cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1995. aasta Riigikogu valimised
Valitud Riigikogu liikmed
Isikumandaadiga pääses Riigikokku 15 saadikut: KMÜ-st 6, Reformierakonnast 6, Keskerakonnast 1, Mõõdukatest 1 ja Parempoolsetest 1.
Ringkonnamandaadid (34) jaotusid järgnevalt: KMÜ sai 21, Keskerakond 7, Reformierakond 4, I/ERSP 1 ja MKOE 1.
Kompensatsioonimandaate (52) sai KMÜ 14, Reformierakond 9, Keskerakond 8, I/ERSP 7, Mõõdukad 5, MKOE 5 ja Parempoolsed 4.
Kõige rohkem hääli sai valimisliidu KMÜ nimekirjas kandideerinud Arnold Rüütel (17 189 häält) ja kõige väiksema häälte arvuga osutus valituks sama valimisliidu nimekirjas kandideerinud Tõnu-Reid Kukk (98 häält). Võrreldes eelmiste valimistega suurenes ringkonnamandaatide osakaal: 1992. aasta valimistel oli neid 24, 1995. aastal aga 34.
Valitsuse moodustamine
Pärast valimistulemuste selgumist teatas KMÜ peaministrikandidaat Tiit Vähi, et näeb võimalike koalitsioonipartneritena nii Reformierakonda, Keskerakonda kui ka Parempoolseid. Kõigepealt aususid läbirääkimisi pidama KMÜ ja Reformierakond, kuigi KMÜ enda sees ei toetanud Põllumeeste Kogu liitu Reformierakonnaga. Reformierakond polnud samuti vaimustatud koos vasakpoolse Maaliidu Ühendusega valitsuses olemisest, kuid erakond opositsiooni jääda ka ei soovinud. Nähes, et Keskerakond jääb valitsusest välja, tegi Edgar Savisaar Siim Kallasele ettepaneku moodustada koalitsioon Reformierakonna, Keskerakonna ja teiste Riigikogu erakondade vahel ning jätta KMÜ opositsiooni. Reformierakonnale pakkus Savisaar nii peaministri kui ka Riigikogu esimehe kohta. Uue Riigikogu koosseisu kokkukokkutulemisel järel valiski nn alternatiivne kolaitsioon Riigikogu esimeheks reformierakondlase Toomas Savi, samas kui KMÜ toetas Ülo Nugise kandidatuuri. Vähi pidas sellist Reformierakonna käitumist reetmiseks ning loobus Reformierakonnaga läbirääkimiste pidamisest.
23. märtsil 1995 nimetas president Lennart Meri Tiit Vähi peaministrikandidaadiks. Sama päeva õhtul teatas Vähi, et teeb Keskerakonnale ettepaneku koalitsioonikõneluste alustamiseks. 31. märtsil kirjutasid KMÜ ja Keskerakond alla valitsuse moodustamise leppele ning 5. aprillil andis Riigikogu Tiit Vähile volitused valitsuse moodustamiseks. Tiit Vähi juhitud valitsus andis ametivande 17. aprillil 1995.
Soodla–Kehra tee
Soodla–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11132) on kõrvalmaantee Anija vallas (Kehra linna tänavana Raja tänav). Tee pikkuseks on 6,1 km.
Tee saab alguse Jägala–Käravete maantee üheteistkümnendal kilomeetril Soodla külas. Tee läbib Soodla, Lilli, Looküla ja Ülejõe külad ning Kehra linna. Tee lõpeb Kehra tee teisel kilomeetril Kehra linnas. Tee ületab 1 silla (Kehra sild üle Jägala jõe tee kuuendal kilomeetril) ja 10 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Lilli, Looküla, Idu.
Teega ristub kuuendal kilomeetril Raudoja–Vikipalu–Kehra tee.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kehra linnas (50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Lüllemäe
pisi|Droonivideo Lüllemäest ja selle kiriku varemetest 2021. aasta juulis Lüllemäe on küla Valga maakonnas Valga vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli küla Karula valla halduskeskus.
Lüllemäe on olnud ka ajaloolise Võrumaa Karula kihelkonna keskus. Külas asub Karula Maarja kirik.
Esimene kirik ehitati külla 1318. aastal, kuid see hävis Teises maailmasõjas 1944. aastal ja jäi varemetesse. 1997. aastal valmis vanade kirikumüüride kõrvale kirikumõisa aita ehitatud uus kirik. Lüllemäel on ka neli ajaloolist surnuaeda.
Lüllemäel on Lüllemäe Põhikool, raamatukogu, Lüllemäe pood ja kohvik Kolme Sõsara Hõrgutised.
Nava (Saaremaa)
Nava on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Eesti Tervise Fond
Eesti Tervise Fond on organisatsioon, mille eesmärk on parandada Eesti rahva tervist.
Nava (Saaremaa)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Eesti Tervise Fond
Alates 25. maist 2007 tegutseb kui heategevuslik sihtasutus.
Kaagjärve
Kaagjärve on küla Valgamaal Valga vallas. Asub Valgast 5 km idas.
Küla põhjapiiri märgib Valga–Koidula raudteelõik, kus asus kuni 2001. aastani ka Kaagjärve küla piirile jäänud Ratsimäe raudteepeatus.
Kaagjärve mõisas tegutses kuni 2007. aastani Kaagjärve Lasteaed-Algkool.
Raudoja–Vikipalu–Kehra tee
Raudoja–Vikipalu–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11134) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkuseks on 10,7 km.
Tee saab alguse Jägala–Käravete maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Raudoja külas. Tee läbib Raudoja, Vikipalu ja Ülejõe külad. Tee lõpeb Soodla–Kehra tee kuuendal kilomeetril Ülejõe külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 19 truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on kruusatee, v.a. viimane kilomeeter, mis on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas, tee viimasel kilomeetril 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid teel pole. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Johann IX
Johann IX on olnud mitme valitseja nimi:
Gudauta rajoon
Gudauta rajoon on 2. järgu haldusüksus Gruusias Abhaasias. Gruusia keskvõimust sõltumatu Abhaasia Vabariigi seisukohast on tegemist 1. järgu haldusüksusega.
Karl Schmidt-Rottluff
Karl Schmidt-Rottluff (1. detsember 1884 – 10. august 1976 Berliin) oli saksa maalikunstnik, ekspressionist.
Karl Schmidt sündis Chemnitzi lähedal Rottluffis. 1905. aastal lisas ta oma sünnikoha oma nimele.
Karl Schmidt-Rottluff oli üks neljast Dresdeni Kuningliku Tehnilise Kõrgkooli arhitektuuritudengist, kes asutas 1905. aastal kunstnike rühmituse Die Brücke.
Krista Vinkel
Krista Vinkel (16. märts 1957 – 28. november 2010) oli eesti naistearst.
Krista Vinkel lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduse erialal 1981. aastal.
Ta töötas 15 aastat erakliinikus Fertilitas.
Aastal 2010 valisid Eesti Tervise Fond ja internetiportaal arst.ee Krista Vinkeli postuumselt aasta arstiks.
Alavere ring
Alavere ring (riiklik registreerimisnumber 11136) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkus on 0,8 km.
Tee saab alguse Alavere tee esimesel kilomeetril Alavere külas. Tee läbib Alavere ja Uuearu külad. Tee lõpeb Perila–Jäneda tee kaheteistkümnendal kilomeetril Uuearu külas. Tee ületab 3 truupi. Teele jääb 1 bussipeatus: Alavere.
Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Hermann Michelson
Hermann Michelson (20. detsember 1909/2. jaanuar 1910 Tartu – 11. september 1971 Saku) oli eesti agrokeemik.
Nelson Oduber
Nelson Orlando Oduber (sündinud 7. veebruaril 1947) on Aruba poliitik.
Teist korda oli ta peaminister 30. oktoobrist 2001 kuni 30. oktoobrini 2009. Tema partei võitis absoluutse häälteenamuse nii 2001. kui ka 2005. aasta valimistel.
Raadiosagedus
Raadiosagedus on elektromagnetlainete sagedusvahemik 30 kHz (kilohertsi) kuni 300 GHz (gigahertsi), mida kasutatakse raadiosideks (raadiokommunikatsiooniks). 1975. aasta rahvusvahelise kokkuleppe kohaselt jaotatakse raadiosagedused tosinasse vahemikku. Raadiotehnikas kasutatakse tänapäeval sagedusi.
Nurme (Saaremaa)
Nurme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nihatu
Nihatu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Loodus (täpsustus)
"Loodus" on ka erinevate asjade nimeks:
Hariduse tänav (Narva)
Hariduse tänav on tänav Narva vanalinnas ja Kerese linnaosas. Algab Pimeaia tänavalt, ristub Sepa, Karja, Moonalao, Vestervalli, Vabaduse, Puškini, Rahvavälja ja Kevade tänavaga ning lõpeb Kangelaste prospektiga ristudes. Moonalao ja Vestervalli tänava vahel Hariduse tänav katkeb, sest seal paikneb Narva Eesti gümnaasiumi hoone aadressil Kraavi tänav 1. Tänava pikkus on umbes 1235 m.
pisi|Sinine, Must ja Valge tänav Narvas 1929. aasta linnaplaanil 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi vanalinna piirkonnas vene keeles улица Госпитальная ja Антоновская улица, Peetri eeslinnas Девятая улица. 1912. aasta linnaplaanil on Hariduse tänava nimi Hospidali tänav ja Antoni tänav vanalinnas ning Teine Peetri tänav Peetri eeslinnas. 1927. aasta linnaplaanil on tänava nimi Vaestemaja tänav vanalinnas ja Must tänav Peetri eeslinnas. Koos Sinise ja Valge tänavaga, mis kulgesid üksteisega rööpselt, moodustasid nad Eesti lipu värvid.
2011. aastal kiitis Narva Linnavalitsuse Arhitektuuri- ja Linnaplaneerimise Ameti juures tegutsev Kohanimede komisjon heaks eraisiku esitatud taotluse taastada Hariduse tänava osale Kraavi ja Pimeaia tänava vahel Vaestemaja tänava nimi (vene keeles ул. Богадельная). Tänavaosa ümber ei nimetatud.
Aadressil Hariduse 22 asub Kalev Fama staadion.
Max Pechstein
thumb|Max Pechstein oma kodus Berlin-Zehlendorfis (1915) Max Hermann Pechstein (31. detsember 1881 Zwickau – 29. juuni 1955 Lääne-Berliin) oli saksa maalikunstnik, ekspressionist.
Varane kokkupuude Vincent van Goghi teostega andis Max Pechsteini loomingule tõuke ekspressionismi suunas. Pärast õpinguid Dresdenis kohtus ta Erich Heckeliga ja kuulus 1906. aastast kunstirühmitusse Die Brücke. Ta oli selle rühmituse ainus akadeemiliselt kunsti õppinud liige.
Hiljem Berliinis kogus ta tuntust dekoratiivsete ja värviküllaste maalidega, mis olid mõjutatud van Goghist, Henri Matisse'ist ja fovismist. Aegamööda muutusid tema maalid järjest primitivistlikumaks: ta hakkas kasutama jämedaid musti jooni ja nurgelisi figuure.
Kui natsid 1933 Saksamaal võimule tulid, sattus Pechsteini kunst põlu alla. Pechstein oli Berliini Kunstiakadeemia professor kümmekonna aasta jooksul, kuni natsid ta 1933 lahti lasksid. 326 tema maali kõrvaldati Saksa muuseumidest. Tema 16 tööd olid väljas 1937. aastal toimunud "Degenereerunud kunsti" näitusel. Sel ajal tõmbus Pechstein üksildusse Pommeri maakohas. 1945. aastal sai kunstnikust taas akadeemia õppejõud. Järgnevatel aastatel pälvis ta oma loomingu eest rohkesti aunimetusi ja auhindu.
Kunstnikuna oli Pechstein küllalt viljakas. Ta valmistas 421 litograafiat, 315 puu- ja linoollõiget ning 165 intaljot, peamiselt oforte.
Pius VI ametisse nimetatud kardinalid
Paavst Pius VI nimetas ametisse 73 kardinali 23 konsistooriumil. Seni polnud ükski paavst pidanud nii arvukalt konsistooriume. Hiljem on ainult Gregorius XVI ja Leo XIII pidanud rohkem konsistooriume. Lisaks itaallastele said kardinalideks 5 prantslast, 4 hispaanlast, 3 sakslast, 2 portugallast ja 1 ungarlane. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Pius VII.
Nõmme (Saaremaa)
Nõmme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Schwarzenberg on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas Bregenzerwaldis. See asub Bodeni järvest lõunas. Külakeskus on oma klapplaudmajade tõttu muinsuskaitse all.
Liigaasta
Liigaasta ehk lisapäeva-aasta on tavalisest kalendriaastast ühe päeva võrra pikem kalendriaasta, mille funktsiooniks on kalendri sünkroonimine aastaaegadega.
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Majandus
Peamised sissetulekuallikad Schwarzenbergis on käsitöö, turism ja põllumajandus. Peale kümmekonna suurema ettevõtte on seal ka sadakond väike- ja mikroettevõtet.
Igal aastal ööbib Schwarzenbergis umbes 50 000 külastajat, neist 55% suvekuudel. Schwarzenbergi vald pakub palju võimalusi puhkuseks looduses, näiteks on suusapiirkond Schwarzenberg-Bödele, murdmaasuusarajad ning umbes 40 km pikkused talvised ja suvised matkarajad. Naiste maailmakarika kiirlaskumise võistlused on Schwarzenbergis juba toimunud.
Loomakasvatusel on Schwarzenbergis suur tähtsus. Juba 1894. aastal asutati loomakasvatusühing. Tänapäeval on umbes 45 talu kokku 700 lehmaga, kuid Schwarzenbergis peetakse ka lambaid ja kitsi. Alpi rändkarjatamine (mäginiidukultuur) on seal endiselt väga hästi säilinud, umbes 650 lehma on "alpistatud", mis tähendab, et nad saadetakse suvel mägikarjamaadele.
Liigaasta
Maa aastaajad korduvad ühe troopilise aasta tagant. Troopiline aasta on aeg, mille jooksul Maa teeb ühe tiiru ümber Päikese. Selle kestus on 365,2422 ööpäeva. Seetõttu tekitaks järjekindlalt 365-päevast aastat kasutav kalender aastaaegade triivi. Seda saab korrigeerida, lisades aeg-ajalt aastale ühe päeva, saades 366-päevase aasta. Juliuse ja Gregoriuse kalendris lisatakse see lisapäev veebruari, muutes selle 29-päevaseks.
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Huviväärsused
Angelika Kauffmanni muuseumis eksponeeritakse õlimaale, portselani, suveniire ja kirju Angelika Kauffmanni isalt Schwarzenbergis. Lisaks tutvustab kohalik muuseum 18. sajandi Bregenzerwaldi elukultuuri.
thumb|Almabtrieb Schwarzenbergis
Liigaasta
Vana-Roomas pandi lisapäev 24. veebruariks ja sellele järgnenud päevad nummerdati ümber. Roomlastel olid kuu jooksul erilisteks päevadeks 1. kuupäev (kalendid, siit "kalender"), 5. või 7. kuupäev (noonid) ja 13. või 15. kuupäev (iidid). Nendel päevadel toimusid tähtsad sündmused, näiteks laadad, pidupäevad ja rituaalid. Võib-olla püüti vanasti hoida kalendrikuid sünkroonis Kuu faasidega: vahel lisati "kalendide vahele" (nende päevade vahele, mis tuli fikseerida), lisapäev. Meie praegune liigpäev kordab kuuendat päeva enne 1. märtsi (viimane kaasa arvatud).
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Huviväärsused
Schwarzenbergi kihelkonnakirikut peetakse Vorarlbergi üheks kaunimaks barokkstiilis ehitiseks. Selles kirikus võib leida Angelika Kauffmanni ja tema isa maale.
Liigaasta
Ent Euroopa Liit on kuulutanud, et alates 2000. aastast ei ole liigpäev enam 24. veebruar, vaid 29. veebruar. Ka katoliku kirik kasutab praegu liigpäevana 29. veebruari. Erinevus annab ennast tunda ainult nendes maades, kus pühitsetakse nimepäevi.
Gregoriuse kalender näeb liigaastate suhtes ette järgmise reegli:
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Huviväärsused
Bregenzerwald Umgang (sõna otseses mõttes "Bregenzerwaldi jalutuskäik") näitab 12 traditsiooniliselt ehitatud küla Bregenzerwaldis, sealhulgas Schwarzenbergi. Maastiku, avalike hoonete, elamute ja igapäevaste objektide abil antakse jalutajatele teavet tüüpilise Bregenzerwaldi arhitektuuristiili kohta läbi aegade. Eriti tuleb mainida Angelika Kauffmanni saali Schwarzenbergis. Saal ehitati 2001. aastal ümber ja sobib sestpeale muusikaürituste korraldamiseks. Suurepärase akustika tõttu nimetati auditoorium isegi üheks kolmest parimast kammermuusikapaigast maailmas.
Käsestraße Bregenzerwald on Bregenzerwaldis tegutsevate põllumeeste, piimatootjate, käsitööliste, gastronoomide ja ettevõtete ühine ettevõtmine. Liikmed ja partnerid aitavad kaasa väikepõllumajanduse ja mägikarjamaade kultuuri, kohalike toodete mitmekesisuse ja Vorarlbergi juustukultuuri säilitamisele. Schwarzenbergi põllumajandustootjad osalevad ka selles algatuses ja müüvad talupoodides juustu ning näitavad turistidele mõnikord oma juustuvabrikut.
Gulripši rajoon
Gulripši rajoon on 2. järgu haldusüksus Gruusias Abhaasias. Gruusia keskvõimust sõltumatu Abhaasia Vabariigi seisukohast on tegemist 1. järgu haldusüksusega.
Liigaasta
See tähendab näiteks, et aastad 1984 ja 2000 olid liigaastad, 1900 aga mitte.
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Üritused
Schubertiade Schwarzenberg toimub igal suvel. See maailmakuulus laulu- ja kammermuusika festival keskendub heliteostele, mida tavaliselt suurematel kontsertidel ei mängita ja mille autor võib olla (aga ei pruugi olla) Austria helilooja Franz Schubert. Seniste esinejate seas on olnud näiteks Alfred Brendel, Emerson String Quartet, Michael Schade, Robert Holl, Angelika Kirchschlager, Thomas Quasthoff.
Liigaasta
Esitatud reeglit põhjendatakse järgmise loogikaga.
Schwarzenberg (Vorarlberg)
Üritused
Schwarzenberger Markt toimub igal aastal septembri keskpaigas. Turg on aja jooksul kasvanud ja kujunenud tavapärasest toiduturust traditsiooniliseks ühiskondlikuks kõrghetkeks Bregenzerwaldis.
Schwarzenberger Alptag toimub igal aastal nädal enne Schwarzenberg Markti. Pärast suve mägikarjamaadel (vt Alpi transhumanss) suundub orgu tagasi umbes 700 pidulikult kaunistatud lehma ja lammast. See niinimetatud "Almabtrieb" on 400-aastane traditsioon Schwarzenbergis.
Liigaasta
Kui lisada üks päev iga nelja aasta tagant, kujuneb aasta keskmiseks pikkuseks 365,25 ööpäeva. Ent see ei ole veel vastavuses kevadise pööripäeva troopilise aastaga. Et muuta keskmise aasta pikkus täpsemaks, tühistatakse igal sajandil üks liigaasta (nagu Juliuse kalendris. Nii võetakse 0,01 ööpäeva tagasi ja aasta keskmiseks pikkuseks tuleb 365,24 ööpäeva. Et ka see ei ole veel küllalt täpne, taastatakse iga nelja sajandi tagant liigaasta. See lisab aasta keskmisele pikkusele 0,0025 ööpäeva, nii et keskmiseks pikkuseks kujuneb 365,2425 ööpäeva.
See kohandatud keskmine on siiski umbes 0,0001 ööpäeva võrra pikem kui tegelik keskmine intervall kevadiste pööripäevade vahel (365,242375 ööpäeva). Seetõttu jääb Gregoriuse kalender 4000 aasta jooksul umbes pool ööpäeva maha. On tehtud ettepanekuid võtta ajaarvamises kasutusele mõni lisareegel, näiteks et 4000-ga jaguvad aastad ei oleks liigaastad. Ent neid ettepanekuid ei ole rakendatud, sest Gregoriuse kalender võeti kasutusele selleks, et kevadine pööripäev oleks kalendris paigal, ja Gregoriuse kalender saavutab selle eesmärgi ettenähtavas tulevikus piisavalt hästi.
Hiina kalender ja juudi kalender
Nii Hiina kui ka juudi kalender on kuu-päikesekalendrid, mistõttu seal liigaastas on lisakuu, mida sageli nimetatakse embolismikuuks. Hiina kalendris lisatakse liigkuu keerulise reegli järgi ning kui see järgneb näiteks teisele kuule, nimetatakse seda lihtsalt liig-teiseks kuuks. Juudi kalendris nimetatakse lisakuud Adar Sheni (teine adar) ja see järgneb kuule, mille nimi on Adar. Vastavalt Metoni tsüklile tehakse seda iga 19 aasta jooksul 7 korda.
Liigaastal ei ole seost liigsekunditega, mis mõnikord lisatakse, arvestades vaatlusi Maa pöörlemise kohta ümber oma telje.
Laiševo rajoon
Laiševo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Laiševo linn.
Rajoonis on 1 linn ja 23 külaasundust, kus on kokku 69 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 40 042. 2010. aasta seisuga olid elanikest 42,1% tatarlased, 55,1% venelased ja 1% tšuvašid.
Ojasoo–Ardu tee
Ojasoo–Ardu tee (riiklik registreerimisnumber 11141) on kõrvalmaantee Kose vallas. Tee pikkuseks on 10,0 km.
Tee saab alguse Kose–Purila maantee kaheksandal kilomeetril Ojasoo külas. Tee läbib Ojasoo, Harmi, Riidamäe, Sääsküla, Triigi, Rava ja Silmsi küla. Tee lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee viiekümne kuuendal kilomeetril Silmsi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 13 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Riidamäe, Sääsküla, Kõue kool, Kõue tee, Kõue.
Teega ristub neljandal kilomeetril Kõue–Virla tee, kuuendal kilomeetril Triigi–Kõue tee.
Heinrich von Galen
Heinrich von Galen (1480. aastad – 30. mai 1557 Tarvastus) oli Liivi ordu maameister aastatel 1551–1557.
Heinrichi vanemad olid tõenäoliselt Rutger von Galen zu Vellinghausen ja Gertrud. Ta pärines Marki krahvkonnast Vellinghausenist Dinkeri kihelkonnast Soesti lähedalt. Tema suguvõsa kuulus piirkonna mõjukaimate hulka, ka Liivi ordus oli mitmeid Galeneid, isegi Heinrich von Galeni nimelisi oli lisaks temale seal veel vähemalt kaks.
Galen astus umbes 1506. aastal Liivi ordusse. 1514. aastal oli ta Võnnu linnusekomtuur (Hauskomtur), 1519–1529 Kandava foogt, seejärel aga 1535. aastani Kuldīga komtuur. 1520. aastatel oli ta mitmel korral saadikuks endise Saksa ordu kõrgmeistri ja esimese Preisimaa hertsogi Albrecht von Hohenzollerni juurde, kellega toonane Liivi ordumeister Wolter von Plettenberg püüdis sõbralikke või vähemalt rahumeelseid suhteid säilitada. Üldjoontes see ka õnnestus. Plettenbergi surma ja senise maamarssali Hermann von Brüggenei ordumeistriks saamise järel sai tast maamarssal, 1551. aastal valiti ta aga Johann von der Recke ootamatu surma järel Liivi ordu maameistriks. Tõenäoliselt oli umbes 70-aastase maamarssali ordumeistriks valimine kompromiss ordu katoliikliku ja protestantliku tiiva vahel, sest Galenist võis oodata, et ta radikaalseid muudatusi ordus läbi ei vii. Galen osutus ordumeistrina protestantlust soosivaks, viies mitmes ordukonvendis sisse protestantliku kirikukorralduse, ent ta säilitas siiski ordu katoliikliku struktuuri. Muuhulgas andsid Galeni luterlusemeelsusest märku tõigad, et ta osales kohe pärast ordumeistriks kinnitamist koos mitmete teiste orduvendadega luterlikul jumalateenistusel Riias ning 1554. aastal toetas ta eestikeelse luterliku katekismuse trükkimist Tartus.
1556. aastal oli Galen juba vana ja haige ning ei suutnud ordut kriisis reaalselt juhtida. Nii tõusis ordu etteotsa koadjuutor Wilhelm Fürstenberg, kes püüdis ajada Poola-vastast poliitikat. Järgmisel aastal Galen suri ning Fürstenbergist sai uus ordumeister.
Leedu keel
Leedu keeles on kolm rõhutüüpi ja seitse käänet. Leedu keelt peetakse üheks arhailisemaks tänapäeval kõneldavaks indoeuroopa keeleks. Murded jagunevad põhja- ja lõunamurreteks. Kirjakeel põhineb viimastel.
Alavere–Voose tee
Alavere–Voose tee (riiklik registreerimisnumber 11137) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkus on 9,7 km.
Leedu keel
Vanimad kirjalikud mälestised pärinevad 16. sajandist (Martin Lutheri katekismuse tõlge).
Alavere–Voose tee
Tee saab alguse Alavere tee esimesel kilomeetril Alavere külas. Tee läbib Alavere, Uuearu, Rasivere ja Voose külad. Tee lõpeb Paunküla–Vetla tee kaheteistkümnendal kilomeetril Voose külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 7 truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Leedu keel
Leedu keele esimese teadusliku kirjelduse Handbuch der litauischen Sprache (Leedu keele käsiraamat; 2 köidet) avaldas 1856–1857 Praha ülikooli professor August Schleicher.
Alavere–Voose tee
Tee on kruusatee, üksikud lühikesed lõigud on asfaltkattega, mustkattega või pinnatud kruusakattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni 200 autot ööpäevas. Alavere tiheasustusega alal on kiiruspiirangud (30 ja 50 km/h), samas on ka tee valgustatud.
Leedu keel
Keelekood standardi ISO 639 järgi on lt või lit.
Kirjasüsteem
Leedu keel kasutab ladina kirja. Leedu tähestikus on 32 tähte:
Aa Ąą Bb Cc Čč Dd Ee Ęę Ėė Ff Gg Hh Ii Įį Yy Jj Kk Ll Mm Nn Oo Pp Rr Ss Šš Tt Uu Ųų Ūū Vv Zz Žž
Võõrnimed kirjutatakse häälduspäraselt.
Käänded
Käändeid on seitse: nominatiiv, genitiiv, daativ, akusatiiv, instrumentaal, lokatiiv ja vokatiiv.
Suhhumi rajoon
Suhhumi rajoon on 2. järgu haldusüksus Gruusias Abhaasias. Gruusia keskvõimust sõltumatu Abhaasia Vabariigi seisukohast on tegemist 1. järgu haldusüksusega.
Türgi riigipeade loend
Türgi riigipeade loend koosneb kahest tabelist. Esimeses tabelis on Türgi valitsejad alates aastast 1299, teises aga on valitsejad pärast monarhia kukutamist 1922.
Henri III (täpsustus)
Henri III on olnud mitme valitseja nimi:
Oitme
Oitme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal on ka Oitme oja ehk Triigi oja.
Oitme küla karjamaadel korraldatakse Õlletoobrit.
Karvane ninasarvik
pisi|Kunstniku nägemus pisi|1929. aastal Poolast leitud karvane ninasarvik Karvane ninasarvik (Coelodonta antiquitatis) on väljasurnud kabjaline ninasarviklaste sugukonnast.
Karvane ninasarvik elas pleistotseenis Euraasia ja Põhja-Aafrika rohtlates. Tema levila muutus läbi aja suuresti, sõltudes kliima soojenemisest ja jahenemisest.
Karvane ninasarvik kasvas keskmiselt 3,7 meetri pikkuseks, kuid suurimad isendid küündisid 4,4 meetrini. Sellega oli ta suurem tänapäeva laimokk-ninasarvikust. Ta kasvas kuni 3,3 meetrit kõrgeks.
Koonul oli kaks sarve, neist eesmine võis kasvada kuni meetripikkuseks. Väiksem sarv kasvas silmade vahel. Arvatakse, et ta kasutas sarvi enesekaitseks, paariliste ahvatlemiseks ja talvel lume kraapimiseks, et selle alt taimi kätte saada. Loomadel oli paks karva- ja rasvakiht, et väga külmas kliimas toime tulla, väikesed kõrvad, lühikesed jämedad jalad ja töntsakas keha. Koopamaalingute põhjal oli tal esi- ja tagajalgade vahel lai tume riba, kuid nähtavasti mitte kõigil isenditel.
Karvane ninasarvik oli ninasarvikutest kõige kõrgemini arenenud. Oma keskkonnaga oli ta suurepäraselt kohastunud. Jässakad jäsemed ja paks kasukas sobisid hästi stepi-tundra keskkonda, mis jääajal enamikku Euroopa jäävaba osa kattis. Kuid tema keha põhiehitus jäi samasuguseks nagu kõigil ninasarvikutel alates nende tekkimisest hiliseotseenis.
Tema luude jäänuseid on leitud ka Eestis: Võrumaal Sulbis 4 meetri sügavuselt liivast. On leitud isegi tema toidujäänuseid, mille seas on kindlaks tehtud kuuse, nulu ja lehise okkaid, paju, kase ja pohla lehti ning mitmesuguseid kõrrelisi
Karvase ninasarviku peamiseks väljasuremise põhjuseks on peetud liigset küttimist. I. Pidoplitško arvates suri karvane ninasarvik välja alles 10. sajandil inimese jälitamise tõttu. See pole siiski üldtunnustatud seisukoht. Kõige nooremad fossiilid pärinevad Lääne-Siberist 8. aastatuhandest eKr. Kindlasti oli tähtsal kohal ka kliima üldine soojenemine, mistõttu suured maa-alad, mida varem tundra kattis, kasvasid nüüd metsa täis ja see polnud karvasele ninasarvikule enam sobiv elupaik.
Looma on kujutatud ürgsetel kaljujoonistel ja koopamaalingutel.
Tänapäeval on karvane sumatra ninasarvik. See ei kuulu karvase ninasarvikuga samasse perekonda ja ta on väljasuremise piiril.
Aleksandr Suvorov
Aleksandr Vassiljevitš Suvorov (vene keeles Александр Васильевич Суворов; 24. november 1729 Moskva, Venemaa Keisririik – 18. mai 1800 Peterburi, Venemaa Keisririik) oli Venemaa Keisririigi väejuht.
Elulugu
Aleksandr Suvorov vormistati armeeteenistusse Semjonovski kaardiväepolku 1742. aastal 12-aastaselt. Tegelikult alustas ta teenistust 18-aastaselt ja mitte reamehe, vaid kapralina. 1751. aastal ülendati ta kaardiväeseersandiks ning ta käis diplomaatilise kullerina komandeeringus Saksimaa Kuurvürstiriigis ja Saksa-Rooma riigis. 1754. aastal viidi ta porutšikuna üle Ingerimaa jalaväepolku, mis paiknes samuti Peterburis.
Seitsmeaastases sõjas
Aleksandr Suvorov osales seitsmeaastases sõjas Preisi Kuningriigi vastu aastatel 1756–1763 järgmistel tagala ametikohtadel:
1757. aasta lõpus ülendati Aleksandr Suvorov alampolkovnikuks ja ta määrati Memeli (Klaipeda) komandandiks. Ta oli oma isa, général en chef'  iVassili Suvorovi alluvuses, kes oli okupeeritud Ida-Preisimaa kindralkuberner. 1759. aastal viidi Aleksandr Suvorov üle riviväeossa, kus ta oli kindral Wilhelm von Fermori juures diviisikorrapidaja (vanemadjutandiks). Seejärel ülendati ta ober-kriegs-komissariks (varustus- ja palgaarvestuse ametikoht) ja kuna von Fermorist sai varsti Vene vägede ülemjuhataja, naasis Suvorov tema vanemadjutandiks. Augustis 1761 nimetati ta polgukomandöriks (esimest korda varustajast vastutavaks lahinguohvitseriks) ja 26. augustil (7. septembril) 1762 sai polkovnikuks.
Vene-Türgi sõjad
Aastatel 1768–1774 sõdis ta Suvorov Vene-Türgi sõjas. Seal tehtu eest sai ta 1. jaanuaril (12. jaanuaril) 1770 kindralmajoriks.
Aastatel 1777–1783 teenis ta Krimmis ja Kaukaasias.
Aastatel 1786–1792 osales ta Vene-Türgi sõjas. 22. septembril (3. oktoobril) 1786 ja sai ta kindral en chef 'iks. 11. detsembril (22. detsembril) 1790 vallutati tema juhtimisel tormijooksuga Bessaraabias asuva türklaste tugevaim, Izmaili kindlus, mis on tema sõjaväelase karjääri jooksul ainuke märkimisväärne sõjaline võit vaenlase regulaararmee üle. Kindluse vallutamisel oli tähtis osa Zaporožje kasakaväel (nende üks viimaseid lahinguid Venemaa teenistuses). Vallutamisele järgnesid tapatalgud, kus hukkusid peaaegu kõik kindluslinnas olijad, eri andmetel kuni 26 000–40 000 inimest.
1794. aasta Poola ülestõusu mahasurumine
Pärast rahulepingu allakirjutamist Türgiga sõdis Suvorov Poolas. Ta surus julmalt maha 1794. aasta Kościuszko ülestõusu. 24. oktoobril (4. novembril) 1794 toimus Praga lahing (Varssavi eeslinnas), milles Suvorov võitis ülestõusnute väge. Lahingu järel tapeti kuni 20 000 tsiviilisikut, mille tõttu lõpetasid ülestõusnud mujal vastupanu. Katariina II ülendas Suvorovi Poola ülestõusu mahasurumise eest kindralfeldmarssaliks.
Sõjad Prantsusmaaga
, Napoleoni sõjad
1798. aastal organiseerisid Suurbritannia ja Austria Prantsusmaa vastu uue II koalitsiooni, kaasates ka Paul I Venemaa. 1799. aastal korraldas koalitsioon Euroopas mitu sissetungi Prantsusmaa vastu, sealhulgas kampaaniad Itaalias ja Inglise-Vene sissetung Hollandisse. Aleksandr Suvorov saavutas prantslaste vastu Itaalias mitu väikset võitu, kuid Prantsuse väed surusid nad piiramisrõngasse.
Itaalia sõjakäik lõppes Prantsuse ülekaalukate vägede eest põgenemisega ehk "kuulsa Šveitsi sõjaretkega" ja järgnenud Zürichi lahinguga, kus Suvorov kaotas suure osa oma Itaaliasse tunginud Vene armeest (osa hävis, osa langes vangi ja haavatud jäeti maha). Selle järel tagandas keiser Paul Suvorovi ametist. Paul I (Pavel) muutis selle ebaõnnestunud sõjakäigu järel Vene Impeeriumi poliitikat, võttes suuna reformidele ja Prantsusmaaga liitlassuhete arendamisele, mistõttu ta tapeti. , Suvorovi Itaalia sõjaretk, Suvorovi Šveitsi sõjaretk Suvorov oli neljas ja ühtlasi eelviimane Venemaa generalissimus (aastast 1799) (esimene Šein, viies Stalin – kõik auastmed on saadud (üks erandina) ülestõusude-mässude mahasurumise eest). Auastme sai ta Paul I-lt (Katariina II poeg).
Suvorovi adjutandiks oli 1799. aasta Itaalia sõjaretke ajal Tallinnas sündinud baltisakslasest kindralleitnandi Woldemar von Roseni (1742–1790) poeg Alexander von Rosen (1780–1832).
Isiklikku
Suvorov abiellus 16. jaanuaril 1774 vürstitari Varvara Ivanovna Prozorovskajaga (1750–1804). Nad said tütre ja poja.
1779. aastal algatas Suvorov abielulahutuse, süüdistades naist truudusetuses, kuid jättis asja pooleli. Pärast poja sündi katkestas Suvorov oma abikaasaga igasugused suhted.
Mälestuse jäädvustamine
Suvorovi järgi on nimetatud Stalini-aegne Suvorovi orden. Stalin pani teise maailmasõja ajal aluse Suvorovi-Kutuzovi isikukultusele, käsitledes neid Vene rahva kangelastena.
Aleksandr Suvorovi portree on Transnistria 1-, 5-, 10- ja 25-rublasel rahatähel.
Suvorovi auks oli Eesti NSV-s nimetatud mitu tänavat ja muud aadressikohta, muu hulgas kandis Suvorovi puiestee nime praegune Kaarli puiestee Tallinnas.
Ukraina
2022. aasta detsembri alguses võeti Izmailis maha Suvorovi skulptuur.
Tsentriool
Tsentriool on loomaraku silindrikujuline organell, mis koosneb üheksast mikrotuubuli filamendist moodustunud kolmikust.
Tsentrioolid on assotsieerunud rakutuuma rakumembraaniga. Loomarakus on reeglina kaks omavahel risti asetsevat tsentriooli, mis moodustavad tsentrosoomi – raku organelli, mis koordineerib mikrotuubulite tsütoskeletti. Tsentrioolid uuenevad rakus duplitseerumise teel; see toimub siis, kui algab DNA replikatsioon.
Tsentrioolid täidavad rakus kolme põhilist funktsiooni:
Oktoobri rajoon
Territoorium
1973. aasta 29. detsembrist eraldati Tallinna Linna TSN Täitevkomitee otsusega nr 193, Keskrajoonist selle läänepoolne osa ja moodustati sellest Tallinna linna Oktoobri rajoon. Uus Oktoobri rajoon hõlmas põhjas Tallinna vanalinna ja lõunas Mustamäe uuselamurajooni, neid ühendas Lilleküla ja Kassisaba. Ülejäänud Keskrajoon nimetati ümber Lenini rajooniks.
Linnarajooni territoorium hõlmas põhiliselt Tallinna vanalinna, Luise ja Ülase tänava piirkonda, Lilleküla ja Mustamäe (koos Nõmme Vana-Mustamäega). Loodes ja põhjas piirnes Kalinini, lõunas ja kagus Lenini ning idas (Mere puiesteel) Mererajooniga. Tänapäeval jaotuvad endised linnarajooni alad Mustamäe, Nõmme ja Kesklinna linnaosa vahel.
Piirkonda ilmestasid peamiselt elamurajoonid. Tööstusettevõtted paiknesid Laki tänava ja Kadaka tee ääres, mis arenes välja 1960.–1970. aastatel. Tuntumad ettevõtted olid V. Klementi nim. Tallinna Õmblustootmiskoondis, Norma, Ilmarine, Talleks.
Rajoonis oli 14 üldhariduskeskkooli, 4 õhtukooli, 4 tehnikakooli, 7 keskeriõppeasutust ning kõrgkoolidest Tallinna Polütehniline Instituut (TPI).
Mugul-tuliürt
Mugul-tuliürt (Phlomis tuberosa) on huulõieliste sugukonda tuliürdi perekonda kuuluv taimeliik. Ta on püsik.
Tema levila hõlmab Balkani poolsaare, Bulgaaria, Türgi, Kesk-Aasia, Iraani ja Hiina. Mugul-tuliürt on reliktliik.
Taim kasvab 80–120 cm kõrguseks, lehtede pikkus on 15–25 cm. Taimel on suured maa-alused mugulad, mis on keedetult söödavad. Õitseb mais-juunis. Õied on roosad või helelillad.
Päikesevarjutus
pisi pisi|Esimese eestlasest fotograafi [[Reinhold Sachkeri foto päikesevarjutusest. Tartu 4. aprillil 1912 (vkj) kell 14.44]]
Mätja
Mätja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Päikesevarjutus
Päikesevarjutus leiab aset siis, kui Kuu on Maa ja Päikese vahel, varjates päikesevalguse.
Mätja
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda. ==Ajalugu == Mätja küla asub linnulennu kaugusel Karja kirikust, mille ehitust alustati 13. sajandi lõpul ja jätkati 14. sajandil. Samast ajast on ka nimetatud Mätja küla saksapäraselt Mettil. Külad on koondunud ümber kiriku, sest kirik oli külade keskus. Õppetöö toimus külakoolides. Ka Mätjal oli oma külakool ja kool allus kirikule. Vahemaad tundusid sel ajal pikad ja naaberkülas oli ka oma külakool. Lapsi oli peredes palju ja neid jagus igasse kooli (Õeste – 20 õpilast, Koikla – 15 õpilast, Oitme – 25 õpilast, Mätja – 35 õpilast). Koolid töötasid talukambrites seni, kuni ehitati suuremad hooned. 19. sajandi lõpul töötas Karja kihelkonnas 2 kihelkonnakooli ja 21 külakooli. Mätja külas on olnud 10 tuulikut, millest võib järeldada, et küla asetseb tuulte keerises.
Suurem keskus Mätja küla kõrval oli Pärsama, kus oli vallamaja, pank, kauplus ja rahvamaja. Vallamajas käis rahvas oma kirjaasju ajamas. Vana vallamaja, mis on säilinud tänapäevani, on heas korras ja seal elab Leisi valla vanim elanik Andrei Lempu, kes peab kevadel 2018 oma 100. sünnipäeva. Andrei Lempu on pärit Tareste külast Jaani talust. Mätja külas elab Rosalie Null, kes peab suvel 2018 oma 100. sünnipäeva.
Päikesevarjutus
Maalt vaadatuna on Kuu Päikese ees ning kogu Päikese valgus või osa sellest on Kuu poolt varjutatud. Päikesest oleks nagu tükk ära hammustatud (osaline päikesevarjutus) või on Päike kadunud (täielik päikesevarjutus). Päikest varjav Kuu paistab olevat taevaga sama värvi. Maalt vaadates võib Kuu ka Päikesest väiksemana paista, mistõttu ta ei saa kogu Päikest ära varjata (rõngakujuline päikesevarjutus).
Mätja
Elu on külades aina paremaks läinud, toimib bussiliiklus, peredes on autod ja kiire internet. Inimesed ostavad maale talukohad, ehitavad majad üles sellistena, nagu nad olid ammusel ajal: servamata laudadest ja puitakendega. Sinna minnakse otsima rahu ja vaikust, siiski hinnatakse ilusat kodu ja korras aeda. Mätja-Tareste küla taludesse on tulnud mitmeid kordi Leisi valla heakorrakomisjoni aumärk “Kaunis kodu”. Sama märgi on saanud ka Mätja-Tareste seltsimaja 2015. aastal. Nüüdses seltsimajas, mis asub küla keskel, oli vanasti Roobaka mõisa kõrts. Kõrts jäi täpselt Roobaka mõisa ja Karja kiriku vahele. Tulles kirikust, tehti peatus kõrtsis, puhati jalgu, võeti keelekastet ja ka hobustele anti puhkust. Kõrtsis müüdi peamiselt alkoholi, kuid seal kaubeldi ka omale kevadeks teenijaid ja sulaseid, anti teada küla uudiseid ja mälestati lahkunuid. Hoone on ehitatud kividest püsima aastateks. Kolhoosi ajal valati põrandaid ja kivisse sai aasta 1952, sel ajal kasutati hoonet vilja-plaatkuivatina. Vili laotati metallplaadile, millel olid õhuaugud sooja õhu läbilaskmiseks, alt köeti puudega ja vilja tuli aeg-ajalt segada, seda tehti jalgadega viljas sumades, mis oli peamiselt laste töö. Hiljem sai kuivatisse ka kiirkuivati.
1990. aastal alustati Mätja-Tareste külakokkutulekute korraldamistega, mis toimuvad iga 5 aasta tagant. Esimene kokkutulek toimus Mätja külas Lepiku talus, mis seisis tol ajal tühjana, mille hiljem ostis mees Mustjala vallast. Hilisemad kokkutulekud toimusid külaplatsil, millest sai hiljem jaanitulede pidamise koht. Mätja külas on olemas oma Jaan Tehvena talust, kes süütab alati jaanitule.
Päikesevarjutus
Viimased Eestis näha olnud päikesevarjutused olid 3. oktoobril 2005, 29. märtsil 2006, 1. augustil 2008, 4. jaanuaril 2011 ja 20. märtsil 2015.
Mätja
Kui vanasti oli Mätja-Tareste külades 23 talu, siis praegul on Mätjal 13 talu: Veerismäe, Pärdi, Tehvena, Lepiku, Armanda, Jahmaste, Mäeristi (Adu-Jaani), Adu-Jurna, Reedika, Kustu, Uue-Lauri, Laasi ja Lüüri. Tarestes on 5 talu: Saadu, Uuemardi, Peetri-Jaani (Jaani), Andruse ja Jurna. See teeb kokku 18 talu. Osade talukohtade omanikud on suvitajad, kes leiavad ilusate ilmadega alati aega tulla Mätjale. Ka külateed on asfalteeritud ja kiviaiad on leidnud koha Mätja külla. Pered valgustavad oma koduõuesid, et muuta hubaseks pikki ja pimedaid sügisõhtuid. Mätja küla külastavad tuntud muusikud ja korraldatakse tutvumisõhtuid. Mätja-Tareste seltsimajas on palju tehtud ja on veel palju teha ka. Kevadiste koristustalgutega on korrastatud majaümbrust ja jaanituleplatsi.
Mätja-Tareste Küla Selts
Mätja-Tareste küla selts loodi 2009. aastal kahe kõrvuti asetseva küla elanike poolt. Seltsi eesmärk on säilitada ehedat külaelu ja siduda seda tänapäeva kiire elutempoga. Küla seltsi tegemistes võivad kaasa lüüa nii teiste külade elanikud kui ka need, kelle juured on pärit Mätja külast.
Päikesevarjutus
Päikesevarjutust ei tohi palja silmaga jälgida. See võib põhjustada nägemiskahjustusi ja isegi pimedaks jäämist. Ka läbi optiliste kaamerate ei tohi päikesevarjutust jälgida.
Täielik päikesevarjutus ei kesta üle seitsme minuti. Täielikule päikesevarjutusele eelnev ja järgnev osalise varjutuse faas kestab märksa kauem.
Päikesevarjutused moodustavad tsükli, mida nimetatakse saaroseks. Selle abil on võimalik päikesevarjutusi ennustada. Saarost tunti ja päikesevarjutusi osati ennustada juba vanaajal.
Järgmine osaline päikesevarjutus algab Eestis 25.10.2022 kell 12:12(Tallinn) ja 12:14(Tartu).
Lääne-Pomorze vojevoodkond
Lääne-Pomorze vojevoodkond on 1. järgu haldusüksus (vojevoodkond) Poolas. See moodustati 1999. aastal Koszalini ja Szczecini vojevoodkonnast.
Haldusjaotus
Vojevoodkond jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks:
ja 18 maakonnaks:
Välislingid
🇵🇱
Jean I
Jean I ja Jeani-nimelisi valitsejaid on olnud mitu:
IL
IL on
Paaste
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Kõue–Virla tee
Kõue–Virla tee (riiklik registreerimisnumber 11142) on kõrvalmaantee Kose vallas. Tee pikkus on 6,8 km.
Tee saab alguse Ojasoo–Ardu tee neljandal kilomeetril Sääsküla ja Triigi küla piiril. Tee läbib Sääsküla, Triigi, Harmi, Kõue, Paunaste ja Virla küla. Tee lõpeb Virla külas. Tee ületab neli truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Teega ristub teisel kilomeetril Triigi–Kõue tee.
Tee on kruusatee, teisel kilomeetril pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Otto II von Habsburg
Ottol oli kaks teadaolevat järglast:
Belutšistan
Belutšistan on maa Aasias. Hõlmab Pakistani edelaosa, Iraani kaguosa ja Afganistani äärmise lõunaosa alad, kus elavad belutšid.
Pindala ligikaudu 300 000 km².
Vassili Sollogub
Ta õppis Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, osales 1877–1878 Vene-Türgi ja 1904–1905 Vene-Jaapani sõjas, ülendati 1897 kindralleitnandiks ja oli 1905. aasta revolutsiooni ajal 4. detsembrist 1905 kuni 17. oktoobrini 1906 ajutine Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner.
12. detsembril 1905 ähvardas kindralkuberner Sollogub avalikus teadaandes terved eesti vallad põhjakubermangudesse välja saata ja tuua nende asemele sisekubermangudest uued elanikud, s.o venelased.
19. detsembril 1905 andis krahv Sollogub revolutsiooniliikumise mahasurumiseks karistussalkadele välja käskkirja nr 1, milles käskis neil taastada seaduslik võim ning kasutada selleks vajaduse korral ka suurtükiväge.
22. septembri 1906 õhtul üritati teda tappa, kui Riias maja aknast visati pomm tänaval jalutanud Sollogubi suunas, kuid keegi vigastada ei saanud.
Perekond
Tema isa Ustin Antonovitš Sollogub oli õuenõunik, vend Vladimir kindral ja Aleksandr staabikapten.
Classical Association
Classical Association on Suurbritannias registreeritud, ent rahvusvahelise liikmeskonnaga teadusselts.
Classical Association asutati 19. detsembril 1903. Selle põhikirjaline eesmärk on edendada ja arendada klassikalise antiigi uurimist ja sellealast haridust ning suurendada avalikkuse teadlikkust antiigiuuringute panusest ja olulisusest hariduses ja ühiskonnaelus.
Classical Association annab välja teadusajakirju Classical Quarterly, Classical Review ja Greece & Rome ning regulaarset infobukletti Classical Association News (lühendatult CA News).
Pamma
Pamma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Classical Association
Organisatsioon korraldab iga-aastasi teaduskonverentse, mille toimumiskoht on mõnes Suurbritannia ülikoolis.
Organisatsiooni president vahetub igal aastal, kusjuures klassikalised filoloogid või antiikajaloo spetsialistid vahelduvad erialakaugemate antiigihuviliste inimestega (nt kirjanikud, ajakirjanikud, toimetajad).
William Muld
William Muld (11/24. aprill 1914 Rõuge vald, Võrumaa – 11. september 1984 Stockholm) oli eesti füüsik.
Ta valiti 1966. aastal, 1968. aastal ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Jutaza rajoon
Jutaza rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Urussu alev.
Rajoonis on 1 alev ja 10 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 20 965. 2010. aasta seisuga olid elanikest 74,6% tatarlased ja 21,3% venelased.
Marek Sammul
Marek Sammul (sündinud 1. veebruaril 1973 Jõgeval) on eesti bioloog ja taimeökoloog.
Tema peamised uurimisteemad on taimede vegetatiivse paljunemise bioloogia; liikidevahelised suhted taimekooslustes ; troofilised seosed ja nende mõju koosluste arengule; poollooduslike koosluste ökoloogia ning looduskaitsebioloogia ja looduskaitse korraldus.
Töökäik
Marek Sammul oli aastatel 1993–2001 Zooloogia ja Botaanika Instituudi laborant ja vanemlaborant ning 2001–2004 teadur ja vanemteadur. Aastatel 2005–2014 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vanemteadur.
Aastatel 2012–2016 töötas ta Tartu Ülikooli sotsiaalteaduslike rakendusuuringute keskuses (RAKE) analüütikuna ja aastatel 2015–2016 ökoloogia- ja maateaduste instituudi looduskaitsebioloogia teadurina.
Aastatel 2016–2019 oli Marek Sammul Tartu Ülikooli personaliarenduskeskuse juhataja ja alates 1. juunist 2019 Tartu Ülikooli Narva kolledži direktori kohusetäitja. 1. jaanuarist 2020 kuni 30. aprillini 2022 oli ta Tartu Ülikooli Narva Kolledži direktor.
Alates 20. juunist kuni 14. oktoobrini 2022 oli Marek Sammul Tartu Luterliku Peetri Kooli direktor.
Alates 23. jaanuarist 2023 on Marek Sammul Elva Gümnaasiumi direktor.
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Sammul on toimetanud Loodusuurijate Seltsi aastaraamatuid ja teisi erialaga seonduvaid raamatuid ning avaldanud kümneid teadustrükiseid.
Ta on Jakob von Uexkülli Keskuse (1993) asutajaliige. 1994. aastast on ta Eesti Looduseuurijate Seltsi liige, tegutses seltsi presidendina 2004–2008 ja presiidiumis 2004–2017. Alates 1997. aastast on Sammul Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige ning kuulus sealsesse juhatusse aastatel 1997–2003. 2010. aastast on ta Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitsekomisjoni liige.
Paul Mielberg
pisi|Paul Mielberg Paul Jegor Eugen Mielberg (6. (vkj)/ 18. märts 1881 Thbilisi – 16. aprill 1942 Gmünd) oli Eesti arhitekt, aastatel 1922–1936 Tartu ülikooli arhitekt.
Elukäik
Ta lõpetas Peterburi Kunstiakadeemia 1910. aastal kunstniku-arhitektina. Ta töötas aastatel 1911–1916 Peterburis arhitektide Fredrik Lidvalli, Vladimir Seidleri ја Oskar Munzi juures. Aastatel 1916–1920 töötas Kiievi linnavalitsuse teenistuses.
Aastatel 1922–1936 oli ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna ehitusõpetuse dotsent, seejärel eradotsent. Ta osales paljude Tartu Ülikooli hoonete ehitamisel. Paul Mielbergi akvarellid olid esil mitmel näitusel.
Aastal 1940 lahkus ta Eestist.
Looming
Olisemad hooned, mille Mielberg Tartu ülikoolile projekteeris, olid võimla, mitu kliinikuhoonet ja instituutide hooned. Aastate 1928–1929 projekti järgi Jakobi ja Lutsu tänava nurgale rajatud läbi kahe korruse ulatuv võimla hävis 1941. aastal. 1935. aasta projekti järgi valmis silma- ja nina-kõrva-kurgukliinik Kuperjanovi tänava alguses ning instituudihoonetest valmis vaid kahas Harald Sultsoniga projekteeritud vana keemiahoone.
Mielberg projekteeris Tartusse ka elumaju, muu hulgas ülikooli professorite elumaja Raadil ja hospitaalkliinikute ametnike elumaja Maarjamõisas. 1920. aastatel oli tema projekteeritud elumajadele eeskätt omane heimatstiil ja juugendijärgne teisenemine, nii ka näiteks 1929. aastal Oru tänavale projekteeritud professor Piibu villa puhul. Suurem osa Mielbergi projekteeritud elumajadest on projekteeritud 1930. aastatel ja asuvad Tähtveres, need on ajastule omaselt eeskätt funktsionalismi sugemetega.
Mielbergi projekti järgi ehitati aastatel 1927–1928 Toomemäel ümber ülikooli ajaloomuuseum, tollane raamatukogu, muu hulgas viidi hoone sissepääs lõunaküljele, ehitati uus trepikoda ja raamatute vedamiseks lift. Samuti valmis 1924. aastal Mielbergi projekti järgi Pauluse kiriku uue altariruumi kujundus ning aasta-kaks hiljem omandas tema projekti järgi uue välisilme ülikooli vana kohvik, tollane üliõpilasmaja.
Triigi–Kõue tee
Triigi–Kõue tee (riiklik registreerimisnumber 11143) on kõrvalmaantee Kose vallas. Tee pikkus on 1,4 km.
Tee saab alguse Ojasoo–Ardu tee kuuendal kilomeetril Triigi külas. Tee läbib Triigi ja Kõue küla. Tee lõpeb Kõue–Virla tee teisel kilomeetril Kõue külas. Tee ületab ühe truubi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Henri II (Prantsusmaa)
thumb|right|Henri II Henri II [anr'ii teine] (31. märts 1519 – 10. juuli 1559) oli Prantsusmaa kuningas ja Orléansi hertsog 1547–1559. thumb|Prantsusmaa kuningriigi kaart, 1552–1798
Mitokondri kristad
Kristad ehk mitokondri harjad on mitokondri sisemembraani sissesopistised, kus toimuvad hingamisprotsessid (kus paiknevad elektronide transpordiahela ensüümid). Kristade olemasolu suurendab oluliselt mitokondri sisemembraani pindala.
Henri II (Prantsusmaa)
Henri de Valois oli Prantsusmaa kuninga (1515–1547) François I poeg, Katariina di Medici abikaasa ja Prantsusmaa kuningate François II, Charles IX ja Henri III isa.