cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dominica
Kultuur
Dominicast on pärit kirjanik Jean Rhys.
Dominica lähistel filmiti seiklusfilmi "Kariibi mere piraadid: Surnud mehe aardekirst".
Riigi elanike populaarseim spordiala on kriket. Riigi suurim staadion on 12 000 pealtvaatajat mahutav Windsor Park. Dominica sportlased on osalenud suveolümpiamängudel alates 1996. aastast. Dominica kodakondsuse ostnud sportlased osalesid 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis.
Neoimpressionism
Puäntillism
Teine neoimpressionistide kasutatud tehnika on puäntillism (prantsuse keeles point 'punkt'). Selle tehnika töötasid 1886. aastal välja Georges Seurat ja Paul Signac. 1880. aasta lõpuni tarvitasid kunstikriitikud puäntillismi terminit seda stiili kasutavate kunstnike naeruvääristamiseks, kuid tänapäeval on see neutraalse tähendusega.
Puäntillismi iseloomustab maalimine lühikeste pintslitõmmetega (täpitamisega), rõhk on täppidega vormi andmisel, mitte värviteoorial nagu divisionismis.
Abaluualune lihas
Abaluualune lihas (musculus subscapularis) on inimese lihas, üks ülajäsemete lihastest. Ta kuulub õlavöötme vahelmise rühma lihaste juurde.
Neoimpressionism
Puäntillism
Puäntillismi kasutasid näiteks Albert Dubois-Pillet, Henri-Edmond Cross, Georges Seurat ja Paul Signac.
Abaluualune lihas
Ta algab abaluualuselt augult ning kinnitub õlavarreluu väikesele köbrukesele ja selle harja ülemisele otsale.
Neoimpressionism
Neoimpressionism Eestis
pisi|185x185px|[[Herbert Lukk, "Vaade üle Tallinna sadama poole" (1918; õli lõuendil; 60 × 70 cm; Eesti Kunstimuuseum)]] Neoimpressionistlikke jooni leiab ka 20. sajandi alguse Eesti kunstnike loomingust. Nad pöörasid tähelepanu eelkõige pildiharmoonia saavutamisele ja eksperimenteerisid värvitäpiga.
Abaluualune lihas
Funktsioonina toimib õlaliigesele, teostab õlavarre retroversiooni, aduktsiooni (lähendamist) ja siserotatsiooni.
Neoimpressionism
Neoimpressionism Eestis
2010. aastal Eestis korraldatud neoimpressionisminäituse kuraator Tiina Abel on öelnud, et neoimpressionism jõudis siia kaht teed pidi: prantsuse kunstist mõjutatud Konrad Mägi (ja ka Herbert Luki) kaudu ning Riias tollal neoimpressionismist mõjutatud kunstniku Vilhelms Purvītise käe all õppinud Villem Ormissoni, aga ka Paul Burmani ja Konstantin Süvalo kui venepärasema impressionismi viljelejate kaudu. Mägil väljendus neoimpressionism kõige tugevamalt, kuid selle jooni leidub ka Ormissoni ja Süvalo varases loomingus ning Burmani maaliloomes. pisi|214x214px|Konrad Mägi, "Maastik päikesega" (dateerimata; õli lõuendil, papp; 42,5 × 35,7 cm; Eesti Kunstimuuseum) Mägi tutvus uue kunstisuunaga arvatavasti Helsingis Ateneumi kunstikoolis end 1906. aastal täiendades ja seal samal ajal resideerinud Belgia-Inglise päritolu kunstniku, rühmituse Les Vingts asutajaliikme Alfred William Finchi loominguga tutvudes. Finch järgis 1890. aastatel rangelt Seurat' põhimõtteid. Mägi esimesed neoimpressionistlikud maastikumaalid sündisid 20. sajandi esimese kümne tagumises pooles Norras ning nende kõrgaeg jääb 1913.–1914. aastasse, kui ta veetis suved Saaremaal. Tema varasele neoimpressionistlikule loomingule on omane range, reeglitega kooskõlas tehnika, hilisemale aga rangusest hälbimine ja lähedastes toonides värvipunktide kasutamine.
Abaluualune lihas
Abaluualune lihas on paariselund.
Gigi (film 1958)
Auhinnad
Oscar (1959)
Grammy (1959)
BC Kraft Mööbel/Kohila
BC Kraft Mööbel/Kohila  on korvpalliklubi, mis osaleb hooajal 2007/2008 SEB Eesti Korvpalli Meistriliigaas
Meeskond
Mängijad:
Treenerid:
Surnud 2009
''Sellel leheküljel on loetletud 2009. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Detsember
Lists of deaths by year 2009
Pillapalu
Küla sai alguse 1930. aastatel, mil Piibe maantee äärde kunagise samanimelise maanteekõrtsikoha asemele rajati põlismetsade sisse riigi poolt asundus: üle 40 talu ja koolimaja. Kõik hooned ehitati enam-vähem sama projekti järgi, mille koostas Erika Nõva.
Pillapalu asundusse sai preemiatalu (Kungla nr A-94) Berliini olümpiamängude võitja Kristjan Palusalu.
Praegusel Pillapalu alal Kulli metsatalus elas Kulli Jüri, oluline Vennastekoguduste liikumise tegelane 18. sajandi lõpus.
Zabrze Górnik
Saavutused
Manchester City FC – Górnik Zabrze 2:1 (2:0)
Kuusnõmme bioloogiajaam
Kuusnõmme bioloogiajaam oli loodusteaduslik ja õppeotstarbeline väliuurimiskeskus Lääne-Saaremaal.
Ajalugu
1921. aasta sügisel võttis Tartu Ülikooli valitsus vastu otsuse Kuusnõmme bioloogiajaama asutamiseks ja Vaika looduskaitseala taastamiseks. Kuusnõmme mõisa hooned anti ülikoolile üle 1922. aastal, samal aastal alustas Kuusnõmme bioloogiajaam prof. Johannes Piiperi juhtimisel ka tööd. Alates 1926. aastast toimusid Kuusnõmmel igal suvel bioloogiaüliõpilaste õppepraktikad. Kuusnõmme bioloogiajaamas töötasid prof. Johannes Piiperi juhendamisel ja peagi abilistena mitmed hilisemad eesti loodusteaduste korüfeed: Juhan Aul, Hans Kauri, Harald Haberman, Johannes Lepiksaar, Kaarel Leius, Edvin Reinvaldt, Karl Eichwald, Elmar Lepik, Teodor Lippmaa, Andres Mathiesen, Armin Luha jt, aga ka Johannes Piiper noorem. Lisaks üliõpilaste õppepraktikale tehti Kuusnõmmel rohkesti ornitoloogilisi, entomoloogilisi, terioloogilisi, botaanilisi ja muud liiki töid.
Madonna della Salute
thumb|Kiriku kellatorn (1428) Madonna della Salute ehk Beata Vergine della Salute on palverännukirik Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis Abano Terme vallas.
Kirik asub kohas, kus legendi järgi Jumalaema ilmus Pietro Falcole ja tervendas tema haavad.
Kirikul on barokkportaal (1667), märkimisväärne kellatorn. Altariruumis on Jacopo da Mantagnana freskod, mis kujutavad Peetruse ja Maarja lugusid, ning Palma Noorema altarimaal, mis kujutab Ristilöödut Augustinuse ja Hieronymuse vahel.
Tervisveed
Kirikus on väike Terme Euganee tervisveeallikas. Kuni 2003. aastani osutati kõrval asuvas kloostris teraapiateenust.
Ajalugu
Kirik rajati 1428–1435.
20. sajandil tuli see varisemisohtlikkuse tõttu korduvalt sulgeda, kuid pärast põhjalikku restaureerimist on see 1976. aastast hinnatud kontserdipaik.
Kompositsiooni eriala
Kompositsiooni eriala on heliloomingu õpetus muusikakõrgkoolis.
Eestis õpetatakse kompositsiooni Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.
Aravete Keskkool
Aravete Keskkool on Aravetel Järvamaal asuv üldhariduskool.
1983. aastal nimetati Aravete 8-klassiline kool ümber Aravete Keskkooliks. 2005. aasta sügisel hakati koostöös Rakvere Kutsekeskkooliga keskkooli õpilastele andma eelkutseõpetust müügijuhi, turismikorraldaja ja arvutiteenindaja erialal. Keskkooliõpilased saavad soovi korral läbida B-kategooria autojuhi kursuse.
Kooli ajaleht on PiibeLeht.
Ajalugu
1858. aastal avati Aravetel Seidla kooli nime all vallakool. Koolimajaks oli rehielamu tüüpi maja, kus asus klassituba, kus õpiti, söödi ja ka magati. Koolijuhatajal oli oma kamber.
Koolihoone
Koolimaja asub kahes eri ajajärkudel ehitatud ja omavahel ühendatud hoones. Koolimaja vanim osa valmis 1947. aastal. Kooli juurdeehitis valmis 1. septembril 1964. 1983. aastal hakati ehitama õppekorpuse juurdeehitist, mis valmis 1985. aastal. Järgmisel aastal valmis võimla ja 2003. aastal staadion. Tänapäevases Aravete Keskkooli hoones on võimalik õppida 540 õpilasel.
1940. ja 1960. aastatel valminud osas (vana maja) asuvad algklasside klassiruumid, muusikaklass, mängutuba, algklasside õpetajate tuba, raamatukogu, kaks klassiruumi, poiste ja tütarlaste tualettruumid ning laoruum. 1980. aastatel valminud osas (uus maja) asuvad ainekabinetid, aula, söökla, administratsiooni ruumid, huvituba, arvutiklass, autoklass, videoklass, arsti kabinet, õpetajate vaheruumid, tööõpetuse ja käsitöö kabinetid.
Ignar Fjuk, kes kooli viimase juurdeehitise projekteeris, peab seda oma arhitektitöö saavutuseks, ning usub, et see on üks Eesti huvitavamaid koolihooneid.
Jakob Piil
thumb|Jakob Piil aastal [[2005.]] Jakob Storm Piil (sündinud 9. märtsil 1973) on taani elukutseline jalgrattur.
Piil alustas sportlaskarjääri trekiratturina. 1997 sai ta oma esimese profilepingu klubiga RDM, kuid esimene profiaasta ebaõnnestus ja tema leping lõpetati. Siiski tuli ta sel aastal Taani meistriks maanteeratturite meeskonnasõidus.
Järgmisel aastal sai ta lepingu taani klubiga Team Acceptcard. Esimesel aastal saavutas ta ühe võidu vähetähtsal sõidul, teine kujunes tema läbimurdeaastaks.
1. jaanuaril 2007 sõlmis ta lepingu Saksamaa meeskonnaga T-Mobile Team, ent see jäi tema viimaseks hooajaks elukutselisena.
Piil on 182 cm pikk ja kaalus tippsporti tehes 67 kg.
Arstiteadlaste loend
Siin on loetletud arstiteadlasi ja farmakolooge.
Arstide kohta vaata arstide loendit.
Kabe (täpsustus)
Kabe võib tähendada järgmist:
Dorolțu kalvinistlik kirik
pisi|Kaguvaade kirikule. Foto: Robert Treufeldt, 20. mai 2011 pisi|Edelavaade kirikule. Foto: Țetcu Mircea Rareș, 16. juuni 2013 Dorolţu kalvinistlik kirik (rumeenia Biserica reformată din Dorolțu) on kalvinistlik kirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonnas Aghireșu vallas Dorolţu asulas.
Kirik on ehitatud 14. sajandil, algselt rooma-katoliku kirikuna. Kiriku kantsel ja kõlaräästas on pärit 1682. aastast. Kiriku puitlae maalingud on pärit 1750. aastast.
2. Soomusrongi Rügement
2. Soomusrongi Rügement (ka: 2. Soomusrongirügement) oli Eesti soomusrongirügement enne Teist maailmasõda.
Rügement moodustati 1923 ja liideti 1934 koos 1. Soomusrongi Rügemendiga Soomusrongirügemendiks.
Diby
Diby (diibi, rootsi `diibü, kohalikus pruugis Dibe (diibe)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Dorolțu kalvinistlik kirik
Kiriku ansamblisse kuulub ka eemal külas paiknev 19. sajandi kellatorn ning kirikut ümbritsev Dorolţu kirikuaed.
Kiriku ansambel on Rumeenia kultuurimälestis nr CJ-II-a-B-07607.
Diby
Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Důderbw, aastal 1564 Duyderbuy, aastal 1565 Dödderby Aastal 1567 nimetati küla dorp tho Dudder, Aastal 1613 kasutati nimekuju Dudderby, aastal 1627 aga Dyby. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Diibi.
2. Soomusrongi Rügement
2. Soomusrongi Rügement asus Valgas.
Diby
Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna by küla. Nime algusosa tuleneb rootsi uurijate arvates vanarootsi sõnast dudher või dudhre, mille tähendus oleks aeglaselt voolav vesi, soine maa. Taolist sõna tuntakse tänapäeva Rootsis küll ainult kohanimedes, ent võib siiski oletada, et sõna on olnud kasutusel ka Vormsisse ümber asunute kõnepruugi. Küla on arvatavasti nime saanud selle põhjaküljel asuva Dibyträsketi soo järgi, millele viitab ka vana nimekuju dorp tho Dudder.
Külas on Diby bussipeatus.
Dibysse jääb osa Vormsi maastikukaitsealast.
2. Soomusrongi Rügement
Rügemendi juhtkond
2. Soomusrongirügement koosnes:
Kristianstad
Kristianstad [kr'išanstad] (rootsi kõnekeeles ligikaudu [kr'išjansta]) on linn Rootsis Skåne lääni kirdeosas, Kristianstadi valla keskus.
2010. aasta lõpu andmetel oli linna pindala 1 769 hektarit ja elanike arv 35 711.
Kiiu
Kiiu on alevik Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Kiiu (esmamainitud 1241. aastal, Kithę), mille alla kuulus vanasti ka lähedal asuv Allika küla, oli suuruselt teine küla Kuusalu piirkonnas. Kiiu küla oli 13. sajandil Taani hindamisraamatu andmetel üle keskmise suurusega, 30 adramaad. Kiiu südameks on Kiiu mõisakeskus ajaloolise Kiiu vasallilinnuse ja mõisapargiga. Kiiu mõisa on esimest korda mainitud 1348. aastal (Kida in Kirchspiel Kusal).
Kuni 2005. aastani oli Kiiu küla. Seoses Kuusalu valla ja Loksa valla ühinemisega muudeti küla alevikuks. Põhjuseks oli kahe valla ühinemisel oleks tekkinud ühte valda Kolga küla ja Kolgaküla küla nimetuste võimalik segadus ning selle ärahoidmiseks muudeti Kolga küla (501 elanikku) ja Kiiu küla (kui Kolgast veelgi suurem asula) alevikeks. Kuni selle ajani oli Kiiu Eesti kõige suurem küla. Kiiu aleviku pindala on 8,9 km³.
2007. aasta jaanuaris avati Kiius ettevõttele WeeRec kuuluv elektri- ja elektroonikajäätmete käitlustehas.
Kiius on sündinud afrikanist Leonhard Blumer (1878–1938).
Fällarna
Fällarna on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1637 nime Fellen, aastal 1651 Fäll-Engen, aastal 1667 Fællengien ja aastal 1741 Fällana. Kirjakeeles on kasutusel olnud ka nimekujud Fällorna ja Fellana.
Küla nimi tuleneb ilmselt kesksoovormist fälle või naissoovormist fälla, mis tähistab mitmuses metsaraiet. Küla liitkujuline nimi Fäll-Engen lubab nime mõista ka kui raieniitu. Nimi võis tekkida sellest, et naabruses asuva Suuremõisa (aastail 1977–1997 oli Fällarna ametlikult ka Suuremõisa osa) rahvas käis seal küttepuid varumas.
Alsergrund
Alsergrund on Austria pealinna Viini omavalitsuslikult IX ringkond (Bezirk). Asub kesklinna põhjaosas.
Piirneb Döblingiga põhjas, Währingi ja Hernalsiga läänes ning Josefstadti ja Innere Stadtiga lõunas. Idas eraldab Alsergrundi Donaukanal Brigittenaust ja Leopoldstadtist.
Alsergrundi linnarajoon moodustati 1850. aastal 7 eeslinnast, mis on tänapäeval linnaosad: Alservorstadt, Althangrund, Himmelpfortgrund, Lichtental, Michelbeuern, Roßau ja Thurygrund.
2005. aastal oli 22,5% elanikest mitteausterlased.
Alsergrundis asuvad Votivkirche kirik, Viini Volksoper, Liechtensteini muuseum ja Austria keskpank Oesterreichische Nationalbank. Seal asuvad ka mitmed Viini Ülikooli teaduskonnad.
Alsergrundis majas Berggasse 19 elas Sigmund Freud. thumb|left|Alsergrundi linnaosad thumb|Liechtensteini muuseum
Abu Dhabi
Abu Dhabi on Abu Dhabi emiraadi ja Araabia Ühendemiraatide pealinn. Linn paikneb Abu Dhabi saarel Pärsia lahes veerandi kilomeetri kaugusel Araabia poolsaare idarannikust. Mandriga ühendab linna kaks maanteesilda.
Rahvastik
2018. aasta algul elas linnas hinnanguliselt 1,45 miljonit inimest. 80% elanikkonnast moodustavad immigrandid, peamiselt võõrtöölised Indiast, Pakistanist, Egiptusest, Filipiinidelt ja Suurbritanniast. Abu Dhabi on elanike arvult Araabia Ühendemiraatide suuruselt teine linn.
Rahvaloenduste andmetel elas 1980. aastal Abu Dhabis 243 257, 1990. aastal 283 361 ja 1995. aastal 398 695 elanikku. Nii on viimase kahekümne aastaga rahvaarv enam kui kahekordistunud.
Ajalugu
Abu Dhabi on asutatud 1760. aastal. Linna asutamise kohta räägitakse sellist legendi. Ühest oaasist pärit araablastest jahimehed jälitasid kõrbes gaselli. Gasell põgenes kaua aega nende eest, suundudes lõpuks Pärsia lahe rannikule, kus viskus merelainetesse ja ujus lähedal asuvale saarele. Jahimehed jälitasid teda üle vee saarele ja gasell juhtis oma väsinud jälitajad imeilusa puhta veega allika juurde. Tänutäheks kinkisid jahimehed talle elu, allika lähedale loodud asula nimetasid aga Abu Dhabiks, mis eesti keelde tõlgituna tähendab 'gaselli isa'.
Abu Dhabist kujunes peatselt samanimelise emiraadi keskus, kuid kuni 20. sajandi teise pooleni oli linn majanduslikult vähearenenud. Seal elati peamiselt suveperioodil, mil Pärsia lahes sai tegeleda pärli- ja kalapüügiga. Enamik elamuid olid rajatud palmiokstest, jõukamad perekonnad elasid savionnides.
Linn hakkas jõudsalt arenema peale nafta avastamist 1958. aastal. Rajati esimesed betoonelamud ja 1961 ehitati esimene kõva kattega tee. Arengule lisas kiirust 1966 emiraadis läbi viidud paleepööre ja Araabia Ühendemiraatide iseseisvumine 1971. aastal. Neljakümne aastaga on linn tundmatuseni muutunud, kujunedes kaasaegseks kõrghoonetega pangandus- ja kaubanduskeskuseks.
Majandus
Linna ärielu on koondunud põhjapoolsetesse kvartalitesse, kus domineerib kaasaegne hoonestus ja on hulgaliselt pilvelõhkujaid. Seetõttu nimetatakse mainitud osa Abu Dhabist ka Lähis-Ida Manhattaniks. Abu Dhabi saarest 500 meetri kaugusel asuv Sadiati saar kavandatakse tulevikus samuti kasutusele võtta äri- ja elamupiirkonnana. Linna on plaanis rajada metroo.
Linn on oluline pangandus- ja kaubanduskeskus, kuid tähtsat rolli etendab ka turism. 2005. aastal avati Abu Dhabis üks maailma luksuslikumaid hotelle, riigile kuuluv Emirates Palace Hotel. Suurtööstusi linnas ei paikne, kuid see on mitmete juhtivate naftakompaniide büroode asukohaks.
1981. aastast teenindab linna 30 kilomeetri kaugusel mandril asuv rahvusvaheline lennujaam. Mereühendus on tagatud Abu Dhabis asuva Mina' Zayidi süvaveesadama kaudu.
Sven Kramer
pisi|Sven Kramer Sven Kramer (sündinud 23. aprillil 1986 Heerenveenis) on Hollandi kiiruisutaja, kes on valitsenud kiiruisutamise pikkadel distantsidel alates 2007. aastast.
Joachim von Sievers
Elulugu
Põlvnes nimekast aadlisuguvõsast. Tema isa oli Rootsi teenistusest ooberstleitnandi auastmes erru läinud Christian Peter von Sievers (suri pärast 1727), ema Anna Magdalena von Bruemmer (suri pärast 1746). Sündis Moskvas, kus tema isa oli sõjavangis. Astus noorelt Holsteini teenistusse. Alates 1740. aastast teenis Venemaa sõjaväes. Osales Seitsmeaastases sõjas, kus oli 3. grenaderipolgu komandör. Sai Zorndorfi lahingus (1758) raskelt haavata ja langes Preisimaa sõjavangi. Alates 1762. aastast oli Uglitši jalaväepolgu šeff. 1773−1778 oli Eestimaa viitsekuberner ja Eestimaa kuberneri kohusetäitja.
Kirjandus
‎
Borrby
Küla kohta kasutati aastal 1526 nime Borchbue, aastal 1565 Boorby, aastal 1590 Borby ja aastal 1598 Borgby. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Borbi. Rootsi kohanimedes tähendab sõna borg linnust, kantsi või mõnd kaitseotstarbelist looduslikku moodustist. Küla nimi on sellest moodustunud häälikuarengu borg › borr tagajärjel.
Carl Russwurm poolt kirja pandud vana pärimuse kohaselt kirjutab olid Vormsi esimesed asukad näljahäda sunnil tulnud Soomest rootsikeelselt Uusimaalt: Kyrkslättist, Borgåst ja Saxbyst. Nad olevat esimesena asustanud saare lääneosa ja toonud nimed kodumaalt kaasa. Need nimed ongi Vormsil Kersleti, Borrby ja Saxby kujul säilinud.
Külas leidub veel ilusaid maakivimüüre, endiste lautade ja tallide jäänuseid. Borrby küla huvitavamaid pärandkultuuri objekte on Dombackan (tuulikute asemed), palvemaja ja kooli ase, masinahoone, milles oli rehepeksumasin, ja küla viimane sepikoda ning Kabelimägi, kus kunagi põletati lupja ja tõrva. Külas asub kaitse alla võetud rabakivi Smen. Borrbysse jääb ka osa Vormsi maastikukaitsealast.
Eestimaa hertsogkond
Hertsogiriigi traditsiooniline algus
Traditsiooniliselt loetakse Eestimaa hertsogiriigi algust 1080. aastast, mil Taani kuningas Knud IV asutanud paganliku jahimaa asemele kristliku hertsogiriigi. pisi|vasakul|[[Taani kuningas Valdemar II]]
Hertsogkonna moodustumine
Esimeseks Eestimaa hertsogiks nimetas Taani kuningas Valdemar II aastal 1220 oma poja Knudi. Pärast Põhja-Eesti vallutamist üritas Taani kuningas 1222. aasta suvel kanda kinnitada ka Saaremaal. Saarlased lõid aga taanlased saarelt välja ja nende initsiatiivil alustati ülestõusu kogu mandril. Varsti olidki taanlased maalt välja löödud, ainsaks tugipunktiks jäi Lindanise (Taanilinn). Samal ajal tekkis aga Taani kuningal Valdemar II-l konflikt Põhja-Saksamaal ning Taani sõjaline võimsus oli suunatud sealsele sõjategevusele. , Eestlaste muistne vabadusvõitlus pisi|300px|Taani valdused Valdemar II valitsemisajal (1202–1241)
Hertsogkond Taani kuningriigis
1225. aastal hõivasid sakslased taanlastelt Virumaa ja Järvamaa. Taanlaste ja sakslaste vahelise konflikti ärahoidmiseks moodustas paavsti legaat Modena Wilhelm Viru- ja Järvamaast talle alluva haldusüksuse. 1227. aastal sai Valdemar II sõjas Põhja-Saksamaa vürstiriikidega Bornhövedi lahingus lüüa ning kohe alustasid Taani aladele pealetungi ka sakslaste Mõõgavendade ordu väed, vallutades lõplikult kogu Põhja-Eesti. pisi|250px|Läänemere-äärsete paganate maade jaotus ristisõdijate riikide vahel, 1225–1250. Taani kuninga maad on märgitud kaardi ülaosas 1230. aastal saabus Eestisse paavsti Gregorius IX viitselegaat Balduin Alnast, kes saavutas paavstile allunud maade tagastamise, kuid pärast lahkumist hõivasid sakslased maakonnad uuesti. 1232. aastal, kui Balduin Alnast saabus Eestisse juba kui paavsti legaat, saavutas ta uute läbirääkimiste tulemusena maakondade ja kolmandiku Tallinnas Toompeal asuvate kindlustuste paavsti võimu alla andmise.
Blokaadi lõpetamiseks pöördus Liivi ordu paavst Gregorius IX poole, kelle vahendusel toimunud läbirääkimiste tulemusel lõpetas Valdemar II 1234. aasta lõpus Lübecki blokaadi. 1237. aastal toimunud ja paavsti poolt heaks kiidetud Saksa ordu ja Mõõgavendade ordu liitumise salalepingu tulemusena anti saksa ordu suurmeistri Hermann von Salza korraldusel maa-alad tagasi Taani valdusse. Reaalne üleandmine toimus aga alles aasta pärast, kuna vaatamata kahele paavsti korraldusele 13. maist ja 10. augustist 1237 nõudis protsess paavsti esindaja Modena Wilhelmi kohapealset vahendustegevust. Üleandmist raskendas asjaolu, et maavalduse üleandmine ei seisnenud ainult nominaalse võimu üleandmises, vaid nõudis ka kõiki seni ordu poolt välja antud läänide tagastamist ja väljaandmist Taani kuninga vasallidele. Lõplikuks üleandmise vormistamiseks kogunesid Valdemar II ja Hermann von Balk ning paavsti legaat Modena Wilhelm 7. juunil 1238 Taanis Sjællandil, kus sõlmiti Stensby leping. Lepingu kompromissina tagastati Põhja-Eesti Taani kuningale, kuid väljaantud läänimaad jäid endiselt Liivi ordu vasallidele, mis jäigi kehtima kuni Taani võimuaja lõpuni 1347. aastal.
1269. aastast kuulus tiitel Taani kuningatele. Eestimaa hertsogid Eestis ei asunud, selle asemel määrati hertsogkonna asevalitsejaks kuberner (ladina keeles capitaneus), kelle residents asus Tallinnas. Kuberneri on teadaolevalt esmamainitud 1240. aastal. Kuberneri ülesandeks oli maa haldamine, maksude kogumine, sõja korral vägede ülemjuhataja ja peakohtuniku amet. Enamik Eestimaa hertsogkonna asevalitsejaid olid kas taani või taani-eesti rahvusest.
Botorca
Botorca (ungari Őrhegy) on küla Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Mureși maakonna Târnăveni linna halduspiirkonnas (kuni 2002. a-ni Gănești vallas).
Eestimaa hertsogkond
Hertsogkond Taani kuningriigis
1240. aastal asutas Valdemar II Tallinna piiskopkonna, reserveerides endale ja tulevastele Taani kuningatele õiguse määrata ametisse Tallinna piiskoppe ka edaspidi. Otsus oli ainulaadne tollases roomakatolikus kirikus, kus normiks oli piiskoppide valimine ametisse kapiitlite poolt. Vaatamata paavsti protestidele määrati kõik Tallinna piiskopid: Torkil, Trued, Jens, Henrik ja Oluf Eestimaa hertsogkonna eksisteerimise jooksul ametisse Taani kuninga poolt. 13. sajandil oli ametis veel kaks Virumaa piiskoppi. pisi|Eestimaa hertsogkonna alad [[Eestimaal, Riia peapiiskopkonna ja Liivimaa ordu valdused Liivimaal 1260. aastal]] 1240. aastast on pärit ka Valdemar II Eesti hertsogkonda puudutav Taani hindamisraamat, mille kohaselt 80% hertsogkonna vasallidest olid rahvuselt sakslased, 18% taanlased ja 2% eestlased. Eestlastest vasalle oli viis, kelle hallata oli keskmise suurusega läänid. Samas kui enamik eestlasi kuulus talupoegade hulka, oli põlisrahvale avatud ka linnadesse asumine, kellest vähemalt üks tõusis ühe tolleaegse Tallinna kindluse (Storeborg) läänihaldajaks, vasalliks.
Botorca
Pildid
Foto: Țetcu Mircea Rareș, 6. aprill 2013
Johan Sverkersson
Johan Sverkersson (ka Johan I, vanemates allikates tihti Jon; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas aastatel 1216–1222.
Eestimaa hertsogkond
Hertsogkond Taani kuningriigis
Sellega erines Taani valdusse sattunud Põhja Eesti alad tunduvalt Mõõgavendade ordu vallutatud Lõuna-Eestist, kus põliselanikke valitseva klassi hulka ei integreeritud ning eestlaste osaks jäi talupoja- või sõduriamet. Eestimaa hertsogkonnas keelati ka orjapidamine, samas kui Lõuna-Eestis müüs Saksa ordu sõjavange orjadeks veel aastal 1411.
Johan Sverkersson
Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg.
Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarli Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjus, miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. "Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Veel saab sealt teada, et ta valitses kolm talve ja suri 1222. aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse.
Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi sai 1220. aasta suvel enda kätte Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist naasis Johan Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased. Järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson.
Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni.
Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa.
Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime Jon, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga.
Eestimaa hertsogkond
Hertsogkond Taani kuningriigis
Aastatel 1266–1282 oli Eestimaa hertsogkond Taani kuninganna Margrete Sambori valdus ja sellest tulenevalt oli kuninganna tiitliks "Eestimaa emand" (ladina keeles Domina Estonie). Alates aastast 1265 oli alustatud vastavalt kuninganna Margrete dekreedile Eestimaa hertsogkonnas Tallinnas kohalike müntide vermimisega. Erinevus kaasaegsetest Taanis vermitud müntidest seisnes pärlitega ehitud krooni kujutises. Tallinnas vermitud Eestimaa hertsogkonna münte on leitud nii Tallinnast, Irust, Lõuna-Eestis Tartu ümbrusest, Lääne-Eestist kui ka Lätist.
Jüriöö ülestõus aastatel 1343–1345 sundis Taani krooni Eestimaa hertsogkonnast loobuma. See müüdi umbes nelja tonni hõbeda (19 000 Kölni marga) eest Saksa ordule, kes võttis territooriumi ametlikult üle 1. novembril 1346. Kuni Liivi sõjani jäi endine Eestimaa hertsogkond Saksa ordu Liivimaa haru (Liivi ordu) Tallinna komtuuri hallata.
Eestimaa hertsogi tiitel hilisemal ajal
Nimeliseks muutus tiitel "Eestimaa hertsog" alates 1456. aastast, kui Taani kuningas Christian I tiitli taaselustas ja oma nimele lisas.
Hertsogkond Venemaa keisririigis
Pärast Uusikaupunki rahu sõlmimist aastal 1721 läks Venemaa keisrile üle ka tiitel Eestimaa hertsog. Hertsogiriigi nimetuse kasutamise keelas 1845. aastal Nikolai I rõhutamaks, et tegu ei ole iseseisva Euroopa hertsogiriigiga, vaid jagamatu Venemaa tavalise kubermanguga.
Uuesti võeti hertsogiriigi nimetus kasutusele Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal. Viimane titulaarne Eestimaa hertsog oli Nikolai II.
Pärast tema troonist loobumist esitati uueks hertsogiks Mecklenburgi hertsog Adolf Friedrich, kuid Esimese maailmasõja lõpu tõttu ei pääsenud ta kunagi valitsema.
Hülglased
pisi|Paul de Vos, "Kaks noort hüljest rannal", u 1650 pisi|[[Mõõkvaalad Antarktika vetes jahtimas jääpangale roninud krabihüljest]]
Hülglased ehk hülged (Phocidae) on veeimetajate sugukond.
Hülglasi on eri andmetel 18 või 19 liiki. Omal ajal tuntud muistendi järgi olevat hülged tekkinud Punasesse merre uppunud vaarao rahva järeltulijatest.
Hülglased elavad polaar- ja parasvöötme meredes, enamasti ranniku lähedal. Samuti leidub neid mõnes järves (näiteks Baikali järves). Nad elavad väikestes rühmades. Paaritumise ajal ja suve keskel ühinevad hülglased suurematesse rühmadesse ja veedavad aega lesilates (mõnel laiul või rahul).
Hülglased on 1,25–6,5 meetrit pikad ja kaaluvad vahemikus 90–3500 kg.
Hülglaste tagaloivad ei paindu pöialiigeste kohalt ette. Esiloivad on suhteliselt lühikesed. Loivad on varustatud tugevate küünistega. Hüljestel pole kõrvalesti, selle asemel on kõrvaava. Sukeldumise ajal on lisaks kõrvaavale suletud ka ninaava.
Hülglased söövad kalu ja veeselgrootuid. Et kalavõrkudesse takerdunud isendid on neile lihtne saak, lõhuvad nad sageli kalurite võrke.
Kui meri on jäätunud, teevad hülglased jäässe nn rindauke, mille kaudu saab hingata ja jää peale tulla. Hülglased poegivad märtsis jääle või rannale.
Hülglaste häälitsused sarnanevad haukumise või möirgamisega.
Tavaliselt hülglased pelgavad inimesi. Sattudes rannal või jääserval näiliselt üksi jäänud hülgepojale, ei tohiks teda mingil juhul koju kaasa tuua, sest emasloom on ilmselt kuskil läheduses varjul, ent asjatundmatu inimese hoole all poeg tõenäoliselt hukkub.
Eesti hülged
Eestis elab kolme liiki hülglasi:
Johann Wilhelm Schneider
Johann Wilhelm Schneider (25. juuli/5. august 1796 Riia – 17. aprill/29. aprill 1858) oli Eesti vaimulik.
Schneider õppis Riia kreiskoolis ja Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1816–1819. Aastatel 1819–1824 oli ta koduõpetajaks Halliste kirikumõisas Karl Ernst von Bergi juures. Ordineeriti 3. mail/15. mail 1825 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1825–1858 (introdutseeriti 24. mail/5. juunil 1825) Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, olles aastatel 1836–1855 Pärnu praostkonna praost.
Isiklikku
Tema äi Karl Ernst von Berg oli Tarvastu, Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja ning aastatel 1828–1933 Liivimaa kindralsuperintendent. Tema poeg Ernst Magnus Schneider oli aastatel 1858–1877 Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, aastatel 1877–1889 Halliste Püha Anna koguduse õpetaja. Tema tütrepoeg Erwin Karl Reinhold von Dehn oli Halliste Püha Anna koguduse õpetajaks aastatel 1889–1934.
Fredrikstadi vald
Fredrikstadi vald on vald Norras Vikeni maakonnas.
1. jaanuaril 1838 sai Fredrikstadi linn vallaks, 1. jaanuaril 1964 ühendati see Glemmeni vallaga, 1. jaanuaril 1994 liideti sellega ka Borge, Onsøy, Kråkerøy ja Rolvsøy vald. 2019. aastani kuulus vald Østfoldi maakonda.
Valla suurim asula on Fredrikstad, mis on kokku kasvanud Sarpsborgiga moodustades Fredrikstad/Sarpsborgi asula.
Väiksemad asulad on Glosli 656 elanikuga, Alshus 1205, Øyenkilen 569, Slevik 1002 ja Lervik 2348 elanikuga (seisuga 1.1.2006).
Saltnes asub osalt Fredrikstadi vallas, osalt Råde vallas, kokku 2033 elanikuga, millest 92 elab Fredrikstadi vallas.
Deutsche Telekom
thumb|Peakorter Bonnis Deutsche Telekom on Saksamaa telekommunikatsiooniettevõte. See on suurim selle ala ettevõte Euroopa Liidus. Firma peakorter asub Bonnis.
Ettevõttes on 248 000 töötajat, 2006. aasta käive oli 61,3 miljardit eurot.
Gorji maakond
Gorji maakond [gorži] on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Olteenias.
Lillehammer
Lillehammer on linn Kagu-Norras Innlandeti maakonnas, Lillehammeri valla keskus. See asub Gulbrandsdale orus 120 km pikkuse järve Mjøsa põhjaosas, merepinnast 180–620 m kõrgusel.
Lillehammer oli asustatud juba enne rauaaega. Esimest korda on seda mainitud kirjalikes allikais 1390. aastal Lillehammerit läbib Oslo–Trondheimi tee, mistõttu on selle äärde Norra suurima järve kaldale rajatud kaubanduskeskus. Linnaks tunnistati Lillehammer 7. augustil 1827. Sel ajal elas linna piires ametlikult 50 elanikku.
Lillehammeri vaatamisväärsused on Euroopa suurim, Maihaugeni vabaõhumuuseum, kus on 142 vana hoonet ja üle 40 000 eseme; peatänav Storgata, mis 1993 sai rahvusvahelise kultuuripreemia hästi hoitud vana puumajamiljöö eest; kunstimuuseum; automuuseum, 1200. aastail ehitatud Ringebu puukirik ja maailma vanim töötav aurulaev Skibladner (1856. aastast).
Lillehammer on tuntud talispordikeskus. Lillehammeris peeti 1994. aasta taliolümpiamängud. Lillehammeri lähedal paikneb Hafjelli mäesuusakeskus.
Muu
Lillehammeri asukoha ja oludega võrreldavas Norra asulas leiab aset Norra 24-jaolise komöödiasarja "Lilyhammer" (2012–2015) tegevustik.
Hüvasti, Mary Poppins
"Hüvasti, Mary Poppins" (vene keeles "Мэри Поппинс, до свидания") on 1983. aasta Nõukogude Liidu muusikafilm P. L. Traversi jutustuste ainetel.
Filmi, mille peaosa mängis Natalja Andreitšenko, lavastas Leonid Kvinihidze. Filmis tegi kaasa ka eesti näitleja Lembit Ulfsak.
Film valmis filmistuudios Mosfilm.
Pomoorid
pisi|Pomoorid (20. saj algus) pisi|Malõje Korelõ muuseum Arhangelski oblastis Pomoorid (vene keeles поморы 'mereäärsed') on Valge mere kallastel elav venelaste subetnos.
Venemaa 2002. aasta rahvaloendusel määratles end pomoorina 6571 inimest, neist 6295 Arhangelski oblasti elanikud, sealhulgas oblasti kuberner Anatoli Jefremov, ja Murmanski oblastis 127 inimest. Venemaa 2010. aasta rahvaloendusel nimetas end pomooriks 3113 inimest, sealhulgas Arhangelski oblastis 2015.
Pomoorid räägivad vene keele pomoori murret. Sellele on omane rõhuta o selge hääldamine o-na, mitte a-na nagu vene keeles tavaliselt. Täishäälikute pikkus reedab soome-ugri keelte mõju. Sõnavaras pärineb palju sõnu vanavene keele novgorodi murdest, aga arvukalt on ka omasõnu, eriti looduse ja majapidamise kohta. Sõnu on veel laenatud soome-ugri ja skandinaavia keeltest. Pomoori murdes on säilinud aorist, mis eksisteeris vanavene keeles, aga mis tänapäeva vene keelest on kadunud.
12.–15. sajandil oli Pomorje Veliki Novgorodi koloonia. Pomoorid on sel perioodil Novgorodi kandist välja rännanud asunike järglased, kes osaliselt assimileerisid soome-ugri põliselanikkonna.
Vene kroonikates mainitakse nimetust pomoor esimest korda 1526. aastal.
Pomooride traditsioonilised elatusallikad olid kalapüük, vaalapüük, jahipidamine ja põhjapõdrakasvatus. Oluline oli merekaubandus Põhja-Norraga, kuhu müüdi teravilja ja kala (pomoorikaubandus).
Pomooride seas oli levinud laevaehituskunst. Nad kasutasid purjelaevu, mida nimetatakse kotšideks. Nendega seilasid nad mitte üksnes ümber Koola poolsaare ja Kanini Kolgujevi saarele, vaid koguni Novaja Zemljale ja Teravmägedele, mida nad tundsid nimega Grumant. Teravmägedele võisid nad jõuda juba 12. sajandil.
Pomoorid asutasid 1572 Tazi jõele Mangazeja, millest sai Venemaa esimene põhjapolaarjoone taga asunud linn (1662 jäi tühjaks ja 1677 jäeti ametlikult maha).
Pomoorid on peamiselt õigeusklikud. Nende hulgas on ka palju vanausulisi.
Vassili III
pisi|Leedu suurvürstiriigi ja Moskva suurvürstiriigi piirialad 15. sajandil Vassili III (25. märts 1479 – 3. detsember 1533) oli Moskva suurvürstiriigi suurvürst aastatel 1505–1533.
Riigi laiendamine
Vassili ajal viidi lõpule tema isa, Ivan III algatatud "Vene maade kogumine": 1510. aastal liideti riigiga Pihkva vürstiriik, 1521. aastal Rjazani vürstiriik, Novgorodi vürstiriik (1522).
Samuti peeti kohati edukaid sõdu Leeduga, Moskva suurvürstiriik vallutas 1514. aastal Smolenski piirkonna, mis oli aastast 1404 olnud linn Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi koosseisus. Et Vassili sisuliselt jätkas oma isa poliitikat, siis pole ajaloolased talle tavaliselt kuigi palju tähelepanu pööranud.
Isiklikku
Vassili III 1. abielu sõlmiti 1505. aastal Solomonia Jurjevna Saburovaga (surn. 1542) ja lahutati 1525. aastal, kellega Vassili III oli suuri probleeme meessoost järglase, pärija saamisega.
Jon Voight
thumb|Jon Voight, 2006 Jonathan Vincent Voight (sündinud 29. detsembril 1938 Yonkersis New Yorgi osariigis) on USA näitleja, kes on pälvinud filmiauhinna Oscar.
Voighti tähelend Hollywoodis algas 1969. aastal filmiga "Midnight Cowboy", milles osatäitmise eest sai ta Oscari nominatsiooni. Järgnenud aastakümnetel on Voight teinud kaasa mitmekülgsetes filmides, nende hulgas 1972. aastal filmis "Deliverance" ja 1978. aastal filmis "Coming Home" ("Kojutulek"), ning saanud viimases näitlemise eest ka parima meesnäitleja Oscari. Neljanda Oscari nominatsiooni sai ta Howard Coselli kehastamise eest 2001. aasta biograafilises draamafilmis "Ali".
Voight on samuti Oscariga tunnustatud näitleja Angelina Jolie isa.
Andreas Knopken
Andreas Knopken (ka Knöpken, Knopke, Knopius; umbes 1468 Sonnenburg (praegu Słońsk, Poola) – 18. veebruar 1539 Riia) oli Liivimaa esimene ja üks olulisimaid usureformaatoreid, teoloog ja jutlustaja.
Knopken pärines Küstrinist, Brandenburgi markkrahvkonna ja Poola kuningriigi piirialalt. Tema vend oli hilisem Riia toomhärra Jakob Knopken, muud tema perest ja lapsepõlvest aga teada ei ole. 1492. aastal oli Knopken jutlustajaks Gross-Möllenis ning oli ka ümbritsevate kirikute vikaar. Millalgi 16. sajandi alguses otsustas Andreas Knopken end harida ning asus õppima Treptowisse, kus rektoriks oli Johannes Bugenhagen. Samas koolis õppis ka Jakob Knopken. Knopkenid ja Bugenhagen said omavahel hästi läbi ning Andreas Knopken jäi Bugenhageniga lähedastesse suhetesse kuni oma surmani; tolle seisukohad vaimulikes küsimustes mõjutasid teda väga tugevalt.
1510. aastate alguses oli Knopken jutlustaja Riias, kuid otsustas sealt siiski peagi lahkuda. Aastatel 1515–1517 õppis ta Ingolstadti ja Frankfurt-Oderi ülikoolides, kuid tema stuudium jäi siiski lõpetamata. Ta naasis Treptowisse ning uuendas ja tihendas oma suhteid Bugenhageniga. Viimase mõjutusel hakkas ta 1520. aasta paiku reformatsiooni toetama. 1521. aastal naasis ta Riiga, asudes seal tööle esimese luterliku jutlustajana.
Vilmos Aba-Novák
pisi|Autoportree (1926) Vilmos Aba-Novák (1912. aastani Vilmos Novák; 15. märts 1894 Budapest – 29. september 1941 Budapest) oli ungari maalikunstnik ja graafik.
Andreas Knopken
Knopkeni tegevus äratas peagi elavat vastukaja Riia kodanikes, kellest üha suurem osa asus teda toetama. Murdepunktiks sai 1522. aasta suvel toimunud dispuut Knopkeni ja katoliiklaste esindaja, võimalik, et frantsisklase Antonius Bomhoweri vahel. Vaidlus lõppes küll sellega, et mõlemad pooled kuulutasid endid selle võitjateks, kuid Riia linnas libises ülekaal seejärel protestantide kätte. Riia raad asus Knopkenit igati toetama, kuid Riia toomkapiitel hakkas tema tegevusele vaatama pigem viltu. 1523. aastal sattus tugeva surve alla tema vend Jakob, kes oli umbes 1520. aastal saanud Riia toomhärraks. Jakob otsustas oma toomhärra kohast loobuda ja asus ümber Wittenbergi, kus temast sai samuti protestant. Andreas jäi aga rae kaitse all oma jutlustajakohale edasi.
Andreas Knopkenil õnnestus oma seisukohad usuküsimustes ka trükkida lasta, see leidis aset 1524. aastal Wittenbergis. Tema teesidele kirjutas eessõna Philipp Melanchthon. 1529. aastal koostas Knopken koos Johannes Briesmanniga Riia linna kirikukorralduse, mis 1533. aastal võeti üle ka Tallinna ja Tartu poolt. Knopken lõi kaasa ka evangeelse koolikorralduse sisseseadmise juures.
Et Andreas Knopken oli ettevaatlik ja poliitilistes küsimustes sõna ei võtnud, siis tal linna ega jutlustajatega erilisi konflikte ei tekkinud. Teatud erimeelsusi tal siiski fanaatilisema jutlustaja Sylvester Tegetmeyeriga oli, kuid 1540. aastateks lahendati need sel teel, et rae otsusega olid mõlemad poole aastast Riia ülempastoriks. Riia poliitikutest olid Knopkenil kõige lähedasemad suhted ilmselt reformatsiooni edendaja Johann Lohmülleriga.
Andreas Knopken suri Riias 1539. aasta alguses umbes 70-aastaselt.
Dissimilatsioon
Dissimilatsioon (lad. dissimilātio 'mittesarnaseks tegemine') on sõnas kahe lähestikku asetseva samasuguse või sarnase hääliku erisuguseks muutumine (näiteks koridor ~ kalidor).
Ülle Tarkiainen
pisi|Ülle Tarkiainen abikaasaga [[Göteborgi raamatumessil, 2013]] Ülle Tarkiainen (sündinud Liitoja; 17. septembril 1957 Türil) on eesti ajaloolane.
Ta on lõpetanud 1975. aastal Türi Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õppis ajaloo osakonnas). Aastatel 1981–1984 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli aspirant ja 1987. aastal kaitses samas ajalookandidaadi väitekirja. Aastatel 1994–1999 oli ta Tartu Ülikoolis ajaloodoktorant ja 2000. aastal sai filosoofiadoktori kraadi.
Aastatel 1984–1991 oli ta TRÜ ajaloo ja semiootika labori nooremteadur ning 1991–1994 samas vanemteadur.
2005. aastast töötas ta Tartu Ülikooli üldajaloo vanemteadurina, 2017. aastast on ta Rahvusarhiivi teadur.
Smarty
Smarty on mallimootor, mis on kirjutatud PHPs. Smarty eraldab PHP HTMList ja põhiliselt kasutatakse teda dünaamilise HTML sisu tekitamiseks, lubades dokumendis spetsiaalseid Smarty märgendeid. Lubatud märgendite hulgas on muuhulgas muutujad nagu <tt>{$muutuja}</tt>, ja valik loogika ning tsükli operaatoreid.
Ülle Tarkiainen
Alates 2003. aastast on Tarkiainen Akadeemilise Ajalooseltsi liige, 2007. aastast Eesti Arhivaaride Ühingu liige ja Tartu Ülikooli ajaloo osakonna nõukogu liige.
2006. aastast kuulub ajakirja Forschungen zur baltischen Geschicte toimetuskolleegiumi.
Tarkiainen tegeleb peamiselt agraar- ja kultuuriajaloo uurimisega.
Smarty
Kõige sagedamini kasutatakse Smartyt PHP-põhistes rakendustes, et eraldada "äriloogikat" esitlusest. Nii on võimalik hoida lähtekoodi palju puhtamana ja tema muutmine on paindlikum. Näiteks võib tavaliselt muuta Smarty-põhise rakenduse välimust (või, rüüd) hõlpsasti, ilma, et peaks üldse jälgima äriloogikat või PHP koodi.
Ülle Tarkiainen
Isiklikku
Tema abikaasa on soome ajaloolane Kari Tarkiainen.
Smarty
Smarty võimaldab mallidega programmeerimisel kasutada: ja palju teisi lisavõimalusi. Ka teised mallimootorid toetavad neid käske mallides.
Lähtekoodi näidis
Kuna Smarty eraldab PHP HTMList, on tegemist kahe failiga:
{$body_text}
Äriloogika lähtekoodis saab Smarty häälestada kasutama seda malli: define('SMARTY_DIR', 'smarty-2.6.9/' ); require_once(SMARTY_DIR . 'Smarty.class.php');
$smarty = new Smarty; $smarty->config_dir = SMARTY_DIR; $smarty->template_dir = './tmpl'; $smarty->compile_dir = './tmpl/compile'; $smarty->compile_check = TRUE; $smarty->debugging = FALSE;
$smarty->assign('title_text', 'See on Smarty lihtne näidis ...'); $smarty->assign('body_text', 'See on sõnum, mis seati assign käsuga');
Janica Kostelić
Janica Kostelić (sündinud 5. jaanuaril 1982 Zagrebis) on Horvaatia endine mäesuusataja. Ta on neljakordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister. Maailma üldkarika võitis ta 3 korda.
Smarty
Lähtekoodi näidis
$smarty->display('basic.htm');
Tarkvara, mis on kirjutatud Smarty baasil
Ametlik Smarty allikate veebileht.
Janica Kostelić
Esimest korda osales Kostelić maailma karikavõistluste etapil 23. jaanuaril 1998 Itaalias Cortina d'Ampezzos, kus tuli ülisuurslaalomis 34. kohale. Järgmisel päeval jäi ta sealsamas ülisuurslaalomis 38. kohale ja veel päev hiljem ei pääsenud suurslaalomi avalaskumises 30 parema hulka, mis andnuks õiguse startida teises sõidus.
Järgnesid 1998. aasta taliolümpiamängud Jaapanis Naganos. 11. veebruaril sõideti ülisuurslaalom, kus Kostelić tuli 26. kohale. 16. veebruaril saavutas ta kiirlaskumises 25. koha ja 17. veebruaril Alpi kahevõistluses koguni 8. koha, olles kiirlaskumises 13. ja slaalomis 9. 19. veebruaril katkestas Kostelić slaalomis esimese laskumise ja järgmisel päeval suurslaalomis 24. kohale.
Kohe pärast olümpiamänge tulid Prantsusmaal Chamonix's juunioride maailmameistrivõistlused. Kostelić tuli 26. veebruaril kiirlaskumises 6. kohale, 27. veebruaril pälvis ülisuurslaalomis pronksmedali kahe austerlase järel, 28. veebruaril oli slaalomis 12. (Saksamaa sai kaksikvõidu) ja 1. märtsil oli suurslaalomis 7. (võitis Anja Pärson Rootsist).
Järgmisel hooajal hakkas Kostelić maailma karikasarja kaasa sõitma ja tõusis kohe maailma tippu. 24. oktoobril oli ta Austrias Söldenis suurslaalomis 12., 19. novembril USA-s Park Citys suurslaalomis 4. ja ülejärgmisel päeval sealsamas slaalomis 3. Esimese maailma karikavõistluste etapi võitis ta 17. jaanuaril 1999 Austrias Sankt Antonis Alpi kahevõistluses (tõsi küll, üksnes 7 lõpetaja seas).
1999. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Beaver Creekis ja Kostelić osales kõigil distantsidel. 3. veebruaril oli ta ülisuurslaalomis 22. (kolmikvõit Austriale), 7. veebruaril kiirlaskumises 29. (nelikvõit Austriale), 8. veebruaril Alpi kahevõistluses 7., 11. veebruaril katkestas suurslaalomi esimese laskumise ja 13. veebruaril oli slaalomis 23. (võitis Zali Steggall Austraaliast).
2001. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Sankt Antonis, kus Kostelić oli võitnud oma elu esimese MK-etapi, ja need osutusid eelmistest edukamateks. Ta tegi kaasa kaks distantsi. 29. jaanuaril sai ta ülisuurslaalomis 13. koha, 7. veebruaril oli slaalomis 5. (avalaskumise järel koguni 3.) ja 9. veebruaril loobus suurslaalomist.
Kostelić võitis 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys 14. veebruaril Alpi kahevõistluse slaalomi parima ja kiirlaskumise 3. ajaga. 17. veebruaril oli ta ülisuurslaalomis teine, kaotades kõigest 0,05 sekundiga Daniela Ceccarellile Itaaliast. 20. veebruaril võitis ta slaalomi 0,07 sekundiga Laure Pequegnot' (Prantsusmaa) ees ja 22. veebruaril suurslaalomi 1,32 sekundiga Anja Pärsoni ees.
2003. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Šveitsis Sankt Moritzis. Kostelić osales neljal alal. 3. veebruaril oli ta ülisuurslaalomis 19. 10. veebruaril võitis ta Alpi kahevõistluse, saades slaalomis parima ja kiirlaskumises 9. aja. 13. veebruaril oli ta suurslaalomis 13. ja 15. veebruaril võitis slaalomi 0,63 sekundiga Marlies Schildi (Austria) ees.
2005. aasta maailmameistrivõistlused mäesuusatamises toimusid Itaalias Santa Caterinas. 4. veebruaril võitis Kostelić Alpi kahevõistluse, saades nii slaalomis kui kiirlaskumises parima aja. 6. veebruaril võitis ta kiirlaskumise 1,26 sekundiga Itaalia sportlase Elena Fanchini ees. 8. veebruaril loobus ta suurslaalomist, kuigi oli sinna üles antud. 11. veebruaril võitis ta slaalomi 0,18 sekundiga Tanja Poutiaise (Soome) ees, olles esimeses laskumises tema järel 2. ja teises laskumises 3.
Samal aastal tuli ta Zagrebi lähedal Sljemes Horvaatia meistriks slaalomis ja suurslaalomis, mõlemal distantsil Ana Jelusići ees.
Kostelić oli karjääri jooksul mitu korda vigastatud. 2007. aasta märtsis teatas ta, et lõpetab tippsportlase karjääri. Kuid oma karjääri kaks viimast võistlust pidas ta 31. märtsil ja 1. aprillil 2006 kodumaal Platakis ning võitis mõlemad, tulles Horvaatia meistriks slaalomis.
Esimest korda valiti Kostelić Horvaatia aasta naissportlaseks juba 1998. Neljal varasemal aastal oli selleks olnud Iva Majoli. Kokku valiti ta oma maa aasta parimaks naissportlaseks kuus korda järjest, kuni 2003. aastani, ning veel 2005 ja 2006. Kõigil ülejäänud 21. sajandi aastatel kuni 2011. aastani valiti selleks Blanka Vlašić. Kostelić on valitud Horvaatia aasta naissportlaseks 2012. aasta seisuga 8 korda, Vlašić 6 korda, Majoli ja laskja Jasna Šekarić 4 korda, teised vähem.
Janica vend Ivica Kostelić on samuti edukas mäesuusataja.
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Janica Kostelić osales 194 maailma karikavõistluste etapil ja jõudis esikolmikusse 55 korda, millest 31 korda võitis. Ta on maailma esimene naismäesuusataja, kes võitnud maailma karikavõistluste etapi kõigil viiel alal.
Förby
Förby (förbi, rootsi `föörbü, kohalikus pruugis Ferbe (`feerbe)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati 1540. aastal nime Voerbuͤ, 1590. aastal Före By, 1595. aastal Föör by, 1637. aastal aga nimekujusid Vorby ja Födherby. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Förbi.
Külas on Förby bussipeatus.
Küla territooriumile jääb Harilaid, saar Hari kurgus, mis kuulub Väinamere hoiualasse. Förby kaguossa jääb endine Suuremõisa asunduspiirkond Bynäs.
Mulgi keel
Mulgi keel (mulgi ja teistes lõunaeesti keeltes mulgi kiil´) on lõunaeesti keelte hulka kuuluv Eesti põline piirkondlik keel ehk regionaalkeel. Teiste käsitluste järgi on mulkide keel lõunaeesti keele või eesti keele lõunaeesti murderühma Mulgi murre.