cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Newcombe
Enne tennisele pühendumist harrastas Newcombe poisikesena mitut spordiala. Ta oli aastatel 1961–1963 Austraalia juunioride meister ja kuulus 1964. aastal Austraalia Davise karika võitjate meeskonda. Oma esimese suure slämmi turniiri võitis ta 1965. aastal, võites Austraalia meistrivõistlused paarismängus koos kaasmaalase Tony Rochega. Samal aastal võitsid nad Wimbledonis paarismängu. Nad jätkasid koostööd ning võitsid veel kolm korda Austraalia meistrivõistlused paarismängus, neli korda Wimbledoni ja 1967. aastal USA meistrivõistlused ning 1967. ja 1969. aastal Prantsusmaa meistrivõistlused. Nad võitsid 12 suure slämmi turniiri, mis oli läbi aegade meeste paarismängu võistkonna rekord kuni 2013. aastani, mil selle ületasid Bob ja Mike Bryan.
Newcombe'i võimas serv ja võrk oli tema ründemängu selgroog. Ta tuli sageli välja teise serviässaga. Lance Tingay sõnul oli ta 1967. aastal maailma edetabeli tipptasemel harrastaja, kuigi Rex Bellamy asetas ta Roy Emersoni järel teiseks. Elukutselisena oli Newcombe maailma esitennisist 1970. ja 1971. aastal. Üksikmängus oli ta kahekordne Australian Openi võitja, kolmekordne Wimbledoni võitja ja kahekordne USA lahtiste meistrivõistluste võitja.
1968. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase profilepingu Lamar Hunti tennisemeistrivõistlustega ja sai osa kaheksast esialgsest WCT mängijast "Handsome Eight" (Ilus kaheksa). WCT professionaalse tuurigrupi ja mängijate liidu liikmena keelas Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon Newcombe'ile võistluse 1972. aasta Wimbledoni meistrivõistlustel ja ta liitus ATP boikotiga 1973. aastal.
Newcombe oli austraalia tennisistidest viimane, kes domineeris tennises kolmel aastakümnel (1950.–1970. aastatel).
Omaaegne tenniseedendaja ja suurepärane tennisist Jack Kramer lisas oma 1979. aasta autobiograafias Newcombe'i oma kõigi aegade 21 suurima mängija nimekirja.
Newcombe oli Davise karikavõistlustel Austraalia meeskonna kapten aastatel 1995–2000.
Anthony Lopes
Anthony Lopes (sündinud 1. oktoobril 1990 Givors's) on Prantsusmaal sündinud Portugali jalgpallur, kes mängib väravavahina Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lyoni Olympique.
John Newcombe
Ta lisati 1985. aastal Sport Austraalia kuulsuste halli ja 1986. aastal tunnustati tema saavutusi rahvusvahelisse tennise kuulsuste halli nimetamisega.
Anthony Lopes
Ta on kogu klubikarjääri mänginud Lyoni Olympique'is. Klubi noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2012. aastal. Alates hooajast 2013–14 on ta olnud Lyoni põhiväravavaht.
Debüüdi Portugali jalgpallikondise tegi Lopes 31. märtsil 2015 sõprusmängus Roheneemesaarte vastu. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Ta kuulus Portugali koondisse ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Hechingen
Hechingen on väikelinn Baden-Württembergi liidumaa keskosas Saksamaal. See asub umbes 60 kilomeetrit liidumaa halduskeskusest Stuttgardist lõuna pool. Linna lähistel Švaabi Alpides asub Hohenzollerni kindlus.
Risoid
pisi|Risoidid [[riktsial]] Risoid on eellehel juurt asendav niitjas väljakasv näiteks sammaltaimedel. Risoidide abil kinnituvad taimed substraadile ja hangivad vett koos lahustunud mineraalainetega.
Anton Aleksejev
pisi|Anton Aleksejev Tallinnas Foto: Ave Maria Mõistlik, aprill 2020 Anton Aleksejev (sündinud 1971 Moskvas) on Eesti ajakirjanik.
Eesti keele algteadmised sai Anton Aleksejev Moskva Eesti Seltsi keeleringis ning täiendas end seejärel hea keelevaldamiseni. Alates 2008. aastast töötab Eesti Rahvusringhäälingus ja teeb uudiseid nii eesti- kui ka venekeelsele "Aktuaalsele kaamerale".
Isiklikku
Anton Aleksejev on Eesti kodanik oma Narva vanaema kaudu. Tema isa Nikolai Aleksejev ja ema Ludmilla Dolgorukova olid Venemaal tuntud näitlejad.
Jüri Raudsepp (raadioinsener)
Jüri Raudsepp on eesti raadioinsener.
Ta lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi 1970. aastal erialal elektriajamid ja tööstusseadmete automatiseerimine.
Lepapuravik
Lepapuravik (Gyrodon lividus) on vahelikuliste sugukonda lepapuraviku perekonda kuuluv söögiseen. Euroopas on see lepapuraviku perekonna ainuke liik.
Levila ja kasvukohad
Lepapuravikku võib Eestis leida niisketes ja lodustuvates lepikutes, nii hall- kui ka sanglepikutes.
Lepapuravik on väga sage ja kasvab suurte kogumikena augustist oktoobrini.
Välimus
Lepapuraviku kübara värv on hele-kollakaspruun kuni määrdunudkollane. Kübara servaosas on tihti seen peaaegu valge. Kübaraid esineb kumeratest lamedateni, need on kleepuvalt limased ning läbimõõduga kuni 15 cm.
Marina saatus
"Marina saatus" on 1953. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Lepapuravik
Välimus
Lepapuraviku torukesed on noorelt helekollased, seejärel kuldkollased ning lõpuks pruunikad. Torukesed on pikalt seenejalale laskuvad ja 2–5 mm pikad. Kübaralihast on nad väga halvasti eraldatavad.
Marina saatus
Süžee
Filmi tegevus toimub ühes Ukraina külas. Marina Vlassenko ootab oma Kiievis põllumajandusinstituudis õppiva mehe Terenti tagasipöördumist. Kui Terenti koju tagasi jõuab, siis nõuab ta lahutust. Nüüd on Terenti haritud inimene ja ei saavat harimatu naisega enam koos elada.
Lepapuravik
Välimus
Lepapuraviku jalg on kübara värvusega, nõrgalt sametjas või kiuline. Katsumisel muutub veidi sinakaks, kiudude kriimustamisel kohe pruuniks. Ta on 3–10 cm kõrge ja 0,5–2 cm paks. Kujult on jalg silinderjas või alusel ahenev, sageli kõverdunud.
Marina saatus
Süžee
Marina jääb üksi, kasvatab tütart ja süveneb õpingutesse ning saavutab töös suurt edu. Talle antakse sotsialistliku töö kangelase aunimetus. Nüüd püüab Terenti Marinaga suhteid taastada, kuid see tal ei õnnestu.
Varia
Nõukogude Liidu kinodes käis filmi vaatamas 37,9 miljonit inimest.
Lepapuravik
Välimus
Seeneliha on õhuke ja kahvatukollase värvusega. Jalas ja torukeste all on seeneliha tumedam.
Lepapuraviku eosed on laiellipsoidsed, 4–8 μm pikad ja 3–5 μm laiad. Eospulber ookerjas kuni ookerpruunikas.
Kasutamine
Lepapuravik on söögiseen, kuigi võrdlemisi madala kvaliteediga. Söödav noorelt ja värskelt, vanemad viljakehad on suure limasuse ja pehme ning õhukese seeneliha tõttu kõlbmatud.
Burbank
Burbank on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Los Angelese maakonnas. Asub San Fernando orus Los Angelesest 20 km põhja pool.
Burbank on asutatud 1887. aastal. Linn on saanud nime hambaarst David Burbanki järgi, kes ostis 1867. aastal tulevase linna alal 38 km² maad ning hakkas seal nisu kasvatama ja lambaid pidama.
1911. aastal sai Burbank linnaõigused. 1928. aastal asus linna Lockheed Aircraft Company. Burbankis on ka Walt Disney Company ja Warner Brosi peakontor.
Jevgeni Šapošnikov
pisi|320px|[[Moskva Kremlis presidendi kabinetis. Pildil (vasakult) Juri Kaptev, president Vladimir Putin ja presidendi abi Jevgeni Šapošnikov (2000)]]
Jevgeni Ivanovitš Šapošnikov (vene keeles Евгений Иванович Шапошников; 3. veebruar 1942 Aksai rajoon, Rostovi oblast – 8. detsember 2020 Moskva) oli Venemaa sõjaväelane (lennuväe marssal), viimane NSV Liidu kaitseminister.
Sõjaväekarjäär
Šapošnikov lõpetas 1969. aastal Gagarini-nimelise Õhuväeakadeemia. Ta oli aastatel 1988–1990 NSV Liidu relvajõudude õhuväe ülemjuhataja asetäitja ning 1990–1991 lennuväe kindralpolkovniku auastmes NSV Liidu kaitseministri asetäitja ja ühtlasi NSV Liidu relvajõudude õhuväe ülemjuhataja.
Augustiputši ajal (19.–21. august 1991) kuulus Šapošnikovi vahetu ülemus kaitseminister Dmitri Jazov riigis võimu enda kätte haaranud Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee (GKTšP) koosseisu. 21. augusti varahommikul tegi Šapošnikov Jazovile ettepaneku Moskvast väed välja viia ning GKTšP tunnistada ebaseaduslikuks ja laiali ajada. Paar tundi hiljem andiski Jazov pärast arutelu kaitseministeeriumis toimunud kolleegiumi istungil (seal viibis ka Šapošnikov) käsu väed Moskvast välja viia. Putš oli läbi kukkunud. Jazov vahistati ööl vastu 22. augusti Vnukovo lennujaamas.
26. augustil ülendati Šapošnikov lennuväe marssaliks. 29. augustil kinnitas NSV Liidu Ülemnõukogu NSV Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi esildisel Jevgeni Šapošnikovi NSV Liidu kaitseministriks. Selles ametis sai ta olla neli kuud.
SRÜ ühendatud relvajõudude ülemjuhataja
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist (jõustus 26. detsembril 1991) NSV Liidu Kaitseministeerium kaotati. Märtsis 1992 loodi kaitseministeeriumi baasil Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ) ühendatud relvajõudude ülemjuhatus, mis eksisteeris vähem kui kaks aastat (likvideeriti 1993. aasta lõpus). SRÜ ühendatud relvajõudude ülemjuhataja ametikoht eksisteeris 14. veebruarist 1992 kuni 24. septembrini 1993. Seda kohta täitis Jevgeni Šapošnikov. pisi|100px|[[Venemaa Föderatsiooni teeneline sõjaväelendur|Venemaa Föderatsiooni teenelise sõjaväelenduri rinnamärk]]
Pärast sõjaväeteenistust
Šapošnikov oli aastatel 1995–1997 lennukompanii Aeroflot peadirektor ja 1997–2004 Venemaa presidendi abi.
Paavo Talvela
Ta sündis aastal 1897 Vantaas. Veidi enne kaubanduskooli lõpetamist läks ta Saksamaale, kus sai aastatel 1916–1917 sõjalist õpet Soome jäägripataljonis.
Aleksander Illi
Aleksander Illi (22. detsember 1912 – 25. jaanuar 2000 ) oli eesti korvpallur ja treener.
Ta oli sportlasena 183 cm pikk.
Haridus
1932 lõpetas ta Tartu poeglaste gümnaasiumi, aastatel 1933–36 õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas.
Perekond
Aleksander Illi õde on arhitekt Maie Rooneem ning õemees on raamatuillustraator ja kirjastustegelane Henn Rooneem.
Aleksander Illi tütred on Mari Tuulik ja Anne. Mari abikaasa on kirjanik Ülo Tuulik. Illi elas aastakümneid Saue linnas.
Lumpėnai
Lumpėnai (saksa keeles Lompönen, ka Groß Lumpönen) on küla Leedus Pagėgiai omavalitsuses, Lumpėnai valla halduskeskus. Külas on põhikool ja raamatukogu. Lumpėnai asub Lumpė jõe kaldal. Külas on sündinud Väike-Leedu kultuuritegelane Enzys Jagomastas.
Küla nimi tuleneb Lumpė jõest. See on omakorda nime saanud preisi keelest, kus lumpe tähendab porist paika, sood.
Mart Markus
Mart Markus (sündinud 2. juulil 1990 ) on Eesti kiiruisutaja ja treener.
Ta lõpetas 2006. aastal Adavere Põhikooli, 2009. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ning 2009. aastal Tallinna Ülikooli bakalaureuseõppe ja 2014. aastal Tallinna Ülikooli tervise ja spordi instituudi haridusteaduse magistrina. Töötab treenerina Tallinna Spordikoolis ja Tallinna Kiiruisuklubis; alates 2015. aastast tegutsenud Tondiraba jäähallis lühirajauisutamise treenerina.
Sportlasena
Põhikooli ajal tegeles ta jalgpalli ja võrkpalliga. Kiiruisutamistreeninguid alustas 9. klassis (15-aastaselt) Väino Treimani juhendamisel. Pärast juunioride vanuseklassi oli tal võimalik treenima minna Inzelli Kiiruisuakadeemiasse. Seljaprobleemide tõttu sai seal treenida vaid neli kuud ning pidi tipptasemel kiiruisutamisest loobuma. Edaspidi keskendus õpingutele ülikoolis ja kiiruisutamise arendamisele Eestis. Harrastustasemel võistleb tänaseni rattaspordis, kiiruisutamises ja kiirrulluisutamises.
Isiklikud rekordid
500 m        38,54 1000 m     1.16,05 1500 m     1.55,83 3000 m	   4.07,01 5000 m	   7.12,14 10 000 m	   15.14,28
Varikond
100px|pisi|Varikondi tingmärk Varikond (inglise varicond, sõnadest variable + condensator) on kondensaator, mille mahtuvus muutub suures ulatuses sõltuvalt selle plaatidele rakendatavast pingest.
Plaatidevaheline dielektrik on varikondis ferroelektrikust (senjettkeraamikast). Niisuguse materjali dielektriline läbitavus sõltub oluliselt elektrivälja tugevusest, milles ta asetseb. Kui kondensaatori plaatidevahelist pinget tõsta, suureneb väljatugevus dielektrikus, seetõttu ka dielektriline läbitavus ja kondensaatori mahtuvus suureneb.
Varikond on mehaaniliselt tugev (talub vibratsiooni) ja pikaealine. Puudusteks on mahtuvuse suur temperatuurisõltuvus, piiratud sageduspiirkond ja töötemperatuur. Neid on kasutatud pingestabilisaatorites, sageduskordistites, alalis- ja vahelduvvooluvõimendites.
Mitsubishi L200
Mitsubishi L200 on Mitsubishi poolt toodetav pikap, mis kannab osadel turgudel ka nime Mitsubishi Triton.
Seda on toodetud 5 põlvkonda alates 1978. aastast.
Teist põlvkonda esitleti 1986. aastal, kolmandat 1996. aastal.
Didkiemis
pisi|left|Didkiemise kirik Didkiemis on küla Leedus Šilalė rajoonis, Didkiemise valla halduskeskus. Küla asub Jūra jõe kaldal. Didkiemises on postkontor ja raamatukogu, sealne põhikool on muudetud Šilalė gümnaasiumi filiaaliks. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1796.
Marcelo Antônio Guedes Filho
pisi|Marcelo Marcelo Antônio Guedes Filho (tuntud lihtsalt kui Marcelo; sündinud 20. mail 1987 São Vicentes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Austraalia kõrgliigaklubis Western Sydney Wanderers. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas klubikarjääri 2007. aastal Brasiilia klubis Santos. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Poola kõrgliigaklubis Krakówi Wisła (2008–2010), Hollandi kõrgliigaklubis PSV Eindhoven (2010–2013), Saksamaa kõrgliigaklubis Hannover 96 (2013–2016), Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş ning Prantsusmaa kõrgliigaklubides Lyoni Olympique (2017–2021) ja Bordeaux' Girondins (2022). Krakówi Wisłaga tuli ta hooajal 2008–09 Poola meistriks ning Beşiktaşega Türgi meistriks hooaegadel 2015–16 ja 2016–17.
Kurmet Kivipõld
Kurmet Kivipõld (sündinud 6. jaanuaril 1961) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise kaasprofessor.
Tema peamised uurimisteemad on ettevõtte majandus ja organisatsiooni käitumine.
Haridustee
Kivipõld sai 1985. aastal Tallinna Tehnikaülikooli tehnoloogiainseneri eriala magistrikraadi ning 2000. aastal sealsamas ärikorralduse magistrikraadi.
2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis majandusteaduse doktorikraadi teemal "Organizational leadership capability and its evaluation based on the example of Estonia service organizations" ("Organisatsioonilise eestvedamise võimekus ja selle hindamine eesti teenindusorganisatsioonide näitel", juhendaja Maaja Vadi).
Töökäik
Kurmet Kivipõld töötas 1980. aastatel Kaubandusinspektsiooni inspektori, Tallinna Tehnikaülikooli inseneri ja Agrofirma Pandivere laborijuhatajana. 1990. aastatel töötas ta Rakvere Lihakombinaadi teadusdirektori, AS Kera tegevdirektori ning OÜ Pakane arengudirektorina. 2001. aastal oli ta Fleksa Eesti AS projektijuht.
Ta töötas Lääne-Viru Rakenduskõrgkoolis aastatel 2002–2007 ökonoomika ja strateegilise juhtimise õppejõuna ning 2007–2008 rakendusuuringute koordinaatorina.
Tartu Ülikoolis töötamist alustas Kivipõld 2006. aastal majandusteaduskonna erakorralise teadurina, 2008–2009 oli ta ettevõttemajanduse instituudi teadur ning 2009–2019 juhtimise lektor. Aastatel 2012–2020 oli ta majandusteaduse magistriõppe programmijuht. Alates 2019. aastast on ta majandusteaduskonna juhtimise kaasprofessor.
Dorstadt
Dorstadt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 10,36 km². 31. detsembril 2017 elas seal 704 inimest.
Dorstadt paikneb Harzi põhjajalamil. Valla ala ulatub Oderwaldi idanõlvadelt alla Okeri jõeni, umbes poole teeni Wolfenbütteli ja Schladeni vahel.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud 1110. aasta dokumendis, kui Hildesheimi piiskop Udo andis Schladeni piiskopilinnuse Saksi aadlikule Eiko Dorstadtist.
1189. aastal asutasid Dorstadti isandad, keda innustas nende sugulane piiskop Adelog von Hildesheim, augustiinide nunnakloostri. Mitu aastakümmet klooster õitses, kuid esimene maa müük dokumenteeriti 14. sajandi alguses ja 1438. aastal laastas tuli suurt osa ruumidest. Pärast Hildesheimi piiskopkonna vaenust läks Dorstadt Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnale. Reformatsiooni käigus pöördusid nunnad 1568. aastal Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogi Juliuse valitsemise ajal luterlusse.
Dorstadt anti Hildesheimile 1643. aastal tagasi, kuid ruumid lagunesid ja tuli anda pärast Kolmekümneaastast sõda katoliku nunnadele. Wittelsbachist vürstlik piiskop Maximilian Heinrich von Bayern algatas 1680. aastast kloostri rekonstrueerimise barokkstiilis. Pärast Hildesheimi vürstliku piiskopkonna mediatiseerimist 1803. aastal Preisimaale Dorstadt sekulariseeriti ja konvent saadeti laiali. Mõis on tänini eravalduses.
Sotsiaalfoobia
Sotsiaalfoobia on seisund, mille korral isik kardab sattuda ka väikeses rühmas tähelepanu keskpunkti. Iseloomulik on mulje pärast, mis teistele jäetakse, muretsemine ning vähene usk oma suutlikkusse käituda suhtlusolukorras adekvaatselt. Kaebusteks võivad olla antud ärevussümptomid: punastamine, kätevärin, iiveldus või kogelemine. Inimene võib karta, et käitub olukorras sobimatult ning satub seeläbi teiste mõnitamise, tõrjumise või alanduse osaliseks. Tagajärjeks on tavaliselt suhtlusolukordade vältimine, mis võib äärmuslikul kujul viia täieliku sotsiaalse isoleerumiseni.
Sotsiaalfoobia esineb sageli koos vältivate isiksusejoontega. Ärevus on olemuselt normaalne kogemus, kuid ärevuse haiguslikud ilmingud põhjustavad palju kannatusi ning häirivad suuresti töövõimet ja igapäevast elu. Kroonilised ärevushäired seonduvad depressiooni ning somaatiliste häirete, sealhulgas ajuvereringe-, seedetrakti- ja südamehaiguste suurema tekkeriskiga.
Sümptomid ehk avaldumine
Isikul esineb tugev ärevus suhtlusolukordades, ta väldib suhtlemist, tegutsemisvõime väheneb. Suhtlusolukord tekitab sotsiaalfoobiat kannatavale inimesele alati ärevusreaktsiooni (nt paanika). Inimene tunneb, et tema hirm on ülemäärane ning põhjendamatu, kuid paratamatu. Hirmutavaid suhtlusolukordi hakatakse vältima või talutakse tugeva ärevuse ja piina hinnaga. Vältimine, ärev ootus või piin kardetud olukordades põhjustavad olulisi raskusi inimese igapäevaelus, töös või sotsiaalses tegevuses. Kuna selle häirega inimesed kardavad suhtlemist autoriteediga (arst) ja häbenevad väga oma sümptomeid, siis pöörduvad nad ka suhteliselt harva oma murega arsti poole. Sotsiaalse ärevuse ja hirmu ilmingud peavad olema patsiendil kestnud vähemalt kuud kuud, et diagnoosimisel kahtlustada sotsiaalfoobia esinemist.
Tekkepõhjused
Sotsiaalfoobial ei ole ühte kindlat põhjust, kokku võivad langeda mitmed tegurid, näiteks ajukeemia häired, pärilikkus ja keskkonnamõjud. Uuringud näitavad, et ärevushäiretesse haigestumist on võimalik seletada 30–40%-l juhtudest geneetiliste teguritega. Olulised välised mõjud on ohtlike sündmuste läbielamine, kaotused ja halb kohtlemine lapsepõlves. Ka mõnede inimeste isiksuseomadused suurendavad ärevushäirete riski: jäigad suhtumisviisid ja enesele harjumuspärased tõlgendused, võivad teistes suurendada ohutunnet ja soodustada hirmu kinnistumist. Neil, kes juba lapsest saati on olnud ujedad ja kartlikud uute olukordade suhtes, on suurem sotsiaalärevushäire kujunemise risk. Seega saabki jaotada tekkepõhjused psühholoogiliste ja geneetiliste tegurite alusel. Geneetiliste tegurite poolt räägib sotsiaalfoobia esinemine perekonniti. Psühholoogilised tegurid ilmnevad sel puhul, kui sotsiaalfoobiale kalduvad isikud on loonud endale mingid käitumismustrid või mõttemallid, mis neis avalduvad kindlates olukordades. Suhtlusolukorda sattudes mõtlevad nad automaatselt, et ei saa hakkama, ning kardavad, mida teised arvavad.
Ökosüsteemne tehnoloogia
Ökosüsteemne tehnoloogia (inglise ecological engineering) on valdkond, mis ühendab ökoloogia ja ehituse.
Nt märgalapuhastid ja pinnasfiltrid reovee käitlemiseks, mahepõllumajanduslikud toidu ning muu tehnoloogilise toorme tootmise skeemid. Kasutust leiab ökosüsteemi omadus puhverdada ja stabiliseerida mitmesugust välismõju ning võime pruukida mitmesuguseid energiakandjaid (päikest, raskusjõudu, tuult, reovees olevate ainete keemilist energiat) mingi inimesele huvipakkuva funktsiooni (puhas keskkond, tasakaalustatud toit) loomiseks, häirimata sealjuures ökoloogilist tasakaalu ja keskkonnaruumi.
Negatiivsuskalduvus
Negatiivsusekalduvus või negatiivsusefekt on psühholoogiline kalduvus pöörata muudes omadustes võrdse tugevusega asjaolude korral suuremat tähelepanu negatiivsetele tunnetele, mõtetele, suhtlusolukordadele, sündmustele. Kalduvuse esinemist uuritakse eri nähtuste nagu tähelepanu, õppimise, mälu, otsustamise, riskide hindamise jpm juures.
Negatiivsuskalduvusega põhjendatakse halbade uudiste eelistamist meedias, sest need pälvivad rohkem tähelepanu ning toovad väljaannetele rohkem lugejaid, kuid see mängib rolli ka kalduvuses kirjalikus internetisuhtluses eelistada sõnumi negatiivset tõlgendust positiivsele ning suurendab konfliktide esinemise tõenäosust.
Léo Dubois
pisi|Léo Dubois 2015. aastal Nantesi särgis Léo Michel Joseph Claude Dubois (sündinud 14. septembril 1994 Segrés) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Galatasaray ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Negatiivsuskalduvus
Kalduvuse füsioloogilise põhjusena on näidatud, et negatiivse stiimuli tuvastamisel suureneb ajukoores elektriline aktiivsus võrreldes positiivse stiimuli tuvastamisega rohkem, eralduvad stressihormoonid ning kaasneb hirmutunne ja kiirem infotöötlus.
Léo Dubois
Ta alustas klubikarjääri Nantes'is, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta Nantesi meeskonnas debüüdi 9. mail 2015 mängus Bordeaux' Girondinsi vastu.
Aastatel 2018–2022 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyoni Olympique.
2022. aasta juulis siirdus ta umbes kolme miljoni euro eest Galatasaraysse.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Dubois debüüdi 2. juunil 2019 sõprusmängus Boliivia vastu. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ants Murakin
Ants Murakin (kuni 1. juulini 1936 Hans Murakin; 25. detsember 1891 (vkj)/ 6. jaanuar 1892 Kaarli mõis, Õisu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 11. jaanuar 1975 Norrköping) oli eesti maalikunstnik, teatridekoraator, teatri- ja kunstikriitik, õpetaja ja tõlkija.
Elulugu
Õppis Kaarli valla- ja Halliste kihelkonnakoolis 1900–1905. Kohalik pastor Dehn nägi noore kunstikatsetusi ning soovitas tal edasi õppida, saates tema joonistused Tartusse Rudolf von zur Mühlenile. Murakin soovis astuda Tartu Õpetajate Seminari, kuid see lootus ei täitunud. Ta asus Rudolf von zur Mühleni ateljeesse õpilaseks ning käis õhtuti Saksa Käsitööliste Seltsi joonistuskursustel. Murakin elatas end mitmesuguste pisitöödega, õppis mõnda aega Laakmanni juures litograafiat ning asus siis Mühleni soovitusel F. B. von Bazani dekoratiivkunsti ateljeesse. Õpingute ajal suhtles ta tihedalt Kristjan Raua õpilastega Meibaumi ja Arnold Vihveliniga, kellega koos käidi Tartu ümbrust joonistamas.
1912. aastal pöördus ta Konrad Mäe poole küsimusega, kas võiks osa võtta Noor-Eesti järjekordsest näitusest. Saanud jaatava vastuse, esitas ta kaheksa teost, millest kuus leidis koha näitusel. Järgmisel aastal astus ta Noor-Eesti liikmeks ning tutvus tollaste noorte kirjameeste Gustav Suitsu, Johannes Semperi, Bernhard Linde ja teistega. Ta tutvus ka Johannes Aavikuga ning vaimustus tema keeleuuendustest. Noorel kunstnikul olid viljakad ajad, ta osales näitustel ja müüs päris palju teoseid.
1913. aasta sügisel kutsuti Murakin sõjaväkke ning määrati Varssavisse Grodno husaarirügementi. Varsti hakkas ta ka sõjaväes kunstiga tegelema, maalis polguülemuste portreid ja polguteatri dekoratsioone. Üsna pea saadeti rügement manöövritele ning algas I maailmasõda. 1914. aasta sügisel langes Murakin Galiitsias vangi ning paigutati Ungaris Esztergomi vangilaagrisse. Kuna kunstnik valdas saksa keelt, leidis ta rakendust tõlgina ning sai sanitaride barakis endale ateljeeruumi ja õiguse üksinda laagrist väljas liikuda. Hiljem võimaldati talle ka liikumisvabadus üle kogu Ungari. Murakin õppis ära ungari keele. Vangilaagrit külastas soome-ugri hõimuliikumise tegelane Béla Vikár, kes otsis vene sõjavangide seast volga-soome rahvaid, keda saata Budapesti Ungari Akadeemia juurde nende keele uurimiseks. Murakinile anti ülesandeks üle kogu Ungari vangilaagritest hõimurahvaste esindajate otsimine.
Võimalust vabalt liikuda kasutas Murakin enda täiendamiseks mitme kunstniku juures ja kunstikoolides. Koos ungari noorte kunstnikega käis ta maalimas vanu linnu ja arhitektuuri, kuni 1918. aastal puhkes seal revolutsioon. Kommunistide valitsusajal läks endisel Vene sõjavangil kenasti. Tal oli oma ateljee Budapestis ning ta elas vabakunstnikuna. Kunstiliseks elamuseks kujunes Murakini jaoks Budapestis toimunud ülemaaline rekvireeritud kunstiteoste näitus, kus leidus arvukalt prantsuse impressionistide ja kubistide maale.
1920. aasta jaanipäevaks naasis Ants Murakin Eestisse ja kujunes kodumaal üheks arvestatavamaks ungari keele tõlkijaks, 1920. aastatel töötas Viljandi Tütarlaste Gümnaasiumi joonistusõpetajana. Ta maalis sageli Viljandi ümbrust ning korraldas seal kolm näitust. Ta külastas Pariisi, Saksamaad ja Belgiat ning naasis Ungarisse, kus peatus ungari kirjaniku Zsigmond Móriczi juures ja tegi algust ungari kirjanduse tõlkimisega. Ungarist sõitis ta Balkani riikidesse, siis peatus viis kuud Itaalias ja külastas Austriat. Naasnud Viljandisse, asus ta tööle Ugala teatri dekoraatorina, hiljem juba dramaturgi ja keelelise nõuandjana.
1930ndate algul asus Murakini abikaasa tööle Estonia näitlejana ning kunstnik kolis elama Tallinna, kus töötas vabakunstnikuna ja ajalehe Vaba Maa kunstikriitikuna. Samuti avaldas ta ajakirjas Teater artikleid, milles püüdis harida näitlejate kõnekeelt. Alates 1930. aastast oli ta ka vabakutseline tõlkija, varustades kirjastust Loodus ungari kirjanduse tõlgetega.
1944. aastal põgenes Murakin Suure põgenemise lainega Rootsi. Elas Norrköpingis, kus loometöö kõrvalt hoolitses eesti noorte emakeelse hariduse eest, töötades Norrköpingi Koolisõprade Seltsis ja täienduskoolis.
Kogu
Kogu on mitmetähenduslik sõna:
Ants Murakin
Kunstilooming
Esines esmakordselt näitusel 1912. aastal Noor-Eesti rändnäitusel. Kaks aastat hiljem toimunud näitusel oli väljas juba hulk tema maastikke. Tallinnas esines esmakordselt 1916. aastal Eesti Kunstiseltsi näitusel 12 teosega. 1922. aasta EKKKÜ näitusel oli väljas 14 teost ja 1924. aasta sügisnäitusel 11 teost. Esines nii Sihtkapitali Valitsuse kui ka EKKKÜ näitustel ja korraldas ise kolm näitust Viljandis.
Rootsis pühendus Murakin põhiliselt monotüüpiale, tegeles ka guaššmaali, ofordi ja koloreeritud joonistustega. Elu lõpul viljeles riideribakollaaži.
Murakin oli Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige.
Isiklikku
Tema vend oli Viljandi harrastuskunstnik Karl Murakin.
Aastatel 1930–38 oli ta abielus laulja ja näitleja Marina Mikk-Murakiniga.
Tonio Tamra
Tonio Tamra (sündinud 9. märtsil 1962 Tallinnas) on eesti muusik.
Ta on Viljandi Muusikakooli direktor.
Poliitiline tegevus
Tonio Tarma kuulub aastast 2013 Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 80 häält ning ei osutunud valituks.
August II (Braunschweig-Wolfenbüttel)
August II ehk August Noorem (10. aprill 1579 – 17. september 1666) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1635 ning 1636. aastast Dannenbergi valitseja kuni oma surmani.
Kolmekümneaastase sõja tõttu ei saanud ta enne 1644. aastat oma Wolfenbütteli residentsi minna. August algatas arvukalt valitsemisreforme ja asutas Wolfenbüttelis suure raamatukogu, Bibliotheca Augusta.
Perekond
August oli abielus kaks korda: Anhalti Dorotheaga (suri 1634) ja Mecklenburgi Sophiaga (suri 1676), kellega oli kolm poega:
Sandra Reinvald
Sandra Reinvald (14. oktoober 1999 Tartu – 16. juuli 2021 Tartu) oli eesti korvpallur.
Ta õppis aastatel 2017–2018 Audentese Spordigümnaasiumis ning lõpetas 2019. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Alates 2019. aastast õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu.
Reinvald sai surma 16. juulil 2021 Tartus, jäädes jalgrattal raudteed ületades rongi alla.
Sportlasena
Reinvald mängis noorteklassis esimest korda Eesti karikavõistlustel 2010. aastal. Ta on noorteklassides võitnud neli korda Eesti karika ja tulnud viis korda Eesti meistriks.
Noorteklassis mängis ta neli korda ja täiskasvanute klassis ühe korra Eesti koondises.
Ta võitis täiskasvanute klassis Tartu Ülikooli / Kalevi naiskonnaga 2020/2021. hooajal 2020. aastal Eesti karika ja tuli 2021. aastal Eesti meistriks. Eesti meistrivõistlustel täiskasvanute klassis võitis ta 2019. aastal hõbemedali ja aastatel 2016–2018 kolm pronksmedalit.
Reinvaldi treenerid on olnud Kaire Asi, Janne Schasmin, Marko Parkonen ja Toomas Liivak.
Igavene tuli
pisi|Igavene tuli [[Nižni Novgorodis, millega mälestatakse Teise maailmasõja ohvreid (2007)]] Igavene tuli on alaliselt põlev tuli või alaliselt põlev tõrvik. Igavesi tulesid võib leida eriti tähelepanuväärsete mälestusobjektide juurest (nt isikule või sündmusele pühendatud mälestusmärk).
Samre keel
Samre keel on austroaasia keelte moni-khmeeri keelkonda kuuluv keel, mida kõnelesid samred Kambodžas Siĕm Réabi provintsis.
Samre keel on välja suremas, kõnelejate arv on alla 20. Teistel andmetel emakeelena rääkijaid enam ei ole.
Kaupo Metsur
Kaupo Metsur (24. november 1937 Mäksa vald, Tartumaa – 17. september 2019) oli eesti kergejõustiklane (kettaheitja ja kuulitõukaja) ning spordipedagoog.
Hariduskäik
Ta lõpetas 1956. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta kaitses 1975. aastal pedagoogikakandidaadi kraadi.
Sportlasena
Alates 1953. aastast harjutas ta Valter Kalami juhendamisel.
Eesti NSV meistrivõistlustel võitis ta aastatel 1956–1971 kettaheites 10 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi ning kuulitõukes 2 kulda, 2 hõbedat ja 4 pronksi; talvistel meistrivõistlustel kettaheites 5 kulda ning kuulitõukes 3 kulda, 1 hõbeda ja 1 pronksi.
1961. aastal võitis ta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel hõbeda, samal aastal oli ta Euroopa edetabelis 6. ja maailma omas 13. kohal.
Hilisem elukäik
Pärast sporditeed oli ta aastatel 1962–1975 Tartu Riikliku Ülikooli ja aastatel 1975–1990 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna õppejõud, viimases alates 1981. aastast dotsent.
Oli aastatel 1990–2000 Raamatupidamise Toimkonna nõunik.
Oli Kergejõustikuföderatsiooni presiidiumis treenerite nõukogu esimees. Kirjutas peatükke kergejõustikualastele metoodilistele väljaannetele, tegi kaastööd ajakirjale Kehakultuur.
Isiklikku
Ta oli abielus näitleja Marje Metsuriga.
Saksi-Gotha-Altenburg
Saksi-Gotha-Altenburg (saksa: Sachsen-Gotha-Altenburg) oli Wettini Ernestiinide haru poolt valitsetud hertsogkond tänapäeva Tüüringis Saksamaal. Liini hääbumine 1825. aastal viis Tüüringi riikide suure ümberkorraldamiseni.
Ajalugu
thumb|left|Friedensteini loss Gothas
Krista Jaakson
Krista Jaakson (sündinud 1. oktoobril 1974) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli juhtimise teadur.
Tehislikkus
Tehislikkus on objekti või nähtuse omadus, mis seisneb inimtegevuse kaudu teostumises: loodusaine transformeeritakse vormi, mis ei tulene selle sisemisest loomusest.
Krista Jaakson
Tema peamised uurimisteemad on organisatsiooni väärtused, organisatsioonikultuur, indiviidi väärtused ja tööstussuhted.
Tehislikkus
Tehisliku esimene vorm on naturaalsest loodusainest kuhjatud struktuur (kiviaed, maanteetamm, pais jms). Teine vorm on selliste tehisobjektide loomine, mis on looduslikega analoogilised, ent mitte identsed (nt tehislikud keemilised elemendid, tehisisotoobid, polümeermaterjalid, kultuurtaimede sordid, koduloomade tõud). Tehisliku kolmas vorm on selliste struktuuride moodustamine, mille iseeneslik teke on täiesti võimatu (mikroprotsessor, kosmoselaev).
Krista Jaakson
Haridustee
Jaakson lõpetas 1993. aastal Tallinna Reaalkooli, 1998. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ning 1999. aastal sai magistrikraadi Stockholmi Ülikoolist ärijuhtimise erialal (kiitusega).
Tehislikkus
Nüüdisaja inimest ümbritseb peaaegu ainuüksi tehislik mikrokeskkond, nt linnakorteris. Loodusliku transformeerimine tehislikuks toimub Maal plahvatuslikult kasvavates mõõdetes. Tehislikul puudub isetaastumisvõime, see on väga ebastabiilne ja kaldub iseeneslikult hävima (nt amortisatsioon, korrosioon), mistõttu tehislik saab püsida ainult jätkuva inimtegevuse toel. Tehisliku hävimine tähendab üha kasvavaid jäätmehulki, ammutatud loodusvarade pöördumatut kaotsiminekut jne.
Saksi-Gotha-Altenburg
Ajalugu
Aastal 1640 jaotasid viimase Ernestiinide Saksi-Weimari hertsogi Johann II pojad oma isa päranduse (Ernestinische Teilung), mille käigus noorem poeg, hertsog Ernst Vaga sai äsjaloodud Saksi-Gotha hertsogkonna. Aastal 1636 abiellus Ernst Saksi-Altenburgi hertsogi Johann Philippi ainsa lapse Elisabeth Sophiaga. Pärast tema isa surma aastal 1639 läks Saksi-Altenburgi hertsogkond tema onule, hertsog Friedrich Wilhelm II-le, ja tema nõole Friedrich Wilhelm III-le.
Krista Jaakson
Haridustee
2009. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktorikraadi teemal "Management by values: the analysis of influencing aspects and its theoretical and practical implications" ("Väärtuspõhist juhtimist mõjutavate aspektide analüüs ning selle teoreetilised ja praktilised järeldused", juhendaja Maaja Vadi).
Saksi-Gotha-Altenburg
Ajalugu
Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogkond loodi nimeliselt aastal 1672, kui Saksi-Altenburgi hertsog Friedrich Wilhelm III 14-aastaselt suri ja Ernst Vaga päris abielu kaudu Elisabeth Sophiaga suure osa tema valdustest. Ernsti ühendatud hertsogkond jaotati taas pärast tema surma aastal 1675 ja Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogkonna korrektsus jõustus aastal 1680 koos selle jagamise lõpetamise ja jao andmisega vanimale pojale Friedrichile, keskusega Gotha ja Altenburgi linnades.
Krista Jaakson
Töökäik
Krista Jaakson oli Eesti Pangas 1999–2000 majanduskoolitusjuht ning 2000–2005 arenduskoordinaator. 2005–2006 oli ta Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS külalisuurija ning 2008–2011 Eesti Rakendusuuringute Keskuse CentAR analüütik.
Saksi-Gotha-Altenburg
Ajalugu
Friedrich oli aastast 1672 olnud Saksi-Altenburgi regent ja vastutas kaks aastat hiljem oma surnud isa valitsusasjade eest. Tema residents jäi Friedensteini lossi Gothas, ta ehitas naabrusse ka Friedrichswerthi barokkpalee. Friedrich I kaitses otsustavalt oma perekonna valdusi, viies aastal 1685 ellu esmasünniõiguse. Tema poeg ja järglane hertsog Friedrich II omandas veel Ernestiinide territooriume pärast Saksi-Coburgi hertsogi Albrecht V surma aastal 1699 ja Saksi-Eisenbergi hertsogi Christiani surma aastal 1707.
Krista Jaakson
Töökäik
Ta oli Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise teadur 2012–2017, arendusprodekaan 2013–2014 ning asejuhataja õppe alal 2014–2017. Jaakson oli teadur Vietnami Ton Duc Thang Ülikoolis aastatel 2017–2018.
Alates 2018. aastast on Krista Jaakson Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise teadur ning juhtimise õppetooli juhataja.
Saksi-Gotha-Altenburg
Ajalugu
Saksi-Gotha-Altenburg jäi aastast 1732 hertsog Friedrich III valitsemise all üheks võimsaimaks Ernestiinide hertsogkonnaks. Ta ehitas Gothas pillavas barokkstiilis paleesid ja aedu ning toetas hernhuutlikke religioosseid pagulasi Neudietendorfis. Tema õde Augusta abiellus aastal 1736 Walesi printsi Frederickiga, nende esmasündinud poeg George III krooniti aastal 1760 Suurbritannia ja Iirimaa kuningaks. Friedrich tegi oma õukonnast Valgustatuse (Aufklärung) keskuse, mida jätkas tema poeg ja järglane Ernst II, kes valitses aastast 1772. Johann Wolfgang von Goethe ergutusel propageeris ta Johann Heinrich Wilhelm Tischbeini maaliloomingut; ta nimetas ka Franz Xaver von Zachi aastal 1787 asutatud Gotha observatooriumi direktoriks.
Krista Jaakson
Tunnustus
2016, 2019 Tartu Ülikooli ettevõtluse ja tehnoloogia juhtimise magistrantide lemmikõppejõud
2017 Tartu Ülikooli aumärk
Saksi-Gotha-Altenburg
Hertsogkonna lõpp
Saksi-Gotha-Altenburgi meesliin hääbus 1825. aastaks, kui Emil August (Napoleoni tõusu imetleja ) ja tema vend, Friedrich IV meessoost järglasteta surid. Järgluse pärast tekkisid siis tülid kolme ülejäänud Ernestiinide liini vahel. Saksimaa kuninga Friedrich August I vahenduse tulemusena korraldati Ernestiinide hertsogkonnad aastal 1826 ümber ja Saksi-Gotha-Altenburg jaotati taas ümber:
Krista Jaakson
Tunnustus
2019 Emeraldi tunnustus: Baltic Journal of Management toimetuse soovitatud artikkel
Saksi-Gotha-Altenburg
Hertsogkonna lõpp
Pärast Saksa monarhiate kaotamist seoses Novembrirevolutsiooniga said kõik endised hertsogkonnad aastal 1920 äsjaloodud Tüüringi osariigi osaks.
Krista Jaakson
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Jaakson oli Eesti Suhtlemistreenerite Ühingu liige 2003–2013 ning asjaajaja 2009–2012. Aastatel 2015–2018 oli ta Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuuri hindamisnõukogu liige ning 2020. aastal doktoritöö hindamiskomisjoni liige Aarhusi Ülikoolis.
Saksi-Gotha-Altenburg
Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogid
Jaotati Saksi-Coburg-Saalfeldi ja Saksi-Hildburghauseni hertsogite vahel.
Krista Jaakson
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Alates 2003. aastast on ta retsensent mitmetes teadusajakirjades nagu Social Responsibility Journal, Baltic Journal of Management, Journal of Retail and Consumer Services ning Journal of International Business Studies.
2004. aastast on Jaakson ISSWOV (International Society for the Study of Work and Organizational Values) liige.
Saksi-Gotha-Altenburg
Välislingid
https://www.historyfiles.co.uk/KingListsEurope/GermanySaxonsGotha.htm
Mait Palts
Mait Palts (sündinud 10. augustil 1979) on eesti ettevõtja, jurist ning alates aastast 2011 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja peadirektor.
Ta on töötanud Kaubandus-Tööstuskojas juba 2002. aastast. Lisaks on ta Eesti Standardikeskuse juhatuse esimees, SA Kutsekoda nõukogu esimees, Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskuse juhatuse liige ning Riigikaitse Edendamise SA juhataja.
Kertu Lääts
Tema peamised uurimisteemad on kulu- ja juhtimisarvestus, finantsilise tulemuslikkuse mõõtmine ja hindamine, ettevõtete jätkusuutlikkuse aruanded (sustainability reporting), digitaliseerimise mõju majandusarvestusele, arvestusala spetsialisti rolli muutused.
Haridustee
Lääts lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli arvestuse ja turunduse eriala, oli 1996–1997 magistrant Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas ning 1997–1998 Stockholmi Ülikoolis.
Ta kaitses 2011. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Management Accounting Change in a Dynamic Economic Environment Based on Examples from Business and Public Sector Organization" ("Juhtimisarvestuse areng dünaamilises majanduskeskkonnas äri- ja avalikus sektori organisatsioonide näitel", juhendaja Toomas Haldma).
Töökäik
Kertu Lääts töötas aastatel 1998–1999 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna majandusarvestuse assistendina, 1999–2012 majandusarvestuse lektorina ning 2012–2020 majandusarvestuse dotsendina. Alates 2019. aastast on ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja majandusarvestuse õppetooli juht.
Tunnustus
2002 – TÜ majandusteaduskonna toimetiste konkursi parima töö tiitel
2011 – Emerald Literati Network 2012 Awards for Excellence auhind artikli „Performance measurement patterns in service companies: An empirical study on Estonian service companies“ eest
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Lääts on alates 1999. aastast European Accounting Associationi, 2000. aastast European Network for Research into Organisations and Accounting Change’i ning 2013. aastast MTÜ Majandusarvestuse Õpetajate Kogu liige.
Mr. Lawrence
Mr. Lawrence (algselt Merry Christmas Mr. Lawrence) on 1990. aastate alguses Mihkel Raua loodud ansambel, mis tegutses 2000. aastani.
Alfa Romeo 4C
Alfa Romeo 4C on Alfa Romeo tagaveoline sportauto, mis oli saadaval nii kupee kui ka avatava katusega Spiderina. Auto kandevkere on ehitatud süsinikkiust ning muude detailide puhul on kasutatud kaalu säästmiseks palju alumiiniumit.
Selle auto kontseptsioonimudelit esitleti 2011. aastal Genfi autonäitusel, aga tootmisvalmis autot näidati alles 2013. aasta Genfi autonäitusel ja auto tootmine algas 2013. aasta sügisel.
Mootoriks on 1,75-liitrine 240-hobujõuline turboga bensiinimootor. 4C kaalub tühjalt vaid 920 kilogrammi. Sportliku 4C pearivaaliks on Porsche Boxster.
4C Spider
2014. aasta Genfi autonäitusel esitleti ka 4C lahtist versiooni Spider, mis saabus müügile 2015. aastal. Spider kasutas küll kupeemudeliga sama mootorit, aga mitmed keredetailid olid siiski erinevad.
Eberhard (suguvõsa)
Eberhard oli Greifswaldist pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.
Friedrich Einberg
Friedrich Einberg (29. juuli 1873 Liigvalla vald, Järvamaa – 15. mai 1953 Tallinn) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
Onu Sam
pisi|Sõdurite värbamise poster Onu Sam (inglise keeles Uncle Sam või Uncle Samuel, initsiaalidena US) on Ameerika Ühendriikide (U.S.) riiklikult üldtunnustatud personifikatsioon, mis võeti kasutusse 1812. aasta sõja ajal ja oli väidetavalt nimetatud Samuel Wilsoni järgi.
Friedrich Einberg
Aastatel 1897–1935 töötas ta Nehatu algkoolis õpetajana, pikemat aega oli ka kooli juhataja. Ta on kirjutanud Nehatu kooli kroonika.
1. augustist 1935 vabastati ta Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi otsusega ametist seoses pensioniikka jõudmisega.
Andres Kuusik
Andres Kuusik (sündinud 16. juulil 1975) on eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna turunduse õppetooli juhataja ja TÜ neuroturunduse labori asutaja. Ta on ärifestivali sTARTUp Day ning Delta Majanduskonverentsi ideede autor ja ellukutsuja.
Friedrich Einberg
24. aprillil 1936 ostis Nehatu vallavalitsuselt endise Nehatu-Tondi koolihoone koos abihoonetega 250 krooni eest elukohaks.
Eesti arhitektuuripoliitika
Eesti arhitektuuripoliitika on põhimõtted ja tegevused, mille siht on käsitleda ehitatud keskkonda Eesti rahvusliku rikkuse olulise osana ning säilitada ja kasvatada selle väärtust hea ruumiloome, s.t kestliku ruumilise planeerimise, väärtarhitektuuri loomise ja kvaliteetse ehitustegevuse kaudu.
Andres Kuusik
Tema peamine uurimisteema on tarbijakäitumine (kliendi lojaalsus, ostuotsuse kujunemine ja mõjutamine poekeskkonnas, neuroturundus).
Friedrich Einberg
Isiklikku
Abiellus 19. veebruaril 1899 Liisa Pühmanniga.
Eesti arhitektuuripoliitika
Eesti Arhitektide Liit on koostanud dokumendi "Eesti arhitektuuripoliitika", mis võeti Vabariigi Valitsuse 2002. aasta 22. oktoobri istungil teadmiseks.
Andres Kuusik
Haridustee
Kuusiku haridustee sai alguse Viljandi 5. Keskkoolist, mille lõpetas 1993. aastal hõbemedaliga. Õppis 1993–1997 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas turundust ja välismajandust, oli aastatel 1997–1998 EuroFaculty majandusmagistrant ning 1998–2000 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna välismajanduse õppetooli magistrant.
Friedrich Einberg
Isiklikku
Lapsed:
Eesti arhitektuuripoliitika
Arhitektuuripoliitika eesmärk
Dokumendi järgi on Eesti arhitektuuripoliitikal kuus suuremat eesmärki:
Andres Kuusik
Haridustee
2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Segmentation of Repeat Visitors Using Passive Mobile Positioning Data" ("Korduvkülastajate segmenteerimine passiivse mobiilpositsioneerimise abil", juhendajad Urmas Varblane ja Rein Ahas).
Friedrich Einberg
Isiklikku
Sinaide Elisabeth (Siina) 15.03.1900 – 04.02.1979
Eesti arhitektuuripoliitika
Arhitektuuripoliitika eesmärk
Elukeskkonna kujundamisel põimuvad omavahel ruumiline planeerimine, arhitektuur ja ehitus. Arhitektuuripoliitika põhimõtete eduka elluviimise hea näitena võib tuua Eesti Arhitektide Liidu ja Riigikantselei ühisel eestvedamisel ellu kutsutud EV 100 programm „Hea avalik ruum“, eesmärgiga taasaktiveerida riigi 100. aastapäevaks 16 Eesti linna keskväljakud, peatänavad või nende ümbrus. Projekti algatajad näevad linnakeskuste kordategemises head võimalust koondada inimesi, kasvatada kogukonna ühtsustunnet ja kujundada kohalik elukeskkond ligitõmbavamaks. Linnasüdame inimsõbralikumaks ja meeldivamaks muutmisega saab hoogustada ettevõtlust ning vältida linna laialivalgumist. Võistluste tulemuste elluviimist on toetanud teiste seas nii omavalitsused ise kui ka Ettevõtluse Arendamise SA regionaalarengu meetmed, Kultuuriministeerium ja Rahandusministeerium.
Andres Kuusik
Töökäik
Andres Kuusik töötas aastatel 1995–1997 AS Raatuse Kaubamajas turundusjuhina. Sealt edasi siirdus 1998. aastal AS Eesti Telefoni, kus töötas aastani 2002 erakliendi turundusosakonna juhatajana ning sealt edasi müügistrateegia osakonna juhatajana. Aastast 2003 Elion Ettevõtted ASis võrguinvesteeringute ja müügivõimaluste planeerimise valdkonnajuhina.
Friedrich Einberg
Isiklikku
Martha Louise (Mare) 4.10.1901 – 17.12.1975
Eesti arhitektuuripoliitika
Dokumendi reguleerimisala
Dokumendis on esile toodud arhitektuuripoliitika elluviijate kohustused ja vastutus.
Andres Kuusik
Töökäik
2007. aastal alustas ta töötamist Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas ettevõttemajanduse instituudi erakorralise teadurina, vahemikus 2008–2013 oli ta turunduse lektor ja teadur ning on aastast 2013 turunduse dotsent.
Friedrich Einberg
Isiklikku
Theophil (Tiit) 26.09.1904 – 24.02.1986
Eesti arhitektuuripoliitika
Riik
Riik vastutab elukeskkonna eest. Turvaline, hästi toimiv ja hea ehituskunstilise kvaliteediga keskkond on igaühe põhiõigus, mille riik tagab seaduste ja elukorraldusega.
Friedrich Einberg
Isiklikku
Lydia 20.03.1907 – 09.02.1982
Andres Kuusik
Töökäik
On olnud aastatel 2015–2017 Tartu Ülikooli ettevõtlus- ja innovatsioonikeskuse juhataja ning aastatel 2015–2016 Äripäeva Turunduskäsiraamatu peatoimetaja.
Friedrich Einberg
Isiklikku
Ta on maetud Pirita kalmistule.
Eesti arhitektuuripoliitika
Era- ja kolmas sektor
Tellijal on vabadus tegutseda tingimusel, et ta ei sea ohtu inimeste elu ega kahjusta kellegi õigusi. Selleks tuleb kinni pidada ehitusnormidest ja oma tegevus teistega kooskõlastada. Era- ja kolmas sektor on esteetiliselt kõrgeväärtusliku elukeskkonna loomisel avaliku sektori partnerid.
Arhitekti vastutusala
Dokument käsitleb arhitekti elukutse kohustusi ja vastutust. Dokument selgitab, et arhitekti suhe ühiskonnaga ei ole üksnes esteetikakeskne, vaid sel on ühtlasi oluline sotsiaalne mõõde, mis põhineb ühiskonna usaldusel ja arhitekti tunnustamisel elukeskkonna kujundajana. Elukeskkonna kvaliteet sõltub märkimisväärselt arhitekti kui elukeskkonna kavandaja professionaalsusest ja kutse-eetikast. Elukeskkonna arendamine on ressursimahukas, vahendite paigutusega kaasneb vastutus ühiskonna ees. Investeeringute mõistlikkus ja ruumiline kvaliteet on seotud arhitekti erialase tasemega. Arhitekti professionaalsus sõltub suurel määral tema haridusest, mistõttu peab hariduspoliitika toetama kõrgetasemelist arhitektiõpet. Eesti arhitekte ühendab 1922. aastal loodud Eesti Arhitektide Liit.
Seotud poliitikad ja strateegiad
Maastikupoliitika on Euroopa maastiku konventsiooni kohaselt pädevate ametiasutuste üldpõhimõtete, strateegiate ja suunistega konkreetsete meetmete rakendamiseks maastike kaitsel, korraldusel ja planeerimisel. Maastikupoliitika pakub tuge tulevikus aset leidvate muutuste juhtimiseks viisil, mis võtab arvesse meile pärandatud maastike mitmekesisust ja kvaliteeti ning mis on suunatud selle mitmekesisuse ja kvaliteedi säilitamisele või edendamisele. Eesti liitus Euroopa maastiku konventsiooniga 2017. aastal.