cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Paulus II pastoraalsed visiidid
Johannes Paulus II tegi 104 pastoraalset visiiti väljaspool Itaaliat, mille käigus ta külastas 129 riiki, sealhulgas Eestit. Ta tegi Itaalias 146 pastoraalset visiiti ja Roomas 748 pastoraalset visiiti. Seni polnud ükski paavst nii palju reisinud. Esimest korda mõnda riiki saabununa suudles paavst selle riigi maapinda, kuid alates 2000 ta seda toimingut terviseprobleemide tõttu enam ei teinud.
Pastoraalsed visiidid väljaspool Itaaliat
pisi|250px|Johannes Paulus II visiidil [[Poolas 1999.aastal]]
Keetmine (laboris)
pisi|300px|Laboratoorne [[lihtdestillatsiooni seade]] Keetmine on keemistemperatuuril toimuva keemisprotsessi eesmärgipärane rakendamine, kusjuures tänu soojendamisele toimub aine üleminek vedelast faasist gaasilisse. Enamasti vedeliku aurustamisele järgneb aurufaasi kondenseerimine jahutis. See on füüsikaline protsess, mitte keemiline reaktsioon.
Toiduainete keetmise kohta vaata artiklit keetmine.
Heino Lipp (metsavend)
Heino Lipp (kuni 1936. aastani Härman-Karl Lipp; on kasutatud ka nimekuju Hermann Lipp; 30. detsember 1910 Metsavälja talu, Uniküla, Maidla vald, Virumaa – 18. november 1949 Nurme talu, Arvila, Mäetaguse vald, Virumaa) oli Virumaa tuntumaid metsavendi. Ta on rohkem tuntud hüüdnime Pargas järgi.
Elulugu
Heino Lipp sündis 30. detsembril 1910 Virumaal Maidla vallas Unikülas Metsavälja talus metsavahi Johannes Lipu peres.
Hüüdnime Pargas sai ta juba noormehena, kui kevaditi Purtse jõel palke parvetas. Ühe kihlveo peale pidi ta habeme ehk parra kasvatama ja nii sai tast parraga palgiparvetaja ehk Pargas. Pargas oli suur brünett lokkispäine mees (Mart Laar on ekslikult nimetanud teda blondiks). Pargase vend Voldemar Lipp ei olnud metsavend, kuid vahistati seoses metsavendadega. Metsavenna Heino Lipu ja kergejõustiklase Heino Lipu vanaisad olid vennad.
Isa Johannes Lipp sai surma 1918. aastal. Ema uuesti mehele ei läinud ja lapsed, keda kokku oli viis (Heino oli neist vanim), pidid varakult tööle hakkama. 1930. aastal abiellus Pargas Emilie Kreismanniga, neil sündisid tütred Hildegard, Laine ja Eve. 1930. aastatel jagas Pargas Metsavälja talu oma venna Voldemariga pooleks. Oli Kaitseliidu liige. 1941. aasta sõjasuvel oli metsavend Aru metsas. Saksa okupatsiooni tulekul astus Omakaitsesse. Nõukogude okupatsiooni naastes 1944. aasta sügisel läks metsa. Tema tütre Hildegardi sõnul oli Pargas algul elanud teiste metsavendadega koos punkrites, kuid hiljem hakkas kergema toimetuleku huvides üksikuks. Temast ja tema tegudest levis rahva hulgas ohtralt legende. Enamik neist on ilmselgelt väljamõeldud. Teisedki metsavennad tegid oma tegusid Pargase nime kasutades – toetudes hirmule, mida tema kuju äratas. Pargas varjas end koos oma vendade August ja Karl Lipuga. Pärast sõda tegi ta koostööd legendaarse metsavennasalgaga Lendav surm. Seejärel juhtis Pargase-nimelist salka, kuhu kuulus kokku viis meest. Suurem osa tema salga liikmetest (neli) tapeti julgeoletöötajate poolt 1948. aasta novembris. Seejärel varjas ta end üksinda ja ei võtnud kuni augustini 1949 ette ühtegi aktsiooni.
Pargase ema Vella-Katariina, tema naine ja tütred küüditati märtsis 1949 Siberisse.
18. novembri varahommul 1949 piiras julgeoleku jälitusgrupp sisse Pargase asukoha Nurme talus Arvila külas Mäetaguse vallas. Edasisi sündmusi on ennast koos Pargasega samas majas varjanud tema vend Karl Lipp kirjeldanud järgmiselt: "Sel ööl (18. novembril 1949), mil ööbisime Arvilas, käratas järsku Pargas: "Poiss, välja!" Pargas tormas uksest ees, mina järel. Nagu Pargas väljus, nii kargas koer talle kallale ja kõlasid lasud. Pargas langeski trepile. Ümberringi oli päevavalgus, valgustati ümbrust. Mina ei tormanud metsa, vaid tee (Arvila-Savala) suunas. Suutsin tulistada, ilmselt vaid pikali tõugata ühe piirajaist ja kaduda. See, et ma tee, aga mitte metsa suunas jooksin, kus meid oodati, mind päästis." Arvamus, et Pargas hukkus Nurme talumaja trepil, ei pea ilmselt paika, sest mitmed tunnistajad kinnitavad, et ta varises kokku haavatuna paarkümmend meetrit majast eemal, kus ta ilmselt ise oma elu lõpetas. Põgeneval Karl Lipul polnud võimalust selles veenduda. Tütar Laine: "Isale karjuti siis: Tule välja! Tule välja! Isa tuli saunast välja. Siis kästi tal jooskma hakata. Eks siis isa jooksiski. Siis tulistati talle jalgadesse, nii et ta maha kukkus... Talle lasti verekoer kallale. Isa laskis koera maha. Ja siis enda. Hiljem oli isa laip veel keskkohast puhta sodiks lastud. Laipa oli hiljem raske ära tunda, olnud näost sinine ja must. Isegi teda ära tundma kutsutud lell oli segaduses. Siis meenus talle arm isa käel. Haavast, mis ta noorena endale kätte oli lõiganud. Lõpuks öelnud lellele isa näidanud julgeolekumees: noh, löö jalaga ka! Mispeale kostnud lell, et mis sa surnust enam togid." Pargase kodutalu Metsavälja hävitati võimude poolt 1950. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
16. novembril 2003 avati Pargasele tema hukkumiskohas mälestuskivi, mis püstitati Kaitseliidu Alutaguse maleva Lüganuse malevkonna initsiatiivil ja toetusel ning Mäetaguse, Maidla ja Sonda valla rahaga.
Sergei Issakov
pisi|Sergei Issakov (2010) Sergei Issakov (vene keeles Сергей Геннадиевич Исаков; 8. oktoober 1931 Narva – 11. jaanuar 2013 Tartu) oli Eesti kirjandusteadlane ja poliitik.
Issakov sündis esimese põlve intelligentide peres (vanaemad ja vanaisad olid töölised ja talupojad ning isa-ema haritlased). Vanemad olid pärit Narvast. 1941. aastal isa arreteeriti süüdistatuna spionaažis. Erinõupidamise otsusega mõisteti talle seitse ja pool aastat vabadusekaotust, kaks aastat hiljem hukkus ta laagris.
Sergei Issakov õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis Juri Lotmani õpilasena ja lõpetas 1954. aastal vene filoloogina. Ta sai 1976. aastal filoloogiadoktori kraadi.
1955. aastal sai ta ülikooli õppejõuks, aastatel 1978–1997 oli professor, seejärel emeriitprofessor. Vene kirjanduse lektorina töötas ta ka Helsingi Ülikoolis.
Aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige.
Teoseid
Sergei Issakov avaldas arvukalt uurimusi eeskätt vene-eesti kultuurisuhete kohta.
183
183. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastad: 178 179 180 181 182 - 183 - 184 185 186 187 188
185
185. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Eesti Reformierakond
Eesti Reformierakonna programmiline eesmärk on jõuka kodanikuühiskonna kujundamine, mille aluseks on lihtne maksusüsteem ja riigi vähene sekkumine turul toimuvasse.
Reformierakond kuulub Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse, kuhu Eesti erakondadest kuulub ka Keskerakond.
pisi|püsti|Erakonna auesimees [[Siim Kallas]]
Erakonna juhid
Erakonna esimees on alates 14. aprillist 2018 Kaja Kallas, enne teda juhtis erakonda 7. jaanuarist 2017 kuni 14. aprillini 2018 Hanno Pevkur. Erakonna aseesimehed on Jürgen Ligi ja Urmas Kruuse.
Reformierakonna peasekretär on alates 4. maist 2022 Timo Suslov.
Erakonna auesimees on Siim Kallas.
Volikogu
Reformierakonna volikogu moodustavad erakonna esindajad Euroopa Parlamendis ja Euroopa Komisjonis, kõik Riigikogu liikmed, ministrid ning maakondlike piirkondlike organisatsioonide esimehed.
Reformierakonna volikogu esimees on Kristen Michal.
Asutamine
Erakond asutati 13. novembril 1994. Sel päeval toimus Tallinnas kaks poliitilist kogunemist: Eesti Panga toonase presidendi Siim Kallase ümber koondunud uue erakonna algatusrühma istung ja 1990. aastal asutatud Eesti Liberaaldemokraatliku Partei (ELDP) erakorraline kongress. Algatusrühm otsustas ühineda ELDP-ga, uus erakond Eesti Reformierakonna nime all ellu kutsuda ning asuda valmistuma 1995. aasta parlamendivalimisteks. ELDP kiitis kongressil heaks liitumise Reformierakonna algatajatega. Kahe struktuuri juhtkonnad ühendati, erakonna esimeheks valiti Siim Kallas. Siseministeerium registreeris Eesti Reformierakonna 9. detsembril 1994.
Siim Kallase algatusrühm tõi erakonda ettevõtjaid ja avaliku elu tegelasi: Igor Gräzin, Rein Lang jt. Samuti astus erakonda seni parteitut poliitikut, nagu Valve Kirsipuu, Uno Mereste, Ignar Fjuk, Toomas Savi.
ELDP poolelt astusid uude erakonda Paul-Eerik Rummo, Meelis Atonen, Kristiina Ojuland, Heiki Kranich, Tiit Käbin, Toomas Vilosius, Andres Lipstok, Daimar Liiv, Henn Sarv, Aap Neljas, Andres Taimla jt. ELDP-l oli ka juba Eesti poliitikas osalemise kogemus: liikmed omaaegsest Rahvarindest ja Loomeliitude Kultuurinõukogust, kontakt Liberaalse Internatsionaaliga (vaatlejaliige alates 1990. aastast), töö Eesti Kongressis ja Ülemnõukogu viimases koosseisus, osalemine 1992. aasta parlamendivalimistel ning Mart Laari valitsuses, erakonna presidendikandidaadi Lennart Meri valimine Vabariigi Presidendiks, samuti ühenduse Noored Liberaalid tegevus.
1995–1999
10. mail 1997 toimus Reformierakonna üldkoosolek, kus võeti seoses Mittetulundusühingute seaduse jõustumisega vastu uus erakonna põhikiri ja muudeti erakonna programmi. Erakonna esimeheks valiti järgmiseks kaheks aastaks Siim Kallas.
11. detsembril 1998 Bonnis toimunud nõukogu istungil võeti Eesti Reformierakond Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühenduse (ELDR) täisliikmeks.
15. mail 1999 toimunud Reformierakonna korralisel üldkogul valiti erakonna esimeheks taas Siim Kallas. Erakonna peasekretäriks sai Eero Tohver.
2000–2004
2001. aasta presidendivalimiste eel käivitas Reformierakond sisevalimiste kampaania erakonna presidendikandidaadi väljaselgitamiseks. Üle Eesti toimunud presidendituuril osalesid kandidaatidena Siim Kallas, Märt Rask, Toomas Vilosius ja Toomas Savi. Alates sellest ajast on Reformierakonna valimisnimekirjad moodustunud erakonnasiseste eelvalimiste tulemusena.
2002. aasta märtsis kirjutasid Reformierakonna ja Vene Balti erakonna (VBEE) juhid alla koostööleppe. Kavas oli ühinemine, mis aga sisevastuolude tõttu ei õnnestunud. VBEE esimees Sergei Ivanov visati erakonnast välja ja hiljem ühines VBEE Vene erakonnaga Eestis.
Kevadel 2003 valis Reformierakonna üldkogu taas esimeheks Siim Kallase. Erakonna aseesimeesteks said Meelis Atonen, Märt Rask ja Andrus Ansip. Reformierakonna peasekretäriks nimetati Kristen Michal.
Mais 2004 asus Eesti Reformierakonna esimees Siim Kallas tööle Eesti volinikuna Euroopa Komisjonis. 2004. aasta sügisel tööd alustanud Euroopa Komisjoni uues koosseisus sai Siim Kallasest Euroopa Komisjoni asepresident. Kuna Kallas asus tööle Brüsselisse, oli Andrus Ansip vastavalt Reformierakonna juhatuse otsusele alates 2004. aasta suvest Eesti Reformierakonna esimene aseesimees, kes vajaduse korral täidab erakonna esimehe ülesandeid.
2004. aasta sügisel valiti aseesimeheks Kristiina Ojuland, sest Märt Rask nimetati Riigikohtu esimeheks ja ta pidi erakonnast lahkuma. Novembris toimunud erakonna Üldkogul valiti Reformierakonna esimeheks Andrus Ansip. Siim Kallasest sai erakonna auesimees.
188
188. aasta
Eesti Reformierakond
2005–2009
2. novembril 2006 avaldas Reformierakond oma uue kampaaniasõnumi ja valimislubaduse viia Eesti 15 aastaga (aastaks 2022) Euroopa viie jõukaima riigi hulka. Kampaania tunnuslause võeti kasutusele erakonna üldvalimiste kogu valimisprogrammi kohta. Lubadus sai väga palju tähelepanu, kui Reformierakonna peamine kampaanianägu Andrus Ansip selle 2007. aasta aprilli lõpus populariseeris.
Aprillis 2007 nimetas Reformierakonna juhatus presidendikandidaatideks Paul-Eerik Rummo, Laine Jänese ja Toomas Hendrik Ilvese.
23. septembril 2007 valiti 174 valijamehe häälega Eesti Vabariigi presidendiks Toomas Hendrik Ilves. Presidendivalimiste käigus oli toimunud oluline muutus poliitikamaastikul, kus ühel poolel hoidsid kokku Arnold Rüütlit toetanud Keskerakond ja Rahvaliit (sõlmisid omavahel nn KeRa lepingu) ning teisel poolel Ilvest toetanud Sotsiaaldemokraatlik Erakond, Isamaa ja Res Publica liit ning Reformierakond.
188
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Eesti Reformierakond
2005–2009
23. aprillil 2008 valiti Reformierakonna aseesimeheks Jürgen Ligi.
15. novembril 2008 toimus Tallinnas Swissôteli konverentsikeskuses majanduskonverents Restart, kus Reformierakonna kutsel esinesid Euroopa Komisjoni asepresident Siim Kallas, Rootsi majandusanalüütik Johnny Munkhammar, iga-aastase majandusvabaduse indeksi koostamise eest vastutav, endine USA asevälisminister Terry Miller Heritage Foundationist, Rootsi Riigikassa peadirektor Bo Lundgren, innovatsioonikonsultant Pekka Roine, tolleaegne justiitsminister Rein Lang ja ettevõtja Viljar Arakas.
188
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Eesti Reformierakond
2005–2009
2009. aasta detsembris toimunud Üldkogul valiti erakonna esimeheks ligi tuhande häälega tagasi Andrus Ansip. Erakonna juhatuse koosseis uuenes poole võrra.
188
Aastad: 183 184 185 186 187 - 188 - 189 190 191 192 193
Eesti Reformierakond
2010–
Mais 2010 alustas Reformierakond üle-eestilise laienemiskampaaniaga, mille eesmärgiks oli kutsuda inimesi erakonda astuma. Liikmeskond kasvas selle tulemusena 7500-lt 10 000-ni.
Säilitamine (arhiivindus)
Säilitamine on arhiivinduses nimetus kõigi tegevuste kohta, mille eesmärk on aeglustada säilikute vananemist, takistada nende lagunemist ja pikendada seeläbi kogude kasutusaega.
Eesti Reformierakond
2010–
Aprillis 2011 nimetas erakonna juhatus ametisse uue peasekretäri, kelleks sai Martin Kukk.
Juunis valiti volikogu esimeheks justiitsminister Kristen Michal. Sellele järgnenud erakonna üldkogul valiti erakonnale uus juhatus ja kinnitati järgmiseks kaheks aastaks ametisse erakonna senine esimees Andrus Ansip.
Säilitamine (arhiivindus)
Säilitamisel on kaks teineteisega tihedalt seotud ja samas vastuolulist eesmärki. Esiteks tähendab säilitamine selliste hoiutingimuste loomist, mis võimalikult aeglustaks dokumentide vananemist ja tagaks nende füüsilise olemasolu võimalikult pika aja vältel. Teisest küljest tähendab säilitamine jällegi võimalikult soodsate tingimuste loomist dokumentide maksimaalselt laialdaseks kasutamiseks. On ju kultuuri mälu nagu inimesegi oma mitte staatiline, vaid dünaamiline süsteem. Mida rohkem allikaid on kasutuses ja käigus, seda rikkalikum on kultuur. Säilitamine ei tohiks kuidagi piirata kasutamist, vaid peab kasutamist võimalikult hõlbustama.
Eesti Reformierakond
2010–
Augustis suudeti esimest korda taasiseseisvunud Eestis valida president ära parlamendis. Presidendiks valiti Toomas Hendrik Ilves, kelle poolt hääletas 73 Riigikogu liiget.
Säilitamine (arhiivindus)
Säilitamises eristatakse kahte põhilist tegevussuunda:
Eesti Reformierakond
2010–
pisi|Meeleavalduseks valmistatud plakat, mis viitas irooniliselt peaminister [[Andrus Ansipi väitele, et Reformierakonna rahastamisskandaali algatanud Silver Meikar heideti parteist välja, kuna rahva kannatus oli katkenud]] Mais puhkes Reformierakonna rahastamisskandaal ehk nn Silvergate, kui Silver Meikar andis avalikkusele teada, et annetas erakonnale raha, mille päritolu ta enda väitel ei tea. Alates Silver Meikari kirjutise ilmumisest maikuus püsis Eesti Reformierakond meediatähelepanu keskmes kuni septembrini. Pärast varjatud annetuste väljatulekut tekkis ka kodanikuliikumine Aitab Valelikust Poliitikast, mille raames viidi läbi poliitilisi meeleavaldusi ja arutelukoosolekuid.
16. novembril tähistati liberalismi päeva seminariga, kus kuulutati aasta liberaaliks 2012 peaministri majandusnõunik, Tallinna Ülikooli inimgeograafia külalisõppejõud ja tõlkija Kalev Kukk. Samuti esitleti Liberalismi Akadeemia kirjastatud teost "Vabaduse raamat. 111 teost liberaalsest vaimuloost".
Säilitamine (arhiivindus)
Vanaraamatu säilitamine
Vanaraamatu säilitamine koosneb mitmest etapist:
Eesti Reformierakond
2010–
Novembris valiti Reformierakonna Tallinna piirkonna juhiks Valdo Randpere.
VIII Riigikogu (1995–1999)
1995. aasta parlamendivalimistel sai Reformierakond 87 531 häält ehk 16,19%, mis andis 19 kohta Riigikogus. 1995. aasta sügisel lõi erakond valitsuskoalitsiooni Koonderakonna ja Maarahva Ühendusega. Riigikogu esimeheks valiti reformierakondlane Toomas Savi. Erakonna esimees Siim Kallas sai välisministriks. Valitsusse kuulusid Reformierakonnast veel Andres Lipstok majandus-, Toomas Vilosius sotsiaal-, Jaak Aaviksoo haridus-, Märt Rask sise- ning Kalev Kukk teede- ja sideministrina.
Säilitamine (arhiivindus)
Vanaraamatu säilitamine
Hoiustamisel on väga oluline leida riiulis raamatutele õige asend lähtuvalt laadist, formaadist, köite teostusest ja köite materjalidest. Selleks on osa teavikute hoidmiseks tarvis valmistada ümbris, mapp või karp. Nahk- ja poolnahkköited peavad olema karbistatud ning karbi materjal peab olema happevaba. Värvide mitteeraldumiseks tuleb panna lehtede vahele eripaberid, mis värvi eraldumist takistaksid. Tähtis on õige paigutustihedus: 2–5 cm õhuvahe riiuli ülaäärest. Happelise ja hapra paberiga trükistest, eriti haruldastest või hinnalistest trükistest tuleb teha kasutus- ja varukoopiad. Mitmest vanaraamatust valguskoopiat teha ei tohi, kuna see protseduur ületab raamatu säilitamiseks vajaliku valgustugevuse mitu korda.
Eesti Reformierakond
Kohalikud valimised 1996
Reformierakonna jaoks esimestel kohalikel valimistel osaleti 22 nimekirjaga, lisaks oldi kolmes valimisliidus. Reformierakonna nimekirjas valiti üle Eesti kohalikesse volikogudesse 124 inimest.
Säilitamine (arhiivindus)
Vanaraamatu säilitamine
Vanaraamatu hoiuruum peab olema pime, suhteliselt kuiv ja jahe, kuid mitte külm. Väga tähtis on hoida normaalset temperatuuri ja õhuniiskust. Hoiuruumi aknad ja uksed peavad olema tihedalt suletavad, avanevad aknad tuleb varustada tihedate võrkudega, ventilatsioonisüsteem tuleb varustada filtritega. Hoidlates ei tohi olla kõrvalisi esemeid (riided, jalanõud, toiduained jms.) ja regulaarselt tuleb hoidlat koristada.
Eesti Reformierakond
IX Riigikogu (1999–2003)
7. märtsil 1999 toimunud Riigikogu valimistel sai Reformierakond 77 088 häält ja 18 kohta Riigikogus. 17. märtsil sõlmis Reformierakond Isamaaliidu ja Mõõdukatega koalitsioonilepingu, mille alusel moodustati valitsus, kus Reformierakond sai viis ministrikohta. Erakonna esimees Siim Kallas sai rahandusministriks, erakonna peasekretär Heiki Kranich keskkonnaministriks, erakonna juhatuse liikmed Märt Rask justiits- ja Toivo Asmer portfellita ministriks. Kultuuriministriks kinnitati Signe Kivi. Riigikogu esimeheks valiti Reformierakonna aseesimees Toomas Savi.
2001. aasta detsembris lahkus Reformierakond Tallinnas valitsuskoalitsioonist. Jõulude eel moodustati Tallinnas uus koalitsioon Keskerakonnaga. See samm tõi jõulude eel kaasa valitsuse tagasiastumise, kuna ei õnnestunud säilitada riigi ja kohalike võimude lahusus.
Säilitamine (arhiivindus)
Vanaraamatu säilitamine
Haruldaste raamatute kogud peavad olema kindlustatud. Kogudest peab olema täpne ülevaade, et kiiresti avastada kadumised. Teavikud peavad olema märgistatud. Eriti väärtuslike teavikute kohta tuleb hoida eraldi kirjeldusi ja fotosid, neil peab olema eraldi kasutuskord. Hoidlad peavad olema lukustatud, varustatud valvesignalisatsiooniga ja ligipääs hoidlaisse peab olema piiratud.
Eesti Reformierakond
IX Riigikogu (1999–2003)
2002. aasta jaanuaris toimunud koalitsioonikõnelustel moodustas Reformierakond valitsuskoalitsiooni Keskerakonnaga. Reformierakonna esimees Siim Kallas sai peaministriks. Välisministriks sai Kristiina Ojuland, keskkonnaministrina jätkas Heiki Kranich, justiitsministrina Märt Rask, kultuuriministrina Signe Kivi, portfellita regionaalministrina Toivo Asmer.
Säilitamine (arhiivindus)
Fotomaterjalide säilitamine
Fotomaterjalide loomulikku vananemist ei ole võimalik täielikult peatada, kuid seda saab oluliselt aeglustada sobivate säilitustingimuste loomisega. Foto säilivus sõltub foto tüübist ja vormistusest. Olulised on temperatuur, õhuniiskus ja arhiivipakendi materjal, samuti fotode kasutamise tihedus ja käsitsemine.
Tambovi konstant
Tambovi konstandiks nimetatakse naljatades arvu, mis liidetakse või lahutatakse saadud tulemusele või millega seda korrutatakse või jagatakse, et saada vajalik tulemus.
Säilitamine (arhiivindus)
Fotomaterjalide säilitamine
Fotod kahjustuvad peamiselt keemiliste protsesside tulemusena. Nende protsesside kiirus suureneb koos temperatuuri ja õhuniiskuse tõusuga. Enamiku fotomaterjalide säilitamisel kehtib reegel: mida madalamad on temperatuur ja niiskus, seda parem. Pikaajaliste uuringutega on määratud seos: fotode eluiga pikeneb kaks korda temperatuuri alandamisel iga 5–6 °C võrra ja samuti kaks korda õhuniiskuse alandamise iga 20% kohta.
Eesti Reformierakond
IX Riigikogu (1999–2003)
2013. aastal kirjutas ajakirjanik Katariina Krjutškova Äripäevas Reformierakonna 1999. aasta riigikogu valimiskampaania rahastamisest. Tal õnnestus saada enda kasutusse Reformierakonna tollast kampaaniat 2,1 miljoni krooniga rahastada aidanud ettevõtte R-Hooldus pangakonto väljavõte. Sellest dokumendist selgub, et 15 aastat tagasi aitasid Reformierakonna võimule salapärased abilised, kes tassisid partei kassase sularahapakke. R-Hoolduse rahastatud valimiskampaaniast on möödas 15 aastat, kuid ikka veel ei julge asjaosalised avalikustada, kes olid toonased rahastajad. Jätkuv varjamine viitab sellele, et see aastaid tagasi kasutatud rahastamisskeem on oluline ka praegu.
Tambovi konstant
Autoajakirjanik Toomas Vabamäe on määratlenud Tambovi konstanti järgmiselt: kõrgkoolide füüsika ja teiste kursuste praktikumides kasutatav universaalne suurus, mis tuleb mõõtetulemusega liita, lahutada, korrutada või jagada, et saada vajalik tulemus.
Mahhatškala
Mahhatškala (avaari МахIачхъала, lesgiini Магьачкъеле, tabasaaraani Мягьячгъала, dargi ГIянжи-Къала või МяхIячкъала, kumõki Магьачкъала, laki МахІачкъала või Анжи, aserbaidžaani Mahaçqala, vene Махачкала) on linn Venemaal, Dagestani Vabariigi pealinn. Asub Kaspia mere ääres.
Ajalugu
Linn asutati 1844. aastal kumõkkide maale kindlusena, mis Peeter I auks sai nimeks Petrovskoje. Mägilased kasutasid nime Anži-Kala.
Linnaõigused sai asula 1857. aastal nime all Petrovsk-Port (Петровск-Порт). 1922. aastal nimetati Dagestani revolutsionääri Mahomed Ali Dahhadajevi (hüüdnimi Mahhatš) järgi Mahhatškalaks (kala on mitmes Dagestani keeles 'kindlus, linn').
Eesti Reformierakond
Kohalikud valimised 1999
17. oktoobril 1999 toimunud kohalike omavalitsuste volikogude valimistel osales Reformierakond 16 oma nimekirjaga ning neljas valimisliidus. Nii linnapea kui volikogu esimehe koht saadi seitsmes linnas, ainult volikogu esimehe koht 5 linnas ja ainult linnapea koht kahes linnas.
Eric Stenbock
thumb|Eric Stenbock Erik Magnus Andreas Harry (Stanislaus) Stenbock (vkj 29. veebruar / 12. märts 1860 Cheltenham, Gloucestershire – vkj 14. / 26. aprill 1895 Brighton, Ida-Sussex) oli baltisaksa päritolu proosakirjanik, luuletaja ja Kolga mõisa fideikomissijärgne pärija; krahv.
Mahhatškala
Ajalugu
1970. aastal toimus suur maavärin, mis põhjustas linnas suuri purustusi.
Eric Stenbock
Stenbock sündis 1860. aastal baltisaksa aadliperekonda ja tema esivanemate hulka kuulus Rootsi kuninganna. Peamiselt Inglismaal üles kasvanud, avaldas ta oma esimese luulekogu 1881. aastal Oxfordis õppides. "Armastus, uni ja unenäod" oli pühendatud Charles Bertram Fowlerile, poisile, kellest Stenbock oli vaimustunud ja kes suri 16-aastaselt. Ka Stenbock ise põdes suure osa oma lühikesest elust, rikkudes tervist veelgi alkoholi ja oopiumiga.
Eesti Reformierakond
Kohalikud valimised 2002
2002. aasta oktoobris toimunud kohalikel valimistel osales Reformierakond oma valimisnimekirjaga 55 omavalitsuses üle Eesti. Et veel viimast korda olid kohalikel valimistel lubatud valimisliidud, siis osalesid paljud Reformierakonna liikmed valimistel valimisliitude nimekirjades. Reformierakond sai võimule 54 omavalitsuses, nende hulgas näiteks Tallinnas, Tartus, Pärnus, Kuressaares, Paides, Rakveres aga ka paljudes väikelinnades ja valdades.
Mahhatškala
Haridus
Linnas asub 1931. aastal asutatud Dagestani Riiklik Ülikool.
How It's Got to Be
"How It's Got to Be" on Jeanette Biedermanni esimene singel albumilt "Delicious". Laulu kirjutasid Jeanette Biedermann ja Wonderbra ning produtseeris Cobra. Singel anti Saksamaal välja 1. oktoobril 2001.
Eric Stenbock
1885. aastal külastas Stenbock oma valdusi Eestis ja jättis tõenäoliselt kohalikele oma rohelise ülikonna ja oranži siidisärgiga kustumatu mulje. Stenbock asus Kolgasse rajama kasvuhoonet ja menagerie 'd, kus olid punased seinad, troopilised taimed ja vabapidamisel kilpkonnad, ahvid, papagoid, tuvid, sisalikud ja salamandrid. Krahvi magamistoas asus voodi kohal pentagramm. Ta suitsetas oopiumi ja mängis hilisõhtuni klaverit ning ilmus hommikusöögilauda hommikumantlis, madu ümber kaela keeratud. Isegi need veidrused ei heidutada kohalikke mõisnikke, kes lootsid, et nende abiellumisealised tütred võiksid Stenbockile silma jääda. Õhtusöökidele ilmus krahv koos lemmikahviga.
Säilitamine (arhiivindus)
Fotomaterjalide säilitamine
Kontrollitava säilitusrežiimiga fotoarhiivides jääb temperatuur vahemikku −24...+18 °C ja õhuniiskus vahemikku 20–50%. Nende parameetrite stabiilsus on oluline mehaaniliste kahjustuste vältimiseks.
Eric Stenbock
Kirjanik Ernest Rhys on meenutanud, kuidas Stenbock võttis külalisi vastu, õlal kärnkonn Fatima. Tema toas toas olid Buddha ja Shelley büstid, mille vahel põles punane lamp. Seda ekstsentrilist pühapaika külastas isegi Oscar Wilde, kes süütas võõrustaja hirmuks lambist oma sigareti. 26. aprillil 1895, samal päeval, mis sai saatuslikuks ka Oscar Wilde'ile – nimelt algas sel päeval kohtuprotsess, mille tulemusena mõisteti kirjanik sunnitööle, mis omakorda kiirendas tema surma –, lõi Stenbock kodus lahvatanud tüli käigus ära pea ning suri vaid 35-aastaselt.
Mahhatškala
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 466 800, 2010. aastal aga 578 000.
187
187. aasta
Säilitamine (arhiivindus)
Fotomaterjalide säilitamine
Temperatuuri järgi eristatakse nelja režiimi: Jahe, külm ja sügavkülm režiim on saavutatavad ainult kliimaseadmetega. Perioodiliselt, üks kord kuus tuleb salvestatud andmetest teha väljatrükk. Ekspositsiooniruumides tuleb lisaks temperatuurile ja õhuniiskusele mõõta ka nähtava valguse valgustustihedust (luumen/m² ehk luks – lx) ja ultraviolettkiirguse osa selles (µW/lm), mis mõlemad mõjutavad fotode säilivust. Nähtava valguse ja ultraviolettkiirguse kahjustav mõju fotodele on kumulatiivne. Eksponaadile mõjuvat valgushulka väljendatakse valgustiheduse ja aja korrutisena lukstundides (lxh).
Digitaalne säilitamine
Digitaalne säilitamine ehk digitaliseerimine ehk digiteerimine tähendab analoogkujul esineva teabe esitamist ja säilitamist digitaalsel kujul.
Eesti Reformierakond
Kohalikud valimised 2002
2004. aasta oktoobris sõlmis Reformierakond Tallinnas uue võimuliidu Res Publica ja Rahvaliiduga. Linnakoalitsioonist lahkus Keskerakond. Reformierakondlastest abilinnapeadena asusid ametisse Peep Aaviksoo, Tatjana Muravjova ja Ülle Rajasalu. Linnaosavanematena jätkasid tööd Keit Pentus, Hanno Pevkur ja Taavi Rõivas, lisandusid Remo Holsmer ning Triinu Rajasalu.
187
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Säilitamine (arhiivindus)
Digitaalne säilitamine
Digitaalse säilitamise eesmärgid on
Mahhatškala
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mahhatškala elanikest avaare 26,8%, kumõkke 17,7%, darge 13,8%, lakke 13,0%, lesge 12,0%, venelasi 8,0%, tabassaraane 2,0%, rutuule 1,1%, nogaisid 0,9%, aguule 0,7%, tsahhe 0,4% ja muudest rahvustest inimesi 3,6%.
187
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Eesti Reformierakond
X Riigikogu (2003–2007)
2003. aasta märtsis sai Reformierakond Riigikogu valimistel 87 551 häält. See oli 17,7 protsenti kõikidest antud häältest ning andis 19 kohta parlamendis.
Aprillis 2003 sõlmis Reformierakond valitsusleppe Res Publica ja Rahvaliiduga. Valitsuses asusid tööle majandus- ja kommunikatsiooniminister Meelis Atonen, välisminister Kristiina Ojuland, kultuuriminister Urmas Paet, kaitseminister Margus Hanson ja rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo.
2005. aasta märtsis lagunes peaminister Juhan Partsi tagasiastumise tõttu valitsus. Peaministriks sai presidendi ettepanekul ja Riigikogu otsuse järel 12. aprillil 2005 Reformierakonna esimees Andrus Ansip, kes juhtis valitsust, kuhu lisaks Reformierakonnale kuulusid veel Keskerakond ja Rahvaliit. Teised Reformierakonna ministrid: välisminister Urmas Paet, kaitseminister Jaak Jõerüüt, justiitsminister Rein Lang ja rahvastikuministrina jätkas Paul-Eerik Rummo.
Eric Stenbock
Ta on maetud Brightonis Extra-Mural Cemetery kalmistule.
Säilitamine (arhiivindus)
Digitaalne säilitamine
Digiteerimise eelised:
Eric Stenbock
Üle-eestilise kooliteatrite Põhjafestivali raames antakse välja temanimelist auhinda, milleks 2007. aastal oli Jüri Mildebergi joonistus "Kolga teatrimaja".
Säilitamine (arhiivindus)
Digitaalne säilitamine
Digitaalne säilitamine on eluline probleem infoühiskonnas, kus teabe lisandumiskiirus kasvab pidevalt ja uus sisu muutub üha dünaamilisemaks. Teabe kolimine võrgukeskkonda on kaasa toonud olukorra, kus me ei saa teavet enda omandusse, vaid hangime talle juurdepääsu. Infoasutused olukorra üle, kus elektrooniline teave on tänapäeval küll kättesaadav, tulevikus aga võib-olla mitte. Ollakse mures, kuidas võimaldada tulevikuski juurdepääsu neile materjalidele, mis on vajalikud ja millega kasutajad on juba harjunud.
Eric Stenbock
Perekond
Tema vanemad olid Narvas sündinud Bogesundi krahv, Torpa vabahärra ja Tiroolis Merano lähedal asunud Rottensteini lossi (Schloß Rottenstein; Castel Rottenstein) omanik Erich Stenbock (1834–1861) ja Lucy Frerichs (1839–1896), kes oli Bremenist pärit Manchesteri puuvillatööstur Johan Frerichsi tütar. Tema 1861 lesestunud ema abiellus 1864 Sir Francis Mowattiga (1837–1919), kes oli 1894–1903 alaline riigikassa sekretär.
Säilitamine (arhiivindus)
Digitaalne säilitamine
Ühtset lahendust arhiveerimise osas leitud ei ole. Katsetatakse eri variante. Digiteerimist ja sellega seotut ennustatakse lähituleviku olulisimaks valdkonnaks digitaalteabe alal.
Eric Stenbock
Perekond
Tema vanaisa krahv Magnus Stenbock (1804–1885) oli Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Loo mõisa omanik, vanavanaisa krahv Johann Diedrich Stenbock (1781–1822) päris 1800 oma vanaisalt, Eestimaa maanõunikult krahv Karl Magnus Stenbockilt (1725–1798) (Magnus Stenbocki (1664–1717) pojapoeg), Haabneeme, Viimsi, Lubja ja Vohnja mõisa, kuid müüs Haabneeme, Viimsi ja Lubja mõisa samal aastal kindralmajor vürst Vassili Gortšakovile.
Tema kaugemate esivanemate hulka kuulusid Rootsi kuninga Johan III vallastütar Sofia Gyllenhielm ja Pontus De la Gardie, ning nende poeg Jakob De la Gardie (1583–1652), kelle tütar abiellus Eric Stenbocki esivanema Bogesundi krahvi Gustaf Otto Stenbockiga.
Säilitamine (arhiivindus)
Säilitusprioriteedid
Raamatukogud teevad üha enam koostööd teiste mäluasutustega (muuseumid ja kunstigaleriid), et luua digiteeritud materjale ja teha need kasutajatele laialdaselt kättesaadavaks. Digitaalse ainese säilitamine on tavapärasest laiem ja keerulisem, hõlmates vahel ka juurdepääsu ja kasutamist ning mis kõige keerulisem, tuleviku prognoosimist. Viimasest sõltub, kas, kuidas ja mil määral on digiaines kasutatav mõnikümmend aastat hiljem. Digitaalne säilitamine on iga digitaalarhiivi ning digiteerimisprojekti ja -kollektsiooni lahutamatu ning oluline osa.
Eesti Reformierakond
X Riigikogu (2003–2007)
Oktoobris 2005 astus ametist tagasi kaitseminister Jaak Jõerüüt, ministrikohused võttis üle Jürgen Ligi.
Euroopa parlamendi valimised 2004
Juunis 2004 toimunud europarlamendi valimistel valiti üheks kuuest Eesti saadikust Reformierakonna kandidaat Toomas Savi. Ta sai Euroopa Liberaalide ja Demokraatide Liidu fraktsiooni liikmeks ning kuulus europarlamendi arengukomisjoni.
Kohalikud valimised 2005
2005. aasta sügisel toimunud kohalike omavalitsuste volikogude valimistel olid Reformierakonna valimisnimekirjad väljas 151 omavalitsuses 2113 kandidaadiga ja volikogudesse pääseti 127 omavalitsuses. Kokku sai erakond 83 953 häält ehk 16,9%. Reformierakond säilitas võimupositsiooni Tartus, Võrus, Valgas, Jõgeval, Viljandis, Keilas, Raplas, Kärdlas ja Kuressaares.
XI Riigikogu (2007–2011)
2007. aasta Riigikogu valimiste eel tegi erakond rohkesti valimisreklaami, sealhulgas tänavaplakatitega enne aktiivse valimiskampaania algust. Valimislubadused keskendusid palkade ja toetuste suurendamisele.
Peamine valimisloosung oli "Visioon 15ks aastaks," milles Reformierakond "viib Eesti viie rikkama/jõukama riigi hulka Euroopa Liidus,"  ning mille üheks kriteeriumiks asetati sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta.
Sõltumata kampaaniasõnastusest, mis viitas viieteistkümneks aastaks seatud visioonile, mille suurem eesmärk oli Reformierakonnal viia Eesti viie rikkama riigi hulka Euroopa Liidus konkreetse ajalise lubaduseta, hakkas loosung erakonna valimismaterjalide najal elama oma elu, sest ajakirjandus, avalikkus ja valimistejärgselt opositsiooni sattunud Keskerakond tõlgendasid loosungit, justkui lubanuks Reformierakond, et Eesti jõuaks 15 järjestikuse aastaga viie rikkaima riigi hulka (aastaks 2022).
4. märtsil 2007 toimunud Riigikogu valimistel sai Reformierakond 153 041 häält ehk 27,8%, mis andis 31 kohta Riigikogus.
2. aprillil 2007 sõlmisid Reformierakond, Isamaa ja Res Publica liit ning Sotsiaaldemokraadid koalitsioonilepingu. Loodud valitsuse juhiks sai Andrus Ansip, välisministrina jätkas Urmas Paet ja justiitsministrina Rein Lang, kultuuriministriks sai Laine Jänes, sotsiaalministriks Maret Maripuu ning Jaanus Tamkivist sai keskkonnaminister.
Veebruaris 2009 astus Maret Maripuu tagasi ning sotsiaalministriks sai Hanno Pevkur.
Juunis 2009 lahkusid Sotsiaaldemokraadid valitsuskoalitsioonist, rahandusministriks sai Jürgen Ligi
Euroopa parlamendi valimised 2009
7. juunil 2009 toimusid europarlamendi valimised ning Reformierakonnast osutus valituks Kristiina Ojuland. Reformierakond sai 60877 häält ehk 15,3%.
Kohalikud valimised 2009
18. oktoobril 2009 toimunud kohalike omavalitsuste volikogude valimistel sai Reformierakond 110 275 häält. Kõige suurem toetus oli Reformierakonnal Saaremaal (32,8%), järgnes Põlvamaa (31,9%) ja Tartu (30,88%). Nimeliselt pälvisid rohkem hääli linnapea Urmas Kruuse Tartus, Kalle Jents Viljandis ja Urve Tiidus Kuressaares ning Rapla vallavanem Aare Heinvee.
XII Riigikogu (2011–2015)
6. märtsil 2011 toimunud Riigikogu valimistel sai Reformierakond 164 255 häält ehk 28,6% kogu häälte arvust, saades Riigikogus 33 kohta.
Uue võimuliidu otsustas Reformierakond pärast läbirääkimisi sõlmida senise valitsuspartneri Isamaa ja Res Publica Liiduga, kellega kahe peale omatakse Riigikogus 56 kohta. Loodud valitsuse juhina jätkas Andrus Ansip, välisministrina Urmas Paet, rahandusministrina Jürgen Ligi, sotsiaalministrina Hanno Pevkur, kultuuriministriks sai Rein Lang, justiitsministriks Kristen Michal ja Keit Pentusest sai keskkonnaminister.
Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni esimeheks valiti Jaanus Tamkivi, aseesimeesteks Valdo Randpere ja Remo Holsmer. Riigikogu aseesimeheks esitati Laine Randjärv.
6. detsembril teatas oma tagasiastumisest justiitsminister Kristen Michal. Justiitsministriks sai Hanno Pevkur ja sotsiaalministriks Taavi Rõivas. Kristen Michali Riigikogu saadiku volitused taastati, Riigikogu Reformierakonna fraktsioonist lahkus asendusliige Terje Trei. Taavi Rõivase asemel sai Riigikogu liikmeks Tiina Lokk-Tramberg.
XIII Riigikogu (2015–2019)
Reformierakond võitis 2015. aasta Riigikogu valimised 158 971 häälega (27,7%) ning sai 30 mandaati.
XIV Riigikogu (2019–2023)
Reformierakond võitis 2019. aasta Riigikogu valimised 162 364 häälega (28,9%) ning sai 34 mandaati.
Reformierakonna rahastamisskandaal
pisi|Erakonna 18. sünnipäeval 2012. aastal toimus Tartus raekoja platsil erakonna kontori ees "valeliku poliitika vastane meeleavaldus".
Silver Meikar teatas 2012. aasta mais, et annetas aastatel 2009–2010 Eesti Reformierakonnale raha, mille päritolu ta enda väitel ei tea. Riigiprokuratuur alustas samal päeval kriminaalmenetlust, et kontrollida Postimehes ilmunud väiteid, et Reformierakond on vastu võtnud teadmata allikatest pärinevat vara, mis on vormistatud erakonna liikmete annetustena. Järgmised viis kuud oli erakond meedia tähelepanu keskmes. Oktoobris uurimine lõpetati, sest tekkis "sõna sõna vastu" olukord.
Ringkonnad
2020. aasta märtsis olid Reformierakonnas järgmised ringkondlikud organisatsioonid
Andres Ilves
Andres Ilves on eestlasest BBC ajakirjanik, Toomas Hendrik Ilvese vend.
2009. aasta juunini juhtis ta BBC maailmateenistuse (BBC World Service) pärsia- ja puštukeelset haru, vastutades BBC raadiosaadete ja veebisisu eest Afganistani, Iraani, Tadžikistani ja Pakistani äärealade keeltes. Praegu on Ilves BBC ülemaailmse uudisteturunduse, kommunikatsiooni ja kuulajaskonna osakonna (BBC Global News Marketing, Communications, and Audiences) arendusjuht. Samas jätkab ta esinemist ja kirjutamist jooksvate sündmuste teemal, esinedes ka televisioonis.
Ta on nõukogu esimees Suurbritannias asuvas heategevusorganisatsioonis Peace Direct, mis toetab rahuloomist tosinal konfliktialal üle kogu maailma, ning kuulub meedia abil vägivallatuid konfliktilahendusi edendava sotsiaalettevõtte iMediate nõukokku.
Lapsepõlv, haridus, karjääri algus
Andres Ilves sündis Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis. Tema vanemad olid Endel ja Irene Ilves, sõjapõgenikud Eestist. Ta lõpetas kiitusega Princetoni ülikooli Lähis-Ida uuringute eriala.
Ülikooli järel oli Ilves aasta vältel Coro Foundationi stipendiaat Los Angeleses ning seejärel Rotary stipendiaat Amsterdami ülikoolis (Universiteit van Amsterdam) Hollandis. Hiljem töötas Ilves Saksamaal Münchenis Raadio Vaba Euroopa ajakirjaniku, analüütiku ja tõlkijana, keskendudes niihästi Afganistanile kui ka rahvusvähemuste ja väikekeelte probleemidele kogu maailmas.
Samuti tegutses Ilves mõnd aega Californias Los Angelese linnavolikogu liikme Richard Alatorre ja San Francisco linnanõuniku Terence Hallinani juriidilise ja meedianõustajana. Pärast Hallinani valimist San Francisco ringkonnaprokuröriks töötas Ilves tema administratsioonijuhina.
Töötanud mõnd aega NDI (National Democratic Institute for International Affairs) valimisvaatluse ja poliitiliste parteide võimekuse loomise projektis Serbias, oli Ilves üle kolme aasta tegevjuht Names Project Foundationis, mis toetab AIDS-iohvrite mälestusmärki NAMES Project AIDS Memorial Quilt.
Pärast 11. septembrit 2001
Pärast terrorirünnakuid Maailma Kaubanduskeskusele ja Pentagonile 11. septembril 2001 naasis Ilves oma varasema Afganistani-huvi juurde, saades vastasutatud Raadio Vaba Afganistani direktoriks Prahas. 2003. aastal määras USA ringhäälingunõukogu Ilvese ka USA Iraani-suunalise ringhäälingu etteotsa Radio Farda esimese direktorina.
2004. aasta novembris määrati Ilves BBC maailmateenistuse pärsia-, puštu-, dari- ja tadžikikeelse haru juhiks. Samuti mängis Ilves olulist osa BBC uue pärsiakeelse telekanali käikulaskmises 2009. aasta jaanuaris.
Isiklikku
Andres Ilves on kirglik keeltehuviline. Tema emakeel on eesti keel. Lisaks sellele ja inglise keelele kõneleb ta hollandi, prantsuse, saksa, puštu, pärsia ja portugali keelt. Nüüdseks on ta õppinud aastaid ka suulu keelt, muuhulgas Londoni Ida- ja Aafrika-uuringute Koolis (School of Oriental and African Studies).
Muusikast kuulab Ilves eelkõige kwaitot ja hiphoppi; muusikaraadiote seast on tema lemmikud Johannesburgi noorteraadio YFM ja BBC musta muusika jaam 1Xtra.
Ta elab Londonis, kuid reisib tööasjus sageli Afganistani ja ümberkaudsetesse riikidesse. Eriti tugevat sidet tunneb ta ka Soweto linnaga Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Tema vend on Toomas Hendrik Ilves, Eesti Vabariigi president aastatel 2006–2016.
Metsanurga (Kiili)
Metsanurga on küla Harju maakonnas Kiili vallas.
Ruut (täpsustus)
Sõnal "ruut" on mitu tähendust.
Seebilill
Seebilill (Saponaria) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 20 liiki üheaastaseid rohttaimi, mille looduslikuks levilaks on Lõuna-Euroopa ja Edela-Aasia.
Eestis on levinud harilik seebilill.
August Sabbe
August Sabbe (1. september 1909 – 28. september 1978) oli Eesti viimaseks metsavennaks peetav mees, kes langes Paidra ja Leevi küla lähedal arreteerimiskatsel, uputades end Võhandu jõkke.
Norra mõis
Norra mõis (saksa keeles Kaltenborn) oli rüütlimõis Järvamaal Koeru kihelkonnas. Praegu asub kunagine mõis Järva maakonnas Järva vallas. Aastast 2023 kuulub mõis ettevõtjale ja enesearengukoolitajale Rein Lemberpuule. pisi|Norra mõisa peahoone (kevad 2014)
August Sabbe
August sündis 1. septembril 1909. aastal pere (isa Jaan Hindriku poeg Sabe ja ema Katri Sabe (sündinud Nassar)) noorima lapsena. Tal olid vennad Rudolf ja Heinrich ning õde Hilda. Lapsepõlv läks mööda Võhandu jõe ääres. Eesti Vabadussõja alguses läksid Augusti mõlemad vennad Eesti iseseisvuse eest sõdima. Vend Heinrich langes 1919. aastal, olles Eesti ratsaväe koosseisus. Teine vend Rudolf tuli aga sõjast eluga tagasi ning temast sai Vabadusristi kavaler.
Norra mõis
Ajalugu
pisi|vasakul|Algne sisekujundus on hävinud. Sisevaade (2014) Norra mõisa on esmamainitud 1569. aastal, mil Rootsi kuningas Johan III kinkis selle Gerdt Bravele. 1594. aastal läks mõis Heinrich Ruthele, kes abiellus Udeva mõisaomaniku Karin Hansdotter Lejoniga.
August Sabbe
Peale Kaitseväes aja teenimist liitus ta Eesti Kaitseliiduga, kus oli Lasva-Pindi ratsaeskadroni 2. rühmas. Kui isa 1930. aastal suri, tuli Augustil Kaitseliidus olemine lõpetada ja alustada talumehena.
Norra mõis
Ajalugu
17. sajandil sai abielu kaudu mõisaomanikuks Heinrich von Knorring, kelle järeltulijatele jäi mõis kuni 1908. aastani.
August Sabbe
Kui algas Vene okupatsioon ja II maailmasõda, taheti palju noori mehi Vene sõjaväkke. Nagu paljud teised Eesti poisid, otsustas ka August Vene armee asemel valida metsamineku. Koos paljude teiste kaaslastega vallutati 1941. aastal Lasva rahvamaja.
Norra mõis
Ajalugu
Knorringid, kelle nimest on tulnud ka mõisa eestikeelne nimi, lasid ehitada esindusliku mõisakompleksi. Mõisaomanike hulka kuulus ka Vene jalaväekindral Gotthard Johann von Knorring, kelle poeg kindralmajor Karl von Knorring sai tuntuks Napoleoni sõdade käigus.
August Sabbe
Saksa okupatsiooni ajal tuli August metsast välja ja teda taheti kohe ka Saksa armeesse. Sõja ajal sai aga juhuslikust pommikillust haavata Augusti ema Katri. Nüüd polnud Augustil enam mitte ühtegi pereliiget.
Norra mõis
Ajalugu
1908. aastal ostis Nikolai von Knorringilt 165 000 rubla eest mõisa Charles von Lilienfeld, kes kinkis selle 291 000 rubla eest Pärnu kodanik Karl Florellile. 1917. aastal sai Norra ja Udeva mõisa 450 000 rubla eest vabahärra Bernhard von Maydell.
August Sabbe
Taas Nõukogude võimu ajal kuulutati välja meeste mobilisatsiooni sõjaväkke. Selle peale läks August uuesti ennast metsa varjama. 1945. aastal lubati kõigil kellel polnud "veresüüd" kaelas metsast välja tulla. Nii tegi ka tema ja hakkas tegema Paidra külas veskitööd.
Norra mõis
Mõisakompleks
pisi|Kanal Norra mõisa pargis Varaklassitsistlik peahoone ehitati 1790. aastatel arhitekt Johann Gabriel Kranhalsi projekti järgi.
August Sabbe
Veskis võeti aga August kinni ja viidi julgeolekusse, kus talle pandi agendinimeks "Jaan". Tema ülesandeks sai üles otsida tuntud metsavendade salk, kuhu kuulusid Jaan Roots, Arnold Kakko ja Paul Randmaa, ning tuua nad julgeolekusse. August aga põgenes agenditöö asemel uuesti metsa. 1950. aastal sai August just selle salga liikmeks, mida tal kästi julgeolekusse viia. Mehed varjasid ennast Suure Taevaskoja ligidal metsas, punkris. Ta kuulus Rootsi salga nn. tagalameeskonda, kuna ta hoolitses söögi ja varustuse eest. Jaan Roots koos oma salgaga sai surma Räpina lähedal Ristipalos 1952. aastal.
Norra mõis
Mõisakompleks
Kahekorruselisel kivihoonel oli kõrge kelpkatus ning rustikaga kaunistatud fassaad. Siseruumid olid kaunistatud loodusteemaliste maalingutega.
Mõisa võõrandamise järel asus kuni 1971. aastani härrastemajas kool. Hiljem seisis hoone tühjalt ja jäi varemetesse.
1996. aastal läks hoone eravaldusse (Robert Sasorin ja Gert Pikkor) ning seda on veidi taastatud, kuid taastamise käigus on hävitatud kogu ajalooline sisearhitektuur: nii stukk, karniisid kui ka vanad laemaalingud.
August Sabbe
Mälestuse jäädvustamine
August Sabbele on püstitatud mälestuskivi tema langemiskohas Võhandu jõe ääres. 1998. aastal paigutati graniidist hauakivi Sabbe kalmule Tartu Maarja kalmistul.
Norra mõis
Mõisakompleks
Kõrvalhooneid oli mõisas vähe, sest majandustegevus toimus Udeva mõisas.
Norra mõisa pargis oli keerukas tiikide ja kanalite süsteem, mis oli ühendatud lähedalasuvate Norra allikatega.
Amundsen–Scott
thumb|Amundseni–Scotti polaarjaam, 2006.aasta jaanuar thumb|Amundseni–Scotti polaarjaam linnulennul right|thumb|[[Virmalised Amundseni–Scotti polaarjaama kohal]] Amundsen–Scott on Ameerika Ühendriikidele kuuluv polaarjaam Antarktika keskosas lõunapooluse piirkonnas.
Kui jaam 1956. aastal rahvusvahelise geofüüsika aasta raames rajati, asus see täpselt lõunapoolusel, aga jääkilbi liikumise tõttu oli ta 2006. aasta alguseks nihkunud poolusest umbes saja meetri kaugusele.
Amundseni-Scotti polaarjaam paikneb kõrgusel 2835 m üle merepinna; jääkilbil, mille paksus jaama juures on maksimaalne – 2850 m (2005). Aasta keskmine temperatuur on umbes −49 °С (detsembris −28 °C ja juulis −60 °C). Tuule keskmine kiirus on 5,5 m/s; on registreeritud puhanguid kuni 27 m/s.
Elmar Ilp
Elmar Ilp (3. september 1919 Võhma küla –12. august 1950 Võhma küla, Mustjala vald, Saaremaa) oli Saaremaa tuntuim metsavend.
Elukäik
Elmar Ilpi noorusajast Mustjala vallas on vähe andmeid. Noorukina on teda kirjeldatud kui rahutut poissi, kellel oli aeg-ajalt pahandusi korrakaitseorganitega. Ta pidas juhutöid, mingit kindlat ametit Elmar Ilp ei omandanud. Tema ema nimi oli Sofia, isa nimi oli Ado Ilp. Peres kasvas peale Elmar Ilbi veel kaks poega ja tütar. Ilbi ema elas hiljem Pärnumaal Vändras, kus lühikest aega peatus ka poeg Elmar enne Saaremaale naasmist.
1940. aasta suvel võeti Ilp Eesti sõjaväe ajateenijana üle Punaarmeesse, kuid langes 1941. aasta suvel koos tuhandete teiste Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse võitlejatega Saksa vägede kätte sõjavangi. Vangilangemise täpsemad asjaolud ei ole teada. Ilp vabanes sama aasta oktoobris.