cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verism
Verismi heliloojad
Mascagni oopusele järgnes tolle uue suuna ooperite komponeerimise buum ja Mascagni jäljendamine. See levis kiiresti ka väljapoole Itaaliat. Domineerima hakkas Napoli ooperikomponistide koolkond. Nende esiteoseks oli Umberto Giordano "Mala vita" ("Halb elu", Rooma, 1892). Kuid see ei saavutanud kaugeltki "Talupoja au" populaarsust ega taset. Giordano "Andrea Chénier" (1896) ja "Fedora" (1898) olid palju menukamad ning on tänapäevani aeg-ajalt teatrite repertuaaris. Giordanole assisteerisid vähem tuntud Napoli heliloojad, nagu Pierantonio Tasca ("A Santa Lucia", 1892), Nicola Spinelli ("A bosso porto", 1894), Francesco Sebastiani ("A San Francesco", 1896), Franco Alfano jt. 21. mail 1892 oli Milano Teatro Dal Vermes esiettekandel teine veristliku koolkonna väljapaistvaim teos, Ruggero Leoncavallo kahevaatuseline "I pagliacci" ("Pajatsid"), mida hiljem on sageli normaalse pikkusega ooperiõhtu komplekteerimiseks esitatud koos "Cavalleria rusticanaga" ("Talupoja au"). Ühist ooperiõhtut nimetatakse rahvasuus lühidalt Ca-Pa 'ks. Leoncavallo teine puhtalt veristlik teos "Zazà" (1900) polnud aga kaugeltki sama menukas kui "Pajatsid". Ka viimase bel canto suurmeistri Giacomo Puccini meistriteostesse "Tosca" (1900) ja "La fanciulla del West" ("Tütarlaps kuldsest läänest", 1910) on verism oma jälje jätnud. Puccinil on veel puhtalt veristlik teos "Il tabarro" ("Mantel", 1918). pisi|Stseen Leoncavallo ooperi "Pajatsid" II vaatusest Itaalia veristidest on end oma teostega ooperiliteratuuri ajalukku kinnistanud ka Ermanno Wolf-Ferrari ("I gioièlli della madonna", 1911), Italo Montemezzi ("L'amore dei tre re", 1913) ja Riccardo Zandonai ("Francesca da Rimini", 1914). Arvestatava rahvusvahelise populaarsuse saavutas ka Francesco Cilea "Adriana Lecouvreur" (Milano, 1902).
Väljaspool Itaaliat haaras verism hoogsalt kaasa eelkõige prantslasi. Jules Massenet' "La navarraise" saavutas 1894 Londoni esiettekandel muljetavaldavat edu. Tähtsuselt kolmandaks veristlikuks ooperiks on aga peetud Gustave Charpentier' "Louise'i", mis oli 2. veebruaril 1900 esiettekandel Pariisi Opéra-Comique'is (1900). Saksamaal innustus verismist Eugen d'Albert, kelle "Tiefland" (1903) oli rahvusvaheliselt menukas. Mõneti äratas tähelepanu ka Saksamaal tegutsenud inglise päritolu Frédéric d'Erlangeri ooper "Tess" (1906). Verismi paremikku kuuluvad ka hispaanlase Bretóni ooper "La Dolores" (1894), tšehh Janáčeki "Jenůfa" (1904) ja inglase Ethel Smythi "The Wreckers" (1906). Veristid ooperimaailmas olid ka Alfredo Catalani ("Loreley", "La Wally"), Ignatz Waghalter ("Der Teufelsweg", "Jugend"), Alberto Franchetti ("Germania, La figlia di lorio"), Franco Leoni ja Licinio Refice.
Kalevi martsipanituba
pisi|right|Pikk 16 pood ja muuseum Kalevi martsipanituba on Tallinnas aadressil Pikk 16 asuv, Maiasmoka kohviku juurde kuuluv muuseum, mis annab ülevaate martsipani ajaloost. Muuseum asutati 2000. aastal.
Hypnale
Hypnale on maoperekond.
Kalevi martsipanituba
Muuseumitoa eelkäija oli Kalevi Maiustustemuuseum, mis asus aadressil Pärnu mnt 139a. Pärast selle hoone müüki viidi muuseumieksponaadid aadressile Pikk 16, kus asub Kalevi martsipanituba.
Hypnale
Klassifikatsioon
Perekonda Hypnale klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hypnale seisuga 01.02.2014.
Telefonside
Telefonside (ka telefoniside) on elekterside, mille puhul teade edastatakse inimkõnena juhtmete kaudu või raadio teel (raadiotelefon, sh mobiiltelefon).
Telefonside korral toimub ühenduste loomine telefonijaamade kaudu, mis koos telefoniaparaatide ja sideliinidega moodustavad telefonivõrgu.
Daniel Ridgway Knight
pisi| Daniel Ridgway Knight oma stuudios pisi|350x350px| "Un Deuil", õlimaal, 1882 Daniel Ridgway Knight (15. märts 1839 Chambersburg, Pennsylvania – 9. märts 1924) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
Elulugu
Knight oli Pariisi École des Beaux-Artsis Charles Gleyre õpilane ja töötas hiljem Jean-Louis-Ernest Meissonieri erastuudios. Pärast 1872. aastat elas ta Prantsusmaal.
Ta maalis enamasti talunaisi töötamas. Esimese suurema tunnustuse pälvis ta Prantsusmaal Pariisi salongis 1882. aastal oma õlimaaliga "Un Deuil". Seejärel autasustati teda Pariisis 1889. aastal Auleegioni ordeniga, lisaks sai temast 1893. aastal Münchenis Baieri Püha Miikaeli kuningliku ordeni rüütel.
Daniel Ridgway Knight suri Pariisis. Tema poeg Louis Aston Knight (1873–1948) oli samuti tuntud maastikumaalija.
Hemnesi vald
Hemnes on vald Norras Nordlandi maakonnas.
Valla keskus on Korgen. Teised suuremad asulad on Hemnesberget, Bjerka, Finneidfjord ja Bleikvasslia.
Tartu kalmistute loend
Siin on loetletud Tartu kalmistud.
Ypsilon
pisi|Meediaväljaande Ypsilon logo Ypsilon on eestikeelne kultuuri- ja arvamusportaal, milles ilmub ka ajakirjanduslikku sisu ja ilukirjandust. Ajakirjanduslikus sisus ei keskendu väljaanne päevakajalistele teemadele ega uudistele, vaid laiematele ühiskondlikele ja kultuuriloolistele teemadele ning intervjuudele.
Väljaanne asutati 2021. aasta 1. aprillil. Ypsiloni annab välja OÜ PMG Labor ning kuulub suurärimees Margus Linnamäele läbi MM Grupp OÜ. Ypsiloni asutavad liikmed on Kaido Veski, Jete-Ri Jõesaar, Jüri-Franciscus Lotman ja Margus Hanno Murakas.
Väljaanne avaldab palju kaasautorite töid, millest paljud on anonüümsed. Ypsilon on korraldanud mitmeid ilukirjanduse konkursse, näiteks odavate krimijuttude konkurss, odavate muinasjuttude konkurss ja odavate õudusjuttude konkurss.
Lapsiņas
Lapsiņas (ka Lapsiņu kakts) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Limbaži piirkonnas Viļķene vallas.
Küla asub valla edelaosas Kurliņupe jõe ääres.
Aastal 2006 oli külas 8 elanikku.
Enu oja
Enu oja on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 7,2 km, valgla pindala 9,6 km², langus 30,5 m ja lang 4,24 m/km. Oja saab alguse 65,5 m kõrgusel Sarja külas ja suubub 35 m kõrgusel Maru külas vasakult poolt Halliste jõkke 54,6 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Vilve Jaaska
Vilve Jaaska (5. aprill 1936 – 1990) oli eesti biokeemik ja botaanik.
Ta käis koolis Rakveres.
Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis Tartus.
Ta oli eriteadlane lehmaherne (Vigna) perekonna taksonoomia alal. Ta pühendus isoensüümide uurimisele.
Pere
Tema abikaasa oli biokeemik ja botaanik Vello Jaaska. Ta on maetud Elva kalmistule.
Acte éclairé
Acte éclairé doktriin ['akt ekler'e] on acte clair'i kõrval üks kahest Euroopa Liidu õiguse doktriinist, mis õigustab riigisisesel kohtul eelotsuse küsimata jätmist Euroopa Liidu Kohtult. See on Euroopa Liidu õiguse doktriin, mille kohaselt ei ole riigisisene kohus kohustatud esitama eelotsuse taotlust Euroopa Kohtule, kui see kohus on veendumusel, et vaidlusalune küsimus on sisuliselt sama küsimusega, millele on juba varem Euroopa Kohus sarnase kaasuse eelotsuses vastanud. Esimene sellist seisukohta väljendav kohtuotsus on kuulus Da Costa otsus.
Da Costa lahend
1963. aasta Euroopa Kohtu Da Costa otsuses kerkis küsimus, et kui varem mõnes teises Euroopa Kohtu menetluses on EL-i õigust puudutav küsimus juba lahendatud, kas siis on vaja eelotsust taotleda. Nimelt oli Hollandi Tariefcommissie kui Hollandi viimase astme administratiivkohus maksude küsimuses Euroopa Kohtult taotlenud eelotsust kolme eri kohtuasjaga seoses. Tariefcommissie esitas Euroopa Kohtule kõigi kolme kaasuse kohta kaks küsimust Rooma lepingu (Euroopa Ühenduse asutamisleping) interpreteerimise kohta. Kohus leidis, et kuna kõigi kolme kaasuse küsimused on samad, on mõistlik neid koos menetleda.
Kohtuotsuse alustes märgib kohus, et komisjon eksib väites, et Tariefcommissie eelotsuse taotlused tuleks rahuldamata jätta seetõttu, et küsimused interpreteerimise kohta, mida eelotsuses küsiti, olid juba 5. veebruari 1963 kaasuse 26/62 eelotsuses kohtul juba vastatud. Kohus märkis, et tuleb vahet teha kohustusel ja õigusel, mida Rooma lepingu artikkel 177 liikmesriikide viimase astme kohtutele andis. Kuigi artikkel 177 kohustas viimase astme kohtuid küsima Euroopa Kohtult eelotsust igas õiguse tõlgendamise küsimuses, võib eelotsuse taotlemine kaotada oma eesmärgi kohtu varem avaldatud arvamuse tõttu ja muutuda seeläbi sisutuks. Nii on eriti juhtumite korral, kus küsimus on sisuliselt identne küsimusega, mis on juba olnud sarnase kaasuse eelotsuses. Kohus märgib ka, et artikkel 177 annab liikmesriigi kohtule alati võimaluse Euroopa Kohtult eelotsust taotleda, kui on tegemist õiguse tõlgendamise küsimusega.
Kohtuasi 3-2-1-4-06
Tsiviilkolleegiumi seisukoht:
Piia Vreintaal
Piia Vreintaal (sünninimi Pauline Wreintaal, 18. jaanuar (vkj 6. jaanuar) 1895 Koluvere, Läänemaa – 2. oktoober 1960 Tallinn) oli eesti arst.
Lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1923. aastal, täiendas end Saksamaal, Prantsusmaal, Hollandis, Rootsis ja Venemaal. Töötas arstina Võrus, Pärnus, Tallinnas. Avaldanud trükis erialaseid töid.
Naiskodukaitse liikmena sai ta 1939. aastal 3. klassi Kaitseliidu Valgeristi.
Maetud Kullamaa kalmistule.
Acte éclairé
Kohtuasi 3-2-1-4-06
29. Kohtud on põhimõtteliselt õigesti sisustanud KaMS § 16 lg 3. Pooled ei vaidle selle üle, et kostja müüdavad hageja kaubamärgiga tähistatud tooted oleks pärast käibesse laskmist muutunud. Rohkem aluseid nn paralleelimporditud kauba ärieesmärgil kasutamise keelamiseks KaMS § 16 lg 3 aga ei anna. Kohtud on aga vaatamata poolte sellekohastele väidetele jätnud tähelepanuta selle, et KaMS § 16 lg 3 ei ole kooskõlas direktiivi nr 89/104/EMÜ § 7 lg-ga 2, mille järgi võib kaubamärgi omanikul olla kaubamärgiga tähistatud kauba ärieesmärgil kasutamise keelamiseks ka muu õiguslik (s.o õigustav) põhjus. Euroopa Kohtu praktika järgi on selline muu põhjus kaubamärgi kasutamise keelamiseks olemas nt juhul, kui edasimüüja poolt kaubamärgi kasutamine muidu lubatud kauba tavapärasel reklaamimisel kahjustab oluliselt kaubamärgi omanikku (vt Euroopa Kohtu 4. novembri 1997. a otsust kohtuasjas C-337/95; Parfums Christian Dior SA ja Parfums Christian Dior BV vs. Evora BV (EKL 1997, lk 6013)). Samuti on kaubamärgi kasutamise keelamist õigustavaks põhjuseks loetud see, kui kaubamärki kasutatakse viisil, mis võib jätta mulje, et edasimüüja ja kaubamärgiomaniku vahel on ärisidemed, st edasimüüja kuulub kaubamärgiomaniku turundusvõrku või nende vahel on eriline side, kuna selline reklaam ei ole kaupade müügiks vajalik ja rikub kaubamärgiomaniku õigustatud huve (vt Euroopa Kohtu 23. veebruari 1999. a otsust kohtuasjas C-63/97; Bayerische Motorenwerke AG (BMW) ja BMW Nederland BV vs. Ronald Karel Deenik (EÜT L 121, 1.5.1999, lk 2)). Kaubamärgiseaduse eelnõu seletuskirjas on märgitud, nagu oleks vaidlusalune lõige kooskõlas direktiivi nr 89/104/EMÜ art-ga 7. Sellest võib järeldada, et seadusandjal ei olnud teadlikku ega tahtlikku soovi kehtestada direktiivist erinevat regulatsiooni.
57. Kolleegium peab siiski vajalikuks märkida, et käesolevas asjas ei ole põhjust Euroopa Kohtu poole pöörduda. Kolleegium tegi kindlaks, et vaidlusalune KaMS § 16 lg 3 on ilmses vastuolus direktiivi nr 89/104/EMÜ art 7 lg-ga 2. Selles osas on tegemist nn acte éclairé olukorraga, kus Euroopa Kohus on direktiivi sätet juba selgitanud (vt käesoleva otsuse p 29). Samas on kolleegiumi arvates võimalik vastuolu ületada teiste seaduse sätete tõlgendamise teel (vt käesoleva otsuse p 30–32).
Tšedi-Holi kožuun
Tšedi-Holi kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Hovu-Aksõ.
Jevgeni Petrov
pisi|right|150px|Jevgeni Petrov (1932) Jevgeni Petrov (sünninimi Jevgeni Katajev; 13. detsember (vkj 30. november) 1903 Odessa – 2. juuli 1942 Rostovi oblast) oli 1920. ja 1930. aastatel tegutsenud populaarne nõukogude kirjanik, kes kirjutas teoseid tandemis kirjanik Ilja Ilfiga. Neid tuntaksegi peamiselt koondnime Ilf ja Petrov all.
Tšedi-Holi kožuun
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 7 asulat.
Jevgeni Petrov
Pere ja töö
Jevgeni Petrov oli õpetaja poeg. Ka tema vend Valentin Katajev oli tuntud kirjanik. Petrov alustas oma töist elu uudistekorrespondendina ning töötas põgusalt ka kriminaaluurijana.
1923. aastal asus ta elama Moskvasse, kus hakkas tööle ajakirjas Krasnõi Perets. 1926. aastal asus ta tööle ajalehte Gudok.
Hilisem töö ja surm
Ilja Ilfi surma järel 1937. aastal hakkas Petrov tegema kaastööd ajalehele Literaturnaja Gazeta ja ajakirjale Ogonjok. Ta kirjutas ka filmistsenaariume.
Pärast seda, kui Saksamaa Nõukogude Liidule kallale tungis, sai Petrovist sõjakorrespondent Krimmis. Ta sai surma lennuõnnetuses, kui naasis Sevastopolist.
Talle on pühendatud 2012. aastal Ameerika Ühendriikides valminud lühifilm "Ümbrik", milles teda mängib Kevin Spacey.
Premier Restaurants Eesti AS
Premier Restaurants Eesti AS on Eesti toitlustusettevõte, mis haldab frantsiisilepingu alusel McDonald'si kiirtoidukohti Eestis. Firma tegutseb 1995. aastast, mil Tallinnas avati Eesti esimene McDonald'si hamburgerirestoran.
2012. aastal oli Premier Restaurantsil Eestis kokku kümme restorani, neist kuus Tallinnas, kaks Tartus, üks Narvas ja Pärnus. 2011. aastal sai firma 257 288 eurot kasumit, 2010. aastal oli ettevõte 293 927 euroga kahjumis. 2011 töötas ettevõttes keskmiselt 503 inimest, kellele maksti töötasuks kokku 2,8 miljonit eurot. 2012. aastal nimetas majandusministeerium Premier Restaurantsi üheks Eesti turismisektori kolmest suurimast ettevõttest (teised kaks olid OÜ TLG Hotell ja OÜ TEZ Tour).
2007. aasta detsembrist kuulub Premier Restaurants Eesti AS Läti firmale Premier Restaurants Latvia SIA. Kõiki McDonald'si harusid Baltimaades haldab Malta ettevõtja Melo Hili juhitud Premier Capital Ltd.
Aderkaši
Aderkaši on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas.
Küla asub valla lõunaosas. Aderkaši jääb valla keskusest Taurupest 3, piirkonna keskusest Ogrest 60 ja Riiast 87 kilomeetri kaugusele.
Asula on kujunenud endise Taurupe vallamaja ja Aderkaši mõisa (Fistehlen) keskuse juurde. Külas asub Aderkaši kalmistu. Sinna jääb Aderkaši bussipeatus.
Sealne Aderkaši linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Kalēji muinaskalmed ehk Kalmeküngas on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Aderkaši õigeusu kirik. Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 4,49 meetrit, 4,25 meetrit, 4,15 meetrit ja 5,2 meetrit.
Aastal 2008 oli külas 15 elanikku.
pisi|tühi|Aderkaši kalmistu
Natalia Podolskaja
Natallja Padolskaja (Натальля Юр'еўна Падольская; sündinud 20. mail 1982) on Valgevene laulja.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Venemaad lauluga "Nobody Hurt No One".
Ḩarām
Ḩarām (araabia keeles حَرَام‎‎) tähistab šariaadis keelatut, puutumatut, ebapüha, tabu. Sellele vastandub ḩalāl.
Tõrva Muusikakool
pisi|[[Tõrva Gümnaasium|Tõrva Gümnaasiumi hoone, kus tegutseb Tõrva Muusikakool alates 1. septembrist 1985]] Tõrva Muusikakool on muusikakool Valga maakonnas Tõrvas aadressil Puiestee tänav 1.
1981. aasta sügisel alustas Tõrvas tegevust Valga Lastemuusikakooli filiaal. 1. septembril 1985 avas Tõrva Keskkooli ruumides uksed iseseisev Tõrva Lastemuusikakool (42. lastemuusikakool Eestis). 1992. aastal nimetati Tõrva Lastemuusikakool ümber Tõrva Muusikakooliks. Koolil on sõprussidemed Rootsis asuva Essunga Muusikakooliga.
Žīguri (Smiltene piirkond)
Žīguri on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Branti vallas. Küla jääb valla loodeossa, valla keskusest Vidzemest 13, piirkonna keskusest Smiltenest 15,6 ja Riiast 118,4 km kaugusele.
Küla on tekkinud endise Branti mõisa keskuse juurde.
Külast läheb läbi maantee V250.
Külas on alla 100 elaniku.
Cícero Santos
pisi|Cícero Santos Cícero Santos (tuntud ka kui lihtsalt Cícero; sündinud 26. augustil 1984 Castelos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo.
Ta alustas klubikarjääri Minas Geraisi osariigi klubis Tombense, millega liitus 2000. aastal. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2003. aastal Bahia meeskonnas. Hiljem on ta Brasiilia kõrgliigas mänginud veel kuue klubi koosseisus: Figueirenses, Fluminenses, São Paulos, Santoses, Grêmios ja alates 2019. aastast Botafogos. Fluminensega võitis ta 2007. aastal Brasiilia karika, São Pauloga 2012. aastal Lõuna-Ameerika klubide karikasarja Copa Sudamericana ning Grêmioga 2017. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese ja 2018. aastal Lõuna-Ameerika superkarika Recopa Sudamericana.
Aastatel 2008–2011 mängis Cícero Saksamaal, esmalt kaks hooaega Herthas ja seejärel ühe hooaja Wolfsburgis. Lisaks on ta mänginud hooajal 2014–15 Katari kõrgliiga klubis Al-Gharafa.
Tom-Olaf Urb
thumb|Reket esinemas Intsikurmu muusikafestivalil, 2016
Tom-Olaf Urb (esinejanimega Reket; sündinud 2. aprillil 1985 Tallinnas) on eesti muusik, produtsent, kirjanik ja näitleja.
Tallinnast pärit Tom-Olaf on muusikaga tegelenud alates aastast 2000. Urb on õppinud Ameerika Ühendriikides Santa Monica kolledžis ja lõpetanud Londoni kunstiülikooli helikujunduse erialal.
Isiklikku
Tema ema on näitleja Viire Valdma ning isa näitleja ja laulja Toomas Urb. Tema elukaaslane oli 2016–2018 moedisainer Roberta Einer.
Gunta Randla
Gunta Randla (neiuna Lukstina, sündinud 9. juunil 1943) on läti päritolu Eesti teatri- ja telekunstnik.
Ta on lõpetanud Riias tarbekunstikooli ja pärast seda Eesti Kunstiinstituudis maali- ja teatrideko­rat­siooni eriala.
1968. aastal alustas ta kunstnikutööd Eesti Televisioonis.
Aastatel 2000–2007 oli ta Musta­mäe laste loomingu maja teatrinukuringi õpetaja.
Isiklikku
Gunta Randla on 1967. aastast abielus telekunstnik Tiit Randlaga.
Hattfjelldali vald
Valla keskus on Hattfjelldal.
Gießeni ülikool
pisi|Gießeni ülikooli peahoone Gießeni ülikool (ka Justus Liebigi (nimeline) Gießeni Ülikool; saksa keeles Justus Liebig-Universität Gießen, lühend JLU) on ülikool Saksamaal Gießenis.
Ülikool asutati 1607. aastal.
Ülikool on nimetatud saksa keemiku Justus von Liebigi järgi.
Rolf Gohs
Rolf Ernst Gohs (26. oktoober 1933 Tallinn – 23. august 2020 ) oli Eesti päritolu Rootsi illustreerija ja koomiksijoonistaja.
Teise maailmasõja ajal elas ta perega Poolas ja 1946. aastal kolis koos perega Rootsi. Juba 16-aastaselt läks ta tööle Rootsi kirjastusse Centerförlaget, kus hakkas joonistama koomikseid. Eriti tuntud on tema Rootsi ajalehtedes ilmunud koomiksi "Fantoom" joonistused.
PCI Express
pisi| Fotol on emaplaadi pesad. Ülevalt alla: <ul> <li> PCI Express ×4 </li> <li> PCI Express ×16 </li> <li> PCI Express ×1 </li> <li> PCI Express ×16 </li> <li> standardne PCI (32-bit) </li></ul>
PCI Express (Peripheral Component Interconnect Express) ehk PCIe või PCI-E (tuntud ka kui 3GIO (3rd Generation I/O); mitte segamini ajada PCI-X ja PXI) on kiire jadasiin, mis loodi asendamaks vanemaid PCI, PCI-X ja AGP standardeid.
PCI Expressi siin toetab kaartide käigultvahetust, teenusekvaliteeti (QoS), energiatarbimise kontrolli ja edastatud andmete terviklikkuse kontrolli.
PCI Expressi standardi arendamist alustas Intel. Esimene ametlik PCI Expressi baasspetsifikatsioon ilmus 2002. aasta juulis. PCI Expressi standardi arendamisega tegeleb organisatsioon PCI Special Interest Group, mis ühendab enam kui 900 ettevõtet.
PCI Expressi siini eesmärgiks on selle kasutamine ainult lokaalse siinina. Kuna PCI Expressi tarkvaraline mudel on suures osas päritud PCI-lt, siis olemasolevad süsteemid ja kontrollerid võivad olla kohandatud PCI Expressi siini kasutamiseks ainult füüsiliselt, ilma tarkvara versiooni uuendamata. PCI Expressi siini kõrge piiktulemuslikkus võimaldab selle kasutamist AGP ning PCI ja PCI-X siinide asemel. Loodetakse, et PCI Express vahetab need siinid personaalarvutites välja.
Mini PCI-E
Mini PCI Express – PCI Expressi siini formaat kaasaskantavate seadmete jaoks.
Selle standardi pistiku jaoks toodetakse hulgaliselt lisaseadmeid:
pisi|paremal|püsti=2|Fotol on PCI Express Mini kaart ja selle pesa pisi|ääris|paremal|püsti=2|Mini PCI ja Mini PCI-E võrdlus
SSD Mini PCI Express
pisi|paremal|püsti=2|Fotol on Inteli mSATA liidesega pooljuhtketas
ExpressCard
ExpressCardi pesi kasutatakse 2010. aasta novembri seisuga järgmiste seadmete ühendamiseks:
Protokolli kirjeldus
pisi|püsti=1.25|Videokaart PCI Express x16 jaoks PCI Express seadmete ühendamiseks kasutatakse kahesuunalist punkt-punkt tüüpi jadaühendust, mida nimetatakse rajaks (Lane). See vastandub teravalt PCI-le, milles kõik seadmed ühenduvad üldise 32-bitilisele paralleelsele kahesuunalisele siinile. Kahe PCI Expressi seadme vahelist ühendust nimetatakse liiniks (Link), ja see koosneb ühest (nimetatakse x1) või mitmest (x2, x4, x8, x12, x16 ja x32) rajast, ehk kahesuunalisest seeriaühendusest. Liini iga seade peab toetama vähemalt ühendust x1.
pisi|püsti=1.25|PCI Expressi topoloogia näide, kus valged ühenduspunktid märgistavad allavoolu- ning hallid ülesvooluporte. Üks suuri erinevusi PCI ja PCIe vahel on veel nende siinide topoloogia. Erinevalt PCI paralleelsiinist, kus kõik seadmed jagavad ühiseid aadressi-, andme- ja juhtimisliine, kasutab PCIe kakspunktühendust, kus igal liinil saab olla maksimaalselt kaks seadet. Selleks, et ühendada samasse süsteemi rohkem seadmeid, kasutab PCIe süsteem kommutaatoreid (switche) ja sildu (bridge). PCIe süsteemi hierarhia tipuks on protsessor, liidest protsessori ja muude siini komponentide vahel nimetatakse juurkompleksiks (Root complex). Igal PCIe komponendil on pordid, mille külge ühenduvad teised seadmed, juurkompleksi porte nimetatakse juurportideks. Kommutaator võimaldab ühe PCIe pordi külge ühendada rohkem kui üht seadet, ehk omab ühte ülesvoolu porti protsessori suunas ning mitut allavoolu porti otspunktide suunas. Seadet, mis on PCIe süsteemis "lõpus" ega ole kommutaator või sild, nimetatakse otspunktiks (endpoint) ja mis on võimeline toimima transaktsioonide algatajana (initiator) ja lõpetajana (completer). Sellistel seadmetel on ainult üks ülesvoolu port. Sild võimaldab PCIe süsteemi ühendada teist tüüpi siine (näiteks PCI või PCI-X), sellisel juhul on tegemist pärisillaga (forward bridge). Kui aga ühendatakse vastupidi (PCI süsteemi külge PCIe siin), siis sellist vahendatavat silda nimetatakse pöördsillaks (reverse bridge). Seadmed, mis on algselt disainitud PCI või PCI-X jaoks, aga millele on hiljem külge arendatud PCIe liides nimetatakse pärand otspunktideks (legacy endpoint) ja koheselt PCIe süsteemi jaoks disainitud seadmeid nimetatakse põlis-otspunktideks (native endpoint).
Elektrilisel tasemel kasutab iga ühendus madalpingelist diferentsiaalset signaaliedastamist (LVDS), kus iga ühenduse raja kaudu saadetakse sama signaali positiivne ja negatiivne „versioon". Sellega saavutatakse veakindlus - immuunsus mürade ja pingelangu vastu. Kuna viigud on üksteisele lähedal, siis välised mürad mõjutavad neid peaaegu võrdselt. Informatsiooni vastuvõtt ja edastamine toimub iga PCI Expressi seadmega kahe eraldatud juhi kaudu. Nii loob seade ühenduse PCI Expressi kommutaatoriga ainult nelja juhi abil.
Sellisel lähenemisviisil on järgnevad eelised:
pisi|Lahtise otsaga PCI express ×1 pesa PCI Expressi siinil läheb kasutusse maksimaalne kogus lane'e, mis on saadaval nii kaardil kui ka pesal, kuid see ei võimalda seadmel töötada pesas, mis on mõeldud PCI Express siinist väiksema ribalaiusega kaartidele. Näiteks kaart x4 ei mahu füüsiliselt standardsesse x1 pesasse, vaatamata sellele, et ta saaks töötada x1 pesas, kasutades ainult üht lane'i. Osadel emaplaatidel võib näha mittestandardseid pesi x1 ja x4, millel puudub äärmine vahesein, ja sellisel juhul võib paigaldada nendesse kaarte, mis on suurema pikkusega kui pistik. Samal ajal ühte osa kaardist ei varustata toitega ja maandusega, mis võib kaasa tuua erinevaid probleeme.
Kõikides ülikiiretes jadaprotokollides, näiteks gigabitine Ethernet, peab olema sünkroonimise informatsiooni kandev edastamissignaal (ehk Taktsignaal) sisseehitatud. Sünkroniseerimissignaali tekitab andmevoo allikas ning saadab selle andmevoo sees vastuvõtjale, kus vastuvõtja taastab faasiluku (PLL) ahela abil andmevoost sünkroniseerimissignaali. Füüsilisel tasandil kasutatakse PCI Expressi kanali kodeerimise meetodit 8b/10b (8 bitti 10-s, koondamine 20%) konstantse osa kõrvaldamiseks edastamissignaalis ja kinnistades sünkroonimisinfo andmevoo sisse. Alates PCI Express 3.0st kasutatakse säästlikumat 128b/130b kodeeringut 1,5% koondamisega.
Mõned protokollid (näiteks SONET/SDH) kasutavad meetodit, mida nimetatakse scrambling'uks, sünkroonimisinfo kinnistamiseks andmevoo sisse ja edastatava signaali spektri "erosiooni" jaoks. PCI Expressi spetsifikatsiooni on ette nähtud scrambling-funktsioon, kuid scrambling PCI Expressis erineb sellest, mis on SONET'il.
Ribalaius
PCIe 1.0 puhas bitikiirus on 2,5 GT/s (gigatehingut sekundis). Siini ribalaiuse (ehk teisisõnu suurima läbilaskevõime) arvutamiseks tuleb arvesse võtta dupleksi ja koondamist 8b/10b (8 bitti 10-s), mille tulemusel on saadud ribalaiuse ühikuks GB/s. Näiteks on PCI-E 1.0 x1 ühenduses dupleksi maksimaalne läbilaskevõime (kahel suunal):
Konkureerivad protokollid
Lisaks PCI Expressile on veel mitmeid ülikiireid standardiseeritud jadaliideseid, näiteks HyperTransport, InfiniBand, RapidIO ja StarFabric. Protokollide väljatöötamiseks on kulunud märkimisväärsed rahasummad, seetõttu eelistab iga tootja omi liideseid. Standarditud ülikiire liides peaks ühelt poolt olema paindlik ja venivusega, teiselt poolt peaks olema madala latentsusega ja omama madalaid üldkulusid (see tähendab, et ametliku informatsiooni paketi osa ei tohi olla suur). Sisuliselt on erinevused kahe liidese vahel täpselt arendajate valitud konkreetse liidese kompromissis nende kahe vasturääkivate nõudmiste vahel.
Näiteks võimaldab ametlik marsruudi lisainformatsioon paketis organiseerida keerulise ja paindliku paketi marsruutimist, kuid suurendab üldkulusid paketi töötlemisel, samuti väheneb liidese läbilaskevõime, tarkvara, mis algväärtustab ja seadistab seadeid, mis on ühendatud liidese juurde, läheb keerulisemaks. Selleks, et saaks seadmeid "kuumalt" ühendada on vaja spetsiaalne tarkvara, mis jälgiks muudatusi võrgu topoloogias. Näited liidestest, mis on selleks kohandatud, on RapidIO, InfiniBand ja StarFabric.
Samal ajal, lühendades pakette saab vähendada andmete edastamise viivitused, mis on oluline eeldus mälu liidesele. Kuid väike pakettide arv toob kaasa selle, et osa paketti ametlikust valdkonnast suureneb, mis vähendab liidese efektiivset läbilaskevõimet. Sellise liidese näiteks on HyperTransport.
PCI Expressi seisukoht – kirjutatud lähenemisviiside vahel, kuna PCI Expressi siin on kavandatud tööks kohaliku siinina, mitte protsessor-mälu siinina või keerulise marsruutimisvõrgustiku siinina. Lisaks, PCI Express on algselt mõeldud kui siin, mis on loogilises kooskõlas PCI siiniga, mis samuti tõi kaasa omad piirangud.
PCI Express 2.0
PCI-SIG grupp laskis välja PCI Express 2.0 spetsifikatsiooni 15. jaanuaril 2007. Peamised uuendused PCI Express 2.0-s:
Väline kaabeldusspetsifikatsioon ePCIe
7. veebruaril 2007 lasi PCI-SIG grupp välja süsteemivälise kaabelduspetsifikatsiooni ePCIe. Kaabli maksimaalne pikkus pole määratud. Kaabel edastab andmeid kiirusel kuni 2,5 GT/s. Standardkaablid ja konnektorid on loodud x1, x4, x8 ja x16 liini laiustele.
PCI Express 2.1
Füüsilised omadused (kiirus, ühenduspesa) vastavad 2.0-le, tarkvarale on aga lisatud funktsioonid, mida kavatsetakse täielikult rakendada versioonis 3.0. Kuna enamik emaplaate müüakse versiooniga 2.0, ei anna üksnes 2.1 versiooniga graafikakaardi olemasolul antud režiimi kasutada.
PCI Express 3.0
2010. aasta novembris kinnitati PCI Express 3.0 versiooni spetsifikatsioonid. 3.0 liidese andmeedastuskiiruseks on 8 GT/s (gigatehingut/s). Kuid sellest hoolimata oli selle reaalne läbilaskevõime ikka kahekordistatud võrreldes PCI Express 2.0 standardiga. See sai võimalikuks tänu agressiivsemale kodeerimisskeemile 128b/130b, kus 128 bitti andmeid, mis saadakse siini kaudu, kodeeritakse 130 bitiga. PCI Express 2.0-l on andmesidekiirus 5 GT/s ja kodeerimisskeem 8b/10b. Säilis ühilduvus varasemate PCI Expressi versioonidega.
PCI Express 4.0
29. novembril 2011 kuulutas PCI-SIG avalikult välja esialgse PCI Express 4.0 standardi, mille bitikiirust ja ribalaiust oli taas kahekordistatud (võrreldes eelmise standardiga) vastavalt kiirusele 16 GT/s ja ~32 GB/s. Säilis nii tarkvaraline kui ka mehaaniline tagasiühilduvus. 4.0 standard on toetatud alates 11. põlvkonna Intel Core ning AMD 3000 ja 5000 seeria protsessorites ning vastavaid protsessoreid toetavates emaplaatides. Standard loodi nii serverites kui ka lauaarvutites kasutamiseks.
Esimesed füüsilised seadmed, mis kasutasid PCIe 4.0 standardit ehitati alles 2016. aasta augustis ning standard avalikustati alles 2017, kaubanduslikult muutusid saadavaks 4.0 seadmed veelgi hiljem, venitades standardi väljalaske ligi 7 aasta peale.
PCI Express 5.0
2017. aasta juunis avalikustas PCI-SIG esmased PCI Express 5.0 spetsifikatsioonid, järjekordselt kahekordistades ribalaiust kuni 128GB/s x16 liini korral ning bitikiirust kiiruseni 32GT/s, seejuures säilitades nii tarkvaralise kui ka mehaanilise tagasiühilduvuse. Ametlikult kinnitati 5.0 spetsifikatsioon 2019. aasta maikuus, mis oli PCIe ajaloos esmakordne juhtum, kus uus spetsifikatsioon avaldati enne seda, kui eelmine versioon oleks kommertsturule jõudnud. PCIe 5.0 standardit toetavad alates 12. põlvkonna Intel Core protsessorid ja Intel 600 kiibistikuga emaplaadid.
PCI Express 6.0
2022 jaanuaris avalikustas PCI-SIG PCI Express 6.0 spetsifikatsiooni, mille puhas bitikiirus ulatub kuni 64GT/s ning ribalaius x16 liini korral kuni 256GB/s. Standard loodi suuremahuliste andmete töötlemiseks (näiteks masinõppe/tehisintellekti, kõrgjõudlustöötluse, andmekeskuste, nutistu, militaar- ja kosmosetehnoloogiate arenduseks).
PCIe 6.0-ga plaanitakse kasutusele võtta NRZ (Non-return-to-zero) signaaliedastuse asemel PAM4 (Pulsi-amplituudmodulatsiooni) signaaliedastamine, mis jagab kahendsignaali (0 või 1) omakorda kaheks, tekitades neli võimalikku signaaliolekut (00, 01, 10 või 11). See tehnoloogia võimaldab ühe signaaliga edastada kaks korda rohkem andmeid ilma ribalaiust kahekordistamata ja tänu sellele võib PCIe 6.0 töötada sagedusel kuni 30 GHz ilma liinide pikkuseid suurendamata.
2022. aasta aprilli seisuga pole teadaolevalt ühtegi 6.0 standardile vastavat seadet veel toodetud.
Serebro
Serebro (Серебро) on Venemaa ansambel.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Venemaad lauluga "Song #1".
Nelly Ciobanu
pisi|Nelly Ciobanu 2009. aastal Nelly Ciobanu (sündinud 28. oktoobril 1974 Canias) on Moldova laulja.
Ta esindas Moldovat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Hora din Moldova". Finaalkontserdil tuli ta 69 punktiga 14. kohale.
Joniškėlise vald
Joniškėlise vald (leedu keeles Joniškėlio apylinkių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 174 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2693 inimest. Valla keskus on Joniškėlise linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 25, vallavanem on Sigitas Ilgutis.
pisi|[[Mūsa jõgi]] pisi|Švobiškise kalvinistide kirik pisi|Meškalaukis
General Electric Building
195 meetri kõrguse äripindadega hoone projekteeris arhitektuuribüroo Cross & Cross, mis projekteeris samuti 20 Exchange Place'i. Hoone valmis aastatel 1929–1931 ning see on kujundatud uusgootika nüanssidega art déco stiilis. See on üks parimad art déco suuna näiteid maailmas. Selle tornitipu kroon on mõeldud kujutama elektrijõudu ja raadiolaineid, seda eriti öövalgustuses.
Hoone ehitamise algatas RCA, mis oli siis General Electricu tütarettevõte. RCA kolis ise aga aadressile 30 Rockefeller Plaza, mis sai seejärel tuntuks kui RCA Building, ning aastatel 1933–1974 kasutas General Electric hoonet enda peakontorina. 1993. aastal annetas General Electric hoone Columbia ülikoolile ning aastatel 1993–1995 läbis see ulatusliku renoveerimise.
Aastal 1985 arvas New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni selle kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). Aastal 2004 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places) kui USA Rahvuslik Ajalooline Mälestusmärk (National Historic Landmark).
Viiratsi raamatukogu
Viiratsi Rahvaraamatukogu on raamatukogu Viiratsi alevikus Viljandi vallas aadressil Sakala 4.
Ajalugu
Raamatukogu sünnilugu sai alguse Vana-Võidu koolis, kus pandi alus raamatukoguseltsile ärksamate taluperemeeste ja noorte koosolekul 1880. aastal. Seda aastaarvu peetaksegi Viiratsi raamatukogu sünniaastaks.
1882 – kinnitati lõplikul kujul vallavalitsuses raamatukogu seltsi põhikiri. Raamatukogule pani aluse Schnakenburgi trükikojast 68 raamatut, mis olid saadud annetuste teel.
1903 – otsustati selts senisel kujul likvideerida ning varad üle anda uuele Vana-Võidu Muusikaseltsile “Kevade”. Raamatukogu korraldajateks olid M. Kangilaski, koguhoidjaks J. Västrik.
1923 – otsustas seltsi eestseisuse koosolek taotleda riigilt toetusraha. Raamatute väljaandmine ja kogu korraldamine otsustati anda ühe isiku kätte. Selleks isikuks valiti J. Västrik ja tema abiks A. Tauk.
1925 – märtsis valiti raamatukogu juhatajaks C. Lammas. Raamatukogu asus Vana-Võidu vallamajas ühes toas.
1938 – oli avatud lugemissaal iga päev kell 16–20 ja pühapäeval 14–20.
1940 – raamatukogu juhataja oli I. Kangilaski.
1942 – täitus seltsi tegevuse 40 aastat.
1947 – viidi raamatukogu üle Verilaskele, kus kogu asus ühes majas külanõukogu ja rahvamajaga. Koguhoidjaks oli Linda Riisenberg, kes elas raamatukoguga samas majas ja oli selles ametis 31 aastat.
1961. aastast asub raamatukogu Viljandi rajooni Uusna külanõukogu Kevade kolhoosi territooriumil.
1982– ? oli raamatukogu juhataja Leili Oisman.
1984–1986 tuli raamatukogu oma grupis Viljandi rajoonis töönäitajate poolest esikohale.
1986 – avati laenutuspunkt Ärma osakonnas.
1990. aastal sai raamatukogu kasutamiseks suuremad ruumid. Lugemissaal suurenes, mahutades 24 lugejat.
1992 – kolis raamatukogu rahvamajaga ühe katuse alla.
2002 – sai raamatukogu endale uued ruumid Viiratsi kool-huvikeskuse majja, kus see asub siiani. Seni Viiratsi rahvamaja katuse all olnud 46 ruutmeetri asemel sai raamatukogu kasutamiseks 180 ruutmeetrit. Sisustati seitsme kasutajakohaga internetipunkt. Raamatukogus asus tööle bibliograafina Kai Oidermaa. Ligi poolsada lugejat saavad valida ligi 17 000 eri raamatu ja 30 perioodikanimetuse hulgast.
2020 – nimetati Viiratsi raamatukogu ümber Viiratsi Rahvaraamatukoguks, mida juhib Erika Lond.
Suhhoi Su-34
Su-34 on Venemaal valmistatud sõjalennuk.
Vana-Rooma rahasüsteem
pisi|[[Aureus, 36 eKr]] pisi|[[Ass, vabariigi ajajärk, 270 eKr]] Vana-Rooma rahasüsteem oli Rooma riigi maksevahendite süsteem.
Enne ühtse vääringu kehtestamist
Enne ühtse vääringu kehtestamist põhines Vana-Rooma majandus peamiselt kahel väärtusvormil – veistel (ladina pecus; siit ladina sõna pecunia 'raha') ja ebakorrapärase kujuga pronksitükkidel, mida nimetati aes rude. Nende algeliste rahade väärtus määrati kaalude abil, sest tollal puudusid ühtsed nominaalid.
Esimene vabariigi ajajärgu raha pärineb 4. sajandist eKr. Tegu oli täisnurksete valatud pronksikangidega, mida nimetati aes signatum ja mida vermiti peamiselt Roomas. Nad on kõvasti pitseeritud; neile on iseloomulik pealdis "ROMANOM" ('roomlaste'). Kangide kaalud olid erinevad, kuigi kaaluks oli fikseeritud viis Rooma naela. Alguses oli kujundatud ainult üks kangi külg, hiljem mõlemad. Nende kangide funktsiooni on tõlgendatud mitmeti. Kangid olid küll maksevahend, kuid mitte mündid, sest nad ei vastanud viie Rooma naelasele kaalunõudele.
Pärast ühtse vääringu kehtestamist kangide tähtsus aina vähenes, kuni 250 eKr nende vermimine lõpetati.
James J. Gibson
James Jerome Gibson (27. jaanuar 1904 – 11. detsember 1979) oli Ameerika psühholoog, ökoloogilise tajuteooria (nn ökoloogilise optika) looja. Oli üks olulisemaid teadlasi nägemistaju uurimise valdkonnas ning on tugevasti mõjutanud tajupsühholoogia uurimist ja arengut.
Vana-Rooma rahasüsteem
Esimesed mündid
thumb|[[Ass, umbes 220 eKr.]] 2. sajandil elanud juristi Sextus Pomponiuse teateil palgati esimesed mündimeistrid 289 eKr. Nad signeerisid münte pealdisega "III. VIR. AAAFF", mis tähendas triumviri aere argento auro flando feriundo ('kolm [mündimeistrit] on vastutavad pronksi, hõbeda ja kulla sulatamise ja vermimise eest'). Suda järgi asus Rooma rahapaja Juno Moneta templis Kapitooliumil. Tollal olid roomlased müntide vermimisega tuttavad, sest kreeka kolooniad Metapontion, Kroton ja Sybaris olid münte verminud alates umbes 500. aastast eKr, Neapolis umbes 450. aastast eKr. Rooma oli 4. sajandiks eKr juba vallutanud suure osa Kesk-Itaaliast. Rahapajades vermiti palju pronksmünte, kuid suhteliselt vähe hõbemünte.
James J. Gibson
Gibson vastandus ideele, et närvisüsteem koostab aktiivselt teadlikku nägemistaju, ning edendas ökolooglist psühholoogiat, mille kohaselt mõistus tajub keskkondlikke stiimuleid otseselt, ilma lisatud kognitiivsete konstruktsioonide või töötlusteta.
Vana-Rooma rahasüsteem
Esimesed mündid
Kehtestati praegu aes grave nime all tuntud pronksmüntide süsteem. Nad olid suuruserinevuste tõttu ja sellepärast, et neid sagedamini valati kui vermiti, Roomale iseloomulikud, erinedes teistest Vahemere maades tollal vermitud müntidest jämeda, osalt koguni barbaarse stiili poolest.
James J. Gibson
2002. aastal ajakirja Review of General Psychology tehtud uuringu andmetel on Gibsoni töödele viidatud palju ning 20. sajandi psühholoogide seas paikneb ta 88. kohal, jagades seda veel John Garcia, David Rumelharti, Louis Leon Thurstone'i, Margaret Floy Washburni ja Robert S. Woodworthiga.
Vana-Rooma rahasüsteem
Esimesed mündid
Üks ass kaalus üks Rooma nael. Rooma nael jagunes 12 untsiks. Ka unts oli mündinominaal, mis algul moodustas 1/12 naela. Ent umbes aastaks 270 eKr oli aes grave langenud 10 untsile, umbes aastaks 215 eKr (Teise Puunia sõja ajaks) 5 untsile ja umbes aastaks 211 eKr 1–1,5 untsile.
James J. Gibson
Lapsepõlv
James Jerome Gibson sündis 27. jaanuaril 1904 USA Ohio osariigis McConnelsville’is. Tema vanemad olid Thomas ja Gertrude Gibson ning tal olid nooremad vennad Thomas ja William. Gibsoni ema oli kooliõpetaja ning isa töötas raudtee-ettevõttes Wisconsin Central Railroad. Isa liikuva ameti tõttu pidi Gibson perega tihti reisima ja kolima, liiguti läbi Lõuna-Dakota, Põhja-Dakota, Wisconsini, lõpuks seati end sisse Chicago äärelinnas Wilmette'is.
Vana-Rooma rahasüsteem
Esimesed mündid
Motiivina kandsid kõik varajased Rooma mündid tagaküljel laevakere kujutist mälestuseks Antiumi laevastiku vallutamisest ning esiküljel jumalate kujutisi.
James J. Gibson
Lapsepõlv
Gibsoni isa võttis teda lapsepõlves tihti rongisõitudele kaasa. Gibson meenutas, kui väga teda juba lapsena huvitas see, kuidas visuaalne maailm liikumise ajal paistis. Sõidusuunas vaadates paistis visuaalne maailm rongiga kaasa liikuvat ning laienevat. Kui Gibson vaatas rongi taha, tundus visuaalne maailm justkui kokku tõmbuvat. Need kogemused sütitasid Gibsonis huvi optilise voolu ja eri transpordiviiside genereeritud visuaalse informatsiooni vastu. Hilisemas elus kasutas Gibson seda huvi lendavate ja maanduvate lennukite visuaalse taju uuringutes.
Julie von Hausmann
Julie von Hausmann (läti Jūlija fon Hausmane; 19. märts 1826 (ukj) Riia – 15. august 1901 (ukj) Võsu) oli baltisaksa luuletaja.
James J. Gibson
Haridus ja karjäär
Gibson alustas kõrgharidusteed Northwesterni Ülikoolis, kuid pärast esimest aastat jätkas õpinguid Princetoni Ülikoolis filosoofia erialal. Princetonis õpetasid teda mitmed mõjuvõimsad professorid, kelle hulka kuulusid Edwin B. Holt, kes oli uue realismi toetaja, ning Herbert S. Langfeld, kes õpetas Gibsonile eksperimentaalpsühholoogiat. Pärast Langfeldi kursust otsustas Gibson Princetoni Ülikoolis jätkata ning omandas seal 1928. aastal doktorikraadi psühholoogia erialal. Tema doktoritöö juhendajaks oli Langfeld ning doktoritöö teema keskendus visuaalsete vormide mälule.
Julie von Hausmann
Tema tuntuim teos on "So nimm denn meine Hände", mille viisistas Friedrich Silcher.
James J. Gibson
Haridus ja karjäär
E. B. Holt, keda õpetas William James, inspireeris Gibsonit olema radikaalne empiritsist. Holt oli Gibsoni mentor. Kuigi Gibson ei pruukinud otseselt William Jamesi töid lugeda, oli E. B. Holt teda ja Jamesi ühendavaks faktoriks. Holti molaarse biheiviorismi teooria tõi psühholoogiasse Jamesi radikaalse empiritsismi filosoofia. Heft on väitnud, et Gibsoni töö oli vaid William Jamesi radikaalse empiritismi filosoofia kohendus. Gibson uskus, et taju on otsene ja tähendusrikas. Ta arutles oma "sobimuste teoorias"(theory of affordances) taju mõtte üle. Samuti mõjutas Gibsonit Jamesi neutraalne monism, mille alusel pole miski pelgalt vaid vaimne või füüsiline.
Vana-Rooma rahasüsteem
Esimesed mündid
Kõik ühe seeria mündid kandsid teatud tunnust, näiteks viljapead või mündimeistri signatuuri. Sageli oli ühes seerias suurima nominaalina denaar, edasi ass, semis, triens, quadrans, sextans, unts ja mõnikord ka semuncia. Vabariigi ajajärgu lõpus neid seeriaid peaaegu ei vermitud, väiksemate nominaalide (sextans, unts) vermimine lõpetati.
Järgneb Rooma münditüüpide loetelu alates suurimast väärtusest:
James J. Gibson
Haridus ja karjäär
Gibson alustas palgatööd Smithi kolledžis psühholoogia õpetamisega. Smithis kohtus Gibson kahe isikuga, kes talle elu jooksul rohkesti mõju avaldasid. Üks neist oli geštaltpsühholoog Kurt Koffka. Kuigi Gibson ei nõustunud geštaltpsühholoogia põhimõtetega, oli ta nõus Koffka uskumusega, et peamised uurimused psühholoogia alal peaksid olema seotud taju uurimisega. Teine Gibsonit mõjutanud isik, kellega ta Smithis kohtus, oli tema tulevane naine Eleanor Jack, kellest sai prominentne psühholoog tänu imikute ja väikelaste taju uurimisele. Ta on tuntuks saanud "visuaalse kuristiku" (visual cliff) eksperimendiga. Gibson abiellus Eleanoriga 17. septembril 1932 ning nad said aastatel 1940 ja 1943 kaks poega, James Jerome Jr ja Jean Grier.
Julie von Hausmann
Ta on maetud Ilumäe kabeliaeda.
James J. Gibson
Haridus ja karjäär
1941. aastal astus Gibson USA sõjaväkke, kus temast sai teise maailmasõja ajal õhujõudude üksuse alla kuuluva lennunduse psühholoogia programmi direktor. Eriti huvitas teda see, kuidas mõjutavad lendamine ja õhusõidukid nägemistaju. Ta töötas välja visuaalsete võimete testi, mida kasutati piloodiks pürgijate hindamiseks.
Pärast sõja lõppu naasis ta lühikeseks perioodiks Smithi kolledžisse, kus hakkas kirjutama oma esimest raamatut "Visuaalse maailma tajumine" ("The Perception of the Visual World", 1950). Enne kui raamat välja anti, suundus Gibson õppejõuks Cornelli Ülikooli, kuhu ta jäi õpetama ja teadust tegema elu lõpuni.
Gibsoni lähenemine nägemistajule
Gibsoni uurimistöö põhines küsimusel "Kuidas me näeme maailma nii, nagu me seda näeme?". Tema jaoks on taju kompilatsioon indiviidi ümbritsevast keskkonnast ja sellest, kuidas inimene sellega suhtleb. Suur osa Gibsoni tööst tajuga tuleneb aegadest, mil ta töötas USA õhuväes. Tema tööd võivad olla esimesed, mis näitavad, et tajutüüpide vahel esinevad selged erinevused. Vormitaju on ühelt poolt kahe staatilise ilmingu väljendus, samas kui objekti tajumine hõlmab ühte neist ilmingutest liikumises. Gibson rajas aluse, millel tugineb kogu edasine empiiriline taju uurimine. Ta vaidles vastu arusaamale, et taju iseenesest on ebaoluline ning väitis, et keskkond otsustab taju üle ning selle tähendus on see, mille keskkond tajule võimaldab.
Oma klassikalises kirjutises "Visuaalse maailma tajumine" ("The Perception of the Visual World", 1950) lükkas ta tagasi tolleaegse moodsa biheiviorismi teooria, asendades selle enda ideedega, mille omandas läbi eksperimentaalse uurimistöö. Gibsoni poolt väljakäidud sobimuse teooria on olnud väga mõjukas disaini ja ergonoomika valdkondades.
Oma hilisemates töödes, näiteks "Ökoloogiline lähenemine nägemistajule" ("The Ecological Approach to Visual Perception", 1979), filosofeeris Gibson rohkem ning kritiseeris kognitivismi samamoodi, nagu oli varem kritiseerinud biheiviorismi. Gibson on üha mõjukam mitmes kaasaegses psühholoogia liikumises, eriti nendes, mida peetakse postkognitivistlikeks.
Gibson uuris taju ka koostöös abikaasa Eleanor J. Gibsoniga. Koos pakkusid nad välja tajulise õppimise protsessi, mille käigus indiviid märkab end ümbritsevas tajuväljas erinevusi. Selle heaks näiteks on Eleanor J. Gibsoni ja Richard D. Walki klassikaline uurimistöö, "visuaalse kuristiku" (visual cliff) eksperiment. Selles eksperimendis leiti, et väikelaps, kes oli alles õppinud roomama, oli tundlik järskude servadega sügavikele ehk kuristikele ning vältis neid.
Ökoloogia ja taju
Gibson uskus, et keskkond ja loomad ei ole eraldatavad osad. Ta väitis, et ilma keskkonnata ei saaks loomad ellu jääda ning ilma loomadeta ei oleks keskkonda. Keskkond on see, mida me mingil ajahetkel tajume ja kõik loomad on võimelised tajuma. Inimesed tajuvad keskkonda otseselt, seetõttu me ei ole võimelised tajuma keskkonnas asju, mis on nägemiseks liiga väikesed, näiteks aatomid.
Sobimus ehk võimaldus
Gibson võttis kasutusele mõiste affordance – eesti keeles sobimus ehk võimaldus. Gibsoni jaoks tähendab see võimalust objektile või keskkonnale midagi teha. Sobimus nõuab suhet, milles keskkond ja loom saavad koostööd teha. Hea näide selle kohta oleks, et inimkond on muutnud keskkonda nii, et see sobituks paremini meie vajadustega (nt. ehitanud trepid sinna, kus on järsud kallakud). Lisaks võimaldavad ka keskkonnas paiknevad objektid mitmesuguseid käitumisviise, nagu näiteks tõstmine või haaramine.
Gibson väitis, et objekti tajudes ei märka me selle üksikasjalikke omadusi, vaid objekti sobimust. Ta uskus, et objekti sobimuse tajumine on lihtsam kui objekti kõikvõimalike omaduste tajumine. Sobimus võib olla seotud ka elupaiga eri piirkondadega – mõned piirkonnad lubavad peitu pugeda, samas kui mõned lubavad toitu hankida.