cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nothomb (Belgia)
Aastast 1923 kuni valdade ühendamiseni 1977. aastal oli Nothomb omaette vald.
pisi|tühi|300px|Nothombi org külast lõunas
Alan J. Pakula
pisi|Alan J. Pakula (1990) Alan Jay Pakula (7. aprill 1928 Bronx, New York – 19. november 1998 Melville, New York) oli USA filmilavastaja, -produtsent ja -stsenarist.
Nominatsioonid
Oscari Kuldgloobuse BAFTA
Diamanda Galás
Diamanda Galás (sündinud 29. augustil 1955) on kreeka juurtega ameerika avant-garde helilooja, laulja, pianist, etendaja, performansi- ja maalikunstnik ning interpreet.
Kasvas San Diegos USA California osariigis, õppis nii klassikalist kui ka džässmuusikat, samuti visuaalseid ja tegevuskunste. Tuntud virtuoosse pianisti ja lauljana, kelle hääleulatus küünib kolme ja poole oktavini. Galás't on kirjeldatud kui lauljat, kes on võimeline looma "kõhedust tekitavat vokaalset terrorit", kuna tema laulumaneer sisaldab muuhulgas sosinaid, ulgumisi, oigeid, karjeid, kriiskeid ja glossolaalia imiteerimist. Tema tööd käsitlevad peamiselt kannatuse, meeleheite, hukkamõistu, süüdimõistmise, needmise, au ja väärikuse kaotuse, ebaõigluse, hukatuse, genotsiidi jne teemasid. Laiema tuntuse saavutas vaidlusi tekitanud 1991. aasta "Plague Mass (1984 – End of the Epidemic)" kontsertsalvestisega, mis kritiseeris roomakatoliku kiriku ja ühiskonna ükskõikset suhtumist AIDS-i. Teinud koostööd avant-garde heliloojatega nagu näiteks Iannis Xenakis, Vinko Globokar ja John Zorn ning popmuusikutega (John Paul Jones, Erasure, Recoil, Rotting Christ). Galás on kirjutanud raamatu, loonud filmidele muusikat, tema häält on kasutatud filmides (Francis Ford Coppola "Draculas" naisvampiiride hääled, John Miliuse "Conan the Barbariansi" nõia hääl), interpreteerinud Charles Baudelaire'i ("The Litanies of Satan"), Paul Celani, Pier Paolo Pasolini, Henri Michaux'i, Gérard de Nerval'i, César Vallejo, Siamanto ja Adonise luulet.
Jaunie Stropi
pisi|Jaunie Stropi asendikaart thumb|Puhkebaas "Stropu Vilnis". Jaunie Stropi (ka Jaunstropi, vene keeles Новые Стропы) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Mazie Stropist lõuna pool, Lielais Stropu järve kaldal.
Jaunie Stropi tekkis Lielais Stropu järve kaldale kui linna vanim suvilate piirkond. Linnaosas on laululava, haigla, postkontor, kultuurimaja, koolimaja. Tänapäeval on seal lisaks suvilatele ka elumajad (tegemist on ühe prestiižikama linnaosaga), linnaosa ühendab Daugavpilsi kesklinnaga trammiliin nr. 3. Järve kaldal on mitmed supelrannad ja puhkebaas.
Marje
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 155. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marje 1211 naisel.
Maksa regeneratsioon
Maksa regeneratsiooni all võidakse silmas pidada maksa koe ja rakkude nii füsioloogilist, mittetäielikku kui ka täielikku regeratsiooni.
Täiskasvanud inimestel
Normaalse anatoomiaga ja füsioloogiaga täiskasvanud inimeste maksarakud on üsna pikaealised, nende eluiga on ligikaudu 150 päeva. Maksa regeneratsiooni seisukohalt peetakse oluliseks I tsooni rakkusid, mis on hapnikuga hästi varustatud ja paiknevad terminaalse portaalvälja ümber.
Maks
Maks on organismi suurim nääre, mis paikneb kõhuõõne ülaosas ja mida suures osas kaitseb rindkere luustik. Kuna tegemist on organismi keskse ainevahetuselundiga, mis puutub kokku erinevate kude kahjustavate ühenditega, on tähtis, et maksa oleks võimalik kahjustustest parandada. Üldjuhul toimub see läbi maksa regeneratsiooni ehk kahjustunud koe taastekke. Peamine kahjustunud koe taastekke võimalus on läbi allesjäänud hepatotsüütide ehk maksarakkude suurenemise ja paljunemise. Lisaks on võimalik, et maksas esinevad tüvirakud, mis hepatotsüütide liigse kahjustuse korral on uute maksarakkude eellasteks.
Maksa funktsioon
Maks omab organismi talitluses keskset rolli, kuna tegemist on peamise ainevahetuselundiga, mis viib läbi toitainete – rasvade, karbohüdraatide ja vitamiinide lagundamist, sünteesi ning ladustamist. Lisaks eelnevalt mainitud ühendite töötlemisele, on maksa ülesandeks mürgiste ühendite neutraliseerimine ja organismi sattunud kehavõõraste osakeste hävitamine. Maks on vereplasma valgu albumiini, vere hüübimist takistava glükosaminoglükaani hepariini, fibrinogeeni, ja vere hüübimisfaktori protrombiini sünteesi kohaks. Maks töötab ka seedenäärmena, eritades seedimisse sappi. Sapp on seotud rasvade ainevahetusega, emulgeerides neid, aktiveerides rasvu lagundavaid lipaase ja osaledes tekkinud lõhustumisproduktide imendumise protsessis.
Maksa ehitus
Maks jaotub kaheks sagaraks: paremaks ja vasakuks. Maksasagarad koosnevad omakorda kuusnurksetest maksasagarikkudest, mille keskel paikneb tsentraalveen. Peamisteks maksas esinevateks rakutüüpideks on hepatotsüüdid ehk maksarakud, mis moodustavad kõikidest maksas esinevatest rakkudest 80%. Ülejäänud 20% moodustavad ümara tuuma ja mittesõmeralise tsütoplasmaga vere valgelibled ehk lümfotsüüdid, sisepinna ehk endoteeli rakud, hepatotsüütide ja sinusoidsete verekapillaaride vahelises alas leiduvad peritsüüdid ehk presinusoidsed rakud ja maksa sinusoidsete verekapillaaride seinas paiknevad suured õgirakud ehk Kupfferi rakud.
Hepatotsüüdid, mis on hulknurksed ja sageli kahe tuumaga, moodustavad sagarikes eri tasanditel ühenduvaid plaate, mille sees paiknevad sapiteed ning mille vahel asetsevad kiirjalt sinusoidsed verekapillaarid. Maksasagarikud on verega varustatud värativeeni ja maksaarteri kaudu. Värativeen toob maksa vähese hapnikusisaldusega, kuid suure toitainete-, võõrkehade- ja toksiiniderikka vere, mis pärineb põrnast, kõhunäärmest ja seedekulglast. Hapnikurikka vere saab maks maksaarteri kaudu. Maksaarterist ja värativeenist liigub veri sinusoidsetesse verekapillaaridesse, mis erinevad tavalistest verekapillaaridest oma korrapäratu kuju, suurema läbimõõdu ja rohkem verd läbilaskvate seinte poolest. Sinusoidsete verekapillaaride läbilaskev sein on tähtis selleks, et maksa jõudev veri satuks vahetusse kontakti maksas paiknevate rakkudega, mis viivad läbi veres olevate ainete töötlemist. Sinusoidsetest verekapillaaridest suubub töödeldud veri tsentraalveeni.
Maksa regeneratsioon pärast partsiaalset hepatektoomiat
Pärast maksaresektsiooni ehk osalist maksaeemalduslõikust ehk partsiaalset hepatektoomiat peaks eemaldatud maksakude asenduma uuega, alustuseks allesjäänud hepatotsüütide suurenemise ja jagunemise teel. Allesjäänud hepatotsüüdid on rakutsükli G0-faasis ja jagunemisvõimetud.
Selleks, et hepatotsüüdid suudaksid maksa taastada, on vaja erinevate omavahel seotud signaalradade aktiveerumine.
Maksa taastekke ehk regeneratsiooniga seotud signaalrajad on vahendatud ka väikeste rakkudevahelist informatsiooni vahendavate proteiinide tsütokiinide ja prostaglandiinide, hormoonide, reaktiivsete hapniku osakeste ning kudedes rakkude paljunemist ja diferentseerumist soodustavate või pidurdavate peptiidide ehk kasvutegurite poolt.
Tsütokiinide vahendatud signaalrajad
Pärast maksa partsiaalset hepatektoomiat toimub kasvajanekroositeguri (TNF), mis on makrofaagide sünteesitud tsütokiin, seostumine Kupfferi rakkude pinnal paikneva kasvajanekroositeguri retseptoriga (TNFR). Seostumine toob kaasa tuumateguri κB (NF-κB) aktivatsiooni ja seeläbi interleukiin-6 (IL-6) tootmise. Pärast maksa partsiaalset hepatektoomiat aktiveeruvad ligikaudu 100 geeni, mis terves maksas on latentses olekus. 40% nendest geenidest aktiveerib IL-6. See stimuleerib geenide aktiveerumist, seostudes hepatotsüütide pinnal oleva IL-6 retseptoriga ja seeläbi aktiveerides signaali ülekande ja transkriptsiooni aktivaatori STAT3 ja ERK 1/2. Aktiivne STAT3 suudab rakutuumas aktiveerida eri liiki geene, mis on seotud rakutsükli progressiooniga ja rakkude jagunemisega. STAT3 on seotud olemasolevate hepatotsüütide alalhoiuga, blokeerides ettemääratud rakusurma ja vähendades oksüdatiivset stressi. ERK 1/2 aktiveerumine soodustab hepatotsüütide jagunemist in vitro ja DNA sünteesi in vivo.
Kasvutegurite vahendatud signaalrajad
Kasvuteguritest omab maksa regeneratsioonis tähtsat rolli hepatotsüütide kasvutegur (HGF), mida sünteesivad presinusoidsed rakkud. Presinusoidsed rakud sünteesivad HGFi eellaspeptiidi pro-HGFi, mille aktiveerib maksa ekstratsellulaarses maatriksis uPA proteaas. HGF mõjub hepatotsüütidele endokriinselt või parakriinselt seostudes oma retseptoriga (c-Met) ja seeläbi soodustades hepatotsüütides DNA sünteesi ja rakkude morfoloogia muutusi. HGFi signaalrada viib ERK 1/2 aktiveerumiseni, mis omakorda soodustab hepatotsüütide jagunemist in vitro ja DNA sünteesi in vivo.
ERK 1/2 aktiveerumist soodustavad ka epidermaalse kasvuteguri retseptori (EGFR) ligandide perekonda kuuluvad epidermaalne kasvutegur (EGF), kasvaja kasvutegur alfa (TGF-α) ja amfireguliin. HGFi ja EGFRi ligandide signaalrajad võivad olla üksteise suhtes kompensatoorsed, mistõttu ühe raja väljalülitamine toob kaasa regeneratsiooni viivituse, mitte regeneratsiooni peatumise.
Maksa regeneratsioon ägeda maksakahjustuse korral
Maksa regeneratsioon allesjäänud hepatotsüütide arvelt pole teatud maksahaiguste korral võimalik, kuna hepatotsüütide jagunemisvõime on kahjustunud. Arvatakse, et sel juhul toimub maksa taasteke maksa tüvirakkude abil. Maksa tüvirakkude olemasolu kirjeldas esimesena 1956. aastal E. Farber. Farber tuvastas roti maksas esinevad ovaalse rakutuuma ja suure tuuma-tsütoplasma suhtega bipotentsiaalsed rakud, mida tuuma kuju järgi hakati kutsuma ovaalrakkudeks. Ovaalrakkudesarnaseid rakke on tuvastatud ka inimese maksas, kus maksa normaalse talitluse korral on nad vaikivas olekus. Maksa tüvirakud aktiveeruvad maksa ägeda kahjustuse korral, kui hepatotsüüdid ei suuda enam jaguneda. Maksa akuutse ja kroonilise kahjustuse korral on need rakud võimelised diferentseeruma embrüonaalsete hepatoblastide sarnasteks rakkudeks, millest edasisel diferentseerumisel tekivad hepatotsüüdid ja sapiteede rakud. Maksa tüvirakud ekspresseerivad oma pinnal kindlaid molekule, mille abil on võimalik neid tuvastada. Levinud markeriteks on EpCam, CK19 ja CD44 esinemine. Maksa tüvirakkude rolli maksa regeneratsioonis ilmestavad uuringud kroonilist viirushepatiiti põdevatel patsientidel, kellel esinesid maksa tüvirakkude ümber hepatotsüütidesarnased rakud, viidates toimuvale regeneratsioonile. Lisaks on näidatud, et 50% hepatotsüütide eemaldamise ja allesjäänud hepatotsüütide jagunemise peatamise järel toimub maksa tüvirakkude populatsiooni suurenemine.
Maksa tüvirakud vajavad aktiveerumiseks ja jagunemiseks erinevate signaalradade vahendatud molekule. Aktiveerumisega on seotud tsütokiinid IL-6, IL-18, TNF-α, interferoon-α (INF-α) ja tüvirakutegur (SCF). Kasvuteguritest on tähtsad HGF, TGF-α, TGF-β ja fibroblasti kasvutegur (FGF). Maksa tüvirakkude päritolu ja täpne roll inimese maksa regeneratsioonis pole veel täielikult kirjeldatud ja vajab põhjalikumat uurimist.
Välislingid
doi: 10.1111/j.1440-1746.2010.06539.x, PMCID: PMC3077908, NIHMSID: NIHMS259300, veebiversioon (vaadatud 22.10.2014) (inglise keeles)
Bengt Nyholm
pisi|Rünnakul [[Henry Thillberg, väravavaht Bengt Nyholm]] Bengt Nyholm (30. jaanuar 1930 Härnösand – 10. september 2015 Mantorp) oli rootsi jalgpallur, väravavaht.
Aastail 1948–1965 mängis Rootsi jalgpalliklubis IFK Norrköping. Rahvuskoondises mängis 30 korda.
Aastal 1961 nimetati ta Rootsi aasta parimaks jalgpalluriks (Kuldpall).
Hugo Daniel Ernst Hoffmann
Hugo Daniel Ernst Hoffmann (1. august 1873 Väike-Maarja – 30. juuni 1943 Schroda) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta lõpetas Tallinna toomkooli ja seejärel kubermangu gümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1898 arsti astmega.
Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Tallinnas Diakonisside Asutise haiglas kirurgina ja kõrva-nina-kurguarstina. Aastal 1900 täiendas ta end Berliinis ja promoveerus seal, omandades dr. med. kraadi. Aastatel 1900–1902 oli ta privaatassistent Greiffenhageni haiglas, seejärel vabapraktik ja jälle Diakonisside Asutise arst. Aastast 1903 oli ta Diakonisside Asutise haigla ülemarst.
Aastal 1939 repatrieerus ta koos perega Saksamaale, kus ta aastal 1943 Schrodas (praegu Środa Wielkopolska Środa Wielkopolska maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas) suri.
Isiklikku
Nii tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann kui ka emapoolne vanaisa Dietrich Georg Mickwitz olid Koeru koguduse õpetajad, vend Heinrich Richard Hoffmann oli misjonärina Indias, aastatel 1920–1934 oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja; vend Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli 1904–1933 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Vennad Ferdinand Hoffmann (1853–1912), Eduard Theodor Hoffmann (1857–1943) ja August Nikolai Christfried Hoffmann (1862–1928) olid arstid, samuti ka poeg Hein Hoffmann (s. 1920); vend Otto Konrad Ernst Hoffmann (1866–1919) oli arhitekt.
Herbert McLean Evans
Herbert McLean Evans (23. september 1882 Modesto, California – 6. märts 1971 Berkeley) oli Ameerika Ühendriikide anatoom (embrüoloog), endokrinoloog, toitumisteadlane, teratoloog ja bibliofiil.
Elukäik
Herbert McLean Evans lõpetas Johns Hopkinsi Ülikooli meditsiinikooli 1908. aastal ning määrati 1915 California Ülikooli anatoomia professoriks. Koos temaga asusid samasse tööle George W. Corner ja Katharine Scott Bishop). 1918. aastal, uurinud inimese kromosoomidega seotut, pakkus ta kromosoomide arvuks 48.
1921.–1923. aastal avastas ta koos kaastöötajatega, inimese kasvuhormooni (ingl k human growth hormone) somatotropiini ja hiljem mitu ajuripatsi eessagara (ingl k anterior lobe of pituitary gland) gonadotroopset hormooni.
1923. aastal eraldas ta ajuripatsiekstraktist mõned gonadotroopsed hormoonid.
1936. eraldas ta nisuidudest alkoholiga ekstraheerides puhta E-vitamiini ning määras kindlaks selle keemilise valemi C29H50O2.
14. sajand eKr
14. sajand eKr
Clark Gable
pisi|Clark Gable (1940) pisi|Gable ja Vivien Leigh filmis "[[Tuulest viidud (film)|Tuulest viidud" (1939)]] William Clark Gable (1. veebruar 1901 Cadiz, Ohio – 16. november 1960 West Hollywood, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
23 tööaasta jooksul mängis Clark 60 filmis. Tema tuntuim roll on Rhett Butler filmis "Tuulest viidud" ("Gone with the Wind"; 1939), mille eest sai parima meespeaosa Oscari nominatsiooni, kui ei võitnud seda.
1999. aastal Ameerika Filmiinstituudi avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" põhjal asub näitleja meesstaaride edetabelis seitsmendal kohal.
Elulugu
Abielu näitleja Josephine Dilloniga päästis ta tuleviku. Naisest sai tema hääleõpetaja ning pärast kahte gangsterirolli helifilmides "Sõrm osutab" ja "Öine õde" võttis stuudio MGM ta 30-aastaselt enda juurde tööle.
Ta oli stuudioinimeste hulgas väga populaarne, suhtles pigem operaatorite ja tehnikute kui teiste staaridega, viis neid kalale ja jahile ning vaatamata jadamisi järgnenud abieludele ei olnud ta iial ühe naise mees.
Tema teine abikaasa oli Texasest pärit lahutatud naine ja miljonär Maria Langham, kes oli mehest 13 aastat vanem. Langhamist lahutas 1939. aastal.
1939. aastal abiellus Gable näitleja Carole Lombardiga, kes hukkus 1942. aastal aga lennuõnnetuses. Hiljem oli Gable abielus veel kahel korral. Tal oli kaks last. Loretta Youngiga sai ta tütre abieluväliselt.
Sõjakangelane
1942. aastal astus Gable vabatahtlikuna Ameerika lennuväkke, jõudis majori auastmeni ja sai medali.
Rietavase vald
Rietavase vald (leedu keeles Rietavo seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Rietavase omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 315 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3210 inimest. Valla keskuseks on Rietavase linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja aadress onOginskių g. 8. Vallavanem on Romanas Jurčius.
pisi|tühi|Rietavase omavalitsuse vallad
Smilgiai kihistik
Smilgiai kihistik (inglise Smilgiai Member) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Petras Lapinskas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Biržai rajoonis asuva Smilgiai küla järgi.
Valli pae
Valli pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel.
Smilgiai kihistik
Kihistiku stratotüüp on Paroveja 9 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 775,6...790,6 meetril. Kihistiku neostratotüüp on Likenai 396 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 797,4...810,4 meetril. Leedus eristatakse kihistikku maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 12 meetrit.
Valli pae
Valli pae asub Ahja jõe vasakkaldal umbes sada meetrit allavoolu peale Otteni vesiveski silda. See on esimene pae allavoolu väljaspool Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala piiri, asudes Eoste hoiualale jääval Ahja jõe lõigul.
Smilgiai kihistik
Smilgai kihistiku all lamab Gulbinai kihistik. Selle kivimiks on pruunikashall sõlmjas lubjakivi, mis sisaldab suures koguses tumehalli püriiti. Vahel arvatakse see ka Paroveja kihistusse kuuluvaks.
Valli pae
Valli pae on nime saanud pae kohal ürgoru kaldal asuva Valli talu järgi. Valli paes on omapärane muistne kaevuava. Vanasti olnud kalju veerel kooguga kaev, kust võeti jõevett.
Paljandit on võimalik vaadelda jõe vastaskaldalt RMK Otteni lõkkeplatsi juurest.
São Paulo metroo
right|270px 250px|thumb|São Paulo metroo São Paulo metroo (portugali Metropolitano de São Paulo) on metroo Brasiilias São Paulos.
Liinide kogupikkus on 69,0 km. Metrool on viis liini ja 60 jaama.
Marketa
Marketa on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3017. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marketa 8 naisel.
Robert Rebas
Robert Rebas (ka Rain-Robert Rebas ja Rain Rebas; 6. märts 1916 Tallinn – 29. jaanuar 2008 Göteborg) oli väliseesti kunstiajaloolane ja kunstikriitik.
Paul Kaba Thieba
pisi|Paul Kaba Thieba Paul Kaba Thieba (sündinud 28. juulil 1960 Bobo-Dioulassos) on Burkina Faso majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 13. jaanuarist 2016 kuni 24. jaanuarini 2019 Burkina Faso peaminister.
Robert Rebas
Ta lõpetas aastal 1936 Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Seejärel läbis ta ajateenistuse ja lõpetas aastal 1937 Eesti Vabariigi Sõjakooli jalaväe lipniku aukraadiga. Aastatel 1937–1939 toimetas ta ajakirja "Tuleviku Rajad". Aastatel 1939–1942 õppis ta õigusteadust Tartu Ülikoolis. Aastal 1943 läks ta Soome, et võidelda vabatahtlikuna Soome sõjaväes. Soomes olles toimetas ta pataljonilehte "Üle Lahe".
Paul Kaba Thieba
Ta on varem töötanud panganduse vallas.
Robert Rebas
Lahkus aastal 1944 Soomest Rootsi. Asus abikaasa Heli (Toomara) ja väikse pojaga elama Rävlandasse, kus sündisid tütar ja poeg, aastal 1947 kolis perekond Göteborgi. Robert Rebas õppis Göteborgi Ülikoolis kunstiajalugu ja antiigi ajalugu. Töötas gümnaasiumiõpetajana Göteborgis ja Jönköpingis ning rahvaülikooli õpetajana Övertorneas, Storumanis, Hjos ja Vessigebros. Oli Hjo rahvaülikooli direktor. Töötas kaks suve (1955 ja 1957) ELA suvekodu juhatajana Kärr-Sämstadis. Toimetas Eduard Wiiralti tööde mapi koostamist ja turustamist. On korraldanud hulgaliselt eesti kunsti näitusi Göteborgis – eriti Erik Haameri, Eduard Wiiralti ja Enno Halleki töödest. On avaldanud suurel arvul artikleid eesti kunsti kohta. Saavutas akadeemiliselt litsentsiaadikraadi, ta väitekirja teema oli Michel Sittowi loomingu analüüs. Tema uurimused äratasid tähelepanu ja muutsid Euroopa kunstiajaloos seni vähetuntud Michel Sittowi senisest tuntumaks. Oli Göteborgi Väliseesti Muinsuskaitse Seltsi üks asutajatest ja esimene esimees.
Isiklikku
Tema vanem poeg Hain Rebas on ajaloolane, Kieli Ülikooli põhjamaade ajaloo professor, oli aastatel 1992–1993 Eesti kaitseminister; noorem poeg on Aho Rebas. Tütar on Ell Rebas.
Harry Rattus
Harry Rattus (12. märts 1933 Peri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 26. märts 2021) oli Eesti maadleja ja spordipedagoog.
Elulugu
Harry Rattus oli talupidaja poeg.
Hakkas sportima 1945 Peri algkoolis, alates 1952. aastast harrastas ta Tallinna Kalevis Boris Sülluste ja Edgar Puusepa juhendamisel maadlust. Tuli 1967 Kreeka-Rooma maadluses raskekaalus (üle 97 kg) Eesti NSV meistriks, võitis Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1960–1971 lisaks 5 hõbedat ja 1 pronksi. Erinevates maadlusviisides oli ta kokku 15-kordne Kalevi meister.
Lõpetas 1956 Tallinna Kaugõppekeskeskkooli, 1957 Tallinna Merekooli laevamehaanikuna ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). Pedagoogikakandidaat 1984 (Moskva N. K. Krupskaja nimeline Pedagoogika Instituut), väitekiri käsitleb tervisliku käimise mudelit ja selle õpetamise metoodikat.
Olnud Tallinna Taksopargi taksojuht, Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemlaborant, Dünamo maadluskooli instruktor ja 1976. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogilise kinesioloogia labori vanemteadur (aastast 1987 dotsent). Tegutsenud massöörina ja korraldanud massaažikursusi.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kehalise kasvatuse teooria ja metoodika, sporditreening koos ravikehakultuuri metoodikaga, spordimassaaž.
Teoseid
44 teaduspublikatsiooni.
Farkasrét
pisi|Farkasréti kalmistu Farkasrét on Budapesti piirkond, mis asub XII ringkonnas. Ehkki seda ümbritsevad asustatud piirkonnad, katab 1894. aastal rajatud kalmistu Farkasréti peaaegu täielikult, nii et ametlikel andmetel ei ole sellel ühtegi registreeritud elanikku.
Autoleht
Autoleht on aastast 1999 ilmuv Eesti ajakiri. Autolehte annab välja OÜ Presshouse. Ajakirja peatoimetaja on aastast 2004 Kristjan Sooper. 1999–2003 oli peatoimetaja Margus-Hans Kuuse.
1999–2001 ilmus Autoleht ajalehena. 1999–2004 ilmus Autoleht 2 korda kuus. Aastast 2005 ilmub Autoleht 1 kord nädalas (kolmapäeval).
Třebíč
Třebíč (saksa keeles Trebitsch) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas, Třebíči ringkonna halduskeskus. Třebíč asub Jihlava jõe ääres, Jihlavast ligikaudu 29 km kagus.
Asulat on esmamainitud 1101. aastal. Linnaõigused sai Třebíč 1277. aastal.
Alates 1990. aasta novembrist on Třebíči vanalinn ajalooline linnakaitseala.
Alates 2003. aastast kuuluvad Třebíči juudi kvartal ja Třebíči Püha Prokopiuse basiilika UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Bauer
Bauer (saksa keeles 'põllumees') on saksa perekonnanimi.
Teatri mugavused ja ebamugavused
"Teatri mugavused ja ebamugavused" (originaalis Le convenienze ed inconvenienze teatrali) on Gaetano Donizetti koomiline ooper (dramma giocoso või opera buffa) kahes vaatuses Domenico Gilardoni libretole, mis lähtub Antonio Simeone Sografi näidenditest Le convenienze teatrali („Teatri mugavused”, 1794) ja Le inconvenienze teatrali („Teatri ebamugavused”, 1800). Teksti koostamisel osales aktiivselt ka Donizetti.
Versioonid ja esitajad
Ooper oli algselt ühevaatuseline farss (farsa) pealkirjaga Le convenienze teatrali („Teatri mugavused”) samanimelise näidendi ainetel. Algversioon oli secco retsitatiividega ja esietendus toimus Napoli Teatro Nuovos 21. novembril 1827. Donizetti töötas algvariandi ümber lisades muusikalise saatega retsitatiivid ja teise vaatuse näidendi Le inconvenienze teatrali materjalide alusel. See versioon kahe näidendi nimed kokkupanduna esietendus Milano Teatro alla Cannobianas 20. aprillil 1831. Mujal esitati ka pealkirjadega Viva la Mamma ja Viva la Diva.
Napoli teatris oli tollal tavaline kirjutada originaalooperitesse sisse üks Napoli dialekti kõnelev tegelane. Ooperi algvariandis oli selleks Mamma Agata travestialise rolliga, mida esitas ülipopulaarne Napoli buffo bass Gennaro Luzio. Teised algvariandi rollide esmaesitajad olid Giuditta Grisi (Corilla), Cesare Badiali (Procolo), Giuseppe Giordano (Guglielmo) ja Vincenzo Galli (Cesare). Dirigeeris Nicola Festa.
Kuna Napoli dialektis dialoogi farsa tüüpi ooperis oli pea võimatu edukalt lavastada Itaalia teistes piirkondades, siis revideeritud 2-vaatuselises variandis seda dialekti ei kasutatud, vaid asemele tulid secco retsitatiivid. Uues variandis esitasid rolle Fanny Corri-Paltoni (Daria), Minieri (Procolo), Giuseppe Frezzolini (Agata), Virginia Eden (Luigia), Marietta Gioja-Tamburini (Dorotea), Giuseppe Giordani (William), Luigi Fioravanti (Biscroma) ja Giovanni Battista (Prospero).
Ajalugu
Donizetti käsitleb selles ooperis tollase teatriäri üldiste iseärasuste kõrval ka olukordi lava taga ja laval. See on üsna vaimukas pastišš Itaalia teatri tavadest, lauljate vahelisest „jõudude vahekorrast” ja nende õigustest teatris. Käsitletakse asjaolusid, mida võisid endale lubada primadonnad ja teise astme sopranid, kelle nimi ja kui suurelt pidi olema ooperi plakatil, kuidas primadonnast laulja toetas oma tuttavaid või oma lauljast abikaasat, mil moel pidi helilooja arvestama lauljate võimetega jne. Paika oli pandud ooperi muusikaline ülesehitus. Omavahelise võitluse momendiks oli, kes lõpetab ooperi. Kas see on koor või ansambel või solist. Kui solist, siis kas primadonna või juhtiv tenor.
Muusikalisel tasandil karikeeris Donizetti Rossini ajastu tõsise ooperi stiili, aariate ilutsemist, dramaatiliselt üles ehitatud ansambleid ja sageli kasutatavaid sõjaväemarsse. Mamma Agata tegelaskuju sissetoomine ironiseeris asjaolu, et kastraadid esitasid naiste rolle ja „põlvpükstes” kontraaltid meeste osi. Mamma Agata rolli esitas buffo bass.
Ooper oli Napolis üliedukas, seda mängiti mitu aastat järjest paljudes Itaalia teatrites. 1831. aastal kuulis seda Teatro del Fondos Hector Berlioz ja leidis, et tegemist on äärmiselt lõbusa teosega. Mängiti ka Viinis (1840) ja Milanos (1842). 1845. aastal planeeris Donizetti teha sellest veel kolmanda variandi, kuid olles juba raskelt haige, ei tulnud sellest plaanist midagi välja. 19. sajandi keskel oli ooper teatrite mängukavadest kadunud ja langenud unustusse. Ilmus uuesti teatrilavadele 1963. aastal Sienas. Seda esitati peamiselt pealkirja Viva la Mamma all. Lavastusi on olnud Terre Hautes (1966), Münchenis (1969), Inglismaal (1969, 1972, 1976), Monte Carlos (2004), Milanos (2009), Prahas (2017) ja Buxtonis (2022).
Tegelased
Kahe-vaatuselise variandi järgi on tegelasteks:
- Daria Scortichini (sopran), primadonna
- Luigia Scannagalli (sopran), teine sopran
- Dorotea Frescopane (kontraalt), kastraat
- William Antolstoinoloff (tenor), saksa tenor
- Biscroma Strappaviscere (bass), helilooja
- Impressaario (bariton)
- Teatriinspektor (bass)
Süžee
Teise variandi järgi.
Tegevus toimub 1820. aastatel või 1830. aastate alguses Itaalia provintsiteatris, kui Itaalia teatrites valitses „Rossini ajastu”. Keskpärane ooperitrupp valmistab lavale toomiseks ette uut ooperit Romulus e Ersilia ja põrkub kokku paljude takistustega. Primadonna Daria surub end oma abikaasa Procolo toel pidevalt esiplaanile. Kui teda takistatakse, keeldub proovi tegemast. Saksa tenor William ei oska peast sõnu, ei saa pihta meloodiale ja laulab kohutavalt kohmakalt. Helilooja ja libretist on pidevalt eriarvamustel. Primadonna keeldub Luigiaga duetti laulmast. Kohale ilmunud Luigia ema, muutub heidab jultunult Dariale ette tema minevikku, mil praegune primadonna oli nii kehv pirukamüüja kui ka halb koorilaulja. Daria abikaasa Procolo loeb ette tema naisele osaks saanud rahvusvahelised autasud. Olukord muutub hullemaks, kui Agata nõuab oma tütrele Luigiale soolo aariat ning esitab ka üksikasjalikke nõudmisi aaria muusikalise seade kohta. Daria vaidleb tema õigusi kahtluse alla seadnud Romulust mänginud näitlejanna Doroteaga, kes seepeale lahkub vihaselt teatrist. Tema järel lahkub ka saksa tenor William. Resoluutne Agata leiab Romolo vabaks jäänud osa täitmiseks kiiresti väljapääsu ja võtab rolli enda täita. Kõik teavad, et tema hääl on selleks liiga sügav, kuid peaasi, et roll oleks taas hõivatud. Kui Agata harjutab duetti teatrisse naasnud saksa tenoriga, puruneb Agata krae ja ta keeldub tenoriga koos laulmast. Primadonna abikaasa Procolo pakub end tenori asendajaks.
Uut elevust tekitab impressaario kiri Luigiale, mis solvab Agatat. Kirja üle vaieldakse tuliselt. Lõpuks ei taha keegi proove jätkata. Primadonna kurdab, et tal on halb enesetunne. Teatriinspektor kasutab viimases hädas halastamatut vahendit ja kutsub sandarmid. Agata saab õigust. Ta tunneb end Itaalia ooperitaeva uue tähena. Seetõttu nõuab impressaariolt  kopsakat ettemaksu. Impressaario keeldub. Uute esitajatega kokku klopsitud proov on äärmiselt kehva tulemusega. Helilooja ja libretisti meelehärmiks nõuab primadonna vahetult enne proovi lõppu ootamatult süžeevahetust, et saaks enne viimast etteastet kauem puhata. Siis tülitsetakse selle üle, kuidas lõpuks lavalt maha saada. Tehakse kõige absurdsemaid ettepanekuid. Järsku tuleb uudis, et linnavalitsus on tühistanud igasuguse rahalise toetuse teatrile ning keelanud tüki esitamise. Kõik on meeleheitel ja impressaariol ei jää muud üle, kui öö varjus linnast põgeneda.
Martha
Martha on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 832. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Martha 84 naisel.
Aive Pevkur
Aive Pevkur (sündinud 9. märtsil 1971 Tartus) on eesti filosoof.
Elulugu
Aive Pevkur lõpetas 1989 Iisaku Keskkooli (kuldmedaliga ) ja 1994 Moskva Ülikooli. 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistrikraadi filosoofias väitekirjaga "Väärtuspluralism ja meditsiinieetika" (juhendaja Tiiu Hallap), aastast 2003 oli ta TÜ doktorant ning 2011. aastal doktorikraadi filosoofias väitekirjaga "Professional ethics: philosophy and practice" ("Kutse-eetika filosoofia ja praktika", juhendaja Margit Sutrop).
Loengukursused: sissejuhatus sotsiaal- ja poliitilisse filosoofiasse, filosoofia ajalukku; analüütiline eetika, avaliku teenistuse eetika.
Teadustöö
Aive Pevkuri peamised uurimisvaldkonnad on olnud aksioloogia, eetikateooriad, meditsiinieetika, poliitikafilosoofia, professioonieetika, avaliku teenistuse teooria ja praktika ning avalik eetika. Ta on osalenud koolitusüritustel ja teaduskonverentsidel kodu- ning välismaal. Pevkur on tõlkinud ja toimetanud Leonid Stolovitši, Bryan Magee jt töid.
Ta on mitme kodu- ja välismaise teadusorganisatsiooni liige: Eesti Kirjanduse Selts (EKS), Eesti Eetikakoolitajate Liit, International Institute for Public Ethics, European Society for Philosophy of Medicine and Health Care jt.
2003. aastal pälvis Aive Pevkur TÜ Eetikakeskuse ja Volkswagen Stiftungi stipendiumi doktorantidele.
Isiklikku
Aive Pevkuri noorem vend on Eesti Reformierakonna poliitik, 2014. aastast Eesti siseminister Hanno Pevkur.
David Lloyd Johnston
pisi|David Lloyd Johnston David Lloyd Johnston (sündinud 28. juunil 1941) on Kanada õigusteadlane, kes oli 1. oktoobrist 2010 kuni 2. oktoobrini 2017 Kanada kindralkuberner.
13. sajand eKr
13. sajand eKr
(14. sajand eKr - 13. sajand eKr - 12. sajand eKr - teised sajandid)
(3. aastatuhat eKr - 2. aastatuhat eKr - 1. aastatuhat eKr)
Lamberto Zannier
pisi|Lamberto Zannier esinemas [[Lennart Meri konverentsil Foto: Ave Maria Mõistlik, 25. aprill 2015 ]] Lamberto Zannier (sündinud 15. juunil 1954 Fagagna vallas) on Itaalia diplomaat. Alates 1. juulist 2018 on ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni rahvusvähemuste komissar.
2008. aasta juunist 2011. aasta juunini tegutses ta ÜRO Kosovo missiooni juures.
Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik
pisi|Kindralpolkovniku [[õlak (1955–1994)]] pisi|Kindralpolkovniku [[õlak (alates 2010)]] Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik (vene keeles генерал-полковник медицинской службы) on Venemaa Föderatsiooni relvajõududes 1993. aastast kehtiv kõrgeim sõjaväeline auaste meditsiiniteenistuse juhtivkoosseisule. Varem, NSV Liidu relvajõududes, kehtis aastatel 1943–1991 samanimeline auaste.
Lamberto Zannier
1. juulist 2011 1. juulini 2017 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni peasekretär.
Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik
Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnikust madalam auaste on meditsiiniteenistuse kindralleitnandi auaste.
Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnikuid (Nõukogude Liit)
pisi|150px|left| [[Nikolai Burdenko]] pisi|150px|left| [[Juri Ševtšenko]]
Tiziano Scarpa
Tema 2008. aasta romaan "Stabat Mater", mis kõneleb 18. sajandi Veneetsia lastekodus Antonio Vivaldi käe all muusikat õppivast tüdrukust, pälvis nii SuperMondello auhinna kui Itaalia olulisima kirjanduspreemia Strega.
Aastast 2005 veab Scarpa veebiajakirja Esimene Armastus (Il primo amore).
Kalle Rovanperä
pisi|Kalle Rovanperä [[Rootsi ralli 2020.]] Kalle Rovanperä (sündinud 1. oktoobril 2000 Jyväskyläs) on Soome rallisõitja, 2022. aasta autoralli maailmameister.
2015. aastal tuli ta 14-aastaselt Citroen C2R2 Max autoga klassis R2 Läti meistriks.
Esimest korda osales ta WRC rallil Walesi rallil 2017. aasta oktoobris. Detsembris 2017 kinnitati ta Škoda Motorsport tehasemeeskonna WRC2-klassi sõitjaks. 2018. aastal kogus ta WRC arvestuses 3 punkti ja sai 21. koha. WRC2 arvestuses tuli ta hooaja kokkuvõttes 3. kohale. 2019. aastal tuli ta WRC2 arvestuses esikohale.
Alates 2020. aastast sõidab ta Toyota Gazoo Racing tiimis. 2020. aastal tuli ta 5. kohale ja 2021. aastal 4. kohale. Seejuures võitis ta 2021. aastal võitis Rally Estonia, mis oli tema esimene rallivõit WRC sarjas.
Rovanperä kindlustas endale maailmameistri tiitli Uus-Meremaal ralli võiduga kaks etappi enne 2022. aasta hooaja lõppu. Sellega sai temast WRC ajaloo noorim maailmameister.
Isiklikku
Tema isa Harri Rovanperä on Soome endine rallisõitja.
Harry Pfaff
Harry Pfaff (20. mai 1890 Pihkva – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Lõpetas 1909 Tartu Reaalkooli, 1918 Riia Polütehnilise Instituudi tehnoloogiainsenerina. Oli 1922–36 Eesti Tehnilise Järelevalve Seltsi Lääne- ja Pärnumaa piirkonna aurukatelde ja tõsteseadmete insener, aastast 1936 Eesti Rahvusliku Jõukomitee järelevalve-insener. Tegutses soojusasjanduse lektorina mitmesugustel tehnikakursustel.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: jõumajanduse ratsionaliseerimine, kütteasjandus, tehnoloogiline auru tootmine. Töid piimatööstuse energiavarustusest. Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige.
Peep Kuld
Peep Kuld (sündinud 28. jaanuaril 1972 Paides) on eesti ettevõtja ja veebikaubanduse-logistika tehnoloogiate arendaja.
Peep Kuld on sündinud 1972. aastal Paides. Lõpetas Viljandi V Keskkooli. 1990. aastatel lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli majanduse erialal. Pärast seda täiendas ennast Saksamaal rakenduslikus Karlsruhe Tehnika- ja Majanduskõrgkoolis. On töötanud Tallinna Kaubamajas, Hoiupangas finantsspetsialistina ja 2003. aastani Hansapangas fondijuhina.
Ruģeļi
pisi|Ruģeļi asendikaart Ruģeļi (vene keeles Ругели) on Läti linna Daugavpilsi idapoolseim osa. Asub Vecstropist lõuna pool, Daugava jõe kaldal.
Peep Kuld
2003. aastast arendab ta koos äripartner Arno Kütiga innovaatilisi äriprojekte. Samal aastal läks kaasosanikuks Küti asutatud mööbli veebipoe firmasse ON24 AS. 2006. aastal käivitati oma logistikavõrk ja töötati välja kaupade klientidele kojuveo süsteem, mis viis edasi logistikaosakonna baasil loodud pakiautomaatide tootmiseks mõeldud idufirma SmartPosti loomiseni 2008. aastal.
Ruģeļi
Ruģeļi tekkis Daugava jõe kaldale kui Daugavpilsi hüdroelektrijaama ehitajate linnak aastal 1979. Aastal 1981 liideti linnaosa Daugavpilsiga. Hüdroelektrijaama ehitus peatati seoses rahva seas levinud protestimeeleoludega (fosforiidisõja Läti analoog).
Peep Kuld
2009. aastal nimetati SmartPosti pakiautomaatide võrk Eesti aasta logistikateoks. Samal aastal sai ON24-st Eesti suurim mööblimüüja. Edukas postiautomaatide üle-eestilise võrguga firma müüdi 2010. aastal Soome postiettevõttele Itella.
Selle asemele lõid Peep Kuld ja Arno Kütt Viljandis firma Cleveron AS, mis asus pakiautomaate ja -roboteid edasi arendama. Plaanis on rajada Eestisse 500 aparaadiga pakirobotite võrgustik CollectNet, mida saaksid kasutada kõik logistikafirmad, ettevõtted, era­isikud või e-poed. 2017 aastal pakuvad klientidele täisteenindust uue generatsiooni pakiautomaadid, nagu PackRobot ja Flex, mis viivad pakkide kättetoimetamise efektiivsuse ja kasutajamugavuse täiesti uuele tasemele.
Peep Kuld on firmas äristrateegia paikapanemise poole peal, Arno Kütt rohkem robotite tehnoloogia väljatöötaja.
Tsitaate
Peep Kuld tulevikuplaanidest:
Peep Kulla üks juhtmoto:
Liikmesus
Peep Kuld on mitme äriühingu osanik ja MTÜ Eesti E-Kaubanduse Liidu juhatuse liige.
Isiklikku
Tema abikaasa on ajakirjanik Kadi Jaanisoo-Kuld.
Hofmann
Hofmann on saksa perekonnanimi.
Vecstropi
pisi|Vecstropi asendikaart thumb|Vaade Lielais Stropu järvele Vecstropi (vene keeles Старые Стропы) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Jaunie Stropist lõuna pool, Lielais Stropu järve lõunakaldal.
Vecstropi tekkis 18. sajandil Daugavpilsist Krāslavasse viiva tee äärde. Vanade külahoonete asemele on kujunenud ettevõtete piirkond, linnaosas asub vanadekodu. Maantee (Daugavpilsi piirides 18. novembra iela) on linnaosa peatänavaks veel praegugi. Naujene vallas piirneb linnaosaga Vecstropi küla.
Martina
Martina võib tähendada järgmist:
Muuseum (ajakiri)
Muuseum on aastast 1995 ilmuv Eesti ajakiri, mis käsitleb muuseumitega seotut.
Ajakiri on Eesti Muuseumiühingu ajakiri ja see ühing annab ajakirja ka välja.
Muusikaline aeg
Muusikaline aeg (inglise keeles musical time) on muusikas kompleksne parameeter, mille osaparameetrid võivad kontrollida nii muusika reaalset helikestust või helivältust kui ka kuulaja ajataju.
Osakeste loendur
Osakeste loendur ehk osakeste detektor on seade vabade liikuvate molekulide, aatomite ja elementaarosakeste registreerimiseks (detekteerimiseks, loendamiseks, mõõtmiseks) selle järgi, milliseid optilisi või elektrilisi impulsse nad esile kutsuvad. Esimesed mikroosakestele reageerivad mõõteseadmed olid mõeldud ainult osakeste detekteerimiseks (nende olemasolu kindlakstegemiseks) ja loendamiseks. Loenduriteks (detektoriteks) nimetatakse aga ka nendest edasiarendatud seadmeid, mis on lisaks detekteerimisele võimelised ka registreerima osakest iseloomustavaid suurusi, nagu selle ilmumise aega, kiirust ja energiat.
Loenduri töö põhineb enamasti teda läbivate mikroosakeste või kiirguste (näiteks kosmilise kiirguse) ioniseerival toimel: piisavalt suure energiaga osake või kiirgus eraldab loenduris sisalduva vaheaine (näiteks gaasi) aatomist elektroni, muutes seega aatomi iooniks. Vabanenud elektron kui negatiivne elektrilaeng liigub loendurile rakendatud elektriväljas positiivsele elektroodile, kutsudes esile registreeritava elektriimpulsi. Elektrivälja loomiseks rakendatakse gaasloenduri elektroodidele olenevalt selle liigist kuni tuhande voldi suurune või isegi kõrgem pinge.
Osakeste loendureid kasutatakse füüsika alusuuringuutes, samuti kiirguskaitse eesmärgil kiirgusdoosi ja kiirgustugevuse mõõtmiseks (vastavalt dosimeetri ja Geigeri loenduri abil).
Ionisatsioonikamber
Gaastäidisega ionisatsiooniloendurid registreerivad osakesi vastavalt nende ionisatsioonile loendurile rakendatud elektriväljas. Gaastäidisega torus paneb elektriväli tekkinud ioonid ja elektronid liikuma ja põhjustab ionisatsioonivoolu. Mõõdetakse kas ionisatsioonivoolu impulsse loenduri vooluringis või pingeimpulsse vooluringi takistil.
Kui elektriväli gaastäidisega toru elektroodide vahel on küllalt tugev, siis rakendatava pinge teatavas vahemikus toimub põrkeionisatsioon, mille tagajärjel tekkivate sekundaarelektronide arv on võrdeline ehk proportsionaalne pingega. Sellist loendurit nimetatakse ka proportsionaalloenduriks.
Mihhail Gerts
pisi|Mihhail Gerts esinemas Estonia teatri 107. hooaja avamisel Mihhail Gerts (sündinud 25. veebruaril 1984 Tartus) on Eesti dirigent.
Osakeste loendur
Geigeri loendur
Geigeri loendur ehk Geigeri-Mülleri loendur on mõeldud ioniseeritud osakeste loendamiseks, kuid mitte nende kiiruse või energia mõõtmiseks. Loendur koosneb heeliumi, argooni või muu gaasi või gaaside seguga täidetud klaas- või metallballoonist ja selles asetsevatest elektroodidest – anoodist ja katoodist. Elektroodid võivad olla erisugused, näiteks
Mihhail Gerts
Mihhail Gerts on lõpetanud 2001. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klaveri ja koorijuhtimise erialal ning 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klaveri erialal professor Ivari Ilja klassis ja orkestridirigeerimise erialal (Kuno Arengu, Toomas Kapteni ja Paul Mägi klassis). 2007. aastal sai samas magistrikraadi orkestridirigeerimise erialal (juhendaja Paul Mägi) ja 2011. aastal doktorikraadi (juhendaja Toomas Siitan).
Osakeste loendur
Geigeri loendur
Sõltuvalt kasutusotstarbest (detekteeritavate osakeste liigist) on kasutusel mitmesuguse ehituse ja täidisgaasiga loendureid:
Mihhail Gerts
Aastatel 2011–2013 täiendas ta end Berliinis Hanns Eisleri muusikakõrgkoolis (professorid Christian Ehwald ja Hans-Dieter Baum). Ta on osalenud Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klasi, Jorma Panula, Leif Segerstami, John Carowe, Gabriel Feltzi ja Aleksandr Polištšuki meistrikursustel.
Osakeste loendur
Ajaloost
Gaasloendurit kirjeldas esimesena Saksa füüsik Hans Geiger 1913. aastal. Koos oma kaastöölise Walter Mülleriga töötasid nad 1928. aastaks välja üldiselt kasutatava Geigeri-Mülleri loenduri. Proportsionaalloendurid ja muud edasiarendused jõudsid üldisemalt kasutusele alates 1950. aastatest seoses tuumafüüsika ja elementaarosakeste füüsika vajadustega.
Mihhail Gerts
Aastatel 2001–2003 juhatas ta Tallinna 21. Kooli kammerkoori, 2003–2005 Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkestrit, 2004–2005 Tallinna Kammerkoori. Aastatel 2005–2007 oli ta Eesti Rahvusmeeskoori dirigent ja peadirigendi assistent ning 2007–2014 rahvusooperi Estonia dirigent.
Osakeste loendur
Pooljuhtloendurid
Pooljuhtloenduris tekitab ioniseeriv kiirgus vabu laengukandjaid nii nagu ionisatsioonikambris.Loenduri elektroodidele jõudnud laengukandja tekitab vooluimpulsi ülitundliku elektronvõimendi sisendahelas. See võimendi on harilikult impulsidetektoriga kokku ehitatud.
Mihhail Gerts
2011. aastast elab ta peamiselt Berliinis, kus töötas alates 2014. aastast ka Berliini Saksa Orkestri (Deutsches Symphonie-Orchester Berlin) ja Hageni ooperiteatri dirigendina. 2016. aastast on ta olnud vabakutseline dirigent ja töötanud mitme maailma juhtiva sümfooniaorkestriga.
Osakeste loendur
Tšerenkovi loendurid
Vastavalt nimetusele põhineb see loendur Tšerenkovi kiirguse registreerimisel. Niisugune elementaarosakeste detektor võimaldab kaudsel teel määrata osakeste massi, samuti eraldada kergemaid osakesi (mis tekitavad Tšerenkovi kiirgust) raskematest, mittekiirgavatest osakestest. Tšerenkovi kiirguse impulsid muundab elektrisignaaliks fotoelektronkordisti. Niisuguseid loendureid kasutatakse näiteks tuumafüüsikas ja astrofüüsikas.
Mihhail Gerts
2021. aasta sügisest on ta Tartus toimuva festivali Tubin kunstiline juht. 2021. aasta sügisest kuni 2022. aasta veebruarini töötas ta Tallinna Muusika- ja Balletikooli klassikalise muusika loovjuhina.
Isiklikku
Tema ema on Zoja Hertz.
Asitõend
Asitõend on tõendamiseseme asjaolude selgitamisel kasutatav mis tahes asendamatu ese, mis on võetud kriminaalasja juurde. Lihtsamalt öeldes on tegemist esemega, mida kasutatakse kriminaalmenetluses süüdistatava süü või süütuse tõendamiseks. Asitõend võib seaduse järgi olla nii kuriteo objektiks olnud asi, kuriteo toimepanemise vahend, kuriteojäljega asi, kuriteojäljest valmistatud jäljend või tõmmis või kuriteosündmusega seotud muu asendamatu objekt. Seega võib asitõendiks olla näiteks mõrvarelv, varastatud maal, auto, sülearvuti vms.
Kõiki kuriteo asjaolude selgitamiseks kasutatavaid esemeid ei loeta asitõenditeks: nt dokument on KrMS § 123 mõttes iseseisev tõend ning muutub asitõendiks vaid juhul, kui sellel on asitõendi tunnused. Samuti ei loeta asitõendiks KrMS § 100 alusel võetavaid võrdlusjälgi või proove, sest need tekivad alles kuriteo järgselt.
Asitõendi kriminaalasja juurde võtmine
Asitõendi kriminaalasja juurde võtmiseks märgitakse uurimis- või menetlusprotokolli äravõetud objektide nimetused ja pakkimise moodus. Asitõendi kriminaalasja juurde võtmine ei pruugi alati tähendada eseme valduse füüsilist ülevõtmist, vaid võib piirduda ka asitõendi oluliste tunnuste ja leidmise asjaolude kirjeldamisega kas sündmuskoha vaatluse või läbiotsimise protokollis ning asitõendi fotografeerimisega. Asitõend võidakse näiteks anda hoiule selle omanikule või muule isikule või vajadusel hävitada. Sealjuures on oluline, et kui asitõendina kasutatavat objekti ei ole uurimistoimingu protokollis vajaliku üksikasjalikkusega kirjeldatud, tehakse asitõendi tunnuste talletamiseks selle vaatlus.
Asitõendi tagastamine
Kuivõrd asitõend võib selle omanikule olla olulise tähtsusega (nt sülearvuti), siis tagastatakse see omanikule või õiguspärasele valdajale esimesel võimalusel, kui see ei takista kriminaalmenetlust. Juhul, kui kriminaalasjas ei ole süüdistatavat ning asitõendi äravõtmisest on möödunud 6 kuud, antakse asitõend omaniku või õiguspärase valdaja taotlusel esitajale hoiule. Siiski võib prokurör kuuekuist tähtaega uurimisasutuse taotlusel pikendada aastani ning eeluurimiskohtunik prokuratuuri taotlusel ka kauemaks kui aasta.
Kui tegemist on kiiresti rikneva asitõendiga, mida ei ole võimalik seaduslikule valdajale tagastada, antakse see tasuta riigi või kohaliku omavalitsuse tervishoiu- või hoolekandeasutusele, võõrandatakse või hävitatakse kriminaalmenetluse käigus menetleja määruse alusel ning müügist saadud raha kantakse riigituludesse.
Asitõendi hoidmine
Kuivõrd asitõendi hoiule võtmine võib oluliselt riivata selle omaniku või senise valdaja põhiõigusi ning tekitada riigile suuri kulutusi, siis võetakse asitõend hoiule vaid juhul, kui see on kriminaalmenetluse huvides vajalik. Asitõendit hoitakse KrMS § 125 lg 1 alusel kriminaaltoimikus, uurimisasutuse, prokuratuuri või kohtu asitõendite hoidlas või muus tema valduses olevas ruumis, valvataval territooriumil või ekspertiisiasutuses või kohaldatakse asitõendi suhtes KrMS §-s 126 ettenähtud abinõusid, kui see ei kahjusta kriminaalmenetluse huve. Kui asitõendit ei ole võimalik eelmainitud korras hoida, antakse see vastutavale hoiule lepingu alusel, mille eest hoiulevõtjal, kes ei ole eseme omanik ega seaduslik valdaja, on õigus saada hoiutasu katmiseks hüvitist. Sealjuures on hoiulevõtjal ka kohustus tagada asitõendi puutumatus ja säilimine. Kuid ka olukorras, kus asitõendit on võimalik KrMS § 125 lg 1 kohaselt hoiustada, võib selle KrMS § 124 lg 4 alusel anda vastutavale hoiule omanikule või seaduslikule valdajale. Riigikohus on asunud seisukohale, et asitõendi vastutavale hoiule andmist õigustavaks asjaoluks võib olla seegi, et menetleja juures olevad hoiutingimused ei ole asitõendi säilitamiseks sobivad ja võivad põhjustada asitõendi väärtuse vähenemise.
Kui asitõendi näol on tegemist majandus- või ametitegevuses vajaliku või muul viisil olulise dokumendiga, teeb menetleja sellest omanikule koopia, mille vastavust originaalile oma allkirjaga ka kinnitab.
Lisaks on Riigikohus märkinud: "Süüdimõistetult asitõendite hoiukulu väljamõistmisel tuleb kohtul pärast riigi tegeliku hoiukulu suuruse kindlakstegemist hinnata ka hoiukulu põhjendatust, sealhulgas sedagi, kas asitõendite säilitamise maht ja ajaline kestus on olnud kriminaalmenetluse huvides vajalik. Riik ei saa süüdimõistetult nõuda asitõendite hoidmisel tehtud ilmselt ebamõistlike kulutuste hüvitamist."