cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Surnud 1999
See nimekiri loetleb 1999. aastal surnud tuntud isikuid.
Selja kool
Selja kool asutati 1868. aastal. Esialgu töötati Selja mõisa peretoas, 1869.-1870. aasta vahetusel viidi see uude koolimajja Selja külas. Koolmeistrite tööd raskendas vilets majanduslik olukord, mistõttu nad vahetusid lühikese aja tagant. Selja koolis töötasid õpetajad Jaan Mänd, Paul Bergmann, Tõnis Peppik, Juhanes Pern, August Friedrich Raik, Aleksander Altmann ja Jüri Aunapu.
Carl Perkins
pisi|"Dixie Fried" Carl Lee Perkins (9. aprill 1932 Tiptonville, Tennessee osariik – 19. jaanuar 1998 Jackson, Tennessee osariik) oli USA rockabilly-laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.
Elulugu
Carl Perkins sündis Tiptonvilles Tennessee osariigis Fonie Perkinsi ja Louise Brantley pojana, tal oli õde Jay ja vend Clayton. Pere oli väga vaene, elatist teeniti puuvillaistanduses, peavarjuks algul kolmetoaline sara, hiljem ühetoaline laohoone. Seitsmeaastaselt hakkas Carl õppima kitarrimängu instrumendiga, mille ta isa oli valmistanud sigarikarbist, luuavarrest ja traadist. Kolmeteistaastaselt võitis ta talendikonkursi enda kirjutatud lauluga "Movie Magg".
Igor Grafovi tänav
pisi|Igor Grafovi ja Aleksander Puškini tänava ristmik. Vaade Narva hotellist Igor Grafovi tänav on tänav Narvas Kerese ja Joaoru linnaosas.
Carl Perkins
Elulugu
Peagi kolis perekond Bemisesse Tennessee osariigis, 1950. aastal koliti Jacksonisse. Vendadega pandi kokku bänd The Perkins Brothers, millega hakati siin-seal esinema. Bändiga liitus trummar W. B. Holland. Etteasteid võis kuulda ka raadiojaamast. Bändi kõrvalt töötas Carl pagarina. 24. jaanuaril 1953 abiellus ta Valda Crideriga. Hiljem sündisid neil pojad Stan ja Gregg.
Igor Grafovi tänav
Algab Linda tänava jätkuna, ristub Bastrakovi, Puškini, 1. Mai ja Linnuse tänavaga ning jätkub Raudsilla tänavana. Tänava pikkus on 660 m.
Carl Perkins
Elulugu
1955. aastal sai Carl lepingu Flip Recordsiga, mis oli Suni stuudioga lähedalt seotud. Inspireerituna päriselust kirjutas ta loo "Blue Suede Shoes", mis on saanud tema kuulsaimaks hitiks. Algul polnud selle müügiedu just hiilgav, kuid 1956. aasta algul, kui seda esitati igal laupäeval raadiosaates "Big D Jamboree", hakkas lugu vaikselt populaarsust võitma. Siis aga sattus ta autoõnnetusse, mille tagajärjel autot juhtinud Dave Steward hukkus, Carli vend Jay sai lülisambatrauma, millest ta ei paranenudki, ning Carlil oli õnnetuse tagajärjel mõra koljus ja käeluumurd. Vigastuste tõttu ta mõnda aega enam esineda ei saanud ja "Blue Suede Shoesist" sai Elvis Presley hitt. Carl jätkas aga laulude kirjutamist ja püsis ikka rockabilly-stiilis.
1958. aastal vend Jay suri. Pärast seda sõlmis Carl lepingu viieks aastaks Columbia Recordsiga ning hakkas kantrilauljaks. 1963. aastal sõlmiti uus leping Dollie Recordsiga. 1965. aastal hakkas ta kaasa lööma Johnny Cashi sõus. 1968. aastal, kui Johnny Cashi bändi The Tennessee Two kitarrist Luther Perkins (kes ei olnud Carl Perkinsi sugulane) majapõlengus hukkus, liitus Carl bändiga ning püsis seal kümme aastat, mängides kitarri ja kirjutades aeg-ajalt laule. 1974. aastal suri Carli teine vend Clayton.
Igor Grafovi tänav
Tänav on nime saanud Nõukogude Liidu kangelase Igor Grafovi järgi.
Carl Perkins
Elulugu
Aastaid hiljem salvestas ta uuesti loo "Blue Suede Shoes". Ta jätkas teiste lugude salvestamist ning töötas viiemehebändis, kus olid liikmeteks ka ta pojad. Samuti esines ta koos mitme kuulsa artistiga. 1985. aastal osales ta filmis "Into The Night". 1986. aastal võitis loo "Blue Suede Shoes" eest Grammy Kuulsuste Halli auhinna. Samal aastal said Suni stuudios kokku Carl Perkins, Johnny Cash, Jerry Lee Lewis ja Roy Orbison, et lindistada album "Class Of '55".
1991. aastal diagnoositi Carlil kõrivähk ning ta sai kiiritusravi. 19. jaanuaril 1998 ta suri Jacksonis Tennessee osariigis.
Igor Grafovi tänav
Aadressil Grafovi 13b asub hotelli Narva restaureerimata tiib.
Baski kirjandus
Baski kirjandus on baski keeles kirjutatud ilukirjandus. Laiemas tähenduses hõlmab baski kirjandus ka baskide kirjutatud hispaania- või prantsuskeelse loomingu.
Vanimad säilinud baski kirjanduse näited on pärit 16. sajandist.
Vanim proosatekst on 1537. aastal Juan de Zumárraga kirjutatud kiri. 1545. aastal trükiti esimene baskikeelne raamat: Bernard Etxepare, Alam-Navarra preestri luulekogu "Linguæ Vasconum Primitiæ".
Hispaania keeles kirjutavatest baski kirjanikest on tuntumad Blas de Otero ja Gabriel Celaya.
Sayako
Sayako Kuroda (Norinomiya, endine printsess Sayako) (sündinud 18. aprillil 1969) on Jaapani keiserlik printsess. Ta sündis keiser Akihito esimese tütrena. 1988. aastal astus ta Gakushuini Ülikooli, mille lõpetas 1992. aastal.
15. novembril 2005 abiellus ta lihtkodanik Yoshiki Kurodaga ja lahkus keisrikojast. Neil ei ole lapsi.
Vihula kool
Vihula kool oli kool Vihula külas.
Kooli on kooliaruannetes esmamainitud 1866. aastal. Maa ja materjali kooli jaoks andis mõisnik von Schubert, maja ehitas vald oma kuludega. Vihula külas asunud uus kool oli väike talumaja, kus lõuna pool oli õpetaja korter, vastas aga suurem klassiruum ahju ja oreliga.
Esimeseks õpetajaks Vihula vallakoolis oli Aabram Vebermann, kes töötas seal 1868. aastani, mil ametisse asus Mart Mänd. Õpiti usuõpetust, lugemist, kirjutamist, rehkendamist, laulmist ja geograafiat. Mart Männi ajal hakati õpetama vene keelt. Mänd olevat laste kallal ohtrasti ihunuhtlust kasutanud, pannud lapsi põlvili ja silmili nurka maha. 1890. aastal valis vallavolikogu õpetajaks Eduard Langsepa, kes oli tubli õpetaja ja energiline seltskonnategelane. Ta asutas Vihulasse laulukoori, mis osales Tallinna laulupeol, organiseeris näiterühma, õpetas lastele viiulimängu ja organiseeris koolipidusid. 20. sajandi algul ühendati Vihula ja Metsiku vallakoolid Vihula ministeeriumikooliks.
Orav
Orav ehk harilik orav ehk punaorav (Sciurus vulgaris) on oravlaste sugukonda kuuluv näriline.
See on ainus Eestis pärismaisena elav orava perekonna liik.
Orava karvastiku värvus varieerub ka Eesti ulatuses: Saaremaal on see valdavalt hallikam, mandril punakam.
Eluviis
Ta on pidevalt valvel, ronides väledalt mööda puutüvesid või hüpates oksalt oksale. Orava nägemine ja kuulmine on väga hea ning ta põgeneb väikseimagi harjumatu müra puhul.
Ibis
pisi|Ajakirja kaas 1922. aastal Ibis on Briti ornitoloogiaühingu ajakiri. See ilmub alates 1859. aastast.
Ajakirja asutas Philip Sclater.
Ajakirjas kirjutatakse lindude ökoloogiast, kaitsest, käitumisest, paleontoloogiast ja taksonoomiast.
Ajakirja avaldatakse neli korda aastas nii trükis kui ka veebis. Arengumaade asutused saavad veebiväljaannet lugeda tasuta.
Bari ringkond
thumb|Bari ringkond on tumepunane Bari ringkond on Somaalia ringkond (1. järgu haldusüksus) riigi põhjaosas, Somaali poolsaare ja Aafrika Sarve tipus. Praegu on ringkonna territoorium faktiliselt Puntlandi valduses.
Ringkonna pindala on 70 088 km², elanike arv umbes 540 000 (teistel andmetel 200 000). Rahvastiku tihedus on 7,8 inimest ruutkilomeetri kohta. Ringkond on Somaalia ringkondade seas pindalalt üks suuremaid.
Ringkonna halduskeskus on Boosaaso, mis asub otse mere ääres.
Bari ringkond on kuiv piirkond. Põlluharimine on seetõttu vähe arenenud. Peetakse lambaid ja kaameleid.
Selle ala varasem peamine elatisala oli kalapüük. Sellepärast on ka mitu suuremat asulat (sealhulgas Xaafuun, Qandala, Aluula ja Bargaal) otse ranna ääres. Kalapüük on üsna tulus, sest Punase mere suudmes, kus peamiselt kala püütakse, on väga palju kala.
Itaalia võimu ajal rajati põhjarannikule rohkesti soolakaevandusi.
Bari ringkonnas asub Aafrika mandri kõige idapoolsem punkt Xaafuuni neem.
Piirkonnas on valdav somaalide klann Majeerteen, mis on osa klannist Daarood. 18. sajandi keskpaigast 19. sajandi lõpuni olid seal kaks nende sultanaati.
Bari ringkond sai 2004. aasta Vaikse ookeani maavärina põhjustatud tsunami käes eriti palju kannatada. Xaafuuni poolsaarel hukkus üle 100 inimese. Poolsaarele viival maasäärel sai rannaäärne tee tugevalt kahjustada.
Haldusjaotus Puntlandis
Puntlandi haldusjaotuse järgi on piirkonnas kaks ringkonda: põhjaosas Bari ringkond (keskus Boosaaso) ja lõunaosas Karkaari ringkond (keskus Qardho).
Kiriwina saared
Saarte elanikud elavad traditsioonilisest põllumajandusest ja seal valitsetakse emaliini pidi toimivates klannides.
Üügu pank
thumb|Vaade Üügu pangalt itta pisi|Üügu pank Üügu pank (ka Anduvälja pank) on pank ja looduslik pühapaik Muhu vallas Saare maakonnas.
Panga pikkus on umbes 300 meetrit. See jääb Üügu maastikukaitsealale.
Alexander Skutch
Alexander Skutch sündis Marylandi osariigis Baltimore'is. Ta omandas Johns Hopkinsi ülikoolis doktorikraadi botaanikas. Seejärel töötas ta Jamaicas, Panamas ja Hondurases, huvitus järjest sügavamalt lindudest ning hakkas uurima nende eluviise. Aastal 1941 ostis ta Costa Ricasse talu, kus veetis kogu ülejäänud elu.
Alexander Skutch on kirjutanud üle 40 raamatu ja üle 200 ornitoloogia-alase töö. Teda peetakse maailma üheks suuremaks ornitoloogiks.
Üügu pank
Pangal asub püha Silmaallikas.
Üügu panga koobas Soku tuba on varisemisohus.
Alfred Kongo maalis 1968. aastal õlimaali "Motiiv Üügu panga alt".
Pank on siluri Muhu kihistu stratotüüp. Panga läbilõige on väga varieeruv. Üleval moodustab õhukese kihi kihistunud läätsjas dolomiit, selle all on biohermne dolomiit. Veel allpool on keskmisekihiline dolomiit, selle all aga keskmise- ja õhukesekihiline püriiti ja savi vahekihte sisaldav dolomiit. Veel allpool on valkjashall keskmisekihiline dolomiit, mis samuti savikaid vahekihte sisaldab. Ka võib panga alumist osa moodustada domeriit.
Valeri Korb
Valeri Korb (sündinud 3. juulil 1954 Kohtla-Järvel) on Eesti poliitik.
Haridus
Ta lõpetas 1971. aastal Kohtla-Järve 14. Keskkooli ning 1999. aastal Peterburi Teenindusinstituudi majanduse erialal.
Töökäik
Korb on töötanud Eesti Põlevkivis koristustöölisena 1971–1988 ning Kohtla-Järve Linna Hariduskoondise juhatajana 1988–1990.
Tegevus NLKP-s
Ta lõpetas NLKP liikmena 1984. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli ühiskonnateaduste erialal.
Poliitiline tegevus
Valeri Korb oli Kohtla-Järve Ahtme linnaosa vanem 1993–1996, Kohtla-Järve linnapea aastatel 1990–1991, 1996–1999, 2002–2003 ning abilinnapea 1991–1993. Korb oli Kohtla-Järve Linnavolikogu esimees 1999–2002 ja 2003–2007. Ta oli XI Riigikogu, XII Riigikogu ja XIII Riigikogu liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 205 häält ning ei osutunud valituks.
Korb on Eesti Keskerakonna liige alates 1997.
Isiklikku
Valeri Korbi poeg Mihhail Korb on Keskerakonna poliitik, Riigikogu liige, endine Tallinna Kesklinna linnaosa vanem ja Kristiine linnaosa vanem.
Soo-piimalill
Soo-piimalill (Euphorbia palustris) on piimalilleliste sugukonda piimalille perekonda kuuluv rohttaim.
Taime levila põhjapiir läbib Lõuna-Norra ja Lõuna-Soome, sellest lõuna pool kasvab ta kõikjal Mandri-Euroopas peale Portugali. Väljaspool Euroopat kasvab ta Põhja-Kaukaasias, Gruusias, Türgis ja Lääne-Siberis Tobolist läänes. Eestis kasvab paiguti.
Taime kõrgus on 60–150 cm. Risoom on silindriline, varre alt paksenenud. Varred on püstised ja vahel on neid mitu. Varred on torujad, allosas 7–14 mm paksud, ülevalpool kitsamad. Varred on harulised. Harudest 1–5 ülemist lõpevad õitega, aga alumistest, millel pole õisi, ulatuvad mõned õitest kõrgemalegi.
Soo-piimalille alumised varrelehed on labidakujulised, piklikud, ülejäänud varrelehed on rombjad, elliptilised või äraspidimunajad, ühes kohas märgatavalt laienenud. Mõlemat tüüpi lehed on 2–6, vahel kuni 7 cm pikad ja 5–8, harva kuni 23 mm laiad, tavaliselt nürid, servast kõhrjad, sileda servaga, ainult otsast kergelt saagjad.
Õieraagusid on 5–8. Nad on ebaühtlase pikkusega (3–5 cm) ja ülemises otsas nad harunevad korra või isegi kaks korda, moodustades tillukestest õitest koosneva õisiku. Kattelehed, nagu ka ülemised varrelehed, on munajad, elliptilised või äraspidimunajad, 1,6–4,5 cm pikad ja 1–2,3 cm laiad, tavaliselt nürid ja sileda servaga. Tupplehed on elliptilised või ümarad, 11–18 mm pikad ja 10–16 mm laiad, nüri otsaga ja kollakad. Õis on kellukjas, 3–3,5 mm pikk ja 2,5–4,5 mm läbimõõduga, väljast paljas, seest karvane, ümmarguste hambuliste õielehtedega. Nektaariumid on varrega samas suunas piklikud. Emakad on 1–2 mm pikad, alt kokku kasvanud ja ülevalt sügavalt kaheks lõhestunud. Taim õitseb juuni lõpus ja juuli alguses.
Vili on kolmeosaline kupar. See on 4,5–5 mm pikk ja 6–7 mm lai, lapik, sügavate soonte abil kolmeks jagunenud ja selle peal on arvukalt lühikese silindri kujulisi nürisid kasvundeid. Seemned on 3–4 mm pikad, umbes 2,5 mm laiad, munakujulised, siledad, pruunid, väikeste nüri koonuse kujuliste lisemetega. Vili valmib juulis.
Taim kasvab soostunud niitudel ja veekogude kallastel.
Kasutamine
Soo-piimalill on mürgine taim, mille kõik osad eritavad vigastamisel mürgist valget piimmahla. Taim sisaldab orgaanilisi happeid, parkaineid, katehhiine, flavonoide ja vaiku. Seemnetes leidub rasvõli. Mürgisuse tõttu kasutatakse teda putukate, näiteks mesilaste ja kalade eemalehoidmiseks.
Mürgisusest hoolimata kasutatakse soo-piimalille meditsiinis. Tarvitatakse nii taime rohtunud osi, piimmahla, risoomi kui seemneid. Rahvameditsiinis kasutatakse soo-piimalille tõmmist lahtistina, oksetina ja ussnugilistevastase vahendina, samuti gastriidi, maksa- ja neeruhaiguste ja pahaloomuliste kasvajate korral. Välispidiselt kasutatakse soo-piimalille tõmmist reuma, leišmanioosi ja nahal olevate seenhaiguste raviks, samuti soolatüügaste ja konnasilmade eemaldamiseks. Seemnetes olevat rasvast õli kasutatakse maksa- ja sapijuhade haiguste korral ning lahtistina.
Ekvipotentsiaalpind
pisi|Kahe ühesuguse märgiga [[elektrilaeng |punktlaengu ekvipotentsiaalpinnad (punane) ja välja jõujooned (must)]] Ekvipotentsiaalpind on välja mõtteline pind, mille kõikidel punktidel on ühesugune potentsiaal.
Elektrivälja ekvipotentsiaalpind
Ühe ja sama ekvipotentsiaalpinna kõikide punktide elektriliste potentsiaalide vahe võrdub nulliga. Seega võrdub nulliga ka elektrivälja jõudude töö laengu liikumisel seda pinda mööda. Siit järeldub, et ekvipotentsiaalpinda mööda liikuvale laengule mõjuv jõud on risti kiirusvektoriga. Järelikult on elektrivälja jõujooned risti ekvipotentsiaalpinnaga.
Punktlaengu ekvipotentsiaalpindadeks on seda laengut ümbritsevad kontsentrilised kerapinnad.
Homogeense elektrivälja ekvipotentsiaalpinnad on jõujoontega ristuvad tasandid.
Maruta Varrak
pisi|Maruta Varrak 2012. aastal Foto: Jaan Künnap Maruta Varrak (sündinud 9. aprillil 1942 Alūksnes) on Eesti ajaloolane ja museoloog, Tallinna Linnamuuseumi direktor aastatel 1995–2013.
Karula (Iilpalu) kool
Karula kool on 1868. aastal Karula ja Annikvere valdade ühiselt Iilpalu külla asutatud kool.
Maruta Varrak
Elulugu
pisi|Maruta Varrak 2012. aastal [[Peeter I majamuuseumis Foto: Jaan Künnap ]] Maruta Varrak sündis 9. aprillil 1942. aastal talupidajate peres Lätimaal Alūksnes. Pärast seda kui tema isa 1949. aastal metsavennana tapeti põgenes ema tütrega märtsiküüditamise eest Lõuna-Eestisse Kooraste kanti.
Karula (Iilpalu) kool
Õppeained olid samad, mis teisteski vallakoolides: usuõpetus, rehkendus, kirjutamine, lugemine, geograafia, laulmine, vene keele lugemine ja kirjutamine. Esimene koolmeister Villem Linkgreim oli hea laulumees, ta asutas laulukoori, mida ise ka juhatas. Kehvade palgaolude tõttu vahetusid õpetajad sageli, üks – Mart Mathias – sunniti koolist lahkuma vene keele mitteoskamise pärast.
Maruta Varrak
Elulugu
Esimesed neli klassi läbis ta Sõmerpalu Algkoolis (1950–1954), mille järel õppis Osula 7-klassilises Koolis ja aastatel 1957–1961 Friedrich Reinhold Kretzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis.
Foja mäed
thumb|right Foja mäed (Pegunungan Foja) on mäeahelik Uus-Guinea saare põhjarannikul Indoneesia Lääne-Paapua provintsis, Mamberamo jõest põhjas.
Kõrgeim tipp on 2193 m. Foja mäed on raskesti ligipääsetavad. 2005. aastal leidis ameerika loodusteadlaste ekspeditsioon Foja mägedest mitmeid teadusele uusi looma- ja taimeliike.
Maruta Varrak
Elulugu
Kiek in de Kökis töötatud aja jooksul organiseeritud ta ligi 200 näitust, neist suures ülekaalus fotonäitused. Neil aastail muutus torn oluliseks fotokeskuseks.
Linnamuuseumi direktorina igapäeva töö kõrval kureeris ta uue püsiekspositsiooni "Linn, mis kunagi valmis ei saa" valmimist. Selle ekspositsiooniga sai Tallinna Linnamuuseum esimese Eesti muuseumina nominendiks Euroopa Muuseumi Foorumi korraldatavas võistluses Euroopa parima muuseumi auhinnale. Koos püsinäitusega sai linnamuuseum Eesti esimese muuseumina ka muuseumikohviku.
Tema juhtimise alla rajas Linnamuuseum ka 2009. aastal Lastemuuseum Miiamilla (algse nimega Miia-Milla-Manda Joyce Lankester Brisley lasteraamatu järgi) ning seati sisse 2010. aastal avatud bastioni käikude ning Kiek in de Köki uus ühine püsinäitus "Ajarännak. Tallinn 1219–2219".
On olnud Eesti Fotokunstiühingu juhatuse esimees.
Isiklikku
Tema hobiks on ratsutamine.
Kiri heebrealastele 11
Kasutatud on 1997. aasta Piibli-tõlget
Philip Sclater
pisi|Philip Lutley Sclater Philip Lutley Sclater (4. november 1829 – 27. juuni 1913) oli inglise jurist ja zooloog.
Kiri heebrealastele 11
Kiri heebrealastele 11 on Kirja heebrealastele 11. peatükk.
Philip Sclater
Ta avaldas 1858. aastal väljaandes Proceedings of the Linnean Society töö, milles tuli välja ideega kuuest zoogeograafilisest riikkonnast: Palearktis, Afrotroopiline, Indo-Malai, Australaasia, Nearktis ja Neotroopiline. See jaotus on kasutusel ka tänapäeval.
Philip Sclater oli Briti ornitoloogiaühingu ajakirja The Ibis asutaja ja toimetaja.
Kiri heebrealastele 11
Peatükk räägib usust.
Tekst
1. Aga usk on loodetava tõelisus, nähtamatute asjade tõendus.
2. Selle kohta on ju esivanemad saanud tunnistuse.
3. Usus me mõistame, et maailmad on valmistatud Jumala sõna läbi, nii nägematust on sündinud nähtav.
4. Usus tõi Aabel Jumalale parema ohvri kui Kain, mille tõttu ta sai tunnistuse, et tema on õige, kuna Jumal andis tema andide kohta tunnistuse, ja usu kaudu ta räägib veel surnunagi.
5. Usus võeti ära Eenok, et ta ei näeks surma, ja teda ei leitud enam, sest Jumal oli ta ära võtnud. Aga juba enne, kui ta ära võeti, oli ta saanud tunnistuse, et ta on olnud Jumalale meelepärane.
6. Aga ilma usuta on võimatu olla meelepärane, sest kes tuleb Jumala juurde, peab uskuma, et tema on olemas ja et ta annab palga neile, kes teda otsivad.
7. Usu läbi sai Noa hoiatuse selle kohta, mida veel ei olnud näha, ja ta ehitas jumalakartuses laeva oma pere päästmiseks; ja selle kaudu ta mõistis süüdi maailma ja sai selle õiguse pärijaks, mis tuleb usust.
8. Usus oli Aabraham kuulekas, kui teda kutsuti minema paika, mille ta pidi saama pärandiks, ja ta läks välja, teadmata, kuhu ta läheb.
9. Usus ta asus elama tõotatud maale otsekui võõrsile, elades telkides koos Iisaki ja Jaakobiga, kes olid sellesama tõotuse kaaspärijad.
10. Sest ta ootas kindlale alusele rajatud linna, mille meister ja ehitaja on Jumal.
11. Usus sai isegi Saara väe suguvõsa rajamiseks ja seda eakusest hoolimata, sest ta pidas tõotajat ustavaks.
12. Seepärast ka sündis sellest ühestainsast, pealegi mehejõu kaotanud  mehest hulga poolest nii palju järglasi nagu  tähti taevas ja nagu liiva mere rannal, mida ei saa ära lugeda.
13. Need kõik surid uskudes, saamata kätte tõotusi, vaid nähes ja tervitades  neid kaugelt. Ja nad tunnistasid end olevat võõrad ja majalised maa peal.
17. Usus viis Aabraham, kui teda proovile pandi, ohvriks Iisak; tema, kes oli saanud [Jumala tõotused|tõotused]], oli valmis ohverdama oma ainusündinu;
18. tema, kellele oli öeldud: "Sinu sugu loetakse Iisakist."
19. Sest ta arvestas, et Jumal on võib ka surnuist üles äratada, seepärast ta saigi tema tagasi ettetähenduseks.
20. Usus õnnistas Iisak ka Jaakobit ja Eesavit tulevaste asjade suhtes.
21. Usus õnnistas surev Jaakob Joosepi mõlemat poega ja kummardas Jumalat oma kepi najal.
22. Usu läbi tuletas Joosep oma elu lõpul meelde Iisraeli laste lahkumist ja andis käsu oma luude kohta.
24. Usus keeldus Mooses, kui ta oli saanud suureks, laskmast end nimetada vaarao tütre pojaks.
25. Ta eelistas pigem näha vaeva koos Jumala rahvaga kui üürikest aega nautida pattu,
26. sest Egiptuse aaretest suuremaks rikkuseks pidas ta teotust Kristuse pärast, sest ta tõstis oma silmad tasu poole.
27. Usus jättis ta maha Egiptuse, kartmata kuninga raevu, sest otsekui nähes nähtamatut, püsis ta vaprana.
28. Usus toimetas ta paasat ja vere määrimist uksepiitadele, et hukkaja ei puudutaks nende esikpoegi.
29. Usus läbisid nad Punase mere otsekui kuiva maa, ja kui egiptlased püüdsid teha sedasama, siis nad uppusid.
30. Usus langesid Jeeriko müürid, kui seitse päeva oli käidud nende ümber.
31. Usus ei hukkunud hoor Raahab koos sõnakuulmatutega, sest ta oli rahuga vastu võtnud salakuulajad.
32. Ja mida ma veel ütlen? Mul puudub aeg jutustada Gideonist, Baarakist, Simsonist, Jeftast, Taavetist, Saamuelist ning prohvetitest,
33. kes usu läbi vallusid kuningriike, mõistsid kohut, said kätte tõotused, sulgesid lõvide suu,
34. kustutasid tule väe, pääsesid pakku mõõgatera eest, said nõtrusest tugevaks ja vägevaks sõjas, tõrjusid tagasi võõraste vaenuleere.
36. Teised said kogeda pilkamist ja rooska ning ahelaid ja vanglat.
37. Neid on kividega surnuks visatud, pooleks saetud, mõõgaga hukatud, nad on lamba- ja kitsenahas käinud maad mööda ringi, puuduses, viletsuses ja kurja kannatades.
38. Nemad, keda maailm ei olnud väärt, hulkusid ringi kõrbetes ja mägedel ning varjasid end koobastes ja urgudes.
40. sest Jumal on midagi paremat näinud ette meile, nii et nemad ilma meieta ei saaks täiuslikuks.
Kuldne retriiver
Kuldne retriiver on koeratõug retriiveri tõutüübist.
Kuldne retriiver aretati jahikoeraks, kes toob jahimehele kätte tabatud linnu (eriti veelinnu). Kuldsed retriiverid armastavad vett ja neid on üsna lihtne treenida.
Kuldne retriiver on pikakarvaline tõug, kelle tihe aluskarv hoiab hästi sooja välistingimustes ning sile pealiskarv tõrjub vett.
Tõug sobib väga hästi elama maapiirkondadesse, vajab palju liikumisvõimalust õues, kuid teda on soovitatav hoida aiaga piiratud maa-alal, sest on kalduvus minna hulkuma.
Kuldne retriiver sobib hästi juht- või abikoeraks pimedatele ja kurtidele, päästekoeraks jms. Sõbraliku ja leebe iseloomu tõttu ei sobi ta valvekoeraks, kuid on väga populaarne lemmikloom. pisi|tühi|Eri tooni kuldsed retriiverid
Suur-Manchester
Suur-Manchester on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Inglismaal.
Krahvkond moodustati 1974. aastal Manchesterist ja seda ümbritsevast linnastust.
Suur-Manchester jaguneb kümneks omavalitsusüksuseks:
Edela-Aafrika
Edela-Aafrika (inglise keeles South West Africa, afrikaani keeles Suidwes-Afrika, saksa keeles Südwestafrika, hollandi keeles Zuidwest-Afrika) oli tänapäeva Namiibia nimi, kui see oli aastatel 1915–1990 Lõuna-Aafrika Vabariigi võimu all. Selle naaberriigid olid Angola (aastani 1975 Portugali koloonia), Botswana (aastani 1966 Suurbritannia Betšuaanamaa protektoraat) ja Sambia (aastani 1964 Briti Põhja-Rodeesia protektoraat).
Aastatel 1884–1915 olid need alad olnud Saksa koloniaalimpeeriumi Saksa Edela-Aafrika osa. Pärast Saksamaa lüüasaamist esimeses maailmasõjas anti Edela-Aafrika Rahvasteliidu mandaadiga hallata Lõuna-Aafrika Liit[[Lõuna-Aafrika Liidule]]. ÜRO lõpetas mandaadi 1966. aastal, kuid Edela-Aafrika alad jäid vastuolus rahvusvahelise õigusega Lõuna-Aafrika Vabariigi kontrolli alla. 1978. aastani haldas territooriumi Lõuna-Aafrika Vabariigi valitsus, pärast Turnhalle konverentsi sai Edela-Aafrika piiratud autonoomia. Aasta-aastalt saadi Lõuna-Aafrika Vabariigilt vabadust juurde, kuni 1985. aastal moodustati Edela-Aafrika rahvusliku ühtsuse üleminekuvalitsus.
Edela-Aafrika iseseisvus 1990. aastal Namiibia Vabariigi nime all peaaegu täies ulatuses. Vaid Walvis Bay ja Pingviinisaared jäid veel 1994. aastani Lõuna-Aafrika Vabariigi kontrolli alla.
Johannes Green
Johannes Green (Venemaal ka Ivan Gren, Иван Иванович Грен; 25. detsember 1898 Villevere, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa; praegu Türi vald, Järvamaa – 19. detsember 1960 Moskva NSV Liit) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane (viitseadmiral).
Eluloost
Green õppis Retla ministeeriumikoolis 1910–1914. Ta läks 1914. aastal õppima Kroonlinna jungadekooli.
Green oli Teise maailmasõja ajal Nõukogude Läänemere-laevastiku suurtükiväe ülem, siis rannakaitse ülem ja hiljem kogu Nõukogude sõjalaevastiku suurtükiväe ülem. Ta oli Nõukogude mereväeakadeemia täienduskursuste ülem 1946–1959.
Isiklikku
Greenile avati 1978. aastal Retla vana kooli seinal mälestustahvel, mis püsib vana koolimaja seinal siiani.
Mälestusest
Greeni nimi anti 1975. aastal Eesti NSV BMRT (394RM-Lutšegorsk) tüüpi kalapüügilaevale. Laevale pandi 1992. aastal uus nimi Tammsaare. Laeva saatusest ei ole pärast 2003. aastast andmeid.
Kaliningradis alustati 2008. aastal Vene mereväele suure dessantlaeva (vene keeles Большой десантный корабль, lühend БДК) ehitamist (Projekt 11711), mille nimeks sai Ivan Gren. Laev anti laevastikule üle 2018. aastal.
Maasuslik
Maasuslikud (perekond Xerus) moodustavad Xerinae alamsugukonnas oravlaste taksoni. Neid leidub ainult Aafrikas.
Liigid
Perekond Xerus
Eluviis
Maasuslikud elavad avaratel metsa- ja rohualadel või kivisel maastikul. Nad on päevase eluviisiga ning elavad urgudes. Toituvad taimejuurtest, seemnetest, puu- ja kaunviljadest, teraviljasaadustest, putukatest, väikestest selgroogsetest ja linnumunadest. Nad elavad sarnaselt Põhja-Ameerika rohtlahaukuritele kolooniates ning omavad samalaadseid käitumismustrid. Lemmikloomana jookseb maasuslik kodus vabalt ringi, kuid põllumehed peavad seda looma pigem kahjuriks. Lõuna-Aafrika maasuslikute sigimine on asünkroonne, neil puudub konkreetne sigimisperiood, kuigi juulist oktoobrini on maapinnal näha väga vähe pesakondi. Tiinus kestab 48 päeva ja 52. päevaks pärast sündi on pojad emast võõrutatud. Ühes pesakonnas on korraga üks kuni kolm järglast. Emane saab suguliselt küpseks 10-kuuselt, isane 8-kuuselt. Kuigi emane on võimeline sigima aastaringselt, suudab vähem kui 10% maasuslikutest üle ühe korra aastas paljuneda.
Lõuna-Aafrika maasuslikud ei maga talveund. Nad on väga sotsiaalsed loomad ning elavad rühmades, mis koosnevad tavaliselt 1-3 emasest ja 2-3 isasest. Mõnikord võib isasloomade arv küündida 9-ni. Maasuslikute puhul on huvitav see, et täiskasvanud isastele meeldib koguneda 19-20 isendist koosnevatesse salkadesse.
Berta Cáceres
2015. aastal pälvis Cáceres rohelise Nobeli auhinnana tuntud Goldmani keskkonnaauhinna. Tunnustuseni viis eduka rohujuuretasandi kampaania organiseerimine, mille tulemusel maailma suurim paisude ehitaja pidi loobuma Gualcarque'i jõele paisu rajamisest.
Maasuslik
Eluviis
Oma pesitsemispiirkonda jagavad nad teiste salkadega, mis on tegelikult üsna üllatav, sest üldiselt on isaste imetajate vahel äärmiselt karm konkurents emaslooma saamiseks. Maasuslikute instinkt elada rühmades võimaldab neil röövloomade ees ellu jääda, mis kaalub üles suurest konkurentsist tulenevad kehvad sigimisvõimalused.
Berta Cáceres
Cáceres suri, kui relvastatud sissetungijad ta tema kodus maha lasid. Nädal enne mõrva rääkis ta pressikonverentsil, et Agua Zarca tammi vastase kampaania käigus oli neli tema kogukonna aktivisti tapetud ja mitmeid teisi oli ähvardatud. Mittetulundusühingu Global Witness andmeil tapeti Hondurases 2014. aasta jooksul kaksteist keskkonnakaitsjat. Selle näitaja poolest on Honduras metsi ja jõgesid kaitsvate aktivistide jaoks maailma suhteliselt kõige ohtlikum riik.
Noorpõlv
Cáceres sündis Intibucá departemangu pealinnas La Esperanzas. Etniliselt kuulus ta lenkade ehk Hondurase suurima põlisrahva hulka.
1970. aastatel oli Kesk-Ameerikas palju vägivalda. Cácerese aktivistist ema Berta Flores töötas ämmaemandana ja andis peavarju El Salvadori kodusõja eest pagenud inimestele.
Cáceres õppis ülikoolis pedagoogiks.
Aktivism
1993. aastal osales Cáceres COPINH-i loomises. COPINH protestis jõgede erastamise ja rahvusvaheliste investorite osalusel valmima pidanud tammide vastu.
Lisaks põlisrahvastele olulistele küsimustele ja keskkonnakaitsele pidas Cáceres tähtsaks ka LGBT õigusi ja feminismi.
2006. aastal palusid Rio Blancos elavad lenkad Cáceresel uurida, miks oli hakatud piirkonda ehitusvarustust tooma. Pärast uurimist teatas Cáceres kogukonnale, et Hiinast pärit ettevõtte Sinohydro, Maailmapanga allüksuse International Finance Corporation ja Hondurase Desarrollos Energéticos (DESA) ühisprojekti raames kavatsetakse Gualcarque'i jõele ehitada neli tammi. Et kohalike elanikega poldud projekti arutatud, olid arendajad rikkunud rahvusvahelist õigust. Lenkad kartsid, et tammide rajamine kahjustab nende traditsioonilist eluviisi, kuna häirib ligipääsu veele, toidule ja ravimtaimedele. Lisaks on tegemist lenkade esivanemate jaoks püha jõega. Lenkade uskumuste kohaselt elavad Gualcarque jões naissoost vaimud, kes kaitsevad jõge ja keda omakorda tuleb kaitsta. Cáceres korraldas koostöös kogukonnaga protestikampaania. Cácerese eestvedamisel viidi juhtum ka inimõiguste eest seisva organisatsiooni Inter-American Commission on Human Rights (IACH) ette.
2013. aastal alustati ehituskohal meeleavaldusteseeriat, eesmärgiga takistada ehitusfirmade ligipääsu maale. Turvatöötajad ajasid meeleavaldajaid regulaarselt minema. 15. juulil 2013 avas sõjavägi protestijate pihta tule. Hukkus üks COPINH-i liige ja kolm sai haavata. Kogukond kaebas tihti, et ehitusfirma töötajad ähvardasid ja ahistasid protestijaid. 2014. aasta mais toimunud kahes rünnakus sai surma kaks COPINH-i liiget ja kolm sai raskelt vigastada.
2013. aasta lõpus katkestasid Sinohydro ja International Finance Corporation COPINH-i meeleavalduste tõttu projektis osalemise. DESA jätkas, kuid ehitus viidi protestijate vältimiseks mujale üle. Leidus ka kohalikke ärisid, mille juhid pooldasid hüdroenergiaprojekti ja Cácerese ja veel kahe põliselanike juhi vastu esitati DESA-le kahjude tekitamise eest kriminaalsüüdistus. Amnesty International teatas, et arreteerimise korral oleks tegu poliitvangidega. Mitmed teised kohalikud ja rahvusvahelised organisatsioonid kutsusid Hondurase valitsust üles lõpetama inimõiguste kaitsmise kriminaliseerimist ja uurima meeleavaldajate vastu tehtud ähvardusi.
Surm
Öösel vastu 2016. aasta 3. märtsi lasid relvastatud sissetungijad Cácerese tema kodus maha. Viga sai ka Mehhiko keskkonnaaktivist Gustavo Castro Soto, keda tulistati põske ja kätte.
2013. aastal oli Cáceres Al Jazeerale öelnud: "Sõjaväel on mõrvanimekiri 18 inimõiguste eest võitleja nimega ja minu nimi on nimekirja eesotsas. Ma tahan elada, ma tahan siin maailmas veel nii palju asju teha, aga ma pole kordagi mõelnud loobuda meie territooriumi ja väärika elu eest võitlemisest, sest meie võitlus on õigustatud. Ma olen väga hoolikas, aga lõppude lõpuks olen ma haavatav siin maal, kus lokkab täielik karistamatus... Kui nad mind tappa tahavad, siis seda nad ka teevad." pisi|Washingtonis toimunud meeleavaldus, kus nõuti Cácerese tapmise põhjalikku uurimist
Reaktsioonid
Cácerese tütar Berta Isabel Zúñiga Cáceres peab ema mõrva eest vastutavaks firmat, mis tahtis ehitada Agua Zarca hüdroelektrijaama tammi. Ta on öelnud, et Hondurases on "väga lihtne maksta inimestele, et nad kellegi ära tapaks," samas kui tegelikult on asja taga võimsad ja rikkad inimesed, kes saavad taolisi kuritegusid korda saata.
Mitmel pool korraldati meeleavaldusi. COPINH-i liikmed nõudsid Cácerese surma asjus sõltumatult läbi viidavat rahvusvahelist uurimist. Protestiti Washingtonis, mitmes Ladina-Ameerika riigis ja samuti mitme Euroopas asuva Hondurase saatkonna juures (nt Viinis, Berliinis ja Barcelonas).
Uurimine
3. märtsil 2016 teostasid valitsusametnikud Cácerese keha lahkamise, kuigi perekond oli palunud, et lahkamist teostaks sõltumatu kohtuekspertiisi ekspert. Samal päeval algas valitsusasutuste poolne uurimine, mille käigus peeti kahtlustatavana kinni COPINH-i liige Aureliano Molina Villanueva. COPINH mõistis Molina kinnipidamise hukka. 5. märtsil Molina vabastati, kuna ei leitud piisavalt tõendeid, mis teda kuritööga seoks. Kinni peeti ja vabastati ka turvamees José Ismael Lemus.
5. märtsil toimunud pressikonverentsil avaldasid Cácerese neli last umbusku Hondurase valitsuse juhitava uurimise suhtes. Nende sõnul olid Cácerese surma taga poliitilised motiivid ja nad avaldasid soovi, et mõrva uuritaks rahvusvahelisel tasandil.
Amnesty International mõistis hukka "Hondurase valitsuse täieliku soovimatuse kaitsta riigi inimõiguste kaitsjaid". Cáceres oli pikka aega saanud tapmisähvardusi.
Global Witnessi andmeil tapeti Hondurases aastatel 2010–2014 üle saja looduskaitsja ja enamik neist kuritegudest on jäänud lahendamata.
Per Hermansson Fleming
Õppis Turu Ülikoolis, mille järel aastatel 1649–1654 teenis kaptenina Kronobergi rügemendis (Rootsi: Kronobergs regemente), oli 1650. aastal kuninglik kammerhärra, 1655 Visby linnuse komandant ning aastatel 1661–1670 Saaremaa asehaldur ja Kuressaare linnuse komandant.
Talle kuulusid Saaremaal Jämaja kihelkonnas Sääre (Zerel) ja Mehempäh, Rootsis Stora Roo (Ro) ja Gäddeholm ning Soomes Hannula mõis.
Perekond
Per Hermansson Fleming abiellus 1661. aastal Stockholmis juristi, maanõunik ja Ro mõisnik Christer Axelsson Posse (1601–1643) ja Kristina Sparre af Rossviki (1605–1656) tütre Märta Possega, kes oli lesestunud abielust vabahärra Gustaf Sperlingiga (1630–1660). Abielust sündisid:
Homogeenne elektriväli
Homogeenne elektriväli on elektriväli, mille tugevus on igas ruumipunktis nii suuruselt kui suunalt ühesugune. Ligikaudu võib homogeenseks nimetada kahe erinimeliselt laetud metallplaadi vahelist elektrivälja. Homogeense elektrivälja jõujooned on üksteisega paralleelsed sirged.
Ürt
Ürt (ladina herba, lühendatult hb) on farmaatsias ravimtaime maapealne osa. Selle hulka arvatakse kogu vars lehtede ja õitega või pikk õitsev ladvaosa.
Koila
Koila on mitme koha nimi:
Kolumbia (kala)
Kolumbia (Percopsis transmontana ehk Columbia transmontana) on kalaliik sugukonnast Percopsidae.
Koila (Jõelähtme)
Koila on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Rodrigo Borja Cevallos
Rodrigo Borja Cevallos [rodr'iigo b'orha sev'aljos] (sündinud 19. juunil 1935 Quitos) oli Ecuadori president 10. august 1988 – 10. august 1992.
Keit Pentus-Rosimannus
Keit Pentus-Rosimannus (kuni 2012 Keit Pentus; sündinud 3. märtsil 1976) on Eesti riigitegelane ja poliitik. Ta on alates 1. jaanuarist 2023 Euroopa Kontrollikoja liige.
Ta oli 6. aprillist 2011 kuni 17. novembrini 2014 Eesti keskkonnaminister, 17. novembrist 2014 kuni 15. juulini 2015 Eesti välisminister ja 26. jaanuarist 2021 kuni 19. oktoobrini 2022 Eesti rahandusminister.
Rodrigo Borja Cevallos
Ta õppis politoloogiat ja sotsioloogiat Ecuadori Keskülikoolis. Ta lõpetas selle õigusteadlasena ja töötas kõrgkooli õppejõuna.
Keit Pentus-Rosimannus
Haridus
Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis klaverit ja Tallinna Bakalaureuse Erakoolis, mille lõpetas 1995. aastal hõbemedaliga. Aastal 2000 sai Tallinna Pedagoogikaülikoolist bakalaureusekraadi haldusjuhtimises ja Euroopa Liidu suhetes. Aastal 2000 alustas ta magistriõpinguid Tartu Ülikoolis politoloogia erialal, mis on lõpetamata. 2020. aastal omandas Tuftsi Ülikooli Fletcheri rahvusvahelise õiguse ja diplomaatia koolis magistrikraadi.
Poliitiline tegevus
Keit Pentuse esimene kokkupuude Eesti Reformierakonnaga oli 1996. aastal, kui ta ülikooli teisel kursusel alustas valimiskorraldajana. 1997. aastal pani ta aluse noorteklubile, millest hiljem kasvas välja Eesti Reformierakonna Noortekogu.
Alates 9. juunist 1998 on ta Eesti Reformierakonna liige, sh Eesti Reformierakonna juhatuse liige 2000–2017 ja 2020–2022. Viimati oli ta ka Eesti Reformierakonna aseesimeheks. 18. oktoobril 2022 teatas ta sotsiaalmeedia vahendusel, et lahkub poliitikast, sh astub tagasi rahandusministri ametikohalt, keskendub paariks kuuks vanemapuhkusele ja asub tegema ettevalmistusi Euroopa Kontrollikoja liikme kuulamisteks.
Ta on töötanud sotsiaal-, justiits- ja välisministri nõunikuna, samuti on ta olnud peaminister Andrus Ansipi büroo juhataja (2005–2007) ja Riigikogu esimene aseesimees (2009–2011).
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised
2003. aastal sai ta Tallinna kesklinna vanemaks. Selles ametis töötas ta kaks aastat, algatades muu hulgas kõrghoonete teemaplaneeringu, miljööväärtuslike alade kaitsmisele suunatud osaüldplaneeringud ning vanalinna tuleviku teemalised arutelud; lasi korrastada Musumäe ja valgustada Snelli ja Lembitu pargi; aitas kaasajastada mitme kesklinna lasteaia ruumid ning kutsus kokku koolijuhtide, lasteaedade juhatajate ja korteriühistute ümarlauad.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel osales Pentus-Rosimannus Eesti Reformierakonna Tallinna linnapeakandidaadina, kogudes Lasnamäe valimisringkonnas 3396 häält.
Riigikogu liige ja minister
1999. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Keit Pentus Tallinnas valimisringkonnas nr 3 ja sai 26 häält. Eesti Reformierakonna üleriigilises nimekirjas oli ta 111. kohal.
2007. aasta Riigikogu valimistel sai 7049 häälega isikumandaadi. Ta oli XI Riigikogu liige, kuulus Riigikogu rahandus- ja Euroopa Liidu asjade komisjoni ja oli 2007–2009 Reformierakonna Riigikogu fraktsiooni esimees. Alates 2009. aasta juunist oli ta Riigikogu esimene aseesimees.
2011. aasta Riigikogu valimistel valiti ta ka XII Riigikogu liikmeks, kuid 6. aprillil 2011 sai temast Andrus Ansipi kolmandas valitsuses keskkonnaminister. Samal ametikohal jätkas ta ka Taavi Rõivase esimeses valitsuses, kuni nimetati Euroopa Parlamenti lahkunud Urmas Paeti asemel 17. novembril 2014 välisministriks.
2015. aasta Riigikogu valimistel valiti ta XIII Riigikogu liikmeks. Ta oli väliskomisjoni aseesimees ning Eesti-USA ja Eesti-Iraani parlamendirühmade esimees. Koostas väliskomisjoni raporti valmisolekust tõrjuda valimistesse sekkumist.
Rodrigo Borja Cevallos
Ta valiti kongressi saadikuks 1962., 1970. ja 1978. aastal. 1970. aastal asutas ta erakonna Demokraatlikud Vasakpoolsed (Izquierda Democrática, ID). Partei oli aastail 1970–1982 kongressis enamuses.
Borja kandideeris edutult kahtedel presidendivalimistel 1978 ja 1983, kaotades viimasel korral napilt León Febres Corderole, kes kogus 51,1% hääli.
Keit Pentus-Rosimannus
Riigikogu liige ja minister
2019. aasta Riigikogu valimistel valiti ta XIV Riigikogu liikmeks. Eesti Reformierakond valis ta fraktsiooni aseesimeheks. Ta oli Eesti-Iisraeli ja Eesti-Kanada parlamendirühmade esimees ning Eesti-USA parlamendirühma aseesimees. 26. jaanuaril 2021 sai Keit Pentus-Rosimannusest Kaja Kallase esimeses valitsuses rahandusminister ning ta jätkas sellel ametikohal kuni 19. oktoobrini 2022 ka Kaja Kallase teises valitsuses.
Keskkonnaminister
Keskkonnaministrina tegi valitsusele ettepaneku Tuhala-Nabala looduskaitseala moodustamiseks, suutis luua vajaliku konsensuse uue jahiseaduse vastuvõtmiseks ja kaitses edukalt Eesti huve Euroopa Liidu kütusekvaliteedi direktiivi vastuvõtmisel.
pisi|[[Arvamusfestival 2014, "Eesti tark võim"]]
Mait Aadna
Mait Aadna (sündinud 1948) on eesti komsomoli- ja haridustegelane.
Rodrigo Borja Cevallos
1988. aasta presidendivalimistel oli presidendikandidaate 10. Borja juhtis valimisi 24,6%-ga oma lähima konkurendi Abdalá Bucaram Ortizi 17,6% vastu. Teises valimisvoorus 8. mail kogus Borja enamuse (52,8% häältest).
Et mõlemad kandidaadid olid vasakpoolsed, siis lubasid nad lõpetada Febres Cordero USA-sõbraliku poliitika. Bucarami karm isiksus ja populistlik retoorika tekitasid hirmu, et pärast tema võitu võib tekkida taas sõjaväeline diktatuur.
Borja lubas oma valitsusega hakata võitlema kõrge inflatsiooniga ja tegelema muude majandusprobleemidega (suur välisvõlg). Ta alustas läbirääkimisi Rahvusvahelise Valuutafondiga (IMF).
Ta kandideeris presidendiks ka 1998 ja 2002. 1998. aastal saavutas ta 15,7%-ga kolmanda koha Jamil Mahuadi ja Álvaro Noboa järel. 2002. aastal saavutas ta 14,1%-ga 4. koha Lucio Gutiérreze, Álvaro Noboa ja León Roldósi järel.
Mait Aadna
Ta lõpetas aastal 1971 cum laude Tallinna Polütehniline Instituudi mehaanikateaduskonna peenmehaanikaseadmete erialal.
Ta on olnud ELKNÜ Keskkomitee sekretär (valitud 15. veebruaril 1974).
Ta oli Tallinna Mehaanikakooli asedirektor, hiljem 1999. aastani direktori kohusetäitja, hiljem on olnud Tallinna Tööstushariduskeskuse erialajuht.
Keit Pentus-Rosimannus
Välisminister
Välisministrina seisis NATO kohalolu suurendamise eest regioonis ning sanktsioonide pikendamise eest Venemaale seoses viimase agressiooniga Krimmis ja Ida-Ukrainas.
1. juulil 2015 teatas Keit Pentus-Rosimannus seoses Autorollo tsiviilvaidluses langetatud ringkonnakohtu otsusega, et astub välisministri ametist tagasi.pisi|[[John Kerry ja Keit Pentus-Rosimannus NATO peakorteris 2014. aastal]]
Muu ühiskondlik tegevus
Keit Pentus-Rosimannus on vanavanemate toetamise ühingu nõukogu liige. Varem on ta kuulunud Riigi Kinnisvara AS nõukokku ja olnud SA Tallinna Toomkiriku kristliku kultuuri ning eetiliste väärtuste õppe- ja konverentsikeskuse nõukogu liige. 2020. aastast kuulub Ameerika Ühendriikide initsiatiivil kokku kutsutud NATO innovatsiooninõukogusse, mis keskendub tulevikusüsteemide ettevalmistamisele mehitamata meresüsteemide valdkonnas ning London Imperial College'i, FinTechi keskuse nõuandvasse kokku.
Isiklikku
10. augustil 2012 abiellus ta Rain Rosimannusega, augustis 2021 sündis tütar. Tema vend Sten Pentus on vormelisõitja.
Kiko
thumb|Kiko (2006) Kiko (sündinud 11. septembril 1966) on Jaapani printsess, prints Akishino abikaasa.
Ta sündis Kiko Kawashima nime all Gakushuini Ülikooli professori Tatsuhiko Kawashima ja tema abikaasa Kazuyo vanima tütrena. Koolieelsed aastad veetis ta USA-s, kus tema isa omandas doktorikraadi piirkondliku majanduse alal ja hiljem õpetas seal. Ta käis algkoolis ja keskkoolis Viinis, kus tema isa sai Rakendussüsteemide Analüüsi Rahvusvahelise Instituudi vanemteaduriks ning õpetas seal ruumiteadust ja mittetulundusühingute tegevust. Juba varases nooruses sai Kiko selgeks inglise ja saksa keele.
Gakushuini Ülikoolis spetsialiseerus Kiko sotsiaalpsühholoogiale. Ta kaitses 1995 seal magistrikraadi ning jätkas doktoriõpinguid.
Kiko tutvus Jaapani printsi Akishinoga Gakushuini Ülikoolis, mille õpilased nad mõlemad olid. Akishino tegi talle abieluettepaneku 26. juunil 1986, kuid nad pidasid oma plaani 3 aastat salajas. Keiserlik Õukonnanõukogu kiitis nende kihluse ametlikult heaks 12. septembril 1989. Nad abiellusid Tōkyō keisripalees 29. juunil 1990.
See abielu lõi mitu pretsedenti. Kõigepealt oli see esimene pulm Jaapani keisrikojas, kus kroonprintsi noorem vend abiellus enne kroonprintsi. Teiseks oli see esimene pulm Jaapani keisrikojas, kus peigmees oli üliõpilane. Kolmandaks oli see esimene pulm Jaapani keisrikojas, kus pruut oli keskklassi kuuluv mitteaadlik. Kiko oli üldse teine mitteaadlik, kes abiellus Jaapani keisrikotta. Ka Kiko ämm keisrinna Michiko oli sündinud mitteaadlikuna, aga tema isa oli teraviljasaaduste kombinaadi president ja põhjatu rikas. Ning lõpuks polnud see abielu sobitatud, vaid armastusabielu.
Kikol ja Akishinol on tütred Mako (1991) ja Kako (1994) ning poeg Hisahito (6. september 2006).
Kiko on Jaapani Tuberkuloosivastase Assotsiatsiooni president ja Jaapani Punase Risti auasepresident. Ta oskab jaapani viipekeelt, kasutab seda ka kohtumistel kurtidega ja on tegutsenud viipekeele tõlgina.
Tartu I Muusikakool
Muusikakoolis töötab 58 õpetajat, direktor on Kaido Otsing.
Tartu I Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel:
Koolis tegutsevad sümfoniett- ja puhkpilliorkester.
Paulette Ivory
Paulette Ivory (sündinud 3. märtsil 1976 Londonis) on muusikalilaulja, sopran.
On mänginud Londoni West Endis. Muusikalis "Aida" on ta mänginud nimiosa.
Angel (seriaal)
"Angel" on 1999. aastal Joss Whedoni ja David Greenwalti loodud spin-off Ameerika Ühendriikide telesarjast "Vampiiritapja Buffy".
Seriaal keskendub vampiir Angelile (David Boreanaz), kellele mustlased andsid tema varasemate julmade tegude karistuseks inimhinge, mille tõttu Angel ei ole võimeline enam inimesi tapma. Sarja esimese nelja hooaja osades töötab Angel Los Angeleses eradetektiivina, spetsialiseerudes sellistele üleloomulikele nähtustele nagu deemonid ja kurjast vaimust vaevatud inimesed.
Sagadi kool
Sagadi kool oli kool Haljala kihelkonnas.
Sagadi vallas töötas kool juba 1840. aastate algul. Kõikide koolikohustuslike laste jaoks oli seal ruumi napilt. Olukorrast püüti üle saada sellega, et endisele Sagadi kohtumajale rajati juurdeehitis, mis oli külm ja paekivist põrandaga. Nii asutati Sagadi valda 1873. aastal teine kool. Koolmeistrina ja kohtukirjutajana hakkas tööle Jakob Veinmann, aasta pärast võeti kooliõpetajaks Hans Veinmann, kelle kõrvalametiks oli orelimängimine Esku kabelis. Õppeaineteks olid usuõpetus, lugemine, kirjutamine, rehkendamine, laulmine ning vene keele lugemine ja kirjutamine. Hans Veinmann asutas kooli juurde laulukoori, millega esineti kirikus ja pidudel. 1889. aastal teatas rahvakoolide inspektor, et Sagadi valla koolimajad on halvas seisus ja koolmeistrid ei suuda piisavalt hästi vene keelt õpetada, mistõttu soovitab Sagadi valla koolid ühendada üheks suureks kooliks. Valla volimehed soovisid küll ehitada Sagadisse uue koolimaja, ent mõisnik lasi oma kuludega ehitada uue hoone hoopis Eskule.
Marinus II
Marinus II (ka Martinus III) oli paavst 942–946. Ta oli 128. paavst.
Marinus (Marino) oli sündinud Roomas. Ta oli Leo VII ajal San Ciriaco alle Terme kardinalpreester.
Marinuse nimekuju kirjutati 13. sajandil Martinusena, mistõttu tollal peeti teda kolmandaks samanimeliseks paavstiks, kuid tegelikult pole Martinus III nimelist paavsti ajaloos kunagi olnud.
Paavstiks saamine
Marinus II valiti paavstiks 30. oktoobril 942 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel. Salvador Miranda järgi võis ta paavstiks saada ka novembris 942.
Lõuna-Altai ahelik
Lõuna-Altai ahelik (kasahhi Оңтүстік Алтай жотасы) on mäeahelik Aasias, osa Altaist. Kulgeb ida-lääne sihis, kõrgus kuni 3871 meetrit.