cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Foucault' kardiograafia
Meetodi kirjeldus
Induktorpool on väljastpoolt elektriliselt varjestatud, et vältida mahtuvuslike häiringute mõjusid mõõtmistulemustele. Lisaks on induktorpool jagatud mitmeks sektsiooniks, et vähendada pooli vooluringi omamahtuvuslikku lühistumist, ja nii tõsta võnkesüsteemi resonantssagedust.
Ühe pooliga Foucault’ süsteem
Teises võimalikus lahenduses kasutatakse ainult ühte pooli. Induktorpooli ja kondensaatori abil moodustatakse selles rööpvõnkering, mis on ühendatud piikdetektoriga (pinge tippväärtuse detektoriga). Võnkeringi toidetakse elektroonse kõrgsagedusvoolu generaatoriga, mis on häälestatud võnkeringi omavõnkesagedusele, ja tekitab selles elektrivoolu võnkumise resonantssagedusel. Induktorpoolil ja temaga paralleelselt ühendatud kondensaatoril tekkiv raadiosageduslik pinge on sellises olukorras võrdelised võnkeringi hüveteguriga Q. Sellises lülituses toimib induktorpool üheaegselt nii signaali tekitaja kui ka vastuvõtja osas. Sellele pingele vastav on ka vahelduvpinge detektori alalisvooluline väljund (väljundpinge).
Kui induktor viia vaadeldava objekti lähedusse, neeldub osa võnkeringi energiast objektis, mistõttu võnkeringi hüveteguri Q väärtus muutub algsest väiksemaks, ehk siis objekt moduleerib hüvetegurit Q vähenemise suunas.
Kui objektis toimuvad ajas muutused, näiteks muutub vere hulk pooli magnetvälja intensiivse osa poolt haaratud ruumi mõnes osas (näiteks südames), siis muutub vastavalt ka hüvetegur Q ja vastavalt sellele ka kõrgsagedusliku võnkumise amplituud. Amplituudi detekteerimisega saadakse sellele olukorra muutusele vastav ajas muutuv signaal. Sedasi saadakse südame töötamisel niisugune südame töö rütmis muutuv signaal, nagu on kujutatud artiklis toodud pildil.
Üldjuhul on väljundsignaalis selgesti eristatavat kaks komponenti – kopsutekkeline hingamissageduslik ehk aeglane signaal (umbes 10 korda minutis ehk sagedusega 0,15 Hz kandis) ja südametekkeline löögisageduslik ehk kiire signaal (tavaliselt sagedusega vahemikus 1...3 Hz ehk 60...180 lööki minutis). Kopsutekkeline signaal tekib peamiselt kopsude õhu ja verega täitumisest ja ruumala muutumisest tingituna. Südametekkeline signaal tekib peamiselt südames oleva vere koguse muutusest (keskmiselt 100 g muutumisega kuni 50 g nii vähenemise kui suurenemise suunas ehk löögimahuga kuni 100 g) ja samuti südame asukoha mõningasest muutumisest südamelöögi jooksul.
Pildil on toodud Foucalt' kardiogramm, mille registreerimise ajal on hinge kinni hoitud, et kopsutekkelist komponenti minimeerida.
Foucault’ kardiograaf
pisi|Foucault' kardiograafi põhimõtteline skeem Foucault’ kardiograafi põhikomponentideks on induktorpool, kõrgsageduslik generaator ja detektor. Generaatoriga tekitatakse induktorpoolis sinusoidaalset raadiosageduslikku elektrivoolu. Pooli ümber tekib sellest ajas muutuv magnetväli, mis indutseerib rindkeres Foucault’ voolud. Tsükliliselt muutuv verekogus südames ja teistes elundites põhjustab ajas muutuva bioimpedantsi.
Parima tulemuse saavutamiseks peavad Foucault' kardiograafi puhul olema täidetud järgmised tingimused:
Eelised ja puudused
Meditsiinis on vaja mitteinvasiivset, automatiseeritud meetodit südametegevuse pidevaks jälgimiseks – täpsemalt südamelöögimahtu määravat aparatuuri. Eelkõige vajatakse sellist tehnikat kardiokirurgia intensiivravi osakondades, kus ravitakse tõsiste südameprobleemidega inimesi. Impedantspletüsmograafia meetod, mis põhineb inimkeha elektrilisel juhtivusel, võimaldab vaid suurusjärguliselt hinnata vere voogu.
Paralleelselt Foucault’ kardiograafiaga arendatakse ka impedantstomograafiat, millel ilmnevad samuti probleemid. Mõõtmiseks on vaja patsiendi kehale kinnitada mitmeid elektroode, mis peavad olema väga täpselt paigutatud ja ühendatud. Lisaks võivad elektroodid segada nii patsiendi hingamist kui ka arstide tööd, jäädes rindkerele ette.
Foucault’ kardiograafia eelis nende impedantsmeetodite ees, kus sondeeriv vool juhitakse südamepiirkonda elektroodide kaudu, on see, et voolud tekitatakse südamepiirkonnas kohapeal. See tähendab, et signaali mõjutab ainult uuritava piirkonna takistus, mitte rindkere väliskihi oma. Lisaks ei neeldu Foucault’ kardiograafi kõrgsageduslik magnetväli patsienti ümbritsevates mitteferromagneetilistes mittejuhtivates materjalides ja keskkondades. Seetõttu ei pea andur olema patsiendiga vahetus kontaktis. Ka riietus ei mõjuta oluliselt mõõtmistulemusi, lisaks on seadet kerge kasutada ning see on suhteliselt odav.
Siiski on Foucault’ kardiograafial ka omad puudused. Meetod ei kõlba veel igapäevaseks kasutamiseks. Rindkerelt saadud signaal on küll südamega seotud, kuid ei ole mõningal juhul teoreetiliselt lubatud, st eirab Starlingi südameseadust.
Ohutus
Foucault’ kardiograaf tekitab inimkehas nõrgad pööriselised Foucault’ voolud, mille energia muundub kehas soojuseks. Neelduva elektromagnetvälja võimsus on kuni 0,5 mW (ligikaudu 10 000 korda väiksem südame enda võimsusest). See tähendab, et kardiograafi mõju on peaaegu märkamatu. Ka neelatava võimsuse ruumtihedus jääb alla 1 μW/cm3 (mitmeid suurusjärke väiksem kui USA standardite kohaselt lubatud 1600 μW/cm3). Seega on Foucault’ kardiogrammi registreerimine patsiendile ohutu.
Uurimistööde seis
Foucault’ kardiogrammist saadud signaal on keerulise koostisega, st see koosneb paljudest komponentidest. Signaali saab jagada kolmeks: hingamis- ja südamesünkroonseks komponendiks ning müraks. Hingamissünkroonne osa sõltub omakorda kopsutekkelisest komponendist ning südame asukoha muutusest ja selle täitumisest tekkinud signaalist. Südamesünkroonne osa koosneb südametekkelisest ja arteriaalsest komponendist. Üheks põhiliseks uurimissuunaks on kõikidest nimetatud komponentidest eraldada vajaminevad. Põhiliselt ollakse huvitatud südametekkelisest komponendist.
Teine aktuaalne uurimissuund on rindkere, kopsude ja südame matemaatiliste mudelite arendamine.
Oluline on ka Foucault’ kardiogrammidest saadud informatsiooni interpreteerimine ja võrdlemine teiste meetoditega.
Tartus tegeletakse andurit rindkerel nihutamisest tekkinud signaalide erinevuse minimeerimisega (saadud signaal sõltub anduri paiknemisest rindkerel), rindkere ja südame simuleerimisega ning Foucault' kardiograafi uuendamisega (Leo Humal, Jüri Vedru jt).
Tallinna Tehnikaülikooli elektroonikainstituudis on arendatud Foucault' kardiograafi kasutamiseks peamiselt hingamise mittemeditsiinilise (igapäevases tegevuses toimuva) monitooringu eesmärgil (Jaan Ojarand jt.). Pooli impedantsi mõõtmise meetodina kasutati selle juures pooli komplekstakistuse ehk impedantsi otsese mõõtmise vahendeid (komplekstakistuse sagedussõltuvuse ehk impedants-spektri vektormõõtmise vahendeid ehk impedants-spektroskoope).
Romaaniklassika
Eesti Päevalehe sari "Romaaniklassika" ilmus laupäeviti aastatel 2007–2008.
Sarjas ilmus 70 raamatut. Kõik need teosed on kirjanduslukku jätnud ereda jälje, mida omakorda on edasi kandnud teised raamatud, filmid, muusika ja kujutav kunst.
Hymenogastraceae
Hymenogastraceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
L'Aurore
Kunstnik on kujutanud maalil rooma koidujumalannat Aurorat (kreeka Eos).
1881. aastal valminud teos asub Birminghami kunstimuuseumis Alabamas (USA).
Suhteline ajaarvamine
Suhteline ajaarvamine (ehk relatiivne kronoloogia) on ajalooliste sündmuste reastamine üksteise suhtes. Näiteks aastate loendamine mõne valitseja valitsemisaja alguse või mõne sündmuse (lahing, looduskatastroof jms) suhtes.
Narumi Miura
Narumi Miura (jaapani keeles 三浦 成美 Miura Narumi; sündinud 3. juulil 1997) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2018 5 mängu.
Montecchio
Montecchio on asula ja vald (comune) Itaalias Umbria maakonnas Terni provintsis. Halduskeskus asub Montecchios, fraktsioonid (frazioni) on Melezzole ja Tenaglie
377 meetri kõrgusel merepinnast asuva Montecchio asustustihedus oli 2020. aasta augusti lõpu seisuga keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Montecchio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Avigliano Umbro, Baschi, Civitella d'Agliano (VT), Guardea, Orvieto, Todi (PG).
Rothkirch
Rothkirch oli Sileesia päritolu aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1302.
Rootsi ajal kanti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale kuulus Eesti alal näiteks Krootuse mõis.
Klassiõpetaja
Klassiõpetaja on põhikooli õpetaja, kelle haridus võimaldab õpetada mitut ainet I ja II kooliastmes.
Klassiõpetaja on põhihariduse pedagoog, kes on läbinud õpetajakoolituse bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel ning õpetajakoolituse raamnõuete alusel. Klassiõpetajal, kes on teinud magistriõppes õpetajakoolituse lõpueksami või kaitsnud lõputöö, on õigus jätkata õpinguid doktoriõppes, nagu ülikooli kord seda ette näeb.
Barysaŭski trakti metroojaam
pisi|left Barysaŭski trakti metroojaam (vene keeles Борисовский тракт (Borissovski trakti metroojaam), valgevene Барысаўскі тракт (transkribeerituna Barõssavski trakti metroojaam)) on üks Minski metroo jaamu Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil Minski ümberringtee läheduses.
Jaama ehitustöid alustati aastal 2001 ja jaam avati 7. novembril 2007. Ehitusperioodil kandis jaam projektijärgset nime Starobarysaŭski trakt. Jaamas on üks 102 meetri pikkune perroon; metroorongid peatuvad selle mõlemal küljel. Uručča metroojaamani on 1750 meetrit. Metroojaamal on üksnes üks väljapääs, mis asub Valgevene Riikliku Tehnikaülikooli juures. Teise väljapääsu tarvis on rajatud kassasaal; seda pole avatud aga põhjusel, et see piirkond on välja ehitamata. Jaamas on invaliididele mõeldud lift.
Lagrime di San Pietro
pisi|[[El Greco maal kahetsevast Peetrusest pärineb umbes samast ajast nagu Orlando di Lasso teos]] "Lagrime di San Pietro" ("Püha Peetruse pisarad") on Orlando di Lasso viimane helitöö, 20 madrigalist ja lõpumotetist koosnev vokaaltsükkel. Teos on kirjutatud seitsmele häälele ning jaguneb kolmeks seitsmest palast koosnevaks plokiks. Helilooja pühendas teose paavst Clemens VIII-le 24. mail 1594, kolm nädalat enne oma surma, ning see avaldati järgmisel aastal Münchenis.
Tsükli teksti moodustavad 20 Luigi Tansillo itaaliakeelset luuletust, mis kujutavad apostel Peetruse ahastust pärast Kristuse mahasalgamist ja tema meenutust Jeesuse manitsusest (Mt 26:69-75). Lõpumotett on ladinakeelne "Vide homo, quae pro te patior" ("Vaata, inimene, kuidas ma sinu pärast kannatan"), siin kõneleb ristilöödud Jeesus esimeses isikus Peetruse ja kogu patuse inimkonnaga.
Helilooja on kasutanud ohtralt arvusümboolikat: 7 häält sümboliseerivad neitsi Maarja seitset valu, seitset surmapattu, seitset patukahetsuspsalmi. Mitu madrigali jaguneb seitsmesse ossa. Tsükli osade arv – 21 – on 7 korda 3, püha Kolmainsuse liikmete arv.
Lisaks sellele kasutab helilooja seitset kirikuhelilaadi, jättes kaheksanda täiesti välja. Madrigalid on grupeeritud helilaadide järgnevust mööda: I–IV on esimeses, V–VIII teises, IX–XII kolmandas ja neljandas, XIII–XV viiendas, XVI–XVIII kuuendas, XIX–XX seitsmendas laadis. Tsüklit lõpetav motett kasutab tonus peregrinust, mis ei kuulu keskaegsesse kirikuhelilaadide süsteemi.
Mingis mõttes naaseb Orlando di Lasso oma viimase teosega oma Müncheni-perioodi algusse, mil ta kirjutas tsükli "Psalmi Davidis poenitentiales", seitse patukahetsuspsalmi ning lisas neile psalm-moteti "Laudate Dominum de caelis". Ka selles tsüklis toimub kirikuhelilaadide järgnevus, iga psalm oma helilaadis ning lõpumotett kaheksandas.
Muusikalises plaanis võtab "Lagrime" kokku terve Orlando di Lasso loomingu, tsüklis rakendab ta varem ilmalikes madrigalides kasutatud tehnikaid, kromatismi, mis iseloomustas tema musica reservata stiilis teost "Prophetiae Sibyllarum" ning Palestrina stiilis ranget ja rafineeritud muusikalist keelt. Tekst on muusikale seatud süllaabiliselt, diktsiooni ja kõnerütmile omaseid hingamispause silmas pidades.
Blackfordi maakond
Blackfordi maakond (Blackford County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. veebruaril 1838.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 766.
Ariwara no Narihira
Ariwara no Narihira (在原 業平; 825–880 ), tuntud ka kui Zai Go-Chūjō, Zai Go, Zai Chūjō, Mukashi-Otoko, oli Heiani ajastu algul elanud jaapani õukondlane ja waka-luuletaja, kes kuulus nii kolmekümne kuue kui ka kuue luulepühaku hulka. Teda peetakse üheks 9. sajandi kuulsaimaks jaapani meesluuletajaks.
Blackfordi maakond
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Ariwara no Narihira
Jaapani keiserlikes luuleantoloogiates on tema luuletusi ilmunud ligemale 90, lisaks üks luulekogus "Ogura Hyakunin Isshu".
Narihira on tuntud oma paljude armuseikluste poolest, mida kirjeldatakse detailsemalt luulekogus "Ise lood" (Ise monogatari). Legendide järgi oli tal näiteks suhe Ise Suure Pühamu kõrgpreestrinna ja luuletaja Ono no Komachiga.
Lapsepõlv ja noorus
Ariwara no Narihira sündis 825. aastal paguluses oleva prints Abo ja printsess Ito pojana, olles ühtlasi ema kaudu keiser Kanmu ja isa kaudu keiser Heizei lapselaps.
Narihira isa Abo pagendati 824. aastal tolleaegsest jaapani pealinnast Heijō-kyōst (tänapäeva Nara) Tsukushi provintsi (tänapäeva Fukuoka prefektuur) seoses tema osalusega ebaõnnestunud riigipöördekatses, mida nimetatakse Kusuko intsidendiks.
Vjatšeslav Oliinõk
Vjatšeslav Oliinõk (sündinud 27. aprillil 1966) on endine Nõukogude Liidu ja Ukraina maadleja.
Ta võitis 1996. aastal Atlanta olümpiamängudel kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses. Finaalis alistas ta Poola maadleja Jacek Fafiński punktidega 6–0.
2000. aastal Sydney olümpiamängudel sai ta 14. koha. NSV Liidu meistrivõistlused
1989. aasta – 2. koht
Narmasnutilised
Narmasnutilised (Inocybaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.
Saksa-Rooma riigi territooriumite loend (B)
See on Saksa-Rooma riigi territooriumite loend, mis algavad tähega B:
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Rahvasaadikute Kongress (vene keeles Съезд народных депутатов СССР) oli Nõukogude Liidu viimane kõrgeim riigivõimu organ, mis funktsioneeris 25. maist 1989 kuni 5. septembrini 1991, kui võttis NSV Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi ettepanekul vastu otsuse enda laialisaatmiseks.
Rahvasaadikute kongressi valimised
NLKP Keskkomitee peasekretär Gorbatšov üritas perestroika ja glasnosti tingimustes reorganiseerida riigi kõrgeimat riigivõimu organit demokratiseerimise suunas, et vähendada, kuid säilitada parteinomenklatuuri mõju ning kaudselt üritada juurutada õigusriigi põhimõtteid. Selle üheks elemendiks oli mitme kandidaadiga vabade valimiste süsteemi käivitamine. Selleks oli vaja muuta 1977. aastal vastu võetud NSV Liidu konstitutsiooni (põhiseadust), milline protsess käivitati NLKP XIX konverentsil, mis algas 28. juunil 1988. NSV Liidu uus konstitutsioon hakkas kehtima 1. detsembril 1988. Selle kohaselt loodud Rahvasaadikute Kongressi (RK) saadikute volitusteks kehtestati viieaastane periood. Muudeti valimissüsteemi. Loodi ühe või mitmemandaadilised ringkonnad, määrati ühiskondlikele organisatsioonidele kvoodid ning valimiseelsete koosolekute läbiviimise kord. Sätestati, et saadikukandidaatide arvu ei piirata.
RK suuruseks määrati 2250 saadikut. Nendest 1500 määrati vabalt valitavateks territoriaalsel ja rahvuslik-territoriaalsel printsiibil ning 750 delegeeritavateks ühiskondlike organisatsioonide poolt. Sellega garanteeris NLKP juhtiv parteiaparaat, kes ei riskinud vabasse valimisvõitlusse minna, endale kohad Rahvasaadikute Kongressil.
Valimised Eestis
RK valimised toimusid 26. märtsil 1989. Need olid teatud reservatsiooniga üldse esimesed vabad valimised NSV Liidu ja Eesti NSV ajaloos. Eestile, nagu kõikidele liiduvabariikidele, oli eraldatud 32 saadikukohta rahvuslik-territoriaalsete ringkondade kaudu. Nendele kohtadele kandideeris Eestis 97 isikut. Neli mandaati jaotati territoriaalsete ringkondade kaudu 8 kandideerija vahel.
Tegemist oli isikuvalimistega, mistõttu ükski tollal tegutsenud poliitiline jõud oma konkreetse valimisnimekirjaga ei esinenud. Kuid poliitiliste rühmituste poolt koostati toetust väärivate saadikukandidaatide nimekirju. Rahvarinde soosikute nimekirjas oli 23 isikut, nende hulgas ka taktikalistel kaalutlustel EKP juhtfiguurid Vaino Väljas, Indrek Toome ja Arnold Rüütel. Nendes valimisringkondades, kus nimetatud kolm kandideerisid, Rahvarinne omi arvestatavaid kandidaate välja ei pannud. Rahvarinne toetas kaudselt ka Töökollektiivide Liidu (TKL) liidrit Ülo Nugist, pastor Illar Hallastet tema võitluses Virumaal Siim Kallasega, Maaliidu esindajat Arvo Sirendit ning luuletaja ja tõlkijat Aivo Lõhmust. EKP soosikute ringkonda kuulus 18 inimest, kusjuures 5 neist olid selgelt suurriiklike huvide väljendajad ja Eesti iseseisvuse vastased. Roheline Liikumine tõstis esile oma juhtfiguurid Juhan Aare, Tiit Made, Vello Pohla ja Ants Paju ning jagas toetust veel 24 inimesele, kes suuremalt jaolt kuulusid ka Rahvarinde mõjusfääri. Töökollektiivide Liit avaldas toetus 12-le oma liikmeskonda kuulunud kandidaadile, kuid hoidus teistele toetust avaldamast. Nõukogude impeeriumi meelne Interliikumine ja Töökollektiivide Ühendnõukogu tegid panuse 16 kandideerijale. Ülejäänud 35 kandideerinut läksid valimiseelsesse võitlusse individuaalses korras ilma konkreetse ühiskondlik-poliitilise toetuseta. Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (ERSP) otsustas neid valimisi boikoteerida ja omi kandidaate mitte esitada, kutsudes rahvast üles mitte valimistel osalema.
Valimistel osales 1 014 360 hääleõiguslikku inimest, mis tähendas, et boikoti õhutamine jäi marginaalseks. Laulva revolutsiooni käigus populaarseks saanud persoonid tegid valimistel puhta töö. Rahvarinde kandidaat Igor Gräzin (NLKP) sai Pärnu maavalimisringkonnas 97,67% häältest. Vaino Väljas (NLKP) sai 92,80%, Rein Otsason (NLKP) 92,34%, Indrek Toome (NLKP) 91,24%, Arnold Rüütel (NLKP) 90,33%, Arder Väli (NLKP) 89,04%, Ignar Fjuk (parteitu) 86,65%, Juhan Aare (NLKP) 85,79%, Ülo Vooglaid (parteitu, kuid ennistati 15. mail 1989 NLKP liikmeks) 83,89%, Marju Lauristin (NLKP) 83,57% jne. Võidu oma konkurentide üle saavutasid ka Hardo Aasmäe (NLKP), Mihhail Bronštein (NLKP), Arvo Haug (NLKP), Vladimir Jarovoi (NLKP), Siim Kallas (NLKP), Oleg Klušin (NLKP), Jüri Kraft (NLKP), Nikolai Kutašov (NLKP), Tiit Käbin (NLKP), Tõnu Laak (NLKP), Endel Lippmaa (parteitu), Tiit Made (NLKP), Mikk Mikiver (NLKP), Ülo Nugis (NLKP), Hasso Nurm (NLKP), Viktor Palm (NLKP), Tadeuš Pupkevitš (NLKP), Ivar Raig (NLKP), Edgar Savisaar (NLKP) ja Gustav Tõnspoeg (NLKP). Kuues valimisringkonnas aga ei saavutanud ükski kandidaat 50%+1 häält ning korraldamisele tulid kahe enam hääli saanu vahel kordusvalimised. Võidu saavutasid Gennadi Golubkov (NLKP), Peeter Jalakas (NLKP), Jevgeni Kogan (NLKP), Toivo Ninnas (NLKP) ja Vello Pohla (NLKP). Lisaks tuli Mustamäel ühes ringkonnas valimised uuesti korraldada ja võidu saavutas seal Klara Hallik (NLKP). Eesti territoriaalsetest valimisringkondadest valitule 36 saadikule lisandus veel 12 saadikut, kes pääsesid Moskvasse üleliiduliste organisatsioonide vahendusel. Need olid Andres Aruvald (NLKP), Jüri Kahn (NLKP), Kaljo Kiisk (NLKP), Ivan Lõzo (NLKP), Irina Raud (NLKP), Karl Rebane (NLKP), Väino Saar (NLKP), Olev Subbi, Eino Tamberg, Enn Tõugu (NLKP), Vello Vare (NLKP) ja Toomas Varek (NLKP).
Eestist valitud rahvasaadikutest olid 44 NLKP liikmed ja 4 parteitud.
Rahvarinne saavutas valimistel sisulise võidu, saades Moskvasse valituks 14 oma liiget. Ei ole alust arvata Rahvarinde mõjusfääri EKP ja TKL-i juhtfiguure Väljast, Toomet, Rüütlit ja Nugist, keda Rahvarinne toetas. Rahvarinde suurimaks kaotuseks oli ühe tema ideoloogi Rein Veidemanni allajäämine interliikumise liidrile Jevgeni Koganile. EKP mõjusfääri kuulunutest said mandaadi 13, Töökollektiivide Liidu liikmeskonnast 7, Eesti Rohelisest Liikumisest 3 ja Interrindest 6 kandideerinut. Karl Rebane ja Enn Tõugu olid kuulutanud end sõltumatuks.
Eesti delegatsioon jagunes sisuliselt selgelt kaheks, kui küsimus puudutas Eesti iseseisvumist, suveräänsust ja täielikku isemajandamist. Sellele olid rõhutatult vastu 6 interliikumisega otse või ideoloogiliselt seotud saadikut Jarovoi, Klušin, Kogan, Kutašov, Lõzo ja Pupkevitš. Mõnes allikas nende hulka arvatud Mihhail Bronštein osales IME väljatöötamises ja oli seega lähemal rahvarindele.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi istungid
RK kompetentsi kuulusid igasugused küsimused, sh konstitutsiooni vastuvõtmine, riigipiiri määratlemine, riigi struktuurilise ehituse alused, sise- ja välispoliitika põhisuundade väljakujundamine, majanduse arendamise plaanide kinnitamine, Ülemnõukogu ja Ülemnõukogu Presiidiumi valimine, referendumite korraldamise otsustamine jne. Loodi Kongressi sekretariaat rahvasaadikute ning väljastpoolt tulnud kirjade ja avalduste läbivaatamiseks ja menetlemiseks. Eesti poolt kuulus sinna Hardo Aasmäe.
Loodi alaliselt tegutsev Ülemnõukogu, mis kujutas endast seadusandlikku ja kontrollorganit ning oli mõeldud sisuliselt RK liiga radikaalsete otsuste pehmendamiseks. Ülemnõukogu (542 liiget, sh Ülemnõukogu esimees ja aseesimees) moodustas RK-i salajasel hääletamisel. Sellel oli kaks koda: Liidunõukogu (271 liiget, Eestist Marju Lauristin ja Vello Vare) ja Rahvustenõukogu (269 liiget, Eestist Juhan Aare, Igor Gräzin, Klara Hallik, Siim Kallas, Jüri Kahn, Tiit Käbin, Ülo Nugis, Tadeuš Pupkevitš, Ülo Vooglaid). Arvuline koosseis oli määratud printsiibi järgi, et iga liiduvabariik sai 11, autonoomne vabariik 4 ja autonoomne oblast 2 kohta. Iga aasta pidi vahetuma 1/5, ehk 108 saadikut, kuid juba esimese tööaasta lõpuks avaldas 180 rahvaasemikku isikliku avalduse alusel soovi loobuda alalisest tööst Ülemnõukogus. Moodustati Ülemnõukogu kaheksa alalist komisjoni ja 14 ühiskomiteed.
Komiteed
Rahvasaadikute Kongressi käivitumisel, selgus, et olulise osa Kremli kongresside paleesse kogunenud saadikutest kujutab endast nn kuulekas-agressiivset enamust, mis hoolitseb selle eest, et demokraatlikud tuuled eriti puhuma ei pääse ning segab reformimeelsete saadikute tegutsemist. Nendele vastukaaluks moodustus Moskva keskvõimuga selges opositsioonis olnud saadikutest nn. regioonidevaheline saadikugrupp, mis üritas ühendada kõikide NSV Liidu regioonide demokraate. Selle liikmeskonnas oli eri aegadel 300–350 saadikut, sh Eesti, Leedu ja Läti suveräänsusmeelseid inimesi. Saadikurühmal oli viis võrdsetes õigustes aseesimeest: Boriss Jeltsin, Gavriil Popov, Juri Afanasjev, Andrei Sahharov ning ainsana väljaspool Venemaad Viktor Palm Eestist.
Tegevus Kremlis
Eesti iseseisvuse taastamise meelne delegatsiooni osa läks Moskvasse sillutama selleks teed ning propageerima demokraatlikke riigivalitsemise printsiipe. Tegemist oli suuresti improviseerimisega ja olukorra ära kasutamisega, kusjuures peamisteks mõttekaaslasteks ja partneriteks olid Leedu delegatsiooni liikmed.
Esimeseks suureks saavutuseks oli 27. novembril 1989 NSVL Ülemnõukogu poolt vastu võetud seadus Eesti NSV, Läti NSV ja Leedu NSV majandusliku iseseisvuse kohta. Eestlaste poolt genereeritud liiduvabariigi isemajandamise idee oli selleks ajaks kogunud populaarsust ja toetust paljudes liiduvabariikides.
Eesti, Läti ja Leedu rahvasaadikute absoluutselt suurimaks saavutuseks Rahvasaadikute Kongressil oli aga Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide olemasolu ametliku tunnistamise ja seda tehingut hukkamõistva otsuse vastuvõtmine. NSV Liidu kõrgeim riigivõimuorgan teatas, et selle paktiga vormistatud Nõukogude Liidu ja Saksamaa Euroopa jagamise aktsioon on kehtetu selle sõlmimise hetkest peale. See oli olnud üle poola aasta Rahvasaadikute Kongressi kuluaarides peetud karmi võitluse tulemus. Nõukogude Liidu juhtkond ja tema rahvaasemikud olid sunnitud tunnistama, et Nõukogude Liit on Balti riigid okupeerinud, saades selleks Hitleri soostumuse.
Hautes-Alpesi haldusüksuste loend
Siin on ära toodud kõik Hautes-Alpesi departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka valdade INSEE koodid.
Valdir Pereira
Valdir Pereira (8. oktoober 1928 Campos dos Goytacazes – 12. mai 2011 Rio de Janeiro) oli Brasiilia jalgpallur, keskpoolkaitsja. Tema hüüdnimi oli Didi.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Tegevus Kremlis
Eesti, Läti ja Leedu rahvuslaste osalemine suures maailmapoliitikas ja kujunemine ajaloolisteks isikuteks väljendus osalemises Kremlis ka muude Nõukogude Liidu lagundamise protsessi kiirendavatele aktsioonidele aktiivses kaasaaitamises. Tegutseti teiste Nõukogude Liidu häbiväärsete tegude esiletoomises nagu Poola ohvitseride mõrvamine Katõnis, agressioon Afganistani, Thbilisi veresauna korraldamine jne.
Hautes-Alpesi haldusüksuste loend
Departemangus on kaks ringkonda:
Valdir Pereira
Ta mängis Brasiilia koondises 1954., 1958. ja 1962. aasta maailmameistrivõistlustel ning tuli kahel viimasel korral maailmameistriks. 1958 nimetati ta ka turniiri parimaks mängijaks.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Tegevus Kremlis
Pärast 1991. aasta augustiputši Rahvasaadikute Kongressi tegevus sisuliselt hääbus. 6. septembri istungi korraldamisega, eriti päevakorra kokkupanemisega, oli kõvasti tegemist. Selleks ajaks oli Eesti kuulutanud välja iseseisvuse ning tema saadikud Kongressi töös ei osalenud. Vaatlejatena olid kohal Aasmäe, Bronštein, Gräzin, Kraft, Lippmaa, Nurm, Palm, Pohla, Raig, Vare, Vooglaid ja impeeriumimeelsed saadikud. Nendele vaadati aga juba kui välismaalaste. Eesti saadikud pöördusid küll Gorbatšovi, Lukjanovi, Ševardnadze, Nazarbajevi ja teiste tollaste Nõukogude Liidu juhtide poole sooviga, et RK oma viimasel istungil tunnustaks Balti riikide iseseisvust, kuid see küsimus jäi päevakorda võtmata.
Hautes-Alpesi haldusüksuste loend
Departemangus on 15 kantonit (alates 2015):
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Tegevus Kremlis
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsusega 25.09.1991. aastal "Lähtudes Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1991. aasta 20. augusti otsusest «Eesti riiklikust iseseisvusest» ning Eesti Vabariigi iseseisvuse tunnustamisest NSV Liidu poolt, otsustas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu: Lugeda Eesti NSV-st nii territoriaalselt kui ka ühiskondlike organisatsioonde kaudu valitud NSV Liidu rahvasaadikute volitused alates 1991. aasta 6. septembrist lõppenuks.
Valdir Pereira
Klubitasandil mängis ta sh klubides nagu Fluminense, Botafogo ja Madridi Real.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Mittetulundusühing "Eesti Vabaduse Eest!""
pisi|MTÜ Eesti Vabaduse Eest! liikmed 15. märtsil 2010 Eestist valitud NSV Liidu rahvasaadikud asutasid 16. märtsil 2010 mittetulundusühingu "Eesti Vabaduse Eest!". Ühing on võtnud enda eesmärgiks vahetada, edastada ja talletada meenutusi, mis on seotud ühingu liikmete töö ja tegevusega NSV Liidu rahvasaadikutena. Ühingu esimeheks valiti Jüri Kraft, kelle poolt nimetati aseesimeesteks Igor Gräzin ja Toomas Varek.
Valdir Pereira
Pärast jalgpallurikarjääri oli ta aastatel 1969–1970 Peruu jalgpallikoondise peatreener ning jõudis meeskonnaga 1970. aasta maailmameistrivõistlustel veerandfinaali. Lisaks oli ta veel mitme Brasiilia ja muu riigi jalgpalliklubi peatreener.
NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress
Mittetulundusühing "Eesti Vabaduse Eest!""
Ühingu liikmeskonda ei kaasata Eesti iseseisvuse taastamise vastu võidelnud rahvasaadikuid. Kuna ühingu asutamise päeva seisuga oli manalateele läinud 9 rahvasaadikut, sai ühingu liikmeskonna suuruseks olla maksimaalselt 36 liiget, kes oma soovi ühingusse kuulumiseks oleks pidanud kinnitama esimehele kas suuliselt või kirjalikult. Ühingu tegevuse lõppemise ainsaks vormiks on ühingu viimase liikme surm. Ühing ei jäta endast maha mingit kontinuiteeti kuna tema nimi ja tegevus pole päritavad.
MTÜ-sse Eesti Vabaduse Eest! kuuluvad/kuulusid Juhan Aare (1948 - 2021), Hardo Aasmäe (1951–2014), Andres Aruvald, Ignar Fjuk, Gennadi Golubkov, Igor Gräzin, Klara Hallik, Arvo Haug, Peeter Jalakas, Jüri Kahn, Siim Kallas, Jüri Kraft (1935-2023), Tiit Käbin (1937–2011), Tõnu Laak, Marju Lauristin, Endel Lippmaa (1930–2015), Tiit Made, Toivo Ninnas, Ülo Nugis (1944–2011), Hasso Nurm, Vello Pohla, Ivar Raig, Irina Raud, Arnold Rüütel, Edgar Savisaar (1950 -2022), Olev Subbi (1930–2013), Eino Tamberg (1930–2010), Indrek Toome (1943 - 2023), Enn Tõugu (1935–2020), Toomas Varek, Ülo Vooglaid, Arder Väli ja Vaino Väljas.
Hautes-Alpesi haldusüksuste loend
Departemangus on 162 valda (seisuga 1. jaanuar 2019):
Stantoni maakond (Kansas)
2010. aastal elas maakonnas 2235 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Johnson City (1495 elanikku). Suurema asula on veel Manter (178).
Draco
Draco on ladina keeles 'draakon'.
Stantoni maakond (Kansas)
Maakonna pindala on 1761 km². Veepindala on 0 km²
Draco
Sellega tähistatakse:
Draco on kääbusgalaktika.
Draco on vanakreeka nime Drakon ladinapärane kuju.
Draco on kosmoselaeva Dragon ja kanderaketi Falcon 9 teise raketiastme orbitaalse manööverdamise põtkur.
Plinius
Plinius on kahe tuntud antiikautori nimi:
Torgu külanõukogu
Torgu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1972.
XX sajandi kirjandusklassika
Eesti Päevalehe sari "XX sajandi kirjandusklassika sari" ilmus aastatel 2005–2006.
Sarjas ilmus 40 raamatut, mis tõi lugejateni olulised kirjandusteost XX sajandi klassikast.
Torgu külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Torgu külanõukogu 1950 septembris Kuressaare rajooni koosseisu. Seoses rajooni nime muutumisega oli Torgu külanõukogu 1952. aastast Kingissepa rajoonis.
1954 juunis liideti Torgu külanõukoguga likvideeritud Kargi külanõukogu territoorium. Külanõukogu keskus asus Jämaja külas. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu territooriumil Suure Tõllu, Uus-Rahuste ja Sõrve Kaluri kolhoos.
1960 oktoobrist liideti Torgu külanõukoguga Kaljuranna kolhoosi territoorium likvideeritud Salme külanõukogust. 1972 märtsis liideti Torgu külanõukoguga Sõrve sovhoosi ja kalurikolhoosi "Saare Kalur" maakasutustele vastavad osad Kuressaare külanõukogu ja Lümanda külanõukogu territooriumist koos riikliku metsafondi maadega ning nimetati Torgu külanõukogu ümber Salme külanõukoguks halduskeskusega Salme külas.
Aimi Kunitake
Aimi Kunitake (jaapani keeles 國武 愛美 Kunitake Aimi; sündinud 10. jaanuaril 1997) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta 2018. aastal 3 mängu.
Asüstoolia
pisi|[[Elektrokardiogramm|EKG südametööst, kus paari löögi järel tekib asüstoolia]] Asüstoolia on vereringeseiskuse vorm, mille korral südame kodade ja vatsakeste bioelektriline aktiivsus puudub või esineb kodade rütm vatsakeste seiskumisega.
Asüstoolia on südameseiskumise tõsiseim vorm ning tavaliselt on see pöördumatu. Asüstooliaga patsientide prognoos on tavaliselt väga halb. Tavaliselt jääb asüstooliaga inimestest ellu umbes 2 %.
Třemošnice
Třemošnice (saksa keeles Tremoschnitz) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Třemošnice asub Chrudimist ligikaudu 18 km lääneedelas ja Pardubicest umbes 23 km edelas.
Třemošnice asub merepinnast 301 meetri kõrgusel.
Třemošnicet on esmamainitud 1564. aastal. Raudteeühenduse sai Třemošnice 1882. aastal. Linnaõigused anti Třemošnicele 1. juulil 1994.
Neuralink Corporation
Neuralink Corporation on Elon Muski asutatud neurotehnoloogiaettevõte, mis arendab siirdatavaid neurokompuutrilisi aju-masina liideseid. Ettevõtte peakorter asub San Francisco Pioneerimajas, jagades OpenAI-ga kontorit. Neuralink käivitati 2016. aastal ja esimest korda avalikustati see 2017. aasta märtsis.
Evan Rachel Wood
Evan Rachel Wood (sündinud 7. septembril 1987) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Näitlejakärjääri alustas ta 1990. aastatel sarjades "American Gothic" ja "Once and Again", filmidebüüdi tegi ta 9-aastaselt linateoses "Digging to China". 2003. aastal kehastas ta filmis "Kolmteist" teismelist Tracy Freelandi, mille eest nomineeriti ta Kuldgloobuse parima draamafilmi naisnäitleja auhinnale.
2011. aastal kehastatud Veda Pierce'i rolli eest HBO minisarjas "Mildred Pierce" pälvis ta Kuldgloobuse ja Emmy auhindade nominatsioonid. 2016. aastast mängib ta HBO telesarjas "Läänemaailm" Dolores Abernathyt, mille eest võitis ta Critics' Choice auhinna. Wood andis ka hääle kuninganna Idunale Disney animafilmis "Lumekuninganna 2" (2019).
Paul Kangur
Paul Kangur (29. november 1926 – 23. mai 2015) oli eesti arhitekt.
Ta õppis mitmes koolis, kuid lõpetas aastal 1945 Tallinna 2. Keskkooli. Seejärel astus ta Tallinna Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas aastal arhitektina.
Pärast Instituudi lõpetamist läks ta aastal 1952 sundsuunamist eirates Tartusse, kus asus tööle RPI Eesti Projekti Tartu osakonnas vanemarhitekti ametikohale. Tema töölaual valmisid kauplus-söökla, lasteaed-sõim, staadion ning administratiivhooned üle Eesti. Võites Eesti Projektis usalduse, sai ta Tartu Kliinilise Haigla projekteerijaks. Kuna aastal 1966 pakuti talle EKE Projekti Tartu osakonna juhataja ametikohta, jäi haigla projekti lõpetamine arhitekt Maie Hansmannile. EKE Projekti Tartu osakonnas töötas Kangur pensionile jäämiseni, aga pensionipõlves lõi kaasa Tareke Projekti töödes, koostades peamiselt eramute projekte. Lisaks oli Kangur väga hea fotograaf.
Ta oli kirglik sportlane, eriti südamelähedased olid talle suusatamise alad – murdmaa, slaalom ja mäehüpped, veel vanas eas sõitis ta Kuutsemäel slaalomit.
Paul Kangur suri 23. mail 2015 ja ta maeti 13. juunil 2015 Pärnamäe kalmistule.
Širvintose vald
Širvintose vald (leedu keeles Širvintų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Širvintose rajooni territooriumil.
pisi|Valla maastik pisi|Akmeniai pisi|Avižonys pisi|Družai pisi|Gavėniai pisi|Juodeliai pisi|Motiejūnai pisi|Naujapilise kabel pisi|Puoriai [[tulpkabel]] pisi|Rimučiai pisi|Saveikiškis I pisi|[[Balti kett|Balti keti mälestuseks püstitatud rist Spadviliškiais]] pisi|Viesose kabel
Lisaks küladele on vallas ka arvukalt huutoreid
Sarvpoorik
Sarvpoorik (Ceriporiopsis) on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond.
Lõhnav madar
Lõhnav madar (Galium odoratum) on madara perekonda kuuluv rohttaim.
Lõhnava madara levila hõlmab enamiku Euroopast: Hispaaniast ja Iirimaast kuni Venemaani, sh Lääne-Siber. Seda leidub ka Türgis, Iraanis, Hiinas ja Jaapanis. Seda on introdutseeritud ka mõnda kohta USA-s ja Kanadas.
Lõhnav madar kasvab 30–50 cm pikkuseks, tihti lamab maas või toetub teistele taimedele.
Värska Püha Georgiuse kirik
alt=Vaade Värska Püha Georgiuse kirikule edelast|pisi|Värska Püha Georgiuse kirik (2017)|263x263px alt=Vaade kogudusesaalist altari suunas|pisi|Värska Püha Georgiuse kiriku interjöör (2013)|263x263px alt=Värska kiriku sisevaade altari poolt kogudusesaalile|pisi|Värska Püha Georgiuse kiriku interjöör (2017)|263x263px Värska Püha Georgiuse kirik on õigeusu kirik Võru maakonnas Setomaa vallas Värska alevikus aadressil Velna tee 1.
Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Värska Georgiuse Kogudus.
Ajalugu
Õigeusu kogudus asus Värskas juba 1759. aastal. Sel ajal oli kogudusel puukirik, mille asukoht oli praegusest kivikirikust põhja pool kirikaias ja mis lammutati 20. sajandi alguses kivikiriku ehitamiseks. Praegune kirik ehitati aastatel 1904–1907 vana puukiriku kõrvale, mis pärast kivikiriku valmimist lammutati. Puukiriku altari koht praeguse kiriku kõrval loodes on tähistatud ristiga tornikesega. Kiriku projekteerinud arhitekti nimi ei ole teada. Võib arvata, et selleks oli keegi samal ajal maakirikute tüüpprojekte projekteerinud arhitektidest. Värska kirik ei erine oma suuruse ja arhitektuurse käsitluslaadi poolest tüüpprojektidest, kuigi ühtki teist sarnast selle projekti järgi ehitatud ei ole. Kirikul on säilinud ehitusaegne väljanägemine.
Kirik ehitati rahva kogutud rahaga ning pühitseti arhimandriit Josifi poolt samuti püha suurkannataja Georgiuse (Jüri) auks 2. juulil 1907, nagu oli olnud ka puukirik. Templipüha (kiriku nimepäeva) tähistatakse Juliuse kalendri (vana kalendri) jüripäeval ehk Gregoriuse kalendri (uue kalendri) 6. mail.
1999. aastal kanti kirik ehitismälestisena kultuurimälestiste riiklikusse registrisse.
Eksterjöör
Tellistest ja maakividest kirik on pikliku põhiplaaniga historitsistlikus stiilis sakraalhoone. Tüpoloogiliselt sarnaste mahtude järjestusega kirikuid rajati Eestisse ajavahemikus 1870–1908 ligi nelikümmend. Suuruse ja arhitektuurikvaliteedi poolest on Värska oma tüübi keskmiste hulgas. Kirikuhoone mahuline kompositsioon koosneb neljast üksteisele järgnevast hoonemahust – kellatornist, kogudusesaalist, palvesaalist ja altarist. Kiriku mahud on mitme eri kõrgusega – edelaosas kõrge maakivist kellatorn, siis pikihoone madalam kogudusesaali osa, millele järgneb kõrgem, kaarakendega palvesaali osa (nelitis). Kirdes asub madalam altariruum (apsiid). Maakivist vundament on krohvimata.
Rein Mälksoo
pisi|Rein Mälksoo esinemas Estonia maja 100. aastapäeva puhul korraldatud autogrammitunnis 16. septembril 2013 [[Estonia talveaed|Estonia talveaias]] Rein Mälksoo (7. september 1937 – 9. november 2019) oli eesti viiuldaja.
Värska Püha Georgiuse kirik
Eksterjöör
Kirikul on kaks torni: kaheksatahulise telkkiivriga kellatorn ning sibulkupliga tahuline nelitistorn (viimast on nimetatud ka tambuuritorniks, aga Värska kirikul puudub tambuur ja tegemist on pseudotambuuritorniga, millel puudub seos sisearhitektuuriga), millel on 6-ruuduse jaotusega aknad (sellesse torni ligipääs puudub). Kellatorn on massiivne karniisidega liigendatud monumentaalne kivist püsttahukas, mis loob kõige aktiivsema ansamblilise sideme väravaehitisega. Kiriku kellatornil on puidust ja värvitud ehisvõre. Katuseräästa all kulgeb profileeritud karniis, millele mõnel pool lisandub ka hammaslõikeline friis – nii on kaunistatud ka hoone tellistest laotud korstnad ja palvesaali kohal asuva nelitistorni räästaalune. Nurgad, akende ja uste raamistikud on laotud tellistest. Katused on vaskplekk-kattega, vihmaveetorude ja vihmaveerennidega. Hoonele on paigaldatud piksekaitse.
Rein Mälksoo
Viiulit hakkas ta õppima Tartus 1948. aastal.
Värska Püha Georgiuse kirik
Eksterjöör
Kirikuhoonel on kaks kahepoolset ning poolkaarekujulise valgmikuga ust – üks edelaküljel ning üks loodeküljel. Puituksed on väljastpoolt üle löödud plekiga ja värvitud. Edelapoolse ukse ees on nelja astmega betoonist valatud trepp kahe metallist käsipuuga, loodepoolse ukse ees kaheastmeline käsipuudeta trepp. Edelapoolse ukse kohal on plekist kaarekujuline varikatus.
Rein Mälksoo
1965–2003 tegutses ta ERSOs, sh üle 30 aasta viiuldajana ja ligi 30 ka orkestri inspektorina.
Värska Püha Georgiuse kirik
Eksterjöör
Akende ümber on dekoratiivsed tellisraamistused, kus lukukivid on heledamatest tellistest. Kõik aknad on kahekordsete raamidega (v.a tornide aknad), säilinud on ka ehitusaegseid käsitsi valmistatud aknaklaase, vaskplekist veelauad, algupärased aknahinged, kinnitused ning käepidemed. Mõnede akende vahele on pandud vitraaži meenutavat värvilist paberit. Kõik aknad (v.a torni omad) on algupäraste, rõngamotiiviga raudtrellidega, apsiidiosas on trellidele hiljem tugevdusi juurde lisatud. Eri aknatüüpidel on ka mõnevõrra erineva kujundusega trellid. Apsiidiosas on kolm petikakent, mis värvitud väljastpoolt pärisakendega sarnaseks.
Interjöör
Kiriku interjöör on terviklik ja rikkalik. Palvesaalil nagu kogudusesaalilgi on lame jõulise peegelvõlviga lagi ja laudpõrand. Siseruumis on saalid suure kaaravaga ühendatud ja loovad ühtse ruumi. Hoone suurima mahu moodustabki madala püramiidkatusega palvesaal.
Interjööri väärtuslikem osa on kirikuga samaaegne ikonostaas ja paljud teised ikoonid. Ikonostaas pärineb kiriku ehitusajast.
Peasaali ikonostaasi taga lõpetab kompositsiooni astme võrra kõrgema põrandaga lõigatud nurkadega apsiid, milles on hoone kõige püham ruum – altariruum. Altariruum on samuti puitpõrandaga, madala krohvitud lae ja värvitud seintega.
Siseruumides on säilinud kõik puidust originaaluksed koos osaliselt säilinud manustega – eeskoja ustele on hilisemal ajal lisatud käepidemeid ja riive. Eeskoja seinad on värvitud kahes toonis õlivärviga. Pikihoone seinad on 1950. aastatel värvitud õlivärviga ning sel ajal on tehtud ka praeguseni säilinud maalingud laes ja seintel. Kirikus on mitu hilisemat ahju: kaks pikihoones ning üks altariruumis. Osa kiriku laest on kumer, profileeritud karniisiga.
Kõik esimese korruse ruumide aknad on kaarjate sillustega, ustest on kaarsillusega vaid altariruumi viivad ukseavad ja loodepoolne uks.
Pööningule viib eeskojast trepp. Tornis olevad kellad on kunstimälestistena kaitse all. Kirikus leidub mitmesugust kunstiväärtustena kaitse all olevat inventari. Kirikupingid on lihtsad, värvitud puitpingid, mis pole algupärased.
Mayo Doko
Mayo Doko (jaapani keeles 土光 真代 Dokō Mayo; sündinud 3. mail 1996) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastal 2018 1 mängu.
Katrin Tegova
pisi|Katrin Maimik esinemas [[PÖFFil 15. novembril 2012]] Katrin Tegova (kuni 2009 Katrin Ruus; aastatel 2009–2018 Katrin Maimik; sündinud 13. märtsil 1982 Kullamaal) on eesti stsenarist ja filmirežissöör.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule (BA, 2005) ning Balti Filmi- ja Meediakooli stsenaristika erialal (MA, 2013).
Ta on alates 2012. aastast kultuuriturunduse firma Väike Objekt A OÜ juhatuse liige.
Elazar Shach
Elazar Menachem Man Shach (heebrea: אלעזר מנחם מן שך, Elazar Shach; 1. jaanuar 1898 Vabalninkas, Kaunase kubermang, Venemaa Keisririik (tänapäeval Leedu) – 2. november 2001 Bnei Berak, Tel Avivi ringkond, Iisrael) oli silmapaistev ultraortodoksne rabi, kes juhtis mittehasiidseid Leedu õigeusklikke seitsmekümnendate algusest kuni surmani. Ta oli Tarkade Nõukogu president ning koos Shmuel Rozovski ja Dovid Povarskyga Bnei Brakis asuva Poneveži Ješiva ​​kolm kaasdekaani. Erimeelsuste tõttu poliitilise partei Agudat Yisrael hassiidi juhtkonnaga liitus temaga Ovadia Yosef - fal, kellega ta asutas 1984. aastal partei Shas. Hiljem 1988. aastal kritiseeris Shach teravalt Ovadia Yosefi, öeldes, et "Sefaradi juudid ei ole veel juhtivateks kohtadeks valmis", ning asutas seejärel poliitilise partei Degel HaTorah, mis esindab litvakke (Leedu juute) Iisraeli Knessetis. pisi|260x260px| Shach (1980. aastate lõpp), istub paremal ja vaatab alla raamatusse. Vasakul on Josef Shalom Eliashiv ja Chaim Kanievsky.
Katrin Tegova
Isiklikku
Aastatel 2009–2017 oli ta abielus filmirežissöör Andres Maimikuga. Aastal 2018 abiellus ta kunstnik Enn Tegovaga.
Elazar Shach
Surm
pisi|260x260px| Shachi haud Bnei Brakis Shach suri 2. novembril 2001, kaks kuud enne oma 103. sünnipäeva (kuigi teiste andmete kohaselt oli tema vanus 108). Tema matustel Bnei Brakis osales 400 000 inimest.
Viveli Maar
Viveli Maar (sündinud 27. septembril 1991) on eesti laulja ja lauluõpetaja.
Ta on ansambli Girls in Pearls liige, mis tegi debüüdi 2017. aasta Tartu Indiefestil ja osales 2018. aasta Eesti Laulu II poolfinaalis lauluga "Spellbound".
2021. aasta augustis andis Maar välja oma debüütsingli "Kuidas sul läheb?".
Blomberg
Blomberg on linn Saksamaal Nordrhein-Westfalenis Lippe kreisis. See asub Bielefeldist umbes 20 km kaugusel kagus ja Detmoldist umbes 20 km kaugusel idas.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga 15 370.
Suure põgenemise käigus asutati linna põgenikelaagrisse eesti gümnaasium.
pisi|left|15. sajandist pärit torn Blombergis
Boone'i maakond (Indiana)
Boone'i maakond (Boone County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on Lebanon.
Ajalugu
Maakond moodustati 29. jaanuaril 1830.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 56 640.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Blomberg (aadlisuguvõsa)
Blomberg oli Saksamaalt arvatavasti Blombergi linnast pärit aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
13. sajandi lõpus või 14. sajandi algul rändas osa suguvõsast Kuramaale, pannes aluse eraldi liinile. 1307 on dokumenteeritud andmed Kuramaal tegutseva Pawel Blomberg'i kohta.
Bias
pisi|Bias kujutatud keskaegse õpetlasena "Liber chronicarum"'is Bias Prienest (kreeka Βίας ὁ Πριηνεύς; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Priene linnast Joonias. Biast on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas.
Biasest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Biasele pühendatud eraldi peatükk, milles on esitatud mitmeid Biasega seotud anekdoote. Muuhulgas on väidetud, et Bias oli väga osav kohtukaitsmisel ning seejuures kasutas oma annet heade eesmärkide saavutamiseks.
Uusimaa lään
Uusimaa lään (soome keeles Uudenmaan lääni, rootsi keeles Nylands län) oli üks Soome 12 läänist aastatel 1831–1997.
Lääni keskus oli Helsingi.
1993. aastal elas läänis 1 277 932 inimest.
Stantoni maakond
thumb|Stantoni maakonna kohtumaja Stantonis
Stantoni maakond (Stanton County) on maakond USA-s Nebraska osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Stanton.
Maakonna pindala on 1116 km². Veepindala on 3 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 6129. Aastal 2000 oli elanike arv 6455.
Ajalugu
Stantoni maakond moodustati 1865. aastal. Maakond on saanud nime USA poliitiku Edwin McMasters Stantoni järgi.
Pku
Pku (armeenia keeles Պկու; ka pzuk) on klarnetisarnane Armeenia rahvuspill. See instrument pärineb arvatavalt 5. sajandist pKr, Pku heliulatus on üks oktav. Pill koosneb seitsme auguga puhumistorust, mille otsa on kinnitatud veise sarv.
Toru (arvutustehnika)
Toru ehk konveier (inglise keeles pipeline) on kogum jadamisi ühendatud andmete töötlemise elemente, kus ühe elemendi väljund on järgmise elemendi sisendiks. Tihti tehakse sealjuures operatsioone samaaegselt.
Lotte ja kadunud lohed
"Lotte ja kadunud lohed" on Eesti anima- ja koguperefilm. Filmi režissöörid on Janno Põldma ja Heiki Ernits. Film valmis 2019. aastal Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks.
Toru (arvutustehnika)
Konveierite kasutamine on tänapäeva maailmas laialdaselt levinud. Kõige lihtsamaks näiteks võib siia tuua autotööstuse, kus konveierliini peal tehakse iga protsess oma tööjaama juures. Ühes kohas lisatakse juurde mootor, sealt edasi lisatakse rattad jne. Selle eeliseks on see, et kui ühele autole saab mingi detail lisatud saab selle mööda liini edasi saata ning asuda tööle uue auto kallal.