cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leo Kunman
Leo Kunman (sündinud 5. augustil 1950  Tallinnas ) on Eesti jurist, endine kohtunik.
Kunman töötas aastatel 1987–1993 Prokuratuuris prokuröri vanemabina. Ta lõpetas 1989. aastal õpingud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas.
President Lennart Meri nimetas Riigikohtu üldkogu ettepanekul ta 29. detsembril 1993 esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse.
Ta vabastati kohtuniku ametikohalt seoses teenistusvanuse ülemmäära saabumisega alates 5. augustist 2018.
Leo Kunman kuulub aastast 2019 Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 427 häält ning ei osutunud valituks.
Tema vend on ettevõtja Vello Kunman.
Vuķi
Vuķi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Mārkalne vallas.
Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 13 ja Riiast 214 km kaugusele. Seal asub Vuķi bussipeatus.
Külast läheb läbi maantee V390. Seal asuvad kohaliku kaitse all olevad Vuķi muinaskalmed; ka kasvab seal kaks looduskaitsealust mändi.
Aastal 2007 oli külas 14 elanikku.
Ksantoom
pisi|Ksantoomid 18-aastase naise kätel Ksantoom on kollakalt sillerdav, rasva täis makrofaagide kogunemisest tekkinud sõlmeke või sõlmekeste kogum nahal. Seisundit, mis toob kaasa ksantoomid, nimetatakse ksantomatoosiks.
Ksantoome põhjustavad ainevahetushäired, tavaliselt kõrge kolesteroolitaseme tõttu.
James Michael Rowe
James Michael Rowe (sündinud 21. oktoobril 1991) on Inglise jalgpallur, kes mängib klubis Aldershot keskvälja positsioonil.
Karjäär
James Michael Rowe on sündinud Oxfordis. Rowe alustas karjääri Southamptoni Akadeemias, seejärel liitus jalgpalliklubi Readinguga, kus pärast kahte aastat mängimist pakuti talle esimest profilepingut. Lepingu jooksul viibis ta laenul Basingstoke Townis (2009) ja Lewes (2011).
Ta lahkus Readingust ilma, et ta oleks kordagi saanud esindusmeeskonnas mängida, ning liitus Forest Green Roversiga 2011. aasta suvel. Ta skooris treeningmängudel Hereford Unitedi ja Cirencester Towni vastu, mille järel pakuti talle kahe aasta pikkust lepingut. Ta tegi debüüdi Forest Greeni meeskonnas 2011–12 hooaja avamängul Stockport Country vastu ning lahkus Forest Greenist 2013. aasta aprillis. 2013. aasta juulis liitus ta Tranmere Roversiga, mis on League One’i kuuluv klubi. Ta tegi debüüdi esimeses voorus Mansfield Towni vastu, kust ta lõi esimese värava klubi meeskonnas. Mäng lõppes 3-2 võiduga. 2014. aasta mais avaldati, et ta pikendab oma lepingut veel ühe aasta võrra.
Rowe viimase minuti värav 2014–15 hooaja avamängus kindlustas neile 1-1 viigi York Cityga. See oli tema teine elukutselise jalgpalluri karjääri värav. Ta langes põhikoosseisust välja pärast 6 kuud ja puudus põhikoosseisust ligi 2 kuud, kuid tuli tagasi võiduväravaga Portsmouthi vastu 29. novembril.
Rowe leping lõpetati osapoolte kokkuleppel 2. veebruaril 2015.
5. augustil 2015 kinnitas Cheltenham Towni peatreener Gary Johnson, et Rowe liitub klubiga 2015–2016 hooajaks.
Maaja Kallast
Maaja Kallast (3. juuli 1938 Kuressaare – 9. märts 2014) oli eesti käitumis- ja etiketiõpetaja.
Ta oli Eesti Juhi Abi Ühingu auliige. Õpetas etiketti, Euroopa Liidu kultuure ja ärisuhtlust mitmes ülikoolis. Lisaks õpetas ta oma eriala nii teeninduserialade õppuritele kutse- ja ametikoolides kui ka Tallinnas Eesti Rahvusvahelises Koolis. Ta andis etiketi- ja kombeõpetuses ka eratunde, näiteks moekunstnikele.
Aastatel 1992–1998 oli Maaja Kallast toona äsja taastatud Tallinna Prantsuse Lütseumi esimene õppealajuhataja, ajaloo- ja kombeõpetaja ning üks kooli näo kujundajaid.
Pierre Puget
Pierre Puget (16. oktoober 1620 Marseille – 2. detsember 1694 Marseille) oli prantsuse barokiajastu skulptor, maalikunstnik ja arhitekt.
Elulugu
ääris|pisi|Pierre Puget. Autoportree 40-aastaselt. 1668–1669. Musée Granet, Aix-en-Provence Pierre Puget sündis 1620. aastal Marseilles (või selle lähedal, eri allikad pakuvad nii sünniaja kui ka -koha osas erinevaid variante. Nt Lagrange ja Bazin pakuvad sünniaastaks hoopis 1622. aastat ja Lagrange veel sünnikohaks Marseille-lähedast Séoni orgu). Tema isa Simon Puget oli kiviraidur, kes ka oma kaht vanemat poega kasvatas samas vaimus. Pierre’ile kui noorimale jäi aga puunikerdaja karjäär. Ta määrati laevaehitaja, kellegi meister Romani juurde õpipoisiks. Seal omandas ta kuuldavasti mõne kuuga kõik, mis meistril talle õpetada oli, mille järel olid Puget’l küllaltki vabad käed töökojas oma oskusi näidata ja arendada. Lõpuks jättiski ta oma õpipoisitee laevaehitajana pooleli ning suundus 1640. aastal Itaaliasse, lootusega Roomas mõne suure meistri juurde õppima saada.
Esialgu suundus noor Puget merd kaudu Livornosse ja sealt edasi Firenzesse, kus tal õnnestus läbi vaeva (sest firenzelased ei tahtnud välismaalastele eriti tööd anda) ühe meistri juures tööd leida, et reisiks Rooma raha koguda ning ka oma portfooliot täiendada. Lõpuks Rooma jõudnud, õnnestus Puget’l õppida ja töötada Pietro da Cortona käe all, kelle juures arendas peamiselt enda maalikunsti tehnikaid. Pärast kolme aastat Cortona juures naasis ta kodumaale. 1643–1656 tegutses ta peamiselt Marseille ja Touloni piirkonnas. Toulonis töötas Puget laevatehases, kuhu määras ta noor hertsog Brézé, kes Puget' laevajoonistustest vaimustus ning teda toetama asus. Hiljem maalis Puget mõningaid teoseid kirikutele, kuni tal avanes võimalus end kehtestada skulptorina: ta kavandas Touloni raekoja sissepääsu, mida kaunistavad atlantid talle tunnustatuse tõid. Järgnes tellimus kujundada linna jaoks ka purskkaev. Sealt edasi keskenduski Puget peamiselt skulptuurile.
Jutud Puget' oskustest levisid kodukohast ka Pariisi, kus keegi aadlihärra Girardin tellis Puget’lt enda Normandia valduste jaoks kaks skulptuuri: Heraklese ja Januse. Need avaldasid muljet aga Louis XIV tolleaegsele rahandusministrile Nicholas Foucqet’le, kes oma Vaux-de-Vicomte’i valduste tarbeks samuti talt marmorkujud tellis, neist väljapaistvaim „Gallia Herakles“.
Oma teisel Itaalia ringreisil (1664–1668) jõudis Puget lisaks Roomale ka Genovasse, kus tal valmisid Saulide pere tellimusel kaks täielikult Bernini kõrgbaroki traditsioonis loodud monumentaalskulptuuri: „Püha Sebastianus“ ja „Õnnistatud Alessandro Sauli“. Need jäid kaunistama Saint Maria di Carigano kiriku kuplipiilareid.
Tagasi kodumaal proovis Puget kätt ka arhitektuurivallas. Näiteks ehitas ta Aix-en-Provence’i mõned linnalossid ja Marseillesse kavandas kalaturu. Põhiline sissetulek tuli aga endiselt laevaehitusest. Ta juhtis Toulonis laevatehast ja lõi sealjuures ka laevade kaunistamiseks mõeldud puuskulptuure.
Puget' hilist perioodi jäid kaunistama ühed tema kõige tuntumad skulptuurid. 10 aasta jooksul (1672–1682) valminud marmorkuju „Krotoni Milon“ tõi talle lõpuks õukonnapoolse heakskiidu. Kuju seati üles Versailles’ lossi parki. Veel lõi Puget ühe marmorreljeefi, „Aleksandri kohtumine Diogenesega“, ja skulptuuri „Perseus vabastab Andromeda“, mille võttis vastu kuningas isiklikult, kuid need jäid ka õukonna viimasteks tellimusteks.
Looming
Puget oli üks vähestest prantsuse skulptoritest, kes võttis üle Lorenzo Bernini võimuka ja emotsioone täis kujutluslaadi. Temast kujunes juhtiv naturalistliku stiili esindaja. Teda peetakse Bernini ja Andreas Schlüteri vahel üheks oma aja suuremaks skulptoriks. Touloni raekoja portaal ja Heraklese kujud annavad tunnistust väga heast Michelangelo tundmisest ja üldisest looduse tunnetusest. Lisaks panustas ta ka ise omakorda kõrgbaroki edendamisse enda Genova skulptuuridega ("Püha Sebastianus" ja" Õnnistatud Alessandro Sauli"). Berninist eristas teda kalduvus, just eriti Genova paari puhul, eirata baroki kolmemõõtmelist liikuvust: kui Bernini Taaniel St. Maria de Popolos justkui kargab nišist välja, siis Puget' Sebastianus langeb tahapoole, jäädes niši piiresse. pisi|Pierre Puget "Krotoni Milon". 1682 Tema roomaliku stiili tõttu ei võetud ta teoseid Versailles’s pikka aega vastu: „Pierre Puget' iseloom oli Versailles’s edukalt töötamiseks liiga individualistlik. Tema teosed olid küll piisavalt klassikalised, kuid liiga intensiivsed ja suurema osa õukondlaste jaoks võib-olla ka liialt itaalialikud.“ Alles 1683. aastal seati tema "Krotoni Milon" Versailles’ parki üles.
Kuigi Puget’d teatakse rohkem skulptorina, siis tegeles ta periooditi ka maalikunsti ja arhitektuuriga. Tema maalid olid enamasti religioosse sisuga ja stiililt rubenslikud. Kõrgel tasemel on ka mõned tema portreed, eriti „Autoportree 40-aastaselt“ (1668–1669). Kuna Puget viibis mõnda aega Genovas, siis on ka tema maalides tunda teatud Genova barokkmaali mõjutusi.
Pärand
Puget sureb 1694. aastal Marseille's. Tema elu viimaseid aastaid jäid varjutama ebaõnnestumised õukonnas, milles mängisid kõigele lisaks rolli ka tema rivaalide sepitsused. Siiski suutis tema dramaatiline stiil kohati konkureerida Louis XIV ja Charles Le Bruni klassitsistliku õukonnastiiliga. Puget' dramaatilised monumentaalskuptuurid on ühel pulgal Bernini omadega ning väljendavad imeliselt Itaalia baroki teatraalust ja loomutruudust. Vaieldamatult kuulub ta prantsuse kunsti suurte tegijate sekka. „Ükski prohvet pole kuulus omal maal.“ Nii võiks väita ka Pierre Puget kohta.
Chewbacca
Chewbacca, hüüdnimega Chewie, on väljamõeldud tegelaskuju George Lucase "Star Warsi" filmisaagas. Ta on humanoidne tulnukas, kes pärineb wookieede koduplaneedilt Kashyyyk.
Kurkse Suurkivi
Kurkse Suurkivi (ka: Kaarnavälja liukivi) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laane külas.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 11,1 m, laius 8,4 m, kõrgus kuni 2,6 m, ümbermõõt 27,9 m.
Bogislaw V (Pommeri)
Bogislaw V (poola: Bogusław, ladina: Bogislaus) (u. 1318 - 23. aprill 1374) oli Pommeri hertsog.
Hertsog Wartislaw IV ja selle naise Elisabethi vanima pojana oli Bogislawil kaks venda, Barnim IV ja Wartislaw V. Vennad valitsesid pärast nende isa surma 1326. aastal koos. Nad asusid Poola kuninga Kazimierz III-ga liitu Saksa ordu vastu.
Barnimi surm 1366. aastal viis tülini Bogislawi ja Wartislawi vahel, mis lahendati 1368. aasta lepinguga Pommeri jaotamisest Bogislaw V, Wartislaw V ning Barnimi poegade Bogislaw VI ja Wartislaw VI vahel. Bogislaw sai enamiku Pommeri-Wolgasti Taga-Pommeri osast, sealt Pommeri-Stolpi (nimetatud Stolpi, nüüd Słupski linna järgi). Wartislaw sai Neustettini (Szczecinek) piirkonna ning Barnimi pojad said Põhja-Ees-Pommeri koos Rügeni ja Usedomiga.
Bogislawi tütar Elisabeth abiellus 1363. aastal Saksa-Rooma keisri ja Tšehhi kuninga Karl IV-ga, kes sõlmis 1370. aastal oma väimehega liidu.
Abielud ja lapsed
28. veebruaril 1343 abiellus Bogislaw oma esimese naise Elżbietaga. Too oli Kazimierz III tütar. Nad said kaks last:
Elżbieta suri 1361. aastal. 1362. aastal abiellus Bogislaw oma teise naise Adelheidiga. Too oli hertsog Ernst I tütar. Nad said neli last:
Weston McKennie
Weston James Earl McKennie (sündinud 28. augustil 1998 Little Elmis Texases) on USA jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Leeds United ja USA jalgpallikoondises.
Aastatel 2009–2016 kuulus ta FC Dallase noorteakadeemiasse.
2016. aasta augustis liitus ta Saksamaa klubiga FC Schalke 04. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 20. mail 2017 mängus FC Ingolstadt 04 vastu. Järgmisel hooajal sai ta klubi põhimeeskonnas oluliselt enam mänguaega. 6. oktoobril 2018 lõi ta mängus Fortuna Düsseldorfi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Sama aasta 3. oktoobril lõi ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus värava Moskva Lokomotivi vastu.
2020. aasta augustis läks ta Schalkest laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Torino Juventus. Sellega sai ta Juventuse ajaloo esimeseks USA mängijaks. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta sama aasta 5. detsembril mängus Torino vastu. 2021. aastal sõlmis ta Juventusega püsiva lepingu. 2023. aasta jaanuaris läks ta Juventusest hooaja lõpuni laenule Leeds Unitedi.
USA jalgpallikoondises tegi McKennie debüüdi 14. novembril 2017 sõprusmängus Portugali vastu ja lõi selles mängus ka värava. 2019. aastal saavutas ta USA koondisega CONCACAF Gold Cupil teise koha. McKennie lõi sel turniiril kaks väravat. 12. oktoobril 2019 tegi ta CONCACAF-i Rahvuste Liiga mängus Kuuba vastu kübaratriki kolmeteistkümne minutiga, mis oli USA koondise kiireim kübaratrikk.
2020. aastal valiti McKennie USA aasta meesjalgpalluriks.
Tideböhl
Tideböhl (vene keeles Тидебель) oli Pommerist pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Esimesed teated suguvõsa kohta pärinevad 1555. aastast, mil Greifswaldi ülikooli üliõpilasena on nimetatud Erasmus Tideboli. Suguvõsaliin algab Wolgasti bürgermeister Johann Tideböhliga (1658–1728), kelle kaks poega panid aluse Tideböhlide kahele harule. Vanem poeg Johann Georg Tideböhl (1711−1756) siirdus pärast Jena ülikooli lõpetamist 1735. aastal Tallinna, kus temast sai esmalt Tallinna toomkooli subrektor ja seejärel Toomkoguduse ülempastor. Tema vend Karl Bogislaus Tideböhl (1719−1770) asus samuti elama Tallinna ja ta oli Tallinna toomkooli konrektor. Johann Georg Tideböhli pojapoeg Tallinna rae sündik ja hilisem riiginõunik Johann Heinrich Tideböhl (1786−1856) tõusis Püha Vladimiri ordeni (1816) kaudu Venemaa aadliseisusse; temast sai alguse suguvõsa Liivimaa liin. Tideböhlide vanem haru kustus meesliinis ilmselt 1936, noorem liin 1918. aastal.
Tideböhlid rüütelkonna matriklis
Salanõunik Arnold Gustav Wilhelm von Tideböhl (1818–1888) võeti Liivimaa (1867), Eestimaa (1868), Saaremaa (1868) ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1875). Tema noorem vend kindralmajor August Johann Sigismund von Tideböhl (1824–1890) oli Liivimaal immatrikuleeritud juba 1865. aastal. Mõisaid suguvõsa Läänemereprovintsides ei evinud.
Volkova (Läti)
Volkova on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Mārkalne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 18 ja Riiast 222 km kaugusele.
Külast läheb läbi maantee V390. Seal asub Volkova bussipeatus. Volkova asub Akaviņa jõe kaldal.
Aastal 2007 oli külas 18 elanikku.
Jaunzemi (Mārkalne vald)
Jaunzemi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Mārkalne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 19 ja Riiast 220 km kaugusele.
Jaunzemi asub Akaviņa jõe kaldal. Külast läheb läbi maantee V391.
Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut
pisi|Jakobi 2 Tartus, kus praegu asub Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut on Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna koosseisu kuuluv instituut.
Kuni 2011. aasta sügiseni asus eesti ja üldkeeleteaduse instituut Tartu Ülikooli peahoones (Ülikooli 18). Seejärel koliti filosoofiateaduskonna uude majja aadressil Jakobi 2. Peahoones on instituudi käsutuses endiselt Johannes Voldemar Veski auditoorium.
1803–1918
1803. aastal hakati Tartu ülikoolis õpetama eesti keelt. Esimeseks eesti ja soome keele lektoriks sai Friedrich David Lenz. Ülikooli põhikirja järgi oli filosoofiateaduskonna eesti ja soome-ugri lektori ülesanne õpetada teoloogiaüliõpilastele praktilist eesti keelt. Alates 1817. aastast loodi eesti keele lektori ametikoht.
1842. aastast oli eesti keele lektor Friedrich Robert Faehlmann. Lisaks praktilise eesti keele õpetamisele oli tema keeleteadlane, kes uuris eesti keele grammatikat.
1874. aastal sai eesti keele lektoriks Mihkel Veske. Ta oli esimese eestlasena Leipzigis soome-ugri keelte alal väitekirja kaitsnud. Veske hakkas pidama ka fennougristika loenguid näiteks eesti, soome ja liivi keele võrdlevast grammatikast, soome-ugri võrdlevast grammatikast, eesti rahvalauludest ja mütoloogiast, soome keelest jpm-st. Selliseid loenguid tulid peale pastoriks õppivate sakslaste kuulama ka keelehuvilised eestlased.
1919–1943
1919. aastal avatud Eesti Vabariigi Tartu ülikooli õppekeeleks sai eesti keel. Ette hakati valmistama eesti keele ja sugulaskeelte spetsialiste ning emakeeleõpetajaid. Filosoofiateaduskonda loodi eesti keele professuur ja lektoraat.
1919. aastal sai Jaan Jõgever eesti keele professori kohusetäitjaks, 1924. aastal Tartu ülikooli esimeseks eesti keele professoriks.
1925. aastal, pärast Jaan Jõgeveri surma, valiti eesti keele professoriks Andrus Saareste.
Eesti keele lektoreid oli kaks: Johannes Voldemar Veski ja Johannes Aavik (1926–1933). Aavik õpetas teiste teaduskondade üliõpilastele ja muulastele praktilist eesti keelt.
1919. aastal loodi ka läänemeresoome keelte ja uurali keelte professuurid. Esimene läänemeresoomekeelte professor oli Lauri Kettunen, 1925. aastal jätkas tema tööd Julius Mägiste. Esimene uurali keelte professor oli Julius Mark.
Nõukogude periood
1944. aastal loodi ühine eesti keele ja soome-ugri keelte kateeder Paul Ariste juhatusel.
1946. aastal jagunes kateeder kaheks. Eesti keele kateedrit hakkas juhatama Johannes Voldemar Veski ja soome-ugri kateedrit professor Paul Ariste.
Nõukogude perioodil oli eesti ja soome-ugri keeleteaduse üle tugev ideoloogiline kontroll. Väliskontakte oli vähe, mis omakorda piiras teadusharu arengut. Tsentraalselt pealesurutud õppeprogrammid mõjutasid õppeprotsessi palju.
Taasiseseisvumisaeg
Kui Eesti iseseisvus, struktureeriti ja korraldati õppe- ja teadustöö ümber. Tihenesid kontakti teiste riikide, ülikoolide ja nende spetsialistidega. Nii oli võimalik luua laialdasi teadussidemeid ja korraldada regulaarset üliõpilasvahetust, tänu sellele suurenes ka üliõpilaste motivatsioon.
1989. aastal asus Tartu ülikoolis tööle soome lektor, 1993. aastal ungari lektor. See sai võimalikuks tänu välisriikide ministeeriumide, kultuuri- ja teadusasutuste sidemetele.
Välisriikidest saadi toetust õppetöö taseme tõstmiseks: õppejõududele ja üliõpilastele loodi stipendiume, saadi raamatuannetusi ja muud materiaalset abi. Tehti suuri muudatusi õppetöö vormilises ja sisulises küljes. Kursuste süsteem asendus astmelise õpetamisega, eristati bakalaureuse-, magistri- ja doktoriastet.
Dalmaatsia hertsog
Dalmaatsia hertsog (duc de Dalmatie) on Prantsusmaa aadlitiitel.
Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut
21. sajand
Alates 1. jaanuarist 2016 kuulub instituut humanitaarteaduste ja kunstide valdkonda. Instituudi koosseisus on eesti keele osakond, eesti keele võõrkeelena osakond, soome-ugri osakond ja üldkeeleteaduse osakond.
Eesti keele võõrkeelena osakonna baasil loodi 1. septembril 2017 rakenduslingvistika osakond. Sinna kuuluvad ka eesti keele didaktika ja sotsiolingvistika uurijad.
Dalmaatsia hertsog
Dalmaatsia hertsogid on olnud:
Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut
Koosseis
2021. aastal on eesti ja üldkeeleteaduse instituudi koosseisus neli osakonda:
Dalmaatsia hertsog
Teise hertsogi tütre Geneviève'i (1844–1910) poja André (1861–1898) poja René Reille'i perekonnanimi muudeti ametlikult 1910. aastal, ühtlasi usurpeeris ta Dalmaatsia hertsogi tiitli.
Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituut
Koosseis
Instituudi eesti keele osakonna alla kuulub kaks laborit:
Keskusi on instituudis kolm:
1999.–2015. aastal töötas instituudi juures ka Paul Ariste soome-ugri põlisrahvaste keskus.
Tunnustus
Tartu Ülikool on keeleteaduse õpetamises maailma 250 parima ülikooli seas (QS 2021).
Edelaraudtee Infrastruktuuri AS
Edelaraudtee Infrastruktuuri AS on Eesti raudteeinfrastruktuuri-ettevõte, mis kuulub Edelaraudtee ettevõtete gruppi. Ettevõte haldab Eestis 223,8 km raudteed (Tallinn-Lelle-Pärnu 138,9 km, Lelle-Türi-Viljandi 79,6 km, Liiva-Ülemiste 5,3 km), 11 raudteejaama (Tallinn-Väike, Liiva, Kiisa, Kohila, Rapla, Lelle, Tootsi, Pärnu, Türi, Võhma ja Viljandi) ja 20 reisiplatvormi.
Aldrich Ames
Aldrich Hazen Ames (hüüdnimi Rick; sündinud 26. mail 1941 River Fallsis) on endine CIA analüütik ja ohvitser ning KGB agent.
Ludwig Philipp
Ludwig Philipp on olnud mitme inimese nimi:
Vjatskije Poljanõ
Vjatskije Poljanõ on linn Venemaal Kirovi oblastis, Vjatskije Poljanõ rajooni keskus. Asub Vjatka paremal kaldal.
Vjatskije Poljanõ küla on teada 1596. aastast. 1915 ehitati läbi küla Moskva-Jekaterinburgi raudtee. 1938 sai aleviks. 1942 toodi sinna üle relvatehas Moskva oblastist Zagorskist ja alev sai linnaõigused.
Ademar Jürlau
Ademar Jürlau (28. märts 1907 Tartu – 20. juuni 1995 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Aastatel 1931–1936 tuli ta Eesti meistriks viis korda 800 meetri ja neli korda 1500 meetri jooksus ning kahel korral Tallinna Kalevi meeskonnas 4 × 400 m teatejooksus.
Pneumostoom
Pneumostoom on kopstigude hingamisava, osa tigude hingamissüsteemist.
See on ava teo mantlikilbis, tavaliselt kilbi paremal poolel. Õhk siseneb pneumostoomi kaudu looma ainsasse kopsu, õhuga täidetud õõnsusse.
Sageli on pneumostoomi kergem näha nälkjatel kui tigudel, kuna nälkjatel puudub koda. Tavaliselt on avatud pneumostoom looma paremal küljel selgelt nähtav. Suletud pneumostoomi pole aga sugugi kerge märgata.
Pneumostoom avaneb ja sulgub tsükliliselt, piisava niiskuse korral tavaliselt aeglasemalt kui pool korda minutis. Avanemine ja sulgumine kiireneb, kui tigu kaotab niiskust.
Pneumostoomi asend kui määramisvahend
Piltidel võib näha pneumostoomi asendit kolme perekonna tigudel:
Jermiši rajoon
Rajoon piirneb põhjas ja kirdes Nižni Novgorodi oblasti Võksa linnaringkonna ja Voznessenskoje rajooniga, idas Mordva Vabariigi Tenguševo rajooniga, kagus Kadomi rajooniga, edelas Pitelino rajooniga ja läänes Kassimovi rajooniga.
Rajooni pindala on 1342,82 km². Elanike arv oli 2012. aastal 8527, 2009. aastal 9331 ja 2002. aastal 10 926.
Jermiši rajoonis on 61 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Jermiši alevi) ning viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Jermiš, Mokša ja Oka.
Rajooni rahvastiku moodustavad venelased, mordvalased ja tatarlased.
Mircea Fulger
Mircea Fulger (sündinud 26. jaanuaril 1959 Hârsești vallas Argeși maakonnas) on Rumeenia endine poksija.
Fulger sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Dhawee Umponmahale (Tai) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Precision Boost Overdrive
Precision Boost Overdrive (PBO) on AMD poolt välja töötatud tehnoloogia, mis võimaldab Ryzen ja Threadripper protsessoritel sobivate tingimuste korral automaatselt tõsta oma taktsagedust üle ettenähtud piiri, pakkudes seeläbi kasutajale paremat jõudlust ilma stabiilsust ohverdamata. PBO tugineb juba olemasolevatele Precision Boost 2 ja eXtended Frequency Range 2 (XFR2) tehnoloogiatele, mis lubavad protsessori taktsagedust suurendada üle ettenähtud taseme. See funktsionaalsus toimib kõige paremini olukorras, kus on kasutusel premium-klassi emaplaat, mis tagab stabiilse toite ning piisavalt hea jahutus, mis suudab hoida protsessori temperatuuri igas olukorras kontrolli all. Precision Boost Overdrive kasutamine tähendab seda, et protsessor kaotab AMD poolse garantii.
Ajalugu
Precision Boost Overdrive tehnoloogia sai alguse 2017. aasta märtsis, kui AMD tuli välja oma esimese generatsiooni Zen mikroarhitektuuril põhinevate Ryzen ja Threadripper protsessoritega. Need protsessorid toetasid Precision Boost ja eXtended Frequency Range (XFR) tehnoloogiaid, mis olid mõeldud protsessori taktsageduse tõstmiseks.
2018. aasta aprillis tuli Zen mikroarhitektuuri uuendus nimega Zen+, millega kaasnesid uuenenud Precision Boost 2 ja eXtended Frequency Range 2 (XFR2) tehnoloogiad.
2020. aasta oktoobris tuli välja Zen 3 mikroarhitektuur ja koos sellega ka uuendatud Precision Boost Overdrive 2 (PBO2), mis pakub võrreldes eelneva versiooniga paremat kontrolli energiatarbe, temperatuuride ja jõudluse üle. Kõige märkimisväärsem uuendus mis kaasnes PBO2-ga on Curve Optimizer.
2022. aasta septembris tulnud uus Zen 4 mikroarhidektuur ei ole toonud teadaolevaid muudatusi Precision Boost Overdrive funktsionaalsusele.
Precision Boost
Precision Boost Overdrive toimib suuresti tänu eelnevalt eksisteerivale Precision Boost 2 tehnoloogiale. Precision Boost 2 tõstab automaatselt protsessori taktsagedust selleks, et pakkuda kasutajale maksimaalset jõudlust kuni protsessor jõuab mõne allpool mainitud limiidini.
Kuigi Precision Boost tehnoloogia töötab automaatselt, saab kasutaja anda omapoole panuse selleks, et tehnoloogia töötaks võimalikult hästi ja efektiivselt.
Precision Boost ja Precision Boost Overdrive erinevad sellepoolest, et Precision Boost Overdrive võimaldab kasutajal anda protsessorile rohkem vabadust automaatseks ülekiirendamiseks.
XFR(eXtended Frequency Range)
XFR on AMD Ryzen ja Threadripper protsessoritel olev automaatse ülekiirendamise tehnoloogia mis proovib tõsta protsessori taktsagedust üle ettenähtud turbo kiiruse. See, kui palju üle kiirendatakse sõltub protsessori mudelist ning jahutuse võimekusest. Funktsionaalsus toimis olukordades kus koormatud olid mõned üksikud protsessori tuumad. Zen+ mikroarhidektuuriga tulnud XFR2 suudab erinevalt eelmisest XFRi versioonist tõsta protsessori taktsagedust kõikidel tuumadel.
Kasutamine ja seadistamisvõimalused
Precision Boost Overdrive on võimalik sisse lülitada BIOSist või kasutades AMD Ryzen Master tarkvara eeldusel, et protsessor ja emaplaat toetavad seda funktsionaalsust. Olenevalt emaplaadi tootjast võib olla valikus ka mõni lisa võimalus. Näiteks ASUSe emaplaatidel on lisaks teistele seadetele olemas ka PBO Fmax Enhancer mis üritab parandada single-core jõudlust tõstes protsessori kõige parema tuuma maksimaalset boost sagedust. pisi|Precision Boost Overdrive seaded ASUSe emaplaadi BIOSis
Curve Optimizer
Curve optimizer on Precision Boost Overdrive 2 funktsionaalsus mis lubab kasutajal seadistada protsessori pingevahemikud erinevatel taktsagedustel. Pinge ja sageduse suhet on võimalik iga tuuma jaoks eraldi muuta ning võimalik on kasutada nii negatiivseid kui ka positiivseid väärtuseid. Negatiivse väärtuse kasutamine korral ala pingestatakse protsessor ning positiivse väärtuse korral tõstetakse pinget. Alapingestamise korral on võimalik tekitada olukord kus eelnevalt mainitud limiitideni jääb rohkem ruumi ning protsessor saab pikemalt hoida oma ülekiirendatud olekut. Liiga kõrged või liiga madalad väärtused võivad põhjustada protsessori ebastabiilsust.
Funktsionaalsuse tugi generatsioonide lõikes
(2) - viitab tehnoloogia versioonile.
Vaata ka
AMD
Protsessor
Zen (mikroarhitektuur)
Ülekiirendamine
Ćmiłów
Ćmiłów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Lublini maakonnas Głuski vallas. Ćmiłów asub Lublini kesklinnast ligi 10 km lõunas.
Ludwig Heinrich
Ludwig Heinrich on olnud mitme valitseja nimi:
Messier 34
Messier 34 (ka M34 ja NGC 1039) on hajusparv, mis asub Perseuse tähtkujus.
Parve avastas Giovanni Batista Hodierna, kuid avastamisaeg pole teada. 25. augustil 1764 vaatles parve Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi.
Parv asub Maast 1500 valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 14 valgusaastat. Parv on umbes 200 - 250 aastat vana ja see sisaldab umbes 100 tähte.
Moisés Caicedo
Moisés Isaac Caicedo Corozo (sündinud 2. novembril 2001 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib Inglise kõrgliiga klubis Chelsea ja Ecuadori jalgpallikoondises.
2021. aasta veebruaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. augustil 2021 EFL Cup'i mängus Cardiff City vastu. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Belgia kõrgliigaklubisse Beerschot, kuid poolkaitsjate puuduse tõttu Brighton & Hove Albionis kutsuti ta hooaja keskel Inglismaale tagasi. Inglismaa kõrgliigas tegi Caicedo debüüdi 9. aprillil 2022 mängus Arsenali vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas sama aasta 7. mail Manchester Unitedi vastu.
Suvel 2023 liitus Caicedo ligi 116 miljoni euro eest Chelseaga.
Ecuadori jalgpallikoondises tegi Caicedo debüüdi 9. oktoobril 2020 MM-i valikmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem MM-i valikmängus Uruguay vastu. Caicedo kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal.
Tulemuslause
Eesti keele tulemuslause omadused
Tulemuslause võib olla ka küsi- või kõrvallause.
Tulemuslause on ehituselt sarnane kogeja-omajalausega, milles langevad samuti tegevussubjekt ja teema kokku, alus aga mitte. Normaallauses langevad kokku nii alus, tegevussubjekt kui ka teema ning olemasolulauses alus ja tegevussubjekt, aga mitte teema.
Tulemuslauset võib moodustada täislause asemel ka osastavas käändes oleva osaalusega. Eitava lause puhul on osaaluse kasutamine kohustuslik.
Tulemuslause soome keeles
Eesti keelega sarnaselt moodustatakse tulemuslauset soome keeles, kus saavutatav seisund võib nimisõna kõrval olla ka omadussõnaline :
Mei-stä             tulee                kuuluis-i-a ~ tanssijo-i-ta.
meie- ELA         tulema- 3SG      kuulus- PL-PART ~ tantsija- PL-PART
Eesti keeles kasutataks omadussõnalise tulemuse puhul pigem normaallauset: „Me saame kuulsaks.“
Tulemuslause inglise keeles
Inglise keeles tulemuslauset üldjuhul omaette lausetüübina ei käsitleta ning resultatiivsust seostatakse pigem perfektiivi, passiivi või kindlate sõna- või morfeemiklasside semantilise tähendusega. Küll aga on tähelepanu pälvinud resultatiivsed konstruktsioonid, millel on kindlaks määratud sõnajärg ja struktuur. Need koosnevad tüüpiliselt verbist, verbijärgsest nimisõnafraasist ja nn tulemusfraasist, milleks võib olla näiteks omadus- või määrsõnafraas.
John                pühkima- PST  laud                 puhas
muutja             viis                  muutuja           tulemus.
Tulemuslause jaapani keeles
Jaapani keeles võib resultatiivsust märkida ka tegusõnaga – sel juhul moodustatakse liitverb, mille põhiosa tähistab saavutatavat seisundit ja teine osa muutmise viisi.
John-ga           Mary-o          [uti- korosi ]-ta.
John- NOM      Mary- ACC       tulistama- tapma - PST
muutja            muutuja          viis-tulemus
Vasabi
pisi|Vasabit valmistatakse jaapani vasaabia (Wasabia japonica) taime risoomist, mida riivitakse
Vasabi ehk wasabi (jaapani keeles 山葵) ehk Jaapani mädarõigas on heleroheline teravamaitseline maitseaine, mida kasutatakse Jaapani köögis.
Vasabit valmistatakse jaapani vasaabia (Wasabia japonica) taime risoomist, mida riivitakse.
Vasabit müüakse pasta või pulbrina. Kasutatakse koos sojakastmega tempura kõrvale, toore kala ehk sashimi kõrvale ja suši maitsestamiseks.
Ludwig Heinrich (Pfalz-Simmern)
Ludwig Heinrich (11. oktoober 1640 – 3. jaanuar 1674) oli Simmern-Kaiserslauterni pfaltskrahv aastatel 1653–1673.
Elu
Ludwig Heinrich sündis Simmern-Kaiserslauterni pfaltskrahvi Ludwig Philippi ainsa ellujäänud pojana. Ta järgnes oma isale aastal 1655 ja taandus valitsemisest aastal 1673. Ta suri vähem kui aasta pärast ja maeti Stephanskirchesse Simmernis.
Abielu
Ludwig Heinrich abiellus aastal 1666 Hollandi printsi Frederik Hendriku tütre Mariaga. Abielu jäi lastetuks.
Arvo Pärdi Keskus
Arvo Pärdi Keskus (varem Rahvusvaheline Arvo Pärdi Keskus) on Lääne-Harju vallas Laulasmaal tegutsev sihtasutus, mille eesmärk on säilitada ja tutvustada Arvo Pärdi loomepärandit. Keskuse asutasid 2010. aastal Arvo Pärt ja tema perekond.
Keskuse peamine töövaldkond on Arvo Pärdi isikuarhiivi loomine ja haldamine ning seal teabe otsimiseks mõeldud Arvo Pärdi infosüsteemi (APIS) arendamine. Lisaks tegeletakse keskuses arhiivimaterjalide korrastamiseks ja kirjeldamiseks vajaliku teadustööga ning Arvo Pärdi loomingut käsitlevate publikatsioonide väljaandmisega. Keskuses asuvad lisaks arhiivile raamatukogu, kontserdisaal, klassiruumid, videotuba, näituseala, kohvik ja lastenurk, korraldatakse kontserte ja loenguid, võimalik on tellida ekskursioone ja haridusprogramme.
Aastatel 2010–2018 asus Arvo Pärdi Keskus kahes väikeses majas kinnistul, mis kannab nime Aliina.
Uus hoone
Arvo Pärdi Keskuse uue hoone kavand valiti välja aastatel 2013–2014 toimunud rahvusvahelise arhitektuurikonkursi käigus, millel osales 71 võistlustööd 24 riigist. Konkursi tulemused tegi 20. juunil 2014 teatavaks Eesti president Toomas Hendrik Ilves. Konkursi võitsid Hispaania arhitektid Fuensanta Nieto ja Enrique Sobejano. Eesti poolt kohendasid projekti kohalikele oludele sobivamaks arhitektuuribüroo Luhse & Tuhal arhitektid Ra Luhse ja Tanel Tuhal.
29. juunil 2015 kiitis Keila vallavalitsus heaks tulevase hoone kinnistu detailplaneeringu Kellasalu teel, Aliina kinnistu vahetus läheduses.
Uue hoone ehitustööd algasid märtsis 2017. Ehituse maksumuseks arvestati 6,69 miljonit eurot ja ehituse peatöövõtja oli Tartu ettevõte Ehitustrust. 19. juunil 2017 pandi keskuse uuele hoonele nurgakivi, pidulikul tseremoonial osalesid Arvo Pärt, peaminister Jüri Ratas, kultuuriminister Indrek Saar ja paljud teised avaliku elu tegelased. Hoone valmis suvel 2018.
Arvo Pärdi Keskuse pidulikud avamiskontserdid koos sõnavõttudega leidsid aset 13. oktoobril 2018. Külalisi tervitasid Arvo Pärt, keskuse nõukogu esimees Michael Pärt, keskuse juhataja Anu Kivilo ning arhitektid Enrique Sobejano ja Fuensanta Nieto. Külalistest võtsid sõna Eesti president Kersti Kaljulaid, Euroopa Komisjoni asepresident Andrus Ansip ja Eesti kultuuriminister Indrek Saar. Avamisel toimus Arvo Pärdi teose "Ja ma kuulsin hääle..." ("And I Heard a Voice...") Eesti esittekanne ansambli Vox Clamantis esituses. Üritustest toimusid ülekanded ja kokkuvõtted Eesti Rahvusringhäälingu vahendusel.
14. oktoobril 2018 toimus Arvo Pärdi Keskuse esimese kontserdihooaja avakontsert keskuse uue hoone kontserdisaalis. Esines Ameerika Ühendriikide viiulimängija Anne Akiko Meyers, keda saatis klaveril Akira Eguchi. Kavas oli lisaks Pärdi muusikale Wolfgang Amadeus Mozarti, Philip Glassi, John Corigliano ja Johann Sebastian Bachi teoseid. Ühtlasi toimus kontserdil Arvo Pärdi "Eesti hällilaulu" viiuliseade (seadnud Anne Akiko Meyers) maailma esiettekanne.
Monograafia
2020. aasta detsembris ilmus Saksamaa arhitektuurikirjastuses ArchiTangle Arvo Pärdi poja Michael Pärdi idee järgi koostatud monograafia "Ühine nimetaja" (A Common Denominator). Tegemist on foto- ja esseeraamatuga Arvo Pärdi keskuse rajamisest: hoone arhitektuurist ja ehitamisest ning muusika ja arhitektuuri ideelisest ühendamisest.
Nicolaus IV
Nicolaus IV (Girolamo Masci, ka Girolamo Massi, Girolamo Massio, Girolamo Massei, Girolamo Mascius, Girolamo Mascio, Girolamo d'Ascoli; 30. september 1227 – 4. aprill 1292) oli paavst 1288–1292. Ta oli 191. paavst ja esimene frantsisklane, kes sai paavstiks.
Girolamo Masci sündis Ascoli Piceno lähistel Liscianos ametniku peres. Ta liitus frantsisklaste orduga, kus õppis esmalt Bonaventura juures ja seejärel Perugia ülikoolis teoloogiat, saades doktorikraadi. Ta oli hiljem Roomas teoloogiaprofessor ja sai juunis 1272 frantsisklaste provintsiaaliks Dalmaatsias. Gregorius X saatis ta oktoobris 1272 saadikuna Konstantinoopolisse, kus ta kutsus õigeusu vaimulikke osalema Lyoni II kirikukogul.
Masci sai 20. mail 1274 frantsisklaste ordukindraliks, 1276 valiti ta ametisse tagasi ja ta jäi sellesse ametisse maini 1279. Ta osales 1274 II Lyoni oikumeenilisel kirikukogul. Innocentius V saatis ta mais 1276 legaadiks Konstantinoopolisse. 15. oktoobril 1276 oli ta legaat Prantsusmaal.
Nicolaus III määras Masci 12. märtsil 1278 Santa Pudenziana kardinalpreestriks. Ta andis paavstile 1279 nõu bulla "Exiit qui seminat" koostamisel. Juulis 1280 vahendas ta Sitsiilia kuninga Charlesi ja Saksa kuninga Rudolf I vahelisi läbirääkimisi. Martinus IV määras Masci 12. aprillil 1281 Palestrina kardinalpiiskopiks ja saatis 7. septembril 1283 legaadiks Viterbosse.
Kardinal Masci osales 3 paavsti valimistel 1280–1288.
Paavsti valimised 1287–1288
pisi|Nicolaus IV vapp Nicolaus IV valiti paavstiks peetripäeval 22. veebruaril 1288 Roomas Corte Savella palees ja pühitseti ametisse 25. veebruaril kardinal Matteo Orsini poolt. Ta võttis nime Nicolaus III järgi.
4. aprillist 1287 22. veebruarini 1288 toimunud paavsti valimiste viimases voorus osales 10 kardinali. Neid valimisi ei peetud II Lyoni oikumeenilisel kirikukogul sätestatud konklaavi reeglite järgi, kuna Hadrianus V ja Johannes XXI olid need reeglid tühistanud.
Need olid ajaloos kõige fataalsemad paavsti valimised, valimiste ajal suri tõenäoliselt malaariasse 4 ja vahetult enne valimisi veel 2 kardinali. Enamik kardinale lahkus suvel 1287 Roomast, kuhu jäi vaid kardinal Masci. Kui kardinalid veebruaris 1288 kogunesid Roomas taas paavsti valima, valisid nad 15. veebruaril kompromisskandidaadina Masci, kes keeldus ametist, kuid ta valiti 22. veebruaril uuesti paavstiks.
Suhted Sitsiiliaga
Nicolaus IV taotles Sitsiilia jäämist Anjou dünastia valdustesse, kuigi 1282 toimunud Sitsiilia vespriga oli dünastia troonilt kukutatud ja troon läinud Aragóni dünastia kätte.
Paavst püüdis moodustada sõjalist liitu Kastiilia ja Prantsusmaa vahel Aragóni vastu. Ta tühistas Canfranci rahulepingu ja kroonis 29. mail 1289 Rietis Sitsiilia kuningaks Carlo II. Kui Aragóni päritolu Sitsiilia kuningas Jaime tungis Lõuna-Itaaliasse, üritas paavst finantseerida sõjaretke tema vastu.
Paavst tunnustas augustis 1289 Inglise kuninga Edward I vahendusel saavutatud rahulepingut. Ta vabastas Aragóni kuninga Alfonso III ekskommunikatsioonist, kui kuningas lubas mitte abistada oma venda Jaimet, kes Alfonso III surma järel 18. juunil 1291 sai aga ise Aragóni kuningaks.
Paavst saatis 23. märtsil 1290 kardinal Benedetto Caetani (hilisem paavst Bonifatius VIII) legaadiks Sitsiiliasse.
Middendorff
Middendorff (ka Middendorf) oli Liivimaa ja Eestimaa aadlisuguvõsa.
Nicolaus IV
Suhted Hiinaga
Nicolaus IV saatis 1289 Hiinasse misjoneerima frantsiskaani munga Giovanni di Monte Corvino.
Middendorff
Albrecht Middendorp (surnud enne 1555) oli Riia kodanik. Tema pojapoeg, kaupmees Hermann Middendorff, sai 1677 Tallinna kodanikuks ja suri seal 1695. Middendorffid on olnud Keila ja Karuse koguduse õpetajad.
Nicolaus IV
Suhted Inglismaaga
Inglismaa kuningas Edward I saatis saadikuks Rooma Dublini peapiiskopi William Houghtoni, kellele paavst andis 10. novembril 1289 kirja Inglismaa kohta.
Middendorff
Suguvõsa tuntuim esindaja oli teadlane Alexander Theodor von Middendorff.
Suguvõsa esindajad jagunesid kaheks: Alexander von Middendorffi järglased olid 1860. aastal kantud Liivimaa ja Eduard von Middendorffi järglased 1878. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Nicolaus IV
Suhted Portugaliga
Nicolaus IV kinnitas 1289 Portugali kuninga Dinizi ja piiskoppide vahelise kokkuleppe. Ta saatis 2. märtsil 1289 legaadina Portugali kardinal Benedetto Caetani (hilisem paavst Bonifatius VIII).
Suhted Saksamaaga
Nicolaus IV taasalustas läbirääkimisi Saksa kuninga Rudolf I-ga tema kroonimise üle Saksa-Rooma keisriks, kuid Rudolf suri 15. juulil 1291.
Suhted Ungariga
Nicolaus IV taunis 1290, et Saksa kuningas Rudolf I määras Ungari valitsejaks oma poja Albrechti. Paavst kuulutas Ungari oma vasalliks ja läänistas selle Sitsiilia kuningaks kroonitud Carlo II-le.
Ristisõja kavandamine
Nicolaus IV kutsus 1289 ja 1291 korraldama ristisõda Lähis-Idas, kuid Euroopa valitsejad polnud ristisõjast huvitatud.
Nicolaus IV ja Eesti
Nicolaus IV sätestas 16. veebruaril 1290 Tartu piiskopile volituse anda absolutsiooni neile, kes olid vaimulikke halvasti kohelnud.
Sisepoliitika
Nicolaus IV valiti Rooma senaatoriks. Ta edutas kuurias ja Kirikuriigis Colonna suguvõsa liikmeid ja 1290 määrati Giovanni Colonna Rooma senaatoriks.
Ta saatis 1288 dominiiklase Jacopo de Voragine legaadiks Genovasse, et ta vabastaks linnriigi interdiktist, vastukaaluks määras paavst munga Genova peapiiskopiks.
Suhted kiriku institutsioonidega
Nicolaus IV sätestas 18. juulil 1289 avaldatud bullas "Coelestis altitudo", et pool Püha Tooli sissetulekutest peab minema kardinalide kolleegiumile.
Ta tunnustas 17. augustil või 18. augustil 1289 frantsisklaste tertsiaaride ordu reegleid.
Ta saatis Montepulciano Agnese assisteerima Proceno kloostri rajamist ja määras ta kloostri prioriks.
Teoloogilised vaidlused
Nicolaus IV mõistis 1290 hukka apostoolikute liikumise.
Misjon
pisi|Nicolaus IV ja [[dominiiklased|dominikaani mungad. Riccoldo da Monte di Croce, "Liber peregrinationis", Bibliothèque nationale de France, 1410–1412]] Nicolaus IV saatis misjonäre Hiinasse, Bosniasse, Bulgaariasse, Serbiasse, Etioopiasse ja Pärsiasse.
Ta saatis Pärsia kristlastele 1288 bulla "Habet carissima filia". Ta saatis 1291 Pärsia il-khaani naisele bulla "Gaudemus in Domino".
Ta nõudis 1291 avaldatud bullas "Pastoralis officii" mongoli valitsejatelt, et nad asuksid katoliku kiriku osadusse.
Suhted juutidega
Nicolaus IV avaldas 5. septembril 1288 bulla "Turbato corde", milles keelas katoliiklastel võtta omaks judaismi.
Uued kardinalid
Nicolaus IV määras 6 uut kardinali 16. mail 1288 toimunud konsistooriumil. Ta soovis kardinaliks määrata Ascoli Conradi, kes suri enne konsistooriumit.
Nicolaus IV kultuuriloos
Nicolaus IV lasi Rooma Santa Maria Maggiore kiriku lähistele rajada uue paavstipalee.
Tema ajal renoveeriti Roomas Lateraani basiilikat ja Santa Maria Maggiore kirikut, mille apsiidil on teda kujutatud.
Ta tunnustas 1289 Montpellier', 1290 Macerata ja 9. augustil 1290 Coimbra ülikooli rajamist. Ta ähvardas katkestada kõrghariduse andmise Padovas, nõudes kohalikelt munitsipaalametnikelt, et nad võtaksid 15 päeva jooksul tagasi õppejõududele määratud karistused.
Ta teatas 1292, et kõik Bologna ülemdiakoni poolt doktorikraadi saanud isikud võivad õpetada igal pool ilma kohalike võimude tunnustust vajamata.
Tema hauamonumendi püstitas 1574 Rooma Santa Maria Maggiore kirikus Domenico Fontana.
Surm
Nicolaus IV suri 4. aprillil 1292 Roomas Santa Maria Maggiore kiriku lähedale rajatud paavstipalees ja maeti Santa Maria Maggiore kirikusse.
Andrei Kalimullin
Andrei Kalimullin (sündinud 6. oktoobril 1977 Kohtla-Järvel) on vene päritolu Eesti jalgpallur (kaitsja).
Neff
Neff (vene keeles Неф) oli Eestimaalt pärit aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Suguvõsale pani aluse vallaslapsena sündinud akadeemik Carl Timoleon von Neff (1804–1876), kes tõsteti 1860. aastal Venemaa aadliseisusse. Abielu kaudu Luise von Kaulbarsiga (1804−1882) langes suguvõsa kätte Muuga mõis. Tema poeg Reinhold Heinrich Gaston von Neff (1841–1906) immatrikuleeriti 15. jaanuaril (vkj) 1881 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Haaslava meeskoor
Haaslava meeskoor on Tartu maakonnas Kastre vallas Haaslaval tegutsev meeskoor.
Koori asutas 15. jaanuaril 1923 Aksel Rüütel. Koor kandis algul nime Haaslava Meeslauluselts.
Koori juhib aastast 1988 Kalev Lindal.
Kristiine Miilen
Kristiine Miilen (sündinud 4. detsembril 1996 Viljandis) on eesti võrkpallur, kes mängib hooajast 2023/24 Prantsusmaa meistriliiga klubis Vandœuvre Nancy.
Karjäär
Rahvusnaiskonna nurgaründaja Kristiine Miilen hakkas võrkpalliga tegelema kolmandas klassis Merle Keerutaja käe all. Mänginud noorteklassides Viljandi SK-s.
Kuulunud tütarlaste (sündinud 1996–1997) koondisse. Kuulunud tütarlaste (sündinud 1996–1998) rannavõrkpalli koondisse. Kuulub Eesti naiste võrkpallikoondisse.
Kevin Saar
Kevin Saar (sündinud 15. jaanuaril 1995 Kuressaares) on eesti võrkpallur. Alates 2018. aastast on teda vajadusel kaastatud Eesti võrkpallikoondisse ning hooaja 2022/23 keskpaigast mängib ta Bahreini meistriliiga klubis Al Najma.
Noortekoondis
Kevin kuulus aastatel 2010–2014 Eesti noormeestekoondisse (sündinud 1995. aastal ja hiljem), kelle treeneriteks olid Toomas Jasmin ja Marko Mett. Koondisega osaleti U18 ja U20 EM-valikturniiridel, kuid finaalturniirile ei jõutud. Osaleti ka teistel rahvusvahelistel turniiridel, millest võideti 2013. aastal Soomes toimunud turniir. Kevin täitis algusaastatel koondise kapteni rolli.
Eesti võrkpallikoondis
2018. aastal kutsuti Kevin esimest korda Eesti võrkpallikoondise juurde B-koondise koosseisu ning ta sai mänguaega väiksematel turniiridel, kuid A-koondise koosseisu ei pääsenud. Ta debüütmäng (B-)koondise eest oli 2018. aasta juunis Tallinnas toimunud rahvusvahelisel turniiril Tallinn International Volleyball Cup, kus jäädi nelja meeskonna konkurentsis kolmandaks. 2019. aasta alguses kuulus Kevin EM-valikturniiril esimest korda Eesti võrkpallikoondise A-koondise koosseisu. Euroopa Liigas on ta esindanud Eestit kahel turniiril (2019 alagrupifaasis ja 2022). Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril pole ta siiani koondisse mahtunud.
Klubivõrkpall
Hooajal 2013/14 mängis Kevin Danpower Võru/Noortekoondises, kui võistkonnaga osaleti Eesti meistrivõistlustel ja Schenker Liigas, kuid säravamad tulemused jäid saavutamata. Samal hooajal esindas ta ka Rakvere võrkpalliklubi.
Hooajal 2014/15 mängis Kevin Rakvere võrkpalliklubi ridades. Klubi osales Eesti meistri- ja karikavõistlustel ning Schenker Liigas, kuid medalitele ei jõutud. Järgneval hooajal (2015/16) klubis jõuti Eesti karikavõistlustel teisele kohale, Saja Liigas neljandale ja Eesti meistrivõistlustel kolmandale kohale. Kevin oli meeskonnas põhimängijate hulgas. Ta jätkas meeskonnas ka uuel hooajal (2016/17), kui suudeti mõneti üllatuslikult võita Credit24 Meistriliiga. Kevin oli meeskonna kindel põhimängija.
Hooajaks 2017/18 vahetas ta Eestis klubi ning liitus Pärnu võrkpalliklubiga. Eesti karikavõistlustel jõuti poolfinaali, Credit24 Meistriliigas saadi teine ja Eesti meistrivõistlustel kolmas koht. Klubi osales ka CEV Challenge Cupil, kus jõuti 1/8 finaali.