cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edward Hopper
Karjääri algus
Hopperi viimane külastus Euroopasse oli aastal 1910. Sel reisil külastas ta uuesti Pariisi ning reisis ka Hispaaniasse, kus talle meeldis väike vana linn Toledo. Ent ühtegi Hispaania kunstnikku ta ei maininud, mistõttu arvatakse, et küllap need Hopperile piisavalt muljet ei avaldanud. See jäi tema viimaseks reisiks üle Atlandi.
Läbimurre
pisi|"Smash the Hun". Edward Hopper, 1918 Hopper töötas üle 15 aasta reklaamifirmas illustraatorina. 1913. aastal müüs ta esimese akvarelli "Sailing", hinnaga 250 USA dollarit. Seejärel kulus veel kümme aastat, enne kui ta järgmise maali müüs. Aastal 1918 võitis Hopper esimese konkursi postriga "Smash the Hun". Selle teosega pälvis ta rohkem tähelepanu kui ühegi enda maaliga ja kogus tuntust illustraatorina.
1924. aastal oli Hopperi esimene isikunäitus. Sellelt näituselt osteti ära kõik tema 11 üles pandud akvarelli. Lõpuks ometi sai ta tegeleda ainult maalimisega ning illustraatoritööst loobuda.
Aastal 1927 müüs Hopper 1500 dollari eest oma maali "Two on the Aisle". Müügist saadud raha eest ostis ta kasutatud auto, mis andis paarile vabaduse sõita, kuhu iganes nad tahtsid, ning maalida, mida hing ihaldas. 1928. aastast hakkas ta oma teostega osalema aastas keskmiselt 12–23 näitusel.
1933. aastal ostis Hopper tüki maad Massachusettsi osariiki Trurosse, kuhu ta tahtis ehitada maja ja oma stuudio. Samal aastal organiseeris New Yorgi moodsa kunsti muuseumi direktor Alfred H. Barr Hopperile ülevaatenäituse, mis kandis nime "Edward Hopper: Retrospective Exhibition". vasakul|pisi|Edward Hopperi haud 1966. aastal maalis ta oma viimase teose, kus ta kujutab ennast ja oma naist laval. Maali nimeks oli "Two Comedians" ehk "Kaks komödianti". Samal aastal võis kunstniku teoseid näha veel 17 näitusel. 15. mail 1967 suri Hopper ning vähem kui aasta hiljem, 6. märtsil suri ka tema abikaasa Josephine Nivision. Paar oli koos olnud 42 aastat. vasakul|pisi|330x330px|"[[Öösorrid" ("Nighthawks"). Edward Hopper, 1942.]]
Looming
Hopper maalis kõige enam maju ja valgust, kuid tema teoste hulgas leidub ka taieseid, millel on kujutatud inimesi.
Üks Hopperi kuulsamaid teoseid on "Nighthawks" (eesti keeles "Öösorrid"), kus on kujutatud lihtsat, suhteliselt tühja kohvikut, mis on avatud ööpäevaringselt, mahajäetud tänaval. Maali on nimetatud "urbanistliku võõrandumise võimsaks kirjelduseks". Maalil torkab silma erksas punases kleidis naisterahvas, kes on üks kohvikus viibijatest. Ülejäänud kohvikus olevad inimesed on meesterahvad, kes jäävad naise kõrval väga neutraalseks. Tegelased "näivad olevat suletud klaaskasti, millest puudub väljapääs".
Pealkirja "Nighthawks" andis maalile Josephine. Nighthawks öeldakse inimeste kohta, kes tavatsevad öösiti kaua ärkvel olla. Maal on inspireeritud Ernest Hemingway loomingust, mis Hopperile väga meeldis, kõige tõenäolisemalt lühijuttudest "Tapjad" ja "Puhas valgustatud koht". USA-s on "Öösorrid" ikoonilise tähtsusega maal ning sellele on vihjeid paljudes filmides ja seriaalides: paremal klaasseintega ja valgustatud söögikoht, vasakul tühi tänav. "Batmani" piltromaanis kannab sarnane söökla nime Hopper. Maal on ajendanud arvukalt paroodiaid. Maalil kujutatud kohta on püütud leida, ehkki Hopper ise ütles: "Ma lihtsustasin seda stseeni suurel määral ja tegin restorani suuremaks." Tänapäeval seda restorani enam pole ning maalil oleval kujul pole seda ka kunagi olemas olnud.
1923. aasta "Mansardkatus" ("The Mansard Roof") on Hopperi üks esimesi teoseid, kus ta maalib arhitektuuri akvarellidega. Esialgu kasutas Hopper akvarelle vaid illustratsioonide tegemiseks, kuid tulevase abikaasa õhutusel hakkas ta kasutama akvarelle ka merevaateid ja ehitisi kujutavatel maalidel. "Mansardkatuse" maalil pole veel täielikult välja kujunenud Hopperile omast stiili, kuid selle algeid on juba märgata. Maalil on Hopper jäädvustanud koha üksildust.
Hopperi üks väljapaistvamaid teoseid on "Soir Bleu" (1914), millel on kujutatud Pariisi kohvikut, kus rahva hulgas on silmatorkav kloun. See Hopperi varajane teos viib tagasi aega, kui kunstnik õppis Pariisis. Peale klouni on kujutatud paari, kes on viisakalt riietatud ning vaatab ärritunult suitsetavat klouni, ülemeigitud teenindajat, sõjaväelast ja loomeinimest koos vestluskaaslasega. Arvatakse, et maalil olevad karakterid sümboliseerivad erinevaid Pariisi ühiskonna kihte. Stseen annab edasi üksindust, mida kunstnik võis tunda, mil ta viibis üksi võõral maal.
Ameerika kunstikriitik Clement Greenberg on öelnud: "Hopper on lihtsalt vilets maalija. Aga kui ta oleks parem maalija, siis ta ei oleks arvatavasti nii suur kunstnik."
Stiil ja mõjutused
Hopper sai esimesed mõjutused oma emalt Elizabethilt, kellega ta jäi väga lähedaseks kuni tema surmani.
Hopper ei tahtnud kunagi kuuluda otseselt ühtegi kindlasse kunstiliikumisse. Ta ütles, et talle meeldib maalida maju ja valgust. Tänapäeval on Hopperi teosed liigitatud uue realismi või Ameerika realismi hulka.
Oma eeskujude kohta väitis Hopper ise: "Tegelikult ei mõjutanud mind miski. Ma ei arva midagi seesugust. Igal kunstnikul on sisemuses täielik omapära. Päris omaenese identiteet." keskel|pisi|Edward Hopperi signatuur
Tehnika
Materjale soetas ta Winsor & Newtoni poest. Sealt ostis ta valmis lõuendid ning maalis neile otse, pidamata vajalikuks neid eelnevalt töödelda. Samast poest ostis kunstnik endale ka 12–13 värvi. Teoste lakkimist ei pidanud Hopper oluliseks. Tema meelest oli see ostjate või restauraatorite teha. Enda tööprotsessi pidas ta väga lihtsaks ega tundnud vajadust midagi rohkemat teha.
Toomas Meritam
Toomas Meritam (kuni 1936. aastani Friedrich Kikelbach; 21. juuli 1901 Narva – 2. mai 1948 Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (major).
Tal oli lõpetamata kõrgharidus.
Juulis 1941 ta arreteeriti ja saadeti sunniviisiliselt Venemaale.
Refuugium
Refuugium ehk pelgupaik on pärit ladinakeelsest sõnast refugium, mille kasutuselevõtjaks võib pidada Calvin J. Heusserit 1955. aastal. Refuugium on maa-ala, kus säilisid sobivad keskkonnatingimused liikide ellujäämiseks ka suurte kliimamuutuste ajal (näiteks jääajad). Alates 1990ndatest on sama termin kogunud populaarsust ka geneetikute seas, märkimaks regiooni, kust tänapäeval laialtlevinud populatsioonid pärinevad.
Parasvöötmes elavate liikide refuugiumid asusid üldjuhul lõunapoolsematel aladel. Euroopa lõunapoolsemad refuugiumid asusid Ibeeria, Itaalia ja Balkani poolsaartel. Nende refuugiumite olemasolu kinnitasid esialgu paleoökoloogilised tõendid ja hiljem saadi kinnitust ka fülogeograafia uuringutest. Viimase aastakümne jooksul on mitmed uurimused näidanud, et samasugused lõunapoolsed refuugiumid esinevad ka Põhja-Ameerikas. Arvatakse, et Põhja-Ameerikas on refuugiumid olnud Beringias, Nova Scotias, looderannikul ja lõunapoolsetes osades. Muster, milles jääaeg elatakse üle lõuna pool ja jää taandudes rekoloniseeritakse põhjapoolsemad alad, paistab olevat ühtne erinevate parasvöötme taksonitele – nii taimedele, putukatele kui ka selgroogsetele. Siinkohal peab märkima, et väljaränne erinevatest refuugiumitest ei pruugi toimuda võrdsel määral.
Klassikaline refuugium
Liigid on jääaegadel koondunud väiksematele isoleeritud maa-aladele ja jäävaheaegadel suurendavad nad oma levila refuugiumitest välja rännates. Pole kindlalt teada, kas iga jäävaheaja lõppedes toimub tagasiränne, või sureb oma levilat suurendanud populatsioon välja.Geneetilised uuringud on näidanud, et holotseenis levi suurendanud tänapäevaste loomade põhjapoolsemate kontinentide populatsioonid pärinevad põhjapoolsete kontinentide lõunapoolsematest alampopulatsioonidest.
Krüptiline refuugium
Üldjuhul arvatakse, et Euraasias ja Põhja-Ameerikas olid refuugiumid lõunapoolsematel aladel. Krüptilised refuugiumid võisid esineda ka põhjapoolsematel aladel. Populatsioonid olid ilmselt küll väga hõredad, aga siiski olemas. Liigid asustasid väikeseid sobivaid isikliku mikrokliimaga maa-alasid, mis olid ümbritsetud ellujäämiseks mittesobilike aladega. Krüptiline refuugium ei pea olema pidev. Ka siin võib eristada kahte erinevat tüüpi. Põhjapoolsed krüptilised refuugiumid (nt orud) pakkusid varjupaika parasvöötme liikidele ja lõunapoolsed krüptilised refuugiumid (nt mäestikud) olid jäävaheaja refuugiumid külmalembelistele liikidele, mis asustasid lõunapoolsemaid alasid.
Leviku kõrgusvööndilised muutused
Kõrgusvööndilisi muutusi on eelkõige märgatud just puude ja põõsaste seas. Kaljumänni ehk kalifornia seedermänni (Pinus flexilis ) tänapäevane levila on palju madalam kui viimase jääaja maksimumi ajal (LGM – ingl.k. last glacial maximum). Samas üheokkalise männi (Pinus monophylla ) tänapäevane levila kattub LGM levilaga. Leidub ka selliseid taksoneid, millel on levila natukene suurenenud. Näiteks Atriplex confertifolia levila on altituudiliselt veidi kõrgem kui LGM ajal (kattub osaliselt). Pole olemas ühte kindlalt viisi, kuidas puud ja põõsad oma levilat klimaatilistest muudatustest tingituna muudavad.
pisi|Jääkatte ulatus viimase jääaja maksimumi ajal Euroopas
Jäävaheaja refuugium
Vastandina klassikalisele refuugiumile on siin liigid refuugiumites jäävaheaegadel ja jääaegadel suurema levilaga. Üheks heaks näiteks on polaarrebane (Alopex lagopus), keda peetakse tundrate ja Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjapoolsemate mägede kiskjaks, kuid fossiilide järgi on kindlaks tehtud, et viimasel jääajal ulatus polaarrebase levila kuni Kesk-Euroopani. Harilik drüüas (Dryas octopetala) oli Põhja- ja Kesk-Euroopas viimase jääaja lõpus väga levinud. tänapäeval on tal väga piiratud ja katkendlik levila Arktikas ja Alpides. Sellise katkendliku levialaga liike peetakse jääaja reliktideks.
Järk-järgult suurenevad populatsioonid
Kliimamuutused hilis-kvaternaaris mõjutasid lisaks maismaale ka mere keskkonda. Ei muutunud ainult vee temperatuur ja soolasus, vaid ka veetase. Globaalselt vähenes mereveetase LGM ajal umbes 120 meetrit. Selline veetaseme langus mõjutas loodeid ja nihutas ka madalaveeliste merekoosluste piire. Tänapäeva populatsioone geneetiliselt uurides on leitud, et Põhjamere tavalisemad vetikad Palmaria palmata ja Fucus serratus elasid viimase jääaja maksimumi üle üksikutes refuugiumites Loode-Hispaania ja Edela-Iirimaa mandrinõlvadel. Fucus serratus puhul on leitud, et vetika levila on viimase saja aastatuhande jooksul järk-järgult suurenenud. Jäävaheaegadel populatsioon suureneb ja jääaegadel püsib populatsiooni suurus muutumatult.
Tasakaaluolek
Lääne-Amasooniast on leitud mitmeid pisiimetajaid, mille populatsioon pole pärast viimast jääaja maksimumi suurenenud või mille populatsioon on suurenenud väga piiratud määral. See viitab tasakaaluolekule. Ida-Brasiilia rannikult leiti brasilpuu (Caesalpinia echinata) kolm suuremat populatsiooni, mis on olnud isolatsioonis mitmeid jääaegade ja jäävaheaegade vaheldumise perioode. Need populatsioonid jäid ilmselt ookeani puhverdava mõju tõttu kliimamuutustest puutumata.
Liikide teke
Populatsioonid on refuugiumitesse koondatuna isolatsioonis ja seetõttu enam altid evolutsioonilisele divergentsile (ehk lahknemisele). Lõunapoolsemate refuugiumite vahemaad on palju suuremad kui jäävaheaegade refuugiumitel ja seetõttu on parasvöötme liikidel suurem võimalus populatsioonide eristumiseks. Probleemiks võib pigem osutuda see, kas refuugiumis oldud isolatsiooniaeg on piisavalt pikk, et viia uute liikide tekkimiseni. On leitud, et uute liikide tekkimiseks oleks vajalik sadu tuhandeid aastaid isolatsiooni. Sellest võib järeldada, et refuugiumi isolatsiooniaega ühe jääaja tsükli jooksul jääb väheks. Krüptiline refuugium võib aga pakkuda võimalust allopatriliseks liigitekkeks (täpsemalt ökoloogiline liigiteke tugeva adaptiivse (ehk kohanemispõhise) valiku all). Täidetud on mitmed liigitekkeks vajalikud tingimused. Esiteks asustatakse väikeseid maa-alasid, mis paiknevad ebasoodsates piirkondades ja on suuruse poolt väiksemad kui tavalised refuugiumid. Teiseks võib arvata, et krüptiliste refuugiumite populatsioonid kogevad teistsugust valiku survet kui traditsioonilisemad refuugiumid. Kolmandaks, keskkonna muutustest tulenev kiskjate ja konkurentide väljasuremine (lisaks veel väike maa-ala) muudab kommuuni struktuuri, mis omakorda muudab realiseerunud nišši ja seetõttu ka valiku survet. Nende protsesside koosesinemine võib viia kiire kohanemispõhise lahknemiseni. Kui reproduktiivne isolatsioon on alguse saanud enne populatsioonide väljarännet refuugiumitest, on tehtud esimene samm uute liikide tekkimiseks. Kuna jääajad kestavad kauem kui jäävaheajad, siis uute liikide tekkimise tõenäosus on suurem põhjapoolsemates kui lõunapoolsemates krüptilistes refuugiumites. Seega võib pidada reaalseks põhjapoolsete krüptiliste refuugiumite panust polaarliikide tekkes – jääkaru (Ursus maritimus on tekkinudpruunkarust (Ursus arctos) ja polaarrebane (Alopex lagopus) väle rebasest (Vulpes velox). Viimased fülogeneetilised tõendid näitavad, et jääkaru ja pruunkaru vaheline lahknemine toimus 4–5 miljonit aastat tagasi, kuid nende vahel toimus geenisiire väga pikka aega ja lõplik lahknemine toimus umbes 160 000 aastat tagasi . Selleks, et jääkarul oleks saanud välja areneda unikaalsed adaptatsioonid, pidanuks pruunkaru populatsioon kokku puutuma põhjapoolse kliima ja ookeaniliste elukohtadega.
Minimaalne refuugiumi suurus
Tõenäosus, et populatsioon elab üle ebasobiva kliima perioodi, on seotud oletatava refuugiumi kandevõimega ja jääaja/jäävaheaja kestvusega (100 000 aastat jääaeg, 10 000–15 000 aastat jäävaheaeg). Populatsiooni tõenäosus ellu jääda on pöördvõrdeliselt seotud isolatsioonis oldava ajaga ja positiivselt seotud refuugiumi suurusega. Sellest tulenevalt on võimalik defineerida "minimaalne refuugiumi suurus", mis on vajalik liigi püsimajäämiseks. Antud kontseptsioonist on võimalik jõuda paarile kindlale järeldusele. Esiteks, krüptilistes refuugiumites poleks suurte kehamassidega liigid sagedad, sest on väiksema pindalaga ja seetõttu on ka nende kandevõime väiksem. Teiseks, suurte kehamassidega liigid jääksid pigem ellu lõunapoolsetes krüptilistes refuugiumites kui põhjapoolsetes, sest tavaliselt on jääajad pikemad kui jäävaheajad. Kolmandaks, kõrgema troofilise tasemega loomad (nt karnivoorid), olenemate nende kehasuurusest, vajavad suuremaid refuugiumeid, sest väiksematel aladel muutuksid populatsiooni väiksus ja piiratud toiduvarud limiteerivateks teguriteks (sarnane saare biogeograafia kontseptsiooniga ).
Populatsioonide saatus väljaspool refuugiume
Piirkondi, mis on ühe liigi poolt pidevalt terve jääaja/jäävaheaja perioodil asustatud, võib kutsuda pikaajalisteks refuugiumiteks. Eeldatavasti on seal kõige suurem geneetiline mitmekesisus (ühe liigi tasemel). Mis juhtub täpselt populatsioonidega väljaspool refuugiume, pole kindlalt teada. Bennet jt näitasid õietolmu uurides, et mitmete Põhja-Euroopa puude populatsioonid surid välja viimasel jääajal. Dalen jt näitasid, et polaarrebase lõunapoolsemad populatsioonid ei andnud oma geneetilist panust tänapäeva populatsiooni moodustamisel viimase jääaja lõppedes. Nende tööde tulemused viitavad sellele, et refuugiumitest väljarännanud populatsioonid surid, mitte ei liikunud refuugiumitesse tagasi, kui uus ebasobiv kliimaperiood algas. Need andmed viitavad sellele, et pikaajaliste refuugiumite populatsioonid pärinevad isenditest, kes olid antud paigas juba enne väljarände faasi. Kokkuvõttes ei anna refuugiumitest väljaspool asuvad populatsioonid oma panust liigi evolutsiooni. Uuritud on vaid väheste taksonite väljarännanud populatsioonide saatust, seega ei tohiks teha ennatlikke järeldusi.
Ka antropoloogilised tõendid viitavad refuugiumite olemasolule. Ameerika pärismaalaste biogeograafilised mustrid (hammaste omapärasused, geneetilised markerid, vere proteiinid ja keeleline mitmekesisus) ühtivad paralleelselt elanud teiste imetajate mustritega. Nende omaduste mitmekesisus (näiteks erinevate keelte hulk ühe pinnaühiku kohta) on suurem kohtades, kus oletatavasti esinesid refuugiumid. Mitmekesisus on seda suurem, mida suurem on refuugium (refuugium Põhja-Ameerika lõunaosas on mitmekesisem kui looderannikul).
Wrexham
Wrexham on linn Suurbritannias Walesis, Wrexhami tervikomavalitsuse keskus.
Josemaría Escrivá
pisi|Josemaría Escrivá (1966) Josemaría Escrivá de Balaguer (9. jaanuar 1902 – 26. juuni 1975) oli hispaania katoliku kiriku preester, Opus Dei rajaja. Ta kuulutati 2003. aastal pühakuks.
Elulugu
Josemaría Escrivá sündis Hispaanias Barbastros 9. jaanuaril 1902. Ta ordineeriti preestriks 28. märtsil 1925. Üheaegselt preestriõpingutega õppis ta tsiviilõigust ning elas 1927. aastast Madridis, kus sai doktorikraadi õigusteaduses. Õpingute kõrvalt töötas ta kaplanina vaeste ja haigete seas, lisaks aitas ta paljusid õpilasi, töölisi ja spetsialiste.
2. oktoobril 1928 koges ta jumalikku ilmutust, milles Jumal palus tal levitada üleüldist kutset pühadusele ja et selleks avaneks uus tee katoliku kiriku sees. Sellest sündis Opus Dei – katoliku kiriku personaalprelatuur, mis levitab seda kutset üle kogu maailma. Seda kinnitas ka paavst Johannes Paulus II apostellik konstitutsioon Ut Sit. Sellest ajast alates on Opus Deiga liitunud ligikaudu 90 000 inimest üle kogu maailma ning Josemaría Escrivá vaimulik sõnum on jõudnud miljonite inimesteni.
Escrivá vaimulik töö ei piirdunud vaid Opus Deiga. Ta aitas paljudel inimestel avastada endas kutsumuse saada preestriks, mungaks või nunnaks. 1943. aastal asutas ta Püha Risti Preestrite Ühingu – organisatsiooni, mis kuulub lahutamatult kokku Opus Deiga. Sellesse kuulub tuhandeid kogudusepreestreid üle kogu maailma. Escrivá kristlik õpetus abielu kohta on olnud eriliseks abiks loendamatule hulgale abielupaaridele, kes püüavad tema õpetust praktiseerida oma igapäevases elus.
Escrivá oli tugev mõistmise ja dialoogi pooldaja ning 1950. aastast alates oli tal Püha Tooli tunnustus lubada Opus Deil määrata kaasaaitajaid. Nende hulka võisid kuuluda nii katoliiklased kui ka mittekatoliiklased või isegi mitteusklikud.
Inspireerituna Escrivá õpetusest ning tema üleskutsest kristlaste apostellikule ja sotsiaalsele vastutusele, on paljud Opus Dei liikmed ja kaasaaitajad alustanud sadade evangeelsete ning sotsiaalsete ettevõtmistega kogu maailmas. Seda eriti vaeste ja rõhutute hulgas.
Avatud muutustele, kuid olles alati ustav katoliku kiriku õpetusametile, oli Escrivá Vatikani II kirikukogu eelkäija – nii on teda kirjeldanud Rooma paavst, püha Johannes Paulus II.
Josemaría Escrivá on kirjutanud mitu vaimulikku raamatut, mida on tõlgitud paljudesse keeltesse. Tema tuntuim raamat on "Tee", mida on müüdud üle nelja miljoni eksemplari ning mida on tõlgitud 43 keelde, sealhulgas eesti keelde.
Escrivá suri pühakukuulsuses 26. juunil 1975 Roomas. Ta kuulutati õndsaks 17. mail 1992 ja pühakuks Rooma paavsti Johannes Paulus II poolt 6. oktoobril 2002. Tema pühakuks kuulutamise teenistusele Rooma kogunes üle 350 000 inimese kogu maailmast.
Gwynedd
Gwynedd on tervikomavalitsus Walesis.
Keskajal asus praeguse tervikomavalitsuse alal Gwyneddi kuningriik. Pärast Inglismaaga liitmist loodi seal Merionethshire'i ja Caernarvonshire'i krahvkonnad. 1974. aastal loodi Gwyneddi krahvkond ja 1996. aastal Gwyneddi tervikomavalitsus, endise krahvkonna alast eraldati Anglesey ja Aberconwy.
Gwynedd on valdavalt kõmrikeelne, 76,1% elanikest oskab kõmri keelt.
Gwyneddis asub Snowdonia rahvuspark.
Signal Iduna Park
thumb|Signal Iduna Park Signal Iduna Park või Westfalenstadion on jalgpallistaadion Saksamaal Dortmundis. Staadion on Bundesligas mängiva Dortmundi Borussia koduväljak.
Signal Iduna Park ehitati algselt 1974. aastal toimunud jalgpalli maailmameistrivõistluste jaoks (valmis samal aastal, kui MM algas). Seal toimus üks alagrupi ja üks teise ringi kohtumine. 2. aprillil 1974 sai staadionist Dortmundi Borussia koduväljak ja see mahutas tol ajal ligi 54 000 pealtvaatajat.
Staadion uuendati 1992. aastal ja sinna mahub pärast remonti üle 60 000 pealtvaataja. See oli sel ajal Saksamaa suurim jalgpallistaadion. Staadionil mängiti 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste alagrupimänge ning üks kaheksandik- ja üks poolfinaali mäng.
Aizkraukle komtuur
Aizkraukle komtuur (saksa keeles Komtur von Ascheraden) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Aizkraukle komtuurkonda.
Esimene komtuur on teada juba aastast 1209, seega Mõõgavendade ordu ajast. Esimene teadaolev Liivi ordu komtuur on teada 1252. aastast. Viimane Aizkraukle komtuur oli ametis 1478. aastal, misjärel komtuurkond likvideeriti ja liideti Liivi ordu maamarssali valdustega.
Aizkraukle komtuur oli ordus küllaltki olulisel positsioonil 13. sajandi algusest 15. alguseni, kuid ei kuulunud siiski ordut juhtivasse kõrgemasse siseringi. pisi|300px|Plan Aizkraukle(1880)
Anti Veermaa
Anti Veermaa (sündinud 12. veebruaril 1968) on eesti karikaturist ja illustraator.
1986. aastal lõpetas Põlva Ühisgümnaasiumi, edasi läks õppima Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonda, mille lõpetas 1992. aastal.
Tema esimesed karikatuurid ilmusid 1990. aastate alguses Liivimaa Kroonikas koomiksitena – mõned nimetud, teistel pealkirjaks "Wello ja Woldemar". 2004. aastast illustreeris ta koos Aimar Juusega Äripäeva juhtkirju karikatuuridega, alates 2009. aastast hakkas seal üksinda juhtkirju kujundama.
Näitused
2009 – „Eesti 5 aastat Euroopa Liidus – EL karikatuuridel“ Tallinnas, Euroopa Liidu Majas. Sama näitus toimus ka Põltsamaa Raamatukogus. Koos Urmas Nemvaltsi, Hillar Metsa, Andrus Peegli, Ott Valliku, Anti Veermaa ja Andres Varustiniga
Please Smile My Noise Bleed
"Please Smile My Noise Bleed" on Islandi ansambli múm album. See anti plaadifirma Morr Music poolt välja 2001. aastal.
Deutsche Bank Park
pisi|Commerzbank-Arena 2013. aastal Deutsche Bank Park on jalgpallistaadion Frankfurdis Saksamaal, mis varem kandis nime Waldstadion. See on Bundesligas mängiva klubi Frankfurdi Eintracht ja Ameerika jalgpalli mängiva Frankfurdi Galaxy kodustaadion.
Hiired tuules
"Hiired tuules" on Mihkel Muti satiiriline romaan.
Deutsche Bank Park
Waldstadion avati 1925. aastal ja Teise maailmasõja ajal kasutati staadioni poliitiliste ürituste kohana. Staadion uuendati peaaegu täielikult 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste tarvis ja see mahutab 52 000 pealtvaatajat. Maailmameistrivõistluste raames peeti staadionil neli alagrupimängu ja üks veerandfinaal.
Hiired tuules
Raamat ilmus 1982.
Euroopa Söe- ja Teraseühendus
pisi|Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutajaliikmed Euroopa Söe- ja Teraseühendus (ESTÜ, inglise keeles European Coal and Steel Community) oli riikidevaheline majandusorganisatsioon, mis eksisteeris iseseisvana aastatel 1952–1967. 1967–2002 oli ta Euroopa Ühenduse ja hiljem Euroopa Liidu allorgan.
Ühendus loodi prantsuse majandustegelase ja poliitiku Jean Monnet' algatusel, kes esitas terase ja söe tootmise alase koostöö mõtte toonasele välisministrile Robert Schumanile. Peagi võeti see idee omaks ka Prantsusmaa naaberriikides ning 1952. aastal loodigi kuuest riigist (Prantsusmaa, Lääne-Saksamaa, Itaalia, Belgia, Holland ja Luksemburg) koosnev organisatsioon. Selle baasilt algas Euroopa integratsioon, mistõttu peetakse ühendust Euroopa Liidu eelkäijaks.
Euroopa Söe- ja Teraseühendus asutati Pariisi lepinguga, mis kirjutati alla 18. aprillil 1951. Lepinguga kehtestati ühine avatud turg kivisöele 10. veebruaril 1953 ja terasele 1. mail 1953.
Pariisi leping sõlmiti 50 aastaks. Otseselt seda lepingut ei pikendatud ja 23. juulil 2002 selle kehtivus lõppes. Sel päeval langetati Brüsselis ESTÜ lipp ja selle asemele heisati Euroopa Liidu lipp. Sisuliselt sel päeval midagi ei muutunud, sest ESTÜ hallatud valdkonnad läksid Euroopa Liidu organite pädevusse.
Tähtsus
Euroopa Söe- ja Teraseühenduse tähtsaim saavutus oli püsiva rahu loomine Lääne-Euroopa riikide vahel. Riikidevahelised majandussidemed tihenesid sel määral, et sõda oleks paljudele mõjukatele inimestele suurt rahalist kahju tähendanud. Euroopa Ühenduse ja Euroopa Liidu riigid ei ole kunagi omavahel sõdinud.
ESTÜ missioon (artiklis 2) oli liikmesmaade majanduse arendamine, töökohtade loomine ja kodanike elatustaseme parandamine. Nendes valdkondades oli ESTÜ panus suhteliselt väike, sest söe- ja teraseturg sõltus peamiselt maailmamajanduse olukorrast.
Küll aga suurenes liikmesmaade omavaheline kaubandus ja terase osas isegi kümnekordselt, sest enam polnud vaja terast USA-st osta. ESTÜ andis ettevõtete kaasajastamiseks 280 laenu, mis aitas suurendada toodangut ja vähendada kulusid. Kulud vähenesid veelgi, kui söe ja terase pealt kaotati tollimaks.
ESTÜ eesmärkide hulka kuulus veel eri riikide söe- ja terasetööliste elutingimuste, sealhulgas palga ühtlustamine. See eesmärk ei täitunud. Esiteks hoolisid paljud liikmesriikide valitsused sellest eesmärgist üksnes sõnades, aga midagi ette ei võtnud. Teiseks oligi olukord keeruline, sest 1960. ja 1970. aastail oli maailmas inflatsioon suhteliselt suur ja sealjuures eri riikides erinev.
Klarnetist
thumb|Klarnetist Klarnetist ehk klarnetimängija on instrumentalist, kelle mängitavaks pilliks on klarnet.
Korvpall 1976. aasta suveolümpiamängudel
Korvpall 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis 18.–27. juulil.
Mehed
Olümpiavõitja 1972: NSV Liit. 12 võistkonda.
Armastus (Genialistid)
"Armastus" on ansambli Genialistid 2001. aastal ilmunud album.
Korvpall 1976. aasta suveolümpiamängudel
B-alagrupp
Egiptus kaotas avamängu Tšehhoslovakkiale 64:103. Rohkem Egiptus ei mänginud, sest algas boikott, mille käigus enamiku Aafrika riikide kõik sportlased lahkusid olümpiamängudelt.
Poolfinaalid
Jugoslaavia – NSV Liit 89:84 (42:42) USA–Kanada 95:77 (48:35)
5.-8. koha mängud
Tšehhoslovakkia–Kuuba 91:76 Itaalia–Austraalia 79:72
Viimase koha mäng
Puerto Rico – Jaapan 111:91 (59:44)
Katarid
pisi|Katarite väljaajamine Carcasonne'ist 1209. aastal. Grandes Chroniques de France Katarid olid 10.–11. sajandil Lõuna-Prantsusmaal tekkinud ning katoliku kiriku poolt ketserlikuks kuulutatud usulise liikumise katarluse pooldajad.
Katarlus oli levinud paljudes paikades Lääne-Euroopas, kuid see pärines Lõuna-Prantsusmaalt (Languedocist ja selle ümbrusest).
Nimetus
Nimetuse päritolu kohta on erinevaid arvamusi. Tõenäoliselt tuleneb see kreeka sõnast καθαροί 'puhtad'. Üks esimesi teadaolevaid sõna kasutusjuhte pärineb Eckbert von Schönault, kes 1181 kirjutas Kölni ketserite kohta: "Hos nostra germania catharos appellat."
Katarite nimetusest on pärit ka eesti keelde jõudnud sõna "ketser".
Alates 12. sajandist nimetati katareid või osa nendest ka albilasteks. See nimetus esineb kroonik Geoffroy du Breuil of Vigeois'l (1181). Nimetus viitab Albi linnale (antiikaegne Albiga). See nimetus ei ole päris asjakohane, sest albilaste keskus oli pigem Toulouse.
Albilased tähendavad ka Albi linna elanikke, kes võisid olla nii katarid kui ka mittekatarid. Sõja ajal katarite vastu kasutati katarite tähistamiseks palju Languedoci kohanimesid, et suunata ära tähelepanu sõjaohvritelt, kes olid tegelikult katoliiklased ning poleks tohtinud surra ristisõdalaste käe läbi.
Päritolu
Katarite uskumused on alguse saanud Ida-Euroopast ning levinud lääne poole kaubateede kaudu. Albilasi on nimetatud ka "bulgaarlasteks" (Bougres). Neil säilis side Traakia bogomiilidega.
Esimesed Prantsusmaa katarid ilmusid Limousini aastatel 1012–1020. Mitmeid katareid avastati ja hukati Toulouse'is 1022. Kasvava sekti mõistsid hukka Charooux' (Vienne'i) sinod (1028) ja Toulouse'i sinod (1056). 12. sajandi alguses kutsuti Agenais'sse ja Toulousaini preestreid katarite õpetusega võitlema. Ent katarid kinnitasid Lõuna-Prantsusmaal kanda tänu Akvitaania hertsogi Guillaume'i ning Lõuna-Prantsusmaa aadli suure osa kaitsele. Inimestele avaldasid muljet "head inimesed" ning Bruisi Pierre'i ja Lausanne'i Henri preestritevastased jutlused Périgords.
Õpetus
Katarite õpetusel on palju gnostitsismi sugemeid, mis sarnanevad bogomiilide (ja paulikiaanide) õpetusega.
Allikad
Katarite õpetus pole täpselt teada, sest peaaegu kõik andmed selle kohta pärinevad nende vastastelt. Katarite endi vähestes säilinud tekstides ("Rituel Cathare de Lyon" ja "Nouveau Testament en Provencal") on nende uskumuste ja praktika kohta väga vähe informatsiooni.
Opositsioon katoliku kiriku ja vaimulikega
On kindlalt teada, et katarid olid katoliku kirikuga opositsioonis ning omistasid selle vaimulikele rikutust, mille vastu nad pidevalt protesteerisid.
"Täiuslikud" ja "usklikud"
Katarite teoloogid, keda nende katoliiklastest kohtunikud nimetasid cathari ('puhtad') või perfecti ('täiuslikud'), kandsid katarite seas nimesid bons hommes ('head inimesed') ja bons chrétiens ('head kristlased'). Neid oli vähe. Lihtusklikud (credentes) ei olnud õpetusse pühendatud. Väidetavalt olid nad vabastatud kõikidest moraalikeeldudest ja usulistest kohustustest tingimusel, et nad tõotasid aktiga, mida nimetati convenenza, võtta enne surma vastu Vaimu ristimine (consolamentum). Viimast nimetasid katoliiklased "heretiseerimiseks".
Maailma pidasid nad olemuselt paheliseks. Maailma loojat, Vana Testamendi Jumalat samastasid nad kurja jumaluse Demiurgi ehk Saatanaga.
Katarid ei tunnistanud kiriku õpetust pühast kolmainsusest ning kaldusid uskuma, et Jeesus oli vaimolend, kes tuli inimesi juhtima Jumala poole. Jeesuse inimlikku olemust nad ei uskunud, sest nende õpetuse järgi on kõik materiaalsed objektid patu kütkeis.
Katarid uskusid hingede taassündi; pääsemise teeks pidasid nad vaga ja kasinat elu ning pattudest hoidumist. Katarite juhid, kes püüdsid elada läbinisti puhast elu, nimetasid end täiuslikeks, headeks inimesteks või headeks kristlasteks; koguduse lihtliikmetelt nõuti kuulekust, kuid doktriini sügavama olemusega neid ei tutvustatud. Arvati, et nende pääsemiseks taevariiki on piisav täiuslike poolt läbi viidav puhastus pattudest ja sidemest maise ilmaga. Seda puhastust ehk lohutust (consolamentum) toimetati tavaliselt vahetult enne inimese surma ja see oli katarite ainus sakrament.
Katarid keeldusid abielust ning püüdsid hoiduda laste saamisest. Seadustamata armuvahekord oli nende silmis oma ebapüsiva loomu tõttu eelistatum kui abielu.
Nad hoidusid toidust, mille allikaks oli suguline paljunemine (liha-, piima- ja munatoidud), levinud olid pikad ja ranged paastud.
Naisi peeti meestega võrdseiks, sest maisel vormil polnud tähtsust ning hing oli nagunii sootu.
Patuseks peeti vandeid ja tõotusi, mis katarite uskumuste järgi sidusid inimest maailmaga, kuid mis keskajal enne kirjaoskuse laia levikut olid kaubanduslike ja poliitiliste kokkulepete lahutamatu osa.
Okulovka
Linn tekkis 1965, kui Okulovka ja Parahhino-Poddubje tööliskülade ühendamisel loodi Okulovka linn.
Katarid
"Täiuslikud" ja "usklikud"
Samuti mõistsid nad hukka sõjad ja surmanuhtluse.
Okulovka
Okulovkat läbib Moskva-Peterburi raudtee.
Gjøviki vald
Gjøviki vald on vald Norras Innlandeti maakonnas.
Katarid
Reaktsioon katarlusele
Katarite ideed tekitasid paljudes kiriklikes ja ilmalikes juhtides muret, sest need destabiliseerisid ühiskondlikku korda ja õõnestasid kiriku õpetust ja mõjuvõimu.
Gjøviki vald
Valla halduskeskus on Gjøviki linn.
Katarid
Reaktsioon katarlusele
Mitmed kirikukogud mõistsid katarluse hukka, kuid katarlust toetas suur osa Lõuna-Prantsusmaa aadlist. Aastal 1198 paavstitroonile asunud Innocentius III otsustas katarluse välja juurida. Kui esialgsed rahumeelsed missioonid nurjusid, alustas paavst 1208 katarite vastu ristisõda, kuhu suundusid paljud põhjapoolsed aadlikud, kes lootsid saada endale ketseritelt võetud maad ja varad. Sõda lõppes 1229 lõuna vürstide allutamisega, kuid katarlust ei õnnestunud nende seas läbi viidud massilisele veresaunale vaatamata lõplikult maa pealt pühkida.
Ida-Soome lään
Ida-Soome lään oli 1. järgu haldusüksus Soomes aastatel 1997–2009.
Katarid
Reaktsioon katarlusele
Pärast ristisõja lõppu, kui enamik täiuslikke oli tapetud, ei kadunud katarlus ometi, vaid jäi talupoegade seas püsima, küll aga mugandasid talupojad seda oma äranägemise järgi. Hiliskatarluses näiteks loobuti mõttest, et kogu maailm on saatanast, ja väideti, et maailma on loonud Jumal ja Saatan koos, kusjuures head asjad lõi Jumal. Hiliskatarlust enam aadel ei toetanud, sest ka hiliskatarluses oli tähtsal kohal kasina elu nõue, ent sel ajal võisid aadlikud endale hakata lubama luksuslikumat elu kui talupojad.
Narva Anarhistlik-Kommunistlik Noorte Ühing
Narva Anarhistlik-Kommunistlik Noorte Ühing oli Narva anarhokommunistlik (Pjotr Kropotkini filosoofia-ideoloogia) noorte ühing, mis asutati septembris 1917 Narvas. See tegutses anarhistide juhtimisel. Ühingus peeti poliitilisi koosolekuid, korraldati meeleavaldusi. Asutati ka oma raamatukogu, tegutsesid mitmed isetegevusringid, laulukoor, keelpilliorkester jne. Tallinna Sotsiaaldemokraatliku Noorte Ühenduse (Tallinna SDNÜ) initsiatiivil kutsuti 17. veebruaril 1918 Tallinna kokku kõigi Eestis tegutsevate sotsiaaldemokraatlike noorteühingute kongress, kus pidi loodama keskne üle-eestiline noorteühing. 20 delegaati esindasid rohkem kui 2000 liiget. Kongressil puhkes äge diskussioon Narva anarhistlike delegaatidega, kes ei nõustunud sellega, et loodav ülemaaline organisatsioon võtab oma tegevuse aluseks enamliku programmi. Kui see aga häälteenamusega siiski vastu võeti, lahkusid Narva noorte esindajad kongressilt.
Ida-Soome lään
Vallad
Ida-Soome läänis oli 64 valda, millest 15 olid linnad.
Katarid
Reaktsioon katarlusele
Katarlastest talupoegade hävitamiseks korraldati veel ristisõdu.
Ida-Soome lään
Vallad
Eno, Enonkoski, Heinavesi, Hirvensalmi, Iisalmi linn, Ilomantsi, Joensuu linn, Joroinen, Juankoski linn, Juuka, Juva, Kaavi, Kangasniemi, Karttula, Keitele, Kerimäki, Kesälahti, Kitee linn, Kiuruvesi linn, Kontiolahti, Kuopio linn, Lapinlahti, Leppävirta, Lieksa linn, Liperi, Maaninka, Mikkeli linn, Mäntyharju, Nilsiä linn, Nurmese linn, Outokumpu linn, Pertunmaa, Pieksämäki linn, Pielavesi, Polvilahti, Punkaharju, Pumala, Pyhäselkä, Rantasalmi, Rautalampi, Rautavaara, Ristiina, Rääkkylä, Savonlinna linn, Savonranta vald, Siilinjärvi vald, Sonkajärvi vald, Sulkava vald, Suonenjoki linn, Tervo, Tohmajärvi, Tuusniemi, Valtimo, Varkause linn, Varpaisjärvi, Vesanto, Vieremä
Gjøviki vald
pisi|tühi|Gjøvik vaadatuna lõunast [[Nordliast]]
Katarid
Reaktsioon katarlusele
Katarluse likvideerimiseks asutati 1229 inkvisitsioon. Aastal 1244 hukati hulk katarite olulisi juhte ning põletati tuleriidal. Nende toetajaid ähvardati karmide karistustega, nad pidid põgenema ja laialipillutatutena end varjama. Pärast 1330. aastat katarite tegevuse kohta teateid praktiliselt pole, kuid on võimalik, et üksikud rühmad püsisid kuni 15. sajandini. Siiski on katarlus mõjutanud tugevalt Lõuna-Prantsusmaa rahvapärimust.
Oletused katarite kohta
Ilukirjanduslikes ja populaarteaduslikes teostes on käsitletud oletust, et katarid võisid olla keskaja legendides tuntud püha graali valdajad.
Ida-Soome lään
Vallad
2009. aastal liideti:
Dobele komtuur
Dobele komtuur (saksa keeles Komtur von Dobeln) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Dobele komtuurkonda.
Katarid
Oletused katarite kohta
Katarlus on mõne autori arvates saanud alguse 1. sajandil, kui Jeesus Kristuse väidetav abikaasa Maarja Magdaleena põgenes pärast Jeesuse ristilöömist Lõuna-Prantsusmaale ja rajas seal Jeesuse vereliinil põhineva dünastia. On ka väidetud, et Jeesuse asemel löödi risti tema vend või keegi õpilastest ning Jeesus pani ise sellele dünastiale aluse. Samas on pakutud ka, et dünastiale aluse panijaks oli Jeesuse vend Joosep. Sellest teooriast lähtudes olid katarid sellest vereliinist teadlikud ning konflikt katoliku kirikuga tekkis arvamusest, et kirik oli eemaldunud algsest Jeesuse õpetusest. Selle vereliini kandjateks on nimetatud nii Suurbritannia kuningakoda kui ka Romanovite dünastiat. Usuti, et katarite valduses on lisaks pühale graalile muidki kirikule olulisi reliikviaid. Kui pärast katarite viimase kantsi vallutamist sealt midagi ei leitud, organiseeriti inkvisitsioon nende leidmiseks.
Dobele komtuur
Esimene komtuur on teada aastast 1376; viimane, Mathias von der Recke, keeldus 1562. aastal komtuurivõimu loovutamast ja valitses komtuurkonda kuni 1576. aastani.
Katarid
Oletused katarite kohta
Lõpuks olevat inkvisitsioon jõudnud templirüütliteni, kes olevat olnud seotud kataritega, kuna mitmed Templiordu asutajad olid pärit piirkondadest, kus katarlusel oli suur mõju. Sellel põhjusel on oletatud, et templirüütlid kandsid varjatult edasi katarite pärimust. Selle tõenduseks on osutatud asjaolule, et templirüütlitele esitatud süüdistused olid sarnased kataritele esitatutega.
Dobele komtuur
Dobele komtuurid polnud kuigivõrd olulised ordukäsknikud ega kuulunud kõrgemasse ordunõukokku. Ühtegi hilisemat ordumeistrit teadaolevate komtuuride seas pole.
Grobiņa foogt
Grobiņa foogt (saksa keeles Vogt von Grobin) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Grobiņa foogtkonda.
Esimene teadaolev foogt on teada aastast 1428. Viimane foogt pidi 1560. aastal oma kohast loobuma, kui foogtkond Preisimaa hertsog Albrecht von Hohenzollernile panditi.
Grobiņa foogt polnud kuigi tähtis orduametnik ega kuulunud ordut juhtinud kõrgemasse nõukokku.
Damāvand
Damāvand (pärsia دماوند ;دماوند، کوه (Kūh-e Damāvand)) on tegevvulkaan Iraanis Alborzi mägedes. Iraani kõrgeim tipp ja kogu Aasia kõrgeim vulkaaniline mäetipp.
Vulkaani kõrgus on 5670 meetrit. Vulkaan tegutses viimati 5350 ± 200 aastat eKr.
Barletta-Andria-Trani provints
Barletta-Andria-Trani provints on provints Itaalias Apuulia maakonnas. See moodustati 2004. aastal Bari ja Foggia provintsi osadest.
Serbia ja Montenegro lagunemine
Serbia ja Montenegro lagunemise kronoloogia.
2006
Unstoppable
"Unstoppable" on mitme filmi originaalpealkiri:
Serbia ja Montenegro lagunemine
2007
Printer
pisi| Laserprinter Printer on seade, mis esitab elektrooniliselt salvestatud dokumentidest teksti ja muid kujutisi füüsilisele andmekandjale, peamiselt paberile või ka nt plastmaterjalile. Enamasti kasutatakse printerit arvuti väljundseadmena, kuid nüüdisaegsed printerid suudavad lugeda infot sisseehitatud mälukaardilugeri abil otse mälukaardilt ja USB-pesa kaudu mälupulgalt, samuti suhelda vahetult digitaalkaamerate ja skanneritega.
Printer ühendatakse arvutiga enamasti USB-kaabli abil (varem ka Centronics-rööpliidese vahendusel). Võrguprinteril on Etherneti võrgukaart või/ja Wi-Fi-ühendus, nii et seda saavad printimiseks kasutada kõik selles võrgus osalejad.
Kui printeriga on kokku ehitatud skanner, saab niisugust seadet – universaalprinterit ehk kontorikombaini – kasutada lisaks skannimisele (teksti jm kujutiste ülekandmisele paberkandjalt arvutisse) ka dokumentide kopeerimiseks ja paljundamiseks.
Printerid on mõeldud suhteliselt väikese arvu eksemplaride valmistamiseks, erinevalt trükimasinatest, mis võimaldavad trükivormilt kiiret ja odavat paljundust tuhandetes eksemplarides. Vastavalt nimetatakse polügraafilist paljundamist trükkimiseks ja printerist andmete väljastamist printimiseks.
Printerite liigid
pisi| üheksa nõelaga nõelprinteri kirjutuspea Printerite eelkäijad loodi 1980. aastail elektrikirjutusmasinate edasiarendusena. Kirjutusmasinaga, mille tähetüübid paiknesid sfäärilisel kuulpeal (IBM) või tähekettal (nt Brother), ehitati kokku lihtne arvuti, millel oli mõnerealine LCD-kuvar ja väiksemahuline (nt 32 kB) mälu.
Esimeseks laialt kasutatud printeritüübiks kujunes nõelprinter, mille kirjutuspea nõelakomplekt tekitab paberil kirjamärke läbi kopeerlindi.
Termoprinteris saadakse kujutis mehaanilise kontakti asemel paberi vastu surutud värvilindi punktkuumutusega. Termoprintereid kasutatakse senini näiteks kassaaparaatides.
Laserprinter
pisi| Laserprinteri tööskeem
Laserprinteris rakendatakse firma Xerox poolt paljundusmasinate jaoks 1970. aastail välja töötatud elektrograafilist menetlust. Kujutis luuakse paberile järgmiste etappide kaupa:
LED-printer
LED-printerid töötavad samal põhimõttel kui laserprinterid, kuid laseri ja peegliga kirjutusseadist asendab LED-liist, mille kuni 10 000 valgusdioodi kannavad prinditavat kujutist trumlile korraga kogu rea pikkuses (mitte punkthaaval nagu laseri abil). Niisugune kujutise ülekande sõlm on kompaktsem (vähem liikuvaid osi) ja odavam toota; peamiseks puuduseks on mõnevõrra madalam prindikvaliteet. pisi|[[:en: Seiko Epson|Epsoni tindiprinter]]
Tindiprinter
Tindiprinter (jugaprinter) tekitab kujutisi prindipea peentest düüsidest pritsitavate mikroskoopiliste tindipiiskadega (piisa maht 1–2 pikoliitrit). Ettenähtud lahutusvõime tagamiseks vajalik arv düüse on paigutatud ritta.
Tindi (värvi) imemist düüsi ja selle pritsimist juhitakse enamikus (Epsoni jt) printerites sel teel, et elektrivälja abil muudetakse piesokeraamilisest materjalist düüsi ristlõiget. Prindipea võib kuuluda tindipadruni juurde (nt Hewlett-Packardi toodetes) või olla printeri osa (nt Epsonil).
Tindiprinditud kujutis pole veekindel.
Virtuaalprinter
Paberile printimise asemel on võimalik fail salvestada virtuaalprinteriga arvutisse PDF-vormingus. Nii on otstarbekas printida tekstist ja piltidest koostatud dokumenti, sest siis püsib see täpselt algsel kujul (ka näiteks e-kirjaga saates). Sellise virtuaalprinteri lisab vabavaraprogramm (nt PDFCreator) arvutis printerite loetellu; kasutajaliides on samasugune kui tavaprinteril.
PDF-vormingus failid avab vabavaraprogramm Adobe Reader.
3D-printer
3D-printer ehk kolmemõõtmeline printer on seade esemete valmistamiseks digitaalse 3D-mudeli (CAD-andmefaili) järgi. Materjalina on võimalik kasutada näiteks plasti, metalli või klaasi, enamasti pulbrina. Printimispea sulatab materjali ja katab pinna etteantud osad rida-realt õhukese kihina. Materjali kõvastumise järel kantakse peale järgmine kiht; ese moodustub seega järk-järgult õhukestest kihtidest.
Tüpograafia
Tüpograafia on trükise visuaalne teostus. . Kitsamas tähenduses tegeleb tüpograafia trükiks ettevalmistatava materjali − tähtede, sõnade ja tekstimassiivi − korrastamisega, et anda teksti mõtet edasi võimalikult selgelt ja meeldejäävalt. Tüpograafia spetsiifiliseks avaldumisvormiks on kirjatähe ja tähtede süsteemi ehk kirjatüübi konstrueerimine. Tüpograafiat käsitletakse ka osana trükikunstist.
Vladimir Koslov
Vladimir Koslov (17. veebruaril 1928 Ahja vald – 7. jaanuar 2012 Tallinn) oli Eesti majandusteadlane ja õppejõud.
Tüpograafia
Ajalugu
Tüpograafia nimetus tuleneb kreekakeelsetest sõnadest typos, ’lööma’ ja graphia, ’kirjutama’. Tüpograafia ajaloolisteks juurteks võib pidada antiikmaailmas (juba 1500 aastat eKr) kasutusel olnud vorme ja templeid, mille abil valmistati raha või vormistati tähtsaid dokumente. Tänapäevase tüpograafia sündi seotakse aga Hiinas 11. sajandil kasutusele võetud algeliste trükimasinatega. 13. sajandil võeti Hiinas kasutusele ka metallist trükitüübid. Euroopas algas trükitüüpidest teksti ladumine (vt kõrgtrükk) ja selle paljundamine trükimasina abil 15. sajandi keskel.
Vladimir Koslov
Kasutanud pseudonüümi Vlady Kellik.
Tüpograafia
Teksti tüpograafia
Trükitekste hinnatakse tihti nende loetavuse järgi − kui kergesti on tekst loetav ning mõistetav. Loetavuse kohta on tehtud uuringuid, mis käsitlevad nii trükimärkide disaini, suurust kui ka omavahelist seost ning kuidas need mõjutavad näiteks lugemiskiirust või silmade väsimist. Näiteks on täheldatud, et püstkiri on paremini loetav kui kursiivkiri, ka väiketähtedega tekst on paremini haaratav kui suurtähtedega tekst, sest väiketähed on struktuurilt hõlpsamini eristatavad.
Vladimir Koslov
Ta on olnud Tallinna Tehnikaülikooli professor (1979–1996) ja Eesti-Ameerika Ärikolledži majandusõpetuse ajaloo õppejõud.
Wrexham (tervikomavalitsus)
Wrexham on tervikomavalitsus Walesi kirdeosas.
Postkontoriprotokoll
Postkontoriprotokoll (ingl Post Office Protocol ehk POP) on andmesideprotokoll, mida kasutatakse e-kirjade laadimiseks e-posti serverist kirjade lugemiseks mõeldud seadmesse.
Postkontoriprotokolli levinuim versioon on POP3, mis kasutab TCP/IP-ühendust ja vaikimisi porti nr 110. POP2 kasutab porti 109.
Juhul kui kirju serverist ei kustutata, kasutatakse kirjade lugemise seadmes nende üle arvepidamiseks unikaalsete identifikaatorite nimekirja (POP3 UIDL). Igal kirjal on oma unikaalne kood ja iga kord kirjade allalaadimisel võrreldakse serveris ja kliendi seadmes olevaid nimekirju ning alla laaditakse ainult kliendi seadmest puuduvad kirjad.
Välislingid
Postkontoriprotokolli kirjeldavad kommentaarinõuded
Elara
Elara [el'ara] oli vanakreeka mütoloogias kuningas Orchomenose tütar ja Tityose ema. Teise versiooni järgi oli ta lihtsalt pärit Orchomenosest Euboia saarelt.
Elara oli üks Zeusi armukesi. Zeus peitis Elara oma abikaasa Hera eest sügavale maa alla. Seal sünnitas ta hiiglase Tityose, keda mõnikord öeldakse olevat ka Elara ja maajumalanna Gaia poeg, nii et mõlemad pidasid teda oma emaks. Nii ütleb muu hulgas üks Homerose "Odüsseia" tegelane. Seda versiooni peetakse vanemaks.
Kui Tityos oli Hera ärgitusel Leto vägistanud, pidi ta karistuseks Tartarosse minema. Elara, kes tahtis oma valu leevendada, tungis salaja allmaailma ning keeras paadimees Charoni ümber sõrme, et oma poja juurde pääseda. Seal hakkisid (või sõid) raisakullid Tityose maksa, mis kasvas üha uuesti. Kui Elara raisakulle söötis, et nad Tityose maksa ei hakiks, sattus talle peale põrgukoer Kerberos.
Elara järgi on nimetatud planeedi Jupiter kaaslane Elara.
Apollodoros
Apollodoros I, 4, 1
"Veidi aega hiljem [pärast Pythoni tapmist] tappis [ Apollon ] ka Tityose, kes oli sündinud Zeusist ja Orchomenose tütrest Elarast. Kui Zeus oli tütarlapse võrgutanud, oli ta tolle hirmust Hera ees peitnud maa alla ning toonud päevavalgele lapse, keda Elara oli kandnud – tohutu hiiglase, kelle nimi oli Tityos. Kui siis Leto läks Pythosse, nägi Tityos teda ning püüdis kohutavas hulluses teda vägistada; Leto hüüdis oma lapsed appi, ja need tapsid Tityose kohe oma nooltega. Tityost ka karistati pärast surma: Hadese põhjas õgivad tema südant tegelikult igavesti raisakullid."
Bardahl
Bardahl on firma, mis on loodud aastal 1939 ja mis tegeleb õlide ning vajalike lisandite müügiga. Loojaks oli Ole Bardahl.
Andorra
Andorra (Andorra Vürstiriik) on merepiirita riik Lääne-Euroopas Hispaania ja Prantsusmaa piiril Pürenee mägedes.
Olhon
thumb|Olhon asub Baikali keskosas järve loodekalda lähedal. Olhon (vene Ольхон) on saar Baikali järves. Pindala 730 km². Saar on 71 km pikk ja kuni 12 km lai.
Andorra
Andorra Vürstiriik rajati 8. septembril 1278. Riigi pindala on 468 km². Ta on kuuest Euroopa kääbusriigist pindalalt suurim.
Olhon
Baikali loodekaldast lahutavad teda madalveelised väinad Maloje more (Малое море; 'väike meri') ja Olhoni väravad (Ольхонские ворота). Saare vastaskülje lähedal asub Baikali sügavaim koht (1637 meetrit).
Kuulub Venemaale.
Andorra
Andorra on ainus riik maailmas, kus riigipea funktsiooni täidavad kaks välismaa ametikandjat (Urgelli piiskop ja Prantsusmaa president). Andorra valitsemisvormi puhul on tegemist düarhiaga.
Andorrat peetakse talispordi- ja maksuparadiisiks.
Inimese organismi struktuurid
Selles artiklis on toodud inimese organismi struktuuride jaotus "Rahvusvahelise funktsioneerimisvõime, vaeguste ja tervise klassifikatsiooni" (RFK) järgi.