cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meliandou
Ka poisi ema Sia, tema 3-aastane õde Philomène ja vanaema Koumba haigestusid ja surid.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Meliandou seisuga 31.12.2014.
Kannikeselised
Kannikeselised (Violaceae) on kaheiduleheliste taimede sugukond, mis kuulub eri süsteemides kas kuldkannilaadsete (Parietales), kannikeselaadsete (Violales) või malpiigialaadsete (Malpighiales) seltsi.
Dominick Argento
pisi|Dominick Argento (2016) Dominick Argento (27. oktoober 1927 York, Pennsylvania – 20. veebruar 2019) oli Itaalia päritolu Ameerika Ühendriikide helilooja.
Kannikeselised
Sellesse sugukonda kuulub näiteks ka perekond kannike (Viola).
Dominick Argento
Argento vanemad olid Sitsiilia päritolu immigrandid.
Looming
Argento kirjutas 15 ooperit, sealhulgas "Valentina pulm" ja "Asperni väärtpaberid", samuti Catulluse tekstil põhineva teose "Vihkan ja armastan" koorile ja löökpillidele.
Teoreetiline füüsika
Teoreetiline füüsika on füüsika haru, mis uurib füüsikalisi nähtusi matemaatiliste mudelite ja abstraktsioonide abil. Seda võib vastandada eksperimentaalfüüsikale, kus füüsikalisi nähtusi uuritakse vaatluse ja eksperimentide abil.
Füüsikateooriaid
Alljärgnev on loend valitud matemaatiliselt kooskõlalistest füüsikateooriatest, mis on (vähemalt osaliselt) eksperimentaalset kinnitust leidnud:
Tuntud füüsikateoreetikuid
Alljärgnev on loetelu mõnedest tuntud füüsikatoereetikutest
Mapocho
pisi|[[Santiagot läbiv jõgi Mapocho]] Mapocho (hispaania keeles Río Mapocho, mapudunguni keeles Mapu chuco, toortõlkes 'maale tungiv vesi') on jõgi, mis voolab Tšiilis, lähtudes Andide mägedest ja suubudes Maiposse, mis omakorda suubub San Antonio lähistel Vaiksesse ookeanisse.
See läbib riigi pealinna Santiagot.
Polesine
pisi|Tänapäevase Polesine asukoht Itaalia kaardil Polesine (veneti keeles Połéxine) on Itaalia kirdeosas asuv geograafiline ja ajalooline piirkond, mille piire on läbi sajandite muudetud. Mõnda aega tunti piirkonda ka nimega Rovigo Polesine.
Linda (ajakiri)
1887–1890 kandis ajakiri alapealkirja "Esimene literatuurlik ja ajakohane ajakiri Eesti naisterahvale".
Polesine
Geograafia
Polesine idapoolne osa vastab Po jõe deltale ja detriitsetete tõttu laieneb see pidevalt ida suunas. Po ja Adige jõgi on oma vooluhulga poolest vastavalt Itaalia esimene ja kolmas jõgi ning nende kahe peamise jõe vahel voolab Polesine piirkonnast läbi veel üks jõgi: Canal Bianco. See tähendab, et kaugelt kõige enam värsket vett voolab Itaalias merre just Polesine piirkonna kaudu. Kuna piirkond peab saama hakkama nii suure koguse veega, on seal palju kanaleid ja kuivendussüsteeme.
Piirkonna suurim linn on Rovigo (51 000 elanikku), millele järgneb Adria (20 000). Teised olulisemad keskused on Porto Viro, Lendinara, Porto Tolle, Badia Polesine, Occhiobello ja Taglio di Po. Tähtsad põllumajanduslikud keskused on Arquà Polesine, Loreo, Polesella ja Lusia.
Nime päritolu
"Polesine" on Veneetsia päritolu termin (klassikaline kirjapilt), mis tuleneb ladinakeelsest sõnast pollìcinum või polìcinum ja mis tähendab kas sood või märgala. Seda seetõttu, et oma nime saamise ajal oli piirkond soo. See leidis aset pärast Rooma keisririigi langust Veneto piirkonnas toimunud hüdrograafilisi katastroofe.
Ajalugu
pisi|vasakul|Polesine laienemine alates aastast 1484. Kollasega on tähistatud aastal 1484 Veneetsia vabariigi maismaavalduste piires pärast Ferrara sõda loodud Polesine territooriumi ala. Punasega tähistatud alad on osa aladest, mis aastal 1815 Kirikuriigi küljest lahutati ja Polesinega liideti, et luua Lombardia-Veneetsia kuningriiki kuuluv Rovigo provints. Rohekalt on tähistatud teised aastal 1815 kirikuriigi küljest lahutatud alad, mis aga liideti algselt sama kuningriigi Veneetsia provintsiga. Rohelised ja rohekad alad lahutati aastal 1851 Veneetsia provintsist ja liideti Rovigo provintsiga
Vanaaeg
Tollal voolas Adige jõgi praegusest põhja pool ja Po jõe peamine säng oli praegusest lõuna pool (enam-vähem kohas, kus praegu asub Po jõe Volano kanal). See tähendab, et muinasajal oli kahe jõe vaheline ala palju suurem kui Polesine piirkond tänapäeval.
Svenn Stray
pisi|Svenn Stray (2009) Svenn Thorkild Stray (11. veebruar 1922 Arendal – 20. mai 2012 Mossi vald) oli Norra poliitik, Høyre liige.
Polesine
Vanaaeg
Kreeklased rajasid vahemikus 12.–11. sajandini Po jõe endisele kanalile Adria asula (tänapäeval asub koht Canal Bianco jõe alamjooksul). Kanalile anti nimeks Adria ja koloonia järgi sai nime ka Aadria meri. Tollal oli Adria kanal muinasajal Aadria merre voolanud Mincio jõe alamjooks.
Etruskid ja venetid asusid piirkonda elama 6. ja 5. sajandil eKr ning seejärel vallutati ala roomlaste poolt. Etruskid ja roomlased puhastasid piirkonda, kaevates piirkonna kuivendamiseks kanalid.
Svenn Stray
Tema vanemad olid hambaarst Gudmund Stray (1885–1970) ja Anne Johanne Marie Stray (1893–1975). Svenn lõpetas 1941 Oslo ülikooli õigusteaduskonna. Pärast töötamist Mossis ametnikuna avas ta 1950 samas oma õigusbüroo.
1955 valiti Stray kohalikku omavalitsusse ja kohalikus poliitikas oli ta aktiivne kuni 1979.
1958 valiti ta Norra parlamenti ja seal töötas ta järjest kuni 1985. aastani, kokku 27 aastat ja 264 päeva.
Aastatel 1971–1972 ja 1981–1986 oli ta Norra välisminister.
1968. aastal oli Svenn Stray Põhjamaade Nõukogu president.
Anton Arenski
pisi|Anton Arenski Anton Stepanovitš Arenski (12. juuli 1861 Novgorod – 25. veebruar 1906 Terijoki) oli vene helilooja, pianist, dirigent ja pedagoog.
Arenski oli arsti poeg. Ta õppis Peterburi nn Rousseau era-muusikakoolis juures, lõpetas kompositsiooni eriala 1882 Rimski-Korsakovi õpilasena. Aastail 1882–95 töötas koos oma õpetajatega Peterburi konservatooriumis muusikateooria pedagoogina, aastast 1889 professorina. Ta õpilaste hulgas olid Sergei Rahmaninov, G. Konjus, Aleksandr Koreštšenko, Aleksandr Goldenweiser, Aleksandr Skrjabin jt. Aastail 1888–95 juhatas Venemaa kooriühingu koori, 1895–1901 juhatas Peterburi õukonna Laulukapelli. Kirjutanud harmooniaõpikuid.
Polesine
Vanaaeg
Mõned ajaloolased arvavad, et seal piirkonnas peeti aastal 101 eKr toimunud Vercellae lahing (tuntuda ka Raudine tasandiku lahinguna).
Kesk- ja uusaegne ajalugu
Pärast Rooma keisririigi langust ja kogu Veneto piirkonda puudutanud katastroofe (nn Cucca läbimurre aastal 589) kaotasid Adria ja selle sadam oma tähtsuse. Hiljem sai piirkonna uueks keskuseks Rovigo, misda on dokumentides esmamainitud 9. sajandil. Linna kindlustati 10. sajandil ja linnamüür ehitati 12. sajandil.
Aastal 1152 muutis järjekordne katastroof taas Polesine geograafiat: Po jõe kallastel avanes Ficarolo lähedal üks läbimurre ja jõe uus peamine voolusäng hakkas kulgema Adige jõele palju lähemalt.
pisi|Polesine (asub sellel kaardil kirdes) ja [[Emilia-Romagna aastal 1585. Tähele võib panna, et Po jõe peamine voolusäng asus enne 1604. aastal aset leidnud "Porto Viro lõikamist" praegusest põhja pool]] Cambrai liiga sõja ajal sai Este dünastia kogu Polesine taas enda valdusse, kuid pärast lühikest okupatsiooni aastatel 1508–1511 taastati 1484. aasta piirid.
Nüüdisaegne ajalugu
pisi|Polesine kesk- ja idaosad aastal 1885. Kaardil kujutatud Adige ja Po jõe voolusängid on samad mis tänapäeval Pärast Viini kongressi said kõik Po jõest põhja pool olnud alad osaks Lombardia-Veneetsia kuningriigist. Polesine lääne- ja keskosa alad liideti Rovigo territooriumiga, et moodustada mainitud kuningriigi Rovigo provints. Idapoolsed maad liideti algselt Veneetsia provintsiga, kuid aastal 1851 lahutati kogu Po jõe delta Veneetsia provintsist ja liideti Rovigo provintsiga, andes seeläbi Polesinele selle tänapäevase ulatuse.
Üleujutused
Polesinet läbiva vee suure koguse tõttu on sajandite jooksul toimunud palju üleujutusi. Neist suurimad on olnud järgmised:
Piirkonna geoloogiline kujunemine
Aastal 1604 muudeti Po jõe loomulikku sängi ja pärast seda moodustus jõe tegelik delta. Polesine sagedased üleujutused täitsid piirkonna madalamad osad liivast, savist ja uhtliivast koosnenud setetega.
Vredenburg
Vredenburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas.
Vredenburg asub Kaplinnast 138 kilomeetrit põhjas, Atlandi ookeani rannikust ligikaudu 10 kilomeetrit läänes.
Linn on asutatud 1875. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vredenburgi elanikest värvilisi 55,75%, mustanahalisi aafriklasi 28,73%, valgeid 13,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,65% ja teisi 1,06%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 68,68% elanikest, koosa keelt 19,31%, inglise keelt 4,98%, sotho keelt 2,25% ja tsvana keelt 0,92%.
Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek
Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek ehk Estonia's Friends International Meeting on president Toomas Hendrik Ilvese, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse ja suurettevõtja Margus Reinsalu ühisalgatus, millega soovitakse tänada ja tunnustada ärimehi, poliitikuid ja kultuuritegelasi, kelle tegevus ja nõuanded on aidanud Eestil areneda dünaamilise majanduse ja ärksa kultuurikeskkonnaga euroopalikuks riigiks.
Eesti sõpru võõrustasid president Toomas Hendrik Ilves, peaminister Andrus Ansip, EAS-i juhatuse esimees Ülari Alamets, endine peaminister Mart Laar ning ärimees ja Maroko aukonsul Eestis Margus Reinsalu. Tunnustatud külaliste hulgas oli Läti endine president Vaira Vike-Freiberga, Pagani superautode tootja Horacio Pagani, poliitik ja endine rallisõitja Ari Vatanen, LexisNexis tegevjuht Andrew Prozes ja paljud teised.
Tänaseks on toimunud seitse Eesti sõprade rahvusvahelist kokkutulekut, kus osales ligikaudu 150 väliskülalist. Eesti sõprade kokkutuleku programmi kuuluvad tavaliselt EAS-i korraldatud äriseminar, ERSO kontsert, sümpoosion "Quo vadis, Estonia?, kohtumine peaministriga Stenbocki majas, kontsert vastuvõtt Oandu vesiveskis ning Vabariigi Presidendi vastuvõtt presidendi kantselei roosiaias.
Eesti sõprade kokkutuleku sümpoosionil on esinenud mitmeid nimekaid väliskülalisi: Stephen Kuhn, Ernst & Young and Robert J. Parker, Credit Suisse (2011), Professor Timothy Garton Ash (2012), Professor Dr. James S. Fishkin and CEO of Ericsson Mr. Hans Vestberg (2013), Proteus Digital Health asutaja ja juhataja Andrew M. Thompson (2014) ja Balaij Srinivasan Andreessen Horowitz, Teleport (2015), Sten Tamkivi, Teleport (2016) ja Matthew Kaminski, Politico (2016).
Essen af Zellie
Essen af Zellie (von Essen a. d. H. Sellie) on Vestfaalist pärit Rootsi ja Soome aadlisuguvõsa, mis on saanud nime Saaremaa Kihelkonna kihelkonna Selgase mõisa (saksa k. Zellie) järgi.
Suguvõsa vanimaks teadaolevaks esivanemaks on Vestfaali Essenburgi mõisast pärit Jürgen von Essen, kes suri 1502 Liivimaal ja oli abielus Margareta Uexkülliga.
1572. aastal sai Diedrich von Essen meeslääniõiguse järgi Saare-Lääne piiskop Magnuselt Saaremaa Pidula vakusest Selgase külast 3 tühja adramaad ja kaks üksjalga ning Rahtla külast ühe üksjala.
17. novembril 1663 sai Selgase mõisnik ja Kuramaa Bauska komandant Dietrich von Essen (1620–1678) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1664 Rootsi rüütelkonda (Nr. 723).
21. novembril 1751 naturaliseeriti Rootsi Kuningliku Mõõgaordu rüütel Gustaf Johan von Essen (1700–1774) Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1752 Rootsi rüütelkonda (Nr. 1919), kuid tema suguvõsaharu hääbus tema surmaga.
26. jaanuaril 1818 immatrikuleeriti Gustav Johan von Esseni (1735–1823) suguvõsaharu ka Soome rüütelkonda (Nr. 58).
Vapp
Erinevalt Essenite põlis (uradel) aadlisuguvõsa vapil kujutatud öökullist oli Selgase mõisa Essenite punasel vapikilbil rüütlikiiver ja 4 sinist kuuli.
Harold Arlen
Koolipoisina mängis ta orkestris klaverit. Alates 1925. aastast oli ta New Yorgi teatris kontsertmeister. 1930. aastal lõi esimesed laulud, hiljem kirjutas seitse aastat muusikat ka Hollywoodi filmidele.
Polüpropeen
pisi|100px|Polüpropeeni struktuurivalem
Polüpropeen ehk polüpropüleen (lühend PP) on termoplastne polümeer ja plastmaterjalina laialdaselt kasutusel. Polüpropeeni saadakse propeeni (C3H6) ahelpolümerisatsiooni tulemusena. See polüolefiinide rühma kuuluv plast on mittepolaarne, osaliselt kristalliseerunud (kristallilised piirkonnad vahelduvad korrastamata, amorfsete osadega).
Polüpropeen on toodangumahult maailmas teisel kohal (polüeteeni järel): 2016. aastal kasutati 17,7 miljonit tonni painduva pakendimaterjali valmistamiseks ja 23 miljonit tonni formeeriti plastdetailideks ja -toodeteks.
Polüpropeeni leiutas Giulio Natta 1950. aastate algupoolel.
Omadused
Polüeteeni tihedus jääb vahemikku 0,895–0,92, olles sellega kõige kergem massiliselt toodetavate plastide seas.
PP-homopolümeerid on kestvalt kasutatavad temperatuurivahemikus 0–100 °C. Kopolümerisatsiooni teel saadud materjalist valutooted taluvad kuni 140 kraadi. Niisugustest materjalidest pakkekiled, pudelid, karbid jm anumad taluvad keeva vett ja auruga steriliseerimist ilma kujumuutuseta. Madala temperatuuri suhtes on polüpropüleen tundlikum kui polüetüleen – juba temperatuuril alla –5 °C hakkab spetsiaalselt töötlemata materjal hapraks muutuma.
Keemiliselt on polüpropüleen võrdlemisi püsiv, märgatavat mõju avaldavad ainult tugevad happed, Valgus, eriti UV-kiirgus ja kõrge temperatuur vanandavad puhast polüpropeeni kiiremini kui polüeteeni, seepärast kasutatakse polüpropeeni ainult stabiliseeritud kujul.
Dielektriliste omaduste poolest on polüpropeen võrreldav polüeteeniga.
Kasutamine
Propeen on kasutusel paljudes valdkondades, näiteks:
Toominga-võrgendikoi
Toominga-võrgendikoi (Yponomeuta evonymellus, sünonüüm Yponomeuta evonymella) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Eestis sage.
Thomas Südhof
Thomas Christian Südhof (sündinud 22. detsembril 1955) on saksa-ameerika biokeemik, kes on põhiliselt tuntud neurotransmissiooni uurimise poolest.
2013. aastal anti talle, James Rothmanile ja Randy Schekmanile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind uurimistööde eest, mis puudutavad rakkude transpordisüsteemi mehhanisme. Nad avastasid printsiibid, kuidas rakkudes transporditakse hormoone, ensüüme ja teisi aineid.
Harju-Risti Vabadussõja mälestussammas
pisi|Vabadussõja mälestussammas Harju-Risti Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Harju-Risti külas Risti kiriku kõrval Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.
Esiküljele on kirjutatud "Eesti wabadussõjas langenud sõdurid 1918.-1920.". Samba autor on kohalik Emil Weiss. Mälestussammas oli üks vähestest Vabadussõja mälestussammastest, mis asus samal kohal kogu Nõukogude aja.
Margus Reinsalu
pisi|Margus Reinsalu Margus Reinsalu (sündinud 20. novembril 1960 Kohtla-Järvel) on Eesti ettevõtja, Maroko aukonsul Eestis.
Reinsalule kuulub osa rahvusvahelisest kinnisvarafirmast Property Logic (asutatud 2005. aastal koos Sean J. Cusacki ja Joop Huismaniga), mis arendas 2012. aastani luksuskuurorti Marokos ja püüab arendada Brasiilias, algselt Eestis kinnisvarafirmana tegutsenud KC Grupp, mis tegeleb nüüdseks ka muude investeeringutega, nagu näiteks motosport , ning TeaTone, mis turundab ülemaailmselt rohelisel teel põhinevat spordijooki Fat Burner.
Aastatel 2007–2010 toetas Reinsalu firma KC Grupp tütarettevõte KC Racing Eesti vormelisõitjat Sten Pentust. 2009–2011 oli ta Eesti Autospordiliidu president.
Ta on aidanud turundada maailmas Eesti laulupidusid ja asutanud koos Neeme Järviga ERSO Sõprade Seltsi.
Reinsalu arendab Muuga sadama lähistele plaanitavat äriparki.
Harju maakohus kuulutas 2020. aasta lõpul välja Reinsalu pankroti.
402 eKr
Aasta 402 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLII (352.) aasta ab urbe condita.
Hindrek Ojamaa
Hindrek Ojamaa (sündinud 12. juunil 1995 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Ojamaa 6. jaanuaril 2016 sõpruskohtumises Rootsi vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Mattias Käit.
Koondis
''Uuendatud seisuga 26. november 2017''
Tsuura lomp
Tsuura lomp (ka Räpina poldri tiik) on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Raigla külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 996 m.
Viduklė vald
Viduklė vald (leedu keeles Viduklės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Raseiniai rajoonis
Valla pindala on 174 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3582 inimest. Valla keskus on Viduklė alev (2011. aastal elas seal 1678 inimest). Vallamaja asub aadressil Kęstučio g. 16. Vallavanem on Daiva Ulinskienė. Eraldi asulad on lisaks küladele veel Šienlaukise raudteejaam (2011. aastal elas seal 130 inimest) ja Viduklė raudteejaam (2011. aastal elas seal 352 inimest); samuti ka Kriaukšlė ja Krupšė huutorid (aastal 2011 neis elanikke ei olnud).
Räbke
Räbke on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Helmstedti kreisis. Valla pindala on 11,35 km². 31. detsembril 2017 elas seal 701 inimest. Küla asub põhja pool metsast Elmi mäeahelikku Schunteri jõe ääres.
Asulat on esmamainitud 1205. aasta dokumendis kui Ridepe. 16. sajandist alates on Räbke tuntud paberiveskite poolest, mis rahuldasid Helmstedti Ülikooli vajadusi.
thumb|tühi|Luteri kirik
Music from "The Elder"
""Music from "The Elder"" on ansambli Kiss 1981. aasta album.
Aleksandra Dzik
Aleksandra Dzik, ka Ola Dzik, (sündinud 13. detsembril 1982 Katowices) on poola alpinist, mägigiid, suusaalpinist ja skyrunning'u tippsportlane. Ta on esimene Poola naisalpinist, kes on sooritanud Lumeleopardi aunimetuse saamiseks vajalikud tipputõusud kõigile endise Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrgustele mäetippudele.
Ta lõpetas Sileesia ülikooli Katowices psühholoogia ja sotsioloogia erialal. Praegu on ta Krakówi ülikooli doktorant.
Skyrunning'us on ta jõudnud Elbruse nõlvadel peetud rahvusvahelistel võistlusel esikolmikusse. Aastatel 2006–2008 kuulus ta Poola suusaalpinismi rahvuskoondisse.
Ta on Poolas mägiturismiga tegeleva firma BluEmu juht, mis pakub mägironimise ja mägimatkamise alal mägigiidide teenust ja korraldab mägiekspeditsioone.
Wayne'i maakond (Michigan)
thumb|Asend Michigani osariigis pisi|Wayne'i maakonna valitsushoone [[Guardian Building Detroitis]] Wayne'i maakond (Wayne County) on maakond USA-s Michigani osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42°26' N, 83°26' W.
Aleksandra Dzik
Alpinism
Ta on Poola alpinismikoondise liige 2009. aastast.
23. augustil 2010 tõusis ta rahvusvahelise ekspeditsiooni käigus Tian Shanis Džengiši tippu (samal päeval käis tipus ka Läti alpinist Natalja Zenina). Dzik on 24. naisalpinist, kes seisnud selle mäe peatipus.
Wayne'i maakond (Michigan)
Maakonna halduskeskus on osariigi suurim linn Detroit.
Aleksandra Dzik
Alpinism
22. juulil 2011 tõusis ta koos Ukraina alpinisti Marija Hitrikovaga Gasherbrum II (8034 m) tippu. Mõlema noore naismägironija jaoks oli see esimene kaheksatuhandeline.
Wayne'i maakond (Michigan)
Maakonna pindala on 1743 km². Veepindala on 158 km².
Aleksandra Dzik
Alpinism
2013. aasta juunis juhtis ta rahvusvahelist 19-liikmelist mägiekspeditsiooni Nanga Parbatile (8125 m) Gilgit-Baltistani provintsis Pakistani loodeosas. 23. juunil tabas mäe jalamil (4200 m kõrgusel) asuvat baaslaagrit Ţālebāni terrorirünnak, mille käigus hukkus 11 alpinisti, nende hulgas tema juhitud ekspeditsiooni kuulunud leedukas Ernest Markšaitis.
Edukad tipputõusud
Põhiallikas :
Wayne'i maakond (Michigan)
Ajalugu
pisi|125px|left|"Mad Anthony" Wayne Wayne'i maakond oli üks esimesi maakondi, mis pärast Loodeterritooriumi loomist moodustati. Maakond on saanud nime Ameerika kindrali "Mad Anthony" Wayne'i järgi. Maakond hõlmas algselt kogu Alam-Michigani poolsaare ning väikse osa praeguse Ohio, Indiana ja Illinoisi osariigi põhjaosast. 15. augustil 1796 seati maakonna piiri alguseks Cuyahoga jõe suue Fort Wayne'ist läänes, mis oli siis Michigani järve lõunapoolsem koht. Maakonna piir kulges mööda Huroni, Saint Clairi ja Erie järve kallast.
14. jaanuaril 1803 muutis Indiana territooriumi kuberner William Henry Harrison maakonna piire. Uute piiride järgi hõlmas maakond ka Chicago ja Wisconsini osariiki jääva Michigani järve äärse osa.
Maakonna piirid muutusid uuesti, kui Indiana ja Illinois said osariikideks ning Michigani territooriumil moodustati teised maakonnad.
Linnad ja vallad
pisi|300px|Valgega on märgitud inkorporeerimata vallad. Halliga märgitud alad tähistavad inkorporeeritud linnasid
Thomas Arne
pisi|Thomas Arne Thomas Augustine Arne (12. märts 1710 London – 5. märts 1778 London) oli inglise viiuldaja ja teatrihelilooja.
Ta oli umbes 40 aastat Covent Gardeni dirigent. Ta loomingut hävis palju teatri tulekahjus aastal 1808.
Looming
Umbes 90 lavateost, sealhulgas
Tagavere raamatukogu
pisi|Tagavere seltsimaja Tagavere Raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Saaremaa vallas Tagavere külas aadressil Koolimaja 1 teisel korrusel.
Raamatukogu asub alates aastast 2008 samas hoones (algkoolimaja 1849–2008) seltsimajaga.
Raamatukogu juhatab 2019. aastast Liina Torri. Enne teda oli raamatukogu juhatja Pille Aus.
Tristan Tzara
pisi|Tristan Tzara ([[Robert Delaunay portree 1923. aastast)]] Tristan Tzara (sündinud Samuel või Samy Rosenstock; 16. aprill 1896 Moinești – 25. detsember 1963 Pariis) oli Rumeenia juudi päritolu prantsuse kirjanik, üks dadaismi rajajaid. Nooruses oli ta sümbolist ning asutas 1912. aastal koos Ion Vinea ja Marcel Jancoga Bukarestis ajakirja Simbolul.
Esimese maailmasõja ajal emigreerus ta Šveitsi, kus asus elama Zürichisse. Ta andis etendusi Cabaret Voltaire'is ja Zunfthaus zur Waagis ning kirjutas mitmeid manifeste, et anda dadaismile ühtne ideoloogiline suund. Tema esimene dadaistlik tekst oli "La Première Aventure céleste de Monsieur Antipyrine" (1916). Ta andis välja ajakirja Dada.
1919. aastal kolis ta Pariisi. Tzara osales Pariisi dadaistide tegevuses koos André Bretoni, Philippe Soupault', Louis Aragoni ja paljude teistega. 1921. aastal läks ta dadaistidega tülli, mis viis rühmituse lagunemiseni ja mõni kuu hiljem sürrealistliku liikumise tekkimiseni. 1929. aastal liitus ta ka ise sürrealistidega.
Tzara astus 1937. aastal Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse, võitles Hispaania kodusõjas ja osales hiljem Prantsuse vastupanuliikumises. 1956. aastal astus ta kommunistlikust parteist välja protestina Nõukogude vägede sissetungile Ungarisse.
Isiklikku
1924. aastal tutvus Tzara Rootsi kunstniku ja kirjaniku Greta Knutsoniga. 1925. aastal nad abiellusid Stockholmis ja 1927. aastal sündis neil poeg. Abielu lahutati 1942. aastal.
Suurmeister (male)
Suurmeister (saksa keeles Großmeister) on males sportlike saavutuste eest saadav kõrgeim tiitel.
20. sajandi alguses nimetati suurmeistriteks ehk veltmeistriteks (saksa keeles Weltmeister tähendab "maailmameister") selle aja tuntumaid maletajaid, suurte rahvusvaheliste võistluste võitjaid. 20. sajandi esimesel poolel kuulusid suurmeistrite hulka Aleksandr Alehhin, Ossip Bernstein, Jefim Bogoljubov, Milan Vidmar, Ernst Grünfeld, Oldřich Duras, Friedrich Sämisch, José Raúl Capablanca, Paul Keres, Emanuel Lasker, Andor Lilienthal, Géza Maróczy, Frank James Marshall, Jacques Mieses, Ārons Ņimcovičs, Richard Réti, Samuel Reshevsky, Akiba Rubinštein, Siegbert Tarrasch, Saveli Tartakover, Richard Teichmann, Reuben Fine, Salomon Flohr, Mihhail Tšigorin, Carl Schlechter, Rudolf Spielmann, Gideon Ståhlberg, Max Euwe, Erich Gottlieb Eliskases, David Janovski ja mõned teised maletajad.
Nõukogude Liidus võeti suurmeistri aunimetus kasutusele 1927. aastal. Esimeseks suurmeistriks sai 1929. aastal Boriss Verlinski, kes võitis NSV Liidu meistrivõistlused. 1931 sellest aunimetust loobuti, kuid see taastati 1935. aastal. Suurmeistriteks said Mihhail Botvinnik (1935) ja Grigori Löwenfisch (1937).
Elupuu kuldsed oksad
Elupuu kuldsed oksad oli 1913–1931 (vaheaegadega) ilmunud usuteemaline ajakiri. Ajakiri ilmus eri aegadel Tallinnas, Kuressaares ja Võrus. Ajakirja väljaandja oli 1913–1917 ja 1921–1925 K. Wöhrmann ja 1926–1931 A. Wöhrmann.
Suurmeister (male)
NSV Liidu suurmeistri nimetuse saamise kord oli kinnitatud 1940. aastal. Pärast 1950. aastat anti suurele osale nõukogude tippmaletajaist nii rahvusvahelise suurmeistri kui ka NSV Liidu suurmeistri nimetus. Erandiks oli vaid Igor Platonov, kes FIDE-lt mingit nimetust ei saanud.
Rahvusvahelise suurmeistri nimetuse võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele 1949. aastal. Seda nimetust annab ta alates aastast 1950. 1976. aastal kehtestati naiste suurmeistri nimetus.
Rahvusliku suurmeistri nimetust annavad välja rahvuslikud maleföderatsioonid, muuhulgas ka Eesti Maleliit (EML). Venemaal antakse tulemuspõhiselt välja Venemaa suurmeistri nimetust.
Kišlakk
pisi|Kišlakk Samarkandi lähedal 1900. aastatel Kišlakk on maa-asula Aserbaidžaanis, Kesk-Aasias ja Afganistanis. Sõna pärineb turgi keeltest: usbeki keeles qishloq, türkmeeni keeles gyşlag, türgi keeles kışlak, aserbaidžaani keeles qışlaq, pärsia keeles قشلاق‎‎. Sõna tähendus on seotud turgi keeltes mõistega "talvine peatuspaik" (türgi keeles qış tähendab "talv"). Kišlaki ümber ehitati tampsavisein ehk duval.
Majad kišlakis on ümbritsetud kividest taraga. Maja õues oli maa-alune kaev, kanalisatsioon puudus ja selletõttu olid tänavad räpased. Savist tehtud ahjude kütusena oli kizjak. Tänavad olid kitsad ja kõverad. Kišlakis oli oma turg, mošee ja kalmistu.
Deep Green Resistance
Deep Green Resistance (DGR) on keskkonnaorganisatsioon.
Organisatsioon on asutatud aastal 2011.
Organisatsioon lähtub suuresti süvaökoloogia põhimõtetest. Lisaks keskkonnakaitsele tegutsetakse ka kolonialismi vastu.
403 eKr
Aasta 403 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLI (351.) aasta ab urbe condita.
Rumpo poolsaar
pisi|Veised Rumpo poolsaarel Vormsi maastikukaitsealal Rumpo poolsaar on Vormsi lõunarannikul asuv poolsaar, mis Rumpo küla juurest ulatub umbes 3 km pikkusena Väinamerre. Poolsaar jääb Vormsi maastikukaitseala piiresse.
Geoloogiliselt on poolsaar maakerke tulemusena merest vabanenud oos.
Poolsaarel kasvab harilik tundrasamblik, mida mujal Eestis kusagil pole.
Seitsmes rahukevad
"Seitsmes rahukevad" on Viivi Luige 1985. aastal Eesti NSV-s ilmunud autobiograafiline romaan.
Romaan tugineb Luige mälestustele lapsepõlvest Viljandimaal. Peategelase, ligi viieaastase lapse kaudu käsitleb ta Eesti NSV argipäeva 1950. aastate alguses Eesti külas. Tegevustik paigutub vahemikku 1950. aasta augustist 1951. aasta varakevadeni. Minavormis jutustaja tekstis vaheldub olevikukirjeldus lapse tulevikuvisioonide ning tagasivaadetega 1980. aastatest. Teksti on pikitud rohkelt luulet.
"Seitsmendat rahukevadet" võib pidada jätkuks Luige toonasele, stagnatsiooni ajal kirjutatud ühiskonnakriitilistele kogudele. See on tõlgitud soome, rootsi, norra, läti, saksa, prantsuse, hispaania, ukraina, vene, mäemari ja katkenditena inglise keelde.
Retseptsioon
Joel Sang võrdles romaani ilmumise järel Friedebert Tuglase "Väikese Illimariga" (1937), kuid tegu on vastandlike teostega: erinevalt Tuglase teose peategelasest on Luige romaanis kujutatud lapsepõlve, kuhu lugejal pole soovi naasta.
Laingsburg
Laingsburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Kesk-Karoo ringkonnas, Laingsburgi valla halduskeskus.
Asula on rajatud 1881. aastal, omavalitsuse õigused sai 1904. aastal.
25. jaanuaril 1981 sai Laingsburg üleujutuse tagajärjel rängalt kannatada. Vähemalt 100 inimest hukkus, hävis 184 maja.
Creatures of the Night
""Creatures of the Night"" on ansambli Kiss 1982. aasta album.
Pihlaka-võrgendikoi
Pihlaka-võrgendikoi (Yponomeuta padellus, sünonüüm Yponomeuta padella) on liblikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Sibulasordid
Hariliku sibula sordiaretuse üheks eesmärgiks on hariliku sibula vegetatiivse (tippsibulad), aga ka seksuaalsele paljunemisele kaasaaitamine. Inimesepoolsetele vegetatiivsetele paljundamispüüdlustele mullakeskkonnas vastab sibulataim üsna rahuldava fertiilsusega.
pisi|Sibulapõld [[Moldovas]]
Hariliku sibula sortide nimetused saadakse tänapäeval taimeperekonna nimest (Allium) + liiginimest (cepa) + sordinimest ('Honeybee').
Arvatakse, et Haitile vedas sibula Christoph Kolumbus. 1990. aastatel olid kultiveerimisel sordid :
Ekstantsed sibulasordid (enne 1986):
Kohalikud/ farmi sordid:
Jamaical kultiveeritakse sibulat vähe ja peamiseks kasvatuspiirkonnaks on Saint Elizabethi vald, Pedro Plains. Jamaical kohanevad sibulasordid:
Sibula hübriidseemnete (-sortide) sordiaretus sai alguse USA-s 1930. aastatel ja selleks on kasutusel mitmed meetodid, nt 'emasvanema' taimelt eemaldada tolmukatelt õietolm.
Endurance
Endurance oli kolmemastiline barkantiin, millel seilas Sir Ernest Shackleton koos 27 meeskonnaliikmega aastatel 1914–1917 toimunud ekspeditsioonil Antarktikasse.
Sibulasordid
Seminis (Monsanto)
Seminis (Monsanto) : SV6672NW, SV6646NW, SV4058NU, XP 07716000 ja SV4643NT ;
Synthetic populations S1
Sünteetilised sibulasordid:
Endurance
Endurance'i kapteniks valiti enne Shackletoni ekspeditsiooni algust kogenud meresõitja Frank Worsley.
Shackletoni juhitud ekspeditsioon sai Endurance'i pardal alguse 6. augustil 1914 Inglismaalt Plymouthist. 18. veebruaril 1915 jäi laev Antarktise mandri lähedal Weddelli merel paakjäässe lõksu. Laev triivis jääpangal mitu kuud, kuni see jääsurve all purunes ja 1915. aasta novembris uppus. Kogu meeskond jäi ellu. Ekspeditsiooni edasises osas kasutati Endurance'i päästepaate, sealhulgas päästepaati nimega James Caird teekonnal Elephanti saarelt Lõuna-Georgiale. James Caird paikneb nüüd Inglismaal Dulwich College'i muuseumi kollektsioonis.
Endurance'i „märkimisväärselt heas seisukorras“ vrakk leiti 2022. aasta märtsikuu esimesel nädalavahetusel 3008 m sügavuselt merest.
pisi|left|Endurance 1915. aasta novembris osaliselt uppununa
Laskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Laskmine Laskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel toimus Rio de Janeiros 6.–14. augustini riiklikus laskmiskeskuses Centro Nacional de Tiro.
Eesti sportlastest võistles meeste olümpiakiirlaskmises Peeter Olesk.
Väikepüssi standard 3×40, 50 m
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 44 Olümpiavõitja 2012: Niccolò Campriani, Itaalia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Väikepüss lamades, 50 m
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 47 Olümpiavõitja 2012: Sergei Martjnov, Valgevene Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Vabapüstol, 50 m
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 41 Olümpiavõitja 2012: Jin Jong-Oh, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Õhupüstol, 10 m
Hoàng Xuân Vinh tõi Vietnamile kõigi aegade esimese olümpiakulla. Finaal: 6. august Osavõtjaid: 46 Olümpiavõitja 2012: Jin Jong-oh, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kaevikrada
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 33 Olümpiavõitja 2012: Giovanni Cernogoraz, Horvaatia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kaevikraja paarismärgid
Kuldmedali võitis olümpialipu all võistelnud Kuveidi laskur Fehaid Al-Deehani. Finaal: 10. august Osavõtjaid: 22 Olümpiavõitja 2012: Peter Wilson, Suurbritannia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kaarrada
Finaal: 13. august Osavõtjaid: Olümpiavõitja 2012: Vincent Hancock, USA [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Õhupüss, 10 m
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 51 Olümpiavõitja 2012: Yi Siling, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Väikepüstol, 25 m
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 40 Olümpiavõitja 2012: Kim Jang-Mi, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Metroo rööpmelaius
Allmaaraudteedel on valdavalt kasutusel standardne rööpmelaius (1435 mm), mis on ülekaalus Euroopas, Põhja-Ameerikas, Lääne-Aasias, Põhja-Aafrikas ja Hiinas.
Laskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Õhupüstol, 10 m
Finaal: 7. august Osavõtjaid: 44 Olümpiavõitja 2012: Guo Wenjun, Hiina [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Metroo rööpmelaius
Eestile lähimas, Helsingi metroos on kasutusel 1524 mm rööpmelaius. Peterburi metroo rongid sõidavad 1520 mm vahekaugusega rööbastel.
Laskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kaarrada
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 21 Olümpiavõitja 2012: Kim Rhode, USA [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Määrästü turbatiik
Määrästü turbatiik on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Saarekülas. Veekogu pindala on 2,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 963 m.
Lepitus
"Lepitus" (ingl "Atonement") on Ian McEwani üheksas romaan, mis ilmus Suurbritannias 2001. aastal.
"Lepitus" on Ian McEwani kõige menukam romaan ning paljude arvates ka kõige märkimisväärsem. On öeldud, et see romaan tähistab pöördepunkti autori elus. McEwan on "Lepituses" osavalt kombineerinud oma varasemate teoste narratiivi strateegiad ja teemad ning lisanud ka uusi.
Eestikeelne tõlge ilmus 2004. aastal.
Teose põhjal on loodud samanimeline film.
James Rothman
James Edward Rothman (sündinud 3. novembril 1950) on Ameerika Ühendriikide biokeemik.
2013. aastal anti talle, Thomas Südhofile ja Randy Schekmanile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind uurimistööde eest, mis puudutavad rakkude transpordisüsteemi mehhanisme. Nad avastasid printsiibid, kuidas rakkudes transporditakse hormoone, ensüüme ja teisi aineid.
Lepitus
Sisukokkuvõte
Lugu leiab aset kolmes ajajärgus. 1935. aasta Inglismaa, teise maailmasõja aegne Inglismaa ja Prantsusmaa ning 1999. aasta Inglismaa. Vahel liigutakse ka ajas edasi-tagasi.
Esimene osa
Raamat algab 1935. aastal perekond Talliste kodus, kus 13-aastane peretütar Briony on just kirjutanud valmis oma esimese näidendi “The trials of Arabella”. Veidi hiljem saabuvad külla Briony, Cecilia ja Leoni kolm nõbu, kelle vanematel on käsil ebameeldiv lahutus. Nõod on vanem õde Lola ja tema kaksikutest väikevennad Pierrot ja Jackson. Briony soovib, et “The trials of Arabella” etendus leiaks aset tema venna saabumise puhul ning annab oma nõbudele teada, et nad on sunnitud lavastuses osalema. Pärast osade ärajagamist näeb Briony aknast, kuidas Cecilia majapidajanna poja Robbie ees lahti riietub ja purskkaevu sukeldub. Ta tõlgendab situatsiooni valesti ja arvab, et Robbie sundis Ceciliat lahti riietuma. Enne pidulikku õhtusööki Talliste kodus palub Robbie Brionyl Ceciliale kirja edasi anda. Kogemata annab Robbie Brionyle kirja vale, vulgaarsema versiooni. Briony loeb kirja enne selle edasiandmist. Ta arutleb kirja üle Lolaga ning tüdrukud jõuavad järeldusele, et Robbie on maniakk. Veidi hiljem satub Briony Robbiele ja Ceciliale peale, kui nad raamatukogus armatsevad, ja arvab, et Robbie sundis ennast Ceciliale peale. Nüüd on Briony veendunud, et Robbie on maniakk. Õhtusöögi ajal selgub, et kaksikud on otsustanud põgeneda. Kõik suunduvad neid otsima. Briony leiab Lola, kui teda vägistatakse. Ta ei näe ründaja nägu ning Lola ei suuda samuti ründajat nimetada. Briony järeldab, et vägistaja oli kindlasti Robbie. Ta räägib kõigile edasi, mida ta nägi. Politsei viib Robbie vanglasse. Robbie süütust usuvad vaid tema ema Grace ja Cecilia. Briony usub, et on korda saatnud kangelasteo, ning Cecilia lõpetab oma perega igasuguse suhtluse.
Malcolm Arnold
Sir Malcolm Henry Arnold (21. oktoober 1921 Northampton – 23. september 2006) oli inglise trompetisolist ja helilooja. Ta oli staažikas trompetimängijana Londoni Filharmooniaorkestris ja BBC sümfooniaorkestris.
Lepitus
Teine osa
Sõda Prantsusmaal ei lähe hästi ja Briti sõdurid taganevad Dunkirki. Vigastatud Robbie mõtleb pidevalt Ceciliale ja oma lubadusest tema juurde naasta. Robbie seisund muutub aina halvemaks.
Kolmas osa
Briony on oma kohast Cambridge'i ülikoolis ära öelnud ja teenib meditsiiniõena Londonis. Ta mõistab nüüd, et Lola vägistaja ei olnud mitte Robbie, vaid tema venna Leoni sõber Paul Marshall. Briony osaleb oma nõo Lola ja Marshalli pulmas. Pärast pulma läheb Briony Cecilia juurde ja vabandab oma vale pärast. Tema üllatuseks on ka Robbie Cecilia juures. Briony vabandab, räägib, kes on tegelik süüdlane ja lubab oma tunnistust muuta. Robbie ja Cecilia annavad talle juhised, kuidas asjad korda ajada, ja saadavad Briony rongijaama.
London 1999
Selle osa jutustaja on Briony ise. Ta on 77-aastane ja dementsusse suremas. Lugeja saab teada, et Briony on teose autor. Briony tunnistab, et tegelikult ta oma õde uuesti ei näinudki, sest ei julgenud teda leinas külastada. Tegelikult nägid Robbie ja Cecilia üksteist viimast korda Londoni kohvikus enne sõda. Robbie suri Dunkirkis evakuatsiooni viimasel päeval sepsisesse ja Cecilia suri mõned kuud hiljem pommitamise ajal Balhami tunnelis. Briony räägib, et kuna tema vale tõttu ei saanud Cecilia ja Robbie veeta koos aega, mida nad nii väga ihkasid, otsustas ta anda neile õnneliku lõpu oma raamatus. Lõpp, mis oleks kui lepitus.
Intertekstuaalsus ja uued meetodid
"Lepituses" kasutab ja ühendab McEwan samu narratiivi strateegiaid ja teemasid, mida ta on kasutanud oma eelnevates romaanides ning lisab ka uusi. McEwani töödele omaselt toimuvad ka selle loo alguses pingelised sündmused, mis viitavad millelegi pahaendelisele. Üks McEwani lemmikteemasid on kehtestatud kord: midagi, mis tegelasi domineerib ja piirab, see tuleb esile ka "Lepituses". Veel üks McEwani puhul tüüpiline teema, mida ta taas kasutab, on lapsepõlv. Erinevalt varasematest McEwani töödest leiab "Lepitus" aset minevikus. McEwan kasutab esimest korda metafiktsiooni.
"Lepitus" on küps ja ambitsioonikas teos, kuna romaani narratiivil õnnestub edukalt kombineerida kaks strateegiat.
Auhinnad
"Lepitus" on võitnud W. H. Smithi kirjanduse auhinna, Los Angeles Timesi ilukirjanduse auhinna ja Santiago Euroopa romaani auhinna. Lisaks neile on teos võitnud Ameerika mainekama kirjandusauhinna Bookeri. “Lepitusest” tehti 2007. aastal samanimeline film, mis võitis Oscari.
Luiza Pesjak
pisi| Luiza Pesjak (12. juuni 1828 Ljubljana – 31. märts 1898 Ljubljana) oli sloveeni päritolu Austria-Ungari kirjanik ja tõlkija.
Elulugu
Luiza Pesjak (sünd. Aloizija Crobath) sündis 12. juunil 1828 Austria-Ungari aladel Ljubljanas (tänapäeva Sloveenia). Tema isaks oli advokaat Blaž Crobath. Nooruses veetis ta suure osa ajast teatris käies, oopereid kuulates ja lugedes.
Aastal 1842 avaldas ta luulekogu Dem wohlgeborenen Fräulein Aloisia Crobath. Nagu tema ülejäänud teosed, nii oli ka see saksakeelne, kuna ta ei osanud sloveeni keelt. Aastal 1844 järgnes sellele sonettide kogu An eine junge Dichterin.
Luiza abiellus 3. oktoobril 1848 ettevõtja Simon Pesjakiga. Neil sündis viis tütart: Helena, Louise, Mary, Ida ja Emma- Peres olid kasutusel saksa ja prantsuse keel.
Aastal 1860 õppis Luiza selgeks sloveeni keele ja asus edaspidi selles kirjutama. Ta oli esimene naine, kes avaldas sloveenikeelse raamatu, milleks oli Beatin dnevnik. Edaspidi tegeles ta ka teiste luuletuste sloveeni keelde tõlkimisega. Tema romaan ilmus aastal 1887. Aastal 1672 valmis Luizal sloveenikeelne ooperilbreto Gorenjski slavček.
Aastal 1897 sai ta Podbrezjes viibides rabanduse. Järgmise aasta märtsis ta suri.
Heinrich II (Mecklenburg)
thumb|100px|Mecklenburgi vapp
Heinrich II hüüdnimega Lõvi (pärast 14. aprilli 1266 – 21. jaanuar 1329) oli Mecklenburgi regent aastatel 1287–1298, kaasregent aastatel 1298–1302 ja taas ainuvalitseja aastatel 1302–1329.
Elu
Ta oli Heinrich I poeg ja valitses aastatel 1287–1289 koos oma venna Johann III-ga. Isa eemaloleku ajal (tema isa oli ristisõjas vangi võetud) aastatel 1275–1302 valitsesid Mecklenburgi tema ema Anastasia üheskoos Heinrichi onude Nikolaus III (aastani 1290) ja Johann II (aastani 1283). 1287. aastal sai Heinrich II kaasregendiks koos oma ema ja onuga. Kui tema isa 1302. aastal suri, sai Heinrich II Mecklenburgi isandaks.
Oma valitsemisaja alguses pidas ta edutu sõja Nikolaus II vastu Heinrich I järgluse küsimuses. 1299. aasta paiku surid tema äia, Brandenburgi Albrecht III pojad ja Albrecht andis (või müüs) talle Stargardi isandkonna, mille oli varem lubanud anda oma tütre Beatrixi (Heinrich II naise) kaasavaraks. 1304. aasta Vietmannsdorfi lepinguga lepiti veelkord kokku, et Brandenburg läänistas Heinrich II-le Stargardi isandkonna. Sellegipoolest, kui Beatrix 1314. aastal ilma meessoost pärijata suri, nõudis Brandenburg Stargardi tagasi. See viis niinimetatud "Põhja-Saksa markkrahvisõjani".
1299. aastal püüdis Mecklenburgi Heinrich II, Werle Nikolaus II ja Brandenburg-Salzwedeli Albrecht III liit vallutada Rostocki vürstkonda. Rostocki isand Nikolaus I pani oma riigi 1300. aastal Taani kuninga Erik VI feodaalse valitsemise ja kaitse alla. Erik võitis Heinrichit ja võttis siis Rostocki endale.
1304. aastal läks uus liit, kuhu kuulusid Heinrich II ja Albrechti järglane Hermann, appi Böömimaa kuningale Václav II-le tema sõjas keiser Albrecht I vastu. Selles sõjas teenis Heinrich välja hüüdnime "Lõvi".
1310. aastal alustas ta sõda hansalinnade Wismari ja Rostocki vastu. Selle sõja käivitajaks oli Wismari keeldumine korraldada Heinrichi tütre Mechthildi ja Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto III pulm. Seejärel valis Heinrich III oma elukohaks Sternbergi ja pidas pulmad seal. Wismar alistus Heinrichile 1311. aastal ja ta jätkas rünnakuid Rostockile. 15 detsembril 1312 hõivas ta vaatamata ägedale vastupanule linna. Linn tõusis 1313. aastal taas üles, kui Heinrich tegi palverännaku Madonna del Rocca kirikusse Castelmolas. 12. jaanuaril 1314 alistati Rostock taas ja vana Bernhard Kopmani juhitud linnavolikogu taastati võimule.
1315. aastal puhkes niinimetatud "Põhja-Saksa markkrahvisõda" Brandenburgi ja Stralsundi linna vastu. Brandenburg, nüüd markkrahv Waldemari juhtimisel, tungis vaidlusalusesse Stargardi isandkonda. Heinrich piiras Stargardi, kuid pidi piiramise 1316. aasta juulis katkestama. Ta võitis Waldemari Gransee lahingus ja sai Templini rahuga 25. novembril 1317 lõpuks Stargardi isandkonna.
1319. aastal püüdsid Heinrich ja Holstein-Rendsburgi krahv Gerhard III allutada Ditmarschenit, kuid olid edutud. Ditmarschen võitis Wöhrdeni lahingu, kust Heinrich pääses raskustega. Hiljem samal aastal Waldemar suri ning Heinrich II vallutas Prignitzi ja Uckermarki.
1323. aastal mässas Rostock taas ning Heinrich allutas taas linna ja tegi 21. mail 1323 rahu Taani kuninga Christoffer II-ga. Christoffer läänistas talle Rostocki, Gnoieni ja Schwaani isandkonnad.
Brandenburgi uus markkrahv Ludwig I või õigemini tema eestkostja Henneberg-Schleusingeni krahv Berthold VII vallutas Prignitzi ja Uckermarki tagasi ning Heinrich pidi 24. mail 1325 leppima ebasoodsa rahulepingu sõlmimisega. Pärast seda, kui viimane Rügeni vürst Wizlaw 10. novembril 1325 suri, puhkes esimene Rügeni pärilussõda. See lõppes pärast kibedat võitlust 27. juunil 1328 Brudersdorfi rahuga, millega Pommeri omandas Rügeni ja Mecklenburg pidi leppima rahalise hüvitisega.
Heinrich II suri 21. jaanuaril 1329.
Abielud ja lapsed
Heinrichi esimene abielu oli Beatrixiga, Brandenburgi markkrahvi Albrecht III tütrega. Nad said ühe tütre:
Tema teine abielu pärast 6. juulit 1315 oli Annaga, Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrecht II tütrega. Nad said järgmised lapsed:
Tema kolmas naine oli Agnes, Lindow-Ruppini krahv Ulrichi tütar. See abielu jäi lastetuks.
Pionersk
Pionersk uppus 31. oktoobril 1994, kui töötas ujuva kalavabriku režiimis Lerwiki reidil, hukkumiskoordinaadid 60°07.2N, 01°10.4W.
Hiiu lossist – Siberisse
"Hiiu lossist – Siberisse: ajalooline romaan legendaarseist Hiiu mereröövleist" on Mihkel Aitsami ajalooline romaan.
Romaan ilmus 1937. aastal kõigepealt ajalehe Päewaleht järjejutuna ning samal aastal omaette raamatuna. Raamatu uustrükk anti välja 2009. aastal.
Sisu
Romaan räägib mereröövlina tuntuks saanud Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergist, tema elust ja tegevusest Hiiumaal, konfliktidest Jakob Pontus Stenbockiga ning viimase juhtimisel toimunud kohtuprotsessist Ungern-Sternbergi üle süüdistatuna laevakapten Carl Johan Malmi tapmises. Ungern-Sternberg mõisteti tapmises süüdi ja saadeti sundasumisele Tobolskisse.
Kõrvalliinina läbib romaani Suuremõisa mõisast põgenenud, ühel Rootsi laeval madrusena töö leidnud ning hiljem kapteniks tõusnud talupoja Leemeti ja talutüdruk Malle armastuslugu.
Põhisündmustikuga lõdvalt seotuna ilmestavad romaani fragmentaarselt nii kõrvalepõiked olustikukirjeldustesse kui ka vene tolliametniku korduvad ebaõnnestunud katsed salakaubavedajate vahelevõtmiseks.
Arvamusi
2009. aasta uustrükile kirjutas saatesõna Helgi Põllo, kelle arvates raamatu rütm lonkab teemaliinide rohkuse tõttu. Lugedes kerkivat mitu korda esile küsimus, kelle lugu selles õigupoolest jutustatakse. Teisest küljest toob ta välja, et romaanis leiduvad ajalookäsitlused, näiteks Kõpu tuletorni teemal, on igati asjalikud. Siiski esinevad Põllo järgi teoses ka mitmed ebatäpsused kohaliku kõnepruugi ning koha- ja isikunimede osas.
Ka Kai Aareleid on sarnaselt Põllole välja toonud, et teose puhul jääb kohati arusaamatuks, kelle lugu selles jutustatakse. Tema arvates on raamat "segu kodu-uurimuslikest märkmetest ja fiktsiooni sugemetega kroonikast".
Teost arvustanud Jüri Kivimäe on nentinud, et "kauniskirjanduse asjatundjad kindlasti ei annaks Aitsami stiilile kõrget hinnet". Ta leiab, et teose ülesehitus on rabe ja selle "pildid vahelduvad kaleidoskoopilise kiirusega". Kirjanduslik stiil jääb Kivimäe järgi raamatus ajaloolise tõepärasuse varju.
Poronaisk
Poronaisk on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Poronaiski rajooni keskus. Asub Sahhalini saare idakaldal Ohhoota mere ääres, Poronai jõe suudme lähedal.
1869. aastal rajasid venelased ainude Sikka ehk Siska küla juurde Post Tihmenevski asula. 1905-1945 kuulus Jaapanile. 1946. aastani oli asula nimi Shisuka (敷香町 / Shisuka-chō). Samal aastal sai asula nimeks Poronaisk ja linnaõigused.
2021. aastal oli linnas 16 026 elanikku.
Isabella de Valois
pisi|Isabella ja Richard oma pulmapäeval Isabella de Valois (9. november 1389 Pariis – 13. september 1409 Blois, Loir-et-Cher, Prantsusmaa) oli Inglismaa kuninganna, Richard II teine abikaasa.
Ta oli Prantsusmaa kuninga Charles VI tütar. Isabella õde Catherine oli Inglismaa kuninganna aastatel 1420–1422 Henry V abikaasana.
31. oktoobril 1396 abiellus kuueaastane Isabella Inglismaa kuninga Richard II-ga. See oli poliitilistel põhjustel sõlmitud abielu. Kui Richard II 1400. aastal suri, otsustas uus kuningas Henry IV, et Isabella peab abielluma tema poja, tulevase kuninga Henry V-ga, kuid Isabella ei tahtnud sellest kuuldagi. Lõpuks lubas Henry IV minna tal tagasi Prantsusmaale.
29. juunil 1406 abiellus Isabella uuesti, kuid suri 19-aastaselt sünnitusel.