cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suhtlusmeetod
Ettevõtte suhtlusmeetodite olulisus
Kommunikatsioon mängib olulist rolli nii meie igapäevaelus kui ka näiteks kõikides ärivaldkondades. Seepärast on väga oluline, et nii organisatsiooni sisekommunikatsioon kui ka töötajate suhtlusoskus oleks tõhus. Järgmised kuus põhjust selgitavad, miks peaks ettevõte keskenduma tõhusale kommunikatsioonile õigete vahenditega. Kommunikatsioon... Järjepideva suhtlusmeetodi loomiseks peaks kehtestama põhireeglid, veenduma, et kõik mõistaksid võtmesõnu. Oluline on luua ka avatud uste poliitika, et töötajad saaksid alati juhtkonnaga suhelda kui vaja. Tuleb olla huvitatud tagasisidest ning võtta seda arvesse, suhelda tuleb suures plaanis, tutvustada visioone ning plaane järjepidevalt. Samuti on oluline säilitada positiivsus.
Projekti suhtlusmeetodite olulisus
Kommunikatsioon on projektis ja üldiselt eri ettevõtmistes üks tähtsamaid komponente ning on oluline kasutada õigeid meetodeid. Enamiku projektide edukus sõltub oluliselt suhtlusoskustest ja -võtetest. Projekti suhtlusmeetodeid kasutatakse inimeste motiveerimiseks, juhtimiseks, delegeerimiseks ja tagasiside edastamiseks kõigile töötajatele, kes on projekti kaasatud. On kolm sidekanalit, mille juhid peavad pärast projekti algatamist looma: üles suunatud kanal, külgmine kanal ja alla suunatud kanal. Nende kanalite haldamine ja täiustamine võib oluliselt suurendada eduvõimalusi. Oluline on siinjuures ka projekti keerukusele tähelepanu pöörata. Lihtprojektid vajavad tavaliselt minimaalset suhtlust, sest projektis võib osaleda vaid üks inimene ning üks sihtrühm. Suuremad projektid aga vajavad rohkem kommunikatsiooni planeerimist ja selle teostamist.
Suhtlemine mõjutab sooritust. Et projektis töötaks suure jõudlusega meeskond, on vaja efektiivset suhtlust, et tagada sellised tulemused. Ilma väljakujunenud kanaliteta on tõenäoline, et projekt ebaõnnestub. Edukatel projektijuhtidel on tavaliselt head suhtlusoskused, nad suudavad tõhusalt probleeme esitada, kuulata, anda tagasisidet ning tagada meeskonnaliikmetevaheline harmoonia. Projekti kommunikatsioon ei ole nii lihtne kui see tunduda võib, oluline on see üles ehitada.
Eurovisiooni noorte muusikute konkurss
Eurovisiooni noorte muusikute konkurss on Euroopa noorte (kuni 18-aastaste) muusikute võistlus, mis toimub iga kahe aasta tagant. Võistlust korraldab Euroopa Ringhäälingute Liit (EBU). Esimene võistlus oli 1982. aastal.
Eesti osalemine Eurovisiooni noorte muusikute konkursil
Eesti osales esimest korda võistlusel 1994. aastal.
Inspektsioon
Inspektsioon on riiklik järelevalve teenistus, mis tegutseb kindlas valdkonnas.
Eesti riigiasutuste sekka kuuluvad tänapäeval näiteks finantsinspektsioon, tööinspektsioon, keskkonnainspektsioon, andmekaitse inspektsioon ja Terviseamet. Nõukogude ajal tegutsesid Eesti NSV-s muuhulgas ka sanitaarinspektsioon, autoinspektsioon ning Kalavarude Kaitse ja Taastamise Inspektsioon.
Inspektsiooniks nimetatakse eesti keeles ka ülevaatust või kontrolli, sh ühekordse või regulaarse tegevusena. Inspektsiooni teostajat nimetatakse inspektoriks.
Marija Saidõkulova
Ta on 1997. aastast Sivtsev-Omollooni nimelise riikliku ooperi- ja balletiteatri peaballettmeister.
Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudi teatrikunstikateedri õppejõuna õpetab ta koreograafilise kompositsiooni aluseid, koreograafia meisterlikkust ja balletiteatri näitlejameisterlikkust.
Haridus- ja töökäik
Ta on lõpetanud Novosibirski riikliku koreograafiakooli (alustas seal õpinguid 1965. aastal). 1975. aastal asus ta balletiartistina tööle Jakutski muusikateatrisse (praegu Sivtsev-Omollooni nimeline riiklik ooperi- ja balletiteater).
Ta lõpetas 1997. aastal Moskvas GITIS-e režiiteaduskonna ballettmeistriosakonna. Samast aastast on ta riikliku ooperi- ja balletiteatri peaballettmeister.
Sextus Pompeius
pisi Sextus Pompeius Magnus Pius (umbes 67 eKr – 35 eKr) oli Vana-Rooma sõjaväelane, triumvir Pompeiuse noorim poeg. Pärast Julius Caesari surma vallutas Sextus Pompeius Sitsiilia, Korsika ja Sardiinia. Esialgu suutis ta saari kaitsta mitme rünnaku eest, teenides välja hüüdnime "Neptunuse poeg", kuid kaotas need alad siiski 36 eKr, võitluses Gaius Julius Caesar Octavianuse ja Marcus Lepiduse vägede vastu. Ta põgenes Kreekasse, kus ta hukati 35 eKr Marcus Antoniuse vägede poolt.
Rooma pagendus
Rooma pagendus (originaalis L'esule di Roma, ossia Il proscritto - Rooma pagendus ehk keelatu) on  Gaetano Donizetti  ooper (melodramma eroico) kahes vaatuses   Domenico Gilardoni   libretole  Luigi Marchionni draama Il proscritto romano (1820) järgi, mis omakorda põhineb  Louis-Charles Caignieze ja Debotière'i ooperi  Androclès ou Le lion reconnaissant (1804) libretol. Esmaettekanne toimus 1. jaanuaril 1828 Napoli Teatro San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Luigi Lablache (Murena), Adelaide Tosi (Argelia), Berardo Calvari Winter (Settimo), Edvige Ricci (Leontina), Giovanni Campagnoli (Publio), Gaetano Chizzola (Lucio) ja Ruggero Capranica (Fulvio).
Ajalugu
1827. aastal sõlmis Napoli Teatro San Carlo impressaario  Domenico Barbaia  Donizettiga lepingu, et ta komponeeriks teatrile kolme aasta jooksul neli ooperit. Donizetti täitis kohusetundlikult lepingut. 1827. aasta novembris esietendus farss  Le convenienze ed inconvenienze teatrali  ja juba 1828. aasta jaanuaris  L'esule di Roma. Selles teoses vältis ta esimest korda langemist Rossini mõjutuste alla.
Esiettekanne ühendas muljetavaldava solistide ansambli nagu tenor Berardo Winter, primadonnasopran Adelaide Tosi ja tollal parimaks bassiks peetud  Luigi Lablache. Ajakirjandus nimetas esietendust triumfiks. Ooperit saatis edaspidi tohutu edu. See võeti mängukavva paljudes Itaalia teatrites. Juba juulis 1828 oli teos Milano La Scala laval. Selleks lavastuseks tegi Donizetti mitmeid muudatusi ja kärpeid. Ta sai ka läbi viia oma tahtmise, et ooper ei pea lõppema ansambli ja koori ühise etteastega, vaid primadonna aariaga. See oli Donizetti neljas ooper La Scalale, kuid vaatamata oma heale tasemele püsis Milano teatri laval vaid 10 etendust.
Kuni 1840. aastateni esitati ooperit regulaarselt kogu Itaalias, jõudes 1832. aastal ka Madridi (1832), Londonisse (1832), Barcelonasse (1833), Viini (1834) ja Lissaboni (1836). Donizetti kodulinnas  Bergamos  toimus 1840. aastal helilooja juuresolekul galaetendus, kuhu Donizetti lisas uue tenori aaria. Ooper jäi repertuaari Itaalias ja välismaal kuni 1869. aastani, mil see esitati 19. sajandil viimast korda Napolis.
L'esule di Roma  lavastati Donizetti Seltsi eestvedamisel  esimest korda 20. sajandil 18. juulil 1982 Londoni  Queen Elizabeth Hallis  kontsertetendusena. Esimene ja ainus 20. sajandi lavaline etendus toimus Savonas 1986. aasta oktoobris.
Tegelased
-         Murena (bass), senaator
Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur
Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (lühendatud kasutus Frontex; prantsuse keeles Frontières extérieures (‘välispiirid’)) oli Euroopa Liidu Nõukogu 26. oktoobri 2004 määrusega (EÜ) 2007/2004 loodud Euroopa Liidu amet, mille ülesannete seas oli muu hulgas „Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiri ühendatud juhtimise parandamine.“
Rooma pagendus
-         Argelia (sopran), Murena tütar
Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur
Frontexi tegevust laiendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2019 määrusega (EL) 2019/1896, millega asutati Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet, et tagada välispiiridel Euroopa integreeritud piirihaldus eesmärgiga hallata piire tulemuslikult, järgides täiel määral põhiõigusi, ning tõhustada liidu tagasisaatmispoliitikat.
Rooma pagendus
-         Leontina (metsosopran), Argelia usaldusisik
-         Publio (bariton), kindral
-         Lucio (tenor), tsenturioon
-         Fulvio (tenor), decurion
Tegevus toimub Tiberiuse valitsemisajal (14-37 pKr) Roomas. Endine tribuun Settimo, kelle keiser Roomast pagendas, trotsib surma ja naaseb linna, et näha veel kord oma armastatut Argeliat. Tüdruku isa senaator Murena hoolitses Settimole  riigireetmise süüdistuste esitamise eest. Murenat piinab kahetsus, aga ka hirm, et Settimol on oma süütuse tõendamiseks tõendeid. Settimo suudabki oma süütust tõestada, kuid ta ei reeda Murenat valesüüdistuse esitamises. Seda õilsat käitumist nähes valdab Murenat veelgi enam süütunne ja ta tunnistab ise oma teo üles. Murena nõustub ka Settimo ja oma tütre Argelia abiellumisega.
Muusikalood
- Settimio kavatiin „Tacqui allor...L'abbandonai!..”
- Settimio ja Argelia duett „Ah sì tu sei...”
- Murena, Settimio ja Argelia tertsett „Ei stesso!...La mia vittima...”
- Koor „Non v'è...Di qua...Partì”
- Murena ja Argelia duett „Vagiva... Emilia... ancora”
- Settimio aaria kooriga „S'io finora bell'idol mio”
- Koor „A un pianto. A un gemito. Udiasi l'eco”
- Murena aaria „Ahi! Che di calma un'ombra”
- Settimo aaria „Se ad altri il core”
- Settimo ja Aegelia duett „Al fianco mio!”
- Murena aaria „Entra nel Circo!”
- Argelia aaria „Tardi, tardi il piè la volgi”
- Argelia kavatiin „Ogni tormento”
Allikad
-         Bongiovanni. Gaetano Donizetti  L'esule di Roma  CD, Bologna, 1986
Antique
Antique on Kreeka ansambel.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Kreekat lauluga "Die For You".
Kobar-hanemalts
Kobar-hanemalts (Chenopodium botrys) on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Aðalsýsla
Snorri Sturlusoni 13. sajandi algul kirja pandud Ynglingite saaga kohaselt tungis oletatavasti 600. a paiku Rootsis valitsenud kuningas Ingvar oma sõjaväega Adalsyslasse ja rüüstas kohas nimega Stein (at Stein – "kivi juures"). Sinna ilmus arvukas vägi, keda saaga nimetab Sýslukind (ehk Sýsla sugu, mõnikord tõlgitud ka kui maarahvas või eestlased). Toimus lahing, kus kuningas langes ja Rootsi sõjamehed aeti põgenema. Pärast maeti Ingvar sinnasamasse merekaldale kalmukünka alla. Raivo Palmaru hinnangul on Sturluson vanemat allikat ümber jutustades vea teinud ja tõlgendanud originaalteksti saart märkivat väljendit kivina. Palmaru arvates tähendas algse variandi saar Saaremaad ja tegevus toimus seal ning Sturluson lisas Adalsysla saagasse inspireerituna loos nimetatud Sýsla soost.
Olaf Tryggvepoja saaga teatab, et jarl Eirik rüüstas 10.–11. sajandi vahetusel "kogu Adalsysla ja Eysysla ja võttis seal taanlastelt neli laeva ära ja tappis kõik pardalolijad".
Njálli saaga mainib, et keegi Thorkell olevat Adalsyslas lendlohe (flugdreka) maha löönud.
4. Suurtükiväegrupp
4. Suurtükiväegrupp oli Eesti suurtükiväeosa asukohaga endise Tähtvere mõisa hoonetes Tartus.
Grupp luges oma asutamisajaks 27. novembrit 1918, mil asuti Tallinnas formeerima 1. kindluse suurtükiväe divisjoni.
1939. aastal oli grupi ülem kolonelleitnant Johannes Tamm.
Ajalugu
1924. aastal muudeti Eesti suurtükiväe organisatsioon järgmiseks: 1. diviisil oli 1. diviisi suurtükivägi, 2. diviisil 2. diviisi suurtükivägi ja 3. diviisil 3. suurtükiväe rügement. 1. ja 2. diviisi suurtükiväed jagunesid kaheks grupiks. 1. augustil 1925. aastal loodi uus organisatsioon, kus suurtükivägi jagunes suurtükiväegruppideks: 1. diviisil oli 1. suurtükiväegrupp ja 2. Suurtükiväegrupp; 2. diviisil 3. suurtükiväegrupp ja 4. suurtükiväegrupp ja 3. diviisil 5. suurtükiväegrupp.
2. diviisi suurtükiväe koosseisus oli kaks suurtükiväegruppi: hilisem 3. suurtükiväegrupp asukohaga Ropka mõisas, mis moodustati 3. suurtükiväerügemendist ja 4. suurtükiväegrupp asukohaga Tähtvere mõis. 2. diviisi suurtükiväe staap asus Tartus, Jaani tänav 6.
1928. aastal kehtestati Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadlusega, Eesti kaitseväe rahuaegne organisatsioon. Välisuurtükivägi oli koondatud A, B ja C tüübilistesse gruppidesse. A tüübilises suurtükiväegrupis (1. ja 3. Suurtükiväegrupp) on staap, spetsialistide komando, kaks kerge kahuri-, üks kerge haubitsa- ja üks raske kahuri-või haubitsapatarei ning igas patareis on kaks rühma.
B tüübilises suurtükiväegrupis on staap, neli kerget ja kaks rasket patareid. Igas kerges patareis on kolm rühma, igas raskes patareis on kaks või kolm rühma. C tüübilises suurtükiväegrupis on staap, kaks kerget ja kaks rasket patareid. Igas patareis on kolm rühma.
Rutu tänav
pisi|Rutu tänav Rutu tänav on tänav Tallinna vanalinnas Toompeal.
See algab Piiskopi tänavalt ning lõpeb Toom-Kooli tänaval. Tänava pikkus on umbes 70 meetrit.
Tänava vanemad nimed on olnud Ruttu tänav, Eilstraße, Eilgasse, Спѣшный пер.
Liepas
Liepas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Küla asub valla lääneosas. Külas on Mujānu skola bussipeatus.
Varem asus selle aladel Zilaiskalnsi raudteejaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 39 elanikku.
Toomas Talviste
Toomas Talviste (sündinud 13. juunil 1973  ) on Eesti jurist, kohtunik.
30. septembril 1999 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Toomas Talviste esimese astme kohtunikuks Pärnu Maakohtusse. 2021. aastast on ta sama kohtu esimees, tähtajaga seitse aastat.
Michális Rakintzís
Michális Rakintzís (kreeka keeles Μιχάλης Ρακιντζής; sündinud 3. aprillil 1957) on Kreeka laulja.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Kreekat lauluga "S.A.G.A.P.O".
Haiba oja
Haiba oja (ka Haiba peakraav) on peakraav Harju maakonnas Saue vallas.
Kraav on 5,7 km pikk, valgla pindala on 12,1 km². Kraav suubub vasakult poolt Vasalemma jõkke.
Hando Tamm
Hando Tamm (snd 9. juunil 1980) on Eesti kunstnik.
Hando Tamm lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli maaliosakonna. Näitustel esinemist alustas 1999. aastal, esimene isikunäitus toimus 2000. aastal Tartus Sebra galeriis. Juba õpingute ajal alustas ta tegevust performance`i kunstnikuna, esinedes siis ja hiljem nii rühmitustes kui sooloesinejana. Maaliloomingut iseloomustab ekspressiivne, kuid tundlik värvikäsitlus nii figuratiivses kui abstraktses vormis. Iseloomulik on humoorikas või ka kergelt irooniline lähenemine valitud objektidele. Tartu Kunstnike Liidu liige alates 2013. Maalikunstnikuna on Tammel on olnud üle 10 isiknäituse ning ta on osa võtnud arvukatest ühisnäitustest nii Eestis kui mujal. Tamm on ka Äksis asuva kaasaegse kunsti galerii Galerii No1 asutaja ja galerist.
Isikunäitusi
2000. Budapest. Sebra galerii
2005. Meie aja kangelased. Y galerii
2016. Tööpealkiri: ASJAD. Promenaadiviis
2018. Remm ja Tamm (koos: Jane Remmiga). Elva Kultuurikeskus
2020. Meelevaldne kunst (koos: Eike Eplikuga). Galerii No1
2021. H&N (koos: Enn Tegovaga). Galerii No1
Grupinäitusi
2004. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2004. Tartu Kunstimaja
2005. Saite, mis tahtsite. Y galerii
2006. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2005. Tartu Kunstimaja
2007. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2006. Tartu Kunstimaja
2008. Jubilar. Tartu Kunstimaja
2013. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2012. Tartu Kunstimaja
2014. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2013. Tartu Kunstimaja
2015. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2014. Tartu Kunstimaja
2016. Tartu kunsti aastanäitus 2015. Tartu Kunstimaja
2016. Puud. Tartu Kunstimaja
2019. Teistmoodi. Tartu kunsti aastanäitus 2018. Tartu Kunstimaja
2020. Promenäär 2019. Promenaadiviis
2020. Tartu kunsti aastanäitus 2019. Tartu Kunstimaja
2020. Vesi. Galerii No 1
2022. Tartu kunsti aastanäitus 2021. Elukeskmed. Tartu Kunstimaja
Galerii No1
Galerii No1 on Tartumaal Äksis asuv alates 2019. aastast tegutsev eragalerii, mis toob suvehooajal Saadjärve äärde professionaalsed kunstnikud ja näitused. Galerii No1 asutas kunstnik Hando Tamm . Galeriis on isiku- ja grupinäitustel esinenud mitmeid olulisi Eesti kunstnikke, nende hulgas Eike Eplik , Enn Tegova , Karin Strohm , Erik Alalooga, Eero Ijavoinen jt. Galerii tegevus on leidnud tunnustust Tartumaal ja Eestis.
Anton Heinrich Königshaven
Anton Heinrich Königshaven (15. juuli 1710 Jever – 7. juuli 1765 Pilistvere) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 13. aprillil 1731) Helmstedti ülikoolis. Aastal 1739 ordineeriti ta Peterburis vaimulikuks.
Ta oli aastatel 1739–1749 nn reisvaimulikuks, olles asekuberner Lorenz Lange käsutuses. Aastatel 1750–1764 oli ta (introdutseeriti 13. mail 1750) Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1762–1764 Tartu 3. osa praost.
Masanori Tokita
Masanori Tokita (jaapani keeles 鴇田 正憲 Tokita Masanori; 24. juuni 1925 Kobes – 5. märts 2004) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1951–1959 12 mängu ja lõi 2 väravat.
Casarea
Klassifikatsioon
Perekond Casarea on roomajate andmebaasis ülemsugukonda klassifitseerimata (incertae sedis).
Perekonda Casarea klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Laiuse kirik
pisi|[[Pastoraat|Pastoraadi peahoone]]
Laiuse Püha Jüri kirik on kirik Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse külas. Ajalooliselt oli see Tartumaal asunud Laiuse kihelkonna keskus.
Gooti stiilis ühelööviline paksude maakivist seintega kodakirik on ehitatud 14. sajandi esimesel poolel või sajandi keskpaigas. Kirik on mitmel korral kõvasti kannatada saanud, kuid varemeist taas üles ehitatud.
Tänapäeval tegutseb kirikus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Laiuse Püha Jüri kogudus.
Ajalugu
Kirik sai tugevalt kannatada Liivi sõjas. 1599. aastal seisis kirik ilma katuseta ja pooleldi sisselangenud altarivõlviga. Kirik kuulus Laiuse lossi ringkonda ja allus poola rahvusest katoliku preestrile Marcin Mierzejowskile. Samale vaimulikule, keda on nimetatud ka Laiuse plebaaniks (pleban Layski), allusid veel kolm kirikut – Laiuse lossi kirik, poollagunenud kivikirik kahe penikoorma kaugusel lossist (arvatavasti Torma kirik) ja üks puukirik Peipsi järve kaldal.
1634. aastal oli Laiuse kirik endiselt katuseta. Jumalateenistusi peeti lossi juures asuvas Püha Maarja nimelises väikeses puukirikus. Mõni aasta hiljem ehitati ajutine puukirik ka lagunenud kivikiriku kõrvale. 1646. aastal rajati kivikiriku lagunenud kellatornile uus puidust torn, kuhu paigutati Laiuse lossi härra ooberst Henrik Flemingu annetatud kell. Juba järgmisel aastal andis Fleming korralduse kivikirik taastada, kuid teadmata põhjustel jäi see korraldus täitmata nagu ka mõningad hilisemad sellesisulised korraldused. 1680. aastaks oli vana kivikirik siiski üles ehitatud.
Põhjasõjas sai kirik taas tugevalt kannatada. Kiriku seisukord paranes alles 1734. aastaks, kui ehitati uus punase sindelkatusega torn, laudadest kirikulagi ja kooripealne. Endiselt puudus kirikus põrand, kantsel, pingid ja altar. Need ehitati 1752. aastaks. 1766. aastal valmis kiriku käärkamber ja Schwarzi matusekabel kiriku altariruumi lõunaküljel. 1770. aastal valmis uus kiriku katus ja torn.
Esimese oreli sai kirik 1829. aastal, selle valmistas Tartu orelimeister Bielfeld. 1848 tehti kirikus taas põhjalik remont. Lubjati kiriku seinad seest ja väljast, värviti üle pingid ja uuendati kantsel. Kahte aknasse paigutati värvilised klaasid. Põhjalikult uuendati altarit. Altarimaaliks sai kunstnik Giorgio Vasari 1686. aastal valmistatud altaripilt, mis varem asus Riia Jakobi kirikus. 1876. aastaks valmis uus kivikatus, samuti uuendati osalt lage ja põrandat, paigaldati uued suuremad aknad, uued pingid ja uksed. Osalise uuenduskuuri läbisid ka altar ja kantsel. Schwarzi perekonna matusekabel muudeti ristimiskabeliks. Soetati neli uut laelühtrit ja uuendati kahte vana. 24. augustil 1880 võeti kasutusele uus, 17 registriga orel, mille ehitas Tartu orelimeister Müllverstedt.
1887. aasta 20. novembril süttis äikesest põlema Laiuse kirikutorn. Kirikust õnnestus päästa kantsel, altar, pingid, oreliviled ja klaviatuur. Muu hävis tulekahjus. Kirik avati uuesti 7. augustil 1888.
Teises maailmasõjas sai kirik taas kõvasti kahjustada. Täielikult hävis kirikutorn, mis taastati 1970. aastatel. Kiriku otsaakent kaunistab Dolores Hoffmanni kujundatud vitraaž.
Kiriku altar
Puidust altar on ehitatud Anton Starkopfi kavandi järgi 1940. aastatel ja on kappaltari imitatsioon. Altari esikülg on maalitud õlivärvidega ja kujutab 12 apostlit. Altarikapi kohal on ristile naelutatud Kristuse kujutis kõrval paiknevate Maarja ja evangelist Johannesega. . Altaritagust akent kaunistab 2006. aastal valminud Dolores Hoffmanni vitraaž, mis kujutab vee peal kõndivat Kristust.
Kirikukell
Laiuse kirikukella annetas kogudusele Henrik Fleming 1643. aastal. Sama kell on ümber valatud ja suurendatud 1673. aastal Erick Flemingu poolt.
SAMMA KLOCKA HAFVER KONGL MAY SAMPT SVERIGES RYKES RADH OCH PRAESIDENT VTHIDHET KONGL. SERGZ SOLLEGIO HOCHVAL BORNE HERERICK FLEMING FRIHERRE TIL LAYS HERRE TIL FYTVNA ECKEBY RYKESTEEN STROMSNAS SVEDHIE OCH DICKALA LÄTHIT OMGWTA OCH TIL STORRE VICHT FÖRBÄTTRAT ANNO CHRISTI 1673 TILL GVD HELGA NAMPNS AHRA SAMPT LAYS KYRKA OCH DHES FORSAMBLING TIL HEDHER NYTTA OCH PRYDNAT HAFVER FORDOM OFVERSTEN KRIG. RADET OCH GENERAL GOVERNEUREN ÖFVEN INGERMANLAND HÖGHVAL BORNE HERRE HER HINDRICK FLEMINGH HERRE TIL LAIS LACHTIS JAGERNAS SAMPT ISENHOF TELLES TAGEH VADDIMASID DENNE KLOCKA TILL LAIS KYRCKIA FÖRHÄHRAT ANNO CHRISTI 1673.
GLORIA IN EXCELSIS DEO ET IN TERRA PAX HOLMIA FYNDERAT JOHAN MEYER
Kirikuaed
Tähelepanuväärsed on kirikuaias kasvavad kaitsealused Kaarli tamm ja pärn. Kaarli tamm on üks kolmest kiriku juures kasvavast tammest. Legendi järgi läinud tamm kasvama Karl XII maasse torgatud jalutuskepist. Spetsialistid aga on hinnanud tammede istutamisajaks vahemiku 1821–1846. Kaarli pärn on ajalooliste dokumentide järgi istutatud 23. mail 1701. aastal Rootsi kuninga Karl XII poolt enne ta Laiuselt lahkumist. Puu vanust on kinnitanud dendroloogid.
Kirikuaias on ka üksik muinsuskaitse all olev ratasrist 17. sajandist.
Pärimused
Laiuse kirikut tahetud algselt Kõola küla väljadele ehitada. See aga ebaõnnestunud. Mis päeval ehitatud, lõhutud öösel ära. Seejärel hakatud kirikut Raaduvere küla väljadele ehitama. Ka see ebaõnnestus. Siis valitud kiriku koht Sootaguse külasse, kus see praegu seisab. Kuid ka seal olnud sama lugu – mis päeval tehtud, see öösel lõhutud. Viimaks tulnud Sootaga mehed hea nõu peale ja küsinud rahvalt: "Kes tahab Laiuse kiriku võtmeid kanda?" – "Mina," vastanud kolm Jürit ühest suust. Seepeale raiutud kõigil Jüridel pead otsast ja pandud kiriku müüri sisse. Nüüd võidud kirikut takistamata edasi ehitada. Nendest kolmest Jürist saanud kirik ka oma nime. Pealuude asukohti aga tähistavat neli auku kiriku altariruumi lõunaseina välisküljel. Mõned vanad inimesed teadnud rääkida, et ennemalt nendes aukudes pealuu koored näha olnud. Teise jutu järgi tahetud Laiuse kirikut algselt Laius-Tähkvere kirikuorgu ehitada. Mis päeva ajal tehtud, see lagunenud öösel ära. Siis pandud härgadele palk järele jooksma ja lastud härgi oma tahtmise järele minna. Härjad läinud Laiuse mäe juurde ja jäänud sinna seisma. Sellepärast ehitatudki kirik mäe alla. Kiriku seina sisse olla kolm Jürit elusalt maetud.
Livia Drusilla
pisi Livia Drusilla (pärast formaalset adopteerimist 14. aastal ka Julia Augusta; 30. jaanuar 58 eKr – 28. september 29 pKr) oli Vana-Rooma keisri Augustuse kolmas abikaasa ja tema nõuandja ning keiser Tiberiuse ema.
Suvivili
Suvivili on teravili, mis külvatakse maha kevadel ja annab saaki külvamise aastal (vegetatsiooniperioodi jooksul).
Eestis kasvatatakse suviviljadena otra, nisu, kaera ja tatart.
Suvivilja saak on talivilja omast u 1/3 võrra väiksem.
Heino Remma
Heino Remma (16. november 1919 Tallinn – 30. oktoober 1981 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Heino Remma oli raudtee-ametniku poeg.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: silikaattelliste tootmise tehnoloogia, DFK-liimide kasutamine, statistilise meetodi rakendamine uurimistöödes, ehitusmaterjalide optimeerimine. 22 teadustrükist.
Ere hanemalts
Ere hanemalts (Chenopodium capitatum) on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Avo Keerend
Avo Keerend (kuni 22. märts 1937 Harald Duberg või Tuberg; 18. detsember 1920 Tallinn – 5. juuni 2012) oli eesti graafik.
Ta õppis alates 1936. aastast Riigi Kunsttööstuskoolis (hilisema nimega Jaan Koorti nimelises Riigi Rakenduskunsti Koolis) graafikat, kuni 1943. aastani ka samas koolis (tollase nimega Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis) maalikunsti Eerik Haameri käe all.
Õppis 1943. aastal Berliinis sõjakirjasaatjate joonistusstuudios. Tegi rindekunstnikuna läbi Teise maailmasõja ja Tšehhi põrgu, viibis sõjavangina 1945–1946 Tšehhoslovakkias.
Jätkas kunstiõpinguid vanas koolis (tollase nimega Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis) aastatel 1946–1947, lõpetas 1949. aastal Tartu Riikliku Kunstiinstituudi maali eriala.
Alates 1951. aastast tegutses ta vabakunstnikuna.
Ta viljeles muu hulgas linoollõiget.
Akridiin
Akridiin on keemiline aine, mida toodetakse kivisöetõrvast. Akridiin evib kantserogeenset toimet.
Malda kadakas
Malda kadakas on kaitsealune kadakas Pärnu maakonnas Pärnu linna halduspiirkonnas Lemmetsa külas Latika talu alal. Puu võeti kaitse alla 1938.
Akridiin
Nimetused ja tähised
Akridiini nimetused on: Dibenzo[b,e]pyridin, Benzo[b]chinolin, 9-Azaanthracen, 2,3-Benzochinolin, 10-Azaanthracen.
Malda kadakas
Puu ümbermõõt on 120 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 9,5 m.
Akridiin
Nimetused ja tähised
CAS number on 260-94-6.
Kasutamine
Selle derivaate tarvitatakse värvainete ja ravimitena (akrihhiin, flavakridiin, etakridiin).
Akrihhiin on ravimi toimeaine, mida on inimestel pikka aega kasutatud malaariaravi raames.
Ajaloolist
Carl Gräbe ja Heinrich Caro eraldasid akridiini kivisöetõrvast 1870.
Kontor
pisi|Kontoriametniku töölaud, 2010 Kontor (saksa keeles Kontor või Contor, prantsuse sõnast comptoir) kõige tavalisemas tähenduses on ruum või ala, kus inimesed teevad tubast mittefüüsilist tööd nn valgekraedena. Juriidilises kontekstis tähendab see ka kohta, kus ettevõte või asutus ametlikult tegutseb. Samuti võidakse kontorist kõnelda kui organisatsiooni osast, vastandades kontoritööd teenindusele, füüsilisele tööle või välitööle (nn sinikraedele).
Gulnara Dulova
Gulnara Vassiljeva Dulova (vene keeles Гульнара Васильевна Дулова; sündinud 14. novembril 1965) on jakuudi balletitantsija ja balletipedagoog, Sahha rahvakunstnik.
Akridiin
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Acridine seisuga 1.05.2015.
Gulnara Dulova
Ta on Jakutski koreograafiakooli pedagoog. 2013. aasta oktoobrist 2014. aasta novembrini töötas ta pedagoogina Jaapanis Toyotas asuvas balletikoolis.
Kontor
Kontor on nii arhitektuuriline kui ka sotsiaalne fenomen. Ettevõtte kontor võib koosneda isegi ühestainsast lauast poe tagaruumis, kuid see võib olla ka mitmekümnekorruseline pilvelõhkuja või kontorihoonete kompleks.
Gulnara Dulova
Haridustee ja töökäik
Pärast Ulan-Udes Burjaatia riikliku koreograafiakooli lõpetamist 1984. aastal asus ta balletisolistina tööle Jakutski muusikateatrisse (praegu Sivtsev-Omollooni nimeline riiklik ooperi- ja balletiteater).
Kontor
Algselt tähistas sõna kontor Hansa Liidu kaubakontoreid. Selle sõnakasutuse järelkajana kõneldakse eesti keeles tänini "pangakontoritest" panga esinduse tähenduses.
Õpetaja piinlikkuses
pisi|Libreto tiitelleht Õpetaja piinlikkuses (originaalis L'ajo nell'imbarazzo) on  Gaetano Donizetti koomiline ooper (melodramma giocoso) kahes vaatuses Jacopo Ferretti libretole Giovanni Giraud’ samanimelise näidendi (1807) järgi. Esiettekanne toimus 4. veebruaril 1824 Rooma Teatro Valles. Rollide esmaesitajad olid Antonio Tamburini (Giulio Antiquati), Savino Monelli (Enrico), Maria Esther Mombelli (Gilda Tallemanni), Giovanni Puglieschi (Pippetto), Nicola Tacci (Gregorio Cordebono), Agnese Loyselet (Leonarda) ja Luigi De Dominicis (Simone). Dirigeeris Gaetano Donizetti.
Ajalugu
Ooper võeti vastu suure entusiasmiga. Just selle ooperiga saavutas Donizetti oma esimese tõelise edu. Ooper võeti kohe mängukavva paljudes Itaalia linnades. Sellest sai esimene ooper, mida esitati väljaspool Itaaliat Viinis, Dresdenis, Barcelonas ja Rio de Janeiros.
Napoli lavastuse jaoks tegi Donizetti mitmeid parandusi ja täiendusi ning see kanti 1826. aastal ette Don Gregorio nime all. Järgnevatel aastatel esitatigi seda teost peamiselt muudetud variandina. Viimati etendus 19. sajandil toimus 1879. aastal Veneetsias.
Ooperi täispikad helisalvestused on aastatest 1950, 1963, 1973 ja 1984.
Tegelased
-         Madama Gilda Tallemanni (sopran), Enrico naine
-         GiulioAntiquati (bariton), vana markii
-         Enrico (tenor), markii, Giulio poeg
-         Pippetto (tenor), Giulio poeg
-         Leonarda (metsosopran), eakas naine
-         Don Gregorio Cordebono (bariton), Giulio majapidaja ja Enrico õpetaja
-         Simone (bass), teener
Süžee
Tegevus toimub 19. sajandi alguses Roomas. Markii Giulio on range patriarh ja nõuab, et tema pojad Enrico ja Pippetto kasvaksid üles täielikus teadmatuses kõigist armuasjadest. Markiil oli varem oma naisega probleeme, mistõttu ta suhtub naissoosse tõrjuvalt. Isegi pärast täisealiseks saamist on ta pojad endiselt isa kontrolli all. Ometi armus Enrico Gildasse juba ammu ning aasta tagasi nad abiellusid salaja. Neil on ka väike poeg. Olles ärritatud isa nõudmistest, palub Enrico oma eakat õpetajalt abi, et ta saaks kohtuda oma naisega. Teine poeg Pipetto on armunud eakasse majapidajannasse Leonardasse. Seegi suhe on salajane. Leonarda on vastutulelik noormehe soovidele, sest peab silmas saada tulevikus markiisitari tiitli. Leonarda saab juhuslikult teada Enrico ja Gilda suhetest. Selles näebki ta oma võimalust ja nõuab, et Pippetto teavitaks vanahärrat Enrico armuafäärist. Kui markii reisilt saabub, saab ta teada Enrico ja Gilda suhtest ning reageerib sellele vihapurskega. Gilda peab last imetama, kuid on jäänud Gregorio tuppa lõksu. Gregorio toob mantli hõlma all sinna Gilda imiku. Vana markii näeb pisipoega, mõistab oma viga ja heldib. Ta annab Enrico ja Gilda abielule oma õnnistuse ning usaldab ka Pippetto naisvalikut.
Johannes VI Kantakouzenos
Johannes VI Kantakouzenos või ladinapäraselt Cantacuzene (kreeka keeles Ἰωάννης Ἄγγελος Παλαιολόγος Καντακουζηνός (Iōánnēs Ángelos Palaiológos Kantakouzēnós); umbes 1292 – 15. juuni 1383) oli Bütsantsi aadlik, riigimees, väejuht, keiser Andronikos III ajal vägede ülemjuhataja, lapskeiser Johannes V regent ning aastatel 1347–1354 Bütsantsi keiser. Johannes V Palaiologose sundimisel taandus ta Joasaph Christodoulose nime all kloostrisse ning veetis oma ülejäänud elu munga ja ajaloolasena. Ta suri 90- või 91-aastaselt, olles kõige kõrgema eani elanud Rooma keiser.
Šimkaičiai
left|thumb|Stakiai kirik Šimkaičiai on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Šimkaičiai valla halduskeskus. Alev asub Vidauja jõe kaldal.
Aastal 1771 püstitati Šimkaičiaisse kabel, aastal 1932 ehitati selle asemele kirik. Aastal 1953 varjas end alevi lähedal metsas Leedu metsavendade juht ja riigi neljas president Jonas Žemaitis-Vytautas. Alev aastast 1972.
Petrobras
pisi|Petrobrasi logo Petrobras ehk Petróleo Brasileiro S.A. on osaliselt riigile kuuluv Brasiilia energiaettevõte, mis tegeleb nafta tootmise, töötlemise, transpordi ja naftatoodete müügiga.
Ettevõte asutati 1953. aastal ja selle peakorter asub Rio de Janeiros.
Petrobrasi aktsiaid noteeritakse São Paulo, Buenos Airese, New Yorgi ja Madridi börsil. Brasiilia valitsusele kuulub Petrobrasi aktsiatest 55,7 protsenti.
2008. aastal oli Petrobras suurimat tulu teeninud Ladina-Ameerika ettevõte.
2014. aastal sattus ettevõte ulatuslikku korruptsiooniskandaali, mis on tuntud nime all Operação Lava Jato.
Igavere peakraav
Igavere peakraav on peakraav Harju maakonnas.
Kraav on 5 km pikk, valgla pindala on 14,5 km². Kraav suubub paremalt poolt Leivajõkke.
Proportsionaalregulaator
Regulaatorid võivad olla mehaanilised, pneumaatilised, hüdraulilised ja elektroonilised. Lihtsaima proportsionaalregulaatori saame võimendi tagasisisidestamisega negatiivse tagasisidega. Analoogregulaatorid koostatakse proportsionaallülist ja täiturist (Joonis 2.)
Proportsionaalregulaatori tööpõhimõte
pisi|Joonis 1. Proportsionaalregulaatori sisend- ja väljundsignaalide hälvete tunnusjooned
Joonisel 1. on P-regulaatori sisend-väljundsignaalide muutused ajas esitatud graafiliselt. P-regulaatori häälestussuuruseks on võimendustegur kP. Proportsionaalsuspiirkond S on arvutatav valemiga
Reguleeritava toime muutus on piiratud täituri piirliikumisega ja on 100%. Proportsionaalsuspiirkond S on vahemik, mille ulatuses muutub reguleerutav suurus reguleerimise käigus. Proportsionaalregulaaror jätab reguleerimisel staatilise vea, mis on võrdne proportsionaalsuspiirkonnaga. Selle kõrvaldamiseks lisatakse proportsionaalregulaatoriga rööbiti integraalregulaator, siis saame PI-regulaatori.
pisi|Joonis 2. Proportsionaalregulaatori struktuuriskeem
Traditsioonilistes juhtimissüsteemides realiseeritakse regulaatorid operatsioonivõimenditest. Arvutiga juhtimisel saadakse need regulaatorid programmiliselt (arvregulaatorid). Arvregulaatorite sisend- ja väljundfunktsioone esitatakse diskreetsete väärtuste jadana, kus muutujate hetkväärtused on fikseeritud ajavahemike Δt järel.
Kadri Aavik
pisi|Kadri Aavik 2020. aastal Arvamusfestivali teadusalal Kadri Aavik (sündinud 10. aprillil 1980) on eesti sotsioloog, veganluse aktivist ja blogija.
Proportsionaalregulaator
Proportsionaalregulaatori tööpõhimõte
Pidevatoimelise ideaalse proportsionaalregulaatori tööd kirjeldav väljundfunktsioon y(t) staatilises režiimis on
Kadri Aavik
Veganlus
Aavik on Eesti Vegan Selts MTÜ juhatuse liige. Ta hakkas 1998 taimetoitlaseks ja novembris 2005 sai temast vegan. Ta peab blogi veganmaailm.com.
Teadustöid
Tema uurimisteemad on sotsiaalne ebavõrdsus, feminism, veganlus, soosotsioloogia, töösotsioloogia ja kriitilised loomauuringud.
Proportsionaalregulaator
Proportsionaalregulaatori tööpõhimõte
kus kP on proportsionaalregulaatori võimendustegur,
x(t) – sisendsignaal.
Arvregulaatori korral tuleb pidev aeg t asendada diskreetse väärtusega n, mis kujutab endast järjestikuste ajaintervallide Δt järjekorranumbrit
Negatiivse tagasisidega süsteemis kujutab regulaatori sisendsuurus x seadeväärtuse xs ja tagasisidesignaali xts vahet (joonis 2).
Arvestades tagasisidet saame diskreetse proportsionaalregulaatori väljundfunktsiooniks
Ülekandefunktsioon on kogu automaatikasüsteemi või selle üksiku lüli väljundsuuruse Laplace`i teisenduse suhe sisendsuuruse Laplace`i teisendusse. Joonisel 2 kujutatud struktuuriga proportsionaalregulaatori ülekandefunktsioon dünaamilises olukorras Wr(p) on
kus p – operaatormuutuja (kompleksarv),
kP – regulaatori võimendi võimendustegur,
W2 (p) – täiturmehhanismi ülekandefunktsioon,
kts – tagasisideahela võimendustegur.
Ligikaudu võime kirjutada
Proportsionaalregulaatori kasutamine
Proportsionaalregulaatoreid kasutatakse mitmesuguste soojusprotsesside reguleerimisel. Näiteks ruumide kütte radiaatoril kasutatakse otsetoime temperatuuri proportsionaalregulaatorit – termostaatventiili. Selle regulaatori proportsionaalsuspiirkond on umbes kaks kraadi, mis tähendab seda, et kui reguleerimispea mingi seade korral on ruumi temperatuur näiteks 20 °C ja radiaatori reguleerventiil on täiesti avatud, siis 22 °C juures on ventiil täiesti suletud. Ruumi temperatuur hoitakse 20 °C ja 22 °C vahel. Proportsionaalregulaator on kasutatav seal, kus ei nõuta suurt reguleerimistäpsust ja -kiirust. Reguleerimise tulemusel tekib jääv staatiline viga, mis väheneb prportsionaalse võimendusteguri kP suurendamisel, liiga suur võimendus põhjustab aga ebasabiilsust – reguleeritava toime võnkumist. Parim lahendus on integraalregulaatori lisamine.
Talviste
Talviste on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Talviste 133 mehel ja 143 naisel. Perekonnanimede levikult on Talviste meeste puhul 545. ja naiste puhul 570. kohal.
Perekonnanime Talviste kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 39). Kõige levinum on perekonnanimi Talviste vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,84. Perekonnanimi Talviste on levinuim Järva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 14,85.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati umbes 50 perekonnanime Talviste vastu. Samas, nime senised kandjad seda perekonnanime ei muutnud.
Kevin Labanc
Aastatel 2013–2016 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Barrie Colts. Hooajal 2015–16 oli ta liigas resultatiivseim mängija ning pälvis Eddie Powers Memorial Trophy.
2014. aastal valis Sharks ta NHL-i draft'is 171. valikuna. 2016. aasta märtsis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2015–16 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Sharksi noorteklubis San Jose Barracuda.
NHL-is debüteeris Labanc 8. novembril 2016 mängus Washington Capitalsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 17. novembril mängus St. Louis Bluesi vastu. 9. veebruaril 2019 tegi ta mängus Edmonton Oilersi vastu oma NHL-i karjääri esimese kübaratriki. Hooaeg 2018–19 on olnud tema seni resultatiivseim NHL-is (17+39). Samal hooajal jõudis ta Sharksiga Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale St. Louis Bluesile. Läänekonverentsi veerandfinaali seitsmendas ja viimases otsustavas mängus Vegas Golden Knightsi vastu sai Labanc viimasel veerandajal kirja neli punkti (üks värav ja kolm väravasöötu). Sellega sai Labanc NHL-i ajaloo esimeseks mängijaks, kes on seda suutnud väljalangemismängude seitsmenda mängu ühel veerandajal.
2013. aastal võitis Labanc USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Labanc USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Ahjukülg
Ahjukülg (ka ahjurind) oli talumajas kerise juures kahel pool paiknev ahjumüüri 30–40 cm paksune külgsein, mille tõttu ahju välisseinad soojenesid halvasti.
1942. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1942. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses olid 1942. aastal toimunud Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
Masao Uchino
Masao Uchino (jaapani keeles 内野 正雄 Uchino Masao; 21. aprill 1934 Kanagawas – enne 2013. aastat) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1955–1962 18 mängu ja lõi 3 väravat.
Krásná Hora nad Vltavou
Krásná Hora nad Vltavou (saksa keeles Schönberg an der Moldau) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Příbrami ringkonnas. Krásná Hora nad Vltavou asub Příbramist ligikaudu 22 km idakagus ja Praha kesklinnast umbes 55 km lõunas.
Krásná Hora nad Vltavou paikneb merepinnast 434 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1341. aastal.
Carl Eduard Napiersky
Carl Eduard Napiersky (11. mai 1793 (ukj 21. mai) Riia – 20. august 1864 (ukj 2. september) Riia) oli baltisaksa ajaloolane.
Jakov Tšadajev
Jakov Jermolajevitš Tšadajev (10. detsember 1904 Omutninsk, Vjatka kubermang – 30. detsember 1985, Moskva) oli NSV Liidu riigitegelane ja majandusteadlane.
Carl Eduard Napiersky
Elulugu
Napiersky lõpetas Riia kubermangugümnaasiumi ja 1812. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna, 1814. aastal omandas teoloogiakandidaadi astme.
Jakov Tšadajev
Jakov Tšadajev sündis töölisperekonnas. 12. eluaastast alates töötas Omutninski metallurgiatehases, hiljem metsatööstuses. 1919. aastal astus komsomoli.
Carl Eduard Napiersky
Elulugu
Ta oli 1815–29 Jaunpiebalgas kirikuõpetaja, 1829–49 Riia kubermangugümnaasiumi direktor ja ühtlasi kohalik tsensor. Seejärel töötas ta Liivimaa kubermangu statistikakomitee liikmena ning tsensorina.
Jakov Tšadajev
Aastatel 1937–1975 töötas Vene NFSV Plaanikomitees erinevatel ametikohtadel. Selle kõrval töötas ta aastatel 1940–1949 NSV Liidu Ministrite Nõukogu (1940–1946 Rahvakomissaride Nõukogu) asjadevalitsejana.
Carl Eduard Napiersky
Teadustöö
Carl Eduard Napiersky oli Baltimaade aktiivseim ajalooliste materjalide koguja ning publitseerija. Koos J. F. von Reckega andis ta 1827–32 välja 4-köitelise Eesti-, Liivi- ja Kuramaa biograafilise koguteose, 1859–61 koos T. Beisega selle 2-köitelise lisa. Napiersky koostas ning avaldas 1833–35 Balti rüütelkondade ja Vene valitsuse toetusel allikpublikatsiooni peamiselt Saksa ordu arhiivist Königsbergis kogutud materjalidest. Ta publitseeris materjale ja ülevaateid Liivimaa kirikute, pastorite, ordumeistrite ja Riia linna kohta.
Samuti kuulus Napiersky sarja "Monumenta Livoniae Antiquae" väljaandjate hulka, avaldades 1835 selle seeria I osana TÜ kasvandiku Thomas Hjärne koostatud ajalookroonika esmakordselt täielikul kujul. 1848–53 osales ta kroonikate kogu "Scriptores Rerum Livonicarum" väljaandmisel. Tema "Fortgesetzte Abhandlungen..." (1824) täiendab olulisel määral F. K. Gadebuschi varasemat väljaannet. Napiersky oli mitu aastat Riia Ajaloo ja Muinasteaduse Seltsi väljaande "Mittheilungen aus dem Gebiete der Geschichte Liv-, Esth- und Kurlands" toimetaja.
Juuru saar
Juuru saar oli kaitsealune saar Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru asulas. Puu võeti kaitse alla 1959. Puu hävis suvel 1991.
Puu ümbermõõt oli 400 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Nero Claudius Drusus
pisi Nero Claudius Drusus Germanicus (ka Drusus Vanem; 38 eKr – 9 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja väejuht.
Ta oli Livia Drusilla poeg ja keiser Augustuse kasupoeg. Keiser Tiberius oli tema vend.
Drusus Vanema poeg oli keiser Claudius.
Drusus Vanem alustas vallutusretki mööda Reini jõge germaanlaste asualadele. Ta oli esimene Rooma väejuht, kes jõudis Weseri ja Elbe jõeni.
Stélios Konstantás
Stélios Konstantás (kreeka keeles Στέλιος Κωνσταντάς; sündinud Larnakas) on Küprose laulja.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Küprost lauluga "Feeling alive".
Antipatros
Antipatros (kreeka keeles Ἀντίπατρος; 397 eKr – 319 eKr) oli Vana-Makedoonia väejuht ning Philippos II ja Aleksander Suure toetaja.
320. aastal eKr sai ta regendina Aleksandri impeeriumi valitsejaks.
Ta sai mitme naisega kümme last.
Triigi peakraav
Triigi peakraav on peakraav Harju maakonnas Kose vallas.
Kraav on 1,4 km pikk, valgla pindala on 7,6 km². Kraav suubub paremalt poolt Kuivajõkke.
Sigulda mõis
pisi|Sigulda mõis. Sigulda ordulinnuse värav Sigulda mõis (saksa keeles Schloß Segewold, läti keeles Siguldas muiža, ka Siguldas pilsmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Sigulda kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Sigulda piirkonnas Siguldas Pils iela 16.
Varasem ajalugu
Sigulda mõis kujunes Sigulda ordulinnuse linnuseläänist. 1556. aastal on valdajana mainitud Georg von Brabecki. Eraldi mõisa kohta on teateid aastast 1582. Algselt oli tegu riigimõisaga. 1621 rentis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sigulda linnuse koos lossilääniga Liivimaa kindralkubernerile feldmarssal krahv Jakob De la Gardiele, kes seal ka mõnda aega resideeris. Tema ajal 1622. aastal püstitati linnuse territooriumile (I eeslinnusesse) puidust eluhoone ja saun, ilmselt siis kuberneri tarbeks. II eeslinnuses olnud vana mõisasüda renditi Hermann Wackerile, see hävib Põhjasõjas.
Mõis Oxenstiernade ajal
Aastal 1625 dooneeris Rootsi kuningas Gustav II Adolf lossilääni, millesse kuulusid tollal ka Jaunķempji ja Paltmale mõisad, Rootsi riigihoidjale Gabriel Gustafsson Oxenstiernale. Pärast viimase surma valdasid mõisa tema pärijad. Reduktsiooniga võttis riik valdused 1680. aastatel tagasi. Lossilääni hulka kuulusid oli varem ka Nandelstädtshof (enne Kunal – võimalik väike vasallilinnus), mille koosseisus olid ka Sigulda aleviku põllumaad ja mis 1579 oli välja läänistatud George Lowile. Rootsi aja lõpul liideti see Sigulda mõisaga. pisi|left|Sigulda mõis. Taustal [[Sigulda uus loss ]]
Lacyd, Browned ja Borchid 1737−1867
1737. aastal doneeris Venemaa keisrinna Anna mõisa kindralfeldmarssal krahv Peter Edmond von Lacyle (1678−1751). Järgnevalt oli mõis rohkem kui sajandi kolme krahvisuguvõsa omanduses. Pärast marssali surma valdasid mõisa tema pärijad. 1761. aastal sai mõisa oma nimele tema tütar Dornicelta Helene von Browne (1717−1764), kes oli abielus Liivimaa kindralkuberneri krahv George Brownega. Viimane oli mõisaomanik 1765. ja 1782. aastal. Pärast tema surma pärandus mõis tema nooremale pojale krahv Johann Georg von Brownele (1767−1827). XVIII sajandi lõpus ehitati II eeslinnuse territooriumile puidust härrastemaja. Pärast Johann Georgi surma pärandus mõis tema vanemale õele Eleonora Christinale (1766−1844), kes oli abielus krahv Michael Johann von der Borch-Lübeschütziga (1753−1810). Krahvinna surma järel oli mõis tema pärijate valduses. 1850. aastal kirjutati see krahv Alexander Anton Stanislaus Bernhard von der Borchi (1804−1867) nimele. Seejärel kuulus valdus tema pärijatele.
Viimased omanikud Kropotkinid
1867. aastal sai mõisaomanikuks krahv Alexanderi tütar vürstinna Olga Kropotkina (1847−1898), kes oli naitunud Venemaa kõrgaadli hulka kuulunud vürst Dmitri Nikolajevitš Kropotkiniga. Vürstinna ajal aastatel 1878–1881 ehitati II eeslinnuse territooriumile uue kivist mõisaloss. 1898. aastal päris mõisa tema poeg Liivimaa viitsekuberner tõeline riiginõunik vürst Nikolai Dmitrijevitš Kropotkin (1872−1937). Vürst lõi oma tegevusega Siguldasse kuurordi, mida hakati kutsuma "Liivimaa Šveitsiks". Mõis võõrandati 1920. aastal maareformi käigus.
pisi|Sigulda mõis. [[Atis Kronvaldsi monument]]
Adalbert Hugo Willigerode
Adalbert Hugo Willigerode (2. veebruar 1818 Tallinn – 28. august 1893 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik, kirjanik ja laulupeotegelane.