cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Empaatia
Empaatia ja intelligentsuse seoste arutelu
Tunnetusliku empaatia ja intelligentsuse vaheliste seoste kohta uuringud praktiliselt puuduvad. Hetkel ainukesest leida õnnestunud uuringust, mille viisid läbi Schwenck koos kolleegidega (2014), selgub, et seos on pigem väike või seos ei avaldanud piisavalt tugevalt,kuna varasematest uuringutest (McAlpine, Singh, Kendall ja Ellis, 1992; Owen, Browning ja Jones, 2001) selgub, et intelligentsuse ja empaatia seos võib ilmneda madalama vaimse võimekuse korral.
Kogemusliku empaatia ja intelligentsuse seoste uuringutest selgub, et nende vaheline seos ilmneb eelkõige madalama intelligentsuse puhul ning seda on uuritud eelkõige emotsioonide äratundmise katsetega (Owen jt, 2001; Rojahn, Lederer ja Tassé, 1995b) ja see võib olla emotsiooni spetsiiﬁline, ehk võib avalduda ühe emotsiooni puhul kuid mitte teise puhul (Rojahn jt, 1995a).
Vahel kasutatakse empaatia sünonüümina vaimuteooriat (Ibanez jt, 2013). Vaimuteooria ja intelligentsuse seoste uuringud pigem kinnitavad kogemusliku ja tunnetusliku empaatia uuringutes leitut. See tähendab, et intelligentsus ei oma seost vaimuteooriaga tervikuna, kuid võttes teised muutujad kontrolli alla, siis ilmneb seos vaimuteooria alakomponendi sotsiaalse intelligentsusega (Rajkumar, Yovan, Raveendran ja Russel, 2008). Sotsiaalse intelligentsuse üheks komponendiks loetakse võimet ennustada teiste tundeid ja käitumist. Seega võib öelda, et see komponent on vähemalt osaliselt kattuv tunnetusliku empaatiaga (Carreras jt, 2014). Kuna sotsiaalse intelligentsuse üheks osaks võib lugeda tunnetuslikku intelligentsus, siis Rajkumat jt (2008) uuringu tulemus sobib kokku Schwenck jt (2014) omaga.
Empaatia ja intelligentsuse uuringuid kokku võttes võib järeldada, et empaatia on intelligentsusest mõjutatud eelkõige madalama intelligentsuse puhul. Seda toetab ka Durdiaková ja kolleegide (2015) uuring, kus kasutati empaatia mõõtmiseks empaatia koeﬁtsienti, mis ei võimalda eristada kogemuslikku ja tunnetuslikku empaatiat. Durdiaková kolleegidega ei leidnud, et intelligentsuse ja empaatia vahel oleks seost. Nad võrdlesid kõrgelt intelligentseid poisse kontrollgrupiga nende prenataalse ja süljes leiduva testosterooni ning empaatia seisukohalt.Tulemusteks saadi, et intelligentsete poiste IQ skoorid ei omanud olulist seost Baron-Coheni empaatia koeﬁtsiendiga. Durdiaková jt (n=66) leid onvastuolus mitmeid kordi suurema valimiga (n = 3583) arvestatud metaanalüüsiga. Baker jt (2014) leidsid, et intelligentsuse ja empaatia koeﬁtsiendi vahel on nõrk seos siiski olemas (r = .24). Kokkuvõtvalt võib arvata, et intelligentsuse ja empaatia seos ilmnebki alles väga suurt valimit uurides.
Teenistuskohuste täitmisel surma saanud Eesti politseiametnike loend
Siin on loetletud teenistuskohustuste täitmisel surma saanud Eesti Vabariigi politseiametnikud.
Ghaphama
thumb|Muskaatkõrvitsast valmistatud mini ghaphama Ghaphama (armeenia keeles:ղափամա) on traditsiooniline Armeenia rahvustoit. See koosneb ahjus küpsetatud täidetud kõrvitsast, mille täidis on valmistatud riisist, võis kuumutatud erinevatest kuivatatud puuviljadest, värsketest õuntest, hakitud mandlitest või pähklitest ning kõrvitsast. Nimetatakse samuti nii kõrvitsasupiks kui -pajaks, juhul kui tuleb välja paks ja toitev roog.
Ghaphama on magusalt maitsev rahvustoit, mida valmistatakse sageli uue aasta puhul ja lihavõttepühadeks ning seda peetakse sobivaks lauale sobivaks ka halloween ' i ajal. Seda serveeritakse pulmalauda kui viljakuse ja külluse sümbolit. Armeenia rahvalaulu kogumikus leidub ainult üks toidule pühendatud laul, mis on pulmapeol mängitav väga populaarne, lõbus ja pikk tantsulugu, kus sõnad: "Kallis ghapama, maitsev-lõhnav ghapama" (hy:Հէյ Ջան Ղափամա, համեղ անուշաբույր Ղափամա, hääldatakse: Hey (ho) jan ghapama, hamov-hotov ghapama) korduvad umbes 10 korda.
Valmistamine
Maitseainetest kasutatakse ghaphama valmistamisel tuhksuhkrut ja jahvatatud kaneeli.
Enne ahjupanekut soovitatakse täidetud kõrvits fooliumisse pakkida. Küpsetatakse ahjus 200 kraadi juures umbes 40 minutit või natuke kauemgi, sõltuvalt kõrvitsa suurusest keskmiselt kuni 1,5 või 2 tundi. Enne söömist täidetud ja pehme kõrvits lõigatakse ülevalt alla viiludeks.
Ilves (perekond)
Ilvesed kaaluvad 5–30 kg. Nad on keskmise suuruse ja pikkade jalgadega kaslased. Nad meenutavad suurt kassi. Pikkus ulatub 70 sentimeetrist (punailves) 130 sentimeetrini (euraasia ilves).
Ilveste saba on lühike. Käpad on lumekingadekujulised, et oleks parem lume peal kõndida. Ilvestel on tihe karvkate, põskhabe, mis jätab neist pisut punnpõskse mulje, ja tavaliselt iseloomulikud mustad kõrvatutid. Karvastiku värv on väga varieeruv: kreemikasvalgest kuni tumepruunini. Värvus võib olla ühtlane, kuid ka täpiline või isegi triibuline. Rinnaesine on hele, sabaots must ja kõrvade taga on valge laik.
Ilvesed on kiskjad, kes peavad jahti peamiselt küülikutele ja jänestele, kuid võivad rünnata ka suuremaid saakloomi, näiteks metskitsi. Kui aga neid eelistatud saakloomi ei ole, ei põlga nad ära väikseid närilisi, putukaid ja roomajaid. Ilvesed peavad peamiselt varitsusjahti, sest nad ei ole head jooksjad. Ilveste ööpäevane toiduvajadus on 2 kg. Suurt saaklooma võib ilves süüa päevade kaupa. Ta ei jäta järele midagi peale kontide, sisikonna, naha ja pea.
Territooriumi suurus sõltub saakloomade arvukusest. Ühe isaslooma maa-ala katab ühe või mitme emaslooma oma.
Varakevadel algab ilvesel jooksuaeg. Pärast mitu päeva kestvaid pulmi pöördub isasloom oma tavaelu juurde tagasi, emasloom aga hakkab otsima eluaset. Ta toob kahe kuu pärast üksinda ilmale kaks-kolm poega. Pojad lahkuvad ema juurest teisel eluaastal.
Olenevalt liigist ja alamliigist elavad ilvesed 10–20 aastat. Nad saavad suguküpseks teisel eluaastal ja jäävad paljunemisvõimelisteks elu lõpuni.
Ilvesed on looduskaitse all. USAs on ilvesenahkadega kauplemine veel lubatud, kuid seda reguleerivad ranged seadused. Prantsusmaal on ilves reintrodutseeritud Vogeesidesse ja Juura mägedesse. Ka Saksamaale ja Šveitsi, kust ilvesed olid vahepeal välja surnud, on nad uuesti sisse toodud.
Caterina de' Medici
pisi|Catarina de' Medici
Caterina de' Medici (sünninimega Caterina Maria Romola di Lorenzo de' Medici; eestipäraselt ka Katariina di Medici; prantsuspäraselt Catherina de Médicis; 13. aprill 1519 – 5. jaanuar 1589) oli Prantsusmaa kuninga Henri II abikaasa ning kolme kuninga (François II, Charles IX, Henri III) ema.
Ilves (perekond)
Liigid
Perekonna klassifitseerimine liikideks on vaidluse all. Eristatakse kuni neli liiki:
Caterina de' Medici
Caterina sündis Firenzes Lorenzo II de' Medici ja Madeleine de La Tour d'Auvergne'i tütrena. Tüdruku mõlemad vanemad surid lühikest aega pärast tema sündi ning tema hooldajaks sai Giulio de' Medici, hilisem paavst Clemens VII. Tema korraldas 1533. aastal ka 14-aastase Caterina ja Prantsusmaa kuninga François I sama vana teise poja Henri abielu. Kui troonipärija François 1536. aastal ootamatult suri, sai Caterinast troonipärija abikaasa. Abielu polnud eriti õnnelik: Henri veetis aega endast tunduvalt vanema armukese Diane de Poitiers'ga ning abielu jäi kümneks aastaks lastetuks. Alles 1544. aastal sündis esimene laps, tulevane François II.
Ilves (perekond)
Liigid
Nii kanada ilvest, ibeeria ilvest kui ka punailvest vaadeldakse ka ilvese alamliikidena. Mõnikord peetakse ilvesest erinevaks liigiks ainult punailvest.
Caterina de' Medici
1547. aastal sai Caterinast Prantsusmaa kuninganna. Oma mehe valitsusajal jäi ta poliitiliselt mõjutuks, pühendudes laste kasvatamisele. Aga kui Henri 1559. aastal turniiril saadud vigastuse tõttu suri, sai Caterinast Prantsusmaa poliitika üks peamisi suunajaid. Ta korraldas oma poja ja Šotimaa kuninganna Mary Stuarti abielu ning kui esimene 1560. aastal suri, sai ta riigi regendiks. Selleks jäi ta kuni oma teise poja Charles IX täisealiseks kuulutamiseni 1564. aastal, kuid jäi poliitikas mõjukaks ka edaspidi. Noor kuningas usaldas oma ema täielikult ning kuulas enamasti tema nõuandeid. Tol ajal oli Prantsusmaal aga alanud ususõdade ajajärk hugenottide ja katoliiklaste vahel. Caterina püüdis meeleheitlikult säilitada rahu ning tuli uueusulistele seetõttu ka mitmes küsimuses vastu. Tema enda katoliiklus polnud tõenäoliselt kuigi sügav ning seetõttu hellitasid hugenotid isegi lootust teda enda poole võita. Seda siiski ei sündinud ja et hugenotid ähvardasid paaril korral ka kuningat röövida, kaldus kuninganna lõpuks mõjukat katoliiklikku Guise'ide suguvõsa toetama. Nende korraldamisel ja kuninganna kaasteadmisel korraldati 1572. aastal Pärtliöö veresaun, mille käigus tapeti tuhandeid hugenotte. Caterina otsene osalus selles on täpselt teadmata, tõenäoliselt ei olnud ta aga selle otsese planeerimise taga. Siiski oli see talle soodsaks võimaluseks kõrvaldada kuninga üheks olulisemaks nõuandjaks ja seega ebameeldivaks konkurendiks tõusnud admiral Gaspard de Coligny.
Ilves (perekond)
Liigid
Mõnikord arvatakse ilveste hulka ka marmorkass (Pardofelis marmorata).
Caterina de' Medici
Caterina lemmikpojaks oli aga Henri, kellest 1573. aastal sai Poola (Rzeczpospolita) kuningas. Ehkki Charles IX tervis oli tolleks ajaks juba väga vilets, innustas Caterina Henri'd siiski Poolasse minema. Nõnda tekkis Prantsusmaal 1574. aastal Charles IX surma järel ohtlik võimuvaakum, trooni pärast asus võitlema Caterina neljas poeg François, kes ühines hugenottidega. Caterina suutis trooni siiski Poolast kiiresti tagasi pöördunud Henrile hoida ning François suudeti temaga lepitada. Asjad halvenesid tunduvalt aga 1584. aastal, kui viimane suri ning Guise'id arvasid, et pärast lastetu Henri III surma on just neil suurim õigus troonile. Et seda kindlustada, asusid nad kogu võimutäiust enda kätte koondama. Ei Henri ega ta ema suutnud seda kuigivõrd takistada. Samal ajal suurenes taas aga rahulolematus ka hugenottide seas, kelle juhiks oli saanud Navarra Henri. Caterina suutis teda lepitada, kuid Guise'id võtsid samal ajal kuninga sisuliselt pantvangi ning toetusid oma nõudmistes nii äärmiselt katoliiklikult meelestatud pariislastele kui ka Hispaania igakülgsele abile. Meeleheitele aetud Henri III otsustas asja lahendada Guise'ide tapmise teel, mis leidis aset 1588. aasta lõpul. Sellest kuulda saanud, tabas Caterinat tugev vapustus ning ta suri paar nädalat hiljem.
Ilves (perekond)
Liigid
Kuigi karakal ei ole ilves, nimetatakse teda mõnikord kõrbeilveseks.
GAZ-66
thumb|GAZ-66 furgooniga GAZ-66 (vene ГАЗ-66) on Nõukogude Liidus ja hiljem Venemaal Gorki Autotehases valmistatud kerge 2-tonnise kandejõuga taktikaline veoauto.
Kirjeldus
GAZ-66 on kasutusel Venemaa relvajõududes, endistes NSV Liidu vabariikides ja vähemal määral mujal. Masin on kerge ja hea maastikuläbivusega. Varasemad versioonid on bensiinimootoriga, hilisemad diiselmootoriga. Toodetud on ka tsiviilversiooni. Peamine ebamugavus juhile on väga taga asuv käigukang, mida on ebamugav käsitseda ja pikemajalisel kasutamisel põhjustab valu küünarliigeses. Masin on valmistatud GAZ-63 järeltulijana. Seeriatootmine toimus 1964–1999 ja kokku valmistati erinevaid modifikastioone 965 941 tk.
Vaata ka
thumb| GAZ- 66 [[põllumajanduse tarbeks kohandatud versioon]]
Välislingid
thumb|Tuletõrjeautoks kohandatud GAZ- 66 [[puuvilla vahelaos]]
Läägi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Rohi
pisi|Heinamaal kasvav rohi Rohi on rohttaimede maapealsed osad, eriti loomade söödana.
Arranžeering
Arranžeering on muusikas heliteose seade, mille puhul algsest heliteosest eemaldatakse või sellele lisatakse uut muusikalist materjali, nii et tulemuseks on uus, loominguliselt iseseisev ja algsest heliteosest sõltumatu teos.
Arranžeeringu loomine on arranžeerimine, arranžeeringu tegija on arranžeerija.
Arnold Pihlak
Arnold Pihlak (17. juuli 1902 Tallinn – 1. november 1985 Bradford) oli Eesti jalgpallikoondise mängija, kes aastail 1920–1931 pidas koondises 44 mängu ja lõi 16 väravat. Pihlak osales 1924. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri eelringikohtumises USA vastu (0:1) ja ta on Eesti koondise läbi aegade üks resultatiivsemaid mängijaid.
Kirjandus
Arnold Pihlak, "Viini profi päevaraamat", ISBN 9789985997932
Ruth Katharina Vellner
Ruth Katharina Vellner (kuni 1944 Käsnapuu; 25. november 1922 Tallinn – 7. jaanuar 2012 Stockholm) oli eesti ujuja, tantsija ja teatrinäitleja.
Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi progümnaasiumi. Õppis ka Estonia teatri Rahel Olbrei loodud balletistuudios.
Kirjutanud ka luuletusi.
Põgenes 1943. aastal Rootsi.
Ujujana
Ujumist hakkas harrastama 1929. aastal Tallinna Kalevis Herbert Rachmanni juhendamisel.
Jääkaart
Kaartidel eristatakse kinnisjääd, paakjääd, ajujääd, rüsijääd jt jää liike ning märgitakse jää paksuse vahemik erinevates piirkondades.
Ruth Katharina Vellner
Isiklikku
Tema abikaasa oli ujuja ja veesuusataja Gert Vellner.
Mesindus
pisi|Meevõtt, kärgedelt kaante eemaldamine, vurritamine. Kõrvemaa 2014 thumb|[[Mesinik mesilasperet üle vaatamas]] Mesindus on mesilaste pidamine mesindussaaduste saamise ja õite tolmeldamise eesmärgil.
Mesindussaadused on mesi, taruvaik, õietolm, suir, mesilasmürk ja mesilasvaha.
Mesindus on vanimaid loomakasvatusharusid.
Mesitarude kogumit nimetatakse mesilaks. pisi|Suured mesitarud Augsburgi linnametsas 2019. aastal Eesti mesinikud on koondunud järgmistesse organisatsioonidesse: Eesti Kutseliste Mesinike Ühing, Eesti Meetootjate Ühendus, Eesti Mee Ühistu, Eesti Mesilaste Tõuaretajate Selts, Eesti Mesinduse Koostöökogu ja Eesti Mesinike Liit.
Mesinduse ajalugu
Ajalooliselt eristub kolm mee hankimise viisi: meejaht, metsmesindus ja tarumesindus.
Meejaht
pisi|Korpustarul saab mitu korpust üksteise otsa laduda Meejahiks nimetatakse vanimat mee hankimise viisi, kui mett otsitakse õõnsates puudes, kaljulõhedes jm looduses leiduvatest mesilaspesadest. Kärjed võetakse kaasa, pesa ei pruugi taastuda.
Metsmesindus
Metsmesinduse puhul kasutatakse kasvavaid puid, mille puuõõnsus on suuremaks uuristatud või tehislik. Puud võivad olla talude ligidal ning sülemeid võidakse neisse ka inimese poolt paigutada. Selliseid puid on kutsutud mesipuudeks või tarupuudeks. Tavaliselt märgistas iga talu oma tarupuu peremärgiga.
Metsmesindus kadus kasutuselt valdavalt 19. sajandil. Väga üksikuis kohtades jätkus see ka 20. sajandil. Eesti metsmesinduse ajaloo uurija Ferdinand Linnus avastas kasutusel olevaid tarupuid (tarupettäid) 1920. aastail Lõuna-Eestis. Üksikuid kasutusel olnud tarumände on leidunud Kaika ja Ähijärve külas veel 20. sajandi teisel poolel.
Tarumesindus
Tänapäevane mesindus sai alguse 19. sajandil, kui leiutati raamidega tarud. Meevõtul kasutatakse mesilaste uimastamiseks suitsikuga tekitatud suitsu.
Peet Sarepera
Peet Sarepera [ka Saarepera või Sareperra] (7. juuni 1873 Väike-Kõpu vald – 3. märts 1936 Viljandi) oli Viljandi notar 1926. aastast kuni surmani.
Ta õppis Viljandi linnakoolis. 1893. aastal sai ta Viljandi kreisivelskriks ning oli ametis ka rahukogu pristavi juures.
Ta suri pikka aega kestnud südamehaigusesse.
Isiklikku
Sareperal oli kaks tütart. Vanem tütar oli lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja asendas notaritöös isa tolle elu viimastel kuudel. Samal aastal hiljem andis Ilma Saarepera esimese naisnotarina Eestis ametitõotuse ja asus tööle Võhmas.
Välismaa poliitikute loend
''Siin loetletakse Teise maailmasõja järgseid maailma poliitikuid, välja arvatud Eesti poliitikud, kes on loetletud Eesti poliitikute loendis.
Skaistgirysi vald
Skaistgirysi vald (leedu keeles Skaistgirio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
Valla pindala on 136 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2368 inimest. Valla keskus on Skaistgirysi alev (2011. aasta seisuga 862 elanikku). Vallamaja asub aadressil Aušros g. 13. Vallavanem on Virginija Kaikarienė.
Kõruse-Metsaküla
Kõruse-Metsaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Metsaküla.
Külas asuvad kaks järve: Sarapiku järv ja riimveeline Laialepa laht. Lõunaosa piirneb Metsaküla Killatu järvega.
Küla idaosas asuva Harilaiu poolsaare loodetipus asub Kiipsaare tuletorn, mis on tänapäeval tegelikult päevamärk.
Rāhula
Rāhula (sündinud u 534 eKr) oli Siddhartha Gautama (paali keeles Siddhattha Gotama) ehk Buddha ja tema naise, printsess Yasodharā ainus poeg. Temast sai üks Buddha õpilastest ning arhat. Budistlikus traditsioonis on säilinud mitu teksti, mida peetakse Buddha õpetusteks Rāhulale.
Abdullah Gül
thumb|Abdullah Gül (2011) Abdullah Gül (sündinud 29. oktoobril 1950 Kayseris) on Türgi poliitik, president 28. augustist 2007 kuni 28. augustini 2014.
Elulugu
Ta lõpetas Istanbuli ülikooli majandusteaduse erialal ja töötas seejärel õppejõuna. 1983–1991 töötas ta Islami Arengupangas.
Ta liitus juba tudengina islamistliku üliõpilasühendusega ja valiti islamistliku Heaolupartei kandidaadina Kayseri provintsist 1991 ja 1995 Türgi parlamendi liikmeks. 1999 pääses ta uuesti parlamenti Voorusepartei esindajana. Nimelt oli Heaolupartei vahepeal kuulutatud islamistlikuks erakonnaks ja seetõttu Türgi põhiseaduse vastaseks ja Voorusepartei oli loodud selle asemele. Gül oli üks Õigluse ja Arengupartei asutajatest, mis rajati islamistlikuks tunnistatud ja laiali saadetud Voorusepartei asemele. 2002–2003 oli ta Türgi peaminister, alates 2003. aastast välisminister.
24. aprillil 2007 teatas peaminister Tayyip Erdoğan, et Abdullah Gül on Õigluse ja Arengupartei kandidaat 2007. aasta presidendivalimistel.
27. aprillil toimus parlamendis presidendivalimiste esimene voor. Abdullah Gül kogus 357 parlamendiliikme toetuse, mis tähendas 10 hääle puudumist võitmiseks vajalikuks enamusest. Ilmalikud parteid boikoteerisid valimisi. Pärast hääletusvooru hoiatas Türgi armee, et on vajadusel valmis tegutsema ilmaliku riigikorra säilitamise nimel. 1. mail tühistas konstitutsioonikohus presidendivalimiste esimese vooru tulemused.
See viis poliitilise kriisi ja ennetähtaegsete valimisteni. Valimiste tulemusel saavutas Õigluse ja Arengupartei piisava ülekaalu, et valida Gül presidendiks.
28. augustil 2007 toimus presidendivalimiste kolmas voor, kus ta valiti lihthäälteenamusega Türgi 11. presidendiks. Veel samal kuul vannutati ta ametisse.
Güli ametisseastumise tseremoonial ei osalenud peamine opositsioonipartei ega kindralid, sest Türgi ilmalik eliit koos sõjaväe juhtkonnaga pidasid teda liiga islamimeelseks. Sajad türklased avaldasid presidendipalee ees tema vastu meelt, aga tema kodulinnas Kayseris tähistasid tuhanded tema võitu.
Türgi relvajõudude ülemjuhataja Yasar Büyükanit ütles Güli valimise järel, et näeb riigis "kurjuse keskusi", mis soovivad ilmalikku vabariiki õõnestada. Sellega andis ta mõista, et sõjavägi hakkab tegutsema, kui astutakse samme riigi ja kiriku lahususe vastu. Sõdurist poliitik Mustafa Kemal Atatürk tõrjus usu avalikust elust 1920. aastatel, kui ta Osmanite impeeriumi varemeile vabariigi lõi. Sõjavägi peab end Türgi ilmaliku korra kaitsjaks ja on viimase 60 aasta jooksul kukutanud 4 valitsust, mida on pidanud liiga islamistlikuks.
Eraelu
Abdullah Gül on abielus Hayrunisa Güliga (sündinud Özyurt). Kui nad 1980 abiellusid, oli Abdullah Gül 30-aastane, Hayrunisa 15-aastane. Neil on kolm last.
Nende perekonnanimi tähendab türgi keeles roosi.
Hayrunisa Gülil on komme avalikult pearätti kanda. Pearätt sümboliseerib usu mõju. Sellepärast ei kiida Türgi ilmalik eliit seda kommet heaks, aga avaliku arvamuse uuringu järgi peab 73% Türgi elanikke normaalseks, et naine pearätti kannab, ja ainult 20% väitis, et see neile ei meeldi.
Tikopia
Tikopia on saar Melaneesias. Pindala on 5 km². Kuulub Saalomoni Saarte Temotu provintsi ja on riigi lõunapoolseim saar. Saar on kustunud vulkaan, mille kõrgeim tipp Reani ulatub 380 m üle merepinna. Vulkaani kraatris asub Te Roto järv, mis on kuni 80 m sügav.
Saarel elab umbes 1200 inimest 20 külas. Nad räägivad Polüneesia keelte Samoa rühma kuuluvat tikopia keelt.
Viidu-Mäebe
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Mäebe ehk Mäepää.
Palupera vald
2017. aastal jagunesid Palupera valla maad Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Otepää ja Elva valla vahel.
Lõunas ja läänes piirnes Valga maakonna valdadega. Lõunas oli selleks Otepää vald ja läänes Puka vald. Palupera vallast põhja poole jäid Tartumaa Rõngu, Nõo ja Kambja vald. Itta jäi Põlvamaa Valgjärve vald.
Palupera valla sõprusvald oli Vihti vald Soomes.
Palupera valla viimane vallavanem oli Terje Korss.
Külad
Vallas oli 14 küla – Nõuni, Hellenurme, Palupera, Päidla, Neeruti, Lutike, Makita, Räbi, Urmi, Mäelooga, Atra, Pastaku, Astuvere, Miti.
Makita küla eraldus Lutike külast 2007. aasta novembris.
Ülo Nugis
pisi|Ülo Nugis 2009. aastal Ülo Nugis (28. aprill 1944 Tallinn – 18. november 2011 ) oli Eesti poliitik ja majandustegelane.
Haridus
Ülo Nugis lõpetas põhikooliastme 1958. aastal Tallinna 17. Keskkoolis, Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi 1962, Valgevene Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1967 ning Delaware'i Ülikooli riigiõiguse ja poliitteaduste erialal 1991.
Töökäik ja tegevus ühingutes
Nugis töötas mitmes ettevõttes insenerina 1967–1974, tehase Ehitusdetail direktorina 1974–1980, suusavabriku Dünamo direktorina 1980–1986 ning tootmiskoondise Estoplast peadirektorina 1986–1990.
Ta oli Eesti Töökollektiivide Liidu esimees 1988–1991 ja 20. augusti klubi liige.
Poliitiline tegevus
pisi|Ülo Nugis ja [[Ants Paju 2011. aastal Põltsamaa lossihoovis]] Ülo Nugis oli NSV Liidu Ülemnõukogu liige 1989–1991, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1990–1992 saadik ja juhataja, Eesti Kongressi liige 1990–1992, Eesti Komitee liige 1990–1992, Tallinna Linnavolikogu liige, VII Riigikogu liige ja esimees, VIII Riigikogu ning IX Riigikogu liige.
Nugis oli NLKP liige 1973–1990. Ta on olnud Vabariiklaste Koonderakonna, Rahvusliku Koonderakonna Isamaa, Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakonna, Koonderakonna, Erakonna Uus Eesti ning Eestimaa Rahvaliidu liige. Ta oli Erakonna Uus Eesti esimees 2001–2003.
Neeme (Saaremaa)
Neeme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Johannes Kelk
Johannes Kelk VR I/3 (7. märts 1890 Tartu – 7. mai 1948 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (veebel).
Osales Esimeses maailmasõjas. Teenis alates 23. detsembrist 1918 Õhukaitses aviomehaanikuna, 30. jaanuaril 1919 tegi kaasa esimese lennu Eesti esimesel sõjalennukil.
Reiz Malile
Reiz Malile (ka Reis Malile; 12. august 1924 Gjirokastër – 6. märts 2003 Tirana) oli Albaania diplomaat ja kommunistlik riigitegelane.
Reiz Malile oli alates 30. juunist 1982 kuni 22. veebruarini 1991 Albaania välisminister.
Annoboni keel
Annoboni keel (omakeelne nimetus fá d'Ambô või fla d'Ambu või fa d'Ambu) on portugali kreoolkeel, mida kõneldakse põhiliselt Ekvatoriaal-Guineas Annobóni saarel.
Keele kood on standardi ISO 639-2 järgi cpp (muud portugali keele põhised kreoolkeeled) ja standardi ISO 639-3 järgi fab.
Päritolu
Keelele on mõju avaldanud ka Fernando Póo inglise kreoolkeel.
Keele iseloomustus
Keelele on iseloomulikud vokaalharmoonia ja toonisandhi. Võib-olla on olemas lühikeste ja pikkade vokaalide opositsioon.
Arvsõnaline täiend järgneb põhisõnale. Ka määrsõnaline täiend järgneb põhisõnale. Seda peetakse bantu substraadi mõjuks.
Murded
Annobóni saarel ja Bioko saarel kõneldava keele vahel on väikesed erinevused.
Staatus
Annoboni keelel ei ole kuskil ametliku keele staatust. Nagu mujalgi Ekvatoriaal-Guineas, on Annobóni saarel ametlikuks keeleks hispaania keel, mida kasutatakse halduses ja hariduses.
Nii Annobónil kui ka Malabos on keel kasutusel kõigil elualadel, välja arvatud haldus ja haridus.
Keele kasutamine on seotud kultuurilise identiteedi ja grupisolidaarsusega.
Malabos õpivad paljud annoboni keele kõnelejad hispaania keelt, Annobónil õpitakse hispaania keelt vähem. Annobóni naised hispaania keelt hästi ei oska.
Bioko saarel õpivad paljud Fernando Póo inglise kreoolkeelt.
Katoliiklaste liturgiline keel on portugali keel.
Saare maavolikogu (1940)
Saaremaa maavolikogu valiti Saaremaa vallavanemate täiskogu poolt 8. märtsil 1940.
Maavolinikeks valiti:
Vallavanemate esindajaks maavalitsusse valiti ühel häälel Lümanda vallavanem Valdar Mälk.
Enne valimisi andis maavanem Hendrik Otstavel Vabariigi Presidendi käskkirjaga määratud Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgid Valjala vallavanemale August Otsale, Pihtla vallasekretärile Hain Maripuule ja Saare maavalitsuse hoolekande osakonna asjaajajale Karl Kaldile.
Neeme
Neeme on kahe küla nimi Eestis:
234
234. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastad: 229 230 231 232 233 - 234 - 235 236 237 238 239
232
232. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad
Aastad: 227 228 229 230 231 - 232 - 233 234 235 236 237
Ale (õlu)
Ale on levinud Suurbritannias, Saksamaal, Kanada idaprovintsides, Iirimaal, USA-s ja Belgias.
Seda kääritatakse temperatuuridel 15–24 °C.
Ajalugu
Ale oli tähtis jook keskaegse maailma põhitoidus, kuhu kuulus ka leib. Kuna mõlemad käärituvad, peeti neid üleloomulikeks.
Sõna ale tuleneb vanainglise sõnast ealu, mis tuleneb germaani algkeele sõnast *aluth-, mis omakorda tuleneb indoeuroopa algkeele sõnast *alu-t, sõnatüvi *alu-, mis tähendab "nõidust, võimusesse võtmist, joobumist". Sama päritolu on taani, norra, rootsi, islandi ja vanaskandinaavia öl/øl, vanabulgaaria olu, sloveeni ol, vanapreisi alu, leedu alus, läti alus ning soome olut ja eesti õlu.
Skaala (täpsustus)
Skaala on:
233
233. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Spoon
pisi pisi|[[Skaneeriv elektronmikroskoop|Skaneeriva elektronmikroskoobiga tehtud pilt 40W CO2 laseri abil puidust spooni sisse lõigatud augu struktuurist]] pisi|Skaneeriva elektronmikroskoobiga Helios Nanolab 600 (FEI Company) tehtud sekundaarsete elektronide pilt kase spooni pinnast, millesse on 40W CO2 laseriga tulistatud auk. Kui silmaga vaadates tundus auk olevat must, siis skaneeriva elektronmikroskoopiaga on võimalik visualiseerida augu servades olevat mikrostruktuuri. Pildi tegemiseks kaeti auguliseks tulistatud spoon eelnevalt õhukese plaatina kihiga, et vältida pinna laadumist kiirendatud elektronidega uurimisel. Tartu Ülikooli füüsika instituudi kiletehnoloogia laboris kasutatakse sageli erinevaid võtteid materjalide sisemuse uurimiseks, milleks tuleb mõnikord valmistada kvaliteetse servaga ristlõige. Pisemate nanostruktuuride puhul kasutatakse selleks fokuseeritud ioonkiirt, kuid antud juhul oli otstarbekam kasutada CO2 laserit. Pildi paremaks visualiseerimiseks on erinevad pinnad pilditöötlusega ära värvitud, kus tume sinine on spooni hoidja, pruun on puit ise ja hele sinine on elektronkiire augu ava. Spoon on õhuke puiduleht (lehtvineer), mida kasutatakse eelkõige ristvineeri valmistamiseks ja vähemväärtuslike puitmaterjalide pealistamiseks (spoonimiseks).
Spooni kasutamine võimaldab kokku hoida väärtuslikku puitu, sest pealistamiseks kasutatakse ainult imeõhukest lehte. 1 m³ palgist saab tavaliselt 600–1000 m² spooni.
233
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad
Anabel Medina Garrigues
Ana Isabel Medina Garrigues, tuntud kui Anabel Medina Garrigues (sündinud 31. juulil 1982 Valencias) on Hispaania tennisist.
233
Aastad: 228 229 230 231 232 - 233 - 234 235 236 237 238
Spoon
Spooni tootmine
Spooni tooraineks on vineeripakk, mille küljest lõigatakse kas ringkoorimise või hööveldamise teel õhukesi puidulehti. Töötluseks valitakse võimalikult veatud ja oksteta pakud. Elastsuse suurendamiseks kuumutatakse pakke vees või veeaurus (sõltuvalt vineeripaku läbimõõdust enamasti 8 tundi, tihedama tekstuuriga puidu puhul kauem).
Tänapäeval toodetakse spooni peamiselt kahe meetodiga – koorimine ja hööveldamine. Mõlemal juhul kasutatakse lõikamiseks pikka (vähemalt pakuga ühepikkust) nuga. Erandjuhtumitel võidakse spooni ka saagida.
Anabel Medina Garrigues
Seisuga 27. aprill 2009 on Anabel Medina Garrigues WTA edetabelis 18. kohal, mis on tema senine parim koht. Ta on võitnud kaheksa WTA turniiri üksikmängus ja 12 WTA turniiri paarismängus.
Spoon
Spooni tootmine
Spoonilehe paksus jääb tavaliselt alla 3 mm, kuid vajadusel toodetakse ka kuni 5 mm paksust spooni. Levinumad standardsed spooni paksused on 0,55–0,6 mm; 1,5 ja 2,7 mm. Erijuhtudel võidakse valmistada ka märksa õhemat spooni (näiteks 0,3mm katte spoonina). Spoon peab olema ühtlase paksusega ja võimalikult väheste sisepingetega. Ühtlane paksus on oluline nii sisepingete jagunemise kui ka kuivatuse ja hilisema spoonimise kvaliteedi seisukohalt. Liiga paks spoon on materjali raiskamine. Liiga õhuke ei tarvitse olla piisavalt tugev ning võib töötluse käigus rebeneda. Iga defekt põhjustab suure materjalikao.
Spooni värvuse muutmiseks võidakse teda ka toonida. Mõne heledapuidulise liigi puhul sõltub värvus ka höövlipaku eeltöötluse kestusest.
Spooni tootsid juba vanad egiptlased, kes kasutasid seda mööbli ja sarkofaagide valmistamiseks.
Kooritud spoon
Vineeri valmistamiseks kasutatakse spooni, mis kooritakse ringkoorimismasinas pideva lindina pöörlevalt ümarpakult ehk vineerinotilt mis on jäme, aurutatud ja koorimismasina mõõtmetele vastav puutüve osa. Vineerinott pannakse pöörlema ümber oma telje. Noti külgpinna vastu surutakse lai nuga, mis lõikab vineerinotist pideva 0,5–1,5 mm paksuse lindikujulise laastu. Nii saadakse kooritud spoon ehk treispoon mida kasutatakse peamiselt ristvineeri valmistamiseks. Puiduliigi valikul ei ole määravaks tema dekoratiivsus, vaid pigem ühtlane [struktuur], hea töödeldavus ja mehaanilised omadused. Lõikesuunast tingituna ei ole ka puidu tekstuur eriti dekoratiivne.
Treispooni valmistatakse Eestis peamiselt kasest, millest saadakse hele, ühtlase värvuse ja sileda pinnaga materjal. Eestis valmistatakse kooritud spooni ka haavast, mujal ka teistest tiheda ja ühtlase puiduga liikidest.
Höövelspoon
Höövelspooni kasutatakse kõige rohkem puitplaatide dekoratiivseks pealistamiseks. Seetõttu pööratakse nii puiduliigi kui ka paku lõikesuuna valikul suurt tähelepanu puidu tekstuurile.
Kõige ilmekama tekstuuriga on tangentsiaalselt lõigatud spoon. Väga väärtuslikuks hinnatakse muuhulgas juurespooni, pahaspooni, ebakorrapärase süüga puidust (näiteks karjala kasest) tehtud sasisalmilist spooni, puutüve hargnemiskohast lõigatud püramiidspooni, tamme- või plaatani säsikiirespooni.
Höövelspooni tehakse tavaliselt niinimetatud väärispuidust – kallimatest ja haruldasematest puiduliikidest.
Hööveldatud spoonilehed liidetakse omavahel liimi, liiminiidi (siksak) või paberlindi abil spoonisärkideks. Erinevate mustrite saamiseks kasutatakse erinevaid koostamisviise, mis annavad ühtlase tekstuuri või näiteks peegelpildi.
Höövelspooni valmistamiseks kasutatakse väga paljude puude puitu:
aafrika tiibviljak – aidsi-kastanseemnik – ameerika jalakas – ameerika saar – amuuri tamm – brasiilia imbuiapuu – ebatsuuga – eebenipuu – haab – hall pähklipuu – harilik saar – harilik tamm – harilik tulbipuu – hilistoomingas – jalakajuur – karjala kask – kask – kirde-varjupuu – kokobolo dalbergia – kongo bubingapuu – kreeka pähklipuu – kõrge afrormosia – laialehine dalbegia – lehis – lepp – linnusilmavaher – maasikapuu juur – mahagon – meranti-soorea – must pähklipuu – must vengepuu – mägivaher – mänd – okuumea – punane tamm – pirnipuu – pitsipuu – plaatan – purpurpuu – pähklijuur – pöök – rohepuu – saarelehine astroonium – sapelli-sargapuu – sebrapuu – siiltsesalpiinia – sipo-sargapuu – suur tiikpuu – suurelehine raminipuu – vaher – valge tamm – vääris-obehhepuu – ääriseukalüpt
Saespoon
Enne tänapäevase tehnoloogia kasutuselevõttu spooni saeti. Saagimine on väga ebaökonoomne meetod, sest suur osa puidust läheb saelaastuna raisku. Tänapäeval saetakse spooni üldjuhul ainult väga kõvade puiduliikide puhul. Selleks kasutatakse suure läbimõõduga ketassaage. Ka väiketöökojas võidakse üksikuid spooniribasid lintsaega saagida.
Urbanus V
Urbanus V (Guillaume de Grimoard, 1310 – 19. detsember 1370) oli paavst 1362–1370. Ta oli 200. paavst ja 6. Avignoni vangipõlve paavst.
Tšamzinka rajoon
Tšamzinka rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Tšamzinka alev.
Spoon
Spooni kuivatamine ja sorteerimine
Spooni kuivatatakse tavaliselt kontaktmeetodil, mille puhul spoonilehed liiguvad pideva protsessi käigus rullide või trumlite vahelt läbi. Tulemuseks saadakse tasapinnaline ja ühtlase niiskusesisaldusega spoon, mis kahaneb kuivamise käigus laiuses märksa vähem kui õhkkuivatuse puhul. Selle meetodi miinuseks on spooni paksuse vähenemine ja pärast kuivatist väljumist tekkida võivad mikropinnalõhed. Lisaks ei ole sellist meetodit mõtet kasutada väga õhukese spooni puhul, sest kuivatus võtab tunduvalt vähem aega kui spooni sisse- ja väljalaadimine. Kasutatakse ka õhkkuivatust, kuid selle puhul võivad spooni servad jääda lainjaks, lehed kahanevad rohkem ning lõplik niiskusesisaldus kipub ebaühtlaseks jääma.
Urbanus V
Guillaume de Grimoard sündis Prantsusmaal tänapäeva Le Pont-de-Montvertis asuvas Grizaci lossis Bellegarde senjööri Guillaume II de Grimoardi ja tema abikaasa Amphélise de Sabrani kuuelapselises peres vanima lapsena. Tema ristiisa oli Ariano krahv ja hiljem pühakuks kuulutatud Elzéar de Sabran, kelle palvete mõjul paranes Grimoard lapsena raskest haigusest.
Spoon
Spooni kuivatamine ja sorteerimine
Spoon sorteeritakse enamasti lõikamise järjekorras vastavalt tekstuurile ja kvaliteedile. Vajadusel spooni lõigatakse, parandatakse defektid ja jätkatakse servliimimise, liiminiidi, lindi või hammasühenduse abil.
Urbanus V
Grimoard õppis Montpellier', Toulouse'i ja Pariisi ülikoolis kanoonilist õigust ja teoloogiat ning sai 1342. aastal doktorikraadi. Ta asus 1335 elama Marseillesse Saint-Victori benediktlaste kloostri Chiriaci prioraati, kus tema onu oli prior. Ta ordineeriti preestriks, mille järel õpetas ta Toulouse'i, Pariisi, Montpellier' ja Avignoni ülikoolides kanoonilist õigust.
Spoon
Spooni kasutamine
Höövelspooni kasutatakse enamasti puidupõhiste plaatmaterjalide (puitlaastplaat, MDF-plaat, tisleriplaat, ristvineer) pealistamiseks.
Tšamzinka rajoon
Rajoonis on 2 alevit ja 12 külaasundust, kus on kokku 53 asulat.
Urbanus V
Grimoard sai Notre-Dame du Pré kloostri prioriks, 13. veebruaril 1352 Auxerre'i Saint-Germaini kloostri abtiks, 1352 Clermont-Ferrandi ja 1357 Uzèsi generaalvikaariks ning 2. veebruaril või 2. augustil 1361 Marseille Saint-Victori kloostri abtiks. Clemens VI saatis ta 1352 ning Innocentius VI 1354, 1360 (või 1361) ja 1362 legaadiks Itaaliasse.
Spoon
Spooni kasutamine
Kooritud spoonist valmistatakse põhiliselt vineeri, kuid seda kasutatakse ka painutatud-liimitud detailide valmistamiseks. Üha rohkem hakkab levima ka spoonist moodustatud paljukihiliste konstruktsioonielementide (spoonliimpuidu) kasutamine.
Urbanus V
1362. aasta konklaav
pisi|Urbanus V vapp Urbanus V valiti paavstiks 28. septembril 1362 Avignoni paavstipalees ning ordineeriti piiskopiks ja pühitseti ametisse 6. novembril Avignoni katedraalis kardinal Andouin Auberti poolt. Ta nimetas end Urbanuseks, kuna tema väitel olid kõik varasemad seda nime kandnud paavstid saanud pühakuteks. Enne teda oli viimane mittekardinalist paavst Clemens V, hiljem on mittekardinalidest paavstiks saanud vaid Urbanus VI.
Tšamzinka rajoon
2016. aastal oli rajooni elanike arv 30 576. 2010. aasta seisuga olid elanikest 48,1% mordvalased, 48,7% venelased ja 2,0% tatarlased.
Urbanus V
1362. aasta konklaav
22.–28. septembrini 1362 toimunud konklaavil osales 21 kardinali. Matteo Villani kroonika järgi oli konklaavil soosikuks Clemens VI vend Hughues Roger, kes sai 15 häält, kuid oli keeldunud vanuse tõttu paavsti ametist. Teine soosik oli kardinal Étienne Aubert. Kui kardinalid kokkulepet ei saavutanud, tegi kardinal Guillaume d'Aigrefeuille ettepaneku valida paavstiks abt Grimoard, kelle kardinalid 28. septembril ka valisid. Nad ei avaldanud skrutiiniumi tulemusi, vaid saatsid saadikud paavstiks valitu juurde, et saada temalt nõusolekut.
Konklaavil osalenud kardinalid
Avignoni vangipõlv
pisi|[[Vatikani paavstipalee. Urbanus V pöördus 1367 Avignonist tagasi Vatikani, kuid lahkus 1370 jälle Prantsusmaale]]
Urbanus V teavitas 23. mail 1363 Rooma kodanikke, et ta kavatseb siirduda Itaaliasse, kuid esmalt sai talle takistuseks Itaalia sisepoliitiline olukord. Ta kutsus Milano valitsejat Bernabò Viscontit Avignoni oma tegevusest aru andma, kuid kui Visconti keeldus, siis paavst ekskommunitseeris ta 3. märtsil 1363, kuid sõlmis 13. märtsil 1364 temaga lepingu, mille alusel vabastas paavst Visconti ekskommunikatsioonist ja andis talle pool miljonit kuldfloriini.
Paavst üritas tulutult luua Itaalia linnriikidega liigat kondotjeeride Landau krahvi Konradi ja John Hawkwoodi vastu. Ta saatis Itaaliasse legaadiks kardinal Gil Álvarez de Albornozi, kes ei suutnud kondotjeere paavsti jurisidiktsiooni alla tuua, mistõttu paavst ekskommunitseeris 1366 kondotjeerid ja kutsus Saksa-Rooma keisrit Karl IV nendega võitlema. Itaalia linnriigid sõlmisid septembris 1366 kondotjeeride vastu liiga.
1367 vangistas inkvisitsioon Roomas tšehhi usureformaatori Jan Milíči, kes kuulutas Antikristuse saabumist. Paavst vabastas Milíči hiljem vanglast.
Paavst lahkus 30. aprillil 1367 Avignonist ja maabus 3. juunil Itaalias, kus viimati oli paavstidest valitsenud Benedictus XI. Järgmisel päeval tõid roomlased talle tervituse märgiks Castel Sant'Angelo kindluse võtmed. Ta asus 9. juunil Viterbosse ja saabus 16. oktoobril koos Savoia krahvi Amadeo VII ja Ferrara markii Niccolò II d'Estega Rooma, kuhu ta jäi kolmeks aastaks, viibides suviti Viterbos ja Montefiascones. Ta muutis Rooma konstitutsiooni ja asus linnas taastama ehitisi.
1369 puhkes taas Saja-aastane sõda ja 1370 algasid rahutused Perugias. Paavst kehtestas Perugiale interdikti, kuid roomlased avaldasid Perugiale toetust, mistõttu paavst pidi siirduma Viterbosse ja sealt Montefiasconesse. Seetõttu otsustas paavst minna tagasi Avignoni ega hoolinud püha Birgitta ja Francesco Petrarca soovitustest. Birgitta kuulutas Prantsusmaale naasmise korral ette paavsti varajast surma.
Urbanus V teatas 26. juulil 1370 Rooma elanikele, et kavatseb minna tagasi Avignoni. Ta lahkus 26. augustil 1370 Montefiasconest ja 5. septembril Itaaliast Prantsusmaa kuninga Charles V saadetud laevaga. Ta saabus 16. septembril Marseillesse ja 27. septembril Avignoni.
Suhted Prantsusmaaga
pisi|[[Napoli kuningas|Napoli kuninganna Giovanna I, kellega Prantsusmaa kuningas Jean II tahtis kihlata oma poega. Giovanni Boccaccio De mulieribus claris, 15. – 16. sajand, Bibliothèque Nationale de France]] Urbanus V kohtus 20. novembril 1362 Avignonis Prantsusmaa kuninga Jean II-ga, kes soovis, et paavst tunnustaks tema poja Philippe'i abielu Napoli kuninganna Giovanna I-ga, kuid paavst oli 7. novembril tunnustanud kuninganna abielu Mallorca kuninga Jaime IV-ga. 29. novembril teatas paavst kuningannale, et ta peab abielluma Prantsusmaa printsiga, kuid kuninganna kihlus 14. detsembril Jaimega.
26. novembril 1362 viibisid paavst ja Jean II Innocentius VI säilmete ümbermatmise juures.
Paavst avaldas 1364 Prantsusmaal marodööritsevate palgasõdurite vastu bullad "Cogit nos" ja "Miserabilis nonullorum".
Paavst viibis oktoobris 1365 Marseilles, külastas mais 1367 Marseille Saint-Victori kloostrit ja 9. jaanuarist 8. märtsini 1367 Montpellier'd.
Suhted Bütsantsiga
Urbanus V kohtus juunis 1369 Bütsantsi keisri Johannes V-ga, kes soostus saama katoliiklaseks.
Suhted Inglismaaga
Urbanus V nõudis Inglismaa kuningalt Edward III-lt tribuuti, mida kuningas oli Prantsusmaa kuningale lubanud. Paavst ei andnud 16. jaanuaril 1365 dispensatsiooni kuninga noorimale pojale Yorki hertsogile Edmund Langleyle ja tema pruudile Flandria krahvinnale Marguerite de Male'ile.
Felix Moor
Felix Moor (12. aprill 1903 Sürgavere vald, Suure-Jaani kihelkond – 15. mai 1955 Tallinn) oli eesti näitleja ja pedagoog. Ta oli Eesti esimene raadioreporter.
Elukäik
Felix Moor võttis osa Vabadussõjast Tallinna Kooliõpilaste Pataljonis, lõpetas 1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu ja oli 1925–1927 oli Draamastuudio Teatri näitleja.
Urbanus V
Suhted Kastiiliaga
Urbanus V ekskommunitseeris Kastiilia kuninga Pedro I, kes tarvitas vaimulike kallal vägivalda.
Felix Moor
Elukäik
Aastatel 1924–1944 oli ta Riigi Ringhäälingu teadustaja, Eesti esimene raadioreporter ning kuuldemängude ja lastesaadete algataja. Sel perioodil astus ta vahel üles ka Estonias ja Tallinna Töölisteatris. Raadios tõi ta kuulajateni peamiselt kuuldemänge ja lastesaateid.
Urbanus V
Suhted Saksamaaga
Urbanus V kohtus mais 1366 Avignonis ja oktoobris 1368 Viterbos Saksa-Rooma keisri Karl IV-ga. Keisri saatel sisenes paavst 21. oktoobril 1368 Rooma, kus kroonis 1. novembril Karl IV abikaasa keisrinnaks.
Kert Haavistu
Praegu on Kert Haavistu nii Eesti saalijalgpalli koondise kui ka Eesti rannajalgpalli koondise peatreener ja endine mängija.
Isiklikku
Tema vend Mikk Haavistu mängib jalgpalli Nõmme Kalju ridades.
Urbanus V
Suhted Saksamaaga
Ta määras 1365 Praha peapiiskopi Jan Očko z Vlašimi legaadiks Bambergis, Meissenis ja Regensburgis.
Suhted türklastega
Küprose kuningas Pierre I Lusignan ilmus 29. märtsil 1363 Avignoni ja soovis, et paavst kuulutaks välja ristisõja türklaste vastu. Urbanus V kutsus 31. märtsil 1363 üles alustama ristisõda Osmanite impeeriumi vastu ning andis Prantsusmaa, Taani ja Küprose kuningatele risti. Ta määras ristisõja juhiks Prantsusmaa kuninga Jean II, kes aga suri 1364. Paavsti korraldusel läks 1366 ristisõtta Savoia krahv Amadeo VII.
Suhted Ungariga
Urbanus V määras 1369 Ungari kuninga Lajos I sugulase Karlo Drački Horvaatia baniks.
Urbanus V ja Eesti
pisi|250 px|[[Tartu toomkiriku varemed. Urbanus V nõudis teistelt piiskoppidelt, et nad abistaksid Tartu piiskoppi]] Urbanus V tühistas 28. augustil 1364 kõik maksud ja kinnitused, mida Saksa ordu oli vaimulikelt nõudnud. Ta teavitas oma otsusest ka Riia peapiiskoppi Fromhold von Vyshusenit. Ta andis 26. aprillil 1366 Riia peapiiskopile evokatsiooni privileegi.
Paavsti volitusel sätestasid 24. aprillil 1367 Santi Silvestro e Martino ai Monti kardinalpreester Gilles Aycelin de Montaigu ja San Lorenzo in Lucina kardinalpreester Guillaume Bragose, et Riia kirikule tehtud kahju saaks lepingu järgi täidetud. Ta andis 12. novembril 1367 Riia peapiiskopile korralduse, et ta laseks preestritel korrastada kirikuid ja kalmistuid.
Paavst andis augustis 1368 Saksa ordu orduliikmetele privileegi lasta pidada paganate vastu peetaval sõjakäigul hommikuti missat. Ta andis privileegi, mille alusel tuli lasta pidada hommikuti missat Viljandi, Tallinna, Järvamaa ja Narva koguduste liikmetele, kes on sõjakäigul teeninud lipu. Ta andis 3. septembril 1368 Saksa ordu liikmetele privileegi kanda Liivimaal sõjakäigul kaasas kantavat altarit.
Ta nimetas 24. juulil 1363 Konrad II Saare-Lääne piiskopiks ja 11. aprillil 1370 Siegfried von Blombergi Riia peapiiskopiks.
Ta andis 10. juunil 1363 Riia vaimulikule Theodericus Crudenerile benefiitse, 31. juulil 1363 Saare-Lääne piiskopkonna kanoonikule Hermann Verdelexele prebende, 25. märtsil 1364 Tartu vaimulikule Johannes de Thisenhusenile prebende, 15. mail 1364 Tartu kanoonikule Theodericus Vresenile prebende Tallinnas ja Kullamaal ning 5. veebruaril 1365 Tartu kanoonikule Marquardus Luigheramele indulgentse. Ta määras 22. augustil 1363 Saare-Lääne piiskopkonna vikaari Jakob Hapezelle kanoonikuks, kuid jättis ta Vana-Pärnu Toomase kiriku vikaariks. Ta määras 25. märtsil 1364 Märjamaa koguduse rektori Gerlacus de Castella Saare-Lääne piiskopkonna kanoonikuks, samal päeval Theodorus de Hammeri Saare-Lääne piiskopkonna kanoonikuks, 19. aprillil 1366 Tartu kanoonikuks Arnoldus de Calmaria, 28. mail 1366 Tartu preestri Jakob Weltstede Saare-Lääne piiskopkonna Maarja kiriku vikaariks, 22. augustil 1367 Henricus Langhen de Baardi Saare-Lääne piiskopkonna kanoonikuks ja 1. septembril 1368 Schwerini piiskopkonna vikaari Michael Hildensteini ametisse Tartu Maarja kogudusse.
Suhted kiriku institutsioonidega
pisi|[[Birgitta|Püha Birgitta. Urbanus V tunnustas birgitiinide ordut. Hermann Rode, Södermanlandi Salemi kiriku altari tiib, 1480]] Urbanus V vähendas kuuria kulutusi. Ta julgustas provintsiaalsinodite pidamist. Ta sätestas 1363, et vaid paavstil on voli määrata ametisse patriarhe ja suurte kloostrite abte.
Kuna Monte Cassino benediktiini kloostri munkade eluviisid polnud kooskõlas kiriku tavadega, siis kuulutas paavst end kloostri abtiks ja kutsus kloostrisse uusi munki. Ta määras 1370 Andrea di Faenza kloostriülemaks.
Ta tunnustas 1367 jesuaatide ordut ja augustis 1370 birgitiinide ordut.
Ta andis dominiiklaste käsutusse Aquino Thomase säilmed.
Liturgilised otsused
Urbanus V lubas 1365 Worcesteri prioril kanda piiskopi peetaval missal mitrat ja piiskopisõrmust.
Felix Moor
Elukäik
Aastatel 1938–1941 oli ta Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli, 1946–1950 Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1950–1953 GITIS‑e eesti stuudio kõnetehnika õppejõud.
Urbanus V
Elzéar de Sabrani kanoniseerimine
Urbanus V kanoniseeris 15. aprillil 1369 Elzéar de Sabrani. Ta kinnitas Delphine'i austamise.
Felix Moor
Elukäik
Teise maailmasõja järgsel perioodil oli ta Eesti Raadio esimeste otseülekannete saatejuht. Tema viimane otseülekanne oli 1947. aasta üldlaulupeolt.
Urbanus V
Elzéar de Sabrani kanoniseerimine
Prantsusmaa kuninga Charles V nõudel alustas paavst 1369 Bretagne'i hertsogi Charles de Blois'ga seotud imetegude uurimist.
Felix Moor
Elukäik
Felix Moor on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Urbanus V
Suhted juutidega
Urbanus V avaldas 7. juunil 1365 bulla "Sicuti judaeis non debet", milles keelas juutide vägivaldse ristimise.
Felix Moor
Isiklikku
Felix Moor oli alates 1925. aastast abielus Ly Lasneriga ja alates 1943. aastast Linda Sellistemäega.
Urbanus V
Onupojapoliitika
Urbanus V määras kardinaliks oma venna Angelic de Grimoardi.
Mikrotonaalsus
Mikrotonaalsus ehk mikrointervallika on muusikas helisüsteemi omadus sisaldada mikrointervalle.
Felix Moor
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2012. aastast antakse Mart Relve algatusel välja Felix Moori tänuauhinda. Mart Relve otsustas koos ema, kauaaegse Raadioteatri režissööri Astrid Relvega rajada auhinna pärast Felix Moori tütre Sirje-Lill Moori surma tema ja ta isa mälestuseks. Auhind on tunnustuseks missioonitundliku loova töö eest eestikeelsel kultuurimaastikul.
Urbanus V
Uued kardinalid
Urbanus V määras 14 kardinali 4 konsistooriumil.