cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cantori diagonaaltõestus
Reaalarvud
Cantori tõestus näitab, et lõigu [0,1] arvude hulk ei ole loenduv.
Vastuväiteline tõestus koosneb järgmistest sammudest: r1 = 0, 5 1 0 5 1 1 0 ...  r2 = 0 , 4 1 3 2 0 4 3 ...  r3 = 0 , 8 2 4 5 0 2 6 ...   r4 = 0 , 2 3 3 0 1 2 6 ...  r5 = 0 , 4 1 0 7 2 4 6 ...   r6 = 0 , 9 9 3 7 8 3 8 ...  r7 = 0 , 0 1 0 5 1 3 5 ...   ...
r1 = 0, 5 1 0 5 1 1 0 ...  r2 = 0 , 4 1 3 2 0 4 3 ...  r3 = 0 , 8 2 4 5 0 2 6 ...   r4 = 0 , 2 3 3 0 1 2 6 ...  r5 = 0 , 4 1 0 7 2 4 6 ...   r6 = 0 , 9 9 3 7 8 3 8 ...  r7 = 0 , 0 1 0 5 1 3 5 ...   ...
x = 0, 4 5 5 5 5 5 4 ...
Sellest tulemusest järeldub otseselt, et kõikide reaalarvude hulk \mathbb{R} on mitteloenduv. Kui \mathbb{R} oleks loenduv, siis me saaksime mingi jadaga kõik reaalarvud ära nummerdada ning seejärel saada lõiku [0, 1] kuuluvaid arve nummerdava jada, eemaldades kõik reaalarvud, mis sellesse lõiku ei kuulu. Ent me näitasime äsja, et seda viimast jada ei ole olemas. Teine võimalus on näidata, et hulkadel [0, 1] ja \mathbb{R} on sama võimsus, konstrueerides nendevahelise bijektsiooni (üksühese vastavuse. Lõigu [0, 1] puhul on seda pisut tülikas (kuigi võimalik) teha. Vahemiku (0, 1) puhul võib kasutada funktsiooni, mis on defineeritud nii:.
Üldistus
Diagonaaltõestust üldistatud kujul kasutas Cantor selleks, et tõestada Cantori teoreemi: iga hulga S puhul on hulga S astmehulk (hulga S kõikide alamhulkade hulk) P(S)) suurema võimsusega kui hulk S ise. See tõestus käib nii:
Olgu f mis tahes üksühene funktsioon (bijektsioon) hulgalt S hulka P(S). Piisab sellest, kui näidata, et f ei saa olla sürjektiivne. See tähendab, et hulga P(S) mingi element (hulga S mingi alamhulk) ei ole funktsiooni f kujutise element. Selline hulk on
Kui T kuulub funktsiooni f kujutisse, siis mingi t puhul hulgast S kehtib võrdus T = f(t). Element t kas on hulga T element või ei ole. Kui t on T element, siis t on kujutise f(t) element, kuid hulga T definitsiooni kohaselt järeldub sellest, et t ei ole T element. Teiselt poolt, kui t ei ole T element, siis t ei ole kujutise f(t) element, ning hulga T definitsiooni kohaselt järeldub sellest, et t on T element. Mõlemal juhul on tegemist vastuoluga.
Märgime sarnasust hulga T ning Russelli paradoksis konstrueeritava hulga konstruktsiooni vahel. Siinse tulemuse põhjal saab näidata, et kõikide hulkade hulga mõiste on tavalises hulgateoorias vastuoluline: kui S oleks kõikide hulkade hulk, siis P(S) oleks samal ajal võimsuselt suurem kui S ja hulga S alamhulk.
Ülaltoodud vastuolu sõltub aksioomide valikust ja näiteks ei ole niisuguse tulemuseni jõudmine võimalik Willard Van Orman Quine'i "uute aluste" hulgateoorias, kus eralduvusaksioomil on teistsugune kuju, nii et hulka ei saa väljendada. Samuti välistab naiivse hulgateooria paradoksid Zermelo-Fraenkeli hulgateooria.
Sama tõestus on esitatud kujul, millest on võib-olla lihtsam aru saada, artiklis Cantori teoreem.
Värviteraapia
Värviteraapia on alternatiivmeditsiini meetod, mis kasutab värvusi ja valgust inimese füüsilise, emotsionaalse, spirituaalse ja psüühilise tasakaalu saavutamiseks.
Cantori diagonaaltõestus
Üldistus
Diagonaaltõestus näitab, et reaalarvude hulk on "suurem" kui naturaalarvude hulk. Sellepärast võib küsida, kas on olemas hulk, mille võimsus on naturaalarvude hulga ja reaalarvude hulga võimsuse "vahepeal". See küsimus viib kontiinuumhüpoteesini. Samamoodi viib küsimus, kas mõne hulga s puhul on olemas hulk, mille võimsus on hulkade s ja P(s) võimsuste vahepeal, üldistatud kontiinuumhüpoteesini.
Toulouse FC
Toulouse Football Club  on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.
Kunašir
pisi|Kunaširi asukoht Lõuna-Kuriilides pisi|Kunaširi satelliidipilt pisi|Kunaširi rannajoon aastal 2010 Kunašir (vene keeles Кунашир, jaapani keeles 国後島 (Kunashiri-tō)) on Suur-Kuriilide Lõunarühma lõunapoolseim saar Venemaa idaosas.
Kunaširi väin eraldab Kunaširi saart läänes Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest, Izmenõ väin edelas Hokkaidō saarest ja Lõuna-Kuriili väin kagus Väike-Kuriilidest. Jekaterinõ väin eraldab seda Iturupi saarest, mis paikneb 22 km kirde pool.
Saar on kirde-edela suunas piklik. Selle pikkus on 123 km, laius 7–30 km. Saare pindala on 1490 km². Rahvaarv on umbes 8000 inimest (2007).
Kunaširi saare põhjaosas asub Dokutšajevi ahelik. Saar on vulkaaniline, seal on 4 tegevvulkaani: Tjatja (1819 m, saare kõrgeim tipp, saare sümbol), Rurui (1485 m), Mendelejevi vulkaan (886 m) ja Golovnini vulkaan (541 m).
Golovnini vulkaani kaldeeras paiknevad Kipjaštšeje ja Gorjatšeje järv. Kipjaštšeje järve rannikul ja otse järves on palju fumaroole. Saarel on palju vulkaanilise päritoluga kuumaveeallikaid, enamik nendest paikneb Mendelejevi vulkaani nõlvadel. Nende ümbruses asuvad kuurordid ja geotermaalelektrijaam.
Kunaširi saarel valitseb mussoonparaskliima. Rannikupiirkonna kõnnumaadel kasvab tihti 0,5–1,5 kõrgune kuriili bambus (Sasa kurilensis). Saar on suures osas kaetud okaspuu-, sega- ja lehtmetsadega. Metsavöönd on levinud merepinnast kuni 500–600 m kõrgusele. Saare lehtmetsades esinevad tammed, vahtrad, kirsipuud, jalakad, ida-jugapuud (Taxus cuspidata), liaanid jt. Okaspuude osakaal kasvab kõrguse suurenedes ning nendest on levinumad ajaani kuusk ja sahhalini nulg, harvem kohtab Glehni kuuske. Mägedes kasvavad kivikask (Betula ermanii) ja kääbus-seedermänd (Pinus pumila).
Kunašir kuulub Sahhalini oblastisse. Alates 1945. aastast on saar Venemaa valduses, kuid Jaapan peab seda endale kuuluvaks.
1789 toimus saarel põliselanike ainude ülestõus jaapani kaupmeeste ja kolonistide vastu, mille käigus hukkus üle 70 jaapanlase. Jaapani võimud hukkasid 37 ainut ja vahistasid palju teisi.
Pärast 1994. aasta Kuriilide maavärinat lahkus Kunaširi elanikest umbes kolmandik saarelt ega tulnud enam tagasi. Maavärina magnituud oli 8,2. Vähemalt 10 inimest sai ametlikel andmetel surma.
Mendelejevo lennujaama kaudu on saarel lennuühendus, mere kaudu peavad ühendust laevad Marina Tsvetajeva ja Igor Farhutdinov.
10. veebruaril 1984 loodi riiklik Kurilski looduskaitseala, kus elutseb 84 kaitsealust loomaliiki.
Christian Pollas
Christian Pollas on prantsuse astronoom.
Ta on avastanud paarkümmend asteroidi, mõned koos Eric Elstiga. Tuntumad on Aten-tüüpi asteroid (65679) 1989 UQ, Apollo-tüüpi asteroid 4179 Toutatis ja Amor-tüüpi asteroid (9950) 1990 VB.
Valenciennes FC
Valenciennes Football Club (vapi järgi vana nimi Valenciennes-Anzin FC) on Prantsusmaa linna Valenciennes'i jalgpalliklubi, mis hooajal 2008/09 mängis riigi kõrgliigas.
Harilik keerik
Harilik keerik (Tortula ruralis) on samblaliik pisisamblaliste sugukonnast keeriku perekonnast. thumb|250px|Harilik keerik
Nimi
Ladinakeelsed sünonüümnimed, mida praegu ei tunnustata, on Tortula intermedia, Tortula ruraliformis, Barbula ruralis ja Syntrichia intermedia.
Lühendnimi on TORRUR.
Ingliskeelsed nimed on twisted moss ja star moss (ja wall moss?).
Varieteedid ja alamliigid
Varieteetide hulgas on ''Tortula ruralis var. ruralis, Tortula ruralis var. crinita ja Tortula ruralis var. hirsuta''.
Alamliigid on ''Tortula ruralis ssp. ruraliformis ja Tortula ruralis ssp. ruralis''.
Levik
Harilik keerik kasvab üle maailma, kuuludes arktilisse, boreaalsesse, parasvöötme- ja kõrbefloorasse. Ta on laialt levinud Euroopas (Eestis väga sage), Aasias, Lähis-Idas, Põhja- ja Lõuna-Aafrikas, Austraalias, Okeaanias, Kanadas, USA lääneosas, Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas.
Kasvukohad
Sammal kasvab Eestis metsas, niidul ja paljakul. Enamasti leidub seda kividel, vähem maapinnal ja puude tüvedel.
Põhja-Ameerikas kasvab ta tundras, okaspuumetsades, rohtlates ja kõrbetes. Teda leidub männikutes, kuusikutes, ebatsuugametsades, nulumetsades, tsuugametsades, lehisemetsades, rannikusekvoiametsades, pujurohtlates, kõrbepõõsatikes, Texase savannis, USA edelaosa põõsasstepis, mägipõõsatikes, kadastikes, mägirohtlates, mägiaasadel, tasandikurohtlates, preeriates, kõrberohtlates, märgrohtlates, üheaastates rohtlates ja alpiinsetes kooslustes.
Välimus
Harilik keerik on lühike, püstine sammal, mis moodustab üsna suuri tutte.
Vars
Vars hargneb tavaliselt järjestikuselt kaheks. Nende kõrgus on 1-4 cm.
Gametofüüt
Gametofüüt on silmatorkav. Ta kinnitub mulda risoidide abil.
Lehed
Lehel on nüri ots. Leherood ulatub lehe otsast pikalt välja.
Niiske ja kuiv olek
Niiskes ja kuivas olekus on morfoloogia ja värvus erinev. Niiskes olekus ei väändu lehed ümber varre. Värvus on heleroheline. Kuivas olekus väänduvad lehed ümber varre, värvus on punakaspruun. Harilik keerik on tavaliselt kserofüüt, ta talub väga hästi põuda ja kuivamist.
Artiklit tuleb täiendada.
Saksimaa
Saksimaa on Saksamaa liidumaa, mis asub Saksamaa kaguosas. See on pindalalt kümnes ja rahvaarvult kuues Saksamaa 16 liidumaast.
Saksimaa asub saksa keelt kõneleva Euroopa ajaloolises südames. Selle ajalugu ulatub rohkem kui 1000 aasta taha. Saksimaa on olnud keskaegne hertsogkond, Saksa-Rooma riigi kuurvürstkond, kuningriik ja alates 1918. aastast vabariik.
Praeguse Saksimaa ala ei kattu Vana-Saksimaaga, mida saksid algselt asustasid. Vana-Saksimaa kattub ligikaudu praeguste Saksamaa liidumaade Alam-Saksi, Saksi-Anhalti ja Nordrhein-Westfaleni Westfaleni osaga.
Saksimaa piirneb idas Poola ja kagus Tšehhiga. Saksamaa liidumaadest piirneb ta põhjas Brandenburgi, loodes Saksi-Anhalti, läänes Tüüringi ja edelas Baieriga.
Tšehhi piiril kõrgub Maagimäestik. Piiril on ka Saksimaa kõige kõrgem tipp, 1244 m kõrgune Klinovac. Loode suunas maapind järjest laskub. Maagimäestikust algab palju jõgesid, näiteks Mulde, Neisse ja Spree, aga suurim jõgi Elbe algab Tšehhist ja voolab Maagimäestikust läbi.
Saksimaal räägitakse peamiselt saksa keelt. Kuid sinna jääb ka sorbide asuala, kes räägivad ülem- ja alamsorbi keelt (vastavalt 50 tuhat ja 10 tuhat kõnelejat). Need kuuluvad slaavi keelte hulka. Ülemsorbi keel on Saksamaal kõnelejate arvult kolmas vähemuskeel türgi ja taani keele järel, edestades friisi keelt.
Turism ei ole Saksimaal arenenud, kui maha arvata Dresden ja vähemal määral Leipzig. Kuid Saksimaal on teisigi hästi säilinud keskaegse arhitektuuriga linnu: Bautzen, Freiberg, Görlitz, Meißen ja Pirna. Saksimaa lõunaosas asuvates mägedes käivad puhkamas põhiliselt kodumaised turistid.
Kuni 2008. aastani
pisi|Saksimaa haldusjaotus kuni 1. augustini 2008 pisi|Muutused Saksimaa haldusjaotuses 1. augustil 2008 pisi|Saksimaa haldusjaotus alates 1. augustist 2008 Saksimaa jaguneb kolmeks eraldi valitsetavaks alaks (Regierungsbezirk): Dresden (1), Chemnitz (2) ja Leipzig (3) ning edasi 22 kreisiks ja 7 kreisivabaks linnaks.
Alates 2008. aastast
1. augustil 2008 toimus haldusreform, mille tulemusel jäi senisest 22 kreisist järele 10 ja 7 kreisivabast linnast 3.
Kreisivabadeks linnadeks jäid Chemnitz, Dresden ja Leipzig. Kreisid on Bautzeni kreis, Maagimäestiku kreis, Görlitzi kreis, Kesk-Saksimaa kreis, Leipzigi kreis, Meißeni kreis, Nordsachsen, Sächsische Schweiz-Osterzgebirge, Zwickau kreis ja Vogtlandi kreis.
Ajalugu
pisi|Saksimaa kaart
Poliitika
Saksimaa kohalikku omavalitsust nimetatakse Saksimaa maapäevaks.
Weimari Vabariigis toimusid Saksimaa maapäeva valimised 6 korda, aastail 1919–1930. Kõik need võitis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei, kes kogus 28,3%–41,8% häältest (kõige vähem 1920, kõige rohkem 1922). Saksamaa Kommunistlik Partei kogus tavaliselt üle 10% häältest, kõige rohkem (13,6%) 1930.
Pärast Saksamaa taasühinemist on Saksimaa maapäeva valitud 5 korda: 1990, 1994, 1999, 2004 ja 2009.
19. septembril 1999 toimunud maapäeva valimistel kandideerisid erakonnad 118 kohale. Valituks osutus üksnes kolm erakonda. Kristlik-Demokraatlik Liit kaotas 1 koha, kuid võitis valimised ikkagi, kogunud 56,9% häältest ja 76 kohta. Demokraatliku Sotsialismi Partei sai 9 kohta juurde, kogunud 22,2% häältest ja 30 kohta. Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei kaotas 8 kohta, kogunud 10,7% häältest ja 14 kohta. Rohelised jäid 2,6%-ga neljandale kohale ega ületanud valimiskünnist.
Vabad demokraadid said valimistel piisavalt palju kohti, et koos kristlike demokraatidega saada absoluutne enamus ja moodustada maavalitsus.
2017. aastast on peaminister Michael Kretschmer (CDU). Koalitsioonis on 2019. aastast CDU, rohelised ja CDU.
Kohtade jaotus kohalikus parlamendis oli pärast 2009. aasta valimisi järgmine: CDU 58, Linke 29, SPD 14, FDP 14, Grüne 9 ja NPD 8 kohta.
Välislingid
🇩🇪
Gadmeni vald
Gadmen on vald Šveitsis Berni kantonis Interlaken-Oberhasli ringkonnas Gadmeni orus (Gadmertal, Gadmental) Susteni kuru (Sustenpass) lähedal.
Vallas on kaks asulat – Gadmen ja Nessental. pisi|left Gadmeni org on 18 km pikkune pikiorg, mis tõuseb 1600 meetri kõrguselt 2224 meetri kõrgusele Susteni kurule, mis lõpeb Uri kantonis Wassenis. See tõus tuleb läbida paljude keerdudega, mistõttu see on mootorratturite lemmikkoht.
Gadmeni orus on palju matkaradasid, mis muuhulgas mööduvad mägijärvedest ja alpi taimestikuga kohtadest. Gadmeni lähedal on Šveitsi esimene ronimisrada Tälliklettersteig ning liustik Steingletscher. On ka teisi liustikke.
Gadmeni lipul on kollasel põhjal punane põiktriip. Sellest ülalpool on kujutatud Oberhasli ringkonna vapilt ja lipult pärit kotkas, allpool alpionn.
Kirik
Gadmeni kiriku ehitas 1722 Hans Jakob Dünz, kes vastutas Berni toomkiriku ülalpidamise eest. Tornis on kaks kirikukella, mis 1959 asendati. Oreli ehitas 1956 Gümligeni firma Wälti. Kirik renoveeriti 1931 ja suvel 1996. Ta on riikliku kaitse all.
Veerenni
Veerenni on asum Tallinnas Kesklinna linnaosas. Veerenni asum paikneb Pärnu maantee, Tallinna–Narva raudtee ja Siselinna kalmistu vahel, asumi teljeks kujunes Veerenni tänav.
Asum piirneb Kitseküla, Luite, Juhkentali, Keldrimäe, Sibulaküla, Tatari ja Uue Maailma asumiga. Veerenni asumi pindala on 0,92 km2. 1920. aastatel kandis asum nime Võlaküla.
Veerenni asum piirneb Liivalaia tänava, Juhkentali tänava, Tiigiveski pargi, Herne tänava, Magasini tänava, Siselinna kalmistuga, Tehnika tänava, Vana-Lõuna tänava, Vineeri tänava ja Pärnu maanteega.
Veerenni asumi tänavad
Veerenni asumisse kuuluvad Vana-Veerenni tänav, Veerenni tänav, osa Tatari tänavast, Uus-Tatari tänav, Ravi tänav, Hospidali tänav, Invaliidi tänav, Magasini tänav, Herne tänav, Õpetajate tänav, Oa tänav, Puhke tänav, Tare tänav, Vaikne tänav, Kodu tänav, Kauna tänav, Varre tänav, osa Tehnika tänavast, Töökoja tänav, Pille tänav, Tiiu tänav, Vana-Lõuna tänav ja Vineeri tänav.
Elanikkond
Veerenni asumi rahvaarv suurenes järjest aastatel 2011–2017. 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68-aastased aga 10–19%.
Olulisemad objektid
Asumi territooriumile jäävad Kesklinna Lastepolikliinik, Ida-Tallinna Keskhaigla Ravi tänava üksus. Veerenni asumis on ka Trammimuuseum ja Kaari Sillamaa Laste ja Noorte Muusikateater. Asumis asuvad Vaikne park ja Tiigiveski park.
Ajalugu
pisi|Veerenni asumi alad ja [[Võllamägi (Galgen Berg) 1876. aasta Tallinna linnaplaanil]] Veerenni asum kujunes Veerenni tänava ümber, mis on nime saanud keskaegsest Ülemiste veski paistiigist alanud ja vanalinna veega varustanud veerennilt. Tallinna linna joogiveega ja ka linna kaitsekraavide veega varustamiseks vajaliku kanali ehitamiseks andis loa Taani kuningas Valdemar IV 29. septembril 1345. Vesi tuli kraavi Ülemiste järvest, Tiigiveski ja Härjapea jõest ning linnast lõunas ja idasasuvatest jõgedest ja allikatest kanalit pidi. Veekanali pikkus oli ligikaudu 4 km ning see kulges mööda praegust Veerenni tänavat ja Peeter Süda tänavat kuni Harju väravani. Harju värava juurest rajati aga 1,5 km pikkune kanaliosa Tallinna lahte. Tallinna linnamüüri ida poolt haaravale kanalile ehitati 14. sajandil Harju värava juurde Harju, Karja värava juurde Karja ja Viru värava juurde Viru veski.
Veekanal oli avatud, selle põhi ja seinad olid laotud paekividest. Hilisematel sajanditel ehitati kanal kinniseks veekanaliks.
Veerenni asumi piires Võllamäel, tänapäeva Pärnu maantee ja Liivalaia tänava nurgal, asus omal ajal kurjategijate hukkamispaik. 1608. aastal nihutati Toompea võimude palvel Toompea kurjategijate hukkamiskoht, tänapäeva Pärnu maantee ja Vineeri tänava ristmiku lähedale Jeruusalemma mäele. Tallinna linna võllamägi tegutses samal kohal 1801. aastani, mil selliste hukkamismeetodite kasutamine kohtuotsuste täideviimiseks lõpetati.
19. sajandi lõpus rajati Magasini tänava (Magazinstrasse) lõppu sõjaväeladudest magasiniaidad.
Eestimaa kubermangu ühiskondlik hooldekande kolleegiumi hospidal kolis 1786. aastal Veerenni asumis asuvale Ravi tänavale. Kuna selles raviasutuses raviti haigeid tasuta, hakati rahva seas seda asutust kutsuma Priihospidaliks. Ravi 18 asus Priihospidali haigetebarakk ja 1897. aastal ehitatud vaimuhaigete osakonna hoone. Aastatel 1918–1940 kutsuti raviasutust Tallinna Linna Keskhaiglaks. pisi|left|[[Lutheri vabriku rahvamaja fassaad.]] Lutheri puidutööstuse rajamine Veerenni asumisse tõi piirkonna arengusse suure muudatuse. Ettevõtte vanem osa rajati aastatel 1887–1910 arhitekt Erwin Bernhardi projekti järgi. Selle ettevõtte põhitoodanguks oli vineer, mille järgi on saanud nime ka Vineeri tänav. Suur osa vabriku hoonetest hävis II maailmasõja ajal, kuid vabrik taastati pärast sõda ning sinna ehitati juurde mitu tsehhi. 1901. aastal pikenes trammiliin Pärnu maantee kaudu Veerenni asumisse. 1936. aastal valmis paekivist trammidepoo.
Vabriku laienedes otsustas ettevõtte juhtkond luua oma töötajatele rahvamaja, mis ehitati aastatel 1904–1905. Lutheri vabriku rahvamaja näol on tegemist ühe parema juugendstiilis ehitisega Tallinnas.
1909. aastal rajati asumisse evangeeliumi kristlaste Tallinna Evangeelse Koguduse Tallinna Veerenni kirik, mis oli pärast ümber- ja juurdeehitamist 1918. aastal üks Mandri-Euroopa suuremaid puitkirikuid. 1929. aastal ostsid kiriku endale metodistid ning edaspidi tunti seda metodistikirikuna. See hoone hävis 1944. aasta märtsipommitamises.
1914. aastal rajati Magasini 29 krundile, arhitekt Georg Hellati projekti alusel linna nakkushaigemaja (Прiютъ для чахоточныхъ больныхъ въ Ревеле, Heim für Lungenkranke in Reval) (Linna külgehakkavate haiguste haigemaja, Tallinna Linna II Haigla). 1918. aastal avati Uus-Tatari 25 krundil linna suguhaiguste maja (Tallinna Linna III Haigla). pisi|[[Tallinna Ühisgümnaasiumi hoone, 2009]] 1920. aastal asutati asumi alal Tallinna Ühisgümnaasium, mis kuni 1939. aastani tegutses trammidepoo territooriumil asunud kool puidust hoones ja 1939. aastal valmis arhitekt Herbert Johansoni projekti järgi valminud esinduslik koolihoone (asub Uus-Maailma asumis). Hoone sai kannatada 1944. aastal märtsipommitamisel, kuid taastati. 1922. aastal koostati Veerenni ja Magasini tänava vahelise ala planeerimiskava, 1920. aastatest oli Veerenni asum üks esimesi piirkondi Tallinnas, kuhu hakati rajama korteriühistuid. 1920. aastatel ehitati Õpetajate tänava linnateenistujate kortermajad. Kuna piirkonna elamuühistute ning elanikud võtsid oma majade ja korterite ehitamiseks laenu, nimetati ajakirjanduses tollal Veerenni kanti Võlakülaks.
Arhitekt Herbert Johansoni projekti järgi rajati 1925. aastal Herne tänava lõppu Tallinna Linna Keskhaigla töötajate elamugrupp ja samal ajal valmisid Tare, Vaikse ja Puhke tänava piirkonna kaksikmajad. Arvatavasti 1932. aastal hakati rajama tollase linnaaedniku Hans Lepa algatusel Kodu, Tare, Magasini ja Vaikse tänava vahel asuvat Kodu parki.
1926. aastal ehitati arhitekt Herbert Johansoni projekti järgi Magasini tänav 29 krundile Tallinna Tiisikushaigla suur ravikorpus. Enne asus Tallinna Linna (tiisikushaigete) eraldamismaja hoone Tõnismägi 14 hoones. Aastatel 1991–2001 tegutses hoones Ida-Tallinna Keskhaigla Tallinna Hooldushaigla. Hooldushaigla lõpetas seal tegevuse 2003. aastal, sest hooned ei sobinud enam patsientide raviks. 2007. aastal hoone restaureeriti ning kohandati ümber korterelamuks.
1930. aastal lõid nelipühilased oma palvela Tatari tänav 52 või 54 krundile. Nelipühilased taastasid oma koguduse Tallinna Nelipühakogudus Eelim, 1993. aastal ning Tatari tänava palvela on tagastatud kogudusele.
1928. aastal asutati Veerenni 24, Haim Karshensteini eestvõttel vihmakuubede töökoda, mis kandis kuni 1940. aastani nime Gentleman. Veerenni 29 tegutses Tallinna Mehaaniline Kudumisvabrik. Veerenni asumis pikka aega tegutsenud ettevõte Baltika kandis aastail 1946–1960 nime Tallinna Õmbluskombinaat ja läbi ajaloo nimetusi Moela, Tallinna Õmbluskombinaat, Õmblusvabrik Baltika ja õmblustootmiskoondis Baltika. 1960. aastal ühendati ettevõttega Tallinna Õmblusvabriku 1. tsehh ja Veerenni tänaval alustas tööd uus tootmishoone. 1987. aastal hakati vabriku seadmeid uuendama, et ettevõttel oleks võimalik suurendada lääne turule müüdava kauba osakaalu. Praegu kuulub ettevõttele viis rõivabrändi: Monton, Mosaic, Baltman, Bastion ja Ivo Nikkolo. Baltika Grupp tähistas 2013. aastal oma 85. tegevusaastat. pisi|Liivalaia 8 // 12, [[Swedbanki hoone]] 1959. aastal avati Pärnu maantee raudteeviadukt, raudteeviadukti laiendati oluliselt 1980. aastate esimesel poolel.
Pärnu maantee viadukti ja Vana-Lõuna tänava vahel Vana-Lõuna haljakul asub 1993. aastal, Tallinna trammiliikluse 105. aastapäeval avatud Kaarel Kurismaa installatsioon "Tallinna trammi-objekt" (vallasmälestis nr 31109 ).
1996. aastal avati Liivalaia tänav 8 Hansapanga 13-korruseline peakontor.
Ido
Ido on tehiskeel, esperanto keele reformitud versioon. See töötati välja 1900. aastate alguses. Ido pooldajaid on praegu vähe, põhiliselt Euroopas. Juulis 2009 toimus rahvusvaheline Ido-kongress Tallinnas.
Keele nimi
Ühe versiooni järgi tuleb keele nimi esperanto sõnast 'ido' ('järglane'; ido on esperanto keele järglane). Teise versiooni järgi tuleb see nimi ingliskeelse lühendi 'I.D.' (International Delegation) hääldusest idos.
Tähestik ja hääldus
Ido tähestik koosneb 26 tähest: a, b, c, d, e, f, g, h, i, j, k, l, m, n, o, p, q, r, s, t, u, v, w, x, y, z.
Enamik tähti hääldatakse samamoodi nagu eesti keeles. Erandid on järgmised:
Ido keeles ei ole hääldust edasiandvaid diakriitilisi märke.
Rõhk
Sõnarõhk on idos reeglipärane, kuid pisut keerukam kui esperantos: kõigil mitmesilbilistel sõnadel on rõhk eelviimasel silbil, välja arvatud tegusõnade infinitiivide puhul, millel on rõhk viimasel silbil.
Fonoloogia
Idos on samad viis vokaali ('a', 'e', 'i', 'o', 'u') mis esperantos. Konsonandid on samad, välja arvatud 'x' ja 'dZ'. Idos puuduvad mõned esperantos esinevad kaashäälikuühendid (näiteks silbialguse 'kv, 'gv'), kuid on mõned ühendid, mida esperantos ei ole ('kw', 'gw').
Grammatika
Iga sõna algvorm koosneb sõnatüvest ja grammatilisest lõpust. Muutevormide moodustamiseks eemaldatakse grammatiline lõpp ja lisatakse sufikseid ja infikseid. Nagu esperantoski, ei ole idos erinevalt loomulikest keeltest erandeid.
Grammatilised lõpud on üldiselt samad mis esperanto keeles (aegasid esperanto verbidel ei ole). Mõned grammatilised lõpud:
Asesõna
Ido asesõnad on tehtud kuulmise järgi paremini eristatavaks kui esperanto asesõnad (nendel on kõigil lõpus 'i'; mi 'mina' ja ni 'meie' on müra korral raskesti eristatavad). Idos on eraldi sõnad tu 'sina', vu 'Teie' ja vi 'teie', esperanto keeles on kõigi nende asemel ainult vi. Kolmandas isikus on meessoost (il), naissoost (el) ja elutu (ol) asesõna ning ka soo suhtes neutraalne asesõna lu.
Artikkel
Idos ei ole umbmäärast artiklit. Määrav artikkel on la (võrdub inglise keele artikliga the). Artikkel la on muutumatu.
fenestro = '(üks) aken'; fenestri = '(mõned) aknad' la fenestro = '(see) aken'; la fenestri = '(need) aknad'
Erinevalt eesti keelest on idos omadussõnad muutumatud: nad ei ühildu nimisõnaga ei sooliselt ega arvuliselt (nagu inglise keeleski): La bruna tablo = pruun laud; La bruna tabli = pruunid lauad
Liiteid
Ido võimaldab moodustada liitsõnu:
Pööramine
Idos ei ole ebareeglipäraseid tegusõnu.
Mitmus
Mitmus on hõlpsasti moodustatav, asendades sõna lõpus 'o' mitmuse lõpuga 'i': foresto = 'mets', foresti = 'metsad'; arboro = 'puu', arbori = 'puud'
Ido ja esperanto võrdlus
Ido ja esperanto on nii sarnased, et ühe keele valdajale on teine suurelt jaolt arusaadav. Ido on säilitanud palju esperanto grammatika ja sõnavara elemente. Nagu esperanto puhul, on idogi loomisel taotletud grammatika lihtsust ja reeglipärasust ning hõlpsat õpitavust. Nagu esperanto puhul, kasutatakse idos laensõnu paljudest Euroopa keeltest.
Idos on püütud kõrvaldada esperanto keele probleeme.
Esperanto tähestikus on koos ladina tähestiku tähtedega 6 diakriitiliste märkidega tähte, millest 3 esinevad ainult esperantos. Seetõttu ollakse sageli sunnitud need tähed trükkimisel ja arvuti kasutamisel asendama muude tähekombinatsioonidega. Nii tuleb välja, et ühte sõna esitatakse mitmel kujul. Ido seevastu kasutab 28-tähelist ladina tähestikku kahe digraafiga 'ch' [tš] ja 'sh' [š]. Täheühend 'qu' märgib häälikuühendit [kw] nagu inglise sõnas 'quick'. Ido õigekiri on foneetiline selles mõttes, et iga sõna häälduse saab kirjapildist üheselt välja lugeda (rõhk võib küll sõltuda sõnavormist), kuid puudub üksühene vastavus tähtede ja häälikute vahel, mis on olemas esperantos.
Grammatika lihtsuse huvides on idos loobutud ühildumisest. Näiteks esperantos öeldise vorm küll ei sõltu aluse arvust, kuid omadussõna peab arvus ja käändes ühilduma nimisõnaga, mille täiend ta on. Näiteks inglise keeles sellist nõuet ei ole. Ka idos on see kõrvaldatud.
Esperanto nõuab lõppu '-n' sihitava käände (akusatiivi) märkimiseks. Idos võib seda lõppu inversiooni korral kasutada, kuid üldjuhul on selle kasutamine kaotatud, sest see on liiane.
Idos on reeglid sõna teisendamiseks teise tähendusega või teisest sõnaliigist sõnaks, nii et meelde jätta tuleb vähem sõnavara.
Erinevalt esperantost ei ole idos sugulussuhete märkimisel mehi tähistavad sõnad sufiksita ja naisi tähistavad sõnad naissoo sufiksiga. Mõned tüved on soo suhtes neutraalsed, näiteks frato = 'vend või õde', fratulo = 'vend', fratino = 'õde'. Mõnel juhul on seal, kus esperantos on üks tüvi, idos kaks või kolm tüve (genitoro = 'lapsevanem', patro = 'isa', matro = 'ema').
Ido sõnavara on püütud moodustada nii, et see oleks võimalikult paljude Euroopa keelte kõnelejatele arusaadav.
Hasli org
Hasli org (saksa keeles Haslital; sarapuupõõsaste (Haselnussstrauch) järgi) on kõrgete mägede vaheline tasandik Šveitsis Berni kantonis Berner Oberlandis. Ta ulatub Brienzi järvest Meiringenini.
Läbi Hasli oru voolab Aare jõgi.
Maastik on mitmekesine: leidub peaaegu kõiki alpimaastiku vorme, sealhulgas liustikuorge, mägijärvi ja hiigelkaljusid. Iseloomulikud on mägiojad, joad ja liustikukuristikud.
Hasli org oli kunagi liustikuorg. Orupõhi on tuhandeid aastaid tagasi olnud Brienzi järve all.
Hasli oru keskus on Meiringen. Seal asuvad ka  Brienz ja Innertkirchen. Hasli oru juurde arvatakse ka mäeseljal asuv Hasliberg.
Hasli org on populaarne turistide sihtkoht ning suusa- ja mägimatkakeskus.
Aastal 1433 paisutasid Interlakeni kloostri mungad Aare jõe, nii et tekkis Unterseenschwelle 'Unterseeni pais'. Vee-energiat kasutasid nad sae- ja viljaveski käitamiseks. samuti lootsid nad paisutamisest suuremat kalasaaki. Brienzi järve tase tõusis umbes kahe meetri võrra ning seetõttu tõusis ka põhjavee tase. Aare jõe langus vähenes ja äravool tõkestus. Jõgi vahetas mitu korda sängi ja ajas kõrgvee ajal üle kallaste, mistõttu Hasli orgu tabasid suured üleujutused. Orupõhi soostus. Elanikud haigestusid tüüfusesse ja malaariasse. Niigi viletsat olukorda raskendasid mäesööst Kienholzi lähedal Brienzi vallas 16. sajandi esimesel poolel ja hoolimatu metsaraie Bürgleni ja Mühletali rauakaevanduste tarbeks. Mäenõlvad jäid ilma metsadest, mis oleksid pakkunud kaitset laastavate mägiojade eest. Sajandite jooksul rajati kaitseks Aare üleujutuste eest arvukalt kulukaid tamme ja müüre. Nende kulutuste tõttu elanikud vaesusid ja paljud rändasid välja.
19. sajandi teisel poolel asendas Berni kantoni valitsus paisu lüüsiga. Aare sängi hakati õgvendama ning orupõhja dreneerima. See lahendas üleujutuste probleemi.
Shizuoka prefektuur
Shizuoka prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas. Asub Vaikse ookeani rannikul.
Shizuoka ja Yamanashi piiril asub Fuji mägi. Suurimad jõed on Fuji, Ōi ja Tenryū. Idaosas asub Izu poolsaar.
Haldusjaotus
Shizuoka prefektuur on jaotatud 35 omavalitsuseks, millest 23 on linnad (市, shi).
Sümbolid
Shizuoka prefektuuri tunnuslind on värvuliste seltsi kuuluv Terpsiphone atrocaudata, tunnuspuu on lõhnav osmantus (Osmanthus fragrans var. aurantiacus) ja tunnuslill rododendron (Rhododenron).
Melikertes
Melikertes ehk Palaimon oli vanakreeka mütoloogias Athamase ja Ino poeg. Tal oli vend Learchos.
Kui Ino õde Semele sai Zeusiga poja Dionysose ja enne selle sündi suri, kasvatasid Athamas ja Ino Dionysose üles.
Karistuseks oma mehe sohilapse kasvatamise eest nuhtles Hera Athamast hullusega, nii et ta tappis Learchose. Ino hakkas kartma Melikertese elu pärast ja, poeg kätel, jooksis merre.
Zeusi tänulikkuse märgiks nad päästeti ja muudeti merejumalateks. Mõlemad said uue nime: Leukothea ('valge jumalanna') ja Palaimon.
Melikertese keha kandis delfiin Isthmosesse Korinthoses. Selle leidis Sisyphos, keda mõni allikas tema onuks nimetab. Sisyphos hakkas nereiidide käsul Melikertese auks pidama Isthmose mänge.
Pausanias kirjeldab Isthmosesse Poseidoni pühamusse rajatud Palaimoni templit. Seal olid Poseidoni, Leukothea ja Palaimoni enese kujud. Seal oli ka koht, mida kutsuti pühadest pühamaks ja mille maa-alusesse ossa Palaimon olevat maetud. Räägiti, et see, kes ses templis valet vannub, ei pääse hirmsast saatusest. Samuti oli seal altar, millel ohverdati kükloopidele.
On vähe kahtlust selles, et Melikertese kultus on välismaist, tõenäoliselt Foiniikia päritolu. (Ka Melikertese emaisa Kadmos oli foiniiklane.) Selle kultuse tõid Kreekasse nähtavasti foiniikia meresõitjad, kelle mõju Egeuse ja kogu Vahemere kallastel oli suur. Kreekas oli foiniikia mõju kõige suurem just Melikertese kodumaal Boiootias ja Korinthoses. Teda on samastatud foiniikia jumala Melqartiga. Foiniikia jumalatele ohverdati sageli lapsi ja sellele on nähtud vihjet Melikertese varajases surmas.
Roomlased samastasid Palaimoni Portunuse, sadamajumalaga.
Halinga vald
Halinga vald oli vald Eesti edelaosas Pärnu maakonna põhjaosas.
Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.
Halinga valla naabervaldadeks olid põhjas Vigala ja Märjamaa vald, idas Vändra, lõunas Are, Sauga ja Audru ning läänes Koonga vald.
Elektrivoolu tugevus
Elektrivoolu tugevus ehk voolutugevus on füüsikaline suurus, mis võrdub ajaühikus elektrijuhi ristlõike pinda läbinud elektrilaenguga: kus \Delta Q on aja \Delta t jooksul juhti läbinud laeng.
Halinga vald
Halinga valla viimane vallavanem oli Ülle Vapper ja volikogu esimees Tarvi Tasane.
Elektrivoolu tugevus
Elektrivoolu tugevus juhtmes on 1 A, kui sekundis läbib seda juhet laeng, mis võrdub umbes 6,25 × 1018 elementaarlaenguga.
Halinga vald
Külad
Halinga vallas on 43 küla: Aasa, Altküla, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kablima, Kaelase, Kangru, Kodesmaa, Kuninga, Langerma, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Maima, Mõisaküla, Mäeküla, Naartse, Oese, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pööravere, Roodi, Rukkiküla, Salu, Sepaküla, Soosalu, Sõõrike, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Valistre, Vee.
Elektrivoolu tugevus
Alalisvoolu tugevus elektriahela lõigus on Ohmi seaduse kohaselt võrdeline ahelalõigu otste vahelise pingega.
Halinga vald
Ajalugu
10. oktoober 1991 moodustati Halinga külanõukogu asemel Halinga vald. 1996. aastal liideti Halinga vald Pärnu-Jaagupi alevvallaga ning moodustati praegune Halinga vald.
1217
1217. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1212 1213 1214 1215 1216 - 1217 - 1218 1219 1220 1221 1222
1211
1211. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1206 1207 1208 1209 1210 - 1211 - 1212 1213 1214 1215 1216
Martin Koch
Martin Koch (sündinud 22. jaanuaril 1982 Villachis) on Austria suusahüppaja, olümpiavõitja (2006).
Olümpiamängudel
Torino 2006
Isiklikku
Martin Koch oli tippsportlasena 184 cm pikk ja kaalus 66 kg.
1213
1213. aasta
1210
1210. aasta
1213
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1208 1209 1210 1211 1212 - 1213 - 1214 1215 1216 1217 1218
1210
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1205 1206 1207 1208 1209 - 1210 - 1211 1212 1213 1214 1215
Tõstamaa vald
Tõstamaa vald oli vald Pärnu maakonnas. 2017. aastal sai Eesti omavalitsuste haldusreformiga osaks Pärnu linna omavalitsusest.
Tõstamaa valla naabriteks olid läänes Varbla vald, põhjas Koonga vald ja idas Audru vald.
Tõstamaa viimane vallavanem oli Toomas Rõhu.
Asustus
pisi|Tõstamaa mõis ja kool
Alevik
Tõstamaa
Külad
Tõstamaa vallas on 19 küla: Alu, Ermistu, Kastna, Kavaru, Kiraste, Kõpu, Lao, Lõuka, Manija, Männikuste, Peerni, Pootsi, Päraküla, Rammuka, Ranniku, Seliste, Tõhela, Tõlli ja Värati küla.
Ajalugu
pisi|Tõstamaa vallamaja 1866. aastal kaotasid uue vallaseadusega mõisad valdade üle võimu. Seadus kohustas valdasid ise majandama ning selle tulemusena hakkasid vallad ühinema. 1891 ühines Pootsi vald Seli vallaga ja 1893 ühines Kastna vald Tõstamaa vallaga.
Franz Josef Jung
thumb|Franz Josef Jung
Tõstamaa vald
Ajalugu
1. aprill 1939 liideti Tõstamaa vallaga Saulepi valla Rammuka, Rammukametsa, Suurtüki ja Jäärumetsa külad ning Vaiste asundustalud. Kihnule kuulunud postitalu anti Seliste vallale.
1950–1951 toimunud kolhooside liitmisega liideti Tõstamaaga Soomra küla, mis tagastati Audrule 1964. aastal koos Murru küla.
Franz Josef Jung
Franz Josef Friedrich Jung (sündinud 5. märtsil 1949) on Saksamaa poliitik.
Ta oli Angela Merkeli valitsuse kaitseminister 22. novembrist 2005 kuni 27. oktoobrini 2009 ning seejärel tööminister kuni 27. novembrini 2009. Ta astus tagasi süüdistuste tõttu, mis puudutasid tema tegevust kaitseministrina seoses 4. septembril 2009 Afganistanis Kondūzis toimunud tsiviilohvreid nõudnud NATO õhurünnakuga.
Jung õppis õigusteadust Mainzi ülikoolis. Ta on töötanud poliitilistel ametikohtadel Hesseni liidumaal.
Tõstamaa vald
Ajalugu
2017. aastal otsustas Vabariigi Valitsus sundliita Tõstamaa vald haldusreformi käigus moodustatava Pärnu linna omavalitsusega. Tõstamaa Vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Pärnu linnaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. 1. novembril 2017 jõustus Audru valla, Paikuse valla, Pärnu linna ja Tõstamaa valla ühinemine ning moodustus uus omavalitsusüksus Pärnu linn.
Kivimite loend
Siin on loetletud kivimeid.
A
pisi|[[Vesikulaarne tekstuur|Vesikulaarne andesiit, mille vesiikulid on täitunud sekundaarse tseoliidiga]] pisi|Antratsiit
D
pisi|Diktüoneemaargilliidi kiht Pakri pangas (Türisalu kihistu)
E
pisi|Moondekivim eklogiidile annab punaka värvuse granaat ja rohelise [[monokliinne pürokseen omfatsiit]]
F
pisi|Fonoliit [[Rootsist]]
G
pisi|Gneisile on omane vöödilisus ehk gneisiline tekstuur pisi|Graniit
K
pisi|Kimberliit [[Soomest]]
L
pisi|Peeneteraline [[Gauja lademe liivakivi koosneb kõige suurema kvartsisisaldusega liivast Eestis]]
N
pisi|Neugrundbretša [[rahn Ristna neemel]]
Andreas Kofler
Andreas Kofler (sündinud 17. mail 1984 Innsbruckis) on Austria suusahüppaja. Olümpiavõitja (2006) ja kahekordne maailmameister (2005).
Kivimite loend
O
pisi|Tüüpiline musta värvi ja karpja murdega obsidiaan
Andreas Kofler
Olümpiamängudel
Torino 2006
Kivimite loend
P
pisi|Usjalt vonkleva leukosoomiga migmatiidi [[erim ptigmatiit Naissaare rannikul]]
Andreas Kofler
Maailmameistrivõistlustel
Oberstdorf 2005
Kivimite loend
R
pisi|Rohekilt, mille täpsem nimetus on kloriitkilt
Andreas Kofler
Isiklikku
Andreas Kofler on 180 cm ja kaalub 63 kg.
Kivimite loend
S
pisi|[[Leelispäevakivi porfüroblastidega silmisgneiss]]
T
pisi|Peamiselt [[akretsioonilapillidest koosnev tefra La Palmalt]]
Gotthard Friedrich Stender
pisi|Gotthard Friedrich Stender Gotthard Friedrich Stender (27. august 1714 Laši Kuramaa – 17. mai 1796 Sunākste) oli Läti jutukirjanik, keeleuurija, tõlkija, pedagoog, vaimulik ja loodusteadlane. Populaarsuse tõttu rahva seas nimetati teda ka vanaks Stenderiks, eristamaks teda poeg Aleksander Johannes Stenderist ehk noorest Stenderist.
Stender uuendas Läti tähestikku, andis välja Läti keele grammatika ning läti-saksa ja saksa-läti sõnaraamatu. Tema ja Johann Gottfried Herderi olid esimesed, kes analüüsisid läti rahvalaule, mõistatusi, tegusõnu ja vanasõnu.
1220
1220. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
1216
1216. aasta
1220
Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad
Aastad: 1215 1216 1217 1218 1219 - 1220 - 1221 1222 1223 1224 1225
1216
Aastad: 1211 1212 1213 1214 1215 - 1216 - 1217 1218 1219 1220 1221
Togo riigipeade loend
Togo riigipeade loend loetleb Togo riigipead alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal.
1219
1219. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1214 1215 1216 1217 1218 - 1219 - 1220 1221 1222 1223 1224
1218
1218. aasta
Aastakümned: 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad - 1210. aastad - 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad
Aastad: 1213 1214 1215 1216 1217 - 1218 - 1219 1220 1221 1222 1223
Boden (Guttannen)
Boden (ka: Boden bei (b.) Guttannen) on küla (Weiler) Šveitsis Berni kantonis Oberhasli ringkonnas Guttanneni vallas.
Boden asub teel Grimseli kuru juurde.
Küla kõrgus on umbes 800 m üle merepinna.
Bodenist voolab mägiojana läbi Aare jõgi (Hasliaare). Jõest püütakse forelli.
1999. aasta veebruaris oli kolm suurt laviini, mille eest elanikud evakueeriti. Kahjustused olid siiski minimaalsed. Laviinirusud eemaldati karjamaadelt valitsuse toetusel ja vabatahtlike abiga, et lehmadele vajalik rohi saaks kasvada. Rajati uusi betoonist kaitsemüüre.
Bodenis oli alates 18. sajandi algusest kool. 1956 ehitati uus koolimaja. 1971 kool suleti ja õpilased saadeti Guttanneni kooli. Koolimajja paigutati lasteaed.
1221
1221. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad
Aastad: 1216 1217 1218 1219 1220 - 1221 - 1222 1223 1224 1225 1226
Athamas
pisi|282px| Athamas Athamas oli vanakreeka mütoloogias Boiootias asuva Orchomenose linna valitseja, Aiolose ja Enarete poeg. Ta oli järjestikku abielus kolme naisega: Nephele, Ino ja Themistoga.
Nephele
Athamase esimene naine oli Nephele, keda ei tohi ära segada kentauride ema Nephelega. Nad said kaks last: kaksikud Phrixose ja Helle. Phrixos oli poiss ja Helle oli tüdruk. Athamas jättis Nephele maha Boiootia pealinna Teeba printsessi Ino pärast ja ajas naise minema, kuid lapsed jättis enda kasvatada.
Ino
Ino sai Athamasega kaks poega: Melikertese ja Learchose. Oma kasulapsi Ino vihkas. Ta kõrvetas ära kogu seemnevilja. Seeme ei idanenud. Kui rahvas läks oraaklilt nõu küsima, mida ikalduse vastu teha, sundis Ino oraaklit vastama, et Phrixos tuleb jumalatele ohverdada. Rahva sunnil pidi Athamas seda soovi täitma.
Kuuldus sellest jõudis ka Nepheleni, kes palus abi jumalatelt. Hermes andis talle jäära, kelle nahk oli puhtast kullast (see oli kuldvillak). Kui Phrixos oli toodud ohvrialtari juurde, laskis Nephele jäära lahti. See tormas altari juurde, haaras ohvriks määratud poisi ja tema õe ning kandis lapsed läbi õhu minema.
Kui Ino õde Semele sai Zeusiga poja Dionysose ja enne selle sündi suri, kasvatasid Athamas ja Ino Dionysose üles.
Karistuseks oma mehe sohilapse kasvatamise eest nuhtles Hera Athamast hullusega, nii et ta tappis Learchose. Ino hakkas kartma Melikertese elu pärast ja, poeg kätel, jooksis merre.
Zeusi tänulikkuse märgiks nad päästeti ja muudeti merejumalateks. Mõlemad said uue nime: Leukothea ('valge jumalanna') ja Palaimon.
Themisto
Pärast Ino surma oli Athamas suuresti enda süül jäänud ilma kõigist oma neljast lapsest. Seetõttu oli ta muutunud rahva seas väga ebapopulaarseks. Ta läks oraaklilt küsima, mida nüüd teha. Oraakel ütles, et see, kes ei kohta lahkust inimeste seas, peab elama minema sinna, kus metsloomad tema vastu lahked on.
Athamas rändas Tessaaliasse, kus nägi hundikarja mahamurtud looma juures. Hundid olid kõhu täis söönud ja põgenesid Athamast nähes, jättes järelejäänud korjuse sinnapaika. Athamas pidas seda oraakli öeldud märgiks: hundid jätsid talle süüa! Ta jäi Tessaaliasse elama, abiellus kolmandat korda Themistoga ja nad said poja Schoineuse, kes pärastpoole Orchomenose valitsejaks sai.
Teras
pisi|Rooste ja terasleht pisi|Terassild [[Argentinas]]
Teras on sulam, mille põhikomponent on raud ning mis muude elementide (väävel, fosfor jne) kõrval sisaldab kuni 2,14% süsinikku.
Kui rauasulamis on üle 2,14% süsinikku, nimetatakse seda malmiks. Malmil ja terasel on oluline erinevus: terast on võimalik plastselt deformeerida, kuid malmil jääkdeformatsioone ei esine, kuna malm puruneb. Süsinikterased on kõige laiemalt kasutatavad sulamid üldse, kuid vastavalt otstarbele on terase koostis erinev. Kristallstruktuuri järgi võib süsiniku ja raua sulam olla tsementiit, austeniit, martensiit või perliit. Ühes tükis terases on tavaliselt esindatud kõik kolm.
Süsinikusisaldus teeb raua kõvemaks ja suurendab tunduvalt tõmbetugevust, kuid teras on rauast rabedam.
Ajalugu
Esimesed terased loodi nähtavasti kogemata, kui raudmõõkade toorikuid kuumutati söeääsis. Oletatavasti leiutasid terase halübid, Musta mere kagurannikul elanud rahvas Väike-Aasias. On oletatud, et selle rahva nimest tuleb terase kreekakeelne nimi chalyps.
Terast saadi rauda sütel kuumutades, jahutades ja lõõmutades. Teras on rauast paremini sepistatav, kokkukeedetav ja karastatav. Hellenismi ajal viidati hispaania mõõgaterade valmistamise õpetuses, et rohmakas külmtöötlus ei võimalda elastsust saavutada. Parimat terast saadi õige maagivaliku, räbu eemaldamise, metalli mitmekordse kuumutamise, õige vees või õlis jahutamise ja hoolika külmtöötlemise tulemusena.
Iseo järv
thumb|right|[[Loreto saar Iseo järves]] thumb|right|Iseo järve kaart Iseo järv (itaalia Lago d'Iseo) on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas. Iseo on järvedepiirkonna Lombardia suuruselt neljas järv. Järv on peaaegu võrdselt jaotunud Bergamo ja Brescia provintsi vahel.
Asudes Dolomiitide jalamil, on Iseo järv liustikutoiteline. Järv asub Franciacorta viinamarjakasvatuspiirkonnas mägede ja jugade vahel. Olemuselt on mägi ka Iseo järve keskel asuv saar Monte Isola (ehk Montisola). Kaks väiksemat saart – Loreto ja St Paul – kuuluvad eraomandisse.
Järve ümber paiknevad kalurikülad: Brescia provintsi poolel Iseo, Sale Marasino ning Marone ja Bergamo poolel Lovere, Sarnico ja Riva di Solto. 5 km Maronest ida pool asub Cislano küla, kus võib näha omapäraseid erosioonisambaid, nn metshaldjaid.
1233
1233. aasta
1222
1222. aasta
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad
Aastad: 1217 1218 1219 1220 1221 - 1222 - 1223 1224 1225 1226 1227
John Tuzo Wilson
pisi|John Tuzo Wilson John Tuzo Wilson (24. oktoober 1908 Ottawa – 15. aprill 1993 Toronto) oli Kanada geoloog, üks laamtektoonika teooria loojaist.
1960. aastate algul sai Wilson tuntuks ühe põhilise laamtektoonika propageerijana. Lõi 1965. aastal ajakirjas Nature avaldatud artiklis uue termini "transformne murrang", mis veenis suurt osa geoloogidest laamtektoonika paikapidavuses. Tema loodud on ka ookeanibasseinide avanemise-sulgumise tsükkel, mida tuntakse Wilsoni tsüklina.
Mälestuse jäädvustamine
John Wilsoni auks on nimetatud mäeahelik Antarktisel.
Győr
Győr (saksa keeles Raab) on komitaadi õigustega linn Ungari loodeosas, Győr-Moson-Soproni komitaadi keskus.
Ajalugu
Győri kohal asus 5. sajandist eKr keltide Arrabona linn. Aastal 10 vallutasid asula roomlased. Ungarlased ehitasid oma kindluse 900. aasta paiku. 1271. aastal sai Győr linnaõigused. 1541. aastal põletati linn maha, et mitte jätta seda pealetungivate türklaste kätte, kuid ehitati peagi uuesti üles. Aastatel 1594–1598 oli Győr türklaste valduses. 19. sajandil muutus linn tähtsaks tekstiili- ja masinatööstuse keskuseks.
Majandus
Győris asub Audi autotehas.
Sport
Linnas tegutseb kõrgliiga jalgpalliklubi Győri ETO FC.
Assüüria
Assüüria on ajalooline piirkond Mesopotaamia põhjaosas Tigrise jõe ülemjooksul tänapäeva Põhja-Iraagi aladel. Piirkond sai nime Assuri linna järgi (ka linna kaitsejumaluse nimi oli Assur).
2. aastatuhandel eKr kujunes seal Assüüria riik, võimas akadite kuningriik. Hiljem sai sellest Uus-Assüüria suurriik, mis 8. ja 7. sajandil eKr hõlmas osaliselt või täielikult muu hulgas tänapäeva Iraagi, Süüria, Liibanoni, Türgi ja Iraani alasid, ulatudes Väike-Aasia Zagrose mägedest ja Kaukasusest kuni Pärsia lahe ja Nuubiani. Assüüria oli ka varem olnud suurriik.
Assüüria riik eksisteeris alates 25. sajandi lõpust või 24. sajandi algusest või 23. sajandist eKr kuni aastani 612 eKr või 608 eKr.
Riigi pealinn oli algselt Assur, hiljem Ninive, kuhu üks riigi viimaseid valitsejaid Assurbanipal rajas umbes 20 000 savitahvliga raamatukogu. Assur oli Assüüria riigi pealinn peaaegu kogu selle eksistentsi vältel: Vana-Assüüria pealinn 2025–1750 eKr, Kesk-Assüüria pealinn 1365–1050 eKr ja Uus-Assüüria pealinn 911–608 eKr.
Riik sai alguse Akadi riigi lagunemise järel, kui akadid jagunesid kahe riigi, Põhja-Mesopotaamias asunud Assüüria ja Lõuna-Mesopotaamias paiknenud Babüloonia vahel.