cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis Leakey
Enne seda, kui ta hakkas otsima meie eellaste fossiile, sai ta teada, et vahetult enne Esimest maailmasõda olid saksa teadlased leidnud inimlaadseid luid Olduvai jäärakust, mis asus Saksa Ida-Aafrikas. Pärast sõda läks see piirkond Briti protektoraadi alla ja kandis Tanganyika nime (nüüd Tansaania).
Raal Kivi
Raal Kivi (6. august 1946 Tallinn – 7. august 2015) oli eesti arhitekt, Tartu linna peaarhitekt (1972–1991).
Raal Kivi õppis 1953–1961 Tartu 5. Keskkoolis ja lõpetas 1964. aastal Tartu 1. Keskkooli matemaatika eriklassi. Treffneri kooli käekäiku jälgis ta pingsalt aastakümneid ning ta oli üks neist, kellele koolipere võib olla tänulik, et Treffneri gümnaasium jäi tegutsema kesklinna.
Aastatel 1964–1965 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, aastatel 1965–1969 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas.
Aastail 1969–1972 oli ta Eesti Projekti arhitekt, 1972–1991 Tartu peaarhitekt, ehitus- ja arhitektuuriosakonna juhataja, 1991–1993 AS Kordaxi kommertsdirektor, 1993–2003 Tartu Projekti peaarhitekt, 2003–2004 vabakutseline arhitekt, novembrist 2004 maini 2005 Tartu arhitektuuri ja ehituse osakonna juhataja ning seejärel taas vabakutseline.
Ta osales Tartu generaalplaani korrigeerimises, kavandanud kaevandatud alale Kohtla-Järve Lõuna mikrorajooni ja projekteerinud hooneid, millest üks suurejoonelisemaid on kirik Tartus Veski 40.
Kivi kuulus 1982. aastast Eesti Arhitektide Liitu ja Eesti Looduskaitse Seltsi ning oli ka Tartu Saksa Kultuuri Instituudi liige.
Isiklikku
Tema isa oli arhitekt Raul-Levroit Kivi.
Tal on kaks tütart.
Koondamine (metsandus)
Koondamine on järgatud metsamaterjali kokkuvedu.
Metal Hammer
Metal Hammer (vahel ka MetalHammer) on kord kuus Ühendkuningriigis ilmuv heavy metal muusika ajakiri.
Esimene number anti välja 1986. aastal. Ajakirja anti välja ka teistes riikides, kõrgajal ilmus see 11 keeles.
Magari järv
Magari järv (ka Magari paisjärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Magari külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 403 m.
Mark Esper
pisi Mark Thomas Esper (sündinud 26. aprillil 1964 Uniontownis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane ja riigitegelane. Ta oli 24. juunist 2019 kuni 15. juulini 2019 Ameerika Ühendriikide kaitseministri kohusetäitja ja alates 23. juulist 2019 kuni 9. novembrini 2020 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.
Ta lõpetas aastal 1986 West Pointi sõjaväeakadeemia.
The Hunting Party
"The Hunting Party" on Linkin Parki kuues stuudioalbum, mis ilmus 13. juunil 2014.
Kureküla peakraav
Kureküla peakraav on peakraav Põlva maakonnas Räpina vallas. Kraavi pikkus on 11,2 km. Kraavi valgla suurus on 27,6 km².
362 eKr
Aasta 362 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXCII (392.) aasta ab urbe condita.
ÜRO keskus Genfis
ÜRO keskus Genfis (UNOG) on üks neljast peamisest ÜRO keskusest maailmas. Bürookompleks asub Šveitsi suuruselt teise linna Genfi haljasalal Parc de l'Ariana. UNOG on osa suurest rahvusvaheliste organisatsioonide kontorite kobarast Palais des Nations.
Eesti lipp (laul)
"Eesti lipp" on Eesti lipu lipulaul, mille kirjutas Eesti helilooja Enn Võrk 1922. aastal. Laulu sõnade autor on Eesti vaimulik Martin Lipp.
Luuletus avaldati esimest korda trükis 1897. aastal kogumikus "Kodu Kannid I". Siis kandis luuletus pealkirja "Eesti, Eesti, ela sa!".
Kuigi Enn Võrk kasutas lipulaulus selle vaid kolme salmi, koosneb algupärane tekst viiest salmist.
12. aprillil 1934 otsustas Tartu algkoolide juhatajate koosolek laulu "Eestimaa, mu isamaa" asemel piduliku lauluna kasutusele võtta "Eesti lipu".
Martin Lipu sõnadele kirjutas laulu ka Juhan Aavik. Tema teos avaldati 1933. aastal pealkirjaga "Ela, Eesti".
Algne tekst
Ehitagem Eesti kojad Kolme kodu-värviga! Võtku nendel Eesti pojad Ennast ükskord ühenda’, Võtku kuldse armuköie Venna-arm neil’ veerita’, Vastaku neil’ vägev hüüe: "Eesti, Eesti, ela sa!"
Sinine on sinu taevas, Kallis Eesti kodumaa. Oled kord sa ohus, vaevas, Võtkem sinna silmata; Truudusest meil’ tunnistagu Taevasina määratu; Ustavatel sooviks saagu: "Eesti, Eesti elagu!"
Must on meie mullapinda, Mida higis haritud; Must on kuub, mis Eesti rinda Vanast’ juba varjanud. Eesti maad, ta keelt ja rahvast, Minu laul, sa ülenda! Sellel’ kostku koorid vahvast’: "Eesti, Eesti, ela sa!"
Valges ehtes Eesti kased Kaunistavad kodumaad, Puhtalt eesti neiu põsed Roosi-ilul lehkavad. Puhas vanemate viisi, Ära lõpe iial sa, Istutades õrnu õisi: "Eesti, Eesti, ela sa!"
Sinine ja must ja valge, Ehitagu Eestimaad! Vili võrsugu siin selge, Paisugu tal täieks pead! Vaprast meelest, venna-armust Eesti kojad kõlagu, Kostku taeva poole põrmust: "Eesti, Eesti elagu!"
Tänapäevased sõnad
Tänapäeval lauldaval laulul on järgmised sõnad:
Kaunistagem Eesti kojad kolme koduvärviga, mille alla Eesti pojad ühiselt võiks koonduda. Ühine neil olgu püüe ühes vennaarmuga, kostku võimsalt meie hüüe: "Eesti, Eesti, ela sa!"
Sinine on sinu taevas, kallis Eesti, kodumaa, oled kord sa ohus, vaevas, sinna üles vaata sa! Must on sinu mullapinda, mida higis haritud. Must on kuub, mis Eesti rinda vanast’ juba varjanud.
Sinine ja must ja valge kaunistagu Eestimaad! Vili võrsugu siin selge, paisugu tal täieks pead. Vaprast meelest, venna armust Eesti kojad kõlagu! Kostku taeva poole põrmust: „Eesti, Eesti ela sa!”
Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskond
Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb elektrimasinate, elektriajamite, jõuelektroonika, elektervalgustuse, elektroenergeetika, geotehnoloogia õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ja selle dekaan on professor Arvi Hamburg.
Emre Belözoğlu
thumb|Emre Belözoğlu 2007. aastal Emre Belözoğlu (sündinud 7. septembril 1980 İstanbulis) on türgi jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).
August Heinrich Friedrich Offe
August Heinrich Friedrich Offe sündis Plönis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Holsteini liidumaal). Lõpetas kooli Plönis. Immatrikuleerus 13. oktoobril 1770 Kieli Ülikooli, 30. aprillil 1773 Halle Ülikooli. Oli aastal 1781 Liivimaal, aastal 1782 Otepääl. Ordineeriti 24. mail 1786 õpetajaks.
Emre Belözoğlu
Türgi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2017 kokku 94 korral ja lõi üheksa väravat.
10. augustil 2011 Eestiga peetud sõprusmängus lõi ta kaheksandal mänguminutil penaltist matši esimese värava, viies Türgi 1:0 juhtima. 11. septembril 2012 lõi ta 2014. aasta jalgpalli MM valikmängus Eesti vastu 44. minutil Türgi avavärava.
Emre kuulub ka Brasiilia jalgpallikuulsuse Pelé koostatud maailma parima elava 125 jalgpalluri nimekirja FIFA 100, mis avaldati 4. märtsil 2004.
Alates 2021. aastast on ta Türgi kõrgliiga klubi İstanbul Başakşehir peatreener.
August Heinrich Friedrich Offe
Oli aastatel 1786–1806 (introdutseeriti 19. juulil 1786) Tõstamaa Maarja koguduse (ja Kihnu koguduse) õpetaja.
Isiklikku
Tema poeg Benedikt August Friedrich Offe ja pojapoeg Christian Emil August Offe olid Tori-, Tahkuranna- ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetajad.
Galtür
Galtür on küla ja vald (Gemeinde) ning suusakuurort ülemises Paznauni orus Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas, 1584 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 121,2 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 772 inimest. Vald paikneb Kesk-Ida-Alpides 35 km Landeckist edelas Vorarlbergi ja Šveitsi piiri lähedal.
Ajalugu
pisi|Galtür
23. veebruaril 1999 langes Galtürile lumelaviin. Vähem kui 60 sekundiga liikus 50 m kõrgune lumesein kiirusega 290 km/h, pöörates kummuli autosid, purustades hooneid ja mattes 57 inimest – kellest 31 suri enne päästjate saabumist. Lumelaviini peeti Alpides 40 aasta halvimaks. Jätkuva laviiniohu tõttu evakueeriti tuhandeid turiste Paznauni orust õhu kaudu. Sõjaväe- ja tsiviilkopterid Austriast, Saksamaalt, Šveitsist, Prantsusmaalt ja Ühendriikidest olid hõivatud ühe suurima päästeoperatsiooniga Austria hilisajaloos. Lumelaviini põhjustasid kolm suurt ilmasüsteemi Atlandilt, mis tekitasid piirkonnas suure lumesaju, kokku umbes 4 meetrit. Vahelduv külm ja sula tekitasid olemasoleva lume peale nõrga kihi, sellele järgnes täiendav lumesadu. Suured tuuled tekitasid suuri lumehangesid ja põhjustasid lõpuks umbes 170 000 tonni lume langemise külale.
Suusakuurort
Galtüri suusakuurort Silvapark paikneb peakülast 2 km väljas, väikeses Wirli külas. Suusabussid kulgevad läbi Galtüri piki põhimaanteed suusapiirkonna ja teiste sihtpunktide vahel orus, sealhulgas Ischgl, Kappl ja See. Galtüris on peatused Hotel Alpenrose, Dorfplatz ja Alpinarium, samuti üks peatus Birkhahnbahni tõstuki kõrval Wirlis. Wirlis saavad suusatajad ja lumelaudurid mäkketõusuks valida kas Birkahahnbahni tõstuki või Alpkogelbahni gondli.
Silvaparkis on 40 km ettevalmistatud suusaradu, mida teenindavad 3 tõstukit, 1 gondel ja 5 väiksemat puksiirtõstukit. Paljud rajad on tähistatud sinise ja punasega, mis on ligipääsetavad peredele ja algajatele. Arvukalt on ka raskemaid punaseid ja musti radu, mis (koos rajaväliste võimalustega) sobivad ka kogenud suusatajatele ja lumelauduritele. Rajavälised võimalused puude ja radade vahel, eriti Breitspitzbahni tõstuki ümbruses, on kättesaadavad isegi vähem kogenud suusatajatele. See ala on palju vaiksem ja seal on paremad rajatingimused.
Mägedes on mitu mägionni ja restorani, mis pakuvad traditsioonilist Austria kööki. Enamik pakub nii sise- kui ka välisöögikohti, samuti vastavalt mittesuitsetajatele ja suitsetajatele. Alpkogelbahni gondli alumises otsas on mitmeid hotelle, kus on ka suusavarustust. Need hotellid pakuvad majutust ja mugavusi neile, kes pigem suusabussi ei võtaks.
Küla
Küla koosneb enamuses suurtest Austria stiilis karjasemajadest. Paljud neist pakuvad majutust ja einet või iseteeninduslikku majutust, samuti hotellimajutust poolkosti või täiskosti baasil. Küla keskel on pagariäri, mõned suusalaenutused, kirik ja lihakarn. Pyramide ööklubi on tuntud oma lahkete DJ-de poolest, kes mängivad kõike, mida soovitakse, kuigi klientideks on peaaegu eranditult purjus britid. Külaväljakust 0,5 km kaugusel Ischgli pool Hotel Alpenrose vastas on ka supermarket. Sinna pääseb kergesti bussiga. Külas on ka spordikeskus, kus on siseujula, sisetenniseväljak ning saab mängida ka muid sportmänge, näiteks noolemängu, piljardi ja seinatennist.
Santa Maria saar
Santa Maria saar (itaalia keeles Isola Santa Maria) on mitme saare nimi.
Tulevik
Tulevik on vaatleja poolt käesoleva hetkena tajutavale ajale (olevikule) järgnev aeg.
Ahmatbek Keldibekov
Ahmatbek Keldibekov (sündinud 1966) on Kõrgõzstani poliitik, Kõrgõzstani parlamendi Džogorku Kengeši esimees (toraga) alates 2010. aasta detsembrist. Kandideeris parlamenti Ata Džurti kolmanda numbrina.
Keldibekov teenis Nõukogude armees Khuthaisis.
2005. aasta märtsis valiti esmakordselt Džogorku Kengeši liikmeks. 2006. aasta detsembris sai parlamendi eelarve- ja rahanduskomisjoni esimeheks. 2008–2009 oli ta maksude ja lõivude riikliku komitee esimees, 2009–2010 maksuameti juht.
Eesti maavarade komisjon
Maavarade komisjon on 1990. aastal asutatud, tänapäeval Kliimaministeeriumi valitsemisalas tegutsev komisjon, kuhu kuulub geoloogia, mäenduse, keskkonnakaitse ja teiste erialade asjatundjaid.
Maavarade komisjoni põhiülesanne on Kliimaministeeriumi ning tema valitsemisala asutuste ja Maa-ameti nõustamine maapõue uurimise, kasutamise ja kaitse ning maavara arvestamise küsimustes.
Steele'i maakond
pisi|püsti|Steele'i maakonna kohtumaja Owatonnas
Steele'i maakond (Steele County) on maakond USA-s Minnesota osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Owatonna.
Maakonna pindala on 1119 km², millest 7 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 36 576. Aastal 2000 oli elanike arv 33 680.
Ajalugu
Steele'i maakond moodustati 20. veebruaril 1855. aastal Blue Earthi, Le Sueuri ja Rice'i maakonna osadest. Maakond on saanud nime Franklin Steele'i järgi.
Erne järv
Erne järv (ka Padari paisjärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Mustakurmu ja Padari külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 840 m.
363 eKr
Aasta 363 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXCI (391.) aasta ab urbe condita.
Olju–Salla tee
Olju–Salla tee (registrinumbriga 17111) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee pikkus on 7,3 km.
Novo Papaz
Ta mängis Eesti klubis Nõmme Kalju FC.
Louis Andriessen
pisi|Louis Andriessen (1983) Louis Joseph Andriessen (6. juunil 1939 Utrecht – 1. juuli 2021 Weesp) oli hollandi helilooja, Hendrik Andriesseni poeg ning helilooja Jurriaan Andriesseni (1925–1996) noorem vend.
Louis õppis nii isalt kui vennalt ning seejärel aastatel 1957–1962 Kees van Baareni juures Haagi Kuninglikus Konservatooriumis, kus hiljem oli ise pedagoog.
Aastail 1962–1965 õppis ta Luciano Berio juures Milanos ja Berliinis.
Ta on oluline noorema generatsiooni avangard-helilooja – serialistina esimeste hulgas, 1960-ndail kollaaž ja aleatoorika. 1972 asutas oma ansambli De Vorharding ('vastupanu'), mis viljeleb nii professionaalset kui džässmuusikat. 1999 täiendas end tema juures eestlane Märt-Matis Lill.
Mooste Linnajärv
Mooste Linnajärv (ka Linnajärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Säässaare külas. Veekogu pindala on 2,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 692 m.
Renessansi kirjanduse antoloogia
Sisu
Antoloogias on avaldatud tõlkeid itaalia, hispaania, portugali, prantsuse, inglise, saksa, madalmaade, dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola renessansskirjandusest. See on varustatud autoritutvustuste ja lühikeste kommentaaridega ning sissejuhatava käsitlusega.
Antoloogias on lühemate terviktekstide või katkenditega esindatud alljärgnevad autorid ja anonüümsed tekstid.
Itaalia kirjandus
Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio, Franco Sacchetti, Caterina da Siena, Lorenzo de' Medici, Angelo Poliziano, Luigi Pulci, Masuccio, Matteo Boiardo, Lodovico Ariosto, Jacopo Sannazaro, Pietro Bembo, Giangiorgio Trissino, Niccolò Macchiavelli, Baldassare Castiglione, Pietro Aretino, Vittoria Colonna, Francesco Berni, Matteo Bandello, Giambattista Cinzio, Benvenuto Cellini, commedia dell'arte tekst "Abielumees", Giovanni Battista Guarini, Giordano Bruno, Torquato Tasso.
Hispaania ja portugali kirjandus
Juan Ruiz, Juan Manuel, Jorge Manrique, Fernando de Rojas, Juan del Encina, Gil Vicente, Bartolomé de Las Casas, kolm rahvalikku romanssi, Luis de León, Fernando de Herrera, Lope de Rueda, Amadís de Gaula, Jorge de Montemayor, "Tormese Lazarillo elukäik" (katkend), Mateo Alemán, Luís Vaz de Camões, Miguel de Cervantes.
Prantsuse kirjandus
"Sada uut novelli" (novell "Õnnetud armastajad"), Pierre Gringore, Marguerite de Navarre, Clément Marot, Bonaventure Des Périers, Louise Labé, François Rabelais, Pierre de Ronsard, Joachim Du Bellay, Guillaume Du Bartas, Agrippa d'Aubigné, Menippose satiir (1594, katkendeid), Michel de Montaigne.
Inglise kirjandus
"Igamees" (katkendeid), Thomas More, Thomas Wyatt, Surrey, Edmund Spenser, Philip Sidney, John Lyly, Thomas Lodge, Thomas Nashe, Raphael Holinshed, Robert Greene, Thomas Kyd, Christopher Marlowe, Ben Jonson, Francis Beaumont ja John Fletcher, John Webster, Francis Bacon.
Saksa ja Madalmaade kirjandus
Erasmus Rotterdamist, Sebastian Brant, Thomas Murner, "Pimedusemeeste kirjad" (valimik), Ulrich von Hutten, Martin Luther, talupoegade sõja laule, Thomas Müntzer, "Lõbusad lood Till Eulenspiegelist" (valimik), "Lugu doktor Johann Faustist" (katkendeid), "Kilplased" (valimik), Johannes Pauli, Burkhard Waldis, Hans Sachs, Johann Fischart.
Dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola kirjandus
Marin Držić, Ivan Gundulić, Bálint Balassa, Bohuslav Lobkowicz, Mikołaj Rej, Jan Kochanowski.
Tõlkijad
Antoloogia tekstide tõlkijad on Villem Alttoa, Aleksander Aspel, Viktoria Hain, Lehte Hainsalu, Arthur Hone, Ferdinand Hörschelmann, Ain Kaalep, Jaan Kaplinski, Jaan Kross, Aleksander Kurtna, Riina Lõhmus, Uku Masing, Ellen Niit, Ülle Nurk, Ott Ojamaa, Aleksander Raid, Harald Rajamets, Tiina Randviir, Paul-Eerik Rummo, Tiiu Samuel, August Sang, Johannes Semper, Ly Seppel ja Ülo Torpats.
Obodivka (Trostjanetsi rajoon)
Obodivka (ukraina keeles Ободівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 3506. Pindala on 4,35 km².
José Ruiz y Blasco
José Ruiz y Blasco (1838, Málaga, Hispaania – 3. mai 1913, Barcelona, Hispaania) oli Hispaania kunstnik ja kunstiõpetaja, kunstnik Pablo Picasso isa.
Ta sündis Málagas, kus ta õppis Coruñas asuvas Eusebio da Guarda Gonzáleze nimelises keskkoolis (tänapäeval IES Plurilingüe Eusebio da Guarda), kus ta hiljem ka õpetas (samas koolis õppis 1891–1895 tema poeg Pablo). Temast sai joonistusõpetaja provintsi kunstikoolis (Escuela Provincial de Bellas Artes) ning linnamuuseumi direktor ja kuraator, samuti töötas ta joonistusõpetajana San Telmo kunstikoolis (Real Academia de Bellas Artes de San Telmo). Kunstnikuna spetsialiseerus ta vaikelude, maastike ja tuvide joonistamisele. Ta abiellus María Francisca Picasso y Lópezega (1855–1937), kellega tal oli 17-aastane vanusevahe. Neil oli kolm last: poeg Pablo ning tütred Dolores (deminutiiv Lola; 1884–1958) ja Concepción (Conchita; 1887–1895, suri difteeriasse).
1888. aastal andis ta Pablole esimesed kunstitunnid. 1891. aastal kolis Ruiz y Blasco A Coruñasse, kus õpetas kunstikoolis ning Pablo käis tema ornamentaalse joonistamise tundides. 1895. aastal kolis ta Barcelonasse ning õpetas sealses kunstikoolis, mille hüüdnimi oli La Lonja.
Tema sõprade hulka kuulusid Valencia ja Málaga maalikunstnikud Bernardo Ferrándiz, Antonio Muñoz Degrain ja José Moreno Carbonero.
Ruiz y Blasco suri 75-aastaselt Barcelonas 1913. aastal. Tema tuntuimad teosed on "Crepúsculo en el puerto de Málaga" ("Loojang Málaga sadamas", 1887) ja "Palomar" ("Tuvid", 1878) mis tänapäeval kuuluvad Málagas Pablo Picasso kodumajas asuva muuseumi kollektsiooni.
364 eKr
Aasta 364 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXC (390.) aasta ab urbe condita.
Jassenevo
Jassenevo on rajoon Moskvas, mis kuulub Edelaringkonda. Rajoonile vastab samanimeline munitsipaalringkond.
Rajoon hõlmab 25,4 km² suuruse territooriumi. Piirneb põhjaküljelt Konkovo ja Zjuzino ning idaküljelt Tšertanovo rajooniga. Lõuna- ja edelaküljelt piirneb Jassenevo Moskva ringteega. Kuni 2012. aastani kuulusid ringtee-tagused alad Moskva oblastile. Alates 2012. aastast, pärast Moskva linna laienemist edela suunas, on Jassenevo vastas üle ringtee Sossenskoje asundus (kuulub Novomoskovski ringkonda) ja Põhja-Butovo.
Jassenevo loetakse magalarajooniks; selles on üle 178 tuhande elaniku.
Jassenevos on 4 metroojaama: Tjoplõi Stan, Jassenevo, Novojassenevskaja ja Bitševski Park.
Väljaspool Moskva ringteed Jassenevo lähedal (Sossenskojes) asub Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse peakorter.
Võimuorganid
Rajooni juhtimist teostatakse Jassenevo rajoonivalitsuse (vene keeles управа района Ясенево), kohaliku omavalitsuse tööorganite ning teiste rajooni võimuorganite abil (politsei, prokuratuur jt).
Kohaliku omavalitsuse esindusorganiks on 15-liikmeline Jassenevo munitsipaalringkonna saadikute nõukogu, kes valib enda liikmete hulgast esimehe. Kohaliku omavalitsuse täidesaatvaks organiks on munitsipaalringkonna saadikute nõukogu aparaat, mida juhib nõukogu poolt valitud munitsipaalringkonna pea. pisi|left|300px|2015. aastal valmis Jassenevos [[õigeusk|õigeusu kogudusekirik Hram Pokrova Presvjatoi Bogoroditsõ v Jasseneve]]
Vaatamisväärsused
Rajoonis asub õigeusu kogudusekirik Hram Pokrova Presvjatoi Bogoroditsõ v Jasseneve, mis ehitati aastatel 2008–2015.
Tähelepanuväärsete vaatamisväärsuste seas on ka kaks härrastemaja: Jassenevo ja Uzkoje mõisa härrastemaja.
Ion Ciubuc
Ion Ciubuc (29. mai 1943 Hădărăuți – 29. jaanuar 2018 Chișinău) oli Moldova poliitik.
Ciubuk oli 24. jaanuar 1997 – 5. veebruar 1999 Moldova peaminister.
Mikko Lindström
Mikko Viljami Lindström (sündinud 12. augustil 1976) on soome kitarrist, kes mängib rokkansamblis HIM.
Lindströmi kutsutakse enamasti hüüdnimega Linde. Ta sündis Klaukkalas.
Ollimäe–Koluvere tee
Ollimäe–Koluvere tee (registrinumbriga 16162) on kõrvalmaantee Lääne maakonnas. Tee pikkus on 6,5 km.
Franco Armani
Franco Armani (sündinud 16. oktoobril 1986 Casildas) on Argentina jalgpallur, kes mängib väravavahina Argentina kõrgliiga klubis River Plate ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal kodumaal Ferro Carril Oestes. Aastatel 2008–2010 mängis ta Deportivo Merlos ja 2010–2018 Colombia kõrgliiga klubis Atlético Nacional. Ta võitis Atlético Nacionaliga arvukalt tiitleid, sealhulgas tuli kuus korda Colombia meistriks. 2016. aastal võitis ta klubiga Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Libertadorese.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu River Plate'iga. Samal aastal võitis ta teist korda karjääri jooksul Copa Libertadorese, kui River Plate alistas finaalseerias Boca Juniorsi.
Armani valiti Argentina koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks, kuigi ta ei olnud enne seda kordagi koondises mänginud. Koondisedebüüdi tegi ta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus Nigeeria vastu. Lisaks kuulus ta koosseisu kaheksandikfinaalis Prantsusmaa vastu.
Tallinna FC Betoon
Tallinna FC Betoon on Tallinnas tegutsev Eesti saalijalgpalli klubi.
Hooajal 2007/08 tuli klubi Eesti meistriks.
Kiired
Kiired oli Tartu kooliõpilaste kirjandusringi "Kirjanduse sõbrad" album, mille toimetaja oli gümnaasiumiõpilane Gustav Suits.
Albumeid ilmus kolm: 1901 Kiired I ja Kiired II, 1902 Kiired III.
Pürenee rööpmelaius
Pürenee rööpmelaius ehk ibeeria rööpmelaius on Hispaania ja Portugali raudteedel kasutatav 1668 mm suurune rööpmelaius. Samas näiteks kiirraudteed on Hispaanias standardlaiusega. 410px|border|Hispaania raudteekaart (punasega on tähistatud mitte-teenindatavad liinid) Hispaania raudteekaart (punasega on tähistatud mitteteenindatavad liinid) <br style="clear:left" />
Ligilähedane 1676 mm rööpmelaius
Indias, Pakistanis, Argentinas ja Tšiilis on kasutusel 1676 mm rööpmelaius, mis on ibeeria rööpmelaiusest vaid 8 mm võrra laiem. Seetõttu on Tšiili ja Argentina raudteedel lubatud kasutada Hispaania ja Portugali veeremit.
Sergei Pedersen
thumb|Sergei Pedersen esinemas Jazzkaare kontserdil 25. aprillil 2010 [[Disaini- ja Arhitektuurigaleriis]] Sergei Pedersen (sündinud 9. mail 1953) on Eesti muusik.
Ta õppis klaverit Tallinna Lastemuusikakoolis. Tallinna Riikliku Konservatooriumi lõpetas ta 1984. aastal klarneti erialal.
Ta on klahvpille mänginud ansamblites Paradoks, Andromeeda, Magnetic Band, Psycho, Radar, Lainer ja Monarh.
Sloveenia iseseisvussõda
Sloveenia Iseseisvussõda (sloveeni keeles: Slovenska osamosvojitvena vojna) või Kümnepäevane sõda (sloveenia keeles: Desetdnevna vojna) oli sõjaline konflikt, mis puhkes Sloveenia Territoriaalkaitse (sloveeni keeles: Teritorialna obramba Republike Slovenije) ja Jugoslaavia Rahvaarmee (JNA) vahel 1991. aastal pärast seda, kui Sloveenia kuulutas end iseseisvaks.
Sõja puhkemise tagamaad ja ettevalmistused sõjaks
Seni varjul püsinud poliitilised, etnilised, usulised ja majanduslikud pinged ilmnesid Jugoslaavias pärast riigi presidendi Josip Broz Tito surma 1980. aastal. 1989. aastal sai Serbia presidendiks Serbia Kommunistliku Partei keskkomitee esimees Slobodan Milošević, kelle süüks pannakse Jugoslaavia vabariikide vahel väljalöönud pingeid, mis viisid lõpuks Jugoslaavia lagunemiseni. Milošević seisis vastu Sloveenia ja Horvaatia iseseisvumistaotlustele.
1990. aasta aprillis toimusid Sloveenias esimesed demokraatlikud, mitmeparteilised valimised, mille võitis demokraatlikke erakondi koondanud Sloveenia Demokraatlik Opositsioon (DEMOS). 23. detsembril 1990 korraldas Sloveenia iseseisvusreferendumi, kus 82,2% hääletanutest toetas iseseisvuse väljakuulutamist. Sloveenia valitsus oli teadlik, et Jugoslaavia keskvõim võib iseseisvuspüüete allasurumiseks kasutada jõudu.
Pärast kevadisi valimisi Sloveenias oli Jugoslaavia Rahvaarmee (JNA) kuulutanud välja uue, kogu riiki hõlmava kaitsedoktriini. Kui varasema korra kohaselt olid igal vabariigil oma territoriaalkaitsejõud (Teritorialna obramba ehk TO), siis uue doktriini kohaselt oli kavas need asendada tsentraalse kaitsesüsteemiga. Vabariigid oleks kaotanud oma otsustusõiguse kaitseküsimustes ning nende territoriaalkaitseüksused oleks desarmeeritud ja allutatud JNA peakorterile Belgradis. Sloveenia valitsus astus sellele kavale vastu ja tagas, et suurem osa Sloveenia Territoriaalkaitse varustusest jäi nende endi kätte. Ühtlasi kohustas 28. septembril 1990 vastu võetud põhiseaduse muudatus territoriaalkaitse üksused alluma vaid Sloveenia valitsusele. Samal ajal asus Sloveenia valitsus salaja kokku panema alternatiivset väejuhatust juba eksisteerinud kodukaitse (Manevrska struktura narodne zaščite ehk MSNZ) baasil, mis enne 1990. aastat oli vähetähtis, väikesearvuline ja iganenud relvastusega ühing. Sloveenia valitsus nägi aga neis võimalust pakkuda alternatiivi territoriaalkaitsele, mis erinevalt viimasest oleks vaid kohaliku valitsuse kontrolli all.
Kui JNA proovis võtta kontrolli Sloveenia Territoriaalkaitse üle, vahetati selle juhtimisstruktuur lihtsalt MSNZ oma vastu. Sloveenia valitsus asus kavandama ka JNA vastu suunatus sõjalist aktsiooni ning 1990. aasta novembriks valmisid tegevuskava ja taktikaline plaan. Sloveenia oli teadlik, et nad pole oma jõududega võimelised JNA vastu pikalt vastu pidama. Kaitseminister Janez Janša eestvedamisel valiti strateegia, mille kohaselt territoriaalkaitse oleks asunud JNA vatsu pidama partisanisõda, kasutades tankitõrjerelvi ja õhutõrjerakette ootamatuteks rünnakuteks. Plaani kavandades ostis Sloveenia valitsus salaja välismaalt vajalikke käsi- ja kergerelvi.
Diplomaatilised katsed leida tunnustust Sloveenia iseseisvumisele jooksid liiva ning nii Euroopa Ühendus kui Ameerika Ühendriigid pooldasid Sloveenia jäämist Jugoslaavia koosseisu.
Konflikti kulg
Sloveenia ja Horvaatia kuulutasid end 25. juunil 1991 iseseisvaks. Kuigi Jugoslaavia sõjavägi oli Sloveenia iseseisvumise vastu, puudus üksmeel edasise tegevuse osas. JNA ülemjuhataja kindralkolonel Blagoje Adžić pooldas ulatuslikku sõjalist operatsiooni Sloveenia valitsuse võimult kõrvaldamiseks. Tema ülemus, Jugoslaavia kaitseminister armeekindral Veljko Kadijević soovis käituda ettevaatlikumalt, demonstreerides vaid piisavalt jõudu sundimaks Sloveeniat iseseisvusdeklaratsiooni tagasi võtma. Pärast vaidlusi jäi peale Kadijevići seisukoht.
26. juuni 1991
26. juuni hommikul asus Jugoslaavia Rahvaarmee 13. korpus oma kasarmust Horvaatias, Rijekas teele Sloveenia-Itaalia piirile. Kohalikud sloveenlased vastasid sellele omaalgatuslike barrikaadide rajamise ja JNA-vastaste meeleavaldustega. Sõjategevust esialgu ei puhkenud.
Sloveenia valitsus alustas piiripunktide ja Brniki rahvusvahelise lennujaama hõivamist, nagu varem kavandatud. Piiripunktid olid suuremalt jaolt juba varem mehitatud sloveenlastega ning seepärast tähendas nende ülevõtmine enamikul juhtudel vaid vormi ja ametitunnuste vahetamist. Võttes kontrolli piirde üle, said sloveenlased asuda oodatava JNA rünnaku puhuks kaitsepositsioonile.
27. juuni 1991
27. juuni esimestel tundidel jätkus JNA üksuste ümberpaigutamine. Kuna JNA oli föderaalarmee, asusid selle üksused kogu Jugoslaavias, sealhulgas ka Sloveenias. Horvaatias, Karlovacis asunud JNA 306. õhutõrjerügement ületas Sloveenia piiri Metlikas. Mõned tunnid hiljem lahkus oma kasarmust Vrhnikast Sloveenia pealinna Ljubljana lähistelt JNA 1. soomusbrigaad, suundudes Brniki lennujaama ja võttes paar tundi hiljem selle oma kontrolli alla. Sloveenia idaosast Mariborist liikusid JNA üksused lähedal asuvasse Šentilji piiripunkti ja lääne pool olevasse piirilinna Dravogradi. Jugoslaavia lennuvägi viskas mitmel pool Sloveenias alla lendlehti, kutsudes üles koostööle ja andes teada, et igasugune vastupanu surutakse maha.
27. juuni hommikul teavitati Sloveenia juhtkonda vägede liikumisest. Jugoslaavia viienda sõjaväepiirkonna, mis hõlmas ka Sloveeniat, sõjaväeline juhatus ütles telefoni teel Sloveenia presidendile Milan Kučanile, et üle võetakse vaid piiripunktid ja lennuväli. Kiiresti kokkukutsutud nõupidamisel otsustas Sloveenia juhtkond, et osutatakse relvastud vastupanu.
Sloveenia valitsust oli saanud teateid, et JNA kasutab eriüksuslaste kohaletoomiseks helikoptereid, mistõttu edastati JNA-le hoiatus, et kui jätkub kopterite kasutamine, tulistatakse need alla. JNA ei võtnud hoiatust tõsiselt ning 27. juuni pealelõunal tulistas Sloveenia Territoriaalkaitse alla kaks JNA helikopterit. Samuti asusid territoriaalkaitse üksused mitmel pool JNA kasarmute ümber positsioonidele ja korraldasid rünnakuid JNA vastu kogu Sloveenias. Lennujaama juures ründasid territoriaalkaitse üksused seal olevaid JNA vägesid. Trzinis puhkes tulevahetus, milles hukkus neli JNA ja kaks territoriaalkaitse sõdurit, tulevahetuses osalenud JNA üksus sunniti alistuma. Territoriaalkaitse ründas ka JNA tankikolonne Pesnicas, Ormožis ja Ilirska Bistrica lähistel. Ormožis peeti kinni ka Horvaatiast, Varaždinist saabunud tankikolonn.
Hoolimata võitlusest mitmel pool, saavutas JNA suurelt jaolt oma eesmärgi – 27. juuni keskööks olid nende kontrolli all kõik piiripunktid Itaaliaga, Austria piiri ääres oli sloveenlaste käes veel ainult kolm piiripunkti ning JNA kätte olid langenud ka mitmed äsjaloodud piiripunktid Horvaatiaga.
365 eKr
Aasta 365 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXXIX (389.) aasta ab urbe condita.
Sloveenia iseseisvussõda
28. juuni 1991
Ööl vastu 28. juunit andis Sloveenia kaitseministeerium Sloveenia Territoriaalkaitsele käsu üldpealetungiks JNA vastu. Võitlus jätkus kogu päeva kestel.
JNA tankikolonn, mida eelmisel päeval oli Pesnicas rünnatud, peeti nüüd kinni Sloveenia veokitest valmistatud improviseeritud barrikaadiga veidi enne Austria piiri, kus see sattus taas territoriaalkaitse ja Sloveenia politsei rünnaku all. Jugoslaavia lennuvägi korraldas seal kaks õhurünnakut, tappes neli veokijuhti. Sarnaselt blokeeritud tankikolonni kaitseks korraldatud õhurünnakud tapsid Kesk-Sloveenias Medvedjekis kuus veokijuhti. Itaalia piiril, Nova Goricas puhkes tõsine võitlus, kui Sloveenia eriüksus hävitas kolm JNA tanki ja hõivas veel kolm. Kokkupõrkes langes neli JNA sõdurit, nende seas soomuskolonni ülem, ning ligi 100 alistusid.
MONUA
ÜRO vaatlusmissioon Angolas (MONUA, Mission d'Observation des Nations Unies à l'Angola) kestis aastatel 1997–1999.
Sloveenia iseseisvussõda
28. juuni 1991
Sloveenia territoriaalkaitse vallutas Holmeci piiripunkti – selle käigus hukkus kaks Sloveenia ja kolm JNA sõdurit ning 91 JNA sõdurit võeti vangi. Territoriaalkaitse ründas JNA kasarmut Bukovjes ning haaras endale Borovnicas JNA relvalao, parandades oluliselt Sloveenia vägede varustatust. Jugoslaavia lennuvägi korraldas mitmel pool õhurünnakuid – Brniki lennuväljale sooritatud rünnakus hukkus kaks Austria ajakirjanikku, rünnati Sloveenia Territoriaalkaitse peakorterit Kočevska Rekas ning raadio- ja televisioonisaatjaid.
Pada–Sonda tee
Pada–Sonda tee (registrinumbriga 17117) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee pikkus on 12,4 km.
Tee algab Pada külast, läbib teiste seas Toomika küla ja Sonda aleviku piiril läheb üla Lembitu tänavaks.
Sloveenia iseseisvussõda
28. juuni 1991
Päeva jooksul kaotas JNA mitmeid olulisi positsioone. Samuti kerkis esile deserteerimise probleem – paljud sloveenidest JNA liikmed lahkusid oma üksuste juurest või vahetasid poolt.
29. juuni 1991
Sõja puhkemine sundis Euroopa Ühendust otsima kriisile lahendust. Ööl vastu 29. juunit kohtusid Zagrebis kolm Euroopa Ühenduse välisministrit Sloveenia ja Jugoslaavia valitsuse esindajatega ning jõudsid kokkuleppele vaherahuplaanis, mida aga eri rakendatud ellu.
Hommikul saavutasid Sloveenia üksused mitmel pool sõjalist edu. JNA väed Brniki lennuväljal andsid all, kuna territoriaalkaitse oli nad öö jooksul sisse piiranud. Strihoveci lähistel haarasid sloveenid endale mitu JNA tanki, moodustades nendest territoriaalkaitse tankikompanii. JNA eriüksused proovisid maabuda meritsi Hrvatinis, kuid sloveenid tõrjusid nad tagasi. Territoriaalkaitse kätte langesid ka Vrtojba ja Šentilji piiripunktid ning ühes nendega föderaalvägede relvad ja tankid.
JNA väljastas ultimaatumi, nõudes vaenutegevuse lõpetamist kella 9ks 30. juuni hommikul. Sloveenia võimud vastasid sellele resolutsiooniga, mis kutsus üles leidma rahumeelset lahendust, mis ei ohustaks Sloveenia iseseisvust, ning lükkas ultimaatumi tagasi.
30. juuni 1991
Kokkupõrked jätkusid mitmel pool. Sloveenia väed saavutasid kontrolli olulise Alpide-aluse Karawankeni tunneli üle Austria piiril ning hõivasid üheksa JNA tanki Nova Gorica lähistel. Terve JNA garnison Dravogradis (16 ohvitseri ja 400 sõdurit koos varustusega) andis alla, nagu ka Tolmini ja Boveci garnisonid. Enda valdusse saadud JNA relvad jaotati kiiresti Sloveenia vägedele.
1. juuli 1991
Jätkuvate kokkupõrgete käigus hõivas Sloveenia Territoriaalkaitse JNA kompleksi Nova Vasis. JNA laskemoonaladu Črni Vrhis süttis ja hävis ulatuslikus plahvatuses, mis põhjustas kahjustusi ka suures osas linnast. Ladude hõivamine Pečovnikis, Bukovžlakis ja Zaloška Goricas läks sloveenlastel edukalt ning nende kätte langes umbes 70 autokoormat laskemoona ja lõhkeainet.
JNA õhutõrje suurtükirügement taandus oma positsioonidelt Medvedjekis Horvaatia piiri suunas Krakovski metsa, kuid piirati Krško linna lähistel Sloveenia vägede poolt sisse.
Samal ajal soovis JNA juhatus muuta Sloveenia operatsiooni iseloomu. Kaitseminister Veljko Kadijević teatas Jugoslaavia valitsusele, et JNA esialgne kava piirduda vaid Sloveenia piiripunktide hõivamisega oli ebaõnnestunud ning avaldas soovi rakendada ellu tagavaraplaan, mis oleks hõlmanud täiemahulist sissetungi ja sõjaseisukorra kehtestamist Sloveenias. Valitsuskabinet, mida sel hetkel juhtis Serbia esindaja Borisav Jović, keeldus sellist kava heaks kiitmast.
2. juuli 1991
2. juulil oli sõja senimaani kõige vaenutegevuserohkem päev, mis tõi JNA-le kaasa mitmeid tagasilööke. Territoriaalkaitse sundis JNA üksused Krakovski metsas alla andma. JNA neljanda soomuskorpuse üksused püüdsid liikuda Horvaatiast Jastrebarskost Sloveeniasse, kuid löödi piirilinna Bregana lähistel tagasi. Sloveenia Territoriaalkaitse korraldas edukad rünnakud Šentilji, Gornja Radgona, Fernetiči ja Gorjansko piiripunktidele. Dravogradi linna lähistel toimus kokkupõrge JNA ja territoriaalkaitse vahel ning mitmed JNA hooned kogu riigis langesid Sloveenia üksuste kätte.
Kell 21 kuulutas Sloveenia presidentuur välja ühepoolse relvarahu. JNA juhtkond lükkas selle aga tagasi.
3. juuli 1991
3. juuli hommikul lahkus Belgradist suur JNA konvoi, mis pidi väidetavalt suunduma Sloveeniasse. Ametliku versiooni kohaselt ei jõudnud see kohale tehniliste rikete tõttu.
Sõjategevus Sloveenias jätkus päeva jooksul. Gornja Radgonasse suunudnud JNA abivägi peeti kinni Radenci lähistel. Sloveenia väed ründasid Kogi piiripunkti. Õhtuks nõustus JNA relvarahuga ja oma kasarmutesse tagasitõmbumisega.
4.–6. juuli 1991
Relvarahu kehtestamise järel võtsid Sloveenia veäd kontrolli kõigi piiripunktide üle ning JNA üksustel lubati rahulikult pöörduda tagasi kasarmutesse ja liikuda üle piiri Horvaatiasse.
7. juuli 1991 ja pärast seda
Sloveenia iseseisvussõja lõpetas ametlikult 7. juulil 1991 sõlmitud Brijuni leping, mis kirjutati alla Horvaatiale kuuluvatel Brijuni saartel. Samas lepiti kokku ka Sloveenia ja Horvaatia iseseisvuses. Lepingu tingimused oli Sloveeniale selgelt soodsad. Sellega sätestati, et Sloveenia ja Horvaatia lükkavad oma iseseisvumise edasi kolme kuu võrra, mis tegelikkuses ei omanud sisulist tähendust, ning tunnustati Sloveenia politseid ja relvajõude (Sloveenia Territoriaalkaitset) kui nende territooriumi suveräänset korrakaitsejõudu.
Lepiti kokku, et Jugoslaavia sõjavägi lahkub Sloveeniast. Jugoslaavia valitsus seadis vägede väljaviimise lõpptähtajaks oktoobri lõpu. Sloveenia valitause nõudmisel jättis JNA maha suurema osa oma raskerelvastusest ja varustusest, mida hiljem kasutati kohapeal või müüdi teistele Jugoslaavia vabariikidele. Vägede väljaviimine algas kümmekond päeva pärast Brijuni lepingu sõlmimist ja lõpetati 26. oktoobril 1991.
Sõjakaotused
Sloveenia väed võtsid vangi 4692 JNA sõdurit ja 252 föderaalpolitsei ametnikku.
JNA tehtud sõjajärgsete hinnangute kohaselt kaotasid nad sõja käigus 31 tanki, 22 soomussõidukit, 6 helikopterit, 6787 jalaväerelva, 87 suurtükiväerelva ja 124 õhutõrjerelva, mis kas said kahjustada, purustati täielikult või konfiskeeriti.
Holmeci intsident
Austria avalik-õiguslik ringhääling ORF filmis Sloveenia iseseisvussõja ajal Holmeci piiripunktis videokatke, kus on näha gruppi JNA sõdureid üles tõstetud kätega seismas või aeglaselt kõndimas ja hoidmas allaandmise märgiks üleval valget lina. Mõni hetk hiljem on kuulda tulistamist ja sõdurid langeva või viskuvad maha. Ei tulistajad ega tulistamise tulemus pole videolt üheselt näha. Sloveenia võimude väitel heitsid JNA sõdurit pikali tulistamise eest varju otsimiseks ja ei saanud kannatada ning juhtumit on uuritud põhjalikult.
MONUA
Sellele pandi alus 30. juunil 1997 ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1118. Angola rahuprotsessi kokkuvarisemise tõttu soovitas ÜRO peasekretär ÜRO Julgeolekunõukogul MONUA mandaati mitte pikendada. Missioon lõppes ametlikult 24. veebruaril 1999 vastavalt resolutsiooni 1213 tingimustele.
Tallinna SC Enter
Tallinna SC on endine Eesti jalgpalliklubi.
MONUA
MONUA oli viimane rahuvalvemissioon Angolas ja sellele eelnes kolm muud rahuvalvemissiooni: UNAVEM I, UNAVEM II ja UNAVEM III.
Angola kodusõda puhkes pärast riigi iseseisvumist Portugali võimu alt ja kestis aastatel 1975–2002. Selle sajandi ühe pikema kestusega relvakonflikti käigus hukkus ligi miljon inimest.
Missiooni alguses 1997. aastal koosnes ÜRO rahuvalvejõud ligikaudu 3500 sõdurist, vaatlejast ja politseinikust 17 riigist. 1999. aastal, kui missioon lõppes, vähendati seda arvu 400-ni. Missiooni käigus hukkus seitseteist rahuvalvajat.
Sloveenia iseseisvussõda
Holmeci intsident
Vahejuhtum kerkis taas päevakorda, kui Serbia telekanal B92 näitas 2006. aastal videolõiku uuesti, väites, et paljud sõduritest tapeti Sloveenia Territoriaalkaitse poolt ning Sloveenia üritab juhtunut varjata. Samas kõik videos näha olnud ja identifitseeritud sõdurid olid elus veel ka 15 aastat pärast juhtunut.
Eesti Rooma Klubi
alt=Eesti Rooma Klubi logo|pisi|Eesti Rooma Klubi logo Eesti Rooma Klubi (lühend ERK) on poliitikaväline mõtlejate ühendus, mis on asutatud 9. jaanuaril 2001 Tallinnas.
Sloveenia iseseisvussõda
Sõja tulemused
Kuna Sloveeniat eraldas suurematest Balkani sõjakolletest puhvrina Horvaatia, suutis riik ka järgnevatel aastatel säilitada stabiilsuse ning parima elujärje endiste Jugoslaavia vabariikide seas. 1. mail 2004 liitus Sloveenia Euroopa Liiduga.
Eesti Rooma Klubi
ERK liikmeteks on teadlased, silmapaistvad ühiskonna-, kultuuri- ja majandustegelased, keda huvitab Planeedi maa globaalne mõõde ja kes annavad oma panuse teadmistepõhise süsteemse maailmapildi kujundamisse ning selle propageerimisse. Klubi eesmärgiks on tuua avalikkuse ette globaalse kandvusega probleeme, tulevikunägemusi ja -stsenaariume suhestatuna Eesti kultuuriruumiga ning taotleda üldsuse paremat mõistmist iga inimese vastutusest ühiskonna saatuse eest.
Sloveenia iseseisvussõda
Sõja tulemused
Jugoslaavia poolel tõi sõda Sloveenias kaasa mitmeid olulisi muudatusi. JNA kaotas peaaegu kõik oma sloveenidest ja horvaatidest liikmed, muutudes täielikult Serbia ja Montenegro relvajõuks. JNA juhtkond kaotas ebaedu tõttu Sloveenias ja hiljem Horvaatias oma usalduse – Veljko Kadijević astus kaitseministri kohalt tagasi 1992. aasta jaanuaris ning Blagoje Adžić sunniti veidi peale seda minema tervislikel põhjustel pensionile.
Eesti Rooma Klubi
Eesti Rooma Klubi ühendab eri elualade asjatundjaid ja eristub sellega erialaliitudest. Just läbi erinevate teadmistepõhiste vaatenurkade püütakse anda holistiline tegelikkust peegeldav pilt sellest, kuhu oleme inimkonna tegevuse tagajärjel jõudnud ja millised on põhjus-tagajärg seosed nüüd ja tulevikus. alt=Kasvu piirid|pisi|"Kasvu piirid" – Rooma Klubi esimene aruanne. Eesti keeles ilmunud 2022 Eesti Rooma Klubi on Eesti rahvuslik ühendus Rooma Klubi ülemaailmses võrgustikus. Katusorganisatsioon Rooma Klubi, mis on asutatud 1968 Itaalias, ühendab praegusi ja endisi riigipäid, ÜRO bürokraate, tipp-poliitikuid, diplomaate, teadlasi, majandustegelasi ja äriliidreid üle maailma. 2008. aastast asub Rooma Klubi peakorter Šveitsis Winterthuris.
Sloveenia iseseisvussõda
Sõja tulemused
Euroopa Komisjoni sunnil nõustusid Sloveenia ja Horvaatia oma iseseisvumist kolme kuu võrra edasi lükkama. Sloveenia kasutas seda aega riigistruktuuri tugevdamiseks, pakilisemate majandusreformide tegemiseks ja riigile rahvusvahelise tunnustuse otsimiseks.
Eesti Rooma Klubi
Rooma Klubi aruanded (Reports to the Club of Rome) on nii Euroopa kui ka maailma poliitika- ja arengunõustajatele oluliseks suuniseks strateegiate koostamisel ja trendide teadvustamsel. Üha rohkem püüab ERK suunata ja toetada poliitiliste otsuste teadus- ja teadmistepõhist kandepinda ka Eestis jäädes mittepoliitiliseks ja erahuvidest kõrgemal seisvaks ühenduseks. Eesti Rooma Klubi tegevus on avalik ja avalikkust teeniv.
ERK liikmeid on 40-50. Lisaks valitakse juhatus ja president.
Eestlastest on Rooma Klubi (CoR – Club of Rome) liige olnud Andres Tarand (CoR auliikmena).
Eesti Rooma Klubi avaldab oma liikmete ja toetajate artikleid, ettekannete ja arutluste salvestisi, jagab teavet sotsiaalmeedia ja uudiskirja vahendusel. ERK tegemisi on kajastatud arvukates tele- ja raadioesinemistes, ERK liikmed esinevad avalikus ruumis pidevalt oma artiklite ja sõnavõttudega.
Eesti Rooma Klubi trükistena on avaldatud 2018/2019 toimetised "Mõõt või meelevald" ja 2022 "Kasvu piirid" - Rooma Klubi esimese aruande tõlge eesti keelde.
Lihula muinaslinnus
pisi| pisi| Lihula muinaslinnus oli muinaseestlaste 11. ja 13. sajandil eksisteerinud linnus, mis tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Lihulas aadressil Linnuse tee 3. See asus kõrgel paeneemikul põhjapoolsel küljel, sealsamas, kus asub praegu Lihula pealinnus. Asula teises otsas on nn KEK-i mägi.
Arheoloogilised andmed
1994. aastal arheoloogiliste kaevamiste käigus leiti kivilinnuse väravakäigu kohalt muinaslinnuse säilmete kohta mõningaid andmeid. Leiti sideaineta paemüüri lõik, mis söeproovi järgi pärineb 11.-12. sajandist.
Heinrich Rau
Heinrich Gottlob Rau (2. aprill 1899 Feuerbach (tänapäeval Stuttgart) – 23. märts 1961 Ida-Berliin) oli saksa kommunistlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Rahvakooli lõpetamise järel õppis Heinrich Rau metallitööd ja töötas seejärel õpitud erialal. 1913. aastal astus ta sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni liikmeks. 1917. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatu Sotsiaaldemokraatliku Partei liikmeks. Samal aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke ja ta võttis osa Esimesest maailmasõjast.
1920. aastal astus Heinrich Rau Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1920–1923 oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee põõlumajandusosakonna töötaja, 1923–1933 juhataja. Ta oli kommunistlike talurahvaajalehtede "Land- und Forstarbeiter" ja "Pflug" toimetaja. Lisaks oli Rau 1928–1933 Preisimaa Maapäeva liige. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel ta vahistati 1933. aastal ja mõisteti 1934. aastal kaheks aastaks vangi. 1935. aastal võimaldati tal Saksamaalt lahkuda ja emigreerus kõigepealt Tšehhoslovakkiasse ja seal edasi Nõukogude Liitu.
1945. aasta juulis pöördus Heinrich Rau Berliini tagasi. Alates 1945. aasta augustist töötas ta Brandenburgi liidumaa valitsuses, kus oli 1946–1948 majandusminister. 1948–1949 oli ta Saksa Majanduskomisjoni (Saksa DV valitsuse eelkäija) esimees. Alates 1949. aastast oli Johannes Rau Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1950. aasta juulis sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.
1949–1950 oli Johannes Rau Saksa DV majanduse planeerimise minister. 1950–1961 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 1950–1952 oli Rau Riikliku Plaanikomisjoni esimees, 1952–1953 Ministrite Nõukogu juures asuva Tööstuse ja Liikluse Koordineerimisasutuse juhataja. 1953–1955 oli ta masinaehituse minister ja 1955–1961 väliskaubandusminister. 1949–1961 oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.
Veronika Skvortsova
pisi|Veronika Skvortsova (2014) Veronika Skvortsova (vene keeles Вероника Игоревна Скворцова; sündinud 1. novembril 1960 Moskvas) on Venemaa arst (neuroloog), arstiteadlane, tervishoiukorraldaja. Ta oli 21. maist 2012 kuni 21. jaanuarini 2020 Venemaa tervishoiuminister.
Johanna Quandt
Surres oli ta Saksamaa rikkaimate inimeste edetabelis 8. kohal (rikkaim naine), maailma rikaste inimeste tabelis oli ta 77. (naistest 11.).
Veronika Skvortsova
Ta sündis aastal 1960 Moskvas arstide perekonnas. Aastal 1977 lõpetas ta keskkooli kuldmedaliga. Aastal 1983 lõpetas ta kiitusega Teise Moskva Meditsiiniinstituudi pediaatriateaduskonna.
Isiklikku
Veronika Skvortsova on viiendat põlve arst, ta on abielus ja täiskasvanud poja ema.
Johanna Quandt
2014. aasta augusti seisuga hindas Forbes perekond Quandti varanduse suuruseks 46,3 miljardit USA dollarit. Johanna Quandt suri 89-aastaselt oma kodus Bad Homburgis Frankfurdi lähedal.
366 eKr
Aasta 366 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCLXXXVIII (388.) aasta ab urbe condita.
Pažaislise klooster
thumb|Pažaislise klooster
Pažaislise klooster on Leedu suurim kloostrikompleks, mis asub Kaunase linna Petrašiūnai vallas Pažaislise asumis Kaunase veehoidla loodekaldal.
Arhitektuur
Kloostri põhihooned (külalistemaja, eluhoone, eraklad) paiknevad sümmeetriliselt lääne-idasuunalisel teljel. Kompleksi tähtsaim hoone on Kaunase Pühima Neitsi Maarja Eliisabeti Külastamise kirik. See on barokkstiilis kirik ladina risti kujulise põhiplaani ja kuuenurkse 53 m kõrguse kupliga (kõrgus on arvestatud koos kellatorni ja ristiga). Kiriku lõunafassaadil asub päikesekell. Kiriku külgedel asuvad ühe- kuni kahekorruselised galeriidega eluhooned. Nende seinad on krohvitud, akna- ja ukseavad on ääristatud halli liivakiviga. Kloostrikompleksi ümbritseb 2,5 m kõrgune, keraamiliste plaatidega kaetud kivimüür. Väidetavalt meenutab kloostri põhiplaan kamalduulide ordu vappi – ühest karikast joovat kahte tuvi.