cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heino Lehepuu
Heino Lehepuu (eesnimi ka Heinrich; 6. juuni 1907 Tartu – 20. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti kunstnik (illustraator ja karikaturist).
1925. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. . Ta õppis aastatel 1925–1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Tema joonistuslaadi iseloomustab natuuritruu joonistus. Tema karikatuure avaldati aastatel 1925–1927, Sädemetes ja Üliõpilaslehes. 1927. aastal tegi ta koostööd Theodor Lutsuga ja oli filmi "Noored kotkad" kunstnik. . Samuti avaldati tema karikatuure Postimehes.
Alates 1928 töötas ta Tartus tarbegraafikuna. Ta on kujundanud paljude raamatute ja ajakirjade esikaasi. Kirjakunstnikuna oli ta väga andekas ehisinitsiaalide meister, tema loodud on ka ajakirja Maret stiliseeritud pealkiri.
1930. aastate teisel poolel tegi ta reklaamkuulutusi Tartu Alexander Frederkingi seebivabrikule, tubakafirmadele, pudu- ja pesuärile "Vennad Lepp" ja paljudele teistele. Tema reklaame avaldati ajakirjades Tants, film ja mood (1926), Eesti Naine, Huvitav Žurnaal, Maret, Taluperenaine ja Teater Vanemuine.
1938. aastal kuulus ta Tartu Rotary klubisse.
Heino Lehepuu vangistati 14. aprillil 1941 Tartus ja saadeti Sevurallagi Sverdlovski oblastisse, kus erinimekirja alusel 20. märtsil 1942 süüdistati teda antirevolutsioonilises liikumises §58-13 järgi. Talle määrati surmanuhtlus, otsus viidi täide 20. aprillil 1942.
Isiklikku
Tema isa oli kaupmees Hans Lehepuu ja ema oli Pauline Lehepuu.
Eesti Luterlik Rahuühendus
Eesti Luterlik Rahuühendus on aastast 1997 Tartus tegutsev vanalestaadiuslik usuorganisatsioon. Organisatsioon teeb misjonitööd ka Tallinnas ja Lõuna-Eestis.
Türi Püha Kolmainu kogudus
pisi|397x397px|[[Türi Püha Kolmainu Jumala kirik]] Türi Püha Kolmainu kogudus on õigeusu kogudus Türil. Kogudus kuulub MPEÕK Tallinna piiskopkonda.
Kogudusel (varem EAÕK ) on ligikaudu 60 liiget ning seda teenivad kaks preestrit – Boriss Merlin ja Agapit Altsaar.
Kogudus kasutab jumalateenistusteks Türi Püha Kolmainu Jumala kirikut.
Ajalugu
Kogudus alustas tegevust 1908. aastal, mil see kuulus veel Paide Jumalaema Uinumise kiriku koguduse koosseisu. 1922. aasta kevadel otsustas Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinod muuta Türi õigeusu koguduse iseseisvaks. Ülempreester Teodor (Feodor) Kanemägi kinnitati 1925. aastal koguduse preestriks ning jäi tegevust juhtima 1933. aastani. Kanemägi (rahva seas ka Kannemaa) ajal oli kirik üsnagi tuntud, 1932. aastal oli koguduses 253 liiget.
1965. aastal liideti Paide Jumalaema Uinumise kiriku kogudus Türi kogudusega.
Markučiai
Markučiai (poola keeles Markucie) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Rasose valla territooriumil. Markučiai piirneb põhjas üle Vilnia Belmontasega, idas Žemasis Pavilnysiga, kagus Puškinuvkaga, lõunas Ribiškėsega, edelas Rasosega, läänes aga Rasų kolonija, Paupysi ja Vilniuse vanalinnaga.
Markučiais asuvad Markučiai parkmets ja Markučiai park. Linnaosa jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki ja Markučiai ning Ribiškėse maastikukaitsealale.
Schattendorf
Schattendorf on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Mattersburgi ringkonnas.
Sankt Blasen
thumb|Püha Martini kirik Sankt Blasenis
Markučiai
Markučiais asub Aleksandr Puškini muuseum, mis rajati aastal 1948. Tegemist on vanima kirjandusmuuseumiga Leedus.
Viljandi vanalinn
pisi|[[Johan Laidoneri platsi ja Hiire tänava nurk (november 2008)]] Viljandi vanalinn on Viljandi linnasüda, Viljandi vanim asum.
Markučiai
XVI sajandil kuulusid sealsed alad Leedu suurvürstidele, moodustades nn. vürstliku eeslinna. Aleksander andis sealse ala oma naise Jelena valduseks, kes rajas sinna suurvürstide suveresidentsi. Linnaosa lääneossa, Vilniuse piirile, hakkasid XIX sajandi alguses kujunema mitmed linnarahva seas populaarsed kõrtsid - „Betliejus“, „Geležinė trobelė“, „Karlsbadas“, lisaks veel piljardisaalid, kohvikud, sinna rajati ka viinavabrik ja pruulikoda. Tööstusettevõtteid rajati piirkonda ka II maailmasõja järel.
Viljandi vanalinn
Vanalinna kaitseks on moodustatud Viljandi vanalinna muinsuskaitseala.
Markučiai
Muinsuskaitse all on Markučiai mõisakompleks, endise õllevabriku varemed ja neli elumaja.
Viljandi vanalinn
II maailmasõja ajal sai vanalinn märkimisväärselt kahjustada. Põles maha mitu vanalinna kvartalit.
Landesi departemangu haldusüksuste loend
Siin on toodud ära kõik Landesi departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Dax, Mont-de-Marsan ja Tartas on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Daxi ringkond
Amou kanton Castetsi kanton Dax-Lõuna kanton Dax-Põhja kanton Montfort-en-Chalosse'i kanton Mugroni kanton Peyrehorade'i kanton Pouilloni kanton Saint-Martin-de-Seignanxi kanton Saint-Vincent-de-Tyrosse'i kanton Soustonsi kanton Tartas-Ida kanton Tartas-Lääne kanton
Mont-de-Marsani ringkond
Aire-sur-l'Adouri kanton Gabarret' kanton Geaune'i kanton Grenade-sur-l'Adouri kanton Hagetmau kanton Labriti kanton Mimizani kanton Mont-de-Marsan-Lõuna kanton Mont-de-Marsan-Põhja kanton Morcenxi kanton Parentis-en-Borni kanton Pissosi kanton Roqueforti kanton Sabresi kanton Saint-Severi kanton Sore'i kanton Villeneuve-de-Marsani kanton
Sankt Blasen
Sankt Blasen oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Murau ringkonnas. 2015. aastast on see Sankt Lambrechti valla osa.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Galaktikaparved ehk galaktikaklastrid ja galaktikagrupid ehk galaktikarühmad on suurimad gravitatsioonilise kuhjumise tulemusena tekkinud seotud süsteemid vaadeldavas Universumis. Nad koosnevad peamiselt sadadest galaktikatest, kuumast (T~3 × 107K), optilistele teleskoopidele nähtamatust gaasist ja tumeainest.
Gruppidel ja parvedel tehakse vahet neisse kuuluvate galaktikate arvu järgi, kuigi üleminek ühelt teisele on sujuv. Üldjuhul nimetatakse galaktikate kooslust grupiks, kui sfäärilises ruumipiirkonnas diameetriga alla 1,5 Mpc/h paikneb alla 50 galaktika, ning parveks, kui sfäärilises ruumipiirkonnas diameetriga üle 1,5 Mpc/h paikneb üle 50 galaktika.
Galaktikagruppide ja -parvede mass jääb vahemikku 1 × 1012M☉–1 × 1015M☉. Galaktikaparved on kõige massiivsemad gravitatsiooniliselt seotud süsteemid Universumis. Tavaliselt on massiivsete parvede mass üle 3× 1014M☉ ja gruppide mass ~3× 1013M☉. Nähtavate galaktikate mass moodustab vaid väikese osa parvede ja gruppide kogumassist.
Abelli kataloog
Abelli rikaste galaktikaparvede kataloogi kuulub 4073 galaktikaparve, mille punanihe z\leq 0,2. Esialgse kataloogi tegi George O. Abell 1958. aastal ja see sisaldas 2712 parve. Kataloog valmis põhjataeva fotograafilise atlase POSS (inglise Palomar Observatory Sky Survey) fotoplaatide visuaalse uurimise põhjal. 1989. aastal täiendasid seda Harold G. Corwin jr ning Ronald P. Olowin 1361 parvega, lisades ka lõunataeva parved, mis esimeses kataloogis puudu olid.
Sankt Blasen
Sankt Blasen asub mägedes, mis moodustavad Steiermargi ja Kärnteni vahelise piiri.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Abelli kriteeriumid
Abell sõnastas mitmed kriteeriumid, mille järgi võib galaktikaparve ära tunda ning jagas parved rikkuse ja kauguse järgi klassidesse.
Parves peab olema 50 liiget, mille tähesuurus jääb vahemiku, kus m_3 on parve heleduselt kolmanda galaktika tähesuurus. Mõõtemääramatuse tõttu ei rakendata seda kriteeriumit rangelt ning kataloog sisaldab ka objekte, milles on alla 50 galaktika, kuigi neid pole kohane galaktikaparvedeks nimetada. Rikkuse järgi jaotatakse Abelli kataloogi objektid kuueks klassiks.
N tähistab Abelli raadiuse sees olevate heledate galaktikate hulka ning A vastavasse klassi kuuluvate parvede hulka Abelli kataloogis. Eksisteerib vähe suuri galaktikaparvi, milles on palju galaktikaid.
Galaktikad peavad asuma ringi sees, mille nurkraadius on, kus z on punanihe, mida arvutatakse eeldusel, et parve heledus on kümne selle parve heledaima galaktika heledus. \theta_A kannab nimetust Abelli raadius ja see vastab raadiusele. Punanihe võib olla vahemikus.
Kauguse järgi jagunevad parved kuueks klassiks, kus m_{10} on parve kümne heledaima galaktika tähesuurus.
Svetlana Jantšek
Svetlana Jantšek (sündinud 24. jaanuaril 1960 Hersonis Ukrainas) on Eesti dramaturg ja teatriloolane, Vene Teatri direktor.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Galaktikagrupid
Galaktikate kogumid, mis ei rahulda Abelli kriteeriume, on tavaliselt galaktikate grupid. Grupid sisaldavad vähem kui viiskümmend galaktikat ja nende mass on ligikaudu 3×1013M☉. Galaktikagrupid on kõige levinumad galaktikate moodustatud struktuurid vaadeldavas Universumis, sisaldades vähemalt 50% galaktikatest. Galaktikagruppide mass jääb elliptiliste galaktikate ja galaktikaparvede vahele. Galaktikagruppe on raskem detekteerida kui galaktikaparvi.
Svetlana Jantšek
Ta lõpetas 1977. aastal Hersoni 50. keskkooli ja 1983. aastal Moskva Lunatšarski-nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi teatriteaduse erialal. 2002. aastal täiendas ta end Peterburis Interstudios kunstikorralduse erialal.
Tomoko Muramatsu
Tomoko Muramatsu (jaapani keeles 村松 智子 Muramatsu Tomoko; sündinud 23. oktoobril 1994) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Svetlana Jantšek
Aastatel 1983–1987 töötas Svetlana Jantšek Tallinna Pedagoogilise Instituudi vene kirjanduse kateedri laborandi ja õppejuhina. 1987. aastast on ta töötanud Vene Teatris, olnud aastatel 1987–2004 Eesti Riikliku Vene Draamateatri kirjandusala juhataja ja 2011–2012 Vene Teatri direktori asetäitja. 1. veebruarist 2022 on ta Vene Teatri direktor.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Kompaktsed grupid
Kompaktsed grupid on mitmest väga lähedal asuvast galaktikast koosnevad süsteemid. Esimese grupi avastas Édouard Stephan 1877. aastal. See on viiest galaktikast koosnev süsteem nimega Stephani kvintett. Järgmise grupi avastas 1948. aastal Carl Keenan Seyfert ja see kannab nimetust Seyferti sekstett.
Svetlana Jantšek
Alates 2005. aastast on ta olnud ka teatrifestivali Kuldne Mask Eestis eestvedaja ja korraldaja ning seda korraldava MTÜ Art-Fortius juhatuse liige.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Kompaktsed grupid
Paul Hickson lõi 1982. aastal kataloogi Hicksoni kompaktsed grupid, mis sisaldab 100 kompaktset gruppi ning iga grupp koosneb vähemalt neljast heledast galaktikast. Umbes 75% neist kiirgavad röntgenikiiri.
Svetlana Jantšek
Svetlana Jantšek on teinud kaastööd Eesti Televisiooni venekeelsele toimetusele, olles teatriteemaliste saadete ning sarja „Perekonnaportree” autor ja saatejuht (1996–1998). Tema teatrikriitikat on ilmunud ajalehtedes ja ajakirjades nii Eestis kui ka Venemaal.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Kompaktsed grupid
Kompaktsetel gruppidel on palju lühem eluiga kui Universumil.
Tomoko Muramatsu
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2015–2016 4 mängu.
Svetlana Jantšek
Isiklikku
Ta oli aastatel 1981–2011 abielus Victor Polyakoffiga.
Schattendorf
Piirkonnas asub Rosalia-Kogelbergi looduskaitseala.
Ajalugu
See piirkond kuulus eelkristlikule keltide Noricumi kuningriigile ja asus Hoehensiedlung Burgi asula läheduses Burgbergil, 600 m kõrgusel mäel Austrias. Hiljem kuulus see piirkond Rooma riigi Pannoonia provintsi. Linn kuulus 1920./21. aastani koos kogu Burgenlandiga Ungarile (Saksa-Lääne-Ungari). 1898. aastast kasutati Budapesti valitsuse madjariseerimispoliitika tulemusena linna ungarikeelset nime Somfalva. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Saksa-Lääne-Ungari raskete läbirääkimiste järel Austriale. 1921. aastal sai linn vastloodud Burgenlandi liidumaa osaks.
30. jaanuaril 1927 osales väike arv parempoolse Frontkämpfervereinigungi relvastatud liikmeid vastasseisus palju suurema vasakpoolse Republikanischer Schutzbundi relvastamata liikmete rühmaga. Frontkämpfervereinigungi aktivistid avasid tule ning tapsid täiskasvanu ja kuueaastase poisi. Kui vandekohus tunnistas nad enesekaitse tõttu süütuteks, korraldasid sotsialistid üldstreigi, mis viis 1927. aasta juulimässuni.
Raud (täpsustus)
Raud on keemiline element.
Galaktikaparved ja galaktikagrupid
Bautzi-Morgani klassifikatsioon
Bautzi-Morgani klassifikatsiooni töötasid välja Laura P. Bautz ja William Wilson Morgan 1970. aastal, et jagada galaktikaparvi kategooriatesse nende morfoloogia alusel. See defineerib kolm põhitüüpi: I, II ja III tüüp. Vahepealsed tüübid (I-II, II-III) on lubatud.
Vaatlusmeetodid
pisi|Abell 1689 gravitatsiooniläätse efekt Galaktikate gruppe ja parvi uuritakse kasutades mitmeid erinevaid meetodeid.
Lokaalne Grupp
Lokaalne Grupp on galaktikagrupp, mis sisaldab Linnutee galaktikat, kuhu kuulub meie Päikesesüsteem. Lokaalses Grupis on üle 54 galaktika, millest enamik on kääbusgalaktikad. Selle gravitatsioonikese asub Linnutee galaktika ja Andromeeda galaktika vahel. Lokaalse Grupi diameeter on 3,1 megaparsekit ja sellel on binaarne jaotus. Lokaalne Grupp ise kuulub Virgo superparve, mis võib olla osa Laniakea superparvest.
Lokaalse Grupi kolm suurimat galaktikat on Linnutee galaktika (MW), Andromeeda galaktika (M31) ja Kolmnurga galaktika (M33). Enamik kääbusgalaktikatest on grupeerunud ümber Linnutee või Andromeeda galaktika. Neid nimetatakse satelliitgalaktikateks.
90% Lokaalse Grupi heledusest pärineb Linnutee ja Andromeeda galaktikast.
Lokaalse Grupi mass on M~3 × 1012M☉, mis on palju suurem, kui võiks eeldada temasse kuuluvate galaktikate heleduste järgi.
Andromeeda galaktika on üks vähestest galaktikatest, mille nihkespekter on sinine. Andromeeda ja Linnugalaktika lähenevad üksteisele suhtelise kiirusega v~ 300km/s.
Virgo galaktikaparv
Virgo parv on galaktikaparv, mis asub meist 16,5 ± 0,1 megaparseki kaugusel Neitsi tähtkujus. Sinna kuulub umbes 1300 galaktikat ja see moodustab Virgo superparve südamiku (Virgo superparve kuulub ka Linnutee tähesüsteemi sisaldav Lokaalne Grupp). Virgo parve mass on 1,2×1015 M☉ ja raadius umbes 2,2 Mpc. Parve suurt massi näitab mitmete galaktikate suured kiirused, kuni 1600 km/s parve keskme suhtes. Virgo parve suur mass mõjutab lähemal olevaid parvi, ka Lokaalset Gruppi.
Mitmed heledaimad galaktikad olid avastatud juba 1770.–1780. aastatel ja kantud Charles Messieri kataloogi, kuid nende tõeline olemus avastati alles 1920. aastatel. Virgo parve heledaim galaktika on elliptiline galaktika Messier 49, kuid selle kõige kuulsam liige on elliptiline galaktika Messier 87, mis paikneb parve keskel.
Nagu ka paljud teised rikkad galaktikaparved, on Virgo parve galaktikatevaheline ruum täidetud kuuma 3×107K gaasiga, mis kiirgab röntgenikiiri. Galaktikavahelises ruumis võib leida galaktikaväliseid tähti (10% parve tähtedest), kerasparvi ja vähemalt ühe tähetekke piirkonna.
Coma galaktikaparv
Parve keskmine kaugus Maast on 99 Mpc. Selle 10 heledamat spiraalgalaktikat omavad tähesuurust 12–14 ja on amatöörteleskoobiga vaadeldavad.
Parve tsentris domineerivad kaks ülisuurt elliptilist galaktikat NGC 4874 ja NGC 4889.
Seitsmenda Päeva Adventistide Türi kogudus
Seitsmenda Päeva Adventistide Türi kogudus on adventkogudus Türil.
Kogudus tegutseb aadressil Koidula 34 pastor Rein Kalmuse juhtimisel.
Mõniste vasallilinnus
120px|pisi|Üxküllide aadliperekonna vapp aastast 1475
Mõniste vasallilinnus (saksa keeles Menzen) oli väikelinnus vana haldusjaotuse järgi Võrumaa maakonna Hargla kihelkonna Mõniste mõisas.
Asukoht ja paiknemine
Linnus asus tõenäoliselt Mõniste järve läänekaldal Eesti Vabadussõja ajal hävinud Mõniste mõisa peahoone kõrval, kus praegu asetseb mõisa park. Põhja poolt voolab järvest oja lääne pool voolavasse Mustjõkke. Kunagise Tartu piiskopkonna lõunaosas moodustasid Antsla, Tsooru ja Mõniste linnused (võimalik, et sinna kuulus ja Vana-Roosa) põhjast lõunasse kulgeva kaitseliini ja teetõkke Aluliina (Aluksne) – Otepää maanteele ja Mõniste oli selle lõunapoolseim punkt.
Ajalugu
Mõniste on läbi terve keskaja olnud Üxküllidele kuulunud läänivaldus ja pärusmõis, püsides nende valduses 1765. aastani. Mõniste juurde kuulus kõrvalmõisana ka Saru (Saara) ja Uue-Roosa (Neu-Rosen, Catharinenhof).
1386. aastast on vanimad teated mõisa kohta. Siis tegutses seal keegi Nicolaus von Üxküll (Ixkulle). Arvatakse, et tollal asus mõis 5 km lääne pool teisel pool Mustjõge asuvas Ahli külas. Tollal kuulusid ilmselt lõunapoolsed "uuemad karjamõisad" Üxküllide Antsla peamõisa (linnuse) alla.
1419 jaotasid kolm Antsla Üxkülli poega Otto, Bertram ja Claus isa pärandust. Claus Üxküll sai "uue mõisa", mis baltisaksa ajaloolaste hinnanguil oli Mõniste.
1529 on seda mainitud praeguses mõisa asukohas olevana. Siis oli Mõniste Vigala mõisniku Johann Üxkülli (Johann Vanem) käes
1542 läksid Mõniste, Saru ja Wollusti valdused Johann Vanemalt üle Johann Nooremale. Viimase noorem vend Otto sai Antsla vasallilinnuse.
1550. aasta paiku ostis Mõniste Johann Vanem Andreas Buchholzilt Aluliina järve idakaldal oleva Lāzberġise mõisa (Fianden, Feygen).
Liivi sõjas poola ajal Üxküllid küll korraks kaotasid Mõniste ja teised valdused, kuid 1578. aasta paiku sai eelmise Johanni poeg Johann Üxküll need Poola kuningalt Stefan Batorylt lääniks tagasi. 1592 valdas mõisat seesama Johann Noorem. 1593 andis Sigismund III Johann Üxküllile uuesti ka Lāzberġise.
1601 oli Mõniste, Saru ja Lāzberġise mõisate omanik Johanni lesk Anna von Rosen, kes aga pidi siis olema juba uuesti abiellunud maanõunik Bernhard von Scharenbergiga, sest viimane oli Johanni ja Anna poegade Johanni ja Georgi kasuisaks.
1624. aasta 16. juuli lepingu järgi said Johann ja Georg von Üxküll Mõniste majandamise oma kätte.
1627 mainitakse mõisas tagasihoidlikku puust elumaja. Ilmselt oli kivilinnus Liivi sõjas ja Poola-Rootsi sõdades maha põletatud.
1630 kuulusid Mõniste ja Saru Antsla kiriku (Urvaste) alla, Hargla kirik ehitati alles XVII sajandi lõpus. Teised hilisemad Hargla kihelkonna mõisad käisid Koivalinna (Atsele) kiriku alla.
1764 pantisid meeskohtuniku Berend Johann von Üxkülli 5 poega Mõniste ja Saru mõisa kubermangunõunik Carl Reinhold von Kosküllile. 1765. aasta 4. juulil müüs vendade esindaja õuejunkur, parun Hans Georg von Üxküll mõisad õuekohtu-assessorile Georg Heinrich von Koskullile.
1789 on August Wilhelm Hupel kirjeldanud Mõniste mõisahoonet, kui vanaaegset kivist elumaja, millel nii väljas- kui ka seespool on paksud tugevad seinad
Debbie Harry
Deborah Ann Harry (sünninimega Angela Trimble; sündinud 1. juulil 1945 Florida osariigis Miamis) on ameerika laulja, laulukirjutaja ja näitleja, kes on tuntud eelkõige new wave'i viljeleva ansambli Blondie solistina.
Mõniste vasallilinnus
Ajalugu
1919 põles sõjategevuses maha hilisem Mõniste mõisa häärber, mida ei taastatudki. Vana majalinnus oli ilmselt selle kõrval.
2008. aastal kaevati järve loodenurga kaldapealsel arheoloogide Arvi Haaki ja Martti Veldi poolt välja XVI–XVII sajandist pärit mõisa ühe abihoone vundament.
Debbie Harry
Blondiega liitus ta 1970. aastate keskel. Kõige suuremat edu saavutas ta ansambliga 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses. 1982. aastal läks Blondie laiali ja juba aasta varem oli Harry alustanud soolokarjääri, andes välja albumi "KooKoo". Kokku ilmus tal aastatel 1981–1993 neli sooloalbumit. 1997. aastal tuli Blondie uuesti kokku. Harry on Blondiega salvestanud veel mitu albumit ja tema seni viimane sooloalbum "Necessary Evil" ilmus 2007. aastal.
Mõniste vasallilinnus
Ehitus
Tõenäoliselt oli tegemist vähemalt kahekorruselise ristküliku- või ruudukujulise torn- või majalinnusega, nagu tollal enamiku väikelinnuste puhul tavaks. Paksude seintega Mõniste järve läänekaldal seisvat kivist linnusmõisat olid ümbritsenud nii muldvallid, vallikraavid, kui ka puitpalissaad.
Debbie Harry
Tema esitatud laulud on stiililiselt kuulunud muuhulgas new wave 'i, rokkmuusika, punk rock 'i, disko- või popmuusika hulka. Harryt peetakse esimeseks, kelle esituses kõlanud räpisõnadega laul on jõudnud USA singlite edetabeli Billboard Hot 100 esikohale; selleks oli laul "Rapture" Blondie 1980. aasta albumilt "Autoamerican".
Mõniste vasallilinnus
Praegune seisukord
Hävinenud härrastemajast 50 m põhja pool Mõniste järve läänekaldal on maapinnas märgata pakse maakivist laotud vundamendimüüre ja vallikraavi moodi sügavamat sälkorgu, mis ümbritseb linnuseküngast läänest ja edelast. Madala rusukünka põhjasuunda jääv ojapoolne külg on järsem ja ligi 3–4 m kõrge.
Debbie Harry
Lauljakarjääri kõrvalt on ta näidelnud mitmes filmis ja telesarjas.
Harry oli Blondie tegevusaja esimeses pooles suhtes Blondie kitarristi Chris Steiniga, kuid nad ei abiellunud. 1989. aastal lõpetasid nad suhte.
Rakvere viljasalv
Rakvere viljasalv on hoone (viljasalv) Lääne-Viru maakonnas Rakveres Õli tänaval.
Viljasalve omanik oli AS Rakvere Viljasalv, mis 2010. aastatel läks pankrotti ja praegu omab firma Tiigi Keskus. Viljasalves on säilitatud Eesti riigi viljatagavara. 2000. aastatel kadus viljasalvest 13 000 t vilja. Selle teadasaamisel astus ametist tagasi põllumajandusminister Tiit Tammsaar.
CDC
CDC on :
Bjarke Ingels
pisi|Bjarke Ingels (2019) pisi|"Mägimaja" Kopenhaagenis Bjarke Bundgaard Ingels (sündinud 2. oktoobril 1974 Kopenhaagenis) on taani arhitekt.
Ta alustas 1993. aastal õpinguid Kuninglikus Taani Kunstiakadeemias ja lõpetas Barcelonas Kataloonia tehnikaülikooli 1999. aastal.
Aastal 2001 asutas ta koos Belgia arhitekti Julien De Smedtiga arhitektuuribüroo PLOT. Aastal 2006 asutas ta arhitektuuribüroo Bjarke Ingels Group (BIG).
Bjarke Ingels on paljude Kopenhaageni Ørestadi linnaosa tähelepanuväärsete ehitiste projektide autor.
Bjerke Ingels Groupi töö "The Public Village" võitis 2009. aastal peetud Tallinna uue raekoja projekteerimiskonkursi. Projekti autorid on Bjarke Ingels ja Jakob Lange.
Siseminister
Siseminister on valitsuskabineti liige, kes juhib siseministeeriumi.
Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei
Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei (saksa keeles Sozialdemokratische Partei in der DDR) oli partei Saksa DVs 1989. aasta oktoobrist kuni 1990. aasta septembrini.
Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei asutati Saksa DV 40. aastapäeval 7. oktoobril 1989 Berliini lähedal Schwante külas pastorimajas.
18. märtsil 1990 toimunud esimestel ja ainsatel vabadel Saksa DV Rahvakoja valimistel kogus Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei 21,9% häältest ja sai 88 mandaati.
Valimiste järel osales Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei Lothar de Maizière juhitud koalitsioonivalitsuses kuni 20. augustini 1990, mil koalitsioon lagunes ja sotsiaaldemokraatide ministrid valitsusest lahkusid.
26. septembril 1990 ühines Saksa DV Sotsiaaldemokraatlik Partei Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Parteiga ja lakkas iseseisva parteina olemast.
Mikk Üleoja
pisi|Mikk Üleoja Estonia maja 100. aastapäeva puhul korraldatud autogrammitunnis 17. septembril 2013 Mikk Üleoja (sündinud 2. jaanuaril 1970) on eesti koorijuht ja laulja. Ta on Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent ja kunstiline juht.
Ääretuvastus
Ääretuvastus (ehk servatuvastus) on matemaatiliste meetodite kogum, mille eesmärk on tuvastada digitaalsel kujutisel punkte, kus kujutise heledus muutub järsult. Need punktid on tavaliselt koondatud kõverjoontena segmentidesse, mida nimetatakse äärteks. Sarnast probleemi pidevusetuse leidmisel ühemõõtmelistes signaalides tuntakse astmetuvastusena ning signaali pidevusetuse ajas uurimist muutuse tuvastamisena. Ääretuvastus on peamine tööriist pilditöötluses ning masin- ja raalnägemises, eriti nendel aladel, mis on seotud omaduste tuvastamise ja eraldamisega.
Moŭčadź
Moŭčadź või Movtšadz on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Моўчадзь, ka Моўчадка või Маўчадка (Moŭčadka või Maŭčadka, transkribeerituna Movtšadka või Mavtšadka), vene keeles aga Молчадь (Moltšad).
Mikk Üleoja
Mikk Üleoja alustas muusikaõpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis, kus ta õppis koorijuhtimist oma õe Elo Forseli juhendamisel ja trompetit Aavo Otsa juures. 1997. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia (Ants Üleoja dirigeerimisklassis) ja 2004. aastal sai samas magistrikraadi (Toomas Siitani juhendamisel). Aastatel 1990–1993 täiendas ta end Lahtis Snellmani kõrgkooli lauluosakonnas, õppides Rudolf Steineri õpetusel põhinevat Werbecki häälekooli meetodit. Tema juhendaja oli hollandi tenor Christiaan Boeel.
Ääretuvastus
Eesmärgid
pisi|500px|Näidis Canny ääretuvastuse algoritmi tulemusest Kujutise heleduses esinevate järskude muutuste tuvastamise eesmärk on tabada olulisi momente ja muutusi kujutatava maailma omadustes. Muutused kujutise heleduses viitavad enamasti järgnevale: Ideaaljuhul on kujutisele ääretuvastuse rakendamise tulemuseks kogum ühendatud kõveraid, mis kajastavad objektide piirjooni ning muutusi pindade suunas. Seega võib ääretuvastuse algoritmi rakendamine märkimisväärselt vähendada töödeldava info hulka ning sõeluda välja vähemolulist infot, säilitades samas kujutise olulised struktuursed omadused. Kui ääretuvastuse etapp on edukas, muudab see järgneva kujutise info interpreteerimise tunduvalt lihtsamaks. Siiski ei ole alati võimalik keskmise keerukusega päriselu kujutavate piltide puhul sellist ideaalolukorda saavutada.
Moŭčadź
Jõe pikkus on 98 km ja valgla on 1140 km². Jõe langus on 56 meetrit ja lang on 0,9 m/km.
Mikk Üleoja
Enda muusikaõpetajatest meenutab ta teistest enam viiuliõpetaja Harri Rikandit, trompetiõpetajat Avo Otsa ja muusikaajaloo õpetajat Toomas Siitanit.
Aastatel 1989–1992 laulis Mikk Üleoja Maailma Noortekooris, 1994–1996 Eesti Rahvusmeeskooris, 1996–2000 Eesti Filharmoonia Kammerkooris ning 1998. aastast on ta laulnud gregoriaani ansamblis Vox Clamantis. Lauljana on ta osalenud salvestustel nii Vox Clamantise ja kui ka Eesti Filharmoonia Kammerkoori koosseisus.
Ääretuvastus
Eesmärgid
Keerukamate kujutiste puhul on eraldatavad ääred sageli killustatud, mis tähendab, et äärekõverad ei ole omavahel ühendatud, mistõttu on äärte info puudulik ning esile võivad olla tõstetud valed ääred. See raskendab tuntavalt kujutise edasist tõlgendamist.
Mikk Üleoja
Aastatel 1998–2011 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori koormeistrina ning juhatas koori paljudel esinemistel, sealhulgas Austrias ja Soomes ning plaadisalvestustel.
Moŭčadź
Moŭčadźi jõgi algab Valgevene Bresti oblasti Baranavičy rajoonist. Seejärel läbib jõgi Hrodna oblasti Dziatłava rajooni ning Lida rajooni. Dziatłava rajoonis on jõel Hiezhały veehoidla ja hüdroelektrijaam ning Navasiolki hüdroelektrijaam. Ka kõik suuremad lisajõed suubuvad Moŭčadźi jõkke just Dziatłava rajoonis.
Ääretuvastus
Eesmärgid
Ääretuvastus on üks olulisemaid etappe pilditöötluses, kujutiste analüüsimisel ja mustrite tuvastamisel ning raalnägemise tehnoloogiates.
Lehrte
Lehrte on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 17 km Hannoverist idas.
Moŭčadź
Suurimaks asulaks jõe kaldal on Navajelnia alev jõe keskjooksul, mille juures asub sanatooriumitega kuurortpiirkond.
Ääretuvastus
Ääre omadused
Kolmedimensioonilise pildi kahedimensioonilisest kujutisest eraldatud ääri võib jagada vaatepunktist sõltuvateks ja sõltumatuteks. Vaatepunktist sõltumatu äär kajastab enamasti kolmedimensioonilise objekti loomupäraseid omadusi, näiteks pinna kuju. Vaatepunktist sõltuv äär võib muutuda vastavalt vaatepunkti muutumisele ning kajastab enamasti pildi geomeetriat, näiteks objektide suhestumist teineteisega.
Varisõda
Varisõjad olid eriti iseloomulikud Teise maailmasõja järgsele perioodile, mida tuntakse külma sõjana. Superriigid USA ja Nõukogude Liit ei söandanud ülemaailmse tuumasõja puhkemise kartuses üksteisega avalikult sõdida, selle asemel pidasid nad varisõdasid Kolmanda Maailma riikide territooriumil.
Ääretuvastus
Ääre omadused
Tüüpiline äär võib olla näiteks piir punast värvi kogumi ja kollast värvi kogumi vahel. Joon seevastu võib olla aga väikesearvuline eri värvi pikslite kogum üldiselt muutumatul taustal. Seega võib kummalgi pool joont esineda üks äär.
Lehrte
Linna pindala on 127 km². 31. detsembril 2016 elas seal 43 932 inimest.
Ääretuvastus
Lihtsustatud ääre mudel
Ajalooliselt on mitmed koolkonnad tegelenud n-ö ideaalsete, üheastmelise reljeefiga äärte tuvastamise uurimisega. Praktilises kasutuses ei ole säärase reljeefiga ääred levinud, kuna nii sisendandmed kui ka uuritavad esemed ise ei ole ideaalsed. Sisendandmed võivad olla ebatäpsed mitmel põhjusel: Mitmed uurijad on antud ebatäpsuste mõju vähendamiseks kasutanud Gaussi kõverana modelleeritud ääre reljeefi, kuna katsed on tõestanud, et antud mudel vastab päris maailmale paremini kui varem uuritud ideaalse Heaviside’i astmefunktsiooni sarnane mudel. Gaussi kõvera baasil konstrueeritud mudelis võib vaadelda ühemõõtmelises pildis f abstsissil x = 0 asuvat üksikut äärt kui:
Sealjuures Gaussi kõvera parameeter \sigma peaks ideaalsetel oludel vastama keskmisele ääre hägususele, vältimaks täiendava ebatäpsuse teket, ent reaalselt pole tihti antud muutuja täpsus väga oluline, kuna tekkiv viga on marginaalne.
Lehrte
19. sajandil oli Lehrte kõige tähtsam raudteesõlm endises Hannoveri kuningriigis.
Mikk Üleoja
Koorijuhina alustas Mikk Üleoja tööd Pärnus kammerkoori Mattone juures, mille peadirigent ta oli aastatel 1994–1996. Aastatel 2003–2005 juhatas ta Püha Miikaeli poistekoori. 2003. aastast on ta Kaarli koguduse kontsertkoori peadirigent ning aastast 2011 Eesti Rahvusmeeskoori kunstiline juht ja peadirigent.
Ääretuvastus
Ääretuvastuse keerulisus
Kui intensiivsuse erinevused 4. ja 5. piksli vahel oleks väiksemad ning erinevused nendega külgnevate pikslite vahel oleks suuremad, ei oleks samavõrd lihtne järeldada, et äär peaks asuma vastavas regioonis. Pealegi võib antud olukorras väita, et esineb mitmeid ääri.
Lehrte
Ajalugu
Sel ajal asus Lehrte ajaloolises piirkonnas Großen Freien (suur vaba) ning asus kaugel suurtest transiit- ja liiklusteedest.
Ääretuvastus
Ääretuvastuse keerulisus
Seega ei ole alati lihtne määrata kindlat lävendit kahe kõrvutioleva piksli erinevuseks, mis võimaldaks tuvastada ääre olemasolu. See on kahtlemata üks põhjustest, mis muudab ääretuvastuse protsessi keerukaks, välja arvatud juhul, kui objektid pildil on väga lihtsad ning valgustatuse tingimused kergesti kontrollitavad (näiteks nagu ülaltoodud tüdrukut kujutaval pildil eraldatud ääred).
Mikk Üleoja
Ta on olnud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna õpetaja. 2004/2005. õppeaastal õpetas ta koorijuhtimist Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias.
Lehrte
Ajalugu
Lehrte oli üsna unine aastani 1843, kui tööd alustas Hannover–Braunschweigi raudtee, mis ühendas Lehrtet mõlema linnaga. Järgmisel aastal hakati ehitama liine Cellesse (1845), Hildesheimi (1846) ja Berliini (1871).
Ääretuvastus
Lähenemisviisid
Ääretuvastuseks kasutatakse mitmeid erinevaid meetodeid, millest enamik jagunevad kahte kategooriasse: otsingupõhised ning nullkohapõhised meetodid. Otsingupõhised meetodid tuvastavad ääri, arvutades sisendi tuletise ning otsides seejärel lokaalseid maksimume, määrates nii üheselt ära nii ääre asukoha kui ka ääre reljeefi suuna. Nullkohapõhised meetodid kasutavad sisendi teist järku tuletisega seotud valemeid, otsides seejärel tulemist nulliga ristumise kohti. Tavaliselt on nullkohapõhiste meetodite keskseks valemiks Laplace’i operaator või mõni muu sarnane diferentsiaalvõrrand. Enne ääretuvastuse algoritmi kasutamist rakendatakse sisendile peaaegu eranditult mõnd hägustamisfiltrit, vähendamaks mürast tingitud ebatäpsuste mõju väljundile. Üldlevinud lahendustes on kasutusel arvutuslikult odav Gaussi filter.
Mikk Üleoja
XXVI üldlaulupeol oli ta liigijuht.
Lehrte
Ajalugu
Kui tööd raudteeliinil algasid, oli Lehrtes 755 elanikku, 60 aastat hiljem oli rahvastik kasvanud umbes kümme korda. 1898. aastal sai Lehrte ala omavalitsusõigused ja tunnistati ametlikult linnaks.
Ääretuvastus
Canny ääretuvastus
John Canny lähenes ääretuvastusele kui rangelt parametriseeritavale matemaatilisele probleemile, seades lahenduse edukuse mõõtmiseks kolm kriteeriumi:
Canny tõestas, et matemaatiliselt vastab antud kriteeriumitele kõige paremini neljanda astme eksponentsiaalvõrrand, kuid väga hea lähenduse saab ka kasutades Gaussi filtrite esimesi tuletisi, mida on oluliselt lihtsam arvutada. Canny tõi kasutusele ka tänapäeval üldlevinud madalate väärtuste summutamise meetodi: ääre tuvastamisel leitakse lokaalsed maksimumid, mis ühtivad viimati leitud maksimumi suunaga, sealjuures kõrvalised väärtused loetakse nulliks. Canny ääretuvastuse algoritmi lõplikus variandis kasutatakse kahte künnist: kõrgem künnis, mis määrab üksiku ääre tuvastamiseks vajaliku taseme, ja madalam künnis, mis määrab eelneva äärega ühendatud ääre tuvastamiseks vajaliku taseme. Antud lähenemine võimaldab oluliselt vähendada müra mõju väljundile, samas tagades, et iga edukalt leitud äär märgitakse väljundis maksimumväärtusega.
Lehrte
Ajalugu
Hästi ja tõeliselt rajatud raudteega kasvas tööstus Lehrtes, sealhulgas savi-, mineraalväetiste, tsemenditehas, konservi- ja suhkruvabrik 1883. aastal, mis domineeris kesklinnas kuni 2002. aastani. Tsemenditehase asutas 1881. aastal Hermann Manske koos partneritega ja see oli teine tsemenditehas Hannoveri piirkonnas. Tehas suleti 1910. aastal.
Ääretuvastus
Canny ääretuvastus
Tänu arvutuslikule odavusele ja väga suurele täpsusele on Canny ääretuvastuse algoritm tänapäeval levinuim üldkasutatav ääretuvastuse algoritm.
Lehrte
Ajalugu
1911. aastal loodi kariloomade turg ja Lehrtest sai üks kõige tähtsamaid kohti karjakaubanduses ja -veos Põhja-Saksamaal. 1912. aastal algas piirkonna potasemaardlas kaevandamine. Lehrter Bahnhof (Lehrte jaam) Berliinis on nimetatud Lehrte järgi. See avati 1871. aastal kui lõpp-peatus liinil, mis ühendab Berliini Lehrte ja Hannoveriga, millest hiljem sai Saksamaa kõige olulisem ida-lääne liin.
Ääretuvastus
Ääre õhendamine
Ääre õhendamiseks nimetatakse tehnikat, mille käigus eemaldatakse kujutise äärest soovimatud ja/või valeinfot sisaldavad punktid. Seda tehnikat kasutatakse pärast seda, kui kujutist on esmalt filtreeritud müra suhtes, seejärel teostatud ääre tuvastamine ning kui ääred on sobiva künnisega tasandatud. Õhendamine aitab kõrvaldada kõik ebavajalikud punktid ning eduka õhendamise tulemuseks on ühe piksli laiused ääreelemendid.
Lehrte
Ajalugu
1920. aastatel ehitatid Ahltenisse suur alajaam, mis 1944. aastal oli katselise HVDC Lehrte–Misburgi liini lõpp.
Ääretuvastus
Ääre õhendamine
Õhendatud äärtel on mitmeid eeliseid:
Euratomi leping
Euratomi leping ehk ametliku nimega Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamisleping on leping, millega rajati Euroopa Aatomienergiaühendus. Leping allkirjastati 1957. aasta 25. märtsil koos Euroopa Majandusühenduse (EMÜ) loomise lepinguga ning see jõustus 1958. aasta 1. jaanuaril. Kui Roomas Kapitooliumil allkirjastatud lepingule andsid algselt oma allkirjad Belgia, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburgi, Hollandi ja Lääne-Saksamaa esindajad, siis nüüdsest on lepingul 28 osapoolt (kõik Euroopa Liidu liikmesriigid).
Tänu lepinguga rajatud organisatsiooni madalamale profiilile on Euratomi leping üpris vähetuntud. Kui EMÜ on kujunenud praeguseks Euroopa Liiduks, on Euratom jäänud suures osas samasuguseks kui see oli aastal 1957, kuigi organisatsiooni üle valitsevad Euroopa Liidu institutsioonid. Euratom rajati küll oma sõltumatute institutsioonidega, kuid 1967. aasta liitmislepinguga liideti seni eraldi olnud Euratomi ning Euroopa Söe- ja Teraseühenduse institutsioonid Euroopa Majandusühenduse institutsioonidega.
Kuna tänapäeval on kõik tuumaenergiat puudutav Euroopa avalikus arvamuses tundlik teema, on Euratomi lepingut vaid väga vähe muudetud. Seetõttu väidetakse ka, et leping on liiga aegunud ning seda eriti demokraatliku järelevalve kohta käivates punktides. Kartes, et tuumaenergia teema lisamine kavandatavasse kõiki varasemaid lepinguid koondavasse Euroopa põhiseaduse lepingusse pööraks rohkem inimesi selle vastu, ei lisatud sinna Euratomi lepingut.
Euratomi leping kehtib seetõttu tänaseni, kuid seda kui eraldiseisev õiguslik leping. See moodustab ka osa aktiivsetest Euroopa Liidu lepingutest.
Neurotrofiinid
Neurotrofiinid on rühm valke, mis reguleerivad närvirakkude eksistentsi, arengut ja talitlust.
Klassifikatsioon
Tänapäeval teatakse mitut tüüpi neurotrofiine :
Arukaskede puiestee
Arukaskede puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis. Arukaskede puiestee algab Kaskede puiesteelt ja lõpeb Paplite puiesteel. Arukaskede puiestee on enam-vähem edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.
Arukaskede puiestee sai nime 4. septembril 1970.
Kopyłów
Kopyłów (ukraina keeles Копилів) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Hrubieszówi maakonnas Horodło vallas. Kopyłów asub Horodłost umbes 6 km läänes ja maakonnakeskusest Hrubieszówist ligikaudu 11 km põhjakirdes, Ukraina piirist 5 km kaugusel.
Dom (mägi)
Dom on mägi Penniini Alpides, Randa ja Saas-Fee vahel Šveitsi Valais' kantonis. See on kõrguselt seitsmes tipp Alpides. Suhtelise kõrguse poolest võib seda pidada kõrguselt kolmandaks mäeks Alpides ja kõrguselt teiseks Šveitsis, Monte Rosa järel. Dom on Mischabeli rühma (saksa: Mischabelhörner) peamine tipp, rühm on kõrgeim täielikult Šveitsis asuv massiiv.
Dom on tähelepanuväärne oma mäkketõusu 'tavamarsruudi' poolest, millel on Alpide kõigi neljatuhandeliste tippude suurim vertikaalne kõrguse tõus ja ühtki selle marsruudi 3100 meetri kõrgust ei ole võimalik saavutada mehaaniliste vahenditega.
Kuigi Dom on saksa päritolu 'kupli' sugulane, võib see tähendada ka 'toomkirikut' ja mägi on nimetatud Sitteni toomkiriku kanoonik Berchtoldi järgi, kes oli esimene ümbruskonda uurinud isik.
Endine nimetus Mischabel pärineb iidsest saksa murdeviisist, mis tähistab harki, kuna massiivi kõrgeimad tipud seisavad üksteise lähedal.
Geograafiline taust
thumb|left|Dom vaadatuna [[Nadelgratilt]]
Kaks mäestikuga eraldatud orgu on Mattertal läänes ja Saastal idas. Randa ja Saas-Fee linnad asuvad mõlemad 6 km mäetipust (vastavalt läänes ja idas). Kõrguste vahe mäetipu ja orupõhja vahel on 3150 m lääneküljel (Randa) ja 3000 m idaküljel (Saas-Grund). Mattertali poolel on Dom peaaegu sama kõrge kui Weisshorn ja Saastali poolel on see peaaegu sama kõrge kui Weissmies. Dom on Saastali kõrgeim punkt ja teiseks kõrgeim mägi Mattertalis, Monte Rosa järel.
Mischabeli rühma kuulub palju kõrvaltippe üle 4000 m. Põhjas asub Nadelgrat, mis koosneb Lenzspitzest, Nadelhornist, Stecknadelhornist, Hohberghornist ja Dürrenhornist. Nadelgrat on põhja poolt hästi nähtav ja annab massiivile iseloomuliku hargi välimuse. Massiivi teiseks kõrgeim tipp Täschhorn (4491 m) asub lõunas ja sellest lõunas on iseloomulikult tasane Alphubel. Kokku moodustavad Mischabeli massiivi kaheksa üle 4000 m tippu. Muud olulised massiivi tipud on Ulrichshorn ja Balfrin. Domil on lääneõlg (4479 m) ja idaõlg (4468 m).
Üldiselt on üle 3000 m kõrgused alad kaetud liustikega, kaks suurimat on Riedi liustik Nadelgrati jalamil ja Fee liustik Domi enda jalamil, idakülje all.
Ronimisajalugu
thumb|Idakülg Fee liustiku kohal
Esmatõus Domile tehti 11. septembril 1858. Sinna jõudsid Festigrati (loodeseljaku) kaudu John Llewelyn Davies ning teejuhid Johann Zumtaugwald, Johann Krönig ja Hieronymous Brantschen.
Esmatõus lääneseljaku poolt (Festikinlücke kohal) tehti 1879. aastal kahe seltskonna poolt. Ühes olid pr. E. P. Jackson ning tema teejuhid Aloys Pollinger, Peter Josef Truffer ja Josef Biner. Teises olid Percy Thomas koos Josef Imbodeni ja Josef Lengeniga. Nad möödusid ülemisest lõigust ja läbisid läänekülje, et liituda Festigrati ülemise osaga enne tippu saabumist. Esimese täieliku tõusu tervel lääneseljandikul tegid hiljem 1882. aastal Paul Güssfeldt ning teejuhid Alexander Burgener ja Benedict Venetz.
Otseteed pidi lääneküljel (50° jäänõlv) tõusti esmakordselt 1962. aastal.
1000 m kõrget idakülge pidi Saas-Fee kohal ronisid 1875. aastal Johann Petrus, Alfred ja Walter Puckle ning kohalik jahimees Lorenz Noti.
Lõunapoolse teekonna tegid esmakordselt 1906. aasta augustis Geoffrey Winthrop Young ja R. G. Major koos teejuhtide Josef Knubeli ja Gabriel Lochmatteriga Sankt Niklausist Valais' kantonis. Youngi sõnul oli see ohtlikum kui lähedalasuva Täschhorni edelakülg, kuhu nad olid roninud kaks nädalat varem.
Elfriede Lenderi Lasteaiakasvatajate Eraseminar
Elfriede Lenderi Lasteaiakasvatajate Eraseminar (ka Lenderi Lasteaednike Eraseminar) oli aastatel 1935–1940 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi juures tegutsenud õppeasutus, mis koolitas lasteaiakasvatajaid.
Dom (mägi)
Ronimismarsruudid ja hütid
thumb|Domi läänelülg
Elfriede Lenderi Lasteaiakasvatajate Eraseminar
Õppeasutusel oli 2 lendu 44 lasteajakasvataja lõpetajaga.
Dom (mägi)
Ronimismarsruudid ja hütid
Domile ronimine tavamarsruuti pidi on suhteliselt lihtne, kuid sellegipoolest pikk ja mõnevõrra vaevaline 3100 meetrine tõus jalgsi orust ning võtab Domi hütist tippu 6 tundi. Seda marsruuti on alpinismikirjanduses kirjeldatud kui "mingit lumeskõmpimist". Ainus mehaaniline juurdepääsuvõimalus asub Saas-Fee piirkonnas mäe idaküljel, kust kõik marsruudid Domile on palju raskemad.
Kergeim tee tippu algab Randast, kus on raudteejaam (1407 m) Matterhorn-Gotthardi raudteel. Randast viib rada Domi hütini (2940 m), ületab ka Europa hüti juures Europawegi. Mäkkeronimine nõuab ööbimist Domi hütis. Tavamarsruut algab hütist ja läheb Festigletscheri liustikul Festijochi (3720 m) suunas. Seejärel liigub see Hohberggletscheri liustikul tipuni põhjakülje kohal.
Alternatiivse marsruudi pakub Festigrat, mis on Domi loodeseljak. See läheb otse Festijochilt tippu ja seda eelistavad mägironijad, kes soovivad vältida põhjatiiva pikki nõlvu. Selle ülemine osa võib aga jäistes oludes reeturlik olla, sel juhul on põhjatiivalt lähenemine parem.
Domgrat
Domi tippu võib jõuda ka lõunast klassikalise ja paljastatud 'Täsch-Dom traaversiga'. See on väga pikk, pühendunud ja väljakutseid pakkuv mägironimistee, mida on kirjeldatud kui "ühte kõige nõudlikumat harjajooksurada Alpides". See marsruut (lõunaseljaku või Domgrati kaudu) nõuab kõigepealt tõusu kõrvalasuvalt Täschhornilt – seda on kõige lihtsam saavutada Mischabel Bivouaci hütist Mishabeljochil. Sealt tehakse tõus Täschhorni lõunakaguharjale (Mischabelgrat) 4-5 tunniga. Laskumine Täschhornilt Domjochile (4282 m) on järsk, lörtsine ja mõnikord jäine kalju, mis võtab aega 2–3 tundi, millele järgneb veel 2–3 tundi tõusu Domgrati kaljusele harjale, enne kui pärast umbes 8–11 tundi kestvat ronimist Domi tipuristini jõutakse, millele järgneb pikk, kuid lihtne laskumine 'tavamarsruudil' Domi hütini.
Elva lasketiir
Elva lasketiir (ka Elva laskespordibaas) on lasketiir Tartu maakonnas Elvas.
Elvasse ehitati esimene lasketiir 1935. Selles lasketiirus treenis teiste seas maailmameister Villem Jaanson.
1970. aastal ehitati Elvasse uus lasketiir. See lasketiir oli Nõukogude Liidu laskekoondise peamine treeningukeskus.
47 eKr
Aasta 47 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Kunstiselts Lennok
Kunstiselts "Lennok" oli aastatel 1918–1919 Petrogradis (praegu Peterburi) tegutsenud eestlaste kunstiselts.
Selts korraldas vaid ühe näituse, kus eksponeeriti Amandus Adamsoni, Voldemar Melliku, Alfred Hirve jt töid.
Paul Lettens (diplomaat)
Paul Lettens (sündinud 22. jaanuaril 1949 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja arst.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Seejärel töötas ta muuhulgas Tallinna Vabariiklikus Haiglas.
1994. aastal suundus Lettens tööle Eesti välisteenistusse.
2002–2006 oli ta Eesti Vabariigi suursaadik Ukrainas. 2003. aastast oli ta ühtlasi Eesti suursaadik Moldovas ja 2004. aastast Eesti suursaadik Gruusias.
Steve Corica
Stephen Christopher Corica (sündinud 24. märtsil 1973 Innisfailis) on Austraalia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Paul Lettens (diplomaat)
2022. aastal andis Lettens välja raamatu "SUURSAADIKU MEMO. 70 AASTAT RAHU KOOS NATOGA".
Steve Corica
Pärast sportlaskarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Alates 2018. aastast on ta Austraalia kõrgliiga klubi Sydney peatreener.
Koondisekarjäär
Austraalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1993–2006 32 mängu ja lõi 5 väravat.
Hendrik Johannes Terras
Hendrik Johannes Terras (sündinud 14. juunil 1993) on Eesti poliitik, XV Riigikogu liige. Ta on erakonna Eesti 200 juhatuse liige ning erakonna noorteorganisatsiooni Noor Eesti 200 varasem esimees.
Haridus
2017. aastal sai Terras Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni õppekavas bakalaureusekraadi ning 2019. aastal kommunikatsioonijuhtimise magistrikraadi.
Poliitiline karjäär
9. aprillil 2022 valiti Hendrik Johannes Terras Eesti 200 noorteorganisatsiooni Noor Eesti 200 uueks juhiks.
2022. aasta sügisel kandideeris Hendrik Johannes Terras erakonna Eesti 200 esimeheks, kuid loobus esimehe kandidatuurist Lauri Hussari kasuks. 15. oktoobril 2022 toimunud üldkogul valiti Terras erakonna Eesti 200 juhatuse liikmeks ning aseesimeheks.
19. novembril 2022 valiti Terras Noor Eesti 200 Üldkogul juhatuse koosseisu.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 771 häält ning osutus valituks.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on üks Eesti 200 taskuhäälingu "Kui pikk sul on?" sisuloojatest.
Hendrik Johannes Terras oli üks “Vallalise kaunitari” osalejatest. Ta osutus võitjaks, aga suhe kaua ei kestnud ja sai peale finaalsaadet skandaalse lõpu.
Isiklikku
Hendrik Johannes Terrase isa on erukindral ja poliitik Riho Terras. Tema ema on diplomaat Kaili Terras.
Terras on korporatsioon Sakala liige.
2022. aasta sügisel oli Hendrik Johannes Terras kihlatud meelelahutaja Brigitte Susanne Hundiga.
Rolands Freimanis
Rolands Freimanis (sündinud 21. jaanuaril 1988) on läti korvpallur.
Türi Kristlik Misjonikogudus
Türi Kristlik Misjonikogudus on kristlik kogudus Türil, mis alustas tegevust 1998. aastal.
Kogudus tegutseb aadressil Viljandi 1a.
Juri Mišini nimeline Venemaa kodanike Eesti Vabariiklik Liit
Juri Mišini nimeline Venemaa kodanike Eesti Vabariiklik Liit (nimetatud ka Yury Mishin'i nimeline Venemaa kodanike Eesti Vabariiklik Liit, lühemalt Venemaa Kodanike Liit, Eesti Vabariiklik Vene(maa) Kodanike Liit) on Narvas tegutsev Eesti venelaste organisatsioon, mille eesmärk on kaitsta venekeelsete inimeste õigusi Eestis. Organisatsiooni asutas ja seda juhtis Juri Mišin.
Sergio Pérez
pisi Sergio Pérez Mendoza (sündinud 26. jaanuaril 1990 Guadalajaras) on Mehhiko vormelisõitja.