cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trikāta ordulinnus
Poola ja Rootsi aeg
1577. aasta 12. septembril asusid Vene väed tsaar Ivan Groznõi juhtimisel minema Võnnust (Cesis) Tartusse. Teel suundusid nad hertsog Magnuse teenistuses olnud poola-leedu garnisonidega mehitatud Rauna, Trikata ja Smiltene peale. Linnused alistusid tsaari esimese nõudmise peale ja kaitsjad said loa takistuseta Leetu taganeda.
1600 hõivasid linnuse Rootsi hertsogi Karl Södermanlandi väeüksused. Enamus Liivimaa aadlit kaldus toetama Rootsi hertsogit Karli, rittmeister Johann Anrepi ettepanekul püüdsid rootsi poolele üleläinud aadlikud koguneda Trikatasse.
1622 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Trikata piirkonna kantsler Axel Oxienstiernale.
1641 moodustasid linnuselääni 10 mõisat kokku 51,5 aakriga ja need hõlmasid peaaegu kogu Trikata kihelkonna. Mõisate reduktsiooniga langes kogu omand jälle Rootsi riigile tagasi. Varem oli osa mõisaid eravaldustes.
1688. aastast pärineb Johannes H. Keltschi joonistatud plaan, millest saab järeldada, et põhiosas on müürid ja väravad säilinud.
Linnus tsaariajal ja hiljem
1725. aasta 25. septembril kinkis Vene keisrinna Katariina I linnuselääni Liivimaa rüütelkonnale. Linnuse mahajätmise aeg ei ole teada.
XVIII sajandi lõpus tehtud Johann Christoph Brotze joonistusel on näha ainult varemed.
1830 on markiis Paulucci albumis oleval Trikata pildil näha pealinnuse edelatiiva varemetesse ehitatud ja ilmselt kõrvalasuvale Trikata mõisale kuuluvat kelpkatusega vahvärk-magasiaita.
1889 korraldas Trikatas väljakaevamisi ajaloolane Karl von Löwis of Menar. Ta mõõdistas varemeid ja koostas ka linnuse plaanid. Asendiplaanil on näidatud ka vallikraavis eeslinnuse läänekülje varingurusu.
Ehitus
Trikata oli ordu Võnnu residentsi all – linnus. Linnus asetses peapiiskopkonna piiri lähedal ja koht oli juba Läti Hendriku ajal strateegiliselt tähtis. Siit viis Volmarist tulev maantee ordu idapoolsetesse valdustesse, Atselesse ja sealt edasi Pihkvasse ning samuti hiljem Atselest (Gaujiena) Alulinna (Alūksne). Otstarbe järgi oli tegemist teetõkke – ja majanduslinnusega.
Ehitusstiililt kujutab linnus endast looduslike pinnavormidega seotud mantelringmüürlinnust, mis asub 10 m kõrgusel järsunõlvalisel kaldaneemikul ja mis on ülejäänud platoost ning hiljem põhja poole lisatud eeslinnusest eraldatud 18–20 m laiuse kraaviga. Ka eeslinnust ümbritseb põhja poolt vallikraav. Selline linnusetüüp oli iseloomulik XIII sajandi Liivi ordu Keskmaa – linnustele ja samasse gruppi kuulusid ka Volmari, Ruhja ja Helme, osaliselt segatüübina ka Karksi ja Asti. Linnus tugines müüri ja kõrguskaitsele, algselt tornid puudusid. Jõge üles paisutades oli võimalik lisada ka veekaitse.
Linnuse põhiplaan kujutas endast ebaregulaarset hulknurka. Linnusemüürid olid ehitatud põllukividest ja olid 1,7 – 1,8 m paksud, linnuse lõunaküljel vastu jõge ainult 1,3 m. Vanimad müüriosad on ehitatud suurtest põllukiviplokkidest, mis annavad müüritisele arhailise ilme.
Pealinnuse alal paiknesid mantelmüüri vastu ehitatud 3 hoonekorpust – elublokk ida – ja edelatiivas ning majandusblokk lääne – ja loodetiivas. Nagu näitavad jäljed palgiotstest müürides, olid need osaliselt puidust. Nende vahele moodustus küllaltki avar lossi siseõu. Linnuse idaküljele on tõenäoliselt XIV sajandil ehitatud väike danskerilaadne rajatis. Kas samal sajandil või veidi hiljem on kõrgendatud osasid müüre, millistel veel lõike rinnatisest või kaitsekäigust näha on ja mis oma kujult ei ole kooskõlas XIII sajandiga. XV sajandil ehitati kirdenurka peavärava kaitseks võimas poolkuu – kujuline rondeel läbimõõduga 15 m ja seinapaksusega 2,2–2,7 meetrit. Praeguseks hävinenud pealinnuse värav oletatakse olevat asunud põhjapoolses müüris ümartornist vasakul. Pealinnuse lõunaküljel oli väike väljapääs Abuli jõe äärde. Pealinnusest edelas üle jõe on näha seal asunud vana sillapea.
Eeslinnusesse oli 2 sissepääsu – läänes ja põhjas, üle vallikraavi viisid sillad. Nii ees – kui pealinnuse territooriumile ehitati XVIII ja XIX sajandil mõned majandushooned.
Praegune seisukord
Müürid on säilinud üsnagi ulatuslikult lõunapoolses pealinnuses kohati umbes 5 m kõrgustena, ka võimsast väravatornist on küllaltki palju alles. Põhja pool asunud eeslinnusest on leida mõni üksik müürilõik.
Ajaloolised joonistused linnusest
Johann Christoph Brotze joonistusi
Kotorosl
Kotorosli suue Volgasse|pisi Kotorosl (vene Которосль; vanem nimekuju Kotorost) on Volga porempoolne lisajõgi Jaroslavli oblastis. Jõgi saab alguse Nero järve lähedalt Rostovi lähedal Ustje ja Vjoksa jõe liitumisel ja suubub Volgasse Jaroslavlis. Keskajal oli jõgi strateegiliselt oluline, sest see ühendas Rostovit suurte veeteedega.
Jõe pikkus on 126 km ja valgla pindala 6370 km².
Jõe ääres asub Gavrilov-Jam.
Keldrimäe asulakoht
Keldrimäe asulakoht on keskaegne asulakoht Rapla maakonnas Märjamaa vallas Varbola külas.
Asulakoht pärineb 15.-16. sajandist. Asulakoha suurus on 2 ha. Asulakoht jääb Varbola linnusest umbes 1 km põhja poole. Asulakohast on leitud hoonevaremeid.
Asulakohas on tehtud kaevamisi alates 1981. aastast Evald Tõnissoni ja Ülle Tamla juhendamisel.
Kapella (laev, 1948)
Ajalugu
Kapella ehitati 1948. aastal Soomes Turus (Pansios) Laivateollisuus-laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Kapella oli selle tehase 3. laev (kogu sarja nr 20).
Laevale pandi kiil 27. novembril 1947 ja anti NSV Liidule üle 12. juulil 1948. Ta teenis Murmanskis ja Kertšis õppelaevana, hiljem oli ta Riia merekooli õppelaev.
Ta arvati 1969. aastal õppelaevanimekirjast välja ja Riia linnavõimud kavatsesid temast teha ujuvrestorani. Ta seisis ühes sadamas Vecmīlgrāvises (tänapäeval Põhjarajoonis) Riias, et minna remonti. Kuid novembris 1969 uputas tema torm.
Tema edasine täpne käekäik on teadmata, kuid 2011. aastal süttis säilinud osa põlema. Vrakk on uppununa Vecmīlgrāvises, kas mõnes sealses Väina harujões või sadamabasseinis.
Massiturism
pisi Massiturism (inglise keeles mass tourism) on turismiliik, mille korral suur hulk inimesi reisib tuntud puhkekeskustesse kasutades selleks standardseid puhkusepakette. Massiturism põhineb sageli reisibüroode kaudu ostetud reisipakettidel. Kui esialgu (19. sajand) keskendus massiturism Euroopa suurlinnadele, siis tänapäeval esineb see suuresti ka Indoneesias, Tais, Austraalias, Indias ja Aafrikas.
Ajalugu
Põhieesmärk oli säästa reisijate kulutusi ja sellest tekkis Thomas Cookil idee võtta kasutusele pakettreisid ning nende kaudu võimaldada soodsalt reisimist kõigile. Esimesed rühmareisid toimusid 1840. aastal Thomas Cooki firma kaudu, mis viis 571 inimest Leicesterist Loughborough'sse. Thomas Cook tutvustas hotellidele kuponge ja turismibrošüüre, mis aitasid suuresti kaasa massiturismile. Tema idee oli tuua ülemklass ja alamklass kokku ning toitlustada mõlemaid ühes ruumis ja ühel reisil.
Thomas Cook inspireeris ka teisi looma turismibüroosid ning sellele järgnesid reisid Euroopasse ja 1873. aastal ka Egiptusse. 1860. aastal peeti reisimist populaarseks ja ühiskonna abil trend levis. Ühiskonnas toimunud muutuste tõttu hakati aktsepteerima olukorda kus eri sotsiaalsetesse klassidesse kuuluvad inimesed reisivad üheskoos. Sellele järgnes rongirööbaste ehitus ja hotellide loomine mis võimaldas turismi valdkonda laiendada. Tänu suurele huvile reisimise vastu tekkisid erinevad võimalused reisida Alpidesse ja mujale.
20. sajandist tekkis võimalus reisida rongi ja laevaga sihtkohta ning reisimine muutus kättesaadavamaks. Tänapäeval on massiturism üks kõige populaarsemaid reisimisviise, sest tihtipeale reisitakse kindlal aastaajal ja kõige tuntumatesse kohtadesse.
Massiturismi mõju
Massiturismil on positiivset ja negatiivset mõju nii inimestele kultuurile kui ka, keskkonnale. Eelkõige on see positiivselt mõjunud inimestele ja tekitanud töövõimalusi. Majandus on kasvanud tänu sellele, et tootmisvaldkonnas on suurem nõudlus, rääkimata hotellidest ja restoranidest. Massiturismi mõjul on paljud külad kujunenud suurteks linnadeks. Paljude kohalike jaoks peetakse massiturismi negatiivseks mõjuks suurt reostust samuti asendatakse ajaloolised hooned modernsete ja uute ehitistega.
Hotellide, spaade ja restoranide teenuseid saavad kasutada ka kohalikud elanikud. Suurenenud tööhõive võimaldab makse tõsta ning valitsus saab investeerida koolidesse, tervishoidu ja sotsiaaltöösse. Kohalikud saavad osa erinevatest kultuuridest ja puutuda kokku eri keeltega ja selle kaudu arendada oma teadmisi arendada ja avardada mõtlemist.
Enamik töid turismivaldkonnas on hooajaline ning ainult kindlal aastaajal teenib sissetulekut millest on võimalik elatuda. Samuti võivad turistid olla lärmakad ja segada öörahu piirkondades, tekitades konflikte turistide ja kohalike vahel. Kohalike jaoks võivad turistidele mõeldud hotellid ja restoranid olla liiga kallid ning nende loomisest pole neile kasu.
Traditsioonilised maastikud on suuresti mõjutatud turismist ja hotellide loomisest just sellistesse piirkondadesse, kus selle küla olustikku ei tohiks muuta. Inimesed suunduvad aina rohkem suurlinnadesse, mistõttu põllumajandusega tegeletakse aina vähem. Kuna lennukiga reisitakse üha rohkem, toob see kaasa globaalse soojenemise ja saastab vett mille mõjul hävivad veetaimed ja loomad.
Massiturism Eestis
Massiturism pole saavutanud sama ulatust Eestis, mis teistes suurtes sihtkohtades. Kruiisilaevad toovad tuhandeid rändajaid Tallinna vanalinna ja seda võib pidada ka väiksemat laadi massiturismiks. Võrreldes 2017. aastaga on välisturistide arv kasvanud 9% võrra ning suur osa neist tuleb Aasia piirkonnast.
Manuel Álvares
Manuel Álvares (1545 Beja, Portugal – 1612 Toulouse, Prantsusmaa) oli portugali arst.
Ta õppis Salamanca Ülikoolis ja oli hiljem professor Toulouse'i Ülikooli meditsiiniteaduskonnas.
Vélu
Vélu on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vélu asub u. 32 km Arrasist kagus, teede D18 ja D18E ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Wolfgang Schmidt
pisi|Wolfgang Schmidt (2014) Wolfgang Schmidt (sündinud 23. septembril 1970 Hamburgis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist. Ta on alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht Olaf Scholzi valitsuses.
Elulugu
Ta sündis aastal 1970 Hamburgis. Ta hakkas aastal 1991 õppima Hamburgi ülikoolis õigusteadust ja lõpetas aastal 1995, lõpetades oma õpingud esimese riigieksamiga. Seejärel õppis ta kaks aastat Baskimaa Ülikoolis Bilbaos. Seejärel töötas ta Hamburgi ülikoolis teadusassistendina, mille järel sooritas aastal 2002 teise riigieksami.
Ta on aastast 1989 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) liige.
Aastatel 2002–2005 töötas ta Schmidt Olaf Scholzi nõuniku ja hiljem personaliülemana Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei peasekretärina. Ta järgnes Scholzile personaliülemana, kui viimane määrati SPD parlamendirühma esimeheks.
Kantsler Angela Merkeli valitsuses töötas Schmidt taas Scholzi personaliülemana Saksamaa töö- ja sotsiaalministeeriumis.
Aastatel 2010–2011 töötas Schmidt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni esinduse direktorina Saksamaal.
2011. aasta märtsist 2018. aasta märtsini oli ta Hamburgi Senati kantselei riiginõunik ning Hamburgi Vaba Hansalinna liiduvalitsuse, Euroopa Liidu ja välisasjade täievoliline esindaja. Aastatel 2014/15 juhatas ta Saksamaa Euroopa ministrite konverentsi ja esindas Hamburgi Euroopa Regioonide Komitees aastatel 2015–2018. Schmidti peeti tema ametiajal Hamburgi "mitteametlikuks välisministriks" ja ta vastutas ühiselt G20 tippkohtumise korraldamise eest Hamburgis 2017. aastal.
Kui tema mentor Olaf Scholz läks Angela Merkeli neljandasse valitsusse rahandusministriks ja Saksamaa asekantsleriks (14. märtsist 2018 kuni 8. detsembrini 2021), sai Schmidt Saksamaa rahandusministeeriumi riigisekretäriks (eesti mõistes kantsleriks).
8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht.
Isiklikku
Ta räägib soravalt hispaania keelt, on abielus mehhiklannaga ja neil on kaks last.
Arboritsiid
Arboritsiid on keemiline vahend puittaimede (sh võsa) hävitamiseks.
Automaatne võimenduse reguleerimine
Automaatne võimenduse reguleerimine ehk AVR (inglise keeles automatic gain control (AGC)) on raadiotehnilistes süsteemides kasutatav võimendusastmete võimenduse isereguleerimise meetod tagamaks stabiilset väljundsignaali amplituudi. Raadiovastuvõtja antennini jõuavad saatjatelt väga erineva tugevusega signaalid tulenevalt erinevatest kaugustest, levitingimustest ja peegeldustest. On selge, et nõrga signaali vastuvõtuks arvestatud tundlik vastuvõtja koormub tugeva signaali korral üle; sellega kaasneb suur mittelineaarmoonutus, sisendastmetes ka ristmodulatsioonimoonutus. Lisaks muudab suures vahemikus varieeruv sisendsignaal väljundsignaali (näiteks audiosignaali) ebasoovitavaks ja -kvaliteetseks.
Sisult kujutab võimendusreguleerimise süsteem endast tagasisidestatud võimendusastmeid, mille võimendust reguleeritakse vastavalt süsteemi sisendsignaali muutustele, eesmärgiga tagada võimalikult püsiva ja ettemääratud amplituudiga väljundsignaal. Teisisõnu, eesmärgiga muuta süsteemi väljundsignaali amplituud sisendsignaali amplituudi muutustest minimaalselt sõltuvaks. Sellise süsteemi vajadus ilmneb juhul, kui süsteemi sisendsignaali amplituudi väärtus on ajas juhuslikult kõikuva suurusega ja see juhuslikkus võib häirida süsteemi tööd või halvimal juhul muuta selle töövõimetuks.
Automaatne võimenduse reguleerimine muutus eriliselt oluliseks sidetehnika valdkonna jõulise arenguga 20. sajandi teises pooles. Sidetehnika kiire areng muutis raadioeetri ressursi ühe väärtuslikumaks, mispärast hakati ka üha enam nõudeid esitama selektiivsusele ja väljundsignaali kontrollile. Tänapäeval on automaatne võimendusreguleerimine leitav igas raadiotehnilises süsteemis, kus suured variatsioonid sisendsignaali amplituudis võivad põhjustada vastuvõetava info kaotsiminekut või selle esitamist vastuvõetamatul kujul.
Tööpõhimõte ja liigitus
pisi|Väljundpinge sõltuvus sisendpingest Süsteemid, millel puudub AVR-süsteem, on haavatavad sellistele vigadele nagu võimendusastmete ülekoormus, suur mittelineaarmoonutus ja ristmodulatsioon, mis tulenevad vastuvõtja sisendsignaali amplituudi suurtest variatsioonidest. Selleks, et vältida vastuvõtja võimenduselemendi ülekoormust ja ühtlasi hoida helivaljus sõltumatu sisendsignaali tugevusest, rakendatakse kõigis vastuvõtjais lülitusi, mis vähendavad vastuvõtja võimendust seda rohkem, mida kõrgem on sisendsignaali tase. Juhtpingeks on harilikult amplituud-demoduleeritud signaali alaliskomponent, mis, olenevalt lülituse täpsest ehitusest, on võrdeline kas kandesageduse (superheterodüünvastuvõtjates vahesageduse) amplituudiga, või harvemini selle efektiiv-, ruut- või logaritmväärtusega. Amplituud-demoduleeritud signaal juhitakse pärast detektorit edasi madalpääsfiltrisse (harilikult RC-ahel), mille eesmärk on vabastada signaal vahelduvkomponentidest, eeskätt modulatsioonisageduslikest (näiteks helisageduslikest) komponentidest, kuid ka raadiosageduslikest. RC- filtri põhiajakonstant võetakse harilikult 0,025–0,1 sekundit, et AVR toimiks ka kiire feedingu (Inglise k. fading) korral. Juhul kui vastuvõtjas teostatakse demoduleerimine lihtsa diooddetektoriga, siis võib reguleerpinge võtta detektordioodi järelt, kuid, et vältida reguleeritavate astmete mõju detektorile, on parem kasutada eraldi dioodi või lisada puhveraste (tavaliselt järgija). Eraldi dioodi kasutamisel ühendatakse see enamasti vahesagedusvõimendi väljundastme primaarvõnkeringiga. Kõrval oleval joonisel on kujutatud vastuvõtja tüüpiline amplituuditunnusjoon AVR-i puudumisel. On näha, et nõrga sisendsignaali korral on väljundpinge sõltuvus sisendpingest on lineaarne. Sisendsignaali edasisel tugevnemisel väljundpinge kasv aeglustub astmete ülekoormuse tõttu ja tekivad moonutused. pisi|Idealiseeritud AVR-süsteem Ideaalse AVR-i korral peaks pinge detektori sisendis olema vastuvõtja sisendsignaali tasemest sõltumatu. Tegelikkuses tuleb leppida väljundpinge teatava muutusega, mis oleks aga piisavalt väike. Reaalne näide oleks, et 60-detsibelline (tuhandekordne) sisendsignaali muutus toob kaasa maksimaalselt umbes 5 dB (vähem kui kahekordse) väljundisignaali muutuse. Viimast väidet iseloomustab kõrvaloleval joonisel punktiirjoonega tõmmatud ülekandefunktsiooni osa. Joonisel on näha vastuvõtja väljundsignaali sõltuvus sisendsignaalist. Alates punktist V1 kuni punktini V2 on väljundsignaal Vv sõltumatu sisensignaali suurusest Vs. Punktis V2 lülitatakse AVR taas välja (st. signaali nivoo kasvamisel enam võimendust ei vähendata). Selle peamiseks põhjuseks on stabiilsusprobleemid suurte võimenduste reguleerimise ulatuste puhul.
Märkus: Toodud sõltuvused on esitatud logaritmilises skaalas.
Vastuvõtja väljundpinge ja sisendpinge vahelise sõltuvuse laadi järgi eristatakse järgmisi AVR-süsteeme
1. Lihtne AVR-lülitus vähendab detektorieelse trakti võimendust igasuguse sisendsignaali korral. Seega väheneb võimendus ja tundlikkus ka nõrga signaali vastuvõtul.
2. Viivitatud AVR tekib võimendust reguleeriv pinge alles siis, kui sisendsignaal ületab teatava läviväärtuse U sis lävi. Selleks võetakse harilikult vastuvõtja nimitundlikkusele vastav sisendpinge.
3. Võimendatud AVR-süsteemis võimendatakse reguleerpinget eraldi alalispingevõimendis. Selle tulemusena väheneb kõrgsagedustrakti võimendus suuremal määral ja väljundpinge muutub sisendpingest peaaegu sõltumatuks. Võimendatud AVR-i rakendatakse alati koos viivitusega.
AVR-i parameetrid
AVR-süsteemide iseloomustamiseks on kasutusel omad paremeetrid. Parameetrite kogum oleneb suuresti süsteemi keerukusest ja ehitusest. Nii näiteks oluline parameeter viivitatud AVR-süsteemide puhul nagu läviväärtus ei pruugi kõige algsemate süsteemide puhul olla defineeritud. Seega on oluline mõista milline on vaadeldav süsteem ehituselt selleks et defineerida selle parameetreid.
Mõned olulisemad parameetrid:
1. Läviväärtus on sisendsignaali väärtus, mil AVR-süsteem muutub aktiivseks/mitteaktiivseks.
2. Reageerimisaeg on parameeter, mis iseloomustab, kui kiiresti süsteem vastab sisendsignaali amplituudi muutustele. Siin saab omakorda välja tuua kaks parameetrit: üks on aeg, mis kulub süsteemil võimenduse tõstmiseks vajaliku väärtusele korvamaks nõrka sisendsignaali, ja teine aeg, mis kulub süsteemil võimenduse vähendamiseks sobival väärtusele kui sisendsignaali amplituud peaks järsult kasvama. Praktikas ei ole mõistlik, et AVR reageerib liiga kiiretele muutustele, sest see tooks kaasa süsteemi ebastabiilsuse. Otsetõlkena inglise keelest võiks neid parameetreid kutsuda ründeaeg (attack time) ja kustumisaeg (decay time).
Lisaks omavad AVR-lülitused mõju neid sisaldavate raadiolülituste üldtuntumatele parameetritele, nagu töösagedus, mürategur, efektiivsus ja muud sarnased suurused.
AVR-süsteemi mudeleerimine ja teooria
pisi|AVR-i üldistav plokkskeem Praktika seisukohalt on sobiv kujutada AVR-süsteemi plokkskeemina, nagu joonisel on kujutatud. Sellel saab sisendsignaal võimendatud reguleeritava võimendusega võimendi (RVV), mille võimendustegur on kontrollitud välise juhtsignaal VJ poolt. Järgnevalt juhitakse signaal detektorisse, kus selle signaali põhjal tekitatakse juhtsignaal (kandesignaali amplituudiga võrdeline alalispinge). Olenevalt täpsest AVR-i tüübist võib järgneda veel fikseeritud võimendusega võimendi, mis võimendab tüürsignaali (võimendatud AVR). Edasi saab juhtsignaal filtreeritud ning, jällegi olenevalt konkreetsest AVR-süsteemi tüübist, toimub võrdlus nivooga V0 (viivitatud AVR). Tulemuseks on juhtsignaal VJ, mis juhitakse RVV juhtsisendisse. AVR-süsteemi tööd on võimalik kirjeldada üldskeemi üksiku plokkide ülekandefunktsioonidega, mis on otstarbekas selle süsteemi mudeldamiseks. pisi|AVR-i üldistav plokkskeem AVR-süsteemi ehituse ja tööpõhimõtte analüüsimisel on mõistlik võtta aluseks mingisugune üldistav mudel, mis kirjeldaks süsteemi tööd. Kuna AVR on sisult automaatne juhtimissüsteem, siis kuulub selle mudeldamine rohkemal või vähemal määral automaatika valdkonda. Süsteemi mudeldamiseks on mitmeid lähendusi. Näiteks võib süsteemi tööd üritada kirjeldada lineaar-aproksimatsioone kasutades. Selline käsitlus on üpriski lihtne, kuid selle suureks miinuseks on suur ebatäpsus. Teisalt võib kasutada mittelineaarseid mitme muutujaga mudeleid, mis kahandavad olulisel määral ebatäpsust, kuid muudavad käsitluse ka oluliselt keerukamaks.
Eelneva põhjal on teada, et AVR-süsteem on oma olemuselt mittelineaarne süsteem. Süsteemi kirjeldamiseks küllaltki hea täpsusega ning kasutamata väga keerukat matemaatilist analüüsi on võimalik kasutada järgnevalt vaadeldavat mudelit. Selle mudeli rakendamisel on oluline teada plokkskeemil kujutatud osade ülekandefunktsioone.
Selle mudeli RVV ülekandefunktsioon ja seega väljund on kirjeldatavad avaldistega:
(1)
(2)
Nendes avaldistes VS ja V1 on vastavalt sisend ja väljundsignaal, K1 on ülekandetegur ja VJ on juhtsignaal. Konstant a on määramaks juhtpinge mõju määra RVV võimendusele ja on antud juhul eeldatud olema positiivne suurus. Pärast detektorit, kus eraldatakse kandesageduse amplituudiga võrdeline alalispinge sisendsignaalist, edastatakse signaal logaritmilise võimendisse, mille ülekandefunktsioon on
(4)
Teades, et RVV ülekandefunktsioon on eksponentsiaalne, saame selle sisend- ja väljundsignaali vahelise seose (2) kirjutada ümber järgmiselt:
(5)
Pannes võrrandi (4) ja (5) omavahel võrduma, saame tuletuskäigu
(6)
Kuna meid huvitab ainult väljundi ja sisendi vaheline sõltuvus, siis võime ülekandetegurid K1 ja K2 antud käsitluses võtta võrdseks ühega ja saada
(7)
Eeldades, et sisend ja väljund esitatakse detsibellides, võtame teatavaks seosed
Kasutades neid kahte seost, kirjutame avaldise (7) ümber lõppavaldiseks, milles sisend ja väljund on omavahel detsibellides seotud
(8)
Lõppavaldises on näha, et sisend ja väljund on omavahel seotud lineaarselt, juhul kui mõlemad on esitatud detsibellides. Samuti järeldub sellest avaldisest, et AVR-i karakteristik sõltub konstandist a ja filtri ülekandefunktsioonist F(s). Üldjuhul on F(s) madalpääsfiltri ülekandefunktsioon kahel põhjusel – vältimaks stabiilsusprobleeme ja kindlustamaks, et AVR-ahel ei reageeriks AM-signaalile.
Iga kontrollsüsteemi iseloomustavaks oluliseks parameetriks on selle staatiline viga, mis on suurus iseloomustamaks juhtimissüsteemi ebatäpsust (juhtimisviga). Staatiline viga on defineeritud kui
(9)
Selle definitsiooni rakendamisel on vaadeldava AVR-i mudeli staatilise vea väärtus määratud konstandi a ja filtri alalisvoolu võimendusega
(10)
Oletades, et vaadeldaval juhul on tegu lihtsa esimest järku madalpääsfiltriga ribalaiusega B ja alalisvoolu-võimendusteguriga K ning mille ülekandefunktsioon on
(11)
saame vastavalt staatilise vea definitsioonile selle staatiliseks veaks
(12)
Sidudes selle avaldisega (8), saame tulemuseks, et RVV väljundsignaali alalisvool (võrdeline kandesignaali amplituudiga) on
(13)
Viimasest avaldisest järeldub, et kui filtri alalisvoolu-võimendustegur K on palju suurem kui üks, siis on RVV võimenuds peaaegu võrdne 8,7 VJ-ga ehk võimendus sõltub praktiliselt ainult juhtsignaalist ega ole mõjutatav sisendsignaali muutuste poolt. Seega, mida suurem on tegur K, seda efektiivsem on AVR oma põhifunktsiooni täitmises.
Muudetava väärtusega atenuaatoriga lülitus
Ehituselt ja tööpõhimõttelt kõige lihtsam lülitus AVR-i teostamiseks oleks diooddetektor ja lihtne pingega kontrollitav takistus enne võimendusastet. Sellise elemendi takistus varieerub vastavalt selle tüürsisendile antava pingega, milleks vaadeldaval juhul oleks kandesageduse amplituudist sõltuv juhtsignaal VJ diooddetektorist. Takistuslikuks elemendiks võib olla näiteks lihtne pingejagur, mille alumiseks õlaks on valitud väljaefekt-transistor. Teadaolevalt väljatransistori kanalitakistus on väikeste sisendsignaalide korral (vähem kui 1 V) lineaarses sõltuvuses selle tüürpingest ja seega on olemas lihtne meetod pingejaguri väljundpinge varieerimiseks. Selline lülitus vähendab signaali taset ja lisab mürasid, mis paraku vähendab ka signaali-müra suhet ja suurendab kogu süsteemi mürategurit. Signaal-müra suhte vähenemine ja ka asjaolu, et sellise lülitusega on raske saavutada soovitud sumbuvuse taset on põhjus, miks praktikas valitakse keerukamate lülituste kasuks.
Šundiga ja mitmeastmelised lülitused
pisi|Võimenduse reguleerimine kollektortakisti šunteerimisega Kuna alalisvoolurežiimi muutmisel põhinevas AVR-süsteemis peab sisendpinge moonutuste piiramiseks võrdlemisi väikese amplituudiga olema, siis on olemas ka lülitusi, millel sellist nõuet ei ole. Võimendusastme võimendust on lisaks alalisvoolurežiimi manipuleerimisele võimalik muuta kas kollektortakisti väärtuste suurendamise või negatiivse tagasiside tekitava takisti vähendamisega (mõlemal juhul on mõeldud takistust vahelduvvoolule ehk signaalile), sest nende suhtega on otseselt määratud võimendusastme võimendustegur. Esimesel juhul AVR-i reguleerpinge või -vooluga juhitav diood/transistor võib šunteerida segusti või sagedusmuunduri väljundvõnkeringi, vähendades nõnda astme võimendust.
Toodud näiteskeemis rakendatakse detektordioodiga VD2 alaldatud kandes sageduspinge takisti R4 kaudu vahesagedusastme VT2 baasile. Kondensaator C3 filtreerib peale kõrgsageduskomponendi välja ka helisagedused, nii et baasile rakendub signaali tugevusega võrdeline alalispinge. Viimase suurenedes VT2 kollektorivool ja ühtlasi selle astme võimendus väheneb, kuid mis olulisem, samal ajal väheneb ka pingelang takistil R3, nii et pinge dioodi VD1 katoodil muutub negatiivsemaks, diood päripingestub ja šunteerib sagedusmuunduri väljundisse ühendatud võnkeringi. Seejuures laieneb ka võnkeringi pääsuriba tugevate signaalide vastuvõtul ning helikvaliteet paraneb. Seega on vaadeldav lülitus ka sagedusriba isereguleeriv. Tugeva signaali korral küll vastuvõtja selektiivsus halveneb, kuid see on lubatav, kuna saatja tekitatud väljatugevus ületab sel juhul tunduvalt müra- ja häiretaseme. Sobiva viivituse süsteemile tagab takistite R1 ja R3 õige valik.
Negatiivse tagasisidega lülitus
Kontrolli on võimalik saavutada võimendusastme võimendusteguri üle, muutes selle signaali võimendusele mõjuvat negatiivset tagasisidet. Lisaks on süsteemi tõhustamiseks võimalik muuta AVR-ahel mitmeastmeliseks, nagu näiteks seda on muusikakeskuse Melodja 106 stereovastuvõtja AVR-süsteem (kõrval olev joonis). pisi|Mitmeastmeline emittertakisti šunteerimisega AVR-lülitus Sellel skeemil antakse vahesagedusvõimendi väljundist transistori VT4 baasile AVR-i pinge lihtsalt skeemilt, mis sarnaneb eespool vaadatuga. Seega signaali tugevnemisel transistori VT4 kollektorvool nõrgeneb ja selle võimendus väheneb. Ühtlasi väheneb pingelang selle transistori kollektortakistil R11. See pingelang on tüürpingeks AVR-i alalispingevõimendile VT3, mille emitterilt võetav väljundpinge muudab raadiosagedusastme VT1 võimendust vooluvastuside abil. Kui vastuvõtja sisendsignaal on nõrk, siis alalispingevõimendi emitteril tekkiv pingelang suureneb. See pinge mõjub rööbiti ka dioodi VD1 anoodile ja avab viimast seda rohkem, mida nõrgem on AVR-i sisendpinge VT4-le. Kui VD1 on avatud, siis on kondensaatoril C1 võimalik sillata emittertakistit R4 ja nõnda vahelduvvoolu-vastusidet vähendada. Väga nõrga sisendsignaali korral pinget takistil R4 praktiliselt ei teki ja astme võimendus on suur. Kui võimendatava signaali tugevnemise tõttu pinge alalispingevõimendi transistori VT3 emitteril alaneb, hakkab diood VD1 sulguma, ahela VD1/C1 šunteeriv toime väheneb, vooluvastuside tugevneb signaalile ja astme võimendus väheneb. Peale selle muudab alalispingevõimendi väljundpinge segusti ja vahesagedusvõimendi vahelise parameetrilise pingejaguri ülekandetegurit. Nimelt on segusti väljundisse ühendatud ahel C2, R6, VD2. Nõrga signaali korral on diood VD2 avatud ja lühistab takistit R6, ent signaali tugevnedes hakkab sulguma, nii et signaaliahela takistus kasvab ja vahesagedusvõimendi sisendisse rakenduv signaaliosa väheneb. Vaadeldud AVR-süsteem toimib nii tõhusalt, et märgatavaid moonutusi ei teki isegi juhul, kui signaalipinge antennisisendis ulatub 1 voldini. Signaalipinge 1000-kordsel muutumisel ei muutu väljundpinge üle kolme korra.
Schweizer X-26
Schweizer X-26 on Schweizer Aircraft korporatsiooni purilennuki Schweizer SGS 2-32 baasil valmistatud eksperimentaallennuk, mis on osutunud USA pikima kestvusega X - programmiks.
Versioon X-26A on eriline purilennuk, mida vajatakse siiani USA mereväe (US Navy) katselendurite ohutul täiendõpetamisel noolja tiivaga reaktiivlennukite (Dutch roll) ilmingu ehk suuna-, kallakukõikumise taltsutamisel. Eksperimentaallennuki esimene proovilend toimus 1962. aastal.
Semousies
Semousies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
Kirikuaias on kolm Rahvaste Ühenduse sõjahauda Esimesest maailmasõjast.
pisi|tühi|Semousies' kirik
Kausatiivtarind
Kausatiivtarind on lausekonstruktsioon, mille liht- või liitöeldis väljendab ühtaegu nii põhjustamist kui ka selle tulemust. Kausatiivtarindi saab moodustada verbidest panema, ajama, jätma, laskma, lööma, vajutama, keerama vmt ja ma-tegevusnimest.
Lausetes Ema kiigutas last ja Ema pani lapse kiikuma kannavad vastavalt lihtöeldis kiigutama ja liitöeldis pani kiikuma tähendust 'põhjustas kiikumise'. Lauses Ta laskis koera sisse seisneb kausatiivsus tulemussündmuse toimumise lubamises, mittetakistamises.
Kausatiivse öeldise vormistus võib olla perifrastiline, kus täistähenduslikule lekseemile lisandub üldise põhjustamistähendusega poolabiverb, mis koos moodustavad lause keskmena toimiva liitöeldise: kiikuma (täistähenduslik lekseem) + panema (poolabiverb) – kiikuma panema (liitöeldis)
Kausatiivtarind seob kahte sündmust, mis on sellisel kujul ühes lekseemis ja (elementaar)lauses: kauseerivat ehk põhjustavat sündmust ja kauseeritavat ehk tulemussündmust.
Komplekslauset ei käsitleta põhjusliku sisuga kausatiivtarindina. Komplekslauses väljendatakse põhjustavat tegevust ja selle tegevuse tulemust kahe leksikaalselt sisuka ja süntaktiliselt iseseisva öeldisega. Näiteks verbid käskima, paluma, lubama väljendavad konkreetset põhjustamistegevust, näiteks Ma käskisin tal oma toa ära koristada.
Eesti keeles on üksikuid ebapüsivaid kausatiivverbe, nt ehmatama ja vihastama, mis esinevad samakujulistena nii kausatiivses kui ka mittekausatiivses tähenduses. Näiteks Laps ehmatas kassi. on kausatiivne ja Kass ehmatas. mittekausatiivne.
Derivatiivne kausatiiv
Kõige kindlamalt seovad tulemusprotsessi või -seisundi ja selle põhjustamise üheks tegevuseks verbile, käändsõnale või määrsõnale liituvad kausatiivsed tuletusliited: -ta-, -da-, -t-, -sta-, -nda-, -lda-.
Tuletuslik kausatiiv moodustatakse peamiselt sihitust lähtetarindist.
''Laps kiigub. – Ema kiigutab last.''
Transitiivtarinditest võivad tuletusliku kausatiivtarindi lähtetarindina toimida üksnes mitteagentiivsed tarindid.
''Ma nägin tema uut kleiti. – Ta näitas mulle oma uut kleiti.''
Perifrastiline kausatiiv
Perifrastiline moodustus on derivatiivse kausatiivigaga võrreldes palju produktiivsem. Perifrastiliselt on võimalik moodustada nii otsest kui ka kaudset põhjustamist väljendavaid kausatiive, kui tuletised väljendavad ainult otsest põhjustamist.
Otsese põhjustamise puhul on põhjustaja tulemussündmuse vahetu, sageli füüsiline tekitaja ja toimib kogu tulemussündmuse toimumisaja jooksul.
Ta käivitas autot.
''Ta pani auto käima'.
BMI
British Midland International (lühidalt bmi ja varem tuntud kui British Midland Airways) on Suurbritannia lennufirma, mille peakorter asub Inglismaal Castle Doningtonis East Midlandsi lennujaama lähedal. Lennufirma kuulub täielikult Lufthansale. BMI sihtkohad kodulennujaamast Londoni Heathrow' lennujaam asuvad Euroopas, Lähis-Idas, Aafrikas ja Kesk-Aasias.
Lennukipark
thumb|[[Airbus A320-200]] BMI-l on järgmised lennukid (2010. aasta aprilli seisuga) :
Ann-Luise Bertell
Ann-Luise Maria Bertell (neiuna Ann-Luise Maria Gammelgård; sündinud 25. oktoobril 1971 Pohjanmaa maakonnas) on soomerootsi kirjanik, näitleja ja lavastaja.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Helsingi Teatriakadeemia teatrikunsti magistrikraadiga.
Ta on kirjutanud luulet, lasteraamatuid, näidendeid ja romaane. Aastatel 2010–2015 töötas ta Wasa Teatri direktorina.
Tema loomingust on eesti keelde tõlgitud "Heiman" (originaal ilmus 2020), mis ilmus pealkirjaga "Kodutalu" 2022. aastal sarjas "Põhjamaade romaan" Tõnis Arnoveri tõlkes.
Isiklikku
Ta elab Vöyri vallas Pohjanmaa maakonnas
Kuressaare kihistu
Kuressaare kihistu (inglise Kuressaare Formation) on siluri ladestu Kuressaare lademe kihistu.
Kihistut hakkas esimesena eristama Einar Klaamann aastal 1970. Kihistu stratotüübiks on Kuressaare G1 puurauk, kus selle kivimid esinevad 1.5..13.4 meetril (teistel andmetel 1,5-19,8 meetril). Kuressaare kihistu on nime saanud Kuressaare linna järgi.
Kihistus eristuvad järgmised kihid (nooremast vanemani):
Telliskivi tänav (Tallinn)
Telliskivi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna ja Kalamaja asumis.
Telliskivi tänav algab Paldiski maantee Sõle ja Tehnika tänava vaheliselt lõigult. Esialgu kulgeb see põhja, ristub vasakult Mulla tänavaga ja pöördub kirdesse. Edasi on sel ühine ristmik Ristiku tänavaga (risti, seal asub Telliskivi tänava ainus fooriga reguleeritud ristmik), Õle tänavaga (vasakult), Rohu tänavaga (risti) ja Heina tänavaga (vasakult). Edasi ületab tänav raudtee Kopli kaubajaamast pisut lõuna poolt, kusjuures see raudteeületuskoht on tõkkepuu ja fooriga reguleeritud. Seejärel keerab paremale Reisijate tänav, mis on üksnes jalakäijatele. Tänav ületab teist korda raudtee, see raudteeületuskoht on väikese liiklustiheduse tõttu reguleerimata. Telliskivi tänav lõpeb Kopli tänaval.
Ristiku ja Rohu tänava vahel on liiklus tänaval ühesuunaline. Sõita tohib vaid Rohu tänavalt Ristiku tänava poole. Paldiski maanteelt kuni Mulla tänavani on liiklus samuti ühesuunaline: sõita tohib vaid Ristiku tänavalt Paldiski maantee suunas. Soovi korral vastassuunas sõita käib ümbersõit Paldiski maantee, Tehnika ja Rohu tänava kaudu.
Ühissõidukid Telliskivi tänavat mööda ei sõida. Trollid sõidavad mööda Paldiski maanteed ja trammid mööda Kopli tänavat, bussid mööda Paldiski maanteed ja Ristiku tänavat. pisi|Telliskivi 1
Hoonestus
Telliskivi 1 asub Telliskivi Perearstikeskus, varem asus seal postkontor. Telliskivi 2 // Paldiski maantee nurgal asuv kahekorruseline hoone esimesel korrusel on äripinnad ja toitlustusasutus. Telliskivi 9, kolmekorruseline korterelamu ehitati 1968. aastal. Telliskivi 11 kolmekorruseline korterelamu ehitati 1939. aastal.
Uppumine
Uppumine on keha (nt inimese, laeva) põhjavajumine vedelikus või gaasis. Inimese puhul tähendab uppumine hukkumist vees (uppumissurm).
Telliskivi tänav (Tallinn)
Hoonestus
Telliskivi 13 ja Mulla tänav 1 asub Mööblimaja (Mulla tn 1). Mööblimaja tagant kulges vanasti Telliskivi ja Mulla tänavat ühendanud Kruusa tänav. Telliskivi 15b asub parkla koos nõukogudeaegne kauplus-paviljoniga, mis on ainuke säilinud hoone seal 1970. aastate keskpaigani asunud Kalinini rajooni kolhoositurust. 1944. aasta märtsipommitamises Mulla tänaval see osa, kus praegu Pelgulinna Gümnaasium ja Mööblimaja, sai kannatada ja pärast sõda koristati rusud ära ja sinna asemele tekkis turuplats. Kinnistul asunud ühekorruselises Johann Grabbyle kuulunud majas, alustas 1912. aastal tööd Pelgulinna algkool.
Uppumine
Kehade uppumise tingimuseks on, et kehale vedeliku poolt mõjuv üleslükkejõud oleks väiksem raskusjõust.
Telliskivi tänav (Tallinn)
Hoonestus
Telliskivi tänav 19 asus enne teist maailmasõda, 1. septembrist 1929 Tallinna VI Lastepäevakodu. Eesti NSV ajal asus seal lasteaed, vana maja lammutati 1965. aastal. 1954. aastaks ehitati Ristiku, Timuti ja Kolde puiestee vahele uus 125-kohaline 6. lasteaed Timuti tänav 24. pisi|Telliskivi 16 Telliskivi 16 ja Telliskivi 18 asuvad uued, 2014. aastal ehitatud kortermajad. Telliskivi 21 // Ristiku tänav 10 ristmikul asuvad 1923. aastal asutatud Taimevõitehase AS Extraktori 1930. aastaks aadressil Telliskivi 9 valminud hooned. 1930. aastal valmis uus neljakorruseline tootmishoone, mis aga teise maailmasõja käigus õhiti. Pärast sõda tehas taastati, 1951. aastast kandis tehas Tallinna Margariinitehase nime. 1960. aastal liideti sellega Tallinna Parfümeeria ja Seebitehas ning ettevõtte nimeks sai Tallinna Parfümeeria ja Toidurasvade Kombinaat, hoones asus ettevõtte margariinitsehh.
Telliskivi 21 kinnistul asunud vanas puumajas oli 1. detsembri 1924 riigipöördekatse staap, tänaseks on hoone on hävinud. Telliskivi 25, 23 ja 21 on osa Pelgulinna vanimast 19. sajandi lõpus ehitatud puithoonestusest. Telliskivi 25 hoone projekti esialgne autor Rudolf von Knüpffer. pisi|Telliskivi 52 ja 54 Telliskivi ja Ristiku tänava ristmikul, Telliskivi 24 asub Comarket kauplus.
Telliskivi 52-54, arhitekt Artur Perna projekteeritud 1931. aastal ehitatud Tallinna maja, arhitektuurimälestis nr 8822.
Telliskivi 56 asub 1930. aastatel ehitatud adventistide kirik, tänane Pelgulinna rahvamaja (Telliskivi 56). Telliskivi 57 asub 19. sajandil ehitatud ja 1953. aastal laiendatud Eesti Raudtee veduridepoo, osa Kopli kaubajaamast.
Telliskivi 57b piirkonda ehitama uut kaubajaama 1933. aastal, kaubajaam valmis 1938. aastal ja kandis algselt Telliskivi kaubajaama nime. Kuna rahvasuus domineeris Kopli kaubajaama nimi, sai peagi selles ka ametlik nimi. Teise, väiksema raudteeülesõidu kõrval oli Telliskivi tänava veetorn, aga see lammutati 2013. aastal.
Telliskivi 60, asub katlamaja, ladu, tootmishoone.
Telliskivi 60a, kahe raudteeülesõidu vahel, Balti jaama pool, asub endise M. Kalinini nimelise Tallinna Elektrotehnika Tehase peahoone ja tootmishooned, tänane Telliskivi Loomelinnaku ala. Vanimad hooned 19. sajandi lõpust, kui seal asusid Balti Raudtee Peatehased. Enamus hooneid ehitatud 1950.-1980. aastatel Kalinini nimelise Tallinna Elektrotehnika Tehase ajal.
Telliskivi 62, Eesti Raudtee reisirongivagunite remonditsehh. pisi|Vaade kirdepoolselt raudteeülesõidult põhja (2010)
Tänava viimane maja enne Kopli tänavat on Telliskivi kaubakeskus (Telliskivi 61; pildil), kus 2014. aastani tegutses Telliskivi Säästumarket, mis ehitati samal aastal ümber Rimiks. Uuendatud kauplus avati 3. oktoobril.
Telliskivi 64, Eesti Raudtee haldushoone, veepumbajaam, katlamaja ja garaaź ning kõrge punastest tellistest korsten.
Telliskivi Loomelinnak
2009. aastal kuulutasid Telliskivi tänava tööstuskvartali omanikud OÜ Bonaprix ja AS Estel Pluss välja Telliskivi tänava ja Balti jaama vahelise ala avaliku arhitektuurivõistluse. Telliskivi tänava ja Balti jaama vaheline ala on ajalooliselt väljakujunenud tööstuskvartal, millele andsid tuntuse 19. sajandi lõpuaastatel ehitatud raudtee remonditehased. Raudteega oli see ala seotud kuni 1950. aastateni ja oli kolmest küljest rööbasteedega ümbritsetud. Hiljem on kasutas ala Kalinini-nimeline elektrotehnikatehas. Tootmishooned olid minetanud oma vajaduse ning selleks oli territooriumile tekkinud uued omanikud ja uued arenguvõimalused, millega seoses ideevõistluse konkurss korraldati.
Raphael Diaz
Raphael Salvador Diaz (sündinud 9. jaanuaril 1986 Baaris) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Fribourg-Gottéron.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003–04 EV Zugi meeskonnas.
2011. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Montreal Canadiens. NHL-is debüteeris ta sama aasta 6. oktoobril mängus Toronto Maple Leafsi vastu ja lõi 18. oktoobril mängus Buffalo Sabresi vastu oma esimese värava NHL-is. 2014. aasta veebruaris kaubeldi ta Vancouver Canucksi ja juba kuu aega hiljem New York Rangersi. Hooajal 2014–15 mängis Diaz Calgary Flamesi ridades. 2015. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Rangersiga, kuid 2015–16 põhihooajal mängis vaid American Hockey League'is Rangersi noorteklubis Hartford Wolfpack, saades Rangersi meeskonnas NHL-is väljakule vaid ühes väljalangemismängude mängus.
Hooajal 2016–17 naasis Diaz EV Zugi. 2021. aastal tuli ta Zugiga Šveitsi meistriks.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Fribourg-Gottéroniga, kus hakkab mängima alates hooajast 2021–22.
Aastatel 2013 ja 2018 võitis Diaz Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta kaitsemängijatest enim väravaid (3). 2016. aasta maailmameistrivõistlustel andis ta kaitsemängijatest enim väravasööte (6). Lisaks kuulus ta Šveitsi koondisse 2010., 2014. ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Lõunaekspress
pisi|1890. aasta poster raudteeliini reklaamimiseks Lõunaekpress (prantsuse keeles Sud-Express, hispaania ja portugali keeles Sud Expresso) oli Prantsusmaalt Edela-Euroopasse kulgev raudteeliin, mida algselt haldas Compagnie Internationale des Wagons-Lits. 1887. aastal avatud marsruut ühendas Pariisi Madridi kaudu Lissaboniga.
pisi|vasakul|Restoranvagun 1887. aastal
Torricelli seadus
Torricelli seadus on Itaalia teadlase Evangelista Torricelli avastatud ja tema järgi nime saanud seadus, mis määrab anumast ava kaudu väljavoolava vee kiiruse.
Sepmeries
Sepmeries on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Avesnes-sur-Helpe'i kantonis.
pisi|tühi|Sepmeries' raekoda
Kirbla asulakoht
Kirbla muinasasula oli rauaaegne asula Pärnumaal Kirbla küla territooriumil. Asula ala hõlmab kaht muinsuskaitsealust asulakohta, millest üks on Kirbla kalmistust loodes ja teine kagu pool Risti-Virtsu maantee ääres.
Loodepoolne asulakoht avastati 1972. aastal ja kagupoolne 1982. aastal seoses uue maanteetrassi ehitusega. Hiljem avastatud asulakoha leiud pärinevad arvatavasti nooremast rauaajast. Asula kõrgendikult (Kirbla mägi) on leitud ka nooremast rauaajast pärinev kalmistu (Kirbla kivikalme).
Andreas Leigh Aabel
pisi|Andreas Leigh Aabel Morten Andreas Leigh Aabel (10. veebruar 1830 Sogndali vald – 9. mai 1901) oli norra arst ja luuletaja, näitleja Hauk Aabeli isa.
Šotimaa kuningriik
Šotimaa kuningriik oli riik Euroopas, aastast 843, mil krooniti esimene Šotimaa kuningas Kenneth I MacAlpin, kuni 1707. aastani.
Suurbritannia saare põhjaosas asunud Šotimaa kuningriigi ajalugu oli tihedalt seotud viikingite invasiooniga viikingiajal: 838. aastal vallutasid viikingid Norramaalt Iirimaal Dublini ning asutasid seal skandinaavlaste kuningriigi, ca. 850 algas viikingite asumine ja kolonisatsioon Põhja-Šotimaale, Orkneyle, Shetlandi ja Hebriidide saartele. 843. aastal ühendas kuningas Kenneth Mac Alpin piktid ja keldid ühe võimu alla Alba kuningriiki, kui gaelide Dal Riata kuningriik ühendati piktide riigiga.
937. aastal peeti maha Brunanburhi lahing, kus Anglosaksi Inglismaa kuningas (924–939) kuningas Æthelstan purustas gaelide Alba, brittide Strathclyde'i ja normannide Dublini kuningriigi ühise väe.
1093. aastal toimus Alnwicki lahing, kus Northumbria jarl Robert de Mowbray purustas Šotimaa kuninga Máel Coluim (Malcolm III) väe.
1124. aastal liideti riigiga Lothian ja Strathclyde.
1138. aastal tungis Šoti kuningas Dabíd (David I) kodusõtta kistud Inglismaale, võitis Clitheroe lahingus, kuid sai seejärel lüüa Northallertoni lahingus.
1174. aastal peeti Šoti ja Inglise vägede vahel uus Alnwicki lahing, kus Inglismaa sisetülidesse sekkunud Šoti kuningas William I langes vangi, Inglise kuningas Henry II okupeeris Šotimaa ja Šoti kuningas oli sunnitud tunnistama end Londoni vasalliks. Falaise leping, mille kaks kuningat 1175. aastal omavahel sõlmisid, oli suurimaid alandusi Šotimaale.
Norra ülemvõim Põhja-Šotimaal
Hebriidid ja Man kuulusid norralastele juba sajandeid, ametlikult läksid need Norra valdusse 1098. aastal mil Šotimaa kuningas Edgar need Norra kuningas (1093–1103) Magnus Paljasjalale andis. Saared tekitasid pidevalt pingeid Norra kuningriigi ja Šotimaa vahel ning korduvalt jõuti ka sõjalise konfliktini.