cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
K9 Kõu
Kirjeldus
K9 sarnaneb üldkontseptsioonilt (sh kasutamine koos laskemoonasoomukiga) peamiselt USA M109-ga, kuid süsteemid ja lahendused on uuesti läbi mõeldud ning kere on eeskujust märksa tugevam. Vastavalt tugevusele suurenenud kaalule on paigaldatud ka märksa võimsam mootor, mis on praktiliselt Saksamaa PzH 2000-lt. Relvasüsteemi arendamisel on arvestatud asjaoluga, et selle kasutajateks on peamiselt ajateenijad, kuna Lõuna-Koreas on ajateenistus.
Lahingutegevuses
Esmakordselt olid K9-d lahingus 2010. aasta 23. novembril, kui õppustelt naasev Lõuna-Korea merejalaväele kuuluv kuuest K9-st koosnev patarei sattus Põhja-Korea suurtükiväe tule alla Yeonpyeongi pommitamise intsidendi ajal ja seejärel vastas tulele.
Maconi maakond (Georgia)
Maconi maakond (Macon County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Oglethorpe.
Ajalugu
Maakond moodustati 1837. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 21 875.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Rucka mõis (Umurga kihelkond)
Ajalugu
Rucka mõisa maad kuulusid algselt Vainiži piiskopilinnusele. Aastal 1567 andis linnuse administraator Chodkiewicz sealsed maad Johann Würtenbergile, ent aastal 1586 sai sinna elupaiga poolakas Adrian Chibitz. Johann sai oma valduse tagasi aastal 1622. Tema poeg Arwid osales rootslaste väepealikuna kolmekümneaastases sõjas, mille järel ta oma nime Wittenbergiks muutis. Aastal 1670 müüsid Wittenbergid mõisa 2000 taalri eest postiteenistuse direktorile Statius Steinile. Aastal 1723 läks mõis Raßide valdusse, kuuludes neile aastani 1772. Seejärel kuulus mõis aastani 1817 Manekenidele, misjärel suguvõsa meesliin välja suri. Seejärel kuulus mõis Stegmannidele, kuni see aastal 1825 16 000 hõberubla eest Caroline von Strohkirchile panditi.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/8 adramaad, sellele allus 94 mees- ja 99 naishinge. Aastal 1641 oli Rucka suurus kaks adramaad. 1688 oli mõisa suurus 2 ja 1/8 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 1 ja 7/8, aastal 1757 aga 2 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 3 ja 1/26 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 1/24, aastal 1881 aga 1 ja 18/80, lisaks 3 ja 16/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõisa: Aile.
Ljulõntsi
Ljulõntsi on mitme Ukraina asula nimi:
Kirikuriik
Kirikuriik, ka Paavstiriik (itaalia keeles ainsuses: Stato della Chiesa, Stato Pontificio, Stato Ecclesiastico, mitmuses: Stati della Chiesa, Stati Pontifici; ladina keeles ainsuses: Status Pontificius, samuti Dicio Pontificia) oli üks Itaalia ajaloo olulisemaid riike alates umbes 6. sajandist kuni poolsaare ühendamiseni Sardiinia kuningriigi poolt 1861. aastal. Formaalselt eksisteeris Kirikuriik aastatel 752–1870.
Paavstiriik hõlmas paavsti otsese suveräänse ilmaliku valitsemise all olevaid territooriume. Paavstivõimu kõrgajal hõlmas see maa-ala suuremat osa tänapäeva Itaalia Romagna, Marche, Umbria ja Lazio maakonnast. Kõnealust täidesaatvat võimu kutsutakse harilikult paavsti ilmalikuks võimuks, vastandina paavsti kiriklikule ülimuslikkusele.
Ingliskeelsetes allikates kasutatakse riigi nimena sõna "paavstiriik" tavaliselt mitmuses (Papal States) ning sõna ainsuse vormi kasutatakse peamiselt tänapäeva Vatikani Linnriigi kohta (enklaav Itaalia pealinna, Rooma, piires). Vatikani Linnriigi asutamisega 1929. aastal tunnustati taas Püha Tooli territoriaalse iseseisvusega kaasnevaid poliitilisi privileege.
Kirikuriigi moodustumine
Langobardide (kuningas aastast 712) Liutprandil õnnestus saada teatud kontroll Spoleto ja Benevento üle ja, kasutades ära erimeelsusi Rooma paavsti ja Bütsantsi vahel seoses ikoonide kummardamisega, ta annekteeris Ravenna eksarhaadi ja Rooma hertsogkonna. Liutprand kasutas ära vaidlusi paavsti ja Konstantinoopoli vahel ikonoklasmi üle (pärast keiser Leo III seadust aastal 726) paljude eksarhaadi linnade ning Pentapolise ülevõtmiseks, esinedes katoliiklaste kaitsjana.
Et mitte minna vastuollu paavstiga, loobus ta Sutri vallutamisest; siiski andis Liutprand linna tagasi mitte keisrile, vaid "apostlitele Peetrusele ja Paulusele". See annetus, tuntud kui Sutri annetamine, sätestas õigusliku pretsedendi ilmaliku võimu omistamiseks paavstile. Tema järeltulija Aistulf vallutas esmakordselt Ravenna langobardidele, kuid võideti seejärel paavsti kutsutud Frangi kuninga (756–768) Pippin III poolt ja pidi sellest loobuma. Kui frangid ajasid aastal 756 langobardid Ravenna eksarhaadist minema, nõudis paavst Stephanus II eksarhaati. Tema liitlane, frankide kuningas Pippin Lühike annetas Teise Pavia rahuga langobardide poolt loovutatud Ravenna, Emilia, Rimini, Pesaro, Fano, Senigallia ja Ancona linnad ning ümberkaudsed alad paavstile. 756. aastal kuulutas Rooma paavst Korsika oma Kirikuriigi haldusalasse kuuluvaks. pisi|left|Paavstiriigi moodustumine Langobardide kuningal Desideriusel õnnestus vallutada Ravenna, lõpetades Bütsantsi kohalolu Põhja-Itaalias. Ta otsustas taastada vaenu paavsti vastu, kes toetas Spoleto ja Benevento hertsogeid tema vastu, ning sisenes aastal 772 Rooma, olles selles esimene langobardide kuningas. Kuid kui paavst Hadrianus I kutsus appi võimsa kuninga Karl Suure, võideti Desideriust. Karl Suur võttis osa langobardide territooriumist, et luua Kirikuriik, mis tähistas paavstide ilmaliku võimu algust (Püha Peetruse pärand).
Pärast Karl Suurt ja Frangi riigi lagunemist oli paavsti võim oma riigis nõrk. Kui aastal 960 ründas Itaalia kuningas (950–961) Berengar II Kirikuriiki, vallutas paavst Johannes XII kutsutud kuningas Otto Itaalia kuningriigi.
9.-10. sajand oli paavstivõimu ja kiriku languse periood. Paavstide autoriteet langes, kui nad muutusid mängukannideks Itaalia valitsejate käes.
pisi|left|Itaalia kaart, aastal 1000 Paavsti positsiooni parandas aga oluliselt kirikureform 11. sajandi keskel. Paavst sai sellega Õhtumaade kiriku vaieldamatuks peaks ning Gregorius VII ajal esitati esimest korda ambitsioon olla nii vaimulik kui ka ilmalik suverään. Liidus Lõuna–Itaalia normannidega suutis paavst (1073–1085) Gregorius VII Kirikuriigi Saksa-Rooma alt iseseisvaks saada, seda küll ajutiselt, aga tema järglased suutsid Kirikuriigi iseseisvuse investituuritüli jooksul välja kaubelda. Sellest peale sai Kirikuriigist Saksa-Rooma peamine rivaal Euroopa ühendamisel. Paavstide eesmärgiks sai ilmalik ja vaimulik võim kõigil kristlikel aladel. Järgnesid võitlused keisritega, mille ajal Aleksander III määras kindlaks paavsti valimise korra, mis põhijoontes on samasugusena säilinud tänapäevani.
Kirikuriigi laienemine
11.–13. sajandil Kirikuriik arenes ja kindlustus. Paavstid pidasid Apenniini poolsaare keskosa "Peetruse päranduseks" (Patrimonium Petri): maadeks, millele kirikul oli ainuõigus. Selle väite juriidiliseks aluseks oli Constantinuse kingitus: dokument, mille järgi Rooma keiser Constantinus I oli andnud kõrgeima võimu impeeriumis paavstile. (Renessansiajal tõestati, et see oli võltsing.) Seega seisis paavsti võim keisrist kõrgemal. Võimu ja maade jagamine põhjustas pidevaid sõdu Saksa-Rooma keisritega, paavst poolt võimuvõitluses Saksa-Rooma keisrina troonipretendentide pooldamine võimaldas tal saavutada troonipretendentidelt järeleandmisi ja ülimuse tunnustamist.
1115 suri Toscana krahvinna Matilda, pärandades Kirikuriigile suured valdused. 1116 tungis krahvinna hauda külastada soovinud Heinrich V Itaaliasse, kuid Milano peapiiskop Giordano da Clivio ekskommunitseeris ta. 1117 okupeeris Heinrich V Rooma ja lasi end taas keisriks kroonida, paavst pidi aga põgenema Beneventosse viikingite kaitse alla, et organiseerida vastupanu.
1177. aastal sõlmitud Friedrich I Barbarossa ja paavst Aleksander III vahel sõlmitud Veneetsia rahuga tunnustas Friedrich I, paavsti suveräänsust Kirikuriigi üle, Toscana marki paavsti läänina ja vastutasuks tunnustas Aleksander keisrit kui Keiserliku kiriku ülemisandat.
Innocentius III saavutas 1201 Saksamaa kuningalt Otto IV-lt Kirikuriigi sõltumatuse tunnistamise. Innocentius III laiendas ta Kirikuriigi alasid, nii et see ulatus üle Kesk-Itaalia ühelt Itaalia küljelt teiseni. Samuti suurenes siis riigi majanduslik ja poliitiline võim.
Paavst (1198–1216) Innocentius III ajal oli paavsti võimu kõrgperiood. Taotles ilmaliku võimu allutamist kirikule. Tema vasallid olid: Inglismaa kuningriik, Teine Bulgaaria tsaaririik, Aragoni kroon ja Portugali kuningriik. Innocentius III organiseeris neljanda ristisõja. Neljanda ristisõja ja Konstantinoopoli vallutamise tagajärjeks Ida- ja Läänekiriku lõplik eemaldumine. Kuulutas ka paganate ja ketserite vastu peetavad sõjad ristisõdadeks. Innocentius III oli Baltikumi, preislaste ja albilaste vastu peetud ristisõdade algataja. Aitas kaasa mungaordude (1202 kinnitas Mõõgavendade ordu asutamise) ja inkvisitsiooni loomisele. Suutis osava diplomaatia abil võrdlemisi nõrgalt seotud Kirikuriigist luua tõelise riigi. Paavst saavutas oma aladel tegeliku ilmaliku võimu. Pärast Saksa-Rooma keisri Heinrich VI surma (1197) kuulutas ta, et paavstil on õigus üle vaadata keisrikandidaadid ja olla rahukohtunik (arbitraaž) feodaaltülide osapoolte vahel.
1297. aastal moodustas paavst Bonifatius VIII kirikuriigi valdustest Korsika ja Sardiinia saartel Sardiinia kuningriigi ja kinkis selle, kui Püha Tooli lääni, Jaime II de Aragónile.
Bonifatius VIII avaldas 5. detsembril 1301 bulla "Ausculta fili", milles rõhutas, et paavst on Kristuse vikaar, kes on asetatud kuningate ja kuningriikide üle. Ta märkis, et paavst on kohtunik elavate ja surnute üle, kuna istub õigluse troonil. Ta avaldas bulla "Unam Sanctam", ta sätestas bullas, et maailmas on vaid üks tõeline Kirik, mille pea on Jeesus Kristus, keda esindab Rooma paavst. Võim on maailmas jagatud vaimulike ja ilmalike võimukandjate vahel, kuid ilmalikud võimukandjad peaksid tegutsema vaimulike võimukandjate juhiste järgi, sest vaimulik võim on ülim ilmalikust võimust. Paavst (1294–1303) Bonifatius VIII aeg oli keskaegse paavstivõimu tipp, kuid pärast ta surma algas paavstivõimu langus. 1271. aastal läks osa Provence'i markkrahvi valdustest, Comtat Venaissin, Pühale Toolile. Kuna see langes ajale, mil Saksa-Rooma riigis ei olnud ühte valitsejat, ei olnud ka kedagi, kes oleks Joani õigusi kaitsnud ja Comtat saigi aastal 1274 paavstiriigi osaks. Bonifatius VIII järel hakkas aga paavstlus nõrgenema, kuna paavstid sattusid Prantsuse kuningate mõju alla ning 1305. aastal kolis paavst Clemens V Roomast Avignoni.
(1305–1378) 1397. aastal ühendati Kirikuriigiga Todi linn.
15. sajandi lõpust 16. sajandi keskpaigani valitsesid nn. renessansspaavstid, kellele oli olulisem nende ilmalik vürstivõim kui vaimuliku ülemkarjase kohustused. Aleksander VI-t peetakse sageli kõige demoraliseerunumaks ning ilmalikku sära otsivamaks paavstiks, aga tema järglane Julius II juhtis isiklikult paavstiriigi armeesid, mille osava kasutamise tagajärjel sai Kirikuriigist üks Itaalia tugevaimaid riike. Julius II päris oma eelkäijatelt finantsiliselt raskes olukorras, kuid tugeva keskvõimuga riigi tingimustes, kus Põhja-Itaalia oli Prantsusmaa mõju all, Kesk-Itaalias valitses tegelikult Cesare Borgia ja paavstlus oli poliitiliselt iseseisev jõud. Tema valitsemisaega iseloomustavad kavatsus taastada Kirikuriik Aleksander VI valitsemisaja eelsetes piirides, paavstluse sõltumatuse tagamine ja vastuolulised suhted Prantsusmaaga. Kirikuriigi valitsejana oli Julius II huvitatud sellest, et saada Borgialt tagasi talle läänistatud Romagna. Suhete teravnemise tõttu võttis paavst temalt kõik tema valdused ja vara, mistõttu Cesare Borgia lahkus Itaaliast.
Itaalia sõjad
Julius II valitsemisaja esimesel poolel oli paavstil tõsine konflikt Veneetsia vabariigiga, milles Prantsusmaast sai paavsti mõjukaim liitlane. Julius II nõudis Veneetsialt tagasi Aleksander VI surma järel 1503 okupeeritud Romagnat. Kui Veneetsia paavsti nõudmist ei rahuldanud, sõlmis Julius II liidu Prantsusmaaga ja Saksa keisriga. Vägi, mida tegelikult juhtis sõjakäigul Julius II, vallutas esmalt eelkõige paavsti autoriteedile kui sõjalisele jõule tuginedes tagasi Romagna, välja arvatud Rimini ja Faenza. 23. märtsil 1509 sõlmiti paavsti eestvedamisel Veneetsia-vastane Cambrai liiga, millega ühinesid Prantsusmaa, Saksa-Rooma keisririik, Hispaania, Ungari kuningriik, Inglismaa, Mantova ja Ferrara. Cambrai liiga eduka vasturünnaku järel, mille käigus Prantsuse vägi okupeeris kõik mandril asuvad Veneetsia valdused, oli 27. aprillil 1509 interdikti alla pandud Veneetsia sunnitud sõlmima rahu tingimustel, millega Kirikuriiki saavutas, et Veneetsia kohustus: loovutama Kirikuriigile Rimini ja Faenza; loobuma oma nõudmistest vakantsete benefiitside täitmisel; tunnustama vaimulike üle peetavate protsesside jaoks määratud kirikutribunali ja selle vabastama maksudest; tühistama Kirikuriigi linnadega tehtud lepingud; lubama paavsti subjektidel vabalt navigeerida Aadria merel. thumbnail|Itaalia aastal 1494, enne [[Itaalia sõjad|Itaalia sõdasi]] Julius II oli nende tingimustega saavutanud olulise võidu, sest nüüd oli Kirikuriigist saanud ka poliitiliselt Itaalia mõjukaim riik.
Pärast Romagna tagasivallutamist paavstiarmee poolt lahkus Julius II erimeelsuste tõttu Prantsuse kuningaga Cambrai liigast, mille järel liiga lõpetas tegevuse. Mais 1511 hõivasid prantslased taas Bologna. Paavsti teravnenud suhete tõttu Prantsusmaaga moodustati oktoobris 1511 paavsti eestvedamisel koos Veneetsia ja Hispaaniaga Püha Liiga paavstluse kaitseks ja Itaalia vabastamiseks Prantsusmaa okupatsioonist, millega ühinesid ka Inglismaa kuningas Henry VIII ja Šveitsi kantonid. Pisa kirikukogu otsusega nõustunud Maximilian I ei soovinud sõjas osaleda. Liiga väed said 11. aprillil 1512 Ravenna all prantslaste vägedelt kaotuse osaliseks, kuid Šveitsi palgasõdurite liitumine liigaga tagas uuesti edu, mille tagajärjel liideti Kirikuriigiga Milano hertsogkonnast Parma ja Piacenza ning Ferrara hertsogkonnast Modena ja Reggio Emilia. Paavsti võim kehtestati taas Bolognas. Kasutades ära prantslaste hävitavat kaotust, laiendas Julius II selle võiduga oma poliitilist mõju Itaalias. , Itaalia sõda (1521–1526), Cognaci liiga sõda pisi|200px|Kirikuriik 1796. aastal, enne [[Napoleoni sõjad|Napoleoni sõdu]]
Oliver Symons
Oliver Symons (sündinud 14. juulil 1993 Sint-Job-in-'t-Gooris Belgias) on Belgia laulja, muusik ja muusikaprodutsent. 2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Shut up".
2010. aastal asutas ta ansambli Noble Tea, kuhu kuulusid Emiel Van Den Abbeele (kitarr), Anthony Foscez (trummid), Moreno Claes (bass) ja Daan Schepers (kitarr, süntesaator). Kollektiiv avaldas plaadi "Solitary Motion".
Symons õppis muusikat Hasselti Ülikooli juurde kuuluvas muusikakõrgkoolis PXL. Õpingute ajal loodud ansambli Warhola koosseisus on Oliver Symons (vokaal, klahvid, kitarr), Wouter Souvereyns (bass), Daan Schepers (klahvid), Niels Meukens (trummid) ja Simon Ruyssinck (trummid). Ansambel võitis 2014. aastal Belgia rokibiennaali Humo's Rock Rally. 2015. aastal saavutas edu ka tema teine ansambel Bazart.
Produtsendina teeb Symons koostööd ansamblitega Bazart, Felix Pallas, TsarB jts, millest esimene on võitnud mitmeid Belgia muusikaauhindu (Music Industry Awards).
Tulcea
Linna haldusalasse kuulub Tudor Vladimirescu küla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 83,37%, venelasi (lipovaane) 2,35%, mustlasi 1,29%, türklasi 1,11% ja teistest rahvustest inimesi 1,33%. Rahvus oli teadmata 10,53%-l elanikest.
Madisoni maakond (Georgia)
Madisoni maakond (Madison County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus on Danielsville.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 333.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Sõnaraamat
pisi|Taani-rootsi sõnaraamat Sõnaraamat on raamatukujuline sõnastik.
Üks esimesi trükitud raamatuid üldse oli 1460. aastal trükitud, kuid juba 1286. aastal Johannes Balbuse kirjutatud Catholicon, ladina keele sõnaraamat Piibli tõlgendamiseks.
Oskar Punga
Oskar Punga (sündinud 26. mail 1994) on Eesti näitleja.
Rollid teatris
Teater ELAB. Kaheteistkümnes öö. Esietendus: 6.04.2023, Ugala Teater
Tule õige koju. Esietendus: 12.11.2022, Ugala Teater
Sharif ul-Hāshim
pisi|Rohelisega märgitud Sulu Sultanaat. Sayyid Abu Bakr Abirin, valitsejanimega Sharif ul-Hāshim, oli Araabia maadeuurija ja vaimulik, kes pani aluse Sulu sultanaadile.
Oskar Punga
Rollid teatris
Viljandi lood: Jaan. Esietendus: 15.08.2022, Ugala Teater (rännakujuht)
Sharif ul-Hāshim
Ta alustas valitsemist 17. novembril 1405. Mekas sündinud araablasest esimene Sulu sultan Sharif ul-Hāshim pärines otse prohvet Muhamedi suguvõsast. Tema ema oli kõrgest soost Malai printsess ning ka seetõttu kasvas ta üles Malaisias. Ta abiellus Dayang-Dayang (Sulu printsess) Paramisuliga.
Oskar Punga
Rollid teatris
Kolm musketäri. Esietendus: 17.06.2022, Ugala Teater
Jälle need Lumejänesed. Esietendus: 7.12.2021, Ugala Teater
Ema. Esietendus: 1.10.2021, Ugala Teater.
Neli rüütlit. Esietendus: 1.07.2021, Ugala Teater.
Leskede kadunud maailm. Esietendus: 23.02.2021, Ugala Teater.
Võrku püütud. Esietendus: 12.09.2020, Ugala Teater. Gavin Smith.
Tuulte pöörises. Esietendus: 16.02.2020, EMTA lavakunstikool, Eesti Noorsooteater (EMTA lavakunstikool / 29. lend), Jaan, Jaagu sulane.
Väike prints. Esietendus: 30.11.2018, EMTA lavakunstikool, Tallinna Linnateater (EMTA lavakunstikool / 29. lend).
Sulu sultanite nimekiri
pisi|Praegune sulu kuningakoja pea Muedzul Lail Tan Kiram Sulu sultan on Sulu sultanaadi kuningakoja pea.
Kokkupõrge (film)
"Kokkupõrge" on 1998. aasta USA sci-fi-põnevusfilm. Film räägib, kuidas NASA üritab hävitada asteroidi, mis Maaga kokku põrgates ähvardab elu Maal hävitada.
Sisu
1998. aastal märkab koolipoiss teleskoobiga taevast uurides ootamatult midagi kahtlast. Ta informeerib oma leiust NASA-t, kes kinnitab, et tegu on tohutu asteroidiga, mis Maad tabades toob kaasa elu hävimise. Aasta hiljem asub asteroidi poole teele kosmoselaev Orion, mille meeskonna missiooniks on asteroid hävitada. Samal ajal valmistuvad maailma riikide valitsused halvimaks ja USA-s paigutatakse miljon inimest maa-alustesse punkritesse, et elu pärast katastroofi saaks jätkuda. Ootamatult kukub Orioni missioon läbi ja Maad ähvardab ikkagi häving, sest asteroid purunes hävimise asemel kaheks, mille mõlemad tükid on endiselt teel Maa poole. Inimesed mõistavad, et esimese poole tabamus suudetakse küll raskete kaotustega üle elada, aga teist tabamust enam mitte.
Edgar Mattisen
Edgar Mattisen (11. juuni 1921 Luunja vald, Tartumaa – 10. september 2002) oli Eesti NSV ühiskonnategelane (ELKNÜ ideoloogiasekretär) ja Eesti ajaloolane.
Lenkava
Lenkava on küla Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 11 ja Riiast 213 km kaugusele.
Edgar Mattisen
Ta lõpetas 1940. aastal Tartu Tööstuskeskkooli ja kolis juunipöörde ajal Tallinna.
Lenkava
Külast läheb läbi maantee P41.
Edgar Mattisen
Tegevus ELKNÜ-s ja NLKP-s
Juulis 1940 astus ta ELKNÜ liikmeks ja oli Raudteede Peatehaste komsomoliorganisatsiooni asutajaid, hiljem Eesti Raudtee Tallinna poliitosakonna instruktor komsomolitöö alal.
Osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse ridades ning demobiliseerus 1944. aastal pataljoni komsomolisekretärina, 1944. aastal astus ÜK(b)P liikmeks.
Pärast sõda töötas ta ELKNÜ Keskkomitees osakonnajuhatajana ja sekretärina propaganda ja agitatsiooni alal.
1949. aastal lõpetas ta kiitusega NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli ning töötas seejärel pedagoogi ja parteitöötajana. Töö kõrvalt lõpetas aspirantuuri Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis ja 1956. aastal NLKP Keskkomitee Ühiskonnateaduste Akadeemias.
Ta töötas alates 1962. aastast nn punaste ainete õppejõuna, muuhulgas oli ta Eesti Põllumajandusakadeemia NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri juhataja, Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Komitee Õppe-Metoodilise Töö Valitsuse juhataja ning TPI NLKP ajaloo kateedri juhataja. 1978. aastast töötas ta Tallinna Konservatooriumi ühiskonnateaduste kateedri juhatajana.
Baldones
Baldones asub valla kirdeosas. Varem asetses selle lähistel Degase raudteepeatus.
Vladimir Makovski
Vladimir Makovski (vene keeles Владимир Егорович Маковский; 7. veebruar (vkj. 26. jaanuar) 1846 Moskva – 21. veebruar 1920 Petrograd) oli vene maalikunstnik.
Baldones
Aastal 2003 oli külas 6 elanikku.
Vladimir Makovski
Elulugu
Vladimir Makovski oli pärit kunstnik Jegor Makovski perekonnast. Ta õppis aastatel 1861–1866 Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis. Alates 1872. aastast kuulus Makovski peredvižnike hulka, 1874. aastal valiti ta selle ühingu juhatusse. 1882–1894 oli ta õppejõud Moskva Maalikunstikoolis. Alates 1894. aastal oli ta Peterburi Kunstide Akadeemia õppejõud, aastatel 1895–1918 rektor.
Looming
Oma realistlikus maaliloomingus kujutas Makovski põhiliselt erinevate ühiskonnakihtide argielustseene. Ta käsitles ka ühiskonnakriitilisi teemasid ja kujutas mõnedel maalidel kaasaegseid poliitikasündmusi.
Constantinuse sammas
pisi|Kunstniku nägemus algsest sambast Constantinuse sammas on Rooma keisri Constantinus Suure püstitatud sammas İstanbulis Yeniçeriler Caddesi väljakul.
Ajalugu
326. aastal valis Constantinus Suur Rooma impeeriumi uueks pealinnaks Byzantioni, mis nimetati 330. aastal Konstantinoopoliks. Enne seda ei olnud riigil kindlat pealinna, sest valitsuse tegelikuks asukohaks peeti keisri asukohta. Uue pealinna auks lasi ta rajada porfüürist (andesiidist) plokkidest samba, mis õnnistati sisse 1. mail 330 nii kristliku kui ka paganliku tseremooniaga. Samba algne kõrgus oli 15 meetrit, kasutatud plokkide arv pole teada (oletused varieeruvad seitsmest üheteistkümneni). Plokkide liitekohti ümbritsesid pronksist võrud.
Algselt asus samba tipus ka Constantinuse kuju. Keiser oli kujutatud Apollona, tal oli käes kera, milles asus väidetavalt tükike Jeesuse ristist.
Toona asus sammas nõndanimetatud Constantinuse Foorumil, ovaalsel väljakul väljaspool linnamüüri. Samba jalamil oli pühamu, kus asusid mitu reliikviat. Seal olevat asunud tükid koos Jeesusega risti löödud röövlite ristidest, vitsad korvidest, millega koguti kokku toit pärast seda, kui Jeesus oli söötnud viit tuhandet meest, alabastrist anum, milles olnud salviga olevat Maria Magdaleena Jeesust võidnud, Troojast pärit ja hiljem Roomas asunud puidust Pallas Athena kuju.
Pärast seda, kui Konstantinoopol aastal 1453 türklaste kätte langes, eemaldasid võitjad sambalt ka risti. Aastal 1779 hävis maavärinate ja tulekahju läbi sammast ümbritsenud linnaosa. Sammas ise tõmbus tules tumedaks, saades nii hüüdnime "põlenud sammas". Samba taastas Abdülhamit I, kes rajas sellele aastal 1779 ka uue aluse. Samba vana alus asub tänapäeval 2,5 meetri sügavusel maa all.
Tänapäev
Tänapäeval on sammas 35 meetrit kõrge. Aastal 1955 algasid samba juures taastamistööd – täideti porfüüri tekkinud praod. Aastal 1972 vahetati ka vanad sammast ümbritsenud raudvitsad uute vastu välja. Aastast 1985 kuulub sammas koos ümbruskonnaga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Vooskeem
pisi|Lihtne vooskeem, mis kujutab pangaautomaadi tööprotsessi PIN-koodi sisestamisel Vooskeem (ingl flowchart) on skeem, mis kujutab töövoogu või protsessi. Vooskeemi võib defineerida ka algoritmi skemaatilise esitusena, mis näitab etapiviisilist lähenemist ülesande lahendamisele.
__SISUKORD__
Vooskeemil kujutatakse protsessi või etapiviisilise lahenduse osi geomeetriliste kujunditega, mis on ühendatud voojoontega. Vooskeeme kasutatakse mitmes valdkonnas protsessi või programmi analüüsimisel, disainimisel, dokumenteerimisel või haldamisel.
Ajalugu
Esimest struktureeritud meetodit protsessivoo dokumenteerimiseks, vooprotsessi skeemi (ingl flow process chart), tutvustasid Frank ja Lillian Gilbreth 1921. aastal ettekandes "Process Charts: First Steps in Finding the One Best Way to do Work" Ameerika inseneriorganisatsiooni ASME liikmetele.
1937. aastal hakkas ameerika tööstusinsener Allan H. Mogensen koos Lillian Gilbrethi ja teistega ettevõtete töötajaid koolitama lihtsustamise meetodite ja äriprotsesside mudeldamise vallas. 1944. aastal Mogenseni koolituse läbinud Art Spinager töötas selle põhjal Procter & Gamble'is välja "Deliberate Methods Change" programmi ning samal aastal selle koolituse läbinud Ben. S. Graham kohandas vooprotsessi skeemi nii, et seda saaks kasutada mitme dokumendi ja nendevaheliste seoste näitamiseks.
1947. aastal võttis ASME kasutusele Gilbrethi algsest teosest tuletatud sümbolite hulga "ASME Standard: Operation and Flow Process Charts".
Douglas Hartree (1949) väitis, et Herman Goldstine ja John von Neumann arendasid vooskeemi arvutiprogrammide plaanimiseks. Goldstine ja von Neumanni originaalsed programmeerimise vooskeemid on leitavad nende avaldamata aruandest "Planning and coding of problems for an electronic computing instrument, Part II, Volume 1" (1947), mis on reprodutseeritud von Neumanni kogutud teostes.
Ensmenger (2016) toob välja, et kuigi 1970. aastate alguses oli vooskeem väga populaarne vahend arvutialgoritmide kirjeldamiseks, siis 1980. aastate alguseks oli vooskeemi akadeemilisest arvutiteaduse kirjandusest peaaegu kadunud ning tänapäeval kasutavad programmeerijad enamasti teisi tarkvara visualiseerimise vorme, näiteks UML-skeeme. Siiski on vooskeemid kasutusel veel paljudes sissejuhatavates programmeerimisainetes, kaasaegses juhtimisalases kirjanduses ning ka visuaalses huumoris.
Ka mitmes tänapäevases algoritmide kirjeldamismeetodis on kasutusel veel ka vooskeeme, sealhulgas näiteks UML-skeemides tegevusskeemid.
Tüübid
Vooskeemide klassifitseerimise kohta on avaldatud palju arvamusi. Näiteks Andrew Veronis (1978) tõi välja kolm põhilist vooskeemitüüpi: süsteemi vooskeem, üldine vooskeem ja detailne vooskeem. Samas väitis Marilyn Bohl (1978), et lahenduste planeerimises on praktiliselt kasutuses vaid süsteemi ja programmi vooskeemid. Mark A. Fryman (2001) nimetas otsuse vooskeemid, loogika vooskeemid, süsteemi vooskeemid, toote vooskeemid ja protsessivooskeemid ning väitis, et peale nende on kasutuses veel mitmeid vooskeemide tüüpe.
Tavasümbolid
Ameerika Riiklik Standardite Instituut (ANSI) sättis 1960. aastatel standardid vooskeemidele ning nende sümbolitele. Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) võttis ANSI sümbolid kasutusele 1970. aastal. Praeguse standardi (ISO 5807) viimane muutus oli aastal 1985. Vooskeemide voog liigub tavaliselt ülalt alla ning vasakult paremale. Kõige tavalisemad vooskeemides kasutatavad sümbolid on:
Muud sümbolid
Lisaks sisaldavad ANSI/ISO standardid ka teisi sümboleid, mille hulgas on näiteks:
Tarkvara
Iga joonistusprogrammiga on võimalik luua vooskeeme, kuid neil pole aluseks andmemudelit, mida andmebaaside või teiste programmidega jagada. On olemas tarkvara, mis suudab automaatselt vooskeeme luua, olgu see siis otse programmeerimiskeele aluskoodist (näiteks code2flow ) või vooskeemi kirjelduskeele põhjal (näiteks Flou ).
Osad rakendused ja graafilised programmeerimiskeeled kasutavad programmide esindamiseks ja käivitamiseks vooskeeme. Nende hulka kuuluvad näiteks Scratch, Flowgorithm, Visual Logic ja RAPTOR.
Värvitoon
Värvitoon on värvi omadus, mis annab värvusele tema koha spektris, määratleb värviperekonna ja on kirjeldatav värvinimetusega ( näiteks punane, kollane, roheline, sinine või mõni vahekategooria). Värvitoon on otseselt seotud valguse lainepikkusega. Värvitoon on kolmemõõtmelistes värvisüsteemides üks värvi põhikarakteristikutest (inglise keeles hue, saksa keeles Farbton). Värvitooni segusid akromaatiliste värvidega (valge, musta või halliga) nimetatakse värviteoorias värvivarjunditeks.
Kõnekeeles, erinevalt värviteooriast, tähendab sõna värvitoon teistest värvidest eristuvana tajutavat värvi, nüanss ja varjund on sellega peaaegu sünonüümsed.
Värvitoon värvisüsteemis või -mudelis
Värvitooni võimalikud heledate (segud valgega), tumedate (segud mustaga) ja tuhmide varjundite (segud halliga) variandid moodustavad värvitooni perekonna.
Värviringis lähestikku asetsevaid värvitoone nimetatakse lähedasteks ehk analoogvärvideks. Väiksemate intervallide korral on kõrvutised värvitoonid sarnasemad ja teatud piirist ka eristamatud, suuremate intervallide korral erinevamad. 24-toonilises värviringis on värvitoonid veel küllalt hästi eristatavad. Analoogvärvideks võib nimetada laias laastus 60-kraadise nurga sisse mahtuvaid värvitoonide üleminekuid.
Värvitoonide nimetused
Erinevalt värvitoonide endi hulgast, mis võib olla ükskõik kui suur, on värvitoonide nimetuste hulk piiratud, isegi koos omadussõnadega. Värvinimede hulk ja kasutus on eri keeltes ja kultuurides erinev. Värvinimede kasutus võib sõltuda ka iga üksiku vaataja värvitajust. B. Berlini ja P. Kay 1969. aastal ilmunud uurimus "Basic Color Terms: Their Universality and Evolution" püstitab teesi värvileksika arengu universaalsusest vähemalt põhivärvinimede osas.
Kaubanduses, tööstuses, kunstis, farmaatsias ja muis valdkondades kasutatavad toodetega seotud värvitoonide nimetused on suures osas kokkuleppelised. Üldarusaadava süsteemi loomise eesmärgil on kehtestatud erinevaid tähistamise standardeid ja püütud viia neid vastavusse eri valdkondades kasutavate nimetustega, näiteks 1930. aastatel Ameerika Ühendriikides loodud ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteem.
Ken Järveoja
Ken Järveoja (sündinud 9. detsembril 1982) on Eesti autorallisõitja (kaardilugeja).
Autoralli maailmameistrivõistlused
Debüüdi autoralli MM-il tegi 2007. aastal Aigar Pärsi kaardilugejana, sõites Juunior WRC klassis. Sander Pärna kaardilugejana sõitis aastatel 2009–2012 neljal rallil ning 2013. aastal sõitsid nad JWRC klassis kaasa terve hooaja (6 rallit).
2018. aasta Korsika rallil luges Järveoja kaarti Ken Tornile, asendades tema tavapärast kaardilugejat Kuldar Sikku. 2018. aasta Soome rallil luges Järveoja kaarti Roland Poomile, kellega osaletakse ka 2019. aastal JWRC klassis.
Prauliena raudteejaam
Prauliena raudteejaam on endine raudteejaam lõpetamata jäänud Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel Madona piirkonna Prauliena vallas Lūza külas.
Jaam asus Madona raudteejaamast 9,4 ja Riia jaamast 166 km kaugusel Madona–Lubāna raudteelõigul.
Jaam avati 26. novembril 1935. Algul kandis see Lūza raudteejaama nime, hiljem nimetati vallakeskuse Prauliena järgi Prauliena raudteejaamaks. Aastal 1939. aastal valmis ka sealne ajutine jaamahoone, mis täitis jaamahoone ülesandeid kuni raudteelõigu sulgemiseni aastal 1990. Reisiliikluseks suleti jaam 1963. aastal. Jaama rajatised on hävinud.
Alaincourt
lisaks kasutab nime vald Alaincourt-la-Côte Moselle'i departemangus
TheGuardian.com
TheGuardian.com, varem nimega Guardian Unlimited ja guardian.co.uk, on briti veebisait, mille omanik on Guardian Media Group. 2011. aastast kuni 2014. aasta veebruarini oli selle toimetaja Georgina Henry. Väljaanne sisaldab peaaegu kogu ajalehtede The Guardian ja The Observer sisu ning lisaks arvukalt väljaande enda töötajate kirjutatud üksnes veebis avaldamiseks mõeldud artikleid, sealhulgas reaalajas värskendatavaid uudiseid.
2013. aasta mai seisuga oli see kõige populaarsem briti ajalehe veebisait, 8,2 miljoni unikaalse külastajaga kuus.
Saidi tuumikuks on uudiste osa, millele lisandub meediat, keskkonda ja tehnoloogiat, sporti, haridust ja avalikku sektorit hõlmav nišiveebisaitide võrgustik.
Saiti võib vaadata tasuta, ilma registreerimiseta, ehkki mõningate teenuste kasutamiseks, nagu kommentaaride lisamine, peab kasutaja end registreerima.
2006. aastal teatas guardian.co.uk oma esimesest rentaablist aastast, kusjuures kasum tuli suuremalt osalt täiendava personali rakendamisest ja veebis reklaamiteenuste osutamisest.
Ülemaailmsele kasvule suunatud investeeringute suurendamise osana kolis veebisait 2013. aasta 30. juulil aadressilt guardian.co.uk üle aadressile theguardian.com.
Kommenteerimine on vaba
Comment is free ('kommentaar/kommenteerimine on vaba') on koht kommentaaride ja poliitilise arvamuse avaldamiseks theguardian.com-is. See sisaldab kommentaaride ja arvamuste lõike ajalehtedest The Guardian ja The Observer, lisaks veel kaastööd enam kui 600 kirjutajalt. Saiti toimetab Natalie Hanman. Sait lasti käiku 2006. aasta 14. märtsil, uue ettevõtmise toimetajaks oli Georgina Henry.
Nimi on tuletatud Guardiani veterantoimetaja C. P. Scotti tuntud kirjatöö lausest "Kommentaar on vaba, kuid faktid on pühad." ("Comment is free, but facts are sacred").
2B11 Sani
2B11 Sani on 120 mm Nõukogude Liidu ja Venemaa relvastuses olev miinipilduja. GRAU indeks 2B11.
Friedrich IV (Pfalz)
Pfalzi kuurvürst Friedrich IV (5. märts 1574 – 19. september 1610) oli ainus Pfalzi kuurvürsti Ludwig VI ja Elisabeth von Hesseni ellujäänud poeg, "Friedrich Õiglane".
Elu
Sündis Ambergis, tema isa suri oktoobris 1583 ja Friedrich jäi oma onu, tulihingelise kalvinisti Johann Kasimiri eestkoste alla. Kalvinistlik matemaatik ja astronoom Bartholomäus Pitiscus oli Friedrichi õpetaja ja hiljem õukonnajutlustaja.
Jaanuaris 1592, pärast Johann Kasimiri surma sai Friedrich kontrolli Pfalzi kuurvürstkonna valitsuse üle. Friedrich jätkas Johann Kasimiri katoliiklusevastaseid meetmeid ja sai aastal 1608 protestantide sõjalise liidu, Protestantliku Uniooni peaks. Ta langes peagi alkoholismi küüsi, jättes riigiasjad suuresti oma peaministrile Christian von Anhaltile. Friedrich IV suri aastal 1610 Heidelbergis.
Perekond ja lapsed
Aastal 1593 abiellus ta Oranje Willemi ja Charlotte de Montpensier' tütre Luise Juliana von Oranien-Nassauga. Nad said kaheksa last:
Surnud 6. jaanuaril
Siin loetletakse 6. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Ulaan
pisi|Poola ulaan aastast 1831 Ulaan on kergratsaväelane, kes relvana kasutab piiki.
Ilmar Vooremaa
Ta lõpetas 1924. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1931. aastal arsti astme väärilisena cum laude. Vahepeal õppis ta meditsiini (aastal 1928) Jena ülikoolis ja aastatel 1931–1932 täiendas ennast Jena ülikooli õigusteaduskonnas. Ta töötas juba aastast 1925 Tartu Ülikooli histoloogiainstituudis. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica ridadesse.
Aastast 1931 sai temast Tartu Ülikooli II haavakliiniku assistent professorite Konstantin Koniku ja Ulrich Karelli juures. Ta töötas aastani 1943 Tartu Ülikooli haavakliiniku juures. Sel perioodil valmis tal doktoriväitekiri teemal "Luude ja liigeste tiisikus Eestis 1920–1934 ja selle tekitaja tüübid", mille ta kaitses Tartu Ülikooli juures 3. märtsil 1939, omandades dr. med. kraadi. Samal aastal tunnustas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta haavahaiguste eriarstiks. Aastal 1943 taandus ta taas Saaremaale, võttes vastu Saaremaa Haigla juhataja koha.
Aastal 1944 põgenes ta koos abikaasa ja tütrega üle Läänemere Rootsi. Aastatel 1945–1946 töötas ta alamarsti kohusetäitjana mitmetes Rootsi haiglates. Tööloa Rootsis saavutas ta juba aastal 1948. Aastatel 1949–1957 oli ta tööl Arvika haiglas. Aastal 1958 avas ta Arvikas (Värmlandi läänis) ka erapraksise. Aastal 1960 esitati ta esimese eesti arstina Rootsi tervishoiuvalitsuse "Medicinalstyrelsen'i" poolt ülemarsti kohale kinnitamiseks Bäckeforsi haigla (asub Västra Götalandi läänis) kirurgia osakonnas.
Dr. med. Ilmar Vooremaa suri aastal 1976 Arvikas Värmlandi läänis ja ta on maetud Arvika kalmistule.
Isiklikku
Ta abiellus aastal 1931 kolleeg Salme Taleriga ja neil sündis aastal 1943 tütar.
Tema isa Karl Wöhrmann oli Karja Katariina koguduse (ja Metsküla abikoguduse) õpetaja, vend Aksel Erich Vooremaa, kes hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas, oli pastoriks Tartu Maarja koguduses.
Lapenieki
Lapenieki on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas.
Lapenieki asub valla idaosas. Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Liebenau (Alam-Saksi)
Liebenau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 90,69 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3797 inimest. Vald asub Weseri vasakkaldal, umbes 10 km Nienburgist edelas ja 40 km Mindenist kirdes.
Külad ja asundused
Asundus (Bauernschaft) Reese on Liebenau vallas.
Alaltütlev kääne
Alaltütlev kääne ehk ablatiiv on kääne, millega väljendatakse põhiliselt liikumise lähtepunkti.
Cles
thumb|Cles
Cles (saksa: Glöß; nonesi: Clés või Cliès) on linn ja vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias.
Geograafia
Cles paikneb Val di Nonis ja on selle peamine linn. Monte di Cles ja Monte Peller (2319 m) paiknevad elamualast läänes, samas Santa Giustina järv jääb itta.
"Tabula clesiana"
"Tabula clesiana" on pronksplaat mõõtmetega 49,9×37,8×0,61 cm, mis avastati 1869. aastal Clesi lähedal Campi Neris. See sisaldab tseesar Claudiuse edikti aastast 46 pKr, mis annab Rooma kodakondsuse Alpi rahvastele anaunidele, sindunidele ja tulliassidele. Seda hoitakse Castello del Buonconsiglio muuseumis Trentos.
Tabula on oluline tõend Alpi farmer-kütt-rahvaste kiirest assimileerimisest Rooma maailma; kuid Rooma õiguse vaatepunktist ka esimene tõend delatores juurutamisest maksuvaidlustes.
Kürassiir
Kürassiir on raskeratsaväelane, kes kannab kürassi.
Cloz
Cloz (saksa: Klätz või Klotz) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40 km Trentost põhjas.
Geograafia
2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 710 inimest ja valla pindala on 8,3 km².
Albon
Albon võib tähendada mitut asja.
Olli Caldwell
pisi|Olli Caldwell (2021) Oliver "Olli" Caldwell (sündinud 11. juunil 2002 Hampshire'is) on Briti võidusõitja.
Vormel 4
2017. aastal astus Caldwell mitmele FIA ​​Vormel 4 Meistrivõistlustel, Ardeni meeskonnaga osales ta koos Alex Quinni, Ayrton Simmonsi ja Oscar Piastriga Suurbritannia Vormel 4 Meistrivõistlustel, võitis 39 punkti ja saavutas meistritiitli neljateistkümnenda koha. Ta jookseb ka mõnel Itaalia ja Saksamaa vormel-4 meistrivõistlustel, saavutamata poodiumikohti. Sama aasta detsembris osales ta Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus võitis Sophia Flörschi, Lirim Zendeli, Tom Beckhäuseri, Lucas Peterssoni ja Oliver Söderströmi kõrval oma esimesed üheistmelised sõidud ning saavutas lõpparvestuses seitsmenda koha.
2018. aastal kirjutab ta end ümber Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel koos Itaalia meeskonnaga Prema koos Gianluca Petecofi, Jack Doohani, Enzo Fittipaldi ja Amna Al Qubaisiga, teisel võistlusnädalavahetusel Paul Ricardi ringrajal võidab ta oma esimese meistrivõistluste võidu. Ta kordab end, võites Vallelunga ringrajal kõik kolm osavõistlust, lisaks võitudele vallutab ka seitse poodiumit ja sulgeb meistritiitli kolmandana. Endiselt koos Prema meeskonnaga osales ta ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus saavutas Oscherslebenis neli poodiumit ja ühe võidu. Ta lõpetab Saksamaa meistritiitli seitsmendal lõpppositsioonil.
Vormel 3 Regionaal Euroopa
2019. aastal osaleb ta koos Prema Racing meeskonnaga koos Frederik Vesti ja Enzo Fittipaldiga FIA Vormel 3 Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel. Pärast mitme poodiumikoha vallutamist saabub Imola ringrajale tema esimene ja ainus kategooria võit. Ta lõpetab hooaja edetabelis viiendana oma meeskonnakaaslase ja meistritiitli võitja Frederik Vesti vähem kui poolte punktidega.
Vormel 3
2020. aastal palkas Trident ta koos Lirim Zendeli ja Devlin DeFrancescoga (pärast David Beckmanni) FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel sõitma. Teisel võistlusnädalavahetusel õnnestub Caldwellil võita kategooria esimesed punktid viienda ja kuuenda kohaga Red Bull Ringil kahes sõidus, hooaja lõpetab ta 18 punktiga lõpparvestuses kuueteistkümnendal positsioonil.
2021. aastal lahkub Caldwell Tridentist ja naaseb pärast 2 aastat Premas koos valitseva meistermeeskonna Dennis Haugeri ja Arthur Leclerciga. Nädalavahetusel Barcelonas toimunud 2. võistlusel võitis ta oma esimese võistluse selles kategoorias, mida soosib Dennis Haugeri ja Matteo Nannini vaheline avarii mõni ring pärast võistluse lõppu. Võida veel kolm poodiumit, kaks Red Bull Ringil ja teine ​​koht Hungaroringil. Hooaja lõpetab ta 93 punktiga kaheksandal kohal.
WEC
Caldwell osaleb ARC Bratislava meeskonnaga koos Miro Konôpka ja Nelson Panciaticiga 8 tundi Bahreinis, WEC-i 2021. aasta hooaja viimasel võistlusel LMP2 kategoorias.
Vormel 2
Pärast Vormel 3 kaheksandat kohta kuulutab Campose meeskond 24. novembril Caldwelli David Beckmanni asendajaks 2021. aasta Vormel 2 hooaja kahes viimases voorus koos Ralph Boschungiga. Samuti osaleb ta koos Hispaania meeskonnaga Vormel 2 hooajajärgsetel testidel Yas Marina ringrajal. 14. veebruaril kuulutatakse Caldwell Alpine Academy uueks liikmeks ja Hispaania meeskond kinnitab ta 2022. aasta Vormel 2 hooajaks koos Ralph Boschungiga.
Pennigsehl
Pennigsehl on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 24,21 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1254 inimest.
Marioni maakond (Georgia)
Marioni maakond (Marion County) on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Ramirent Baltic
Ramirent Baltic AS (varasema nimega Ramirent AS) on Eesti ehitusseadmete rendi- ja müügifirma.
Marioni maakond (Georgia)
Maakonna halduskeskus on Buena Vista.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 740.
Rahvaarvu muutus (hinnanguline 1. juuli seisuga) :
Kiudtsement
Kiudtsementplaat on ehitusmaterjal, mida kasutatakse hoonete fassaadi katmiseks, seda nii ärihoonetel kui eluhoonetel. Kiudtsement on komposiitmaterajal, mis koosneb tsemendist ning on tugevdatud tsellulooskiududega. Esialgu, kasutati tugevdusmaterjalina asbesti, kuid ohutusprobleemide tõttu asendati see 1980. aastatel tselluloosiga. Kiudtsement on keskkonnasõbralik ning võrdlemisi uus fassaadikatte materjal. Sellel on väga palju häid omadusi: tule- ja veekindel, ilmastiku-, kahjurikindel, värv ei pleegi ega kooru maha - näeb välja nagu uus ka aastaid hiljem. Lisaks on kiudtsemendi mustrite ja värvivalik peaaegu lõputu ning materjal ei vaja hooldust, see on vett- ja mustust hülgav. Sobib väga hästi kõikidele, kes eelistavad puiduimitatsiooni ning keskkonnasõbralikkust kuid hindavad ka vastupidavust, pikaealisust, kerget hooldust ja materjali praktilisust.
Lehtede suurused on erinevate tootjate lõikes erinevad, kuid tavaliselt jäävad need vahemikku pikkusega 2400 – 3000 mm ning laiusega 900–1200 mm. Kui on kasutuses kui voodrilaud, siis on saadaval laiused vahemikus 130–300 mm. Kiudtsementplaadi paksused varieeruvad vahemikus 4,5–18 mm ja samuti varieerub ka tihedus– väiksema tihedusega plaadil jääb lõikamisel serv karedamaks, suurema tihedusega plaadil on lõikamisel serv puhtam ja siledam. Soojapidavus ning heliisolatsioon on kiudtsemendi toodete puhul väga erinev. Üldjuhul on kiudtsemendist plaattoodetel soojapidavus ning heliisolatsioon väike. Reegel on, et mida paksem ja tihedam on plaat, seda parem on selle sooja- ja helikindlus.
Ajalugu
Vastupidavus Pärast paigaldamist ja värvimist vajavad välisvooderdus tooted väga vähe hooldust. Paksemad/tihedamad kiudtsemenditooted on suurepärase löögikindlusega, kuid õhemad on vähem tihedad ning neid tuleb põrutuste eest kaitsta. Võrreldes puidust vooderdusega ei ole kiudtsement tundlik kahjurite või mädaniku suhtes. Akrediteeritud laboratooriumide poolt A-kategooriasse klassifitseeritud kiudtsemendist plaadid, mille aluseks on BS EN 12467: 2004 “Fiber-cement flat sheets - Product specification and test methods”, on ettenähtud kasutamiseks kohtades, kus need võivad kannatada kuumuse, suure niiskuse ja tugeva külma käes.
Tulekindlus
Kiudtsement kattematerjal on mittepõlev materjal. Parem kiudtsementplaat on vastavalt Euroopa standardile EN 13501-1: 2007 mittepõlev ning vastab klassifikatsioonile A1 ja A1Fl. Samas mõned kiudtsementplaadid on ainult põlevusklassiga A2 või isegi madalama klassifikatsiooniga, kui neid üldse on testitud.
Turvalisus
Alternatiivid
Kiudtsemendist fassaadi konkurentide hulka kuuluvad polüvinüülkloriidist, puidukomposiitidest (näiteks kõrgsurveplaat) ja alumiiniumist valmistatud tooted.
Viited
X-bosonid
X-bosonid on hüpoteetilised elementaarosakesed, mida postuleerivad Suur Ühendus, Georgi-Glashow' mudel ja mõned teised kontseptsioonid, mis ei mahu osakestefüüsika standardmudeli raamidesse. Koos Y-bosonitega moodustavad nad leptokvargid – leptonite ja kvarkide üksteiseks muundumist vahendavad kalibratsioonibosonid. Arvatakse, et need eksisteerisid Universumi väga varajases arengustaadiumis. Nende massi peetakse väga suureks.
X-bosonite olemasolu ei ole seni eksperimentaalset kinnitust leidnud.
Oonurme segakoor
Oonurme segakoor on Oonurmel tegutsev segakoor. Koor loodi 1995. aastal.
Koor kuulub Eesti Segakooride Liitu.
Koori juhatavad Ants Üleoja, kes on Oonurmelt pärit, ja Keio Soomelt.
2016. aasta jaanuaris sai koor Eesti Kooriühingu aastapreemia kategoorias "Panuse eest kultuuriruumi".
Hõbelõvi
Hõbelõvi (itaalia keeles Leone d'argento) on Veneetsia filmifestivali auhind parimale filmilavastajale. Seda on regulaarselt välja antud alates 1998. aastast.
Aastatel 1953 kuni 1994 anti auhinda ebaregulaarselt mitmele filmile, mis olid nomineeritud Kuldlõvile, kui teisejärgulist auhinda. Vahetevahel on auhinda antud ka debüütfilmide, lühifilmide ja lavastamise eest.
Wartislaw III
Wartislaw III (u. 1210 – 17. mai 1264) oli Greifist Pommeri-Demmini hertsog. Kasimir II ja Ingardise pojana abiellus ta teadmata perekonnast Sophiaga. Kuna tal ei olnud lapsi, lakkas Pommeri-Demmin pärast tema surma olemast.
Ingardis valitses pärast Kasimiri surma 1219. aastal Pommeri-Demminit noore Wartislawi asemel kuni 1226. aastani. Sel ajal oli Pommeri-Demmin, samuti hertsogkonna teine osa Pommeri-Stettin Taani ülemvõimu all, mis vähenes pärast 1227. aasta Bornhövedi lahingut ja lõpuks üldse kadus, kui Wartislaw Taani 1234. aastal ekspeditsioonile koos oma Lübecki liitlastega edukalt vastu astus.
1236 oli Pommeri-Demminile karm aasta, kui Wartislaw kaotas suure osa oma valdustest rivaalitsevatele naabritele Mecklenburgile ja Brandenburgile. Esmalt annekteeris Mecklenburgi ekspeditsioon Heinrich Borwin III juhtimisel enamuse Tsirtsipaaniast, hertsogkonna lääneosast, kuhu kuulusid terrae Gnoien, Altkalen ja Demmin, jättes Wartislawi kontrolli alla ainult Demmini linnuse. Samuti pidi Wartislaw 1236. aasta Kremmeni lepinguga tunnistama Brandenburgi ülemvõimu tema ülejäänud hertsogkonnas. Sama lepinguga loovutas ta terrae Stargardi, Wustrowi ja Beseritzi Brandenburgile, mis varsti pärast seda läksid Mecklenburgile ja sai tuntuks kui Mecklenburg-Strelitz.
thumb|225px|right|Wartislaw III matmispaik Eldena kloostris