cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2016. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
Individuaaldistants 15 km
Kuupäev: 11. märts Osavõtjaid: 94 võistlejat Riike: 29 Maailmameister 2015: Jekaterina Jurlova Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Teatevõistlus 4x6 km
Kuupäev: 11. märts Osavõtjaid: 23 võistkonda Maailmameister 2015: Franziska Hildebrand Franziska Preuss Vanessa Hinz Laura Dahlmeier Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ühisstart 12,5 km
Kuupäev: 13. märts Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 15 Maailmameister 2019: Valj Semerenko Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
2×6+2×7,5 km segateatesõit
Kuupäev: 3. märts Osavõtjaid: 25 võistkonda Maailmameister 2015: (Veronika Vítková, Gabriela Soukalová, Michal Šlesingr, Ondřej Moravec) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Medalitabel
Korraldajariik
Grieghallen
right|thumb|200px|Grieghallen Grieghallen on kontserdisaal Norras Bergenis. See on koduks Bergeni Filharmooniaorkestrile alates hoone valmimisest 1978. aastal.
Hoone sai nime Bergenis sündinud helilooja Edvard Griegi järgi, kes oli ka Bergeni Filharmooniaorkestri muusikajuht 1880–1882.
Aastal 1986 toimus seal Eurovisiooni lauluvõistlus.
Nurme järv
Nurme järv (ka Varese järv, Nurmse järv) on looduslik järv Harjumaal Saue vallas Nurme külas.
Järve kaldajoone pikkus on 2203 m. Valgla pindala on 3,9 km². Veevahetus toimub 6 korda aastas. Järvest põhja poole jääb Ellamaa raba.
Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Ingerimaa kubermang
Ingerimaa kubermang oli haldusterritoorium (kubermang) Vene tsaaririigi koosseisus kuni 1710. aastani, kui see nimetati ümber Peterburi kubermanguks.
Kobekude
Kobekude ehk tohlkude on taimekude, mis on kohastunud gaasivahetuseks, võimaldades õhulõhede kaudu sisenenud välisõhul tungida sügavale rakkude vahele.
Ingerimaa kubermang
Kubermangu moodustamine
Ingerimaa ja Käkisalmi lään läks Rootsi kätte 1617 Stolbovo rahulepingu alusel. Samal ajal sai Rootsi Ingeri ka kubermanguks ja seda hakkas juhtima Narva asehaldur, kes määrati Ingerimaa kuberneriks. Kuberner resideeris Narva lossis. Uus kubermang hõlmas Ivangorodi, Jama, Koporje ja Nötteborgi lossiläänid. pisi|[[Rootsi impeeriumi Läänemere-äärsed dominioonid 17. sajandil]] 1629 liideti Ingerimaa koos Narva linnaga Rootsi Läänemereprovintside Liivimaa kindralkubermanguga.
Kobekude
Kobekoe rakud on veidi kõverdunud, nende vahel on suured rakuvaheruumid. Kobekoe rakud aitavad sammaskude veega varustada. Seal toimub ka rakkudest eraldunud vee aurustumine.
Ingerimaa kubermang
Kubermangu moodustamine
1642 moodustati Ingerimaa kindralkubermang koos Käkisalmi lääniga. Kubermangu keskuseks sai Nyen, ent 1651 taas Narva.
Kindralkubermang lõpetas eksisteerimise Põhjasõja ajal 1703-1704, mil need alad liideti Venemaaga.
Nurme järv
Nurme järve keskkonnaregistri kood on VEE2040200.
Ingerimaa kubermang
Kubermangu moodustamine
Rootsi ja Venemaa vahel Läänemerd ümbritsevate maa-alade pärast peetud Põhjasõja käigus vallutas Moskva tsaaririik pärast algset ebaedu 1704. aastaks Neeva suudme piirkonna ning vallutatud piirkonna haldamiseks moodustati 1706. aastal Ingerimaa kubermang (Ингерманландская губерня).
Kubermangu koosseisu liideti 1708. aastal Pihkva maakond, 1703. aastal asutatud Peterburi linna ümbruse maad, Schlüsselburg ning Jamburg, Koporje, Narva maakond, Tartu maakond, Aunuse kaid, maad Onega jõe ääres (Kargopolje maakond) ja Novgorodi, Tveri linna ümbritsevad maad ning Arhangelski piirkonna lõunaosa, Volgogradi ja Jaroslavli linna ümbruse lääneosa.
Kubermangukeskus oli kuni 1710. aastani Schlüsselburg ja pärast seda juba Peterburi. 1710. aastal nimetati ka Ingerimaa kubermang ümber Peterburi kubermanguks.
Viited
Swedish Ingria
Crotone provints
Crotone provints on provints Itaalias Calabria maakonnas. Provintsi keskuseks on Crotone linn.
Saaros
Saaros on periood, mille järel satub noorkuu taas samanimelisse sõlme. Saarose pikkus on 223 sünoodilist kuud (umbes 6585,3213 päeva ehk peaaegu 18 aastat 11 päeva).
Crotone provints
Haldusjaotus
Crotone provints jaguneb 27 omavalitsusüksuseks (comune).
Saaros
Saarost saab kasutada päikese- ja kuuvarjutuste ennustamiseks, kuna ühe saarose möödudes on Päike, Maa ja Kuu üksteise suhtes ligikaudu samas asendis. Varjutuste kordumist iga saarose järel nimetatakse varjutusetsükliks, ühe saarose järel toimuvate varjutuste seeriat aga saaroseseeriaks.
Saaros avastati Vana-Egiptuses, kus see ka nime sai. Vanaegiptuse keeles tähendab saaros kordumist.
1 saaros = 19 drakoonilist aastat = 6585,78 ööpäeva = 242 drakoonilist kuud = 6585,35724 ööpäeva = 223 sünoodilist kuud = 6585,31488 ööpäeva ~ umbes 18 aastat
Vaak
Vaak (Inula) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- ja mitmeaastaste rohttaimede ning poolpõõsaste perekond.
Perekonda kuulub umbes 90 liiki, kes on levinud nii Euroopa parasvöötmes kui ka Aasia ja Aafrika soojematel aladel.
Vaagid on väga erineva kasvuga. Väiksemad on üksnes mõni sentimeeter kõrged, suuremad võivad kasvada 3 m kõrgeks. Kõrgematel liikidel kalduvad olema väga karedad lehed.
Vaakide seas on palju ilutaimi, mida kasvatati juba antiikajal.
Keemiline koostis ja kasutamine
Vaakide juured ja risoomid sisaldavad inuliini (kuni 44%), polüsahhatiide, vaiku, liimvaiku, jälgi alkaloididest, saponiine ja eeterlikke õlisid (kuni 4,3%). Eeterlikest õlidest põhiosa moodustavad alfaselineeni saadused kahetsüklilised seskviterpeenid: alantolaktoon, isoalantolaktoon ja dihüdroalantolaktoon. Kahetsükliliste seskviterpeenide hulka kuuluvate laktoonide segu, mis eraldub vaakide eeterlikest õlidest kristallilisel kujul, nimetatakse heleniiniks. Peale heleniini kuuluvad vaakide eeterlike õlide koosseisu alantool, proasuleen ja tokoferool. Heleniin on nime saanud aedvaagi ladinakeelse nime Inula helenium järgi.
Vaakide rohtsed osad sisaldavad eeterlikke õlisid (kuni 3%), askorbiinhapet, mõruainet alantopikriini ning flavonoide kvertsitriini ja isokvertsitriini. Viimased on nime saanud tamme ladinakeelse nime Quercus järgi.
Vaakidest valmistatakse tablette alantolaktooniga (solkmete vastu) ja alantooniga (mao ja kaksteistsõrmiksoole haavandite vastu). Alantoon tugevdab vereringet mao limaskestas, kiirendab haavandite paranemist ning suurendab maomahla happelisust ja vähendab selle pepsiinisisaldust, mis soodustab paranemist.
Vaagil on põletikuvastased, sapieritust soodustavad, röga lahtistavad ja nõrgalt kuseeritust soodustavad omadused. Vaak aeglustab sooltoru kokkutõmbeid ja selle sekretsiooni ning rohkendab ühtlasi sapi juhtimist kaksteistsõrmiksoolde, mis vaagi antiseptilist toimet arvestades aitab seedeelundkonna haigusi ravida.
Konservi- ja kalatööstuses kasutatakse vaakide juuri ja risoome maitseainena ja ingveri asendajana.
Olari Taal
Olari Taal (sündinud 7. augustil 1953 Valgas) on eesti ettevõtja ja poliitik.
Vaak
Keemiline koostis ja kasutamine
Vaakidest saab valmistada sinist värvi, kui taime tõmmisele lisada kaaliumkarbonaati või kaaliumhüdroksiidi.
Olari Taal
Elulugu
Ta lõpetas 1971 Varstu Keskkooli ja 1976 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.
Vaak
Keemiline koostis ja kasutamine
pisi|Inglise vaak
Olari Taal
Elulugu
Aastatel 1976–1979 oli ta Tallinna Ehitustrusti töödejuhataja ja 1979–1985 Tartu Ehitustrusti ehitusvalitsuse nr 2 juhataja. Pärast seda oli 1985–1992 Tartu Maja peadirektor.
François René de Chateaubriand
pisi|François René de Chateaubriand pisi|François René de Chateaubriand
Olari Taal
Elulugu
1992. aastal oli ta Tiit Vähi esimeses valitsuses ehitusminister (30. jaanuar – 15. juuni) ja majandusminister (15. juuni – 21. oktoober).
Inkassonõue
Inkassonõue ehk inkasso ehk inkassoarveldus (inglise keeles collection, saksa keeles Inkasso) on rahanduses maksemeetod, mille puhul maksja (ostja) makse väljastatakse nõudjale (müüja) esitajapanga kaudu veksli, tšeki, kviitungi või muu dokumendi alusel. Seega pank või mõni teine juriidiline isik ehk käsundiandja nõuab raha sisse sobiva dokumendi alusel. Inkassofirma on võlglastelt raha sissenõudev ettevõte. Inkasso summa juurde üldiselt arvestatakse intresse, mh ka tasu inkasso nõudmise eest.
François René de Chateaubriand
François René de Chateaubriand (4. september 1768 – 4. juuli 1848) oli Prantsusmaa poliitik, diplomaat ja kirjanik, romantismi üks varajasi kuulutajaid Euroopa kirjanduses.
Olari Taal
Elulugu
Ta oli 29. jaanuarist 1998 kuni 25. märtsini 1999 Mart Siimanni valitsuse siseminister.
Inkassonõue
Ajalugu
Võlg muutus inkassonõudeks siis, kui raha tekkis. Enne seda tehti partertehinguid, kui vahetati üht kaupa teise vastu. Võlga hakati süsteemselt koguma antiikajal Mesopotaamias, kui arvestati võlasummasid hõbedas. Lihtrahval oli õigus tasuda kohustusi teraviljaga või mõne muu vahendiga, mida avalikud institutsioonid aktsepteerisid. Alates antiikajast võis jääda võlaorjusse, kus võlgnik ja tema perekond olid sunnitud loobuma oma vabadusest ja töötama tasuta võlaandjale, tasudes niiviisi oma võla. Suuremad võlad märgiti üles tahvlitele kiilkirjas, mis jäid mõlemale tehingu osapoolele kinnituseks.
François René de Chateaubriand
Ta on tuntud tänu oma värviküllastele loodusmaalingutele, tundlikkusele ja eksootilistele teemadele. Ta pani aluse romantilisele proosale.
Inkassonõue
Ajalugu
Suurimate religioonide sünniga telgajastul tõusis ka raha kui käibevahendi osatähtsus majanduses, mis tähendas müntide ja teiste rahavormide laiemat levikut. Väärismetalle sisaldavad mündid võimaldasid väejuhtidel maksta armeele palka. Sõjakäikudes saadud orjad kaevandasid väärismetalli, millest maksti just sõduritele palka.
Olari Taal
Elulugu
Ta oli üks Erakonna Res Publica asutajaid ning kuulus X Riigikokku (2003–2007) Res Publica fraktsiooni liikmena.
Inkassonõue
Ajalugu
Keskajal pöörduti tagasi virtuaalse krediitraha poole, näiteks vekslite vormis. Kirik kehtestas range kontrolli raha- ja laenupoliitika üle ning keelustas võlaorjuse. Üks võlga tõestav dokument oli täkitud pügalpulk, mis lõhestati kaheks ja anti mõlemale osapoolele.
Olari Taal
Elulugu
Oli 1999–2001 ASi Ösel Foods juhatuse esimees. Aastatel 2001–2003 ja uuesti 2007. aastast Eggera OÜ juhatuse liige. Alates oktoobrist 2008 on ta Merko Ehituse nõukogu liige.
Inkassonõue
Inkassofirma
Inkassoarvelduse korraldus on sätestatud võlaõigusseaduses. Inkassoarvelduse puhul vahendab inkassofirma ehk makseteenuse pakkuja käsundiandja korraldusel ja kulul käsundiandja jaoks kolmandalt isikult ehk inkassovõlgnikult raha sissenõudmist. Inkasso võib olla ka muu sissenõude või maksekohustuse omaksvõtmine. Inkassofirmal on õigus inkassojuhiste täitmiseks kaasata juurde teine inkassofirma. Käsundiandja juhise täitmata jätmise või puuduliku täitmise korral langeb vastutus inkassofirmale.
Olari Taal
Elulugu
2018. aastal oli Riigireformi SA üks asutajaid.
Inkassonõue
Inkassojuhis
Inkasso nõutakse sisse inkassojuhise alusel, mille on koostanud käsundiandja. Inkassojuhist peavad inkassofirmad võlaõiguse seadusest tulenevalt täitma professionaalse hoolsusega. Võlgnik saab inkassojuhise ja teised dokumendid algvormis inkassofirmalt, v.a inkassofirma tehtud märked ja pealdised.
Inkassovõlgniku makstud võlasummad peab inkassofirma kandma viivitamatult üle käsundiandjale, kellelt inkassojuhis saadi. Seetõttu lasub ettevõttel teatamiskohustus. Inkasso sissenõudmisel tekkinud probleemide korral peab inkassofirma teatama käsundiandjat probleemidest ja küsima juhiseid edasise tegutsemise kohta. Lisaks on makseteenuse pakkujal kohustus vastutada inkassonõudega seotud dokumentide seisukorra üle. Inkassofirmad ei vastuta teiste makseteenuse pakkujate inkassojuhiste ja võlgniku kohustuste täitmata jätmise eest. Käsundiandjal on kohustus hüvitada inkassoarveldusega seotud kulutused inkassofirmale.
8. armee (Saksamaa)
'''Saksa 8. armee' (sks k Die 8. Armee; Armeeoberkommando 8; AOK 8'') oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu
Moodustati 1. augustil 1939. Dresdenis. Võttis osa Poola vallutamisest. 20. oktoobril 1939. formeeriti ümber 2. armeeks.
Formeeriti uuesti 22. augustil 1943. armeegrupist Kempf. Sai suurte kaotuste osaliseks, kui Idarindel osa väegrupp Südi 8. armeed 1944. aasta veebruaris Korsun-Tšerkassõ rajoonis ümber piirati. Alistus 8. mail 1945.
Allunud väeosad
5. september 1939.:
21. august 1943.: 1. jaanuar 1944.: 15. juuni 1944.: 26. november 1944.: 12. aprill 1945.:
Jules ja Jim
"Jules ja Jim" (prantsuse keeles "Jules et Jim") on Prantsuse filmirežissööri François Truffaut' 1962. aastal valminud mängufilm. See esindab Prantsuse filmikunsti uut lainet.
Filmi peaosades on Oskar Werner (Jules), Henri Serre (Jim) ja Jeanne Moreau (Catherine).
Seda filmi on peetud Truffaut' armastuskirjaks kinole.
Clemens X
Clemens X (Emilio Bonaventura Altieri, 13. juuli 1590 – 22. juuli 1676) oli paavst 1670–1676. Ta oli 239. paavst.
Emilio Bonaventura Altieri sündis aadliku Lorenzo Altieri ja Vittoria Delfini 6-lapselises peres kolmanda lapsena. Ta ristiti Rooma San Marco kirikus, õppis Rooma kolleegiumis õigusteadust ja kaitses 1611 doktorikraadi. Altieri ordineeriti 6. aprillil 1624 preestriks. Ta saadeti Po üleujutuste ajal Ravennasse päästetöid organiseerima ja määrati seejärel apostlikuks visitaatoriks, kuid Castro sõja tõttu ei saanud ta oma ametiülesandeid täita. Hiljem pakuti talle kardinalitiitlit, millest ta loobus oma venna Giambattista Altieri kasuks, kellest sai 1643 kardinal. Nuntsiusena Napolis vahendas ta 1647 vaherahu sõlmimist Masaniello juhtimisel toimunud ülestõusus osalejatega.
Konklaav 1669–1670
pisi|Clemens X vapp Clemens X valiti paavstiks 29. aprillil 1670 Vatikani paavstipalees ja krooniti 11. mail kardinal Francesco Maidalchini poolt. Ta võttis nime oma eelkäija Clemens IX järgi. Clemens X oli paavstiks saades 79 aasta ja 9 kuu vanusena vanim isik pärast Gregorius XII-t, kes valiti paavstiks. Hiljem pole kedagi nii kõrges eas paavstiks valitud.
20. detsembrist 1669 – 29. aprillini 1670 toimunud konklaavi viimases voorus osales 59 kardinali, kellest 56 pooldasid Altieri valimist. Ta keeldus vanuse tõttu kardinalide otsust tunnustamast ja olevat seetõttu kaks nädalat hiljem toimunud kroonimisele viidud poolvägisi. See oli pikim konklaav pärast 1314–1316 toimunud konklaavi, millel valiti Johannes XXII.
Clemens IX surma ajal oli kardinalide kolleegiumis 70 kardinali, kellest 57 saabusid 20. detsembriks konklaavile. Järgmisel päeval saabus kardinal Friedrich von Hessen-Darmstadt, 22. detsembril Innico Caracciolo d'Airola, 26. detsembril Giberto Borromeo, 28. detsembril Scipione Pannocchieschi d'Elci, 30. detsembril Alfonso Litta, 18. jaanuaril Jean-François-Paul de Gondi de Retz, 20. jaanuaril Emmanuel Théodose de la Tour d'Auvergne de Bouillon ja 23. aprillil Luis Manuel Fernández de Portocarrero. 7. jaanuarist 30. jaanuarini puudus konklaavilt Lorenzo Imperiali. 28. jaanuarist 23. veebruarini puudus konklaavilt Celio Piccolomini. Antonio Barberini ja Federico Sforza ei osalenud haiguse tõttu esimestes voorudes. Barberini puudus haiguse tõttu ka 3. veebruarist 17. märtsini. 24.–27. jaanuaril ei osalenud konklaavil Virgino Orsini. Haiguse tõttu puudusid mõnda aega konklaavilt kardinalid Giovanni Battista Spada, Marcello Publicola Santacroce, Lazaro Pallavicino, Niccolò Albergati-Ludovisi, Scipione Pannocchieschi d'Elci, Bonaccorso Bonaccorsi ja Marzio Ginetti.
Konklaavil tekkis 6 fraktsiooni: Prantsusmaa, Hispaania, Barberinid, Squadrone volante, Chigid ja Rospigliosid. Soosikuks peeti kardinal Benedetto Odescalchit, kuid Prantsusmaa esitas tema vastu 20. märtsil veto.
Suhted Prantsusmaaga
Clemens X palus Prantsusmaa kuningalt Louis XIV-t toetust võitluseks türklastega, kuid kuningas ei tahtnud nendega sõdida, vaid veenis paavsti toetama Prantsusmaa sissetungi Madalmaadesse, mida tuleks korraldada Madalmaades elavate katoliiklaste toetamiseks. Kuninga põhjendatud argumendi tõttu taunis Clemens X Hispaania ja Saksa-Rooma keisri Leopold I Habsburgi pakutavat sõjalist abi hollandlastele, kuid tajus varsti, et Louis tegutses Madalmaades vaid oma eesmärgi nimel. Oktoobris 1675 saatis paavst saadikud Euroopa õukondadesse, et sõlmida võimalikult kiiresti rahuleping Madalmaadega.
Clemens X ajal hakkas Louis XIV nõudma regaaliõigust neilt Prantsusmaa piiskopkondadelt, kus see veel ei kehtinud. Louis XIV avaldas 1673 ja 1675 ediktid regaaliõiguse kohta, mille järel kaebasid Alet' ja Pamiers' piiskopid paavstile. Clemens X suri peatselt ja selle probleemiga hakkas tegelema tema järeltulija Innocentius XI.
Suhted Poolaga
Clemens X tegutses kardinalina 1623–1626 Poola nuntsiatuuris. Ta toetas Poola kuninga Jan Sobieski võitlust türklastega.
Suhted Rootsiga
Clemens X palus Rootsi kuningalt Karl XI-lt sõjalist abi võitluseks türklastega.
Suhted Venemaaga
1673 saatis Vene tsaar Aleksei I Mihhailovitš Rooma saadiku, kuid paavsti lootus katoliikluse levimiseks Venemaale luhtus, kuna tsaar ei tunnustanud katoliiklust.
Diplomaatiline kriis Roomas
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni kehtestas 1674 kõikidelt Rooma toodavatelt kaupadelt 3-protsendilise maksu. Uus maks kehtis nii kardinalidele kui suursaadikutele, kes seni olid maksukohustusest vabastatud. Järgmise otsusega käskis kardinal võõrandada kõik kaubad, millelt seda maksu ei tasutud. Kui kardinalid leppisid tekkinud olukorraga, siis saadikud leidsid, et nende õigusi oli rikutud. Saksa-Rooma keisri, Prantsusmaa, Hispaania ja Veneetsia suursaadikud saatsid oma sekretärid paavsti juurde audientsi paluma, kuid Albertoni lasi neile edasi öelda, et paavst on hõivatud. Pärast seda, kui saadikud olid 4 päeva järjest tagajärjetult nõudnud kokkusaamist paavstiga, lähetasid nad oma sekretärid sama sooviga kardinali juurde, kes keeldus neid vastu võtmast. Kriis vältas oluliste muutusteta terve aasta, enne kui kardinal soostus tegema järeleandmisi.
Rahanduspoliitika
Alates Clemensi ajast vermiti Roomas münditud müntidele müntimise eest vastutava prelaadi vapi miniatuurne kujutis. See komme säilis 1817. aastani.
Suhted kiriku institutsioonidega
11. juunil 1670 kinnitas Clemens X frantsisklaste privileegid Pühal Maal.
Kaldea patriarh Simeon XII saatis talle 1670 kirja, milles patriarh tunnustas katoliku kirikus kasutatavat usutunnistust.
3. oktoobril 1670 kinnitas ta Assisi Franciscuse auks kasutatava Porziuncola privileegi frantsiskaani konventuaalidele.
Ta kinnitas 13. juulil 1673 avaldatud apostellikus kirjas "Dudum felicis" Püha Franciscuse südame vennaskonna privileegid.
1674 annetas ta Jean Eudesi rajatud eudistidele (CIM) indulgentsid.
Lahendamaks Kanadas piiskop François Xavier de Laval-Montmorency jurisdiktsiooni üle puhkenud vaidlust, otsustas ta 4. oktoobril 1674 moodustada Quebeci piiskopkonna ja kinnitas, et Quebeci piiskop allub vahetult Rooma paavstile.
Ta reguleeris Beatrice de Silva rajatud kontseptsionistide nunnaordu reegleid.
Liturgilised otsused
1670 kohustas Clemens X kõiki katoliiklasi tähistama 2. oktoobrit peainglite päevana.
21. juunil 1670 avaldatud bullas "Superna" sätestas ta, et orduvaimulikel peab olema kohaliku piiskopi luba, kui nad soovivad palvetada või pihisakramenti anda mõnes teises kirikus.
30. jaanuaril 1671 lubas ta preestritel õnnistada Ursula Benicasa rajatud teatiini nunnaordus kasutatavaid siniseid skapulaare.
1671 lubas ta kogu Hispaanias tähistada roosipärja püha 7. oktoobril. Seni tähistati seda püha kirikutes, kus olid roosipärjale pühitsetud altarid.
Ta avaldas 21. augustil 1671 bulla "Cum alias" tsölibaadi kohta.
13. jaanuaril 1672 reguleeris ta nõudeid, mis sätestasid pühakute reliikviate viimist ühest paigast teise. Reliikviaid tohivad transportida ainult kardinalvikaarid. Lisaks sellele kinnitas ta, et reliikviatega kaubitsemine on ekskommunikatsiooni ähvardusel keelatud. Clemens X andis Sixtus I reliikviad kardinal Jean-François-Paul de Gondi de Retzile.
25. juunil 1672 sätestas ta, et Valsecca kabeli Püha Reliikvia altari ees tuleks missasid pidada Kristuse kannatusnädalal ja igal esmaspäeval.
1672 lubas ta karmeliitidel tähistada Karmeli Neitsi Maarja püha 16. juulile järgneval pühapäeval või mõnel teisel pühapäeval juulis. 21. novembril 1674 lubas ta Hispaanias ja selle kolooniates seda püha tähistada igas koguduses. 1675 lubas ta ka Austrias tähistada Karmeli Neitsi Maarja püha igas koguduses.
1675. aastat tähistati juubeliaastana ja paavst käis 12 korda vaestemajades palverändurite jalgu pesemas.
1676 lubas ta Freisingi piiskopkonnas tähistada kannatusnädala esmaspäeva Issanda kannatuskrooni päevana (Festum susceptionis coronae Domini).
Ta keelas Baieris kasutatava kombe (Risus Paschalis), kus preester esitas ülestõusmispühade ajal pärast missat naljakaid lugusid ja koomilisi laule, mis pidid koguduses esile kutsuma naeru.
Misjon
Clemens X keelas 16. aprillil 1673 misjonäridel raamatute avaldamise ilma Usupropaganda kongregatsiooni loata.
Kanoniseerimised
Clemens X kanoniseeris 6 isikut:
Clemens X kuulutas õndsaks 30 isikut:
Ta kinnitas 19. augustil 1672 Alypiuse ja Possidiuse austamise ning tunnustas Norberti austamist, 1673 Leo III ja 14. märtsil 1674 Bruno austamist.
Onupojapoliitika
Clemens X onu Orazio Altieri pojatütar Laura Caterina abiellus 1669 Gaspare Paluzzi degli Albertoniga, kes muutis oma perekonnanime Paluzzi Altieri degli Albertoniks. Gaspare sai Oriolo ja Viano vürstiks. Tema onu oli kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni, kelle Clemens X määras cardinal nipote ametisse ning kes pidas hiljem camerlengo ja Rooma kardinalvikaari ameteid.
Orazio Altieri teine pojatütar Anna Vittoria abiellus 14. juunil 1676 Carbognano vürsti Egidio Colonnaga, kelle suguvõsast pärines paavst Martinus V.
Gaspare õde Luigia abiellus 1671 Gravina hertsogi ja Solofra vürsti Domenico Orsiniga, kelle sugulane Vincenzo Maria Orsini di Gravina sai kardinaliks.
Gaspare noorim õde Tarquinia abiellus 1672 Carbognano vürsti Egidio Colonnaga, kuid suri 10 kuud hiljem.
Kardinalide pühitsemised
Clemens X pühitses 20 kardinali 6 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Benedictus XIII. Lisaks itaallastele said kardinalideks 2 sakslast, 1 prantslane ja 1 inglane. Ta rajas 19. mail 1670 San Bernardo alle Terme titulaarkiriku San Salvatore in Lauro asemele.
Clemens X kultuuriloos
pisi|Palazzo Altieri palee [[Roomas]] Kardinal Albertoni lasi Roomas rajada Altieri palee (Palazzo Altieri), millest sai sedavõrd luksuslik ehitis, et selle ehitamine läks väga kulukaks ja Clemens X lubas seda mitte kunagi külastada.
Kardinal Albertoni otsustas 1671 hakata Colosseumis pidama härjavõitluseid, kuid tema otsus tekitas usklike seas suurt vastuseisu, kuna esimestel sajanditel suri Colosseumi areenil palju kristlasi märtrisurma ja seetõttu peeti Colosseumit pühapaigaks. 1675 lasi Clemens X juubeliaasta puhul katta Colosseumi võlvkaared kinni.
Tema ajal püstitati Roomas asuvale Sant' Angelo sillale Carrara marmorist valmistatud inglite kujud ja Püha Peetruse väljakule rajati kaks purskkaevu.
Clemens X määras Vatikani raamatukogu juhatajaks Francesco Lorenzo Brancati di Laura.
15. märtsil 1671 sätestas Clemens X, et aadlik võib tegeleda kaubandusega. Seni peeti aadlike tegevust kaubanduses taunitavaks.
Ta kinnitas 1671 Germaani kolleegiumi privileegid ja 16. oktoobril 1672 kohustas ta selle kolleegiumi tudengeid õpingute lõppemise lähenedes minema Saksamaale.
Giovanni Battista Gaulli tegi temast portree.
Surm
Clemens X suri 86-aastaselt 1676. aasta 22. juuli pärastlõunal Roomas, olles kannatanud aastaid podagra vaevuste käes ja maeti Vatikani basiilikasse. Ta oli surres vanim paavst pärast Gregorius XII-t. Pärast teda on veel vanemalt surnud Benedictus XVI, Leo XIII ja Clemens XII.
Sarkomeer
=Lihaste kontraktsiooni molekulaarmehhanism=
Igas grammis skeletilihases on umbes 100 mg nn. kokkutõmbevalke. Nende valkude, nimelt aktiini (molekulmass 42 000) ja müosiini (molekulmass 500 000) koostööd lihase kokkutõmbe elementaarprotsessis kirjeldab H.E.Huxley ja J.Hansoni libisevate filamentide teooria.
Kokkutõmbevalgud aktiin ja müosiin moodustavad müofibrillide peeni ja jämedaid müofilamente. Nad paiknevad lihaserakus paralleelteljeliselt. Inimese lihaskius võime näha kontraktiilseid, umbes 1 mikromeetri jämedusi voolikutaolisi müofibrille, mis omakorda koosnevad paljudest umbes 2,5 miktromeetri pikkustest sarkomeeridest. Erinevad sarkomeerid on omavahel eristatud vaheseintega - Z-ketastega. Müofibrillide vahel paiknevad mitokondrid e sarkosoomid. Samuti võime siin näha nii longitudinaalsetest kui transversaalsetest torukestest koosnevat kanali-süsteemi.
Jõesuu silla tee
Tee saab alguse ja ka lõpeb Paldiski–Padise tee 5. kilomeetril. Tee algus on Laoküla ja Põllküla piiril. Tee lõpp on Madise külas. Tee ületab ühe silla (Jõesuu sild üle Vasalemma jõe), kuid mitte truupe. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on osaliselt kruusatee, osaliselt mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Paul Sepp
Paul Sepp (28. oktoober 1885 Orava vald – 18. veebruar 1943 Tallinn) oli eesti lavastaja ja teatripedagoog.
Draamastuudio teatrikool
Paul Sepp rajas 1920. aastal koos kirjastaja Peter Leokesega Tallinnas omanimelise erateatristuudio (aastast 1921 Draamastuudio teatrikool ja tegutses vaheaegadega selle juures kuni 1933. aastani, mil kool majanduslike raskuste tõttu suleti.
Muu tegevus
1924 viibis õppereisil Saksamaal.
Eesti rahvuskala
pisi|Eesti rahvuskala – [[räim]]
2007. aastast on Eesti rahvuskala räim.
Eesti Kalaliidu korraldatud rahvuskala valimisel portaalis kalateebhead.ee osales üle 50 000 inimese, kes eelistasid napilt haugi. Konkursikomisjon aga kuulutas võitjaks räime, arvestades ka teistes portaalides toimunud hääletusi ja eksperdiarvamusi. Komisjonis valiti räim rahvuskalaks seitsme poolt- ja ühe vastuhäälega. "Komisjoni üksmeelne otsus oli anda väärikas tiitel räimele kui Eesti rahva põlisele toitjale. Haug on küll väga tähtis kala Eesti harrastuskalameestele, kuid ta ei puuduta nii palju eestlaste elu kui räim," selgitas Kalaliidu juhataja ja valimiskomisjoni esimees Valdur Noormägi.
Harold I
Harold I ehk Harold Harefoot (Harold Jänesjalg; umbes 1015 – 17. märts 1040) oli Inglismaa kuningas aastatel 1035–1040.
Harold oli tõenäoliselt Knud Suure sohipoeg, kes valiti mõnete inglise ülikute poolt pärast Knudi surma Inglismaa kuningaks. Siiski toetasid mitmed olulised tegelased, näiteks Wessexi krahv Godwin ja Canterbury peapiiskop, seaduslikku troonipärijat Hardeknudi. Lisaks ähvardas Haroldit Ethelred II poegade Alfred Æthelingi ja Edwardi invasioon, ent selle suutis ta 1036. aastal just Godwini abiga tõrjuda (viimane ei saanud lubada skandinaavia päritolu dünastia kukutamist). 1037. aastaks oli Harold oma võimu Inglismaal kindlustanud, samas kui Hardeknud pidi tegelema probleemidega Taanis, kus oli karta Norra kuninga Magnus I ja Rootsi kuninga Anund Jakobi sissetungi. 1040. aastaks oli Hardeknud asjad Taanis aga korda ajanud ning tungis seejärel suure väe eesotsas Inglismaale. Harold suri aga mõni päev enne tema sissetungi ning võidukas Hardeknud lasi ta laiba välja kaevata, pea maha lüüa ning sohu visata. Hiljem maeti Harold siiski taas kiriklikult maha.
9. armee (Saksamaa)
'''Saksa 9. armee''' oli Saksa Wehrmachti väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu
Aktiveeriti 15. mail 1940. Idarindel sõdis kogu sõja ajal Idarinde kesksektoris. Alistus 8. mail Berliinis.
Allunud väeosad
9. juuni 1940.: 5. juuni 1941.: 4. detsember 1941.: 11. mai 1942.: 1. detsember 1942.: 7. juuli 1943.: 3. detsember 1943.: 15. juuni 1944.: 26. november 1944.: 1. märts 1945.:
Johan Eichfeld
Johan Eichfeld (26. jaanuar 1893 Paide – 20. aprill 1989 Tallinn) oli eesti bioloog, põllumajandusteadlane ja ühiskonnategelane; põllumajandusdoktor (1936), Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946) ja president (1950–1968).
Elukäik
Johan Eichfeld sündis Paide linnas. 1910. aastast töötas ta Kaunases posti-telegraafikontoris teenistujana. Võttis aastatel 1914–1917 Looderinde inseneriroodu telegrafistina osa Esimesest maailmasõjast. Pärast sõda lõpetas 1923. aastal Leningradi Põllumajandusliku Instituudi ja pühendus teaduslikule tööle. 1924. aastal rajas Koola poolsaarele Hibiinide jalamile Üleliidulise Taimekasvatuse Instituudi polaarkatsejaama, mille juht ta ka oli.
1940. aastal sai ta Üleliidulise Taimekasvatuse Teadusliku Uurimise Instituudi direktoriks. 1951. aastal loovutas ta Eesti Postimuuseumi kogud A. S. Popovi nimelisele side keskmuuseumile Leningradis. 1950. aastail arvas ta, et Eesti Rahva Muuseumi eksponaate (tekstiil, puit) pole vaja säilitada, vaid need tuleks ruumitegemiseks ära põletada. Aastatel 1963–1966 oli "Eesti nõukogude entsüklopeedia" peatoimetaja.
1946. aastast oli Eichfeld Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (valitud taimekasvatuse ja sordiaretuse alal), 1950–1968 oli ta Teaduste Akadeemia president.
Teadustöö
Eichfeldi algatusel loodi Eestis mitu põllumajandus- ja bioloogiaalast uurimisasutust, samuti tehti tema eestvõttel kompleksseid uuringuid mulla- ja sooteaduses ning paljudes muudes valdkondades. Ta oli peamisi lõssenkismi pooldajaid Eestis.
Eichfeld aretas mitu roosisorti: kobarroosi, mõrsjaroosi jmt. 1968. aastal aretas ta geraaniumpunaste õitega teehübriidroosi 'Friedebert Tuglas'.
Merlyn Uusküla
Merlyn Uusküla-Hein (sündinud 23. märtsil 1984 Tallinnas) on eesti poplaulja ja helilooja.
Ta on lõpetanud 2007. aastal bakalaureuseõppes Tartu Ülikooli Pärnu kolledži, kus õppis turismi- ja hotelliettevõtlust. Samast aastast töötas Postimehes reporterina. 2014. aasta detsembris sai Merlyn Uusküla Estonian Business Schoolis magistrikraadi rahvusvahelises ärijuhtimises
2010. aastal osales ta koos mälutreener Tauri Tallermaaga telesaates "Laulud tähtedega". Seal saavutas ta kaheksa paari seas kolmanda koha.
2013. aasta kevadel mängis Merlyn Uusküla telesarja "Pilvede all" kolmes osas.
Lauljakarjäär
Üheksa-aastaselt osales ta "Laulukarusselli" eelvoorus. Aastatel 1993–1998 laulis ta Ellerheina lastekooris.
1998.–2001. aastal õppis Uusküla Kaunite Kunstide Koolis soololaulu, juhendajaks Janika Sillamaa. 1998. aastal osales Uusküla lauljate konkursil "Tähtede laul", kus võitis noorima osalejana 14–17-aastaste grupis kolmanda koha. 2001. aastal jõudis noorima osaleja ja publiku lemmikuna lauluvõistluse "Kaks takti ette" finaali.
Tüdrukutebänd Nexus
2003. aastal algas Merlyn Uusküla popmuusika karjäär, temast sai tüdrukutebändi Nexus põhilaulja. Nexuse liikmed olid veel Janne Saar ja Helen Randmäe. Nexuse asutas noor helilooja ja muusikaprodutsent Peter Ross.
Nexuse esimene lugu "Suveks tantsime talve" ilmus plaadifirma TopTen kogumikul "Kevadhitt 2003". Esimesel tegutsemisaastal ilmus debüütalbum "Nii kuum". Plaadi nimilooga "Nii kuum" võideti 2003. aastal Raadio 2 Aastahiti auhind.
Sama plaadi lugu "Hingetuna" sai 2004. aastal Raadio 2 Aastahitiks ja võitis 2004. aasta kuldse plaadi uue tulija kategoorias.
2005. aasta mais võttis Nexus uue suuna ja keskenduti rohkem poprokile. Nexus hakkas esinema koos live-bändiga. Bändipoisid olid trummar Borka (Boriss Hrebtukov), bassist Villu (Viljar Norman) ja kitarrimängija Kaska (Kristjan Kaasik).
Ilmus kolmas album "Nii head tüdrukud ei tee" lugudega "Sa vaatad mul silma", "Tormituuled" (kaver Serjoga laulust "Tšornõi bumer") jne. Plaadi hittlooga "Nii kui nii" võideti 2005. aastal Raadio 2 Aastahiti võistlusel teine koht.
Soolokarjäär
2007. aastal alustas Uusküla soolokarjääri lauluga "Tahan öelda sul",. Singel "Soovin sulle head" ilmus 2008. aastal. Loo sõnad ja viis on Uusküla enda loodud. Lugu on tänini Merlyni edukaim lugu. Raadio Uuno edetabelis "Kõigi aegade top 1000" jäi "Soovin sulle head" 660. kohale. Lisaks sellele saavutas sama lugu koha Raadio Uuno edetabelis "Numero Uuno", kuhu valiti ka Merlyni kolmas singel "Igaühel".
Sama aasta detsembris kirjutas Merlyn koos James Wertsiga Eesti Laulu konkursile loo "Secret night". Lugu finaali ei pääsenud.
2009
Detsembris esitleti singlit "Iga kord", mis osales Eesti Laulu konkursil, kuid finaali ei pääsenud.
2010
Mais ilmus singel "Ihuüksi". Tänu remiksile, mille lõi Dj. I.M.T.B, saavutas lugu Eestis suure populaarsuse. Lugu pälvis Raadio Uuno Top 100-s 10. koha. Power Hit Radio edetabelis "Eesti tantsumuusika aasta top 40" 7. koha. ja Raadio 2 "Aastahitt 2010 top 40" 4. koha.
Oktoobris kõlas Raadio 2 hommikusaates esmakordselt lugu "Miks alles nüüd?", kus teeb kaasa ka Eesti räppar Cool D. Lugu saavutas kohe suure kuulajaskonna ja on nii Merlyni kui ka Cool D üks edukamaid lugusid. Loole valmis ka remiks Dj. I.M.T.B poolt, mis ei saavutanud nii palju tuntust kui loo originaalversioon. Raadio Uuno edetabelis "Uuno top 100" sai lugu 14. koha ja Raadio 2 "Aastahitt 2010 top 40" 6. koha.
Kollatähn
Kollatähn, ka kollastähn, (ladina keeles macula lutea) on ovaalne kollane täpp selgroogsete (sealhulgas inimese) silma võrkkesta keskkoha lähedal. Teine kollatähni nimetus on maakul ja see tuleb ladina keelest, olles pisut mugandatud.
Merlyn Uusküla
2010
Samal kuul ilmus debüütalbum "Ihuüksi", mis Raadio 2 Aastahiti galal võitis uue tulija auhinna.
Eriniiskus
Eriniiskus on antud ruumalas 1 kg gaasis sisalduv veeaurukogus grammides (g/kg).
Tapa vallutamine
Tapa vallutamine oli 9. jaanuaril 1919 Eesti Vabadussõjas toimunud sõjaline operatsioon strateegilistelt tähtsa Tapa transpordisõlme vallutamiseks pealetungivate Punaarmee üksuste valdusest.
Eriniiskus
Vaata ka
Luftfeuchtigkeit
Tapa vallutamine
Eesti Rahvaväe soomusrongid ja soomusrongide dessantgrupid vallutasid tagasi 1919. aasta alguses alanud vastupealetungioperatsiooni käigus Tapa raudteesõlme pärast lühikest ägedat lahingut soomusrongide nr. 1 ja 3 dessantosade poolt. Soomusrongid ise, järjekorras nr 1, 3 ja 2, parandades kogu aeg raudteed ja sildu, toetasid dessante perioodiliselt oma suurtükkide tulega. Operatsioon algas kell 5 hommikul ja kella 9 paiku oli alev Eesti vägede valduses. Punaarmee Põhjarinde 7. armee 6. Kütidiviisi väeüksuste vastupanu Tapa ümbruses ei olnud eriti visa. Operatsiooni tulemusena saadi sõjasaaki ja 78 vangi. Eesti vägede kaotused lahingus olid 4 meest haavatuna.
Olukord rindel
6. jaanuari hilisõhtul andis Viru rinde juhataja kindralmajor Aleksander Tõnisson kõigile rinde väeosadele käsu 7. jaanuari hommikul üle minna üldpealetungile, kusjuures soomusrongid pidid vallutama Tapa raudteejaama. Soomusrongid nr. 1, 2 ja 3 (koosseis kokku 61 ohvitseri, 387 sõdurit, 48 kuulipildujat ja 5 suurtükki) seisid sel päeval purustatud tee tõttu Kehra ja Aegviidu jaamade vahel.
7. jaanuari hommikul algas Eesti vägede üldpealetung kogu rindel. Tapa vallutamine soomusrongide poolt oleks samal päeval lennult sündinud, kui vastane poleks püüdnud seda sildade ja raudtee lõhkumisega takistada, et võita aega oma purukslöödud väeosade korraldamiseks ja varuvägede juurdetoomiseks. Purustatud raudteesilla parandamine Läpi küla (vanades ürikutes on saksakeelse kohanime põhjal kasutatud kohanime Leppküla) kohal kestis kuni 7. jaanuari kella 15.00-ni. Teed parandades jõudsid soomusrongid õhtu eel Lehtsesse.
Sammaskude
Sammaskoe rakud asetsevad lehe välispinnaga risti. Enamasti koosneb sammaskude tihedalt asetunud piklikest rakkudest, mille vahele jäävad kitsad rakuvaheruumid. Vähediferentseerunud sammaskude ei tarvitse olla rangelt korrapärane. Parasvöötme taimedel areneb sammaskude reeglina ainult lehe ülemisel pinnal. Kui sammaskude esineb lehe mõlemal pool, öeldakse, et leht on isolateraalne.
Tapa vallutamine
Esimene katse Tapale läheneda ja lahingu planeerimine
8. jaanuari udusel varahommikul sõitsid soomusrongid nr. 1, 2 ja 3 numbrite järjekorras Lehtsest välja. Kui kell 07.10 umbes 50 meetrit Lehtse sillast eemale jõuti, panid eesliinil paiknenud Punaarmee ratsa- ja jalaväelased Pruuna mõisa (saksa keeles Tois) poole jooksu. Dessant saadeti neile järele ja poole tunniga olid Toisi ja Lehtse mõisad vallutatud. Saagiks langesid 3 kuulipildujat mitmekümne kastitäie lintidega, mitu hobust regedega ja 6 punaväelast 47. kütipolgu 1. roodust. Erilist vahvust ilmutas siin sõdur Estam, kes isiklikult punaväelastelt ühe kuulipilduja ära võttis. Soomusrongi nr. 3 mehed võtsid sealsamas 5 vangi samuti 47. kütipolgust.
Kaugemale seekord ei jõutud. Selgus, et poolteist kilomeetrit Lehtsest ida pool olev Soodla jõe sild oli punaarmeelaste poolt eelmisel õhtul plahvatusega purustatud ja vajas parandamist. Rongidelt saadeti välja luurajad Tapa ja Ambla ümbrusse, ja kui nad hilisõhtul teadetega tagasi tulid, kutsus üldjuht kapten Karl Parts kell 22.00 soomusrongide ülemad kaptenid Anton Irve, Oskar Luiga, alamkapten Jaan Lepa, formeeritava soomusrongi nr. 4 ülema nooremleitnant Hans Jaaksoni, varustusülema sõjaväeametnik Mihkel Piperali ja liikumisülema Julius Trubocki enda juurde.
Kapten K. Parts teatas, et järgmisel hommikul jätkavad rongid pealetungi eesmärgiga vallutada Tapa. Soomusrong nr. 2 alamkapten J. Lepa juhatusel sai ülesandeks tegutseda põhja pool raudteed ja vallutada raudteest vasakul asuv Tapa alevi osa ning oma kontrolli alla võtta Tapa-Rakvere sild. Soomusrongide nr. 1 ja 3 ühendatud dessant leitnant Eduard Nepsi üldjuhatusel pidi peale tungima lõuna pool raudteed. Väljasõidu ajaks oli määratud kell 05.00. Rongidel taheti dessant viia Tapale võimalikult lähedale ja dessandi väljasaatmise aeg pidi selguma operatsiooni ajal, kusjuures erikäsuta tuli dessant saata välja siis, kui rongid jäävad seisma ja soomusrong nr. 1 avab suurtükist tule.
Kuna Tapat kaitses mitu 6. kütidiviisi polku, kes olid vastupealetungi ette valmistamas, siis võis Tapa vallutamine õnnestuda ainult äärmiselt kiire läbiviimise juures. Sidet polnud soomusrongidel kellegagi luua, sest Lehtseni välja jõudes olid soomusrongid jalaväest ette jõudnud. Kuid ka Punaarmeel olid selles piirkonnas suuremad jõud ainult Tapal. Vastase võitlusmoraal oli luurajate teatel madal. Tartu kommunistlik polk oli laiali jooksnud, teistes väeosades valitses segadus.
Lähenemine ja üllatuse luhtumine
pisi|Laiarööpmelise soomusrongi nr. 3 suurtükiplatvorm jaanuaris 1919 9. jaanuari hommikul kell 5 sõitsid lahingukorras soomusrongid järjekorras nr 1, 3 ja 2 Lehtsest välja, saates ette luurajaid ja minööre. Formeerimisel olev soomusrong nr. 4 leitnant H. Jaaksoni juhatusel jäi Lehtsesse sealse jaama kaitseks. Teel parandati vaikselt ja varjatult purustatud raudteed, ka 3 kilomeetrit enne Tapat tuli rongidel samal põhjusel peatuda. Tapal olevaid punaarmeelasi taheti tabada üllatusrünnakuga, kuid ajal kui viimatinimetatud paigas rööpaid korda seati, kostis Tapalt suurtükipauk. Eesliikuva soomusrongi ülem otsustas mitte vastata ning viia salaja raudtee parandamine lõpule, liiati, et vaenlane tulistas kuhugi mujale. Soomusrongi nr. 3 suurtükimehel ei pidanud aga närvid vastu ning see lasi oma mürsu Tapa poole teele. Nüüd avasid ka soomusrongid nr. 1 ja 2 suurtükitule Tapa peale.
Jänesejaht Männikumäel
Kuna ohvitseridele oli vastav korraldus antud juba varem, ei kulunud dessandi liikumise alguseks Tapa suunas kuigi kaua aega. Kui dessant jõudis metsa all edasi mõnisada sammu, oli ta punaste kannul. Metsas põgenesid punaarmeelased kiiresti ida suunas, kuid siiski taandumisel peatusid, pöördusid ümber, lasid püssid dessandi peale tühjaks ja jätkasid liikumist. Sügav lumi ei lasknud arendada suurt liikumiskiirust. Niisugune "jänesejaht" kestis, kuni soomusrongide dessant oli läbinud võsa ja välja jõudnud metsa idaservale, Tapa mõisa põldude äärde Rebasemäe joonele, kust igas suunas algas lage maastik. Oldi sunnitud peatuma, et võtta meeskond korralikult ahelikku.
Paistis, nagu mõtleksid punaarmeelased lagedal väljal avaldada visa vastupanu. Dessandi juht hindas olukorda ja leidis, et juhul, kui punaarmeelased võtavad lahingu vastu, on nad paremas seisukorras, sest neid on rohkem, ja teiseks olid punaarmeelaste püssid tääkidega, mis soomusronglastel puudusid. Vasakul metsa ääres olid talud, kus oli vaja kontrollida punaste kohalolekut. Selleks saatis dessandi juht sinna väikese patrulli. Patrull ei jõudnud veel taludeni, kui sealt tuli vastu kohalik elanik ja teatas, et külas punaarmeelasi ei ole. Sõnumitoojaks osutus kohalik kooliõpetaja, kes muretses hiljem külast hobuse haavatute transportimiseks rongile.
Metsast väljumisel võeti dessant vastase poolt tugeva tulega vastu. Esimeste haavatute seas oli Soomusrongi nr. 2 dessandi juht kapten August Tõnishof ja 3 kooliõpilast, neist R. Kask ja O. Jürgens jäid rivvi edasi. Dessandi juhiks jäi leitnant Oskar Enkelberg.
Teinud tuleettevalmistuse, tõusis soomusronglaste ahelik püsti eesmärgiga minna rünnakule. Ka punaarmeelaste ahelik tõusis püsti. Vahemaa poolte vahel ei ületanud 400 sammu. Sel hetkel jooksis raudtee poolt metsa sihis kahe aheliku vahelt läbi jänes. Hetkeks unustati sõjategevus ja mõlemad pooled hakkasid tulistama jänest, kes aga vigastusteta metsa lippas. Niipea kui jänes kadus, tormas soomusronglaste ahelik kallale vastasele, kes alul lasi vastu, kuid pöördus siis ümber ja alustas taandumist Tapa poole.
Männikumäe metsaserval oli langenud punaarmeelasi ning soomusronglastele langes sõjasaagiks püsse ja kaks kuulipildujat. Talude juurest said soomusronglased kätte mõned 46. kütipolgu vangid. Eriti kuri oma meeste peale oli üks punaarmeelane, kes oli postil magama jäänud ja seeläbi vangi sattunud. Pahameele põhjuseks oli see, et miks valvatavad jalga lasksid, ilma et valvajat oleksid äratanud.
Tapa alevi vallutamine
Dessant liikus üle lageda, olles tulevahetuses taanduva vaenlasega. Männikumäe metsa jõudes hargnes dessant laiali üksikutesse salkadesse, mistõttu puudus ülevaade üldisest tegevusest. Jõudnud vastastikuse tulevahetuse ja väikeste peatustega läbi metsa Tapa alevi lähedusse, selgus, et punaarmeelased on veel alevis ja korraldavad vastupanu. Lisaks võeti dessant tugeva tule alla vasakult tiivalt surnuaia suunast. Ilma suurtükitule toetuseta osutus edasipääs raskeks.
Vahepeal olid tänu raudtee parandusele ka soomusrongid edasi liikunud. Märgates vastase kuulipildujaid surnuaial, suunati rongidelt sinna suurtükituli. Nähtavasti oli tuli tabav, kuna punaarmeelased alustasid taandumist. Soomusronglaste aheliku vasak tiib vabanes risttule alt, kuid alevi ees leidis dessant veel siiski tõsist vastupanu. Punaarmeelased olid asunud majade vahele ja võtsid sealt läheneva dessandi tule alla. Kaasasolevate kerge- ja raskekuulipildujate tulega suruti vastane alevi hoonete varju, kus nad kasutasid iga tänavanurka soomusronglaste dessandi tulistamiseks.
Pärast seda, kui dessandi vasak tiib oli saanud suurtükitule toetust, jõudis ta edasi ja oli juba ette jõudnud paremast tiivast. Samuti oli mööda metsa serva liikunud patrull jõudnud Tapalt ida poole. Nähtavasti sellest mõjutatuna taandusid punaarmeelased sissepiiramise vältimiseks kiiresti alevi idaservalt Valgejõe suunas. Tapal asunud punaste pataljoni staap ja mõned osad põgenesid Seeneküla poole. Viljandi kommunistlik pataljon jäi aga soomusrongide seljataha. Kella 09.00 ajal langes Tapa soomusrongide dessantide kätte.
Väljajõudmine Valgejõeni
Eesti vägedel oli käsk võtta oma kontrolli alla Tapa-Rakvere maantee sild ning seetõttu suundus dessant Tapa idaservast mööda maanteed silla poole. Teed mööda taandusid punased. Pannes tähele soomusronglaste lähenemist põhja poolt maanteesillale, suundus osa punaseid raudteesilla poole, kuhu oli ette jõudnud osa lõuna pool raudteel liikuvast dessandist, ning need vangistasid enne raudteesilda osa punaseid. Silla taga umbes 300–400 m kaugusel seisis vaenlase soomusrong; rongi ümber oli näha liikumas mehi. Rongilt soomusronglasi ei tulistatud, kuna nad ei teadnud, kas on tegemist omadega või vastasega. Dessant avas püssidest tule rongi kõrval olijate tabamiseks. Viimased hüppasid rongile ja rong liikus Rakvere poole. Arvatavasti põgenes selsamal rongil ka Jaan Anvelt, kes Tapa vene kirikus vahetult enne Tapa vallutamist oli kihutuskoosolekut pidanud.
Merlyn Uusküla
2011
Plaadilt "Ihuüksi" ilmus märtsis viies singel "Paradiis". Loole tegid remiksi DJ Andres Aljaste ja produtsent Vallo K..
Tapa vallutamine
Vastuvõtt
Juba kell 9 saabusid soomusrongid Tapa semafori juurde. Alevi elanike rõõm oli piiritu, vabastajaid kostitati leiva ja piimaga. Eriti vaimustatud olid raudteetöölised, kes olid suutnud jaama veevärki purustamisest hoida.
Soomusronglaste erilise poolehoiu ja lugupidamise võitsid Tapa teemeistrid, kes parandasid raudteed suure agarusega ka vaenlase suurtükitule all. Töökorda oli jäänud pumbamaja ja venelasest pumbamees tõi võidurõõmsalt keldrist välja masinarihmad, mis ta punaarmeelaste eest sinna oli peitnud. Veepump lasti kohe tööle panna, et soomusrongide vedurid jaamas saaksid vett.
Tulemused
Soomusrongide tegevuse kohta Tapa vallutamisel telegrafeeris rinde staabi ülem 9. jaanuaril kell 19.25 Tallinna, operatiivstaabi ülemale järgmist:
pisi|Punaste langenud pärast Tapa lahingut Soomusrongide kaotused olid kõigest neli haavatut. Nende Tallinna toimetamise andis kapten Parts varustusülem Piperali hoolde. Langenuid soomusronglaste poolel ei olnud, vaenlasel aga vähemalt 100. Kogu operatsioon viidi läbi pooljoostes, püsside ja kuulipildujate lakkamatu ragina, mürskude ja käsigranaatide plahvatuste saatel, nii et Tapa ees vahel otsekui suitsukate tekkis.
Soomusrongide dessandi pealetungi hõlbustas tunduvalt asjaolu, et dessant viidi rongiga otse punaarmeelaste keskele. Dessandi ootamatu ilmumine ja kiire pealetung ei andnud vastasele võimalust end koguda ega osutada pidevat vastupanu. Samuti ei suutnud punaarmeelased piisavalt organiseeritult kasutada oma raskekuulipildujaid ja kaudtuletoetust. Vastase suurtükituli ei teinud märkimisväärset kahju ei soomusrongidele raudteel ega rongide dessandile.
Tapa vallutamisega avanesid soomusrongide ees kaks järgmist löögisuunda – Narva ja Tartu peale.
Maximilian Maksolly õlimaal
Kunstnikule näitas ja kirjeldas soomusrongide lahinguteed soomusrongi Kapten Irv ülem major Paul Villemi. Kunstniku jaoks seati kohalikud väeosad võitluskorda ja demonstreeriti lahingut.