cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vesinikuenergeetika
Vesiniku kasutusvõimalused Eestis ja sellega seotud probleemid
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium otsib aktiivselt vesiniku näidisprojekti. Kaalutavad variandid on Tallinna-Viljandi raudteeliin ning vesinikpraami või -bussi kasutamine. Vesiniku võimaliku kasutusena nähakse Eestis eelkõige keeruliste sektorite süsinikuärastust, näiteks rasketranspordis (eriti merenduses ), klaasi- ja tsemenditootmisel. Vesinik oleks hea lahendus ka elektrisüsteemi varustuskindluse suurendamisel. Vesiniku kasutamist kõikides sektorites takistab vesiniku salvestustehnoloogia väike efektiivsus: 40%. Akudel jääb näitaja vahemikku 80–90% ning pump-akumulatsioonijaamadel vahemikku 70–85%. Vesiniku komprimeerimine ehk kokkusurumine on väga energiamahukas, mistõttu tuleks vesiniku tootmine viia tarbimisele võimalikult lähedale. Elektri muundamine vesinikuks ja taas tagasi elektriks on suure energiakaoga, mistõttu ei pruugi selline lahendus olla pikaajaliselt otstarbekas.
Euroopa Liidu vesinikuenergeetika plaanid
2020. aasta suvel tuli Euroopa Komisjon välja vesinikustrateegiaga. Kuigi vesinik moodustab praegu veel marginaalse osakaalu Euroopa Liidu energiaportfellist, leiab komisjon, et kliimaeesmärkide saavutamisel on peamine roll just vesinikul. Näiteks suudab vesinik stabiliseerida energiatootmist, olles taastuvate energiaallikate toodetud energiale salvestiks. Kui päike paistab ja tuul puhub ning nõudlus energia järele on väike, saab energia muundada vesinikuks ja soovi korral hiljem ka tagasi. Lisaks on vesiniku kasutamine võimalik lahendus keerulistes sektorites, nagu rasktööstus, keemiatööstus või transport, aidates neid valdkondi süsinikuärastada. Euroopa Komisjon näeb oma kavas ette, et vesiniku osakaal tõuseb 2020. aasta 2%-lt 2050. aastaks 13–14%-ni. Mõne analüütiku hinnangul võib roheline vesinik moodustada 2050. aastaks 24% maailma kogu energianõudlusest.
Henning Otte
pisi|Henning Otte Henning Rudolf Helmut Otte (sündinud 27. oktoobril 1968 Celles) on Saksamaa poliitik, Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Bundestagi liige.
Elulugu
Otte sündis 27. oktoobril 1968 Celle linnas Alam-Saksimaal. Pärast Hermannsburgi Kristliku Gümnaasiumi lõpetamist läbis ta sõjaväeteenistuse Bundeswehris ja reservohvitseride koolituse. Seejärel tegi ta läbi pankurikoolituse Celle Sparkasse juures, õppis ta Hamburgi Ülikoolis õigusteadust ning töötas advokaadina ühes terasetootmisettevõttes.
Poliitiline tegevus
Henning Otte astus 1994. aastal CDU-sse ning alates 1999. aastast kuulub ta CDU Celle piirkonna eestseisusse. Alates 2006. aastast on ta Euroopa Rahvapartei eestseisuse liige. Alates 2007. aastast on ta CDU Alam-Saksimaa kirde piirkonna aseesimees.
Otte valiti 1996. aastal Bergeni linnavolikokku. Lisaks on ta kuulunud Everseni vallavolikokku ja Celle kreisi nõukokku. Otte on Celle kreisi maavanema asetäitja. 2005. aastal sai Alam-Saksimaa valimisnimekirja alusel Saksamaa Bundestagi (parlamendi) liige. 2009. aastal sai ta Celle-Uelzeni valimisringkonnast otsemandaadi Bundestagi, kui sai esimeses ringis 44,2% häältest, alistades sotsiaaldemokraat Kirsten Lühmanni, kelle pääsu Bundestagi tagas siiski Alam-Saksi liidumaa nimekiri. Ta on Saksa Bundestagi Riigikaitse komisjoni liige. Asendusliikmena on ta tegev ka välispoliitika probleemidega tegeleva komitee juures.
Vesinikuenergeetika
Euroopa Liidu vesinikuenergeetika plaanid
Vesiniku osakaalu tõstmisel energiaportfellis on Euroopa Komisjonil välja kujunenud väga edasipüüdlik plaan. 2030. aastaks plaanitakse jõuda elektrolüüsi aparaatide puhul võimsuseni 2 × 40 GW ning toodangus 10 miljoni tonnini. Koguinvesteeringud rohelisse vesinikku võivad 2050. aastaks küündida 180–470 miljardi euroni ja väikese süsihappegaasiheitega vesiniku puhul 3–18 miljardi euroni.
Euroopa Komisjon lõi investeeringute toetamiseks eraldi liidu European Clean Hydrogen Alliance, mis teostab komisjoni strateegiat ning aitab rohelise vesiniku nõudlust suurendada. Liidu ülesanne on hoida Euroopas ülal ka vesiniku rakendusteaduse arendust ja tehnoloogia arengut. Suurim probleem, millega seisab Euroopa Komisjon vesiniku puhul silmitsi, on vesinikuturu loomine. Selleks soovitatakse otsida vesinikule kasutusalasid ühistranspordis ja lühimaapraamides ning suurendada rohelise vesiniku kasutust rafineerimistehastes ja ammoniaagi tootmise protsessis.
Leev
Leev (bulgaaria keeles лев; ISO 4217 kood BGN) on Bulgaaria rahaühik.
Leevi on Bulgaarias kasutatud 1881. aastast. 20. sajandil viidi läbi mitu rahareformi.
Leev jaguneb sajaks stotinkaks.
Kasutusel on rahatähed nominaalväärtusega 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 leevi.
Brok
Brok on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Ostrów Mazowiecka maakonnas, Broki valla halduskeskus.
Leev
1999. aasta rahareformiga seoti leev Saksa margaga kursiga 1:1. Kui Saksa mark käibelt kadus, seoti leev euroga kursiga 1,95583 BGN = 1 EUR.
Brok
Brok asub Bugi jõe paremal kaldal, Ostrów Mazowieckast umbes 12 km lõunas.
Broki on ürikutes esimest korda mainitud 13. sajandil. Linnaõigused sai Brok 1501. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. Brok sai linnaõigused tagasi 1922. aastal.
Star Wars: The Clone Wars (videomäng 2002)
Star Wars: The Clone Wars on 2002. aasta videomäng. Mäng on loodud samanimelisel sõjalisel ulmekonfliktil George Lucase "Star Warsi" ulmemaailmast (Kloonisõjad).
Marveli kaksikute komma
Marveli kaksikute komma (inglise keeles marveltwin) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 325 / 324 ehk 5,335 tsenti.
Pärnu ja Pärnumaa Slaavi Kultuuriühing
Pärnu ja Pärnumaa Slaavi Kultuuriühing on Eestis elavate slaavlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Pärnus aadressil Kanali tänav 2d. Organisatsiooni juhatuse esimees on Ljudmila Sivolobova.
Organisatsioon asutati 19. augustil 1992.
Organisatsiooni juures tegutseb muu hulgas lastestuudio, mitu naisteklubi.
Veenmine
Veenmine on tegevus, millel on avalik eesmärk ületada kellegi kahtlus või kõhklus. pisi|319x319px|Veenmine suhtlusoskuste skeemil (ESTÜ, 2007) Veenmiseks peetakse iga sõnumit, mis püüab mõjutada inimeste arvamusi, hoiakuid või tegusid.
Ajalugu
Aristotelese jaoks oli veenmine kunst. See oli "kunst panna inimesi tegema midagi niisugust, mida nad harilikult ei teeks, kui sa neilt ei paluks". Ta jagas veenmise kolmeks – ethos, pathos ja logos – ning väitis, et veenev kõne sisaldab neid kõiki. Siiski ei ole kõikidel inimestel need kolm võrdselt domineerivad, mängu tulevad ka individuaalsed erinevused.
Ülevaade
Veenmise eesmärk on seega inimeste endaga kaasavõtmine ja viimine punktist A punkti B. Selleks on vaja empaatilist kuulamist, küsitlemist, meeldetuletusvõime jõudu, tähelepanu hoidmist, õiget sõnavalikut ja mitteverbaalset käitumist.
Veenmisel on palju võimalikke lähenemisviise.
Veenmine kui suhtlusoskus
Veenmine suhtlusoskusena kuulub kompleksoskuste hulka ehk sisaldab nii kontakti-, aktiivse kuulamise, selge eneseväljendamise kui ka kehtestamisoskusi.
James Borg käsitleb leebe veenmise kunsti, mis heatahtliku suhtlemise tagajärjel loob kõigile osapooltele meeldivad tulemused. Sellise heatahtliku veenmise põhialus ei ole teise kuulamine mehaaniliselt, mille puhul kuulaja võib küll korrata rääkija sõnu või isegi lauseid, kuid pole endale teadvustanud jutu tähendust, selle tegelikku sõnumit. Tulemuse saavutab veenmine, mis on suunatud teise poole vajadustele, huvidele ja emotsioonidele. Selleks tuleb rääkija sõnumit mõista ratsionaalsel ja intuitiivsel tasandil, millest viimase mõjul kujuneb kuulajal rääkija suhtes empaatiline mõistmine. Samuti tuleb rääkija vajaduste kui ratsionaal-emotsionaalse terviku mõistmisest ka talle endale märku anda.
Seega on sellise veenmise aluseks võidan-võidad-mõtteviis.
Mõne inimese jaoks võib veenmine seostuda ärarääkimisega, augu pähe rääkimisega, kuid mõjutamine ja selle alaliik veenmine ei ole sama mis manipuleerimine. Tehnikad võivad küll kohati kattuda, aga eesmärgid on hoopis erinevad. R. Cialdini arvates on veenmine üritus müüa maha ideed, toodet või teenust, millest usutakse, et see võib teise inimese (kliendi) elule või ärile lisaväärtust tuua.
Manipuleerides seevastu ei toetuta faktidele, vaid mõeldakse neid välja ning valetatakse lähtuvalt manipuleerija huvidest.
Selleks, et mõjuda veenvalt, peetakse oluliseks:
Ülalolevalt skeemilt on näha, et veenmisel on seoseid nii tagasisidestamise kui ka konflikti reguleerimisega (probleemi lahendamisega) – analoogiliselt mõjutab veenmisoskus neid mõlemaid (vt kuueastmeline mudel). Oskusliku tagasiside andmise kaudu saab mõjutada suhtluspartneri edasist käitumist (vt hindav/tunnustav ja hindav tagasiside).
Veenmine on oluline osa nii läbirääkimistel, müügiprotsessis, õpetamisel/juhendamisel kui ka nõustamisel.
Kalurikolhoos
Kalurikolhoos oli aastatel 1948–1990 kalandusliku põhitootmisega kollektiivmajandi vorm NSV Liidus.
Eesti NSV-s rajati esimesed kalurikolhoosid 1949. aastal kaluriühistute ja -artellide reorganiseerimisega. Esimene kalurikolhoos rajati 7. mail 1948 Saaremaal Tagamõisas. 1949. aasta lõpuks oli Eestis juba 111 kalurikolhoosi. Väiksemad kalurikolhoosid hakkasid ühinema omavahel ja 1970. aastal oli 25 ja 1976. aastal 8 kalurikolhoosi: Peipsi Kalur, Oktoober, S. M. Kirovi nim. näidiskalurikolhoos, Majak, Lääne Kalur, Hiiu Kalur, Saare Kalur, Pärnu Kalur. Algusaastatel oli peamiseks tootmisharuks kalapüük, hiljem lisandus kalatöötlemine, kohati ka kalakasvatus. Eesti töönduspüüki Läänemerel korraldasid peamiselt kalurikolhoosid. Neli kalurikolhoosi püüdsid kala ka Atlandi ookeanil.
Kalurikolhoosid kuulusid 1970.–1980. aastail Eesti jõukamate ettevõtete hulka. 1990. aastate algul lagunesid kalurikolhoosid aktsiaseltsideks, osaühinguteks jmt.
Õhutransport
Lennutransport ehk lennuveondus on lasti (reisijate, kauba, posti jne.) transport õhu teel.
2016. aastal lennutati üle maailma kokku umbes 3,8 miljardit reisijat ja 53 miljonit tonni kaupa. Lennundus on kiireim transpordiliik ülemaailmseks ettevõtluseks ja annab töökohti 62,7 miljonile inimesele. Kui lisada veel teisedki sellest sektorist kasu saavad ärid, sh turismindus, mitmekordistub töötajate arv.
Ajalugu
Esimene kommertslend tehti rohkem kui 100 aastat tagasi. See oli 34 kilomeetri pikkune teekond, mis on tänaseks kasvanud rohkem kui 49 miljardi kilomeetrini aastas.
21. sajandi alguses hakkasid populaarsust koguma odavlennufirmad, muutes reisimise veelgi kättesaadavamaks. 2016. aastal kasutasid umbes 29 protsenti kõikidest lennureisijatest odavlennufirmat.
Keskkond
Keskkonnaalane heitmekulu Finnairi näitel: Finnair lendab Tartust Helsingisse lennukiga ATR 72-500, teekonna pikkuseks on 245 km. Kogu teekonna jooksul on kütusekulu 11,46 kg inimese kohta. CO₂ emissioon ühe reisija kohta on 36,1 kg.
Õhu teel transpordile on tehtud mitmeid rahvusvahelisi soodustusi, näiteks ei ole rahvusvahelistel lendudel Jet-A kütus maksustatud aktsiiside ega käibemaksuga.
Majanduslik kasu
Lennutransport mõjutab enim turismisektorit. Igal aastal kasutavad umbes pooled maailma turismireisijatest ehk 600 miljonit inimest õhusõidukit.
Rohkem kui 36 miljonit töökohta turismisektoris on saanud teoks reisilennunduse tõttu.
Üleilmse kaubavahetuse ja e-kaubanduse rolli on soodustanud lennutransport. Transportimise kiirus ja töökindlus teiste transpordisektorite ees annab võimaluse toimetada kohale ka kiiresti rikneva ja muu vajaliku kauba.
Tallinna lennujaama reisijaid teenindavad lennufirmad 2020. aasta seisuga
Loetelus on toodud Tallinna lennujaama reisijaid teenindavad lennufirmad 2020. aasta seisuga.
Kaka ja kevad
"Kaka ja kevad" on Andrus Kivirähki lasteraamat, mis ilmus 2009. aastal.
Raamat võitis 2010. aastal Nukitsa konkursi nii kirjanike kui ka kunstnike kategoorias.
Raamat on tõlgitud läti (2012), saksa (2015), soome (2016) ja vene keelde (2018).
Leppik
Lepik oli küla Simuna kihelkonnas Rohu küla ja Lõusa mõisa vahel.
Porwelli komma
Porwelli komma (inglise keeles porwell comma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 6144 / 6125 ehk 5,362 tsenti.
Akaniṣṭa
Akaniṣṭa või Akaništha (sanskriti keeles; paali keeles akanittha; tiibeti keeles འོག་མིན ‘og min; hiina keeles ⾊究竟天 sejiujing tian; jaapani keeles shikikuyō ten) on budistlikus kosmoloogias üks brahmalokadest, kujude valla ehk puhaste vormide kõrgeim tase.
Puhtal maal (paali keeles suddhāvāsa, sanskriti keeles sukhāvatī) on viis mittenaasjate (anāgāmī) olekut ja Akaniṣṭa on neist kõige kõrgem.
Jumal Śakra loodab järgmises elus sündida Akaniṣṭas.
Jan Lipavský
pisi|Jan Lipavský (2020) Jan Lipavský (sündinud 2. juulil 1985 Prahas) on Tšehhi poliitik, ta on Tšehhi piraadipartei liige. Ta on 17. detsembrist 2021 Tšehhi välisminister.
Ta lõpetas Prahas Karli Ülikooli sotsiaalteaduskonna bakalaureusekraadi rahvusvaheliste territoriaaluuringute alal. Õpingute ajal läbis ta Erasmuse õppeprogrammi raames kahe semestri pikkuse residentuuri Ühendkuningriigis Kenti Ülikoolis.
Ta on aastast 2015 Tšehhi piraadipartei liige. 2017. aasta Tšehhi parlamendivalimistel valiti ta Tšehhi parlamendi liikmeks. Samuti ka 2021. aasta Tšehhi parlamendivalimistel.
17. detsembrist 2021 on ta Tšehhi välisminister.
Isiklikku
Ta elab koos elukaaslasega Prahas, täpsemalt Praha 6 linnaosas. Nad kasvatavad tütart.
Lipoom
Lipoom ehk rasvkasvaja (ladina keeles lipoma) on osadel loomadel (sh inimestel) erinevates kehapiirkondades esineda võiv diferentseerunud rasvkoe pehme nahaalune healoomuline kasvaja.
Lipoomide etioloogia pole seni veel selge; arvatakse, et soodumus lipoomide tekkeks on perekondlik.
Inimestel
Inimestel võib harva esineda lülisambakanali lipoomi. Haruharva võib naistel esineda ka häbemelipoomi. Ka südamelipoomi on diagnoositud.
Sümptomid
Suured lipoomid võivad vahel harva sümptomeid anda, kui nad pigistavad lähedal asuvaid närve, kuid harilikult on lipoomid kas pehme või ka tihke konsistentsiga (näpuga vajutades) kasvajad (neid saab näppudega naha all liigutada), mis ei põhjusta meditsiiniliselt olulisi sümptomeid ega seisundeid.
Klassifikatsioon
Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis kodeeritakse lipomatoossed healoomulised kasvajad järgmiste alamjaotiste koodidega:
International Classification of Diseases for Oncology kood on ICD-O code 8850/0.
Kirurgiline ravi
Õhukese kapsliga rasvakogumeid esineb sagedamini nahaaluses sidekoes kas üksikult või rühmadena ja need vajavad väga harva meditsiinilist sekkumist. Kui diagnoos ei ole kindel, siis võidakse lipoom ka kirurgiliselt eemaldada (väljalõikamine).
Seeboden am Millstätter See
Seeboden am Millstätter See (sloveeni: Jezernica) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
thumb|left|Peaväljak
Omavalitsuse osad on Lieseregg, Lieserhofen, Seeboden ja Treffling.
Ajalugu
thumb|Sommereggi loss Trefflingis
Mitmed eelajaloolised väljakaevamisleiud tähistavad pidevat asustust Millstatti järve läänelahes vähemalt neoliitikumist alates. Hallstatti kultuuris asusid keldi hõimud Drava orgu, nende kuningriigist sai keiser Augustuse ajal 15. aastal eKr Rooma Noricumi provints. Piirkond asus Rooma tee lähedal (Via Iulia Augusta) Aquileiast kohalikku pealinna Teurniasse, kus põhjapoolne hargnemine üle Radstadti Tauerni kuru viis Iuvavumisse (tänapäeva Salzburg). Alates 6. sajandist kolisid piirkonda slaavi hõimud, mida näitavad arvukad kohanimed. Nende Karantaania vürstkonnast sai 8. sajandi keskpaigas Baieri piirimark ja Karl Suure ajal Frangi riigi osa.
Kohalikke isandaid Sommereggi lossis Kärnteni hertsogkonnas on esmamainitud 1187. aasta dokumendis, nad teenisid Ortenburgi krahvide ministeriaalidena (kastellaanidena). 1275. aastal oli loss Ortenburgi krahvinna Euphemia ja Görzi krahvi Albert I pulmapaik. Kui Ortenburgi perekond 1418. aastal hääbus, läksid nende Kärnteni valdused Celje krahvidele, kes jätsid valitsemise kohalikule aadlile, nende hulgas Andreas von Graben zu Sommeregg. Graben von Steini perekond säilitas valduse, kui Celje territooriumid pärandusid Habsburgidele, 1335. aastast Kärnteni hertsogid. Virgil von Graben puutus 1487. aastal kokku Sommereggi lossi laastamisega kuningas Mátyás I Ungari vägede poolt; ümberehitatud kantsi päris tema vennatütar Rosina von Graben von Rain ja 1550. aastal ostis selle Khevenhülleri aadliperekond. 1629. aastal pidi protestant Khevenhüller keiser Ferdinand II õhutusel Kärntenist lahkuma ja 1651. aastal omandas nende valdused Lodroni aadliperekond Gmündist.
thumb|Vana kalurimaja Millstatti järve ääres, tänapäeval muuseum
Kuni tänapäevase omavalitsuse moodustamiseni 1850. aastal kuulusid Seebodeni kohad Sommereggi maadele, mille omanik oli Lodroni perekond. Seebodeni ja Trefflingi omavalitsused ühendati 1870. aastal, kusjuures Lieserhofen, algselt Spittali osa, jäi aastatel 1886–1973 eraldi alaks. Algselt olid valdused maapiirkonnad, kus oli vähe tööstust või kaubandust. Viimastel aastakümnetel on järveäärne endine soine piirkond kujunenud kuurordiks ja täna on turism kõige olulisem kaubandus Seebodenis, mis 2000. aastal turulinna seisusse ülendati.
Kultuur ja vaatamisväärsused
thumb|Vaade Sommereggi lossist Unterhausi kirikule
Garibaldi komma
Garibaldi komma (inglise keeles Garibaldi comma) ehk beeta 5 (inglise keeles beta 5) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 5120 / 5103 ehk 5,758 tsenti.
Tiit Sillaots
Tiit Sillaots (12. detsember 1947 – 29. mai 2015) oli eesti looduskaitsetegelane.
Õppis Lihula Keskkoolis. 1971. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal.
Töötanud Eesti Maaparandusprojektis projekteerijana, aastatel 1977–1985 Eesti NSV Metsainstituudi Majandusliku Uurimise Laboratooriumis, 1985. aastast Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumi Looduskaitse Valitsuses, 1994. aastast Eesti Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna spetsialistina ja 2000. aastast Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna nõunikuna.
Kantoni keel
pisi| Yue keelte levik Hiinas. Kantoni keele leviala on märgitud roosaga Kantoni keel on hiina makrokeele Yue murderühma prestiižvariant, mille kujunemise keskuseks on Hiina kaguosa ja iseäranis Guangzhou linn (varem tuntud kui Kanton). Seda kõneldakse ka Hongkongis ja Macaus.
See on Kantoni murderühma ehk Yue murderühma keelte seas suurim ja mõjukaim.
Seldžukid
pisi|300px|[[oguusi turgid|Oguusi-turgi rändhõimude valitsetud alad (ca 900)]] 300px|pisi|Seldžukkide riigi suurim ulatus aastal 1092 300px|pisi|Euroopa ja [[Väike-Aasia kaart 11. sajandil]] Seldžukid olid oguusi-turgi rändhõimude liit ja nende rajatud dünastia, kes valitsesid Lääne-Aasias 11.–14. sajandini, sh Seldžukkide riiki (1037–1194) ja Rumi seldžukkide sultanaati (1077–1307).
Dünastia sai oma nime Kõnõki hõimupealiku Saldžuki järgi, kelle juhtimisel liikus hõim Sõrdarja alamjooksu aladelt lõunasse. Oguusi hõimude hulka kuulunud seldžukid peatusid 9.–10. sajandil Sõrdarja ja Amudarja vahelisel alal, vallutasid 1055. aastal Safariidide Pärsia. Seldžukid islamiseerusid umbes aastal 985.
Seldžukkide dünastia rajaja oli Togrulbek, kes valitses Seldžukkide riiki (1037–1194) aastatel 1038–1063. Kairos resideerivad Abbassiidide dünastia valitsejad tunnistasid Togrulbekki 1055. aastast sultanina Bagdadis. Togrulbeki juhtimisel vallutati Horasan, Horezm, Lääne-Iraan, Aserbaidžaan ja Iraak.
11.–15. sajandil liikusid seldžukid edasi Lõuna-Kaukaasiasse ja Väike-Aasiasse, luues islamiusulise seldžukkide suurriigi.
Seldžukkide riik saavutas oma suurima ulatuse 11. sajandi lõpus, ulatudes Egiptusest Hiinani. Võim kuulus riigis hõimuülikutele, kellele anti valitsemiseks suuri maavaldusi (iktaad). Seldžukkide riik oli suurim Malik-šahhi surma ajal. Seldžukkide vallutustel oli islamimaade ajaloos pöördeline tähendus; suurtel aladel, kus olid seni elanud peamiselt iraanlased, muutusid valdavaks turgi hõimud, mis hakkasid tuginema rangelt sunniitlikule islamile ja bürokraatlikule ametnikkonnale. Seldžukkide tungimine Palestiinasse ja Väike-Aasiasse oli üks ristisõdade ajendeid.
Seldžukkide impeerium hakkas lagunema pärast Malik-šahhi surma 1092. aastal ning tema poegade vahel alanud võimuvõitlust riigi valitsemise eest. Pärast Malik-šahh I-se surma aastal 1095 jagunes impeerium mitmeks väiksemaks riigiks. Pärast Malik-šahhi tulid võimule Kilij Arslan I Rumi seldžukkide sultanaadis ja Tutush I Süürias. Tutush suri aastal 1095, tema kaks poega Fakhr al-Mulk Radwan ja Duqaq hakkasid vastavalt valitsema Aleppos ja Damaskuses. See killustas Süüriat veelgi; Mosulis oli võimul atabek Kerbogha. Selline lõhestumus Lähis-Idas tegi eurooplaste vallutustee Jeruusalemmani lihtsaks.
Ristisõdade käigus vallutati aastatel 1096–1099 Esimeses ristisõjas Vahemere idaosas Levandis Antakya ja Edessa linn ning moodustati ristisõdijate riigid Edessa krahvkond 1098–1149 ja Antiookia vürstiriik 1098–1268.
Iseseisvunud sultanaatidest püsis kõige kauem Rumi seldžukkide sultanaat (1077–1307).
Rakvere Slavia Ühing
Rakvere Slavia Ühing on Eestis elavate slaavlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Rakveres aadressil Tallinna tänav 29. Organisatsiooni juhatuse esimees on Aleksei Nikolenko.
Organisatsioon asutati 4. septembril 1998.
Hewuermity
Hewuermity (inglise keeles hewuermity) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 6144 / 6125 ehk 5,362 tsenti.
1 hewuermity = 1 limiit-7 kleisma - 1 tertiapont
Sarapik
pisi|Sarapik Lõuna-[[Rootsis]] pisi|Sarapik Põhja-[[Itaalias]] Sarapik ehk sarapuumets on sarapuu enamusega puistu.
Honorius IV
Honorius IV (Giacomo Savelli, 1210 ? – 3. aprill 1287) oli paavst 1285–1287. Ta oli 190. paavst.
Villem Normann
Villem Normann (sünnijärgne nimi Wilhelm Normann) (1812–1906) oli eesti haridustegelane ja Simuna kihelkonnakooli juhataja ning tõlkija.
Honorius IV
Giacomo Savelli sündis Roomas senaatori Luca Savelli ja tema abikaasa Giovanna Aldobrandeschi peres. Ta oli paavst Honorius III ja kardinal Tommaso da Capua sugulane.
Villem Normann
Elulugu
Villem Normann sündis Põlula mõisavalitseja Jakob Normanni pojana. Ta õppis Rakvere alg- ja kreiskoolis, mille lõpetamise järel töötas isa juures. 20-aastase noormehena asus ta Simuna kihelkonda kogudusse Simuna Siimona ja Juuda kiriku köstriks. 1832. aastal asutas ta oma majas väikese kooli, mille 1835. aastal muutis Simuna kihelkonnakooliks, mis töötas pidevalt 52 aastat ja milles ta kösterkooliõpetaja ametit pidas ühtejärge 60 aastat.
Honorius IV
Savelli õppis Pariisi Ülikoolis, abiellus Salvador Miranda andmetel pärast õpinguid ja tal oli 2 last. Pärast abikaasa surma otsustas ta saada vaimulikuks.
Villem Normann
Elulugu
Lisaks õpetajatööle, koostas V. Normann ka kooliraamatuid ning tegeles ka tõlkimisega, ta tõlkis üle 30 vaimuliku raamatu, peamiselt tõlkeid saksa keelest. V. Normann asutas Simunas ka segakoori ja meeskoori (1882).
Honorius IV
Savelli oli Châlons-en-Champagne'i (Châlon-sur-Marne) kapiitli kanoonik ja Barton Millsi kiriku rektor. Innocentius IV määras ta apostellikuks alamdiakoniks ja kaplaniks. Ta andis 13. veebruaril 1254 Savelli käsutusse in commendam Santa Anastasia titulaarkiriku.
Villem Normann
Elulugu
Villem Normann suri Simunas ja maeti Simuna kirikuaeda.
Isiklikku
Villem Normanni vend oli orelimeister Gustav Normann (1821–1893).
Honorius IV
Urbanus IV määras Savelli 17. detsembril 1261 Santa Maria in Cosmedini kardinaldiakoniks, legaadiks Toscanas ja paavsti vägede kapteniks. Ta oli 28. juunil 1265 üks kardinalidest, kes läänistas Prantsusmaa printsile Charlesile Lõuna-Itaalia. Kardinal Savelli osales 1274 Lyoni II kirikukogul, oli juulis 1276 legaat Viterbos, et arutada Saksa kuninga Rudolf I kroonimist Saksa-Rooma keisriks, ja sai 1277 kardinal-protodiakoniks. Ta rajas Albanosse San Paolo kloostri.
Kardinal Savelli osales 8 paavsti valimistel 1264–1285, sealjuures oli ta 1271 valimiskomisjoni liige. Ta pühitses paavstiks Nicolaus III ja Martinus IV.
1285. aasta paavsti valimised
Honorius IV valiti paavstiks 2. aprillil 1285 Perugias Palazzo delle Canoniches, ordineeriti 19. mail preestriks ja 20. mail piiskopiks ning pühitseti samal päeval Rooma Peetri kirikus ametisse kardinal Goffredo da Alatri poolt. Ta võttis nime Honorius III järgi.
29. märtsist või 1. aprillist 2. aprillini 1285 toimunud paavsti valimistel osales 15 kardinali. Neid valimisi ei peetud II Lyoni oikumeenilisel kirikukogul sätestatud konklaavi reeglite järgi, kuna Hadrianus V ja Johannes XXI olid need reeglid tühistanud. Honorius IV valiti paavstiks valimiste esimeses voorus.
Valimistel osalenud kardinalid
Suhted Sitsiiliaga
Honorius IV taotles Sitsiilia jäämist Anjou dünastia valdusse, hoolimata 1282 toimunud Sitsiilia vesprist. Ta kutsus 1285 Prantsusmaa kuningat Philippe III-t korraldama ristisõda Sitsiilia kuningaks valitud Aragóni kuninga Pedro III vastu.
Ta lükkas esmalt tagasi Inglise kuninga Edward I ettepanekud vaherahuks, kuid Prantsusmaa ja Aragóni kuningate surma järel tunnustas neid. Ta ekskommunitseeris 11. aprillil 1286 Pedro III surma järel Sitsiilia kuningaks saanud Jaime ja tema kuningaks krooninud piiskopid, kelle paavst ametist tagandas. Ta taunis Charlesi poja Salerno vürsti Carlo II loobumist oma nõudlustest Sitsiilia troonile.
Ta sätestas 17. septembril 1285 Sitsiilia riigiametnike kohustused ja reguleeris regiooni vaimulikkonna privileege.
Suhted Saksamaaga
Honorius IV taasalustas vahepeal katkenud läbirääkimisi Saksa kuninga Rudolf I-ga tema kroonimise üle Saksa-Rooma keisriks. Esialgse kroonimise kuupäevana lepiti kokku 2. veebruar 1287, kuid olude sunnil tuli kroonimine taas edasi lükata. Paavst saatis 1285 Saksamaale legaadi Giovanni Boccamazza (Johannes Tusculumist), kes osales 1287 Würzburgi riigipäeval.
Honorius IV ja Liivimaa
Honorius IV määras 31. mail 1285 legaadiks Liivimaal, Preisimaal, Venemaal, Poolas ja Saksamaal Tuscolo piiskopi Giovanni Boccamazza (Johannes Tusculumist).
Ta teatas 5. detsembril 1285, et Riia peapiiskopkonnalt eri viisil võõrandatud alad tuleb peapiiskopkonnale tagastada. Ta määras 10. jaanuaril 1286 Riia peapiiskopiks kapiitli valitud Johann II von Vechteni.
Sisepoliitika
Honorius IV elas Vatikanis ja seejärel 1285 suvest Aventinuse künkale rajatud paavstipalees. Ta valiti Rooma senaatoriks. Tema vend Pandolfo Savelli taastas Roomas sisepoliitilise korra.
Sitsiilia kuningas Jaime tungis 1286 Kirikuriiki ja hävitas Astura linna.
Paavst vabastas 16. märtsil 1286 Veneetsia interdiktist.
Suhted kiriku institutsioonidega
Honorius IV kaplan oli Napoleone Orsini.
Ta kinnitas dominiiklaste, frantsisklaste, karmeliitide ja augustiinlaste-eremiitide privileegid.
Ta andis privileege williamiitide kongregatsioonidele.
Ta andis benediktlaste käsutusse enda rajatud Albano San Paolo kloostri.
Teoloogilised vaidlused
Honorius IV nõudis 1285 teoloog Egidio Colonnalt oma vaadetest avalikku loobumist.
Ta mõistis 11. märtsil 1286 hukka apostoolikute liikumise.
Tema ajal hakkas Sardiinias tegutsema inkvisitsioon.
Hemifamity
Hemifamity (inglise keeles hemifamity) ehk beeta 5 (inglise keeles beta 5) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 5120 / 5103 ehk 5,758 tsenti.
Honorius IV
Kardinali määramine
Honorius IV määras 22. detsembril 1285 kardinaliks Giovanni Boccamazza (Johannes Tusculumist).
Hemifamity
1 hemifamity = 1 limiit-7 kleisma - 1 skisma
Kanepi kirik
pisi|Kanepi Jaani kirik juunis 2009 Kanepi Jaani kirik on Eesti kirik Põlva maakonnas Kanepis. Kirik asub aadressil August Weizenbergi 2a.
Honorius IV
Honorius IV kultuuriloos
Honorius IV õhutas Pariisi Ülikoolis võõrkeelte õpetamist.
Kanepi kirik
Kanepi praegune maakivist kirik on ehitatud ajavahemikul 1806–1810. Kiriku ehitaja oli arhitekt Friedrich Siegel. Kirik pühitseti 28. augustil 1810 kindralsuperintendent Karl Gottlob Sonntagi poolt pühale Johannesele. 23. mail 1831 põles kirik välgust süüdatuna maha. Kirik taastati aastaks 1838. Kirikuhoone on 1999. aastast muinsuskaitse all.
Honorius IV
Honorius IV kultuuriloos
Tema ajal alustati Roomas Aventinuse künkal uue paavstipalee rajamist.
Kanepi kirik
Ainukesena Eestis on Kanepi kiriku tornis hoopis aotäht ehk koidutäht ja mitte rist või kukk.
Honorius IV
Surm
Honorius IV põdes podagrat või artriiti ja suri Suurel Neljapäeval 3. aprillil 1287 Roomas Santa Sabina kloostris. Ta maeti esmalt Rooma Peetri kirikusse, kuid 1540. aasta paiku maeti tema säilmed ümber Santa Maria in Aracoeli kirikusse.
Kanepi kirik
Ajalugu
1675. aastal tuli Rootsi kuningas Karl XI-lt korraldus, et loodava Kanepi kihelkonna alla tuleb liita veelgi mõisaid ja külasid, sest tollase mõisniku ja tema talupoegade sissetulekust polevat kiriku ülalpidamiseks piisanud. Selle tulemusena aga polnud olemasolev kirik enam piisavalt suur, et mahutada umbes kolmesaja talu perekonda. Seega vajati suuremat kirikut.
Suurem ja ristikujuline puukirik pühitseti 1737. aastal. Esialgsele hoonele ehitati külgtiivad, kellatorn ja on arvatud, et pikendati ka algset põhihoonet.
Aastal 1780 sai Kanepi koguduse õpetajaks Johan Philipp Roth. Hiljem valiti ta ka Võru praostiks. Roth soovis, et ka Kanepisse ehitataks uus kirik, nagu oli tehtud mitmel pool mujal Võrumaal. Kirik oli üpris kehvas seisus ja nõudis pidevalt erinevaid parandustöid. 1798. aastal arutati kiriku renoveerimisega seotud kulutusi ja leiti, et uue kiriku ehitamine oleks tunduvalt mõistlikum. Kuna mitmel järgmisel aastal oli põllusaak kehv ja kiriku ehitamiseks ei leitud vahendeid, hakati uut kirikut ehitama alles 1804. aastal. Arhitekt oli Friedrich Siegel, kes on olnud ka Tartu Maarja kiriku ehitamise juures.
Praegune hoone
Kanepi praegune maakivist kirik on ehitatud ajavahemikul 1806–1810. Kiriku ehitaja oli arhitekt Friedrich Siegel. Pühitsemise aasta arvandmed näitavad, et elanikke oli Kanepi kihelkonnas 5764. Tol aastal toimus 38 teenistust. Sama aasta septembris algas esimesena Eestis kihelkonna talurahvale priinimede panek. pisi|Kanepi kiriku tornikiiver
Siegeli projekteeritud kirik oli maakivist, punastest tellistest katusega ning raudplekist torniga, mis tol ajal oli väga uudne nähtus. Kuid plekki peeti vastupidavaks ning samuti oli ta odav, mis arvestades eelnenud kitsikusaastaid ja ka ehitamise ajal valitsenud majanduslikult rasket aega oli ainult positiivne. Uue kiriku ehitamise aluseks oli vana tau ehk Vana Testamendi risti kujuga kirik.
23. mail 1831 põles kirik välgust süüdatuna maha. Kirik taastati aastaks 1838.
Kanepi kirikul on kaheksa nurka, hoone põhiosal 15 akent. Akende ümber ja nurkades on 15 valget kvaadrit ehk töödeldud välispinnaga müürikivi. Kvaadreid leidub ka torni nurkades, kus neid on vastavalt Jeesus Kristuse eluaastatele 33. Kiriku idaseina kaunistab piltkiri. Erinevalt tavapärasest traditsioonist, kus kantsel asub põhjaküljel, asub Kanepi kiriku kantsel hoopis lõunaküljel.
Ainukesena Eestis on Kanepi kiriku tornis hoopis aotäht ehk koidutäht ja mitte rist või kukk. Esialgne koidutäht püsis kirikutornis kuni 1893. aastani, kuid ei pidanud ilmastikuoludele vastu ning samal aastal kinkis Pikkjärve mõisnik kirikule kullatud risti. Seegi ei püsinud torni tipus eriti kaua. Hiljem valmistatud uus rist kaunistas torni 2002. aasta suveni. 2002. Aasta restaureerimistööde käigus otsustati aga torn taastada sellisena nagu ta esialgu oli olnud ning torni tippu sai taas aotäht, mis seekord valmistati vasest.
Kirikus on Anton Baueri altarimaal "Kristus ristil" (õlimaal lõuendil) 1857. aastast. See on muinsuskaitse all 1997. aastast.
Kogudus
Kanepi kogudusel on ka oma lipp, mida pühitseti 2010. aasta augustis. Koguduse lipp on kolmetipuline ja kannab mitut kirikule omast sümbolit. Lipp on punasest kangast ja pika valge ristiga, mis näitab seost Ristija Johannesega. Lipuvarda juures asub Jeesus Kristust märkiv hommikutäht, mis asetseb ka kirikutorni tipus. Lipult on leitav ka kanepileht, mis juba ammustest aegadest on olnud Kanepi kihelkonna sümboliks.
Muu
2007. aastal lasi Eesti Post välja Riho Luuse kujundatud postmargi Kanepi kirikust.
Mais 2011 süüdati kirikuuks.
2018. aasta suvel taastati Kanepi kiriku ringmüür. Kiriku müür on sellisena püsinud ligi 175 aastat. Kirikumüür taastati sellisena nagu see esialgu oli olnud – Nõukogude ajal peale pandud betoonist katte asemele pandi punastest tellistest kaldkate, mis ei ole Eestis just eriti levinud.
Soome-ugri toetusrühm
Soome-ugri toetusrühm on Riigikogu juures tegutsev rühm, mille eesmärkide seas on hoida kultuurialaseid kontakte soome-ugri rahvastega, samuti edendada nende rahvaste haridust ja kultuuri.
Rühm moodustati esimest korda 1992 VII Riigikogu juurde. Alates sellest ajast on iga uue Riigikogu juurde alati moodustatud ka soome-ugri toetusrühm.
Indrek Talpsep
Indrek Talpsep (sündinud 3. septembril 1984) on eesti keskkonnatehnoloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli keskkonnatehnoloogina. Ta on uurinud bioaugmentatsiooni.
Ta töötab Eestimaa Looduse Fondis tehismärgalade ja harjureostuse eksperdina.
Pärsia (täpsustus)
Pärsia on nimi, millega kuni 20. sajandini tähistati riiki, mis tänapäeval on Iraan.
Tänapäeval kasutatakse Pärsia nime mitme Iraani territooriumil asunud ajaloolise impeeriumi kirjeldamiseks:
__DISAMBIG__
Apoptoosi indutseeriv faktor
Apoptoosi indutseeriv faktor  (apoptosis inducing factor; lüh AIF) on mitokondriaalne flavoproteiin, mis reguleerib tänapäeva imetajate mitmete rakutüüpide ainevahetust ja kutsub esile apoptoosi.
Limiit-17 väikse sekundi komma
Limiit-17 väikse sekundi komma (inglise keeles septendecimal minor second comma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 289 / 288 ehk 6,001 tsenti.
Apoptoosi indutseeriv faktor
Apoptoosi indutseeriva faktori täpsed funktsioonid pole tänapäeval selged.
Leandro Castán
pisi|Leandro Castán (2012) Leandro Castán da Silva (sündinud 5. novembril 1986 Jaús) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Vasco da Gama.
Ta alustas klubikarjääri Atlético Mineiros, millega liitus 2003. aastal. Aastatel 2007–2008 mängis ta Rootsi klubis Helsingborgs. Seejärel naasis ta Brasiiliasse. Aastatel 2008–2009 mängis ta Barueris ja 2010–2012 Corinthianses. 2011. aastal tuli ta Corinthiansega Brasiilia meistriks ja võitis 2012. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese.
Apoptoosi indutseeriv faktor
AIFi ekspresseerivad enamik rakke peaajus, pankreases, tüümuses, südames, nahas, immuunsüsteemis, maksas.
AIFi seostatakse ka neuronite programmeeritud surmaga.
Leandro Castán
2018. aastal suundus ta tagasi Brasiilia kõrgliigasse, liitudes Vasco da Gamaga.
Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Castán 16. oktoobril 2012 sõprusmängus Jaapani vastu.
Apoptoosi indutseeriv faktor
AIF osaleb tümotsüütide arengus.
Aif-puudulikkus võib mõjutada T-raku populatsioonide arengut tüümuses (Harlequin mouse tüümuses).
AIFi peetakse imetajate arengus oluliseks, AIFi 'välja jätmine' hiirtel enne sündi on surmav.
Peaajus reguleerib AIF neurodegeneratsiooni.
AIF mängib olulist rolli ka teatud tüüpi vähirakkude kasvus.
AIF tuvastati 1990. aastate lõpus.
Ähvardamine
Ähvardamine on tegevus, mille eesmärk on sundida teisi nõustuma enda soovidega, kasutades selleks hirmu tekitamist. See on kõige äärmuslikum negatiivne mõjutamistaktika. Otsene ähvardus loob võimaluse ähvardavast kahjust ja võimalikust vägivallast. Inimese reaktsioon ähvardamisele on enamasti "võitle või põgene", mis tähendab, et hakatakse ähvardajatele vastu või tagajärgede vältimiseks alistutakse või pagetakse. Ähvardamine on efektiivne mõjutamisvahend, sest sellel on enamasti alati väga selge sõnum.
Mõned ähvardamise näited
Uurimused mõjutamisest ja võimust on aga näidanud, et pikemas perspektiivis on ähvardamine vähem efektiivne kui eetilised mõjutamisvormid.
Soovitused enda kaitsmiseks ähvardaja vastu
Seega tasub meelde jätta, et pikas perspektiivis ei ole ähvardamine efektiivne mõjutamise strateegia, kuigi enamik inimesi kasutab seda vahel. Kõige äärmuslikumad ähvardamise vormid aga hävitavad suhteid ja õõnestavad lõpuks mõjutaja võimu ning võivad ärgitada neid, kes end ohustatuna tunnevad, vastuhakule.
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olympische Ringe right|150px|Wasserball Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 29. juulist–12. augustini. Võistlused toimusid nii meeste, kui naiste arvestuses. Meeskondi osales 12 ja naiskondi 8. Kõik veepallikohtumised toimusid Londoni Veekeskuses.
Arvo Taru
Arvo Taru (kuni 1937. aastani Arved Gustav Vilhelm Treumund; 28. detsember 1898 Rakvere – 23. detsember 1969 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1940).
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel
Mehed
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Arvo Taru
Ta arreteeriti 14. juunil 1941.
NSV Liidu kohtuotsusega määrati A. Tarule 17 aastat vabadusekaotust sunnitöölaagris. Tema ellujäämise põhjuseks oli meteoroloogia hea tundmine ja 14 võõrkeele oskus, milleks teda hiljem Siberis kasutati. Pärast kodumaale naasmist ta peagi suri.
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel
Naised
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Laurissaare
Laurissaare (kaartidel Laurisaar) oli küla Tartumaa Torma kihelkonna, hilisema Avinurme kihelkonna põhjaosas Kaasiksaarest idas endise Regisaare (18. sajandi kaartidel Raggisaar) küla lähedal.
Küla liideti 1977. aastal Paadenurmega
Mālpilsi vald
Mālpilsi vald (läti keeles Mālpils pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas.
Vald piirneb Sigulda piirkonna Allaži, Sigulda ja More vallaga, Ropaži piirkonna Ropaži vallaga, Cēsise piirkonna Amata vallaga ning Ogre piirkonna Ķeipene ja Suntaži vallaga.
Valla pindala on 220,9 km². 2019. aasta seisuga elas seal 3350 inimest. Valla keskus on Mālpilsi küla.
Ajalugu
Läti iseseisvumisel asusid praeguse valla kohal Mālpilsi ja Riktere vallad. 1935. aastal oli Mālpilsi valla pindala 148,41 km² ja seal oli 2052 elanikku. 1945 aastal moodustati selle aladele Mālpilsi ja Vite külanõukogu, vald ise aga likvideeriti 1949. aastal. 1954. aastal liideti Mālpilsi külanõukoguga likvideeritava Vite külanõukogu kolhoosi Vienība alad, 1958. aastal Sidgunda külanõukogu kolhoosi Spartaks alad ning 1963. aastal kogu likvideeritava Sidgunda külanõukogu maad. 1990. aastal moodustati külanõukogust Mālpilsi vald, mis kuulus Riia rajooni. 2009. aastal moodustati vallaga samades piirides Mālpilsi piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Mālpilsi piirkond Sigulda piirkonnaga.
Mälestised
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mālpilsi kirik, Mālpilsi mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park ja häärber, Mālpilsi ordulinnuse ase ja Sidgunda linnamägi. Bukase mõisa hooned, Idiņi muinaskalmed, Mālpilsi kiriku keskaegne kalmistu, Mālpilsi linnamägi ehk Viinamägi, Jaunaudriņi muinaskalmed ja Vecrubenīši muinaskalmed on regionaalse kaitse all.
Loodus
Vald asub Kesk-Läti madalikul, idaosa jääb Vidzeme kõrgustikule. Kõrgeim koht (136 m) asub More valla piiril. Suuremad jõed on Lielā Jugla ja selle lähtejõed Suda ning Mergupe. Soodest on suurim Torfi soo (479 ha).
Looduskaitse all on Sporta iela tamm, rippuv kask ja kümme nimeta põlispuud.
Asustus
2016. aastal elas vallas 3034 lätlast, 371 venelast, 72 valgevenelast, 52 ukrainlast ja 37 poolakat.
Panoraam
pisi|Tallinna keskuse panoraamfoto pisi|Võru linna panoraam pisi|360° panoraamfoto [[Kõrgem Kunstikool Pallas|Kõrgema Kunstikooli Pallas raamatukogust]] Panoraam on maastiku või linna avar vaatepilt kõrgemalt kohalt või kaugemalt eemalt. Sõna võib tähendada ka avarat vaatepilti kujutavat videot, fotot, kaarti kui ka ringjalt kulgevat maali ümara hoone siseseinal.
Mālpilsi vald
Asustus
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Keskmise sekundi komma
Keskmise sekundi komma (inglise keeles middle second comma) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 3136 / 3125 ehk 6,083 tsenti.
Kuindži kunstimuuseum
Kuindži kunstimuuseum (ukraina keeles Художній музей імені Куїнджі) oli kunstimuuseum, mis asus Ukrainas Mariupoli linnas. Linnas sündinud kunstniku Arhip Kuindži elu ja loomingu muuseum avati 30. oktoobril 2010.
Muuseum hävis õhurünnakus 21. märtsil 2022 Mariupoli piiramise ajal. Kuindži kolme originaalteost muuseumis sel ajal ei olnud, küll aga oli seal teiste kunstnike teoseid.
Ajalugu
Arhip Kuindži mälestuseks soovitati Mariupoli muuseum asutada juba 1914. aastal. Kuindži kunstnike ühing pakkus, et võiks muuseumile kunstiteoseid annetada, kuid Esimene maailmasõda lükkas otsuste tegemise edasi. 1960. aastatel hakati taas kaaluma muuseumi rajamist, kuid selleks nappis raha ja selle asemel avati Kuindži messikeskus. 1997. aastal kingiti ruumid ja 2008. aastal alustati renoveerimist.
Muuseum avati 30. oktoobril 2010 Mariupoli koduloo muuseumi filiaalina. See asus majas, mis ehitati 1902. aastal Reaalkooli asutaja naise Valentina Gadzinova pulmakingiks. 2015. aastal tähistas muuseum oma nimekaimu 175. sünniaastapäeva. 2019. aastal külastas muuseumi Prantsusmaa suursaadik Ukrainas Isabelle Dumont, kes kiitis selle töid.
Kollektsioonid ja uurimistööd
Kunstikogus oli 650 maali, 960 graafilist lehte, 150 skulptuuri ja üle 300 dekoratiivkunsti eseme. Suure osa sellest kollektsioonist kogus Mariupoli koduloomuuseum 20. sajandi jooksul.
Muuseumis hoiti kolme Kuindži originaalteost ja ka tema teoste koopiaid. Originaalteosteks on visandid "Punane Lääs", "Sügis – Krimm" ja "Elbrus", mille Riiklik Vene Muuseum kinkis 1960. aastatel Mariupoli (tollal Nõukogude funktsionääri järgi tuntud Ždanovina) koduloomuuseumile. Nende praegune asukoht on teadmata.
Muuseumi olid ka Kuindži eluga seotud dokumente, sealhulgas tema 1841. aasta Ukraina sünnitunnistuse koopia.
See sisaldas teiste kunstnike, nagu seal näitustel esinenud Viktoria Kovaltšuk, aga ka Ivan Aivazovski, Vassili Vereštšagini, Ivan Šiškini teoseid.
Maailma diabeedipäev
pisi|Maailma diabeedipäeva logo Maailma diabeedipäeva (ingl World Diabetes Day) tähistati esimest korda 14. novembril 1991 ja see kannab igal aastal erinevat motot. Alates 2007 on maailma diabeedipäev üks ÜRO ametlikest tähtpäevadest.
Kuindži kunstimuuseum
Kollektsioonid ja uurimistööd
Muuseum on esitanud tõendeid, mis toetavad Kuindži sünnikuupäeva 1841. aastal, mis on vastuoluliste tõendite tõttu vaidlusalune. See arutelu toimus vene ja ukraina Vikipeediate vahel.
Maailma diabeedipäev
Ajalugu
Diabeedipäeva algatasid 1991. aastal rahvusvaheline diabeediföderatsioon (International Diabetes Federation) ja maailma terviseorganisatsioon (WHO), et juhtida tähelepanu diabeedi aina suurenevale levikule. 14. november valiti seetõttu, et sel päeval 1891 sündis Frederick Banting, kes avastas 1922. aastal koos Charles Bestiga insuliini.
20. detsembril 2006 leppis ÜRO üldkogu kokku resolutsiooni 61/225 ja kuulutas 14. novembri alates 2007. aastast ÜRO iga-aastaseks ametlikuks tähtpäevaks. Seega on diabeet pärast AIDSi teine haigus, mis on saanud ÜRO-lt oma päeva.
Eestis on diabeedipäeva ürituste eestvedajad Eesti Diabeediliit (Estonian Diabetes Association) ja Diabeedikool.
Sinised hooned
pisi|Keiser Wilhelmi mälestuskirik Berliinis maailma diabeedipäeval 2008 Alates 2007 on maailma diabeedipäeva puhul tuntud hooned üle maailma valgustatud sinise valgusega. Esimesel aastal oli selliseid hooneid üle maailma 279, järgmisel 1107 ja 2009. aastal 1036 hoonet 115 riigis. Ka Eesti võtab sellest ettevõtmisest osa, 2022 oli sinise valgusega kaunistatud näiteks Eesti Kunstimuuseumi hoone.
Vaata ka
Diabeedipäeva koduleht
Stolzenau
Stolzenau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 65 km². 31. detsembril 2017 elas seal 7479 inimest. Vald asub Weseri vasakkaldal, umbes 20 km Nienburgist edelas ja 25 km Mindenist kirdes. 20. sajandi teise poole jooksul paiknes Stolzenaus Hollandi kuninglike õhujõudude üksus.
Toksikoloogia
pisi|282px|Toksikoloogia
Toksikoloogia "isaks" on peetud Šveitsi päritolu arsti ja loodusteadast Theophrastus Phillipus Auroleus Bombastus von Hohenheimi (1493–1541) (hüüdnimega Paracelsus). Paracelsus on tuntud toksikoloogia hüüdlause "Alle Dinge sind Gift und nichts ist ohne Gift; allein die Dosis macht, dass ein Ding kein Gift ist.", mis otsetõlkes tähendab, et "Kõik asjad on mürgised ja ei ole olemas midagi, mis ei oleks mürgine; doos määrab selle, kas asi on mürgine või mitte." Seda hüüdlauset tõlgitakse sageli ka kui: "Doos määrab mürgi" või ladina keeles kui "Sola dosis facit venenum".
Toksikoloogia üks peamisi alustalasid ongi seos kemikaali doosi ja sellele kemikaalile eksponeeritud organismil ilmnenud mõju vahel. Enamuse kemikaalide mõju elusorganismidele on doosist sõltuv; ehk madalatel doosidel kemikaalidel mürgist mõju ei ilmne. Üks toksikoloogias peamiselt kasutatavaid mõõtühikuid on LD50, mis märgistab poolletaalset doosi ehk kemikaali doosi, mis omab efekti poolele testpopulatsioonile. Kõige sagedamini kasutatavad testloomad on rotid või hiired, nende põhjal prognoositakse ka testkemikaalide mürgisust inimesele. Enamasti on aga kemikaalide toksilisus liigispetsiifiline ning liikidevaheline testide tulemuste ülekanne võib osutuda problemaatiliseks. Uuemad testmeetodid toksikoloogias hoiduvad aga loomadel testimisest, kasutades organismist eraldatud üksikud rakke ehk rakuliine.
Kemikaali toksilisuse määravad järgmised tegurid:
Näiteks: kemikaalid, mida on ohutu joogi koostises manustada, ei ole tingimata ohutud siis, kui neid verre süstida.
Kõikide eelnimetatud tegurite ja kemikaalide toksilise mõju viiside testimiseks on välja töötatud erinevad testsüsteemid. Erinevaid protokolle kasutatakse akuutse ja kroonilise toksilisuse testimiseks, nahaärrituse ja allergiate tekkimise uurimiseks, reproduktiivtoksilisuse ja vähi tekkimise (kantserogeensuse) uurimiseks.
Ramiro Benetti
pisi| Ramiro Moschen Benetti (tuntud lihtsalt kui Ramiro; sündinud 22. mail 1993 Gramados) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Corinthians. Tema põhiline mängupositsioon on kaitsev poolkaitsja, kuid ta võib mängida ka paremkaitsja kohal.
Ta alustas klubikarjääri Juventudes, millega liitus 2003. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal.
2019. aastal liitus ta Corinthiansega.
Rietpoort
Rietpoort on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Matzikama vallas.
Rietpoort on saanud alguse 1913. aastal asutatud katoliku misjonijaamast.