cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koroonapandeemia
Sümptomid
COVID-19 peamised sümptomid on palavik, köha, väsimus, lihasevalu ja õhupuudus. Haiguse edasine areng võib patsiendil tekitada raske kopsupõletiku, ägeda respiratoorse distressi sündroomi (ARDS), sepsise, septilise šoki ja põhjustada ka patsiendi surma. Ühendkuningriigis lisati maikuu keskpaiku ametlikult haiguse sümptomite loetellu maitsmis- ja haistmismeele häiringud.
Haiguse peiteaeg on tavaliselt üks kuni neliteist päeva ning sümptomid avalduvad keskmiselt viie päeva möödudes.
2021. aasta I poolel enam levima hakanud viiruse delta (endise nimetusega India) variandi sümptomeid (peavalud, kurgupõletik, nohu) võidakse ekslikult pidada ka tavaliseks külmetuseks.
Suremus
Esimene inimene suri COVID-19 tagajärjel 9. jaanuaril 2020 Wuhani linnas. 1. veebruaril suri Filipiinidel esimene inimene väljaspool Hiinat ning 14. veebruaril suri esimene inimene Prantsusmaal, mis oli ühtlasi esimene Aasia-väline surmajuhtum.
10. veebruaril 2020 ületas surnute arv 1013 inimest ja sellega ületas haiguspuhang 2003. aastal SARS-i puhangu tõttu surnute arvu (774 inimest). Globaalne suremus oli 26. veebruari seisuga 3,3%, kuid piirkonniti oli suremus väga erinev (Hiinas 3,5%, sh Hubei provintsis 4,9%; kruiisilaeval Diamond Princess 0,5%, Lõuna-Koreas 1%, Jaapanis 1,2%, Itaalias 3,4%). Hiina statistika andmeil kasvas suremus järsult üle 60-aastaste seas ning enam kui 80-aastastest oli surnud ligi 15 protsenti. Samas põdes üle 80% nakatunutest haiguse läbi tõsisemate kaebusteta.
2020. aasta jaanuari lõpus hindas WHO suremust 2% peale. Hiljem on leitud, et suremus on ligikaudu 1%, kuid seegi sõltub palju nakatunute vanusest ja tervislikust seisundist. Eelkõige on viirus ohtlik vanemaealistele. Haigusjuhtude kiire kasvu puhul ületatakse aga meditsiinisüsteemi võimekus abi osutada ning suremus võib oluliselt suureneda. Näiteks Wuhanis oli suremus 5,8%, aga ülejäänud Hiinas 0,7%.
Eestis on olnud surmavusmäär u 0,8–0,9%.
Ravi
Maailma esimese riigina sai Ühendkuningriigis koroonavastase ravimina 4. novembril 2021 kasutusloa molnupiraviir.
Kaitsemeetmed
pisi|Margherita Lambertini, [[Kiirabi|kiirabiarst San Salvatore haiglas Pesaros, Itaalias, oma vahetuse lõpus COVID-19 pandeemia ajal 19. märtsil 2020.]] Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) sai haiguspuhangust teada oma esinduselt Hiinas. Uue koroonaviiruse tüvi ja geneetiline järjestus tehti laboritele kättesaadavaks kogu maailmas, et iseseisvalt välja töötada PCR-testid, mis võimaldavad tuvastada inimeste nakatumist. Koroonaviiruse perekonna seitsmes inimesi nakatav liige on genoomijärjestuse andmetel 75–80 protsenti identne SARS-CoV-iga ja enam kui 85 protsenti sarnane mitme nahkhiirte koroonaviirusega. Veel 2020. aasta jaanuaris ei oldud kindel, kui ohtlik on viirus võrreldes SARS-iga.
Londoni Imperial College’i teadlaste 2020. aasta märtsi lõpul avaldatud uuringupõhise hinnangu kohaselt oleks võinud kaitsemeetmete täieliku eiramise korral nakatuda 2020. aastal maailmas ligikaudu 7 miljardit inimest ja surra kuni 40 miljonit. Kolledži teadlaste hinnangul võiks kaitsemeetmete globaalne operatiivne rakendamine säästa umbes 38,7 miljonit inimelu (95%). Ameerika Ühendriikide Toidu- ja Ravimiamet (FDA) andis mai alul loa kasutada COVID-19 patsientide erakorralisel ravimisel katsetamisjärgus ravimit remdesiviir.
8. mail 2020 blokeerisid Ameerika Ühendriigid ÜRO Julgeolekunõukogus hääletuse otsuse vastuvõtmise üle, milles kutsutakse üles lõpetama pandeemia ajal vaenutegevus maailma kõigis konfliktikolletes. ÜRO peasekretär António Guterres oli vastava ettepaneku teinud märtsikuus. Vastavasisuline ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon (2532) võeti vastu 1. juulil 2020.
Haiguse leviku piiramiseks on eri riikides kehtestatud mitmeid piiranguid. Näiteks Eestis kehtestati eriolukord 2020. aasta 12. märtsi hilisõhtul ning see kehtis 17. maini. Selle raames taastati piirikontroll ning piirati riiki sisenemist, keelati avalikud kogunemised, suleti suur osa asutusi, õppetöö viidi kaugõppele, soovitati kodus töötamist ja avalikes kohtades ei tohtinud koos viibida rohkem kui kaks inimest. Taas kehtestati olulised üleriigilised piirangud alates 2021. aasta 11. märtsist.
Ennetus
WHO alustas vaktsiini testimist 60 päeva pärast Hiinalt viiruse geneetilise järjestuse saamist.
Koroonavastast vaktsineerimist alustati Euroopa Liidus (sh Eestis ) 27. detsembril 2020. Esimeseks Euroopa Liidus heakskiidu saanud koroonavaktsiiniks oli Saksa ravimifirma BioNTechi ja USA Pfizeri koroonavaktsiin.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli maailmas 100 inimese kohta vaktsineeritud 0,13 elanikku, sh Iisraelis 11,55, Bahreinis 3,49 ja Ühendkuningriigis 1,47 elanikku; 2020. aasta 31. detsembri seisuga oli nt Venemaal 100 elaniku kohta vaktsineeritud 0,04 ja Soomes 0,03 elanikku.
Käitumissoovitused
Inimesed, kes kahtlustavad nakatumist koroonaviirusega, peaksid võtma ühendust oma perearstiga, küsima nõu perearsti nõuandeliinilt 1220 (välismaalt +372 634 6630) või koroonaviirusega seotud küsimuste jaoks loodud numbril 1247 või vajadusel kutsuma kiirabi, helistades hädaabinumbril 112.
Terviseamet soovitab kaitseks viiruse eest pesta käsi sooja vee ja seebiga, kasutada avalikes kohtades piiritusepõhist käte desinfitseerimisvahendit ning ühistranspordi kasutajatel desinfitseerida ka kindad ja kotisangad. Köhides tuleks katta suu ühekordse taskuräti või käisega (palja käega kattes kanduvad nakkused käega katsutavate esemete kaudu edasi), vältima peaks silmade, nina ja suu katsumist ning kontakti inimestega, kel on välised haigustunnused. Ühtlasi soovitab terviseamet hoiduda toore või väheküpsetatud liha, kuumtöötlemata piima ning pesemata puu- ja köögiviljade söömisest.
Asjakohaseks ja tungivalt soovitatavaks peetakse vahemaa hoidmist teiste inimestega. WHO soovitusel peab vahemaa nähtavate haigustunnustega, ehk siis köhivate või aevastavate inimestega olema vähemalt 1 m, Terviseameti soovitusel peab vahemaa teiste inimestega olema vähemalt 2 m.
Ühekordseks kasutamiseks mõeldud kirurgiline näomask kaitseb eeskätt teisi inimesi, kuna mask ei pruugi kaitsta kandjat väikeste piiskade ega silma limaskesta kaudu nakatumise eest. WHO soovitusel tuleb maski kanda nakatunud ja COVID-19 sümptomitega inimestel ning neil, kes hoolitsevad COVID-19 haigete inimeste eest. WHO nimetab näomaski kandmist muudel juhtudel maskide raiskamiseks, võttes arvesse eelkõige ülemaailmset näomaskide nappust.
Aprilli lõpul kandis avalikes kohtades maske ligikaudu kaks kolmandikku Ühendriiklastest ja ligikaudu veerand Ühendkuningriigi elanikest. Maikuu alguseks ei olnud ühest seisukohta kaitsemaskide kandmise vajalikkuse kohta välja kujunenud. President Trumpi nähti avalikus kohas esimest korda maskis 11. juulil.
Eugleniidid
Eugleniidid (Euglenoidea, varasemates allikates nimega Euglenida) on protistide rühm, mis kuulub Euglenozoa hõimkonda. Eugleniide on teada umbes 800 liiki.
Koroonapandeemia
Käitumissoovitused
Putinist 4 aastat kauem võimul olnud Lukašenko valitsetud Valgevenes toimus 9. mail võidupüha tähistamiseks täismõõduline paraad, samas kui idanaaber tavapärase paraadi pandeemia tõttu ära jättis. Moskva linnapea Sergei Sobjanin pikendas linnas karantiini 31. maini, alates 12. mai keskpäevast on Moskva elanikud kohustatud kandma avalikes kohtades ja transpordis liikudes näomaski ja kindaid.
Eugleniidid
Enamik eugleniide elab mageveekogudes, mõned rühmad ka merevees. Paljudel eugleniididel on kloroplastid, mille abil nad suudavad fotosünteesides energiat toota, mõned rühmad toituvad ka fagotsütoosi või difusiooni teel. Eugleniidid on tekkinud sekundaarse endosümbioosi tagajärjel, kui eukarüoot neelas rohevetika (kes ise oli tekkinud primaarse endosümbioosi tagajärjel).
Koroonapandeemia
Käitumissoovitused
Asjakohased ja ajakohastatud juhised on avaldatud Maailma Terviseorganisatsiooni veebilehel, eesti keeles on samalaadne teave avaldatud Sotsiaalministeeriumi haldusalas oleva terviseameti veebilehel.
Koroonakriis
Koroonapandeemia mõjul tekkis kriitiline olukord majanduses, poliitikas, kultuuris, hariduses ja enamikus teistes ühiskondliku elu valdkondades. Kriis on globaalne ning sellel eeldatakse olevat pikaajaline mõju.
Eugleniidid
Enamik eugleniide on ainuraksed flagellaadid (monaadid).
Koroonapandeemia
Koroonakriis
Börsid reageerisid koroonapandeemiale 20. veebruaril ja enamik börse teatas 24. veebruari ja 28. veebruari vahel suurimast langusest pärast 2008. aasta majanduskriisi (vaata 2020. aasta börsikrahh). Turgusid on tabanud märtsis järjestikused langused ning iseloomustanud volatiilsus. Kuigi majanduslangust võis suurematel turgudel märgata juba 2019. aasta hilissügisel, siis koroonapandeemia on seda intensiivistanud ning oma karantiinimeetmetega muutnud selle otseselt kõigisse riikidesse puutuvaks.
Eugleniidid
Fotosünteesivate eugleniidide kloroplastid on kaetud kolme membraanikihiga. Klorofüllidest esineb neil nagu rohevetikatelgi vormid a ja b.
Koroonapandeemia
Koroonakriis
Koroonakriis Eestis põhjustas 2020. aastal statistikaameti andmetel 2,9 protsendilise majanduslanguse.
Oi!
Oi! on 1970. aastate lõpul Inglismaal alguse saanud töölisklassi liikumine. Muusika ja sellega seotud subkultuur ühendas omavahel punk- ja skinheedide liikumise.
Eugleniidid
Eugleniidide iseloomuliks tunnuseks on pelliikula, mis asub rakumembraani all. Pelliikula katab rakku helikaalselt. Õhukese pelliikuliga vormidel on täheldatud unikaalset liikumisviisi – nn eugleniidne ehk euglenoidne liikumine.
Oi!
Oi!-d kui muusikastiili on kutsutud ka nimega street punk, streetpunk, new punk, real punk, street rock, street rock'n'roll, Oi!/street punk ja streetpunk/Oi!.
Eugleniidid
Eugleniide kirjeldas esimesena Otto Bütschli 1884. aastal. Tolle aja botaanikud lugesid rühma Euglenida vetikate alla – see aga tähendas, et eugleniidid kuulusid teatud omaduste poolest üheaegselt nii loomade kui ka taimede hulka. See on üks paljudest näidetest, miks oli vaja luua uus rühm – protistid.
Oi!
Läbi aegade mõjukamate Oi!-bändide hulka on kuulunud:
Eugleniidid
Mõnikord on teatud eugleniide nimetatud ka euglenofüütideks (Euglenophyta (eesti keeles nimetatud ka silmviburvetikateks) või Euglenophyceae), see viitab fototroofsetele (autotroofid) eugleniididele, jättes välja heterotroofsed vormid.
JoJo (album)
"JoJo" on Ameerika pop- ja R&B-laulja JoJo debüütalbum. Albumilt on ilmunud sellised hittsinglid nagu "Leave (Get Out)" ja "Baby It's You" (koos Bow Wow'ga), muidugi ka "Not That Kinda Girl", millel ei läinud USA edetabelites hästi (v.a ARC Weekly Top 40) ja muudes riikides, kuigi sel õnnestus jõuda 52. kohale Austraalias ja 85. kohale Saksamaal. Album debüteeris ja jõudis 4. kohale Billboard 200 edetabelis, müües 96 000 eksemplari. Seda on müüdud 1,5 miljonit eksemplari USA-s, olles kinnitatud plaatinaplaadiks RIAA poolt 2004. aasta detsembris. Kogu maailmas on "JoJo'd" müüdud 3,5 miljonit eksemplari.
Vastuvõtt
Kriitikud võtsid albumi üldiselt hästi vastu. Küll aga heideti ette selle lüürilist sisu, kuna paljud laulud sisaldasid armastuse, suhete ja südamevalu teemasid, mida peeti 13-aastase teismelise puhul kohatuks.
Boonus AVCD
Välja antud 3. jaanuar 2006
Barbara Coventry
Barbara Coventry, Coventry paruness (sünninimi Barbara St. John; suri 25. november 1804) oli George Coventry, kuuenda Coventry krahvi teine abikaasa.
Tema vanemad olid John St. John, kümnes parun St. John of Bletso ja Elizabeth Crowley.
Ta abiellus 27. septembril 1764. Tal olid pojad John (20. juuni 1765 – 12. november 1829) ja Thomas William (24. detsember 1778 – aprill 1816).
Barbara Coventry laskis ehitada Broadway torni, et näha, kas majakatuli paistab tema majja.
Kultuuritehas Polymer
Polymer on Eesti esimene avalikes huvides tegutsev sõltumatu kultuuritehas. Tegevust alustati 2002. aastal kodanikualgatuse korras ja jätkati 2004. aasta märtsist registreeritult mittetulundusühinguna Kultuuritehas Polymer.
Kultuuritehase asutasid Madis Mikkor, Tõnis Mikkor ja Tõnu Rosenroth. 2010. aastal kuulub Kultuuritehase liikmeskonda üle 40 loovisiku, kes enda seast üldkogul juhatuse valivad. Kultuuritehase eripära Eesti oludes ongi vastamine w:Artist-run space põhimõtetele.
Sarnaselt samalaadsete keskustega mujal Euroopas on Kultuuritehase Polymer eesmärgiks luua kultuuritegevuseks sobilik ning inspireeriv keskkond, mille multidistsiplinaarne sisu suhestuks aktiivselt ümbritseva linnaruumiga.
Kultuuritehas Polymer kasutab Tallinnas Kristiine linnaosas endise mänguasja- ja kummitehase Polümeer tühjaksjäänud ruume.
2008. aastal käivitati sarnane ettevõtmine Tartu Pärmivabrikus. Samuti tegutseb sama võrgustiku raames Sänna Kultuurimõis.
Lugemine
pisi|Josef Wagner-Höhenberg. Lugev munk. 19.–20. sajandi vahetus pisi|Lugeja 2020. aasta augustis Paide Vallimäel. Lugemine on kirjaliku teksti jälgimine ja selle tähenduse lahtimõtestamine.
Kirjalikust tekstist arusaamist koos selle analüüsiga nimetatakse kriitilise lugemise oskuseks.
Teksti jälgimine
Siiani oldi arvamusel, et lugemisel jälgivad mõlemad silmad teksti sünkroonselt, kuid hiljutised uurimused on näidanud, et vähemalt teksti lugemisel jälgivad inimese parem ja vasak silm erinevaid tähti
County
County on territoriaalüksuse nimetus ingliskeelsetes maades.
Fenomenalism
Fenomenalism on filosoofiline positsioon, mille järgi propositsioonid füüsilise maailma kohta saab analüüsida propositsioonideks selle kohta, kuidas ühed aistingute järgnevused tooksid kaasa teisi.
Erinevalt idealismist jätab fenomenalism kui positsioon füüsilise maailma (füüsiliste esemete) olemasolu lahtiseks.
Fenomenalismi algeid on George Berkeleyl ja John Stuart Millil. Fenomenalismi pooldasid loogilised positivistid, Alfred Ayer ja C. I. Lewis. Ayer leidis, et propositsioonid füüsilise maailma kohta saavad olla verifitseeritavad ainult juhul, kui analüüsida need propositsioonideks aistingute kohta.
Enamik fenomenaliste on pooldanud meelteandmete teooriat, mille järgi aistingud on vaimust sõltumatud meelteandmed või teadlikkus nendest. Fenomenalist saab pooldada ka adverbiaalteooriat, pidades aistinguid näiteks teadliku subjekti mitterelatsioonilisteks omadusteks.
Enamik fenomenaliste olid fundatsionistid, kelle väitel käivad ainsad kontingentsed propositsioonid, mida on võimalik otseselt teada, omaenda vaimuseisundite kohta. Samuti olid nad seisukohal, et kui ühe propositsiooni uskumist õigustab selle järeldamine teisest propositsioonist, siis peab olema õigustatud ka uskumus, et teine propositsioon kinnitab esimest. Neil eeldustel tekib küsimus, kuidas saab õigustada tavauskumusi välismaailma kohta, nimelt kuidas saab õigustada vaimust sõltumatute füüsiliste esemete olemasolu järeldamist vaimust sõltuvate aistingute esinemisest. Deduktsioon seda ilmselt ei võimalda. Induktsioon aga nõuaks, et vaadeldaks korrelatsiooni aistingute esinemise ja esemete olemasolu vahel; aga see pole võimalik, sest esemeid ei saa otseselt vaadelda. Kui muid viise peale deduktsiooni ja induktsiooni pole, siis tundub, et pole pääse skeptitsismist. Kui pooldatakse ka verifitseeritavusprintsiipi, siis on ohus ka füüsilise maailma kohta käivate propositsioonide arusaadavus. Fenomenalistid ei näinud muud pääseteed peale oma positsiooni.
Kriitika
Fenomenalismi kriitikud leiavad, et füüsilise eseme tavamõistet ei saa aistingu mõiste abil tabada, aistingutevahelised suhted jäävad seletamata või tingimussuhted on ise filosoofiliselt problemaatilised. Pole selge, mida täpselt tuleks aistingute kohta öelda, et analüüsida tavakeelseid väiteid füüsilise maailma kohta.
Roderick Chisholmi arvates saab mõne füüsilise eseme olemasolu väitva propositsioonile ainult aistingute kaudu alati leida vastunäitena mõne hüpoteetilise olukorra, mille korral see propositsioon on tõene, analüüs aga väär. C. I. Lewis väitis näiteks, et propositsioonist, et minu ees vasakul on uksenupp, järeldub, et kui mulle tunduks, et ma näen ees vasakul uksenuppu, ja mulle tunduks, et ma alustan teatud haaramisliigutust, siis tõenäoliselt järgneks uksenupuga kokkupuute tunne. Chisholm toob vastunäitena olukorra, et ma ei saa jäsemeid liigutada, aga mul on luul, et ma liigutan neid; mulle tundub sageli, et ma teen teatud haaramisliigutust, aga mul pole kunagi tunnet, et ma millegagi kokku puutuks. Asi on selles, et aistingute suhted sõltuvad taju sisemistest ja välistest füüsilistest tingimustest, neid aga ei saa fenomenalistlikus analüüsis mainida.
Mõne filosoofi arvates eeldavad kontingentsed subjunktiivsed konditsionaalid loodusseaduste olemasolu. Aga aistingute jaoks loodusseadusi ei ole. Paremal juhul võib leida aistingute järgnevuste seaduse teatud füüsilistel tingimustel. Siis aga kasutavad vastavate subjunktiivsete konditsionaalide tõesustingimused füüsilise eseme mõistet.
Enn Koort
Tuntuse ja tunnustuse võitis ta kalanahkadest kokku seatud, maastiku- ja muid loodusmotiive kujutavate kollaažidega, millest esimene valmis 1964. aastal. Materjaliks on alusele kleebituina suitsutatud ja soolatud kalanahad, soomused ja uimed nende looduslikes värvides ja mustrites. Tegu on autoritehnikaga, mis uuemal ajal on leidnud ka järgijaid.
Enn Koorti pilte on tutvustatud tema eluajal ligi 50 näitusel mitmel pool Eestis. Esimene neist toimus 1971. aastal Tallinna Kalaspordiklubis. 2006. aastal jõudis ta oma esimeste näitusteni väljaspool Eesti piire, kui tema isikunäitus ringles Lätis: Limbaži, Riia ja Balvi linnas.
Optimism
Optimism on positiivne ellusuhtumine, vaade, mille kohaselt maailm on positiivne paik. Kalduvus eeldada kõike paremat või vähemalt soositavat tulemust. Elujaatav maailmakäsitlus. Kalduvus olla lootusrikas, väärtustades pigem positiivset osa situatsioonist kui negatiivset. Vastand – pessimism.
"Kas klaas on pooltühi või pooltäis?" on tavaline keerdküsimus, millega illustreeritakse optimismi ja pessimismi vastasseisu. Optimistidelt eeldatakse vastust "pooltäis", pessimistidelt "pooltühi".
Optimismis ilmneb vasturääkivus selles, et ainuke asi, millesse optimist ei saa suhtuda positiivselt, on pessimist, samas pessimisti käitumist, mis märgistab ülemeelsust, võidakse vaadata positiivselt.
Filosoofilise optimismi esindaja on Gottfried Wilhelm Leibniz, filosoofilise pessimismi esindaja aga Arthur Schopenhauer.
Paulo Kassoma
pisi|Paulo Kassoma (2011) António Paulo Kassoma (sündinud 6. juunil 1951 Luandas) on Angola poliitik.
30. septembrist 2008 kuni 3. veebruarini 2010 oli ta Angola peaminister ja nimetati seejärel, pärast peaministri ametikoha kaotamist Angola parlamendi esimeheks
Ta on olnud transpordi- ja sideminister, regionaalminister ja Huambo provintsi kuberner.
Paulo Kassoma valitsus, kuhu kuulus 35 liiget, nimetati ametisse 1. oktoobril 2008.
Hermann Ludwig von Löwenstern
Hermann Ludwig von Löwenstern (5. jaanuar 1749 (vkj 25. detsember 1748) – 7. oktoober (vkj 25. september) 1815 Raasiku mõis) oli baltisaksa poliitik.
Hermann Ludwig von Löwenstern sündis Restu mõisniku Johann von Löwensterni ja Barbara Sophia von Breverni pojana.
1787. sai ta kreisimarssaliks ja 1789–1792 oli ta Eestimaa kubermangu aadlimarssal. 1796–1814 oli ta Eestimaa maanõunik ja 1803–1815 konsistooriumi president.
Talle kuulusid Raasiku, Kambi, Alavere, Valkla ja Jäneda mõis.
Perekond
Hermann Ludwig von Löwenstern abiellus 1773. aastal Fabian Ernst Stael von Holsteini tütre Hedwig Margarethaga (1756–1799). Abielust sündisid:
Helispekter
Helispekter ehk heli sagedusjaotus näitab osahelide helivaljuste omavahelist suhet.
Ott Lumi
Ott Lumi (sündinud 1. detsembril 1978 Tallinnas) on endine Eesti poliitik ning praegune suhtekorraldaja ja politoloog.
Lumi on arvatud Tallinna Ülikooli sajandi saja vilistlase hulka.
Elukäik
Lumi sündis 1. detsembril 1978 Tallinnas. Ta lõpetas 1996. aastal Tallinna Saksa Gümnaasiumi asudes seejärel 1998–2000 tööle OÜ Arcturuses suhtekorraldajana ja omandades samaaegselt kõrgharidust. Oma õpingute ajal oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli üliõpilasesinduse juht.
2001. aastal suundus Lumi poliitikasse, olles üks Res Publica erakonna asutajaid. Alguses hoidis ta „äraostmatute” varju, kuid mängis olulist rolli erakonna ülesehitamisel. Aastal 2002 oli Lumi Res Publica Tallinna piirkonna projektijuht, 2002–2003 oli ta erakonna poliitiline sekretär. 2003. aastal asus Lumi tööle peaminister Juhan Partsi sisenõunikuna, kuid lahkus töökohalt sama aasta lõpus. Lumi oli Res Publica peasekretär 2003–2005 ja Isamaa ja Res Publica Liidu kaaspeasekretär 2006–2007. 2007. aasta valimistel valiti Lumi XI Riigikogu koosseisu, kuid ta lahkus parlamendist 2009. aastal ja IRL-ist 1. jaanuaril 2010, suundudes ettevõtlusse.
2005. aastal omandas Lumi kõrghariduse, kui lõpetas Tallinna Ülikooli magistrikraadi õppe haldusjuhtimise erialal. Pärast Tallinna Pedagoogikaülikooli ümberkorraldamist valiti ta Tallinna Ülikooli Kuratooriumi liikmeks. 2008. aastast asus Lumi läbima doktorantuuri, mille lõpetas 2022. aastal. Doktorantuuri ajal töötas ta 2008. aastast 2015. aastani avaliku poliitika lektorina Tallinna Ülikoolis ning ka tänapäeval on ta märgitud ülikoolis külalislektorina. 2014–2017 juhtis Lumi Tallinna Ülikooli Arengufondi nõukogu. 2022. aastal kaitses Lumi oma doktoritöö edukalt Tallinna Ülikoolis teemal "Eesti demokraatlike institutsioonide jätkusuutlikkuse allikad ja võimalikud kriisifaktorid – tõlgendused järeldemokraatia ja institutsionalismi teooriate prisma läbi" ja sai filosoofiadoktori kraadi riigi- ja poliitikateadustes. Tallinna Ülikooliga on ta veel seotud läbi Tallinna Ülikooli Kirjastuse, kus ta on väljaannete Biblioteca Politica teaduskolleegiumi liige.
2009. aastast on Lumi tegev suhtekorraldajana. Ta oli valitsussuhete ettevõtte Meta Advisory Group üks kaasasutaja ja partner ning tegutseb 2023. aasta seisuga jätkuvalt ettevõttes, nõustades valitsussuhete ja korporatiivkommunikatsiooni projekte.
Lumi on olnud aktiivne veel mitmes ühenduses. Aastatel 2012–2014 kuulus ta Eesti Turunduskommunikatsiooni Agentuuride Liidu juhatusse, aastatel 2012–2016 Eesti Korvpalliliidu juhatusse ja ta on olnud ka Eesti Lastevanemate Liidu liige.
Reisilennukite loend mootoritüübi järgi
Kolbmootor ja turbiinmootor (turboreaktiiv, turboventilaator ehk reaktiivmootorid ja turbopropeller) reisilennukite loend tabelina.
Sars-Poteries
Sars-Poteries on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Fourmies' kantonis.
Kivi
pisi|Põhja-Eesti rannakivid pisi|[[Naissaare suurim rändrahn – Põlendikukivi]] pisi|Kivid Kivil ei ole ranget teaduslikku definitsiooni ning sõna "kivi" on mitmetähenduslik. Enamasti peetakse kivi all silmas tahket mineraalset agregaati, mis on liivaterast suurem.
Sars-Poteries
pisi|tühi|Sars-Poteries' raekoda
Kivi
Mõnikord kasutatakse sõna "kivi" siiski teadusliku termini "kivim" rahvapärase sünonüümina.
Kivi ja kivimi eristamiseks võib ütelda ka nii, et kivi on konkreetne füüsikaline keha, kivim aga on teatud kehade klass. Näiteks graniit on kivim, graniidist tehtud tänavasillutiskivi on aga kivi, mitte kivim. Kätte saab võtta kivi, kuid mitte kivimit. Kätte saab võtta ainult kivimi näidise. Kivi saab selles tähenduses võrrelda juustutüki, kivimit aga juustusordiga.
Kiviks võidakse pidada ka mitmesuguseid mineraale. Näiteks nimetatakse vääriskiviks enamasti mineraale, mitte kive.
Liitsõna osana on sõna "kivi" oskuskeeles kasutusel: näiteks "kivikülv", "rändkivi", "kivimeteoriit" jne.
Kivid ei pea olema tingimata looduslikud: ka telliskivi on kivi. See, kas kivim peab olema looduslik, on vaieldav. Looduslikku kivi(mit) nimetatakse näiteks ehituses ka looduskiviks (vastand tehiskivi).
Suurimad Eesti kivid on liustiku poolt siia toodud rändrahnud.
Žargoonis võib sõna "kivi" tähendada ka hašišit.
Mineraloogia mõisteid
''Siin on loetletud mineraloogia ja gemmoloogiaga seotud mõisteid. Siia kuuluvad ka levinumad mineraalid. Täielikuma loendi mineraalidest leiad artiklist Mineraalide loend. Kristallograafia mõisted on artiklis Kristallograafia mõisteid.''
Ameerika Vahemeri
Ameerika Vahemeri on Mehhiko lahest ja Kariibi merest koosnev mereala Atlandi ookeanis Põhja- ja Lõuna-Ameerika vahel. Ta on muust ookeanist eraldatud Lääne-India saarestikuga.
Lääne-India
pisi|Lääne-India Lääne-India ehk Lääne-India saarestik (inglise keeles West Indies) on saarestik Põhja-Ameerika ja Lõuna-Ameerika vahel. Eraldab Ameerika Vahemerd (Kariibi meri ja Mehhiko laht) Atlandi ookeanist. Hõlmab Bahama saared, Suured ja Väikesed Antillid.
Pindala 236 500 km². Valdav osa Lääne-Indiast on mägine. Kõrgeim tipp asub Haiti saarel.
Valitseb troopiline passaatkliima. Loodusliku taimkatte moodustavad tuulepealsetel nõlvadel ja madalikel troopilised metsad, tuulealustel nõlvadel heitlehised metsad, hõrendikud ja põõsastikud.
Lääne-India on tuntumaid orkaanide esinemispiirkondi.
Nime "Lääne-India" andis piirkonnale Kolumbus, arvates ekslikult, et on jõudnud Indiasse.
Pärast saarestiku avastamist rajasid eurooplased sinna istanduskolooniaid, et kindlustada end troopiliste kultuuridega. Kohalikud aborigeensed indiaanlastest elanikud surid raske töö tõttu istandustes ja eurooplaste sissetoodud haiguste läbi varsti välja. Nende asemele veeti Aafrikast neegerorje.
Lääne-India on osa looduslik-kultuurilisest regioonist nimega Kariibia, mis hõlmab lisaks Lääne-Indiale istandusriike ka Kesk- ja Lõuna-Ameerika rannikul.
Aberystwyth
thumb Aberystwyth on linn Suurbritannias Walesis Ceredigionis. Asub Ystwythi ja Rheidoli jõe liitumiskohas Cardigani lahe kaldal.
Linnas asuvad Walesi Rahvusraamatukogu, Rahvusmuuseum ja Walesi Ülikooli Aberystwythi kolledž, kus õpib umbes 12 000 üliõpilast.
Aberystwythi peetakse Kesk-Walesi pealinnaks.
Sõpruslinnad
Aberystwythil on kolm sõpruslinna:
Warrington
Warrington on linn Inglismaal Cheshire'i tseremoniaalkrahvkonnas, Warringtoni tervikomavalitsuse keskus. Asub Mersey jõe ääres, poolel teel Manchesteri ja Liverpooli vahel.
Pärast rasketööstuse allakäiku 1970ndatel ja 1980ndatel on linnas arenenud tehnoloogia- ja teenindussektor.
Bertold (Riia rüütelvend)
Bertoldi kohta on teada vaid seda, et ta oli millalgi 13. sajandil rüütelvend Riias, tema päritolu ega seisuse kohta aga andmeid pole. Et pole täpselt teada ka seda, millal ta ordus oli, siis ei saa teda seostada ka teiste samanimeliste orduvendadega 13. sajandi Liivimaal.
Baranofi saar
pisi|Baranofi saare asend Aleksandri saarestikus Baranofi saar (ka Sitka saar; tlingiti Sheet’-ká X'áat'l) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus.
Saar on 160 km pikk ja kuni 48 km lai. Pindala on 4160 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 10. saar.
2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 8532 inimest. Saarel asub Sitka linn, mille haldusalasse kuulub peaaegu kogu saar.
John Toland
John Toland (30. november 1670 – 11. märts 1722) oli iiri filosoof.
Tunnetus (psühholoogia)
Tunnetus ehk kognitsioon on tegelikkusest meelelise pildi loomine, st tunnetuse kaudu saab olend aru, mis teda ümbritseb, mis on selle ümbritseva tähendus olendi jaoks ja kas on võimalik ümbrust muuta olendi heaolu tõstmiseks. Olendi all tuleb mõista nii inimest kui ka teisi loomi.
Tunnetuse loomine toimub tunnetusprotsesside ehk psüühiliste tegevuse kaudu ehk psüühiliste funktsioonide abil. Tunnetutusprotsessideks peetakse:
Sõltuvalt sisust võib liigitada tunnetusprotsesse alljärgnevalt: Kokkuvõtlikult eristatakse:
Kaido Soom
Ta lõpetas aastal 1990 Rakvere 1. Keskkooli. Seejärel õppis aastatel 1990–1995 EELK Usuteaduse Instituudis.
Ordineeriti 5. mail 1992 diakoniks ja 24. septembril 1995 õpetajaks.
Kultuuritehas
Kultuuritehas on kultuurikeskus, mis pakub alternatiivi traditsioonilistele kultuuri- või kunstikeskustele. Selle omapära seisneb multidistsiplinaarsuses, unikaalses tegevuskeskkonnas ja sõltumatuses. Kultuuritehase tegevuse mudel on välja töötatud aastakümnete jooksul üle maailma. Seda on muudetud ja täiendatud ning see protsess kestab, kuni kultuuritehastes leidub värskeid ideid ja uusi inimesi. Palju võib tõmmata paralleele ja leida kokkupuutepunkte, mõned kultuuritehased on teistega sarnasemad, mõned näivad unikaalseina, kuid kolme ülaltoodud põhiprintsiipi järgivad nad kõik.
Mingi riigi või linna kultuurimaastikul omab kultuuritehas tähtsat positsiooni just võrdluses ülejäänud institutsioonidega. Kui kõik kultuuritehaste tegevusalad on antud aegruumis esindatud ka mingis muus vormis (teater, kino, kontserdisaal, võimla, restoran, kool, töökoda, klubi, külalisateljee, hotell jne), siis kultuuritehas toob need kõik kokku ja seob kultuurivõtmes. Tekkiv sünergia on sotsiaalsest aspektist ainulaadne. Tekib integratsioon erinevate ühiskondlike gruppide vahel – ruumiliselt on koondatud erinevad vanused, huvid, maitsed, rahvused ja sotsiaalsed staatused. Analoogset kõikehõlmavust võib leida vaid mõnedel riiklikel või traditsioonilistel suurüritustel nagu rahvuspühade tähistamine, uusaasta- või kesksuvepidustused, mitte aga igapäevaselt toimiva institutsiooni puhul, kui just mitte arvesse võtta iga kodaniku kohustuslikku haridusteed põhiõppeasutustes.
Lääne ühiskonnas, kus 1960.–1970. aastatel kodanikualgatus esindas normaalset osa avalikust otsustusprotsessist, tekkis võimalus luua sõltumatuid kultuuritehaseid läbi koostöö kohalike võimude ja aktiivsete kodanikugruppide vahel.
Linnavõimud vajasid uusi rakendusi industrialiseerimisajastu monumentidena seisvatele tööstushoonetele. Need linnaruumi jõulised sümbolid esindasid rahva mälus “vanu häid aegu”, kus olid töötanud isad ja vanaisad, olid (ja on tänini) hea ehituskvaliteedi ning funktsionaalse arhitektuuri näidisteks ning juurteni seotud linnade arengu ja ajalooga. Kontoriteks või korteriteks ümberehitamiseks olid nad liiga kulukad. Ülalmainitud põhjustel polnud aga ka nende lammutamine niisama lihtne.
Samal ajal kasvas sõjajärgses Euroopas hulgaliselt subkultuure, mille eneseväljendamise võimalused olid institutsionaliseerunud riikliku süsteemi varjus nõrgad. Vastukaaluks akadeemilisusele kuninglikes ooperites, riigiteatrites ning rahvusgaleriides, elasid uus tants, muusika ja moodne kunst oma elu tänavatel, underground-klubides, odavates üüriateljeedes. Loomulikult ahvatlesid tühjad industriaalkolossid linnasüdametes skvottima. Aastatega paranes selliselt baasilt tekkinud kommuunilaadsete rühmituste läbirääkimisoskus, positiivseks muutus avalikkuse hinnang ja avanes tee esimestele munitsipaalomandil tegutsevatele kuid isemajandavatele ning kunstiliselt sõltumatutele kultuuritehastele.
Tallinnas tegutseb esimese ja seni ainsana kultuuritehas Polymer. Tehas on ellu kutsutud soovist tuua Tallinna euroopalikku vaba ja loomingulist mõttelaadi, vajadus innustada loovisiksusi koonduma ühiste eesmärkide saavutamisele ning vähendada sõltuvust toetusmehhanismidest. Polymeris tegutsevad kümned kunstnikud, muusikud, näitlejad, mõtlejad ja teised loomeinimesed, korraldatakse kontserte, näitusi, teatrietendusi, häppeninge, igal aastal toimub Kultuuritehase Festival. Kultuuritehas Polymer kuulus kuni 2013. aastani Euroopa kultuuritehaste võrgustikku Trans Europe Halles.
Kaido Soom
Aastatel 1992–1994 oli ta Viru-Jaakobi ja Tudu koguduse diakon.
Aastatel 1995–2003 oli ta Vigala Maarja koguduse õpetaja. Noore ja energilisena tõi ta Vigala kirikuellu palju uut – ta hakkas töötama noortega, korraldades neile kirikueluga seotud üritusi, leerilaagreid, õpetas koolis usuõpetust, mistõttu oli populaarne noorte seas.
Aastatel 2005–2006 oli ta EELK Kambja koguduse õpetaja.
Aastast 2003 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas praktilise usuteaduse lektor ja EELK Tartu praostkonna vikaarõpetaja.
Aastal 2007 kaitses Kaido Soom Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktorikraadi. Tema uurimistöö teemaks oli "Täiskasvanute leeritöö Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus ja selle arengustrateegia koostamine".
Alates 2016. aastast on Soom ka EELK Peterburi Jaani koguduse hooldajaõpetaja ning ajalehe Eesti Kirik toimetuskolleegiumi liige.
Publikatsioonid
Koostajana
Meeskohus
Meeskohus (saksa keeles Manngericht) ehk vasallikohus oli Eestimaal ja Liivimaal tegutsenud kohtuasutus.
Aastal 1315 said Harju-Viru vasallid nn Valdemar-Eriku lääniõiguse. Just siis anti osale vasallidest – vasallikohtu liikmetele (iudex vasallorum; Mannsrichter) – kaelakohtuõigus, st õigus rakendada surmanuhtlust. Selline õigus oli Lääne-Euroopas ainult maahärradel ehk kõrgematel läänivaldajatel, mitte aga tavalistel rüütlitel.
Vasallikohtud loodi Harju-Virus kohe pärast Valdemar-Eriku lääniõiguse andmist 1315, Riia peapiiskopkonnas 1356, Tartu piiskopkonnas 1409 ja Saare-Lääne piiskopkonnas 1445. Saksa ordu Liivi haru territooriumil loodi teadaolevalt vasallikohtud 1459 Järvamaal, 1471 Kuramaal ning 16. sajandi algul Võnnus.
Meeskohus arutas algselt ainult vasallide ja rüütlite süütegusid. Kuna maahärra ei saanud vasallide üle kohut mõista, esindas selliste süütegude arutamisel meeskohtunik maahärrat, kaasistujad aga vasalkonda.
Meeskohtu kompetentsi kuulusid esialgu maakonna vabade elanike tsiviilasjad. 1630. aasta reform laiendas meeskohtu pädevust ning meeskohtule anti menetlemiseks esimese instantsina talupoegade kriminaalasjad. Alates 1636. aastast hakkas kohtuliikmeid (meeskohtunik ja kaks kaasistujat) valima kohalik rüütelkond kolmeks aastaks.
Tallinna ja Riia asehalduskorra ajal aastatel 1783–1797 tegutsesid meeskohtute asemel kreisikohtud ja alammaakohtud.
Pärast meeskohtute likvideerimist 1889. aastal läksid meeskohtute funktsioonid edasi Vene Eestimaa kubermangu rahukohtutele ja ringkonnakohtutele.
Eestimaa meeskohtud
Meeskohtud tegutsesid Eestimaal kuni 20. novembrini 1889.
Honorius I
Honorius I oli paavst 625–638. Ta oli 70. paavst.
Meeskohus
Liivimaa meeskohtud
Meeskohtud tegutsesid Vana-Liivimaal kuni 16. sajandi lõpuni, mil nad reformiti maakohtuteks.
Honorius I
Honorius sündis Campanias. Ta oli konsul Petroniuse poeg.
Paavstiks saamine
Honorius I pühitseti paavstiks 27. oktoobril 625. Ajaloolase Philipp Jaffé andmetel võis ta paavstiks saada 3. novembril. Arvatavasti tunnustas teda mitte Bütsantsi keiser, vaid eksarh Isaakios, mis põhjendaks Honoriuse kinnitamist paavstiks kaks päeva pärast eelkäija surma.
Suhtumine monotelitismi
Bütsantsi keiser Herakleios I tahtis lõpetada riigis teoloogilised vaidlused monofüsiitidega ja tunnustas monotelitismi.
Keiser pöördus selgituse saamiseks Konstantinoopoli patriarhi Sergios I poole, kes toetas monotelitismi. Monotelitismi taunis Jeruusalemma patriarh Sophronios.
Aastal 634 saatis Sergios I kirja paavstile, milles patriarh põhjendas monotelitistlikke vaateid. Paavst saatis patriarhile vastuse, milles ta ei mõistnud patriarhi vaateid hukka, kuid jättis selgitamata dogmaatilised sätted.
Herakleios avaldas aastal 638 traktaadi "Ekthesis", milles kohustas vaimulikke tunnustama monotelitismi. Paavst suri vahetult enne traktaadi avaldamist.
Honorius I mõisteti III Konstantinoopoli oikumeenilisel kirikukogul 680 hukka. Paavst Leo II kinnitas kirikukogu otsused 682. aastal.
Suhted langobardidega
Honorius I tunnustas Lombardia kuninga Adaloaldi tagandamist aastal 626 Arioaldi poolt.
Suhted Hispaania piiskoppidega
Honorius I tegi Hispaania piiskoppidele etteheited, et nad olid jätnud oma pastoraalsed kohustused hooletusse ja saatis saadiku 638 Toledo sinodile.
Liturgilised otsused
Honorius I sätestas ristiülendamise püha pidamise 14. septembril.
Ta kohustas aastal 630 kelte hülgama ajaarvestust, mis ei tunnustanud Rooma tava ülestõusmispühade kuupäevade arvestamisel.
Kolme peatüki tüli
Honorius I tagandas ametist Aquileia piiskopi Fortunatuse, kes ei tunnustanud kolme teoloogi (Theodoros Mopsuestiast, Theodoretos Cyrrusest ja Ibas Edessast) hukkamõistmist.
Suhted juutidega
Honorius I nõudis aastal 638, et Hispaania piiskopid soodustaksid juutide pööramist kristlusesse.
Inglismaa misjoneerimine
Honorius I õnnitles aastal 627 Northumbria kuningat Edwinit ristimise puhul. Ta saatis aastal 634 piiskop Birinuse Inglismaale misjoneerima.
Aastal 634 saatis paavst palliumid Canterbury piiskopile Honoriusele ja Yorki piiskopile Paulinusele. Ta sätestas, et kui üks neist sureb, peab teine määrama uue piiskopi.
Haridusreform
Honorius I soosis vaimulike õppimist.
Suhtumine munklusesse
Honorius I tunnustas munklust. Ta rajas oma mõisa kloostri.
Ta kohtus Roomas palverännakul olnud Bobbio abti Bertulfiga ja andis 11. juunil 628 korralduse, mille järgi ei kuulu Bobbio klooster ühegi piiskopi jurisdiktsiooni alla, vaid allub vahetult paavsti jurisdiktsioonile.
Ta andis benediktiinide käsutusse Rooma San Vincenzo kloostri.
Ordinatsioonid
Honorius I ordineeris 81 piiskoppi, 13 preestrit ja 12 diakonit. Ta ordineeris aastal 633 Leighlini piiskopiks Laserianuse.
Tema ajast on teada 3 uut kardinali, sealhulgas hilisemad paavstid Severinus ja Johannes IV.
Honorius I kultuuriloos
Honorius I ajal taastati Rooma Peetri kirik ja Rooma Sant'Agnese fuori le Mura kirik. Seal kirikus asub ka teda kujutav kaasaegne mosaiik.
Tema ajal ehitati Roomas Sant Apollinare kirik ja San Vincenzo kirik.
Ta lasi taastada Rooma akvedukte.
Surm
Honorius I suri 12. oktoobril 638 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Raasiku mõis
Raasiku mõis (saksa keeles Rasik) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Raasiku valda Harju maakonnas.
Ajalugu
Raasiku mõis pärineb keskajast, mil see kuulus Padise kloostrile. 17. sajandil kuulus mõis De la Gardie suguvõsa esindajaile.
Põhjasõja järel kuulus mõis nii Taubede, Stackelbergide, Bohnide kui Brevernide omandusse.
1774. aastal omandas mõisa Hermann Ludwig von Löwenstern, kelle järeltulijate kätte jäi mõis 1843. aastani, mil see läks Sieversitele. 1899–1919 kuulus mõis taas Stackelbergidele.
Mõisakompleks
Mõisa peahoone oli 19. sajandi teisel poolel ehitatud kivist ühekorruseline kelpkatusega hoone. Selle ümber paiknes park ja hulk kõrvalhooneid.
1905. aastal mõisahoone põletati ja seda enam ei taastatud.
20. sajandi teisel poolel rajati kunagisse mõisakeskusse Raasiku Elektromehaanikatehas. Püstitati hulk uusi hooneid.
Tänapäeval on peahoonest säilinud vaid vasakpoolne sokliosa, alles on ka mõni ümberehitatud kõrvalhoone.
Sémeries
Sémeries on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Fourmies' kantonis.
Sémeries asub Helpe jõe orus Avesnoisi piirkondlikus pargis alal, mida kutsutakse väikeseks Põhjamaa Šveitsiks.
Ajalugu
Külaõigused anti 1095. aastal Thierry d'Avesnesi poolt Liessiesi kloostrile, kes säilitas selle kuni Prantsuse revolutsioonini.
Dan O'Brien
Tema ema oli soomlane ja isa afroameeriklane. Ta pole kumbagi bioloogilist vanemat kordagi näinud. Tema kasuvanemad olid Jim ja Karen O'Brien.
Ta kasvas üles Oregonis Klamath Fallsis ja lõpetas 1993 Idaho ülikooli. Ülikool andis tema nime oma kergejõustikustaadionile, kus ta treenis Mike Kelleri juhendamisel.
1991. aasta MM-il Tokios tuli O'Brien maailmameistrivõistluste rekordiga 8812 punkti esimest korda maailmameistriks. Järgnesid Michael Smith Kanadast 8549 ja Christian Schenk Saksamaalt 8394 punktiga.
1992. aasta suveolümpiamängudele pääsemiseks tuli läbida kõigepealt USA meistrivõistlused ja seal esikolmikusse tulla. O'Brien sai teivashüppes suhteliselt kõrgel algkõrgusel nulli, jäi medalist ilma ega pääsenud olümpiale. Olümpiavõitjaks tuli Robert Zmelik Tšehhimaalt. Sama aasta 4.–5. septembril püstitas O'Brien Talance'is 8891 punktiga maailmarekordi, mis püsis seitse aastat.
1993. aasta MM-il Saksamaal Stuttgardis tuli O'Brien taas maailmameistriks uue rekordiga 8817. Järgnesid Valgevenet esindanud Eduard Hämäläinen 8489 ja Saksamaa sportlane Paul Meier 8548 punktiga.
1995. aasta MM-il Rootsis Göteborgis tuli O'Brien 8695 punktiga kolmandat korda järjest maailmameistriks. Kõigi kolme MM-i võidutulemus jäi ühtlasi maailma hooaja tippmargiks. Järgmisel kolmel MM-il võitis kuldmedali Tomáš Dvořák, kes samuti kõigil neil aastatel maailma hooaja tippmargi püstitas. O'Brienile järgnesid Hämäläinen 8489, Smith 8419 ja Erki Nool 8268 punktiga.
1996. aasta suveolümpiamängudel võitis O'Brien 8824 punktiga olümpiakulla, edestades sakslast Frank Busemanni (8706) ja tšehhi Dvořákit (8664). Nool saavutas 8543 punktiga 6. koha. O'Brieni võidutulemus jäi taas maailma hooaja tippmargiks.
1997 püstitas O'Brien USA-s Uniondale'is maailma hooaja tipptulemuse 8755 punkti.
1999. aastal läbis O'Brien põlveoperatsiooni ja rääkis pärast seda, et soovib 2000. aasta suveolümpiamängudel olümpiavõitu kaitsta. Mõni päev enne USA meistrivõistlusi teatas ta siiski, et haige põlv ei luba startida. Olümpiavõitjaks tuli Erki Nool 8641 punktiga tšehhi Roman Šebrle ja USA sportlase Chris Huffinsi ees.
Dan O'Brien kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Maailmarekord
8891 punkti (10,43, 8.08, 16.69, 2.07, 48,51, 13,98, 48.56, 5.00, 62.58, 4.42,10) 4.–5. septembril 1992 Talence'is
Isiklikku
Dan O'Brien on 189 cm pikk ja kaalub 84 kg.
Otto Rästas
Otto Rästas (vene keeles Рястас Отто Юрьевич) 21. veebruar vkj/4. märts 1890 Kehtna vald Tallinna maakond Eestimaa kubermang – 27. jaanuar 1938 NSV Liit) oli Eesti ja Nõukogude poliitik (kommunist), Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu liige ning 1. detsembri riigipöördekatse korraldaja.
Elulugu
Otto Rästas asus 1907. aastal tööle tehasetöölisena Tallinnas. 1912. aastal astus ta VSDTP liikmeks, kust saadeti administratiivkorras illegaalse tegevuse pärast välja. 1913. aastal asus elama Narva, kus töötas kommunistliku töölisajalehe Kiir toimetuses. 1914. aastal asus elama Harkovi, kus ta peagi vahistati ning saadeti riigikorravastase illegaalse kirjanduse levitamise eest asumisele Siberisse – Astrahani kubermangu Jekaterinoslavi, 1915. aastal aga Tsaritsõnisse.
Pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni valiti O. Rästas Tsaritsõni Nõukogu Täitevkomitee liikmeks.
Maist 1917 tegutses O. Rästas Tallinnas, oli VSDTP Tallinna komitee agitaator ja propagandist ning hiljem Punakaardi Staabi liige.
1918. aastal pärast Eesti Vabadussõja algust ja Narva vallutamist määrati ta Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu eriülesannetega volinikuks, Võru TSN Täitevkomitee sekretäriks ja esimeheks ning veebruarist 1919 ETK Nõukogu liikmeks (ETK Sotsiaalkindlustuse komisjoni komissari (Rudolf Vakmanni) kohusetäitjaks).
Viibides aastail 1920–1924 illegaalselt Eestis, osales O. Rästas illegaalses poliitilises tegevuses, oli EKP Keskkomitee liige ning ka üks 1. detsembri riigipöördekatse korraldajatest.
Aastail 1924–1926 oli O. Rästas Kominterni Täitevkomitee sekretariaadi Balti riikide kommunistlike parteide vastutav sekretär (ответственный секретарь Секретариата коммунистических партий прибалтийских стран при Исполкоме Коминтерна); 1924. aastast ÜK(b)P Eesti sektsiooni sekretär, 1928. aastast Kominterni Eesti sektsiooni sekretär, 1935. aastast Leningradis ilmunud ajalehe Edasi vastutav toimetaja.
Otto Rästas mõisteti 1938. aastal NSV Liidus toimunud eesti kommunistide vahelises poliitilises võimuvõitluses süüdi "nõukogudevastases tegevuses" (fontannikute süüasi) ja lasti maha 27. jaanuaril 1938.
John Willard Toland
John Willard Toland (29. juuni 1912 – 4. jaanuar 2004) oli ameerika ajaloolane ja kirjanik.
Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks oli Teine maailmasõda, millest ta on kirjutanud arvukalt raamatuid. Tema tuntuimad teosed on Adolf Hitleri biograafia "Adolf Hitler: The Definitive Biography" ja Jaapani rolli teises maailmasõjas käsitlev "The Rising Sun", mille eest anti Tolandile 1971. aastal Pulitzeri preemia.
Lisaks ajalooalastele uurimustele kirjutas Toland ka kaks ajaloolist romaani: "Occupation" ja "Gods of War".
Eesti keeles John Tolandi teoseid avaldatud ei ole.
Assurbanipal
pisi|Assurbanipal jahti pidamas Assurbanipal (685 eKr – 627 eKr) (valitses 669 või 668–627 eKr) oli viimane võimas Assüüria kuningas.
Ta laskis kokku koguda Mesopotaamia kirjasõna ja rajas Niineve raamatukogu.
Ta on tuntud kui üks vähestest tolle aja kuningatest, kes oskas ise lugeda ja kirjutada.
Assurbanipali juhtimisel vallutas Assüüria Egiptuse.
Tema isa oli kuningas Asarhaddon (Esarhaddon).
Jeppe Aakjær
Jeppe Aakjær (sünninimi Jeppe Jensen; ka Jeppe Jensen Aakjær; 10. september 1866 Jüütimaa, Fly kihelkond, Aakjær Skive lähedal – 22. aprill 1930 Jenle talu (Skivest põhja pool)) oli taani luuletaja ja romaanikirjanik, üks Taani juhtivaid kodukohakirjanikke.
Ta kasvas üles viletsas talumajas Jüütimaal rangelt pietistlikus perekonnas. Nooruses tegi ta vaheldumisi põllutööd ja käis rahvakoolis, kus lähenes Nicolai Grundtvigi kristlusetõlgendusele.
Oma lapsepõlvest jutustab ta raamatutes "Drenge aar" ('Poisiaastad'), "Knøseaar" ('Noorukiaastad') ja "Før det dages" ('Enne koitu') ning romaanis "Bondens Sen", (1899; 'Talupoja poeg').
Jeppe Jensen sündis Aakjæri küla kuuest talust kõige vaesemas. Tema vanemad olid talupidaja Jens Peder Jensen ja Kathrine Marie Jeppesen. Isa oli ekstravertne ja ratsionaalne ning huvitus poliitilistest ja sotsiaalsetest probleemidest, ema oli introvertne ja emotsionaalne ning huvitus ainult kodustest asjadest. Ema lootis jumalale, isa kahtles jumala olemasolus, kuid ei näidanud seda välja.
Mälestusteraamatus "Fra min Bitte-Tid" ütleb Aakjær, et isa esindas argielu proosat, ema aga igapäevast poeesiat. Isa pärand avaldus nähtavasti tema proosas (propagandistlikes romaanides ja kihutuskõnedes), ema pärand rohkem luules (loodus- ja armastusluules). Ema pärandit pidas Aakjær endas tugevamaks. Oma luule läteteks pidas ta hulkumist puutumatus looduses koos emaga või üksi ning ema tundlikkust ja südamlikkust.
Jakobsen hoolitses selle eest, et võimekas poiss pääses 1882 Staby Højskolesse Ringkøbingi lähedal ja 1884 Blaagaardi seminari Kopenhaagenis rahvakooliõpetajaks õppima.
Aakjær on palju kirjutanud oma kodupaigast Jüütimaast. Ta hoolis vaestest ja rõhutud maainimestest ning kirjeldas nende tagasihoidlikku ja lihtsat elu. Kahekümneaastasena pandi ta vangi, sest väljendas oma muret nende inimeste pärast, kuid ametnikud ei hoolinud tema murest.
1884. aasta sügisel Kopenhaagenisse jõudnud Jeppe kasutas agaralt pealinna võimalusi silmaringi laiendamiseks: käis ettekannetel, muuseumides, raamatukogudes, teatrites. Ta hakkas tõsiselt lugema realistlikke kirjanikke. Ta käis alati kuulamas Georg Brandese esinemisi, keda pidas Taani südametunnistuseks. Brandeselt õppis ta, et elavas kirjanduses tõstatatakse probleeme.
Ta õppis rahvakooliõpetajaks, olles sel alal esimene õpilane, seejärel õpetas rahvakoolides, sooritas 1895 küpsuseksami ning pühendus pärast mõnd aastat ülikooliõpinguid (õppis 1895–1898 ajalugu) kirjanikutööle.