cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludza maakond
Ajalugu
Aastal 1941 liideti Nautrēni vald Rēzekne maakonnaga. Aastal 1949 maakond likvideeriti ja selle territoorium jagunes nelja rajooni vahel.
Viciebski kubermangu osana
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond haldusüksusteks, mida nimetatakse volostiteks (vene keeles волость), aga mille kohta lätlased on kasutanud sõna vald (läti keeles pagasts). Sõna pagasts pärineb ilmselt 10. sajandil Vana-Vene haldusjaotuses olnud üksuse nimetusest погост. Maakonna keskuseks oli maakonnalinn (Ludza), lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 16 valda.
Haldusjaotus Läti Vabariigis
Halduslike muudatuste tagajärjel oli maakonnas aastaks 1940 lisaks Ludzale veel kaks linna: Kārsava ja Zilupe. Toona oli maakonna koosseisus 12 valda.
Väinö Kaasalainen
Väinö Viljam Kaasalainen (10. detsember 1902 Pyhäjärvi – 14. aprill 1955 Mikkeli) oli Soome rahvakoolijuhataja ja poliitik, ta kuulus Maaliidu) ridadesse. Ta oli aastatel 1933–1939 ja 1951–1955 Eduskunna liige. Aastal 1944 oli ta Soome teine teede- ja avalike tööde minister Edwin Linkomiehe valitsuses.
Ta sündis aastal 1902 Pyhäjärvil Viiburi läänis (praeguse haldusjaotuse järele Priozerski rajoonis Leningradi oblastis). Ta astus aastal 1923 ülikooli, aastal 1931 sai ta filosoofia magistriks.
Aastatel 1926–1940 töötas ta Räisälä rahvaülikoolis (asus Viiburi läänis, praeguse nime ja haldusjaotuse jäele Melnikovos Priozerski rajoonis Leningradi oblastis). Aastatel 1940–1947 töötas ta Liminka rahvaülikoolis (asus Põhja-Pohjanmaa maakonnas). 13. jaanuarist 1944 kuni 8. augustini 1944 oli ta Soome teine teede- ja avalike tööde minister Edwin Linkomiehe valitsuses.
Liis Ott
Liis Ott (sündinud 18. mail 1990) on endine eesti jalgpallur ja praegune arst.
Väinö Kaasalainen
Isiklikku
Tema vend Nestori Kaasalainen (1915–2016) oli samuti Maaliidu poliitik, ta oli aastatel 1966–1968 Soome põllumajandusminister Rafael Paasio esimeses valitsuses ning aastatel 1970–1971 Soome põllumajandusminister ja aastal 1971 Soome põllumajandus- ja metsandusminister Ahti Karjalaineni teises valitsuses.
Liis Ott
Ta mängis viimati Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Tammeka.
Jasmine Thompson
pisi Jasmine Ying Thompson (sündinud 8. novembril 2000) on Suurbritannia laulja ja Youtube'i kuulsus.
Thompson alustas karjääri 10-aastaselt, filmides ennast laulmas ning laadides videod Youtube'i.
Aastal 2014 tegi ta koostööd Saksamaa deep house'i produtsendi Robin Schulziga laulus "Sun Goes Down". Laul jõudis esikümnesse paljude riikide edetabelites, sealhulgas Austraalias, Saksamaal, Austrias ja Šveitsis. 2017. aasta augusti seisuga on tal 2,8 miljonit jälgijat ja üle 460 miljoni vaatamise. Tema akustiline kaver Chaka Khani laulust "Ain't Nobody" jõudis 32. kohale Suurbritannia singlite edetabelis; see edu viis selleni, et tema kaverit kasutati Sainsburys reklaami taustalauluna. Remiks DJ Felix Jaehni poolt aastal 2015 sai suureks hitiks; remiks tuli Suurbritannias teisele kohale ning jõudis edetabelisse veel mitmes riigis. Tema häält on kirjeldatud sõnadega kummaline, pehme ja hõõguv.
Elu
Thompson sündis 8. novembril 2000 Londonis. Ta on pooleldi inglane (isa poolt) ja pooleldi hiinlane (ema poolt). Pereliikmed ja fännid on Thompsonit kirjeldanud nii: "Ta on alandlik, kaastundlik ja väga armastav inimene."
Aastal 2017 avas Thompson avalikkuse ees vanemate abielulahutuse teemat, mis inspireeris teda muusika kirjutamisel. Intervjuu tehti Thompsoni EP "Wonderland" ilmumise puhul.
Gabriel Jesus
Gabriel Fernando de Jesus (sündinud 3. aprillil 1997 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliiga klubis Arsenal ja Brasiilia jalgpallikoondises.
Gabriel Jesus alustas klubikarjääri Brasiilia kõrgliigaklubis Palmeiras. Ta valiti 2015. aastal Brasiilia kõrgliiga parimaks uustulnuks. Samal aasta tuli ta meeskonnaga Copa do Brasili võitjaks. Järgmisel aastal aitas ta Palmeirasel pärast kahte aastat tulla taas Brasiilia meistriks ning ta valiti kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.
2017. aasta jaanuaris liitus ta 32 miljoni euro eest Premier League'i klubiga Manchester City. Seal mängis ta viis ja pool hooaega. Manchester City meeskonnas lõi ta 95 väravat, millest 58 Inglismaa kõrgliigas. Tema kõige resultatiivsem hooaeg Manchester Citys oli 2019/20, mil ta lõi 23 väravat, millest 14 Premier League'is. Manchester Cityga tuli ta Inglismaa meistriks neli korda.
2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Arsenaliga.
Koondisekarjäär
Esimese värava Brasiilia koondise särgis lõi ta 1. septembril 2016 MM-i valikmängus Ecuadori vastu.
2019. aastal võitis ta Brasiilia koondisega Copa América.
PD-50
Ujuvdokk-50 (vene keeles плавучий док-50, lühend ПД-50) oli 1979. aastal NSV Liidu sõjamerelaevastiku tellimusel Götaverkeni laevatehases (läks pankrotti 1989. aastal) Hisingeni saarel Göteborgis valminud ujuvdokk (projekt 7454).
2018. aasta novembrist alates on dokk talitlusrikke tõttu Murmanski lähedal Koola lahes umbes 50 meetri sügavusel vee all.
81 (bussiliin)
81 on ajutine Tallinna bussilliin, mis teenindab reisijaid marsruudil Reisisadama A-terminali-Kakumäe sadam. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub merepäevade ajal.
Kubjas
Kubjas oli talupojast mõisa ametiisik, mõisasundija, kes tegeles talupoegadest teoliste töölesundimise, järelevalve ja karistamisega.
Sillakubjas oli sillutustööde ülevaataja.
Howard Florey
Howard Walter Florey (24. september 1898 – 21. veebruar 1968) oli austraalia farmakoloog ja patoloog, kes sai 1945. aastal koos sir Alexander Flemingu ja sir Ernst Chainiga Nobeli meditsiiniauhinna penitsilliini avastamise eest.
Kuigi penitsilliin avastamise eest sai kõige rohkem tunnustust Fleming, oli Florey panus väga oluline, sest ta viis 1940. aastal Oxfordis läbi esimese penitsilliini kliinilised katse. Florey ja Chain manustasid penitsilliini Oxfordi politsei konstaablile, kes hakkas paranema, kuid suri hiljem, sest teadlastel ei õnnestunud toota piisavas koguses penitsilliini. Koos Chainiga õnnestus tal penitsilliin hiljem muuta kasutatavaks ravimiks.
Florey personaalsed ja koos Flemingu ja Chainiga tehtud avastused on aidanud päästa üle 200 miljoni inimese elu ning teda peetakse Austraalia ajaloo üheks olulisimaks teadlaseks.
Arved Paul
Arved Paul (25. oktoober 1913 Tõstamaa – 29. juuli 1960 Haapsalu) oli eesti vaimulik.
Ta oli aastatel 1947–1950 Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1953 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Aastal 1953 arreteeriti ta uuesti Nõukogude repressiivorganite poolt, aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1956–1960 oli ta Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, lisaks sellele hooldas ta aastatel 1957–1960 Martna Püha Martini kogudust.
Isiklikku
Tema poeg Toomas Paul on eesti vaimulik, teoloog, kiriku- ja kultuuriloolane, dr. theol; vend Ilmar Paul oli Nõukogude sõjaväelane, polkovnik, teine vend Arnold Paul oli Pärnus kooliõpetaja.
Virve Valtmann-Valdson
Virve Valtmann-Valdson (sündinud 3. märtsil 1939 Lääne-Virumaal Aaspere vallas Vatku külas) on eesti käsitöömeister ja- koolitaja.
Elulugu
Virve Valtmann-Valdson (neiuna Allese) sündis 3. märtsil 1939 Lääne-Virumaal Aaspere vallas Vatku külas. Ema suri, kui Virve oli kolmenädalane. Üles kasvatasid ta tädi Milde (24. a) ja vanaema. Virve isa oli Omakaitses ja sõja ajal metsavennana elas metsas punkris. Vanaema suri, kui Virve oli 17. Virve abiellus 18aastasena ja aasta pärast sündis tal poeg. Abielu lahutati, kui poeg oli 15aastane ning Virve jäi üksi poega kasvatama.
Peaaegu kogu täiskasvanuelu on ta elanud Tartus ja Tartumaal, töötanud joonistamise ja käsitöö õpetajana ja tegutsenud käsitöömeistrina. 2010. aastal kolis Virve Tartust Neemele poja pere juurde, 2017. aastal tuli aga Tartusse tagasi.
Hariduskäik
Ama algkool
Kadrina 7-klassiline Mittetäielik Keskkool
Tartu Kujutava Kunsti Kool – 1954. –1959.a joonistus- ja joonestusõpetaja
Vabariiklik Õpetajate Täiendusinstituut – 1988. a täienduskursus käsitööringi juhataja erialal, 1990. –1991. a täienduskursus tütarlaste tööõpetuse erialal, 1992. a täienduskursus tütarlaste tööõpetuse erialal
Eesti Hariduse Arenduskeskus – 1991. a tütarlaste tööõpetuse eriala, rahvakunst ja tikkimine, kodundus ja tööõpetus
Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus – 1996., 1998., 2000. a rahvarõiva valmistamise kursused, kolm etappi
Töö
Järgnevalt on välja toodud meistri töökogemused alates esimesest töökohast 1959. aastal kuni tänaseni.
1959–1960 Tartu Linna Kaubandusvalitsuse kunstnik, kaupluse nr 18 dekoraator
1962–1964 Puhja Keskkool, joonistamise õpetaja
1963–1965 Ulila ja Kaimi kool, käsitööõpetaja
1963–1978 Tartu Linna 1. Töölisnoorte keskkool, joonestusõpetaja
1968–2001 Tartu Linna Pioneeride Maja suveniiride ringi õpetaja, osakonnajuhataja ametikohale üle viidud alates 1990. a
2001–2003 Tartu Katoliku Koolis käsitööõpetaja
2005 – … rahvusliku käsitöö õpetaja Eesti Rahva Muuseumi ja Rahvakultuuri Arendus – Koolituskeskuse korraldatud rahvarõivakooli kursustel
2020 – … käsitööringi juhendaja Tartu Karlova-Ropka haruraamatukogus
Haruldane liik
Haruldane liik (inglise rare species) on piiratud leviku ning väheste ja väikesete populatsioonidega liik.
191 eKr
191. aasta eKr ehk ab urbe condita DLXIII (563).
Liis Pello
Liis Pello (sündinud 7. veebruaril 1988 Keilas) on eesti jalgpallur.
Ta mängib aastast 2006 Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Flora.
Porajärvi
Ajalugu
Porajärvi täpne asustamisaeg pole teada. Küla algse elanikkonna moodustasid peamiselt karjalased, kes elasid selles piirkonnas 8. sajandist eKr. Olles sattunud 13. sajandil järk-järgult Novgorodi Vabariigi võimu alla, olid ka Porajärvi elanikud õigeusu omaks võtnud. Novgorodi vallutamise järel sattus kogu Ida-Karjala Moskva Suurvürstiriigi võimu alla ning 16. sajandist peale pidasid Rootsi ja Moskva Karjala pärast mitu sõda maha. 16. sajandist on kindlalt teada ka Porajärvi asula olemasolu. Sõdades suutis Moskva hoida Porajärvi oma riigi koosseisus.
Liis Pello
Ta mängib Eesti naiste jalgpallikoondises.
Porajärvi
Ajalugu
Porajärvi olukord muutus 1809. aastal, mil Venemaa Keisririik liitis endaga Soome. Pärast Soome rahvuslikku ärkamisaega võtsid soomlased endale sihiks ka Karjalas rahvuslikke ideid levitada. Porajärvi kui Soome piirile väga lähedal asuv küla sai sellest palju kasu: soomlaste toel ehitati koole, levitati rahvuslikke ideid ning toetati kohalikus keeles kiriku loomist. 1868. aastal algas ka Porajärvi aktiivsem arendus, kui valmis rauasulatustehas. Tehas töötas kuni 1908. aastani, mil see tulekahjus hävis. 20. sajandi alguseks kandsid soomlaste toel ehitatud koolid vilja – kohalik identiteet oli muutunud Soomega tugevalt seotuks ning end peeti rohkem soomlasteks kui karjalasteks.
Soomega seotud rahvustunne andis tulemusi hõimusõdade ajal, mil Aunuse retke ajal 6. juunil 1919 Porajärvis läbi viidud koosolekul otsustati Venemaa koosseisust välja astuda ja Soomega ühineda. Repola külast saabus Porajärvisse vabatahtlike maakaitsesalk Walde Sario juhtimisel, septembris aga jäägripolgu allüksus. Porajärvi oli Soome koosseisus kuni 14. oktoobril 1920 allkirjastatud Tartu rahuni, millega Soome loobus mistahes territoriaalsetest nõudmistest Ida-Karjalale, sealhulgas loovutades Porajärvi.
1939. aastal Talvesõjale eelnenud Soome–Nõukogude läbirääkimistel proovis Nõukogude Liit saavutada maa-alade vahetust, pakkudes Karjala maakitsuse, Tütarsaarte ja osa Petsamo eest Repola ja Porajärvi kihelkondi, kokku 5529 ruutkilomeetri ulatuses. Soome loobus vahetusest, sest soomlaste arvates olid Repola ja Porajärvi maa-alad strateegiliselt halvasti kaitstavad ja vahetuse väärtus poleks olnud samal tasemel. Porajärvi oli ka üks Punaarmee rünnaku alguspunkte Talvesõja algul.
Teise maailmasõja ajal toimunud Jätkusõjas okupeeris Soome märgatava osa Ida-Karjalast, sealhulgas ka Porajärvi. Asula oli Soome mõju all 1941. aasta suvest kuni 1944. aasta juulini. Kogu 1944. aasta juuli toimusid Porajärvi ümbruses lahingud Soome ja Nõukogude vägede vahel, kuid lõpuks pidi Soome taanduma ja Porajärvi langes taas Nõukogude võimu kätte.
Geograafia
Porajärvi asub Suojärvi rajoonis. Asulast voolab läbi Suunujoki. Küla ümbrus on soine ja mitmed tuntud Karjala sood asuvad selle lähedal.
Majandus
Porajärvi on üks Karjala puidutööstuse keskustest. Samuti toetavad asula arengut kalandus ning asulat läbiv raudtee. Asulas on kultuurimaja, keskkool, Sberbanki kontor ja postkontor.
Asulas on hästi säilinud 19. sajandi ja 20. sajandi alguse hooned ning asulat ümbritseb puutumata loodus, mistõttu on küla üheks sissetulekuallikaks ka turism. Kuulus turismiobjekt Porajärvi lähedal on Rootsi kivi, mille juures Rootsi–Vene sõdades pärimuse järgi Karjala teejuht Rootsi sõdureid täis paadi ära uputas. Samuti on mälestusmärgina säilitatud Nõukogude sõdurite massihaud.
Käilakuju
pisi|Käilakuju laeva [[vöörieendis]] Käilakuju on purjelaeva vööriosas asuv reljeefne kaunistus. Käilakujusid kasutati 16.-20. sajandini.
Valgetähn-pajuliblikas
Valgetähn-pajuliblikas (Nymphalis xanthomelas) on liik päevaliblikaid.
Varem Eestis haruldane, ent vahel sisserändav, võib talvituda (valmikuna).
Sarnaneb koerliblikaga, kuid on veidi suurem.
1928. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
'''Eesti-Soome 1928. aasta maavõistlus poksis''' toimus 14. detsembril Helsingis Remanderi maja Valges saalis (Aleksanterinkatu 16). Soome võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Runar Dickman (FIN) – Valter Mürk (EST) 3 – 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Nils Strömberg (FIN) – Erich Taar (EST) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Sulo Tirinen (FIN) – Anatoli Luts (EST) TKO 1
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Kaarlo Väkevä (FIN) – Artur Maasik (EST) KO 3
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Valter Palm (EST) – Johan Hellström (FIN) 3 – 0
Virtin
Virtin (saksa keeles Wirtin 'perenaine') on eramajapidamise naissoost juhendaja ja juht.
Eestimaal oli virtin mõisatöötaja, kelle järelevalve all oli mõisa kari, köök ja kelder.
Jaak Kissa
Jaak Kissa (1843–1930) oli Abjast jõukast mulgi suurperest pärit eesti talumees, üks esimesi eestlasest mõisaomanikke.
Kissa rentis pikka aega Saverna mõisa Võrumaal, mille mõni aeg pärast mõisate omandiõiguse seisuslikest piirangutest vabastamist (1866) ka 1874. aastal Adolf von Pfeifferilt 24 000 rubla eest päriseks ostis. Mõisa suurus oli 92,17 taalrit. 1919. aastal võõrandati suurem osa mõisast maareformi käigus, kuid jäänukkrunti hoidis Kissa ka hiljem.
Vägeva raamatukogu
pisi|Raamatukogu asus endises raudteetööliste elamus Vägeva raamatukogu oli raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Vägeva külas.
Jaak Kissa
Kuna Kissa oli juba mõisa ostmisest saati võlgades nii oma perekonnaliikmete kui ka teiste võlausaldajate ning rajandusasutuste ees, on tema kohta säilinud arvukalt kohtudokumente.
Lucian Freud
pisi|Lucian Freud (2005) Lucian Michael Freud (8. detsember 1922, Berliin – 20. juuli 2011) oli Briti realistlik ja ekspressionistlik maalikunstnik.
Vägeva raamatukogu
Raamatukogu asutati 1948. aastal ja suleti 2019.
Jaak Kissa
Jaak Kissa oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi liige.
Lucian Freud
Freud oli juudi päritolu sakslane. Ta sündis Berliinis, kuid immigreerus 1933. aastal Hitleri võimuletuleku ajal perega Inglismaale.
Vägeva raamatukogu
Raamatukogu juhataja on Maret Hurt.
Katrin Kaarna
Katrin Kaarna (sündinud 1. juulil 1980 Jõgeval) on eesti jalgpallur.
Lucian Freud
Freudi tunti peamiselt jämeda värvijoonega portreede ja figuratiivsete aktimaalide järgi. Teda peeti oma aja üheks tähtsaimaks Briti kunstnikuks ja 20. sajandi üheks tähtsaimaks portreemaalijaks. Freudi maalid on hinnatud, sest neis on psühholoogilist sügavust ning need vaatlevad kunstniku ja modelli suhet sageli ebamugavust tekitavalt.
Katrin Kaarna
Ta mängis muu hulgas Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Tammeka.
Aastatel 2003–2007 mängis ta Eesti naiste jalgpallikoondises.
Lucian Freud
Freudi sõnul on aktimaali peamine eesmärk tekitada juuresoleku tunne, mis fotograafia ajastul ei ole enam enesestmõistetav. Erinevus fotograafia ja aktimaali vahel seisneb tema väitel "selles, missugusel määral maali kummagi osapoole, modelli ja kunstniku tunded teineteise omadega põimuvad. Fotograafias on see võimalik vähesel määral, aga maalikunstis peaaegu lõputult".
Lapsepõlv ja noorus
Lucian Freud oli Sigmund Freudi lapselaps. Tema isa Ernst Freud oli arhitekt, ema Lucie Brasch õppis klassikalist filoloogiat ja kunstiajalugu. Koos lastega käisid nad pidevalt muuseumides, nende korter oli sisustatud moodsa mööbliga ning seintel rippusid klassikalised maalid. Ema toetas poja huvi kunsti vastu: ta hoidis alles kõiki oma laste joonistusi. Tänu temale on meieni jõudnud Freudide perekonnakirjad, sealhulgas kunstniku lapsepõlve kirjad.
Kui natsid 1933. aastal võimule tulid, immigreerus Lucian Freudi pere Inglismaale, kodakondsuse sai Freud aastal 1939. Ta õppis maalimist Londoni kunstikoolis Central School of Arts, kus ta oli tuntud nii oma maaliande kui ebatavalise käitumise poolest. Ilmekas kunstnik oli silmapaistev isiksus. Nagu ta hiljem ise kuulutas, oli kogu tema kannatlikkus seotud kunstiga ja päriseluks ei jäänud seda üle. Ta sattus kergesti kaklustesse, teda heideti mitmest koolist välja, ühes neist oli ta põhjustanud tulekahju. Kaasaegsed ütlevad, et ta mängis eluga, kuid püüdis sellest hoolimata mõista selle loomust. Lucian austas oma vanaisa psühholoog Sigmund Freudi eelkõige hoopis bioloogiks olemise eest, kuna ta tundis bioloogia vastu tõelist huvi ja armastas loomi. Loodus loomade ja inimeste kujul pole tema maalides ideaalne: ta ei ilusta tõde, kuid sellel tõel on oma võlu, teatud esteetika.
Dedhami kunstikoolis East Anglian School of Painting and Drawing oli tema õpetajaks Cedric Morris, üks kooli asutajatest. Ta suunas Freudi maalima otse lõuendile, ilma eelneva kavandita. Morris märkas poisi annet ja toetas teda tema stiili kujunemise teel. 1941. aastal maalis õpetaja 19aastase Freudi. Noor looja võttis kunstnikult idee maalida kaunistusteta ning uurida hoolikalt kujutatavat. Hiljem kolis ta Pariisi, kus kohtus selliste kunstnikega nagu Francis Bacon ja Alberto Giacometti. Nad vahetasid aktiivselt ideid, lõid isegi ühisnäituse "Crossing the Channel: Friendship and Connections Londonis ja Pariisis 1946–1965".
Alex Reidi & Lefèvre'i galerii organiseeris Freudi esimese näituse aastal 1944. Freud kohtus oma eluaegse sõbra ja mõttekaaslase Francis Baconiga järgmisel aastal ning maalis temast 1952. aastal portree, Freudi ennast on kujutatud enam kui kahekümnel Baconi maalil. Freud kirjeldas oma teoseid autobiograafilistena, kuna tema maalid kujutasid enamasti inimesi tema lähiringkonnast: pereliikmeid, sõpru ja teisi kunstnikke. Aastal 1948 abiellus ta skulptor Jacob Epsteini tütre Kitty Epsteiniga, keda on kujutatud ka samal aastal valminud varases hollandi stiilis maalil "Tüdruk roosidega".
Väljakujunenud stiil
Freudi maalimisviis mõjutas tema tervist. Ta vaatles objekti liiga lähedalt ning selle tõttu tekkisid tal nägemishäired. 1954. aastast hakkas ta joonistama püsti seistes. Samuti muutus tema peamise tööriista ehk pintsli välimus. Ta nimetas seda idioomi muutuseks. Freudi 1958. aasta isikunäitust Marlborough galeriis ei võetud kuigi hästi vastu. Kunstikriitik Kenneth Clark, kes oli varem olnud suur Freudi toetaja, käis korra galeriis ning pööras kohe ümber ja lahkus, mainides Freudile, kuidas ta imetleb tema julgust. Freud ise ütles selle peale: "Kriitikud ei suuda taluda mõtet, et andekad inimesed suudavad teha asju, milleks nemad pole olnud võimelised ega ole ka kunagi tulevikus." Sel ajal käis Freud ka mitmel näitusel välismaal: Colmaris vaatamas Grünewaldi, Montaubanis Courbet’d ja Haarlemis Halsi.
Freud oli juba Dedhamis õppides tundnud suurt huvi taimede maalimise vastu. "Ma märkasin, et kui mu elus on teatud pinged, pöördun ma inimeste maalimise juurest taimede juurde; ma eelistan töötada täielikus isolatsioonis. Inimeste mittekasutamine on nagu sügav hingetõmme." Tema lapsepõlvekodus oli olnud reproduktsioon Düreri maalist "Das große Rasenstück", mis oli Freudile eredalt meelde jäänud. "Interjöör taimega" on Freudile omane taimedega vaikelu.
Freudi ema oli alati tahtnud oma poja elust osa võtta, palju rohkem kui ta isa. "Isa oli vaga ja tõrges, ema oli see, keda ma vältisin. Ta nägi minus mingisugust heroilist kuju," ütles Freud ise. Tema vennad nõustusid, et Lucian oli ema lemmiklaps ning instinktiivselt oli Freud ta eemale tõrjunud: "Ma põlgasin tema huvi, ta oli nii intuitiivne." Kui Freudi isa 1970. aastal suri ja ema üritas endalt elu võtta, hakkas Freud ema eest hoolt kandma. Ta viis teda 4–5 korda nädalas hommikust sööma ning seejärel maalis teda. "Ma hakkasin teda maalima, kuna ta ei huvitunud enam minust. Ma ei oleks seda teha suutnud, kui ta oleks minu vastu huvi tundnud." Freud maalis oma ema järgmised 15 aastat kõikvõimalikes vormides: kurvana, vihasena, pettununa, raamatut lugedes, poolunes voodis lebades. Need portreed, pildid emotsionaalsuset, pagendatusest ja eitamisest, on unikaalselt intiimsed ning psühholoogiliselt sügavad. Freud maalis oma ema ka 1989. aastal 93aastasena, päev pärast tema surma, silmad kinni. Pärast seda maalis ta oma lapsi, kuid hoidus taas sentimentaalsusest ja keskendus pildi edastamisel. Seejärel võttis ta veelgi tugevamalt fookusesse figuuri, püüdes mitte lähtuda pea proportsioonidest, nagu ta oli varem teinud.
Aastal 1981, kui Freud hakkas lähenema 60. eluaastale, hakkas ta muretsema oma vasaku käe pärast, millega ta maalis, kartes, et ta ei saa seda enam kunagi õlast kõrgemale tõsta. Seetõttu otsustas ta inspireerituna Watteau teosest "Fête galante" maalida suures formaadis teose "Large interior W11", milleks kulus kunstnikul kaks aastat. Maalides oli Freudi eesmärk luua midagi suursugust, kartuses, et ta pole edaspidi enam võimeline maalima. Maalil kujutatud poosid mõjuvad ilma mingi teeskluseta loomulikena. "Kui ma maalin inimesi riietega, maalin ma tegelikult alasti inimesi, kes on riietega kaetud." Varsti huvitus Freud suurte inimeste kujutamisest eri poosides. Jällegi ei üritanud ta inimest ilusamaks muuta, vastupidi, ta nautis inimkeha asendite fikseerimist sellistena, nagu nad on.
Freudi jaoks pidi iga maal olema veenev, mingit moodi kehastus. "Värv on kujutatav inimene, ma tahan et see mõjuks samamoodi nagu inimese nahk". Üks kunstnik ütles Freudile: "Sa oled imeline ihu maalija, aga sa ei oska komponeerida." Freudi rahuldas see kommentaar: "Ma tunnen, et ma ei kujuta asju romantilisel viisil, vaid kohmetult, nii nagu päris elugi on kohmetu." "Ma ei taha maalimisest eemalduda, ma tahan ennast surnuks maalida." Norwichi kunstikoolis õpetamise viimastel aastatel andis Freud oma õpilastele ülesande: "Ma ütlen teile, et te surete kohe varsti ära. Ma tahan, et te maaliksite endast autoportree, ja ma tahan, et te paneksite sinna kõik, mis tundub teile asjakohane seoses teie eluga ja sellega, kuidas te ennast määratlete. Ärge arvake, et see on ehk pilt, mis rajab teed paremate piltideni. Ma tahan, et te üritaksite luua kõige paljastavama, jutustavama ning usutava maali – midagi tõeliselt häbitut." Lucian Freud suri 2011. aasta 20. juulil Londonis.
Stiili analüüs
Juba Freudi varasemas loomingus võib täheldada väga kõrgelt arenenud tehnikat: täpset ja peent pintslitööd ning perspektiivi valdamist. Äärmiselt korrektsete piirjoontega kontuurid, mis on teravalt maalidel välja joonistunud, iseloomustavad tema loomingut kuni 1950. aastate lõpuni. 1960. aastate alguses kujunes aga välja Freudile iseloomulik stiil, kui ta hakkas maalima jäigemate pintslitõmmetega ning kasutama erinevaid värvikomponente, nagu teraline valge plii, mida ta juba 1950ndate lõpus palju kasutas. Plii andis tema maalidele pehmema, nõtkema ning abstraktsema tooni. Füüsiliselt kogukad ja orgaaniliselt lihakad figuurid mõjuvad väga intensiivsetena nagu ka neid ümbritsev keskkond. Freudi ilmekad maalid mõjutavad seega vaatajat kohe, olles korraga paeluvad ja hämmingusse ajavad, eelkõige just üksikfiguuride naha kujundlikkuse tõttu.
Freudi figuurid mõjuvad nii võimsalt tänu kombatavale, nahka meenutavale värvitekstuurile, mis avaldub kõige paremini tema aktimaalides. Tema maalitud nahk jätab poorse membraani mulje ning seeläbi justkui eitab figuuri ja keskkonna tavapärast tasakaalu, misläbi mõjub kujutatav tihti haavatava ja kaitset vajavana. Vaatajale võib jääda mulje, nagu ta näeks naha pinna alla, nahakude ja veenides voolavat verd.
Figuurid Freudi maalidel on alati tema terava ja nõudliku pilgu all. Mõnel juhul on valulik lähedus kunstniku ja kujutatava vahel peaaegu tajutav. Tavaliselt on figuurid maha suunatud pilguga, väga harva on kujutatav silmsidemes vaatajaga, mis veelgi rõhutab tunnet, nagu keegi jälgiks teda. Seda aspekti võib eelkõige märgata üksikute peadega maalidel, kus tausta pole välja maalitud ning vaataja on paigutatud täpselt kujutatud indiviidi ette. Nendest maalidest (nt 1975. aastal maalitud "Head of the Big Man") õhkub kaemuslikku rahu.
Vaatamata täpsusele, millega Freud oma modelle jälgis, ei ilmne maalidelt, et nad oleksid end tundnud ohustatuna. Isegi sellistel aktimaalidel nagu "Small Naked Portrait" kiirgab naisest väärikust ning jääb mulje, nagu oleks ta iseendaga rahus. On oluline, et Freud ei viidanud enda alasti modellidega maalidele kui aktidele, vaid kui alasti portreedele. See eristus näitab Freudi spetsiifilist taju, millega ta oma kaaslast avastas ja kujutas. Iga portreega, mida Freud maalis, soovis ta kujutatud inimese kohta leida individuaalset tõde ning püüdis seda tõlkida pildikeelde. Selles jälgimisprotsessis vabanevad maalil kujutatavate loomalikud omadused, mis jäävad pealiskaudse silma eest küll tavaliselt peitu – nii võib ka vaataja kogeda oma allasurutud primaarseid iseloomuomadusi.
"Some Thoughts on Painting"
1954. aasta juulis pidas Freud oma ainukese loengu "Some Thoughts on Painting", mis hiljem avaldati ajakirjas Encounter. Ta mõjus enesekindlalt, tema mõtted olid aforistlikud ning mõned neist ka metafüüsilised. Loeng algas sõnadega: "Minu eesmärk maalides on üritada vaataja meeli elavdada reaalsust võimendades."
The Last of Us
"The Last of Us" on 2013. aastal ilmunud Naughty Dogi toodetud ning Sony Computer Entertainmenti poolt avaldatud põnevus- ja seiklusmäng. Mängus kontrollib mängija Joeli, salakaubavedajat, kelle eesmärgiks on saata teel teismelist tüdrukut Elliet postapokalüptilises Ameerika Ühendriikides. Mängu mängitakse kolmanda isiku vaatenurgast. Mängijad kasutavad loo edendamiseks relvi või kaitsevad end strateegiliselt, hiilides vastaste ja kannibalistlike olendite eest, keda on nakatanud kedriktõlvikuliste perekonda kuuluv muteerunud seen. Võrgupõhises mitme mängijaga režiimis osaleb kuni kaheksa mängijat nii koostööl põhinevas kui ka võistlevas mängus.
Pärast 2011. aastal mängu väljakuulutamist oodati mängumaailmas pikisilmi mängu ilmumist. 2013. aasta juunis avaldati see PlayStation 3 jaoks, pälvides kriitikutelt tunnustust narratiivi, mänguviisi, visuaalide, helikujunduse, partituuri, tegelaste iseloomustuse ning naistegelaste kujutamise eest. "The Last of Us" sai üheks enimmüüdud videomänguks, müües esimesel nädalal üle 1,3 miljoni ühiku ja 2018. aasta aprilliks 17 miljonit ühikut. Mäng võitis aasta lõpus hulgaliselt auhindu, sealhulgas mitu aasta mängu auhinda mitmelt mängudele spetsialiseerunud väljaandelt, kriitikutelt ja mängude auhinnatseremooniatelt. "The Last of Usi" on nimetatud üldse üheks parimaks videomänguks.
Mängu käik
pisi|[[Kedristõlvikulised|Kedriktõlvikulise seenega nakatunud surnud herilane. Parasiitseene võime putukate ajutegevust mõjutada oli aluseks mängu süžeele]] "The Last of Us" on põnevus- ja seiklusmäng, mida mängitakse kolmanda isiku vaatenurgast. Mängija läbib loo edendamiseks postapokalüptilisi keskkondi, nagu linnad, hooned, metsad ja kanalisatsioonitorud. Mängija saab kasutada tulirelvi, improviseeritud relvi, käest-kätte võitlust ja hiilimist, et kaitsta end vaenulike inimeste ja kannibalistlike olendite eest, kes on nakatunud kedristõlvikulise seene muteerunud tüvega. Suurema osa mängust kontrollib mängija Joel Millerit, kelle ülesandeks on noore tüdruku Ellie saatmine läbi Ameerika Ühendriikide. Mängija saab võimaluse kontrollida Elliet mängu talvise lõigu jooksul ning lühidalt ka Joeli tütart Sarah't.
Võitluses saab mängija kasutada kaugmaarelvi, näiteks vintpüssi, jahipüssi ja vibu, ning lühimaarelvi, näiteks käsirelva ja lühiraudset jahipüssi. Mängija saab mängu jooksul üles korjata piiratud kasutusega lähivõitlusrelvi, nagu torud ja pesapallikurikad, ning visata pudeleid ja telliskive, et vaenlaste tähelepanu kõrvale juhtida, neid uimastada või rünnata. Mängija saab uuendada relvi töölaudadel, kasutades kogutud esemeid. Mängus on võimalik leida või kogutud esemete abil meisterdada esmaabikomplekte, pussnuge ja Molotovi kokteile. Mängijal olevat tervisemõõdikut ning meisterdamiskiirust saab täiustada ravimite ja ravimtaimede kogumisega. Tervist saab turgutada söödavate asjade leidmisega või esmaabikomplektide kasutamisega.
Süžee
vasakul|pisi|Jaanimardikate logo 2013. aastal laastab USA-d mutantse kedriktõlvikulise parasiitseene puhang, muutes selle inimperemehed nakatunutena tuntud agressiivseteks olenditeks. Texase osariigis Austini äärelinnas põgeneb Joel (Troy Baker) kaose eest koos oma venna Tommy (Jeffrey Pierce) ja tütre Sarah'ga (Hana Hayes). Põgenemise käigus laseb sõdur Sarah' maha ja ta sureb Joeli käte vahel.
Kakskümmend aastat hiljem on nakkus hävitanud tsivilisatsiooni. Ellujäänud elavad totalitaarsetes karantiinitsoonides, iseseisvates asulates ja rändrühmades, jättes hooned ja majad tühjaks. Joel töötab salakaubavedajana koos oma partneri Tessiga (Annie Wersching) karantiinitsoonis Bostoni põhjaosas Massachusettsi osariigis, kus nad jahivad musta turu diilerit Robertit (Robin Atkin Downes), et saada tagasi varastatud relvalast. Enne kui Tess Roberti tapab, paljastab Robert, et vahetas relvalasti jaanimardikatega, karantiinitsoonis võimudele vastu seisva mässulise relvastatud rühmitusega.
Jaanimardikate juht Marlene (Merle Dandridge) lubab Tessile ning Joelile kahekordistada nende relvalasti vastutasuks teismelise tüdruku Ellie (Ashley Johnson) smuugeldamise eest väljaspool karantiinitsooni varjavatele jaanimardikatele. Joel, Tess ja Ellie hiilivad öösel välja ning pärast kokkupõrget valitsuspatrulliga avastavad nad, et Ellie on nakatunud. Sümptomid ilmnevad tavaliselt kahe päeva jooksul, kuid Ellie väidab, et on olnud kolm nädalat nakatunud ning tema immuunsus võib viia ravimi sünteesimiseni. Kolmik leiab sihtkohta jõudes, et sealsed jaanimardikad on tapetud. Tess paljastab, et teda on teekonnal hammustanud nakatunud inimene. Uskudes Ellie olulisusesse maailma muutmises, ohverdab ta end neid jälitavatele sõduritele – aidates Joelil ja Elliel põgeneda. Joel otsustab üles leida oma endise jaanimardikast venna Tommy, lootuses, et suudab leida allesjäänud jaanimardikad.
Joelile teene võlgu smuugeldaja Billi (W. Earl Brown) abiga omastavad Joel ja Ellie Lincolnist töötava sõiduki. Pennsylvania osariiki Pittsburghi sõites varitsevad teeröövlid Joeli ja Elliet ning nende auto hävitatakse. Nad kohtuvad kahe venna Henry (Brandon Scott) ja Samiga (Nadji Jeter) ning jätkavad neljakesi teekonda. Pärast Lincolnist põgenemist hammustatakse Sami, kes peidab juhtunut grupi eest. Nakatumise süvenemisel ründab Sam lõpuks Elliet – Henry tapab Ellie päästmiseks oma venna ning sooritab süütundest enesetapu. Sügisel leiavad Joel ja Ellie lõpuks Tommy Wyomingi osariigist Jacksonist, kus ta on koos oma naise Mariaga (Ashley Scott) hüdroelektrijaama tammi lähedale rajanud kindlustatud asula. Joel üritab Ellie Tommyga jätta, kuid Ellie pealetükkivuse tõttu räägib Joel talle Sarah'st, lubades lõpuks Elliel temaga teekonda jätkata. Tommy suunab nad Ida-Colorado ülikooli jaanimardikate enklaavi. Mahajäetud ülikooli jõudes saavad nad teada, et jaanimardikad on kolinud Utah' osariigis Salt Lake Citys asuvasse haiglasse. Bandiidid ründavad neid taas ning Joel saab põgenedes raskelt haavata. pisi|440x440px|Joeli ja Ellie mängus läbitud teekonna kaart Talvel varjuvad Ellie ja Joel mägedesse. Joel on hinge heitmas ning tugineb Ellie põetamisele. Toitu jahtides kohtub Ellie Davidi (Nolan North) ja Jamesiga (Reuben Langdon), kes on nõus toidu vastu ravimeid vahetama. Pärast Davidi paljastust, et ülikoolis olnud bandiidid olid tema rühmast, muutub Ellie vaenulikuks. Tal õnnestub Davidi rühm Joelist eemale hoida, kuid Ellie tabatakse ning peetakse kinni; David üritab teda värvata oma kannibalirühma. Keeldudes, tapab Ellie Jamesi ning põgeneb. David suudab Ellie põlevas restoranis nurka suruda – pannes Ellie olukorda, kus too peab matšeteega Davidi tapma. Samal ajal taastub Joel oma haavadest ja asub Elliet otsima. Jõudes traumeeritud Ellieni täpselt pärast Davidi mõrva – lohutab Joel teda enne koos põgenemist.
Kevadel jõuavad Joel ja Ellie Salt Lake Citysse. Ellie, oskamata ujuda, peaaegu upub – mispeale jaanimardikate patrull nad kinni püüab. Haiglas räägib Marlene Joelile, et Elliet valmistatakse ette operatsiooniks. Lootuses luua nakkuse vastu vaktsiini, peavad jaanimardikad Ellie ajust nakatunud osa eemaldama, mis ta tapaks. Ellie elu päästmiseks tungib Joel operatsioonisaali, tapab juhtiva kirurgi ja kannab teadvuseta Ellie parkimismajja, kus seisab silmitsi Marlene'iga, kelle ta tulistab ja tapab. Linnast välja sõites, ütleb Joel Elliele ärgates, et jaanimardikad olid leidnud teisi immuunseid inimesi, kuid ei suutnud ravi luua ning on oma katsed lõpetanud. Tommy asula äärealadel väljendab Ellie oma ellujäämisest tingitud süümepiinu, mille järel vannub Joel, et tema jutt jaanimardikatest vastab tõele.
Pärand
"The Last of Us" on loonud oma meediafrantsiisi. 2013. aasta aprillist juulini avaldas Dark Horse Comics neljanumbrilise koomiksiminisarja "The Last of Us: American Dreams", mille kirjutas Neil Druckmann ja illustreeris Faith Erin Hicks. Mängu järg "The Last of Us Part II" ilmus PlayStation 4 jaoks 2020. aasta juunis. Arendamisel on kaks lauamängu : Themeborne'i 2023. aasta detsembris ilmuv "The Last of Us: Escape the Dark" ja CMON-i "The Last of Us: The Board Game". "The Last of Usi" on proovitud kaks korda ka filmiks kohandada, kuid edutult. Druckmanni kirjutatud ja Sam Raimi produtseeritud mängufilm sattus arendusraskustesse ning Sony tühistas Oddfellowsi animeeritud lühifilmi adaptatsiooni. Druckmann ja Craig Mazin lõid mängust telesaate adaptatsiooni, Pedro Pascali ja Bella Ramseyga peaosades, mis esilinastus HBO ja HBO Maxi kanalitel 2023. aasta jaanuaris. Eesti keeles on seriaal tuntud pealkirjaga "Viimased meie hulgast" ning seda on võimalik vaadata Telia TV-st.
Loir-et-Cheri departemang
Loir-et-Cheri departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Centre-Val de Loire'i piirkonnas.
Departemang jaguneb halduslikult:
1. klassi tõeline salanõunik
1. klassi tõeline salanõunik (vene keeles действительный тайный советник 1-го класса) oli Venemaa keisririigis tsiviilteenistuse I klassi ehk kõige kõrgem teenistusaste. See oli võrdsustatud kantsleriga. Sellest madalam oli tõeline salanõunik. Maaväes vastas sellele kindralfeldmarssal ja mereväes kindraladmiral, õukonnahierarhias sellele vaste puudus. Alates XVIII sajandi 2. poolest kuni tsaaririigi lõpuni 1917. aastal anti see teenistusaste vaid 13 isikule.
Elva Kalevipoja säng
pisi| Kalevipoja säng ehk Kabelimägi on linnus, mis asub Elvas. Linnus on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Mõisa tiik
Mõisa tiik on järv Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kärstna külas. Veekogu pindala on 1,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 637 m.
Albert Saß
Parun Karl Albert Saß (4/16. veebruar 1860 Kuressaare – 26. veebruar 1931 Kuressaare) oli Kasti mõisnik, Saaremaa Üldkasuliku Ühingu president aastail 1926–1929.
Tema vanemad olid maanõunik ja Sandla mõisnik Karl Saß (1817–1902) ja Alexandra Pilar von Pilchau (1823–1910).
Ta õppis aastail 1881–1887 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, Dr. med. 1889.
Ta töötas assistendina Tartu ülikooli kliinikus ja polikliinikus, alates 1890 arst Kuressaares. Saaremaa konvendideputaat.
Ta abiellus 1891 Alice von Rehekampffiga (1871–1933). Nende poeg Friedrich Saß (1898–1931) osales Vabadussõjas Balti rügemendi koosseisus vabatahtlikuna.
Trevor Noah
pisi|Trevor Noah 2017. aastal Trevor Noah (sündinud 20. veebruaril 1984 Johannesburgis) on Lõuna-Aafrikast pärit koomik, poliitikakommentaator ja telesaatejuht. Ta elab Ameerika Ühendriikides New Yorgis.
Elukäik
2002. aastal hakkas ta 18 aasta vanuselt kaasa lööma Lõuna-Aafrika meelelahutustööstuses. 2000. aastatel juhtis ta raadiosaadet, tegutses koomikuna, oli telesaatejuht ning juhtis auhinnatseremooniaid.
2011. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse.
2014. aasta detsembris hakkas ta tegema kaastööd telekanali Comedy Central satiirilisele uudistesaatele "The Daily Show" ja 2015. aasta 28. septembril võttis Jon Stewartilt üle saatejuhi rolli. Paralleelselt saatejuhi tööga on ta jätkanud püstijalakomöödia tuuridega ning tegutsenud produtsendina.
2016. aasta 22. märtsil oli "The Daily Show" saatekülaliseks Eesti toonane peaminister Taavi Rõivas. Rõivas reklaamis Eesti e-riiki ning kinkis Noah'le Eesti e-residentsust kinnitava kaardi.
2016. aastal ilmus lapsepõlvest koomilises võtmes jutustav autobiograafiline teos "Born a Crime" ("Kuritööna sündinud"), mis paigutus New York Timesi bestsellerite nimekirjas esikohale.
2018. aasta aprillis pani ta alguse Johannesburgis tegutsevale mittetulundusühingule Trevor Noah Foundation, mis tegeleb orbudele ja vähekindlustatud noorukitele hariduse andmisega ja nende sotsiaalse kapitali suurendamisega, et neil oleks tulevikus rohkem võimalusi.
Isiklikku
Noah on polüglott. Ta räägib inglise, afrikaani, suulu, koosa, tsvana ja tsonga keelt, samuti natuke saksa keelt.
1992. aastal abiellus Noah' ema Ngisaveni Abel Shingangega, kellega sai 2 poega. 1996. aastal abielu lahutati, kuna Shingange oli vägivaldne nii Noah' kui tema ema vastu. 2009. aastal abiellus Noah' ema uue mehega, misjärel Shingange tulistas teda jalga ja pähe. Patricia jäi sellest hoolimata ellu. Shingange ähvardas ka Trevor Noah'd, mistõttu Noah suundus Lõuna-Aafrikast Los Angelesse.
Noah on öelnud, et peab end progressiivseks inimeseks, kuid et ta ei ole poliitiliselt progressiivne. Ta ei näe ennast USA mõistes ei parempoolse ega vasakpoolsena.
Talve kolm sõpra
Talve kolm sõpra (hiina keeles: 岁寒 三友 Suìhán sānyǒu, jaapani keeles: 歳寒三友 Saikan no sanyū, jaapani keeles ka „mänd-bambus-ploom“ (松竹梅; Chō-chiku-bai)) on idamaades kunstimotiiv, kus kujutatakse koos mändi, bambust ja ploomiõisi. Koos sümboliseerivad nad järjekindlust, sitkust ja vastupidavust. Neid hinnatakse kõrgelt konfutsianismis ja nad esindavad junzi omadusi.
Ajalugu
pisi|paremal|Kunstnik Zhao Mengjiani teos
Kolm talve sõpra on tüüpiline hiina kunstis ja teistes maades, mis on hiina kultuurist mõjutatud. Esimest korda ilmusid nad kolmekesi poeet Zhu Qingyu (朱慶餘) luuletuses Tangi dünastia ajal 9. sajandil. Songi dünastia ajal tegi kunstnik Zhao Mengjian (趙孟堅, u 1199–1264), koos teiste sama aja kunstnikega, selle kolmiku maalikunstis tuntuks.
Arno Arrak
Arno Arrak (sündinud 1963) on eesti kunstnik.
Piusa liivakivipaljandid
pisi|350px|[[Härma alumine müür on üks Piusa jõe äärsetest liivakivipaljanditest.]] Piusa liivakivipaljandid (ka: Piusa müürid) on Piusa jõe orus olevad liivakivipaljandid (võru keeles: müürid). Need on Eesti kõige kõrgemad liivakivipaljandid. Mitmele paljandile on nimi antud, nt Paabu müür, Sitka müür, Kalmetumägi, Nakri müür, Härma alumine müür, Härma mäemine müür, Make müür. Paljandite kaitseks on moodustatud Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala.
Arno Arrak
Ta emigreerus aastal 1989 Kanadasse. Elab USA-s.
Ta harrastab kujutluslikku (meditatiivset) maastikumaali.
Aastal 2001 oli tal näitus Tallinna Linnagaleriis.
Pere
Tema isa on kunstnik Jüri Arrak, ema oli nahakunstnik Urve Arrak. Aastast 2000 on tema abikaasa Katrin Tammik-Arrak.
Seadusjärgne pärimine
Seadusjärgsed pärijad
Pärimisseaduses on reeglid, mille järgi määratakse kindlaks pärima õigustatud isikute ring. Seadusjärgset pärimist nimetatakse ka pärimiseks pärandaja eeldatava tahte kohaselt, sest vastasel juhul oleks pärandaja teinud surma puhuks teistsugused korraldused. Seadusjärgsed pärijad on pärimisseaduse § 11 järgi pärandaja abikaasa ja samas seaduses sätestatud sugulased, nende puudumisel kohalik omavalitsusüksus või riik.
Sugulased seadusjärgsete pärijatena
Sugulased on pärimisõiguse kohaselt nii pärandaja veresugulased kui ka peresse lapsendatud isikud, ei ole tähtis, kas nende vanemad olid sünni ajal või ka hiljem abielus või mitte. Sugulased pärivad kolmes järjekorras. Järgmise järjekorra pärijad pärivad siis, kui eelmisest järjekorrast ei ole kedagi pärimas, st. teise järjekorra pärijad pärivad, kui ei ole esimese järjekorra pärijaid ning kolmanda järjekorra pärijad pärivad, kui ei ole esimese ja teise järjekorra pärijaid.
Esimese järjekorra seadusjärgsed pärijad
Esimese järjekorra seadusjärgsed pärijad on pärandaja alanejad sugulased. Alanejad sugulased on Eesti perekonnaseaduse § 80 lg 1 järgi lapsed ja nende järglased. Kui pärandaja surma ajal on elus pärandaja alaneja sugulane, siis ei päri selle sugulase alanejad sugulased (kui elus on pärandaja laps, siis ei päri selle lapse lapsed). Kui aga pärandaja alaneja sugulane on surnud enne pärandajat, siis astuvad tema asemele need alanejad sugulased, kes on pärandajaga suguluses surnud alaneja sugulase kaudu (kui pärandaja laps on enne pärandajat surnud, siis astuvad tema asemele pärima tema lapsed). Seda nimetatakse ka esindusõiguse alusel pärimiseks. Pärandaja lapsed pärivad võrdsetes osades. tühi|raam|Esimese järjekorra seadusjärgsed pärijad: pärandajal on kaks last, kellest üks on surnud. Surnud lapse asemele astuvad pärandaja lapselapsed ([[asenduspõhimõte). Elus laps pärib ½ ja kumbki lapselaps ¼ pärandvarast]]
Teise järjekorra seadusjärgsed pärijad
Teise järjekorra seadusjärgsed pärijad on pärandaja vanemad ja nende alanejad sugulased. Kui pärandi avanemise ajal on pärandaja mõlemad vanemad elus, pärivad nad pärandi võrdsetes osades ehk pärandaja õed ja vennad ei saa midagi. Kui pärandi avanemise ajal ei ole pärandaja isa või ema elus, astuvad tema asemele tema alanejad sugulased. Kui aga ei ole alanejaid sugulasi, pärib kogu pärandi teine vanem. Kui ka tema on surnud, pärivad tema alanejad sugulased kogu pärandi.
tühi|raam|Teise järjekorra seadusjärgsed pärijad: pärandajal ei ole ühtegi esimese järjekorra pärijat (alanejaid sugulasi), seega pärivad teise järjekorra pärijad ([[pärimise järjekorra põhimõte). Pärandaja ema ja isa pärivad võrdses osas ehk kumbki ½]] tühi|raam|Teise järjekorra seadusjärgsed pärijad: pärandajal ei ole ühtegi esimese järjekorra pärijat (alanejaid sugulasi), seega pärivad teise järjekorra pärijad ([[pärimise järjekorra põhimõte). Ema ja isa päriksid kumbki ½, aga isa on surnud. Seega astuvad isa asemele isa alanejad sugulased, kelleks on õde ja vend (asenduspõhimõte). Õde ja vend pärivad kokku sama suure osa, kui oleks pärinud isa. Ema pärib ½, õde ¼ ja vend ¼]]
Kolmanda järjekorra seadusjärgsed pärijad
Kolmanda järjekorra seadusjärgsed pärijad on pärandaja vanavanemad ja nende alanejad sugulased. Kui kõik pärandaja vanavanemad on elus, pärivad nad võrdses osas. Kui mõni vanavanem on surnud, astuvad tema asemele tema alanejad sugulased. Kui neid ei ole, pärib tema osa sama poole teine vanavanem (ema- või isapoolne). Kui ka teine vanavanem on surnud, pärivad tema alanejad sugulased. Kui surnud on mõlemad ühe poole vanavanemad ning neil pole alanejaid sugulasi, pärivad teise poole vanavanemad või nende alanejad sugulased.
tühi|raam|Kolmanda järjekorra seadusjärgsed pärijad: pärandajal pole ühtegi esimese järjekorra (alanejad sugulased) ega teise järjekorra (vanemad ja nende alanejad sugulased) pärijaid. Seega pärivad pärandaja emaema, emaisa, isaema ja isaisa ([[pärimise järjekorra põhimõte). Kõik pärivad võrdses osas, järelikult on kõigi osa suurus ¼]]
Abikaasa seadusjärgse pärijana
Koos pärandaja sugulastega pärib pärandaja üleelanud abikaasa. Tema pärijaseisund eeldab kahte tingimust:
Kohalik omavalitsusüksus ja riik seadusjärgse pärijana
Kui seadusjärgsed pärijad puuduvad, st. pärijad ei ole pärandaja abikaasa ja sugulased, on seadusjärgne pärija pärandi avanemise koha kohalik omavalitsusüksus. Pärandi avanemise koht on pärimisseaduse § 3 lg 3 järgi pärandaja viimane elukoht. Kui pärand avaneb välisriigis ning pärimisele kohaldatakse Eesti õigust, on pärijate puudumisel seadusjärgne pärija Eesti Vabariik.
Oscar Klefbom
pisi|Oscar Klefbom (2015) Oscar Erik Anders Klefbom (sündinud 20. juulil 1993 Karlstadis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Färjestad BK. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11.
2012. aastal tuli Klefbom Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2015. aasta maailmameistrivõistlustel.
NORDEFCO
NORDEFCO (Põhjamaade kaitsekoostöö, inglise Nordic Defence Cooperation) on Põhjamaade sõjalise koostöö raamistik, mis loodi 2009. aastal, kui Rootsi, Norra, Soome, Taani ja Islandi esindajad kirjutasid 4. novembril 2009 alla memorandumile, millega liideti kokku kolm varem paralleelselt tegutsenud organisatsiooni NORDAC, NORDCAPS ja NORDSUP.
Kati Liibak
Kati Liibak (sündinud 24. mail 1983) on eesti jalgpallur.
NORDEFCO
Liikmesmaad
NORDEFCO liikmesmaad on Island, Norra, Rootsi, Soome (sealhulgas Ahvenamaa) ja Taani (sealhulgas Gröönimaa ja Fääri saared).
Kati Liibak
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Pärnu.
NORDEFCO
Liikmesmaad
Nende maade kogupindala on umbes 3 493 000 km² (ilma Gröönimaata 1 318 412 km²), summaarne elanike arv 25 016 546 ning rahvastiku tihedus 7,2 in/km² (ilma Gröönimaata 18,9 in/km²).
Eesmärgid
NORDEFCO peamine eesmärk on liikmesmaade kaitsevõimekuse suurendamine. Selleks on oluline riikidevahelise koostöö abil leida kõige efektiivsemad lahendused erinevatele kaitsevõime arendamise, ülalpidamise ja rahastamisega seotud küsimustele. Koostööraamistik näeb ette pikaajalist kaitsekoostööd riikide sõjalise võimekuse suurendamisel ja sellealase tegevuse koordineerimisel. Seda teostatakse ühisõppuste, ühise väljaõppestruktuuri ja -koolide arendamise abil. Nii on võimalik optimaalselt ära kasutada eri liikmesmaade kogemusi ning väljaõppevõimalusi konkreetses valdkonnas.
Peamised eesmärgid
Koostöölepingust tulenevalt on NORDEFCO peaeesmärkideks :
2011. aasta olulisemad eesmärgid
NORDEFCO 2011. aasta peamised eesmärgid on :
NORDEFCO struktuur
NORDEFCO eesistuja on kindral Sverker Göranson.