cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1982. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Ingrid Võsu
Ingrid Võsu (neiuna Ingrid Aija; sündinud 26. detsembril 1962 Pärnus) on eesti sõudja, treener ja spordipedagoog Pärnu sõudeklubis.
Sõudmine
Alustas sõudetreeninguid 1975 Evi Lepiku õpilasena, hiljem jätkas Mihkel Leppiku juhendamisel.
Isiklikku
Tema tütar on sõudja Eglit Väli (aastani 2016 Eglit Võsu), vend on sõudja Ingmar Aija.
Mutrivõti
Mutrivõti on tööriist, mida kasutatakse mutrite või poltide kinni-ja lahtikeeramiseks või paigalhoidmiseks. Mutrivõtmeid on erineva kuju ja suurusega. Kõrgema kvaliteediga mutrivõtmed valmistatakse kroomvanaadiumist ja sageli on need sepistatud.
Mutrivõtme tüüpe
Silmusvõti on üheosaline suletud avadega mutrivõti poldi või mutri haaramiseks. Avad on üldjuhul kuue või kaheteistkümnepunktilised, mis on mõeldud kuuskantkujuliste mutritega või poltidega kasutamiseks.
Lehtvõti on üheosaline U-kujulise peaga mutrivõti, mis toetub poldi ja mutri mõlemale küljele. Võtmel on tavaliselt kaks erineva suurusega otsa, mis on suunatud umbes 15-kraadise nurga alla käepideme telje suhtes. See lubab suuremat liikumisvõimalust kitsastes oludes võtit keerates.
Tellitav mutrivõti on mutrivõti, mille suurust saab liikuva põse nihutamisega muuta vastavalt keeratava mutri suurusele.
Kuuskantvõti on tööriist selliste poltide ja kruvide keeramiseks, mille peas on kuusnurkne süvend.
Eden (ansambel)
Eden (עדן) on Iisraeli ansambel.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Iisraeli lauluga "Yom huledet".
Pomponius Mela
thumb|Pomponius Mela maailmavaade thumb|200px|Pomponius Mela [[Euroopa kirjeldus]] Pomponius Mela oli Vana-Rooma geograaf. Ta sündis Tingenteras (mis tänapäeval on Hispaaniale kuuluv Algeciras) ja suri 45. aastal.
Dan Ticktum
pisi|Dan Ticktum (2018) Daniel Charles Anthony Ticktum (sündinud 8. juunil 1999 Londonis) on Briti võidusõitja, 2018. aasta Euroopa Vormel 3 esikolmikus ja praegu Carlini meeskonnas Vormel 2 sarjas. Ta kuulus aastatel 2017–2019 Red Bull Junior Teami ja aastatel 2019–2021 Williamsi Sõitjate Akadeemiasse.
Kardisport
Londonis sündinud Ticktum alustas kardisportlase karjääri 2008. aastal üheksa-aastaselt. Ta alustab Super 1 National Honda meistrivõistlustel ja kolm aastat hiljem, 2011. aastal, õnnestub tal see võita.
2011. aastal läbis ta Briti kadettide rahvuslike tiitlite suure slämmi, võites Briti FKS meistritiitli, riikliku ABkC Super One meistritiitli, Briti lahtiste meistrivõistluste ja Briti Grand Prix meistritiitli, mille saavutas vaid üks sõitja. 2013. aastal saavutas ta Euroopa meistrivõistlustel KF Junior klassis teise koha, 2014. aastal osales aga maailmameistrivõistlustel, saavutades KF klassis kuuenda koha.
Vormel MSA ja diskvalifitseerimine
Ticktum debüteeris üheistmelistes 2015. aastal, konkureerides Fortec Motorsport meeskonnaga Fortec Motorsport meeskonnaga koos Josh Smithiga. Pärast suurepärast meistrivõistluste algust, kus ta võitis 3 võitu ja 3 pole, on ta Silverstone'i võidusõidu vastuolulise episoodi peategelane, kus ta võitleb tiitli eest koos Lando Norrise ja Ricky Collardiga. Pärast viimasega juhtunud avariid, mis pani ta tiiru peale, tõusis inglasest juht uuesti õhku ja tegi Safety Cari režiimis möödasõidu kümnest autost, sõites Collardile vabatahtlikult otsa ja sundides ta katkestama. Karistus žesti eest on võistlustelt diskvalifitseerimine üheks aastaks.
Vormel Renault
Pärast 2016. aasta lõpus Euroopa Vormel 3 sarjas mõne võiduajamist naaseb Ticktum 2017. aastal täiskohaga võistlustele, kihutades koos Ghislain Cordeeli ja Zane Goddardiga Eurocup Vormel Renault 2.0 sarjas Ardeni meeskonnaga. Ta saab Hungaroringil oma esimese ja ainsa võidu ning lõpetab meistritiitli seitsmendana.
GP3 ja Vormel 3
2017. aasta hooajal osales ta koos Tatiana Calderóni ja Bruno Baptistaga ka mõnel GP3 võistlusel DAMSiga, saavutades poodiumi.
2017. aasta hooaja lõpus õnnestus tal võita Macau Grand Prix ning järgmiseks aastaks palkas ta koos Joel Erikssoni, Tadasuke Makino, Marino Sato ja Sérgio Sette Câmaraga Motoparki meeskonda.
Detsembris 2017 saab Ticktum Autosport BRDC Auhinna, mis võimaldab tal teha McLareniga proovisõidu.
Kategoorias teeb ta suurepärase hooaja, saavutades esimeses osas 4 võitu ja kehtestades end tiitlipretendendina, kuid hooaja teisel poolel sunnib ebaühtlane esitus koos rivaali Mick Schumacheri plahvatusega. meistrivõistluste teine ​​koht. Ent inglane naasis võidule Macau Grand Prix’l, mis tal õnnestus teist aastat järjest võita Joel Erikssoni, Jüri Vipsi, Ferdinand Habsburgi ja Marino Sato kõrval.
2019. aastal osaleb Ticktum Aasia Vormel 3 talvisel väljaandel eesmärgiga koguda superlitsentsi saamiseks vajalikke punkte koos Alessandro Ghiretti, Pavan Ravishankari, Max Fewtrelli ja Rinus VeeKayga. Siiski osutub meistritiitel eelnimetatud punktide määramiseks sobimatuks FIA minimaalse sõidetud arvu kriteeriumide täitmata jätmise tõttu. Nii sel põhjusel kui ka kahel esimesel nädalavahetusel saavutatud kehvade tulemuste tõttu ei osale Ticktum viimasel Sepangis peetud üritusel ning lõpetab meistritiitli üheksandal positsioonil.
Super Vormel
2018. aastal tegi ta oma Super Vormel debüüdi Team Mugeniga koos Naoki Yamamotoga, osaledes kahel võistlusel.
2019. aastal palkas Team Mugen pärast tema õnnetut kogemust Aasia Vormel 3-s ta koos Tomoki Nojiriga terve Super Vormel hooaja võistlema. Vaid kolme võidusõidu ja vaid ühe punkti järel vahetas ta välja mehhiklane Patricio O'Ward, peagi asendas ta eestlase Jüri Vipsiga ja arvati samaaegselt Red Bull Junior Teamist välja.
Vormel 2
Juba 2018. aastal tegi Ticktum oma debüüdi Vormel 2 sarjas, koos Ardeniga koos Nirei Fukuzumiga, hooaja viimaseks kohtumiseks Yas Marina ringrajal Abu Dhabis. 2019. aasta detsembris palkas ta DAMS-i meeskonda võistlema koos Sean Gelaeliga hooajal 2020. Britt vallutab oma esimese poodiumi juba hooaja teisel võistlusel Red Bull Ringil, Silverstone'i sprindivõistlusel saavutab oma esimese edu kategooria võidab Christian Lundgaardi ja Louis Delétrazi ees. Ticktum lõpetab hooaja võidu ja veel kolme poodiumikohaga, saavutades sõitjate edetabelis 11. koha.
2021. aastal vahetab Ticktum meeskonda, liitub Carliniga koos Jehan Daruvalaga. Teises sõidus Monacos lõpetas ta Liam Lawsoni järel teisena, kuid pärast autasustamistseremooniat Lawson diskvalifitseeriti ja võidu pälvis Ticktum. Tagasi poodiumile esimeses sõidus Bakuu ringrajal Robert Shwartzmani selja taga. Esimeses sõidus Sotšis võidab britt oma kolmanda ja viimase Vormel 2 võidu. Ta lõpetab hooaja kahe Prema ja hiinlase Guanyu Zhou järel neljandal kohal.
Vormel 1
3. augustil 2021 teatas Williams, et on lõpetanud suhte Ticktumiga pärast Briti piloodi sõnu meeskonna ametliku sõitja Nicholas Latifi vastu.
Damaris Cudworth Masham
Leedi Damaris Cudworth Masham (18. jaanuar 1659 – 20. aprill 1708) oli inglise filosoof.
Ta oli Cambridge'i platonistliku filosoofi Ralph Cudworthi tütar ja empiristliku filosoofi John Locke'i sõber. Masham avaldas kaks teost teoloogia, epistemoloogia ja moraalifilosoofia teemadel. Ta pidas kirjavahetust Gottfried Wilhelm Leibnizi ja Locke'iga metafüüsika küsimustes.
Damaris Cudworth sai leedi Mashamiks, kui ta 1685. aastal abiellus Sir Francis Mashamiga.
Estilli maakond
Estilli maakond (Estill County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Irvine.
Ajalugu
Maakond moodustati 1808. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 672.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Mamuka Mamulašvili
pisi|Mamuka Mamulašvili (2014) Mamuka "Ushangi" Mamulašvili (gruusia keeles: მამუკა (უშანგი) მამულაშვილი; ukraina keeles: Мамука Мамулашвілі; sündis 22. aprillil 1978 Tbilisis, Gruusias) on Ukraina vägede koosseisus võitleva Gruusia Rahvusleegioni komandör.
Elulugu
Tema isa oli Nõukogude armee ohvitser ja hilisem Gruusia armee kindral Zurab Mamulašvili. Tema õde Nona Mamulašvili on poliitik ja Gruusia parlamendi saadik.
Mamulašvili võitles 14. aastaselt koos oma isaga Gruusia-Abhaasia sõjas (1992–1993). Langes venelaste kätte vangi ning teda piinati seitse kuud enne, kui vabastati.
"Grusiinid andsid alla, sest venelased püüdsid kinni külakooli lapsed ja ähvardasid nad võitluse jätkudes hukata. Kättemaksuks ei lasknud venelased grusiine aga maha, vaid piinasid julmalt. Mamuka veetis üksikkongis kolm kuud. Süüa sai kaks korda nädalas ja vett. Valvurid peksid vange regulaarselt ja töötlesid psühholoogiliselt. Alaealise Mamuka leidsid vanglast Punase Risti töötajad ja nõudsid talle inimlikumaid tingimusi. Venelaste moodi nägi see välja nii, et poiss viidi ühe valvuri majja, söögiks anti riknenud toitu ja regulaarselt peksid teda temavanused noorukid. Neli päeva pärast „inimlikumatesse tingimustesse“ paigutamist Mamuka põgenes. Ta lidus kuuvalges metsa poole, kuni mõistis, et tema põgenemise eest isa ellu ei jäeta. Poiss naasis vanglasse. Seitse kuud pärast vangi langemist pääses Mamuka vangide vahetusega koju. Tema isa jäi vangi kokku kaheks aastaks." Sai oma sõjaliste teenete eest ainsa alaealisena Gruusia "Vahtang Gorgasali" 3. järgu ordeni (sarnane Eesti Vabadusristile).
16. aastaselt läks välisvabatahtlikuna Esimesse Tšetšeenia sõtta (1994–1996) Vene vägede vastu võitlema.
Gruusia Sportliku Vabavõitluse (MMA- Mixed Martial Arts) Föderatsiooni president.
2013. aastal siirdus Ukrainasse, et toetada Euromaidani kuna ukrainlased toetasid Gruusiat 2008. aasta sõjas Venemaa vastu.
Aprillist 2014 sõjaline instruktor Luhanski oblastis, õpetas välja ühte politseipataljoni. Samal ajal liikus võitlema Luhanski rindele. Asus juhtima vabatahtlikest koosnevat Gruusia Rahvusleegioni, mis alates 2016. aastast on osa ametlikest Ukraina relvajõududest. 19. septembril 2015 omistati talle "Ukraina rahvakangelase" tiitel.
Venemaa on korraldanud tema vastu korduvaid tapmiskatseid. 2019. aasta detsembri algul sai ta ühes Obuhhovo linna lähedal Kiievi oblastis talle tehtud mõrvakatses kuulihaavu.
Venemaa kallaletung Ukrainale 2022-2023
2022. aasta Kiievi kaitselahingute ajal olid Gruusia leegioni võitlejad esimesed, kes Kiievi oblastis Hostomeli lennuväljal venelastele vastu astusid.
Ruunikivi
pisi|Ruunikivi Rootsis pisi|Ruunikivi ([[Kolunda, Stenkvista, Södermanland, Rootsi) kirjaga : þaiR : situ : stin : suniR : þurkitils : auk : fulku hiar : faþur : auk : muþur : iftiR ' kiarþu ' trikila : "Nad paigutasid selle kivi siia, Þorketill ja Folka pojad, et mälestada isa ja ema. (Nad) tegid (seda) uhkelt."]] Ruunikivi on surnu mälestuseks paigaldatud, harilikult püstine kivi, millel on ruunikirjas tekste. Enamik ruunikive on leitud Skandinaaviast ja need pärinevad 4.–12. sajandist.
Operatsioon Market Garden
Operatsioon Market Garden oli liitlasvägede sõjaline operatsioon Teise maailmasõja ajal, mis toimus Madalmaades 17.–25. septembril 1944. Selle eesmärk oli luua 103 km pikkune sälk Saksamaa kontrollitud territooriumile koos sillapeaga üle Reini jõe, luues liitlaste sissetungitee Põhja-Saksamaale.
Koorküla külanõukogu
Koorküla külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Koorküla asulas. Külanõukogu eksisteeris aastatel 1945–1960.
Operatsioon Market Garden
Operatsiooni plaan nägi ette üheksa silla hõivamist Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia kombineeritud õhudessantvägedega (Market), millele pidi järgnema kiiresti üle sildade järgnevad maaväed (Garden). Õhudessantoperatsiooni kavandas ja viis läbi 1. liitlaste õhudessantarmee, maismaaoperatsiooni viis läbi Briti 2. armee XXX korpus. Kuigi tegemist oli seni sõja suurima õhudessantoperatsiooniga, on Market Gardeni lõpptulemusele hinnangu andmine tekitanud poleemikat: liitlasvägedel õnnestus küll vabastada mitmed Hollandi linnad, teiste hulgas Eindhoven ja Nijmegen, ning vallutada teatud hulk V-2 rakettide laskepositsioone, kuid samas ei õnnestunud kindlustada sillapead üle Reini ning kanti märkimisväärseid kaotusi.
Koorküla külanõukogu
Külanõukogu moodustati 13. septembril 1945 Valga maakonna Koorküla valla koosseisus. Aastatel 1950–1959 kuulus külanõukogu Tõrva rajooni, seejärel Valga rajooni.
8. oktoobrist 1960 Koorküla külanõukogu likvideeriti ja selle maad arvati Helme külanõukogu koosseisu.
Endise Koosküla külanõukogu maad asuvad nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Tõrva valla lõunaosas.
Paul Saar (kunstnik)
Paul Saar (nimi passis: Pavel Saar; 1. jaanuar 1946 Setumaal – 28. november 2007) oli eesti maalikunstnik.
Ta õppis Tartu 3. Keskkoolis ja Tartu kunstikoolis, mille lõpetas 1969. Kunstikoolis oli üks ta õpetajaid Alfred Kongo. Kooli lõpetamise järel töötas ta Tallinna Kaubamaja ja Volga autopoe kunstnikuna. Pisut hiljem naasis ta Tartusse. Paul Saar esines järjekindlalt Tartu aasta- ja noortenäitustel. Eelistas abstraktset maalilaadi ja õlimaali kõrval ka akvarellitehnikat. Paul Saar töötas Tartu Lastekunstikoolis 27 aastat pedagoogina.
Vallo Järvi
Estonia teatris elutöö teinud dirigent ja muusikajuht Vallo Järvi tegevus oli Estoniaga seotud ligi 45 aastat ooperi-, opereti- ja muusikali-, eriti aga silmapaistva balletidirigendina.
Elulugu
Vallo Järvi mõlemad vanemad olid juuksurid, neil oli Tallinnas Tõnismäel oma juuksuritöökoda. Muusikalembeses peres (ema valdas mandoliini ja balalaikat ning isa kitarri) hakkas ka esimene poeg vanemate eeskujul varakult pillidega tutvust tegema, mängis kooliorkestrites mitmeid pille, Tallinna Reaalkooli päevil viis sealses džässbändis "R" kaasalöömine trummidel teda tõsisema huvi juurde džässmuusika vastu.
Vallo Järvist sai kuulsate Kuldse Seitsme ja Rütmikute koosseisus parim džässikitarrist Eestis. Selle kõrval mängis ta kaasa löökpillidel alates 1942. aastast meie raadio sümfooniaorkestris. 13 aastat vanema venna eeskujul tegi kõike sedasama pärast ka pere noorem poeg Neeme Järvi, kes mängis juba oma venna Vallo taktikepi all löökpille (esimesena ksülofoni) ning võis tema toetusel ka ise esimest korda 18-aastaselt orkestri ette astuda.
Vallo Järvist sai õpingute järel Tallinna konservatooriumis 1946–1951 kutseline dirigent, aga juba 1949. aastal kutsuti ta Estonia teatrisse koosseisuliseks, ta oli kuni 1963. aastani meie sõjajärgse esindusteatri ainus ja esimene professionaalne dirigent. Konservatooriumi IV kursuse tudeng tuli edukalt toime kõigi uuslavastustega, mida tal ooperi-, opereti- ja balletirepertuaaris juhatama tuli hakata, alustades menukalt Juri Miljutini operetiga „Rahutu õnn“ ja Bedřich Smetana ooperiga „Müüdud mõrsja“. Lisaks teatritööle tegutses Järvi 15 aastat (kuni 1979) ka konservatooriumi õppejõuna, juhatas veerandsada sümfoonilist kava ERSO ees, salvestas rohkesti muusikat Eesti Raadios nii ERSO, raadio estraadiorkestri kui ka teatri orkestri ja solistidega.
Vallo Järvi on pannud aluse tervele plejaadile Järvidele-muusikutele. Tänu temale sai ka nooremast vennast Neeme Järvist maailmadirigent koos oma muusikutest lastega. Vallo Järvi enda kõik üheksa lapselast, poegade, vioolamängija Andrus Järvi ja tšellist Teet Järvi ning baleriinist tütre Lemme Järvi-Saarma lapsed on õppinud muusikat, saanud kutselisteks muusikuteks või jäänud muusikale lähedale. Ühtlasi on ka tema poja Teet Järvi lapsed ansambel Järvi Instrumentalists rajajad.
Vallo Järvi oli meie rahvusteatri kandvamaid muusikajõude oma erandlikult järjekindla ja andunud tööga teatri kogu ajaloos.
Kirjastuse Tänapäev väljaandel ilmus 2014. aastal koguteos „Dirigeerib maestro Vallo Järvi. Kroonika- ja mälestusteraamat teenekast eesti dirigendist“, mille autor on muusikateadlane ja -ajakirjanik Priit Kuusk.
Suguvõsa
Tema vend on dirigent Neeme Järvi ja pojad on tšellist Teet Järvi ning vioolamängija Andrus Järvi. Teet Järvi lapsed Marius Järvi, Miina Järvi, Mihkel Järvi, Madis Järvi ning Martin Järvi moodustavad ansambli Järvi Instrumentalists.
Küüslaugufestival
Küüslaugufestivale on toimunud mitmes kohas:
Vožega rajoon
Vožega rajoon on 2. järku haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblastis. Piirneb põhjas Arhangelski oblastiga.
Rajoon jaguneb halduslikult 8 kohalikuks omavalitsuseks.
Takso
pisi|Tallinnas sõitjaid vedav Tallink Takso
Takso on sõiduauto või veoauto, millega osutatakse sõidu- või veoteenust ja millel on taksomeeter. Sõidu või veo maksumus tehakse kindlaks taksomeetri abil tariifi alusel. Erinevalt rendiautost antakse auto kasutada koos autojuhiga, keda nimetatakse taksojuhiks. Sõidutaksodele saab peale minna taksopeatuses, peatada neid tänaval või tellida telefoni või interneti teel.
Taksode klassifitseerimine
Tavaliselt mõistetakse takso all sõiduteenust osutavat taksot ehk sõidutaksot, mis liigub sihtpunkti lühimat või kliendi soovitud marsruuti mööda. Kindlat marsruuti mööda liiguvad liiniautod (marsruuttaksod). Veoteenust osutab veotakso. Invaliide sõidutatakse invataksoga.
Taksode liigitamine tellimise järgi
Taksosid saab liigitada nende tellimisviisi järgi. Londonis on taksod jaotatud kahte klassi: black cab’id ja minicab’id. Black cab on taksomeetriga varustatud takso, millel on seaduslik õigus võtta peale kliente taksopeatusest ja tänavalt. Minicab tohib reisijaid peale võtta ainult telefoni teel ettetellimisel. New Yorgi taksoturul on täheldatav samasugune eristus. Taksopeatustest ja tänavalt on õigus kliente teenindada taksodel (taxi), telefoni teel saab kutsuda aga tellitava takso (livery). Arvatakse, et taolist eristumist põhjustab taksotariifide reguleerimine ja taksode arvule kvoodi seadmine. Eestis, kus vedaja kehtestab tariifi ja taksode arvu ülempiiri pole, selline eristus puudub.
Ajalugu
pisi|Takso Kuubal, mustvalge ruudutriip küljel, ees tuuleklaasil punane silt, mis teatab, et sõiduvahend on vaba teenust osutama Enne taksode ilmumist osutasid sõiduteenust voorimehed.
26. juunil 1896 tellis Stuttgardis veoteenustega tegelev Friedrich Greiner endale firmast Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG) taksomeetriga varustatud mootorsõiduki. Tellitud automobiilist sai maailma esimene bensiinimootoriga takso, mis alustas sõitjate vedu 16. juunil 1897 Stuttgardis. Greineri veoteenuseid osutavast firmast Daimler Motorized Cab Company sai esimene motoriseeritud taksodega tegelev äri. Keegi teine polnud autot, mis oli kõigest 10 aastat tagasi leiutatud, taksona varem kasutanud.
Greineri investeeris esimesse taksosse suure summa, kuid investeering tasus end kiiresti ära. Motoriseeritud takso võimaldas sõita kuni seitsekümmend kilomeetrit päevas, mis oli selgelt rohkem kui hobukaarikuga. Lisaks sellele oli uudse sõiduvahendiga sõit kiire, mugav ja põnev, mistõttu nõudlus taolise transpordivahendi järele üha kasvas.
Stuttgardist alguse saanud motoriseeritud taksode võidukäik levis üle maailma. Sajandivahetuseks oli peaaegu kõigis Euroopa suuremates linnades motoriseeritud taksod (Pariis 1899, London 1903). Hoolimata suurest poolehoiust uue transpordivahendi järele leidus ka kritiseerijaid, kes väitsid, et taksod põhjustavad hulganisti õnnetusi ja muudavad hobused ujedateks. Probleemi lahendamiseks hakati taksojuhtidele pakkuma sõiduõpetust. 20. sajandi esimeste aastate jooksul kasvas suurtes linnades taksode arv hüppeliselt.
2017. aasta seisuga pakutakse kõige odavamat taksoteenust Egiptuses ja kõige kallimat taksoteenust Šveitsis.
Eestis
Esimene auto jõudis Tallinna 1896. aasta sügisel. Järgnenud aastatel kasvas autode arv mitme võrra, osalt seetõttu, et ettevõtlikud mehed taipasid, et autodega on võimalik äri teha. Nii tekkisid tänavapilti üüriautod, mis üüratu hinna eest pakkusid rahvale põnevat ja pidulikku sõidukogemust.
Pärast I maailmasõda hakkas autode arv kiiresti kasvama ja sellega koos suurenes järjest ka üüriautode (taksode) arv. Tollal võis eristada kaht sorti taksopidajaid: ühed olid autoomanikud, kel oli mingi muu elukutse, kuid kelle autodega sõitsid kutselised autojuhid; teised olid taksojuhid ja -omanikud ühes isikus. Sel juhul sõitis omanik päeval ja palgatud juht öösel, sest kalli sõiduki ostmiseks tehtud investeering vajas tagasiteenimist.
1924. aastal oli Tallinnas üle saja takso. Üha lisanduvate taksode tõttu rajati uusi taksoseisukohti, mis üldiselt olid traditsioonilised voorimeeste seisukohad. Suure konkurentsi tõttu olid seisukohad väga hinnas, mistõttu saboteeriti üksteise sõiduvahendeid. Sõjajärgsetel aastatel taksodest saadav teenistus oli üpriski suur, kuna sõidutariifid polnud normeeritud ja puudusid taksomeetrid. Aastatel 1917–1924 loodi mitmeid autojuhte (taksojuhte) ja autoomanike koondavaid ühinguid, millest igaüks seisis oma liikmete spetsiifiliste huvide eest. Need samad ühingud määrasid keskmised sõiduhinnad, mis olid üsna kõrged. Näiteks 1922. aastal oli tunnisõidu hind 1200 marka, samas kui madalapalgalise riigiametniku kuutasu oli 5000 marka.
1922. aastal võeti Tallinnas vastu sundmäärus, mis kohustas 1. maiks 1924 kõik taksoteenust pakkuvad masinad taksomeetriga varustama. Taoline määrus tekitas autoomanikes suurt pahameelt, mis päädis laiaulatusliku streigiga. Linnavõim tuli siiski autoomanikele vastu, andes aastase pikenduse taksomeetrite muretsemiseks. Hoolimata suurest vastumeelsusest, leppisid masinate omanikud ja taksojuhid uue olukorraga.
1928. aastal tõusis taksode arv üle kahesaja ja ilmnesid esimesed taksoturu küllastumise ilmingud. Palgaline autojuht, kes soovis päevas teenida 200 marka (tollane elatusmiinimum), pidi sõitma vähemalt 40 kilomeetrit päevas, kuna juhi tasu sõiduhinnast oli 20–25%. Samal aastal asus tööle ka esimene naistaksojuht. Vaatamata taksode üleküllusele tõusis nende arv pidevalt ja jõudis 1930. aastal 475 autoni. Linnavalitsus püüdis mitmesuguste meetmetega taksode arvu piirata. Töö kandis vilja, taksode arv hakkas vähenema, osalt ka maailmas levinud kriisi tõttu. Taksodest jäid alles vaid need, mille omanikud olid ise suutelised masinat remontima ja roolima. Näiteks arstid ja juristid, kes oma autot lisateenistuse huvides sõidus hoidsid, kukkusid konkurentsist välja. Majandusliku olukorra taastumisel 1930. aastate keskel oli Tallinnas ligi 320 taksot, mida linnavõimude arvates oli ikkagi liiga palju. Niisiis määrati pealinnas taksode arvule kvoot – 250 masinat. Ülejäänud praagiti tehniliste puudujääkide tõttu välja. Teise maailmasõja alguses tõusis bensiiniliitri hind peaaegu kaks korda ning varuosade ja rehvide hinnad kuni 50%. Tõusnud hinnad muutsid taksode käigushoidmise äärmiselt kulukaks.
Teise maailmasõja järgsetel aastatel võis Tallinna tänavatel näha Saksamaalt reparatsiooniks saadud paarikümmet DKW sõiduautot, mis kahjuks kiiresti amortiseerusid. Üsna varsti ilmusid tänavapilti Nõukogude Pobedad. 1950. aastal asutati Tallinna Taksopark, kuhu võeti tööle üle 130 taksojuhi. 1965. aastaks oli Tallinnas juba ligi 500 taksot, see arv kasvas edaspidi igal aastal paarikümne võrra.
1891. aastal leiutati Saksamaal mehaaniline taksomeeter, millega sai mõõta läbitud teepikkust ja aega. 1970. aastatel said üldiseks elektroonilised taksomeetrid. 1990. aastate lõpust on paljudes taksodes kasutusel satelliidivõrgupõhine asukoha määramise seade – GPS.
Eesti taksondus tänapäeval
Eestis loetakse taksod alates ühistranspordiseaduse jõustumisest (01.10.2000) ühissõidukite kategooriasse. Siinne taksoturg on reguleerimata ehk taksoveo sõidukilomeetri tariifid ja muude teenuste hinnad määrab vedaja. Lisaks sellele on turule sisenemine piiranguteta, mida illustreerib fakt, et taksode arvule Eesti omavalitsustes pole kehtestatud kvooti. Vedaja peab omama vaid taksoveoluba ja sõidukikaarti. Taksoveoluba tõendab õigust korraldada taksovedu ja sõidukikaart vedaja õigust kasutada sõidukikaardile kantud sõidukit nimetatud tegevusloaga lubatud sõitjateveol. Taksojuht on kohustatud andma kliendile vedaja rekvisiitidega taksomeetri printeriga trükitud kviitungi või käsitsi täidetud blanketi, millel on märgitud sõidu kuupäev, kellaeg ja üldmaksumus. Kui taksojuht kviitungit või blanketti ei väljasta, on sõitjal õigus arve tasumisest keelduda. Vedajal on õigus kehtestada eraldi päevane (kell 06–23) ja öine (kell 23–06) kilomeetrihind, sõidualustustasu ning ajatariif ehk seisutund.
Taksoteenuse hinnad varieeruvad firmades ja linnades märgatavalt. Tallinnas on madalaim sõidualustustasu 2 eurot, kilomeetri hind 0,35 ja seisutund 7,70 eurot ning Tartus vastavalt 2,50, 0,55 ja 12,10 eurot. See-eest on kõrgeim hind, mida Tallinnas küsitakse, vastavalt 9,20, 2,68 ja 57,52 eurot (seisuga 20.01.16). Absoluutarvult on taksosid, täpsemalt taksojuhtidele väljastatud sõidukikaarte, kõige rohkem Tallinnas – 2100, järgneb Tartu umbes 400 väljastatud sõidukikaardiga. Ligikaudu oli neid Pärnus 150, Viljandis 50 ja Haapsalus 20. Tuhande elaniku kohta on mainitud linnades enim sõidukikaarte Haapsalus (5,3) ja kõige vähem Tallinnas (1,9).
2001. aastal panid kaks FIE-st taksojuhti, Lembit Blauhut ja Jüri Kirikal, ajendatuna ühistranspordi seadusest, mille alusel sai taksojuhist füüsilisest isikust ettevõtja, aluse mittetulundusühingule Eesti Taksojuhtide Liit. Loodud liit seisab taksojuhtide erialaste ja majanduslike huvide eest. ETL-i moodustavad füüsilisest isikust ettevõtjad, kes osutavad taksoteenust operaatorfirmade all. ETL on taksojuhtide seas läbi viinud küsitlusi, teinud positiivse tulemiga ettepanekuid Tallinna Linnavalitsuse taksokomisjonis ning ühistranspordi seaduse muutmiseks.
2017. aasta seisuga on Eesti maailma odavaima taksoteenuste nimekirjas 25. kohal.
Positiivsed mõjud
Teoreetiliste ja empiiriliste uuringute põhjal on taksoturu dereguleerimisel järgmised positiivsed mõjud:
Uus-Meremaal suurendas taksoturu dereguleerimine taksode arvu ja langets märkimisväärselt hindu, kusjuures taoline efekt oli väikelinnades väga väike.
Iirimaal vähendas taksoturu dereguleerimine ooteaegu nii drastiliselt, et muidu ebapopulaarne dereguleerimine sai rahva hulgas äärmiselt populaarseks. Taksoettevõtete hulk suurenes ning paranes ka autode kvaliteet ja juhtide kvalifikatsioon. Iirimaa kogemus näitab, et edu saavutamiseks tuleb turu reguleerimine kohe ja täies mahus lõpetada.
Uuringud väldivad tavaliselt teisi positiivseid tagajärgi, mis dereguleerimisest tulenevad. Näiteks väheneb musta turu osakaal, kuna need taksod hakkavad uutes tingimustes tegutsema legaalsel turul, vähendades nii musta turuga seotud probleeme. Lisaks sellele säästavad linnad ka raha, kuna nad ei pea enam reguleerimisega seotud bürokraatiaga tegelema.
Peaaegu kõigis linnades, kus dereguleerimine on läbi viidud, on suurenenud taksode arv, taksojuhtidena töötavate inimeste arv ja klientide rahulolu teenusega.
Deregulatsiooni vastased
Tänapäeval valitseb paljudes linnades taksoettevõtete suur kasumisoov ja bürokraatlik omahuvi taksoturu poliitikat. Olemasolevad firmad püüavad piirata konkurentide lisandumist turule. Näiteks New Yorgis oli 1980. aastal 1400 taksot vähem kui 1937. aastal. Taolise nähtuse all kannatavad kõige enam autodeta inimesed, vaesed ja invaliidid.
164 eKr
164. aasta eKr oli 164. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DXC (590).
Limoneen
pisi|220x220px|D-limoneeni struktuur Limoneen on süsivesinik, mis liigitub tsükliliste monoterpeenide alla. Limoneen on kiraalne orgaaniline aine ning looduses esineb enamasti D-isomeerina (teistes nomenklatuurides vastavalt (+)-limoneen ja R-limoneen). D-limoneen on looduses üks levinumaid monoterpeene: selle sisaldus on kõrge näiteks tsitruselistes. L-limoneeni sisaldus on seevastu kõrge sidrunheinas. Limoneeni nimetus tuleneb selle iseloomulikust lõhnast (itaalia k limone – sidrun).
Aine põhilised keemilised ja füüsikalised omadused
Andmete allikad:
Biosüntees taimedes ja reaktsioonivõimelisus
Tsitruselistes ja köömnes on limoneeni sünteesi lähteaineks geranüüldifosfaat, mille tsükliseerimisel tekib limoneen. Reaktsiooni katalüüsib ensüüm limoneeni süntaas. tühi|pisi|817x817px|Limoneeni sünteesirada geranüüldifosfaadi (ingl k geranyl pyrophosphate) tsükliseerumise kaudu. pisi|Karvooni S- ja R-isomeeri struktuurid. Õhu käes oksüdeerub limoneen kergesti ning tekib saaduste segu, millest üheks on aine karvoon. Karvoon on samuti monoterpeen, mida esineb looduslikult köömnetes (ladina k Carum carvi).
Kasutusalad ja ohutus
Tänu selle meeldivale lõhnale ning võimele seguneda õlidega, kasutatakse limoneeni toiduainete tööstuses (põhiliselt maiustuste ja mittealkohoolsete jookide koostises). Samadel põhjustel kasutatakse limoneeni laialdaselt ka kosmeetikatoodetes ja parfüümides. Seejuures on raporteeritud, et teatud tarbijatel võivad tekkida limoneeni sisaldavate toodete suhtes allergilised nähud, mida on seostatud nii L-limoneeni kui D-/L-limoneeni oksüdeerumisel tekkivate saadustega.
Kuna limoneen on suhteliselt ohutu aine imetajate ja taimede jaoks, kuid on üsna toksiline mitmete putukate jaoks, on seda kasutatud ka keskkonnasõbralike pestitsiidide ja insektitsiidide koostises. Samas peetakse limoneeni akuutselt toksiliseks kaladele ja vesikirpudele (limoneeni kontsentratsioonidel, mis algavad väärtustest 0,25 kuni 0,73 mg/l).
Müüdid
pisi|Alfa-pineeni isomeeride struktuurid. 1971. aastal ilmus ajakirjas Science artikkel, mille autorite väitel suudab inimese haistmismeel eristada limoneeni L- ja D-isomeere: L-isomeer lõhab väidetavalt nagu sidrun, D-isomeer seevastu nagu apelsin. Seda väidet on hiljem kasutatud näitena mitmetes õpikutes, artiklites jm väljaannetes (isegi 2001. aasta Nobeli preemia tutvustusmaterjalides). Näide muutus populaarseks, illustreerimaks enantiomeeride võimet tekitada erinevaid bioloogilisi vastuseid, kui toimub molekuli seostumine teise kiraalse molekuliga (antud juhul haistmisretseptoritega).
Hilisemad uuringud on aga näidanud, et inimese haistmismeel ei ole võimeline üheselt liigitama D- või L-limoneeni lõhna: kummagi isomeeri lõhna seostasid osad katsealused tsitruseliste aroomiga, kuid esines ka muid hinnanguid. 2021. aastal ajakirjas Journal of Chemical Education ilmunud artikli autorid on lisaks juhtinud tähelepanu, et individuaalne haistmisemotsioon võib sõltuda ka ühendi puhtusest. Näiteks looduses vähem leiduvat L-limoneeni toodetakse sünteetiliselt alfa-pineenist, mis looduslikult leidub nt mändide vahas (ingl k pine – mänd); seega on võimalik, et mõnede katsealuste poolt tuvastatud tärpentini-taoline L-limoneeni lõhn tuleneb hoopis reageerimata alfa-pineeni lisandist.
Jootme mõis
pisi|Jootme mõisa peahoone (jaanuar 2019) pisi|Jootme mõisa peahoone (oktoober 2018) pisi|left|Jootme mõisa park (oktoober 2018) Jootme mõis (saksa keeles Jotma) oli rüütlimõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Jootme külas Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mõis rajati 17. sajandil, mõisa esimene omanik oli Jürgen Uexküll. Tema kätte jäi mõis kõigest kümneks aastaks ning 1639. aastal ostis mõisa Berend Möller. 1694. aastal kinkis Rootsi kuninganna Kristiina Jootme mõisa Rootsi saadikule Moskvas – Johann de Rodesile, kes hiljem aadlikuna hakkas kandma von Tunderfeldti nime. 1710. aastal, Vene riigivõimu saabudes, sai Jootme mõis Eestimaa rüütelkonna kirurgi Michael Försteri omaks ja selle perekonna valduses püsis mõis 95 aastat.
1805. aastal ostis Jootme mõisa Adam Gustav von Wrangell Raigu mõisast, 19. sajandil kuulus mõis von Wrangellidele. 1880. aastal Karl Jakob Wilhelm von Wrangelli ajal rajati uus mõisa peahoone, klassitsistlik kahekorruseline puidust hoone, mida kaunistas nelja kivisambaga kolmnurkviilne portikus.
1880. aastal müüs Karl Jakob von Wrangelli väimees Victor von Henning mõisa parun Karl Otto Maydellile. Karl Otto Maydellile kuulusid veel Räsna, Kuru ja Uudeküla mõis. Maydellide valduses oli Jootme mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Mõisa viimane omanik oli Eduard Julius Peter von Maydell.
Mõisaansambel
Praegu on mõis eravalduses.
Sirbi kaar
Sirbi kaar on tänav Tartus Ropka linnaosas.
Tänav algab Jalaka tänavalt ja kulgeb alguses itta, siis pöörab lõunasse, siis jälle itta (sellelt lõigult lähtub ühendustee lõunasse Sirbi tänavale) ning lõpuks põhja, lõppedes umbtänavana.
1983. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1983. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Aidu külanõukogu
Aidu külanõukogu moodustati 1945 septembris Viljandimaal Lustivere vallas. Külanõukogu keskus asus Aidu külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aidu külanõukogu 1950 septembris Põltsamaa rajooni koosseisu.
1954 juunis Aidu külanõukogu likvideeriti, selle territooriumist koos likvideeritud Neanurme külanõukogu maadega moodustati Lustivere külanõukogu.
Viivisekalkulaator
Viivisekalkulaator on 2016. aastal loodud veebirakendus, mille autoriõigus kuulub Eesti äriühingule Viivisekalkulaator OÜ.
Viivisekalkulaator OÜ juhataja ja viivisekalkulaatori rakenduse üks autor on eesti vandeadvokaat Elise Vasamäe.
Viivisekalkulaatori väljatöötamise eest pälvis Elise Vasamäe 2016. aastal Eesti Advokatuurilt aasta advokaadi tiitli ühiskondliku- ja vabatahtliku tegevuse kategoorias.
Lisaks viivise väljaarvutamisele on viivisekalkulaatoris võimalik viivisesumma kujunemise kohta alla laadida viiviseraport. Viiviseraport sisaldab järgnevat informatsiooni:
Viivisekalkulaatori lisafunktsioonid võimaldavad arvutada viivist juhul, kui (i) võlg on tasutud osade kaupa; (ii) soovitakse kindlaks määrata, millises järjekorras kohustuste täitmise katteks makset (makseid) arvestada; või (iii) soovitakse, et viivisekalkulaator võtaks arvesse võla sissenõudmiseks tehtud kulusid ja/või võlgniku muid kohustusi. Viivisekalkulaatoris on võimalik valida, kas esmalt loetakse täidetuks põhikohustus, viivis, kulud või muud kohustused.
Tallinna Ülikooli üliõpilaskond
Tallinna Ülikooli üliõpilaskond (ÜK) on Tallinna Ülikooli üliõpilaste organisatsioon, mis teostab üliõpilaste õigust omavalitsusele. Üliõpilaskonna struktuuri kuuluvad üliõpilasnõukogud, volikogu, juhatus, kontor ja klubid.
Ajalugu
Tallinna Ülikooli eelkäijaks on 15. septembril 1919 asutatud Tallinna Õpetajate Seminar. Läbi aastakümnete tegi aga seminar läbi mitmed ümberkorraldused ning 1952. aastal muudeti toonane Tallinna Õpetajate Instituut kõrgkooliks. Seda aastat võib lugeda ka tulevase Tallinna Ülikooli üliõpilaskonna sünniajaks.
Üliõpilasesindus selle tänases tähenduses moodustati 1990. aasta detsembris, kui toimusid esimesed demokraatlikud valimised Tallinna Pedagoogilise Instituudi üliõpilasesindusse. Vahepealsel Nõukogude okupatsiooniperioodil täitis üliõpilaskonna esindamise funktsiooni ülikooli kõrgemates organites mingil määral koolisisene komsomoliorganisatsioon. 1989. aastal ammendus komsomoli sildi all olev Tallinna Pedagoogilise Instituudi senine üliõpilasesindatuse vorm. Samad funktsioonid kohandusid ümber üliõpilasliiduks, mis siiski veel polnud demokraatlikult moodustatud üliõpilasi esindav ühendus.
Esimesed valimised
1990. aasta novembri alguses toimus edustuse valimiste korraldamise korporantliku tiiva koosolek TLÜ aulas, kus esitati edustuse kandidaatide nimekirjad korporatsioonide kaupa. 10. detsembril 1990, mida võib pidada ka TLÜ Üliõpilasesinduse ametlikuks loomise/sünnipäevaks, selgusid hääletustulemused. Valimistele järgnenud nädalail toimus mitu edustuse koosolekut, kus võeti nn. võim üliõpilaskonna asjade ajamisel vastvalitud esinduse kätte. Ühtlasi otsustati, et Tallinna Pedagoogikaülikooli üliõpilaskonna esindusorgan hakkab ennast nimetama esinduseks aga mitte edustuseks. TPÜ üliõpilasesinduse esimeseks esimeheks valiti Indrek Palu, kes küll peagi ametist tagasi astus. Tema asemele valiti mõne aja möödudes Agu Vahur, kes oli esimeheks kuni järgmiste korraliste valimisteni.
Kultuurilembesed 1990. aastad
1990. aastate keskpaigaks olid korporatsioonid esindusest suurel määral taandunud. Tol ajal oli ka peamiseks esinduse tegevuseks just üliõpilaskonnale meelelahutuslike ürituste korraldamine, kuna akadeemiliste ja sotsiaalsete küsimuste eest võitlemine oli avalikkuse silmis tagaplaanile jäänud.
Üliõpilaskonna huvide tõhusam kaitsmine
1990. aastate lõpus ametisse asunud üliõpilasesindused tõid kaasa aktiivse üliõpilaspoliitika perioodi: TPÜ üliõpilasesindus hakkas rohkem sekkuma ka ülikooli otsustusprotsessidesse ja kaasa rääkima Eesti Üliõpilaskondade Liidu (EÜL) tegevustes. Sellesse perioodi jääb ka üliõpilasesinduse tänase struktuuri (esimees, kaks aseesimeest ja 5 toimkonda; 21 liiget) väljakujunemine.
TLÜ üliõpilaskonda ei kuulu aga mitte ainult Tallinnas tudeerivad üliõpilased: 1998. aastal moodustati TPÜ Haapsalu Kolledž, mille kõrval hakkas peatselt tegutsema Kolledži üliõpilasesindus, pakkudes meelelahutuslikke üritusi Haapsalu üliõpilastele. Üliõpilaste huvide eest on võideldud ka 1999. aastal uksed avanud TPÜ Rakvere Kolledžis. Samuti on hakatud tegutsema teaduskondade põhiselt, kuna näiteks 1999. aastal loodi TPÜ sotsiaalteaduskonna üliõpilasnõukogu (STÜN) tugevdamaks üliõpilaste esindatust just teaduskonna tasandil. Üliõpilasesinduse initsiatiivil ja teaduskondade üliõpilaste eestvedamisel loodi 2004.aasta kevadel üliõpilasnõukogud ka kehakultuuri- ja kasvatusteaduste teaduskonda. Eesmärgiks võeti luua üliõpilasnõukogud kõigisse teaduskondadesse jt TPÜ akadeemilistesse üksustesse.
2003. aastal kaasati üliõpilasesinduse tegevusse ka esimene rühm toetajaliikmeid, kes 21 valitud liikme kõrval tegutsesid üliõpilasesinduse toimkondades ja osalesid Eesti Üliõpilaskondade Liidu seminarides (ligi 15 aktiivset toetajaliiget). Märkimisväärselt suurenes üliõpilaste valimisaktiivsus 2004. aasta kevadel, kui võrreldes 2003. aasta valimistega osales seekord valimistel kahekordne arv üliõpilasi (2003. aastal osales 8,7% üliõpilaskonnast, kuid juba aasta hiljem aprillis 2004 toimunud valimistest võttis osa 16,4% TPÜ üliõpilastest). Eelkõige viimati mainitud tulemuse eest pälvis TPÜ Üliõpilasesindus ka Eesti Üliõpilaskondade Liidu tunnustuse, omandades 2004. aasta EÜL-i Kevade Tegija tiitli.
TLÜ üliõpilaskonna esindus on alates 1991. aastast Eesti Üliõpilaskondade Liidu (EÜL) liige. EÜL on 1991. aastal asutatud üliõpilaste katusorganisatsioon, mis esindab Eesti üliõpilaskonda. EÜLi peamine eesmärk on seista üliõpilaste hariduslike ning sotsiaalmajanduslike õiguste ja huvide eest.
Struktuur
Tallinna Ülikooli üliõpilaskonna volikogu on 9–17-liikmeline demokraatlikult valitav otsustuskogu, mis on üliõpilaste kõrgema võimu kandja. Üliõpilaste volikogu valib 3–5-liikmelise juhatuse, mis volikogu võimu teostab. Üliõpilasnõukogud on instituudi või kolledži üliõpilaste valitavad akadeemiliste üksuste üliõpilaste esinduskogu. Üliõpilaskonna üle teostab kontrolli ja järelevalvet volikogu valitav järelevalvekomisjon.
Volikogu
Üliõpilaskonna volikogu valimised toimuvad iga aasta ja kuhu võivad kandideerida kõik TLÜ üliõpilased. Üliõpilaskonna volikogu saavad valida kõik Tallinna Ülikooli üliõpilased. Volikogu tööd juhib volikogu spiiker, kes valitakse üliõpilaste seast. Spiiker esindab volikogu, kirjutab alla volikogu poolt vastu võetud dokumentidele, korraldab volikogu tööd ja jälgib volikogu määruste ning otsuste täitmist. Volikogul on õigus moodustada komisjone. Komisjonidesse võivad kuuluda kõik üliõpilased ja vilistlased. Volikogu istungid on avatud, kui volikogu ei otsusta teisiti.
Juhatus
Juhatuse valib volikogu ning juhatuse liikme mandaat on üheaastane, mida on võimalik volikogu heakskiidul aastaks pikendada. Juhatuse liige organisatsiooni üldjuhtimises ehk üliõpilaskonna juht juhib juhatuse tööd ning vastutab kogu organisatsiooni toimimise eest. Kuni 2017. aasta juulini kandis vastav ametikoht nimetust esimees ning juhatuse liikmed nimetust aseesimees haridus- ja teadusvaldkonnas / sotsiaalvaldkonnas / majandus- ja finantsvaldkonnas. Juhatuse tööd toetavad kontori töötajad.
Üliõpilasnõukogud
Tallinna Ülikoolis võib olla lisaks üleülikoolilisele üliõpilaskonna volikogule ja juhatusele igas instituudis ja kolledžis oma üliõpilaste esinduskogu – üliõpilasnõukogu. Üliõpilasnõukogu esindab oma instituudi või kolledži üliõpilaste huve ning hoolitseb nende vaba aja sisustamise eest. Üliõpilasnõukogu on koht, kuhu üliõpilased küsimustega pöörduvad, kui üliõpilasnõukogu ei suuda aidata, tegeleb asjaga üliõpilaskonna juhatus.
Üliõpilasnõukogud:
Klubid
Üliõpilasklubid pakuvad üliõpilastele õpingutevälist enesearendamise ja vabaajaveetmise võimalust. Üliõpilasklubide nimistu sõltub huviliste arvust, eelarve vahenditest ja vajadustest, mille üle otsustab volikogu.
Üliõpilaskonna klubid:
Varem on üliõpilaskonnas tegutsenud ka TudengiTV, Väitlusklubi, Spordiklubi ja Tantsutüdrukud. Kaks viimasena mainitud tegutsevad küll ka praegu, kuid mitte enam klubi vormis üliõpilaskonna all.
MTÜ TLÜ Üliõpilaskond
MTÜ TLÜ Üliõpilaskond alustas tegevust 2004. aasta novembris ning selle eesmärk on majandustegevuse kaudu toetada TLÜ üliõpilaskonna arengut. Mittetulundusühingu juhatuse moodustavad üliõpilaskonna juhatuse liikmed ja liikmeskonna moodustavad üliõpilaskonna volikogu liikmed ning üliõpilasnõukogude juhatuse liikmed. MTÜ TLÜ Üliõpilaskond peamisteks tegevusteks on ISIC-kaardi väljastamine ning müük, meenete ja reklaami müük ning heli- ja valgustehnika rent. MTÜ TLÜ Üliõpilaskond haldab ka linnakus tegutsevat üliõpilaskohvikut Oaas. Oaas on 2012. aasta detsembris avatud Astra majas tegutsev toitlustusasutus. 2016. aastast hakkas Oaas haldama ka Nova maja kohvikut. 2018. aastast tegutseb Oaas Terra majas.
Üliõpilaskonna juhtimisvormid
Tallinna Pedagoogiline Instituut
1990/1991
Indrek Palu/ Agu Vahur (esimees), Evelin Müüripeal (abiesimees), Meelis Atonen (aseesimees, ühiselamute toimkond)
Tiit Murik (kultuuritoimkond), Erki Kadarik (õppetoimkond), Ants Tooming (Eesti -siseste suhete toimkond), Tõnu Kõiv (välissuhete toimkond), Kaupo Padar, Paavo Matsin, Tiina Tarvis
1991/1992
Tõnu Heidov (esimees),
Agu Vahur, Meelis Atonen, Erkki Liblik, Indrek Palu, Evelin Müüripeal, Rando Mälton
1992/1993
Katrin Unt, Riho Lodi, Urmo Pollisinski, Titus Paldrok, Laur-Leho Kaljumets
Toomas Altnurme (esimees)
Kaido Ulejev, Laur-Leho Kaljumets, Raul Keller
1994/1995
Ardo Sildoja (esimees)
Indrek Leht, Tiia Nõmm
1995/1996
Eero Reinu, Peeter Teedla, Riho Arro, Lauri Lihten-Haavel, Anti Teepere, Ivar Porn, Janek Vainjärv, Juhan Soomets, Kaiko Lippur, Meelis Pai
1996/1997
Henry Timusk (esimees)
Eero Reinu, Peeter Teedla, Riho Arro, Lauri Lihten-Haavel, Aare Pälin, Keit Pentus, Maiken Särg, Martin Peter Kask, Pärt-Eo Rannap, Riina Tamm, Sirli Serman, Sven Soiver, Valdek Rohtma, Vivika Vares
1997/1998
Märt Peet, Aivar Kuusk, Aare Pälin, Riho Arro, Lauri Lihten-Haavel, Külli Karing
1998/1999
165 eKr
165. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXXXIX (589).
Tallinna Ülikooli üliõpilaskond
Üliõpilaskonna juhtimisvormid
Aare Pälin, Katariina Vasarik, Märt Peet, Viivika Vares, Heidi Reinhardt, Lauri Lihten-Haavel
Tallinna Pedagoogikaülikool
1999/2000
Ott Lumi (esimees), Heiki Haljasorg (aseesimees), Erki Must (aseesimees)
2000/2001
Jarko Lust (esimees), Riina Palu (aseesimees)
Eestseisus: Marek Link (sotsiaaltoimkond), Katriina Vasarik (välissuhete toimkond), Erik Riikoja/ Kadri Kiigema (kultuuritoimkond), Edward Kess (akadeemiline toimkond)
Edward Kess (esimees), Sven Mäe (aseesimees majandusküsimustes ja akadeemilise toimkonna esimees), Kadri Kiigema (aseesimees organisatoorsetes küsimustes)
Eestseisuses veel: Marek Link (sotsiaaltoimkond), Katariina Vasarik (välissuhete toimkond), Ivo Bachmann (kultuuritoimkond)
2002/2003
Kadri Kiigema (esimees), Sven Mäe (aseesimees majandusküsimustes), Kai Raamat (aseesimees organisatoorsetes küsimustes ja välissuhete toimkonna esimees)
Eestseisuses veel: Hermo Kuusk (akadeemiline toimkond), Marina Talisainen (kultuuritoimkond), Keiu Talve (sotsiaaltoimkond)
2003/2004
Arvo Anton (esimees), Kadri Kütimaa (aseesimees organisatoorsetes küsimustes), Albina Heider (aseesimees majandusküsimustes)
Eestseisuses veel: Kaidi Arro (akadeemiline toimkond), Eimar Veldre (sotsiaaltoimkond), Marina Talisainen (kultuuritoimkond), Siiri Sõmer (välissuhete toimkond)
2004/2005
Ivar Vesioja (esimees), Lauri Läänemets (aseesimees organisatsioonilistes küsimustes), Roman German (aseesimees majandusküsimustes)
Eestseisuses veel: Juhan Aus (akadeemiline toimkond), Margus Müür (sotsiaaltoimkond), Regina Boitsova (välissuhete toimkond)
Tallinna Ülikool (al. 18.03.2005)
2005/2006
Lauri Läänemets/ kohusetäitja Eimar Veldre (esimees), Eimar Veldre (aseesimees haridus- ja sotsiaalvaldkonnas) Margit Matsalu/ Tiina-Katrina Kaber (aseesimees kultuuri ja välissuhete valdkonnas)