cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uus Maailm (Tallinn)
Uus Maailm on asum Tallinnas Kesklinna linnaosas. Asum piirneb Kitseküla, Lilleküla, Kassisaba, Tõnismäe, Tatari ja Veerenni asumiga. Uue Maailma asumi pindala on 0,65 km2. , asumi peatänavaks on Pärnu ja Paldiski maanteed ühendav Koidu tänav.
Sergei Rahmaninov
Vokaalmuusika
Rahmaninovi ooperitest, millest kõik on ühevaatuselised, on tuntuim esimene: "Aleko" (1893). Selle Moskva Konservatooriumi lõputööna esitatud teose aluseks on Aleksandr Puškini poeem "Mustlased". Vähem kui kolme nädalaga kirjutatud tunnipikkuse teose eest pälvis ta suure kuldmedali. Aastatel 1900–1905 kirjutas ta veel kaks ühevaatuselist ooperit: "Ihnus Rüütel" ja "Francesca da Rimini", mõlemat dirigeeris ta esiettekandel Suures Teatris ise. Praegu esitatakse neid aga vähe, põhjuseks laval teostamatud ideed ja liiga suur kõnedialoogide osakaal.
Rahmaninov pianistina
Rahmaninovi edukas pianistikarjäär sai võimalikuks tänu mitme asjaolu kokkulangemisele: muusikaline anne, teatraalsus, suured hästiliikuvad käed ning võime töötada pidevalt ja distsiplineeritult. Nooremas eas mängis ta avalikult peamiselt vaid enda teoseid, üheks erandiks näiteks kontsert Skrjabini muusikaga viimase mälestuseks 1915. aastal. 45-aastaselt mõistis ta, et ei saa vaid oma teostega elatist teenida, nii otsustas Rahmaninov laiendada repertuaari ja parandada oma tehnikat. Algul harjutas ta iga päev viis tundi, hiljem neli või kolm tundi. Lisaks kontserdirepertuaari viimistlemisele hoidis Rahmaninov end pianistina heas vormis Karl Czerny ja Charles Hanoni etüüdide abil, harjutades neist viimaseid eri helistikes ja rütmi varieerides.
Uus Maailm (Tallinn)
Elanikkond
Uue Maailma asum on Kesklinna linnaosa kõige rahvarikkam asum. Asumi rahvaarv on aastail 2011–2017 järjest suurenenud. 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68aastased moodustasid 10–19%.
Kasutajadatagrammi protokoll
Levinud kasutusalad:
Uus Maailm (Tallinn)
Uue Maailma tänavad
Uue Maailma asumis asuvad Aasa tänav, Endla tänav, Kesk-Ameerika tänav, Kesk-Luha tänav, Kiire tänav, Koidu tänav, Komeedi tänav, Kristiina tänav, Luha tänav, Lõkke tänav, Pilve tänav, Planeedi tänav, Pärnu maantee, Saturni tänav, Suur-Ameerika tänav, Tehnika tänav, Toom-Kuninga tänav, Uue Maailma tänav, Vana-Lõuna tänav, Videviku tänav, Villardi tänav, Vineeri tänav, Virmalise tänav ja Väike-Ameerika tänavad.
Kasutajadatagrammi protokoll
Protokolli kirjutas David Reed 1980. aastal ja see kirjeldatud RFC 768 -s.
Uus Maailm (Tallinn)
Uue Maailma miljööväärtuslik ala
Uue Maailma miljööväärtuslik ala hõlmab Aasa ja Saturni tänava ümbrust. Uus Maailma miljööväärtuslik hoonestusala on väiksem kui asum, see paikneb Tehnika ja Luha tänava vahel ning ulatub Endla tänavast Virmalise tänavani. Sel viisil ei hõlma Uus Maailm samanimelist tänavat ega ka Planeedi tänavat ega suurt osa Väike-Ameerika tänavast.
Haridus ja kultuur
Uue Maailma asumis asub mitu kooli. 1999. aastast asub Pärnu maantee 62 krundil Tallinna Kõrgem Tehnikakool, mis on aastate jooksul kandnud erinevaid nimesid. See kool sai 1992. aastal rakenduskõrgkooli õigused. 1939. aastal ehitati asumisse Tallinna Ühisgümnaasium, mille hoone sai 1944. aastal pommitabamuse. Hiljem see maja taastati endisel kujul. 1963. aastal rajati asumisse Tallinna Humanitaargümnaasium (endine Tallinna 26. Keskkool).
Ajalugu
Uue Maailma asustus on hiline. Varem ulatusid sinna Kristiine heinamaa, mida 19. sajandi teisel poolel hakkasid kokku ostma mitmed maaomanikud. Uue Maailma piirkonna kõige suuremaks maaomanikuks oli Suurgildi vanem Adolf Johann Rulcovius. 1878. aastal loodi Rulcoviuse maade tükeldamisega asumi tänavavõrgustik.
Asumi kõige vanemad majad ehitati Pärnu maantee äärde. Pärnu maantee, Suur-Ameerika ja Õllepruuli tänava nurgal asus America trahter, mille lähiümbrust hakati kutsuma Uueks Maailmaks. Hiljem levis see nimi ka mujale. Suurem elamuehitus selles piirkonnas toimus 19. sajandi teisel poolel. Piirkonna esimesed elanikud olid seotud Balti raudteega, hiljem kasvatas tööstuse areng nõudlust elamispindade järele, näiteks paljud R. Mayeri tehase töölised elasid praegusel Koidu tänaval.
Ehitustegevus hoogustus pärast I maailmasõda; sel ajal ehitati võrreldes sajandi alguse majadega hoopis parema planeeringuga hooneid. Tol ajal rajati Pilve, Komeedi, Saturni ja Raudtee tänav. 1925. aastal rajati America võõrastemaja asemele Põllumeeste Kodu võõrastemaja. Paljud tolle perioodi majad hävisid 1944. aasta märtsipommitamises ning nende asemele ehitati uued stalinistlikus stiilis kivist majad. Enne Teist maailmasõda moodustas Uue Maailma asum, Kassisabaga ühe suure valdavalt puumajadest piirkonna aga seejärel lõikas laiendatud Endla tänav need kaks vana eeslinna kaheks.
1960. aastatel lammutati Pärnu maantee ääres asunud puitmajad ning nende asemele rajati kõrgemad elamud. Suur-Ameerika ja Väike-Ameerika tänava alguse vahelisele alale, mis oli saanud sõjas kannatada, rajati Komsomoli tänav 14 Tallinna Lastestaadion ja haljasala. Nõukogude ajal asus Uue Maailma asumis raadiojaam, mida kasutati välismaiste raadiosaadete summutamiseks. Selle raadiojaama saateantenne kutsuti rahvasuus Kolmeks Õeks.
Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso
"Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso" ("Monet' ja Picasso maalide eristamine tuvidel") on artikkel, mis ilmus 1995. aastal ajakirjas Journal of the Experimental Analysis of Behavior.
Tööle anti Ig Nobeli auhind psühholoogia alal.
Artikli sisu
Küsimuse püstitamise järel andsid autorid lühiülevaate kirjandusest, millest nähtub, et lindudel ja sealhulgas ka tuvidel on suurepäraselt arenenud võime eristada erinevaid objekte (näiteks pilte, millel on inimene ja mille ei ole inimest). Katsed on näidanud, et tuvid suudavad eristamist üle kanda fotodelt reaalsetele objektidele ja vastupidi. Autorite arvates võib maale metoodilisest aspektist võrdsustada fotodega, kuigi maalid ei peegelda täpselt reaalset maailma, vaid tihtipeale peegeldavad kunstnikku subjektiivset nägemust maailmast. Inimene suudab eri autorite maalidel objekte adekvaatselt identifitseerida või teisisõnu: me suudame leida seoseid maalide ja reaalsete objektide vahel. Kuid selline seos võib olla nõrk näiteks Pablo Picasso, Henri Matisse'i ja Georges Braque'i maalide puhul. Realism on oluline ainult tajuja jaoks, kes näeb maalis kolmemõõtmelise maailma esitlust. Lõpuks esitasid autorid küsimuse, kas tuvid suudavad maalides näha reaalse kolmemõõtmelise maailma esindatust.
Uuringu käigus õpetati tuvid edukalt eristama Claude Monet' ja Picasso maale. Treeningu tulemusena olid tuvid suutelised eristama ka Monet' ja Picasso maale, mida neile varem õppimisprotsessi jooksul ei näidatud. Veelgi enam, nad ilmutasid üldistusvõime olemaolu, mis võimaldas neil eristada Monet' maale Paul Cezanne'i ja Auguste Renoir' maalidest või Picasso maale Braque'i ja Matisse'i maalidest. Autorid jõudsid järeldusele, et tuvide käitumist mõjutavad komplekssed visuaalsed stiimulid sel määral, et võiks eeldada kategoriseerimisvõime olemasolu tuvidel.
Metamudel
Metamudel on mudeli mudel. Sõltuvalt rakendusest võib metamudelil olla erinevaid määratlusi: metamudel on
Ohvriaed
Ohvriaed oli Lõuna-Eesti hajaasustuses talu (taluderühma) kultusepaik ja ohverdamiskoht.
Ohvripaigaks oli taraga piiratud aiake taluõuel või suurema taluaia nurgas, kus kasvasid lehtpuud, põõsad ja humalad. See koht oli püha ja puutumatu. Ohvriaeda pandi surnud esivanematele, majahaldjale, maajumalale ja vaimudele mõeldud ohvriande, milleks olid toiduained, toidud, vill, lõng jms. Need asetati seal olevale kivile, kivihunnikule, lauale, murumättale või mujale. Üldiselt ei tohtinud sinna keegi siseneda peale taluperemehe, et mitte pühapaika rüvetada. Kõige kauem püsisid ohvriaiad Mulgimaal, neid maha jätma ja hävitama hakati 19. sajandi keskpaigas.
Tallinna rae liikmete loend
Selles artiklis loetletakse Tallinna rae liikmeid.
Andromeda
pisi|[[Gustave Doré maal]] Andromeda ('meeste valitsejanna') oli Aithiopia kuninga Kepheuse ja Kassiopeia tütar. Aithiopiat ei tohi segi ajada tänapäeva Etioopiaga, mida antiikajal kutsuti Aksumiks.
Kassiopeia uhkustas korduvalt, et ta on ilusam kui merenümfid nereiidid. Nereiidid kaebasid merejumalale Poseidonile ja too maksis solvangu eest kätte, saates riiki laastama uputuse ning merekoletise Ketose. Täieliku hävingu ärahoidmiseks otsustati Andromeda oraakli käsul Ketosele ohverdada ja seoti kettidega kalju jalami külge kinni. (Pärimuse kohaselt asub see kalju Tel Avivi sadamas.)
Tallinna rae liikmete loend
''Praeguse seisuga on kirjas rae liikmed alates 1869. aastast.''
Andromeda
Õnnekombel sattus parajal ajal sinna Perseus, kes armus neiusse otsekohe. Ta jäi kaldale koletist ootama ja kui see tuli, lõi tal pea maha. Perseus viis Andromeda vanemate juurde ja palus neilt tütre kätt, mida need talle ka rõõmsalt lubasid.
Tallinna rae liikmete loend
Tallinna raad tegutses oma algetapil aastakaupa kahe vahetusena: korraga tegutsesid linnavalitsemisel vaid pooled raeliikmed, kes moodustasid nn. istuva ehk istungeid pidava rae (sitzender Rat). Teist osa aktiivsest tegevusest tagasi tõmbunud raeliikmetest nimetati vanaks raeks (alter Rat). Vahetus toimus 1. augustil (Petri ad vincula – Peetruse ahelate päeval).
Andromeda
pisi|Perseus ja Andromeda Sellega ei olnud aga nõus Phineus, kellele Andromeda enne naiseks lubatud oli. Perseusel tekkis tema ja ta sõpradega tüli ning Perseus näitas neile Medusa pead. Sel oli omadus kõik kiviks muuta, kes seda näevad.
Perseus viis Andromeda Tirynsi Argolises, mida valitsema hakkas, ja abiellus temaga. Nad said kuus poega, keda nimetati perseiidideks: kõigi pärslaste esiisa Perses, Alkaios, Heleus, Mestor, Sthenelos ja Elektryon, ning tütre Gorgophone, kelle nimi tähendab tõlkes 'gorgohäälne'. Nende järeltulijad valitsesid Argolist, Mükeenet ja Teebat. Perseuse ja Andromeda järglaste hulka kuulus ka Herakles.
Tallinna rae liikmete loend
13. sajandi teisest poolest oli raeistungite eesotsas kaks bürgermeistrit, raehärrade arv aga varieerus 19 ja 25 vahel. Kuna algselt oli raehärra amet auamet, oli raehärradel istungitest vaba aastat vajalik oma elu- ja majandustegevuse korraldamiseks. Siiski võtsid “vana rae” liikmed osa oluliste otsuste langetamisest või täitsid tähtsamaid avalikke ameteid nagu näiteks arveraamatupidaja (kemmerer, Kämmerer) või Pühavaimu seegi eestseisja.
Andromeda
Pärast surma tõsteti Andromeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Ketos tähtkujuna taevasse (Andromeeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Lohe).
Tallinna rae liikmete loend
Tallinna raad ehk Tallinna magistraat oli Tallinna linna seisuslik valitsus- ja kohtukolleegium keskajast kuni 2. detsembrini 1889. aastal. Tallinna rae asemel moodustati kohaliku omavalitsusorganina Tallinna Linnavalitsus 1887. aastal 26. märtsil, Venemaa keisri Aleksander II ukaasiga, kui kehtestati Läänemere kubermangude linnades 1870. aasta Vene üldine linnaseadus. Uue Linnaseaduse kohaselt said linna omavalitsusorganiteks neljaks aastaks valitav linnavolikogu (Linnaduuma), kes omakorda valis neljast linnanõunikust koosneva Tallinna Linnavalitsuse – uprava.
Andromeda
Andromeda kunstis
Perseuse-müüti kujutati juba antiikajal reljeefidel, vaasidel ja seinamaalidel, sealhulgas Pompejis.
Andromedat on maalinud paljud kunstnikud, näiteks Piero di Cosimo, Paul Gustave Doré, Jean Auguste Dominique Ingres, Rembrandt, Peter Paul Rubens ja Tizian. Poznańis on Perseusele ja Andromedale skulptuur püstitatud.
Hans Sachs kirjutas Andromedast komöödia, Sophokles ja Euripides tragöödia. Samuti on sellest näidendi kirjutanud Pedro Calderón de la Barca ja Pierre Corneille. Jean Baptiste Lully ja Claudio Monteverdi kirjutasid Perseusest ooperi.
Erato
pisi|[[Itaaliast Monte Calvost pärit Erato, Rooma skulptuur 2. sajandist, Ny Carlsberg Glyptothek, Kopenhaagen]] Erato oli kreeka mütoloogias armastusluule muusa. Kunstis kujutati teda lüüraga.
Eratol oli Arkasega poeg Azan.
Võitlusgrupp Rebane
Võitlusgrupp Rebane (saksa keeles Kampfgruppe Rebane) oli Standartenführer Alfons Rebasele allunud võitlusgrupp, mis võitles Tartu lahingus võitlusgrupp Wagneri koosseisus, 1944. aasta Eesti kaitselahingutes.
Võitlusgrupp moodustati 14. augustil 1944:
Padrikus
"Padrikus" on 2003. aastal valminud Norra õudusfilm, mille lavastas Pål Øie.
2002. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
'''Eesti meeste 47. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2002)'''
Tallinn, 8. – 18. märts 2002
Herakles
pisi|2. sajandi skulptuur Heraklesest pisi|Heraklese [[marmorkuju 1. sajandist]] Herakles (ladina keeles Hercules) on vanakreeka mütoloogias armastatuim heeros, Zeusi ja Teeba kuninga Amphitryoni abikaasa Alkmene poeg.
Herakles oli maailma tugevaim inimene. Ühtlasi oli suure iseteadvusega. Ta oli kindlalt veendunud, et keegi ei võinud teda mingil tingimusel võita, ja faktid kinnitasid seda. Alati, kui ta võitlema hakkas, oli võitluse tulemus ette teada. Keegi ei saanud temast kunagi jagu. Üksnes üleloomulik jõud võis tema vastu saada ja lõpuks hukutaski Heraklese maagia.
Mõistusega seevastu ei saanud Herakles kiidelda. Seda oli tal vähe. Ükskord, kui tal palav hakkas, sihtis ta Päikest ja ähvardas seda lasta. Kord, kui lained tema paati väntsutasid, ähvardas ta neid nuhelda, kui need kohe maha ei rahune.
Heraklest austati ja armastati kõikjal Kreekas peale Ateena, mille kangelane oli Theseus. Theseus oli samuti tugev ja julge, kuid ka intelligentne ja hea poliitik. Theseus oli kuningas, aga Herakles ei saanud ühtegi riiki valitseda, sest ta ei suutnud sageli iseennastki valitseda.
Herakles ei olnud pahatahtlik inimene. Ta ei pidanud tavaliselt viha ja tal oli palju sõpru. Theseus oli üks suurimatest Heraklese sõpradest, kes talle korduvalt hingeabi andis.
Sünd, lapsepõlv ja noorpõlv
Zeus võttis endale Amphitryoni kuju ja magas tolle abikaasa Alkmenega. Pärast Zeusi lahkumist magas Alkmenega ka tõeline Amphitryon. Alkmene hakkas kandma kaksikpoegi, kusjuures kummalgi pojal oli erinev isa. Selleks päevaks, mil Alkmenel pidi aeg täis saama, laskis Zeus ennustada, et sel päeval sünnib suur kuningas, aga armukade Hera takistas Heraklese sündi ja kiirendas tema vanaisa vennapoja Eurystheuse sündi, nii et ennustatud päeval sündis hoopis Eurystheus. Herakles ja tema poolvend Iphikles sündisid hiljem.
Väike Herakles viidi Olümposele, et Hera teda imetaks. Herakles imes Hera rinda nii kõvasti, et Hera karjatades ta rinna otsast ära kiskus. Rinnast purskus piim üle taeva laiali ja niimoodi tekkis Linnutee. Sõna "gala" tähendab kreeka keeles piima ja siit tuleb sõna "galaktika".
Seepeale ennustas pime prohvet Teiresias Alkmenele: "Kinnitan pühalikult, et paljud kreeka naised hakkavad õhtu eel villa kraasides laulma sinu pojast ja ka sinust kui kangelase emast. Sellest poisist kasvab kogu inimsoole vägimees."
Kuni selle sündmuseni oli Heraklest kutsutud Alkideseks, see tähendab Amphitryoni isa Alkidese järeltulijaks. Nüüd selgus aga, et temas on midagi enamat, ja teda hakati kutsuma Herakleseks. Uue nime andmisega püüdsid vanemad pugeda Hera ees, lootes, et see poisi rahule jätab, kuid see ei aidanud ja Hera vihkas teda kuni ta surmani.
Amphitryon otsis Heraklesele ja Iphiklesele õpetajad, aga Herakles ei olnud musikaalne ja lõi oma muusikaõpetaja Linose lüüraga surnuks. See oli esimene kord, kui Herakles kogemata inimese tappis, hiljem juhtus seda veel korduvalt. Teisi õppeaineid (vehklemist, maadlust ja ratsutamist) talus Herakles leplikumalt ja nende ainete õpetajad jäid kõik ellu.
18-aastasena tappis Herakles juba Thespia lõvi. Pärast seda kandis ta lõvi nahka nii, et lõvi pea moodustas midagi kiivritaolist. Hiljem vahetas ta selle Nemea lõvi naha vastu, millel oli see eelis, et see oli haavamatu.
Heraklese järgmine vägitegu oli võitlus minüaanidega, kes olid pannud Teebale peale raske andami. Tasuks sai ta abielluda Teeba printsessi Megairaga. Abielust sündis 3 poega.
pisi|Herakles röövib oraakli kolmjala pisi|Herakles ja [[Lerna hüdra]] pisi|Herakles ja [[Nemea lõvi. Lysippose skulptuuri koopia 1.–2. sajandist]]
Heraklese vägitööd
Kuid Theseus suutis Heraklese ümber veenda. Ta viis Heraklese Delfi oraakli juurde. Preestrinna ei tahtnud Heraklesele ennustada. Seepeale võttis Herakles preestrinnalt tema kolmjala ära ja ähvardas asutada konkureeriva oraakli, kui vastust ei saa. Apollon ähvardas Heraklest jõuga, aga Herakles oli valmis ka Apolloniga jõudu katsuma. Zeus ei saanud seda lubada, ta segas vahele ja Apollon käskis preestrinnal Heraklesele vastus anda.
Preestrinna käskis Heraklesel teha kaksteist Mükeene kuninga Eurystheuse valitud vägitegu ilma kõrvalist abi kasutamata ja mingit tasu saamata. Selle eest pidi ta saama oma kuritöö andeks ja lisaks veel surematuse.
Heraklese vägitööd olid järgmised:
Edaspidine elu
Herakles kohtas kena neidu Deianeirat ja tahtis teda naiseks. Kuid Deianeirat tahtis endale ka jõejumal Acheloos. Acheloos püüdis Heraklesega astuda läbirääkimistesse, aga Herakles ütles: "Minu käsi töötab paremini kui minu keel. Las mina võidan jõukatsumise ja sina võid võita kõnepidamise." Acheloos muundus sõnniks ja ründas teda, aga Herakles oli ennegi neist jagu saanud. Herakles murdis tal ühe sarve ära ja abiellus Deianeiraga.
Antaios oli gigant, kes sundis võõraid endaga jõudu katsuma ja tappis nad pärast seda. Oma ohvrite kolpadega kaunistas ta oma templi katust. Ta oli Gaia poeg ja sellepärast oli ta võitmatu seni, kuni ta maapinda puudutada sai. Herakles tõstis ta õhku ja kägistas ta siis.
Kaukaasias tappis Herakles kotka, kes käis iga päev Prometheuse maksa nokkimas, ja vabastas Prometheuse.
Teel Geryoni juurde jõudis Herakles Vahemere lõppu ning püstitas sinna Heraklese sambad ehk Gibraltari ja Ceuta.
Kui Heraklese sõbra Admetose noor naine Alkestis suri, läks Herakles varjumaailma, heitles Surmaga ja sundis teda Alkestise hinge vabaks laskma. Alkestis sai inimesena oma mehega edasi elada.
Troojas päästis Herakles kuningas Laomedoni tütre, printsessi Hesione. Neiu oli jäetud mereranda ootama koletist, keda ei olnud muude vahenditega võimalik lepitada. Herakles leppis Laomedoniga kokku, et hävitab koletise, kui Laomedon annab talle oma hobused, mille Zeus oli Laomedoni vanaisale kinkinud. Ta tappiski peletise, aga Laomedon keeldus tasust. Seepeale tappis Herakles Laomedoni ja andis Hesione naiseks oma sõbrale Telamonile, kes oli teda aidanud.
Kui kuningas Eurytos solvas Heraklest, tappis Herakles tema poja, kuigi oli enne kuningapoja sõber olnud. Selle teo eest karistas teda Zeus ise ja käskis tal minna aastaks või koguni kolmeks Lüüdiasse kuninganna Omphale orjaks. Omphale lõbustas end sellega, et laskis Heraklesel kanda naiste riideid ja teha naiste töid, näiteks kududa ja kedrata.
pisi|Herakles [[Nessost tapmas]] Pärast Omphale orjusest vabanemist vallutas Herakles Eurytose riigi, tappis kuninga ja võttis sealt hulga vange. Kõige ilusam neist oli kuninga tütar Iole. Käskjalg toimetas vangid kohale enne Heraklest ja teatas, et Herakles olevat Iolesse pööraselt armunud.
Deianeira läks mehele vastu. Tagasiteel koju jõudsid nad Evenose jõeni, millel kentaur Nessos ülevedajaks oli. Nähtavasti ei tundnud Nessos Heraklest ära, sest ta katsus Deianeirat ära röövida, kui naine tema seljas oli. Deianeira hüüdis appi; Herakles laskis kentauri, kes oli juba teisele kaldale jõudnud, mürgitatud noolega ja tappis ta. Nessos ei surnud siiski kohe, vaid jõudis öelda, et naine võtaks tema verd. Kui tema mees peaks iial mõnd teist naist rohkem kui oma naist armastama hakkama, tulevat teda ainult kentauri verega võida.
See aeg tunduski käes olevat. Deianeira võttis kentauri verd, immutas sellega kodus uhke rüü ja andis selle teenrile Lichasele, kes selle viis Heraklesele. Selgus, et kentauri veri oli ülimürgine. Ent ka Herakles oli üliinimene; seetõttu ta ei surnud, vaid tundis lakkamatut piina. Suurest valust viskas ta Lichase merre ja see uppus. Valust pääsemiseks käskis ta lõpuks tuleriida kokku kanda ja kui ta sellele heitis, tundis ta rõõmu, et piinast vabaneb. Deianeira poos juba enne seda end suurest häbist ja meeleheitest üles.
Pärast surma tõsteti Herakles Olymposele. Seal leppis Hera temaga lõpuks ära ja andis oma tütre Hebe talle naiseks.
pisi|Katkend 3. sajandi käsikirjast Heraklese vägitegude kohta
Allikad ja mõju
Kuigi Heraklese vägitööd ja kogu ta elulugu oleks hea aine eepose kirjutamiseks, ei ole ükski antiikne kirjanik üheski oma teoses kõiki tema vägitegusid kirjeldanud, vaid äärmisel juhul loetlenud. Heraklese eluloo on täielikult kirja pannud üksnes Apollodoros ja Ovidius, sealjuures Ovidius on (nähtavasti aukartusest) välja jätnud hulga Heraklese elus tähtsaid sündmusi, näiteks Megaira ning tema laste tapmise ja Alkestise surma, kui kreeka tragöödiakirjanikud on neid juba käsitlenud.
Sellest, kuidas Herakles tappis oma naise ja lapsed, kirjutas Euripides tragöödia "Herakles". Alkestise surmast kirjutas samuti Euripides tragöödia "Alkestis". Tema kaasaegne Sophokles kirjeldas Heraklese surma. Sellest, kuidas Herakles madusid tappis, kirjutasid Pindaros ja Theokritos.
Heraklesest on nii valmistatud kui säilinud rohkelt vaasimaale ja pisiplastikat. Delfi ateenlaste aardekambri ja Olümpose Zeusi templi metoopidel ning Ateenas Hephaisteioni idaküljel on kujutatud tema vägitöid. Maalikunstis on nii antiikajal kui hiljem Heraklest kujutatud habemiku mehena, kes kannab käes nuia ja paljal ihul lõvinahka.
Heraklest peeti kultuuritoojaks, lunastajaks, atleetika kaitsjaks ja palestra hoidjaks. Tema pühamuid oli kogu Vana-Kreekas. Tema auks korraldati pidustusi ja mänge.
Vanas Roomas austati Heraklest algul eraviisiliselt, pärast ka riiklikult. Teda peeti kauplemis-, kasumi- ja edujumalaks ning õnnetuste vältijaks. Rooma veiseturul oli tema altar. Jõu ja mehisuse abil vabastas ta inimesi kannatustest ja hädast ning seetõttu samastasid mõned Rooma keisrid end Heraklesega, näiteks Commodus.
pisi|Herakles ristteel. Umbes 1505. aasta maal Filosoofias oli Herakles eeskujuks, kes saavutas surematuse omaenese jõul. Kuid selleks pidi ta elama vaevarikast elu. Keose sofist Prodikos kujutas oma jutustustes Heraklest sümboolselt teelahkmel seismas ning valides kerge naudingute tee ja raske loobumist täis tee vahel.
Poseidon
pisi|Poseidoni kuju [[Kopenhaageni sadamas]]Poseidon (vanakreeka keeles Ποσειδῶν) on vanakreeka mütoloogias merejumal, Kronose ja Rhea poeg. Tema sümbol on kolmhark. Tema vaste vanarooma mütoloogias on Neptunus.
Pärast Kronose surma jagasid tema kolm poega maailma omavahel ära: Zeus sai taeva, Hades allmaailma ja Poseidon mere, maad aga valitsevad nad kõik koos. Poseidonit peetakse sageli taltsutamatuks jumalaks, sest tema elemendiks on tormine meri. Poseidonit kujutati tihti kui jumalust, kes sõidab oma kuldsete merihobustega kaarikus üle vetesügavuse. Ta kandis võimast kolmharki, mis suutis mere hetkega möllama panna, tekitades ootamatu tormihoo.
Tema naine on merenümf Amphitrite. Poseidonil on palju lapsi nii oma naise kui ka teiste naisolenditega (näiteks oli tal nereiid Thoosaga poeg Polyphemos). Jumalanna Athena meelehärmiks heitis ta ühte isegi gorgo Medusaga. Medusa maharaiutud peast hüppas välja tiivuline hobune Pegasos, kellest sai Poseidoni lemmikuid.
Merejumala kultus oli kreeklaste seas laialt levinud, kuigi sadamalinnal Ateenal ei olnud temaga just kõige paremad suhted. Et ateenlased valisid oma linna kaitsejumalaks Athena, ujutas Poseidon maa veega üle, kuni Zeus osapooled lepitas.
Kord palunud Kreeta saare valitseja Minos Poseidonilt, et see saadaks talle jumaliku märgi, ning samal ajal tõusis lainetest valge härg. Usukommete kohaselt oleks Minos pidanud härja ohverdama, kuid kuningas ei teinud seda. Poseidon solvus ja pani Minose naise Pasiphae härjasse armuma. Sellest armastusest sündis härja peaga olend Minotauros, kelle tappis Ateena kangelane Theseus.
Eesti Loto
AS Eesti Loto on loteriide korraldamisega tegelev ettevõte, mis kuulub täielikult Eesti riigile.
Ajalugu
AS-i Eesti Loto alguseks loetakse veebruari 1971, mil alustas tööd NSV Liidu Riikliku Spordikomitee ja Spordiloteriide Peavalitsuse Eesti Piirkonnavalitsus. Esimene loosimine toimus 30. aprillil 1971 ning selleks oli Spordiloto 6/49. Esimene kiirloteriipilet müüdi Eestis mais 1977, kui tuli müügile algselt Moskva olümpiamängudele pühendatud ümbrikloterii Sprint.
Juhtimine
AS-i Eesti Loto juhatuse esimees on alates novembrist 2018 Riina Roosipuu. Enne teda on ettevõtet juhtinud näiteks Heiki Kranich (2009–2018), Aivar Lepp (juuni 2003 – juuni 2009) ja Monika Salu (juuni 2000 – juuni 2003).
Firma nõukokku kuuluvad Rain Laane (esimees), Pille-Riin Kaare, Sören Meius, Kaie Koskaru-Nelk, Valev Tõnisson.
Tegevus
AS Eesti Loto põhitegevus on loteriide korraldamine. 2008. aastal maksis ettevõte 49 miljonit krooni hasartmängumaksu, 2009. aastal 56,5 miljonit krooni.
Ettevõte maksis 2019. aastal Eesti riigile 9 miljonit eurot dividende ning 2020. aastal 10 miljonit eurot.
Sertifikaadid
AS Eesti Lotol on Maailma Loteriiassotsiatsiooni (World Lottery Association) vastutustundliku lotomängimise sertifikaat ja ettevõte taotleb ka Euroopa Loteriiassotsiatsiooni (The European Lotteries) vastavat sertifikaati. 2000. aasta juunis sai Eesti Loto neljanda riigina maailmas Maailma Loteriiassotsiatsiooni turvasertifikaadi, mis kinnitab vastavust kõikidele turvanõuetele. Enne Eestit olid sama sertifikaadi saanud vaid Norra, Soome ja Taani riiklikud lotofirmad.
AS Eesti Loto on üks maailma turvalisemaid lotokorraldajaid.
Eesti lotomiljonärid
Eestis oli kuni euro kasutuselevõtuni 110 lotomiljonäri. Esimene miljon krooni võideti 1996. aasta 20. aprillil Victor Extraga, mis osteti samal päeval Paides. AS Eesti Loto loteriivõidud on pileti ostnud isikule tulumaksuvabad, kuid Eesti Loto maksab iga ostetud pileti pealt riigile 18% hasartmängumaksu.
Reklaamivaidlus
Kuna reklaamiseadus keelab hasartmänge reklaamida, keelas tarbijakaitseamet 2011. aasta juunis Eesti Lotol tulevasi võidusummasid reklaamida. Eesti Loto esimees Heiki Kranich põhjendas võidusummade reklaami hasartmänguseaduse nõudega, mängijaid peab loto tingimustest teavitama.
Ettevõte vaidlustas ettekirjutuse kohtus, kuid ka Tallinna halduskohus kinnitas 5. augustil tarbijakaitseameti otsust. Kranich prognoosis, et otsusel on Eesti Loto käibele oluline mõju: "Olen täiesti kindel, et Eesti Loto majandustulemused saavad tugevalt kahjustada." Kohtuotsuse järel küsis ajaleht Postimees lugejailt, kas nad jätavad võidusummade avaldamise keelu järel lotopiletid ostmata. 20,5% vastanuist (2660 inimest) lubas lotost loobuda, 12,5% aga mängimist piirata.
5. augustil ei uskunud Kranich, et Eesti Loto kohtuotsuse edasi kaebab: "On üsna jabur, kui Eesti riigile kuuluv ettevõte läheb edasi kaebama seda otsust, mille on teinud kaks riigile olulist institutsiooni – tarbijakaitseamet ja halduskohus." Vaatamata Kranichi seisukohale pooldas ettevõtte nõukogu üksmeelselt otsuse edasikaebamist.
Et keeldu otseselt rikkumata loteriimängijaile võiduvõimalustest teatada, hakkas Eesti Loto reklaamima raadios vanu väljajagamata võite, mis lisanduvad järgmise loosimise võidusummale. Kranichi arvates on tegu mitte reklaami, vaid tarbija teavitamisega: "Tulenevalt seadusest ei tohiks tarbijakaitseametil olla probleeme, kui me eelmise loosimise jagamata jackpot 'ist teavitame."
Euterpe
pisi|Euterpe [[Vichtenis asuval rooma mosaiigi koopial]] Euterpe (vanakreeka Eὐτέρπη) oli kreeka mütoloogias lüürika muusa.
Ta oli üks üheksast Mnemosyne tütrest.
Ruut
pisi|Ruut küljepikkusega a ja diagonaaliga d Ruut on geomeetrias (planimeetrias) võrdsete külgede ja nurkadega nelinurk. Ruudu nurgad on täisnurgad.
Ruudu pindala S võrdub külje a ruuduga. S = a<SUP>2</SUP>
Ruudul on kõik rombi ja ristküliku omadused. Nagu kõikidel rombidel, on ruudu diagonaalid risti. Teisisõnu on diagonaalide vaheline nurk täisnurk. Ruudu diagonaal on alati \sqrt{2} korda suurem kui ruudu külg. Nagu kõikidel ristkülikutel, poolitavad ruudu diagonaalid teineteist ja ainult ruudu puhul poolitab diagonaal nurga. Kui võrrelda sama lühema küljepikkusega ristkülikuid ja ruutu, siis ruudu diagonaal on kõige lühem.
Ruudu ümbermõõt P võrdub külgede summaga.
G-kood
G-kood on programmeerimiskeel, mis on automatiseeritud tööpingile käskude edastamise keel. G-koodis on defineeritud lõikeriista trajektoor, selle liikumise kiirus jpm. G-koodi kasutatakse erinevate tööpinkide tööle seadistamiseks, näiteks treipingi, freespingi, 3D-printeri, mõõteriistade jpm seadistamiseks.
Rakendused
Esimest korda rakendati arvprogrammjuhtimist 1950. aastate lõpus. Hiljem on seda oluliselt täiustatud. Esimene standard USA-s kinnitati 1960. aastatel. Lõplik versioon standardist RS-274-D kinnitati 1980. aastal. Teistes riikides kasutatakse teistsuguseid standardeid, näiteks ISO 6983 on sagedasti kasutatav standard, aga mitmed Euroopa riigid kasutavad teisi standardeid. Näiteks Saksamaal kasutatakse DIN 66025 standardit.
Erinevad tööpinkide tootjad on loonud G-koodist variatsioone ja täiendanud seda iseseisvalt. Tööpinkide operaatorid peavad olema teadlikud eri tootjate tööpinkide eripäradest.
1970.–1990. aastatel proovisid mitmed arvprogrammjuhitavate tööpinkide tootjad lahendada ühilduvusprobleeme, luues standardeid Fanuci tööpinkide kontrolleritele. Euroopas domineeris arvprogrammjuhitavate tööpinkide turul Siemens. Alates 2010. aastast pole ühilduvuse probleemid enam aktuaalsed, seda seetõttu, et enamik raalprojekteerimise programme konverteerivad mudeli vajadusel G-koodiks, mis on tööpingile loetav.
Mõned arvprogrammjuhitavad tööpingid kasutavad „kõnekeelset“ programmeerimist, mis peidab G-koodi kasutaja eest või ei kasuta seda üldse. Mõned populaarsed näited: Okuma Advanced One Touch (AOT), Southwestern Industriesi ProtoTRAK, Mazaki Mazatrol, Hurco Ultimax ja Winmax, Haasi Intuitive Programming System (IPS), ja Mori Seiki CAPS kõnekeelne programm.
Spetsiifilised koodid
G-koodid, mida kutsutakse ka ettevalmistavateks koodideks, on CNC programmis kõik sõnad, mis algavad tähega G. Lihtsustatult on see kood, mis ütleb masinale, mis tüüpi operatsiooni sooritada, näiteks:
Lisaks eelpool mainitule on veel mitmeid koode.
On etteheidetud, et termin G-kood on ebatäpne, sest täht „G“ on üks vähestest koodis kasutatavatest sümbolitest. G-koodis on kasutusel kõik inglise keelse tähestiku sümbolid. Täht „G“ viitab ainult vähestele koodidele, mida kasutatakse arvprogrammjuhtimises, näiteks G00, G01, G28.
Tähtadressaat
Mõningaid tähtadressaate kasutatakse ainult freesimisel ja osa ainult treimisel, kuid enamikku kasutatakse mõlemat liiki tööpinkidel. Paksus kirjas välja toodud tähtadressaadid on arvprogrammjuhtimise koodis enim kasutatavad adressaadid.
=== Nimekiri levinumatest treimise ja freesimise G-koodi käskudest Fanuci ja teistel sarnase disainiga kontrolleritel === Märkus: Modaalsed käsud jäävad aktiivseks kuni asendamiseni või tühistamiseni. Mittemodaalsed käsud täidetakse vaid korra käsu edastamisel.
Programmeerimiskeskkonnad
G-koodi programmeerimiskeskkonnad on arenenud koos tavaliste programmeerimis keskkonnadadega. Alates koodi kirjutamisest paberile või nende sisselöömine perfolintidesse, tänapäeval genereeritakse G-kood CADi ja CAMi abil erinevates K-koodi redaktorites. G-koodi redaktorid, mis sarnanevad XML-redaktoritega, kasutavad värve, taandeid ja teisi vahendeid, et abistada kasutajaid mida tavaliste tekstiredaktoritega teha ei saa. G-koodi redaktorid on analoogsed integreeritud arenduskeskkondadele, mida kasutatakse tavalises programmeerimises.
G-koodi programmeerimisel on toimunud kaks suurt muudatust:
Pikka aega on üritatud masinate ja tööriistade sisse ehitada võimekust teha asju, milleks varem on vaja läinud kontrollerit. Varem on seda üritatud teha läbi DAC-1 ja APT, mis on CAM-i ja CAD-i eelkäijad. Kuid need osutusid väga kalliks, tänu sellele said neid endale lubada vaid suured firmad, ja väiksemad firmad pidid ilma nende abita hakkama saama. Nad pidid kasutama lihtsamid süüsteeme, mis suutsid punktist punkti liikuda või kirjutama koodi käsitsi, nii kirjutati pikalt koodi kuni tulid CAD/CAM süsteemid. Tänu sellele on ka arenenud freesimis- ja treimismasinad. Näiteks on kasutusele võetud rohkemate telgedega masinad ja masinad mis suudavad teha freesi ja treipingi tööd. CAD/CAM süsteemid tõid endaga kaasa käsitsi koodi kirjutamise väljasuremise, kuna koodid on muutunud keerulisemaks ja pikkemaks. Hoolimata sellest on vajalik arusaam, kuidas erinevad pingid töötavad, et nende tööd optimeerida, ja väga spetsiifiliste lõigete tekemiseks on vaja, et spetsialist teeks vajalike muudatusi. Arvutite poolt genereeritud K-koodidel on ka puudusi, näiteks genereeritud koodid on pikemad ja seega on ka failid suuremad, vanematel pinkidel võib tekkida probleeme, kuna nende mälumaht pole piisav, lisaks võib genereeritud koodiga detaili töötlemine võtta kauem aega, kui tegemist on suurema koogusega detailidega võib vaja mina, et kogenud operaator optimeeriks koodi, et detailid kiiremini valmis saaks.
Jasper von Münchhausen
Jasper von Münchhausen oli Liivi ordu liige ja neljakordne Bremeni komtuur 16. sajandi alguses.
Jasperi vanemad olid Ludolf von Münchhausen ja Mechthild von dem Wede. Ta sündis Arensburgis Steinbergeni lähedal Mindenist 15 kilomeetrit kagus.
Jasper astus ordusse tõenäoliselt 15. sajandi lõpukümnendil. Ta oli ilmselt oma ordukarjääri esimesed aastad Liivimaal, kuid 1500. aastal saatis Wolter von Plettenberg ta Bremenisse komtuuriks. Seal tekkisid tal aga peagi vastuolud nii linna kui ka ordumeistriga, nii et 1506. aastal tasgandas Plettenberg ta ametist. Ent tänu oma sugulastele õnnestus tal juba järgmisel aastal uuesti ametisse saada, kuid Plettenbergiga ei suutnud ta siiski ära leppida, nii et 1509. aastal pidi ta uuesti ametist lahkuma. 1510. aastal ennistati ta aga taas ametisse ning sedakorda suutis ta seal püsida viis aastat, misjärel oli aga sunnitud Bremenist põgenema, süüdistatuna rahavõltsimises. Siiski õnnestus tal saavutada ka neljas ametissemääramine 1517. aastal, kuid sedakorda püsis ta seal vaid mõne kuu, misjärel loobusid ka sugulased teda toetamast. Bremenisse jäi ta aga siiski edasi ja veel 1524. aastal on teda seal orduvennana mainitud.
Kanji
Kanji (漢字 [kandzi]) on üks mitmest Jaapanis kasutatavast kirjasüsteemist. Hiina päritolu tõttu nimetatakse kanji märke tihti ka "hiina märkideks".
Jaapani kirjakeele ajalugu
Miks on jaapani keele kirjutamine nii keeruline ja kuidas see sündis? Vaatame siinkohal jaapani keele kirjutamise tekkelugu ja ajaloolist tausta.
Kui jaapanlased hakkasid 5. sajandil üle võtma hiina kirjutamissüsteemi, oli hiina süsteem juba standardiseeritud ning ligikaudu 20 sajandit vana. Vanimad tõendid näitavad, et jaapanlased võtsid hiina süsteemi üle pea ilma mingisuguste muutusteta, kuigi jaapani ja hiina keel on täiesti erinevad ja neil on vähem sarnasust, kui näiteks hiina ja eesti keelel. Hiina keel on ühesilbiline ja muutumatu, jaapani keel on mitmesilbiline ja selles on hulganisti järelliiteid nii omadus- kui ka tegusõnadele. Samuti kasutavad hiinlased lauseehitust ”alus – öeldis – sihitis” sellal kui jaapanlased kasutavad sõnajärge “alus – sihitis – öeldis”. Jaapanlaste varasemad püüdlused üle võtta Hiina kirjutamissüsteem kohtasid palju tõsiseid raskusi. Näiteks püüti alguses ka hiina keele süntaksit, lauseehitust kasutada.
Üks transkriptsiooni viise oli kirjamärkidele ühtlasi vastava hiinapärase häälduse lisamine. See on jaapani keeles on-yomi 音読み (mis otsetõlkes tähendab 'hääldumise (järgi) lugemine'). Teine viis oli kasutada kanji märgi hiinapärast tähendust ning hääldada seda jaapani oma sõnaga – seda meetodit tuntakse kun-yomi 訓読み (jaapanipärase lugemisviisina, hääldusena).
Varasemas järgus püüti kasutada jaapani keele kirjutamiseks hiina märke, kasutades kanji märkide on-yomi ' t selleks, et kirjutada jaapani sõnu silp-silbi haaval. Nii püüti saada hiina märkide abiga oma keelele lähedast hääldust. Seda kirjaviisi nimetati man'yōgana ' ks. Selle tulemusena said jaapanlased palju nalja, sest paljudel hiina märkidel on sama hääldus, mistõttu võib võtta jaapani sõna ning kirjutada seda erinevatel viisidel, vastavalt hiina märgi hääldusele. Tulemus võis olla naljakas, kui tähendust vaadati, ja mitmeid sajandeid keeldusid jaapanlased standardiseerimast oma enda häälikutest lähtuvat kirjasüsteemi kana ' t, mille praegune nimi on 50 häälduvat silpi (go-ju on).
Praktilisest seisukohast tunnetati, et midagi peab siiski ette võtma. Iga hiina märk (või kanji) vajas mitmeid kriipse ja ühe sõna kirjutamine nõudis liiga palju vaeva. Üks lahendus oli kanji hiina-häälduse unustamine ning märgi kasutamine jaapani omakeelse sõnaga.
Neid kahte stiili kasutati mõnisada aastat ja tulemuseks on nähtus, et tänapäeval on kanji ' del palju eri lugemisviise. Näiteks sõna 'tee' kasutab kanji märki 道, mille on-yomi (hiinapärane lugemine) on dō ja kun-yomi (jaapanipärane lugemine) on michi.
Jaapanlased mitte ainult ei kasutanud hiina märke mitmesilbiliste jaapani sõnade kirjutamiseks ühesilbiliste hiina märkidega, vaid hakkasid ka üle võtma hiinapäraseid hääldusi oma keele sõnadena. Kuigi see meetod andis jaapanlastele uusi sõnu ja mõtteid, tekitas see ka tõsise probleemi – nimelt hiinlased kasutavad nelja tooni sõnade eristamiseks. Jaapani keeles neid pole olemas ja nii ongi jaapani keeles ehk liigagi palju homonüüme.
Kuigi hiinlastel on palju rohkem märke kui jaapanlastel (mahukaim sõnaraamat sisaldab 50 000 märki), on igal märgil enamasti üks kindel hääldus. Jaapanlastel on palju vähem märke (kuni 10 000 kanji märki), kuid igale märgile vastab mitmeid erinevaid lugemisviise ja mitmed märgikombinatsioonid tuleb lihtsalt sõnadena meelde jätta. Pärast Teist maailmasõda viidi läbi Jaapani kirjutamissüsteemi lihtsustamine ning praeguseks on olemas 2136 ametlikku kanji-märki.
Jaapani hiragana ja katakana tähestike areng
Sōsho (草書), pintsliga kirjutatud rohukirjastiili tundelised, kiiresti voolavad jooned sobisid hästi kirjanduslikku teksti. Nara ajastu lõpus ja Heiani ajastu kestel arendasid kirjaoskajad jaapani naised tähestiku, mis hõlmas kõik 50 jaapani keele silpi ja häälikut. See tähestik põhines hiina kanji märkide sōsho-kirjaviisil, millel on väga naiselik, voolav kuju. Seda stiili nimetati algselt onna ' ks (女手 'naiselik käsi'). Selle tänapäevane nimetus on hiragana 平仮名. Hiragana tunneb ära kirja ümara kuju järgi. Näiteks näeb selles kirjaviisis lause "arigatō gozaimashita" ('tänan väga' viisakamas vormis) välja niimoodi: ありがとうございました.
Alguses ei kasutatud kanji ' t ja hiragana ' t koos. Tänapäeval on jaapani segakiri see, mida kõikjal kasutatakse. Mõlemat silpkirja omakeelsete sõnade kirjutamiseks ning katakana ' t võõr- ja laensõnade puhul. Nii katakana kui ka hiragana moodustavad kokku “kana” rühma ehk hääldusmärkide rühma.
Kanji märkide väljakujunemine
Traditsiooniliselt jaotatakse hiina kanji märgid kuude rühma, mida tuntakse kui rikusho (六書). Nii olid kirjamärgid liigitatud ligi 1900 aastat tagasi klassikalises hiina sõnaraamatus 説文解字 (hiina keeles Shuōwén Jiězì, jaapani keeles Setsumon kaiji, 'seletades lauseid', 'lahates märke'). See liigitus on mänginud keskset osa hiina leksikograafias. Esimesed neli kategooriat põhinevad märgi moodustamise protsessil, viimased kaks põhinevad kasutusel.
Piktograafid (象形文字 shōkei moji, 'piltkiri') on esimesed lihtsad hieroglüüfid, jämedad visandid asjadest, mida nad kujutavad. Näiteks: 山 yama (’mägi’). Samuti ka sõnad 大 dai ('suur') ja 小 shō ('väike').
Lihtsad ideograafid (指事文字 shiji moji, tinglikud fenomenoloogilised, osutavad märgid) tähistavad kujundlikult erinevaid olukordi. Näiteks tasandeid: 上 jō ('üleval'), 中 chū ('keskel') ja 下 ge ('all').
Kombineeritud ideograafid (会意文字 kaii moji, ühendatud tähendustega märgid) koosnevad kahest või enamast elemendist, millest kujuneb terviklik tähendus. Näiteks: 体 tai, karada (‘keha’; 人 ‘inimene’ + 本 ‘põhiline’). Ühe märgiga saab moodustada palju erinevaid, kuid sarnase sisuga märke – seda muutumatut kirjamärgiosa kutsutakse radikaaliks või tüveks.
Foneetilis-ideograafilised märgid (形声文字 keisei moji, kuju ja hääldusega (põimunud) märgid) koosnevad ühest elemendist, mis laias laastus väljendab tähendust (tavaliselt kutsutakse seda juureks, võtmeks või radikaaliks) ning teisest elemendist, mis annab kanji ' le häälduse. Näiteks: 茎 kei (‘tüvi, tugi’) koosneb ‘taimest’ (kolm ülemist kriipsu on radikaal 'rohi', kusaganmuri) ja 圣 kei ‘sirge’(?), st taime sirge osa.
Tuletuslikud märgid (転注文字 tenchū moji) on märgid, mida kasutatakse laiendatud, tuletatud või näilikus mõttes. Näiteks: 令 rei muudetuna algupärasest tähendusest ‘käskima’ või ‘isik, kes käsib’ uue tähenduseni ‘valitseja, käskija’.
Foneetilised laenud (仮借文字 kasha moji) on märgid, mis on laenatud sõna häälduse väljendamiseks ilma otsese viiteta algupärasele tähendusele või on tegemist hoopiski vigaselt tõlgitsetud seoste edasikandumisega. Suurem enamus märkidest on foneetilis-ideograafilised märgid (neljas ülalnimetatud tüüp). Näiteks 民, algupäraselt pilt nõelaga läbistatud silmast, kujutas orja, kes oli põgenemise vältimiseks peremehe poolt pimedaks torgatud, kuid hiljem muudeti ‘ükskõikseteks rahvahulkadeks’ või ‘inimeseks üldiselt’. See kujutab foneetilis-ideograafilise elemendina teiste märkide moodustamises märki hääldusega min ja tähendab põhiliselt ‘pime’ või ‘pimedus’. Näiteks min ‘rahvas’ 民 (lühendatuna 氏) kombineeritud märgiga 日 ‘päike’ annab kokku 昏, mis tähendab ‘pimedust, hämarikku’; 眠 ‘magama’ koosneb silmast (目) pimeduse seisundis (民). Huvitav näide on kon 婚 ‘abielu’, mis koosneb osadest 女 ‘naine’ + 昏 ‘pimedus’. Ühe teooria kohaselt on see tingitud sellest, et laulatus-tseremooniaid peeti öisel ajal. Sellisel viisil annab 民 oma panuse teiste märkide moodustamisel nii kuju, häälduse kui lugemisviisi järgi.
Paljudel juhtudel moodustub liitsõna kahest sama tähendusega sõnast, kus osade järjekorra äravahetamisel jääb tähendus samaks. Näiteks on samaväärsed 回転 kaiten ja tenkai 転回, mis mõlemad tähendavad pööret. Samas on ka palju liitsõnu, milles märkide äravahetamisel tähendus ja hääldus muutuvad, näiteks: 日月 jitsugetsu – päike ja kuu, vastupidises järjekorras 月日aga tsukihi tähendab 'aega'.
Kanji märkide kirjutamine, shodo, on ka Hiinas ja Jaapanis vägagi rafineeritud kunst, mida on vaja pikalt ja hoolega õppida. Nii nagu eesti koolilapsed õpivad trüki- ja kirjatähti kirjutama, õpivad jaapani koolilapsed hiina märke kirjutama. Loomulikult alustatakse lihtsamates märkidest ning minnakse edasi keerulisematega. Märgi keerukuse määrab enamasti ära joonte arv. Näiteks mõned kanji märgid lihtsamatest keerulisemateni:
一卜川尚無髪優厵
Kõige lihtsamal kanji märgil on vaid 1 joon ning keerulisematel koguni kuni 28 joont. Oluline on seejuures, kuidas joont tõmmatakse – kas alt üles, vasakult paremale, millises järjekorras jne. Näiteks termini karate 空手 kanji märkide kara 空 ja te 手 kirjutamiseks tuleb kara jaoks teha 8 joont ning te jaoks 4 joont.
Eelmainitud tsuki märk 突 on väga sarnane tühjust tähistava märgiga 空. Mõlemal kanji märgil on näha ülemises osas sama 116. radikaali ana kanmuri (de:Radikal 116).
Kanji ülesanded
Üks kõige tähtsamaid hiina märkide omadusi on nende võime tähendust edasi kanda. See, kuidas nad seda teevad, on teemaks paljudele vastandlikele teooriatele. Hiina märke on kirjeldatud niisuguste keeruliste terminitega, nagu logograafia (sõnade sümbolid), ideograafia (ideede sümbolid) ja morfograafia (morfeemide sümbolid). Uurijad ei ole kokkuleppele jõudnud märkide täpse terminoloogia ja funktsioonide osas.
Ühe äärmusliku seisukoha järgi kannavad märgid tähendust edasi vaid foneetiliselt ning nende ideograafiline iseloom on üksnes müüt. Teise seisukoha järgi saavad märgid mõtet otseselt edasi anda – sõltumata nende hääldusest. Alfabeetilised sümbolid on teisest küljest justkui samm allpool võrreldes sellega, mida on maksimaalselt võimalik väljendada. Need märgivad tavaliselt üksnes kõne hääldust, mida omakorda seostatakse tähendusega. Muud teooriad on nende kahe vahepeal. Kogu see küsimus on väga vaieldav, kuid üldiselt on lepitud sellega, et ükskõik mis tahes lingvistilisele ühikule märgid ka ei vastaks, on nende olemuslikuks ülesandeks anda edasi nii pilti, tähendust kui ka hääldust ehk kirjutaja mõtet.
Üks olulisi hiina märkide omadusi on nende suur tootlikkus. Mõne tuhande märgi kombineerimisel saadakse lugematu arv liitsõnu. Näiteks 戦 sen (‘sõda’) kombineerituna teiste märkidega annab hulgaliselt sõjaga seotud sõnu – 戦友 sen'yū, ‘sõjakaaslane, võitluskaaslane‘. Hiina märgid toimivad jaapani keeles paljuski nii nagu ladina tähtedega kirjutatud sõnade tüved Euroopa keeltes. Igal märgil on üks või enam eristatavat tähendust ning tihti on nad väga tootlikuks sõnamoodustamise elemendiks.
Näiteks kanji märki 空, mis tähendab 'tühja', 'taevast' ja 'õhku', võib lugeda erinevatel viisidel: kū, sora, aki, muna. Jaapani keeles on olemas vaid kuju 空, kuigi tal on erinevaid foneetilisi variante. Niiviisi annab kanji visuaalse seose, mis ületab kõik hääldusvariandid. Seda kanji võimet väljendada tähendust sõltumata hääldusest loetakse üheks iseloomulikemaks jaapani kirja omaduseks.
Arusaadavam hiina märgisüsteemi omadus on nende semantiline läbipaistvus. Kuna iga märk tähendab liitsõnas konkreetset tähendust, on sõna kokku lugejale läbinähtav. Näiteks 'meditatsioon' mokusō 黙想 tuleb osadest moku 黙 ’vaikne’ ja sō 想 ‘mõtlema, vaatlema’. Kui sõna komponentide tähendus on selge, ei ole tarvis palju vaeva, et mõista kogu sõna, ehk siis 'vaiksest vaatlusest' saamegi 'meditatsiooni'. Samuti tuleb sõna 'vabadus' jiyū 自由 sõnadest 自 ji, mis tähendab 'iseennast', 'iset' ning 由 yū, mis tähendab 'põhjust'. Ehk siis kombineerides tähendused “ise” + “põhjus” = “vabadus”.
Lisaks on veel jaapani keeles tohutult palju homonüüme – sõnu, mis kõlavad samamoodi, kuid kirjutatakse erinevalt. Kōki ja kikō näiteks tähendavad umbes tosinat tavakasutuses olevat sõna ning veel hulgaliselt vähemkasutatavaid. Kuna igal märgil on oma kindel kuju (ja tähendus), on ''kanji’' märkide ülesanne eristada niisuguseid sõnu üksteisest. Nii on 拳 ken, ‘rusikas’ kergesti eristatav sõnast 剣 ken ‘mõõk, tera’. Mõningaid näiteid:
tsuki 突 ‘sööst, löök-piste’; tsuki 月 ‘kuu’;
uchi 打 ‘löök’; uchi 家 ‘kodu’; uchi 内 ‘seesmine’;
shi 士 ‘sõdur’; shi 四 ‘neli’; shi 師 ‘õpetaja’;