cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sülviin
On värvuseta, vahel piimvalge, lisandite tõttu kollakas või pruunikas. Mõrkjassoolase maitsega. Lahustub vees.
thumb|left|180px|Sülviin thumb|left|180px|Sülviin [[Saksamaalt]]
Rooshibisk
Rooshibisk (Hibiscus rosa-sinensis), hibiskus ei ole kirjakeelne nimetus, on troopilistelt Ida-Aasia aladelt pärinev suurde 300-liigilisse hibiskide perekonda kassinaeriliste sugukonda kuuluv õitsev taim. Rooshibisk on Malaisia rahvustaim. Eestis on levinud peamiselt punane täidisõieline rooshibisk.
Nimetus
Liigile pani ladinakeelse nime Carl von Linné oma 1753. aastal ilmunud taimeliikide raamatus ("Species Plantarum"). Nimi Hibiskus tuleneb Vana-Kreeka sõnast hibiskos. Eesti keeles on rooshibisk rahvasuus tuntud ka kui toakask, Hiina roos ja Hiina kask.
Välimus ja iseloomustus
Rooshibisk on laia võraga ja võib looduses kasvada kuni 5 m kõrguseks, kuid toas jääb tema kasv tavaliselt kuni 1,5 m kõrguseks, rooshibisk on üsna kiirekasvuline ja vajab seega kasvamiseks palju ruumi.
Rooshibiski õied on suured lehtrikujulised, õite läbimõõt on kuni 15 cm ja taim õitseb rikkalikult peaaegu aastaringi, kuid üksiku õie eluiga on lühike – umbes üks päev, see avaneb vara hommikul ja närtsib pärastlõunal. Nende tolmukad ja emakasuue on pikaks toruks kokku kasvanud, aretatud on mitmeid sorte ja nende õisi on valget, kollast, roosat, oranži ning punast värvi, nii rippuvate kui ka püstiste õitega, liht- ja täidisõielisi.
Lehed on läikivad, lehti esineb munajast kuni südaja kujuni ja enamasti on need hambulise servaga. Lehed on peamiselt tumerohelised, mõned rooshibiskid on ka kirju lehestikuga.
Õitsemisaeg
Rooshibisk on toitainetenõudlik taim, õitseb rikkalikult peaaegu aasta ringi, pidades veidi vahet vaid kõige pimedamatel talvekuudel. Toas õitseb juunist-juulist novembrini. Õitsemise eeltingimuseks on valgusküllane kasvukoht, rikkalik kastmine ja tagasilõikamine/kärpimine varakevadel. Kasvuperioodil tuleb kasta rikkalikult, talvel (oktoobrist veebruarini) tagasihoidlikult. Muld ei tohiks läbi kuivada. Aluselt tuleks pärast kastmist liigne vesi ära võtta. Võib piserdada (mitte õisi), eriti kui õiepungad on moodustunud ja taim on keskküttega ruumis, kus õhk on kuivem. Õitsemise ajal ja aktiivsel kasvuperioodil märtsist oktoobrini peaks teda kord nädalas õitsvatele taimedele sobiliku väetiselahusega väetama. Suvekuudel tuleks taime rikkalikult kasta ja piserdada, talvel teha seda mõõdukalt. Taim kipub õitsemise ajal kuivama. Üks rooshibiski õis on ilus ühe päeva.
Kasvukoht peab olema valge (talub ka hajusvalgust) ja õhurikas. Talvel võib anda lisavalgust. Suvel vältida keskpäevast päikesevalgust. Kui panna ta aknast kaugele, ei pruugi taim õitsema hakata.
Paljundamine ja kärpimine
Rooshibiski õigeaegne kärpimine soodustab uute võrsete tekkimist ja seega ka õitsemist. Tagasilõikamist ehk kärpimist vajab rooshibisk sellepärast, et noortel võrsetel tekib rikkalikumalt õiepungi võrreldes vanade puitunud okstega. Sobilik kärpimise aeg on kevadel enne kasvu algust märtsis-aprillis, vahetult peale ümberistutamist, kuid kärpida võib vastavalt vajadusele korduvalt suve jooksul. Liiga sage ja tugev kärpimine ei lase õiepungadel tekkida, sest õied moodustuvad just noorte, üheaastaste võrsete tippudes. Nii pügatud taim näeb küll välja kena ja korrektne, kuid ei rõõmusta meid oma kaunite õitega. Mõistagi ei pea hibiski ilmtingimata kärpima, kuid toatingimustes on see siiski tavaliselt vajalik. Kärpimisega saab hibiski võra kujundada tihedamaks ja kompaktsemaks. Pistikute tegemisel tuleb lähtuda sellest, et taime võra ei saaks rikutud. Pistik ei pea olema väga pikk ega ülearu lühike, sobiliku pistiku pikkuseks on 10–15 cm. Peale pistiku lõikamist on hea lehepinda vähendada, lehti tagurpidi V-tähe kujuliselt lõigates. Muidu aurub lehest liigselt vett ja juurdumine on vaevalisem. Pistikule tekivad juured 2–3 nädala jooksul. Kui juured on 5–7 cm pikkused, istutage oks kergesse mulda. Kohe ei maksa liiga rammusasse mulda õrnade noorte juurtega taime istutada, juured saavad kannatada. Mõne kuu möödudes võib taime suuremasse potti ja rammusamasse mulda ümber istutada. Juurdumise ajal ärge hoidke anumat pistikutega päikese käes, vaid valges otsese päikesekiirguse eest kaitstult. Ruumi temperatuur peaks olema juurdumise ajal 20–25 °C. Pistikud võib juurduma panna ka liiva-turba segusse (1:1). Talviste õiepungade arengupeetuse põhjuseks on pimedus. Lisavalgustage taime. Alates märtsist pole see enam vajalik. Noorte lehtede rullumise põhjus on liiga kuiv toaõhk, ka jahedus või kedriklesta massiline kahjustus. Kui lehed varisevad rohelisena, on põhjuseks liiga jahe ruum. Hämaras toas saab hibiski kasvatada küll, kuid õitsemine on siis tagasihoidlikum. Kastmine sõltub ruumi temperatuurist, kuid üldreegel on, et mida suuremate lehtedega taim ja mida lopsakam, seda suurem veetarve. Parim viis kastmisvajaduse kindlakstegemiseks on sõrmega mulda katsuda, kui pole vilumust taimele peale vaadates kastmisvajadus kindlaks teha.
Kasvukoht
Rooshibisk kasvab looduses nii troopilistel ja lähistroopilistel aladel kui ka muudes piirkondades, kus on aastaringselt soe.
Kahjurid ja haigused
Rooshibiski peamised kahjurid on kasvuhoonekarilased, punane kedriklest, lehetäid, villtäid, kilptäid. Lisaks võib haigusena esineda ka hahkhallitust. Kahjurputukaid aitab eemal hoida taime piserdamine. Kasvuhoonekarilane on valge vahakirmeliste tiibadega putukas, kes elab taime tipmiste lehtede alumisel küljel. Kahjurivastsed imevad taimemahla, mille tagajärjel taime lehed koltuvad ja varisevad. Taime liigutamisel tõusevad kasvuhoonekarilased lendu. Talvel võivad liigniiskusest hakata mullas arenema ka valgeliimuklased ehk mullaussid, mis kogunevad ka lillepoti alusele. Sel juhul tuleks vähendada kastmist ning raputada mullale tubakapuru. Samuti võib tõrjeks asetada ööseks mullale seest õõnestatud pooliku kartuli. Ussid kogunevad siis kartulisse ning nii saab kahjurid hõlpsasti minema visata. Vajadusel tuleks protseduuri korrata. Ussitõrje ajal tuleks taime kasta heleroosa kaaliumpermanganaadi lahusega. Lillepoti alust tuleks iga päev pesta sooja veega.
Rahvameditsiin
Rooshibisk on suure C-vitamiini sisaldusega teetaim. Hiina meditsiinis on teda aegade vältel kasutatud kõrge vererõhu ja maksavaevuste korral. Hibiski- ehk karkadetee tugevdab kapillaare, aitab langetada vererõhku, alandab kolesterooli taset, on antibakteriaalse toimega, mõjutab soodsalt maksa ja kõhunäärme talitlust, omab allergiavastast toimet. Hibiskis sisalduv kvertsitiin parandab nägemist, võtab silmadelt väsimuse, aitab organismil puhastuda, väljutades mittevajalikud ainevahetusjäägid. Stimuleerib ka sapi tootmist, suurendab maksa kaitsevõimet, parandab ainevahetust, täidab organismi elujõu ja toonusega, suurendades selle vastupanuvõimet nakkushaiguste suhtes. Seepärast kutsuvad araablased hibiskiteed reipuse ja pikaealisuse joogiks. Jooki soovitatakse igas vanuses inimestele, sest see kustutab janu, reguleerib söögiisu ja parandab seedimist. On täheldatud, et külm jook alandab, kuum jook aga kergitab vererõhku. Vastunäidustatud on see tee vaid neeruhaiguste korral oblikhappe sisalduse tõttu. Hiinas on tehtud ka kliinilisi katseid, tõestamaks taime võimalikku abistavat rolli südamehaiguste ennetamisel. Raviefekt põhineb peamiselt suurel P-aktiivsete ainete ja antitsüaanide sisaldusel.
Alumine kilpnäärmearter
Alumine kilpnäärmearter ehk kaudaalne kilpnäärmearter (ladina keeles arteria thyroidea inferior; a. thyroidea caudalis) on suletud südame-veresoonkonnaga loomadel kaela piirkonnas paiknev arter.
Kehtivas loomade anatoomianomenklatuuris on arteri nimetuseks kaudaalne kilpnäärmearter.
Alumise kilpnäärmearteri (kaudaalse kilpnäärmearteri) areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Inimestel
Inimestel lähtub alumine kilpnäärmearter vasakust rangluualusest arterist ja kulgeb mööda kaela ülespoole.
Alumine kilpnäärmearter on kilpnäärme-kaelatüve haru, mis varustab kilpnääret, kõrvalkilpnäärmeid, neelu ja kõri.
Wrząsowice
Wrząsowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Świątniki Górne vallas. Wrząsowice asub Krakówi kesklinnast 11 km lõunas.
Tropaeum Traiani
pisi|Tropaeum Traiani, 1977. aasta rekonstruktsioon. Foto: Bogdan Croitoru, 2011 Tropaeum Traiani (ladina keeles 'Traianuse võidumärk') on monument Vana-Rooma sõjaväelinnas Civitas Tropaensiumis (tänapäeval Adamclisi Rumeenias).
Monument valmis 109. aastal, et tähistada keiser Traianuse võitu daaklaste üle 101.–102. aasta talvel Adamclisi lahingus. Enne monumenti asus samas kohas altariehitis, mille seintele olid kirjutatud 3000 hukkunud leegionäri ja abiväelase nimed. Monument oli pühendatud Mars Ultorile (Mars-kättemaksjale).
20. sajandiks oli monumendist alles vaid kivi- ja krohvikuhil. 1977. aastal valmis selle tänapäevane rekonstruktsioon.
Pealdiskiri
Monumendil asus Mars Ultorile pühendatud pealdiskiri, mis on säilinud fragmentaarselt. Seda on taastatud alljärgneval kujul: MARTI ULTOR[I] IM[P(erator)CAES]AR DIVI NERVA[E] F(ILIUS) N[E]RVA TRA]IANUS [AUG(USTUS) GERM(ANICUS)] DAC]I[CU]S PONT(IFEX) MAX(IMUS) TRIB(UNICIA) POTEST(ATE) XIII IMP(ERATOR) VI CO(N)S(UL) V P(ater) P(atriae) ?VICTO EXERC]ITU D[ACORUM] ? ET SARMATA]RUM ]E 31.
Eestikeelses tõlkes: "Kättemaksjale Marsile Imperaator Caesar, jumaliku Nerva poeg Nerva Traianus Augustus Germanicus Dacicus, pontifex maximus, 13. korda tribuunivõimuga, 6. korda imperaator, 5. korda konsul, isamaa isa, olles võitnud daaklaste armee ... ja sarmaatide ..."
Ochojno
Ochojno on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Świątniki Górne vallas. Ochojno asub Krakówi kesklinnast ligikaudu 11,5 km lõunas.
Tiiu Aavik
Tiiu Aavik (sündinud 7. mail 1959 Keilas ) on Eesti omavalitsustegelane.
Magomadas
Magomadas on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis.
Tiiu Aavik
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnikumi. Riikliku suunamisega läks ta tööle Tartusse füüsikainstituuti.
Magomadas
Magomadase kõrgus merepinnast on 263 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Tiiu Aavik
Ta on kohalikel valimistel kandideerinud 1996. aastast. 2002. ja 2005. aastal kandideeris ta Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas, 2009. ja 2013. aastal valimisliidus Koostöö.
Magomadas
Magomadas piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bosa, Flussio, Modolo, Tresnuraghes.
Tiiu Aavik
Aastatel 2009–2017 oli ta Martna vallavanem.
2010. aastal kaitses ta Sisekaitseakadeemias halduskorralduse bakalaureusetööd.
Ta on olnud MTÜ Kodukant Läänemaa juhatuse esimees.
Vosgesi departemangu haldusüksuste loend
Siin on ära toodud kõik Vosgesi departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Épinal ja Saint-Dié-des-Vosges on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse, mille vahel on vald jagatud, kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Épinali ringkond
Bains-les-Bainsi kanton Bruyèresi kanton Charmesi kanton Châtel-sur-Moselle'i kanton Dompaire'i kanton Épinal-Ida kanton Épinal-Lääne kanton Plombières-les-Bainsi kanton Rambervillersi kanton Remiremonti kanton Saulxures-sur-Moselotte'i kanton Le Thillot' kanton Xertigny kanton
Neufchâteau ringkond
Bulgnéville'i kanton Châtenois' kanton Coussey kanton Darney kanton Lamarche'i kanton Mirecourti kanton Monthureux-sur-Saône'i kanton Neufchâteau kanton Vitteli kanton
Saint-Dié-des-Vosgesi ringkond
Brouvelieuresi kanton Corcieux' kanton Fraize'i kanton Gérardmeri kanton Provenchères-sur-Fave'i kanton Raon-l'Étape'i kanton Saint-Dié-des-Vosges-Ida kanton Saint-Dié-des-Vosges-Lääne kanton Senonesi kanton
1961. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises
1961. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises  toimusid  12.–19. juunil Leningradis.
Žemaitkiemis
Žemaitkiemis on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Žemaitkiemise valla halduskeskus. Alev asub Siesartise jõe lähistel.
Alevis on põhikool ja postkontor. Vaatamisväärsuseks on 1902. aastal ehitatud Žemaitkiemise kirik.
Ajalugu
XV sajandil rajasid Radziwillid Žemaitkiemise külla mõisa, mis läks 1581. aastal jesuiitide valdusse. 1586. aastal rajasid jesuiidid tänapäeval mitte eksisteerivasse Semeniškise külla kiriku, mille juurde kujunes praegune alev. 1716. aastal ehitati vana asemele uus kirikuhoone, mille juures hakkas 1777. aastal tegutsema kihelkonnakool.
Tsaariajal kandis alev venekeelset nimekuju Жмуйдки. 1892. aastal alev põles; tules hävis ka kirik. Võimud leidsid, et selle asemele tuleks ehitada õigeusu kirik, ent Želva kogudus ostis kiiresti maatüki ära ja alustas ehitust, hoone valmis aastal 1902. Sealne vaimulik M. Gulbinas küüditati selle tembu eest Kaluugasse. Luba kiriku taastamiseks saadi alles 1896. aastal, mil valitsus leidis, et põlenud kirikute taastamine ei ole riigi huvidega vastuolus.
Kliepšiai külla langes 1933. aastal meteoriit massiga 7,3 kg. See sai alevi järgi nimeks Žemaitkiemise meteoriit.
Kirchbach-Zerlach
Kirchbach-Zerlach on 2015. aastast vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas. Vald moodustati Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised Kirchbach in Steiermarki ja Zerlachi vald.
pisi|Zerlachi kabel
Ausmees
Ausmees on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ausmees on pandud Härgla mõisas Juuru kihelkonnas Harjumaal ning Kulli mõisas Kärla kihelkonnas ja Muhu-Suuremõisa mõisas Muhu kihelkonnas Saaremaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Vanaveski, kuid Ausmees määrati nimede eestistamisel ka uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Pauls ja Solovjev. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ausmees Eestis 57 mehel ja 68 naisel.
H-47M2 Kinžal
H-47M2 Kinžal (vene keeles Х-47М2 Кинжал; NATO koodnimi Killjoy) on hüperhelikiirusega ballistiline õhk-maa rakett. Eksperdid Mark Solonin ja Micheal Kofman väidavad, et tegelikult on Kinžal lihtsalt lennukitele kohaldatud ballistiline rakett Iskander-M.
Zásmuky
Zásmuky (saksa keeles Sasmuk) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kolíni ringkonnas. Zásmuky asub Kolínist ligi 15 km edelas ja Praha kesklinnast umbes 46 km idakagus.
H-47M2 Kinžal
See võeti Venemaa relvajõudude teenistusse 2017. aasta detsembris ja avalikustati koos viie ülejäänud strateegilise relvaga Venemaa presidendi Vladimir Putini poolt 2018. aasta 1. märtsil.
Zásmuky
Zásmukyt on esmamainitud 1258. aastal, linnaõigused sai 1542. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal rüüstati Zásmukyt mitu korda. Zásmuky sai linnaõigused tagasi 1992. aastal.
Kirchbach in Steiermark
thumb|Kirchbachi kihelkonnakirik
Zásmuky
Linnas asub 16. sajandil rajatud Zásmuky loss. Loss põles 1982. aastal, kuid restaureeriti.
Zásmukys on sündinud tšehhi dirigent ja helilooja František Kmoch (1848–1912).
Grafeemika
Grafeemika ehk grafemaatika on keeleteaduslik kirjasüsteemide ja nende elementide – grafeemide uurimine.
H-47M2 Kinžal
Vene relvajõud on väidetavalt kasutanud raketti 2022. aastal alanud täiemahulisel sissetungil Ukrainasse väites, et need on «analooge mitteomavad» relvad (s.t kasutati NSVL-i ja Venemaa propaganda stampväljendit). 2023. aasta mais õnnestus ukrainlastel väidetavalt USA õhutõrjesüsteemiga Patriot esimene Kinžal alla lasta.
Kirchbach in Steiermark
Kirchbach in Steiermark oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas. 2015. aastast on see Kirchbach-Zerlachi valla osa.
H-47M2 Kinžal
Kinžale tulistavad välja Mikojan-Gurevitš MiG-31K hävitajad või Tupolev Tu-22M pommitajad. Rakett võib kanda nii konventsionaalset kui ka tuumalõhkepead.
Ašaltši Oki
Ašaltši Oki (udmurdi Ашальчи Оки, pärisnimega Lina Grigorjevna Vekšina; 4. aprill 1898 – 31. oktoober 1973) oli esimene udmurdi naisluuletaja.
Esimesed tema luuletused ilmusid 1918. aastal ajalehtedes Vil sin ja Gudõri. 1925. aastal ilmus luulekogu "Śjures durõn" ("Tee ääres") ja 1928. aastal Kuzebai Gerdi vene keelde tõlgitud luulekogu "О чём поёт вотячка" (”Millest laulab votjaki naine”).
1933. aastal loobus ta poliitilise tagakiusamise tõttu kirjanduslikust tegevusest.
1928. aastast alates töötas silmaarstina. Teise maailmasõja ajal oli rindekirurg. Pärast demobilisatsiooni 1946. aastal töötas Alnaši rajooni haiglas arstina.
Alnaši külas on avatud tema majamuuseum.
1994. aastal asutati Ašaltši Oki nimeline Udmurtia riiklik kirjandusauhind. .
Isiklikku
Tema vend Ivan Grigorjevitš Vekšin (pseudonüümiga Aivo Ivi (1892–1963)) oli udmurdi kirjanik.
Välislingid
Ašaltši Oki virtuaalmuuseum.
Avameri (perekonnanimi)
Nimede eestistamisel määrati Avameri uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Ausing, Gvosdev, Hausen, Kosenkranius, Soldan, Umberg ja Viiporn. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Avameri Eestis 5 mehel ja 7 naisel.
Kuldsuud Põltsamaal
pisi|Põltsamaa linna lipp Kuldsuud Põltsamaal on iga-aastane üleriigiline gümnaasiumiõpilaste kõnevõistlus ja -laager Põltsamaal.
Seda korraldab Põltsamaa Ühisgümnaasium alates aastast 2001.
Kuldsuud Põltsamaal on laager, mis on samal ajal ka kõnevõistlus. Tavaliselt algab päev kõnevõistlusega ning jätkub õpitubade ja pannkoogikohvikuga. Pannkoogikohvikut korraldavad igal aastal kodundusklassi õpilased koos õpetaja Eve Oroga.
Teemad ja võitjad alates 2001. aastast
Kõnevõistluse teemad aastati:
Välislingid
Tabeli Info
Banana Joe V Tani Kazari
Banana Joe V Tani Kazari (sündinud 30. märtsil 2007), tuntud ka kui Joe, on affenpinscheri tõugu koer.
Joele on õpetatud käsklusi inglise, taani, hispaania ja saksa keeles.
Hiieleek
Hiieleek on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Hiieleek uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Schmidt (Tallinnas 1940. aastal). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Hiieleek alla viiel mehel ja 6 naisel.
Alexander Guillemot de Villebois
Alexander Guillemot de Villebois (vene Александр Никитич Вильбоа; 1716 Neuschottland/ Nowe Szkoty, Danzig/ Gdańsk − 29. jaanuar vkj/ 9. veebruar 1781 Tartu) oli Venemaa sõjaväelane – kindral (Generalfeldzeugmeister, 1762–1765), Püha Andrease ordeni kavaler, Kurista ja Sarakuste mõisnik.
Ta on maetud Võnnu vanale kalmistule.
Joseph Estrada
pisi|Joseph Estrada (1998) Joseph Ejercito Estrada (sünninimega José Marcelo Ejército; sündinud 19. aprillil 1937 Manilas) on Filipiinide filminäitleja ja poliitik. Ta oli alates 30. juunist 1998 kuni 20. jaanuarini 2001 Filipiinide president. Aastatel 1992–1998 oli ta Filipiinide asepresident. 2013. aasta juunist kuni 2019. aasta juunini oli ta Manila linnapea.
Ta sündis aastal 1937 Tondos, praegu Manila linnaosas, kuid üles kasvas ta San Juanis (asub Manilast ida suunas). Ta on õppinud Filipiinide Tsentraalkolledžis (Central Colleges of the Philippines) ja Mapúa Tehnoloogiainstituudis. 20-aastaselt hakkas ta näitema filmides; siis muutis ta oma nime (Joseph Ejercito Estradaks). Ta on mänginud rohkem kui sajas filmis ja ta on produtsendina osalenud 70 filmi valmimises.
Metasüsteem
Metasüsteem ehk süsteemide süsteem on süsteemiteoorias süsteem, mille abil saab analüüsida, kirjeldada, üldistada ja modelleerida teisi süsteeme. Metasüsteemi kirjeldavat mudelit nimetatakse metamudeliks.
Matemaatikas kasutatakse metasüsteemi mõistet domeeni D jaoks kehtiva matemaatilise modelleerimise reeglite süsteemi tähenduses.
Kultuuriuurimuses ja sotsioloogias mõistetakse metasüsteemi all konteksti, miljööd, situatsiooni, ökosüsteemi, looduskeskkonda ning bioloogilisi protsesse, mis ümbritsevad inimese loodud süsteeme ning on nendega vastastikuses käitumuslikus suhtes.
Majandusteaduses mõistetakse metasüsteemi all üldist (globaalset) majandust vastandina piiratud majandussüsteemidele. Arshad Naim oma raamatus "Komplementaarsus" ("Complementarity") defineerib metasüsteemi millenagi, mis asub väljaspool süsteemi.
Johannes Walter
Johannes Walter (2. märts 1902 Kodavere – jaanuar 1945 teadmata kadunud) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastal 1927 Lääne-Harju praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1927–1939 teenis ta Kodavere Mihkli kogudust.
1939. aastal lahkus Johannes Walter Saksamaale. Oli 1940–1945 Sontopi (praegu Sątopy, Nowy Tomyśli maakonnas, Suur-Poola vojevoodkonnas) koguduse vaimulik. Oli aastatel 1941–1945 Wehrmachti teenistuses, jäi jaanuaris 1945 teadmata kadunuks.
Isiklikku
Tema isa Paul Ferdinand Walter oli Kodavere- ja Alatskivi koguduse õpetaja, onu August Reinhold Johannes Walter oli Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja, vend Robert Walter oli Tallinna Kopli koguduse ja Tallinna Niguliste koguduse 2. pihtkonna õpetaja.
Alhambra
pisi|Alhambra Alhambra (araabia keeles (‏ الحمراء Al-ḩamrā ‎'punane') on kindlus Granadas Hispaanias.
Alhambra ehitati väikse kindlusena 889. aastal, kuid jäi siis pikaks ajaks kasutamata, kuni 11. sajandil maurid selle varemetest uuesti üles ehitasid. 1333. aastal sai sellest Granada sultani palee.
Ajalugu
Alhambra palee valmis 889. aastal ja oli algselt väike kindlus. Kunagise kindluse varemete ehitamine paleeks algas Granada sultani Yusuf I (1333–1353) ajal ning jätkus 13.–15. sajandil. Linnus sirgus kõrgete müüride ja kaitsetornidega tsitadelliks, mis koosnes kahest peamisest piirkonnast: sõjaväepiirkonnast (Alcazaba), mis majutas valvureid ja nende peresid, ning "luksuslikust tsoonist", mis koosnes sultanile ja tema perekonnale kuuluvatest paleedest.
Islami valitsemisaja lõpp
1492. aastal vallutas Granada kuningas Fernando II Katoliiklane ja Kastiilia kuninganna Isabel I, liites Hispaania katoliikliku monarhia võimu alla ja kukutades sajandeid kestnud islami valitsemise. Alhmabras viidi peatselt läbi mitmeid muudatusi. Ehitati välja mitmed ehitised mõjukamate elanike majutamiseks, ehitati ka sõjaväe kasarmuid, kirik ja klooster. 18. sajandil Alhambra hüljati. 1812. aastal aset leidnud poolsaare sõjas lasid prantslased õhku mõningad kaitsetornid.
Kuninglik kompleks
Kuninglik kompleks (Plaza de Nazaríes) koosneb kolmest põhiosast: Mexuar, Serallo ja Harem. Mexuar on tagasihoidliku sisekujundusega ja tal on funktsionaalsed alad äritegevuse ja halduse läbiviimiseks. Laed, põrandad ja viimistlusmaterjalid on valmistatud tumedast puidust ja on teravas kontrastis valgete krohviseintega. 14. sajandil Yusuf I valitsemise ajal ehitatud Serallo sisaldab Patio de los Arrayanesi (Myrtles 'kohus). Eredalt värvitud interjöörid töid esile paneelid, krohvi, plaadid, seeder ja käsitöö. Käsitööna on tehtud dekoratiivsed laed ja muu puitkonstruktsioonid. Harem on ka kaunilt kaunistatud ja sisaldab eluruume Araabia monarhide naistele ja armukestele. Selles piirkonnas on vannituba, kus on jooksev vesi (külm ja kuum), vannid ja survega vesi dušiks. Vannitoad olid avatud elementidele, et võimaldada valgust ja õhku.
Suursaadikute saal
Salón de los Embajadores (suursaadikute saal) on Alhambra suurim ruum. See ruum on ruudu kujuline, mille külgede pikkus on 12 m, pealt katab ruumi kuppel. Kupli kõrgeim koht maapinnast on 23 m kõrge. See oli suurte vastuvõttude ruum ning sultani troon paiknes peasissepääsu vastas. Suur saal projekteerub palee seintest, pakkudes vaateid kolmes suunas. Saalis on üheksa akent, kolm igal fassaadil ja lagi on kaunistatud valge, sinise ja kuldse sisekihiga ringide, kroonide ja tähtede kujudega. Seinad on kaetud mitmete krohvimaterjalidega, mis kujutavad paljusid iidseid varjundeid.
Auhindade saal
Sala de los Abencerrajes (auhindade saal) saab oma nime legendist, mille kohaselt viimane Granada sultan, kes kutsus kõik teised juhid pidulikule üritusele, tappis nad selles saalis. See saal on täiuslik ruut, katuseks on kuppel. Katus on kaunistatud sinise, pruuni, punase ja kuldsete värvide. Põrandat katavad kaks valgest marmorist plaati, mis on paigaldatud katte osana. Plaatide mõõdud on 500 x 220 cm.
Toidujäätmed
Toidujäätmed on toit, mis on ära visatud või läinud kaotsi söömata. Toidujäätmed liigitatakse kahte põhigruppi: toidukadu ja muud toidujäätmed. Toidujäätmete tekkimisel on arvukalt põhjuseid ja need ilmnevad nii tootmise, töötlemise, jaekaubanduse kui ka tarbimise tasandil.
ÜRO hinnangul läheb raisku 17% poodides, majapidamistes ja restoranides pakutavast toidust. Lisaks selle on kaod ka toidu tootmisel ja töötlemisel.
Definitsioon
Üldiselt on jäätmete defineerimine vastuoluline teema ja seda otsustatakse tihtipeale lähtuvalt kontekstist; sama kehtib ka toidujäätmete kohta. Ametiasutused, kaasa arvatud rahvusvahelised organisatsioonid ja valitsused, võivad kasutada enda definitsioone.
Toidujäätmete definitsioon sõltub muuhulgas sellest, millest toit koosneb ja kuidas on see toodetud ning kus või millest on jääde tekkinud. Definitsioon võib ka erineda, kuna mõned grupid inimesi ei pea toidujäätmeid raisatud materjaliks selle mitmete kasutusvõimaluste tõttu.
ÜRO
ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon eristab toidukadu ja toidujäätmeid.
Euroopa Liit
Euroopa Liidu definitsioonid on läbi aegade muutunud. 2014. aasta juulis avaldas Euroopa Komisjon oma eesmärgid ringmajanduseks ja jäätmekäitluseks ning defineeris toidujäätmeid kui toitu (arvestades sisse mittesöödavad osad), mis on kaotatud toiduainete tarneahalas. Seejuures jätab see definitsioon välja toidu, mis on suunatud materiaalseks kasutusteks nagu biotooted, loomasööt või mis on saadetud ümberjagamisele, näiteks toidu annetamine. Samaaegselt peaksid kõik Euroopa Liidu liikmesriigid looma ja kehtestama raamistiku toidujäätmete kogumiseks ja andma võrreldaval moel aru toidujäätmete tekkimisest kõigis sektorites. Andmeid kogutakse, et luua riiklikud toidujäätmete vältimise plaanid, mille eesmärgiks on vähendada toidujäätmete kogust vähemalt 30% võrra vahemikus 1. jaanuar 2017 kuni 31. detsember 2025.
Tootmine
Arenenud ja arenguriikides, mis elatuvad kaubanduslikul või tööstuslikul põllumajandusel, ilmnevad toidujäägid enamikul toidutööstuse tasemetel ja seda suurtes kogustes. Enda elatamisega tegelevate talupidajate toidujäätmete suurus pole teada, kuid ilmselt pole need mahult võrreldavad vähese arvu etappide tõttu, kus neid tekkida saaks ning kuna toitu kasvatatakse vastavalt maailmaturu nõudmistele. Siiski võivad kohapealsed kaod hoiustamisel eriti Aafrika riikides olla kõrged, kuigi sellise kao täpne olemus on vaieldav. Toiduainete tootmise algusetapis võib toidukadu ilmneda mitmetel põhjustel. Pärast istutamist ja enne saagi korjamist võib saak kannatada kahjurite ja raskete ilmastikuolude tõttu. Saagikoristusel võib masinate tõttu ilmneda toidukadu, kuna koristusel kasutatavad masinad ei pruugi olla suutelised eristama küpset mitteküpsetest viljadest või korjavad ära ainult osa viljast. Majanduslikud tegurid, näiteks mitmesugused regulatsioonid, kvaliteedi- ja välimuse standardid, võivad samuti põhjustada toidujäätmete tekkimist, kuna talunikud korjavad tihti saaki valikuliselt, eelistades jätta mittestandardse toidu põllule.
Toiduainete töötlemine
Toidujäätmete tekivad samuti pärast saagikoristust, kuid selle mahtu on vähe teada, kuna seda on keeruline hinnata ning bioloogilised, keskkonnast tingitud ja sotsiaalmajanduslikud tegurid vähendaks ka andmete usaldusväärsust. Laos mõjutavad märgatavalt kadu kahjurid ja mikroorganismid. See on eriti probleemiks riikides, kus on kõrge temperatuur (umbes 30 °C) ning niiskustase on suur (70–90%), kuna see soodustab kahjurite ja mikroorganismide kasvu. Edasised kaod on põhjustatud toidukäitlemisest ja kaalu ning mahu vähenemisest. Mõningat toidujäätmete tekkimist töötlemisel on raske vältida mõjutamata lõppsaaduse kvaliteeti. Toiduohutust käsitlevad eeskirjad on mõeldud nõuetele mitte vastava toidu eemaldamiseks enne selle toidu turule jõudmist. Need eeskirjad võivad küll raskendada toidu taaskasutusse andmist (näiteks loomasöödaks), kuid nad on vajalikud, et tagada tarbija tervise heaolu.
Jaekaubandus
Pakendid kaitsevad toitu kahjustuste eest, mis võivad ilmneda transpordil farmidest ja tehastest, kui hoiavad ka toitu värskena, mis ühelt poolt selgelt vähendab toidujäätmete hulka. Teisalt võivad pakendid vähendada neid jõupingutusi, mida tehakse toidujäätmete vähendamiseks, kuna näiteks jäätmetega segunedes ei ole muidu sobilikku toitu enam võimalik kasutada loomasöödana. Kauplused viskavad ära suurtes kogustes toitu. Tavapäraselt see koosneb toidust, mis on jõudnud kas "parim enne" või "kõlblik kuni" kuupäevani. Tihti on need toidud aga veel söödavad pärast vastavat kuupäeva ning poodidel on liigse, kuid endiselt tervisele kahjutu toidu realiseerimiseks erinev lähenemine. Mõned poed pingutavad, et vältida kodutute või vaeste inimeste pääsu ülejääkideni, samas kui teised teevad koostööd vabatahtlikke organisatsioonidega, et toit abivajajatele laiali jagada. Samuti võivad kaasa aidata jäätmete tekkimisele tarnijatega tehtud lepingud. Suutmatus varustada ettenähtud koguseid toitu muudab talunikud või töötlejad kohustatuks oma lepinguid tühistama. Selle tõttu nad püüavad toota rohkem kui lepingus on ette nähtud, et oleks olemas nii-öelda varu vigadeks. Ülejäägid visatakse tihtipeale lihtsalt minema.
Maailm
2011. aasta Rootsi Toidu- ja Biotehnoloogiainstituudi uurimuse andmete põhjal hinnati kogu maailma toidujäätmete mahtu kogu söödavast toidust umbes üheks kolmandikuks, mis tähendab umbes 1,3 miljardit tonni toitu aastas. Arenguriikides esineb rohkem kui 40% kaost töötlemise faasis ja pärast saagikoristust, samas kui arenenud riikides tekib üle 40% toidukaost jaekaubanduses ja tarbija tasandil. Sarnast tendentsi kinnitavad ka 2013. aasta Briti IME (British Institution of Mechanical Engineers) andmed, mis näitavad et 30–50% toidust jääb söömata.
Rohelehine pilvik
Rohelehine pilvik (Russula chloroides) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söödav seen.
Kübar on valge, 4,5–13 cm lai.
Lukšiai
Lukšiai on alev Leedus Šakiai rajoonis, Lukšiai valla halduskeskus. Alev asub Siesartise jõe kaldal.
Rohelehine pilvik
Rohelehine pilvik ei vaja kupatamist. Maitse on mahe, kuid eoslehekesed on veidi kibekad.
Lukšiai
Lukšiais on piimatööstus, seal valmistatakse ka juustu. Alevis on firma Gahlert tekstilė tekstiilivabrik ja firma Vinkšna puidutööstus.
Rohelehine pilvik
Eestis kasvab ta üsna sageli salu- ja segametsades, puisniitudel ja parkides juulist septembrini.
Lukšiai
Lukšiais on gümnaasium, kultuurikeskus ja raamatukogu. Kooli juures asub muuseum, vaatamisväärsusteks on veel aastal 1877 ehitatud kirik (selle messingist kell valmis aastal 1786) ja alevi kaguservas paiknev Zypliai mõisa hoonetekompleks (peahoone asub küll Tubeliai külas).
Rohelehine pilvik
Varem peeti teda kuiva pilviku alamliigiks.
Hinno Jurri
Hinno Jurri (18. detsember 1935 – 13. märts 1998) oli eesti insener.
Lukšiai
Ajalugu
Esimest korda on asulat mainitud Sintautase kiriku meetrikaraamatus (aastaist 1697–1706). Aastal 1735 valmis esimene sealne kirik, kuigi kihelkonda selle juurde ei kuulunud (kihelkonna keskuseks oli Veliuona). Aastal 1795 läks asula Preisimaa valdusse.
Hinno Jurri
1967. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja -instrumentide eriala.
1980. aastatel töötas ta tootmiskoondise Talleks peainsenerina. 1990. aastate alguses oli ta Eesti Masinatööstuse Liidu direktor.
Lukšiai
Ajalugu
Aastail 1807–1813 kuulus asula Varssavi hertsogiriiki. Toona olid selle omanikud Poniatowskid, kes rajasid alevi serva Zypliai mõisa. Mõisale kuulus alev kuni aastani 1915.
Aastal 1808 sai Lukšiai kohaliku kihelkond|kihelkonna keskuseks. Aastal 1839 avati Lukšiais kihelkonnakool. Sajandi teisel poolel, knygnešystė ajal, tegutsesid asula ümbruses mitmed raamatute salaja maale toomisega tegelevad isikud.
13. septembril 1941 hukkasid asula hõivanud Saksa okupatsiooniväed asulas elanud juudid. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Aastail 1940–1941 ja 1944–1953 küüditati asulast 5 elanikku. Nõukogude võimu ajal oli Lukšiai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1986 istutati alevisse Vladimir Lenini 116. sünnipäeva tähistamiseks 116 pärna.
Harilik kartul
Hariliku kartuli söögiks tarvitatavat mugulat nimetatakse samuti kartuliks. Kartul kui kultuurtaim on pärit Lõuna-Ameerika läänerannikult. Suuremad kartulitootjad maailmas on Hiina, India, Eesti, Venemaa, Ukraina ja Ameerika Ühendriigid, kogutoodang 330 mln tonni (2009).
Maavitsa perekonda kuulub ligikaudu 200 kartuliliiki. Nende hulgas vähemalt 126 kultuurliiki. Kultuurliikidest kõige tuntum on harilik kartul. Mõningaid teisi kartuliliike kasutatakse aretatavate kartulisortide saagikuse, tärklisesisalduse, külmakindluse ning haigustele ja kahjuritele vastupidavuse tõstmiseks.
Kirjeldus
Harilik kartul on püstiste, kolme- või neljatahuliste, lühikarvaste vartega 30–150 cm kõrgune rohttaim. Mullas arenevad varre muudenditena arvukad mugulad. Lehed on katkestunult paaritusulgjad liitlehed.
Järelpärija
Järelpärija on pärija, kes saab pärijaks pärast eelpärijat. Eel- ja järelpärimine tähendab, et pärand on esmalt eelpärija omandis ja seejärel läheb järelpärija omandisse, mistõttu on nad ajaliselt üksteisele järgnevad pärijad. Selline olukord tuleb sageli ette juhul, kus pärijaks on alaealine: esialgu on pärijaks lapsevanem (eelpärija) ja kui laps saab täisealiseks või sünnib alles, muutub tema pärijaks (järelpärija).
Harilik kartul
Kirjeldus
Viietised õied moodustavad harunenud keerisõisiku ning nad võivad olla valged, sinised, punakas- või sinakasvioletsed. Viljaks on mari, milles on palju seemneid. Mugul moodustub stooloni ehk maa-aluse võsundi tipust, kuhu kogunevad erinevad varuained. Viljad ja roheliseks muutunud mugulad on mürgised.
Järelpärija
Järelpärijale endale ei tohi määrata omakorda järelpärijat. Eel- ja järelpärimisega seotud küsimused on keerulised ning enne nende kasutusele võtmist testamendis oleks hea seda küsimust arutada notari või juristiga. Järgnevalt on kasutatud perekonnaseadust ja pärimisseadust, seletamaks lahti järelpärija õigused ja kohustused.
Järelpärija õigused
Järelpärija õigused tekivad siis, kui saabub testamendis (enamasti on sündmus testaatori ehk testamendi tegija määratud) seatud tähtpäev või edasilükkav tingimus – see on hetk, mil pärand läheb eelpärijalt järelpärijale ning eelpärija peab kogu päritud vara üle andma. Järelpärijale ei lähe üle ainult esemed, vaid ka muud õigused ja kohustused. Kui järelpärimise tingimus pole saabunud 20 aasta jooksul, on järelpärija nimetamine kehtetu. Kui testaator pole märkinud testamenti, millal saabub järelpärimise hetk, siis loetakse see seaduse alusel saabunuks eelpärija surmaga. Kui järelpärijaks on veel sündimata isik või asutamata juriidiline isik, siis loetakse järelpärimise hetkeks isiku sünd või juriidilise isiku asutamise hetk.
Järelpärijal on õigus loobuda pärandist, mille tagajärjel jääb pärand eelpärijale. Eelpärijale läheb pärand ka siis, kui järelpärija on pärimiskõlbmatu. Pärimiskõlbmatu on pärija näiteks juhul, kui põhjustas pärandaja surma. Lisaks on võimalik järelpärijal jälgida, kuidas eelpärija vara valitseb ning vajadusel nõuda oma tulevaste õiguste tagamist muu hulgas kohtu kaudu. Seda olukorda saab ette tulla vaid äärmiste rikkumiste puhul, näiteks juhul kui eelpärija teostab varaga väga ebatavalisi tehinguid, näiteks müüb väga madala hinnaga põhjuseta midagi maha. Esmalt saab nõuda eelpärijalt endalt tagatist, et ta hoiab vara heaperemehelikult. Kui eelpärija seesugust tagatist ei anna, siis saab järelpärija taotleda pärandi hooldaja määramist. Lisaks on õigus nõuda ka pärandvara nimekirja ning eelpärija peab näitama, milliseid kulutusi ta on teinud ja miks need on vajalikud olnud.
Järelpärija tähtsaimaks nõudeks eelpärija vastu on kogu pärandvara väljaandmisnõue, mille hulka kuuluvad ka surrogaadid. Surrogaatideks nimetatakse neid esemeid, mida on soetatud pärandvara arvelt. Eelpärija saab esitada selles osas ka vastuväiteid, näiteks nõuda esemete abil saadud kasu endale. Pärandvara tuleb üle anda samas seisukorras, nagu see peaks olema, kui seda on käsitletud heaperemehelikult ehk mõistlikult.
Kui järelpärija peaks enne tingimuse või tähtpäeva saabumist surema, asuvad tema seadusjärgsed pärijad tema asemele ning neile laienevad samad õigused ja kohustused.
Järelpärija kohustused
Järelpärijal on pärast pärandi saamist samad kohustused, mis olid pärandajal ja eelpärijal. Ta vastutab võlausaldajate ees sarnaselt eelpärija ja pärandajaga. Lisaks on tal kohustus tagastada eelpärijale alusetult saadud vara, näiteks siis, kui eelpärija on väga suures osas vara suurendanud ning väärib selle eest tasu ja nõuab selle välja järelpärijalt.
F
right|100px| F (f) on ladina tähestiku täht.
Eesti keeles esineb F ainult võõrsõnades ja võõrnimedes ja tähistab eesti keeles ja paljudes teistes keeltes helitut labiodentaalset frikatiivi. Tähe F võttis eesti keeles kasutusele Carl Robert Jakobson oma 1868. aastal ilmunud geograafiaõpikus.
F sümbolina
Kirillitsas vastab F-le Ф, kreeka kirjas fii (Φ).
Egiptuse albaanlased
thumb|"[[Albaanlased|Arnautid Kairos", Jean-Léon Gérôme'i maal]] Albaanlased Egiptuses (albaania keeles Shqiptarët në Egjipt, araabia keeles الألبان في مصر ehk al'alban fi misr) on osaliselt assimileerunud vähemus ja osa albaania diasporaast. Kogukond hakkas kasvama Osmanite riigi haldusteenistujatest ja sõjaväelastest. Esialgu suhteliselt suur albaania kogukond on tänapäevaks oluliselt vähenenud (18 000 liiget).
Muhu oranž
Muhu oranž, Muhu murdes koldsepunane on sügavoranž värvitoon, Muhu kihelkonna vanemat tüüpi rahvarõivaseeliku põhivärvus.
Expo '58
NSV Liitu esindas maailmanäitusel teiste hulgas Tallinna raadioelektroonika tehas Punane RET.
Radioola Estonia 2 sai hea helikõla eest näitusel kuldmedali.
Näitusel esitleti ka limusiini ZIL-111.
Klassikaline arheoloogia
Klassikaline arheoloogia, ka antiikarheoloogia, on arheoloogia haru, mis uurib eeskätt Kreeka ja Rooma antiikkultuure. Klassikalise arheoloogia esimeseks oluliseks arheoloogiks peetakse Heinrich Schliemanni, kes kaevas Troojas, Mükeenes ja Tirynsis 1870. aastatel. Arthur Evans tegi väljakaevamisi 1900. aastal Knossoses ning avastas Minose kultuuri. Klassikaline arheoloogia hõlmab Kreeka ja Rooma antiikkultuuride arhitektuuri, kunstiteoseid, münte jpm.
Klassikalise arheoloogia ajalugu
Enne klassikalise arheoloogia teket 19. sajandi lõpus tunti ka varasematel aegadel Kreeka ja Rooma kultuuride vastu huvi. Näiteks omastasid roomlased kunstiteoseid Kreeka kultuuriruumist, tuues need Itaaliasse ja tehes neist koopiaid. Nii võttis imperaator Constantinus Suur Delfist kunstiteoseid ja viis need uude pealinna Konstantinoopolisse. Renessansiajastul toimus antiikkultuuride austamine, mille raames tehti järgi Kreeka ja Rooma stiilis kunstiteoseid ja võeti üle klassikalisi arhitektuurilisi ideid.
18. sajandi teisel poolel toimus antiikkultuuride kunstiajaloo uurimine, millega kaasnes ka klassikalise arheoloogia areng. Johann Joachim Winckelmanni peetakse kunstiajaloo isaks ja esimeseks klassikalise arheoloogia teoreetikuks. 18. sajandi jooksul toimusid Pompei ja Herculaneumi arheoloogilised uurimised, kuid sel ajal ei olnud väljakaevamiste jaoks veel head metoodikat välja kujunenud, mistõttu ei peeta selle ajastu väljakaevamisi kuigi süstemaatilisteks. Kuid huvi antiikkultuuride pärandi kohta oli suur, mistõttu kaevamiste eesmärgiks oli peamiselt leida Kreeka- ja Rooma-aegseid esemeid.
Tänu inimeste soovile leida antiikkultuuridest pärit esemeid, tehti väljakaevamistest kirjeldusi, mida seoti nii antiiksete tekstidega kui ka kaasaegsete topograafiliste teadmistega. Selle kõige taustal hakkas muinsusharrastus ehk antikvarianism välja kujundama klassikalist arheoloogiat kui eraldi uurimisharu, käsikäes teiste klassikaliste kultuuride vastu huvi tundvate teadustega.
Zerlach
thumb|
Elmar Vesman
Elmar Vesman (27. oktoober 1932 – 23. veebruar 2019) oli eesti füüsik.
Elulugu
Elmar Vesman lõpetas 1951. aastal Tartu I Keskkooli ( kuldmedaliga) ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Kandidaaditöö teema sai Elmar Vesman Dubna Tuumauuringute Instituudist, kellega koostööd vahendas Harry Õiglane. Väitekirja „Mõningad mesomolekulaarsed protsessid deuteeriumis” kaitses ta 1968. aastal.
1958. aastal oli ta Tartu Riikliku Ülikooli Maa tehiskaaslaste vaatlusjaama asejuhataja ning 1959–1961 TRÜ arvutuskeskuse vaneminsener. 1961. aastast kuni pensionile jäämiseni kuulus ta Füüsika Instituudi töötajate hulka: oli teoreetilise füüsika sektori noorem- ja vanemteadur, arvutusmatemaatika sektori juhataja 1975–1983, hiljem taas teoreetilise füüsika labori vanem- ja juhtivteadur.
Teadustöö
Töö kõige silmapaistvam tulemus oli müü-molekulaarse iooni tekkekiiruse temperatuurisõltuvuse teoreetiline seletamine resonantsmehhanismi abil, mis avaldati artiklina ZhETF-i kirjades (1967) ja hiljem osutus NSV Liidu avastuse vääriliseks (autorite kollektiiv, 1988). Huvitava seigana võib mainida, et 1990. aastal ehk veel NSV Liidu ajal tuli kaheks semestriks tema juurde Tartusse müükatalüüsialast diplomitööd tegema rootsi üliõpilane Göteborgi Chalmersi tehnikaülikoolist.
Teoseid
Olles aastail 1998–2008 füüsikainstituudi insener-konsultant, koostas Elmar Vesman täpse ja faktirohke „Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi kroonika 1946–2006”, mis on võrguteavikuna leitav TÜFI kodulehel.
ERR arhiivis võib kuulata kaht ammu salvestatud, ent sisult küllaltki kaasaegselt kõlavat vestlusringi, kus fundamentaalfüüsikast räägivad Tartu teoreetikud Harry Õiglane, Elmar Vesman, Jaak Lõhmus ja Ain Ainsaar: "Kristall-66/6 Elementaarosakeste füüsika" ; "Kristall-68 Universaalne füüsikateoreetik Lev Landau".
Tunnustus
Eesti Vabariigi teaduspreemia aastal 1991
Hannu Malinen
Ta on Põhja-Karjala maakonna väikelinna Kitee jõutõsteklubi Pajarin Puntti tuntumaid sportlasi. Ta on võitnud jõutõstmises maailmameistrivõistlustelt kulla (1988) ja hõbeda (1987) ning Euroopa meistrivõistlustelt 2 hõbe- ja 2 pronksmedalit. Pärast mitmeaastast vaheaega jätkas ta 2000. aastatel võistlusspordis, tuli 2002. aastal maailmameistrivõistlustel avatud klassis 4. kohale ja Euroopa meistrivõistlustel 6. kohale. Malinen võistles kaalukategoorias kuni 82,5 kg, hiljem, veteraniklassis, kuni 90 kg.
Euroopa ja maailmameistrivõistlused
1983. aasta Rootsis peetud IPF-i maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli Malinen kehakaalus kuni 82,5 kg kogusummaga 735,0 kg neljandaks. 1984. aastal tõi ta Euroopa meistrivõistlustelt pronksmedali, aasta hiljem tuli ta Euroopa MV-l neljandaks.
1987. aasta Norras Fredrikstadis peetud IPF-i maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli Malinen hõbemedalile kogusummaga 762,5 kg. Samal aastal toimunud Euroopa meistrivõistlustelt tõi ta hõbemedali.
1988. aasta novembris Austraalias Perthis peetud IPF-i maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli Malinen kogusummaga 750,0 kg võitjaks. Hõbemedali saanud Norra sportlane sai kogusummas sama tulemuse. Samal aastal peetud Euroopa meistrivõistlustel saavutas Malinen hõbemedali. 1989. aastal tuli ta MM-l kuuendaks. 1993. aasta võitis Malinen Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
2002. aasta novembris Slovakkias Trencinis peetud IPF-i maailmameistrivõistlustel jõutõstmises tuli 47-aastane Malinen avatud klassis võisteldes kehakaalus kuni 82,5 kg kogusummaga 797,5 kg neljandaks. Samal aasta toimunud Euroopa meistrivõistlustel sai ta kuuenda koha.
Säästev kalandus
Säästva kalanduse käigus kalavarud säilivad ja isegi suurenevad. Säästva kalanduse käigus kaitstakse veeökosüsteemide struktuuri ja toimimist pikaajalises perspektiivis.
Peamine probleem säästva kalanduse juures on see, et kalavarude üleekspluateerimine (ülepüük) viib püütava kalakoguse vähenemiseni. Niimoodi võib kalastik kaotada mitmekesisuse ja vastupanuvõime keskkonnamuutustele. Kui ülepüük jätkub, hakkab ökosüsteem järjest läbima kollapsi ja taastumise tsükleid, kusjuures iga tsükkel on eelmisest vähem produktiivne. Samuti tekivad muutused selles, missugune organism millest toitub. Seda kõike püüab säästev kalandus vältida.
Säästev kalandus ühendab teoreetilised teadmised, näiteks asurkonnadünaamika, praktiliste oskuste ja võtetega, näiteks individuaalsete kalapüügikvootide määramisega ja röövpüügi vastu võitlemisega. Säästev kalandus peab lisaks püüdma läbi suruda sobivaid seadusi, kehtestada kaitsealasid, taastada hävinud kalavarusid ning teavitada ja harida üldsust.
Säästev kalandus on oluliseks muutunud alles viimastel aastakümnetel, kui kalastikku on mõjutanud eeskätt inimene, kas siis otseselt või kaudselt. Varem ei olnud maailma rahvastik nii suur ja nad ei mõjutanud keskkonda nii palju.
Snuppy
Snuppy (korea keeles: 스너피, ühend Seouli Rahvusülikooli ingliskeelsest lühendist SNU (Seoul National University) ja ingliskeelse sõna puppy (inglise keeles: koerakutsikas) kolmest viimasest tähest; 24. aprill 2005 – mai 2015) oli afganistani hurt, keda peetakse maailma esimeseks kloonitud koeraks.
Scaphiodontophiinae
Scaphiodontophiinae on madude alamsugukond.
Klassifikatsioon
Alamsugukonda Scaphiodontophiinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoperekond :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud hollandikeelset artiklit nl:Scaphiodontophiinae seisuga 01.02.2014.
Kuldking
Kuldking (Cypripedium) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonda kuulub 47 liiki külmakindlaid käpalisi, mille levilaks on põhjapoolkera parasvööde ja lähisarktiline vööde.
Mõned liigid kasvavad Alaska ja Siberi tundras. Need taluvad madalaid miinuskraade, kasvavad ka lume all ning puhkevad lume sulades õitsele. Kuldkinga perekonna liike ohustab elupaikade hävitamine ja taimede väljakaevamine, sest sageli soovitakse teda koduaedadesse viia.
Üldentsüklopeedia
Üldentsüklopeedia on kõiki alasid hõlmav entsüklopeedia. Üldentsüklopeediale vastandub erialaentsüklopeedia.
Sideriit
Sideriit ehk rauapagu on mineraal, keemiliselt koostiselt raud(II)karbonaat.
Sideriidikristalli tahk on kollakasvalge või hallikas, murdepind pruun.
Kirchberg an der Raab
Kirchberg an der Raab on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.
pisi|Kirchbergi loss
Boriss Majorov
Boriss Aleksandrovitš Majorov (vene keeles Борис Александрович Майоров; sündinud 11. veebruaril 1938 Moskvas) on endine Nõukogude Liidu jäähokikoondise ründaja (vasak ääreründaja). Ta on kahekordne olümpiavõitja (1964 ja 1968) ning viiekordne maailmameister (1963, 1965, 1966, 1967, 1969).
Kogu klubikarjääri jooksul mängis ta Moskva Spartakis (1955–1969). Nõukogude Liidu meistriks tuli ta klubiga aastatel 1962, 1967 ja 1969.
Ta võeti 1999. aastal Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni Kuulsuste Halli (International Ice Hockey Federation Hall of Fame) liikmeks.
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas ta jäähokitreeneri ja -ametnikuna ning spordikommentaatorina. Ta oli Soome klubide Jokerit (1974–1976 ja 1990–1993) ja Tappara (1993–1995) ning Moskva Spartaki peatreener (1970—1971 ja 1985—1989).
Ta on Jevgeni Majorovi kaksikvend, kes oli ka jäähokimängija.
Karli Kukk
Karli Kukk (22. september 1921 Neeruti, Päidla vald – 20. märts 2015) oli eesti kaitseliitlane, Omakaitselane ja Saksa sõjaväelane ning Kaitseliidu taasasutajaid ja Kotkaristi teenetemärgi kavaler.
Ta sündis aastal 1921 Neerutis talupidaja perekonnas. Ta õppis Neeruti algkoolis ja Otepää Gümnaasiumis, kus tal õpingud alanud sõja tõttu katkesid. Ta kuulus aastast 1934 Noorte Kotkaste ridadesse ja astus aastal 1939 Kaitseliitu Päidla kompanii liikmena.