cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Violeta Chamorro
Põhiseaduslik kriis
Nagu teisteski kriisiolukordades, nii osutus Chamorro ka nüüd meisterlikuks kompromissitegijaks. Seadusandlik ja täidesaatev võim said seeläbi rohkem teineteisega seotud, sellal kui võim riigis läks jagamisele. Rahvusassamblee hakkas koostama riigi eelarvet, ent maksuküsimustes pidid nad konsulteerima presidendiga ja vakantsete Ülemkohtu liikmekohtade täitmisel pidid mõlemad valitsuse harud uute kandidaatidega nõus olema. Kuigi president säilitas vetoõiguse, võis seadusandlik võim hiljem selle veto lihthäälteenamusega tühistada. Osa muudatusi põhiseaduses käsitles aga kriminaalkoodeksit – muu seas reguleeriti kohtusüsteemi, kodanikud said laiemad õigused süüdistuste esitamiseks ja vähendati politseile kuuluvat võimu. Samas ei suutnud valitsus efektiivselt uurida varasemaid politsei ja sõjaväe vägivallategusid ning algatada sellealaseid kohtuprotsesse, mis tagas praktiliselt varem inimõigusi rikkunud või vägivallategusid sooritanud isikutele puutumatuse. Sisuliselt oli 1990. aastal välja kuulutatud amnestia ka valitsuse sellealast tegevust märkimisväärselt piiranud. Ehkki valitsusel puudusid ka selleks vajalikud vahendid ja erapooletuid kohtunikke oli liiga vähe, võis oma osa olla ka tahte puudumisel selle küsimusega tegeleda. Nii sandinistide häälekandja Barricada toimetaja Sofia Montenegra kui ka mitmed teised on väitnud, et Chamorro oleks minevikus toime pandud kuritegudega tegelenud, kui tal vaid selleks võimalust oleks olnud, ent teised, nende seas ka piiskop Bernardo Hombach, on arvamusel, et oma usu tõttu oleks ta igal juhul andestanud. Taoliste asjade uurimine oleks konflikti veelgi pikemaks venitanud ning karmid karistused oleks töötanud vastu leppimisele ja rahule, mis olid Violeta Chamorro põhieesmärgid.
Sooküsimused
Ta oli abordivastane ja pidas küsitavaks ka kooselu, rasestumisvastaseid vahendeid ja lahutust. Ka oli tema valitsus sunnitud tegema kärpeid nii lastehoidude kui ka rehabilitatsioonikeskuste finantseerimises. Seetõttu kasvas nende madala sissetulekuga naiste osakaal, kes olid sunnitud tegelema prostitutsiooni või kuritegevusega. Vastavalt ÜRO tehtud uuringule sundis majanduslik ebastabiilsus naisi ja teismelisi "tänavail elatist teenima", suurendas ebaturvalisust ja kasvatas koolist välja langenute, narkootikumide tarvitajate, noorte kurjategijate ja prostituutide arvu.
Lisaks sellele muutis range kokkuhoiupoliitika, mis kaotas tasuta arstiabi, vaeste jaoks arstiabi eest tasumise raskeks. Selles olukorras sekkus Sandinistide Tööliskeskus (hispaania keeles Central Sandinista De Trabajadores, CST), asudes pakkuma tervishoiualaseid teenuseid ja lastehoidu nendele naistele, kes uue valitsuse ajal omadega toime ei tulnud. Tema valitsus ei valmistanud naisi ette poliitikas osalemiseks, ei julgustanud neid kandideerima ja ta ei määranud ka naisi riigiametitesse. Violeta Chamorro toetas samas kindlalt naiste omandiõigust, nähes eraomandis vahendit, mis kaitseb naisi juhul, kui lahutus või lesestumine naised oma abikaasade toetusest ilma jätab.
Chamorro majanduspoliitika kasvatas märkimisväärselt naistööliste osakaalu riigis. Kui tööl käivate meeste osakaal jäi riigis aastatel 1977–1985 stabiilselt 68% peale, kasvas väljaspool kodu töötavate naiste osakaal Nicaraguas samal ajal pidevalt, kuigi ootused nende panusesse koduste tööde osas jäid samaks. Naiste osa tööturul kasvas 26,7%-lt aastal 1977 32%-ni aastal 1985 ja aastaks 1995 oli see 36%, olles üks kõrgemaid Kesk-Ameerikas. Kuigi Chamorro poliitika muutis oluliselt Nicaragua tööturgu, nii et naistöölised ei olnud seal enam haruldased, ei toonud see siiski kaasa kasvu naiste sissetulekus, kuna palgad ei kasvanud ja muutusid sel aastakümnel väga vähe.
1992. aastal muudeti kriminaalkoodeksi seksuaalkuritegusid käsitlevat osa, mis kujunes osadele võiduks, osadele aga kaotuseks. Varem oli kriminaalkoodeksis vägistamise eest ette nähtud kaheksa kuni kaheteistkümne aasta pikkune vanglakaristus (võrdluseks – mõrva eest oli karistuseks kuus kuni neliteist aastat vanglat). Samas defineeriti selles teatud seksuaalkuritegusid pigem nii, et need kaitsesid isade ja abikaasade huve, jättes naiste huvid kaitseta. Nii näiteks sõltus karistus "neitsi röövimise eest [...] ajal, mil tema valvurid ei olnud kohal, või kui see rööv toimus ilma vägivallata" asjaolust, kas röövija kavatses röövituga abielluda või ei. Victoria González-Rivera kirjutab, et sel ajal peeti vägistamist pigem eraasjaks ja et seadused soosisid seda, et vägistamise ohver kas abiellub vägistajaga või siis saab rahalise hüvitise.
Theodahad
Theodahad (suri detsembris 536) oli Theoderich Suure õepoeg ja aastail 534–536 idagootide kuningas. Tema korraldus mõrvata oma nõbu kuninganna Amalasuintha oli Justinianus I jaoks ettekääne tungida oma sõjaväega Itaaliasse.
Violeta Chamorro
Sooküsimused
Pärast Chamorro valimisvõitu liitusid Rahvusassambleesse valitud UNO ja FSLN-i esindavad naised, moodustades Naiste, Noorte, Laste ja Pereasjade Komisjoni, asudes arutama seksuaalkuritegude osa puudutava kriminaalkoodeksi reformimist. Nad veensid veel 18 assamblee liiget mõlemast parteist neid parandusettepanekuid toetama. Uus õigusakt nägi ette rangemat karistust vägistamise eest (15–20 aastat vangistust); abordi legaliseerimist juhul, kui rasedus oli vägistamise tagajärg; ning karistuse kaotamist pederastia eest, juhul, kui mõlemad osalejad olid sellega nõus. Kui aga seadus lõpuks jõustus, oli sellest kaotatud vägistamisohvrite erandõigus aborti sooritada, ning pederastia legaliseerimise asemel laiendati seda nii, et selles olid ette nähtud karistused ka homoseksuaalse käitumise "põhjustamise, edendamise või reklaamimise" eest.
Uus pederastiavastane seadus oli kõige karmim sellelaadne seadus Ladina-Ameerika riikides. Chamorro keeldus selle seaduse puhul oma vetoõigust kasutamast ja avaldas selle ajalehe La Gaceta veergudel, mis andis seaduseelnõule seaduse staatuse. Kohe pärast seda väitsid mitmed advokaadid, et taoline seadusemuudatus on põhiseadusevastane, ent 7. märtsil 1994 otsustas Ülemkohus, et nende kaebus on alusetu.
Uus õigusakt oli ränk hoop ka Nicaragua LGBT kogukonnale, kuna see nägi ette kuni kolmeaastase vanglakaristuse "igaühele, kes põhjustab, edendab, reklaamib või harrastab seksuaalset suhet sama sugupoole esindajaga mõnel skandaalsel viisil".
Elu pärast presidendiametist lahkumist
Pärast seda, kui tema ametiaeg 1997. aastal lõppes, taandus Chamorro poliitikast. Sama aasta juulis rajas ta omanimelise fondi (hispaania keeles Fundación Violeta Barrios de Chamorro), mille eesmärgiks oli luua rahualgatuste edendamiseks arenguprojekte. Ta liitus ka Carteri Keskuse Ameerika Presidentide ja Peaministrite nõukoguga, mille sihiks on tagada kogu Ameerika maailmajaos rahu ja riikidevaheline koostöö.
Violeta Chamorro tervis on vilets. Ta on osteoporoosi tõttu läbi teinud mitu operatsiooni. Ka valimiskampaania ajal pidi ta enamasti karkudel ringi liikuma, kuna tema põlvekeder oli osteoporoosi tõttu mõranenud.
Teosed
1996. aastal ilmus tema autobiograafiline teos "Sueños Del Corazón: Memorias" (ingliskeelse pealkirjaga "Dreams of the Heart: The Autobiography of President Violeta Barrios De Chamorro of Nicaragua"). Raamatu kaasautorid on Guido Fernández ja Sonia Cruz de Baltodano.
Saksi järv
pisi|Saksi järv kevadel Saksi järv (ka 2. Saksi mõisa järv) on järv Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Saksi külas. Veekogu pindala on 23,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 5648 m. Järves on kolm saart.
Liisi Laineste
pisi|Eesti folklorist Liisi Laineste pisi|Liisi Laineste 2022. aasta Arvamusfestivalil Liisi Laineste (sündinud 27. jaanuaril 1978) on eesti folklorist.
Üldist
Lõpetas 1996. aastal Tallinna Inglise Kolledži, 2000. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal. M.A. rahvaluule erialal (2004, TÜ, väitekiri "Tegelased eesti etnilises huumoris"), Ph.D samal erialal (2008, TÜ, väitekiri "Post-socialist jokes in Estonia: continuity and change").
Töötab aastast 2004 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonna teaduri ja aastast 2009 vanemteadurina, juhtides teadus- ja koostööprojekte ning tegeledes teadustööga. Alates 2016. aasta aprillist on ta Eesti-uuringute Tippkeskuse nüüdiskultuuri töörühma juht. Peamised uurimisvaldkonnad on etniline huumor, eesti kaasaegne rahvahuumor, poliitiline huumor, internetikultuur, ksenofoobia ja rahvusluse ilmingud uues meedias, verbaalne agressiivsus.
Koostatud andmebaasid
Laineste, Liisi 2004. Eesti kaasaegsed anekdoodid. www.folklore.ee/~liisi/o2/
Teaduskorralduslik tegevus
2016−...   ISHS (International Society for Humour Studies) nõukogu liige
2016−...   Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Communication styles: Developing a cross-cultural theoretical and methodological framework" juht
2012−...   HUMOR: International Journal of Humor Research toimetuskolleegiumi liige
2012−...   ajakirja European Journal of Humour Research toimetuskolleegiumi liige
2003−...   International Society for Humor Studies liige
2010−2012   Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Creativity and tradition in Estonian and Polish cultural communication" juht
Gurktali Alpid
thumb|Wöllaner Nock
Gurktali Alpid (saksa: Gurktaler Alpen, sloveeni: Krške Alpe) on Kesk-Ida-Alpide mäestik Austrias, nimetatud Gurki oru järgi.
Mäestik asub Muri oru (põhjas, eraldab selle Madal-Tauernist) ja Drava (lõunas, külgneb seal Lõuna-Lubjakivialpide Gailtali Alpide ja Karawankide mäestikega) vahel. Läänes ulatuvad Gurktali Alpid Kõrg-Tauerni mäestiku Katschbergi kuru ja Ankogeli rühmani. Idas eraldab Neumarkti kuru Ülem-Steiermargis selle Lavanttali Alpidest.
Gurktali Alpide lõunaosas on Klagenfurti nõgu. Seal on veel seitse väiksemat mäeahelikku:
Mõnikord liigitatakse Gurktali Alpid koos Lavanttali Alpidega idas Noriki Alpide osaks, kuid see pole geoloogiliselt põhjendatud.
Kõrgeimad tipud asuvad Nocki mägede (Nockberge, Nock tähendab "ümardatud mäetipp", vrd. Nockerl) alamrühmas Flattnitzi kurust läänes, sealhulgas Eisenhuti mägi (2441 m) Steiermargi liidumaal. Nationalpark Nockberge maalilise Nockalmi maantee ääres Kärnteni liidumaal on 1987. aastast maastikukaitseala (IUCN V). Nocki mäed ulatuvad ka suurte Kärnteni järvedeni, nagu Millstätter See ja Ossiacher See.
Teised tipud on:
Majandus ja turism
Täna on turism kõige olulisem majandussektor. Gurktali Alpide orud rahuldavad turiste suvel ja kiirel talvehooajal. Juhtiv turismipiirkond on Bad Kleinkirchheim, siis Turracher Höhe (Predlitz-Turrach ja Reichenau), Falkert (Reichenau) ja Innerkrems (Krems in Kärnten), Flattnitzi kuru, Afritz ja Katschberg (Rennweg am Katschberg). Suuremad suusapiirkonnad on Katschberg-Aineck, Innerkrems-Schönfeld-Karneralm, Turracher Höhe ja Gerlitzen Nocki mägedes ning Kreischberg Metnitzi mägedes.
Nocki mägede piirkond on tuntud ka oma tervendavate spaade poolest. Karlbad Nockalmstraße ääres on vanim talunike tervisevesi Austrias. Kümbluse tegemise viis (allikavee ja kuumade kividega) on jäänud 17. sajandist muutumatuks. Nende kauge asukoht tähendab, et ka elektrit pole. Spaa nimi on tuletatud väikesest tsirkusorust (Karl tuleb Karist, tsirkusorust).
Alo Põldmäe
Heliloojana on Põldmäe loonud peamiselt instrumentaalseid kammerteoseid, aga ka kontsert- ja lavamuusikat. Lavateoste seas on tuntuim 1973. aastal valminud ballett "Merineitsi". Tema heliloomingut on kirjeldatud kui kammerlikult intiimset ja lüürilist, peenekoelist ja omapäraselt värviküllast; seda iseloomustavad sageli muutlikud meeleolud.
Muusikapedagoogina on Põldmäe töötanud aastakümneid Tallinna ja Tartu muusikakoolides, tema juures on õppinud kompositsiooni eriala enam kui 80 last ja noort, neist mitmed tänapäeva noorema põlvkonna tuntud Eesti heliloojad.
Muusikateadlasena on ta uurinud baltisaksa ja väliseesti muusikaelu, samuti Eesti klaveriehituse ajalugu. Tema sulest on ilmunud arvukalt artikleid, samuti kaks kogumikku. Ta on Eesti Rahvusliku Klaverimuuseumi asutaja ja juhatuse esimees.
Elulugu
Sündinud Tartus, küüditati Põldmäe koos perega 1949. aastal Siberisse. Õppis 1952–1955 Tšerlaki keskkoolis. Perekond sai loa Eestisse tagasi pöörduda 1955. aastal. 1956-1960 õppis Elva Keskkoolis. Seejärel jätkusid Põldmäe Siberis alanud muusikaõpingud Tartu klaveriõpetaja Aleksandra Sarve juures. Formaalse muusikahariduse omandas ta aastatel 1960–1964 Tartu Muusikakoolis, kus õppis Jaan Hargeli juhendamisel oboed. Ka Muusikakoolis jätkas Põldmäe põhieriala kõrvalt süvendatud klaveriõpinguid. Muusikalise kõrghariduse omandas ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, kus lõpetas 1970. aastal kompositsiooni eriala. Tema kursuse juhendajaks oli professor Heino Eller.
Tööd alustas Alo Põldmäe 1968. aastal Eesti Raadio muusikasaadete toimetaja ja Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri oboemängijana, 1970. aastal sai temast Eesti Raadio arvutuskeskuse muusikakodeerija. Aastatel 1972–1980 töötas ta Tallinnfilmi muusikatoimetajana ning aastatel 1980–1993 Eesti Heliloojate Liidu juhatuse vastutava sekretäri ja aseesimehena.
Paralleelselt on Põldmäe harrastanud laulmist ja õpetanud muusikat. Aastatel 1966–1971 laulis ta džässansamblis Collage ja aastatel 1972–1977 Tallinna Kammerkooris. Ta on õpetanud kompositsiooni Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1993–2010, vaheaegadega) ja Tallinna Muusikakeskkoolis (1983–2010). Aastast 2009 on ta Tartu Muusikakooli õppejõud.
Tema õpilaste seas on olnud Ülo Krigul, Aare Kruusimäe, Tõnu Kõrvits, Helena Tulve, Rauno Remme, Mari Vihmand ja paljud teised.
Perioodil 1993–2009 töötas Alo Põldmäe Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teaduri ja muusikaosakonna juhatajana, kus tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on olnud baltisaksa ja väliseesti muusikute elu ning looming, samuti Eesti klaveriehituse ajalugu. Ta on ka 2009. aastal loodud Eesti Rahvusliku Klaverimuuseumi idee autor ja asutaja, samuti selle juhatuse esimees.
Ta on avaldanud sadu artikleid Eesti kultuuriajakirjanduses ning koostanud ja juhtinud eri saatesarju Klassikaraadios. Tema sulest on ilmunud kaks muusikateaduslikku kogumikku: "Ludvig Juht ja tema kontrabass" (2003) ning Raimond Valgrest kõnelev "Kallis Niina!" (2010).
Eesti Heliloojate Liidu liige on ta 1971. aastast. Organisatsiooni noortesektsiooniga ühines juba 1963. aastal. Alates 1998. aastast kuulub ta ka Eesti Muusikateaduse Seltsi.
Looming
Põhiosa Alo Põldmäe heliloomingust moodustavad instrumentaalsed kammerteosed. Tema meelispillid, millele ta muusikat peamiselt loob, on viiul, klaver ja erinevad puhkpillid. Väga tuntud on tema sonaadid ja sonatiinid – nii klaverile, viiulile ja klaverile kui ka altflöödile ja kitarrile.
Põldmäe on kirjutanud ka kontsert- ja lavamuusikat. Kontsertmuusikast on tema tuntuimad teosed kontsert oboele ja kammerorkestrile (1974) ning kontsert löökpillidele ja sümfooniaorkestrile (1981), mis olid mõlemad eesti muusikaajaloos esimesed omataolised. Lavamuusikast on tema tuntuim töö 1973. aastal valminud ballett "Merineitsi", millele kirjutas Friedebert Tuglase samanimelise novelli alusel libreto Ülo Vilimaa.
Kokku on ta kirjutanud 72 oopust, sealhulgas 2 balletti, 3 kammerooperit, 1 muusikali, 3 kontserti orkestriga, 5 klaveri- ja 3 viiulisonaati, lisaks arvukalt teoseid erinevatele kammerkoosseisudele, muusikat lastele ja ka filmimuusikat.
Isiklikku
Alo Põldmäe tegeleb mägimatkamise, loodusvaatluste ja fotograafiaga, tema loodusfotodest on korraldatud ka näitusi.
Tema ema oli kirjandusloolane Aino Põldmäe-Undla ja tema isa oli kirjandusteadlane Rudolf Põldmäe. Tema õde oli helilooja ja muusikateadlane Mare Põldmäe ning tema vend oli kirjandusteadlane Jaak Põldmäe.
Jude Bellingham
pisi|Jude Bellingham (2009) Jude Victor William Bellingham (sündinud 29. juunil 2003 Stourbridge'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania klubis Madridi Real ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Birmingham Citys, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. 2019. aasta augustis sai Bellingham 16 aasta ja 38 päeva vanuselt klubi põhimeeskonna läbiaegade kõige noorimaks mängijaks. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta Inglismaa esiliigas 31. augustil 2019 mängus Stoke City vastu. Hooajal 2019–20 pääses Bellingham Inglismaa esiliigas väljakule 41 mängus ja lõi neli väravat. Hooaja lõpus valiti ta English Football League'i hooaja parimaks noormängijaks. Lisaks otsustas Birmingham City hooaja lõpus igavikustada Bellinghami särginumbri 22.
2020. aasta juulis liitus ta Dortmundi Borussiaga. Üleminekusumma oli 25 miljonit naelsterlingit, millega sai Bellingham läbi aegade kallimaks 17-aastaseks jalgpalluriks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 14. septembril 2020 Saksamaa karikamängus MSV Duisburgi vastu. Bellingham lõi selles mängus värava, saades Dortmundi Borussia läbi aegade noorimaks väravalööjaks. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. aprillil 2021 mängus VfB Stuttgarti vastu. Neli päeva hiljem lõi ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaali korduskohtumises värava Manchester City vastu.
Alates 2016. aastast mängis Bellingham Inglismaa noortekoondistes. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris ta 12. novembril 2020 sõprusmängus Iirimaa vastu. 17 aasta 136 päeva vanuselt sai ta Theo Walcotti ja Wayne Rooney järel Inglismaa kolmandaks noorimaks debütandiks.
Filippo Inzaghi
Filippo Inzaghi (hüüdnimi Pippo; sündinud 9. augustil 1973 Itaalias Piacenzas) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. 2019. aastal sai ta Itaalia esiliiga klubi Benevento Calcio peatreeneriks. Hooajal 2019–20 võitis klubiga Itaalia esiliiga, misjärel tõusti kõrgliigasse. Enne seda on ta olnud AC Milani, Venezia ja Bologna peatreener.
Klubikarjäär
2007. aastal võitis Inzaghi koos Milaniga Meistrite Liiga. Veerandfinaalis alistas Milan Müncheni Bayerni 4:2 (2:2 + 2:0, võit võõrsil), poolfinaalis Manchesteri Unitedi 5:3 (2:3 + 3:0, kumbki võitis kodus) ja Ateena olümpiastaadionil peetud finaalis FC Liverpooli 2:1. Inzaghi lõi finaalis Milani mõlemad väravad.
Inzaghi on esimene mängija, kes suutis värava lüüa kõigis kuues itaallaste jaoks suurimas jalgpallisarjas (Meistrite Liiga, UEFA karikas, Serie A, Itaalia karikavõistlused jalgpallis, jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused ja UEFA Superkarikas).
Koondisekarjäär
Itaalia koondises on Inzaghi löönud 57 mängus 25 väravat. Debüüt toimus 8. juunil 1997 Brasiilia vastu. Esimesed kaks väravat Itaalia koondises lõi ta sõprusmängus Hispaania jalgpallikoondisega 18. oktoobril 1998. Seni viimased kaks väravat lõi ta 2008. aasta EM-valikturniiril Fääri saarte jalgpallikoondise vastu. Kolm väravat on ta löönud ühes kohtumises: 2004. aasta EM-valikturniiril Walesi jalgpallikoondise vastu Milanos 6. septembril 2003. Kõige rohkem, 4 väravat on ta löönud Walesi ja Rumeenia vastu, 3 väravat Leedu jalgpallikoondise vastu. Itaalia pole kaotanud ühtki mängu, kus Inzaghi on värava löönud.
Inzaghi kutsuti Itaalia 1998. aasta MM-koondisse. Avamängus Tšiili jalgpallikoondise vastu vahetati Inzaghi sisse 71. minutil seisul 1:2 ja mäng lõppes 2:2 viigiga. Kolmandas alagrupimängus Austria jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 60. minutil seisul 1:0 ja mäng lõppes 2:1. Rohkem ta mängida ei saanud. Itaalia kaotas veerandfinaalis Prantsusmaa jalgpallikoondisele.
2000. aasta EM-il kuulus Inzaghi juba algkoosseisu. Avakohtumises Türgi jalgpallikoondisega teenis ta penalti ja realiseeris selle ka ise, tagades Itaaliale 2:1 võidu. Itaalia võitis alagrupi täiseduga, võitis ka veerandfinaalis Rumeenia jalgpallikoondise 2:0 (Inzaghi lõi 43. minutil teise värava) ja poolfinaalis Hollandi jalgpallikoondise pärast penaltiseeriat. Alles finaalis (Inzaghi ei mänginud) tuli Prantsusmaale alla vanduda.
Toivo
Toivo on soome ja eesti mehenimi.
Filippo Inzaghi
Koondisekarjäär
2002. aasta MM-il pääses Inzaghi platsile alles teise mängu 79. minutil seisul 1:2 Horvaatia jalgpallikoondise vastu ja see jäigi mängu lõppseisuks. Kolmandat mängu Mehhiko jalgpallikoondise vastu alustas ta algrivistuses ja vahetati välja 55. minutil seisul 0:1. Mäng lõppes siiski 1:1 ning Itaalia pääses võidu, viigi ja kaotusega Mehhiko järel teisena edasi. Järgmises mängus (Inzaghi ei mänginud) tuli vastu võtta Lõuna-Korea jalgpallikoondiselt üllatuslik 1:2 kaotus lisaajal.
Toivo
Eestis
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Toivo 2194 mehel. Toivo oli Eestis populaarsuselt 77. mehenimi. Toivo oli keskmiselt 59 aasta vanune (mediaanvanus oli 60).
Filippo Inzaghi
Koondisekarjäär
2004. aasta EM-i pidi Inzaghi vigastuse tõttu vahele jätma, kuigi ta oli valikturniiril olnud Itaalia resultatiivseim mängija.
Toivo
Eestis
Kõige populaarsem oli eesnimi Toivo vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 46,63 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 40,85.
Filippo Inzaghi
Koondisekarjäär
2006. aasta MM-il pääses Inzaghi platsile alles viimases alagrupimängus Tšehhi jalgpallikoondise vastu 60. minutil seisul 1:0. Ta lõi värava lõppseisuks 2:0. Rohkem ta mängida ei saanud. Edaspidi alistas Itaalia Austraalia jalgpallikoondise 5. üleajaminutil löödud väravast 1:0, veerandfinaalis Ukraina jalgpallikoondise 3:0, poolfinaalis Saksamaa jalgpallikoondise lisaajal 2:0 ja finaalis Prantsusmaa jalgpallikoondise penaltiseerias ning tuli maailmameistriks.
Toivo
Lätis
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Toivo 9 inimesel.
Slavičín
Slavičín (saksa keeles Slawitschin) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Slavičín asub Slovakkia piirist 8 km kaugusel, Zlínist umbes 22 km kagus.
Kalle järv
Kalle järv (ka Kalle veski pais) on järv Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Vahakulmu külas. Veekogu pindala on 1,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 555 m.
Peeter Tammearu
Peeter Tammearu (sündinud 31. juulil 1964 Pärnus) on eesti näitleja ja lavastaja.
1986. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12.lend).
Aastani 1994 töötas Peeter Tammearu Ugala teatris näitleja, lavastaja ja kirjandusala juhatajana.
Aastatel 1996–2002 töötas ta Tallinna Linnateatris.
Alates 2002. aastast töötas Tammearu Ugala peanäitejuhina, alates 2003 direktorina. 2009. aastal lahkus ta sellelt ametikohalt ja töötas 2010. aastani näitlejana.
Alates 2019. aastast on ta Endla teatri näitleja.
Isiklikku
Peeter Tammearu abikaasa on Triinu Meriste. Neil on pojad Tobias ja Pärtel.
Chuck Hagel
Aastatel 1997–2009 kuulus ta Nebraska esindajana senatisse.
24. novembril 2014 teatas ta, et astub kaitseministri ametist tagasi, kuid jäi ministri kohusetäitjaks kuni uue ministri ametisse kinnitamiseni.
Seppo kliinik
Seppo kliinik (ka: A. Seppo Traumatoloogia ja Ortopeedia Keskus) oli aastatel 1977–1994 Tallinnas töötanud ravi- ja uurimisasutus. Asutuses tegeldi näiteks traumapuhuste ravimeetodite arendamisega, liigeste mädapõletike ravimisega.
Valdo
Valdo on eesti mehenimi.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Valdo 437 mehel. Valdo on Eestis populaarsuselt 288. mehenimi.
Liivimaa Kroonika
Liivimaa Kroonika oli Eesti nädalaleht, mis ilmus Tartus 1991–1996. Leht sai nime Läti Henriku Liivimaa kroonika järgi.
Liivimaa Kroonika sai alguse Postimehe vahelehena, kuid hakkas 1991. aasta juulist ilmuma iseseisva nädalalehena. Leht kujundas olulisel määral Eesti tabloidajakirjanduse palet. Toimetuses töötasid mitmed hilisemad tuntud ajakirjanikud ja kirjanikud, teiste seas Valdo Jahilo, Väino Koorberg , Tiina Kuuler , Esta Kübarsepp , Kalle Müller , Siim Nestor (pseudonüüm Indrek Teip) , Karl Martin Sinijärv (1993–95 , pseudonüüm Endel Buk ), Piret Tali , Ingrid Tähismaa (Ingrid Veidenberg, 1992–1995 ), Inno Tähismaa , Olaf Suuder jt.
1993. aastal lõi osa ajakirjanikke lahkhelide tõttu omanikega uue ajalehe Liivimaa Kuller, kuid 1995. aastal omandas Postimehe kontsern ka tolle.
10. jaanuaril 1996 hakkas Liivimaa Kroonika asemel Maire Aunaste juhtimisel ilmuma nädalakiri Kroonika.
Viktoria Kovaltšuk
pisi|Viktoria Kovaltšuk (2007) Viktoria Kovaltšuk (ukraina keeles Вікторія Володимирівна Ковальчук; 26. jaanuar 1954 Kovel – 4. aprill 2021 Lviv) oli ukraina graafik, illustreerija, disainer ja kirjanik.
Temalt on ilmunud üle 200 raamatu, nende hulgas 30 ringis lastele.
Ta suri koroona tüsistuste tagajärjel.
Ripabottoni
Ripabottoni on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis. Ripabottoni sai tugevalt kannatada 2002. aasta Molise maavärinas.
Imeni Babuškina
imeni Babuškina on küla (село) Venemaal Vologda oblastis, Babuškini rajooni keskus. Asub Ledenga jõe ääres, 249 km Vologdast ida pool. Küla läbib Totma ja Nikolski vaheline maantee.
Küla nimi oli algselt Ledengskoje, kuid 1941. aastal nimetati küla sealt pärit olnud revolutsionääri Ivan Babuškini järgi.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 4035 elanikku.
Peeter Matsov
Peeter Matsov (7. august 1905 Tallinn – 31. juuli 1980 Tallinn) oli Eesti poksija ja sporditegelane.
Aastatel 1947–1957 töötas ta Eesti NSV Spordikomitee riikliku poksitreenerina.
Männiliiva tänav
Männiliiva tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Mustamäe asumis.
Männiliiva tänav algab ja lõpeb Ehitajate teel.
Tänava nimi võeti kasutusele 2003. aastal. Nimi tuleneb sellest, et asub endisel tuiskliivaaalal, mille kinnistamiseks on sinna istutatud mände.
Lapoloogia
Lapoloogia (inglise keeles lappology) on fennistika haru, mis uurib lapi keelt ja lapi kultuuri.
Männiliiva tänav
Aadressil Männiliiva 7 (endine Ehitajate tee 4) asub Tallinna Tehnikaülikooli spordihoone. Tulevikus rajatakse sinna ka ujula ja tennisehall.
UTC−4:00
pisi|500px|UTC-4 UTC−4:00 on ajavöönd, milles aeg on 4 tundi taga maailmaajast UTC. Selle keskmeridiaan on 60° W.
Vööndis asuvad aasta läbi:
Talveajal asuvad selles vööndis:
Põhjapoolkera suveajal on selles vööndis:
Lõunapoolkera talveajal on selles vööndis:
Lisaks on selles ajavööndis mõned Antarktika piirkonnad.
Košarõntsi (Beršadi rajoon)
Košarõntsi (ukraina keeles Кошаринці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Beršadi rajoonis. Elanike arv on 684.
Lumik
Lumik (Limenitis) on perekond koerlibliklaste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 23 liiki.
Lundi paisjärv
Lundi paisjärv on järv Harju maakonnas Jõelähtme vallas Koila ja Koogi külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 480 m.
Atlandi künnis
Atlandi künnis on Gröönimaalt Islandini ning sealt edasi üle Fääri saarte Šotimaale ulatuv veealuste kõrgendike ahel.
Atlandi künnis moodustab Gröönimaast kuni Shetlandi saarteni Põhja-Jäämere ja Atlandi ookeani piiri. Selle Gröönimaa ja Islandi vahelist osa nimetatakse Grööni–Islandi kerkeks ning Islandi ja Fääri saarte vahelist osa Fääri–Islandi künniseks.
ENE nimetab Fääri ja Shetlandi saarte vahelist oas Wyville Thomsoni künniseks, mis on aga väär. Wyville Thomsoni künnis on suhteliselt väike ning jääb Fääri ja Shetlandi saarte vahelisest joonest märgatavalt edelasse. Fääri ja Shetlandi saarte vahele ei jäägi õigupoolest mingit künnist peale Fääri saartest lõunasse ulatuva Munkagrunnuri aheliku.
Atlandi künnis takistab Põhja-Jäämere külma süvavee valgumist Atlandi ookeani.
Tervis Pluss
Tervis Pluss on alates 2000. aastast ilmuv tervisetemaatikat käsitlev ajakiri. Ajakirja andis välja AS Ajakirjade Kirjastus, kuni 2018. aasta alguses ostis Ekspress Meedia üle Ajakirjade Kirjastuse ning hakkas ise ajakirja välja andma.
Ajakirja peatoimetaja oli Evelin Kivilo-Paas, Ekspress Meedias sai peatoimetajaks Heidit Kaio.
Heidit Kaio käe all on Tervis Plussi eesmärk parandada terviseteadlikkust ja hoiakuid, et Eesti inimeste tervena elatud aastaid oleks rohkem.
Tervis Pluss pakub terviseinfot ja -teadmisi, jagab ekspertnõu ja vahendab välismaiseid trende. Ajakiri inspireerib lugejaid tegema tervislikumaid valikuid ja näitab teed nüüdisaegses tervisemaailmas.
Ajakirja eelkäijad olid ajakiri Tervisetrend ja ajakiri Tervis.
Püroelekter
Püroelekter (kreeka k pyrein põlema) on mõne kristalli ‒ püroelektriku ‒ omadus soojenemisel või jahtumisel elektriliselt polariseeruda. See tähendab, et püroelektriku temperatuuri muutmisel tekivad kristalli vastastahkudel elektrilaengud. Mõõtmiseks piisava väärtusega elektripinget kutsub esile juba väga väike temperatuurimuutus.
Niisugust nähtust nimetatakse püroelektriliseks efektiks. See nähtus tehti kõigepealt kindlaks turmaliini kristalli puhul (turmaliin on poolsilikaatne mineraal). Tänapäeval kasutatakse mitmesuguseid tehiskristalle, nagu näiteks TGS (triglütsiinsulfaat) ja DTGS (deuteeriumiga töödeldud triglütsiinsulfaat).
Püroelektriku kristalli temperatuuri muutumine ‒ kristalli soojenemine või jahtumine ‒ kutsub esile kristallivõre ioonide vahekauguse muutumise. See omakorda põhjustab kristalli soojuspaisumist selle telje suunas, mis ühtib polarisatsiooni suunaga. Seejuures kristalli pinnal kujunevad pindlaengud neutraliseeritakse kiiresti läheduses leiduvate vabade elektrilaengute arvel. Järelikult ilmnevad elektrilaengud üksnes seoses kristalli temperatuuri võrdlemisi kiire muutumisega (näiteks tingituna soojust kiirguva objekti liikumisest). Püsiv kiirgus, näiteks päikeselt, ei põhjusta elektrilaengute tekkimist.
Servatius Tongerenist
Servatius Tongerenist (sündinud võib-olla 4. sajandi alguses Armeenias, surnud 13. mail 384 Maastrichtis) ehk Servatius oli misjonär ja Tongereni piiskop, keda austatakse pühakuna. Ta on Maastrichti, Schijndeli ja Grimbergeni kaitsepühak ja tema mälestuspäev on 13. mail.
Pärimus
Pärimuse järgi sündis Servatius juudi perekonda Armeenias ja põlvnes pühast hõimkonnast. 340. aastal sai temast Tongereni esimene piiskop. 4. sajandi keskpaiku võttis ta osa paljudest kirikukogudest ning kõneles seal ariaanluse vastu: 343. aastal Sardica (Sofia Bulgaarias) kirikukogust, 346. aastal Kölni kirikukogust ja 359. aastal kirikukogust Riminis. Et teda saadeti 350. aastal keiser Constantinuse juurde saadikuks, näiteb tema kirikupoliitilist kaalu.
On arvatud, et püha Servatiuse kujus on põimunud kaks ajaloolist isikut. Üht mainib Toursi Gregorius oma 6. sajandi lõpul kirjutatud teoses "Historia francorum" nimetusega "Servatius episcopus tungrorum", kes suri 450. aasta paiku, veidi enne hunnide invasiooni Euroopasse. See oli tõesti Tongereni esimene piiskop, kes kiriku pärimuse järgi reisis Rooma, sai seal Peetruselt ilmutuse hunnide sissetungist ja hoiatas tagasi tulles Tongereni elanikke. Ta viis piiskopitooli üle Maastrichti ja suri mõni aeg pärast seda. Teine isik on kirikukogudel osalejana mainitud Servatius või Sarbatios Galliast, keda mainib ajalookirjutaja Sulpicius Severus.
Maastrichtis
Pärimuse järgi on pühaku säilmed maetud Maastrichti Püha Servatiuse basiilikasse ja tema haud on olnud sajandeid palverännusihtpunktiks. Seda on külastanud Karl Suur, Karl V, Felipe II ja paavst Johannes Paulus II. Ka Maasrichtis asuv Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi õigeusu kirik on pühitsetud Servatiusele. Vanim sild üle Maasi kannab nime Sint Servaasbrug 'Püha Servatiuse sild'.
Mujal
Pühale Servatiusele on pühitsetud paljud kirikud Hollandis, Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal. Tuntumad neist on Grimbergeni kollegiaatkirik ja Quedlinburgi Püha Servatiuse kirik, kus samuti hoitakse tähtsaid reliikviaid.
Max Mosley
Kui Mosley oli veel advokaat ja amatöörist rallisõitja, asutas ta eduka võidusõiduautode tootmise ettevõtte March Engineering ja F1 tiimi. Aastatel 1969–1977 tegeles ta ettevõtte juriidilise ja reklaamilise poolega.
pisi|Max Mosley, 1969
Naaskelnokk
Naaskelnokk (Recurvirostra avosetta) on linnuliik naaskelnoklaste sugukonnast naaskelnoka perekonnast.
Välimus
Naaskelnokk on 42–45 cm pikkune lind. Sulestik on valdavalt valge, kuid hoosuled ja pea ülapool on mustad. Jalad on punased või sinakashallid. Naaskelnokal on iseloomulik punane, pikk (7,5–8,5 cm), kitsas ja ülespoole kaarduva otsaga nokk.
Naaskelnokk kaalub 290–400 grammi. Tiibade siruulatus on 78 cm.
Areaal
Naaskelnokk asuatab hajusalt stepi soolajärvede kaldaid Doonaust Taga-Baikalimaa kaguosani ning Musta, Aasovi, Kaspia ja Araali mere rannikualasid. Lind on levinud veel Läänemere lõunarannikul, Vahemere maades, Ees-Aasias, Mongoolias, Loode-Hiinas, kohati Aafrikas, Austraalias ja Tasmaanias. Eestis on lind püsivalt pesitsenud alates 20. sajandi teisest poolest Hiiumaal Käina lahe ääres ning mõnedel Eesti läänesaartel. Lind rändab talveks Aafrikasse ja Lõuna-Aasiasse.
Pesitsemine
Naaskelnokk pesitseb mererannal. Pesa ehitab ta kivide vahele. Kurnas on mais-juunis 4 muna, mida mõlemad vanemad hauvad keskmiselt 23 päeva. Poegade eest hoolitsemine piirdub territooriumi valvamisega ja poegade soojendamisega, mis kestab 28–40 päeva.
Eestis hinnatakse naaskelnoka pesitsusaegset arvukust 150–300 paarile.
Toitumine
Naaskelnoka peamiseks toiduks on pisivähilised, veeputukate vastsed, limused ja veetaimede seemned.
Vanim teada olev naaskelnokk on olnud 27 aastane, tavaline eluiga jääb 10–12 aasta juurde.
Hjalmar Schacht
pisi|Hjalmar Schacht Horace Greeley Hjalmar Schacht (22. jaanuar 1877 Tingleff (tänapäeval Tinglev, Taani) – 3. juuni 1970 München) oli Saksa poliitik, majandustegelane ja pankur.
Hjalmar Schacht oli pärit kaupmehe perekonnast. Aastatel 1895–1899 õppis ta majandusteadust Kielis, Münchenis ja Berliinis. 1900. aastal alustas ta tööd ühes kaubanduslepinguühingus. 1903. asus ta arhvivaarina tööle Dresdeni Panka, 1908. aastal sai ta sama panga asedirektoriks. 1916. aastal sai Schachtist Saksamaa Rahvusliku Panga (Nationalbank für Deutschland) direktor. 1918. aastal oli ta üks Saksa Demokraatliku Partei asutajaid. Pärast Saksamaa Rahvusliku Panga ühendamist Darmstadti Kaubandus- ja Tööstuspangaga sai Hjalmar Schacht uue Danat-Panga (Danat-Bank) juhatajaks. 1923. aasta novembris kutsuti ta riigi valuutakomissari ametikohale. Sama aasta detsembris määras riigikantsler Gustav Stresemann ta Saksamaa Riigipanga presidendiks. 1926. aastal astus ta Saksa Demokraatlikust Parteist välja ja asus sõlmina kontakte rahvuslikult meelestatud parempoolsete parteidega. 1930. aastal vastustas Schacht Youngi plaani ja astus Saksamaa Riigipanga presidendi ametikohalt tagasi. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel määrati Hjalmar Schacht 16. märtsil 1933 uuesti Saksamaa Riigipanga presidendiks. Alates 2. augustist 1934 kuni 26. novembrini 1937 oli Hjalmar Schacht Saksamaa majandusminister. Pärast majandusministri ametist lahkumist oli Schacht kuni 1943. aastani portfellita minister. 20. jaanuaril 1939 vabastati ta Saksamaa Riigipanga presidendi ametikohalt.
Pärast 20. juulil 1944 aset leidnud atentaati Adolf Hitlerile kahtlustasid võimud Schachti seotuses vandenõuga ja ta vahistati. Kuni sõja lõpuni hoiti teda kinni Dachau koonduslaagris.
Nürnbergi protsessil oli Hjalmar Schacht süüdistatavate hulgas, kuid ta mõisteti 1. oktoobril 1946 õigeks ja vabastati samal päeval. Mõni päev hiljem ta aga vahistati uuest ja mõisteti 1947. aastal Stuttgardis toimunud kohtuprotsessil 8 aastaks töölaagrisse. 1948. aasta septembris ta siiski vabastati.
Ripalimosani
Ripalimosani on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis.
Ripalimosani kõrgus merepinnast on 640 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ripalimosani piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Campobasso, Castropignano, Limosano, Matrice, Montagano, Oratino.
Ripalimosani halduspiires asub Pesco Farese asula.
Automaatne numbrimärgi tuvastus
pisi|ANPR seadmed Norras Automaatne numbrimärgi tuvastus (automatic number plate recognition ehk ANPR) on tehnoloogia, mis suudab jäädvustada pilte sõidukitest ning lugeda automaatselt sõidukite numbrimärke, et võrrelda neid andmebaasi kirjetega. ANPR kasutab numbrimärgi kujutise tuvastamiseks, normaliseerimiseks ja parandamiseks pilditöötlustehnikaid, pildistamiseks värvilist, mustvalget või infrapunakaamerat ning lugemiseks optilist märgituvastust (OCR) (ingl optical character recognition), et eraldada numbrimärgist tähtnumbrid. Väljavõetud teavet saab kasutada koos andmebaasiga või ilma paljudes rakendustes, näiteks elektroonilistes maksesüsteemides ning liiklusjärelvalves kiirteede ja magistraalide seiresüsteemides.
Automaatne numbrimärgi tuvastus on viimastel aastatel tegelenud linnade nutikaks muutmisega ning on tõhus vahend sõidukite liikumise kohta teabe hankimiseks. Sellel tehnoloogial on oluline roll näiteks automaatse teemaksu kogumisel, liikluse jälgimisel, parklate juurdepääsu kontrollil ja liikluseeskirjade täitmisel.
Teised nimed
Automaatset numbrimärgi tuvastust tuntakse ka muude terminite all:
ELL
ELL võib tähendada järgmist:
Automaatne numbrimärgi tuvastus
Areng
ANPR leiutati 1976. aastal Ühendkuningriigis tollal tuntud Politsei Teadusarengu Haru (ingl Police Scientific Development Branch), praeguse nimega Siseministeeriumi Teadusarengu Haru (ingl Home Office Scientific Development Branch) poolt. Esimene pilootsüsteem töötati välja 1979. aastal Ühendkuningriigi kiirteede liikluse jälgimiseks. Esimene vahistamine, mis toimus tänu ANPR-i tuvastussüsteemile, toimus alles 1981. aastal.
ELL
Ell võib tähendada järgmist:
Automaatne numbrimärgi tuvastus
Areng
ANPR-i arengu märkimisväärsed verstapostid:
1993 – ANPR võeti esimest korda kasutusele Londoni linna ümber asuva Terasrõnga (ingl Ring of Steel) kaameravõrgu osana. Projekti viis ellu Londoni suurlinna politsei, et lõpetada terrorirünnakute jada finantspiirkonnas.
1997 – Politsei Riikliku Arvutiteenistuse (ingl Police National Computer service) laiendusena moodustati Politsei Riiklik ANPR-i Andmekeskus (NADC) (ingl The Police National ANPR Data Centre), mis võimaldas analüüsida üle politseijõudude piiride, koondades kõik politsei ANPR-i andmed kogu Ühendkuningriigist.
2003 – ANPR-i esimene ulatuslikum kasutamine tsiviileesmärkidel. Kasutusele võeti Londoni ummikumaksu skeem, mille eesmärk oli liiklust Londoni kesklinnas vähendada. Transport for Londoni andmetel jaotatakse 700 ANPR-kaamerat igale ummikumaksu tsooni teele, et jälgida sõidukite igapäevast liikumist (nii sisse- kui ka väljasõitu).
2005 – asutati ANPR International Limited, mille esimene arendus tuleneb eyeTRAFFIC back office platvormi loomisest, mis on loodud käsitlema ANPR-i andmeid paljudest erinevatest võrguallikatest ja töötlema andmeid mitmesuguste modulaarsete rakenduste kaudu.
2006 – ANPR International võttis parkimishalduse jaoks kasutusele oma esimese staatilise kaamerasüsteemi – bayGAURDIAN, mis võimaldas parklate haldajatel jälgida parklasse sisenevaid ja väljuvaid sõidukeid, arvutades sõiduki kohapeal viibimise aja ja tuvastades sõidukid, millel ei olnud luba või mis jäid liiga kauaks.
2007 - bayGUARDIAN moodulit laiendati integreerimisega Charge Parking seadmetesse. Süsteem integreerub täielikult paljude Pay & Display arvestitega, et võimaldada kontorisüsteemidel automaatselt tuvastada sõiduki, mis pole parkimise eest tasunud või maksnud liiga vähe.
2009 – ANPR International´i esimene mobiilne ANPR-toode streetSWEEPER, mis on mõeldud näiteks liiklusuuringuteks, mobiilseks jälgimiseks ja maksuvaba sõidukite jõustamiseks Juhi ja Sõidukite Litsentsimisagentuuri (DVLA) (ingl Driver and Vehicle Licensing Agency) jaoks.
2011 – süsteem roadGUARDIAN, et võidelda keelatud teedel “lõikavate” sõidukitega, et vältida ummikuid. Politsei väljastab igale rikkujale fikseeritud karistusteatise.
2012 – esimene Sõidukikahjustuste Registreerimissüsteem (VDRS) (ingl Vehicle Damage Recording System), et registreerida lennujaama parklasse saabuvate sõidukite seisukorda 360- kraadise pildiga ning sellega hoida ära pettuslikke kindlustusnõudeid sõidukikahjude kohta.
2013 – ANPR International võitis tehnoloogiaauhinna Gloucestershire'i maakonnanõukogu mobiilse liiklusuuringu töö eest. Uuringus kasutati tänavapuhastajaga varustatud sõidukite parki, et koguda andmeid liiklusprofiilide ja parkimisharjumuste kohta linnades, et aidata nõukogul paremini mõista liiklusvooge ja sõidukite kasutamist.
2014 – süsteem speedSENTINEL kiiruseületamise probleemide lahendamiseks ühistranspordi sõlmpunktides. Süsteem oli mõeldud haagisele paigaldatud kiiruskaamerate süsteemiks, mida saab pukseerida transpordile, vahetada ja juhuslikult kasutusele võtta, et tagada bussi- ja bussioperaatorite järgimine tiheda liiklusega jaamades jalakäijate ohutuse tagamiseks kehtestatud rangetest kiiruspiirangutest.
2016 – Sõidukikahjustuste Registreerimissüsteemi (VDRS) laiendati, et hõlmata kahe sõiduraja jäädvustamist, mis võimaldab integreerida mitu rada ja kuni 14 kaamerat ANPR-i andmete ja sõidukite eelbroneerimise tarkvaraga, et kiirendada kliendikogemust ja suurendada mugavust. Esimene kaherajaline süsteem käivitati Doncaster Sheffieldi lennujaamas.
Héctor Pop Andrés
Héctor Pop Andrés (1976 – 12. aprill 2014 San Francisco) oli Guatemala poliitik ja San Francisco aselinnapea.
Surm
Ta lasti maha San Francisco (Peténi departemang, Guatemala) linnavalitsuse hoone ees 12. aprillil 2014.
Automaatne numbrimärgi tuvastus
Areng
2018 – D-ANPR sarja asendab ASPEKi digikaamerate sari, millel on rohkem funktsioone.
Tehnoloogia
pisi|Automaatne numbrimärgi tuvastus Tüüpiline ANPR-süsteem sisaldab tavaliselt kaameraseadet, töötlusmootorit, tuvastusmootorit ja numbrimärkide raamatukogu. Süsteemi saab kujundada erinevate pakettide, komponentide ja funktsioonidega, kuid põhifunktsiooniks jääb ikkagi sõidukite tuvastamine ja nende liikumisteabe salvestamine.
Komponendid
ALPR-süsteem, mis eraldab pildilt autonumbri, koosneb enamasti neljast etapist:
Esimeses etapis kogutakse andmeid sõidukitest tehtud piltide ja videote näol, mida tehakse digitaalsete või mobiilsete sisseehitatud kaamerate abil. Arvestada tuleb kaamera parameetritega nagu kaamera tüüp, eraldusvõime, säriaeg, orientatsioon ja valgus. Kuna videod ja pildid tehakse reaalajas reguleerimata valgustusega, võib esineda müra ja madal kontrastsus. Seetõttu eemaldatakse eeltöötluse etapis sõiduki pildilt müra ning toimub kontrasti reguleerimine, et numbrit oleks lihtne ära tunda.
Teise etapi sisendiks on auto kujutis ja väljundiks pildi osa, mis sisaldab potentsiaalset numbrimärki. Numbrimärk eristatakse mingi kindla omaduse järgi ning seetõttu töötleb süsteem ainult neid piksleid, millel on need omadused. Funktsioonid on tuletatud numbrimärgi vormingust ja selle moodustavatest tähemärkidest. Numbrimärgi eraldamise meetodid saab kategoriseerida näiteks nende kasutatud funktsioonide alusel: pisi|Automaatse numbrimärgi tuvastamise protsessi näide
Kolmandas etapis toimub numbrimärgi segmentimine ja märkide eraldamine, projitseerides nende värviteabe, märgistades need või sobitades nende asukohad mallidega. Segmenteerimise algoritmid peaksid eeltöötlusetapil lahendama eelmistes etappides numbrimärgi eraldamisel esinenud võimalikud probleemid, näiteks kalle ja/või ebaühtlane heledus. Numbrimärkide segmenteerimise meetodid saab liigitada näiteks nende kasutatud funktsioonide alusel:
Neljandas ehk viimases etapis toimub ekstraheeritud märkide tuvastamine mallide sobitamise või klassifikaatorite, näiteks närvivõrkude ja klassifikaatorite abil. Selle etapi sisendiks on numbrimärgilt märkide eraldamine ning väljundiks on numbrimärgil olevad tuvastatud tähtnumbrilised märgid. Märgituvastusmeetodid saab liigitada näiteks nende kasutatud funktsioonide alusel:
= Andmekaeve = pisi|Andmete kaevandamine Teedevõrkudel kasutatavate liikluskaamerate poolt igapäevaselt jäädvustatud numbirmärgituvastuse (ANPR) andmete hulk on väga suur. Andmekaevetehnikaid kasutatakse tavaliselt asjakohase teabe hankimiseks ning andmete töötlemise ja salvestamise mahu vähendamiseks. Näiteks saab andmekaeve abil eraldada ANPR-i andmetest asjakohased liiklusmustrid, et tuvastada mitme sõidukiga konvoi tegevuste ebatavalisi mustreid ja ebaregulaarset käitumist.
Košarõntsi
Košarõntsi on mitme asula nimi:
Košarõntsi (Bari rajoon)
Košarõntsi (ukraina keeles Кошаринці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Pindala on 0,444 km². Elanike arv on 710.
Benjamin Bagley
Benjamin Bagley on USA filosoof, kes tegeleb normatiivse eetika, moraalipsühholoogia ja tegevusfilosoofiaga.
Kellegi konkreetse armastamine
Artiklis "Loving Someone in Particular" põhjendab Bagley, kuidas armastatut saab armastada tema iseloomu ja väärtuste pärast, säilitades armastatu asendamatuise.