cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiiu maakond
Ajalugu
Esimesed Hiiumaa asukad olid tõenäoliselt hülgekütid, kelle laager asus Kõpu poolsaarel umbes 5000 eKr. Muinaaja lõpus oli Hiiumaa arvatavasti Saaremaa üsnagi hõredalt asustatud tagamaa. Eestlaste muistse vabadusvõitluse järel 1228. aastal on Hiiumaad nimetatud "tühjaks saareks" (ladina keeles insula deserta, que dicitur Dageida). Keskajal jagati Hiiumaa Mõõgavendade, seejärel Liivi ordu ja Saare-Lääne piiskopkonna vahel. Ordule kuulus saare idapoolne kolmandik, ülejäänut valitses piiskop.
Saare (ja piirkonna) ajalooline saksakeelne nimi on Dagö (ladina Dageida) tuleneb rootsi keelest ja tähendas algselt arvatavasti päevasaart.
Ordu alade (haldus)keskus pani aluse hilisemale Pühalepa kirikukihelkonnale ja Hiiu-Suuremõisa mõisale. Piiskopkonna aladel tekkis Keina kihelkond. Hiljem eraldusid Reigi kirikukihelkond (1627 Pühalepa kihelkonnast) ja Emmaste kirikukihelkond (1866 Keina kihelkonnast).
17.–20. sajandil kuulus praegune Hiiu maakonna ala halduslikult Läänemaa (Haapsalu kreisi) koosseisu. Maakonnakeskus Kärdla kujunes esimest korda 1564. aastal mainitud rannarootslaste külast, mis hakkas kiiresti kasvama pärast kalevivabriku ületoomist Suuremõisast Kärdlasse 1820.–1830. aastatel. Kärdla kalevivabrik põletati maha taganevate punaarmeelaste poolt 1941. aastal ja selle varemed lammutati. Kuigi Kärdla sai 1938. aastal linnaks, jäi Hiiumaa ka Teise maailmasõja eelse Eesti Vabariigi ajal Läänemaa osaks.
Hiiu maakond kui omaette maakond loodi 1946. aastal, kui tema ala eraldati Lääne maakonnast. 1950. aastal moodustati sellest omakorda Hiiumaa rajoon, valdadest moodustati külanõukogud ja 1. jaanuarist 1990 Hiiumaa maakond, mis 1991 nimetati ümber Hiiu maakonnaks.
1995. aastal kinnitatud Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu järgi kuulusid Hiiu maakonda järgmised haldusüksused: Kärdla linn ning Emmaste, Kõrgessaare, Käina ja Pühalepa vald. 2013. aastal moodustati Kõrgessaare vallast ja Kärdla linnast Hiiu vald ning 2017. aasta haldusreformiga moodustati kõigist senistest omavalitsusüksustest Hiiumaa vald.
Majandus
pisi|[[Kärdlas asuv Rannapaargu on üks paljudest saare söögikohtadest]] pisi|[[Heltermaa sadama abil hoitakse püsiühendust mandriga]] Hiiumaa majandust kujundavad eelkõige saareline asend ja väike territoorium. Saare suurimaks ja olulisemaks majandusharuks on tööstus, millest üle 65% moodustab plasti- ja koostetööstus. Teisteks olulisemateks majandusharudeks on ehitus, kaubandus, turism ja transport. Tänu oma merelisele asendile sõltub tooraine sisse- ja väljavedu täielikult mere- ja õhutranspordist. 2012. aastal moodustas Hiiumaa väliskaubandusest 60,8% eksport ja 39,2% import. Saare tööhõive määr oli 2012. aastal 54,6% ja töötuse määr 11,8%. Keskmine brutopalk oli 760 eurot kuus.
Tähtsaim tööstusharu aastatel 2002–2005 oli puidutööstus, mis tegeleb saarel puidu töötlemise ja puidust toodete valmistamisega. Suurimaks puidutöötlejaks saarel on Lauka saeveski. Alates 2006. aastast on plastitööstus kasvanud Hiiumaa suurimaks tööstusharuks. Saarel asub umbes 10 plastitööstusettevõtet, millest olulisim on Dagöplast. Hiiumaal on hästi arenenud toiduainetööstus. Saarel on kala- ja pagaritööstus ning kulinaaria. Suurim toiduaineettevõte on Hiiumaa Tarbijate Ühistu tütarettevõte HTÜ Tootmine. Lisaks valmistatakse saarel tekstiili- ja metallitooteid.
Suuruselt teine majandusharu on kaubandus ja teenindus. Kuni 2011. aastani oli ainsaks kaubandusketiks saarel Coopi poodide võrgustik. Selveri tulekuga Hiiumaale suurenes sektoris konkurents ning paljud väikesed poed on raskustesse sattunud ja suletud.
Suvehooajal on enamus saare elanikke otseselt või kaudselt seotud turismisektoriga. Aastas külastab Hiiumaad umbes 160 000 turisti, keda on peaaegu 20 korda rohkem kui saare püsielanike. Turiste teenindavad saarel asuvad majutus- ja toitlustusettevõtted.
Ehitussektoris on saarel esindatud üld- ja teedeehitus, eri-, elektri- ja maaparandustööd ning projekteerimine.
Ajakirjandus
Hiiumaal ilmus kaks maakonnalehte kuni 2004. aastani, mil need ühinesid: Hiiu Leht omandas Hiiumaa.
Vaatamisväärsusi
Kirikud ja kabelid: Emmaste Immanueli kirik, Kassari kabel, Käina Martini kirik, Kärdla Ristija Johannese kirik, Mänspe kabel, Paluküla kabel, Pühalepa Püha Laurentsiuse kirik, Reigi Jeesuse kirik, Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kirik Puskil, Malvaste Prohvet Eelija kabel.
Välislingid
🇪🇪
Rünt
Rünt ehk harilik rünt (Gobio gobio) on karpkalaliste seltsi kuuluv kala. Rahvakeeles kasutatud ka nimesid maidel, liivarull, pess, penijüri, "hürrül", koerakala jpt.
Rünt on väikekala, kes tavaliselt on kuni 10 cm pikk, harvem kuni 15 cm, kaal kuni 21 g. Keha on sihvakas ja suhteliselt ruljas. Selg on rohekaspruun, küljed hõbedased ja kaetud sinakasmustade täppide või laikudega. Suu on alaseisune ja selle nurkades on poised.
Rünt on levinud Mandri-Euroopa ja Suurbritannia hapnikurohketes jõgedes ja järvedes, harvem riimveelistes rannikulahtedes. Eestis on levinud peaaegu kõikjal, kus on talle sobivad tingimused.
Rünt elutseb veekogu põhjakihis, eelistades kõva pinnasega liivaseid veekogusi.
Tegutsevad parves.
Ausma Pormale
Ausma Pormale lõpetas 1958. aastal Līvāni Keskkooli ja 1962. aastal Läti NSV Haridusministeeriumi Vanempioneerijuhtide Kooli. 1973. aastal lõpetas ta Moskvas kõrgemad kirjanduskursused. 1962–1963 töötas ta pioneerijuhina, 1963–1971 sekretärina, masinakirjutajana, korrespondendina ja noorte kirjandusringi juhendajana. 1974–1979 oli ta Läti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi masinakirjutaja. Ausma Pormale oli Läti NSV Kirjanike Liidu liige alates 1971. aastast.
Ausma Pormale esimene luuletus ilmus ajakirjanduses 1957. aasta maikuus. Tal ilmus neli luulekogu ja 1987. aastal valikkogu. 2004. aastal ilmus tema senivaldamata luuletusete ja esseede kogumik "Mīlēt mūžam" ('Armastada igavesti').
Piilse
Piilse on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Küla läbib Purtse jõgi.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Sealne 7909 puurauk on Oandu lademe laiendatud stratotüübiks. Küla järgi on nime saanud Rakvere lademe Piilse kihistik. Sealne Oandu ehk Purtse jõe kaldapaljand on ka kihistiku stratotüüp.
Lehmalill
Lehmalill (Vaccaria) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Passaat
thumb|300px|Õhuringe skeem Passaat on püsiv tuul, mis puhub kolmekümnendatelt laiuskraadidelt ekvaatori poole.
Kolmekümnendatel laiuskraadidel tekib kõrgrõhuala, aga ekvaatori piirkonnas tekib madalrõhuala ja õhk liigub troopikast ekvaatori suunas. Coriolisi jõu tõttu õhu liikumise suund muutub ja passaadid puhuvad põhjapoolkeral kirdest edela suunas (kirdepassaadid), lõunapoolkeral kagust loode suunas (kagupassaadid).
Mihhail Ridiger
Mihhail Aleksandrovitš Ridiger (vene keeles Михаил Александрович Ридигер, Eesti Vabariigi kodanikuna Mihail Rüdiger ; 20. mai 1902 Peterburi – 9. mai 1962 Tallinn) oli Eesti õigeusu vaimulik. 1941. aastast preester, 1958. aastast ülempreester.
Elulugu
Ridigeride uueks elukohaks sai Eesti pealinn Tallinn. Mihhail jätkas pooleli jäänud haridusteed ja lõpetas gümnaasiumi. Hiljem osales ta kohaliku vene kristliku üliõpilasliikumise tegevuses.
Aastatel 1937–1940 läbis ta Tallinnas kolmeaastased teoloogiakursused. Nende lõpetamise järel pühitseti ta 1940. aastal diakoniks ja 1941. aastal preestriks. Oma vaimulikuteenistust alustas Mihhail Ridiger Tallinna Püha Siimeoni ja Hanna kirikus. Teise maailmasõja päevil tegeles isa Mihhail hingehooldusega Tallinna ümbruse vangilaagrites, kuhu olid paigutatud Venemaalt ümberasustatud inimesed.
1945–1946 teenis ta preestrina Tallinna Aleksander Nevski katedraalis ja oli ühtlasi Eesti piiskopkonna nõukogu liige.
Novembrist 1946 kuni oma surmani oli Mihhail Ridiger Tallinna Jumalaema Sündimise (Kaasani pühakuju) kiriku (Kaasani kiriku) esipreester. Alates jaanuarist 1955 oli ta uuesti Eesti piiskopkonna nõukogu liige. 1. oktoobril 1961 nimetati ta ka piiskopkonna nõukogu esimeheks.
Aastast 1958 kandis ta ülempreestri aunimetust. 15. oktoobril 1961 autasustas Moskva patriarh Aleksius I teda kaunistatud kuldse kaelaristiga.
Isa Mihhail suri 9. mail 1962 infarkti. Tema matusetalituse viis Jumalaema Sündimise kirikus läbi tema poeg, tollane Tallinna ja Eesti piiskop Aleksius. Isa Mihhaili põrm sängitati Tallinna Aleksander Nevski kalmistule oma kolm aastat varem surnud abikaasa kõrvale.
Isiklik elu
11. aprillil 1926 abiellus Mihhail Ridiger Nõmme Ristija Johannese kirikus Jelena Pissarevaga (1902–1959). Neid laulatas ülempreester Christofor Vink.
Mihhaili ja Jelena abielust sündis 1929. aastal poeg Aleksei, kellest sai samuti õigeusu vaimulik. Ta oli aastatel 1961–1990 Tallinna ja Eesti piiskop ning 1990–2008 Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Brent Berlin
Overton Brent Berlin (sündinud 1936) on ameerika antropoloog, etnobioloog ja keeleteadlane.
Ta on väga tuntud erikeelsete värvusenimetuste uurija. Sel teemal on ta koos Paul Kayga (sünd. 1934) kirjutanud raamatu. Ta on tegelenud ka etnobioloogia, helisümboolika ja etnomeditsiini probleemidega.
PzKpfw II
PzKpfw II ehk Panzerkampfwagen II (tänapäevaselt ka Panzer II) oli Saksamaal 1935–1944 toodetud kergete tankide perekond.
Eellugu
1934. aastal kuulutati välja konkurss 20 mm kahuriga relvastatud kergetanki projektile, millest võtsid osa ettevõtted Krupp, Henschel ja MAN. Projekti koodnimeks oli LaS 100 (Landwirtschaftlicher Schlepper – põllumajandusveduk). Saksa Relvastusamet valis katsetuste järel parimaks MAN-i masina, mis ka tootmisse lasti.
PzKpfw II Ausf. a1/a2/a3
1935. aastal läks Panzer II algmudel tootmisse. Tank kaalus eri andmetel 7,2–7,6 tonni ning oli relvastatud 7,92 mm kuulipilduja MG34 ja 20 mm kahuri KwK 30-ga (Kampfwagenkanone – tankikahur), mis asusid pöörlevas tornis kõrvuti. Kahuri mürsk kaalus 146 grammi. Selle algkiirus oli 785 m/s ja 100 meetri pealt läbistas ta 28 mm paksuse soomuse. Laskemoona oli kaasas 1425 padrunit kuulipildujale ja 180 mürsku kahurile. Meeskonda kuulus 3 meest.
Tank oli 4,86 m pikk, 2,65 m lai ja 2,08 m kõrge. Tankile paigutatud 6-silindriline ja 130-hobujõuline Maybachi mooror HL57TR andis talle maanteel kiiruseks 40 km/h. Tanki veermikul oli kummalgi küljel 6 väikest kanderatast. Soomuse oli 5–13 mm paks.
Tanki PzKpfw II kolme mudelit Ausf. a1, Ausf. a2 ja Ausf. a3 toodeti 1935–1937 kokku 75 tükki (vastavalt 10, 15 ja 50).
pisi|Ausf. B (Saumuri)
PzKpfw II Ausf. b
1937. aastal läks tootmisse tanki uus mudel PzKpfw II Ausf. b, mis sarnanes a-mudeliga, kuid sellele oli paigutatud veidi võimsam, 140-hobujõuline Maybachi mooror HL62TR, mis oli samuti 6-silindriline. Uue mootori tõttu ehitati uus mudel 38 cm pikem ja ka tanki kaal tõusis 7,9 tonnini.
Veebruaris ja märtsis 1937 toodeti seda mudelit firmades MAN ja Daimler-Benz kokku 25 masinat.
PzKpfw II Ausf. c/A/B/C (Sd.Kfz.121)
1937. aastal firmas Henschel tootmisse lastud PzKpfw II Ausf. c sai endale uue veermiku, millel oli kummalgi küljel 5 kanderatast (suuremad kui eelmistel mudelitel). Analoogilised olid ka järgmised Panzer II mudelid A, B ja C.
Tankide relvastuseks oli 20 mm kahur KwK30, millel oli kaasas 180 mürsku, ja 7,92 mm kuulipilduja MG 34 2250 padruniga. Mootoriks oli 6-silindriline 140-hobujõuline Maybachi mootor HL62TRM, mis arendas kiirust kuni 40 km/h. Käiguvaru maanteel oli 200 ning maastikul 125 km. Need mudelid olid 4,81 m pikad, 2,38 m laiad ja 2,02 m kõrged. Tank kaalus 9,5 tonni, selle soomus oli 10–30 mm paks ja meeskonda kuulus 3 meest.
Neid mudeleid toodeti kokku kuni 1940. aastani 1113 tükki.
PzKpfw II Ausf. D/E (Sd.Kfz.121)
1938. aastal sai Panzer II kolmanda veermiku variandi, kummalgi küljel 4 suurt kanderatast. Neid tanke on nimetatud ka kiirtankideks (Schnell-Kampfagen). Sama mootor mis eelmistel mudelitel andis neile maanteel kiiruseks 55 km/h. Tankid kaalusid 9,5 tonni, olid 4,64 meetrit pikad, 2,3 meetrit laiad ja 2,01 meetrit kõrged. Relvastus ja meeskonna suurus olid samad mis eelmistel mudelitelgi.
Aastatel 1938–1939 toodeti neid tanke MAN-is kokku 43 tükki.
pisi|Ausf. F (Münster)
PzKpfw II Ausf. F (Sd.Kfz.121)
1941. aasta märtsis tootmisse läinud PzKpfw II Ausf. F oli analoogiline A-, B- ja C-mudeliga, kuid tal oli uus ja veidi parema soomusega kere. Soomus oli 14,5–35 mm paks. Viimastele tankidele, mis valmisid 1942. aasta sügisel, pandi peale uus 20 mm kahur KwK 38 L/55, mille 100-grmmise soomusmürsu algkiirus oli 1050 m/s.
PzKpfw II Ausf. G (n/A -VK. 901)
1941. aasta aprillist kuni 1942. aasta veebruarini toodeti Panzer II G mudelit tehasenimetusega VK.901. Sellel oli uus veermik, mille suured kanderattad paiknesid nn. malekorras. Tankile paigutatud Maybachi mootor HL66P3 andis talle kiiruseks maanteel 50 km/h. See mudel oli 4,24 m pikk, 2,28 m lai ja 2,05 m kõrge ning kaalus 9,5–10,5 tonni. Relvastuse moodustasid 20 mm automaatkahur EW141 MG ja 7,92 mm kuulipilduja MG34.
PzKpfw II Ausf. G-d toodeti kolmes variandis (G1, G3 ja G4) MAN-is kokku 12 tanki.
PzKpfw II Ausf. H (n/A -VK. 903)
1942. aasta septembris valmis järgmisest MAN-i ettevõtte Panzer II mudelist PzKpfw II Ausf. H prototüüp VK. 903, mis jäigi sellest mudelist ainsaks. Selle relvastuse moodustasid nagu F-mudelilgi 20 mm kahur KwK38L/55 ja 7,92 mm kuulipilduja MG34. 1943. aastal plaaniti sellele peale panna veel võimsam kahur, nimelt 75 mm Pak 42 L/70, kuid see mõte ei teostunud.
PzKpfw II Ausf. J (n/A – VK. 1601)
MAN tootis ka järgmist, J-mudelit, mis sarnanes ülimalt Panzer I viimase, F-mudeliga. Tankil oli erakordselt paks soomus: ees 80 mm, taga 50 mm ning külgedel ja peal 25 mm, see aga tõstis tanki kaalu 18 tonnile. Sama mootor mis PzKpfw I Aufs. F-ilgi andis sellele tankile kiiruseks 31 km/h, läbisõiduks maanteel 150 km ja maastikul 85 km. Relvastus oli sama mis PzKpfw II Ausf. F-il.
PzKpfw II Ausf. J mudelit toodeti aprillist detsembrini 1942 kokku 22 tükki.
PzKpfw II Ausf. L "Luchs" (n/A – VK. 1303) (Sd.Kfz. 123)
Parimaks Panzer II mudeliks peetav L-mudel (tehasenimetusega VK. 1303), millel oli ka Saksa tankidele omane looma nimi "Luchs" ('ilves') läks tootmisse 1943. aasta septembris. Tank oli G-mudeli edasiarendus. Selle prototüübi šassii valmistati MAN-is, pealisehitised ja torn Daimler-Benzis. Tankil oli 180-hobujõuline 6-silindriline Maybachi mootor HL66P, mis andis talle maanteel kiiruseks 60 km/h ja maastikul 42 km/h, tegevusraadiuseks vastavalt 290 km ja 175 km. Relvastuseks oli 20 mm automaatkahur KwK38L/55 (320 mürsku), mille laskekiirus oli 420–480 lasku minutis ja kuulipilduja MG34 (2280 padrunit). "Luchs" kaalus 11,8 tonni, oli 4,63 m pikk, 2,48 m lai ja 2,22 meetrit kõrge. Meeskonda kuulus 4 meest. Tanki soomus oli kuni 30 mm paks.
PzKpfw II Ausf. M (n/A – VK. 1301)
PzKpfw II Ausf. M oli H-mudeli edasiarendus. Sellele oli paigutatud veidi suurem torn, mis mahutas 50 mm kaliibrilise kahuri KwK39/1.
Seda masinat ehitati 1942. aasta augustis MAN-i firmas 4 tükki.
PzKpfw II sõjategevuses ja kasutus teistes riikides
1939. aastal saadeti mõningad Panzer II lahingukatsetusteks Hispaaniasse. Wehrmachti 2. tankidiviisi tankid Panzer II olid 15. märtsil 1939 esimesed, kes sisenesid Prahasse.
1. septembril 1939 kuulus Saksa vägede koosseisu 1224 Pz.II mudelit, millest 83 kaotati Poola-kampaania käigus jäädavalt. 25 tanki osalesid 40. pataljoni (40 Abteilung Z.B.V.) koosseisus Taani ja Norra okupeerimisel. Prantsuse-kampaania eelõhtuks oli Wehrmachtis alles veel 955 Pz.II tanki, kuid need suutsid Prantsusmaa keskmistest ja kergetankidest jagu saada vaid väga lähedaselt distantsilt.
Ettevalmistustel sissetungiks Briti saartele ehitati 52 Panzer II ümber ujuvtankideks.
Nõukogude-Saksa sõja algusest võttis osa 746 PzKpfw II, millest 424 kaotati aasta lõpuks. Enamjaolt asendati need masinad palju võimsamatega ning Panzer II kasutati peamiselt luureülesannete täitmisel. Idarindel kasutati Pz.II lahinguüksustes kuni 1943. aastani ja nende viimane suurem kasutus oli Kurski lahingus, kus osales 70 Pz.II. 1943. aastani kasutati neid ka Põhja-Aafrikas.
1945. aasta märtsis oli Wehrmachtis alles veel 145 Panzer II-t.
Peale Saksamaa kuulusid PzKpfw II veel Slovakkia, Rumeenia ja Bulgaaria armee koosseisu.
Panzerkampfwagen II veermikule ehitatud teised masinad
Panzer II erinevate mudelite baasil ehitati mitmesuguseid liikursuurtükke, sapöörmasinaid, sillapaigaldajaid ja leegiheitjatanke.
Toomingas
Toomingas on roosõieliste sugukonda toompuu perekonda kuuluv lehtpuude alamperekond.
Toomingad on levinud põhjapoolkera parasvöötmes.
Toomingatel on lihtlehed. Õied on koondunud 12–30 kaupa sihvakatesse rippuvatesse kobaratesse ja puhkevad kevadel pärast lehtede valmimist.
Kõigil toomingatel on luuviljad, mis kinnituvad oksale kas üksikult või kobarana. Rahvasuus nimetatakse vilju marjadeks, aga see pole bioloogilises mõttes korrektne. Viljaliha on söödav ja selle sees on kivikõva kestaga seeme. Seemneid ei tohi süüa, sest see sisaldab amügdaliini. Amügdaliin ise ei ole mürgine, aga organismis lagunedes tekib väga mürgine sinihape. Kuna toominga seeme on väga väike, siis tekib ka sinihapet nõnda vähe, et ühe seemne söömine pole veel eluohtlik. Viljad on lindudele korraga allaneelamiseks sobiva suurusega ja linnud neid ka põhiliselt levitavad.
Toomingaid kasvatatakse ilupuudena. Küllalt levinud on nii täidisõielised kui kirjude lehtedega vormid. Õied on nii metsikutel puudel kui kultivaridel valdavalt valged või roosad.
Puitu saab toomingatelt vähe, sest need pole suured puud, aga enamasti on see tugev ja hästi töödeldav. Sellepärast sobib see nikerdamiseks ja vastupidavate tarbeesemete valmistamiseks.Mööblit valmistatakse näiteks hilistoomingast P. serotina, mis kasvab Põhja-Ameerikas ja üle 30 m kõrgeks. USA pärismaistest puudest on see tisleritöödeks üks hinnatumaid ja kallimaid.
Toomingalehti söövad mõned liblikad, näiteks kollavaksik Opisthograptis luteolata.
Virgiinia toominga P. virginiana marjadest tehakse tarretist ja veini. See puu kasvab Põhja-Ameerikas.
Rääsa
Rääsa on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Guglielmo Marconi
Guglielmo Marconi [gulj'elmo mark'ooni] (25. aprill 1874 Sasso Marconi (Bologna lähedal) – 20. juuli 1937 Rooma) oli vastava hariduseta itaalia insener, keda peetakse sageli raadio leiutajaks.
Kuigi samal ajal Marconiga tegeles raadio väljatöötamisega teisigi teadlasi, peetakse Marconit "raadio isaks", sest tema süsteem saavutas laialdase leviku ning ta sai ka esimesena patendi.
Marconi ei olnud teadlik Nikola Tesla ja Aleksandr Popovi samalaadsetest katsetustest ja saavutustest. Samas toetus Marconi India teadlase Jagadish Chandra Bose paar aastat varem avalikustatud uuringutele.
Eraelu
16. märtsil 1905 abiellus Marconi Edward Donough O'Brieni, 14. paruni Inchiquini tütre Beatrice O'Brieniga (1882–1976). Neil sündis kolm tütart: Degna (1908–1998), Gioia (1916–1996) ja kolmas, kes elas kõigest mõne nädala, ning poeg Giulio (1910–1971). Abielu lahutati 1924 ja tühistati 1927.
15. juunil 1927 abiellus Marconi Maria Cristina Bezzi-Scaliga (1900–1994). Mussolini oli Marconi pulmas. Abielust sündis tütar Elettra (1930).
Leida Rammo
Leida Rammo (18. aprill 1924 Tallinn – 23. juuli 2020) oli eesti näitleja.
Elulugu
Ta lõpetas 1942. aastal Tallinna 4. Gümnaasiumi ning 1950. aastal Eesti Teatriinstituudi.
Ta on juhtinud Paul Pinna nimelise rahvateatri stuudiot.
1968–1977 töötas ta Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Elanikkonna Teenindamise Valitsuses insenerina, vaneminsenerina ning teeninduse ja tootmise organiseerimise osakonna juhatajana.
Leida Rammo fond
Eesti Rahvuskultuuri Fondi alla kuuluv Leida Rammo Linnateatri Fond loodi 2015. aasta oktoobris eesmärgiga tunnustada Linnateatrit ja selle loomingulist kollektiivi.
Leida Rammo fondi stipendiumi laureaadid:
Isiklikku
Leida Rammo oli abielus ajakirjanik Avo Lorentsiga. Neil sündis tütar Kai Lorents.
Simpsonid
{{seriaal Julie Kavner Nancy Cartwright Yeardley Smith Hank Azaria }}
"Simpsonid" on Ameerika Ühendriikide joonissari, mille autor on Matt Groening. "Simpsonid" on võitnud nii Emmy kui ka Peabody auhinna. Sari tegi Matt Groeningi kuulsaks ning tõi telekanalile Fox palju uusi vaatajaid.
"Simpsonid" on üks vanemaid teleekraanil jooksvaid sarju. "Simpsonite" debüüt toimus 19. aprillil 1987 "Tracey Ullman Show" varieteeprogrammi kolmandas jaoks (siis oli tegu veel 1-2-minutiste sketšidega). Groening oli toona tuntud "Life in Hell" ("Elu põrgus") koomiksiartistina, mis jäi silma produtsent James L. Brooksile, kes pakkus 1985. aastal Groeningile võimalust teha tema koomiksisarjast lühianimatsioon tulevase Tracey Ullmani sarja jaoks. Groening aga kartis kaotada autoriõigust koomiksi üle ning otsustas hoopis täiesti uue koomiksi luua, mille jaoks joonistas ta väga algelise Simpsonite perekonna, pannes neile nimed omaenda pereliikmete järgi. Homeri ja Marge'i hääle dubleerijateks valiti Tracey Ullmani sarja peanäitlejad Dan Castellaneta ja Julie Kavner, laste dublaažinäitlejateks valiti Nancy Cartwright ja Yeardley Smith. Kokku valmis kolme aasta jooksul 48 lühisketši, viimane jõudis eetrisse 14. mail 1989.
"Simpsonid" on satiiriline paroodia Ameerika Ühendriikide elustiiliga keskklassi perekonnast, kuhu kuuluvad pereisa Homer, pereema Marge, poeg Bart ning tütred Lisa ja Maggie. Joonissarja tegevus toimub väljamõeldud linnas Springfieldis. Sari näitab lähemalt inimesi, Ameerika Ühendriikide kultuuri, rahvast tervikuna ja televisiooni ennast.
"Simpsonid" tuntakse ära juba oma algusklipi järgi, milles näidatakse kõiki sarja tegelasi ning mis lõpeb üldjuhul Simpsonite elutoa diivanile kogunemisega.
Kui Simpsonid esimest korda eetrisse jõudsid, sattus sari pidevalt Ameerika lastevanemate ja konservatiivide kriitika alla, eriti Barti tegelaskuju pärast - tema mässumeelse, "paha-poisi" iseloomu tõttu, ning et tema pätiteod jäid pea alati karistuseta, peeti teda halvaks eeskujuks lastele. Ka ajakirja People 1990. aasta oktoobrinumbris nimetas USA toonane esileedi Barbara Bush Simpsoneid "jaburamaks asjaks mida ma eales näinud olen" (It was the dumbest thing I had ever seen). Stsenaristid saatsid 28. septembril 1990 Barbarale vastu kirja Marge'i nime all, ning Barbara saatis 9. oktoobril 1990 vastu vabandava kirja.
1992. aasta presidendivalimisteks valmistudes pidas president George H. W. Bush 27. jaanuaril 1992 Washingtonis Sheratoni hotellis "Convention of the National Religious Broadcastersi" üritusel kõne, kus ta ütles, et "me proovime tugevdada Ameerika perekonda, et Ameerika perekonnad oleksid rohkem Waltonite ja vähem Simpsonite moodi". ("We are going to keep on trying to strengthen the American family, to make American families a lot more like the Waltons and a lot less like the Simpsons.") 30. jaanuaril 1992, kui kolmanda hooaja avajagu "Hullunud papake" jõudis teist korda uuesti eetrisse, lisati sellele uus avaklipp, mille tegevus toimub Simpsonite elutoas, kus Simpsonite pere vaatab telerist presidendi kõnet, ning Bart kommenteerib: "Me oleme ju Waltonite moodi, ka meie tahame, et majanduslangus lõppeks." ("Hey, we're just like the Waltons. We're praying for an end to the Depression, too.")
7. oktoobril 2011 tehti teatavaks, et 24. hooaeg jääb "Simpsonitele" viimaseks ning maailmakuulsa animasarja tootmine lõpetatakse, kuid juba 8. oktoobril 2011 tehti teatavaks, et pärast 24. hooaega tuleb siiski ka 25. hooaeg. 31. hooaeg lõppes 17. mail 2020 ning 32. hooaeg läheb eetrisse sama aasta sügisel. Siiski on kriitikute arvates sarja kvaliteet alates 10. hooajast ainult alla käinud.
Eestis jõudsid "Simpsonid" esimest korda teleekraanile TV3-s 5. septembril 1997 kell 19.55.
Boknafjorden
thumb|Vaade Boknafjordeni suunas [[Boknist]] thumb|Vaade Boknafjordenile linnulennult Boknafjorden on fjord Põhjamere idakaldal Norras Rogalandi maakonnas Stavangeri ja Haugesundi vahel. Ümbritseb Kvitsøy, Rennesøy, Finnøy, Tysværi, Bokni ja Karmøy valla rannikut. Laius kuni 20 km. Ulatub maasse umbes 100 km ulatuses.
Nguyễn Xuân Phúc
pisi|Nguyễn Xuân Phúc (2019) Nguyễn Xuân Phúc (sündinud 20. juulil 1954 Quảng Nami provintsis) on Vietnami poliitik. Ta oli alates 5. aprillist 2021 kuni 18. jaanuarini 2023 Vietnami president, enne seda oli ta alates 8. aprillist 2016 Vietnami peaminister.
Rebu küla
Rebu on Ida-Virumaal Lüganuse vallas asuv küla.
Kohanimekäändeks on Rebusse, mitte Rebule.
Rebule lähimad külad on edelas Oandu, läänes Mehide, põhjas Aruküla ja idas Rääsa.
2005. aasta Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
13. Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 12.–22. juulini 2005 Kanadas Montréalis.
Rebu küla
18. sajandi kaartidel oli Rebu ja Rääsa küla juures Virunurme juurest lähtuv oja.
Küla mainiti 1551 ja 1844 kujul Rebbo, 1665 kujul Rebba ja 1796 kujul Röbbe. 1726 märgiti hajataludena Räbo Jürri ja Räbo Maddi talusid. 1732 nimetati Rääsa küla all talupoegi Räwo Jurri ja Räwo Maddis, kes on arvatavasti needsamad isikud kes 6 aastat varem. Küla asus Lüganuse kihelkonnas ning ta on kuulunud Maidla ja Mäetaguse mõisa alla.
Häälikuliselt vastab külanimele sõna "rebu", mis tähendas vanasti rebast. Ent oletatud on sedagi, et nime algkuju oli ä-line. Sel juhul oleks algkujuks sõna "räbu", mis vanasti tähendas puru.
Eesti 2000. aasta rahvaloenduse järgi oli Rebul 8 elanikku. Küla kuulus Maidla valda kuni selle likvideerimiseni 2013. aastal.
Äiakas
Äiakas (Agrostemma) on nelgilaadsete seltsi nelgiliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Äiaka perekonda kuulub 2–4 liiki üheaastasi taimi, mille looduslik levila on Lõuna–Euroopas ja Lääne-Aasias põldudel või kivistel nõlvadel. Tõenäoliselt kujunes see perekond välja Vahemere maade idaosas. Eestis kasvab looduslikult harilik äiakas. See on ka maailmas tuntuim äiakaliik. Seevastu Agrostemma gracile kasvab üksnes Kesk-Kreekas Farsala linna lähedal.
Äiakas on sisse viidud paljudesse maadesse, sealhulgas Ameerikasse, aga mitmel pool on ta tunnistatud invasiivseks liigiks ja tema kasvatamine on keelatud. Selle põhjuseks on asjaolu, et äiaka seemned on mürgised. Seetõttu, kui äiakad kasvavad viljapõllul ning äiaka seemned satuvad teraviljaseemnete hulka ja jahvatatakse, siis on saadud jahu samuti mürgine.
Kirjeldus
Äiakate peajuur on pikk ja kuni 8 dm pikk. See on kas harunev või kaetud pikkade valkjate või hallikate juurekestega.
Äiakate vars on püstine, kas lihtne või harunev ja 3–10 dm kõrge.
Neil on vastakad alusel kokkukasvanud lineaalsed või süstjad kuni 13 cm pikad lehed.
Õied on mõlemasoolised ja kuni 5 cm läbimõõduga. Nad paiknevad kas ükshaaval varre tipus või hõredas õisikus. Õietupp on 2½–5½ cm pikk, piklik või munajas pikkade lineaalsete või süstjate hammastega ja sellel on 10 selgesti eristuvat roodu. Õietupp on lõhestunud äärest enam kui poole diameetri kaugusele 5 osaks. Kroonlehti on 5, abilehed puuduvad. Kroonlehed on terve servaga, mõnikord sälguga tipus. Kroonlehed on tumeroosad, vahel heleroosad või valged, pealmise külje allotsas kolme tumeda triibuga. Tolmukaid on 10, emakaid 5. Emakasuue on karvane.
Vili on ühepesaline ja paljuseemneline kupar. Vilja ülaosas on 5 haagikest, mis võivad kinni jääda taimest mööduja külge. Seemned on peaaegu mustad ja läbimõõduga 2½–3½ mm, kaetud köbrukeste või teravate kidadega, ühelt poolt kumerad.
Äiakad on üheaastased lilled. Talvel maapealne osa hävib ja kasvab järgmisel kevadel tagasi. Mõned äiakad vajavad korralikuks arenguks talvist puhkeperioodi, mil temperatuur märgatavalt langeb.
Kasutamine
Äiakate seemneid müüakse tänapäevalgi. Äiakaid kasvatatakse aedades ilutaimedena, näiteks lillepeenardel. Lõikelilledena peavad äiakad suhteliselt hästi vastu, närtsimata nädal aega.
Lähisantarktiline kliimavööde
thumb|400px|Lähisantarktilise kliima ala Lähisantarktiline kliimavööde on lõunapoolkeral asuv vahekliimavööde, kus talvel valitseb antarktiline õhumass ja suvel parasvöötme õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulik väga külm talv ja jahe suvi (kõige soojema kuu keskmine temperatuur jääb alla +12 °C) ning väike sademete hulk. Polaarjoonest lõuna pool esineb polaaröö ja polaarpäev.
Äiakas
Kasutamine
Äiakaid kasutatakse ravimtaimena nugiliste vastu ja unerohuna. Värskeid lehti kasutatakse hemorroidide, koeranaelte ja haavade raviks.
Heilbronn
Ajalugu
Heilbronni on esmamainitud 741. aastal villa Helibrunna nime all. 841. aastal asus seal Ludwig Sakslase õukond. Linnaõigused sai Heilbronn 1225. aastal.
Teise maailmasõja lõpus pommitati Suurbritannia ja USA õhurünnakutes linn maatasa.
Lähe
Jõe lähe on koht, kust jõgi saab alguse. Jõe lähteks võivad olla allikas, soo, järv või veehoidla, sulav liustik jne.
Водозбір
Angus Young
Angus Youngi tuntakse energiliste lavasõude, talle iseloomuliku lavalise liikumise ja koolipoisiliku riietumisstiili järgi.
Angus Youngi vennad on Stevie, George ja Malcolm ning neil on õde Margaret Young. 1973. aastal rajasid Angus ja Malcolm Young AC/DC.
Ajakiri Rolling Stone paigutas Angus Youngi oma 100 läbi aegade parima kitarristi nimekirjas 24. kohale.
Sirtsi
Sirtsi on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
18. sajandi kaartidel on Tagama (Taggama) ja Mehide (Mehhede) küla vahel Sirtsi kõrts. Endisest Tagama külast voolab läbi Hirmuse jõgi.
Rott
Rott (Rattus) on hiirlaste sugukonda kuuluv liigirohke näriliste perekond.
Toitumine
Ta sööb palju ja ükskõik mida: elektrijuhtmeid, kummivoolikuid, viljateri, puitu, nahka, toiduaineid – kõike kuni prügikastides olevate jäätmeteni.
Eluviis
Rott elab karjas ja suudab kohaneda igasuguste oludega. Ta on väga hea ujuja. Rott liigub harva oma territooriumilt välja: ta teab, et lähedalt on kergem saaki püüda. Ta ei taju valju müra ja võib koguni surra, kui ei jõua ruttu põgeneda.
Paljunemine
Emane rott paaritub paljude isastega. Igas pesakonnas on 1–20 poega. Juba kolme nädala pärast võivad need pojad omakorda järglasi saada. Aastas poegib emane rott palju kordi. Aasta jooksul võib emasel rotil sündida 800 järeltulijat.
Rotiliike
thumb|Rändrott (Rattus norvegicus)
Fokker
Fokker oli Hollandi lennukitootmisettevõte, mille asutas Anthony Fokker.
Uniküla (Lüganuse)
Uniküla (18. sajandi kaartidel Unnikül) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Küla läbib Purtse jõgi. Jõel on olnud vesiveski.
Tarumaa
Tarumaa (18. sajandi kaartidel Tarroma) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Rakvere
pisi|Droonivideo Rakvere linnusest ja linnast 2022. aasta veebruaris pisi|[[Turu plats (Rakvere)|Turu plats]] Rakvere (ajalooline nimi Tarvanpää; saksa keeles Wesenberg, vene keeles Rakovor) on linn Lääne-Viru maakonnas, maakonna haldus-, majandus- ja kultuurikeskus.
Rakvere linn on elanike arvult Eesti suuruselt 8. linn ja 14. omavalitsusüksus.
Rakvere linna elanikest palgatöötajate keskmine brutopalk kuus oli 2022. aastal 1451 eurot ehk 10% väiksem kui Eesti keskmine brutopalk. Selle näitajaga ollakse omavalitsusüksuste seas 28. kohal. Lääne-Virumaa omavalitsustest on vaid Kadrina valla elanike keskmine brutopalk kõrgem kui Rakvere linnas.
Linnajuhtimine ja haldusorganid
Rakvere linnapea on 2019. aastast Triin Varek. Rakvere linnavolikogu esimees on Mihkel Juhkami.
2021. aastal olid Rakvere linna eelarve tulud 23,8 miljonit eurot. Selle näitaja alusel on Rakvere linn Eesti omavalitsuste seas suuruselt 13. kohal. Rakvere linna netovõlakoormus on 6,4 miljonit eurot, mis moodustab 26,9% linna tuludest. Netovõlakoormuse osakaalult ollakse omavalitsusüksuste seas keskmike seas (51. kohal).
Linn ja linnaosad
Rakveres on 19 linnaosa: Kondivalu, Kukeküla, Kurikaküla, Lennuvälja, Lepiku, Lilleküla, Linnuriik, Moonaküla, Mõisavälja, Paemurru, Palermo, Roodevälja, Seminari, Südalinn, Taaravainu, Tammiku, Vallimäe, Vanalinn, Õpetaja Heinamaa.
Rakvere tuumiku moodustavad kolm kõrvuti asuvat linnaosa: Vanalinn, Südalinn ja Õpetaja Heinamaa. Keskajast pärinev Vanalinn hõlmab Vallimäe, selle idajalamil paikneva Pika tänava piirkonna ning põhjas kunagise Rakvere mõisa südame koos Teatrimäe ja Rahvaaiaga. Seal asuvad endised ajaloolised Rakvere linnavalitsuse ja Viru maavalitsuse hooned, enamik Rakvere ajaloolisi vaatamisväärsusi, muuseumid, teater ja rahvamaja, kirik, samuti palju mälestusmärke.
Tihedalt hoonestatud Südalinn paikneb Carl Robert Jakobsoni, Tallinna, Võidu ja Tuleviku tänava vahel. See on eelkõige ärikeskus, kus paiknevad kauplused, turg, toitlustus-, teenindus- ja meelelahutusasutused, pangakontorid, postkontor, politseiosakond ja bussijaam, samuti 2004. aastal valminud moodne Rakvere keskväljak (ametlik nimi Turu plats). Alates 2015. aastast asub ka Rakvere linnavalitsus Turu platsi ääres aadressil Lai tänav 20. Linnavalitsuse kõrval asuv Parkali tänav on alates 2018. aastast mõeldud vaid jalakäijatele; see ühendab vanalinna südalinnaga.
184
184. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Rakvere
Linn ja linnaosad
Linna pindalast moodustab 153 ha linnale kuuluv metsamaa.
184
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Rakvere
Sümboolika
Lisaks lipule ja vapile on Rakverel oma tunnuslause ja logo.
184
Aastad: 179 180 181 182 183 - 184 - 185 186 187 188 189
Rakvere
Sümboolika
Linna tunnuslauseks on "Rakvere – väge täis", mis väljendab, et Rakverel on suurel hulgal majanduslikku, vaimset ja demograafilist ressurssi. Rakvere märk kujutab tagajalgadele tõusnud valget tarvast punasel taustal, mida ümbritseb kollane ring. Kollasel ringil asub linna nimi Rakvere ja tunnuslause "Väge täis". Märk lähtub vanimast teadaolevast Rakvere nimest – Tarvanpää. Ürgveis on iidne jõu, väe ja viljakuse sümbol. Tarva püstine asend väljendab edasipürgimist, üleküllast jõudu, kindlat vastuseisu survele.
Tunnuslause ja visuaalse identiteedini jõudmisele eelnes põhjalik eeltöö: reklaamibüroo Korpus tellis EMOR-ilt alusuuringu, mis selgitas välja Rakvere tuumsümbolid. Küsitlusse kaasati nii Rakvere elanikke kui ka inimesi mujalt Eestist.
Loodus ja kliima
Linna läbib Soolikaoja, mis paikneb suures osas kollektoris. Linna edelaosas asub Rakvere tammiku maastikukaitseala, lõunaosas asub Palermo mets. Linna järgi on nime saanud ordoviitsiumi Rakvere lade.
Rakvere tammikus paikneb kaitsealuse seeneliigi Eesti tammepässik leiukoht.
Rakvere linn paikneb Eesti tingimustes nii mandrilise kui ka merelise kliima mõjupiirkonnas. Aasta keskmine sademete hulk on 750 mm ja lumikatte keskmine paksus 30–40 cm. Aasta keskmine õhutemperatuur on 4,5 °C, püsivad külmad algavad detsembris ja kestavad 80–90 päeva.
Taristu
Linna läbib Tallinna–Narva raudtee, linnast põhja poole jääb Tallinna–Narva maantee. Rakverest saab alguse Rakvere–Pärnu maantee. Kaugus Tallinnast on 98 km, Narvast 114 km, Tartust 126 km ja Peterburist 274 km.
Rahvastik
Rakvere elanikest moodustavad pensionärid 23,9%. Selle näitaja poolest ollakse Eestis omavalitsusüksuste seas 57. kohal. Eelnevast tulenevalt on Rakveres Eesti keskmisest väiksem pensioniealiste isikute osakaal.
pisi|Vaade linnale linnuse kohalt (veebruar 2022)
Rakveres on puudega isikute osakaal Eesti omavalitsusüksuste üks madalamaid. 8,8% Rakvere elanikest on diagnoositud puue (Eestis on keskmiselt diagnoositud puue 9,3% elanikest). Rakvere elanikel on kõige enam on diagnoositud liikumispuuet (40% juhtudest). pisi|Rakvere linna rahvastikupüramiid (2023)
Haridus
Lääne-Viru maakonna keskusena on Rakveres arenenud koolide võrgustik, kus omandavad statsionaarses õppes haridust ligikaudu 2700 last ja noort.
Rakveres tegutseb seitse kooli: kolm munitsipaalkooli (Rakvere Gümnaasium, Rakvere Reaalgümnaasium ja Rakvere Põhikool), kolm erakooli (Rakvere Eragümnaasium, Rakvere Waldorfkool ja Mihkli kool (toimetulekukool)) ning üks kutsekool (Rakvere Ametikool). Täiskasvanud saavad põhi- ja keskharidust omandada Rakvere Täiskasvanute Gümnaasiumis.
Kõrgharidust sai kuni 2019. aasta kevadeni omandada Tallinna Ülikooli Rakvere Kolledžis. alt=Rakvere linna elanike arvu muutus|pisi|Rakvere linna elanike arvu muutus Linnas tegutsevad veel Rakvere Muusikakool, Maret Ani Tennisekool ja Rakvere Spordikool ning hulk muid huvikoole, sh Muusikakool Rajaots, Esteetika ja Tantsukool, Athena Maja Huvikool, Muusika- ja Kunstikool Kaur, Rakvere Loovuskeskuse huvikool jt.
Ettevõtlus
Pea iga viies (18%) Rakverre registreeritud tegutsev ettevõtete tegutseb hulgi- ja jaekaubanduse või mootorsõidukite remondi tegevusalal. Ehituse valdkonnas tegutseb 17% ettevõtetest. Kutse-, teadus ja tehnikaalase tegevuse valdkonnas tegutseb 11% ettevõtetest. Muudest valdkondades tegutseb igasühes alla 10% ettevõtetest. Linna registreeritud ettevõtete tegevusaladest on linna suurim tööandja töötlev tööstus, millele järgneb hulgi- ja jaekaubanduse valdkond. Tegutsev on ettevõte, kellel on töötajad või käive. Tööandjate töötajate arv on piirkonda registreeritud tööandjate töötajate arv kokku.
Rakverre registreeritud juriidilistest isikutest suurimad tööandjad on toodud järgnevas tabelis. Rakvere tööstussõlm hõlmab lisaks linna territooriumile ka Näpi ja Sõmeru alevikku ning Roodevälja ja Aluvere küla.
Töötleva tööstuse ettevõtete müügitulu oli 2015. aastal umbes 230 miljonit eurot. Tähtsaimad on kohalikul toormel baseeruvad tööstusharud (osatähtsus müügitulus):
Rakvere külje all Roodevälja külas asub Eesti suurim lihatööstus Rakvere Lihakombinaat, Skandinaavia päritolu ettevõtte HKSCAN Estonia AS-i suurem osapool.
Sport
Rakveres asuv Rakvere linnastaadion on tänapäevane staadion, mille kõrval paikneb spordihall, mis avamise ajal 20. mail 2004 oli Eesti suuruselt teine. Staadioni kõrval asub veel kergejõustikumaneež ja osalise katusega pealtvaatajate tribüün. Spordihallis on peale spordivõistluste võimalik korraldada ka messe, laatu ja kontserte.
Linna lõunaosas asuvas Palermo metsas on avatud tervisespordirada, kus talvel on ka suusarajad.
Edukaim korvpalliklubi on Eesti-Läti korvpalli ühisliigas mängiv BC Rakvere Tarvas, edukaim võrkpalliklubi on meeste esiliigas osalev MTÜ Rakvere Võrkpalliklubi ning edukaim jalgpalliklubi on Eesti klubijalgpalli esiliigas mänginud Rakvere JK Tarvas. Rakvere kergejõustikuklubi ViKe kasvandikud on edukalt esinenud mitmesugustel võistlustel.
Kultuur
pisi|[[Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone|Rakvere mõisa peahoone ja teatrihoone]] Toimuvad rahvuste festival Kamalammas septembris, disaininädal oktoobris, roheline keskkonnanädal mais ning mõõga ja mantlipäeva elustiililaat juulis. Alates 2010. aastast toimuvad märtsis-aprillis laste ja noorte vanamuusikaansambleid koondav festival Fiori musicali ja ajaloolise tantsu minifestival Rakvere Renessanss, kus on esinenud tantsuansamblid Eestist ja ka piiri tagant ning kus lisaks kontserdile on toimunud ka meistriklassid ja töötoad.
Vaatamisväärsused
pisi|Rakvere linnus (veebruar 2022) Rakvere kõige tähtsam vaatamisväärsus on Rakvere ordulinnuse varemed Rakvere Vallimäe oosil. Vallimäel asuvad ka skulptuur Tarvas, Vallimäe vabaõhukeskus ja Vallimäe tuulik ning kõrgendiku lõunaosas paikneb Rakvere tammik.
Laiemat tähelepanu on pälvinud Rakvere keskväljak, mis valmis praegusel kujul 2004. aastal. Väljaku ääres on Ferdinand Gustav Adoffi projekti järgi valminud ja Kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud Rakvere turuhoone ja Eesti Panga Rakvere osakonna hoone.
Rakvere vanalinna kaitseks on moodustatud Rakvere vanalinna muinsuskaitseala.
Eesti funktsionalistliku kooliarhitektuuri ja arhitekt Alar Kotli sõjaeelse loomingu ilmekamaid näiteid on Rakvere ühisümnaasiumi hoone. Selle kõrval asub sama arhitekti projekteeritud Rakvere Pauluse kirik, mis on ringi projekteerimisel Arvo Pärdi muusikamajaks.
Rakvere Jumalaema Sündimise kirikus asuvad õigeusu preestermärter Sergi Florinski säilmed.
Mälestusmärgid ja skulptuurid linnaruumis
pisi|püsti|Fr. R. Kreutzwaldi tänav (veebruar 2022) Rakvere kesklinnas aadressil Lai tänav 34 asub Amandus Adamsoni kavandatud Rakvere Vabadussõja mälestussammas.
Rakvere äärelinnas Juhan Kunderi tänava ääres Palermo metsas asub Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi. Rakvere tammikus paikneb mälestussammas "Okaskroon", mis on pühendatud Nõukogude okupatsiooni ajal represseeritutele.
Aadressil Vallimäe tee 5 asub Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument. Aadressil Tammiku tänav 1 on Juhan Kunderi mälestussammas.
Turu platsil asub koolipoisipõlve Rakveres veetnud heliloojale Arvo Pärdile pühendatud skulptuur "Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas".
Ajalugu
Aastatel 1219–1220 allutas ja ristis Virumaa alad Taani kuningas (vt Taani valdused Eestis). Taanlased asusid linnuse kohale oma kantsi rajama arvatavasti 13. sajandi II veerandil, kasutades algul eestlaste rajatud valli ja puitpalissaadi. Siis rajati Rakvere Vallimäele ka Rakvere ordulinnuse esimesed kivihooned, millest vanimatena on säilinud kahe poolkeldri katked hilisema pealinnuse edelanurgas. Läti Henriku kroonikas mainitakse Tarvanpea asulat esimest korda 1226. aastal. 1252. aastal nimetati taanlaste uut tugikohta ehk linnust Wesenberghiks (Tarvanpea keskalamsaksa keeles).
1267. aastal alanud sõjategevuses tungisid Novgorodi väed vürst Juri juhtimisel Virumaale Rakvereni ning rüüstasid raskelt piirkonda. Kindlust aga vallutada ei suudetud, kaotati üks oma pealikest ja muid tähtsaid mehi ning pöörduti tagasi. 1268. aasta jaanuaris tuli mitu Novgorodi vürsti oma vägedega (umbes 30 000 meest) üle Narva jõe ning läks Rakvere alla.
1302. aastal sai linnuse juurde kujunenud Wesenberghi asula Lübecki linnaõigused. 1346. aastal müüs Taani kuningas Valdemar IV pärast Jüriöö ülestõusu oma Eestimaa valdused (Harju- ja Virumaa koos Tallinna, Rakvere ja Narva linnustega) Saksa ordu ordumeister Goswin von Herikelile umbes nelja tonni hõbeda (19 000 Kölni marka) eest ja Saksa ordu pantis need 1347 Liivi ordule.
Rakvere linna arengus mõjutas linna kujunemist seda edela ja lääne poolt ümbritsenud Rakvere mõisa ja ida poolt Rakvere kirikumõisa valdused, mistõttu kujunes linn algselt põhjast kagusse suunduva kaarena, mille keskosa (Vallimäe ja kiriku vaheline ala) oli vaid mõnisada sammu lai.
Järgnenud Liivimaa sõjas (1568. aastal) piirasid edutult Rakveret, ja põletasid maha linna ümbritsenud alevi, Pärnust tulnud mõisamehed, Poola kuninga pooldajad. 1572. ja 1574. aastal piirasid linnust Rootsi väed, kuid samuti tulemusteta. 1581. aastal piirast Rootsi väed uuesti linnust Pontus De la Gardie juhtimisel ning olid seekord edukad. Vene garnison kapituleerus 4. märtsil 1581. 1583. aastal sõlmitud Pljussa vaherahuga läks linn Rootsi haldusse.
Rakvere mõis loodi 1618. aastal, mil Rakvere linnuse ala läänistati Reinoud van Brederodele (1567–1633), kelle Rootsi kuningas Gustav II Adolf 12. juunil 1616 oli Rakvere vabahärraks teinud ja kes Hollandi saadikuna oli osalenud Stolbovo rahuläbirääkimistel. 1631. aastal andis Gustav II Adolf Brederodele ka Rakvere linna. 1669. aastal omandasid mõisa Tiesenhausenid ning 19. sajandi keskel Rennenkampffid.
1783. aastal kehtestati Venemaa keisririigis asehalduskonnad ja loodi Tallinna asehalduskonna Rakvere kreis. Wesenbergi linn osteti Tiesenhausenilt 45 011 rubla eest ära ning nimetati üheks Eestimaa kubermangu kreisilinnaks. 1805. aastal asutati Rakveres kreiskool, 1814. aastal algkool.
1870. aastal avati Rakveres Balti Raudtee Seltsi Balti raudteeliinil Rakvere raudteejaam. 1912. aastal asutati Rakvere Õpetajate Seminar.
Sõpruslinnad
Rakverel on ühesa sõpruslinna.
350
350. aasta
182
182. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 177 178 179 180 181 - 182 - 183 184 185 186 187
Suudmepidur
thumb|Suurtüki kahekambriline suudmepidur Suudmepidur on tulirelva rauasuudme külge ehitatud seade, mis vähendab relvast tulistamisel tekkivat tagasilööki.
Suudmepiduri tööpõhimõte seisneb rauasuudmest väljalendavale kuulile, mürskle, ülehelikiirusel järgnevale püssirohugaaside allesjäänud energia ärakasutamises suudmega risti paigutatud ja rauaga ühendatud pindadele tekkitatud jõu (aktiivne pidur) ärakasutamises tagasilöögi vähendamiseks. Suudmepidurid on veel reaktiivset tüüpi, kus raua suudmest väljuvate gaaside suunda muudetaks vastas-suunaliseks, vähendades sellega raua tagasijooksu. Raua väiksem tagasijooks lubab kasutada võimsamat paiskelaengut, mis omakorda suurendab laskemoona algkiirust ja lennukaugust või suurendab automaatrelvade puhul tule täpsust.
Suurtüki suudmepiduri tagasilöögi kompenseering on tavaliselt 25–40%
Saksamaa Liitvabariigi liidukantsler
Saksamaa Liitvabariigi liidukantsler on Saksamaa valitsusjuht.
Liidukantsleri valib liidupäev häälteenamusega, mille järel liidupresident nimetab ta ametisse. Juhul kui liidupäev ei ole võimeline liidukantslerit valima, on liidupresidendil õigus liidupäev laiali saata ja uued valimised välja kuulutada.
Soonurme
Soonurme (18. sajandi kaartidel Sonurm) on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Saksamaa Liitvabariigi liidukantsler
Alates 8. detsembrist 2021 on liidukantsler Olaf Scholz. 2005–2021 oli liidukantsleri ametis Angela Merkel.
Veneoja
Veneoja on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Hulkharjasussid
Hulkharjasussid ehk polüheedid (Polychaeta) on klass rõngusside hõimkonnast.
Nende keha on segmenteerunud ja igal kehalülil on üks paar jäsendeid ehk parapoode, kuhu kinnitub palju kitiinist harjaseid.
Süstemaatika
Hulkharjasussidel on palju seltse ja perekondi. Liike on kirjeldatud üle 10 000. Nende eluviisid on väga mitmekesised.
Alamklassid
WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulub hulkharjasusside klassi kolm alamklassi :
Eesti liigid
Eesti merevetes on kirjeldatud kaheksa hulkharjasussi, neist tavalisim on harilik harjasliimukas (Hediste diversidcolor, sünonüüm Nereis diversicolor).
Eestis esinevad ka järgmised liigid.
Johannes Paulus II pastoraalsed visiidid
pisi|350px|[[Paavst Johannes Paulus II poolt külastatud riigid. Värv näitab visiitide arvu vastavasse riiki: <BR><SMALL>sinine=9, roheline=8, kollane=7, kuldne=5, oranž=4, punane=3, pruun=2, must=1</SMALL>]]
Johannes Paulus II käis pastoraalsetel visiitidel väljaspool Itaaliat, Itaalias ja Roomas.