cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Endel Kukner
1943. aastal lõpetas ta Rakvere I Gümnaasiumi. 1947. aastal lõpetas Rakvere Õpetajate Seminari juures pedagoogilise klassi. 1961. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi ajaloo eriala.
1943. aasta novembrist 1944. aasta augustini teenis Eesti vabatahtlikuna Soome 200. jalaväerügemendis, osales tõrjelahingutes Viiburi lahe ääres ja Vuoksil. 1944. aasta augustis tuli tagasi Eestisse. Nõukogude vägede sissetungi järel oli 1945. aasta kevadeni metsavend Varbolas, seejärel legaliseerus.
Aastatel 1947–1950 töötas Rakvere Õpetajate Seminaris. Aastatel 1950–1956 oli ta Kohala kooli direktor, 1956–1957 Meremäe kooli direktor, 1957–1961 Väike-Maarja Keskkooli ajalooõpetaja ja õppealajuhataja. Aastatel 1961–1984 oli ta Keila 1. Keskkooli direktor.
Endel Kukner on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Xi'an
thumb Xi'an on (西安; Xī'ān 'läänerahu') on linn Hiinas, Shaanxi provintsi pealinn ja Xi'an Shi allprovintsilinna keskus. Ta asub Huang He lisajõe Wei He orus.
1993. aastal oli linnas 2,4 miljonit elanikku.
Majandus
Xi'an on tähtis tööstuskeskus, kus asuvad masinaehitus-, tekstiilitööstus-, elektrotehnikatööstus-, sõidukiehitus-, keraamikatööstus-, metallurgia- ja toiduainetööstusettevõtted.
Xi'an on ka transpordisõlm.
Haridus
Linnas on Loodeülikool.
Ajalugu
Xi'an on üks Hiina neljast ajaloolisest pealinnast. Praegust nime kannab linn 14. sajandist, vanal ajal kandis ta nime Chang'an (traditsioonilises hiina kirjas 長安, lihtsustatud hiina kirjas 长安; Cháng'ān 'igavene rahu').
Linn on üle 3000 aasta vana ning oli 11 dünastia pealinn. Linna erilised õitseajad olid Hani dünastia ja Tangi dünastia ajal. 7.–8. sajandil oli linnas umbes 2 miljonit elanikku ning ta oli maailma suurim linn, Hiina ja muu maailma vahelise kauba- ja kultuurivahetuse keskus. Sealt sai alguse Siiditee.
Vaatamisväärsused
Xi'anist umbes 10 km kaugusel on arheoloogiline Banpo muuseum.
Riigikogu õiguskomisjon
Riigikogu õiguskomisjon on Riigikogu alatine komisjon, "mille tööala on väga ulatuslik. Ta tegeleb eraõiguse, kriminaalõiguse- ja sisejulgeolekualaste eelnõudega, samuti politsei- ja piirivalveteenistust ning päästeteenistust reguleerivate eelnõudega. Komisjoni tööalas on ka advokaatide, notarite, vandetõlkide, kohtutäiturite ja pankrotihaldurite tegevust korraldavad seadused ning valitsuse tegevuse ja reformide rakendamise kontroll oma valdkonnas piires."
Stratotüüppaljand
Stratotüüppaljand ehk stratotüüpne paljand on kindlat stratotüüpi esindav paljand, mis illustreerib maapõue ehitust ja ajalugu, hõlbustab geoloogiahariduse edasiandmist ja eriala edendamist. Stratotüüpsed paljandid on olulised uurimis- ja loodusturismiobjektid.
Janez Jakob Olben
Janez Jakob Olben (5. juuli 1643 Kranj, Sloveenia – 10. juuni 1725 Sankt Florian, Austria ) oli sloveeni päritolu Austria astronoom, matemaatik ja vaimulik.
Mungana avaldas ta 1704. aastal Linzis oma tähtsaima astronoomiaalase teose "Novae Ephemerides Florianenses", milles olid astronoomilised efemeriidid koos andmetega päevavalguse kestuse kohta sõltuvalt geograafilisest asukohast ja kuupäevast.
Günther Jauch
thumb|200px|Günther Jauch (2008) Günther Johannes Jauch (sündinud 13. juulil 1956 Nordrhein-Westfaleni liidumaal Münsteris) on Saksamaa üks kuulsamaid saatejuhte, ajakirjanikke ja teleprodutsente.
Esituskiht
Esituskiht (inglise keeles Presentation Layer) on avatud süsteemide sidumise arhitektuuri kuues kiht.
Esituskiht võtab vastu andmed rakenduskihilt ja kontrollib, kas andmed on sobivas formaadis, ning vajadusel teisendab andmed. Esituskihi pakutavad andmete vormindamise funktsioonid on andmete pakkimine, krüpteerimine, kooditabeli muutmine.
Bioloogiline vanus
Bioloogiline vanus ehk metaboolne vanus on inimkeha puhul tema vanus ainevahetuse ehk metabolismi järgi.
Rakenduskiht
Rakenduskiht vastutab reaalse päringu algatamise eest. Näiteks võib see olla veebipäring veebilehitsejast HTTP protokolliga või e-kirja saatmine SMTP protokolli kasutades. Päringu sihtarvuti rakenduskihi ülesanne on edastada see päring vastavale rakendusele või teenusele.
Yits'ẖak Hertzog
Yits'ẖak Hertzog (heebrea keeles ‏יצחק הרצוג; sündinud 20. septembril 1960 Tel Avivis) on Iisraeli poliitik ja riigitegelane, hariduselt jurist. Ta valiti 2021. aasta juuni alguses Iisraeli 11. presidendiks. Ta astus ametisse 9. juulil.
Tema isa, Chaim Herzog, oli Iisraeli kuues president, kaks ametiaega aastatel 1983–1993.
Transpordikiht
Transpordikiht on neljas kiht OSI mudelis, mille ülesanne on otspunktide vahelise ühenduse ja usaldatavuse tagamine (TCP).
Transpordikiht (Transport Layer) - Transpordikiht haldab transpordifunktsioone nagu näiteks andmete ülekandmine ühendusega või ühenduseta protokolliga. Saatvas masinas tükeldab transpordikiht andmed pakettideks ja kui mõni pakett läheb teel kaduma siis saadetakse uuesti ainult puuduv pakett. Pakettide kohalejõudmise kontrolliks saadab sihtarvuti saatjale kinnitusi (ACKs). Sihtarvuti transpordikiht vastutab vastuvõetud pakettide avamise ja nendest saadetud teate kokkupanemise eest pakettide õiges järjekorras. Transpordikihi protokollid on TCP ja UDP. Transpordikiht võimaldab ka määrata teenuse aadressi teenustele või rakendustele saatja ja vastuvõtja arvutis. Kuna arvutis töötab korraga mitmeid rakendusi siis iga programm kasutab oma unikaalset teenuse aadressi. Teenuse aadresse nimetatakse sokliteks, mis sisaldavad alg- ja sihtarvuti IP aadress, transpordiprotokolli ja rakenduse poolt kasutatavat porti.
Veresuhkur
Tühja kõhuga inimese veresuhkru, täpsemalt vere glükoosisisalduse normivahemik on 3,3–5,5 mmol/l (millimooli liitri kohta).
Veresuhkur moodustub seedetraktis süsivesikutest ja jõuab insuliini abiga kudedesse.
Saarendi
Saarendi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saarendi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sumberg. Voldemar Saarendi palvel kanti Saarendi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 34 all (Siseministeeriumi teadaanne 12. märtsist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Šiaulėnai
Šiaulėnai on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Šiaulėnai valla halduskeskus. Alev asub Šušvė jõe kaldal.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, aastal 1857 valminud katoliku kirik, surnuaed seal asuva kabeliga ja Šiaulėnai mõisa hoonekompleks.
Šiaulėnai mõisa mainiti esimest korda aastal 1492. Aastal 1518 ehitati sinna esimene kirik. XIX sajandi lõpus asus seal sünagoog, kihelkonnakool, viis kõrtsi ja võõrastemaja. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa okupatsiooniväed Šiaulėnais elanud juudid. Asulast sai alev aastal 1972.
Vinkel (tähtkuju)
pisi|Vinkel pisi Vinkel (ladina Norma, lühend Nor) on väike lõunataeva tähtkuju.
Vinkli suurus on 165 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 74. kohal. Tähtkuju heledaim täht on γ2 Normae (4,01 m).
γ1 ja γ2 näivad kaksiktähena, kuid ei ole tegelikult omavahel seotud, vaid asuvad Maalt vaadates lähestikku. Esimene asub 1437 valgusaasta kaugusel ja teine 128 valgusaasta kaugusel.
Tähtkuju autor on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille.
Tore Stubberud
Tore Stubberud (sündinud 12. oktoobril 1947 Sarpsborgis Østfoldis Norras) on norra proosakirjanik, luuletaja, filosoof ja mahefarmer.
Ta elab Kullebundi talus Rakkestadis, kus kasvatab Limousini tõugu lihaveiseid.
Riigikogu põhiseaduskomisjon
Riigikogu põhiseaduskomisjon (kuni 12.12.1994 riigiõiguskomisjon ) on Riigikogu alatine komisjon, mille töövaldkond on piiritletud riigi põhiseadusliku korra seisukohalt tähtsust omavad riigi- ja haldusõiguse küsimustega.
Komisjon menetleb muu hulgas põhiseaduse muutmise seaduse eelnõusid ning Riigikogu otsuste, avalduste, deklaratsioonide ja pöördumiste, Vabariigi Presidendi, Vabariigi Valitsuse, Riigikontrolli, kohuste ja õiguskantsleri tegevust, kodakondsust, välismaalasi,valimisi, isikuandmete kaitset, avalikku teenistust, haldusmenetlust, riigivastutust ning kõiki teisi riigiõigust reguleerivaid eelnõusid. Ühtlasi menetleb põhiseaduskomisjon juhtivkomisjonina eelnimetatud valdkondi käsitlevaid välislepingute ratifitseerimise seaduseelnõusid.
Peale selle menetleb põhiseaduskomisjon Riigikogu erikomisjonide ning uurimis- ja probleemkomisjonide moodustamise otsuse eelnõusid, samuti põhiseaduses sätestatud riigi kõrgemate ametiisikute (riigikohtunikud, riigikontrolör, õiguskantsler) ametisse nimetamise eelnõusid.
Põhiseaduskomisjon annab oma töövaldkonna piires Euroopa Liidu asjade komisjonile ja väliskomisjonile arvamusi Euroopa Liidu õigusaktide eelnõude kohta. Komisjon kujundab ka seisukoha kõikide Vabariigi Presidendi poolt välja kuulutamata jäetud seaduste põhiseadusele vastavuse kohta.
Vastavalt "Riigkogu kodu- ja töökorra seaduse" § 25 määrab Riigikogu liikmete arvu põhiseaduskomisjonis kui alatises komisjonis Riigikogu juhatus. Näiteks, XIII Riigikogu puhul määras Riigikogu juhatus 06.04.2015 komisjoni 8 liiget, 18.08.2015 määras 9 liiget ning 10.03.2016 määras 11 liiget.
Riigikogu liikmete tööd komisjonis toetavad ametnikud: 1 nõunik-sekretariaadijuhataja, 2 nõunikku ja 2 konsultanti.
Tore Stubberud
Talle kuulub kirjastus Valdisholm Forlag.
Peakomponentide analüüs
pisi|Mitme muutujaga Gaussi jaotuse peakomponentide analüüs, mille keskpunkt on (1,3). Näidatud vektorid on kovariatsioonimaatriksi omavektorid, mis on skaleeritud vastava omaväärtuse ruutjuure võrra. Peakomponentide analüüs (Principal component analysis, PCA) ehk peakomponentide meetod on matemaatiline meetod, mis võimaldab suurest hulgast andmetest (andmekogust) saada võimalikult tõene vajalik informatsioon kasutades vaid mittekorreleeruvaid peakomponentide andmeid. Peakomponentide abil saadakse süsteemi iseloomustus, kusjuures kaotatakse minimaalselt informatsiooni. Seega on peakomponentide analüüs efektiivne meetod suurte andmekogude analüüsimiseks, mis sisaldavad ühe vaatluse kohta suurt hulka mõõtmeid/funktsioone, samal ajal säilitades maksimaalse teabehulga, ja võimaldades mitmemõõtmeliste andmete visualiseerimist. Peakomponentide analüüs on kasulik statistiline meetod andmekogumi mõõtmete vähendamiseks. Andmed teisendatakse lineaarse teisendamisega uude koordinaatsüsteemi, kus (enamik) andmete varieerumist saab kirjeldada väiksemate mõõtmetega kui algandmed. Seetõttu kasutatakse seda paljudes uuringutes. Peakomponentide analüüsil on rakendusi paljudes valdkondades, nagu populatsioonigeneetika, mikrobioomiuuringud ja atmosfääriteadus.
Reaalse koordinaat ruumi punktide kogumi põhikomponendid on jada p ühikvektorid, kus i-s vektor on joone suund, mis sobib andmetega kõige paremini, olles samas esimesega ortogonaalne i-1 vektorid. Siin määratletakse kõige paremini sobivat joont, mis minimeerib keskmist ruudukujulist risti kaugust punktidest jooneni. Need suunad moodustavad ortonormaalse aluse, milles andmete erinevad individuaalsed mõõtmed on lineaarselt korrelatsioonita. Põhikomponentide analüüs on protsess, mille käigus arvutatakse välja põhikomponendid ja kasutatakse neid andmete aluse muutmiseks, kasutades mõnikord ainult paari esimest põhikomponenti ja ignoreerides ülejäänud. Andmeanalüüsis on komplekti esimene põhikomponent p muutujad, mida eeldatakse ühiselt normaalselt jaotatud, on tuletatud muutuja, mis on moodustatud algsete muutujate lineaarse kombinatsioonina, mis selgitab kõige suuremat dispersiooni. Teine põhikomponent selgitab kõige suuremat erinevust selles, mis jääb alles pärast esimese komponendi mõju eemaldamist, ja me võime jätkata p iteratsioone, kuni kogu dispersioon on selgitatud. PCA-d kasutatakse kõige sagedamini siis, kui paljud muutujad on üksteisega tugevas korrelatsioonis ja on soovitav vähendada nende arvu sõltumatuks hulgaks.
Peakomponentide analüüsi kasutatakse uurimuslikul andmeanalüüsil ja ennustavate mudelite koostamisel. Seda kasutatakse mõõtmete vähendamiseks, projekteerides iga andmepunkti ainult paarile esimesele põhikomponendile, et saada madalama mõõtmega andmeid, säilitades samal ajal võimalikult suure osa andmete varieerumisest. Esimest põhikomponenti saab samaväärselt määratleda suunana, mis maksimeerib projekteeritud andmete dispersiooni. pisi|Peakomponentide analüüsi ilustratsioon i-ndat põhiprintsiipkomponenti saab võtta kui suunda, mis on täisnurkne esimesele i-1 põhiprintsiipkomponendile ning maksimeerib projekteeritud andmete varieeruvust.
Mõlema eesmärgi puhul on võimalik näidata, et põhikomponendid on andmete kovariatsioonimaatriksi omavektorid. Seega arvutatakse põhikomponendid sageli andmete kovariatsioonimaatriksi omajaotuse või andmemaatriksi ainsuse väärtuse lagunemise teel. Peakomponentide analüüs on tõelistest omavektoripõhistest mitme muutujaga analüüsidest lihtsaim ja on tihedalt seotud faktoranalüüsiga. Faktoranalüüs sisaldab tavaliselt rohkem domeenispetsiifilisi eeldusi alusstruktuuri kohta ja lahendab veidi erineva maatriksi omavektorid. Peakomponentide analüüs on seotud ka kanoonilise korrelatsioonianalüüsiga (CCA). CCA määratleb koordinaatsüsteemid, mis kirjeldavad optimaalselt kahe andmekogumi vahelist rist kovariaati, samas kui peakomponentide analüüs määratleb uue täisnurkse koordinaadisüsteemi, mis kirjeldab optimaalselt ühes andmekogumis dispersiooni.
Välislingid
Principal component analysis
Arno Aadamsoo
Arno Aadamsoo (10. august 1944 – 6. august 2006) oli eesti psühhiaater.
J. W. Roxbee Cox
J. W. Roxbee Cox oli Briti filosoof, kes kirjutas vaimufilosoofiast, tajufilosoofiast, metafüüsikast ja eetikast. Ta töötas Queen's University Belfastis ja Lancasteri Ülikoolis.
Meelte eristamine
Artiklis "Distinguishing the Senses" (1970) tegeleb Roxbee Cox küsimustega, milliste kriteeriumide järgi meeli eristatakse (küsimus 1) ning millest see tuleb, et inimene saab aru, et ta näiteks näeb, mitte ei kuule ega kombi, (küsimus 2). Küsimusele 1) vastatakse, et meeli eristatakse füsioloogiliste protsesside ja kehaosade järgi, mis tajumisel osalevad, ("meeleelundite vaade") või iseloomulike elamuste järgi ("iseloomulike elamuste vaade") või iseloomulike tajutavate omaduste järgi ("iseloomulike omaduste vaade"). Roxbee Cox pooldab iseloomulike omaduste vaate täiustatud versiooni, millele on lisatud meeleelundite vaate elemente ("modifitseeritud võtmetunnuste vaade").
Meeleelundite vaatel on kaks tervemõistuslikku tõlgendust, mis võivad olla ühitatavad. Füsioloogilise tõlgenduse puhul ei peeta silmas mitte ainult näiteks silmi ja kõrvu, vaid ka füsioloogilisi süsteeme, mis nende töö tagavad. Siin on meelte eristamiseks kaks võimalust: näiteks silmadeks nimetatakse kas 1) füsioloogilist süsteemi, mis on äratuntav selle järgi, et ta hõlmab silmad, või 2) füsioloogilist süsteemi, mis eristub selle järgi, et ta on tundlik teatud tüüpi ärritajatele. Võimalus 1) tundub usutavam, sest inimesed ei ole füsioloogiaga nii hästi kursis. Praktilise tõlgenduse puhul on silmad jne ainult need kehaosad, mida saab asjade tajumiseks või mittetajumiseks kasutada või vähemalt juhtida: suunata, paigutada, sulgeda jne. See vaade väldib elundite piiritlemise probleemi, sest meeleelundite teadmine ilmnebki osalt võimes kasutada teatud kehaosi, sealhulgas neid, mida me ei tea. Et mõlemas tõlgenduses on keskne osa silmadel jne, siis võivad need olla ühitatavad. Meeleelundite vaate kaks peamist raskust on järgmised. Esimene raskus seisneb selles, et kui me just ei apelleeri ärritajate eristamisele, siis on selle järgi raske eristada näiteks silmadega nägemist ja silmadega kompimist. Füsioloogilises tõlgenduses tuleks eristada kaht füsioloogilist süsteemi, kuhu kuuluvad silmad. Ja siis jääb üle apelleerida hoopis iseloomulikule elamusele või iseloomulikule tajutavale tunnusele. Analoogne lugu on praktilise tõlgenduse puhul. Teine raskus seisneb selles, et pole selge, mille järgi kehaosasid rühmitatakse. Teadlased võivad apelleerida füsioloogilistele protsessidele või ärritajatele, aga tervele mõistusele see nähtavasti ei sobi. Miks näiteks vasaku silma, vasaku käe ja vasaku kõrva kokkurühmitamine tundub absurdne? Nähtavasti on iga meele puhul mingi ühine element, vasakpoolsete elundite rühma puhul aga mitte. Selle ühise tunnuse leidmiseks tuleb jälle apelleerida iseloomuikule elamusele või iseloomulikule tajutavale tunnusele. Roxbee Cox ei taha aga öelda, nagu meeleelunditele viidates ei saaks meeli eristada teistest uskumuse allikatest.
Roxbee Cox ei taha arutada iseloomuliku elamuse vaadet. Esiteks peavad selle vaate pooldajad tema arvates kõigepealt näitama, et "nägemiselamuse eriline iseloom" üldse tähendab midagi (kui just selle kirjeldused ei seisne nende asjade kirjeldamises, mida nähakse). Teiseks, iseloomuliku elamuse vaate väljatöötamine nõuab paljude muude tähtsate asjade põhjalikku arutamist. Selle vaate järgi on näiteks põhimõtteliselt võimalik, et helisid nähakse. Selleks et seda olukorda kirjeldada, peab nägemiselamust ära tundma sõltumatult sellest, et see on elamus, mis esineb nägemise puhul, ja see tekitab tuttavad raskused. Ja kui keegi väidab, et ta pole sellisest elamusest teadlik, siis on talle raske näidata, et see tal tegelikult kogu aeg on.
Roxbee Cox toob sisse otsese taju mõiste (see on lähedane Paul Grice'i visuaalse lihtsuse mõistele (Paul Grice). Vajadust selle järele tekitab iseloomulike omaduste järgmine raskus. Kui see tähendab lihtsalt seda, et kui ma näiteks tajun, et miski on soe, siis ma kombin, et see on soe, siis võib vastu väita, et sageli me näeme, et miski on soe. Iseloomulike omaduste vaate pooldaja vastab, et rangelt võttes me ei näe, et miski on soe, nii nagu me näeme, et miski on punane ja ümmargune. Seda vastust tuleb täpsustada. Kui inimeselt, kes asju vaatab või kuulab, küsida, kuidas ta teab öelda, et asi on nii-ja-nii, siis võib olla mitut tüüpi vastuseid. 1. Ta teab öelda teatud teiste tunnuste järgi. 2. Ta lihtsalt teab või tunneb ära, järeldamata teistest tunnustest, kuid saab siiski osutada tunnustele, mille järgi saaks otsustada, ja ta kindlasti tajub neid tunnuseid. 3. Ta teab, aga mitte millegi järgi, ega saa ka mingitele tunnustele osutada, ja ta ei kasuta tajumisel mingeid niisuguseid tunnuseid. See ongi otsene tajumine. Näiteks seda, et asi on punane, nähakse otseselt. Need, kes ütlevad, et soojust ei saa näha, peavadki silmas otsest nägemist.
Iseloomulike omaduste teooria (vaate) järgi on nägemine tajumine, mis kätkeb otsest tajumist, et asjadel on värvused, valgus ja vari, kuju, mõõtmed, pinnatekstuur, ruumisuhted jne; kuulmine on tajumine, mis kätkeb otsest tajumist, et asjadel on helikõrgus, tämber, valjus jne. See positsioon vastab küsimusele 2: kui me otseselt tajume, et millelgi on teatud omadused, siis me selle järgi teame, millise meelega on tegu. Sellisena on see teooria siiski ebasidus. Ühest omadusest ei piisa, et meelt ära tunda, sest üht omadust (näiteks siledust) võidakse otseselt tajuda mitme meelega. Ei tööta ka see, kui nõuda kõigi nimekirjas olevate omaduste otsest tajumist, sest ma võin otseselt kompides tunda, et asi on sile, teisi visuaalseid omadusi aga otseselt näha. Selle teooria pooldaja võib vastata, et siledust ja punasust tuleb tajuda ühe ja sellesama tajumuse või tajuakti või tajuelamusega. Aga sel juhul on tarvis selgitust, mille poolest üks tajumus erineb kahest tajumusest.
Roxbee Cox esitab nüüd (esialgse) võtmetunnuste teooria (vaate). Iseloomuliku omaduse teooriat parandatakse järgmiselt. Visuaalsete omaduste seast valitakse välja värvus, valgus ja vari ning öeldakse, et kui kellegi taju kätkeb otsest tajumist, et asjal on teatud värvus- või valgusomadus, siis ta näeb seda asja, ja kui kellegi taju, et asjal on teatud muu omadus, kätkeb otsest tajumist, et asjal on mingi valgus- või värvusomadus, siis ta näeb, et asjal on see muu omadus. Nägemise puhul on mõne värvusomaduse omamist kohane nimetada tajutava võtmetunnuseks, ja see seletab ka, miks me muid omadusi just näeme. Kui me tajume, et millelgi on omadus, mis esineb mitmes iseloomulike omaduste nimekirjas, siis me peame ühtlasi tajuma üht või mitut erilist omadust, mida Roxbee Cox nimetab võtmetunnusteks. Nagu Aristoteles on täheldanud, ei saa nägemise võtmetunnust, mida Roxbee Cox nimetas mõneks värvus- või valgusomaduseks, lühidalt kirjeldada. Me võime tajuda, et mingi asi on valgustatud, millestki heledam, läikiv, mingi valguse ja varju varjundiga, tuhm või särav, mingi värvitooniga, külmalt helendav vms. Seda, et asjal on mõned niisugused omadused, on mugav nimetada mõne värvusomaduse omamiseks. Kuulmise võtmetunnus on mingi valjuse ja tämbri omamine, haistmise puhul mingi lõhna omamine, maitsmise puhul mingi maitse omamine jne. Kompimise puhul on asi keerulisem, kuid lihtsustusena võib esialgu öelda, et kompimise võtmetunnus on, et asja puudutamisel tekib mingi tunne.
Võtmetunnuste teooria paremuse näitamiseks vaatleme kuju näidet. Kuju saab tajuda kompimise või nägemise teel. Kui tajume seda nägemise teel, siis peame otseselt tajuma, et asjal on mõni värvusomadus; kui kompimise teel, siis peame otseselt tajuma, kuidas see puudutamisel tundub. Kogemuse järgi (kuigi see on loogiliselt võimalik) ei saa nii olla, et me tajuksime millegi kuju, ilma et me otseselt tajuksime kumbagi neist kahest omadusest. Kuju tajumine kätkeb neist ühe omaduse otsest tajumist (mitte lihtsalt, et kuju tajumist saadab alati neist ühe omaduse otsene tajumine). Võtmetunnuste teooria vastab hõlpsasti küsimusele 2. Kui ma tajun kuju, siis tuleb vaadata, kas minu taju kätkeb värvuse otsest tajumist või mingi tunde otsest tajumist puudutamisel. Võtmetunnuste teooriat ei saa süüdistada meelevaldsuses, sest omadused rühmitatakse kokku võtmetunnuse ümber.
Võtmetunnuste teooria ei väida, et kui me näeme midagi, siis me tajume otseselt, et millelgi on mingi konkreetne värvusomadus. Vajalik on ainult, et me otseselt tajuksime, et millelgi on mingi värviomadus.
Pole ilmne, et kompimine on ühtne meel; võib-olla on mitu meelt ühte patta pandud. Ei paista olevat omadust, mis võiks olla võtmetunnuseks. Roxbee Cox loetleb viis kompimise varianti (1. on kontaktkompimine, 2., 3. ja 4. on mittekontaktkompimine ja 5. on pigem mittekontaktkompimine).
Nii et kokkupuute tunne ei kõlba võtmetunnuseks. Kandidaadiks võiks olla veel soojuse või jaheduse tunne, aga see ei rahulda tingimust, et võtmetunnuse otsene tajumine mitte lihtsalt ei kaasne teiste omaduste tajumisega, vaid teisi tunnuseid peab tajutama võtmetunnuse otsese tajumise kaudu. Nüüd oleks loomulik järeldada, et kompimine hõlmab mitut meelt, aga siis tekib mitu küsimust, millele peab vastama.
Esiteks, kui "kompimine" tähendab disjunktsiooni 'millegi tundmine puudutamisel või ümbritseva soojuse tundmine või õhu kuivuse tundmine jne', siis võtmetunnuste vaate vastus küsimusele 2 tundub ebausutav. Tundub, et mitme meele vaate järgi me saame öelda, et me midagi kombime, selle järgi, et me tunneme ära, et me tajume viisil, mis kätkeb mõnele "alameelele" vastava võtmetunnuse otsest tajumist. Ent isegi kui eeldada, et me kõik teame alameeli ja nende võtmetunnuseid, oleme konkreetse taju puhul kindlamad selles, et tegu on mingit liiki kompimisega, kui selle kompimise liigis. Nii et nähtavasti me sellist nimekirja ei kasuta, vaid meil on üldine ettekujutus sellest, mis teeb tajumise kompimiseks. Pole raske kujutleda juhtumeid, mil uus taju liik liigitatakse kõhklematult kompimiseks. Sellepärast tundub, et nende erinevatena paistvate meelte kokkurühmitamisel on mõte sees. Neile kõigile on ühine, et millegi tajumine kätkeb ka mingi kehaosa tajumist: tajume ka kehaosa, millega ma tajume. Sellepärast võib küsida, kuidas täpselt kompimise puhul kehaosa on tajutavasse kätketud, nii et see oleks erinev näiteks nägemise juhtumist. Kõigile kompimise juhtumitele ühine tunnus on see, et me tajume ka midagi sellest, kuidas miski muu mingit kehaosa mõjutab. Jääb üle näidata, et see eristab kompimist teistest meeltest. Ma ju ka näen näiteks peeglist oma silmi. Nii et olemuslik on see, kuidas tajumine kehaosa mõjutab. Peegli näite puhul võib kujutleda stseeni, kus muidu on kõik sama, aga seda osa peeglist, kus peegelduksid silmad, ma enam ei näe. Aga kui koer minust möödub, harjates mu jalga karvadega, siis me ei saa kujutleda stseeni, kus kõik on sama, aga kehaosa ei osale tajutavas, kui me just ei kaasa mõnd teist meelt, näiteks kujutledes, et näen, kuidas koer möödudes peaaegu harjab mu jalga.
Kompimise kui ühe meele võtmetunnus võiks olla järgmine. Taju juhtum on kompimise juhtum, kui a) otseselt tajutava kirjeldus sisaldab mainimist, et miski muu tajutav kuidagi mõjutab kehaosa, ja b) see, et tõsiasja kehaosa kohta otseselt tajutakse, on tarvilik ülejäänud tajutava tajumiseks. Lühidalt öeldes, taju juhtum on kompimise juhtum, kui taju olemuslikult kätkeb kehaosa tajumist. Nüüd võib vastata esimesele küsimusele kompimise kohta. See, et kõikidel kompimise juhtumitel on ühine võtmetunnus, seletab seda, et neid saab kokku rühmitada ja teistest meeltest (välja arvatud maitsmine) eristada. See on ka vastus algsele küsimusele 2. Ühine võtmetunnus seletab ka, miks me uue tajuliigi kõhklematult kompimise alla paigutaksime.
Jääb aga teine küsimus: hea küll, kokkurühmitamine on võimalik, aga miks me üldse peaksime neid kokku rühmitama? Meelte eristamisel on kaks otstarvet; osutub, et need on tavaliselt täidetud ka siis, kui me kompimises eri meeli ei erista. Esiteks, meele mainimine näitab, milliste tajutava omaduste märkamist võib tajujalt oodata, (lisatunnuste näitamise funktsioon). Teiseks, meele mainimine näitab, mida tuleks teha, et saada samasugust tajumust, (edasise vaatluse suunamise funktsioon); muidugi ka seda, kuidas tajumust sõltumatult (teise meelega) tajuda. Roxbee Cox väidab, et need kaks otstarvet on sama hästi täidetud ka juhul, kui meeled on kokku rühmitatud. Kõigepealt, miks maitsmine arvatakse omaette meeleks, kuigi sel on kompimise võtmetunnus? Kujutame ette, et maitsmise asemel räägitakse kompimisest. Lisatunnuste näitamise funktsioon on täidetud, kuid edasise vaatluse suunamise funktsioon mitte. Oletame nüüd, et maitsmise kohta endiselt eraldi sõna ei ole, aga me räägime kompimisest kompimise kohta. Siis lisatunnuste näitamise funktsioon ei ole täidetud, sest me ei välista selle sõnaga maitset. Edasise vaatluse suunamise funktsioon on kontaktkompimise puhul täidetud, mittekontaktkompimise puhul mõnel juhul täidetud. Tuleb välja, et mõlemad funktsioonid on täidetud ainult juhul, kui meil on maitsmise kohta eraldi sõna. Aga tundub, et sama head põhjendid on ka näiteks kontaktkompimise ja mittekontaktkompimise eristamiseks eraldi meeltena; sama käib mittekontaktkompimise liikide kohta.
Ent neil teistel kompimise liikidel on erijooned, mis seletavad, miks neid pole tarvis eraldi meeltena võtta. 1)
Wataru Endō
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises debüteeris Endō 2015. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2019 MM-i valikmängus Mongoolia vastu. Ta on kuulunud Jaapani koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Aleksander IV (paavst)
Aleksander IV, ladinapäraselt Alexander IV (Rinaldo Conti di Segni või Rinaldo dei Conti di Segni või Rinaldo Conti, ka Rinaldo da Jenne, Raynaldus või Orlando; 1185 – 25. mai 1261) oli paavst 1254–1261. Ta oli 181. paavst.
Rinaldo Conti di Segni sündis Jennes, Anagnis Filippo Conti di Jenne pojana. Tema isapoolsest suguvõsast pärinesid paavstid Innocentius III ja Gregorius IX. Kroonik Matthew Pariisist väidab, et Rinaldo oli Gregorius IX onupoeg.
Hiljem kasutas tema isapoolne suguvõsa Conti nime, kust pärines hilisem paavst Innocentius XIII. Mitmete genealoogide (näiteks George L. Williams) arvates võib Contide suguvõsa olla suguluses Tuscolo (Tusculum) krahvide suguvõsaga, kust pärinesid paavstid Benedictus VIII, Johannes XIX ja Benedictus IX. Ta võis olla ka paavstide Sergius III, Johannes XI, Johannes XII, Benedictus VII, Hadrianus I ja Hadrianus III sugulane.
Conti di Segni õppis Pariisi Ülikoolis ja sai enne 1221 doktorikraadi. Erinevate allikate järgi võis ta liituda kas frantsiskaanide või benediktlastega. Temast sai apostellik alamdiakon ja ta oli 1221 Lombardia legaadiks määratud kardinali Ugolino dei Conti di Segni (hilisem paavst Gregorius IX) saatjaskonnas.
Gregorius IX määras Conti 18. septembril 1227 Sant' Eustachio kardinaldiakoniks, siis camerlengoks ja 5. septembril 1231 või 21. oktoobril 1232 Ostia kardinalpiiskopiks. Innocentius IV määras ta 1244 kardinalide kolleegiumi dekaaniks. Ta oli legaat Viterbos, Lombardias ja Ferentinos.
Kardinal Conti di Segni oli frantsiskaanide kardinal-protektor. Ta osales 3 paavsti valimistel 1241–1254.
Scrum
Scrum on iteratiivne ja kasvava populaarsusega agiilse tarkvara arendamise raamistik. Scrum keskendub projektijuhtimisele, kus on raske pikalt ette planeerida.
Scrum koosneb sprintidest, mis jäävad tavaliselt ühe nädala kuni ühe kuu vahele. Igal sprindi päeval toimub arendajatel lühikoosolek, kus arutatakse seniseid saavutusi ning eesmärke.
Scrum'is või agiilses arenduses tihti kasutatakse ka stand-up koosolekuid.
Aleksander IV (paavst)
1254. aasta paavsti valimised
8. – 12. detsembrini 1254 toimunud paavsti valimiste viimases voorus osales 10 kardinali. Kardinalid soovisid paavsti valimiseks siirduda Rooma, kuid Napoli linnapea takistas neid ja lasi sulgeda linna väravad.
1254 valimistel osalenud kardinalid
Suhted Hohenstaufenitega
pisi|150 px|[[Manfredo kroonimine Sitsiilia kuningaks]] Aleksander IV lubas esialgu kaitsta Saksa kuninga Konrad IV poja Konradini õigusi Sitsiilia ja Švaabimaa troonil, kuid toetas samas Saksamaal vastukuningaks valitud Hollandi krahvi Willemit.
Paavst ekskommunitseeris 25. märtsil 1255 Sitsiilia regendi Manfredo ja läänistas Sitsiilia 9. aprillil 1255 Inglismaa printsile Edmundile. Ta kutsus Švaabimaa vürste valima uueks hertsogiks Kastiilia kuningat Alfonso X-t.
Paavst üritas 1255 oma vägedega tungida Sitsiiliasse, kuid sai 20. augustil lüüa Manfredolt, kes kuulutas end 10. augustil 1258 Sitsiilia kuningaks ja krooniti Agrigento (Girgenti) piiskopi Rainaldo D'Acquaviva poolt, kelle paavst hiljem ekskommunitseeris.
Suhted Bütsantsiga
Aleksander IV alustas 1256 Nikaia keisri Theodoros II-ga läbirääkimisi 1054 puhkenud skisma lõpetamiseks.
Suhted Inglismaaga
Aleksander IV läänistas Sitsiilia 9. aprillil 1255 Inglismaa printsile Edmundile, kuid 1258 tühistas oma otsuse, kuna Inglismaa kuningas Henry III ei soostunud paavsti abistama.
Ta toetas 1256 Cornwalli hertsogi Richardi valimist Saksa kuningaks.
Suhted Kastiiliaga
Aleksander IV kutsus Švaabimaa vürste valima hertsogiks Kastiilia kuningat Alfonso X-t.
Suhted Leeduga
Aleksander IV saatis 1. märtsil 1255 läkituse Leedu piiskopile Vitusele. Ta manitses 7. märtsil 1255 Leedu kuningat Mindaugast kaitsma piiskop Christianit paganate rünnakute vastu.
Mindaugas kinkis oktoobris 1255 Saksa ordule alasid ja palus paavstil kinkelepingut kinnitada. Ta kinnitas 25. jaanuaril 1260 Saksa ordu ja Leedu vahelise kinkelepingu ja kutsus alustama ristisõda žemaidide (samogiidid) vastu.
Suhted mongolitega
pisi|[[Mongolid Ungaris 1241, "Chronicum Pictum"]] Aleksander IV kutsus 1257 Euroopa valitsejaid alustama ristisõda mongolite vastu. Ta nõudis 20. juunil 1258 dominiiklastelt jutlustamist mongolite vastu. Ta manitses 15. juulil 1258 dominiiklasi ja frantsisklasi jutlustama Liivimaal ning Preisimaal agaramalt mongolite vastu. Ta nõudis 13. juunil 1260 Magdeburgi frantsisklastelt, et nad jutlustaksid Liivimaal, Kuramaal ja Preisimaal. Ta võttis ristisõdijad paavstliku protektsiooni alla. Ta nõudis 9. septembril 1260 Brandenburgi markkrahvilt, et see laseks jutlustada mongolite vastu korraldatava ristisõja tarbeks. Ta käskis prelaate, et nad ei takistaks jutlustamist ristisõja korraldamiseks.
Ta käskis 4. veebruaril 1261 Liivimaal jutlustavatel dominiiklastel ja frantsisklastel jätkata oma tegevust. Ta andis 8. aprillil 1261 Kujawy ja Chełmno piiskoppidele korralduse aidata mongolite vastu siirduvaid Saksa ordu ristisõdijaid Liivimaal ning Preisimaal.
Suhted Venemaaga
Aleksander IV lubas 1257 igaühel võtta ristimärgi, kes tahavad õigeusklike venelaste vastu ristisõtta minna.
Ta sätestas 25. jaanuaril 1260, et Saksa ordu poolt Venemaal vallutatud ja vallutatavad alad kuuluvad Peetruse omandisse ja katoliiklusesse pöördunud isikud tema kaitse alla. Ta nõudis orduvendadelt, et katoliiklasteks saanud õigeusu vaimulikke tuleb kohelda nagu katoliku vaimulikke.
Sisepoliitika
Roomas puhkenud rahutuste tõttu elas Aleksander IV 1257. aastast Viterbos.
Ta vabastas 5. aprillil 1255 Rooma kodanikud paavstile kuuluvate alade läbimisel teemaksude maksmisest.
Ta kuulutas 1254 või 1256 ristisõja Marca Trevigiana valitseja Ezzelino III vastu.
1258 hõivas Sitsiilia kuningas Manfredo Kirikuriigile kuuluvad Marche, Spoleto ja Romagna.
Suhted kiriku institutsioonidega
vasakul|pisi|[[Augustiinlased|Augustiinlane. Aleksander IV rajas augustiinlaste-eremiitide ordu]]
Kuuria
Aleksander IV määras kardinal Hugues de Saint-Cheri poenitentiarius summuse ametisse. Paavsti kaplan oli Bernardo di Botone.
Augustiinlased
Aleksander IV rajas 4. mail 1256 avaldatud apostelliku konstitutsiooniga "Licet ecclesiae catholicae" augustiinlaste-eremiitide ordu. Ta oli nende tegevust tunnustanud 31. juulil 1255.
Ta vabastas ordu piiskoppide jurisdiktsioonist ja määras selle paavstliku jurisdiktsiooni alla.
Mitmed kongregatsioonid keeldusid ühinemast augustiinlastega ja paavst lubas neil järgida benediktlaste reegleid.
Dominiiklased
Aleksander IV tühistas 22. detsembril 1254 avaldatud bullas "Nee insolitium" Innocentius IV otsuse 21. novembrist 1254, milles paavst oli dominiiklastel keelanud ära jutlustamise, pihi andmise ja matmise läbiviimise.
Paavst asus 14. aprillil 1255 avaldatud bullaga "Quasi lignum vitae" lahendama Pariisi Ülikoolis puhkenud tüli õppejõududena tegutsenud sekulaarvaimulike ja dominiiklaste vahel. Paavst tühistas kerjusmunkade vastu suunatud ülikooli statuudid.
Paavst kohustas 11. märtsil 1256 dominiiklasi jutlustama Liivimaal ja Preisimaal Saksa ordu toetuseks. Ta nõudis 1256 Krakówi dominiiklastelt, 16. septembril 1256 Mainzi dominiiklastelt ja 1257 Wrocławi dominiiklastelt jutlustamist Saksa ordu tegevuse toetamiseks. Ta manitses 7. augustil 1257 dominiiklasi jutlustama hoolikamalt Liivimaal ristisõja tarbeks.
Ta kutsus 20. juunil 1258 dominiiklasi jutlustama mongolite vastu. Ta manitses 15. juulil 1258 dominiiklasi pidama Liivimaal ja Preisimaal agaramalt ristisõja jutlusi mongolite vastu. Ta käskis 4. veebruaril 1261 Liivimaal jutlustavatel dominiiklastel ja frantsisklastel jätkata oma tegevust.
Ta andis 27. augustil 1257 ordumeistrile Humbert de Romansile korralduse ühendada dominiiklaste naisordu konstitutsioonid.
Frantsisklased
Aleksander IV võttis frantsisklased ja neile kuuluva La Verna mäe paavstliku protektsiooni alla.
Ordumeister Giovanni da Parma kaitses paavsti ees ordu vastu esitatud süüdistusi. Bologna Peregrinuse väitel püüdis paavst veenda frantsisklaste ordumeistrit Giovanni da Parmat tagasi astuma.
Paavst sätestas 8. augustil 1257, et frantsiskaanid ei tohi Saksa ordu aladel jutlustada ilma Saksa ordu loata ja Saksa ordu pole kohustatud munki turvama.
Ta kutsus 20. juunil 1258 frantsiskaane kandma ristimärki Poolas ja Böömimaal. Ta manitses 15. juulil 1258 frantsisklasi pidama Liivimaal ja Preisimaal agaramalt jutlusi mongolite vastu korraldatava ristisõja jaoks.
Ta nõudis 13. juunil 1260 Magdeburgi frantsisklastelt, et nad jutlustaksid Liivimaal, Kuramaal ja Preisimaal ristisõja korraldamiseks. Ta käskis 4. veebruaril 1261 Liivimaal jutlustavatel dominiiklastel ja frantsisklastel jätkata oma tegevust.
Teet Järvi
Teet Järvi on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli Laine Leichteri ja Tallinna Konservatooriumi Peeter Paemurru tšelloõpilasena. Ta on täiendanud end Moskvas Natalja Sahhovskaja, Mihhail Homitseri ja Ivan Monighetti juures.
Aleksander IV (paavst)
Frantsisklased
Ta tunnustas 2. veebruaril 1259 Prantsusmaa printsessi Isabelle'i koostatud reegleid.
Teet Järvi
1974. aastal võitis Teet Järvi esikoha rahvusvahelisel noorte tšellistide konkursil Tšehhoslovakkias; ta on võitnud ka vabariikliku (1981) ja Balti vabariikide vahelise (1976) konkursi.
Aleksander IV (paavst)
Kartuuslased
Aleksander IV kinnitas 1258 kartuuslaste üldkapiitli volitused.
Lazaruse rüütliordu
Aleksander IV kohustas 1255 Lazaruse rüütliordut järgima augustiinlaste reegleid.
Teet Järvi
Aastail 1982–1990 töötas Teet Järvi Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri tšellorühma kontsertmeistrina. Ta on korduvalt esinenud solistina orkestrite ees, mänginud Tallinna Keelpillikvarteti ja Baltic Trio koosseisus paljudes Euroopa maades ja Ameerikas ning andnud soolokontserte endise Nõukogude Liidu linnades ja välismaal.
Aleksander IV (paavst)
Privileegid
Aleksander IV kinnitas 6. märtsil 1257 Saksa ordu privileegid. Ta andis 15. juunil 1257 ja 23. juulil 1259 ordule uusi privileege. Ta võttis 24. mail 1258 Saksa ordu paavstliku protektsiooni alla. Ta andis 11. juulil 1257 Saksa ordu orduvendadele indulgentsi. Ta kinnitas 15. mail 1260 Saksa ordu vabastuse kümnise maksmisest.
Teet Järvi
1993. aastast töötab Teet Järvi Soomes, kus ta mängib Lahti Sümfooniaorkestris ja FINEST-i keelpillikvartetis ning töötab tšellopedagoogina Lahti muusikakõrgkoolis.
Plaadid: "Estonian Cello" Teet Järvi / Vardo Rumessen
Aleksander IV (paavst)
Privileegid
Paavst võimaldas 15. märtsil 1255 Saksa ordu preestritel anda edaspidi absolutsiooni ordurüütlitele röövimiste, põletamiste ja teiste eksimuste eest (a rapinis, incendiis, aliisque ante commissis delictis). Ta sätestas 1255, et Saksa ordu liikmeid ei tohi kohtulikule vastutusele võtta, kui vastavas korralduses pole ordu nime mainitud. Ta lubas 24. mail 1259 preestritel anda absolutsiooni neile ordurüütlitele, kes on sooritanud röövimisi, põletamisi või tapmisi ning sätestas, et neid ordurüütleid ei tohi kohtulikule vastutusele võtta.
Teet Järvi
Isiklikku
Tema isa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, onu on dirigent Neeme Järvi, abikaasa on pianist Mari Järvi,
Sonja Zietlow
Sonja Zietlow (sündinud 13. mail 1968 Bonnis) on saksa saatejuht.
Aleksander IV (paavst)
Privileegid
Ta keelas 1255 piiskoppidel Saksa ordule kuuluvaid kirikuid orduvaimulike ameti lõppemise järel võtta enda omandiks.
Sonja Zietlow
Tuntuks sai ta endanimelise jutusaatega "Sonja", mis oli eetris 1997–2001 telekanalis Sat.1. Ta on juhtinud ka mitut RTL-i saadet. Kõige märkimisväärsemaks tema juhitud saateks peetakse aga telesaadet "Der Schwächste fliegt!", mis on "Nõrgima lüli" saksa versioon.
Teet Järvi
Isiklikku
Teet Järvil on viis muusikust last:
Lapsed moodustavad ühtlasi ka instrumentaalansambli Järvi Instrumentalists.
Aleksander IV (paavst)
Privileegid
Ta vabastas 11. juulil 1256 ja 11. juunil 1258 Saksa ordu legaadi või käskjala ülalpidamiseks mõeldud rahalistest kohustustest, juhul kui tegu pole kardinaliga.
Ta keelas 29. mail 1257 Saksa ordu orduvendade jaoks mõeldud riietele ja loomadele tollimaksu määrata.
Ta vabastas 30. mail 1257 Saksa ordu orduvennad kõigist paavstiga kooskõlastamata ekskommunikatsioonidest.
Ta keelas 22. juunil 1257 kiriklikul kohtul määrata Saksa ordu alamatele rahatrahve.
Ta andis 11. juulil 1257 Saksa ordu preestervendadele õiguse anda absolutsiooni ordurüütlitele nende vaheliste tülide korral. Ta lubas 22. novembril 1258 anda simoonias patustanud ordurüütlitele absolutsiooni. Ta lubas 17. detsembril 1258 anda absolutsiooni neile orduvendadele, kes vaimulike vastu tarvitasid vägivalda, kui nad kahju hüvitasid. Ta keelas 22. veebruaril 1259 ekskommunitseerida Saksa ordu alamaid, kes ordule kuuluvates veskites jahvatavad teravilja ja seda pagaritöökodades küpsetavad. Ta sätestas prelaatidele, et Saksa ordu alamaid ei tohi rahatrahviga trahvida.
Ta sätestas 8. augustil 1257, et ükski Saksa ordu orduvend ei tohi asuda uude ametisse vastu ordu tahtmist.
Ta sätestas 3. mail 1257, et Saksa ordusse astuda soovivad endised Saksa-Rooma keisri Friedrich II järgijad võivad preestervendadelt saada absolutsiooni. Ta lubas 11. juunil 1257 anda absolutsiooni neile isikutele, kes olid järginud Friedrich II-st, tema poega Konrad IV või Manfredot, kuid soovisid nüüd liituda Saksa orduga.
Ta kohustas 6. augustil 1257 Saksa ordut, et see laseks sobivatel isikutel tegeleda kaubitsemisega.
Ta lubas 13. septembril 1257 Saksa ordu kõrgmeistril võtta ordu liikmeteks isikuid, olenemata sellest, kust kandist nad pärit on.
Ta sätestas 18. mail 1258, et Saksa ordu preestervennad peavad andma absolutsiooni igale orduvennale, kes eksib riietuse tavade vastu.
Ta sätestas 18. mail 1258 Saksa ordule, et orduvendade patukahetsused eksimustest, mille nad sooritasid ilmikutena, tuleb rakendada Liivimaa, Preisimaa ja Palestiina hüvanguks.
Ta lubas 1258 Saksa ordu preestervendadel vabastada ekskommunikatsioonist kõik isikud, kes soovivad saada ordu liikmeteks.
Ta sätestas 9. novembril 1258 Saksa ordule, et orduvennad võivad saada osa pärimisõigusest, välja arvatud läänimõisate osas.
Ta sätestas 11. novembril 1258 peapiiskoppidele ja piiskoppidele, et Saksa ordule tuleb anda vaid kuulekusvanne (obediantiae sitis promissione), mitte vasallivanne (iuramentum fidelitatis).
Ta keelas 22. novembril 1258 prelaate Saksa ordut kümnise pärast tülitada. Ta käskis 22. novembril 1258 prelaatidelt, et nad ei nõuaks Saksa ordult tollimaksu ja aktsiisi.
Ta keelas 22. veebruaril 1259 Saksa ordut tülitada ordust lahkunud endise liikme tekitatud kahju pärast.
Vaidlused alade üle
Oktoobris 1255 kinkis Leedu kuningas Mindaugas Saksa ordule alasid ja palus paavstil kinkelepingut kinnitada. Paavst kinnitas 25. jaanuaril 1260 Saksa ordu ja Leedu vahelise kinkelepingu.
Ta kinnitas 16. oktoobril 1257 legaadi Modena Wilhelmi vahendusel 7. veebruaril 1245 sõlmitud Kuramaa maa-alade jagamise Kuramaa piiskopi ja Saksa ordu vahel. Ta kinnitas 25. jaanuaril 1260 Saksa ordu omandi Kuramaal. Ta kinnitas 19. aprillil 1260 Kuramaa jagamise Kuramaa piiskopi ja Saksa ordu vahel.
Ristisõdade kavandamine
Paavst nõudis 16. septembril 1256 Mainzi dominiiklastelt, et nad jutlustaksid Saksa ordu toetuseks ja ristisõja korraldamiseks. Ta sätestas 6. augustil 1257, et ristisõjajutlusi ei peetaks Saksa ordu aladel vastu ordu tahtmist. Ta nõudis 7. augustil 1257 Saksa ordu preestervendadelt, et nad annaksid Preisimaa ristisõdijatele indulgentse. Ta sätestas 10. mail 1258 Saksa ordule dispensatsiooni ristisõjavande osas.
Ta sätestas 8. augustil 1257, et frantsiskaanid ei tohi Saksa ordu aladel jutlustada ilma Saksa ordu loata ja Saksa ordu pole kohustatud frantsiskaani munki turvama.
Ta kutsus 1257 katoliiklasi toetama Saksa ordu tegevust. Ta nõudis 1256 Krakówi dominiiklastelt ja 1257 Wrocławi dominiiklastelt Saksa ordu tegevuse toetamist Liivimaal ja Preisimaal. Ta julgustas 1256 peapiiskoppe ja Saksa ordu orduvendi Liivimaal ja Preisimaal soodustama ristisõja jutluste pidamist. Ta kohustas 11. märtsil 1256 dominiiklasi plaanitava ristisõja jaoks jutlustama Liivimaal ja Preisimaal Saksa ordu toetuseks.
Ta sätestas 1256, et Saksa ordu on kohustatud end ja oma linnuseid kaitsma.
Ta sätestas 25. jaanuaril 1260, et Saksa ordu poolt Venemaal vallutatud ja vallutatavad alad kuuluvad Peetruse omandisse ja katoliiklusesse pöördunud isikud tema kaitse alla. Ta nõudis orduvendadelt, et katoliiklasteks saanud õigeusu vaimulikke tuleb kohelda nagu katoliku vaimulikke.
Liturgia sätestamine
Paavst sätestas 27. veebruaril 1257, et Saksa ordule kuuluvates kirikutes peetav missa peab järgima dominiiklaste liturgiat.
Serviidid
Paavst tunnustas 23. märtsil 1256 serviitide ordut ja kohustas neid järgima augustiinlaste reegleid.
Tsistertslased
Aleksander IV võttis tsistertslased paavstliku protektsiooni alla.
Ta kinnitas 15. mail 1259 tsistertslaste vabadused ja privileegid ning tunnistas kehtetuks nende vastu kehtestatud interdiktid ja ekskommunikatsioonid.
Riigikogu väliskomisjon
Komisjoni enda sõnul osaleb see "Eesti välispoliitika kujundamisel ja välissuhtlemise põhimõtete väljatöötamisel ning kontrollib valitsuse välispoliitilist tegevust. Komisjon kujundab ka Riigikogu arvamuse Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika küsimustes, arutab vajaduse korral teisi olulisi Euroopa Liidu teemasid ning kinnitab Eesti seisukohad enne Euroopa Liidu välis-, kaitse-, arengu- ja kaubandusministrite kohtumisi."
Aleksander IV (paavst)
Vallumbrosiaanid
Paavst ühendas Sant' Ellero nunnakloostri vallumbrosiaanide orduga.
Liturgilised otsused
Aleksander IV andis korralduse, et iga valitud piiskop tuleb pühitseda ametisse poole aasta jooksul.
Riigikogu väliskomisjon
Kokku on Riigikogus 11 alatist komisjoni. Sealhulgas on üks alalistest komisjonidest ka Euroopa Liidu asjade komisjon.
Aleksander IV (paavst)
Liturgilised otsused
Ta sätestas 27. veebruaril 1257, et Saksa ordule kuuluvates kirikutes peetav missa peab järgima dominiiklaste liturgiat.
Minamoto no Yorimasa
pisi|Minamoto no Yorimasa (tundmatu autori portree 13. sajandist)
Aleksander IV (paavst)
Liturgilised otsused
Ta andis 1258 Tudela piiskopile sõrmuse ja mitra.
Minamoto no Yorimasa
Minamoto no Yorimasa (源 頼政; 1104 – 20. juuni 1180) oli Jaapani aadlik, väejuht ja luuletaja.
Aleksander IV (paavst)
Võitlus ketserlusega
Aleksander IV rajas 1255 Prantsusmaal inkvisitsiooni.
Ta kinnitas 30. novembril 1259 Innocentius IV otsuse, millega lubas ketserite ülekuulamisel kasutada tõe väljaselgitamiseks piinamist.
Ta keelas ilmikutel arutleda ekskommunikatsiooni ähvardusel katoliku usu üle:
Minamoto no Yorimasa
Tema luuletused ilmusid mitmes keiserlikus luuleantoloogias, täpsemalt "Senzai Wakashūs" (koostaja Fujiwara no Shunzei, 1187) ja "Shin Kokin Wakashūs" (u 1205). Samuti on need kogutud isikukogusse "Yorimasa kashū".
Aleksander IV (paavst)
Võitlus ketserlusega
Inhibemus quoque, ne cuiquam laicæ personæ liceat publice vel privatim de fide catholicâ disputare. Qui vero contra fecerit, excommunicationis laqueo innodetur.