cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicolas Poussin
Elu lõpuaastad
Viimase paarikümne eluaasta jooksul Poussin enam Roomast ei lahkunud. Ta elu kulges rahulikult, päevi sisustasid töö, jalutamine ja tuttavatega kohtumine. Tellimusi sai ta nii Itaaliast kui ka Prantsusmaalt, põhilisteks klientideks olid ärimehed. Poussinile oli äärmiselt oluline tellijaga tihedalt suhelda, Roomast kaugemal elavate klientidega oli ta elavas kirjavahetuses ning saatis neile oma teoste visandeid või arutas nendega maali temaatika- ja kompositsiooniaspekte. Roomas viibivad patroonid külastasid Poussini ta stuudios. Kuigi põhitellijad olid ärimehed, küsis Poussin küsis omal soovil maalide eest üsna väikesi summasid, lähtudes üldiselt figuuride arvust maalil.
Viimastel eluaastatel vaevas Poussini nõrk tervis ning ta kirjutas sellest sageli ka patroonidele ja sõpradele. Värisev käsi takistas ka töötegemist. Pärast abikaasa surma 1664. aastal halvenes ka Poussini enda tervis. Poussin suri 1665. aastal 71 aasta vanuses. Ta on maetud Roomas asuvasse San Lorenzo in Lucina basiilikasse.
Looming
pisi|Nicolas Poussin "Flora kuningriik" (1631, Gemäldegalerie [[Dresdenis)]] pisi|Nicolas Poussin "Maastik Phocioni tuhaga" (1648, Walkeri kunstigalerii [[Liverpoolis)]] pisi|Nicolas Poussin "Et in Arcadia ego" (1630. aastate lõpp, Louvre) Nicolas Poussini stiil hakkas välja kujunema pärast Itaaliasse suundumist, 1630. aastatel. Roomas olid ta käeulatuses 16. sajandi meistrite originaalteosed alustades Raffaelist ning lõpetades Domenichino ja Tizianiga, ning nood mõjutasid järgemööda ta käekirja.
1630. aastate esimesel poolel (1624–1633) tõusevad Poussini loomingus teemadest esile mütoloogilised stseenid. Tema esimene patroon Giambattista Marino tellis talt 11 maali Ovidiuse luuleteose "Metamorfoosid" põhjal ning neli Rooma lahingustseenide pilti. Sellesse aega jäävad tuntumad maalid on "Flora triumf" (Le Triomphe de Flore, 1628; asub Louvre’is), "Flora kuningriik" (L’Empire de Flore, 1631; asub Gemäldegaleries Dresdenis), "Veenus ja Adonis" (Vénus et Adonis, u 1624–1625; asub Fabre’i muuseumis Montpellier’s) ning "Veenus surnud Adonisega" (Vénus pleurant Adonis, 1626; asub kaunite kunstide muuseumis Caenis). Ühtlasi maalis ta bakhanaali kujutavaid stseene. Selle perioodi teosed on tugevalt mõjutatud Tizianist, Poussin ise nimetaski tagantjärele tolle aja teoseid Veneetsia perioodi kuuluvateks, kuid ei hinnanud neid eriti kõrgelt.
1633. aastal muutus Poussini stiil üsna kardinaalselt teosega "Kuningate kummardamine" (L’Adoration des bergers, 1633–1634; asub rahvusgaleriis Londonis). Maal oli eelnenud perioodi teostega teravas kontrastis. Selles võib mõjutusi leida pigem Raffaelist, roosaka varjundiga värvid on asendunud külmade toonidega, domineerivaks saavad klassitsistlikud jooned.
Hilisem loomeperiood
Poussini hilisemas loomingus tõuseb esile ka maastiku kujutamine – maastik pole maalil pelgalt taust, vaid annab edasi stseeni üldist tundelaadi. Tema loomingus saab sel teemal eristada kaht perioodi: heroilise ja hingelisema maastikumaali perioodi. Heroilise maastikumaali periood kestis umbes 1648.–1651. aastani. Üldiselt kujutas Poussin taustal antiikarhitektuuri, mis oli maalitud võimalikult elutruult, mõningatel juhtudel siiski väikeste eksimustega, sest tihti puudusid maalimiseks antiikeeskujud. Nagu ta loomingus üldiselt oli maastikumaali juures oluline kompositsioon, mida iseloomustab näiteks hoonete või mägedega suletud silmapiir ning servi justkui raamiv lopsakas loodus. Esimese maastikumaali perioodi parimad näited on "Maastik Phocioni ärasaatmisega" (Paysage avec les funérailles de Phocion, 1648; asub Walesi rahvusmuuseumis Cardiffis) ja "Maastik Phocioni tuhaga" (Paysage avec les cendres de Phocion, 1648; asub Walkeri kunstigaleriis Liverpoolis).
Aastatel 1651–1657 Poussin teadaolevalt maastikumaale ei maalinud, kuni 1658. aastal ilmus tema loomingusse uus suund: ta hakkas taas inspiratsiooni leidma mütoloogiast ja maastikus tähtsustus hingelisem kujutuslaad. Maastiku juures omandas olulisema rolli loodus, mitte enam arhitektuur. Seda perioodi iseloomustavad näiteks on "Pime Orion" (Paysage avec Orion aveugle cherchant le soleil, 1658; asub Metropolitani muuseumis New Yorgis) ja maalisari "Neli aastaaega" (Les Quatre Saisons, 1660–1664; asub Louvre’is).
Poussin kujutas oma maalidel sageli ka surma allegooriat. Üks ta tuntumaid teoseid on "Et in Arcadia ego" (esimene versioon 1627, teine 1630. aastate lõpp; asuvad vastavalt Chatsworth House’is Derbyshires ja Louvre’is). Selle pealkirja on tõlgitud kui "Ja isegi Arkaadias olen ma ligi", kus "ma" viitab surmale.
Tähtsus
1660. aastate alguses võttis kunstnik Charles Le Bruni juhitud Pariisi kuninglik maali- ja skulptuuriakadeemia oma õpetuste aluseks suuresti just Nicolas Poussini ideed, seega mõjutas Poussin tolle aja kunstiõpilasi tugevalt. Kümmekond aastat hiljem vallandus aga kooli õpetusviisidest johtuvalt tüli nn poussinistide ja rubenistide vahel. Esimesed pidasid olulisemaks joont, teised värvi. Vaidlus kestis mitukümmend aastat, kuni viimaks saavutasid ülekaalu rubenistid.
Paljud kunstnikud on Poussinist ühel või teisel moel eeskuju võtnud. Näiteks on ta varane looming võlunud Eugène Délacroix’d, aga on mõju avaldanud ka Camille Corot’le ja Paul Cézanne’ile.
To All the Girls...
"To All the Girls..." on Willie Nelsoni 2013. aastal ilmunud album. Albumi andis välja Legacy Recordings ja sisaldab see Nelsoni duette naislauljatega. Album on pealkirja saanud laulu "To All the Girls I've Loved Before" järgi, mis oli edetabelites kõrgetel kohtadel 1985. aastal Nelsoni ja Julio Iglesiase esituses.
Esimesel müüginädalal jõudis album Billboardi kantrialbumite edetabelis teisele kohale, mis oli Nelsoni kõrgeim koht selles edetabelis pärast 1989. aastat. Edetabelis Billboard 200 jõudis album üheksandale kohale.
Albumil laulavad Nelsoniga duette tuntud kantrilauljad (Dolly Parton, Miranda Lambert, Loretta Lynn, Carrie Underwood, Rosanne Cash, Wynonna Judd), americana ja alternatiivkantri lauljad (The Secret Sisters, Brandi Carlile, Alison Krauss, Shelby Lynne, Emmylou Harris), peamiselt teistes žanrites tuntud lauljad (Sheryl Crow, Mavis Staples, Norah Jones), lauljad, kes on tuntud kantrilauljate tütred (Melonie Cannon, Buddy Cannoni tütar; Tina Rose, Leon Russelli tütar; Nelsoni enda tütar Paula Nelson) ja Nelsoni protežee Lily Meola.
Albumilt anti välja 4 singlit: "From Here to the Moon and Back" (duetipartneriks Dolly Parton), "Grandma's Hands" (Mavis Staples), "It Won't Be Long" (The Secret Sisters) ja "Somewhere Between" (Loretta Lynn).
Ambla Vallameeskond
Ambla Vallameeskond on Eesti jalgpalliklubi.
Haakrik
Saaremaa merepäevade jooksul korraldatakse haakrikulaata, kus kaubeldakse merendusega seotud vanavaraga.
Käsmu meremuuseumis on väljapanek haakrikust.
Deniss Smoldarev
Deniss Smoldarev (sündinud 1. aprillil 1990 Narva-Jõesuus) on Eesti sportlik vabavõitleja.
Ta on auhindu saanud judos, sambos ja kikkpoksis.
Tema elukutselisekarjäär algas 2009. aastal. Ta on 200 cm pikk ja võistleb kehakaalus kuni (120 kg).
Vlada Avramov
Vladimir "Vlada" Avramov (sündinud 5. aprillil 1979 Novi Sadis) on Serbia endine jalgpallur, väravavaht.
Nina Hruštšova
Nina Hruštšova on mitme tuntud inimese nimi:
Ernst Jõesaar
Ernst Jõesaar (enne eestistamist perekonnanimi Puhtsit (18. juuli 1905 Konguta vald, Puhja kihelkond, Tartumaa – 10. november 1985 Stockholm) oli eesti skulptor.
Elukäik
Ernst Jõesaar sündis peentisleri-puunikerdaja perekonnas Tartumaal Konguta vallas.
Kunstiõpinguid alustas 1924. aastal Kõrgemas Kunstikoolis Pallas. Õppis Anton Starkopfi käe all skulptuuri ja Peet Areni juures maalimist. 1927. aastal lõpetas kunstiõpingutega paralleelselt Tartu õhtugümnaasiumi. 1930. aastal sai joonistusõpetaja kutse ning lõpetas Pallase 1933. aastal kümnendas lennus ainsa skulptorina koos kolme Ado Vabbe õpilasega (Andrus Johani, Kaarel Liimand ja Hando Mugasto).
Oli 1934–1936 Tartus joonistusõpetaja ja seejärel vabakunstnik.
1940. aastal asus ta toonasesse Konrad Mäe nimelise Riigi Kõrgemasse Kunstikooli skulptuuriõppejõuks. Põgenes koos abikaasa Renate Jõesaarega kodumaalt 1944 ning elas Rootsis Stockholmis. Töötas algul kiviraidurina, aastatel 1955–1970 oli Rootsi Loodusteaduslikus Riigimuuseumis konservaator-taksidermist ja 1970–1972 Stockholmi Meremuuseumi muuseumlaeva Wasa konservaator.
Looming
Ernst Jõesaare portreed, figuurid ja monumendid olid 1930. aastate Eestis väga populaarsed. 1936. aastal tunnustati Ernst Jõesaare loomingut Eesti esimese kunstipreemiaga. Eesti skulptuuris on unikaalsed Jõesaare loodud statuetid meie kultuuritegelastest.
Aastal 1934 võitis ta Tallinna Kunstihoone fassaadi skulptuuride konkursi, neid küll paraku ei teostatud. Teise maailmasõja eel teostas ta hauamonumente Tartu Maarja ja Pauluse kalmistul. Ta jõudis luua kaks Vabadussõja monumenti: kapten Irve monumendi Lätimaal (1937) ja Kehra monumendi (1939). Oktoobrirevolutsiooni 23. aastapäevaks korraldatud konkursil 1940. aastal pälvis tema Lenini pronksportree peaauhinna ja selle koopiad paigutati avalikku ruumi üle Eesti NSV. Saksa okupatsiooni ajal tegi ta Tartu eksporttapamaja peahoone suurde operatsioonisaali kogu seina haarava loomamotiividel reljeefi ja purskkaevu. Põgenemise tõttu jäi Pärnus pooleli Miina Härma mälestusmärk.
Tema teos "Põllutöö" (mida on nimetatud ka "Naine sirbiga", 1937) oli üks eesti kunstnike kolmest skulptuurist, mis olid eksponeeritud Balti paviljonis 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel. Teos sai diplome d’honneur’i ehk audiplomi, mis oli astmelt teine tunnustusviisist viiest võimalikust.
Rootsi põgenenuna osutus Jõesaar üheks vähestest eesti skulptoritest, kes suutis end erialaselt taas üles ehitada. Nagu paguluses enamasti, ei saa ka tema puhul rääkida puhtast kunstnikukarjäärist. Ta võttis osa kõigist suurematest eesti ja Balti kunsti näitustest, esinedes nii Liljevalchsi Kunstihoones (1946), Uppsalas (1954), Stockholmi Eesti Majas (1958) kui ka Svea galeriis (1963). Tema isikunäitused aastatel 1973, 1975 ja 1978 olid välja pandud Stockholmi Eesti Majas.
Rootsi aastatel muutus kunstniku looming olemuslikult. Mitmed välisreisid ja Rootsi pealinna aktiivne kunstielu tõid Jõesaare loomingusse mõjutusi 20. sajandi esimese poole euroopaliku modernismi suurtelt meistritelt. On mainitud skulptori Bror Hjorthi (1894–1968) ekspressiivse loomingu ja sõjajärgses Euroopas kõrgelt hinnatud kunstniku ja kirjaniku Ernst Barlachi (1870–1938) mõjutusi.
Sõjajärgseil aastakümneil loodud teoseid saab vaadelda kahe suure grupina. Esimesse kuuluvad pagulaskonna psühholoogilised portreed. Ernst Jõesaar on portreteerinud kirjanikke Gustav Suitsu, Karl Ristikivi, Raimond Kolki, ühiskonnategelasi August Reid, Rudolf Pennot, peapiiskop Johan Kõppu, kunstnikke Karin Lutsu ja Eduard Olet, teadlasi Harald Perlitzat, Reinhold Kleitsmani, Sten Karlingut ja dr Edvin Reinvaldti, kirjanduskriitik Helmi Ellerit, kultuuritegelast Madis Üürikest, dr Maria Kleitsmanni jpt.
Teise suure grupi moodustavad modernistliku kujundikeelega reljeefid, mille taolisi pole kogu eesti skulptuuris. Skulptori loomingut iseloomustab hõlpsasti äratuntav tuhmkuldne patineering, mille valmistamise omandas ta kunstikoolis Pallas. Mõningad tema kipsreljeefid on kaetud lehtkulla kihiga.
Kunstnik on tegelenud ka maaliga. Hulk pastelseid Rootsis ja reisidel maalitud loodusvaateid, väikeseformaadilised kerged abstraktsioonid ja sümbolistlikud figuurikompositsioonid lasevad paista Ernst Jõesaare elurõõmsamal poolel ja tema elu saatnud muusikaarmastusel.
1979. aastal saatis kunstnik oma loomingu kodumaale. Eesti Kunstimuuseumi jõudis 108 skulptuuri, kümneid temperamaale, joonistusi ja visandeid. Pärast kunstniku surma 1985. aastal sai muuseum veel tema isikuloolisi materjale. Eesti Kunstimuuseumi korraldatud isikunäitus Kadrioru lossis 1980. aastal oli Jõesaare teoste esimene laiem tutvustus teise maailmasõja järgses okupeeritud Eestis.
Esmaesinemine sai teoks Tallinnas 1932. aastal Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse kunsti aastanäitusel ning järgmisel aastal astus ta Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liikmeks.
Osales 1939 Eesti Kujurite Kutseühingu asutamises.
Isiklikku
Kunstniku abikaasa Renate Jõesaar (1907–1976) oli kunstnik Adamson-Ericu noorem õde. Ta õppis Pallase kunstikoolis maalikunsti, aga ei teostanud end kunstnikuna. 2001. aastast annab Sihtasutus Eesti Rahvuskultuuri Fond välja 1984. aastal asutatud Renate Jõesaare stipendiumifond, mille eesmärk oli anda kord aastas stipendium ühele eesti rahvusest isikule, kes on tegev kujutava kunsti alal.
Aktsiabörs
Selleks, et noteerida aktsiat avalikul börsil, peavad olema täidetud selle börsi poolt seatud nõuded. Nende täitmist kontrollitakse nii enne noteerimist kui ka jooksvalt ajal, mil aktsia on noteeritud. Seega saab noteerida ainult aktsiat, mis vastab nõuetele praegu ja ka tulevikus. Aktsia noteerimist nimetatakse ka IPO, mis tuleneb ingliskeelsest väljendist Initial Public Offering. Eesti keeles kasutatakse ka väljendeid aktsiate avalik esmaemissioon ja aktsiate (esmane) avalik pakkumine. Aktsia on oma olemuselt n-ö aegumatu finantsinstrument. See tähendab, et erinevalt tuletisinstrumentidest puudub aktsia noteerimisel lõppkuupäev (expiration date). Aktsiaga kauplemine lõpeb ainult juhul, kui noteerimine lõpetatakse (delisting), mis võib juhtuda mitmel põhjusel, nagu pankrot, äriühingute ühinemine, äriühingu ülevõtmine või turu nõudmistele mittevastamine.
Aktsiabörsi põhiolemus seisneb rahaliste ressursside efektiivsemas jaotamises. Äriühingud müüvad oma aktsiad selleks, et saada raha äritegevuse laiendamiseks või arendamiseks. Aktsiaid võivad osta ja müüa nii suured fondid kui ka tavainvestorid, kes võivad asuda ükskõik millises maailma otsas. Kauplemine toimub maakleri kaudu, kes koostöös konkreetse aktsiaturuga tagab raha ja aktsiate liikumise. Investor kasutab oma soovide edastamiseks ostu- (Buy) ja müügi- (Sell) korraldusi.
Börsil noteeritud aktsiale antakse sümbol. Näiteks Apple Computeri aktsia sümbol on APPL ja Tallinna Kaubamaja oma TKM1T. Sümboleid kasutatakse hinnainfo kompaktsemaks ja kiiremaks edastamiseks.
Börsil osalejad
Füüsiline või juriidiline isik, kes börsile oma raha paigutab, on investor. Investori investeerimiseesmärgid võivad olla ka pikaajalised (mitu aastat) või lühiajalised (ka näiteks kaks minutit), siis aja järgi liigitatakse lühiajaliste turuliikumiste vahelt teenijad kauplejateks (trader).
Investor saab valida aktiivse või passiivse strateegia vahel. Aktiivse puhul soovib investor väärtpaberite analüüsi, nende valikuga ja investeeringute ajastamisega saavutada turu keskmist ületav tootlus, teisel juhul ei ole investor kindel, et ta suudab pikaajaliselt turu keskmist lüüa ning rahuldub turu keskmise tootlusega või paigutab raha investeerimisfondi.
Investeeringud võivad investorile pakkuda erinevat tulu. Näiteks tulu kapitali kasvult, dividendi või intressitulu. Kuid tulu saamine on alati seotud riskimisega ja tulu asemel võib investeering hoopis kuluks osutuda.
Aberratsioon (astronoomia)
Aberratsioonist tingitud kõrvalekalle on samasuunaline nagu vaatleja liikumine. Analoogiline efekt tekib vihma ajal: kui paigalseisva inimese jaoks sajab vihm otse alla, siis liikuva inimese jaoks sajab vihm viltu eestpoolt.
Ööpäevane aberratsioon
Ööpäevane aberratsioon on seotud Maa pöörlemisega, mille tõttu vaatleja liigub mööda ringjoont ümber Maa telje.
Selle liikumise kiirus on ekvaatoril 465 m/s, mujal väiksem, poolustel 0.
Kõrvalekalle on kõige suurem taevameridiaanil paikneva taevakeha puhul (0,32" cos φ, kus φ on geograafiline laius. Kõrvalekalle on alati idasuunaline.
Aastaaberratsioon
Aastaaberratsioon on seotud Maa tiirlemisega ümber Päikese.
315 eKr
315. aasta eKr oli 315. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 439 ab urbe condita)
Aberratsioon (astronoomia)
Aastaaberratsioon
Ekliptika poolusel paiknevate taevakehade puhul moodustab näiv asukoht aasta jooksul ligikaudse ringjoone raadiusega 20,47" (aberratsioonikonstant). Teiste taevakehade puhul moodustab see ellipsi, mille suurem telg on ekliptikaga paralleelne ning pikkusega 41". Et Maa orbiit ei ole täpselt ringjooneline, siis moodustab taevakeha näiv asukoht aasta jooksul ellipsist erineva joone, mis ei erine ellipsist rohkem kui 0,3" võrra.
Aastaaberratsiooni avastas 1728 James Bradley, kes püüdis leida tähtede aastaparallaksi. Et aastaaberratsioon on palju suurem kui aastaparallaks, leidis ta aberratsiooni, parallaksi aga mitte: parallaksi mõõtmiseks vajaliku täpsusega instrumente Bradley ajal ei olnud. Aberratsiooni olemasolu oli tõenduseks asjaolule, et Maa tiirleb ümber Päikese.
Sajandiaberratsioon
Sajandiaberratsioon ehk sekulaarne aberratsioon on seotud Päikesesüsteemi liikumisega ümber Galaktika keskme.
Et sajandiaberratsioon muutub väga aeglaselt ning mõjutab kõigi tähtede asukohta ühtemoodi, pole sel praktilises astronoomias tähtsust.
Eesti Geoloogiakeskus
Eesti Geoloogiakeskus OÜ (EGK) oli Eestis tegutsenud geoloogiateenuseid (nt geoloogiline kaardistamine, ehitusmaterjalide, energeetilise tooraine jms väljaselgitamine jne) osutav osaühing. Eesti Geoloogiakeskus tootis mitmekülgset infot maapõue kohta.
Ajalugu
3. juuni 1937 asutati Eesti Geoloogiline Komitee, mille tegevus lõpetati 1940. aastal.
1957. aastal asutati Eesti NSV Ministrite Nõukogu juurde Geoloogia ja Maapõue Kaitse Valitsus (nimetati 1965. aastal ümber Eesti NSV Geoloogia Valitsuseks). 1964. aastal moodustati Eesti NSV Ministrite Nõukogu juurde Riiklik Geoloogia Tootmiskomitee. 1987. aastal moodustati NSVL Geoloogiaministeeriumi juurde riiklik asutus Eesti Geoloogia.
1991. aastal moodustati Tööstus- ja Energeetikaministeeriumi juurde Eesti Geoloogiakeskus. Alates 1993. aastast kuulus see Keskkonnaministeeriumi valitsemisalasse. 1. märtsist 1997 muudeti Eesti Geoloogiakeskus riigi osaühinguks. 1993. aastast juhtis Eesti Geoloogiakeskust Vello Klein.
2018. aasta alguses alustas Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas tegevust Eesti Geoloogiateenistus, millele anti üle Eesti Geoloogiakeskuse lepingulised õigused ja kohustused. Uue teenistuse loomine lähtus 2017. aasta Riigikogu strateegiadokumendist „Maapõuepoliitika põhialused aastani 2050“.
Hugo Liepmann
Liepmanni suurim panus teadusmaailmas on apraksiaga seotud uuringute tegemine.
Elulugu
Hugo Karl Liepmann sündis Berliinis juudi peres. Tema peamised huvialad gümnaasiumis olid vanad keeled ja filosoofia. 1880. aasta alguses õppis ta Berliini, Freiburgi ja Leipzigi ülikoolis filosoofiat ja loodusteadusi (eelkõige keemiat). 1885.–1886. aastal teenis Liepmann Saksa sõjaväes hobusevalvurina (Gardedragoner). Ta kiindus hobustega tegelemisse, samuti meeldis talle joosta, ujumine ja jalgrattaga sõita. Suures Herzbergi haiglas, kus ta hiljem töötas, ratsutas ta tavaliselt ühest majast teise just hobusega. Lisaks oli Liepmann entusiastlik maletaja.
1885. aastal kaitses Liepmann doktorikraadi Leukippose ja Demokritose aatomimehhanismide alal. Tema lemmikfilosoofid olid Immanuel Kant ja Schopenhauer, kellest kirjutas ka biograafiaartikli. Samuti austas ta väga Nietzschet, kuid pigem kui poeeti, mitte filosoofi.
Filosoofia ei rahuldanud Liepmanni kriitilist meelt. Ta läks Berliini meditsiini õppima ning sai 1895. aastal arstiteaduse doktorikraadi. Samal aastal asus ta Carl Wernicke assistendiks Breslaus, kuhu ta jäi kuni 1899. aastani. Seejärel suundus Liepmann tagasi Berliini, kus asus esmalt assistendi ning hiljem juba konsultandina tööle Dalldorfi psühhiaatriakliinikusse (tänapäeval Karl Bonhoeffer-Nervenklinik, Berliin). 1915. aastal sai temast Herzberge (tänapäeval Berlin, Lichtenberg) psühhiaatriahaigla direktor.
1901. aastal asus Liepmann eradotsendina (Privatdozent) tööle ka Berliini ülikoolis. Seejärel, 1905. aastal, sai temast Titularprofessor (st professor tiitli, mitte akadeemiliste nõuete kohaselt), aastal 1919 Honorarprofessor (ametinimetus, mis oli talle antud eriliste teaduslike saavutuste eest) ning geheimer Medizinalrat (salajane meditsiininõunik, mis oli järjekordseks tiitliks ilma otsese funktsioonita). Samas ei antud Liepmannile ühtegi akadeemilise koha väärilist tiitlit. Nimelt kinnitasid Berliini ülikooli liikmed ja juhtkond, et kohe, kui Liepmann ütleb lahti judaismist, oleks tal kindlustatud vääriline koht. Kuigi filosoofiliste tõekspidamiste tõttu ei pühendunud Liepmann end ühelegi religioonile ega sidunud end nendega, keeldus ta siiski Berliini ülikooli väärikate liikmete pakkumisest.
Juba noorpõlvest peale esines Liepmannil periooditi rusutust ning tihti kahtles ka iseendas. Kuigi ta oli populaarne ja suurepärane lektor, esines tal lavahirm ning sellega kaasnes kartus selle ees, et ta loengud osutuvad auditooriumi jaoks igavaks ja tüütuks. Liepmannil olid ka ranged eetilised standardid ning tugev sotsiaalne vastutustunne. Näiteks andis Liepmannide pere ühe oma majadest Pankowis Berliinis juudi soost laste hariduse edendamiseks. Lisaks muutsid nad esimese maailmasõja ajal Berliinis oma teise maja tervishoiuasutuseks.
Progresseeruva Parkinsoni tõve tõttu lõpetas Liepmann 1920. aastal Herzberges töö, kuid jäi endiselt tegutsema keskuses, mis oli loodud ajukahjustuse saanud sõdurite jaoks. Samuti jätkas Liepmann teadustööd. Viis aastat hiljem tegi ta koos abikaasaga viimase reisi Sitsiiliasse. Seal olles osales ta ühingu Berlin Society for Psychiatry and Nervous Diseases konverentsil, mille president oli ta olnud aastatel 1912–1916.
Kuigi keegi teine tema vaimsete võimete vähenemist ei märganud, ei tahtnud ta kogeda edasist progresseeruvat allakäiku ning sooritas seetõttu 1925. aastal enesetapu.
Liepmann klinitsistina
Liepmann ei teinud kunagi surmajärgseid lahanguid, vaid seda tegi tema eest Oscar Vogt.
Liepmann ei kirjutanud uuritavate patsientide juhtumeid üksikasjalikult üles, vaid esitas neid süstemaatiliste grupiuurimustena, proovides leida nende juhtumite ühisosa ning nii kindlaks määrata kahjustuste iseloomu.
Funktsioonide lokalisatsioon
Psüühiliste funktsioonide lokalisatsiooni debatis oli Liepmann nende poolel, kes uskusid psüühiliste protsesside lokaliseerumisse. Ta pidas ennast Wernicke õpilaseks ja järeltulijaks, kuid tema teoreetilised seisukohad olid õpetaja loodud aluspõhimõtetest tähendusrikkamad ja ulatuslikumad.
Psühholoogiline analüüs kui lokalisatsiooni eeltingimus
Liepmann leidis, et igasuguse psüühilise funktsiooni lokaliseerumine peab põhinema vaadeldava käitumise psühholoogilisel analüüsil. Ta seadis kahtluse alla mitte ainult psühholoogilise, vaid ka anatoomilise poole – vaimse elu ja lokaliseeritud ajufunktsioonide vahelised assotsiatsioonid. Nimelt laitis ta oletust, et kindel psüühiline funktsioon on seotud kindla ajupiirkonnaga.
Apraksia
Liepmanni kestev reputatsioon ja mõju põhinevad tema teadustööl apraksia kohta. Liepmann ise pidas seda ka enda teadussaavutuste keskmeks.
Apraksia mõistet ja selle kontseptsiooni seletas esimest korda lingvist Heymann Steinthal (kes, nagu ka Liepmann, oli eralektor Berliini ülikoolis, kuid kes kunagi ei saanud sinna oma juudi päritolu tõttu alaliseks töötajaks.) Oma teoses "Synopsis of Linguistics" kirjeldas Steinthal üht afaatikut, kes esmalt haaras pliiatsi, kuid hoidis seda kirjutamisel valepidi käes, ning kes nuga ja kahvlit käes hoides ei osanud nendega midagi peale hakata. Steinthal järeldas, et sellise patsiendi puhul pole mitte häiritud liigutus ise, vaid mehhanismi ja eesmärgipärase liigutuse seotus.
Liepmann ise Steinthali ei tsiteerinud, kuid mainis Kussmauli, Picki ja Flechsigi, kes defineerisid apraksiat kui "võimetust teha kindlaks objekte", "teadmise kadu sellest, kuidas objekte kasutada" või "patsiendi võimetust ära tunda näidatava või palpeeritava objekti kasutamist".
Liepmanni esimene uurimus apraksia kohta oli üksikjuhtum: patsiendiks "imperaatorlik nõustaja", kes vaevles süüfilise käes. Ta toodi Dallendorfi haiglasse diagnoosiga "segatüüpi afaasia koos ajurabandusest tingitud dementsusega". Liepmann kirjeldas, et muu hulgas ei suutnud patsient teha kindlaid käeliigutusi, kasutada objekte ning tundus seetõttu esmapilgul olevat kui kortikaalselt kurt ning võimalik, et ka kortikaalselt pime. Selgus, et viimast kaht patsiendil ei esinenud. Nimelt tegi Liepmann katse, kus hoidis patsiendi paremat kätt samal ajal kinni, kui palus tal vasakuga teatud ülesandeid täita. Ilmnes, et patsient oli palve peale suuteline haarama oma vasaku käega laual olevast kaartide valikust kohe õige kaardi. Samas parema käega polnud ta suuteline seda tegema. Sellega oli kindlaks tehtud, et patsient polnud kurt ega pime.
Edasised uuringud kinnitasid, et patsient teadis üldiselt, mida ta peaks tegema, kuid ei suutnud kontrollida parema käe motoorseid akte. Samuti pani Liepmann tähele, et kuigi parema käega sooritatavad tegevused olid ebakorrektsed, oli liigutuskiirus normaalne, ning et mõningad liigutused, mida patsient ei suutnud palve peale esitada, ilmnesid spontaanselt mõnes teises situatsioonis. Seetõttu järeldas ta, et liigutusmälu ei ole kadunud. Inimene võib ära tunda objekti, teada, kuidas seda kasutada, suuta seda vabalt liigutada, kuid olla siiski võimetu seda teatud olukordades õigesti kasutada.
Kahe aasta pärast "imperaatorlik nõustaja" suri ning lahkamine kinnitas Liepmanni hüpoteese. Nimelt selgus, et 2/3 patsiendi mõhnkehast oli täielikult hävinenud. Vasakus frontaal- ja parietaalsagaras olevad aju valgeaine tsüstid segasid alles jäänud ühendusteid vasaku ajupoolkera ning teiste kortikaalsete piirkondade vahel.
Ristiisa
Ristiisa on meessoost ristivanem. Laiemas tähenduses on see ka millelegi või mingile nähtusele nime andja.
Ristiisaks nimetatakse ka maffia perekonna pead (vaata artiklit Capo dei capi).
"Ristiisa" võib olla ka lugupidamist väljendav nimetus mingi ala (eriti muusika) pioneeride, suurkujude või ka suurte mõjutajate kohta. Näiteks:
Vanaviisi
Ansambli kutsus 1986. aasta sügisel kokku helilooja ja basskitarrist Gunnar Kriik. Algkoosseisus olid peale tema veel Riho Rõõmus (kitarr), Olav Sverns (viiul), Priit Laid (akordion).
Margus Abel
Margus Abel (sündinud 29. detsembril 1966 ) on eesti estraadinäitleja.
Ta on Ervin Abeli ja Tamara Gaenko poeg. Ta osales lapsnäitlejana episoodilises osas (Muhu talu lapsena) telemängufilmis "Siin me oleme".
Hiljem on ta esinenud estraadikavades.
Suur Tõll (animafilm)
"Suur Tõll" on Eesti 1980. aasta animafilm. Filmi režissöör on Rein Raamat ja tootja Tallinnfilm.
Ilmala raudteepeatus
thumb|Rong Ilmalas Ilmala raudteepeatus (lühend Ila, soome keeles Ilmalan rautatieasema, rootsi keeles Ilmala järnvägsstation, km 4+434) on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Pasila ja Huopalahti raudteepeatuse vahel. Asub 4 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast.
Suur Tõll (animafilm)
Film räägib eesti vägilase Suure Tõllu võitlusest võõrvallutajatega.
Ilmala raudteepeatus
Lähirongid A, I, L ja P peatuvad Ilmalas.
Suur Tõll (animafilm)
Ansambel Metsatöll on kasutanud animafilmi kaadreid muusikavideos „Vaid vaprust”.
Avotkalns
Avotkalnsis asub Avotkalni bussipeatus.
Odalätsi luited
Odalätsi luited (ka Odalätsi luitestik) on luited Saare maakonnas Saaremaa vallas. Luited on arvele võetud ürglooduse objektina. Luiteid kaitstakse Odalätsi maastikukaitseala koosseisus.
Osakapital
Osakapital on mingi teatud summa, mis tuleb enne ettevõtte asutamist sissemaksena esitada. Osakapitali suurus võib olla määratud kindla suurusena või miinimum- ja maksimumkapitalina, kusjuures miinimumkapitali suurus peab olema vähemalt 1/4 maksimumkapitali suurusest. Osade eest tasumise kord ja osaga seotud õiguste või osanike õiguste erisused peavad olema määratud põhikirjas.
Osaühingu osakapital peab olema vähemalt 2500 eurot.
Osakapital võib olla nii rahaline kui ka mitterahaline ning osa tuleb maksta täielikult, enne Äriregistrisse kandmist. Kui tegu on mitterahalise sissemaksena, siis kantakse põhikirja mitterahalise sissemakse hindamise kord. Mitterahaliseks sissemakseks ei või olla ühingule osutatav teenus ega tehtav töö või asutajate tegevus osaühingu asutamisel.
Kui osakapital on vähemalt 25 000 eurot ja mitterahalise väärtus ületab 1/10 osakapitalist või kui sellise osaühingu kõik mitterahalised sissemaksed moodustavad kokku üle poole osakapitalist, peab mitterahalise sissemakse väärtuse piisavuse hindamist kontrollima audiitor. Osanike nimekirja peab juhatus ning aktsiaraamatut peab Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja.
Payback Time
"Payback Time" on Maarja Kivi debüütalbum. Album avalikustati ametlikult 5. oktoobril 2010, ehkki osta sai seda Maarja Kivi kodulehelt juba 2009. aastal.
Albumil on 12 laulu, teiste seas "Could You", "Shine It On", "21?!"
Humiinained
Humiinained on komplekssed amorfsed orgaanilised ühendid (polümeerid), mis on tekkinud enamikus taime-, vähemikus loomajäänuste humifitseerumisel mullas ja setetes.
Humiinained erinevalt humiinhapetest leelistes ei lahustu; lisaks ei lahustu humiinained ka mineraalhapetes ega vees.
Sõltuvalt metallist, millega humiinained on seotud, eristatakse humiine (seotud kaltsiumiga) ja ulmiine (raua ja alumiiniumiga).
Humiinained võivad anda pinnaveekogudele (eriti soojärvedele) kollakaspruuni värvuse.
Elina Tzengko
Elina Tzengko (kreeka keeles Ελίνα Τζένγκο, albaania keeles Elina Xhengo; sündinud 2. septembril 2002) on Kreeka kergejõustiklane, odaviskaja.
2021. aastal tuli ta Tallinnas toimunud Euroopa U20 meistrivõistlustel odaviskes tulemusega 61.18 Euroopa kuni 20-aastaste meistriks. Samal aastal Nairobis peetavatel juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 59.60 hõbemedali.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta isikliku rekordiga 65.81 kuldmedali.
2023. aastal Soomes Espoos toimunud Euroopa U23 meistrivõistlustel võitis ta odaviskes tulemusega 60.73 kuldmedali. Hõbemedali võitis tulemusega 57.62 Gedly Tugi ja pronksmedali tulemusega 56.67 Anni-Linnea Alanen.
Tema isiklik rekord odaviskes on 65.81.
Isiklikku
Ta õpib Thessaloníki Aristotelese Ülikoolis.
Börs
thumb|Kursitabloo [[Hamburgi börsil]]
Börs on organiseeritud turg väärtpaberitega (aktsiatega, võlakirjadega, derivatiivide jne) või teatud kaupadega (börsikaupadega), näiteks metallide ja teiste toorainetega, ning nende derivatiividega kauplemiseks.
Börsihinnad kujunevad vastavalt pakkumise ja nõudluse vahekorrale. Kui teatud alusvara suhtes on ostuhuvi suurem kui müügihuvi, siis alusvara hind tõuseb niikaua, kuni pakkumine ja nõudlus saavutavad tasakaalu.
Börsil tehingute sooritajaid nimetatakse investoriteks ja kauplejateks ehk spekulantideks. Nad ei saa teha tehinguid otse börsil, vaid peavad selleks kasutama vahendajat, keda nimetatakse börsimaakleriks.
Börside liigid
Börside ajalooliselt esimene liik on kaubabörsid, kus kaubeldavaks alusvaraks olid algselt peamiselt mitmesugused põllumajandussaadused. Vajadus börsi järele tulenes sellest, et nii said tootjad kindlustada end ootamatute hinnamuutuste vastu turul. Selleks ostsid nad futuuriks nimetatava lepingu, mis nägi ette, et nad saavad lepingus kokkulepitud ajal müüa kindla koguse toodangut varem kindlaks määratud hinnaga. Ka toorainete ostjad said end ootamatu hinnatõusu vastu futuuridega kaitsta. Tänaseks on hinnakõikumiste vastu kindlustamine jäänud kõigest üheks osaks futuuritehingutest. Suurem osa futuuritehingute käibest tuleb spekulatiivsetest tehingutest, mille eesmärgiks on alusvara hinnakõikumistest kasu saada.
Hiljem tekkisid spetsiaalsed börsid teatud maailmakaubanduskaupadega, näiteks väärismetallide ja kohviga kauplemiseks.
Derivatiivibörsidel sõlmitakse tulevikulepinguid ja kaubeldakse derivatiividega. Derivatiivid ehk tuletisväärtpaberid on väärtpaberid, mille hind sõltub teatud alusvara hinnast. Alusvaraks võib olla näiteks tooraine, aktsiaindeks või aktsia.
Tuntuimaks väärtpaberibörsiks on aktsiabörsid, mistõttu peetakse neid sageli sünonüümideks. Peale aktsiate saab väärtpaberibörsidel kaubelda ka näiteks võlakirjade ehk fikseeritud intressiga väärtpaberitega ning derivatiividega (optsioonid ja futuurid)
Käibe poolest kõigist börsidest suurim on aga valuutaturg, kus kaubeldakse vaba vahetuskursiga valuutadega. Valuutaturul sõlmitud tehingud määravad kindlaks valuutade vahetuskursid.
On ka börsilaadseid organiseeritud turge, näiteks teenustebörsid transpordi ja kindlustuse valdkonnas, näiteks laevandusbörsid.
Christopher Hitchens
Christopher Eric Hitchens (13. aprill 1949 – 15. detsember 2011) oli inglise-ameerika intellektuaal ja kriitik ühiskondlikel-poliitilistel teemadel. Ta väljendas end peamiselt autori, ajakirjaniku, oraatori ja kolumnistina. Ta kirjutas ja toimetas üksi või koostöös üle 30 raamatu, sealhulgas viis esseed kultuuri, poliitika ja kirjanduse teemal.
Kuna ta oli ahelsuitsetaja ja tarvitas tihti alkoholi, suri ta söögitoruvähki.
Jaagarahu sadam
pisi|Jaagarahu sadam (1920. aastad) Jaagarahu sadam oli sadam Saaremaa lääneosas Kihelkonna lahe juures Jaagarahul. Tänapäeval tahetakse sadamat taastada.
Sadam rajati 1920. aastatel. 1929 lõpetati sadamas sillapikendustööd, mille järel said sadamas randuda ka suuremad laevad. Sadama kaudu viidi välismaale kohalikust paemurrust saadud paekivi. Sadamat ja paemurdu ühendas nelja kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee. 1941 ja 1949 küüditati sadama kaudu saarlasi. Sadama järgi on nime saanud siluri Jaagarahu lade ja selle Jaagarahu kihistu.
Sadam hävis 1969 pärast tormi.
Asklepiades
Asklepiades on mitme isiku nimi:
Gildi tänav
pisi|Postimehe hoone Gildi 1 Peeter Põllu platsi kirdenurk.jpg|pisi|[[Peeter Põllu platsi kirdenurk]] pisi|[[Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument (Tartu)|Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestusmärk Tartus. Skulptorid Johannes Hirv, Martin Saks, arhitektid Heiki Karro, Ants Mellik, Mart Port, 1952.]] Gildi tänav (saksa keeles Gildenstraße) on tänav Tartu kesklinnas.
Tänav on 230 meetrit pikk. Tänav ühendab Ülikooli tänavat ja Vabaduse puiesteed ning ristub Rüütli tänava ja Kompanii tänavaga.
Hoonestus ja haljastus
Gildi tänaval asus Tartu Linna Polikliinik, samuti paiknevad seal Tõnissoni plats ja Peeter Põllu plats, tänava lõpus – teisel pool Vabaduse puiesteed – Vabaduse puiestik ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestusmärk.
1940. aastast asus Gildi 1 hoones ajalehe Postimees toimetus, mis koliti 1998. aastal Tallinna. Gildi 1 hoones tegutses edasi Postimehe lisalehe Tartu Postimees toimetus, mis koliti 2016. aastal Ülikooli tänav 2a.
Gildi 3 asub 18. sajandil ehitatud kahekorruseline tiibhoone, mis on ehitatud pärast 1775. aasta Tartu tulekahju, olles iseloomulik näide 18. sajandi lõpu arhitektuurist. Ehitismälestis nr 6951
Ajalugu
Tänavat on nimetatud veel platea Companiæ maioris, Großengildestuben strasse, Große Gildenstrasse, Nikolai Pirogovi tänav (1949–1989).
Lembit Arro
Ta lõpetas 1944. aastal Kabala algkooli (praeguse Kabala Lasteaed-Põhikooli), 1957. aastal Kehtna kolhoosiesimeeste ettevalmistamise keskkooli (nooremagronoomina) ja 1969. aastal agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Ta oli aastatel 1959–1990 Kaiu kolhoosi esimees.
Aastatel 1990–1992 oli Arro Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes algul maaelukomisjoni, hiljem eelarve-majanduskomisjoni. Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (kandideeris valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas ja sai 3305 häält); aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige (kandideeris valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Koonderakonna ja Maarahva Ühendus nimekirjas ning sai 2480 häält).
Alates 1991. aastast oli Arro Rahvaliidu liige.
Lembit Arro oli Ilmar Arro vend.
Rade Bogdanović
Rade Bogdanović (sündinud 21. mail 1970 Sarajevos) on Serbia endine jalgpallur, ründaja.
Enhanser-RNA
Enhanser-RNA (eRNA) on väike (paarsada kuni mõni tuhat aluspaari pikk) mittekodeeriv RNA molekul, mis on transkribeeritud ehk sünteesitud sellele vastavast enhanser-järjestusest. Teisisõnu võiks öelda, et see on enhanseri transkript.
eRNA-d avastati 2010. aastal tänu ülegenoomsete meetodite kasutusele. Enhaser-RNA-de avastamisele aitasid kaasa uue põlvkonna sekveneerimismeetodid nagu RNA-seq ja ChIP-seq. RNA-seq-iga saab kätte rakus olevad RNA-d ja ChIP-seq-iga rakus olevate kromatiiniseoseliste valkude asukohad DNA-l.
eRNA-d on võimalik jagada nende omaduste järgi kaheks: 1D eRNA-d ja 2D eRNA-d. Need kaks eRNA-d erinevad peamiselt suuruse, keemilise modifitseerituse ja sünteesimise suuna ehk transkriptsiooni poolest.
Enhanser-RNA-de hulk korreleerub temale vastava enhanseri aktiivsusega: mida aktiivsem on enhanser, seda enam transkribeeritakse tema eRNA-d. Mitmed eRNA-sid uurinud tööd on näidanud, et eRNA-l on oluline roll transkriptsiooni regulatsioonis. Nad võivad funktsioneerida nii in cis kui ka in trans, mis tähendab, et nad võivad reguleerida nii enda lähedal kui ka endast kaugel asuvate geenide ekspressiooni. Enhanserite transkriptsioon on laialt levinud nähtus, mida on leitud eri rakutüüpidest ja organismidest.
Avastamine
Esimesed tõendid eRNA-de kohta tulid uuringutest, milles kirjeldati enhanseritelt suunatud transkriptsiooni lookus-kontroll-regioonist (LCR), mis asub beeta-globiini geeniklastris. Tõendid laialt levinud RNA transkriptsioonist aktiivsete enhanseri elementide juures ilmnesid tänu edusammudele sekveneerimistehnoloogias. Enhanserite markeriks on kindlad kromatiinijäljed, mida kasutati ka geenivälise RNA Pol II transkriptsiooni alade uuringus. Leiti, et oluline osa, peaaegu 70% nendest geenivälistest Pol II jälgedest kattusid enhanseri kromatiinijälgedega. Sellest järeldus, et suur osa Pol II transkriptsiooni aladest kattus enhanserite aladega. Hiire genoomi analüüsidest leiti, et peaaegu veerand RNA polümeraas II aladest seostusid enhanseri genoomsetele aladele ja toodavad väikseid transkripte. Nagu eelnevalt mainitud, siis nendel eRNA-del puudusid polüadenülatsiooni modifikatsioonid, nad on üldiselt lühikesed ja mittekodeerivad ning kahesuunaliselt transkribeeritud. See tähendab, et neid sünteesitakse nii 5! kui 3! suunas. Hiljem avastati esmastest erinevad eRNA-d, mis on pikemad, polüadenüleeritud ja ühesuunaliselt sünteesitud. Kuna on leitud, et lähedal olevate geenide informatsiooni-RNAcmRNA tase on seotud eRNA-de tasemega, siis võib järeldada, et eRNA-del on regulatoorne ja funktsionaalne roll. See tähendab, et nad mõjutavad teatud geeniekspressiooni taset.
1D eRNA, 2D eRNA
1D eRNA-d on keemiliselt muudetud ehk polüadenüleeritud, neil on 3’ otsas polü(A)-saba, mis võib olla kuni mitusada aluspaari pikk. 2D eRNA-del polü(A)-saba puudub ning erinevalt 1D RNA-st on nad sünteesitud kahesuunaliselt.
Pakutud mehhanismid
Enhanseri transkriptsiooni mehhanismiks ja funktsiooniks on pakutud mitmeid mudeleid. Üks võimalus on, et enhanseri transkriptsioon on ‘müra’, mis tuleneb RNA Pol II kompleksi seondumisest avatud kromatiini piirkonnaga. Teine võimalus on, et enhanseri funktsiooni aktivatsiooniks on oluline transkriptsiooni protsess, mitte eRNA transkriptid ise. Kolmandaks võimaluseks on, et RNA transkript ise panustab funktsionaalselt enhanseri aktiivsusse.
Funktsionaalne aktiivsus
Kõikidele hulkraksetele on oluline rakkude ja kudede talitluslik jaotumine. Selle jaoks peavad rakud vastama arengulistele ja keskkonnast tulevatele signaalidele. Lähtudes identsest geneetilisest materjalist, peavad nad looma rakutüübile omase geeniekspressiooni mustri. Genoomis on enhanserid väga olulised regulatoorsed struktuurielemendid, mis võimaldavad sellise rakutüübist ja olekust oleneva geeniekspressiooni avaldumist.
eRNA transkriptsiooni regioonid tunneb ära kindlate markerite ja omaduste järgi. Näiteks saab H3K4me1 ja H3K4me2 kõrge taseme järgi kindlaks määrata enhanseri regioonid, kust transkribeeritakse ka eRNA-sid. Enhanseri regioonidele seonduvad transkriptsioonifaktorid ja teised valgud, mis on olulised geenide avaldumise regulatsioonis. Samuti on leitud, et eRNA-d on seoses omavahel histooni H3K27ac rikastatusega aktiveeritud enhanseri juures, samas on selles piirkonnas vähenenud H3K27me3 aktiivsus.
Lisaks võib välja tuua, et eRNA-d ekspresseerivad enhanserid on rikastatud transkriptsiooni algatuse kompleksiga (näiteks TATA-seonduv valk) ja RNA Pol II-ga, mille seriin 5 on fosforüleeritud. See on omane kodeerivate geenide promootori regioonidele. Samas võrreldes valku kodeeriva geeni ‘kehaga’ on enhanserid vähem rikastatud fosforüleeritud seriin 2 RNA Pol II suhtes. Kuigi eRNA-del on lühem eluiga võrreldes teiste pikemate mittekodeerivate RNA-dega, on neil suurem transkriptsiooni alustamise sagedus. eRNAd on dünaamiliselt reguleeritud signaalülekande korral, mida juhitakse signaalsõltuvatest transkriptsioonifaktoritest. eRNA ekspressioonis toimuvad muutused, mille on signaal esile kutsunud. See on omavahel seotud ka lähedal oleva geeni transkriptsiooniliste muutusega. Muutused leiavad aset promootoris ning selle on samuti kindel signaal esile kutsunud. Enhanseri transkriptid on eelistatult rikastatud enhanserites, mis on seotud enhanseri ja promootori vaheliste lingude moodustamisega. Kokkuvõtvalt võiks öelda, et eRNA transkriptsioon on tihedalt seotud aktiivse enhanseri elementidega ja teda mõjutavate teguritega.
Funktsionaalne roll ja transkriptid
Tõestamaks, et eRNA funktsioon aitab kaasa enhanseri aktiivsusele, viidi läbi katse, milles klooniti eri suurusega genoomseid fragmente endogeensest enhanseri lookusest. Nende katsetega näidati, et ‘tuuma’ enhanseri fragmendid, mis sisaldavad LDTF-i (lineage determing transcription factor) sidumissaite, olid täiesti piisavad enhanseri aktiivsuseks. Samas leiti, et eRNA transkriptsioonilise järjestusega enhanseritel on suurem transkriptsiooniline aktiivsus. Tulemustest saab järeldada, et eRNA aitab kaasa transkriptsioonilisele aktiivsusele, suurendades ka vastava geeni ekspressiivsust. Samas kui eRNA-d kodeeriva järjestuse suunda muudeti, kadus enhanseri eRNA-st tingitud mõju. See vihjab, et eRNA järjestus on enhanseri funktsiooniks oluline.
Mõned uuringud on näidanud, et eRNA-del on potentsiaalne roll selles, et moodustuksid õiged lingud enhanseri ja transkriptsiooni alguskoha vahel. See omakorda mõjutab sihtmärk-geeni ekspressiooni. Lingusid moodustatavatel enhanseritel on suurem eRNA ekspressioon. eRNA transkriptid hõlbustavad RNA Pol II suunamist märklaud-geeni promootorisse. Enhanseri transkriptsiooni inhibeerimine kahjustab signaalist esile kutsutud de novo enhanseri aktivatsiooni. Seda näitavad H3K9 vähenenud atsetülatsioon või nõrgenenud H3K4 mono- ja dimetülatsioon. Need leiud vihjavad, et nii enhanseri transkriptsioon kui ka saadud eRNA panustavad enhanseri funktsiooni.
Katsetega on näidatud, et kui eemaldada enhanseri märklaud-promootor, siis hiljem väheneb ka eRNA transkriptsioon. Analüüsidest selgub, et eRNA ekspressiooni tase on positiivselt seotud lähedal asetsevate geenide, märklaud-geenidega ja vastava enhanseriga. Taset võivad kaudselt indutseerida transkriptsioonifaktorid. Mitmed teised uuringud on näidanud, et eRNA-d panustavad enhanseri reguleeritud transkriptsiooni. Mitte kõik enhanserid ei transkribeeri eRNA-sid, ligi pooled suudavad transkribeerida endalt vastavat eRNA-d. Aktiivse enhanseri markeriks on H3K27ac (histoon H3 atsetüleeritus lüsiini 27 juures), millega on seotud ka eRNA-d. On leitud, et enhanserid, mis transkribeerivad eRNA-sid, on seotud kõrgema ekspressiooniga ja rohkem koespetsiifilise funktsiooniga märklaud-geenidega, võrreldes enhanseritega, mis ei transkribeeri eRNA-sid. Viidates sellele, et eRNA-sid võib eristada kahes olekus. See tähendab, et samad enhanserid eri kudedes võivad ühes koes transkribeerida eRNA-sid, kuid teises koes mitte. See omakorda viitab enhanserite eri olekutele ja kudede spetsiifikale. On leitud, et eRNA-de järjestus sisaldab miRNA-ga sarnaseid regioone ja sekundaarstruktuuri. Lisaks leiti mõned komplementaarsed regioonid vastava enhanseri märklaud-promootoris.
Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloendus
'''Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloendus''' viidi läbi 12.-19. jaanuarini 1989. See oli viimane Nõukogude Liidus läbi viidud rahvaloendus.
Rahvaloenduse tulemuste järgi elas Nõukogude Liidus 286,7 miljonit inimest. Eestlasi oli 1 026 649.
Tabelis on toodud Nõukogude Liidu rahvaarvu tulemused etniliste rühmade järgi. Tabelis on tulemused 1939., 1959., 1970., 1979. ja 1989. aasta kohta.
Cherryland
Cherryland Eesti tantsumuusikabänd.
Ansambli lauljad on Kristi Lichtfeldt ja Sandra Ashilevi.
Mitmed ansambli laulud on pääsenud Eesti laulukogumikele "Suvehitt 2007", "Talvehitt 2008" ja "Suvehitt 2008".
SK Eestimaa Kasakad
SK Eestimaa Kasakad on Eesti jalgpalliklubi.
Jaanus Kõrv
pisi|Jaanus Kõrv esinemas [[Õlletoober|Õlletoobril 9. juulil 2010]] Jaanus Kõrv, tuntud ka kui Küla Karla; (23. detsember 1953 – 15. september 2020) oli eesti humorist ja ajakirjanik.
Jaanus Kõrv õppis kuni 1972 aastani Kärdla Keskkoolis ja läks edasi õppima Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhi erialale, mille lõpetas 1976. aastal. Ta töötas ajalehe Hiiumaa peatoimetajana ja Raadios Kadi ajakirjanikuna. Ta töötas ka Tallinna Kesklinna Valitsuse avalike suhete nõunikuna ja hiljem Kohila vallavalitsuse avalike suhete nõunikuna.
2009. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel kandideeris ta Kärdlas Eesti Keskerakonna nimekirjas.
Paadla murd
Paadla murd on endine kivimurd ja ühtlasi ka paljand Saare maakonnas Paevere külas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Paljandil tehtud puurauk on Paadla lademe stratotüüp.
Eesti Pagulasteater Rootsis
Eesti Pagulasteater Rootsis (EPR) oli aastatel 1946–1952 tegutsenud pagulaseestlaste teater.
EPR loodi 17. aprillil 1946 Stockholmis. Juhatusse kuulusid Els Vaarman, Jussi Romot ja Edmar Kuus ning majandusasju korraldav Oskar Luiga. Eesmärgiks seati võimalikult kõigi paguluses olevate näitlejate jt teatriga seotud olnud inimeste koondamine, et sihiteadlikult arendada eestlaste emakeelset teatritegevust.
Eesti Pagulasteater Rootsis reorganiseerijad panid aluse aprillis 1950 uuele näitetrupile, mis hakkas esinema nime all Eesti Teater Rootsis.
Martin Hõbemägi
Martin Hõbemägi (sündinud 18. detsembril 1997 Tartus) on Eesti rendžumängija ja -õpetaja (rendžu 7. dan).
Lõpetas 2017 Tallinna Reaalkooli, õppis 2018 Riias Stockholmi Kõrgemas Majanduskoolis ja 2019 alustas õpinguid Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas.
2017. aastal alustas ta tööd mõttemängude õpetajana Eesti koolides ja institutsioonides, näiteks huvikeskus Kullo.