cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otepää
Sport
Esimene murdmaasuusatamise maailmakarikavõistluste etapp korraldati Otepääl 1999. aastal ning võistlused toimusid ka aastatel 2003–2012. Toimunud on see 14 korda ning viimati aastal 2017.
2011. aastal peeti Tehvandi spordikeskuses juunioride ja kuni 23-aastaste põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. See oli läbi aegade suurim Eestis peetud tippspordisündmus. Osales 700 sportlast 38 riigist.
Tehvandi staadioni hoones asub Eesti Spordimuuseumi filiaal Otepää talispordimuuseum, mille eelkäija oli Otepää Suusamuuseum.
Otepääl asub Tartu maratoni start.
Alates 2000. aastast toimub Otepää rattamaraton.
Piilar
Piilar (ladina pila, saksa Pfeiler) on mõiste, mida kasutatakse väljaspool klassikalist antiiki enamasti kandilise ristlõikega tugiposti kohta, mis kannab laekonstruktsiooni, kaart või võlvi. Piilar oli levinud ehituskonstruktsiooni element eriti keskaegses ehituses, võis olla ka kaheksakandilise või ristikujulise läbilõikega.
Jausa
Jausa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas Väinamere rannikul. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Utu ja Kleemu, loodes Aadma, läänes Muda ning lõunas Valgu külaga.
Veeala
Veeala (ka akvatoorium, veeväli ) on veega püsivalt kaetud ala.
Jausa
Jausa on rahvapärimuse järgi Hiiumaa suurim küla.
Veeala
Laias laastus jagatakse akvatooriumid mingit ühtset suurt veekogu hõlmavaks, näiteks mere veeala, või mingi ühtse veekogu mingit osa-ala hõlmavaks, millel sageli on mingi kindel eesmärk (näiteks sadama veeala).
Jausa
Nimi
Kohanime on mainitud 1564 kui Joosz dorp, 1565 Jaus by, 1587 Jawsar ja 1688 Jaustakülla. Kohalikus murdes on kohanimi Jäusa.
Nime päritolu on selgusetu, see võib tuleneda isikunimest Jauß või liitnimest Jaosaar.
Hiidlaste seltside traditsioonilises jaotuses on Jausa küla rahvast nimetatud jähusepeaga jäusameesteks.
‘Ajmāni emiraat
‘Ajmān on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitseja on šeik Humayd ibn Rashid an-Nuaimi.
Jausa
Ajalugu
Jausa küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa ja hiljem Aadma mõisa alla. Ajalooliselt on tegemist Käina kihelkonna külaga, mis Emmaste kihelkonna moodustamisega liideti Emmaste kihelkonnaga.
Esimesed seni leitud kirjalikud allikad Jausa külast on aastast 1564. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis asus külas 15 talu.
Taristu
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, Aadmaga ühendab Jausametsa tee.
Kultuur
Jausa külas asuvad Tooma tuulik ja Jausa palvela.
Külas asus kõrts, mis hiljem muudeti postiagentuuriks.
1865 avasid Käina pastor Haller ja Vaemla mõisnik külas algkooli, mis 1927. aastaks kujunes 6-klassiliseks kooliks.
Ettevõtlus
Jausas on asunud tarbijate ühistu pood, koorejaam ja vesiveski (Siimu vesiveski), mis kujunes Nõukogude ajal tööstuslikuks artelliks.
Lagle
Lagle (Branta) on partlaste sugukonda kuuluv perekond veelinde.
Nende levila hõlmab Palearktise riikkonna põhjapoolsemad rannikualad ja suure osa Põhja-Ameerikast. Talvel rändavad nad lõunapoolsematele rannaaladele, paikselt elavad ka Hawaii saartel. Edukalt on neid introdutseeritud ka Uus-Meremaale.
Väegrupp Ostmark
Väegrupp Ostmark (saksa keeles Heeresgruppe Ostmark) oli Teise maailmasõja ajal Saksa väes tegutsenud militaarüksus.
Ajalugu
Moodustati 1945. aasta mais väegrupi Süd ümbernimetamisega väegrupiks Ostmark
Allunud väeosad
Mai 1945.:
Öland
Öland on Rootsile kuuluv saar Läänemeres, Rootsi saartest suuruselt teine.
1. jaanuari 2010 seisuga oli saarel 25 000 elanikku.
Saare pindala on 1342 km². Saar koosneb suures osas lubjakivist. Kõrgeim mägi on 55 m kõrge Högsrum. Lõunaosas asub ulatuslik loopealne. Ölandil paljandub Balti klint.
Saar on pikk ja kitsas, Skandinaavia poolsaarest eraldatud Kalmari väinaga, kuid saart ühendab maismaaga 1972. aastal valminud 6 km pikkune Ölandi sild. Selle silla pärast ei loe Euroopa Liit Ölandit saareks. Arvatakse, et silla tõttu on saarel jäänud Euroopa Liidult saamata 25–50 miljoni Rootsi krooni väärtuses toetusi.
Jānis Pujats
pisi|100px|Kardinal Jānis Pujats pisi Jānis Pujats (sündinud 14. novembril 1930) on läti katoliku vaimulik. Ta oli aastatel 1991–2010 katoliku kiriku Riia peapiiskop ja on alates 1998. aastast kardinal.
Pujats sündis Nautrenis. Ta õppis Riia Teoloogilises Seminaris kuni selle sulgemiseni 18. jaanuaril 1951. Pujats ordineeriti 29. märtsil 1951 preestriks salaja Riia peapiiskop Antonijs Springovičsi poolt. Paavst Paulus VI ametiajal toetas Pujats tolle kirikureforme ning avaldas hiljem esimese lätikeelse missaraamatu. 1991 nimetas Johannes Paulus II ta alates 1958. aastast vakantsena olnud Riia peapiiskopi ametisse. 1998. aastal sai Pujatsist kardinal, kuid kuni 2001. aastani oli tema staatus varjatud (cardinalis in pectore). Pujats osales Benedictus XVI valimistel 2005. aastal, saades tuntuks kui ainus kardinal, kes rääkis alati ladina keeles. Ta osales 28. novembrist 14. detsembrini 1991 ja 1. oktoobrist 23. oktoobrini 1999 Vatikanis Euroopa piiskoppide assambleel; 2.oktoobrist 29. oktoobrini 1994, 30. septembrist 27. oktoobrini 2001 ja 2. oktoobrist 23. oktoobrini 2005 maailma piiskoppide sinodil.
Kardinal Pujats külastas 28. aprillil 2004 Tartut ja osales 10. septembril 2005 piiskop Philippe Jourdani ametissepühitsemisel Tallinnas.
2010. aastal loobus kardinal Pujats vanuse tõttu Riia peapiiskopi kohast, paavst Benedictus XVI kinnitas selle 19. juunil. Pujatsi järeltulijaks sai Zbigņevs Stankevičs.
Kurisu (täpsustus)
Kurisu on geoloogiline termin karstumise tagajärjel tekkinud negatiivne pinnavorm, mille põhjast toimub pinnavee äravool põhjavette.
Kurisu on ka mitme koha nimi:
Karl Saarmann
Elulugu
Karl Theodor Saarmann oli kaupmehe poeg.
1910 lõpetas Saarmann Tallinnas Nikolai Gümnaasiumi. 1911–14 õppis ta Peterburi Ülikoolis, 1918 ja 1920-22 Tartu Ülikoolis , kus 1922 lõpetas õigusteaduskonna.
1914–1917 võttis ta ohvitserina osa Esimesest maailmasõjast. 23. novembril 1918 nimetati ta Tallinnas kohtu-uurijaks. 1918–1921 oli ta Tallinnas kohtu-uurija ja kohtunik, 1921–1923 Kohtuministeeriumi nõunik, 1923–1935 Kohtupalati liige, 1925–1930 ühtlasi Tartu ülikooli kriminaalõiguse ja -protsessi õppejõud 1930–35 kriminaalõiguse professor (alates 1926. aastast erakorraline professor, alates 1931. aastast korraline) professor), 1935–1940 Riigikohtu liige (riigikohtunik).
Karl Saarmann oli Rahvuskogu liige ja Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku konsistooriumi assessor.
1940. aastal töötas Tallinnas Kunstsarve Tehases. 1941–1944 oli ta mobiliseerituna esialgu Eesti laskurkorpuse tagavarapataljonis, hiljem Komis õpetaja, 1944–1948 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu osakonnajuhataja, 1946–1948 ka Eesti NSV Kohtu Rahvakomissariaadi kodifikatsiooniosakonna juhataja ja Tallinna Juriidilise Kooli õppejõud.
Saarmann avaldas töid kriminaalõiguse alalt. 2002 paigaldati ta kodumajale Tallinnas Paldiski maanteel mälestustahvel ja asutati Karl Saarmanni Selts.
Igor Pilštšikov
pisi|200px|Igor Pilštšikov (2011) Igor Aleksejevitš Pilštšikov (vene keeles Игорь Алексеевич Пильщиков; sündinud 2. jaanuaril 1967 Novosibirskis) on vene filoloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1991. aastal ja töötab Moskva Riikliku Ülikooli maailmakultuuri instituudis juhtivteadurina. Tema uurimisvaldkonnad on luule teooria ja ajalugu, tõlkimise teooria ja ajalugu, vene luule XVIII ja XIX sajandil, võrdlev kirjandusteadus, vene filoloogia ajalugu, tekstikriitika, elektrooniline publitseerimine ja infosüsteemid.
Aastal 2009 oli ta Lotmani stipendiaat Tallinna Ülikoolis.
Kawe Plaza
pisi|Kawe Plaza 30. septembril 2008 pisi|Kawe Plaza 15. veebruaril 1998 pisi Kawe Plaza ehk Kawe maja on hoone Tallinna kesklinnas aadressil Pärnu maantee 15.
Hoone valmis 30. oktoobril 1998. Hoone üldpind on 6420 ruutmeetrit, millest keldrikorrustel asub 1320 ruutmeetrit.
Hoone projekteeris eesti päritolu Kanada arhitekt Henno Sillaste. Ta sai ühe omaniku Karl G. Wellneri kommivabrikandist vanaisa auks nimeks Kawe Plaza.
Hoones asub Swedbanki kontor ja advokaadibüroo Luiga Mody Hääl Borenius.
Paul Berg
pisi Paul Berg (30. juuni 1926 New York, Brooklyn – 15. veebruar 2023) oli USA biokeemik, Nobeli auhinna laureaat.
Paul Berg pälvis 1980. aastal panuse eest nukleiinhapete uurimisse Nobeli keemiaauhinna koos Walter Gilberti ja Frederick Sangeriga. Berg sai 50% auhinnarahast, teised 25%.
Sünapomorf
Sünapomorf on mingi organismide rühma taksonite ühine arenenud tunnus, mille järgi võib oletada, et vaadeldava tunnusega organismid põlvnevad ühisest eellasest.
Sünapomorfi näiteks on õistaimede 4...16 tuumaga lootekott.
Apomorphie
Jacques Revel
Jacques Revel (sündinud 1942) on prantsuse ajaloolane, üks silmapaistvamaid Annaalide koolkonna noorema põlvkonna esindajaid.
Revel õppis ajalugu École Normale Supérieure's ja Sorbonne'i ülikoolis ning sai 1978. aastal École des Hautes Études en Sciences Socialesi professoriks. Aastatel 1995–2004 oli ta selle rektor. Alates 1975. aastast on ta ka ajakirja Annales toimetaja, alates 1981 üks peatoimetajaid.
Uurimisteemadelt on Revel keskendunud varauusaegsele Euroopale. Ta on teinud palju koostööd teiste ajaloolastega, luues ka uue üldkäsitluse Prantsusmaa ajaloost (see ilmus aastatel 1988–1991). Reveli võib pidada üheks kõige teadlikumaks mikroajaloo metoodika rakendajaks oma uurimistöödes, mille üks silmapaistvamaid tulemusi, raamat "Mässu loogika" on ka eesti keeles ilmunud. Revel tegeleb ka ajalooteooriaga.
Kitsa
Kitsa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Läänemere ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Kitsa piirneb põhjas Laartsa ja Haldreka, lõunas Külaküla ning idas Nurste ja Metsapere külaga.
Nimi
Kohanime on mainitud 1564 Kyße, 1565 Kyttsas, 1576 Kitz, 1577 Kitze, 1587 Kitzo ja 1693 Kitza.
Nimi lähtub kas sõnadest "kitsas" või "kits". Leo Tiik pakkus kohanime lähtekohaks ka isikunime Gisebertus lühivorme.
Loodus
Külas asub Nurste tammik, küla läbib Kitsa kraav.
Ajalugu
Koht kuulus ajalooliselt Aunaku mõisa (Kassari mõis) alla Agapäe vakuses. 1564 on mainitud talunikku Kyße Pett(er), 1576 Kitz Micke, 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis Kitze Peter ja 1795 Kitse Mart.
1835 oli Agapäe külas 2 Kitsa talu, peremees Mihkli Pent sai perekonnanimeks Rõmmel (Remmel) ja Hansu Jüri sai perekonnanimeks Kask, lisaks sai samas talus elanud Nigula Jüri perekonnanimeks Plas.
Kitsa kuulus 1977–1997 Kaderna koosseisu.
Taristu
Küla lääneosa piirneb Emmaste–Luidja maanteega.
Kultuur
Külas suvitas kirjanik Elmar Õun.
Atšinsk
Atšinsk on linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Tšulõmi jõe ääres.
Linn asutati 1682. aastal, linnaõigused sai 1782. Atšinskit läbib Siberi raudtee.
Ain
Ain on isiku- ja kohanimi.
Al-Fujayrah' emiraat
Al-Fujayrah on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitseja on šeik Hamad ibn Muhammad ash-Sharqi.
Rootsi kriminaalkirjanduse auhind
Välislingid
Schwedischer Krimipreis Swedish Crime Writers' Academy Svenska Deckarakademin Akademiyê Macera ê Swêd
Epulupiscium fishelsoni
Epulopiscium fishelsoni on grampositiivne bakter, kes elab sümbiondina kirurgkalalaste sugukonda kuuluvates kalaliikides. Ta on tuntud oma mõõtmete poolest: pikkus on 200–700 μm ja läbimõõt umbes 80 μm. Enne 1999. aastat, mil avastati Thiomargarita namibiensis, oli ta maailma suurim teadaolev bakter.
Epulopiscium fishelsoni'l on väga omapärane paljunemistsükkel. Tema kehas arenevad 1–12 tütarrakku, kes vabanevad, kui bakter lüüsub. Teda võiks nimetada ka "elussünnitajaks", mis on bakterimaailmas ainulaadne.
Hurghada lennujaam
Hurghada rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Egiptuses Al-Ghardaqah's.
Lennujaamas on üks 45 meetri laiune ja 4000 meetri pikkune maandumis-hoovõturada suunaga 16/34. Lennuväli on tegutsenud ka sõjaväelennuväljana, siis oli kasutusel ka teine rada suunaga 30/12
Matsue
thumb|Matsue, aprill 2008 Matsue (jaapani 松江) on linn Jaapanis, Shimane prefektuuri keskus. Keskus asub Shinji järve kaldal, linna halduspiiridesse jääb kogu ala Shinji ja Nakaumi järve vahel kuni rannikuni koos Shimane poolsaarega.
Linnas on palju templeid ja 1611. aastal Tokugawa dünastia ehitatud Matsue kindlus.
Kiisa (täpsustus)
Kiisa on mitmetähenduslik sõna:
Berm
Berm ehk linne on kitsas tasandatud maariba, mis lahutab kahte eri kõrgusega ala, näiteks kaeviku eeskülje ja eesvalli vahel.
Aisne
Aisne on kohanimi.
Sammas
pisi|130px|Joonia samba kapiteel Sambaks nimetatakse püsttoendit. Selle ristlõige on ringikujuline või hulknurkne, sammas on müürist või seinast tavaliselt eraldatud. Koosneb kolmest osast: baasist, tüvesest ja kapiteelist.
Samba pind võib olla sile, püstvagudega või spiraalvagudega (kanneleering). Klassikaline samba ehitus kujunes välja vanakreeka arhitektuuris, sünnikodu Vana-Egiptus (protodooria sammas).
Hiroshima prefektuur
Sümbolid
Hiroshima prefektuuri tunnuslind on punakurk-kaur (Gavia stellata) ja tunnuspuu on jaapani vaher (Acer palmatum).
Haldusjaotus
Hiroshima prefektuur on jaotatud 23 omavalitsusüksuseks, millest 14 on linnad (市 shi).
Ujumine 2008. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine thumb|300px|Pekingi Riiklik Veekeskus thumb|300px|Veekuubik seest Ujumine 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis toimus 9.–21. augustini. Võisteldi 34 alal, millest võrdselt 17 ala oli nii meestel kui ka naistel. Kõik ujumise alad (välja arvatud pikamaaujumine) peeti Pekingi Riiklikus Veekeskuses.
Edukaim sportlane oli Michael Phelps, kes võitis 8 kuldmedalit, neist 7 maailmarekordiga. Riikidest olid edukaimad USA (31 medalit), Austraalia (20 medalit) ja Suurbritannia (6 medalit). Kokku võitsid medaleid 21 riigi sportlased. Püstitati 25 maailmarekordit.
100 m vabalt
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 64 Maailmarekord: 47,50 (2008) Alain Bernard, Prantsusmaa Olümpiarekord: 47,84 (2000) Pieter van den Hoogenband, Holland Olümpiavõitja 2004: 48,17 Pieter van den Hoogenband, Holland Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine Esimeses poolfinaalis ujus prantslane Alain Bernard uueks maailmarekordiks 47,20, kuid see ei püsinud kaua, sest juba järgmises poolfinaalis suutis austraallane Eamon Sullivan selle aja veel 0,15 sekundiga ületada ja lõpetas ajaga 47,05. <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
thumb|Kahekordne 1500 m vabaujumise olümpiavõitja ([[ujumine 2000. aasta suveolümpiamängudel#1500 m vabalt|2000 ja 2004) Grant Hackett]] Finaal: 17. august Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 14.34,56 (2001) Grant Hackett, Austraalia Olümpiarekord: 14.43,40 (2004) Grant Hackett, Austraalia Olümpiavõitja 2004: 14.43,40 Grant Hackett, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 12. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 52,98 (2007) Aaron Peirsol, USA Olümpiarekord: 53,45 2004 Aaron Peirsol, USA Olümpiavõitja 2004: 54,06 Aaron Peirsol, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 1.54,32 (2007) Ryan Lochte ja (2008) Aaron Peirsol, USA Olümpiarekord: 1.54,95 (2004) Aaron Peirsol, USA Olümpiavõitja 2004: 1.54,95 Aaron Peirsol, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 65 Maailmarekord: 59,13 (2006) Brendan Hansen USA Olümpiarekord: 1.00,01 (2004) Brendan Hansen, USA Olümpiavõitja 2004: 1.00,08 Kosuke Kitajima, Jaapan Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
thumb|100px|Michael Phelps autasustamisel Finaal: 16. august Osavõtjaid: 66 Maailmarekord: 50,40 (2005) Ian Crocker, USA Olümpiarekord: 51,25 (2004) Michael Phelps, USA Olümpiavõitja 2004: 51,25 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelvõistlus <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 44 Maailmarekord: 1.52,09 (2007) Michael Phelps, USA Olümpiarekord: 1.54,04 2004) Michael Phelps, USA Olümpiavõitja 2004: 1.54,04 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 47 Maailmarekord: 1.54,80 (2008) Michael Phelps, USA Olümpiarekord: 1.57,14 (2004) Michael Phelps, USA Olümpiavõitja 2004: 1.57,14 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
thumb|240px|400 m kompleksujumise medalikolmik Finaal: 10. august Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 4.05,25 (2008) Michael Phelps, USA Olümpiarekord: 4.08,26 (2004) Michael Phelps, USA Olümpiavõitja 2004: 4.08,26 Michael Phelps, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumised <br style="clear:both;" />
4×100 m vabalt
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 3.12,46 (2006) USA Olümpiarekord: 3.13,17 (2004) Lõuna-Aafrika Vabariik Olümpiavõitja 2004: 3.13,17 Lõuna-Aafrika Vabariik Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
4×200 m vabalt
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 7.03,24 (2007) USA Olümpiarekord: 7.07,05 (2000) Austraalia Olümpiavõitja 2004: 7.07,33 (2004) USA Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
4×100 m kompleksi
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 3.30,68 (2004) USA Olümpiarekord: 3.30,68 (2004) USA Olümpiavõitja 2004: 3.30,68 USA Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
Avaveeujumine 10 km
Kuupäev: 21. august Osavõtjaid: 25 võistlejat Riike: 24 [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 92 Maailmarekord: 23,97 (2008) Libby Trickett, Austraalia Olümpiarekord: 24,13 (2000) Inge de Bruijn, Holland Olümpiavõitja 2004: 24,58 Inge de Bruijn, Holland Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelvõistlus <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 53,52 (2004) Jodie Henry, Austraalia Olümpiarekord: 53,52 (2004) Jodie Henry, Austraalia Olümpiavõitja 2004: 53,84 Jodie Henry, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelvõistlus <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 1.55,52 (2007) Laure Manaudou, Prantsusmaa Olümpiarekord: 1.57,65 1988 Heike Friedrich, Saksa DV Olümpiavõitja 2004: 1.58,03 Camelia Alina Potec, Rumeenia Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine Elina Partõka ujus teises eelujumises ja võitis selle ajaga 2.00,64, mis on uus Eesti rekord. Järgmised eelujumised olid kiiremad ja kokkuvõttes pidi Partõka leppima 28. kohaga. Neljandas eelujumises ületas hiinlane Jiaying Pang ajaga 1.57,37 endise olümpiarekordi 1.57,65, mis juba 1988. aasta OM-ilt Seoulis kuulus Saksa DV sportlasele Heike Friedrichile. Kuid juba järgmistes kahes viimases eelujumises tehti uued rekorditähised. Kõigepealt ujus sloveenlane Sara Isakovic üle Pangi olümpiarekordi ajaga 1.55,86. Viimases eelujumises ujus aga itaallane Federica Pellegrini endisest maailmarekordist kiiremini ja uueks rekordiks sai tema aeg 1.55,45. Finaalis suutis ta ujuda veel kiiremini ja finišis oli tulemuseks 1.54,82. <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 42 Maailmarekord: 4.01,53 (2008) Federica Pellegrini, Itaalia Olümpiarekord: 4.03,85 (1988) Janet Evans, USA Olümpiavõitja 2004: 4.05,34 Laure Manaudou, Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 8.16,22 (1989) Janet Evans, USA Olümpiarekord: 8.19,67 (2000) Brooke Bennett, USA Olümpiavõitja 2004: 8.24,54 Ai Shibata, Jaapan Ametlikud tulemused: Fnaal – Eelvõistlus <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 59,21 (2008) Natalie Coughlin, USA Olümpiarekord: 59,68 (2004) Natalie Coughlin, USA Olümpiavõitja 2004: 1.00,37 Natalie Coughlin, USA Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine Poolfinaalis ujus Kirsty Coventry uueks maailmarekordiks 58,77. <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 34 Maailmarekord: 2.06,09 (2008) Margaret Hoelzer, USA Olümpiarekord: 2.07,06 (1992) Krisztina Egerszegi, Ungari Olümpiavõitja 2004: 2.09,19 Kirsty Coventry, Zimbabwe Ametlikud tulemused: Finaal – Poolfinaal – Eelvõistlus <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
thumb|Olümpiavõitja Leisel Jones Finaal: 12. august Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 1.05,09 (2006) Leisel Jones, Austraalia Olümpiarekord: 1.06,64 (2004) Luo Xuejuan, Hiina Olümpiavõitja 2004: 1.06,64 Luo Xuejuan, Hiina Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 2.05,40 (2006) Jessicah Schipper, Austraalia Olümpiarekord: 2.05,88 (2000) Misty Hyman, USA Olümpiavõitja 2004: 2.06,05 Otylia Jedrzejczak, Poola Ametlikud tulemusud: Finaal – Poolfinaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 4.31,46 (2008) Stephanie Rice, Austraalia Olümpiarekord: 4.33,59 (2000) Jana Klotškova, Ukraina Olümpiavõitja 2004: 4.34,83 Jana Klotškova, Ukraina Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
4×100 m vabalt
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 3.33,62 (2008) Holland Olümpiarekord: 3.35,94 (2004) Austraalia Olümpiavõitja 2004: 3.35,94 Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
4×200 m vabalt
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 7.50,09 (2007) USA Olümpiarekord: 7.53,42 (2004) USA Olümpiavõitja 2004: 7.53,42 USA Ametlikud tulemused: Finaal – Eelujumine <br style="clear:both;" />
Avaveeujumine 10 km
Kuupäev: 20. august Osavõtjaid: 25 võistlejat Riike: 23 [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Medalid
Meeste 100 m vabaujumises ja 100 m selilujumises anti välja 2 pronksmedalit, kuna mõlemal alal lõpetas kaks sportlast võrdse ajaga. <br style="clear:both;" />
Allier
Allier on kohanimi.
Teletekst
thumb|right|240px|Teleteksti lehekülg Teletekst on televisiooni infoteenus, mis loodi Suurbritannias 1970. aastate alguses.
Teletekst pakub tekstipõhist teavet – peamiselt uudiseid, ilmateadet, börsiinfot ja telekavasid.
Teleteksti kaudu on võimalik edastada ka subtiitreid.
Eestis edastavad teleteksti ETV ja TV3.
Ra's al-Khaymah' emiraat
Ra's al-Khaymah on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitseja on šeik Sa‘ūd ibn Şaqr al-Qāsimī. Eelmine valitseja oli šeik Şaqr ibn Muḩammad al-Qāsimī.
A-klassi isolatsioon
A-klassi isolatsioon (ingl A-class insulation) on selline elektrijuhtmete isoleermaterjal, mis talub kuumust kuni 105 °C.
Aini jõgi
Ain [ään] (frankoprovanssaali keeles En) on jõgi Prantsusmaal, Rhône'i parempoolne lisajõgi.
Ta saab alguse Juura mägedest ja ühineb Lyoni lähedal Rhône'i jõega.
Jõe pikkus on umbes 200 km.
Jõge kasutatakse hüdroenergia saamiseks.
Ta on andnud nime Aini departemangule.
Kuulmine
Imetajatel detekteeritakse helilaineid kõrvas, kus siseneva heli toimel tekkiv kõrvateo mehaaniline vibratsioon muundatakse sisekõrvas kõrvateo juurest lähtuvate paljude kuuldenärvide närviimpulssideks. Kuna kuulmine eeldab mehaaniliste stiimulite (molekulide vibratsioon) detekteerimist, siis sarnaselt kompimismeelega liigitatakse kuulmismeel mehhanosensatsiooni alla (inglise mechanosensation).
Inimese kõrvaga kuuldav madalaim helisagedus on 16–20 Hz ning ülemine kuulmispiir ulatub lastel üle 20 000 Hz-i, kuid siis langeb eaga ja püsib pikka aega 16 000 Hz läheduses. Vanemas eas hakkab see jälle langema ja võib kõrges vanaduses alaneda isegi kuni 5000 Hz-ni. Tegemist pole siiski mitte selge ülemise sageduspiiri nihkumisega sageduses allapoole, vaid pigem esimest või teist järku inertse ahela sarnase kuulmise tundlikkuse sageduskarakteristiku muutumisega (murdesagedus(t)e nihkumisega sagedusalas allapoole), seda eriti just kuuldelävele lähedaste (madalate) helitugevuste juures. Tugevate helide puhul pole ealised muutused nii suured.
Meistriliiga 1993/94
Meistriliiga 1993/94 võitis ja tuli seega 1994. aasta Eesti jalgpallimeistriks Tallinna FC Flora, kes võitis otsustavas lisamängus FC Norma tulemusega 5:2.
Hooaeg
Hooaja eel võttis Tallinna KSK Vigri sponsornime FC Tevalte.
Kuulmine
Suurim kuulmisteravus on inimestel vahemikus 1000–5000 Hz, mis kattub suurel määral kõnehääles domineerivate helisageduste vahemikuga (~300–3500 Hz). Ka loomadel ühtib kuulmiselundi suurim tundlikkus liigiomaste häälitsuste omaga.
Kuulmisomadusi on võimalik täpsemalt määrata audiomeetria abil.
Meistriliiga 1993/94
Hooaeg
JK Sillamäe Kalev jättis viimased neli kohtumist pidamata, vastased said kirja loobumisvõidu väravatevahega 0:0
Tallinna FC Tevalte juhtis voor enne lõppu, kuid diskvalifitseeriti liidrikohalt väidetava korruptsiooni tõttu. Tallinna FC Tevalte viimane mäng jäi pidamata, vastane sai kirja loobumisvõidu väravatevahega 0:0. Tallinna FC Tevalte süüd ei tõestatud, kuid ta jäi kindlana näinud meistritiitlist ilma.
Võrdselt punkte kogunud Tallinna FC Norma ja Tallinna FC Flora pidasid otsustava lisamängu, mille võitis Flora tulemusega 5:2 (3:0). FC Norma saatis protestiks FC Tevalte diskvalifitseerimise vastu väljakule noormängijad.
Aste madalamale esiliigasse langesid Pärnu JK Tervis, Tallinna JK Dünamo, Tartu JK Merkuur, JK Sillamäe Kalev. Esiliigast kerkisid astme võrra kõrgemale Pärnu JK Kalev.
Meistriliiga klubide arv oli järgmisel hooajal 12 asemel kaheksa.
Liigatabel
1JK Sillamäe Kalev loobus 4 mängu enne hooaja lõppu. 2FC Tevalte diskvalifitseeriti pärast 21. vooru väidetava korruptsiooni pärast.
Mängutulemused
Iga meeskond mängis kõikide vastastega 2 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, kokku 22 mängu. 1Kodu meeskond on vasakus tulbas. Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Edukamad väravakütid
Meistriliiga esikoha lisamängu väravad pole siia arvestatud
Jean Astruc
pisi Jean Astruc (19. märts 1684 Sauve (Gardi departemang) – 5. mai 1766 Pariis) oli prantsuse arst, arstiteaduse professor, Pentateuhi tänapäevase piiblikriitilise uurimise rajaja.
Tema isa oli juudi päritolu kalvinistlik pastor Aigremontis Pierre Astruc. Isa vend Louis Astruc oli Prantsuse õiguse professor Toulouse'i ülikoolis.
Astruci isa läks pärast Nantesi edikti tühistamist (Fontainebleau edikt 1685) katoliku kirikusse üle ning pühendas end sest ajast peaaegu täielikult oma kahe poja kasvatamisele. Veidi aega enne surma sai ta jälle protestandiks.
Astruc sai tollal arstiteaduse alal eesrindlikus Montpellier' ülikoolis magistrikraadi 1700, bakalaureusekraadi 1702 ja doktorikraadi 1703. Tema väitekiri ja esimene publikatsioon, mille ta esitas 19-aastaselt, käsitles mädanemist ning sisaldab palju viiteid Thomas Willise ja Robert Boyle'i hiljutistele uurimustele kopsude kohta.
Astrucil oli hea mälu. Ta omandas kiiresti inglise ja itaalia keele. Ta valdas väga hästi ladina keelt ja tundis heebrea keelt.
Astruci õpetaja Pierre Chirac, kes läks kaasa Orléansi hertsogiga, tegi Astrucile ettepaneku lugeda 1707–1710 tema kursust. Nõnda oli Astruc aastast 1707 Montpellier' ülikoolis. Aastal 1710 sai Astruc Toulouse'i ülikoolis anatoomia professori koha ning oli seal aastast 1711 ja lõpuks jälle Montpellier's arstiteaduse professor.
Kui Marseille's 1720 puhkes katk, väitis Atruc erinevalt Chiracist, et tegu on nakkushaigusega.
Aastal 1728 oli ta Pariisis, 1729 oli ta lühikest aega kuningas August II ihuarst Dresdenis ning sai 1730 Prantsusmaa kuninga Louis XV konsulteerivaks arstiks.
Aastast 1731 oli ta Pariisis Collège de France'i professor ja 1743. aastast ühtlasi Pariisi arstiteaduskonna liige. Ta pooldas arstide ja kirurgide tülis arste ning põlgas harimatuid "kirurgidest" praktikuid. Aastal 1743 võeti ta rahvuslikku Meditsiiniakadeemiasse. Teda hüüti Julien Offray de La Mettrie järgi "Savantasse" ('pedantlik tarkpea'). Kolleegid pidasid teda "liiga osavaks, kohutavalt edevaks, kurjaks petiseks, keda rohkem kardetakse kui armastatakse." Astruc ei teinud katseid, nagu tol ajal arstiteadlaselt juba oodati, kuid teadis peast kogu meditsiinikirjandust.
Ta oli nõutud arst. Ta oli alates 1723. aastast Claudine Guérin de Tencini arst ja sai tema armukeseks. Kui Tencin 1749 suri, sai Astruc tema päranduse.
Astruc järgis Herman Boerhaave mehaanilist süsteemi. Tema eriala oli veneroloogia ja günekoloogia ning sünnitusabi. Tema raamat "De morbis venereis" ("Suguhaigustest", 1740) oli oma aja parim teos sel alal ning esimene suurem teos süüfilise ja suguhaiguste kohta üldse. Aastal 1756 ilmus temalt teos vaktsineerimise meetodi kohta "Doutes sur l’inoculation de la petite vérole". Ta on avaldanud ka arvukalt muid arstiteaduslikke teoseid ning materjale Montpellier' ülikooli meditsiiniõppe ajaloost.
Aastal 1753 avaldas ta (tiitellehe järgi) Brüsselis (väljaspool Prantsuse võimude haardeulatust) anonüümselt raamatu "Conjectures sur les mémoires originaux, dont il paroit que Moyse s'est servi pour composer le livre de la Genèse. Avec des remarques qui appuient ou qui éclaircissent ces conjectures" ("Oletused algallikate kohta, mida Mooses nähtavasti kasutas 1. Moosese raamatu koostamisel. Märkustega, mis neid oletusi toetavad või selgitavad"). Seal tõi ta välja erinevuse elohistliku ja jahvistliku allika vahel. Ta pani tähele seni seletamata asjaolu, et seal vahelduvad Jumala nimed "Elohim" ja "Jehoova" ("Jahve"). Seda oli märgatud ka enne teda. Klassikalises filoloogias kasutatavate tekstikriitika meetoditega avastas Astruc, et kui panna omavahel kokku sama nimekasutusega osad, tekib kaks teksti, mis kumbki jutustab enam-vähem sama loo. 7. peatüki salmidest 20–23 leidis ta kolmanda rööpteksti jälgi ning peale selle veel üheksa teksti, mis Mooses oli ilma oluliste muudatusteta sisse pannud. Raamatu avaldas Astruc pärast pikemat kartlikku viivitamist. Tema eesmärk oli eelkõige Baruch Spinozaga (samuti Thomas Hobbesiga) polemiseerides näidata, et Mooses on ikkagi raamatu autor ning et tal ei ole eksimusi kronoloogia vastu. Astruci järgi kirjutas Mooses kaks tekstivarianti eri veergudes üksteise kõrvale ning lisas veel kahes veerus 10 muud allikat, mis pärinevad osalt naaberrahvastelt. Neli veergu on analoogilised neljale evangeeliumile. Hilisemad ärakirjutajad on teksti mehaaniliselt ja osalt valesti kokku pannud, millest tulenevadki kordused ja kronoloogilised eksimused tekstis.
Tolleaegsed teoloogid raamatut hästi vastu ei võtnud. Alles Johann Gottfried Eichhorn töötas raamatust idee saades 1. Moosese allikad ise läbi, misjärel Astruci avastust tunnustati, esialgu Saksamaal. Praeguseks on Moosese autorsus ja allikate varane dateering juba ammu kummutatud.
Astruc on avaldanud ka raamatu "Dissertation sur l'immatérialité, l'immortalité et la liberté de l'âme" ("Traktaat hinge mittemateriaalsuse, surematuse ja vabaduse kohta"; Pariis 1755).
Silla
Silla nime kannab Eestis mitu kohta:
Silla oli Piiblis Lemeki teine naine.
A-mast
thumb|Kõrgepingeliinimast A-mast on elektriliini mast, mille kaks püstelementi ja neid ühendav põikelement on monteeritud A-tähe kujuliselt.
Lepiskala
Lepiskalad on taimedest, detriidist või väikestest selgrootutest toituvad kalad. Lepiskaladele vastandatakse röövkalu.
Ville Vallgren
Carl Wilhelm Vallgren (sünninimi Wallgren; 15. detsember 1855 Porvoo – 13. oktoober 1940 Helsingi) oli Soome skulptor.
Ville Vallgren jättis 16-aastaselt kooli pooleli ja otsustas arhitektiks õppida. Ta alustaski õpinguid Helsingi polütehnikumis 1872. aastal. Peagi hakkas teda aga skulptuur rohkem huvitama ning 1877. aastal siirdus ta sõber Albert Edelfelti soovitusel õpinguid jätkama Pariisi.
1902. aastal sai ta Prantsusmaa kodakondsuse. Pariisis elades osales ta alates 1892. aastast regulaarselt ka Soome kunstinäitustel. Ta elas Pariisis kuni 1913. aastani, mil tema teine abielu purunes; seejärel kolis tagasi Soome. Ville Vallgren abiellus Soomes ka kolmandat korda, kuid järeltulijaid tal ei sündinud.
Aastal 1889 sai ta oma kollektsiooni eest Pariisi maailmanäituse kuldmedali ja 1900. aasta näitusel peaauhinna.
Aastatel 1913–1918 ja 1924–1927 oli ta Soome skulptorite liidu esimees. Aastal 1919 sai ta professori aunimetuse ja riikliku aastapensioni.
Ville Vallgreni tuntuim teos on 1908. aastal valminud merineitsit kujutav Havis Amanda Helsingis. Tuntumate skulptuuride hulgas on ka tema Albert Edelfelti, Sakari Topeliuse ja Aurora Karamzini kujud Helsingis ning kunstnikke kujutavad reljeefid Ateneumi fassaadil, Uno Cygnaeuse kuju Jyväskyläs, Torkkeli Knuutinpoika kuju Viiburis, vürst Barjatinski hauamonument Puškinis.
Ville Vallgren oli väga seltskondlik inimene ja populaarne võõrustaja. Tema sõprade hulgas olid teiste seas Akseli Gallen-Kallela, Eino Leino ja Kyösti Kallio. Ta tundis huvi aianduse vastu ning pidas lemmikloomadena sigu, kes tohtisid ka toas ringi joosta. Ta kirjutas ka raamatuid ja artikleid ning käis meelsasti eri teemadel esinemas.
1925. aastal avati Porvoos Vallgreni muuseum.
Kloostri
pisi|Vaade Kloostri luhale ja [[Kasari jõgi|Kasari jõele. Kloostri sild.]] Kloostri on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Külas on olnud Kloostri mõis. Küla lähistel asus frantsisklaste mungaklooster.
Aisne'i jõgi
Ta saab alguse Argonne'ist ja suubub Oise'i jõkke.
Ujumine 2000. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine thumb|250px|Sydney olümpiaujula Ujumine 2000. aasta suveolümpiamängudel toimus 16.-23. septembril.
Ujumisvõistlused Sydney 2000. aasta suveolümpiamängudel toimusid Sydney rahvusvahelises veekeskuses Homebush Bay lahes. Ujumises võisteldi 32 alal (16 meestele ja 16 naistele) ja kokku osales 954 ujujat 150 riigist.
2000. aasta ujumisprogrammi muudeti peale 1996. aastat, hõlmates poolfinaali kõikil distantsidel, välja arvatud mõned erijuhud. Pikamaa ujumise distantsid (400 m vabaujumine, 800 m vabaujumine, 1500 m vabaujumine ja 400 m kompleksujumine) ja kõik rteateujumised säilitasid endiselt vana vormi, ainult kahe etapiga: eelujumine ja finaal. Võistlusvormaadi radikaalsete muutuste tõttu laiendati võistlused ujumises kaheksapäevaseks programmiks.
50 m vabalt
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 77 Maailmarekord: 21,64 2000 Aleksandr Popov, Venemaa Olümpiarekord: 21,91 2000 Aleksandr Popov, Venemaa Olümpiavõitja 1996: 22,13 Aleksandr Popov, Venemaa <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 20. september Osavõtjaid: 73 Maailmarekord: 48,21 1994 Aleksandr Popov, Venemaa Olümpiarekord: 48,63 (1988) Matt Biondi, USA Olümpiavõitja 1996: 48,74 Aleksandr Popov, Venemaa Pieter van den Hoogenband ujus poolfinaalis uue maailmarekordi 47,84 <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 18. september Osavõtjaid: 51 Maailmarekord: 1.45,51 (2000) Ian Thorpe, Austraalia Olümpiarekord: 1.46,70 (1992) Jevgeni Sadovõi, SRÜ Olümpiavõitja 1996: 1.47,63 Danyon Loader, Uus-Meremaa Pieter van den Hoogenband ujus poolfinaalis uue maailmarekordi 1.45,35 ja kordas seda tulemust ka finaalis <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 16. september Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 3.41,33 (2000) Ian Thorpe, Austraalia Olümpiarekord: 3.45,00 (1992) Jevgeni Sadovõi, SRÜ Olümpiavõitja 1996: 3.47,97 Danyon Loader, Uus-Meremaa <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 18. september Osavõtjaid: 55 Maailmarekord: 53,60 (1999) Lenny Krayzelburg, USA Olümpiarekord: 53,98 (1992) Mark Tewksbury, Kanada Olümpiavõitja 1996: 54,10 Jeff Rouse, USA <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 21. september Osavõtjaid: 45 Maailmarekord: 1:55.87 (1999) Lenny Krayzelburg, USA Olümpiarekord: 1.58,47 (1992) Martin Lopez-Zubero, Hispaania Olümpiavõitja 1996: 1.58,54 Brad Bridgewater, USA <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 17. september Osavõtjaid: 66 Maailmarekord: 1.00,36 (2000) Roman Sludnov, Venemaa Olümpiarekord: 1.00,60 (1996) Fred Deburghgraeve, Belgia Olümpiavõitja 1996: 1.00,60 (1996) Fred Deburghgraeve, Belgia <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 20. september Osavõtjaid: 47 Maailmarekord: 2.10,16 (1992) Mike Barrowman, USA Olümpiarekord: 2.10,16 (1992) Mike Barrowman, USA Olümpiavõitja 1996: 2.12,57 Norbert Rozsa, Ungari <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 62 Maailmarekord: 51,81 (1999) Michael Klim, Austraalia Olümpiarekord: 52,27 (1996) Deniss Pankratov, Venemaa Olümpiavõitja 1996: 52,27 Deniss Pankratov, Venemaa
<br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 19. september Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 1.55,18 (2000) Tom Malchow, USA Olümpiarekord: 1.56,26 (1992) Melvin Stewart, USA Olümpiavõitja 1996: 1.56,51 Deniss Pankratov, Venemaa <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 21. september Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 1.58,16 (1994) Jani Sievinen, Soome Olümpiarekord: 1.59,91 (1996) Attila Czene, Ungari Olümpiavõitja 1996: 1.59,91 Attila Czene, Ungari <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 17. september Osavõtjaid: 45 Maailmarekord: 4:12.30 (1994) Tom Dolan, USA Olümpiarekord: 4.14,23 (1992) Tamas Darnyi, Ungari Olümpiavõitja 1996: 4.14,90 Tom Dolan, USA <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Finaal: 16. september Osavõtjaid: 23 võistkonda Maailmarekord: 3.15,11 (1996) USA Olümpiarekord: 3.15,41 (1996) USA Olümpiavõitja 1996: 3.15,41 USA Jon Olsen, Josh Davis, Bradley Schumacher, Gary Hall jun. <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 19. september Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 7.08,79 (1999) Austraalia Olümpiarekord: 7.11,95 (1992) SRÜ Olümpiavõitja 1996: 7.14,84 USA Josh Davis, Joe Hudepohl, Bradley Schumacher, Ryan Berube <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Finaal: 23. september Osavõtjaid: 23 võistkonda Maailmarekord: 3.34,84 (1996) USA Olümpiarekord: 3.34,84 (1996) USA Olümpiavõitja 1996: 3.34,84 USA Jeff Rouse, Mark Henderson, Gary Hall jr, Jeremy Linn <br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 23. september Osavõtjaid: 74 Maailmarekord: 24,39 (2000) Inge de Bruijn, Holland Olümpiarekord: 24,87 (1996) Amy van Dyken, USA Olümpiavõitja 1996: 24,87 Amy van Dyken, USA Inge de Bruijn ujus poolfinaalis uue maailmarekordi 24,13 Eelujumises püstitas Kolukanova Eesti rekordi 25,96, mis andis talle 16.-18. koha jagamise. Ümberujumises poolfinaali pääsuks võitis ta järjekordse Eesti rekordiga 25,87. Poolfinaalis jäi ta viimseks ja sai lõplikus järjestuses tulemusega 26,03 16. koha <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 21. september Osavõtjaid: 54 Maailmarekord: 53,80 (2000) Inge de Bruijn, Holland Olümpiarekord: 54,50 (1996) Le Jingyi, Hiina Olümpiavõitja 1996: 54,50 Le Jingyi, Hiina Inge de Bruijn ujus poolfinaalis uue maailmarekordi 53,77 Elina Partõka ujus eelujumises uue Eesti rekordi 57,71. <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 17. september Osavõtjaid: 39 Maailmarekord: 4.03,85 (1988) Janet Evans, USA Olümpiarekord: 4.03,85 (1988) Janet Evans, USA Olümpiavõitja 1996: 4.07,25 Michelle Smith, Iirimaa <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 8.16,22 (1989) Janet Evans, USA Olümpiarekord: 8.20,20 (1988) Janet Evans, USA Olümpiavõitja 1996: 8.27,89 Brooke Bennett, USA <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 18. september Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 1.00,16 (1994) He Cihong, Hiina Olümpiarekord: 1.00,68 (1992) Krisztina Egerszegi, Ungari Olümpiavõitja 1996: 1.01,19 Beth Botsford, USA <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 22. september Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 2.06,62 (1991) Krisztina Egerszegi, Ungari Olümpiarekord: 2.07,06 (1992) Krisztina Egerszegi, Ungari Olümpiavõitja 1996: 2.07,83 Krisztina Egerszegi, Ungari <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 18. september Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: 1.06,52 (1999) Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik Olümpiarekord: 1.07,73 (1996) Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik Olümpiavõitja 1996: 1.07,73 Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 21. september Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 2.23,64 (1999) Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik Olümpiarekord: 2.25,41 (1996) Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik Olümpiavõitja 1996: 2.25,41 Penelope Heyns, Lõuna-Aafrika Vabariik <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 17. september Osavõtjaid: 49 Maailmarekord: 56,64 (2000) Inge de Bruijn, Holland Olümpiarekord: 58,62 (1992) Qian Hong, Hiina Olümpiavõitja 1996: 59,13 Amy Van Dyken, USA <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 20. september Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 2.05,81 (2000) Susie O'Neill, Austraalia Olümpiarekord: 2.06,90 (1984) Mary T. Meagher, USA Olümpiavõitja 1996: 2.07,76 Susie O'Neill, Austraalia <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 19. september Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 2.09,72 (1997) Yanyan Wu, Hiina Olümpiarekord: 2.11,65 (1992) Li Lin, Hiina Olümpiavõitja 1996: 2.13,93 Michelle Smith, Iirimaa <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 16. september Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 4.34,79 (1997) Yan Chen, Hiina Olümpiarekord: 4.36,29 (1980) Petra Schneider, Saksa DV Olümpiavõitja 1996: 4.39,18 Michelle Smith, Iirimaa <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Finaal: 20. september Osavõtjaid: 15 võistkonda Maailmarekord: 7.55,47 (1987) Saksa DV Olümpiarekord: 7.59,87 (1996) USA Olümpiavõitja 1996:7.59,87USA Trina Jackson, Cristina Teuscher, Sheila Taormina, Jenny Thompson <br style="clear:both;" />
4x100 m kompleksi
Finaal: 23. september Osavõtjaid: 18 võistkonda Maailmarekord: 4.01,67 (1994) Hiina Olümpiarekord: 4.02,54 (1992) USA Olümpiavõitja 1996: 4.02,88 USA Beth Botsford, Amanda Beard, Angel Martino, Amy Van Dyken <br style="clear:both;" />
Thiomargarita namibiensis
thumb|Mikrofoto värvitud T. namibiensis'est Thiomargarita namibiensis ("Namiibia väävlipärl") on gramnegatiivne kerakujuline bakter, kes elab ookeani mandrilaval.
Avastamise järel peeti seda suurimaks teadaolevaks bakteriks – tema suurus on kuni 750 μm (0,75 mm), seega on teda võimalik näha ka palja silmaga. 2022. aastal kirjeldati aga Thiomargarita magnifica, mis on veel suurem.
Rebaste
Rebaste nime kannab Eestis mitu kohta:
Vastastikuse Majandusabi Nõukogu
pisi|Organisatsiooni lipp pisi|Liikmesriigid november 1986 seisuga. Tumepunasega on tähistatud liikmed, helepunasega assotsieerunud liikmed, violetsega mitteosalevad assotsieerunud liikmed ning kollasega vaatlejariigid pisi|Vastastikuse Majandusabi Nõukogu täidesaatva komitee istung pisi|Endine Vastastikuse Majandusabi Nõukogu peakorteri maja Moskvas Vastastikuse Majandusabi Nõukogu, lühend VMN (vene keeles Совет экономической взаимопомощи, СЭВ sovjet ekonomitšeskoi vzaimopomoštši, SEV; inglise keeles Council for Mutual Economic Assistance, CMEA, ka COMECON), oli 1949–1991 tegutsenud sotsialismimaade valitsustevaheline majandusalane organisatsioon peakorteriga Moskvas.
Kujutas endast NSV Liidu kontrolli all olnud institutsiooni, mis pidi tagama  sotsialistliku orientatsiooniga riikide majanduse orienteerimise Nõukogude Liidu vajaduste rahuldamiseks. Idee algatajana on nimetatud NSV Liidu diktaatorit Jossif Stalinit, kes eeldas, et VMN-i kaudu on võimalik vähendada Nõukogude Liidu mõjusfääri pärast sõda jäänud Euroopa riikide pettumust, kellelt ta oli nõudnud Marshalli plaanist ja lääne abist loobumist. Samuti oli Kremli plaan viljeleda ühist majanduslikku boikotti lääneriikide poole hoidma hakkava Jugoslaavia suhtes.
NSV Liit ilmutas Rumeenia toetusel initsiatiivi ja kutsus 5. jaanuaril 1949 Moskvasse majanduskonverentsile ka Bulgaaria, Poola, Tšehhoslovakkia ja Ungari valitsusjuhid. Vaieldi kolm päeva, kuid lõpptulemuseks oli otsus aidata kaasa NSV Liidu tihedate majandussuhete arendamisele „uue demokraatia”  riikidega. VMN-i asutamisprotokoll kuue riigi vahel kirjutati Moskvas alla 18. jaanuaril 1949. Samal aastal saadi nõusse ka Albaania, kuid tema visati juba oma liidri Enver Hoxha jäärapäisuse pärast kaks aastat hiljem VMN-ist välja. Saksa DV ühines aasta hiljem.
Mingit konkreetset tegevust ei järgnenud. Alles pärast Prantsusmaa, Saksamaa LV, Itaalia, Belgia, Holland ja Luksemburgi poolt 25. märtsil 1957. aastal Roomas alla kirjutatud integreerumislepingut, mis käivitas alates 1. jaanuarist 1958 Euroopa Majandusühenduse (EMÜ) tegevuse, elavneti ka Moskvas. NSV Liidu juhtkond asus looma Euroopa lääneriikide ühisturule sotsialistliku integratsiooni alternatiivi. Eesmärgiks seati majanduslikus plaanis Euroopa sotsialistlike maade ühisturu loomine, omavaheline teaduslik-tehniline koostöö ning vastastikune majanduslik abistamine. Töötati välja ka liikmesriikidele ühtsed tootmisalased standardid ja normid.
22. oktoobrist 1963 võeti kasutusele kollektiivne investeerimise ning kaupade ja teenuste arveldusvahend ülekanderubla. Selle ametlikuks kullasisalduseks määrati küll 0,987412 grammi puhast kulda, kuid lääneriigid seda valuutat ei tunnustanud, mistõttu ülekanderubla polnud rahvusvaheliselt konverteeritav. Omavahelisteks arveldusteks asutati samal aastal Moskvas nii Rahvusvaheline Majandusliku Koostöö Pank (vene k. МБЭC - MBES) kui ka Rahvusvaheline Investeerimispank  (vene k.  МИБ - MIB).
1960. aastatel lepiti kokku IBM System/360 illegaalsete koopiate tootmiseks.