli ta insener-melioraator.
1980. aastatel hakkas ta õppima tšetšeeni folkloorižanri illi ' t. Ta hakkas esinema kitarri saatel ning lõi lisaks laule oma sõnadele ja tšetšeeni luuletajate sõnadele.
10. novembril 1996 oli ta Odessas kontserdireisil, kui õhtul tungis kolm Ukraina miilitsamundris relvastatud meest tema peatuskohaks olnud majja ning lasid maha Imami ja kaks tal külas olnud sõpra. Kuritegu on siiani lahendamata. Tšetšeeni eriteenistuse andmetel oli mõrva taga FSB.
Imam Alimsultanov on maetud Hassavjurti lähistele. Tema auks on nimetatud üks linna tänavatest.
Torgu Kuningriik
pisi|Torgu Kuningriigi lipp pisi|Torgu Kuningriik Saaremaal Taga-Sõrves pisi|[[Kirill Teiter ehk Torgu esimene kuningas Kirill I oma kroonimise XX aastapäeva pidustustel 2012. aastal]] Torgu Kuningriik (TK) on imaginaarne mikroriik, mis paikneb Saaremaa edelaosas, Sõrve poolsaare lõunaosas, e Taga-Sõrves, keskusega Iide külas. Riigi esimeseks valitsejaks oli humorist ja ajakirjanik Kirill Teiter, valitsejanimega Kirill I. Kirill I suri 20. mail 2022, misjärel korraldati referendum uue valitseja leidmiseks. Rahvahääletusel osutus valituks Kirill I poeg Kristian Teiter. Uus valitseja kuulutati välja ja vannutati valitsejanimega Kristian I ametisse 12. augustil 2022.
Kuningriigi asutamise põhjuseks oli 30. juulil 1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi poolt vastu võetud haldusreformi seadlus, millest tulenevalt see Eesti Vabariigi (EV) territooriumi osa (varasem EV Jämaja kihelkond ja Torgu vald) ei olnud enam de jure EV osa.
Kuningriigi väljakuulutamisel augustis 1992 oli selle territoorium 139,5 km², omades põhjakaares maismaapiiri EV-ga (pikkus 13 km) ja piirnedes ülejäänud ilmakaartest Läänemere ning Liivi lahega. Pärast Taga-Sõrve alade taasliitmist EV jurisdiktsiooni alla kattub Torgu Kuningriigi territoorium täpselt selle territooriumiga (pindalaga 126,4 km²), mida haldas EV Saare maakonnas (taas)moodustatud Torgu vald (taastati 11. märtsil 1993 ja lõpetati 31. detsembril 2017 liitmisega Saaremaa suur-vallaks).
2012. aasta rahvaloenduse andmeil oli Torgu Kuningriigis 342 elanikku, neist elas reaalselt alaliselt kohapeal u 250 inimest. Kohalikke elanikke nimetatakse rahvapäraselt tagasörulasteks.
Riigikorraldus
Torgu Kuningriigi valitsemisvormiks on demokraatlik monarhia. TK-l on oma sümboolika ja (paralleelselt käibiv) oma raha, Torgu taaler. Kuningriik ei maksusta oma kodanikke. Riigikassa tulud koosnevad vabatahtlikest annetustest ning laekumistest seoses kuningriigi sümboolika kasutamisega. TK loodi selleks, et kaitsta Eesti Vabariigi (EV) ja Torgu valla järjepidevust Taga-Sõrves ning kohalike elanike kodanikuõigusi. TK deklareerib end EV konföderatiivse osana EV rahvusvaheliselt tunnustatud piirides. Riigi territooriumil kehtib EV seadusandlus (välja arvatud riigijuhtimises) ning suhtestatuses EV-ga käsitleb TK end ühe EV kohaliku omavalitsuse (eri)üksusena vastavalt EV põhiseaduse paragrahvis 155. (1992 aasta redaktsioonis) sätestatud tingimustele. Kuningriik sekkub Taga-Sõrve territooriumi haldusjuhtimisse otseselt vaid sellisel juhul, kui demokraatlikel põhimõtetel tegutsev kohalik omavalitsus (või EV tervikuna) mingitel põhjustel Taga-Sõrve territooriumi haldamist ei teosta ning kohaliku rahva huve ei kaitse.
Kuningas
pisi|Torgu tänane kuningas Tema Majesteet [[Kristian Teiter|Kristian I oma ametisse vannutamisel Sõrve Sääre tipus, 12.08.2022]] pisi|Torgu Kuningriigi [[ametiraha]] Torgu kuningas valitakse kohalike elanike poolt rahvaküsitluse (referendumi) teel. 1992. aasta 5. septembril paluti vastloodud kuningriigi esimeseks kuningaks kandideerima Kirill Teiter (25. august 1952 – 20. mai 2022). Üldrahvalikul referendumil 20. septembril 1992, EV VII Riigikogu valimiste nime all, saigi Kirill Teiter valimisringkonnas nr 6 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) kõige rohkem hääli (6314 häält ehk 1,5 isikumandaati ehk 7. koht EV-s), olles Eesti Rojalistliku Partei saadikukandidaat. Kirilli (ametinimega Tema Majesteet Kirill I) Torgu kuningaks löömise tseremoonia toimus 28. novembril 1992 Kuressaares. Selle teostas TK loomise idee autor, Sõrve Taastamise ja Arendamise Seltsi esimees Leevi Häng, kes andis Taga-Sõrve kogukonna nimel kuningale täitmiseks kolm peamist tööülesannet:
1) Taastada Taga-Sõrves Eesti Vabariigi jurisdiktsioon Torgu valla taastamise kaudu; 2) Saavutada Saksamaa poolt II maailmasõja käigus sõrulastele tekitatud kahjude hüvitamine; 3) Hankida kauni loodusega ning ülimalt eripärase kodu- ja ajalooga Sõrvemaale laiemat rahvusvahelist tunnustust turismisihtkohana. Tulenevalt TK riigikorraldusest viibis Tema Majesteet Kirill I pärast temale antud peamiste ülesannete täitmist ja Riigikogu liikmestaatuse lõppemist põhiosa ajast eksiilis. Tegelemaks Taga-Sõrves kohapeal TK esindusfunktsioonidega ning jooksvate küsimustega, nimetas ja volitas Tema Majesteet endale erinevate ametinimetustega abilisi Taga-Sõrve kogukonnast.
Kuningas Kirill suri ootamatult oma 70. eluaastal, 20. mail 2022. Pärast leinaperioodi korraldati kuningriigis referendum uue kuninga leidmiseks. Rahvas pakkus välja kokku 9 erinevat nime, kuid enim hääli (39%) kogus Kirill I vanim poeg Kristian Teiter. Lähtudes referendumi tulemustest pakuti talle 12. augustil, 2022 aastal kuninga ametit, millega ta ka nõustus. Selsamal päeval vannutati Kristian Teiter Sõrve Sääre tipus toimunud avalikul pidulikul tseremoonial Torgu kuningaks, ametinimega Tema Majesteet Kristian I. Temalegi usaldati kolm peamist tööülesannet:
1) Aidata sörulastel ära tunda iseendi ning oma koduse maanurga väärtust; 2) Seista Taga-Sörve rahva ühishuvide eest juhtudel, mil riik või kohalik omavalitsus seda ei tee; 3) Jätkata kuningriigi kuvandi toel Sörvemaa kui turismisihtkoha tuntuse edendamist.
Ajalugu
1989. aastal, Eesti taasiseseisvumise eel toimunud rahvahääletusel soovis umbes 470 elanikuga Taga-Sõrve enda taaseraldumist Salme külanõukogu koosseisust ning Nõukogude okupatsiooni ajal kaotatud Torgu valla taastamist kohaliku omavalitsuse üksusena. Leevi Hängi algatusel loodi "Sõrve Taastamise ja Arendamise Selts" (STAS), mis asus pingutama Torgu valla taasloomise nimel. STAS tegeles veel sõrulaste maareformiteemaliste muredega, võitles selle eest, et sõrulased saaksid Saksa LV-lt kompensatsiooni II maailmasõja aegse massilise Saksamaale küüditamise, hävitatud kodude ja muude sõjakahjude eest ning abistas kohalikke teistes küsimustes. Leevi Häng kui Saare maavalitsuse konsultant Sõrve asjus hoidis Torgu küsimust Saare maakonnavalitsuses pidevalt ülal. Tulemusena algatatigi 1991. aasta aprillis (Salme Küla RSN otsusega) Torgu valla taastamine, lähtudes 1989. aasta rahvahääletusest ning kohaliku omavalitsuse aluste seadusest. Asjaajamise eestvedajaks määrati Valdek Kaus, kes asus 1. juunist 1991 tööle Salme külanõukogu juures loodud Sõrve arendusnõuniku kohale.
30. juuli 1992 seadlusega pani Eesti Vabariigi Ülemnõukogu paika uue haldusjaotuse Eestis. Selles kirjeldati kogu EV territoorium seal asuvate valdade kaudu, kuid Torgut mainiti selles vaid ühel korral, Salme vallale omavalitsusliku staatuse määramisel: /.../"Kinnitada erandina Salme valla omavalitsuslik staatus tema praegusel haldusterritooriumil, välja arvatud endise Torgu valla maa-alal..."/.../.
3. augustiks 1992 oli Valdek Kaus oma varasemate ettevalmistuste tulemusel jõudnud selleni, et Torgu vallamaja tööks olid vallakeskuseks plaanitud Iide külas olemas meeskond ning ruumid nn "Bulla majas". Aga valda ennast ei olnud.
18. augustist 1992 asus ainsa ametliku organisatsioonina tagasõrulasi esindava STAS-i esimees Leevi Häng kõnelema Torgus Eesti Kuningriigi väljakuulutamisest protestiks Taga-Sõrve rahva pretsedenditu hülgamise vastu. Hiljem otsustati siiski jääda nimekuju "Torgu Kuningriik" juurde, sest nimekuju "Eesti Kuningriik" ähvardas poliitilised pinged Toompeal liialt suureks kruvida. pisi|Kirill Teiteri vastus Leevi Hängi avalikule kirjale 4. septembril 1992, arendades koostööd Riigikokku pürgiva Eesti Rojalistliku Parteiga, avaldas Leevi Häng ajalehes Maaleht avaliku kirja ühele selle partei liikmele, meedias populaarsust kogunud Kirill Teiterile, üleskutsega asuda uue kuningriigi troonile. See oli ühtlasi kuningriigi kirjalik esimamainimine.
8. septembril 1992 teatas Kirill ajalehes Esmaspäev ilmunud avalikus vastuses, et ta on tehtud ettepanekuga nõus ning tänab usalduse eest.
20. septembril 1992 toimunud Riigikogu valimiste tulemusena sai Kirill Teiter koos veel 7 rojalistiga kohad EV VII Riigikogusse. Kuningriiklaste 8 kohta 101st oli suur üllatus kõigile, kaasa arvatud neile endile. pisi|28.11.1992. värske Kirill I, õuedaam Lea Kuldsepp ja kuningriigi rajaja Leevi Häng 28. novembril 1992 lõi Leevi Häng Kuressaares toimunud ballil Kirill Teiteri rüütlimõõgaga Torgu kuningaks, ametinimega Kirill I. Kuninga konsultandiks kuninglikes küsimustes sai Ljubov Hermann, kes oli 1931. aastal esimene Saaremaalt valitud iluduskuninganna. Sõrve arendusnõunik Valdek Kaus kinnitati Torgu Kuningriigi kindralkuberneriks. Ametlikus võimuvaakumis Taga-Sõrve maadel oli seejärel korraga kolme võimu (Nõukogude Liidu sõjaväe, Salme valla ja Torgu kuningriigi) ametlikke esindajaid. Turistid said soovi korral endile passi kuningriigi viisaga templi, nagu protseduuris, mis juba 50 aastat kõigile Nõukogude Liidu piiritsoonis asuva Saaremaa külastajaile tuttav. Aga rahvale eluliselt vajalikud asjaajamised ja dokumendid tuli viseerida Saare Maavalitsuses.
7. detsembril 1992, osutades Taga-Sõrve elanike põhiseaduslike õiguste rikkumisele, esitas riigikogulasest kuningas Kirill I Riigikogule seaduseelnõu – moodustada Eesti Vabariigi Põhiseaduse paragrahv 155. alusel EV kohaliku omavalitsuse üksusena Torgu Kuningriik. Eelnõust ei leitud ühtegi vastuolu EV põhiseadusega, kuid selle tagasilükkamisel viidati kuningriigi moodustamise seaduse puudumisele. Siiski saavutati seda, et Riigikogu juhatus kohustus tegelema Torgu valla õiguste taastamisega. Asi venis, kuna Riigikogu püüdis Torgu küsimust veeretada ministeeriumiametnike kaela ja vastupidi.
18. detsembril 1992 kinnitati Kirill I kuninga seisus üle kroonimisega Tallinnas, Raekoja platsil Õpetajate majas korraldatud Saarlaste Seltsi ballil. Oma ametirekvisiitide juurde kuuluv kroon (autoriks Vladimir Koristin) läks kuningale maksma 500 Eesti krooni.
25. augustil 1993, Kirill I 41. sünnipäevaks, alustas tööd kuningriigi postiteenistus, lastes käibele kuningriigi esimene oma postiümbriku. Ümbrikule oli trükitud Torgu kuningriigi vapp ja kuningas Kirill I profiiliga postmark ning sellel kasutati eritempleid. Kuningriigi Peapostmeistri Enn Elmet Murumetsa teenena ilmus postitarvikuid ka edaspidi. Kirill I pakkus, et edaspidi võiks kuningriigis ilmuda maailmas pretsedenditu postmarkide seeria, mis koosneks kõigi Torgu riigialamate profiilidega postmarkidest...