cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boulezi-Cage'i kirjavahetus
Boulez' ja Cage'i kompositsioonitehniliste ideede võrdlus
Cage ei olnud sisse võetud komplekssest totaalsest serialismist ([26], [31], [35]), milles Boulez otsis meetodit organiseerida kõlalisi agregaate. Boulez täheldas, et Cage kulutas sellel perioodil, kui ta ei olnud veel tõstnud juhust esiplaanile ja muutnud kontserte happening 'ideks, pigem aega temporaalsete mudelite visandamisele. See aspekt huvitas Boulez'd Cage'i muusikas eriliselt.
Juhus ja ettemääratus. "Muutuste muusika" ja "Struktuurid"
Hoolimata sellest, et Cage'i teos "Muutuste muusika" (Music of Changes) kõlas Domaine nusical'i kontserdil 15. detsembril 1956, oli sellest saanud juba varem alguse Cage'i ja Boulez' eriarvamused, mis puudutasid juhuse osa teose loomise ja ettekandmise protsessis.
Kuigi "Muutuste muusikas" tekib vaikuse ja kõlakomplekside jaotus juhuseoperatsioonide tulemusel, kontrollib Cage siiski teose struktuuri kuni viimase hetkeni. Ning see kontroll on koguni kaksteistheliline. Cage kirjutab: "Muutuste muusikas kasutatakse tabeleid, mis vastandina juhuslike operatsioonide meetodile loovad ratsionaalse kontrolli: kuuekümne neljast kaheksa korda kaheksa tabeli ruudust (mille abil tõlgendatakse helisid nagu hiina Muutuste raamatu mündioraakli puhul) kolmkümmend kaks on helid ja kolmkümmend kaks on vaikused. Kolmkümmend kaks heli on paigutatud üksteise alla kahte neli korda neli ruutu. Kas tabelis liikuda või mitte, kuid tabeli igas neljas elemendis on esindatud kõik kaksteist heli, kui tabeli liine lugeda kas horisontaalselt või vertikaalselt. Kui see dodekafooniline tingimus on täidetud, võib mürasid ja helide kordumist kasutada vabalt. Kokkuvõttes võib öelda, et Muutuste muusikas toimivaid juhuseoperatsioone (mis on teostatud ilmsel anakronistlikul moel) tasakaalustab struktuurne kontroll materjalide üle." Selline meetod pakkus Cage'i meelest korra ja vabaduse dialektikat, mida Cage nimetas ka struktuuri ("jaotatavus üksteisele järgnevateks osadeks alates fraasidest kuni pikkade sektsioonideni") ja meetodi ("pideva noot-noodilt kontrolli tähenduses") dialektikaks.
"Muutuste muusika" tehnilised lahendused ei olnud ainukesed Boulez' mõjutajad. Oma 1949. aastal peetud loengus tõrjus Boulez uusklassitsismi ja kandis selle kriitika üle ka artiklisse "Schönberg on surnud" (1952). Ta kritiseeris Schönbergi, sest too asetas oma seeriatega tehtavad revolutsioonilised protseduurid vormilisse, rütmilisse ja meetrilisse mudelisse, mille omadused tulenesid tonaalsusest. Teiseks oli Boulez algul rahulolematu Cage'i sümpaatia pärast individuaalsete kõlade vastu. Ta leidis, et Anton Weberni valik oli Cage'i valikust parem, sest "kui iga heli on muudetud täielikult neutraalseks, nagu näiteks Webernil, põhjustab kontekst seda, et iga heli saab iga kord, kui ta ilmub, erineva individuaalsuse."[1]
Cage kritiseeris serialismi ideid, sest tema meelest "kaksteisthelirida on meetod. Meetod on kontroll iga üksiku noodi üle". Weberni järgija Boulez' jaoks oli seriaalne meetod seevastu midagi enamat, kui arvutada 12 piires. See oli pigem konstruktsiooniprintsiip, mis mõjutas ka vormi.
Cage andis serialismile ka ühiskondliku mõõtme, mis oli Boulez'le võõras. Juba 1937. aastal oli ta kirjutanud: "Schönbergi meetod on analoogne ühiskonnaga, milles rõhuasetus on rühmal ja indiviidi integreerimisel rühma." Oma praktika kohta kirjutas ta seevastu, et "löökpillimuusika helilooja jaoks on aktsepteeritav iga heli." (Cage: The future of music: credo, Silence 1954:5)
Vastastikused mõjud. Küsimus mobiilsusest
1952. aastal liikus Cage mõte juhuse kui kompositsioonimeetodi (Music of Changes) juurest juhuse kui interpretatsioonimeetodi (Williams Mix) juurde, suubudes hiljem happening 'i. Boulez seevastu tugevdas kontrolli ja laiendas seriaalseid põhimõtteid kõigile kompositsiooni aspektidele. Kui Henry Cowell küsis Cage'ilt, mida ta oli Boulez'le võlgu, sai ta üllatava vastuse: "Boulez mõjutas mind oma mobiilsuse kontseptsiooniga." Kas siis selles mõttes, et Boulez võlgnes Cage'le totaalse serialismi ning Cage Boulez'le juhuse kontseptsiooni?! Selles suunas viitab ka üks Jameaux' repliik, et "Boulez' "Structure Ia" depersonaliseerumise taotlus on juhuse kontseptsioonile 1951. aastal isegi lähemal kui Cage oli selleks ajaks jõudnud." Nagu Boulez täheldas tihti ka hiljem, on totaalse serialismi automatism kindlasti lähedal anarhiale, mida Boulez iseloomustab kui "statistilist" ja mida tehniliselt kirjeldaks sõna "entroopiline", mis ühendab seda juhuslike protseduuridega "ühe tagaukse kaudu". On selge, et see tõsiasi mõjutas ka Cage'i arengut.
Siiski tuleks olla ettevaatlik sõnaga mobiilsus, sest mobiilsusest kirjutab Boulez oma Propositsioonides (1948) juba enne Cage'iga kohtumist: "Me peame nüüd defineerima, mida tähendas dünamism (dünaamika) või stasis (staatika) helide skaalal. Minu jaoks näib äärmiselt vajalik, et kaksteistoontehnika kõiki erinevaid protseduure võib käsitleda teatud tonaalsete väärtuste ekvivalentidena, justkui modulatsioonidena; need protseduurid võivad luua nootide mobiilsust või fikseeritust. Teisisõnu, mobiilsus tähendab, et noot võib eraldi sündmusena ilmuda erinevates registrites ning fikseeritus tähendab, et kontrapunktiline liin eksisteerib kaheteistkümne heli teatud dispositsiooni korral, milles igal noodil on oma kindel koht." (Boulez: Proposals. Stocktakings, 50).
Sellisel mobiilsuse kontseptsioonil pole siiski midagi tegemist juhuse muutmisega kompositsiooniprotsessi osaks. Oma tekstis "45' for a speaker" esitab Cage mitmeid allusioone seoses mobiilsuse ja immobiilsuse dialektikaga, mida ta rakendab korrelatsioonitabelite puhul, mis organiseerivad kõiki tema teoseid alates Williams Mixist: "Mobiilsuse-immobiilsuse printsiip seisneb selles, et kõik muutub, ent kui ühed asjad on muutunud, siis teised mitte. Ning need, mis ei muutunud, hakkavad ühtäkki muutuma ja vice versa ad infinitum." Samas ütleb ta aga, et see printsiip teda enam ei huvita. Juhuse kasutamine, mis häiris Cage'i ja Boulez' suhteid ja mis Boulez' jaoks tähendas esteetilist küsimust, oli Cage jaoks liikunud rohkem komponeerimiseelse planeerimise psühholoogilisele tasandile.
Olgugi et Boulez nii mitmelgi korral distantseerus juhuse küsimusest, pöördub ta selle teema juurde ikka ja jälle tagasi. 1953. aastal kirjutab ta Cage'ile soovist diskuteerida Tape-Musici [Williams Mix] üle ning eriti juhuse vajalikkusest sellega seoses [44]. 1954. aastal kirjutab ta seoses "Le marteau sans maître'ga", et "kompositsiooniline akt ei suuda kunagi assimileerida tegelikkuses aset leidvaid kokkusattumusi, mis esindavad tohutut statistilist välja." Selle artikli kontekstis oli tegu selge enesekriitikaga.
Boulez' oma juhusekontseptsioon. Kolmas klaverisonaat
Boulez ei tunnistanud ootamatut juhuslikku karakterit, mis tulenes totaalse serialismi automatismist. Veelgi enam, ta kirjutab Cage'ile, et ta ei tunnusta mitte eales juhust valmis teose komponendina. "Ma olen avardanud range (strict) või vaba (free) (lõpetatud või lõpetamata) muusika võimalusi. /.../ Aga juhusest, mõte sellele on väljakannatamatu!" [45] "Sellist eksperimenteerimist juhusega ma käsitlen hoolimatusena." (Boulez: Alea, Stocktakings, 26)
Sārumi mõis
Sārumi mõis (saksa keeles Sarum, läti keeles Sāruma muiža) oli riigimõis, Umurga kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valda Kaijciemsi külla.
Boulezi-Cage'i kirjavahetus
Boulez' oma juhusekontseptsioon. Kolmas klaverisonaat
Cage sellist juhuse (alea) käsitlust heaks ei kiitnud. Ühenduses Mallarmé teosega "Livre" kirjutab ta: "Boulez esindab nüüd juhust, kuid see on tema moodi juhus." Praktikas oli nende kontseptsioonidel suur erinevus, sest kui Cage loovutas suure osa loomingulisest vastutusest interpreedile, jätkas Boulez muusikalise faktuuri iga komponendi kuni pisima detailine määratlemist. Nagu ta kirjutas Cage'ile 1954. aastal, taotles ta muusikat, mis oleks sellisel tasemel "vaba", et seda oleks võimalik jälgida.
Sārumi mõis
Ajalugu
1630. aastal annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Vainiži ning Aluliina ja Kulna lossiläänid oma feldmarssalile Gustav Hornile. Vainiži lääni kuulusid Wainseli, Sarumi, Ubbenormi, Rorveni ja Signitzi vakused. Mõisate reduktsiooni ajal sai sellest riigimõis.
Boulezi-Cage'i kirjavahetus
Boulez' oma juhusekontseptsioon. Kolmas klaverisonaat
1950. aastate teisel poolel omandas diskussioon juhuse üle veel uue mõõtme, kuna Boulez' selle perioodi suur eeskuju Karlheinz Stockhausen oli kasutanud juhust oma teostes "Zeitmasse" (1955–1956) ja "Klavierstück XI" (1956). Boulez võttis endale ülesandeks anda oma vastus tol ajal aktuaalseks muutunud avatud teose küsimusele. Loomulikult tegi ta seda isikupäraselt. Kuna tema mõtlemisele ja teostele oli omane teatud võnkumine formalismi ja mingil astmel indetermineerituse vahel, andis aleatooriline vorm Boulez'le võimaluse anda vastuse kahele küsimusele: esiteks, vastulause "juhusele läbi järelevalve", mis oli omane juhust täpselt kontrollivatele totaalse serialismi mehhanismidele ning teiseks kasutada ära interpreetide kalduvust luua pidevalt mittefikseeritud vormi nii, et see ei saaks kunagi anda teed fikseeritud ja äratuntavatele ning seetõttu korratavatele stereotüüpide.
Sārumi mõis
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Mellesars.
Boulezi-Cage'i kirjavahetus
Boulez' oma juhusekontseptsioon. Kolmas klaverisonaat
Cage reageeris neile püüdlustele huumori ja irooniaga, kuid mitte agressiivselt. Allusioonid sellest teemast on kätketud tekstidesse "45' for a speaker" (Silence, 1954), "Music Lover's Field companion" (1954), "Communication" (Silence, 1958:48) ning lõpuks Darmstädter Beiträge artiklisse aastast 1959, milles ta teatud võidurõõmuga tõdeb, et Boulez on võtnud temalt üle juhuse idee.
Boulez' ja Cage'i suhted pärast 1962. aastat
Kui Cage suundus järjest enam happening 'ide suunas, siis Boulez ei loobunud kunagi oma kohustustest heliloojana. Pärast totaalse serialismi tupikteed rakendas ta kõik institutsionaalsed ja instrumentaalsed võimalused, et luua suurvorm, milles kõigis parameetrites lõigataks läbi viimasedki seosed tonaalsusega, sidudes parameetreid vaid rangelt omavahel. 1949. aasta kirjavahetusega alanud pika protsessi tulemuseks võib pidada Boulez' teost "Répons". Kui Boulez 24-aastase noore mehena kuulis eksperimentaalse muusika keskuse poolelijäänud projektist, taipas ta, kuidas masinad võiksid muuta arusaama traditsioonilistest parameetritest.
Kuid juba sel ajal ei olnud Boulez' jaoks probleemne küsimus loovas eneseväljenduses. Heliloojate eriarvamuse oli põhjustanud juhuse kasutamise kohene mõju, selle improvisatsioonilisus, mille tõttu muusik võis liiga lihtsalt langeda tagasi oma mälu- ja stilistilistesse klišeedesse. Publitseerimata kirjas kirjutab Boulez, et "kogu uuenemine muusikas, koguni materjali uuenemine, toimub läbi kompositsioonilise praktika reorganiseerimise. /.../ Paljuski see oli, ja on, seotud jutuga vabadusest; kuigi see niiöelda vabadus ei ole midagi muud kui allumine lõhnamälule. Illusioonile koopas." (Kiri J.-J. Nattiez'le 1985)
Lanieri maakond
Lanieri maakond (Lanier County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Lakeland.
Ajalugu
Maakond moodustati 1920. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 078.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Chesaw
thumb|Hurtsik Chesawis thumb|Hoone Chesawis Chesaw on kummituslinn USA-s Washingtoni osariigis Okanogani maakonnas.
19. sajandi lõpus avastati Chesaw's kulda, ning see meelitas sellesse piirkonda kaevureid. Kaevanduspiirkonda saabus ka Hiina kaevureid, neist tuntuim oli kullapesija nimega "Chee Saw". Talle kuulus väike rantšo ja pood, mis ei asunud kullakaevurite ajutistest eluruumidest kuigi kaugel. Valged kaevurid hakkasid oma kaupa ostma Hiina kaupmehelt. Veidi ajapärast sai fraasist "Chee Saw’s" kõnekäänd ja lõpuks kujunes selles välja lihtsalt "Chesaw", millest sai asula nimi.
Chesaw'st kujunes oluline kaevanduslinn ja asulas asus nelikümend hoonet. Pärast kullapalavikku elas asulas 200 inimest.
1906. aastal avati asulas kool. 1914. aastal kaevandused suleti ja inimesed lahkusid suurematesse linnadesse. Kool töötas 1943. aastani, kuni see lammutati.
Aastatel 1950 ja 1959 tabas linna tulekahju ning 1970. aastal elas Chesaw's ainult kümme inimest.
Tänapäeval asub Chesaw's mõned puidust majad, rodeoväljak, kauplus, tavern ja surnuaed.
Sally-Anne'i test
Sally–Anne'i test on psühholoogiline test, mida kasutatakse arengupsühholoogias teistele inimestele valeuskumuste omistamise sotsiaal-kognitiivse võime mõõtmiseks. Sally-Anne'i testi rakendamise tuntuim näide on Simon Baron-Coheni, Alan M. Leslie ja Uta Frithi 1985. aasta uurimus. 1988. aastal kordasid Leslie ja Frith seda eksperimenti nukkude asemel inimnäitlejatega ja said sarnased tulemused.
Katse kirjeldus
Testi käigus küsitakse pärast nukkude tutvustamist lastelt kontrollküsimus, kus palutakse nukkude nimesid meenutada (nimetamisküsimus). Pärast seda esitatakse lühike lugu. Sally võtab klaaskuuli ja peidab selle oma korvi. Seejärel "lahkub" ta ruumist ja läheb jalutama. Tema äraolekul võtab Anne kuuli Sally korvist välja ja paneb selle oma karpi. Sally tuleb tagasi ja lapselt küsitakse võtmeküsimus, täpsemalt uskumuseküsimus: "Kust Sally oma kuuli otsib?".
Tulemused
Selleks, et katseisik testi läbiks, peab ta vastama uskumuseküsimusele korrektselt, viidates, et Sally usub, et klaaskuul on tema enda korvis. See vastus on järjepidev Sally perspektiiviga, kuid mitte osaleja omaga. Kui katseisik ei suuda asjaolusid alternatiivsest perspektiivist näha, väljendab ta arvamust, et ka Sallyl on põhjust arvata, et klaaskuul on liikunud. Test loetakse läbituks, kui osaline mõistab, et Sallyl on omad uskumused, mis ei pruugi reaalsusega kooskõlas olla; see on vaimuteooria põhiline eeldus.
Baron-Coheni jt uuringus vastasid 27-st kliinilise häireta lapsest 23 (86%) uskumuseküsimusele korrektselt. Kahekümnest autismiga lapsest vastas korrektselt ainult neli (20%). Kokkuvõttes andis enamik alla nelja-aastaseid lapsi ja autistlikke katseisikuid (ka vanemad kui nelja-aastased) uskumuseküsimusele vastuseks "Anne'i karbist", millest nähtub, et nende arvates ei saa Sally mitte teada, et tema klaaskuuli on liigutatud.
Kriitika
On arvatud, et Baron-Coheni jt andmed viitavad vaimuteooria puudumisele autismiga lastel, kuid on ka teisi võimalikke tegureid, mis tulemust mõjutada võivad. Näiteks võivad autismiga inimesed hakkama saada kognitiivselt lihtsama nimetamisülesandega, kuid keeleprobleemid nii autismiga lastel kui ka kurtidel kontrollrühma inimestel annavad segaseid tulemusi.
Ruffman, Garnham, ja Rideout (2001) uurisid seoseid Sally-Anne'i testi ja autismi vahel tingimuses, kus pilgul oli sotsiaal-kommunikatiivne funktsioon. Nad panid kuuli kolmandasse potentsiaalsesse kohta: uurija taskusse. Autismi ja kerge õppimispuudega lapsed, keda sellistes tingimustes testiti, vastasid mõlemad uskumusküsimusele sama hästi. Mõõduka õppimispuudega lapsed vaatasid kuuli õige asukoha poole, kuid autismiga osalised ei teinud seda isegi siis, kui nad küsimusele õigesti vastasid. Need tulemused võivad kõneleda autismiga seotud sotsiaalsetest puudujääkidest.
Tager-Flusberg (2007) ütleb, et hoolimata Sally-Anne'i ülesandega saadud empiirilistest tõenditest on teadlaste hulgas üha rohkem küsimusi seoses autismi puudutava vaimuteooria hüpoteesiga. Kõigis tehtud uuringutes saavad mõned autistlikud lapsed Sally-Anne'i sarnaste valeuskumuste testidega hakkama.
Teised inimlased
Šimpansite, bonobote ja orangutanide silmaliigutuste jälgimine annab aimu, et kõik kolm eeldavad King Kongi kostüümis osaleja valeuskumusi ning nad läbivad edukalt Sally-Anne'i testi.
Metsa põik
Metsa põik on põiktänav Tallinnas Nõmme linnaosas. Tänav on ligi 100 meetri pikkune, lähtub Metsa tänavalt ja lõppeb tupikuga.
Naddoddur
Naddoddur (islandi Naddoður, vanapõhja Naddoddr) oli fäärlasest viiking, keda peetakse Islandi avastajaks. Samuti oli Naddoddur Fääri saarte üks esimesi asunikke peale seda, kui Grímur Kamban sinna esimesena 825. aasta paiku elama asus. Naddoddur sündis Lõuna-Norras Agderis, mis koosneb Aust-Agderi ja Vest-Agderi maakonnast.
Lindsay Daenen
Lindsay Daenen (sündinud 12. juunil 1994) on Belgia laulja. 2005. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Mes rêves".
Aizpurve (Dzelzava vald)
Aizpurve (vahel ka Aizpurves) on küla (vidējciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas.
Naddoddur
Keskaegne Islandi käsikiri Landnámabók ("Maa asustamise raamat") kirjeldab detailselt 9. ja 10. sajandil toimunud Islandi asustamist (islandi keeles landnám). Selle järgi avastas Islandi just Naddoddur, kes eksis Norrast Fääri saartele seilates ära ning triivis Islandi idarannikule. Ta jõudis kaldale praeguse Reyðarfjörðuri linna lähedal. Ehkki ta ronis tuleasemetest tõusva suitsu nägemiseks mäe otsa, ei silmanud ta jälgi inimestest. Seejärel otsustas ta oma teekonda Fääri saartele jätkata, kuid kuna paati naastes hakkas lund sadama, nimetas ta leitud maa Lumemaaks (Snæland). Hiljem hakati saart aga kutsuma nimega Ísland (Iceland).
Arvatakse, et tema tütar on 11. sajandi alguses Shetlandil surnud Ann Naddodsdóttir, kelle hauakivi leiti 19. sajandi keskpaigas.
Peet Peters
pisi|Peet Peters 2003. aastal pisi|Peet Peters 1984. aastal
Peet Peters (kodanikunimi Peet Väinastu; 9. juuli 1937 Tallinn – 20. aprill 2011 Moskva) on eesti päritolu Venemaa filmirežissöör-dokumentalist ja alpinist.
Sokk
Sokk on mitmetähenduslik sõna:
Peet Peters
Ta on alpinistina tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu (1970) ja osalenud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1984).
Haridus ja töökäik
Ta lõpetas Tallinna 2. keskkooli ja Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi režiiteaduskonna.
Ta on töötanud Kirgizfilmis, Kaug-Ida, Ukraina, Kuibõševi, Irkutski ja Rostovi dokumentaalfilmide stuudiotes, Populaarteaduslike Filmide Keskstuudios, Dokumentaalfilmide Keskstuudios, Kesktelevisiooni filmikoondises "Ekran".
Alpinism
1967. aastal tõusis ta koos Vello Vetsi ja Andres Söödiga Pamiiris Lenini tippu.
1970. aastal tõusis ta Donetski kaevurite meeskonna koosseisus Kommunismi tippu. Tipputõus pälvis Ukraina alpinismi meistrivõistlustel hõbemedali.
1984. aastal võttis ta osa eestlaste ekspeditsioonist Pamiiri, et seal esmavallutada seni nimetu kuuetuhandeline mäetipp. 6047 m kõrguse tipu esmavallutusi tehti kolme grupiga, kolme erinevat teed mööda. Väinastu tõusis tippu kolmandas grupis 19. augustil Ivo Goldi juhtimisel. Tipp sai nimeks Tallinna mäetipp.
Tunnustus
Tema spordi- ja mäefilme on auhinnatud Cortina d'Ampezzo spordifilmide festivalil ja Trento filmifestivalil.
Aizpurve (Dzelzava vald)
Aizpurve asub valla edelaosas Pļaviņase–Gulbene raudteeliini ääres. Küla jääb merepinnast 125 meetri kõrgusele ja asub valla keskusest Dzelzavast 2,7, piirkonnakeskusest Madonast 20 ja Riiast 176 kilomeetri kaugusel. Seal asub Dzelzava valla 2. raamatukogu. Külla jääb Aizpurve bussipeatus.
Javier Milei
pisi|Javier Milei (2021) Javier Gerardo Milei (sündinud 22. oktoobril 1970 Buenos Aireses) on Argentina poliitik, kes esindab Partido Libertario erakonda. 2023. aasta augustis saavutas ta märkimisväärse võidu Argentiina eelvalimistel, kus tema toetajad moodustasid üle 30% kõigist häältest. Milei on tuntud kui anarho-kapitalistliku maailmavaate eestkõneleja. Tema seisukohad on aga tekitanud mitmeid vastuolusid.
Aizpurve (Dzelzava vald)
Küla asutati turbarabade lähistele kui turbatootjate töölisasula. Küla läbis varem Dzelzava raudteejaamas lõppenud ja ümbruskonna turbarabadesse (Zosi soo ja Skuķi soo) viinud kitsarööpmeline raudtee.
Aastal 1989 oli külas 273 elanikku, aastal 2000 oli elanikke 255. Aastal 2019 oli külas 250 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 220.
Javier Milei
Ta on avalikult vastu abordile, kaasa arvatud vägistamisjuhtumite korral, ning kahtleb Covid-19 vaktsiinide tõhususes. Samuti toetab ta elundikaubandust ning on väljendanud kliimamuutuste osas skeptilist seisukohta. Kombineerituna tema radikaalse konservatiivse majandus- ja sotsiaalpoliitikaga on need seisukohad tekitanud tugevaid vastuolusid ja vastasseisu.
Constellationi programm
Constellationi programm oli NASA mehitatud kosmoselendude programm aastatel 2005–2009.
Javier Milei
Milei võidu eelvalimistel on nähtud häirivana, kuna tema seisukohad erinevad oluliselt traditsioonilisest poliitilisest maastikust.
Constellationi programm
Constellationi suurimad eesmärgid olid ISSi ehituse lõpetamine, inimeste naasmine Kuule ja tähtsaimaks eesmärgiks mehitatud lend Marsile. Programmi üks eesmärkidest, viia inimene Marsile, väljendus ka programmi raames välja töötatud kanderakettide nimes "Ares" (Vana-Kreeka vaste Rooma jumalale Mars). Programmi tehnoloogilisteks eesmärkideks oli saada mehitatud lendude kogemusi Maa-lähedaselt orbiidilt kaugemal ja arendada tehnoloogiaid, mis on vajalikud, et inimene saaks elada teistel planeetidel.
Javier Milei
Varem on ta kaalunud judaismi usku pöördumist.
Constellationi programm
Programm tühistati 2010. aastal, sest see oli graafikust maas, eelarve oli lõhki ja see polnud Obama administratsiooni jaoks piisavalt innovaatiline. Constellationi programm asendati Space Launch Systemi ja Orioniga.
Javier Milei
Poliitilised seisukohad
Milei seisab vastu abordile, ent toetab samasooliste ja transsooliste õigusi. Ta on väljendanud kahtlusi vaktsiinide suhtes ning väljendanud kriitikat haridussüsteemi suhtes, mida ta peab noorte mõtlemise manipuleerimise viisiks.
Lisaks on ta teatanud kavatsusest viia Argentina Iisraeli saatkond üle Tel Avivist Jeruusalemma.
Ralph Fiennes
pisi|Ralph Fiennes 2018. aastal Ralph Nathaniel Twisleton-Wykeham-Fiennes (sündinud 22. detsembril 1962 Ipswichis) on inglise filminäitleja.
Tema tuntuimate rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Schindleri nimekiri", "Ettelugeja", "Inglise patsient", "007 Skyfall" ja "The Grand Budapest Hotel".
Rohrsen
Rohrsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 5,09 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1014 inimest.
Kitsing
Kitsing on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kitsing 244 inimesel: 121 mehel ja 123 naisel. Perekonnanimede levikult on Kitsing meeste puhul 629. kohal ja naiste puhul 686. kohal.
Kitsing oli levinumaks nimeks vanuserühmas 5–9 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,75. Perekonnanimi Kitsing oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus seda kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,93 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Põltsamaa, Kambja, Peetri, Saarde, Viljandi, Tarvastu ja Kõpu kihelkonna seitsmes mõisavallas perekonnanimeks Kitzing ja Kitsing.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis kahel korral perekonnanimi Kitsing, vastavalt nimede Aasmäe ja Kirsipõld vastu.
Nublu (raamat)
"Nublu" on Jaan Rannapi 1972. aastal ilmunud lasteraamat.
Bakani
Bakani (vanasti ka Bokani) on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas.
Bakani asub valla põhjaosas Riiast 197 kilomeetri kaugusel Bakansi järve põhjakaldal. Bakansi järve asulakoht on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Novaja Usmani rajoon
Novaja Usmani rajoon (vene keeles Новоусманский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Voroneži oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Novaja Usmani küla.
Rajoon piirneb põhjas Verhnjaja Hava rajooniga, idas Panino rajooniga, lõunas Kaširskoje rajooniga, läänes Voronežiga ja loodes Ramoni rajooniga.
Rajooni pindala on 1320 km². Elanike arv oli 2012. aastal 74 451, 2009. aastal 64 186 ja 2002. aastal 64 275.
Novaja Usmani rajoonis on 54 asulat, mis kuuluvad kuueteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Hava, Usman, Tamlõk ja Tavrovka.
Karl Huuk
Karl Ferdinand Huuk (10. aprill 1901 Tallinn – 30. aprill 1968 Darby, Pennsylvania, Ameerika Ühendriigid) oli eesti kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1920. aastal. Kooliõpilasena võttis ta osa Vabadussõjast, hiljem töötas Tallinnas Lutheri vabriku vineeriosakonna peameistrina.
Aastatel 1924 ja 1927 tuli ta Eesti meistriks 800 meetri jooksus. 1924. aastal tuli Eesti meistriks ka 4×400 meetri teatejooksus Tallinna Kalevi meeskonnas. Lisaks võitis erinevatel jooksudistantsidel Eesti meistrivõistlustelt 3 hõbemedalit ja 3 pronksmedalit.
1944 sügisel läks koos abikaasa Eliisega Saksamaale, viibis Oldenburg-Sandplatzi põgenikelaagris. 1950 oktoobris siirdus edasi Ameerika Ühendriikidesse, elas Pennsylvania osariigis.
Lee maakond (Georgia)
Lee maakond (Lee County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Leesburg.
Ajalugu
Maakond moodustati 1826. aastal.
Rahvastik
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Offrethun
pisi|Offrethuni kirik
Offrethun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Offrethun asub u. 9,7 km Boulogne-sur-Merist kirdes, maantee D241e3 ääres.
pisi|tühi|
Helen Adamson
Helen Adamson (sündinud 26. jaanuaril 1987 Võrus) on eesti laulja.
Helen Adamson on lõpetanud ülikooli personalijuhtimise erialal ja töötab LG Electronicsis.
Algusaastad
Lauljana hakkas esinema 2006. aastal esinejanimega Hylene. 2007. aastal ilmus debüütalbum "Täna rikun ma reegleid", millelt samanimeline singel tõi talle algse tuntuse.
Plaat koosneb enamasti klubimuusikast, edukamad lood on olnud "Vaba kui lind", "Unenäos või ilmsi" ja 1997. aasta eesti euroloost tehtud kaver "Keelatud maa", mille originaalesitaja on Maarja-Liis Ilus.
Läbimurre looga "Kas tead?"
Üle-eestilise tuntuse saavutas laulja 2010. aastal, kaverdades itaalia laulja Jovanotti (Lorenzo Cherubini) hittloo "A te". Helen kirjutas sellele ise sõnad ja lugu sai pealkirja "Kas tead?". Loole lõi lisaks DJ Whril remiksi, millele valmis hiljem ka muusikavideo. Lugu pälvis kohe tähelepanu ja sai üheks mängitavamaks looks paljudes eesti raadiojaamades.
Kaveri reklaam piirdus loo riputamisega videoportaali YouTube, kust eesti muusika huvilised loo ise üles leidsid ja soovipalved raadiojaamadesse esitasid, tänu millele kogus ballaad veelgi populaarsust.
Raadio Uuno iga-aastases edetabelis Raadio Uuno TOP100 pälvis "Kas tead?" 73. koha . Raadio 2 Aastahiti valimisel oli lugu 2010. aastal 14. ja 2011. aastal 19. kohal.
Ballaad "Nele-Liis" singlina ei ilmunud. Lugu valmis koostöös Marko Margna ja Liana Saareperaga, kes kirjutas loo oma tütre sünnipäevaks ja pakkus seda Helen Adamsonile. Helen on avaldanud ka rütmilise poplaulu "Kui armastus alguse saab", millele tegid meloodia Mihkel Mattisen ja Timo Vendt ning sõnad Aapo Ilves. Muusikapalale on loonud remiksi Lenny LaVida. 2011. aasta novembris ilmus singel "Naisena" koostöös Liis Lassi ja Rick Raskiga.
2012. aasta detsembris ilmus singel "Ausus" koostöös ansambliga Soul Militia. "Ausus" on kaver Billy Joeli "Honestyst", mille 1982. aastal salvestas eesti keeles Jaak Joala. Loo miksis produtsent Rob Montes, kes on koostööd teinud maailma tippudega ja produtseerinud muuhulgas Dr. Dre albumi "Detox".
Debüütalbum
2014. aastal hakkas koostama debüütalbumit ja alustas koostööd produtsent Robert Stanley Montesega, kes on Hollywoodis hinnatud produtsent ja teinud koostööd selliste staaridega nagu Katy Perry, Justin Timberlake, Whitney Houston, Stevie Wonder jpt. Plaadil ilmuva paari loo kaasautor on Michael Baker, kes on maailmakuulus muusik ja produtsent. Baker oli 18 aastat Whitney Hustoni muusikaline juht ja tema bändi trummar, lisaks on ta olnud Aretha Franklini muusikaline juht ja mänginud paljude tuntud muusikute (sh Michael Jacksoni) saatebändis.
2014. aasta märtsis ilmunud Helen Adamsoni debüütalbumi esiksingli "Once In A Lifetime" autorid on Helen Adamson, Robert Stanley Montes ja Kaido Põldma. Loo video on tehtud one-shot-võttega, erilise võttena toimub koreograafia ja tants põrandal.
Juunis 2014 ilmus teine singel debüütplaadilt "Burn". Loo autorid: Helen Adamson, Robert Stanley Montes, Kaido Põldma, Lana Shea Walling. Loos teeb kaasa andekas LA räppar ja laulja Lana Shea. Loole ilmus ka video; nii lugu kui video kajastavad emotsioone, mida laulja varem kuulajatele näidanud ei ole.
Septembris 2014 ilmus kolmas singel, "Sing It", mis saavutas suure edu. Muusikavideoga alustati koolikiusamise-vastast kampaaniat, millega teadustati noortele ühiskonnas levivat probleemi.
Kevadel 2015 ilmub neljas singel "Dedication" ja sügisel viies, ja viimane singel plaadilt, "Mirror Mirror".
Oúzo
thumb|right|Oúzo pudel Oúzo (kreeka keeles ούζο) on Kreekas ja Küprosel laialdaselt tarvitatav aniisimaitseline aperitiiv.
Ajalugu
Oúzo on saanud alguse alkohoolsest joogist tsípouro 'st, mis arvatakse olevat 14. sajandil ühes Áthose mäe kloostris elanud munkade looming. Ühte selle variantidest maitsestati aniisiga ning seda hakati hiljem nimetama oúzo 'ks.
Oúzo nüüdisaegne põletamine algas suuresti 19. sajandi alguses pärast Kreeka iseseisvussõda. Esimese oúzo destilleerimisvabriku avas 1856. aastal Tyrnavoses Nikolaos Katsaros, pannes sellega aluse kuulsa samanimelise joogi Oúzo Tyrnavou tootmisele. Kui absint 20. sajandi alguses ebasoosingusse langes, oli just oúzo üks neist jookidest, mille populaarsus tänu absindist jäänud lünga täitmisele kasvas. Oúzo ' t tunti tollal ka kui "absindi aseainet ilma koirohuta". Aastaks 1932 arendasid tootjad välja uue oúzo valmistamise meetodi, kus kasutati vasest destillaatoreid. Nüüdseks on sellest saanud üldkasutatav meetod.
2006. aasta 25. oktoobril sai Kreeka õiguse sildistada oúzo ' t kui ainult Kreeka toodet. Euroopa Liit tunnustab nüüd oúzo ' t ning teisi Kreeka jooke tsípouro ' t ja tsikoudia ' t kui kaitstud päritolunimetuse staatusega tooteid, mis tähendab, et Euroopas tohivad oma jooke selliste nimedega tähistada vaid Kreeka ja Küprose tootjad.
Serveerimine
Traditsiooniliselt segatakse oúzo ' t veega ning seetõttu muutub jook hägusaks, omandades valge värvi, millel on vahel ka hele sinakas varjund. Jooki serveeritakse väikeses klaasis koos jääga, kuid seda võib juua ka puhtal kujul viinaklaasist.
Oúzo ' t serveeritakse tavaliselt koos väikese taldrikutäie eelroogadega, mille hulka kuuluvad näiteks mereannid, salat, praetud zucchini, oliivid ja feta juust. Maitseomadustelt sarnaneb oúzo absindiga.
Nimetus
Nimetuse oúzo päritolu ei ole selge. Levinud versioon on, et see tuleb itaaliakeelsest väljendist uso Massalia 'Marseille's kasutamiseks', mis oli tembeldatud Tyrnavosest 19. sajandil välja veetud valitud siidiussikookonitele ning mis hiljem hakkas tähistama ka seal valmistatud tsípouro ' t, mille kvaliteeti peeti samuti suurepäraseks.
Teise hüpoteesi järgi tuleneb sõna oúzo türgi keele sõnast üzüm, mis tähendab viinamarja.
Valmistamine
Oúzo tootmine algab 96 mahuprotsendi suuruse alkoholisisaldusega puhastatud piirituse vasest destillaatorites destilleerimisega. Sellele lisatakse aniisi ning mõnikord ka muid maitseaineid, nagu tähtaniis, apteegitill, koriander, nelk ja kaneel. Maitset andvad koostisosad on sageli ettevõtete hoolega valvatud retseptid ning eristavad ühte oúzo ' t teistest. Selle tulemuseks on maitsestatud alkohoolne lahus, maitsestatud etüülalkohol, mille kohta Kreekas öeldakse "oúzo pärm" (μαγιά ούζου), tähistamaks seda, et tegemist on oúzo tootmise algetapiga.
"Oúzo pärmi" seejärel destilleeritakse ning pärast mitme tunni möödumist valmistatakse ligikaudu 80% kangusega destillaat. Destillaadi kangemad osad (mis saadakse protsessi alguses ja lõpus) eemaldatakse ning destilleeritakse teistsuguse kvaliteediga oúzo saamiseks uuesti. Mõned tootjad kasutavad seda kahekordse destilleerimise meetodit oma toodete eristamiseks.
Kõrge kvaliteediga oúzo tootjad jätkavad nüüd veega lahustamisega, viies joogi alkoholisisalduse lõpliku määrani. Ent enamik tootjaid segab enne veega lahjendamist "oúzo pärmi" odavama etüülalkoholiga, mis on maitsestatud 0,05 protsendi loodusliku anetooliga. Kreeka seadused näevad ette, et sel juhul ei tohi toode "pärmi" sisaldada vähem kui 20 protsenti lõpptootest.
Enne veega lahjendamist võib lisada suhkrut ning seda tehakse peamiselt Kreeka lõunaosast pärit oúzo ' de korral. Valmis toote lõplik alkoholi mahuprotsent on 37,5 ja 50 (37,5 on vähim lubatud väärtus). Oúzo tootmisprotsess mingit kääritamist ei sisalda.
Aperitiivina
Tänapäeval leiab pea igast Kreeka linnast, alevist ja külast joogikohti, mida prantsuse keelest üle võetud lõpu -erie abil tähistatakse sõnaga ouzerie. Need kohvikulaadsed asutused pakuvad oúzo ' t koos eelroogadega ning kohvikut külastatakse tihti õhtu hakul. Oúzo ' t juuakse tavaliselt aeglaselt lonkshaaval.
Teistes riikides on kombeks juua oúzo ' t kreekapärastes restoranides aperitiivina, kus seda serveeritakse külmana viinaklaasist enne sööki. Vett või jääd ei lisata, kuid jooki serveeritakse väga külmana – nii külmana, et jooki moodustuvad serveerimise ajal ka mõned kristallid.
Tänu teatud oúzo ' de suhkrusisaldusele võib oúzo sageli tunduda kangema joogina kui see tegelikult on. Suhkur aeglustab etanooli imendumist maos ja seega võidakse seda juua liiga palju, ilma, et selle mõju kohe tunda oleks. Seejärel aga ilmneb kogunenud etanooli mõju ning jooja jääb üpris kiiresti purju. Seetõttu peetakse Kreekas oúzo joomist ilma selle kõrvale söömiseta halvaks kombeks. Toidu, eriti rasvade või õlide olemasolu seedetrakti ülemises osas pikendab etanooli imendumist ja leevendab alkoholi toimet.
Väljanägemine
Oúzo on läbipaistev selge vedelik. Ent kui joogile lisatakse vett või jääd, muutub see piimjasvalgeks. Seda seetõttu, et aniisi eeterlik õli anetool on küll alates ligikaudu 38% mahuprotsendist alkoholis täielikult lahustuv, kuid ei lahustu vees. Alkohoolse joogi lahjendamine tekitab "oúzo efekti", mille tulemuseks on valgust hajutavate peente piiskadega emulsioon. Sarnane protsess toimub ka absindi valmistamisel.
Sarnase maitsega joogid
Sarnaste aperitiivide hulka kuuluvad:
Orbitaalkiirus
Orbitaalkiirus on kiirus, millega vastav keha liigub kas ümber oma barütsentri või ümber tema süsteemi kõige suurema massiga keha. Seda kiirust saab esitada kas suhteliselt (näiteks võrrelduna mingisuguse teise süsteemis tuntud kiirusega - näiteks Maa orbitaalkiirusega) või siis tüüpiliselt ühikutes km/s, ka m/s.
Waterfordi krahvkond
Waterfordi krahvkond (iiri keeles Cathrach agus Contae Phort Láirge) on krahvkond Iirimaa lõunaosas Munsteri provintsis. Krahvkond on nime saanud Waterfordi linna järgi.
Manuel Akanji
pisi|Manuel Akanji 2018. aasta MM-il Manuel Obafemi Akanji (sündinud 19. juulil 1995 Wiesendangenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Manchester City ja Šveitsi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri FC Winterthuris, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. 2014. aastal debüteeris ta Winterhuri põhimeeskonnas Šveitsi esiliigas.
Aastatel 2015–2018 mängis Akanji Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta Baseliga Šveitsi meistriks.
2018. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 18 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliigaklubisse Dortmundi Borussia, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 27. septembril 2018 mängus 1. FC Nürnbergi vastu. 2021. aastal võitis ta Borussiaga Saksamaa karikavõistlused ja 2019. aastal Saksamaa superkarika.
Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Akanji 9. juunil 2017 MM-i valikmängus Fääri saarte vastu. Koondiskarjääri esimese värava lõi ta 24. septembril 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Hispaania vastu. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning
Binnen
Binnen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 24,79 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1025 inimest.
Killing Is My Business... And Business Is Good!
"Killing Is My Business... And Business Is Good!" on ansambli Megadeth debüütalbum.
02. Killing Is My Business...And Business Is Good!
03. The Skull Beneath The Skin
04. Rattlehead
05. Chosen Ones
06. Looking Down The Cross
07. Mechanix
08. These Boots (Censored)
10. Mechanix (Demo)
Tom Regan
pisi Tom Regan (28. november 1938 – 17. veebruar 2017) oli Ameerika Ühendriikide filosoof, kes õpetas pikalt filosoofiat Põhja-Carolina osariigi Ülikoolis. Ta on laialdaselt tuntud tänu oma 1983. aastal ilmunud raamatule "Loomade õiguste kaitseks" (The Case for Animal Rights), mis mõjutas tugevalt loomaõiguslusliikumist. Regani lähenemine erineb Peter Singeri eetikast seeläbi, et keskendub iga elusolendi õigusele elada, mitte ainult utilitaristlikul viisil kannatuste ja naudingu tasakaalustamisele. Tom Regan oli vegan ning pooldas loomade ärakasutamise lõpetamist nii meditsiiniliste katsete kui toidu tarbeks.
Grases
Grases on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas.
Grases asub valla põhjaosas Riiast 197 kilomeetri kaugusel.
Jason Mraz
Tema debüütalbum "Waiting for My Rocket to Come" ilmus 2002. aastal ja jõudis 2005. aastal plaatinaplaadi staatusesse (st. müüdud üle miljoni plaadi). Ameerika Ühendriikide Billboard 200 edetabelis jõudis plaat 55. kohale. Albumi esimene singel kannab nime "The Remedy (I Won't Worry)" ja jõudis singlite edetabelites samuti kõrgetele kohtadele.
Jason Mrazi kolmas stuudioalbum "We Sing. We Dance. We Steal Things" tuli välja 13. mail 2008. Plaat tõusis Billboard 200 edetabelis 3. kohale, 2009. aastal jõudis album plaatinaplaadi ja 2016. aastal kolmekordse multiplaatinaplaadi staatusesse.
Jason Mrazi viies stuudioalbum kannab nime "Yes!" ja see ilmus 15. juulil 2014.
Müzahir Sille
Müzahir Sille (21. september 1931 – 17. mai 2016) oli Türgi maadleja.
Ta võitis 1960. aasta suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali. Finaalis alistas ta Ungari maadleja Imre Polyáki.
1956. aasta suveolümpiamängudel saavutas Sille neljanda koha.
Franklini vald
Franklini vald (Franklin Parish) on 2. järgu haldusüksus (maakond) USA-s Louisiana osariigis.
Maakonna pindala on 1646 km², millest 31 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Franklini vald moodustati 1843. aastal Carrolli, Catahoula, Madisoni ja Ouachita valla osadest. Maakond on saanud nime poliitiku, teadlase ja leiutaja Benjamin Franklini järgi.
Kanaviņas
Kanaviņas on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 2,5 ja Riiast 204 km kaugusele. Külas asub Kanaviņase järv.
Aastal 2007 oli külas 7 elanikku.
Karatšajevski rajoon
Karatšajevski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Karatšai-Tšerkessia Vabariigis.
Krahv Luxemburg
"Krahv Luksemburg" (saksa keeles Der Graf von Luxemburg) on Franz Lehári operett kolmes vaatuses Alfred Maria Willneri, Robert Bodanzky ja Leo Steini (õieti Leo Rosenstein) libretole Willneri ja Bernhard Buchbinderi libreto "Die Göttin der Vernunft" (1897) järgi, mis oli kirjutatud Johann Straussile. Helilooja varasema loomeperioodi populaarsemaid teoseid, millel on väga palju ühist tema parima operetiga "Lõbus lesk" (Die lustige Witwe).
Pärast “Lõbusa lese" suurt edu sai Lehár uute operettide komponeerimiseks arvukalt lepingupakkumisi nii Austria kui ka Saksamaa teatritelt. Kuna Viin ja selle Theater an der Wien oli tollal Euroopa operetikeskus, siis oli mõistetav, et maestro pidas silmas eelkõige selle teatri pakkumisi. Lehár komponeeris Viini teatrile "Krahv Luksemburgi" vaid kolme nädalaga. Ta oli enne esietendust enesekriitiline nimetades tulemust lohakaks ja oopust täiesti väärituks teoseks.
Esmaettekanne
Esietendus toimus 12. novembril 1909 Viini Theater an der Wienis. Peaosi esitasid Otto Storm (René), Annie von Ligeti (Angèle), Bernhardt Bötel (Armand), Louise Kartousch (Juliette) ja Max Pallenberg (Basil). Dirigeeris Robert Stolz.
Lehari “Krahv" võeti vastu tormilise aplausiga. Aplodeeriti ka üksikutele muusikalugudele. Maestro käis korduvalt laval kummardamas. Samas teatris esitati teost üle 300 korra.
"Krahv Luksemburgist" sai "Lõbusa lese" kõrval tema suurim rahvusvaheline edulugu. Operett levis kiiresti üle operetimeelse Euroopa. 1911. aastal esitati Londoni Daly teatris 240 korda ning New Yorgi New Amsterdam Theateris igal õhtul mitmete kuude jooksul. On püsinud teatrite repertuaaris tänaseni. Peamiselt küll saksa keelt kõnelevates riikides, Skandinaavia maades ja Ungaris.
Eestis on Estonia teost lavastanud 1912, 1917, 1943 ja 1986, Vanemuine 1921 ja 1925, Endla 1924 ja 1944, Ugala 1926 ja Narva teater 1927.
Uus redaktsioon
Vahetult enne 1937. aasta algust sõitis Lehár esimest korda pärast 4-aastast vaheaega Berliini, et osaleda üheksandal heliloojate ja autorite konverentsil. Seal tutvus ta ühel kontserdil propagandaminister Joseph Goebbelsiga, kes tutvustas heliloojat tollase natside meelelahutuskeskuse Berliini Theater des Volkesi (varem mainekas Großes Schauspielhaus) direktoriga, kes tegi Lehárile ettepaneku komponeerida neile uus operett. Kuna maestro oli parajasti täitmas teisi lepinguid, siis otsustati, et võetakse repertuaari "Krahv Luksemburgi" uuslavastus. Esietendus kuulutati välja kui üks üritus toonase kampaania "Jõud läbi rõõmu" (Kraft durch Freude) raames.
Kuid tingimuseks oli, et opereti sisu tulevat mõningal määral muuta. Kõige silmahakkavam erinevus originaalvariandiga ei olnud sisuline vaid poliitiline. Kahe juudi libretisti (Robert Bodanzky ja Alfred Maria Willneri) nime ei olnud kavalehel. Oli libretot kohendanud Wolf Völkeri nimi. Kui võrrelda 1937. aasta ja 1909. aasta versioone siis muusikalugudes mingit sisuliste vahet pole. Mõneti on muudetud sõnalisi vahepalu ja antud neile aktuaalse poliitilise olukorra värvingut.
Esietendust 4. märtsil 1937 Berliini Theater des Volkesis (Rahvateater) dirigeeris Léhar ise. Etenduse võttis publik vastu tormiliste kiiduavaldustega. Eriti innukalt väljendanud oma rahulolu kohal olnud propagandaminister Joseph Goebbels. Goebbels öelnud, ett lavastus oli väga värvikas ja lõbus, millega kõik tema saatjad nõustusid. Goebbelsi avalik ja väga kõrge hinnang andis Lehárile kolmandas Reichis opereti suurmeistri staatus. Tema teosed olid üksteise järel mängukavas mitmetes Saksamaa ja Austria teatrites.
Opereti sisu
Pariisis on käimas Mardi Grasi (eesti keeles 'rasvateisipäev') ehk lihavõtte-eelsete pidustuste kõrghetk karneval. Pakutakse nii paganlikku kui ka kiriklikku meelelahutust. Vaesunud, kuid lõbujanuline Luksemburgi krahv René elab Montmartre'is oma kunstnikust sõbra Armand Brissardi korterstuudios. Brissard on armunud tantsijanna Juliette Vermonti, kes on ka tema viimase maali modelliks. Juliette kipub karnevalile, kuid kunstnik peab lõpetama suurt tellimustööd.
Ateljeed külastab grupp venelasi vürsti Basil Basilowitschi juhtimisel. Neil on krahvile pakkumine. Vürst Basil on vaimustuses Pariisi Opéra noorest primadonnast Angèle Didierist ja tahab temaga abielluda. Kuid ranged reeglid ei luba vürsti abielluda liht­kodanikuga. Teades René rasket majanduslikku olukorda, teeb Basil talle ettepaneku abielluda Didier’ga. Selle eest pakutakse Renéle 500 tuhat franki. Kuid on tingimus, et René lahutab end naisest kolme kuu pärast ja ei tohi sel ajal temaga ka kohtuda. Selle abielu kaudu saab Angéle krahvinnatiitli ja siis on tee Basilil abiellumiseks lahti. René on nõus andma ühele tundmatule naisele raha eest krahvinna tiitli. Laulatus viiakse läbi Armandi stuudios vene notari vahendusel. Tagamaks, et ei tekiks näost-näkku sidet peab René olema laulatuse ajal sirmi taga. Talle jääb aga meelde naise käepuudutus ja Angèle'i parfüümi lõhn. René on nõue, et pärast laulatust ta peab Pariisist lahkuma. Renè on meelsasti nõus lahkuma, sest tal on nüüd raha, et lõbusat elu jätkata.
II vaatus
Möödunud on kolm kuud, mille jooksul René on koos Armandiga reisinud. René näeb Pariisi naasmise järel Angèle'i esinemist Pariisi ooperis. Naine pakub Renéle suurt huvi. Kindlaks määratud lahutuse eelõhtul teatab Angèle, et lahkub lavalt. Ta korraldab selleks puhuks peo. Otsustanud kohtuda lauljaga, osaleb krahv koos Armandiga tema peol. René tutvustab end parun von Revali nime all. Toimub vastastikune armumine esimesest silmapilgust. Kumbki ei tea, et nad on juba teineteisega abielus. Angèle räägib Renéle nende armastuse võimatusest, kuna ta on peatselt lahutamas ühest mehest ja kihlumas teisega. Vürst Basil on muidugi ka peol ja hakkab muretsema olukorra muutumise pärast. Probleemide ennetamiseks teatab ta pidulistele oma kihlumisest Angèle'iga. René ja Angèle saavad aru, nende ette on veerenud ületamatud raskused. Tal pole raha, et ennast lepingust vabaks osta, sest ta on juba suurema osa vürstilt saadud summast ära kulutanud.
René ja Angèle arutavad Grand Hoteli salongis, kuidas probleemi lahendada. Nende juurde tuleb vürst Basili endine kihlatu krahvinna Stasa Kokozowa. Vürst Basil kuuleb Stasalt, et tsaar on käskinud tal täita krahvinnale antud varasema abiellumise lubaduse. Nende varasem armastus lööb õitsele. Stasa ja Basil laulatatakse. Nüüd on René ja Angèle’i tee vaba päriseks abiellumiseks. Lisaks sellele saab René teada, et konfiskeeritud varad on talle tagastatud ja ta on nüüd rikas mees ning saab vürstile raha tagasi maksta. See aga tähendab, et juba sõlmitud abielu uuendama ei pea. Armand ja Juliette, kelle suhted on sageli olnud keerulised, teatavad samuti, et ka nemad on lõpuks otsustanud abielluda.
James Franck
pisi|püsti James Franck (26. august 1882 Hamburg – 21. mai 1964 Göttingen) oli saksa füüsik.
Ta osales vabatahtlikuna esimeses maailmasõjas, kus sai gaasirünnakus vigastada.
Ta lahkus 1933. aastal Saksamaalt. Pärast lühikest olekut USA-s töötas ta Kopenhaagenis. 1935. aastal läks ta uuesti USA-sse ning sai 1941. aastal USA kodakondsuse.
Ta suri ootamatult südamerabandusse külaskäigul Göttingeni ning ta maeti Chicagosse esimese abikaasa kõrvale.
Roperbeķi mõis
Roperbeķi mõis (saksa keeles Roperbeck, varem Salsenhof, läti keeles Roperbeķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valla Roperbeķi küla maadele.
Mõisa häärberisse rajati XIX sajandi lõpuaastatel vallakool. Roperbeķi mõisa tamm ümbermõõduga 5 meetrit on looduskaitse all.