cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oskar Palsa
Kuna aastal 1926 oli Eesti Luterliku Kiriku Nõukogude Liidus juhtkonna andmetel vaid kolm akadeemilise haridusega pastorit (lisaks piiskop Palsale veel Aleksander Jürgenson ja Leo Schultz), neli abipastorit ja kolm rändjutlustajat. Raskusi oli eelkõige Leningradist kaugemal asuvate koguduste teenimisega. Sel eesmärgil saadeti sinna aeg-ajalt pastoreid. 1926. aasta suvel sooritas piiskop Palsa isiklikult sellise reisi Siberisse, kus kogudused olid jäänud isoleerituks 1925. aastani. Peamiselt teenis ta Looderegioonist väljaspool asunud suurima eesti koguduse – Omski palvemajades, kuhu kuulus enne revolutsiooni 3000 usklikku. Viibides Siberis mõned nädalad, viis piiskop läbi 40 jumalateenistust ja jagas armulauda rohkem kui 1000 koguduseliikmele. Sõidu tulemusel kogudused kasvasid. Reisi lõppjärgus Krasnojarskis Palsa haigestus ning suri 29. oktoobril 1926. Tema surm oli raskeks kaotuseks kogu luterlikule kirikule. Kuni piiskopi matusteni 2. novembril 1926 toimusid Leningradi kirikutes ning isegi Gattšina katoliku ja õigeusu pühakodades igapäevased leinajumalateenistused eesti, saksa, soome ja vene keeles.
Isiklikku
Oskar Palsa vend Friedrich Palsa oli sõjaväevaimulik.
Aŭtazavodskaja metroojaam
Aŭtazavodskaja metroojaam (vene keeles Автозаводская (Avtozavodskaja metroojaam), valgevene Аўтазаводская (transkribeerituna Avtazavodskaja metroojaam), tõlkes Autotehase metroojaam) on üks Minski metroo jaamu Aŭtazavodskaja liinil Zavodski rajoonis.
Jaam avati 7. novembril 1997. Aastani 2001 oli see Aŭtazavodskaja liini lõppjaamaks. Perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Lisaks ootesaalile on jaamal veel kolm korrust, millest kaks asuvad jaama kohal, aga kolmas, mis on mõeldud liini teenindavale personalile, asub ootesaali all. Projektis kandis jaam nime Aŭtazavod, jaama üks väljapääsudest asub Minski Autotehase kultuurimaja juures.
Jaam on kujundatud kahe löövina, mida eraldavad platvormi keskel asuvad ümarad sambad. Jaamas on ooteplatvormiga sarnaselt kujundatud ka vestibüül, mõlemas on tajutav püüd anda edasi avarust. Viimistluses on kasutatud Kreeka marmorit, graniiti ja alumiiniumi. Sammaste küljes asuvad istmed.
Liam Lawson
pisi|Liam Lawson (2022) Liam Lawson (sündinud 11. veebruaril 2002 Hastingsis) on Uus-Meremaalt pärit võidusõitja. Red Bull Junior Teami liige võitis ta 2019. aastal Toyota Racing Seriesi.
Elukäik
Liam Lawson sündis Hastingsis ja kasvas üles Pukekohes. Ta hakkas kardisporti harrastama seitsmeaastaselt, enne kui läks 2015. aastal üle üheistmelistele. 2016. aastal siirdus ta Uus-Meremaa Vormeli Esimese Meistrivõistlustele ja saavutas võidu, mis võimaldas tal nimetada aasta parimaks uustulnukaks. Järgmisel hooajal purustas ta NZ F1600 meistrivõistluste sarja, võites meistrivõistluste viieteistkümnest osavõistlusest neliteist, saades vahetult enne oma viieteistkümnendat sünnipäeva kõigi aegade noorimaks Vormel Fordi meistriks.
2017. aastal siirdus ta kogenud Ken Smithi koolitatud ja nõustatuna Austraalia Vormel 4 Meistrivõistlustel sarja, saavutades esimesel aastal teise koha. Euroopasse saabus ta koos Van Amersfoort Racinguga 2018. aastal, Vormel 4 Meistrivõistlustel konkurentsitihedamal Saksamaa Vormel 4 Meistrivõistlustel. Kolme võiduga oli ta taas teine, edestades juba kolmandal hooajal Lirim Zendelit. seda distsipliini.
2019. aasta alguses, jaanuaris ja veebruaris toimunud M2 Competitionis võistlusel, võitis ta Uus-Meremaal Vormel 3 autodega meistritiitli Toyota Racing Series pärast pikka duelli kaasmaalase Marcus Armstrongiga, võites ka Uus-Meremaa Grand Prix. Red Bull Junior Team värbas ta kohe. Aasta jooksul teeb ta topeltprogrammi, osaledes MP Motorspordiga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel ja Motoparkiga Euroformula Openil. Euroformula asemeister, tema hooaeg FIA rahvusvahelises F3-s on keerulisem, kus ta tõuseb vaid kahele poodiumile, saavutades üldarvestuses üheteistkümnenda koha.
Tiskre kihistu
Tiskre kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu.
Kihistut esineb Eesti põhjaosas.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 20 m.
Kihistu paljandub Eestis Põhja-Eesti klindi (lõigus Pakri poolsaarest Narvani) allosas.
Kihistu koosneb helehallist peeneteralisest kvartsi sisaldavast liivakivist, mis on nõrgalt tsementeerunud. Kihistu liivakivi moodustab Balti klindil mitmel pool eraldi terrassi.
Ivan Stapovič
Ivan Stapovič (valgevenepäraselt Іван Стаповіч; leedupäraselt Ivanas Stapovičius; sündinud 14. juulil 1980 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt valgevenelane.
Stapovič osales helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Un-Chol Kimile (Põhja-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Stapovič osales helveskaalus (kuni 48 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Aleksandr Nalbadjanile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 51 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jérôme Thomas'le (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Stapovič sai helveskaalus (kuni 48 kg) 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Kazakovile (Venemaa). Ta osales sulgkaalus (kuni 51 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Londoni sügavus
Ülijuhtides kirjeldab Londoni sügavus kaugust, kuhu Meissneri efekti tagajärjel ülijuhist välja tõrjutud magnetväli veel ulatub. Londoni sügavust tähistatakse tavaliselt λ või λL. Londoni sügavuse suurus on e-1 korda magnetvälja tugevus ülijuhi pinnal. Tavaliselt on λL suuruseks 50 kuni 500 nm.
Londoni sügavuse suurus tuleneb Ampère'i jõust ja Londoni võrrandist. Arvestades ülijuhtivat poolruumi, näiteks ülijuhtivust, kus x>0 ja nõrka välist magnetvälja B0, mis on rakendatud mööda tühja ruumi z-telge x<0, siis ülijuhi sees olev magnetväli tuleneb järgnevast võrrandist:
kus λL tähistab kaugust, üle mille muutub magnetväli e - korda nõrgemaks.
kus m võrdub vabade laengu kandjate massiga, n loendatavate osakeste tihedusega ja q laenguga.
Taavi Rõivase valitsus
Taavi Rõivas on olnud kahe Vabariigi valitsuse juht:
Süpplingen
Süpplingen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Helmstedti kreisis. Valla pindala on 10,35 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1743 inimest.
pisi|tühi|Katoliiklik Püha Bonifaciuse kirik
Leopold Ennosaar
Leopold Ennosaar (10. juuni 1920 Lümandu küla, Hageri vald, Harjumaa – 21. jaanuar 1999 Tallinn) oli eesti graafik.
Elulugu
Kunstihariduse sai Ennosaar Riigi Kunsttööstuskoolis, kus õppis Günther Reindorffi käe all litograafiat ja tsinkograafiat aastatel 1933–1939. 1940 astus õppima Pallasesse, mille lõpetas Ado Vabbe ateljee õpilasena puugravüürile spetsialiseerunult 1948. Ennosaare diplomitöö oli mapp "Tartu 1947".
Aastail 1947–1950 töötas ta Tartu Kunstiinstituudi graafika õppejõuna ning jätkas pedagoogilist tööd Tallinna Kunstiinstituudis 1954. aastani. Seejärel töötas vabakutselise kunstnikuna Tallinnas; alates 1954 kuulus ka Kunstnike Liitu.
Looming
Ennosaare domineerivaks tehnikaks jäigi puugravüür, kuid 1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastate algul viljeles ta tulemuslikult ka muid tehnikaid, iseäranis akvatintat. Ka teda puudutas 1960.–1970. aastate vahetusel abstraktsem käsitluslaad. Peale vabagraafika on Ennosaar loonud eksliibriseid.
143 eKr
Aasta 143 eKr oli 143. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DCXI (611).
Tsiteerimine
Tsiteerimine ehk tsiteering on teisest kirjalikust või suulisest tekstist või sama teksti teisest osast pärineva tekstilõigu paigutamine kirjalikku või suulisse teksti koos selle toimingu märgatavaks tegemisega, tavaliselt koos selle tekstilõigu autori, allika või mõlema äranäitamisega. Sel juhul öeldakse, et tsiteeritakse vastava tekstilõigu autorit või allikaks olevat teksti. Tsiteerimisel teksti paigutatud lõiku koos tsiteerimise fakti ja tekstilõigu päritolu edasiandmise vahenditega nimetatakse tsitaadiks. Erijuhul võib tekst koosnedagi ühest või mitmest tsitaadist.
Mõnikord esitatakse tsiteeritav tekstilõik väljajätetega, mõnikord jälle koos tsiteerija (või toimetaja) märkustega ja rõhutustega tsiteeritud tekstilõigu sees.
Tsiteerimisel võidakse kasutada ka lähteteksti tõlget.
463 eKr
Aasta 463 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXCI (291.) aasta ab urbe condita.
Tsiteerimine
Tsiteerimise markeerimise ja päritolu äramärkimise vahendid
Kirjalikus kõnes markeeritakse tsiteerimist eesti tavas tavaliselt jutumärkides. Võidakse kasutada ka taanet või raamistust.
Suulises kõnes võidakse tsiteerimist markeerida, kasutades enne tsitaadi algust fraasi "ma tsiteerin" ja pärast tsitaadi lõppu "tsitaadi lõpp".
Väljajätted (sealhulgas lause lõpu või alguse ärajätmine, kuigi lõpus kasutatakse punkti) markeeritakse tavaliselt kolme punktiga, mis võivad olla ka ümar- või nurksulgude sees. Tsitaadi vahele lisatud märkused ja rõhutustele osutamised paigutatakse tavaliselt nurksulgudesse ning lõpevad tavaliselt mõttekriipsule järgneva autorimarkeeringuga, milleks on initsiaalid või isiku rollile osutav sõna või lühend, näiteks "K. V.", "Autor", "Toim". Kui tsitaadi asukoht lauses nõuab suure algustähe asendamist väikesega või ümberpöördult, siis paigutatakse vajalik algustäht nurksulgudesse.
Kui tsitaat ei ole põimitud teksti sisse (näiteks motode ja aforismikogumike puhul), jutumärke tavaliselt ei kasutata.
Autorile või lähtetekstile osutamiseks võidakse autori nimi või teksti pealkiri anda pärast tsitaati sulgudes (tekstisse põimitud tsitaadi puhul), mõttekriipsu või lihtsalt sõnavahe järel või eraldi lõiguna. Tekstisse põimitud tsitaadi puhul võidakse autorit või pealkirja ka teksti sees mainida. Teadustekstides jm nõudlikes tekstides varustatakse tsitaadid tavaliselt allikaviidetega.
Tsiteerimise otstarve
Tsiteerimist võidakse kasutada mitmel otstarbel.
Tsiteerimise abil võidakse tõendada, et tsiteeritav autor on tõesti väitnud seda, mida tsitaati kasutava teksti autor talle omistab.
Tsiteerimise abil võidakse dokumenteerida tsiteeritava autori täpset sõnastust, mille omapära ja nüansse ei ole võimalik refereerimise, ümberjutustamise ja tõlkimise teel edasi anda. Selle eesmärk omakorda võib olla näiteks võtta tsiteerijalt vastutus refereeringu õigsuse eest, illustreerida tsiteeritava autori stiili, näidata ära lähtekeelne sõnastus.
Igor Savvov
Igor Savvov (sündinud 14. septembril 1985 Kohtla-Järvel) on Eesti jäähokimängija.
2001–2003 mängis ta klubis HK Central Kohtla-Järve. 2003–2006 mängis ta klubis Kohtla-Järve Viru Sputnik. Aastast 2006 mängib ta klubis Tartu Kalev-Välk.
Ta on mänginud Eesti jäähokimeeskonnas.
Darius Šilinskis
Darius Šilinskis (sündinud 18. mail 1984 Mažeikiais Leedus) on leedu korvpallur.
Aastal 2009 mängis ta Eesti klubis TTÜ KK.
Vaki kihistu
Vaki kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu.
Kihistut esineb Eesti idaosas.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 35 m.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Tijmen van der Helm
pisi|Tijmen van der Helm (2021) Tijmen van der Helm (sündinud 26. jaanuaril 2004 Delftis) on Hollandi võidusõitja, kes praegu võistleb 2022. aasta FIA Kestvussõidu Maailmameistrivõistlustel ARC Bratislavaga ja 2022. aasta Euroopa Le Mansi Sarjas TDS Racinguga.
Lapsepõlv
Van der Helm sündis 26. jaanuaril 2004 Delftis ja kasvas üles lähedalasuvas Den Hoornis, Lõuna-Hollandis. Tema karjääri mõjutas tema isa Gerald, kes sõitis Hollandi Volkswagen Endurance Cupil.
Karjäär
2021. aastal, kui Tijmen van der Helm osales Hollandi meeskonna MP Motorsport Vormel 3 Meistrivõistlustel, avanes tal esimest korda oma karjääri jooksul võimalus sõita Šveitsi meeskonnas Sport-prototüübiga, Ligier JS P320-ga. Racing Spirit of Leman Circuit des 24 Heures'il Michelin Le Mans Cupi meistrivõistluste raames. Tema kaaspiloodiks oli Hollandi piloot Mathijs Bakker.
2022. aastal liitus ta oma esimese Sport-prototüübi kogemuse toel Venemaa meeskonnaga G-Drive Racing, et osaleda esimest korda oma karjääri jooksul ühel Ameerika WeatherTech SportsCar Championship lipulaevadest. Daytona 24 tundi. Tal olid meeskonnakaaslased Austraalia piloodi James Alleni, Ameerika piloodi John Falbi ja Itaalia piloodi Luca Ghiottoga.
Ilja Urušev
Ilja Urušev (sündinud 16. juuni 1987 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Ta on mänginud Eesti jäähokimeeskonnas.
Ökoloogiline taastamine
Ökoloogiline taastamine (inglise ecological restoration) on ökosüsteemi terviklikkuse, koosluse struktuuri ja funktsionaalsuse, ökoloogiliste protsesside, populatsioonide arvukuse, liigi elupaiga või mõne muu rikutud või hävinud ökosüsteemi komponendi loodusliku või jätkusuutliku seisundi taastamine.
142 eKr
Aasta 142 eKr oli 142. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DCXII (612).
Radocyna
Radocyna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Sękowa vallas. Radocyna asub Slovakkia piirist vähem kui 2 km kaugusel.
Küla on esmamainitud 1603. aastal.
Euroopa Liidu energiapoliitika
Euroopa Liidu energiapoliitika, mõnikord viidatud terviklikult kui Euroopa Liidu kliima- ja energiapoliitika, on poliitikaraamistik Euroopa Liidu energeetikavaldkonnas. , mille õiguslikuks aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 194.
Euroopa Liidu energiapoliitika peamisteks eesmärkideks on Euroopa energiaallikate mitmekesistamine, energia vaba liikumise tagamine Liidu siseturu raames, energiaimpordist sõltuvuse vähendamine, vähese CO2 heitega majanduse suunas liikumine ning energiasüsteemi ümberkujundamise hoogustamine ja seeläbi konkurentsivõime parandamine. Need eesmärgid toetuvad Euroopa Komisjoni poolt 2015. aastal avaldatud energialiidu strateegia viiele sambale, milleks on:
Euroopa Liidu ühtlustatud ja kooskõlastatud tegutsemine toetab jätkusuutliku energiasektori loomist, millest saavad kasu tarbijad, majandus ja meie planeet. Kontinentaalsel ja rahvusvahelisel tasandil tehtav koostöö organisatsioonide, piirkondade ja riikidega on oluline, et tagada energiaprobleemidele lahenduste leidmine ning usaldusväärse ja konkurentsivõimelise energiaturu rajamine.
Kuigi on tehtud samme liikumaks liiduülese ühise energiapoliitika suunas, ei ole käesolevalt tegemist täielikult jagatud pädevuse alusel toimiva poliitikavaldkonnaga, vaid see tugineb suurel määral liikmesriikide vahelisele solidaarsusele. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 194 lõige 2 tagab igale liikmesriigile õiguse määrata kindlaks nii tingimused oma energiavarude kasutamise ja energiavarustuse üldstruktuuri osas kui ka valikud erinevate energiaallikate vahel.
Kui rääkida lahendustest Euroopa Liidu energiapoliitikas, tõuseb järjest selgemalt esile tarnijate ja tarneallikate mitmekesistamine. Varustuskindluse osas pälvib tähelepanu nii vedeldatud maagaasi (LNG – Liquified Natural Gas) laialdasem kasutamine kui ka Lõunakoridori kontseptsioon, mis peaks tagama sõltumatuse suurtarnijatest maagaasi Kaspia regioonist Euroopa Liitu tarnimisel. Ka vesinik ja sellega seotud tehnoloogiad on käesolevalt keskseks märksõnaks kui räägitakse Euroopa energiaprobleemide lahendustest. Euroopa Liit, liikudes järk-järgult eemale fossiilkütuste tarbimisest ja nendest sõltumisest, asetab vesiniku võtmerolli olukorrast edukalt väljumiseks ning 2050. aastaks süsinikneutraalsuse saavutamiseks.
Euroopa Komisjoni energeetika volinik aastatel 2019–2024 on Kadri Simson, kes kuulub Euroopa rohelise kokkuleppe volinikerühma.
Euroopa energialiit
Euroopa energialiit on liikmesriikide vaheline raamstrateegia ja üks osa Euroopa Liidu strateegilisest tegevuskavast, mille Euroopa Komisjon esitas 25. veebruaril 2015 Euroopa Liidu riigipeade ja valitsusjuhtide taotlusel. Strateegia alusel tagatakse Euroopa ja selle elanike varustamine taskukohase, turvalise, kestliku ja konkurentsivõimelise energiaga. Energialiidu strateegia elluviimine algas 2016. aastal, mil Euroopa Komisjon esitas õigusaktide ettepanekute paketi nimega "Puhas energia kõikidele eurooplastele". Sellele järgnesid arutelud ja läbirääkimised, mis päädisid 2019. aasta mais kõigi õigusaktide vastuvõtmisega ja seeläbi energialiidu loomise lõpuleviimisega.
Energialiidu seisukorra aruanded
2018. aastal jõustunud juhtimismääruse alusel peavad Euroopa Liidu liikmesriigid kirjeldama ja presenteerima riiklike energia- ja kliimakavade kaudu, kuidas nende tegevus toetab energialiidu eesmärkide saavutamist ja kohustuste täitmist. Aruandmiskohustus juhtimismehhanismi raames hõlmab kümneaastaseid perioode ning esimesed riiklikud kavad koostatakse ajavahemiku 2021–2030 kohta. Määruse rõhk ei ole ainult liikmesriikide aruandmiskohustusel, vaid Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide ning liikmesriikidevaheliste koostöövõimaluste esiletoomisel. Samuti võetakse määruses arvesse liikmesriikide võimalusi ja nende piires panustamist energialiidu starteegia tulemuslikkusesse.
Eesti seisukohad Euroopa Liidu energiapoliitikas
Eesti jaoks on olulised kõik Euroopa Liidu energiapoliitika raamistikus välja käidud ideed ja mõtted, ent tähtsamad neist on energia siseturu ja selle tõhusat toimimist toetava taristu väljaarendamine ning energiajulgeoleku käsitlemine ja tagamine Euroopa Liidu ühtse energiapoliitika osana.
Ühise energia siseturu loomise toetavateks märksõnadeks on:
Energiajulgeoleku tagamisel on Eesti jaoks kõige olulisemal kohal Läänemere energiaühenduste kava (BEMIP – Baltic Energy Market Interconnection Plan), mis kiideti 2009. aastal Euroopa Komisjoni ja kaheksa Läänemere äärse liikmesriigi poolt heaks. Samamoodi oluline on ka Põhja-Balti elektrituru väljaarendamine, et välistada isoleeritud Balti energiaturu mulli tekkimist. Selle näideteks on 2014. aasta veebruaris Eesti ja Soome vahele rajatud elektrikaabel EstLink 2 ning 2019. aastal Soome ja Eesti vahele rajatud gaasiühendustoru ja terminal Balticconnector. Viimane neist oli kantud ka Euroopa Liidu prioriteetsete ühisprojektide (PCI) nimekirja.
Strateegia "Eesti 2035" raames on esitatud eesmärk minna üle kliimaneutraalsele energiatootmisele, tagades energiajulgeolek. Tegemist on reformikimbuga majanduse ja kliima muutmisvajadusete kogumist, mis toetub ka ÜRO seatud säästva arengu eesmärkidele. Planeeritud tegevustena on täitmisel:
Õigusliku aluse erisätted
Kuigi Euroopa Liidu energiapoliitika õiguslik alus tuleneb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 194, on sellega seotud või mõjutavad seda poliitikat ka erisätted:
Citrusdal
Citrusdal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Cederbergi vallas.
Citrusdal asub Kaplinnast ligikaudu 160 kilomeetrit põhja pool.
Linn on asutatud 1916. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Citrusdali elanikest värvilisi 68,98%, mustanahalisi aafriklasi 15,62%, valgeid 14,55%, India või Aasia päritolu inimesi 0,18% ja teisi 0,68%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 87,51% inimesi, koosa keelt 5,90%, sotho keelt 2,35%, inglise keelt 1,90% ja tsvana keelt 0,84%.
Randal Kolo Muani
Randal Kolo Muani (sündinud 5. detsembril 1998 Bondys) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Eintracht Frankfurt ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
2015. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga FC Nantes. 2018. aasta juunis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 30. novembril 2018 mängus Saint-Étienne'i vastu. Hooajal 2019/20 oli Kolo Muani laenul Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Boulogne. Nantes'i meeskonnas lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas esimese värava 18. novembril 2020 mängus Bresti vastu. Hooajal 2020/21 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kokku üheksa väravat ja hooajal 2021/22 kokku 12 väravat.
2022. aasta märtsis sõlmis ta viieaastase lepingu Eintracht Frankfurdiga, kus asus mängima hooaja 2021/22 lõppedes. Saksamaa kõrgliigas lõi Kolo Muani esimese värava hooaja avamängus 5. augustil 2022 Müncheni Bayerni vastu. Mäng lõppes küll Eintracht Frankfurdi kaotusega 1:6.
Kolo Muani kuulus 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Prantsusmaa olümpiavõistkonda. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 22. septembril 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Austria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 14. detsembril maailmameistrivõistluste poolfinaalis Maroko vastu.
Ta on Kogu päritolu.
464 eKr
Aasta 464 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXC (290.) aasta ab urbe condita.
Slīpe
Slīpe on küla (skrajciems) Lätis Cēsise piirkonnas Nītaure vallas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Slīpe asub valla lõunaosas merepinnast 190 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Nītaurest 4 ja Riiast 87 kilomeetri kaugusele.
Külas asub Slīpe bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 18 elanikku.
Viļums
Viļums on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Nītaure vallas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Jokker (tegelane)
pisi
Viļums
Viļums asub valla lõunaosas merepinnast 150 meetri kõrgusel.
Aastal 2007 oli külas 12 elanikku.
Jokker (tegelane)
Jokker on väljamõeldud kurikaelast karakter Batmani ja paljudes teistes DC Comicsi koomiksites. Ta on narrisarnane kurikael, kes kasutab oma kuritegudes erinevaid naljadel põhinevaid vahendeid, samuti on ta põhikurikael Batmaniga seotud meedias. DC Animatsiooni universumis helindab teda Mark Hamill.
Edward J. Singler
Edward J. Singler (sündinud 6. juunil 1990 Medfordis Oregonis) on USA korvpallur.
Feliks Jürgens
Feliks Jürgens (23. oktoober 1917 Petrograd – 23. märts 1999 Tallinn) oli eesti tootmisjuht ja Eesti NSV riigitegelane.
Edward J. Singler
Aastast 2014 mängib ta Eesti klubis BC Kalev/Cramo.
Feliks Jürgens
Ta lõpetas aastal 1941 Tallinna Tehnikaülikooli. Ta oli Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1945 töötas ta Nõukogude tagalas Sverdlovski ettevõtetes. 1946–1959 töötas ta Tallinna Masinatehases mitmetel ametikohtadel, sealhulgas 1952–1959 peainsenerina. 1959–1965 töötas ta Eesti NSV Rahvamajandusnõukogu Masinaehituse Valitsuses ülema asetäitja ja ülema I asetäitja ning 1962–1965 ülemana. 1965–1975 töötas ta Eesti NSV kohaliku tööstuse ministri asetäitjana, 1975–1980 ministrina. 1980–1993 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses, Eesti NSV ja Eesti Vabariigi Tööstus- ja Energeetikaministeeriumis ning Majandusministeeriumis juhtiva spetsialistina.
Ta oli aastatel 1949–1991 NLKP liige. Tema hobid olid liblikate kollektsioneerimine ning käsitöö (puit ja metall).
Feliks Jürgens suri 23. märtsil 1999 Tallinnas ja ta maeti 24. aprillil 1999 Pärnamäe kalmistule.
Wieni nihkeseadus
pisi|350px|Musta keha [[kiirguse intensiivsuse jaotus sõltuvalt lainepikkusest eri temperatuuridel. Nagu näha, siis mustkiirguri temperatuuri langedes nihkub intensiivsuse maksimum kiirgusspektri pikemate lainepikkuste poole. Seda eriomadust kirjeldabki Wieni seadus]]
Wieni nihkeseadus on füüsikaseadus, mis määratleb absoluutselt musta keha ehk mustkiirguri kiirgusspektri intensiivsuse hariväärtusele vastava lainepikkuse sõltuvust temperatuurist.
Wieni seaduse kohaselt on mustkiirguri maksimaalse intensiivsusega lainepikkus pöördvõrdeline selle keha temperatuuriga: kus b on Wieni nihkekonstant väärtusega 2897,771955… µm·K ja T on mustkiirguri temperatuur kelvinites.
Seaduse tuletas 1893. aastal Saksa füüsik Wilhelm Wien. Konstandi b väärtus määrati siis katsete põhjal. Tegelikult saab selle konstandi arvutada Plancki valemi järgi: kus c on valguse kiirus, h on Plancki konstant, k on Boltzmanni konstant ja  on konstant, mis on saadud võrrandi  lahendina.
Hans-Gert Pöttering
Hans-Gert Hermann Pöttering (sündinud 15. septembril 1945 Bersenbrückis Alam-Saksi liidumaal Saksamaal) on Saksa poliitik, jurist ning Euroopa Parlamendi Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni esimees aastatel 1999–2007.
Pöttering oli 2010–2017 Konrad Adenaueri Fondi esimees.
Elulugu
Ta lõpetas keskkooli 1966. aastal. Teenis järgnevad kaks aastat reservohvitserina sõjaväeteenistuses. Õppis õigusteadust, poliitikateadust ja ajalugu Bonni ja Genfi ülikoolis ning Genfis asuvas Institut des Hautes Études International'is (1968–1973) ning Columbia Ülikoolis New Yorgis (1971). Ta sai doktorikraadi (Ph.D.) 1974. aastal. Hans-Gert Pöttering töötas uurimisassistendina (1976–1979). Ta oli kutsutud õppejõud Osnabrücki Ülikoolis (1989) ja 1995. aastal sai erakorraliseks professoriks.
Coronationi laht
thumb Coronationi laht on osa Põhja-Jäämerest ja Loodeväilast. Piirneb lõunas Põhja-Ameerika mandriga, põhjas Victoria saarega. Sügavus kuni 180 m.
Eugenio Mena
Eugenio Esteban Mena Reveco (sündinud 18. juulil 1988 Viña del Maris) on Tšiili jalgpallur, Kaitsja (jalgpall)kaitsja. Ta mängib Argentina klubis Racing.
Mena alustas klubikarjääri 2008. aastal kodumaa klubis Santiago Wanderers. 2010. aastal liitus ta teise Tšiili kõrgliiga klubiga, Club Universidad de Chile. Ta tuli sellega kolmel korral Tšiili meistriks. Lisaks võideti 2011. aastal Lõuna-Ameerika klubide karikavõistlused Copa Sudamericana ja hooajal 2012–2013 Tšiili karikas.
2013. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Santos. Pärast seda mängis on ta mänginud veel mitmes Brasiilia kõrgliiga klubis, liitudes viimasena 2018. aasta jaanuaris Bahiaga. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Argentina kõrgliiga klubiga Racing.
Koondisekarjäär
Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi 7. septembril 2010 mängus Ukraina vastu.
Esimese värava lõi ta 21. märtsil 2012 sõprusmängus Peruu jalgpallikoondis vastu.
Ta on kuulunud Tšiili koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Kaspar Tammist
pisi|Kaspar Tammist Ühisnädalal 2016 Paides Kaspar Tammist (sündinud 17. juuli 1988) on eesti ettevõtja ja kodanikuühiskonna aktivist. Alates 2019. aastast Arvamusfestivali eestvedaja.
Tammist on lõpetanud 2007. aastal Türi majandusgümnaasiumi ning õppinud Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor ärikorraldust ja majandusõigust.
Kuni 2018. aastani töötas ta Järvamaa Arenduskeskuses mittetulundusühenduste ja sihtasutuste konsultandina, samuti oli ta 2017. aastal Arvamusfestivali tegevjuht. Kuni 2019. aastani tegutses ta Türi Auto-Motoklubi juhatuse liikme ja tegevjuhina. Samuti korraldab Paide linnas jalgpallitrenne ja -võistlusi.
2018. ja 2019. aasta suvel koordineeris ta vabatahtlikuna Arvamusfestivali linnaruumi eksperimendi korraldamist. Ruumieksperiment pälvis tunnustuse Eesti arhitektuuripreemia auhinnatseremoonial.
Poliitiline tegevus
2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Tammist Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirja kuuluvas Meie Paide meeskonnas. Valimistel kogus ta 49 häält, mis tagas koha Paide linna volikogus.
Tunnustus
Paide Linnavalitsuse tänukiri panuse eest 2016. aasta Arvamusfestivali korraldamisel.
Isiklikku
2020. aastast tantsib ta Väätsa Rahvamaja segarahvatantsurühmas Brand New.
Johann Naha
Johann Naha (3. jaanuar 1902 Riia – 16. aprill 1982 München) oli eesti graafik ja tarbegraafik.
Elulugu
Johann Naha õppis 1923–1929 Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas Günther Reindorffi graafikaklassi õpilasena. Täiendas end Pariisis, Berliinis ja teistes Euroopa linnades (Viinis, Prahas ja mujal), hiljem ka Müncheni Kunstiakadeemias. 1936 sai rakenduskunstniku tunnistuse ja enne Teist maailmasõda töötas Oskar Kilgase tekstiilivabrikus mustrikavandajana.
Lahkus Eestist 1944. aasta septembris, aastast 1945 jäi elama Münchenisse, kus tegutses vabakunstnikuna. Kuulus rakenduskunstnike koondise Dekoor asutajate hulka, oli aastast 1933 RaKÜ ja aastast 1953 Müncheni Kujutavate Kunstnike Kutseühingu liige. Kuulus erinevatesse ekslibristide seltsidesse mitmetes Euroopa riikides.
Looming
Aastatel 1955–1969 andis Naha välja 15 seinakalendrit pealkirjaga "Aastaajad", mida illustreeris peamiselt Eesti-aineliste piltidega. Laiemat rahvusvahelist tuntust tõid talle siiski eksliibrised. Neid on ta loonud ligi 400, neist esimesed 60 Eestis. Aastatel 1942–1975 koostas kunstnik oma eksliibristest 16 väiksetiraažilist mappi.
Mappe koostas Naha ka linnavaadetest – Nahale pakkusid Eesti linnad ja nende arhitektuur väga huvi, ta uuris nii Eestis kui ka Saksamaal arhitektuuri ja kultuurilugu, mõõdistas ja fotografeeris ehitisi. Eesti ehitus- ja kunstimälestisi kujutavate fotode ja jooniste kogu asub Muinsuskaitseameti arhiivis. Naha loomingut leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Ajaloomuuseumi kogudes.
Uno Pohrt
Uno Pohrt õppis Miitavi (Jelgava) reaalkoolis, mille järel töötas Kõpus Luisenhütte masinavabrikus õpilase-praktikandina. Seejärel õppis Charlottenburgi tehnikainstituudis (tänapäeval Berliini Tehnikaülikool), mille lõpetas inseneri kutsega.
Töötas Jekaterinoslavi ja Marinopoli vabrikutes insenerina. 1900. aastal naasis Luisenhütte vabrikusse ja töötas seal juhatajana kuni 1903. aastani. Ehitas Viljandisse Kantrekülla Uno Pohrti masinavabriku, mis alustas tööd 1904. aastal. 1910. aastal konstrueeris Pohrti propelleriga mootorsaani, mis tol ajal suurt vastukaja leidis.
1919. aastal tabas Pohrti halvatus, millest ta aegamööda taastus ja jätkas vabriku juhtimist. 1927. aastal tabas teda järgmine halvatus, mille tagajärjel Pohrt suri.
Txillardegi
pisi|Txillardegi (2007) Txillardegi (õieti José Luis Álvarez Enparantza; 27. september 1929 Donostia – 14. jaanuar 2012 Donostia) oli baski keeleteadlane, poliitik ja kirjanik. Ta kasutas ka pseudonüüme Larresoro, Igara ja Usako.
Elulugu
1957. aastal avaldas ta eksistentsialistliku teose "Leturiaren egunkari ezkutua" ("Leturia salapäevik"), mida peetakse esimeseks moodsaks baskikeelseks romaaniks. Samal aastal sai temast Euskaltzaindia (Baski Keele Akadeemia) korrespondentliige. See organisatsioon kiitis heaks enamiku Txillardegi ettepanekuist baski keele ortograafia ja morfoloogia standardimise alal. Akadeemia täisliikmeks teda poliitilistel põhjustel ei võetud.
1958. aastal asutas ta koos kaastudengitega organisatsiooni Ekin, millest hiljem sai ETA. Pärast järjekordset arreteerimist suundus Txillardegi 1961. aastal eksiili. Ta elas Pariisis ja Brüsselis, kus jätkas kirjutamist ning keeleteaduslikke töid. 1967. aastal lahkus ta ETAst ning naasis Baskimaale. 1976. aastal asutas ta koos Iñaki Aldekoaga poliitilise partei Euskal Sozialista Biltzarrea (Baski Sotsialistlik Kongress). 1977. aastal osales ta Herri Batasuna asutamises ning valiti 1979. aastal senaatoriks.
1976. aastal oli Txillardegi lõpetanud Pariisis ülikooli keeleteaduse alal, 1976–1981 õpetas ta baski fonoloogiat Deusto Ülikooli Donostia harus, 1981–1982 õppis foneetikat ja fonoloogiat USA-s California Ülikoolis Los Angeleses. Alates 1982. aastast õpetas ta Baskimaa Ülikoolis.
Hiljem tegutses ta mõnda aega Aralari liikmena ning distantseeris end avalikult relvastatud vastupanu toetajaist. 2005. aastal kandideeris ta senaatoriks, ent ei osutunud valituks. 2007. aastal lahkus ta Aralarist, 2008. aastal kandideeris Eusko Abertzale Ekintza ridades, ent ei osutunud jällegi valituks.
Irbe kihistu
Irbe kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu.
Kihistut esineb Eesti ja Läti lääneosas.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 40 m.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Naatriumpump
Naatriumpump ehk Na+/K+-ATPaas ehk naatrium-kaalium-adenosiintrifosfataas ehk Na+/K+-pump ehk Na/K-pump ehk naatrium-kaaliumpump on membraani läbiv (transmembraanne) antiporter-tüüpi valk, mis kannab naatriumi rakust välja ning kaaliumi rakku sisse. Naatriumpump paikneb rakkude plasmamembraanis. Transportimiseks vajalik energia saadakse adenosiintrifosfaadi (ATP) hüdrolüüsil. Naatriumpump kasutab ioonide liigutamiseks primaarse aktiivse transpordi mehhanismi, mis tähendab, et ATP hüdrolüüsil saadav energia kasutatakse ioonide transpordiks. Naatriumpump on rakkudele oluline väliskeskkonnast tulevate signaalide vastuvõtuks ning nendele reageerimiseks.
Avastamine
Naatriumpumba avastas Taani keemik Jens Christian Skou. Selle avastuse eest sai ta 1997. aastal Nobeli keemiaauhinna. Skou sai endale pool auhinnast, teise poole said Paul Delos Boyer ja John Ernest Walker.
Ehitus
Naatrium-kaaliumpump on üks P-tüüpi (E1E2) ATPaaside hulka kuuluvatest kandjavalkudest. ATPaasid on ensüümid, mis aitavad kaasa ATP lagundamisele ADP-ks (adenosiindifosfaat) ja fosfaatiooniks. P-tüüpi kandjavalkude klassi kuuluvad lisaks naatriumpumbale veel näiteks Ca2+-ATPaas, mis paikneb samuti plasmamembraanis või lihasrakkude puhul sarkoplasmaatilises retiikulumis, ja H+-ATPaas, mis on oluline rakusisese pH ning membraanipotentsiaali säilitamises taimedes ja pärmides.
Kuigi P-klassi pumbad transpordivad väga erinevaid ioone, on nad üksteisele üllatavalt sarnased. Kõik nad koosnevad umbes 900–1200 aminohappe pikkustest polüpeptiididest ning nende normaalses töös on oluline osa konserveerunud aspartaadijäägil. Selliste pumpade ATPaasne aktiivsus sõltub vastavate ioonide olemasolust.
Naatriumpump koosneb kahest erinevast valgust: suurest katalüütilisest α alaühikust ja väiksemast β alaühikust. Na/K-pump on tetrameerne valk ja selle koosseisu kuuluvad 2 α ja 2 β alaühikut. Nii α kui ka β alaühikul on mõlemal mitu erinevat isovormi. α puhul on teada neli erinevat isovormi, mille avaldumismäär erinevates kudedes ja arenguetappides on erinev. Näiteks roti puhul on α1 üldlevinud „koduhoidja“ isovorm ning α2 on avaldunud lihastes, närvides ja täiskasvanud südames. α3 on olemas närvides, ajus ja loote südames ning α4 avastati roti munandites, kus ta arvatavasti osaleb spermatogeneesis ja spermide liikumises. Isovormide erinevus seisneb selles, et nad seovad erineva tugevusega katioone ja ATP-d.
Ioonide ülekande käigus fosforüülub ja defosforüülub valgu α alaühik, mille koosseisus on lisaks ATP seondumiskohale ka aminohapped katioonide seondumiseks. Fosforüülumise käigus seondub valgus konserveerunud aspartaadijäägile fosfaatrühm ning defosforüülumise käigus fosfaatrühm vabaneb sealt. Fosforüülumine ja defosforüülumine põhjustavad valgu erinevate piirkondade vahel sellised asendi muutused, mille tulemusena toimub ioonide transport läbi rakumembraani ühelt poolt teisele. β alaühiku roll on aga tagada pumba stabiilsus ning kinnitamine kindlasse asendisse ja õigesse kohta plasmamembraanis.
Töömehhanism
Rakumembraan on tavaliselt laenguga ioonidele läbimatu. See võimaldab rakkudel otsustada, kui palju ning millised ioonid liiguvad läbi membraani rakku sisse ja sealt välja. Primaarse aktiivse transpordi, mida naatriumpump kasutab, võib jagada viieks etapiks:
Funktsioonid
Kõikidel uuritud rakutüüpidel on leitud teatud süsteem, mille abil reguleerida ioonide sisaldust rakusiseses keskkonnas. Üldine reegel on, et raku sees hoitakse suur kaaliumioonide ja väike naatriumioonide suhteline sisaldus. Rakusisese kaaliumi kontsentratsioonivahemik selgroogsetes on üsna kitsas, umbes 100–200 mM. Magedas vees elavatel organismidel on rakusisese kaaliumi sisaldus tihti palju väiksem, 15–30 mM, aga see on siiski märkimisväärselt suur võrreldes neid ümbritseva väliskeskkonnaga, kus kaaliumioone võib olla kõigest mikrokogustes. Rakkude erakordne võime kontrollida oma sisemist kaaliumi kontsentratsiooni võimaldab teatud organismidel elada ekstreemselt soolastes tingimustes. Näiteks Halobacterium salinarium suudab oma rakkudes hoida kaaliumit kontsentratsioonis 4 mM ning seda tingimustes, kus välises keskkonnas on 4 M naatriumkloriidi sisaldus ja peaaegu üldse mitte kaaliumit.
Naatriumpump on oluline ka kõrgemate organismide füsioloogilistes protsessides. Plasmamembraani puhkeoleku- ning aktsioonipotentsiaal sõltuvad raku sees ja väljas olevate ioonide kontsentratsioonide erinevusest. Iga ATP molekuli hüdrolüüsi kohta toimub kolme naatriumiooni transport rakust välja ning kahe kaaliumiooni transport rakku sisse. Rakkude sees hoitakse sel viisil madalat naatriumi ja kõrget kaaliumi taset. Kuna transport on ebavõrdne (3Na+/2K+), siis tekitab see rakumembraanil nii keemilise kui ka elektrilise gradiendi, sest ioonide summaarne laeng ning kontsentratsioon kummalgi pool membraani on erinevad. Naatriumi ja kaaliumi sellisel transpordil tekkivad potentsiaalid on olulised kõrgemate organismide närviimpulsside ülekandes ning lihaste töös. Protistides on neil oluline roll keskkonnast tulevatele signaalidele reageerimises.
Keemiline gradient, mis naatriumi rakust välja pumpamisega tekitatakse, on vajalik mitmetele sekundaarset aktiivset transporti kasutavatele transportvalkudele. Tekkivat gradienti kasutatakse näiteks glükoosi, aminohapete ja teiste toitainete sissetoomiseks rakku. Sekundaarne aktiivne transport tähendab seda, et kindla ühendi kandmiseks rakku ei kasutata mitte enam ATP hüdrolüüsil vabanevat energiat nagu primaarse aktiivse transpordi puhul, vaid rakumembraanile tekitatud mingi teise aine keemilist gradienti. Naatriumpump tekitab membraanile naatriumgradiendi. Seda kasutab omakorda ära Na+/glükoos-transporter, mis koos naatriumioonidega kannab rakku sisse ka glükoosi vahekorras 2 naatriumiooni ühe glükoosi molekuli kohta. Kuna naatriumi transport toimub piki gradienti ehk naatrium justkui voolaks rakku ise sisse, kuna teda on rakus vähem, kui rakust väljas, siis ei ole selleks vaja kulutada täiendavat energiat. Seetõttu nimetataksegi seda sekundaarseks aktiivseks transpordiks. Lisaenergiat enam glükoosi liigutamiseks ei kulutata, kuid selleks, et naatriumi gradient saaks tekkida, peab naatriumpump ATPd hüdrolüüsima ning energiat kulutama.
Nikolaus II (Werle)
Tema onu Heinrich I tapeti 1291. aastal oma poegade Heinrich II ja Nikolause poolt, sest ta oli uuesti abiellunud ja nad arvasid, et see ohustab nende pärandit. Pärast pikaleveninud sõda võitis Nikolaus II oma nõbusid, kes olid moodustanud liidu Mecklenburgi isanda Heinrich II ja Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillesega. See võimaldas tal Werle-Parchimi ja Werle-Güstrowi taasühendada.
Naatriumpump
Funktsioonid
Lisaks naatriumi pumpamisele rakkudest välja on oluline roll ka kaaliumi juhtimises rakkudesse sisse. Nimelt on kaalium vajalik mitmete valkude sünteesis, samuti osade valkude maksimaalse aktiivsuse saavutamisel, näiteks 6-fosfofruktokinaasi ning püruvaadi kinaasi töös.
Nikolaus II (Werle)
1311. aastal reisis ta Montpellier'sse Lõuna-Prantsusmaal, kus ta lootis kuulsas meditsiinikoolis leepra vastu ravi saada. Teda ei ravitud terveks, kuid haiguse kulg aeglustus. Ta lahkus valitsusest ja elas oma ülejäänud elu Pustowis Güstrowi lähedal.
Naatriumpump
Funktsioonid
Lisaks sellele, et Na/K-ATPaas pumpab ioone läbi membraani, on ta oluline ka mitmete valgukomplekside kokkupanekul, mis edastavad signaale erinevate rakusiseste ruumide vahel. Naatriumpumba signaali edastamise funktsioon on tekkinud evolutsiooni käigus nii, et valgus olevad spetsiifilised seondumiskohad, mis on olulised erinevatele ligandidele, on ajapikku omavahel ühinenud.
Nikolaus II (Werle)
Nikolaus II suri 1316. aastal. Pärast tema surma jaotati Werle taas, Johann III sai Werle-Goldbergi ja Johann II sai Werle-Güstrowi.
Naatriumpump
Häired pumba töös
Vead naatriumpumpade normaalses töös võivad endaga kaasa tuua mitmeid probleeme. Üheks näiteks on rakkude paisumine, kuna naatriumpump on oluline selleks, et säilitada õiget ioonide kontsentratsiooni rakkudes. Erinevate ioonide ning valkude ja teiste orgaaniliste ühendite kontsentratsioonid määravad rakkude osmolaarsuse. Naatrium tavaliselt koguneb rakkudesse, et neutraliseerida tsütoplasmas olevate makromolekulide negatiivseid laenguid. Kui naatriumi piisavalt rakkudest välja ei pumbata ja rakkude osmolaarsus suureneb, siis liigub vesi osmoosi tõttu rakkudesse, põhjustades nende paisumise või ka lüüsumise. On selge, et naatrium mängib vähemalt loomarakkudes olulist rolli raku normaalses funktsioneerimises ja terviklikkuses. Siiski on keeruline väita, kas need vajadused kehtivad ka teiste organismide puhul. Näiteks taimerakkude ja mikroorganismide rakuseinad on piisavalt tugevad, et mitte lasta rakkudel paisuda.
Pumba töös esinevad häired võivad olla geneetilist päritolu. Üheks näiteks on kiire algusega düstoonia- parkinsonism (Rapid-onset dystonia parkinsonism), mis on harvaesinev neuroloogiline häire. Selle põhjustajaks on mutatsioon naatriumpumba α3 isovormis, mis on oluline närvides ja aju normaalses talitluses. Mutantse geeni korral on ensüümi võime siduda naatriumioone tunduvalt langenud, mistõttu rakusisene naatrium ei seondu enam ensüümile sellise tugevusega nagu vajalik.
Nikolaus II (Werle)
Abielud ja lapsed
Nikolaus abiellus esmalt 1292. aastal Taani kuninga Erik V tütre Richizaga. Nad said kaks last:
Tema teine naine oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto II tütar Mathilde. See abielu jäi lastetuks.
Al Bano ja Romina Power
Al Bano ja Romina Power (itaalia keeles Al Bano e Romina Power) on itaalia popmuusikaduo, mille moodustasid 1975. aastal abielupaar Albano Carrisi ja Romina Power.
Ansambel oli edukas nii Itaalias kui mujal Euroopas. Nende edukaimad laulud on olnud "Felicità", "Sharazan", "Tu, soltanto tu (Mi hai fatto innamorare)", "Ci sarà", "Sempre sempre" ja "Libertà!". Enamik nende laule on itaaliakeelsed, kuid nad on salvestanud laule ka hispaania ja prantsuse keeles. Nad on osalenud kaks korda Eurovisiooni lauluvõistlusel (1976 ja 1985) ning viis korda Sanremo laulufestivalil, mille nad 1984. aastal ka lauluga "Ci sarà" võitsid.
467 eKr
Aasta 467 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCLXXXIX (289.) aasta ab urbe condita.
Eston Kohver
Eston Kohver (sündinud 1971 Jõhvis ) on Eesti kaitsepolitseiametnik.
Ida-Virumaalt pärit Eston Kohvri isa on eestlane, ema venelanna. Kohver lõpetas 8. klassi Adolf Kesleri nimelises Kohtla-Järve 5. keskkoolis, seejärel õppis kutsekoolis. 1991. aastal lõpetas ta Nõmme miilitsakooli Tallinnas. 1992. aastal astus ta Eesti Riigikaitse Akadeemiasse, mille lõpetas 1996. aastal korrektsioonikolledži lipniku auastmes. 1994. aastal oli ta üks akadeemia tudengitest, kes valiti töötajate otsimise käigus kaitsepolitsei poolt välja praktika läbimiseks Kaitsepolitseiametis. Eesti Riigikaitse Akadeemia lõpetamise järel asus Kohver tööle Kaitsepolitseiametisse. 2011. aastal käis Eston Kohver koos välisminister Urmas Paeti ja teiste kaitsepolitseiametnikega Liibanonis röövitud Eesti Vabariigi kodanikke koju toomas.
5. septembril 2014 võtsid FSB töötajad Eston Kohvri Eesti ja Venemaa ajutise kontrolljoone lähedal kinni ning toimetasid Moskvasse, kus talle esitati süüdistus spionaažis. Venemaa väitel võeti Kohver kinni Venemaa territooriumil, Kaitsepolitseiameti väidetel võeti Kohver aga kinni Eesti territooriumil.
12. märtsil 2015 võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni, milles nõuti Eston Kohvri viivitamatut vabastamist.
19. augustil 2015 mõistis Pihkva oblastikohus Eston Kohvri süüdi ning määras talle 15-aastase vangistuse.
26. septembril 2015 korraldasid Kaitsepolitseiamet ja FSB Eesti ja Venemaa vahelisel ajutisel kontrolljoonel üle Piusa jõe kulgeval sillal vahetuse, millega kaitsepolitsei loovutas FSB-le Aleksei Dresseni ja sai vastu Eston Kohvri.
Valter Eks
Valter Eks (21. juuli 1930 Ida-Kasahstani oblast – 14. mai 2011) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Ta töötas aastatel 1951–1953 vanemkümnikuna Volga-Doni kanali ehitusel, aastatel 1953–1954 töötas ta Võru Metsatööstuskeskuse elamu-kommunaalosakonna juhatajana. Aastatel 1959–1961 töötas ta Tallinna Ehitustrustis meistri ja töödejuhatajana. Aastatel 1961–1979 töötas ta EKP Keskkomitees ehitus- ja ehitusmaterjalide osakonnas instruktorina ja osakonnajuhataja asetäitjana ning ehituse ja linnamajanduse osakonna juhataja asetäitjana ja juhatajana. Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti NSV kommunaalmajanduse minister.
Ta oli aastast 1958 NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik.
Valter Eks suri 14. mai 2011 ja ta maeti 2. juunil 2011 Rahumäe kalmistule.
Jan Lukats
Jan Lukats (sündinud 2. märtsil 1991 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Klubikarjäär
Ta on mänginud Eesti jäähokimeeskonnas.
Duck Dynasty
Duck Dynasty on Ameerika Ühendriikide tõsielusari, mis kujutab Robertsoni perekonna ja Duck Commanderi ettevõtte elu.
Sarja näitas telekanal A&E aastatel 2012–2017, kokku läks eetrisse 11 hooaega 130 jaoga.
Spordi Arbitraažikohus
pisi|Spordi Arbitraažikohtu peakorter [[Lausanne'is]]
Spordi Arbitraažikohus (prantsuse keeles Tribunal arbitral du sport; lühend TAS; inglise keeles Court of Arbitration for Sport; lühend CAS) on rahvusvaheline arbitraažikohus vaidluste lahendamiseks spordi valdkonnas. Peakorter asub Lausanne'is.
Spordiarbitraažikohtu loomise eestvedaja oli Rahvusvahelise Olümpiakomitee president Juan Antonio Samaranch. 1984. aastal kinnitas ROK loodava kohtu põhikirja.
Ferrara sõda
Ferrara sõda (ka Soolasõda, itaalia keeles Guerra del Sale) peeti aastatel 1482–1484 Ferrara hertsogi Ercole I d'Este ja tema vihavaenlase paavst Sixtus IV ja viimase Veneetsia liitlaste vägede vahel. Vaenutegevus lõppes 1484. aasta 7. augustil allkirjastatud Bagnolo rahuga.
Diplomaatiline taust
Nii Medicide vastu suunatud Pazzi vandenõu ebaõnnestumine aastal 1480 Firenzes kui sellele järgnenud ootamatu rahu tegemine (Lorenzo de' Medici julged diplomaatilised suhted Napoli kuninga Ferdinando I ehk paavsti endise võistlejaga) tõi kaasa nii paavst Sixtus IV kui veneetslaste rahulolematuse. Veneetsia oli aastal 1479 allkirjastatud Konstantinoopoli rahuga lõpetanud oma kauakestva konflikti Osmanite riigiga ja oli nüüd vaba suunama kogu oma tähelepanu oma rollile riigi maismaavaldustes ja kogu Itaalias.
Lisaks tavapärastele väiksematele hõõrumistele piiridel asuvate kindluste pärast võitlesid osapooled ka kaubandusleppega Veneetsiale reserveeritud soolakaubanduse pärast. Kehtivale lepingule vaatamata oli Ercole I d'Este valitsetud Ferrara hakanud haarama kontrolli Comacchios asunud soolatehaste üle. Seda aga nägi Veneetsia ohuna oma maismaavaldustega seotud huvidele. Veneetsiat toetas Imola ja Forlì valitseja Girolamo Riario, paavst Sixtuse lähisugulane, kes oli 1480. aasta septembris võtnud enda valdusse strateegilise tähtsusega Forlì kindluse ja kes vaatas della Rovere perekonna valduste laiendamisel Ferrara poole.