cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carlos II
Kuna tema eelkäijad olid juba mitu põlvkonda abiellunud lähisugulastega, siis oli ta degenereerunud ning võimetu riiki valitsema. Poolteist sajandit ja 5–7 põlvkonda varem elanud Juana Nõdrameelsest põlvnes ta koguni 14 teed pidi. Habsburgide dünastias oli tavaline mitte üksnes nõbude omavaheline abiellumine, vaid Carlose lähedaste esivanemate seas oli koguni 3 juhtumit, kus onu oli abiellunud oma õetütrega, sealhulgas tema isa Felipe IV oli ema Austria Mariana onu. Tema isal Felipel oli kolme naisega 13 last, kellest täiskasvanuks sai 4, lapsi sai kaks (mõlemad välismaale abiellunud tütred) ja neistki ühe sugu suri ülejärgmises põlves välja. Carlos II oli ka impotentne ja nii lõppes Habsburgide Hispaania liin temaga.
Üks väheseid Carlose iseseisvaid otsuseid oli Suure Nõukogu (Junta Magna) kokkukutsumine, mis uuriks Hispaania inkvisitsiooni. Nõukogu aruanne inkvisitsiooni tegudest oli hävitav ja suurinkvisiitor kutsus kuningat üles seda tulle heitma. Kui Carlose järglane troonil Felipe V samuti õudse aruandega tutvuda tahtis, ei suudetud sellest enam ühtegi koopiat leida.
Carlos abiellus 1679 Orléansi hertsogi Philippe I tütre Marie Louise d'Orléansiga, kes suri 1689 arseenimürgitusse. Juba samal aastal abiellus Carlos kirja teel uuesti Pfalzi kuurvürsti Philipp Wilhelmi tütre Maria Annaga, kes oli isa 18 lapsest 13. Maria Anna saabus Hispaaniasse 1690. aasta kevadel. Kummastki abielust lapsi ei sündinud. Teist abielu iseloomustas Carlose ema ja abikaasa lakkamatu vaen, mis lõppes ema Mariana surmaga 1696 61-aastaselt.
Surres määras Carlos troonipärijaks oma poolõe Maria Theresa ja Louis XIV pojapoja Philippe'i, kuid nõudis oma testamendis kuninga alalist resideerimist Madridis, mis pidi välistama Prantsuse ja Hispaania kroonide ühendamise. Juhuks kui Philippe pidanuks troonist loobuma või surema, määras Carlos pärijaks tema noorema venna Charlesi, kolmandana aga Habsburgide Austria liini esindaja, oma õemehe keiser Leopold I poja Karli. Inglismaa ja Austria kartsid Philippe'i võimuletuleku korral Prantsusmaa mõju ülemäärast kasvu ning sellepärast puhkes pärast Carlos II surma Hispaania pärilussõda. Felipega pääses Hispaaniat valitsema Bourbonide dünastia, mis valitseb tänapäevani, ja ka Juan Carlos I on Felipe V järeltulija.
Tiberius
pisi|Tiberius Tiberius (Tiberius Caesar Divi Augusti Divi Iulii Augustus; sünninimi Tiberius Claudius Nero; 16. november 42 eKr – 16. märts 37) oli Rooma keisririigi keiser 19. augustist 14 pKr kuni surmani 37. aastal.
Noorus
Tiberiuse lapsepõlve võib pidada õnnelikuks ja edukaks. 9-aastaselt pidas ta kõne oma isa matustel, 17-aastaselt sai ta kvestoriks, hakkas esinema kohtus ning osales edukatel sõjakäikudel. Sellele järgnes konsulikoht ning abielu, millest Tiberiusele sündis poeg Drusus. Et saada õigustatud troonipärijaks, pidi Tiberius keiser Augustuse nõudmisel lahutama oma õnneliku abielu ning abielluma Augustuse suguvõsa liikmega. Vana abikaasaga kohtumine keelati Tiberiusel täiesti pärast seda, kui ta kord teda tänaval nähes nutma puhkes ja tema järel käima hakkas.
Tiberius Rhodosel
Tiberius sai olulisi sõjaväelisi ülesandeid ning tuli nendega edukalt toime. Kõik kulgenuks nagu troonipärijale kohane, kui Tiberius ei oleks 36-aastaselt äkki kõigile ootamatult karjäärist loobunud ning siirdunud õppe-eesmärgil vabatahtlikku pagendusse Rhodose saarele, kuhu ta jäi kaheksaks aastaks, ümbritsetuna sõpradest, kelle hulka kuulusid nii poeedid kui matemaatikud, aga ka astroloogid.
Selle teo motiivi üle on palju spekuleerinud nii muistsed kui kaasaegsed autorid. Suetoniuse järgi võib üheks põhjuseks olla vastikus oma uue naise vastu, keda ta ei söandanud ei liiderlikkuses süüdistada ega ka temast lahutada. Teised põhjused võisid olla poliitilised. Samuti räägib Suetonius loo sellest, et Campania ranniku lähedal purjetades jõudsid Tiberiuseni teated, et Augustus on haigeks jäänud, mille peale ta jäi ankrusse. Siis aga hakati teda süüdistama trooni ihkamises, ning Tiberius suundus otsustavalt Rhodose poole, ehkki tuul oli peaaegu täiesti vastu.
Rhodosel olevat ta avaldanud soovi näha haiglas olevaid patsiente. Tema tõlgendasid aga soovi valesti ja nii toodi järgmisel päeval kõik haiged Tiberiuse juurde ja reastati haiguste kaupa rühmadesse. Seepeale olevat Tiberius šokeerituna kõikide patsientide ees eraldi vabandanud.
Filosoofia ja astroloogia kaudu püüdis Tiberius leida eesmärki oma elule. Ta olevat leidnud lohutust mõttes, et maailma valitseb saatus: fata regunt orbem.
Naasmine Rooma ja troonijärglaseks saamine
Augustusele oli see Tiberiuse siirdumine Rhodosele löögiks, see seadis hädaohtu keisritrooni tuleviku. Kui Tiberius tajus oma situatsiooni keerukust, tahtis ta Rooma naasta, ent Augustus oli nüüd muutunud tujukaks ning lubas seda alles 2. aastal pKr. Tiberius jäi siiski poliitilises elus kõrvaletõrjutuks. Siis aga saabus ootamatu ning üllatav pööre. Pärast kõigi teiste trooninõudlejate surma adopteeris Augustus 4. aastal Tiberiuse, andis talle nimeks Tiberius Julius Caesar ning temast sai Augustuse järglane. Pikaajaline tõrjutud seisund oli aga Tiberiusele jätnud oma jälje, ta oli elus pettunud ning väsinud, tema iseloom oli väga vastuoluline. Kuigi ta nimetati juba 13. aastal kaasvalitsejaks, asus ta Augustuse surma järel valitsema alles pärast pikki kõhklusi. Ta oli kogenud ning tundis impeeriumi vajadusi, ent loomult võib teda pidada pigem alluvaks kui juhiks. Ta oli väga umbusklik ja enesekriitiline, äkilistes situatsioonides kõhklev. Tiberius oli endale soetanud sõpru, keda ta jäägitult usaldas: nendest olulisim oli kurikuulus pretoriaanide prefekt Seianus.
Tiberiuse valitsemisaeg
Tiberiuse valitsemisaeg (14–37) jagatakse tavaliselt kaheks perioodiks: nn. heaks ja halvaks. Ehkki selge piiri tõmbamine nende perioodide vahele on võimatu, on üheks oluliseks sündmuseks peetud Tiberiuse lõplikku lahkumist Roomast 26. aastal, mis tõi endaga kaasa tõsiseid tagajärgi. Oma valitsemisaja algusest alates püüdis Tiberius jätkata Augustuse poliitikat. Ta valitses asjalikult ja kokkuhoidlikult, parandas rahandust ja provintside haldamist ning kaotas osaliselt maksurendi. Ta oli väga aupaklik senati suhtes, konsulteerides sellega sageli ka küsimustes, mis ei kuulunud viimase kompetentsi. Pleebs jäi Tiberiuse ajal ilma oma viimastest poliitilistest õigustest, sest komiitse ehk rahvakoosolekuid enam kokku ei kutsutud.
Religiooni vallas oli ta rangelt vastu võõrapäraste kultuste juurutamisele Roomas. Religioossete küsimustega seoses on teada mitmeid kurikuulsaid protsesse. Nii näiteks olevat aastal 19 jumalanna Isise preestrid ära ostetud, et nad kuulutaksid noorele naisjüngrile, et temaga soovib teatud noormehe kujul ühte heita jumal Anubis ise. Kui altkäemaksulugu päevavalgele tuli, laskis Tiberius preestrid risti lüüa, templi hävitada ning Isise pühapildi jõkke visata. Samal aastal olevat neli juuti veennud üht rooma matrooni saatma väärtuslikke riideesemeid ning kulda Jeruusalemma templisse, ent hiljem saadetised omastanud. Seepeale pagendas imperaator juudid Roomast. Neist 4000 saadeti sõjaväeteenistusse Sardiiniasse, vastutõrkujad hukati. Samuti pagendas Tiberius Roomast 'kaldealased', s.o astroloogid ja ennustajad, ehkki, nagu öeldud, ta ise oli astroloogiast vägagi huvitatud.
Tiberiuse ebapopulaarsemaid omadusi rahva seas oli vaatemängude ning gladiaatorite võitluste põlgamine. Talle ei meeldinud ei raharaiskamine ega sellistel üritustel esinevad vabameelsuse ning mässumeelsuse ilmingud. Aastal 23 saadeti näitlejad Itaaliast välja. Gladiaatorite võitlusi ning nende ulatust piirati tunduvalt, nii et gladiaatorid kurtsid isegi oma oskuste näitamise võimaluste vähesuse üle.
Tiberius ei tahtnud endale omistada erilisi õigusi ega tiitleid. Pärast troonile saamist oli ta ainult kolm korda konsuliks, ta keeldus mitmel korral nimetusest 'isamaa isa' (pater patriae). Enese tituleerimise kohta on ta ise öelnud: "Oma orjadele olen ma dominus, oma sõduritele imperator, aga ülejäänutele olen ma princeps." . Kui tehti ettepanek, et novembrikuu tuleks tema järgi ümber nimetada, olevat Tiberius irooniliselt küsinud: "Ja mida te teete siis, kui teil on kolmteist keisrit?" (On siiski teada, et Aasia provintsides hakati üht kuud Tiberiuse järgi nimetama.)
Tiberiuse iroonia ja sarkasm on tuntud teistestki lugudest. Nii olevat Ilioni linna elanikud tükk aega pärast Tiberiuse poja Drususe surma äkki avastanud, et nad ei olegi imperaatorile kaastundeavaldusi saatnud. Kiiresti pandi kokku saatkond ning läkitati see Rooma. Tiberius kuulas saadikud ära ning palus neil siis omakorda viia kaasa kaastundeavaldused nende endi kuulsa kaaslinlase, nimelt Hektori surma puhul. Teatavasti oli Hektor müütiline Trooja kangelane, Ilion aga on Trooja teine nimi.
15. aastast alates korraldati kohtuprotsesse keisri solvamise asjus, millega kaasnesid pagendamised, varanduse konfiskeerimised ja hukkamised. See tõi endaga kaasa ka professionaalsete öördajate (delatores) tekke, kes said "õnnestunud" kohtuasja puhul endale neljandiku süüdistatava varandusest. Kuna keisri solvamist käsitlev seadus oli väga mitmeti tõlgendatav, sai selles süüdistada pea igaüht. Kuni valitseja tundis end kindlana, lükati absurdsed süüdistused lihtsalt ümber; ent sellise seaduse potentsiaal oli kohutav: kui valitseja end kas või pisut ebakindlana tundis või oma hirmudele järgi andis, võis sellest saada terrorivahend. Seda kasutas ära pretoriaanide prefekt Seianus, kelle mõju valitsejale oli üha tugevnenud.
Pehka
Pehka on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Tiberius
Germanicus ja Seianuse võimu suurenemine
Pretoriaanide prefekt Seianus hakkas Tiberiust hirmutama Agrippina ja tema poegade (kelle seas oli ka hilisem keiser Caligula) kättemaksuga, mõistes samal ajal süüdi ning õhutades üksteise vastu üles mitmeid Agrippina lähikondseid. Aastal 23 oli – ilmselt Seianuse intriigide tõttu – surnud ka Tiberiuse poeg Drusus, kes pidi olema seaduslik troonipärija. Kõige selle tulemusena lahkus inimpelglikuks ja umbusklikuks muutunud Tiberius Roomast ning elas 26. aastast alates alaliselt Campanias, peamiselt Capril. Ta võttis endaga kaasa oma sõbrad: filosoofid ja haritlased. Seianus jäi Rooma ning oli impeeriumi tegelik valitseja. Seda Tiberiuse sammu on peetud saatuslikuks veaks, ehkki keisri korraldusel võeti Seianus 31. aastal lõpuks kinni ja hukati, samuti tema perekond ja mitmed sõbrad.
Oma viimased aastad veetis Tiberius Capril, tegeldes antiikautorite teadetel põhiliselt oma poja leinamisega, olles nüüd veendunud, et tolle surma põhjustas Seianus, endine "sõber". Roomaga suhtles valitseja nüüd ainult kirja teel, ent Augustuse poolt sisseseatud riigiaparaat lubas impeeriumil sujuvalt edasi toimida.
Tiberius suri Misenumis 78-aastaselt. Tema populaarsus kogu rahva hulgas oli langenud väga madalale, nii et senat keeldus teda jumalikustamast, lihtrahvas aga olevat tänavatel karjunud: "Tiberius Tiberisse!" (nii talitati tavaliselt roimarite laipadega).
Tiberiuse elu ja valitsemisaja kohta annavad antiikautoritest kõige rohkem materjali Tacitus, Suetonius (kes kirjutas ka Tiberiuse eluloo) ning Cassius Dio.
2010. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused
2010. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 13. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus. Need toimusid 12.–14. märtsil Dohas Kataris.
Korraldamise õigused
IAAF teatas 25. märtsil 2007 Keenias Mombasas toimunud kongressil, et sisemaailmameistrivõistlusi soovivad korraldada Türgi ja Katar. 25. novembril 2007 Monacos peetud kongressil valiti hääletuse tulemusel korraldajaks Katari pealinn Doha.
APEWS
APEWS (inglise keeles Anonymous Postmaster Early Warning System) on anonüümne teenus, mis peab nimekirja internetiteenuste pakkujatest, kelle serverites tegutsevad rämpsusaatjad ehk spämmerid või kes ei suuda ära hoida teistepoolset võrguressursside kuritarvitamist.
Nora Ikstena
Nora Ikstena (sündinud 5. oktoobril 1969 Riias) on läti kirjanik.
Töökäik
Ikstena on töötanud Riias Kirjandus-, Muusika- ja Teatrimuuseumi Jānis Rainise uurimisgrupis, kirjandusajakirja Karogs ja Riia õhtulehe Rīgas Balss toimetustes. Aastail 1995–1997 töötas ta külalistoimetajana ajakirja The Review of Contemporary Fiction (Illinois) erinumbri kallal, mis oli pühendatud läti kirjandusele.
Looming
Ikstena kirjutas algul novelle. Kogud "Pisiasjad ja lõbustused" (1995) ja "Ekslikud romansid" (1997) võttis kriitika hästi vastu.
Aastal 1998 ilmus tema esimene romaan "Elu pühitsus", millel oli Lätis suur menu. Taani kriitik Nicki Hansen kasutab raamatu kohta sõnu: "unenäoline, salakaval, pildirikas, tormiline, mõtlik, võimas". Vana naise Eleonora matustele kogunevad tema palvet täites seitse inimest, kes teda olid tundnud, ja igaüks jutustab temast poeetilisi, müüdisarnaseid unenäolisi lugusid. Eleonora tütar Helēna saab targemaks. Lõpuks armub ta ainsasse nooresse külalisse Ugasse.
Romaani esitleti Tallinnas 26. novembril 2003. Ikstena ütles, et ta olevat raamatu kirjutanud sundseisus Visbys loomemajas olles.
Tema loomingut on tõlgitud soome, saksa, vene, sloveeni, prantsuse, rootsi, inglise, eesti ja taani keelde.
Leede
Leede võib tähendada:
Saksimaa kuningriik
Saksimaa kuningriik oli aastatel 1806–1918 tänapäeva Saksimaa liidumaa territooriumil eksisteerinud riik.
Aastatel 1806–1813 kuulus Saksimaa kuningriik Reini Liitu, 1814–1866 Saksa Liitu, 1867–1871 Põhja-Saksa Liitu ja 1871–1918 Saksa Keisririigi koosseisu. Kuningriigi pealinn oli Dresden.
Saksi kuningriik oli Saksimaa kuurvürstiriigi otsene järglane. Kuurvürstiriigi valitseja Friedrich August III kuulutas end pärast Saksa-Rooma riigi lõppu kuningaks ning Saksimaast sai Napoleon I liitlane. Juriidiliselt toimus see pärast Poznańi rahulepingu sõlmimist 11. detsembril 1806. See rahu lõpetas sõja Prantsusmaa ja Saksimaa vahel ning Saksimaast sai Reini Liidu liige. Saksimaa oli neljandas koalitsioonisõjas Preisimaa liitlasena kandnud tõsiseid kaotusi (Jena ja Auerstedti lahing).
Aastal 1813 oli Saksimaa üks väheseid Napoleon I liitlasi, kes talle truuks jäid, ning seetõttu kannatas ta karmilt: riigi okupeeris Venemaa ning Preisimaa soovis selle täielikult annekteerida.
Viini kongressil lahendati Saksimaa probleem nii, et enamik riigist liidetigi Preisimaaga, kuid umbes 40 protsenti maast anti Friedrich Augustile tagasi. Järgnevaltki jäi riik Preisi-vastaseks, võideldes tolle vastu Preisi-Austria sõja ajal. Saksimaa armee oli üks vähestest, mis Austriat märkimisväärselt aitasid, jätnud Saksimaa kaitseta, et liituda Austria armeega Tšehhis. Ilmselt seetõttu pääseski Saksimaa Preisimaa poolt annekteerimisest, erinevalt teistest Austria liitlastest. Austria ja Prantsusmaa nõudsid aupunktina Saksimaa säilitamist, millega Preisimaa nõustus. Pärast sõda oli riik siiski sunnitud liituma Preisimaa moodustatud Põhja-Saksa Liiduga ning 1871 ka Saksa keisririigiga.
Saksimaa kuningad
Viimane kuningas Friedrich August III pidi troonist loobuma 13. novembril 1918, kui Saksa keisririik lagunes.
Regivärss
Regivärss on läänemeresoomlaste vanemale rahvalaulule ehk regilaulule omane värsivorm. Vahel kasutatakse mõisteid regivärss ja regilaul ka samatähenduslikena. Soomlased ja karjalased nimetavad sellisel värsivormil põhinevat laulu runolauluks või Kalevala-mõõduliseks lauluks.
Regivärsi vorm kujunes arvatavasti välja ajaarvamise vahetuse paiku; Eestis oli regivärsiline rahvalaul elujõuline ligikaudu 19. sajandi keskpaigani.
Regivärss koosneb üldjuhul neljast trohheilisest värsijalast, niisiis 8 silbist. Tegemist on reeglina vältelise ehk kvantiteeriva värsivormiga, kus igas värsijalas esimene silp on pikk ja teine lühike: Kui ma hak-kan lau-le-mai-e...
Värsimõõdu nõudel on rahvalauludes säilinud vanapäraseid sise- ja lõpukaota keelendeid - uurijate arvates hiliskeskajal levinud kujul. Puhtavormiline regivärss oli levinum Põhja-Eestis; Lääne- ja Lõuna-Eesti vana rahvalaulu vormil oli mitmeid erijooni.
Sõna regi(värss) pärineb arvatavasti keskalamsaksa keelest: rei(e) - 'tantsulaul'; rege 'rida'; rege- v rigenlied 'rahvalaul'.
Gyude Bryant
Jaanuaris 2007 küsitles politsei Bryanti kahtlustatuna korruptsioonis ja raha kõrvaldamises tema ametiajal. 27. veebruaril 2007 esitati talle süüdistus rohkem kui ühe miljoni USA dollari kõrvaldamises. 13. märtsil ta vahistati, kuid vabastati õige pea kautsjoni vastu. Kohus tema vastu algas 25. aprillil 2007. Bryant pole ennast süüdi tunnistanud. Septembris 2010 mõisteti ta kõigis süüdistuse punktides õigeks.
Count Basie
pisi Count Basie (õieti William James Basie; 21. august 1904 Red Bank, New Jersey osariik – 26. aprill 1984 Hollywood, Florida osariik) oli USA džässpianist, -organist, -orkestrijuht ja -helilooja.
Elulugu
William James Basie sündis 21. augustil 1904 Red Bankis New Jersey osariigis. 1928. aastast mängis ta ansamblis Oklahoma City Blue Devils ning aasta hiljem sai ta Bennie Moteni ansambli pianistiks. Ansamblis sai ta hüüdnime "Count Basie" (krahv Basie). 1934. aastal pani Count Basie kokku oma ansambli, kuid pidas paremaks minna ikkagi tagasi Moteni ansamblisse.
Kui Bennie Moten 1935. aastal suri, lagunes ka ansambel. Siis moodustas Count Basie uue ansambli, kutsudes sinna ka palju Moteni ansambli endisi liikmeid. 1936. aastal kolis Count Basie koos ansambliga Kansas Cityst New Yorki.
Count Basie suri 1984. aastal Florida osariigis Hollywoodis 79 aasta vanuselt.
Optiline telg
Optiline telg on optilise süsteemi sümmeetriatelg. Läätse optiline telg on sirge, mis on risti läätse pindadega ning on pindade moodustajate sümmeetriateljeks. Optilisel teljel asuvad läätse peapunktid. Optilise süsteemi optiline telg läbib sisendapertuuri ja väljundapertuuri tsentreid.
Kaksikmurdva kristalli optiline telg on suund kristallis, kus kaksikmurdumine puudub. Selles suunas ei sõltu valguse kiirus kristallis polarisatsioonist.
Põdruse
Põdruse on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Suitsik (mesindus)
pisi|Suitsik Suitsik ehk suitsulõõts on töövahend, mida mesinduses kasutatakse suitsu tekitamiseks mesilaste rahustamisel.
Suits võimaldab mesinikul taru avada ja töötada, ilma et mesilased teda ründaksid, sest suits teeb mesilased rahulikumaks.
Suitsu saamiseks tarvitatakse küttematerjalina takku, männiokkaid, lainepappi, pehkinud puitu jms.
Mõju ja kasutusala
paremal|pisi|Mesinik taru suitsutamas Asjaolu, et suits muudab mesilased rahulikumaks, on olnud teada juba iidsetest aegadest. Teadusliku seletuse sai nähtus 20. sajandil, kuid täielikult ei mõisteta seda siiani. Suits maskeerib häireferomoonid, mille komponentide seas on näiteks isopentüülatsetaat. Häireferomoone eritavad valvurmesilased ja mesilased, kes on läbivaatusel viga saanud. Suits annab mesinikule võimaluse taru avada ja töötada, kuni mesilaspere kaitsereaktsioon on katkestatud. Lisaks sellele käivitab suits toitumiskäitumise, seda reaktsioonina võimalikule vajadusele taru tulekahju tõttu maha jätta. Mee söömisel mesilase alakeha paisub, mis muudab nõelamiseks vajalikud painutused keeruliseks. (Viimane on alati olnud suitsiku mõju esmane seletus, sest mesilaste selline käitumine on kergesti jälgitav.)
Suitsust on vähe kasu sülemlemise ajal, osalt seetõttu, et sülemil ei ole meevarusid, millest toituda. Tavaliselt ei olegi suitsu tarvis, sest sülem kaldub olema vähem kaitsealdis ja sülemil ei ole kodu, mida kaitsta. Samuti on sülem korralikult toitunud tarus, millest lahkus.
Traditsioonilise suitsiku ehitus ja tööpõhimõte
paremal|pisi|Suitsik ümbritsetud kaitsva traatvõrega Suitsikuid on mesinduses kasutatud aastatuhandeid. Algul oli see ehk lihtne suitsev tokk või põletamiseks sobilik pann. Mesinikud kasutasid ka erinevaid lõõtsasid, mida algupäraselt rakendasid sepad või muud käsitöölised.
Moses Quinby, esimene elukutseline mesinik Ameerika Ühendriikides, leiutas metallist põleti külge kinnitatud lõõtsaga kaasaegse suitsiku, mida hoitakse ühes käes (1875). Encyclopædia Britannica mainib Ameerikas ja Suurbritannias enim kasutatud suitsiku leiutajana T. F. Binghami USA-st Michigani osariigist. Tema kavand põhineb Quinby loodul.
Suitsikus võib kasutada erinevaid kütuseid, kui need on looduslikud ega ole kahjulike ainetega saastunud. Sellised on takk, männiokkad, lainepapp, paberist munarestid ja pehkinud puit. Mõned mesinduspoed müüvad ka valmiskütuseid, näiteks paberimössi ja kokkusurutud puuvilla.
Põlevmaterjal miilab suitsikus aeglaselt, kuna selle sisemuses on vaid piiratud kogus hapnikku. Alles lõõtsavajutus annab uue koguse värsket õhku. Sel moel kasutatakse kütust säästlikumalt kui avatud pannil ning ühest suitsikutäiest võib jätkuda mitmeks tunniks või koguni päevaks (kui põletatav materjal vahepeal kustutada ja hiljem uuesti läita). Mesilaste rahustamiseks ei tohi suits olla kuum.
Berestetško
Berestetško (ukraina Берестечко, poola Beresteczko) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis Gorohhivi rajoonis. Berestetško asub Stõri jõe vasakul kaldal, Lutskist umbes 46 km lõunaedelas.
Berestetškot on esmamainitud 1445. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1547. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berestetško elanikest ukrainlasi 97,32% ja venelasi 1,88%.
Ivan Kanajev
Ivan Ivanovitš Kanajev (Иван Иванович Канаев, 16. oktoober 1893 Peterburi – 1983 Leningrad) oli vene bioloog ja teadusajaloolane.
Üks tema artikkel, 1926. aastal ilmunud "Sovremennõi vitalizm" ("Tänapäeva vitalism") on tekitanud palju vaidlusi autorsuse osas, sest ta ise on öelnud palju hiljem, et see kuulub Mihhail Bahtinile.
Boriss Strugatski
pisi|Boriss Strugatski (2006) Boriss Natanovitš Strugatski (vene keeles Бори́с Ната́нович Струга́цкий; 15. aprill 1933 Leningrad – 19. november 2012 Peterburi ) oli vene ulmekirjanik. Avaldas teoseid kaasautorsuses vanema venna Arkadiga kuni viimase surmani 1991. aastal.
Elulugu
Vennad Strugatskid olid tuntuimad nõukogude ulmekirjanikud, populaarsed eelkõige endistes sotsialismileeri riikides. Mõnigi Strugatskite teos mängis peitust tsensuuriga ja Lääne lugejale võib nende looming kultuuriliselt kaugeks osutuda.
Strugatskite isa, juudi rahvusest kunstiteadlane Natan Strugatski, suri 1942. aastal evakueerumisel blokaadiaegsest Leningradist.
Isa rahvuse tõttu ei pääsenud Boriss Strugatski õppima Leningradi ülikooli füüsikateaduskonda ning õppis matemaatika-mehaanikateaduskonnas astronoomiks ja töötas aastatel 1956–1964 Pulkovo observatooriumis.
Isiklikku
Ta oli abielus, peres kasvas kaks poega.
Strugatskite teosed
Strugatskite paljude teoste tegevus leiab aset Keskpäeva Maailmas.
Sauste
Sauste on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Kalev Katus
Kalev Katus (29. oktoober 1955 Tallinn – 11. juuni 2008) oli eesti rahvastikuteadlane.
Eestisse naastes asus ta arendama kodumaist rahvastikuteadust, esmalt TPI linnalaboris, alates 1986. aastast Eesti Kõrgkoolidevahelises Demouuringute Keskuses ning hiljem Eesti Demograafia Instituudi eesotsas, mida juhtis viimased kaheksa aastat kuni surmani. Alates 1994. aastast oli Kalev Katus seotud Tallinna Ülikooliga, kus ta töötas demograafiaprofessorina.
Trebonianus Gallus
Decius (Imperator Caesar Caius Uibius Trebonianus Gallus Augustus; sünninimi Caius Vibius Trebonianus Gallus; 206 – august 253) oli Vana-Rooma keiser juunist 251 kuni surmani.
Kalev Katus
Teadlasena tegeles Kalev Katus andmekorraldusega, ta oli riigiesinduslike sündmuslooliste küsitluste ja rahvastikuteabe ühtlusarvutuste algatajaid, samuti rahvastiku päritolu ja põlisuse käsitleja.
Trebonianus Gallus
Tapeti.
Põhja-Küprose riigipeade loend
Põhja-Küprose riigipeade loend loetleb Türgi poolt toetatava rahvusvaheliselt tunnustamata Põhja-Küprose presidendid.
Armavia
Armavia (armeenia Արմավիա) oli Armeenia suurim lennufirma. Selle peakorter asus Jerevani lähedal Zvarthnotshis.
Armavia asutati 1996. aastal ja alustas lende 2001. aastal. 2003. aastal ostis Venemaa firma Siberia Airlines (nüüd S7 Airlines) 68% Armavia aktsiatest. 2005. aastal osteti aktsiad S7 käest tagasi. Lennufirma aktsiate omanikeks olid Avifin (70%) ja MIKA Armenia Trading (30%).
Küprose riigipeade loend
Küprose riigipeade loend loetleb Küprose presidendid alates iseseisvumisest riigi 1960. aastal.
Armavia
Lennukipark
pisi|[[Airbus A319-132]] Armavia lennukid (2012. aasta aprilli seisuga):
Koodijagamine
Armavial olid koodijagamise lepingud järgmiste lennufirmadega:
Lennuõnnetused
3. mail 2006 kell 2.15 kohaliku aja järgi kukkus rasketes ilmastikuoludes Sotši lennujaama lähedal Musta merre Armavia lennuk Airbus A320 (Armavia lend 967). Hukkusid kõik pardal olnud 113 inimest.
Trebonianus Gallus
pisi|püsti|Trebonianus Galluse kuju [[Metropolitani muuseumis]]
Rosersbergi loss
thumb
Ajalugu
Gabriel Bengtsson Oxenstierna nimetas lossi oma ema järgi, kes pärines suursugusest Tre Rosori ehk Kolme Roosi nime kandvast perekonnast. Renessanss-stiilis lossi ehitustööd algasid 1634 ja lõppesid 1638.
Kui renessanss-stiil 17. sajandil moest kadus, lasi Bengt Oxenstierna arhitekt Nicodemus Tessin nooremal ehitada loss ümber rokokoostiilis. Viilkatus asendati uue katusega ning hoonele lisati uued tiibehitised ja sammasgaleriid.
1747. aastal omandas palee parun Erland Carlsson Broman, kes lasi arhitekt Jean Eric Rehnil lisada paleele moodsaid elemente. Kui parun 1757. aastal suri, läks palee riigi omandusse, kuid anti elamiseks hertsog Karlile.
19. sajandil veetsid siin oma suved Karl XIV Johan ja kuninganna Desideria (Bernadotte'ide dünastiale alusepanijad). Ühtlasi olid nad viimased kuninglikud isikud, kes paleed kasutasid. Karl Johani magamistuba peetakse üheks parimaks näiteks 19. sajandi Rootsi sisekujundusest. Enamik tubadest on püsinud muutumatuna tänapäevani.
1860. aastal pärast Desideria surma läks palee Rootsi Jalaväe kasutusse ning 1961. aastani asus siin laskeõpetuse kool. 1960ndail võttis jõuga enamiku paleest ja selle maadest enda kätte tsiviilkaitse ning praegu asub seal Rootsi Päästeteenistuse Agentuur.
Park
Lossipargis on ühendatud Prantsuse barokkaed ja Tessin noorema rajatud aed. Paraku on suurem osa pargist metsistunud ja aiad kadunud. Endiselt on olemas alleed ja 600-meetrine tiik ning paleest vasakul pool võib näha hertsog Karli rajatud Inglise aeda.
Gustaf Adolf Lewenhaupt
pisi|Krahv Gustaf Adolf Lewenhaupt, Matthäus Meriani maal aastast 1650. Krahv Gustaf Adolf Lewenhaupt (Löwenhaupt, 24. veebruar 1619 Vinäsi mõis, Småland – 29. november 1656 Rautise mõis, Soome), Rootsi riigitegelane ja väejuht.
Gustaf Adolf Lewenhaupt oli Raseborgi ja Falkensteini krahv, Reipoltskircheni, Kägleholmi ja Vinbergi vabahärra, Gräfsnäsi, Sangaste, Himmelspforti, Östadi ja Reberga härra.
Gustaf Adolf Lewenhaupt sündis Gustav II Adolfi abikaasa Maria Eleonora nõuniku, Raseborgi ja Falkensteini krahvi Johann Casimir Lewenhaupti (1583–1634) ja vabapreili Sidonia Gripi (1585–1652) pojana. Tema vanaisa oli Vinäsi ja Ternö vabahärra Mauritz Grip (1547–1591), ning tema tädi Margareta Grip (1586–1624) oli abielus Herman Wrangeliga ja oli Carl Gustaf Wrangeli ema.
Ta juhatas Leipzigi lahingus 1642. aastal kaptenina Rootsi väeüksust, sellele järgnes ülendamine ooberstleitnandiks ning seejärel ooberstiks. 1645 anti talle jalaväe kindralmajori ja 1648 kindralleitnandi auaste, ning oli 1649 Soome miilitsa ülem. 1650 sai Lewenhaupt riigi- ja sõjanõukogu liikmeks, 1651 kindraliks, 14. aprillil 1655 feldmarssaliks ja 1656 Liivimaa asekuberneriks.
Isiklikku
Gustaf Adolf Lewenhaupt abiellus 1648 Magnus Gabriel De la Gardie noorema õe Christina Catharina De la Gardiega (1632–1704), kes lesestununa abiellus 1658 Gustaf Otto Stenbockiga ja oli Magnus Stenbocki (1632–1704) ema.
Lihula muinaskihelkond
Lihula muinaskihelkond oli muinaskihelkond Läänemaal.
Kihelkonda on mainitud 1224. aasta maadejagamisürikus (kujul Leale) ja selle keskust Lihula linnust Henriku Liivimaa kroonikas (kujul castro Lealensi).
Lihula muinaskihelkond hõlmas hilisemate Lihula ja Kirbla kirikukihelkonna ala.
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1987
Bani valimisele vastuväiteid ei esitatud. Hääletus viibis Ladina Ameerika ja Kariibi mere regiooni piirkondlike rühmituste vahelise lahkheli tõttu küsimuses Bani kandidatuuri kinnitamise üle, kuna tegemist oli ainukese kandidaadiga. Mitteametlikult toetas Bani taasvalimist ka Lõuna-Korea.
Bani ametissenimetamise kinnitas järgnevalt ÜRO Peaassamblee.
Priit Aimla
Elulugu
Aastatel 1968–1988 oli ta Eesti Raadio meelelahutussaadete toimetaja.
Ta on kirjutanud humoreske, näidendeid, libretosid ja laulusõnu. Lisaks on ta lastelavastuste "Üle linna Vinski" ja "Onu Tik-Taki seiklused" (1981) sõnade autor. Ta on eestindanud näidendi "Thijl Ulenspiegel" ja selle laulude sõnad (kavastatud Eesti NSV riiklikus noorsooteatris 1986, Endlas 1996 ja Ugalas 2003–2004) ning kirjutanud libreto "Elurõõmumosaiik: 100 aastat Estonia operetti" (2005–2006).
Priit Aimla kuulus Eesti kongressi ning riigikogu VII (kuningriiklased) ja VIII koosseisu (keskerakond). 1999. aastast on ta sotsiaaldemokraatliku erakonna liige.
Telesaated
Ta on kirjutatud stsenaariumid järgmistele Eesti Televisiooni saadetele:
Isiklikku
Priit Aimla on abielus ja tal on kolm last. Lastest tuntuim on muusik ja pedagoog Siim Aimla. Tema onu oli Helmut Tarand, onupoeg on Andres Tarand.
Puutlipalu lahing
Puutlipalu punkrilahing toimus 29. märtsil 1953 Puutli küla lähedal (nüüdisajal Võru maakonnas Võru vallas) metsavendade ja neid hävitama saadetud NKVD-laste vahel.
Punkris olnud kaheksa metsavenda – viis meest ja kolm naist – hukkusid lahingus.
Taust
1951. aastal käivitus Vastseliina metsavendade kõige aktiivsem vastupanu Nõukogude võimule – sarirünnakud nii Eesti, Läti kui ka Petseri aladel. Vähi tabamiseks käivitasid tšekistid Lõuna-Eestis tõelise inimjahi ja terrorilaine – puistati kümneid talusid, mitmed pered arreteeriti, inimesi hoiti alusetult vahi all ja piinati julmalt. Metsikuste eest põgenesid lõpuks metsa ka end seni sugulaste juures varjanud Vähi naine ja paljud teised tagaotsituima metsavenna lähedased.
1953. aastal said tšekistid käsu metsavendadevastast tegevust hoogustada. Sama aasta veebruaris ja märtsis organiseeriti Eesti NSV julgeolekuministri asetäitja polkovnik Aleksandr Tšernovi isiklikul juhtimisel suurünnak metsavendade punkritele. 27. märtsil tapsid julgeolekumehed Võru vallas Viglasoo punkrilahingus kaks metsavenda, 32-aastase Rafael Vähi (Richard Vähi vend) ning vendade Vähide õepoja Väino Härmi, kes oli siis vaid 17 aastat vana. Viimase vanemad vangistati.
Lahingu käik
29. märtsil 1953 ründasid NKVD-lased Richard Vähi salga punkrit, mis asus Võru vallas Puutlipalus.
Lahingus hukkusid:
Väidetavalt langesid viis punkris olnud meest lahingus ning kolm punkris olnud naist olevat end lõpuks granaatidega õhku lasknud, et mitte elusalt vaenlase kätte langeda.
Lahingu järel
Viglasoos ja Puutlipalus tapetud metsavendade surnukehad viidi Võrru. 31. märtsist 1953 pärineb tuvastamisprotokoll, kus varem arreteeritud metsavend tunneb surnukehades ära Richard Vähi ja tema kaaslased.
Alates 1946. aastast tuli üleliiduline julgeoleku direktiiv, et võitluses langenud või eeluurimise ajal vanglas surnud metsavennad tuleb matta salaja, varjatud kohta ja see haud maskeerida. Viglasoo ja Puutlipalju lahingutes tapetud kümme vastupanuvõitlejat, kellest seitse olid mehed ja kolm naised, maeti ühishauda Reedopalu metsas Võru-Valga maantee ääres, 1,6 kilomeetrit Võru linna piirist.
Massihaua avastamine
2009. aasta mais kuulis militaararheoloog ja sõjahaudade uurija Arnold Unt kohalikult teemeistrilt Arvo Leinuselt, et 1970ndatel olevat üks kohalik metsavaht talle Võru lähistel Valga maantee ehitusel osutanud kohale, kuhu olevat maetud paar metsavenda. Sama metsatuka kohta pärines 1950ndatest kirjalik teade, et NKVD olla sinna salaja metsavendade laipu matnud.
2011. aasta augustis toimunud proovikaevamistel leidis militaararheoloog Arnold Unt kümne isiku säilmeid varjanud massihaua.
Mälestuse jäädvustamine
Puutlipalu punkrilahingus langenud metsavendadele on püstitatud mälestussammas, mille juures Kaitseliit korraldab igal aastal mälestusüritust.
Härra ja proua Smith
"Härra ja proua Smith" (ka "Hr. ja pr. Smith"; originaalpealkirjaga "Mr. & Mrs. Smith") on 2005. aasta romantiline märulkomöödia, mille lavastas Doug Liman ja millele stsenaariumi kirjutas Simon Kinberg. Filmi peaosades on Brad Pitt ja Angelina Jolie, kes kehastavad teineteisest tüdinenud abielupaari, kelle suhe võtab uut hoogu, kui selgub et mõlemad on palgamõrvarid, kes palgatud teineteist tapma.
Sisu
John (Brad Pitt) ja Jane Smith (Angelina Jolie) on olnud abielus "viis või kuus" aastat, kuid nende suhtest puudub igasugune kirg ja romantika ning nad käivad abielunõustaja juures.
Nad on mõlemad osavad palgamõrvarid, kes töötavad eri firmade jaoks, kuid neil pole teineteise ametist aimugi. Kui nad ühel päeval mõlemad korraga ülesandeks saavad tappa Benjamin Danz (hüüdnimega "The Tank"), saavad nad teineteise saladusele jälile. Mõlemad arvavad, et nende abielu on partneri jaoks olnud ainult suitsukate, niisiis pole neil probleemi teineteist elimineerida.
Seejärel panevad mõlemad firmad pearahaks välja 400 000 dollarit ja mitukümmend palgamõrvarit asub neid taga ajama. John ja Jane näevad ainukese väljapääsuna anda firmadele nende elude eest vastutasuks Benjamin Danz, kelle nad kõigepealt vanglast välja peavad päästma. Danzi käest saavad nad teada, et ta oli kõigest firma poolt palgatud peibutis.
Samal ajal jõuavad teised palgamõrvarid neile järele ning nad taanduvad läheduses asuvasse kaubanduskeskusse, kus peavad maha suurejoonelise lahingu. Neil õnnestub vaenlased hävitada ning film lõppeb stseeniga abielunõustaja juures, kus mõlemad on tunduvalt õnnelikumad kui varem.
Jägala–Käravete maantee
pisi|Maantee Aegviidus pisi|Lennuki maandumine ja õhkutõusmine Jägala-Käravete maanteel 2016. aastal Jägala–Käravete maantee (registrinumbriga 13) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Narva maantee 27. kilomeetril Koogi külas, Jägala liiklussõlmes. Tee pikkus on 52,7 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee 129. kilomeetril Märjandi külas. Tee moodustab osa Piibe maanteest. Maanteel asub ka Nõukogude ajal rajatud reservlennuväli. Maantee läbib Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala ja Kõrvemaa maastikukaitseala.
Sillad Jägala–Käravete maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Asulad Jägala–Käravete maanteel
Koogi küla, Jägala küla, Partsaare küla, Kuusemäe küla, Soodla küla, Raudoja küla, Pillapalu küla, Vikipalu küla, Aegviidu alev, Jäneda küla, Raudla küla, Kukevere küla, Märjandi küla, Käravete alevik.
Kirjamo
Kirjamo (vene keeles Кирья́мо) on küla Kosemkina kihelkonnas Ingeris, praeguse Venemaa haldusjaotuse järgi Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis Lauga-Jõesuu vallas.
Ajalugu
Küla on esmamainitud Novgorodi ürikutes 1571. aastal Zahhonje Kirjanovo nime all ja aastatel 1618–1623 Rootsi alana kui Keriama by.
1899. aastal oli külas 224 elanikku, 1928. aastal aga juba 311 elanikku. Edaspidi on elanike arv kogu aeg vähenenud.
Esimese maailmasõja ajal 1916. aastal ehitati Kirjamosse Kroonlinna kindluse Narva Suurtükiväepositsiooni patarei nr 4 ja patarei nr 5.
Kopteriraha
Kopteriraha on kvantitatiivse lõdvendamise, negatiivse intressimäära ja negatiivse tulumaksu lahenduse kõrval üks võimalikest meetoditest, mille kaudu saab suurendada raharinglust turul. Erinevalt kvantitatiivse lõdvendamise meetodist ei suurenda kopteriraha keskpanga bilanssi ega riigi üldist võlgnevust.
Keskpank võib jagada raha ühekordse maksena või perioodiliste maksetena otse elanikele, kuid sellisel juhul tuleb õigluse printsiibi säilitamiseks jagada seda kõigile võrdses summas, kuna pangal puudub teave abi saajate tegelikust olukorrast ja abivajaduse suurusest.
Teoorias võib keskpank kanda raha üle ka riigieelarve kontole, kust siis vastavalt olukorrale valitsus:
Kopteriraha, mis antakse välja ilma võlasuhte tekitamiseta, võib võlaraha süsteemis olla positiivne mõju, sest see suurendab turu ostujõudu ning võimalda raharingluse järgmistes tsüklites vähendada üldist võlgnevust.
Kopteriraha Milton Friedmani aruteludes
pisi|Milton Friedman Mõistet „kopteriraha“ kasutas Milton Friedman (1912–2006), ameerika majandusteadlane ja Nobeli auhinna laureaat esmakordselt 1969. aastal oma mõttelises eksperimendis, mille käigus modelleeriti rahavoogusid. Rahateooria baaskontseptsiooni selgitamiseks kirjeldas ta hüpoteetilist olukorda ja küsis, mis juhtuks, kui ''„Keskpank laadiks ühel päeval oma trükitud raha kopterisse nii, et iga elaniku kohta tuleks 1000 dollarit, ja viskaks siis selle kogukonna kohal taevast alla. Kodanikud koguksid muidugi selle kiiruga kokku. Lisaks eeldame, see saab olema ainulaadne sündmus, mis mitte kunagi ei kordu.''“
Friedman lähtus oma näites eeldusest, et riigis on täielik tööhõive, tootmine hõivatud ja keskpank viljeleb nullintressipoliitikat ning kõigi kodanike arvel on vähemalt 1000 dollarit. Pärast kopterirahaaktsiooni oleks inimestel kaks korda rohkem raha, kuid kauba hulk jääb endiseks ning ka inimeste tarbimisvajadused ei kasva. Sellises olukorras põhjustaks rahapakkumise kahekordistumine vaid hindade tõusu – inflatsiooni, mille mõjul raha ostujõud väheneb ligilähedaselt samas ulatuses ning turu tasakaal taastub.
Friedman kasutas kopteriraha näidet rahateooria kontseptuaalsete aluste illustreerimiseks. Kõige olulisemaks pidas ta raha kvantiteediteooriat, mis väidab et rahapakkumise suurendamine ei mõjuta reaalmajandust, sest kui kaupade ja teenuste kogumaht jääb samaks, siis tõusevad vaid nende hinnad.
Ajalugu
Korekiyo Takahashi (1854–1936), jaapani poliitik, kes oli nii Keskpanga juhi, finants- ja peaministri ametis ning keda on nimetatud „Jaapani Keynesiks“, lahutas jeeni kullastandardist ja andis raha otse valitsusele (ilma võlakohustuseta) ning tõi majanduse välja suures majanduskriisist, mis tabas riiki 1930. aastal.
Silvio Gesell (1862–1930), saksa majandustegelane, maailmakodanik ja „vaba raha“ mõtte looja sai kuulsaks Austria Tirooli liidumaal Wörglis läbi viidud kohaliku raha juurutamise projektiga. Rakendus võeti kasutusele ülemaailmselt majanduskriisist põhjustatud hiiglasliku tööpuuduse lahendamiseks ning see toimis 5. juulist 1932 kuni 21. novembrini 1933. Wörgli Linnavalitsus emiteeris vaid 5500 šillingit, see ringles 416 korda, sellega tehti tehinguid 2 547 360 šillingi väärtuses ning investeeringute kogumaht kasvas eelmise aastaga võrreldes 219%!
Titus
pisi Titus (Imperator Titus Caesar Divi Vespasiani Vespasianus Augustus; sünninimi Titus Flavius Vespasianus; 30. detsember 39 – 13. september 81) oli Vana-Rooma keiser 24. juunist 79 kuni surmani. Ta oli Flaviuste dünastia liige. Ta oli Jeruusalemma mässu mahasuruja 70. aastal.
Kopteriraha
Ajalugu
Clifford Hugh Douglas (1879–1952), inglise insener, propageeris sotsiaalse krediidi ideed ja pani aluse samanimelisele ühiskondlikule liikumisele angloameerika kultuuriruumis, mille eesmärgiks oli kodanikkonna majandusliku ja poliitilise mõjuvõimu suurendamine. Oluline element selles projektis oli inimese majandusliku toimetuleku kindlustamine põhisissetuleku kindlustamise kaudu.
Titus
Elulugu
Titus oli keiser Vespasianuse vanim poeg. Tituse sai troonile oma isa populaarsuse ja austatuse tõttu.
Kopteriraha
Ajalugu
John Maynard Keynes (1883–1946), inglise majandusteadlane, omanimelise makroökonoomilise koolkonna rajaja, soovitas samuti keskpangal finantseerida valitsust otse infrastruktuuri investeeringute tegemiseks (lisaks headel aegadel säästetud rahale). Üldise tööhõive parandamiseks soovitas ta „matta raha kasutamata kaevandustesse, et töötud saaksid selle sealt üles kaevata.
Titus
Elulugu
Pärast teenistust Britannias ja Germaanias juhatas Titus oma isa Vespasianuse käe all vägesid Juudamaal (67. aastal). Pärast keiser Nero surma 68. aastal õhutas Titus energiliselt isa Vespasianust, et viimane pretendeeriks keisritroonile. Titus lepitas ka oma isaga Süüria legaadi Gaius Licinius Mucianuse, kes on öelnud, et Titus on Vespasianuse üks suurimaid varasid. Pärast Vespasianuse keisrikskuulutamist 69. aastal andis ta Titusele vastutuse Juudamaa sõjakäigu eest ja 70. aastal kulmineerus olukord Jeruusalemma vallutamisega ning templi hävitamisega septembris 70. Templist on säilinud tänapäeval kuulus Nutumüür.
Pärast edukat kampaaniat Juudamaal kutsusid võidukad leegionid Titust üles neid Itaaliasse viima. Õhus oli kahtlus, et väed tegutsevad Tituse enda õhutusel ning poeg soovis pakkuda isale konkurentsi, pretendeerimaks troonile. Titus naasis aga 71. aasta suvel üksi Rooma, triumfeeris koos isa Vespasianusega ning ta määrati pretoriaanide komandöriks. Ta sai ka tribuuniks, oli isaga koos tsensor 73. aastal ja oli mitu korda ka konsul. Siiski proovis Vespasianus mitmel viisil vältida oma poja muutmist endaga võrdseks. Titus kogus siiski ka ebapopulaarsust. Näiteks polnud avalikkusele meelt mööda tema suhted Berenicega, kes oli juudi printsess. Ta elas küll Titusega mõnda aega palees ja lootis saada Tituse naiseks, kuid avalikkuse survel pidi Titus ta kahel korral ära saatma. Roomlastel oli veel meeles mälestused Kleopatraga ja abielu idamaa kuningannaga ning see oli neile vastumeelne.
Kopteriraha
Ajalugu
Ben Bernanke (s 1953), ameerika majandusteadlane ja Föderaalreservi juht (2006–2014), soovitas 2002. aastal oma Jaapani majandustegelastele peetud kõnes võtta kasutusele kopteriraha pikaajalise deflatsiooni lõpetamiseks. Selle teema võttis ta uuesti üles 2012. aastal, kui selgus, et Ameerika majandus ei taha sub-prime-võlakirjadest põhjustatud likviidsuskriisist väljuda.
Titus
Elulugu
79. aastal surus Titus maha vandenõu, mis oli seotud troonipärimisega. Kui Vespasianus 23. juunil 79 suri, läks võim siiski rahumeelselt üle Titusele. Tema suhted venna Domitianusega olid halvad, kuid muus osas oli tema lühike valitsemine Roomas populaarne, mida aitasid võita suured kulutused. Osad neist olid ka isiklikud. Tema valitsemise ajal leidis aset kuulus Vesuuvi vulkaanipurse 79. aastal, mille tagajärjel mattusid tuha alla Pompei ja Herculaneum. Ta andis palju raha vulkaanipurskes kannatanutele. Ta eraldas ka suuri summasid Rooma ülesehitamisele pärast 80. aasta tulekahju. Ta lõpetas ka Amphitheatrum Flavium'i (hiljem sai tuntud Colosseumina) ehituse. thumb|püsti|vasakul|Titus
Kopteriraha
Tegevused
2015. aasta jaanuaris alustas Euroopa Keskpank Mario Draghi initsiatiivil kommertspankadelt „võlakirjade laiendatud kokkuostu programmi“ mahuga 60 miljardit eurot kuus. Sisuliselt tähendas see kvantitatiivse lõdvendamise poliitikat, millega kaudselt (kommertspankade kaudu antud laenude) finantseeritakse maksevõime kaotanud valitsuste kulusid (otseselt on see Lissaboni lepinguga keelatud). Võlakirjade kokkuost on jätkunud peaaegu samas mahus tänini, s.t 2020. aasta kevadeni ning see on tekitanud olukorra kus võlakirjadelt makstavad intressid on miinuses.
Titus
Elulugu
Titus suri loomulikku surma 41-aastaselt, olles valitsenud vaid kaks aastat, kaks kuud ja kaks päeva. Tema surma põhjuseks on toodud külmetus. Samas on tema surmas kahtlustatud ka vend Domitianust, kes soovis kiiremini troonile saada. Domitianus oli Tituse täielik vastand.
Isiklikku
Titus oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa suri. Teisest abikaasast lahutas ta kiiresti pärast seda, kui too oli sünnitanud 65. aastal Tituse ainsa tütre Julia Flavia. Tütrele andis ta Augusta tiitli. Julia Flavia abiellus oma nõo Flavius Sabinusega, kuid pärast mehe surma 84. aastal oli ta avalikult oma onu Domitianuse armuke.
Kopteriraha
Tegevused
2016. aasta 10. märtsil vastas EKP president Mario Draghi (s. 1947) talle esitatud küsimusele, et kopteriraha mõte on huvitav. 5. mail täiendas Peter Praet (s. 1949), EKP peaökonomist teda sõnadega: „Jah, kõik keskpangad võivad seda teha. Neil on õigus emiteerida raha ja jagada seda inimestele. See ongi kopteriraha. Kopteriraha kaudu antakse inimestele osa tulevase emissioonitulu praegusest väärtusest, kasumist mida toodavad need rahatähed. Küsimus on vaid selles, kas ja millal on otstarbekas rakendada sellist tõeliselt äärmuslikku töövahendit.“
17. mail saatsid 18 Euroopa Parlamendi liiget avaliku kirja Euroopa Keskpangale, millega kutsuti selle juhtkonda „esitama tõenduspõhist analüüsi alternatiivsete ettepanekute võimalike mõjude kohta ning täpsustada, millistel tingimustel oleks nende rakendamine seaduslik“. Parlamendi liikmed märkisid lisaks, et „kui see analüüs ei hõlma alternatiivseid lahendeid kvantitatiivse lõdvendamise programmile, siis jätab EKP tegemata ettevalmistused olukorra jätkuvaks halvenemiseks“.
Oktoobris läbi viidud üle-euroopaline uuring näitas, et 54% inimestest peab kopteriraha idee rakendamist heaks ja 14% halvaks.
29. novembril avaldatud kirjas mainis Mario Draghi, et tuleks kontrollida, kas EKP ei võta sellega enesele liikmesriikidele kuuluvat kohustust varustada oma kodanikke vahenditega, millega nad saavad katta oma kulud. Ta märkis samuti, et EKP saavutab oma senise poliitikaga talle pandud eesmärgid ning kopteriraha kasutamine ei vasta proportsionaalsuse kriteeriumile.
2019. aastal avaldas Ameerika investeerimisfond Black Rock märgukirja, milles endised keskpanga töötajad Stanley Fischer ja Philipp Hildebrand soovitasid eurotsoonis rakendada helikopteriraha poliitikat. Seda mõtet toetas ka majandusteadlane Jean Pisani-Ferry, kes oli Emmanuel Macroni nõunik, kuid EP toimunud kuulamisel ta ise seda parimaks viisiks ei pidanud.
Õiguslikud raamid
EL toimimise aluspõhimõtteid sätestav Lissaboni lepingu art. 123, § 1 keelab Euroopa Keskpanga otsesed rahaülekanded nii riikide kesk- kui ka kohalikele valitsustele. Põhjus: kardetakse üleliigset inflatsiooni, mis oli tavaline enne euro kasutuselevõttu Vahemere maades. Seega on selle järgi ka kopterraha rakendamine keelatud.
Samas ei keela see leping ja ka muud õiguskorda sätestavad dokumendid keskpanga ülekandeid otse kodanikele. Eksperdid on pidanud selliseid ülekandeid siiski sekkumiseks majandusprotsessidesse, mis ei ole soovitatav.
Tatruse
Tatruse on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Idavere alamlademe laiendatud stratotüübiks on Tatruse 612 puurauk.
Kopteriraha
Õiguslikud raamid
Vastavalt Euroopa Liidu Toimimise lepingu art. 218, p. 8-le võib Euroopa Ülemnõukogu 2/3 hääleenamusega kohustada EKP-d emiteerima kopteriraha.
Saksa Panga ekspertrühm uuris keskpanga tehtud rahaülekannete teostatavust ja selle tõenäolisi mõjusid. Uuringus ilmnes, et seda on varasematel aegadel rakendatud väga paljudel juhtudel. Raha jagamise eesmärgina oli nendel juhtudel üldine võlgnevuse vähendamine, maksejõuetuse näitamine ebaõiglaselt suurte kompensatsiooninõuete korral (Weimari Vabariik), sõjakulude rahastamine ning majanduse elavdamine valitsuse kulutuste suurendamise läbi.