cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leopard 2
Sihik ja nägemisseade
Pimedal ajal kasutatakse aktiivset infrapuna öönägemisseadet ja elektro-optilisi võimendeid. Erinevalt Leopard 1-st on Leopard 2 infrapunaprožektor kinnitatud statsionaarselt torni esiosale. Prožektor on ette nähtud kasutamiseks vaid äärmisel juhul, kuna sel puhul väheneb tunduvalt ka tanki enese maskeerumisvõime. Prototüüpidel katsetati kahte tulejuhtimissüsteemi firmadelt Zeiss/Eltro ja AEG Telefunken, mis mõlemad baseeruvad Telefunkeni varasemal süsteemil FLER-A. Süsteem töötab laskmiseks läbi järgmised andmed: ilmastikuolud, mürsu tüüp, tanki ümbruse reljeef, märgi kaugus ja vastavalt tulemitele suunas raua vertikaal- ja horisontaalasendit. Sihtija ülesanne on valida tulistatav objekt ning märgistada see markeriga. Maskeeritud objekte aitab sihtijal avastada spetsiaalne termoandur.
Mootor
Saksa konstruktorite nägemus oli, et tanki parim kaitse on kõrge liikuvus. Selle kontseptsiooni alusel tanki MTB-70 jaoks konstrueeritud võimas diiselmootor tõsteti Leopard 2K-le ümber ilma mingite muudatusteta. Jõuallikas oli kätketud ühtsesse plokki, mis tegi tema väljavahetamise lahinguolukorras võimalikuks 15 minutiga !!! Samuti eraldati jõuallikas meeskonnast tuletõkkega. Ploki südameks on universaalkütteline neljataktiline V12 diiselmootor MB 873, mis arendab võimsust 1500 hj pööretel 2600 p/s. Mootor omab vedelikjahutust ja turbot. Diisel MB 873 on konstrueeritud äärmiselt kompaktsena ning omab ühe kuupmeetri kohta võimsust 892 hj. Õhuvõtjad mootori jaoks asetsevad tanki tagaosas mootorisektsiooni peal. Õhk filtreeritakse kahes etapis: algul tsüklonrežiimis, kus eemaldatakse suuremad kõrvalised osakesed ja siis täiendavalt läbi filterelementide kassettide, mida saab vahetada. Mootori jahutusvedelik läbib põhja all kahte radiaatorit millelt eraldab soojust ventilaatorite süsteem võimsusega 220 liitrit õhku sekundis. Jahutusõhk võetakse mootoriploki pealt ja see eemaldub hiljem koos heitgaasidega. Kui sõita piisavalt sügaval vees, siis ventilaatorid peatuvad ning radiaatoreid jahutab väliskeskkonna vesi. Läbides nii sügavaid veetõkkeid, et kattub korpus, võetakse mootorile õhk kas läbi torni luugi või spetsiaalse sukeltoru.
Jõuülekanne
4-käigulise planetaarne hüdromehaaniline transmissioon HWSL-354/3 on firmalt Renk. Tagumist käiku on võimalik sisse lülitada edasi liikudes kuni 8 km/h.
Elektrisüsteem
Elektrienergia tagab tankile kontaktivaba vahelduvvoolugeneraator ja kuus akuelementi. Generaator kaalub 24,6 kg ja annab võimsust 20 kW. Akuelementide mahtuvus on 300 ampertundi. Mootor käivitub elektristarterilt, külmal ajal kasutatakse eelsoojendusküünlaid.
Kütusepaagid
Kütusepaagid kogumahuga 500 l asuvad mootoriplokis. Kaks lisapaaki kogumahuga 700 l asuvad roomikuriiulitel. Käigukast on automaatne, pööramissüsteem hüdrauliline. Vajadusel saab tanki juhtida komandöri kohalt.
Veermik
Tugirattad on alumiiniumsulamist, kaetud kahekordsete kummidega läbimõõduga 700 mm. Abirattad, neli kummalgi poolel, on paigutatud maleruudustikuna. Juhtrataste läbimõõt on 600 mm. Vedavad rattad on vahetatava hammasvööga. Roomikute laius on 635 mm. Olenevalt pinnasest võib roomikulülid varustada X-kujuliste läbivusogadega kuni kummist asfaldikateteni.
Soomus
Tanki soomuskaitsele esitas Saksamaa LV kaitseministeerium äärmiselt kõrged nõuded ning lihtsalt soomuse paksuse suurendamise teel poleks olnud võimalik jääda tankile etteantud 50 tonni piiresse. Seetõttu võeti kasutusele kihiline soomus. Põhikaitse sai tanki esiosa, mis paraku jättis külgedele ja mootorisektsioonile vaid 20–70 mm soomuse. Ikka takistuseks tanki kaalule pandud 50 tonni piir. Eesmine soomus on 81 kraadise nurga alla. Torn kiilukujuline.
Muud
Leopard 2 sisemine kasulik ruumala on 19,4 kuupmeetrit: 2,3 juhile, 10,1 lahinguosale ja 6,9 mootorisektsioonile. Üldiselt erineb Leopard 2 sisemus vähe Leopard 2K-st. Akusid on kuue asemel kaheksa, millega on nende kogumahtuvus tõstetud 500 ampertunnini,korpuse külgkaitsed on asendatud vastupidavamatega, kihilise soomusega esipaneeli paksus ulatub 120 millimeetrini ja on tehnilise hoolduse lihtsustamiseks ülestõstetav. Veidi on muudetud juhtpaneeli kellade asetust. Kolme välisvaatlusseadme haardenurk on suurendatud 140 kraadini. Muudetud on juhi luugi kuju.
Tulejuhtimissüsteem on firmalt Krupp Atlas-Elektronik, kes võttis aluseks analoogse süsteemi USA firma Huges tankilt XM-1. Süsteem võimaldab avastada ja ära tunda sihtmärgi, sooritada tulistamist öösel ja päeval, seistes ja liikudes. Süsteemi kuulub lasersihik-kaugusmõõtja EMES-15, komandöri panoraamsihik PERI-R17, periskoop abisihik FERO-Z18, kahetasandiline elektrohüdrauliline relvastabilisaator WHA-H22, analoog ballistikaarvutaja ja enesediagnostika. Süsteemi saavad korraga kasutada nii komandör kui sihtija, kusjuures komandöri manipulatsioonid omavad prioriteeti.
Sihtija lasersihikusse on monteeritud ka passiivne soojussüsteem, mis on mõeldud kasutamiseks öösel või halva nähtavuse korral. Esimesel kahesajal Leopard 2-l paiknes süsteem PZB-200, mis asus suurtüki maskil. Hilsemad sihikusse monteeritud termosanduriga varustatud tankid said omale nimeks Leopard 2A2. Sihiku optilisel kanalil on kuni 12-kordne suurendus. Laserkaugusmõõtja täpsus on ± 10 m kaugusel vahemikus 200–10 000 meetrit. Sihtija vaateväli kaetakse lasu toimumisel silmade kaitseks automaatselt.
Laadija käsutuses on üks periskoopvaatlusseade. Tema ülesandeks on ka raadioside ning 1200 padruniga kuulipilduja MG3A1 käsitlemine. Üks MG3 kuulipilduja asetseb ka torniluugi juures.
Toru kiirus on 48 kraadi sekundis horisontaalis ja 9 kraadi sekundis vertikaalis. Toru on vertikaalis võimalik suunata vahemikus –9 kuni +20 kraadi. Sihtimiskiiruseks sõidul loetakse 15 sekundit ja seistes 9 sekundit.
Tootmine
Kuigi esimene Leopard 2 anti Bundeswehri käsutusse 1979. aastal, sai Leopard 2 relvastuse täieõiguslikuks domineerivaks liigiks alles 1982. aastal. Esimene partii Leopard 2, 380 tanki, võeti Bundesvehri vahemikus oktoobrist 1979 kuni maini 1982. 460 tanki Leopard 2A1 märtsist 1982 kuni novembrini 1983 ja 300 ühikut vahemikus novembrist 1983 kuni novembrini 1984. 300 tanki Leopard 2A3 ehitati novembrist 1984 kuni märtsini 1987. 370 tanki Leopard 2A4 tuli relvastusse detsembrist 1985 kuni märtsini 1987, 1988 valmistati veel 108 masinat seda modifikatsiooni ning 108 ka 1989. aastal, 34 tk 1990 ja lõpuks 55 tk veel 1992. Kokku tellis Bundeswehr 2125 tanki, millega vahetati välja vananenud Leopard 1-d, mis müüdi edasi Türgile.
Leopard 2A3 ja Leopard 2A4
Modifikatsioon Leopard 2A3 sai uued raadiojaamad ja parema käsipiduri. Leopard 2A4 lahingukomplekti kuuluvad võimsamad laengud DM33 ja ballistikaarvutus toimub digitaalselt. Viimaste modifikatsioonide tankid värvitakse kolmevärvilise kamuflaažmustriga, varasemad värviti kas ühtlaselt halliks või oliivroheliseks.
Esimene välisriik, kes endale Leopard 2-d tellis, oli Holland. Vahemikus 1982–1986 osteti 445 tanki, mis vahetasid välja vananenud briti Centurionid ja prantsuse AMX-13d. Järgmine riik oli Šveits, kes tegi 1985 lepingu 380 tanki peale, millest esimesed 35 toodeti Saksamaal ja ülejäänud Šveitsis nime Pz 87 Leopard all. Leopard 2A4-st erinesid nad täiustatud massihävitusrelva kaitse poolest, paigaldati USA raadiosaatjad AN/VCR-12, kuna neid kasutas Šveitsi armee ja uus tulekustutussüsteem. Leopardid vahetasid Šveitsis välja tankid Pz68. Edasi jõudis second hand viisil 160 Leopard 2A4 ka Rootsi relvastusse nimetuse Strv 121 all, 650 tanki sai Hispaania.
Ellips
pisi pisi|[[Saturni rõngad paistavad ellipsikujulistena.]] pisi|[[Ellipsograaf ehk ellipsisirkel.]] Ellipsiks nimetatakse tasandile kuuluvate punktide hulka, mille puhul iga punkti kauguste summa kahest antud punktist, mida nimetatakse fookusteks, on jääv suurus, mis võrdub ellipsi läbimõõduga ehk pikema telje pikkusega.
Ellips on ovaalide hulka kuuluv kinnine kõverjoon. See on üks koonuselõikeid.
Leopard 2
Leopard 2A5
1990 alustati kahe prototüübi, TVM-1 ja TVM-2 katsetusi. Võitis TVM-2, millel oli kasutatud radikaalseid parraste nurgamuutusi (Manheimi konfiguratsioon). Katsetused lõppesid 1993 ja KVM-2 tunnistati Leopard 2A5 etaloniks.
Ellips
Ellipsi võrrand ristkoordinaadistikus on
Leopard 2
Leopard 2A5
Leopard 2A5 torni küljed ja eesosa sai kaldsoomuse, mille elemente oli lahingolukorras võimalik vahetada. Tänu sellele sai Leopard 2A5 unikaalse kiilukujulise torni, mida on raske mõne teise tanki omaga segi ajada. Torni kuju muudatusest sõltuvalt paigutati ringi ka osad optilised vaatlusseadmed. Lasersihik sai moderniseeritud protsessori ning oli nüüd suuteline markeerima ka vastase helikoptereid. Lahingukomplekti lisati uraansüdamikuga soomustläbivad laengud LKE-1. Tanki mass tõusis 62 tonnini.
Algselt sooviti tasemeni A5 moderniseerida kõik Bundeswehri 2125 Leopard 2, aga 1998. aastaks oli seda tehtud vaid 225 masinaga.
Leopard 2A6
Kuna konkurents relvaturgudel on suur ja konkurentide masinate tehnilised näitajad järjest tõusevad, otsustati 1996 luua modifikatsioon Leopard 2A6. See on siiani ka viimane seeriatootmises olev.
Ellips
Ellipsi mõiste ja sõna ἔλλειψις (élleipsis 'puudujääk') võttis kasutusele Apollonios Pergest. Nimetus on seotud ekstsentrilisusega.
Leopard 2
Leopard 2A6
Tanki pearelvaks sai siledaraudne Rheinmetallis toodetud suurtükk L55. Lahingkomplekti kuuluvad suurendatud algkiirusega ja seetõttu ka täpsemad soomust läbistavad laengud DM53. Raua elueaks loetakse 700 lasku. Laskekaugus seistes 3200 m, liikudes 2500 m. Kahe kilomeetri pealt suudab läbistada 60-kraadise nurga alt (langev mürsk) 350–370 mm soomuse. Laskekiiruseks 10–12 lasku minutis. Kuulipildujate moona arvu on tõstetud 5000 padrunini. Firma Atlas-Elektronik tulejuhtimisseadmetele on lisatud "oma-võõras" äratundmismoodul, uuendatud on komandöri vaatlusseadet (PERI-R17A2), juht on saanud öövaatlusseadme BM-8005. Kõik meeskonnaliikmed on saanud monitorid neile vajalike parameetrite edastamiseks. Tagurpidi liikumiseks on torni paigaldatud juhi jaoks kaamera. Paigaldatud on pardaarvuti, uued sideseadmed ning navigeerimisseade LLN GX. Tankil on hoiatussüsteem kui teda markeeritakse vastase laseri poolt. Uus ventilatsioonisüsteem vähendab tanki infrapunajälge.
Ellips
Looduses esinevad ellipsid häiritusteta Kepleri orbiitidena (ümber Päikese tiirlevate planeetide orbiitidena. Ka aksonomeetrias läheb ellipseid sageli tarvis, sest ringjoon kujutub paralleelprojektsiooni korral üldjuhul ellipsiks.
Leopard 2
Leopard 2A7
2010. aastal esitles Krauss-Maffei Wegmann oma viimast modifikatsiooni Leopard 2A7+. Näitusel ütles firma esindaja, et selle tasemeni on võimalik moderniseerida kõiki tanke alates mudelist Leopard 2A4, ning on võimalik paigaldada lisad vastavalt tellija soovile. Näitusel esitatud tankil olid kõik lisad ja seetõttu oli selle mass 67 tonni.
Ellips
Definitsioonid ja mõisted
pisi|Joonisel on näidatud järgnevas tekstis kasutatavad tähistused. Ellipsit saab defineerida mitut moodi. Peale definitsiooni punktide kauguse kaudu saab ellipsit defineerida ka ringjoone aksonomeetrilise kujutisena või lõikejoonena vastava kaldega tasandi ning kaksikkoonuse vahel.
Leopard 2
Leopard 2A7
Uuenduste hulka kuulus tornile paigaldatud distantstulesüsteemi KMW FLW 200, mis kasutab 12,6 mm kuulipildujat ja granaadiheitjaid. Ette ja külgedele on paigaldatud lisasoomus. Termokaamerad annavad kõigile meeskonnaliikmetele tanki ümbruses toimuvast 360-kraadise vaate. Meeskonnaliikmete jaoks on paigaldatud konditsioneer. Kuna tõusis tanki energiavajadus, paigaldati täiendav generaator. Saksa armee plaanide kohaselt tellitakse 150 sellist masinat.
Ellips
Ellips kui punktihulk
Ellipsi saab defineerida tasandi kõikide niisuguste punktide P hulgana, mille kauguste summa kahest etteantud punktist F_1 ja F_2 võrdub etteantud konstandiga. Punkte F_1 ja F_2 nimetatakse fookusteks.
Leopard 2
Leopard 2PL
Poola versioon, millel on täiendav soomuskaitse.
Ellips
Ellips kui punktihulk
See konstant peab olema suurem kui.
Kui fookused langevad kokku, siis E on ringjoon. See juhtum jäetakse sageli vaikimisi välja, sest enamik ütlusi ellipsite kohta on ringjoone juhtumil triviaalsed.
Haripunktid ja teljed
Mõlemat fookust läbivat telge nimetatakse peateljeks ning keskpunkt M jagab selle kaheks pikemaks poolteljeks ja. Punkte S_1 und S_2 nimetatakse peaharipunktideks. Kummagi pikema pooltelje pikkust tähistatakse a:
Analoogselt räägitakse kõrvalharipunktidest S_3 ja S_4 ning kõrvalteljest, mis koosneb lühematest pooltelgedest ja. Lühemate pooltelgede pikkust tähistatakse b:
Pea- ja kõrvaltelg on omavahel risti ja lõikuvad punktis M.
Spetsiaalsed kaugused
pisi|Ellipsi definitsioon punktihulgana: lõik ühest fookusest ellipsi ääreni ja lõik edasi teise fookuseni annavad kokku alati sama pikkuse.
Definitioonivõrrandist koos sümmeetriakaalutlustega tuleneb, et kõrvalharipunktide S_3 ja S_4 kaugus fookustest F_1 ja F_2 võrdub suurusega a definitsioonist:
Sümmeetriakaalutluste tõttu kehtib
See tähendab, et punktihulga saab esitada konkreetsel kujul:
Fookust läbiva ja peateljega risti oleva kõõlu poolpikkust p nimetatakse ellipsi poolparameetriks, mõnikord ka lihtsalt parameetriks p:
Ellipsi ekstsentrilisus
Ellipsi kuju saab kirjeldada arvuga, mida nimetatakse ekstsentrilisuseks. See näitab ellipsi fookuste vahelist suhtelist kaugust. See on ühest väiksem mittenegatiivne arv, mida tähistatakse tavaliselt tähega \varepsilon.
Fookuste kaugust keskpunktist nimetatakse lineaarseks ekstsentrilisuseks ja tähistatakse e. Lineaarse ekstsentrilisuse saab Pythagorase teoreemi järgi arvutada täisnurksest kolmnurgast :
Dimensioonita suurus ekstsentrilisus
Sellest järeldub:
Kui a = b, siis ja ellips on ringjoon.
Kui a on palju suurem kui b, siis \varepsilon on ligi 1 ning ellips on seega lähedane paraboolile.
Ellips kui koonuselõige
Ellipsit võib vaadelda tasandi lõikena koonusega (koonuselõige), kusjuures lõikenurk tasandi ja koonuse telje vahel peab olema suurem kui pool kaksikkoonuse avanurgast.
Defineerivat omadust ("summa kaugustest kahe fikseeritud punktini...") saab Dandelini kerade abiga tõestada.
Ellips kui üks silindri lõige
Ka silindri lõikamisel tasandiga tekib ellips, kui lõige pole silindri teljega risti ja lõige ei läbi silindri tasapinnalisi osi (silindri põhjasid).
Ellips kui ühikringjoone afiinne kujutis
pisi|Ellips kui [[ühikringjoone afiinne kujutis]] Teine ellipsi definitsioon kasutab afiinset kujutust. Ellipsit defineeritakse ühikringjoone afiinse kujutusena. Afiinsel kujutusel reaaltasandil on kuju, kus A on regulaarne maatriks (determinant ei ole 0) ja \vec f_0 suvaline vektor. Kui on maatriksi A veeruvektorid, siis kujutatakse ühikringjoon  ellipsile. . \vec f_0 on keskpunkt ja on ellipsi kaks konjugeeritud diameetrit. ei asetse üldjuhul omavahel risti. See tähendab, ja  ei ole üldjuhul ellipsi haripunktid. See ellipsi definitsioon annab suvalise ellipsi lihtsa parameetrilise esituse.
Et haripunktis on puutuja vastava diameetriga risti ja puutuja suund ellipsi punktis on, saadakse haripunkti parameeter t_0 võrrandist ja seega võrrandist.
(Kasutati valemeid .)
Kui, siis t_0=0 ja parameetriline esitus on juba haripunktikujul.
Ellipsi neli haripunkti on
Ellipsi parameetrilise esituse haripunktikuju on
Näited: pisi|Ellips: teisendus haripunktikujule (näide 3)
Erijuhud
Koonuselõigete kontekstis nimetatakse koonuse keskteljega risti oleva tasandi lõiget, ringjoont, ellipsi erijuhtumiks: kattuvate fookustega ellipsiks. Sellise ellipsi ekstsentrilisus on 0 ja fookuse mõiste kattub ringjoone keskpunkti mõistega.
Kui ellipsi ekstsentrilisus läheneb ühele, venib ellips aina pikemaks, säilitades siiski kinnise lapiku joone kuju. Kui koonust lõikava tasapinna nurk saab paralleelseks koonuse moodustajaga, saab kõverjoone ekstsentrilisus väärtuseks 1 ja lapik kinnine joon katkeb, muutudes u-tähe kujuliseks parabooliks, mille haarad kokku ei puutu.
Age of Empires
pisi|Mängu logo "Age of Empires" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng, mis anti välja 1997. aastal.
Mängu valmistas ettevõte Ensemble Studios ja selle avaldas Microsoft. Mängu põhilised arendajad olid Rick Goodman, Bruce Shelley ja Brian Sullivan.
Mäng kasutab Genie mängumootorit.
Mängu viimane versioon on 1.0c. 1998. aastal anti välja mängu lisaosa "Age of Empires: The Rise of Rome".
Mängu mängimiseks on vaja vähemalt 90 MHz taktsagedusega protsessorit, 16 MB muutmälu, 80 MB vaba kõvakettaruumi ja 1 MB videomälu.
Mängija peab kehastuma vanaaja tsivilisatsiooni juhiks. Ta peab juhtima selle tsivilisatsiooni läbi nelja ajastu: kiviaja, tööriistaaja, pronksiaja ja rauaaja. Igale uuele tasemele jõudmisega avanevad võimalused kasutada uusi ja paremaid relvi, töövõtteid ja sõjaväeüksusi. Mängija alustab käputäie küttide ja korilastega ning mängu lõpuks peab ta looma tohutu rauaaja impeeriumi. Ressursse tuleb kasutada säästlikult, sest neid ei teki mängu jooksul juurde. See tähendab, et kui mängija raiub puu maha, siis puu ei tule enam tagasi.
Võimalik on mängida 12 tsivilisatsiooni. Igaüks neist on isesugune, igaühel on oma unikaalsed töövõtted, nii et mitte ühelgi tsivilisatsioonil selles mängus pole võimalik kasutada kõiki neid vahendeid, mis mängus olemas on.
Kaie Kand
Kaie Kand (sündinud 31. märtsil 1984 Orissaares) on endine Eesti kergejõustiklane (seitsmevõistlus).
Ta on lõpetanud Tallinna Majanduskoolis panganduse eriala. Ta on õppinud muusikakoolis klarnetit.
Sportimist alustas Orissaares. Gümnaasiumi viimases klassis asus õppima Audentese Spordikooli ja hakkas treenima Enn Roosi juhendamisel. 2005. aastast oli tema treeneriks Remigija Nazarovienė.
2012. aasta suvel teatas Kand tippspordist loobumisest.
Saavutused
Kaie isiklik rekord seitsmevõistluses on 5979 punkti ja selle saavutas ta 31. mail 2009.
Ōsaka maailmameistrivõistlustel 2007. aastal sai Kaie Kand 5616 punktiga 30. koha.
Pekingi olümpiamängude seitsmevõistluses sai Kaie Kand 5677 punktiga 33. koha. Tema üksikalade tulemused olid 14,47 – 1.65 – 12.91 – 25,49 – 5.75 – 42.51 – 2.13,36.
Tallinnas peetud Reval Cupi võistlusel 7.–8. veebruaril 2009 püstitas ta 4580 punktiga viievõistluse Eesti siserekordi.
Mars Reconnaissance Orbiter
Mars Reconnaissance Orbiter (MRO) on NASA kosmosesond, mis uurib Marssi. Sondi juhib NASA nimel JPL ja see maksis 720 miljonit USA dollarit. Missioon pidi algselt kestma kaks aastat, kuid see on kestnud üle 10 aasta.
Kaie Kand
Isiklikku
Ta on 176 cm pikk ja kaalub 60 kg.
Kuni 2008. aasta sügiseni oli tema elukaaslane kümnevõistleja Mikk Pahapill. Alates 2011. aastast elab Hollandis. Tema elukaaslane on kettaheitja Erik Cadée.
Mars Reconnaissance Orbiter
Mars Reconnaissance Orbiteri pardal on mitmed teaduslikud seadmed nagu näiteks kaamerad, spektroskoobid ja radar, mille abil uuritakse Marsi pinnavorme, stratigraafiat, mineraale ja jääd. Satelliidi sidesüsteemid on nii võimsad, et NASA loodab seda kasutada ülekandejaamana ka tulevaste missioonide jaoks.
Missiooni eesmärgid
MRO missioon pidi algselt kestma kaks aastat, novembrist 2006 kuni novembrini 2008. Missiooni üheks peamiseks eesmärgiks on kaardistada Marsi pind sondi kõrgresolutsioonilise kaameraga, et nende fotode abil valida maandumispaigad tulevastele Marsil maanduvatele missioonidele. Mars Reconnaissance Orbiteri tehtud fotosid kasutati näiteks Phoenixi ja Curiosity maandumispaikade valimisel.
MRO teised teadusseadmed uurivad Marsi kliimat, ilma, Marsi atmosfääri ja geoloogiat ning sond otsib planeedilt ka vedelat vett. Lisaks seati üheks eesmärgiks kadunuks jäänud Mars Polar Landeri ja Beagle 2 rusude leidmine. Beagle 2 leidis sond 2015. aastal, kuid Mars Polar Landerit pole leitud.
Mars Reconnaissance Orbiter toimib ka side ülekandejaamana, mis vahendab suhtlust Maa ning Marsil asuvate kulgurite ja maandurite vahel.
Start ja orbiidile sisenemine
pisi|300px|Kunstniku kujutis MRO aeropidurdamisest Mars Reconnaissance Orbiter startis Marsile 12. augustil 2005 ja selle viis orbiidile kanderakett Atlas V. Start möödus viperusteta.
Sond saabus Marsile seitse ja pool kuud hiljem. Enne planeedi juurde jõudmist oli NASA katsetanud ja kalibreerinud kõiki teadusseadmeid ning korrigeerinud kolm korda sondi kurssi. Esialgu oli planeeritud, et kurssi tuleb korrigeerida neli-viis korda, kuid selleks polnud vajadust ja nii säästeti pikendatud missiooni jaoks 27 kg kütust.
MRO alustas orbiidile sisenemist 10. märtsil 2006 ja käivitas oma peamootori 27 minutiks, et aeglustada oma kiirust 1900 meetrini sekundis. Heeliumipaagi arvatust madalam temperatuur vähendas mootori tõukejõudu 2 protsendi võrra, kuid pardaarvuti korrigeeris selle automaatselt, lastes mootoril töötada 33 sekundit ettenähtust kauem.
30. märtsil 2006 alustas MRO aeropidurdamist ehk oma orbitaalperioodi lühendada. Esiteks alandas sond tõukurite abil oma perigee kõrgust, et Marsi atmosfäär hakkaks sondi aeglaselt pidurdama. Seejärel jäis sond sellele kõrgusele 445 tiiru ajaks, et vähendada apogee 450 kilomeetrini. Insenerid pidid aeropidurdamisel pidevalt jälgima, et sond oleks piisavalt kõrgel, et see liialt ei kuumeneks, aga samas piisavalt madalal, et atmosfäär mõjutaks sondi. Mars Reconnaissance Orbiter lõpetas aeropidurdamise ja liikus atmosfääri mõjualast välja 30. augustil 2006.
Septembris 2006 korrigeeris MRO tõukurite abil oma orbiidi veelgi, ning on nüüd 250–316 km kõrgusel orbiidil ning tiirlemisperioodiks on 112 minutit.
Teadusseadmed
MRO pardal on kolm kaamerat, kaks spektromeetrit ja radar. Lisaks on pardal kaks seadet, mis kasutavad alamsüsteeme, et koguda teaduslikku infot. Kolm süsteemi on mõeldud katsetamaks uut varustust tuleviku missioonide tarbeks. Mars Reconaissance Orbiter peaks tegema umbes 5000 pilti aastas.
HiRISE
pisi|HiRISE kaamera struktuur
High Resolution Imaging Science Experiment ehk HiRISE on kaamera, mille resolutsioon on 1 mikroradiaan või siis 30 sentimeetrit piksli kohta 300 kilomeetri kõrguselt. Võrdluseks, Maa orbiidil tiirlevate satelliitide fotod Maast on tavaliselt resolutsiooniga 50 cm/piksel. HiRISE teeb pilte värvispektri kolmes lainealas: 400–600 nm (sinine-roheline), 550–850 nm (punane) ja 800–1000 nm (lähiinfrapuna).
Punased pildid on 6 km laiad ja teistes lainealades tehtud pildid on 1,2 kilomeetrit laiad. HiRISE-i pardaarvuti loeb saabuvat infot reaalajas ning pildi pikkust piirab ainult pardaarvuti mälu, mis on 28 GB. Tavaliselt on ühe pildi maht 16,4 GB ja kõik pildid tihendatakse enne Maale saatmist 5 gigabaidini. Piltide pealt on suudetud eristada kuni 25 sentimeetri suurusi objekte. HiRISE-i ehitas Ball Aerospace & Technologies Corporation.
CTX (kaamera)
Context Camera (CTX) on kaamera, mis teeb mustvalgeid fotosid resolutsiooniga kuni 6 meetrit ja selle eesmärgiks on pildistada taustkaardid HiRISE-i ja CRISM-i jaoks. Lisaks pildistatakse sellega tähtsaks peetavaid regioone ning võimalikke maandumispaiku tulevastele missioonidele. CTX teeb pilte, mille laius on 30 km ja pikkus kuni 160 kilomeetrit ning selle abil oli 2010. aastaks Marsi pinnast kaardistatud 50%. Kaamera ehitas ja selle käigus hoidmise eest vastutab Malin Space Science Systems.
MARCI
pisi|MARCI
Mars Color Imager (MARCI) on madala resolutsiooniga kaamera, mis pildistab Marssi viies nähtavas ja kahes ultraviolett lainealas. Kaamera teeb iga päev umbes 84 pilti, mille resolutsioon on 1–10 km piksli kohta. Selle seadme abil avaldab NASA igapäevase Marsi ilmateate. Kaamera aitab kirjeldada Marsi muutumist vastavalt aastaajale ning kaardistab Marsi atmosfääris olevat veeauru ning osooni. Kaamera ehitas ja selle käigus hoidmise eest vastutab Malin Space Science Systems.
CRISM
Compact Reconnaissance Imaging Spectrometer for Mars (CRISM) on spektromeeter, mille ülesandeks on kaardistada Marsi pinnas leiduvaid mineraale. See töötab lainealas 370–3920 nm ja mõõdab spektrit 544 kanaliga (igaüks on 6,55 nm lai). CRISM-i resolutsioon on 18 m 300 km kõrguselt ja sellega otsitakse peale mineraalide ka keemilisi elemente, mis viitaksid minevikus või tänapäeval Marsil voolavale veele.
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)
pisi|Johannes III Orgase vapikivi [[Martna kirikul]]
Mars Reconnaissance Orbiter
MCS
pisi|Mars Climate Sounder Mars Climate Sounder (MCS) on Marsi atmosfääri jälgiv spektromeeter, mis on MRO pardal suunatud alla ja horisontaalselt läbi atmosfääri, et mõõda atmosfääris toimuvaid muutusi. Mars Climate Sounderil on üks lähiinfrapuna kanal (0,3–3,0 μm) ja kaheksa infrapuna kanalit (12–50 μm). MCS jagab uuritava ala 5 kilomeetri pikkusteks lõikudeks ja kogub infot iga lõigu kohta eraldi. Kogutud infot kasutatakse muuhulgas igapäevaste Marsi ilmakaartide koostamisel, et näidata Marsi ilma põhilisi muutujaid: temperatuuri, õhurõhku, niiskust ja tolmutihedust.
Mars Climate Sounderi ehitas NASA Jet Propulsion Laboratory ja see on edasiarendatud versioon seadmetest, mis ehitati ebaõnnestunud Mars Observeri ja Mars Climate Orbiteri missioonide jaoks.
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)
Johannes III Orgas (ka Johann Orges, Orghes, Orgias, Orgies, Ories) (umbes 1420 või 1430/1435 – 19. märts 1515) oli Saare-Lääne piiskop 1491–1515.
Mars Reconnaissance Orbiter
SHARAD
Shallow Subsurface Radar (SHARAD) on radar, mille eesmärgiks on uurida Marsi polaaralade jääkilpide sisemust ning otsida maa-aluseid jäätaskuid ja voolavat vett. SHARAD kasutab HF-raadiolaineid vahemikus 15–25 MHz ja selle tulemusel suudab radar leida 7 meetri kuni maksimaalselt 1 kilomeetri sügavusele. SHARAD on projekteeritud töötama koos Mars Expressi teadusseadme MARSISega, mis on võimeline nägema märkimisväärselt sügavamale. SHARAD-i ja MARSISe ehitas Itaalia Kosmoseagentuur.
Päikesepaneelid ja elekter
pisi|300px|MRO päikesepaneel
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)
Haridustee
Orgas immatrikuleeriti 14. juunil 1451 koos vend Georgiga Rostocki ülikooli. Tema ja ta vend said ajavahemikus oktoobrist 1452 aprillini 1453 bakalaureusekraadi. 1460–1461 õppis ta Bologna ülikoolis, 1461 sai temast seal Saksa natsiooni (Saksa aladelt pärinevate üliõpilaste) prokuraator. 21. veebruaril 1463 sai ta Bologna ülikoolis litsentsiaadi, seejärel kanoonilise õiguse doktorikraadi.
Mars Reconnaissance Orbiter
Päikesepaneelid ja elekter
Mars Reconnaissance Orbiter saab kogu kasutatava elektri kahelt päikesepaneelilt, mis võivad liikuda iseseisvalt. Mõlema päikesepaneeli mõõtmed on 5,35 × 2,53 meetrit ja ühe paneeli pindala on 9,5 m2. Päikesepaneele katavad 3744 elementi ja need on võimelised muutma 26% saadavast päikesevalgusest elektriks. Elementide kogutoodang on 32 volti. Marsi orbiidil on Mars Reconnaissance Orbiteri ühe päikesepaneeli võimsus rohkem kui 1000 W ja kui MRO tiirleks Maa orbiidil, oleks ühe päikesepaneeli võimsus 3000 W.
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)
Vaimulik Vana-Liivimaal
Alates 1464. aastast oli ta Riia peapiiskopkonna ofitsiaal (kõrgametnik), selles ametis võis ta olla kuni 1477. aastani. 1473. aastal on teda esimest korda mainitud Saare-Lääne piiskopkonna toomkapiitli dekaanina. Augustis 1482 määrati ta Riia peapiiskopkonna vikaariks (asevalitsejaks), samas ametis oli ta ka veel järgmisel aastal. 1485., 1486. ja 1489. aastal on teda nimetatud Tartu toomhärraks ja 1489. aastal Saare-Lääne piiskopkonna ofitsiaaliks. Ta oli ka Riia peapiiskopkonna generaalvikaar, paavsti nuntsius, eksekuutor ja paavstlik komissar. Paavst Sixtus IV soovis Saare-Lääne dekaanilt Orgaselt 1480 aidata Riia peapiiskop Stephan Grubet ametisse asuda Riias ja et Liivi ordu liikmed ei teostaks peapiiskopi vastu õigusrikkumisi. Orgase soovil saatis Samlandi piiskop Johann Rehwinkel 14. oktoobril 1481 paavsti otsuse Saksa ordu kirikliku karistuse (indult) osas. Ta oli 1480 seotud Nicolaus Dangkwardi murega, kellelt võeti ära vikariaat.
Saare-Lääne piiskop
Ajavahemikus 14.–21. novembrini 1491 valis Saare-Lääne toomkapiitel Orgase piiskopiks. Seejärel siirdus ta Rooma, et endale paavsti kinnitus hankida, samuti saavutas ta Riia linna interdikti alt vabastamise. 26. märtsil 1492 kinnitas Innocentius VIII ta ametisse ja ta ordineeriti piiskopiks 1. aprillil 1492.
Mars Reconnaissance Orbiter
Päikesepaneelid ja elekter
Sondil on kaks laetavat nikkel-vesinik akut, mis varustavad sondi elektriga kui see on Marsi varjus. Mõlemad akud mahutavad 50 amper-tundi, kuid nende mahutavust ei saa täielikult kasutada, et vältida nende kasutuks muutumist. Nimelt peavad mõlemad akud end pidevalt laadima-tühjendama, aga tühjendamisel aku pinge langeb ning kulutab akut. MRO akude selline säästmine võimaldab nende eluiga ja selle kaudu kogu missiooni pikendada, eriti kui arvestada asjaolu, et akude rikked on kõige sagedasem kosmosesondide kaotamise põhjus.
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)
Saare-Lääne piiskop
1513. aastal sai Johannes Orgase koadjuutoriks Johannes Kievel, sel puhul märgiti, et Orgas on üle 80 aasta vana. Johannes Orgas suri 19. märtsil 1515 kella 8 paiku õhtul Haapsalus ja maeti 23. märtsil Haapsalu piiskopilinnuses asuvasse Maarja kabelisse. Tema surma järel koostas vana ja uut piiskoppi ülistava kirjutise toonane Saare-Lääne piiskopkonna kantsler Johann Lohmüller, kes väitis, et Orgas oli surres 95-aastane. pisi|Piiskop Johannes III Orgese vapiga raidkivi (16. sajandi algus) Käina kirikust
Varia
Umbes 1500. aastal sai Tallinna raad Saare-Lääne piiskopilt Johannes Orgeselt loa Kõpu tuletorni ehitamiseks ja 1504. aastal hakati seda ehitama. Johannes Orgese piiskopiks oleku ajal, arvatavasti 1500. aastatel, ehitati ka Käina kirik.
Mars Reconnaissance Orbiter
Elektroonika
Mars Reconnaissance Orbiteri pardaarvuti on 133 MHz, 10,4 miljoni transistoriga 32-bitine RAD750 protsessor. See protsessor on radiatsioonikindel versioon PowerPC 750st või G3-protsessorist, millel on eritellimusel ehitatud emaplaat. Protsessor võib tänapäevaste arvutitega võrreldes tunduda nõrk, kuid see on äärmiselt töökindel, vastupidav ning suudab töötada ka päikesetormide tingimustes.
Sondi kogutud info talletatakse 160 Gb (20 GB) välkmälumoodulisse, mis koosneb üle 700 mälukiibist, millest igaüks on mahutavusega 256 Mbit. See mahutavus tundub suur, aga arvestama peab asjaoluga, et üks HiRISE-i foto võib olla kuni 28 Gb suurune.
Side
pisi|MRO suure võimendusega sideantenn Mars Reconnaissance Orbiteri pardal on siiani läbi aegade parim süvakosmosesse saadetud sidesüsteem. Sondi Electra sidepakk on UHF-sagedusalas töötav tarkvaraline raadio, mis võimaldab paindlikku suhtlust. Electra on projekteeritud nii, et see võib ise võtta ühendust Marsile läheneva, maanduva ja seal töötava kosmoseaparaadiga. Lisaks saab Marsil töötavad kulgurid Electra abil oma asukohta määrata. Süsteem koosneb suure võimendusega antennist, mille läbimõõt on kolm meetrit ja mille kaudu suhtlus Maaga toimub X-riba ja Süvakosmose sidevõrgu kaudu sagedusel 8 GHz. Andmeside maksimaalseks kiiruseks on 3–4 Mbit/s ja see on kümme korda kiirem kui varasematel Marsi tehiskaaslastel. MRO pardal on ka kaks 100 vatist X-riba elektroonilist võimendit (millest üks on varuks) ja üks 35 vatine Ka-riba võimendi.
Sondil on ka kaks madala võimendusega sideantenni, mis ei kasuta paraboolantenne ja võimaldavad Maaga suhelda ükskõik millise nurga alt. Neid antenne kasutati stardi ajal ja Marsi orbiidile sisenemise ajal ning edaspidi kasutatakse neid ainult hädaolukorras kui peamine sideantenn pole suunatud Maale.
Ka-riba sidesüsteemi otsustati kasutada muuhulgas ka sellise sidesüsteemi katsetamiseks tulevikumissioonide tarbeks. Teel Marsile katsetati süsteemi 36 korda ja Ka-riba katsed olid ette nähtud ka teadusmissiooni ajaks, kuid aeropidurdamise ajal läks üks võimenditest katki ning nüüd on suure võimendusega antennil ainult üks võimendi. Kui ka see võimendi katki läheb, ei saa sond enam kiiret andmesidet võimaldavat X-riba kasutada. Sel põhjusel otsustas JPL kõik Ka-riba katsetused lõpetada, et süsteemi liigsest koormusest säästa.
Novembris 2013 oli MRO Maale edastanud informatsiooni 200 terabitti. See tähendab, et Mars Reconnaissance Orbiter on edastanud kolm korda rohkem informatsiooni kui NASA teised sondid kokku.
Käitursüsteem ja asendikontroll
Mars Reconnaissance Orbiteri pardal on 20 tõukurit. Kuus suuremat tõukurit tekitavad tõukejõudu kokku 1020 N ja neid kasutati orbiidile sisenemisel. Kuuest keskmise suurusega tõukurist on igaüks eraldi tekitama tõukejõudu 20 njuutoni jagu ning neid kasutati Marsi orbiidile sisenemisel ja orbiidile sisenemise kõrguse määramiseks. Kaheksat väikest tõukurit, mis tekitavad tõukejõudu 0,9 njuutonit, kasutatakse igapäevaselt asendi määramiseks ja korrigeerimiseks.
MRO tõukurid ammutavad tööks vajalikku kütust 1175 liitrisest kütusepaagist, mis täideti stardi eel 1187 kg hüdrasiiniga. Enamik kütusest (70%) kasutati ära Marsi orbiidile sisenemisel, kuid sondil on järgi piisavalt kütust, et toimida kuni 2030. aastateni. Kütuse rõhku reguleeritakse heeliumi lisamisega.
Asendi määramisel kasutatakse lisaks tõukuritele ka nelja reaktsiooniratast, kuid neid kasutatakse tavaliselt siis, kui on tarvis äärmiselt stabiilset asendit (näiteks HiRISE-iga pildistamise ajal). Süsteemi kolm ratast kontrollivad igaüks ühte liikumisnurka ja neljas on tagavaraks. Üks reaktsiooniratas kaalub 10 kg ja see võib pöörelda kuni 6000 p/min.
Sond kasutab oma orbiidi ja vajalike manöövrite arvutamiseks kuutteist päikesesensorit (pooled on tagavaraks) ja kaht tähekompassi, mis annavad NASAle infot sondi asendi kohta. Lisaks kasutatakse kahte miniatuurset inertsimõõtmisüksust (MIMU), millest igaüks koosneb kolmest kiirendusandurist ja güroskoobist. Need süsteemid on äärmiselt olulised, sest kõrgresolutsiooniga fotode tegemiseks on vaja sondi kaamera väga täpset suunamist. Süsteemid on projekteeritud minimeerima ka vibratsiooni, et see ei häiriks piltide kvaliteeti.
Sighișoara ajalooline kesklinn
thumb|Vaade Sighișoara vanalinnale, keskel on [[Tunnitorn (2014)]] Sighișoara ajalooline kesklinn (prantsuse keeles Centre historique de Sighișoara, inglise keeles Historic Centre of Sighișoara, rumeenia keeles Centrul Istoric Sighișoara, ungari keeles Segesvár történelmi központja) on UNESCO maailmapärandi objekt nr 902 Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoara linnas.
Maailmapärandi objekt on 12. sajandil Saksimaa väljarändajate (hiljem tuntud kui Transilvaania sakside) poolt asutatud ja 14.–18. sajandil välja ehitatud kindluslinn (ladina keeles Castrum Sex), millel oli sajandite jooksul oluline osa Kesk-Euroopa sõjanduses ja kaubanduses. Praegu on keskaegne kindluslinn Sighișoara ajalooline keskus.
Objekti pindala on 33 ha (umbes 30% Tallinna vanalinna pindalast) ja selle kaitsetsooni pindala on 145 ha. Objekt kanti maailmapärandi loendisse 1999. aastal.
Sighișoara ajalooline kesklinn on ka Rumeenia kultuurimälestis nr MS-II-a-A-15805.
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
thumb|Johannes Kieveli vapp [[Haapsalu piiskopilinnusel]]
Tyson Gay
thumb|Tyson Gay USA 2007. aasta meistrivõistlustel [[Indianapolises]] Tyson Gay (sündinud 9. augustil 1982 Lexingtonis Kentucky osariigis) on USA kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooks), kolmekordne maailmameister (2007).
2004. aastal võitis Gay USA üliõpilaste meistrivõistlustel 100 m jooksu ja oli 200 m jooksus neljas. Samal aastal oli ta USA olümpiamängude katsevõistlustel 200 m jooksus neljas. Tema rahvusvaheline läbimurdeaasta oli 2005, kui ta keskendus põhiliselt 200 m jooksule. Ta saavutas USA meistrivõistlustel teise koha ja oli neljas augustis Helsingi maailmameistrivõistlustel toimunud ajaloolises finaalis, kus neli esimest kohta hõivasid USA sportlased. Samal aastal Monacos toimunud IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlustel oli ta 200 m jooksus esimene tulemusega 19,96.
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
Johannes IV Kievel (ka Johann Kyvel, surnud 22. aprillil 1527) oli Saare-Lääne piiskop 1515–1527.
Tyson Gay
Juunis 2007 jooksis Gay 100 m jooksu ajaks 9,76, kuid tuult oli 0,2 m/s enam, kui maailmarekordi kinnitamise reeglid lubavad. Juulis jooksis ta Lausanne'is 200 m jooksu 19,78 külma ja tuulise ilmaga. Ta tõusis USA üheks kindlamaks medalipretendediks 2007. aasta MM-il Ōsakas, sest Justin Gatlin ja John Capel olid saanud dopingu kasutamise pärast võistluskeelu. Ta tuli maailmameistriks ajaga 9,85 sekundit.
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
Kievel pärines aadlisuguvõsast, mille liikmeid on Liivimaal mainitud juba 13. sajandil. Ta võis pärineda Tartu piiskopkonnast, kus Kersten Kievel ostis 1517. aastal endale Suur- ja Väike-Aakaru külad.
Tyson Gay
Augustis 2009 tuli ta Berliinis maailmameistrivõistluste finaalis Usain Bolti järel teiseks ajaga 9,71 sekundit, mis oli uus USA rekord. Ta uuendas USA rekordit sama aasta 20. septembril, joostes Shanghais uueks tippmargiks 9,69.
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
1506. aasta juulis ja 1508. aasta juulis on Johannes Kievelit mainitud magistri ning Tartu ja Saare-Lääne piiskopkonna toomhärrana, 1508. aasta juunis ainult Tartu toomhärrana. 1513. aasta sügisel viibis Kievel Roomas, kus ta saavutas selle, et paavst Leo X kinnitas ta Saare-Lääne piiskopi koadjuutoriks, mille põhjuseks toodi piiskop Johannes Orgase vanadusnõtrus. Võimalik, et just Roomas viibimise tõttu ning enda sidemete rõhutamiseks paavstiga lasi Kievel Kuressaare piiskopilinnusesse üles panna Leo X vapi.
Tyson Gay
2013. aastal andis ta positiivse dopinguproovi.
Maailmakarikavõistlustel
1. koht 100 m jooksus 9,88
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
Koadjuutorikohta oli endale juba 1509. aastast taotlenud ka Saare-Lääne toomdekaan Johann Wetberg, kes püüdis oma positsioone tugevdada ka edaspidi, kuid tagandati 1516. aastal, pärast järjekordset Roomas-käiku, dekaani kohalt.
Tyson Gay
IAAF-i finaalvõistlustel
1. koht 200 m jooksus 19,96 1. koht 200 m jooksus 19,68 3. koht 100 m jooksus 9,92
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)
1513. aasta novembris valiti Kievel väidetavalt Tartu piiskopiks, kuid ta ei astunud sellesse ametisse.
Pärast Johannes Orgase surma kinnitati Kievel 23. märtsil 1515 Saare-Lääne piiskopiks ja pühitseti Riia peapiiskopi poolt 24. juunil 1515 pidulikult ametisse. Viimasel üritusel, mis toimus Haapsalus osalesid ka teised Liivimaa võimukandjad või nende esindajad.
Kievel korraldas aastail 1519–1522 visitatsioone ning taotles maahärra võimu suurendamist, kuid selle taotluse nurjasid vasallid. 1524. aastal oli ta sunnitud andma vasallidele eesõiguskirja, milles piirati maahärra võimu. Kevel soovis ka Vana-Pärnusse rajada kõrgemat kooli, kuid seegi plaan ebaõnnestus.
On oletatud, et Kievel laskis 1517. aastal trükkida eestikeelse katoliikliku katekismuse ("Kieveli katekismus").
Johannes Kievel suri 22. aprillil 1527 kell 6 õhtul Haapsalus ja maeti 24. aprillil Haapsalu toomkiriku kooriossa.
Preisi kuningriik
Preisi kuningriik (saksa keeles Königreich Preußen) oli Euroopas 1701–1918 eksisteerinud kuningriik.
Preisi kuningriigi moodustamine
Preisi kuningriik moodustus Hohenzollernite dünastia Brandenburgi markkrahvkonna ja Preisi hertsogkonna (ajalooline kaksiknimetus Brandenburg-Preisimaa) baasil. Alates 1618. aastast valitsesid mõlemat personaaluniooni kaudu Hohenzollernid. 1656. aastal sõlmitud Labiau leping ja 1657. aastal sõlmitud Brombergi leping andsid Hohenzollernitele täieliku võimu Preisimaa üle.
1701. aastal nimetas Brandenburgi markkrahv Friedrich III end Friedrich I nime all Preisimaa kuningaks, valitsedes personaaluniooniga nii Brandenburgi kui Preisimaad. Probleemi tekitas see, et Brandenburg kuulus tollal Saksa Rahvuse Püha Rooma riiki ja Preisimaa ei kuulunud. Saksa-Rooma riigil oli juba oma Saksa kuningas ja selles riigis ühtki teist kuningat olla ei tohtinud (peale Böömi kuninga, sest Böömimaa polnud asustatud sakslastega). Kuid sajandite jooksul oli Saksa-Rooma keisri võim väga vähenenud, riigid olid sisuliselt iseseisvad ja sellepärast julgeski Friedrich selle sammu astuda. Ise kinnitas ta, et kuna Preisimaa ei kuulu Saksa-Rooma riiki, siis on tal õigus see kuningriigiks ülendada. Kuid kuninga tiitlit kandis ta ainult Preisi hertsogiriigi valitsejana, mitte Saksa-Rooma riigi Brandenburgi markkrahvkonna valitsejana.
Preisi kuningriigi territooriumid
Aastatel 1808–1816 jagas Preisimaa kuningriik provintsid 25 ringkonnaks. vasakul|püsti|pisi|Brandenburgi kuurvürst Friedrich III (1688–1713) ja Preisimaa kuningas (1701–1713) [[Friedrich I (Preisimaa)|Friedrich I]]
Põhjasõda
1700. aastal alanud Põhjasõjas liitusid Preisimaa kuningriik ja Hannoveri kuurvürstiriik 1713. aastal Rootsi vastu sõdinud Moskva tsaaririigi, Taani, Saksimaa kuurvürstiriigi ja Rzeczpospolitaga. Preisimaa tahtis allutada Rootsi alasid Pommerimaal: Szczecinit, Usedomi saart ja Wolini saart. Preisimaa kuninga Friedrich I surma järel 1714. aastal astus tema poeg Friedrich Wilhelm I Rootsi-vastasesse liitu ja hõivas Szczecini. Liitlased vallutasid 1713 kõik Rootsi valdused Saksamaal. Juunis 1715 kuulutas Preisimaa Rootsile sõja, rünnates Pommerit ja piirates Stralsundi, kus viibis parajasti Rootsi kuningas Karl XII. 21. jaanuaril 1720 sõlmis Rootsi Preisimaaga rahu (Stockholmi rahu 1720). Preisimaa sai Vorpommerni, Szczecini, Usedomi saare ja Wolini.
Austria pärilussõda
(1740–1748)
Sileesia sõjad
(1740–1742 ja 1744–1745) Preisimaa kuningriik oli Austria pärilussõja ajal oma uue kuninga Friedrich II juhtimisel vallutanud Sileesia ning pärast pikka vastuseisu pidi ka Maria Theresia tunnistama, et see provints tuleb Preisimaa kuningas Friedrich II-le loovutada, et oleks võimalik teisi vastaseid võita.
Seitsmeaastane sõda
vasakul|püsti|pisi|Preisimaa kuningas (1740–1786) [[Friedrich II (Preisimaa)|Friedrich II]] Aastatel 1756–1763 toimus Euroopas ja Põhja-Ameerikas sõda, milles osalesid praktiliselt kõik Euroopa olulisemad riigid. Vaenuvägede ühele poolele jäid Suurbritannia kuningriik, Preisimaa, Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond, Portugal, Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkond ning Hessen-Kasseli maakrahvkond. Teisel pool olid Prantsusmaa kuningriik, Venemaa keisririik, Saksa-Rooma riik, Rootsi, Saksimaa kuurvürstiriik, Napoli kuningriik ning Sardiinia kuningriik. Sõda algas 1756. aastal Preisimaa kallaletungiga Saksimaa kuurvürstiriigile.
pisi|Preisi kuningriik, 1758. Borussiae Regnum complectens Circulos Sambiensem, Natangiensem et Hockerlandiae Nec non Borussia Polonica exhibens Palatinatus Culmiensem, Marienburgensem, Pomerelliae et Varmiae, [[Tobias Conrad Lotter ja Matthäus Seutter]] 1757. aasta maikuus asus Venemaa keisririigi sõjavägi vastu Preisi vägedele, eesmärgiga piirata Friedrich II püüdlusi. Nad vallutasid Ida-Preisimaal Memeli, purustasid Groß-Jägersdorfi lahingus Preisi väed, kuid Venemaa sisepoliitika tõttu pealetung Preisimaale peatus. Krahv William W. Fermori juhtimisel sõjategevus jätkus ja 1758. aastal vallutasid Venemaa keisririigi väed Königsbergi, mille tulemusena läks Ida-Preisimaa Venemaa keisririigi koosseisu.
pisi|[[Rzeczpospolita jagamisel 1772, 1793 ja 1795 eraldatud ja Preisimaaga liidetud alad]] 1759. aastal alustas Venemaa keisririigi armee pealetungi Oderi liinil ning vallutas Oderi-äärse Frankfurdi. 1759. aastal purustas Venemaa keisririigi ja Saksa-Rooma riigi Habsburgide ühisvägi Kunersdorfi lahingus Preisi armee ning 28. septembril (vkj 9. oktoober) 1760 vallutasid nad Berliini.
1761. aastal suri aga Venemaa keisrinna Jelizaveta Petrovna ning keisriks saanud Peeter III lõpetas kohe sõja Preisimaaga ja tagastas Preisimaa kuningale kõik vallutatud maa-alad.
2001 Mars Odyssey
2001 Mars Odyssey on NASA kosmosesond, mis uurib Marssi. Sondi ehitas Lockheed Martin ja missiooni maksumuseks planeeriti 297 miljonit USA dollarit. Missiooni eesmärgiks seati termokaamera ja spektroskoopide abil elu ja vee otsingud ning planeedi geoloogia ja radiatsiooni uurimine. Teadlased loodavad, et sondi aparatuur aitab leida vastuse küsimusele: kas Marsil on kunagi olnud elu? Lisaks loodetakse, et 2001 Mars Odyssey annab infot radiatsioonitaseme kohta, mida kavandatavate mehitatud missioonide meeskonnad võivad kogeda. Sond on ülekandejaamaks Curiosityle ning varem ka Opportunityle ja Phoenixile.
Preisi kuningriik
Preisi kuningriigi laienemine
1772, 1793 ja 1795 Preisi kuningriigist kujunes peagi üks sõjaliselt võimsamaid Euroopa riike. Poola esimene jagamine (millega Preisimaa sai endale Poola lääne- ja põhjapoolsed alad) andis Preisi riigile juurde nii palju maad, et alates samast 1772. aastast kasutas Friedrich II enda kohta kuninga tiitlit kogu riigi, mitte pelgalt Preisimaa ulatuses. Saksa-Rooma keiser Joseph II ei saanud selle vastu midagi teha, mis tõendab, et tema võim ei olnud kuigi suur.
2001 Mars Odyssey
Mars Odyssey startis 7. aprillil 2001 Cape Canaveralilt ja jõudis Marsi orbiidile 24. oktoobril 2001. Sond on praegu 3800 km kõrgusel polaarorbiidil.
Preisi kuningriik
Preisi kuningriigi laienemine
Teine ja kolmas Poola jagamine andsid Preisimaale veelgi rohkem maad juurde. 1795. aasta Poola jagamisega sai Preisi kuningriik Varssavi linna ning Nemunasest lääne ja Pilicast põhja poole jäävad maad (Masoovia vojevoodkonna põhjaosa koos Varssavi linnaga ning Białystoki vojevoodkonna).
2001 Mars Odyssey
15. septembril 2010 sai sondist vanim Marsil tegutsev kosmoseaparaat ning praegu on see vanim teenistuses olev kosmoseaparaat, mis on Maa-välisel orbiidil.
Preisi kuningriik
Preisi kuningriigi laienemine
vasakul|püsti|pisi|[[Preisimaa kuningas (1797–1840) Friedrich Wilhelm III]] pisi|Preisi kuningriigi alad 1791. aastal pisi|Preisi kuningriigi alad 1799. aastal
Napoleoni sõjad
pisi|Preisi kuningriik 1806. aastal vasakul|püsti|pisi|Preisimaa kuningas (1840–1861) [[Friedrich Wilhelm IV]] pisi|Euroopa kaart pärast [[Viini kongressi, 1815]] pisi|Preisi kuningriigi laienemine aastatel 1807–1871
1807. aastal loobus Tilsiti rahulepinguga, mille sõlmis Prantsuse keiser Napoleon I Preisi kuningriigiga Neljanda koalitsioonisõja tulemusel, Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm III Tilsitis umbes pooltest oma sõjaeelsetest valdustest. Nendest aladest lõi Napoleon Prantsuse vasallriigid, mis moodustati ja tunnustati Tilsitis: Vestfaali kuningriik, Varssavi hertsogiriik ja Danzigi vabalinn; muud loovutatud alad anti teistele Prantsuse vasallidele (Bergi suurhertsogkond jt.) ja Venemaa keisririigile. Preisi riigi pindala vähenes vastavalt Tilsiti rahu tingimustele umbes poole võrra. Kümne miljoni asuka asemel jäi Preisimaa kuningriigi uutesse piiridesse kõige rohkem viis miljonit asukat.