cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linn
Piibel
Piibli järgi asutas esimese linna Kain: Ja Kain sai ühte oma naisega, kes jäi lapseootele ja tõi ilmale Hanoki; ja ta ehitas ühe linna ning nimetas selle linna oma poja Hanoki nime järgi. (1 Mo. 4, 17).
Vastavalt Moosese seadustele on linnad müüriga piiratud. Asulad, mis ei ole müüriga piiratud, on külad. Sellest oleneb kinnisvara käsitlemine: kodasid müüriga piiratud linnades võib müüa igaveseks ja neid ei saa välja lunastada hiljem kui üks aasta pärast müüki. Kojad müüriga piiramata külades kuuluvad põllumaa juurde, mistõttu nad tagastatakse tasuta juubeliaastatel.
Menstruaaltsükkel
Menstruaaltsükkel on teaduslik termin füsioloogiliste muutuste kohta, mis võivad toimuda viljakas eas naiste organismis seksuaalse paljunemise ja viljastumise eesmärgil. See artikkel räägib inimese menstruaaltsüklist.
Endokriinsüsteemi kontrolli all olev menstruaaltsükkel on vajalik paljunemiseks. Tavaliselt jagatakse see kolmeks: follikulaarne faas, ovulatsioon ja luteaalne faas. Teine võimalik jaotus on menstruatsioon, viljakas faas ja viljatu faas.
Menstruaaltsükleid loetakse menstruaalvereerituse esimesest päevast. Hormonaalsed kontratseptiivid sekkuvad normaalsetesse hormonaalsetesse muutustesse, et vältida paljunemist.
Jõhvi–Kose maantee
Jõhvi–Kose maantee (registrinumbriga 33) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Jõhvi linnas Jõhvi–Tartu–Valga maantee 3. kilomeetril (Jõhvi linna tänavana Pargi tänav). Tee pikkus on 3,6 km. Tee lõpeb Kose külas Jõhvi–Vasknarva maantee 3. kilomeetril.
Asulad Jõhvi–Kose maanteel
Jõhvi linn, Kohtla-Järve linna Ahtme linnaosa, Pargitaguse küla, Kose küla.
Lõuna-Eesti maastikuvaldkond
pisi|380px|[[Karula künkad]]
Lõuna-Eesti maastikuvaldkond on maastikuvaldkond Kõrg-Eesti lõunaosas, millele on iseloomulikud lavamaade, kõrgustike (sh suurvoorte), nõgude ja orundite vaheldumine, laialt esinevad ürgorud. Lõuna-Eesti maastikuvaldkonda kuuluvad Vooremaa, Ugandi ja Irboska lavamaad, Sakala, Otepää, Haanja ja Karula kõrgustikud, Valga ja Hargla nõod ning Võru ja Väike-Emajõe orundid.
End Variations
End Variations oli Eesti rokkansambel, mis tegutses Tallinnas aastatel 1997–2003.
Boriss Rodionov
Boriss Jevgenjevitš Rodionov (vene keeles Борис Евгеньевич Родионов; 16. märts 1912 Moskva – 13. mai 1987 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigiametnik ja malefunktsionäär.
Rodionov töötas sõja ajal insenerina Moskvas. Pärast sõda töötas parteitööl, seejärel Moskva Linna TSN Täitevkomitee kultuurivalitsuse ülemana. Aastatel 1970–1984 oli ta Vene NFSV Riikliku Kirjastuskomitee aseesimees.
Aastatel 1961–1962 oli ta Vene NFSV ja 1962–1968 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees. Aastatel 1962–1970 oli Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) asepresident ja 1970–1978 FIDE tegevjuhatuse liige.
Ülejõe (Türi)
Ülejõe on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Väätsa valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Türi valla territooriumile.
Lohja linn
Lohja on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Uusimaa maakonnas. Asub Helsingist läänes. Lohja linna keskus on Lohja.
Lohja kihelkonda on mainitud 1323. aastal. 1926. aastal nimetati Lohja aleviks 1969. aastal sai linnaõigused. 1997. aastal ühines Lohja linnaga Lohja vald. 1. jaanuaril 2009 ühines linnaga Sammatti vald. 2013. aastal liideti linnaga Nummi-Pusula vald ja Karjalohja vald.
Lohja suurim vaatamisväärsus on Lohja Püha Laurentsiuse kirik.
Lohjal elas kirjanik Eeva Joenpelto.
Teenus
thumb|right|[[Kosmeetik värvib kliendi silmalauge]] Teenus on immateriaalne kaup, mille abil rahuldatakse inimeste vajadusi. Philip Kotleri definitsioon on, et teenus on tegevus või eelis, mida üks osapool võib teisele osutada. Teenusel pole esemelist vormi ja see ei saa olla kellegi omand.
Teenust pole võimalik ladustada ega ette toota, seda saab üle anda vaid teenindaja ja ostja kontakti korral. Teenus ei pruugi oma vormi säilitada ja kui teenus kliendile ei sobi, võib olla tegemist individuaalse sobimatusega teenuse osutamise ajal.
Teenused võivad olla suunatud kas isikule (notar, arst, kino) või objektile (parandustöökoda, reklaamiagentuur, valveteenus). Teenust võib osutada nii üksikisikule kui ka kollektiivile.
Majanduses on kolm sektorit: primaarne (põllumajandus, metsandus, kalandus), sekundaarne (töötlev tööstus) ja tertsiaarne sektor (teenindusettevõtted).
Mati Turi
Mati Turi (sündinud 20. jaanuaril 1968 Tartus) on eesti rahvusvaheliselt tunnustatud tenor.
Aastatel 1992–2004 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja esines selle solistina paljudes kontserdipaikades. Ta on teinud koostööd mitme tuntud muusikakollektiiviga ning dirigentide Eric Ericsoni, Robert Cannetti, Howard Armani, Herbert Böcki, Paul Hillieri, Tõnu Kaljuste, Olari Eltsi, Arvo Volmeri, Eri Klasi ja teistega.
Mati Turi esineb aeg-ajalt ka sooloartistina. Eriti silmapaistev koostöö on andeka pianisti Martti Raidega. Ansambel Mati Turi ja Martti Raide on erakordne nähtus Eesti kammermuusikas. Maailmas kõrgelt tunnustatud tenori Mati Turi repertuaar ulatub barokist tänapäeva muusikani ning ta on vaieldamatult üks juhtivaid ooperisoliste.
Ta on laulnud Adamsi ooperis "Nixon Hiinas", Dvořáki "Näkineius", Britteni ooperites "Lucretia teotamine" ja "Koovitaja jõgi", Haydni ooperites "Üksik saar", "Elu kuu peal", "Armida" ja Verdi "Othellos".
Mati Turi nähtav ooperilaulja karjäär algas alles 2005.-2006. aasta paiku, kui ta oli jäänud vabakutseliseks. 2005 tegi ta kaasa Tampere Ooperis Kokkoneni "Viimastes kiusatustes" ning Soome on andnud talle ooperilaval järjest innustust ja tuge. Siitkaudu on temast ka mujal maailmas rohkem teada saadud: Kokkola Ooperis laulis ta Bizet' "Carmenis" ja Bergi "Lulus", Soome Rahvusooperis peaosalist Pauli Korngoldi "Surnud linnas", siis Mihkel Kütsoni käe all Schleswig-Holsteinis Busoni "Doktor Faustis" ning vähetähtis pole olnud ka pidev esinemine Erkki-Sven Tüüri ooperis "Wallenberg" rahvusooperis Estonia.
2011. aastal debüteeris ta peaosalisena Hollandis Enschedes resideeriva Nationale Reisopera Richard Wagneri monumentaalses ooperis "Siegfried". See oli Mati Turi esimene lavaline kokkupuude Wagneri ooperiga. (P. Kuusk 03.10.11) 2012. aastal laulis ta samas teatris Siegfriedi osa ka "Nibelungide sõrmuse" viimase ooperi "Jumalate hukk" lavastuses. "Wagneri laulmise taga on olnud mu õpetaja Jaakko Ryhänen," on Mati Turi öelnud. (A. Laasik 05.09.11)
Anerood Jugnauth
thumb|left|Anerood Jugnauth Sir Anerood Jugnauth (अनिरुद्घ जगन्नाथ) (29. märtsil 1930 – 3. juuni 2021) oli Mauritiuse poliitik.
URT (ansambel)
URT on 2004. aastal Pimeduse ja Thoni loodud pagan black metal ' i ansambel.
Tektiidid
pisi|Õhulennu vältel paljudele tektiitidele iseloomuliku kuju omandanud australiit
Tektiidid on impaktse tekkega musta või rohelist värvi klaasi tükid.
Tektiitide suurus ulatub kuni 10 cm. Tektiite, mille läbimõõt jääb alla 1 mm, nimetatakse mikrotektiitideks. Amorfse struktuuri poolest sarnanevad nad obsidiaaniga, kuid erinevalt obsidiaanist ei sisalda nad lenduvaid ühendeid. Klaas, millest tektiidid koosnevad, on reeglina mittehomogeense koostise ning keeruka kujuga kihtidest koosneva struktuuriga. See viitab tektiitide kiirele moodustumisele, kuid vedelana püsisid nad liiga lühikest aega, et nende koostis ja struktuur oleksid saanud homogeniseeruda. Paljude tektiitide kuju on aerodünaamiline, mis viitab sellele, et vedel aine on tahkunud klaasiks õhus lennates.
Tektiidid esinevad setteis teatud maailma piirkondades, moodustades erinevaid tektiidivälju, millelt leitud tektiitidele on antud spetsiifilisemad nimetused. Näiteks moldaviidid, australiidid, bediasiidid jne. Maailmas on teada neli tektiidivälja. Neist suurim katab tervelt kümnendiku Maa pinnast.
Tektiitide päritolu ja teke on kaua aega olnud üks geoloogia seletamatuist küsimustest. Tänaseks ollakse üksmeelel, et tektiidid tekivad impaktsündmuste tagajärjel, olles plahvatuse läbi üles sulanud ja eemale lennutatud aine kiire tahkumise tulemuseks. On ka leitud impaktstruktuure, mida saab tektiitidega seostada. Näiteks moldaviidid on tekkinud Saksamaal asuva Riesi kraatri tekkega samaaegselt. Aafrika tektiidid on aga seotud Bosumtwi struktuuriga. Maailma suurimat tektiidivälja, mis katab suurema osa India ookeanist, Austraaliast, Indoneesiast ja Indohiinast, pole aga ühegi impaktstruktuuriga kindlalt seostada suudetud.
Tektiidiväljadel paiknevates riikides, näiteks Tšehhis, müüakse turistidele tektiite, kuid tuleb arvestada sellega, et suur osa neist on võltsingud. Avastada saab seda paljudel juhtudel paraku ainult väidetavaid tektiite laboratoorselt uurides.
Väljataguse (Türi)
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Väätsa valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Türi valla territooriumile.
Heinmuda
Eestis on levinud kaks liiki:
Snegurotška
"Snegurotška" (Снегурочка–Весенняя сказка) on Nikolai Rimski-Korsakovi ooper neljas vaatuses proloogiga, mis on kirjutatud aastatel 1880-1881. Ooperi libreto aluseks on Aleksandr Ostrovski samanimeline näidend, mis esietendus 1873. aastal. Ooper "Snegurotška" esietendus Peterburi Maria Teatris 29. jaanuaril 1882 Eduard Napravniku juhatusel. 1898. aastal muutis Rimski-Korsakov ooperit ja see versioon on tuntud ka tänapäeval. See jäi helilooja enda lemmiktööks.
Loo teemaks on igaveste loodusjõudude ja reaalsete inimeste vaheline vastasseis. Ooperi tegelased jagunevad kolmeks: müütilised olendid, kellega kaasnevad loodusjõudude ilmingud- Metsavaim (tenor), Pakasetaat (bass, muusikas on kuulda tuisku ja lumesadu), Kevad (metsosopran, saateks kevadised linnuhääled); poolmüütilised: Snegurotška (sopran), karjane Lel (metsosopran) ja tsaar Brendei (tenor); reaalsed tegelased- olustikustseenide kangelased Kupava (sopran) ning kaupmees Mizgir (bariton), saunamees (tenor) ja tema naine (metsosopran). Ooperi nimitegelane Snegurotška on Pakasetaadi ja Kevade lumest tütrena pärinud jaheda iseloomu, kuigi sügaval temas on peidus inimlikkus ja armastus. Saanud emalt kingiks võime armastada, kaotab ta kaitse päikesejumal Jarilo halastamatute kiirte eest ja hukkub üürikeses õnnehetkes. Rimski-Korsakov maalib helidega eheda pildi neiust, kelle südame võidavad järk-järgult armastus ja hingesoojus, tõugates teda vältimatult huku poole. Snegurotška surmaga taastatakse riigis tasakaal inimeste ja looduse vahel ning Jarilo päikesekiired soojendavad taas kõiki.
Sisukokkuvõte
Proloog
Ooperi tegevus toimub ennemuistsel ajal muinasjutumaal, kus ei tunta ülekohut ja elatakse targa ning loodust ülistava tsaar Brendei juhtimisel lihtsat ja üksmeelset elu. Kõik oleks hästi, kui päiksejumal Jarilo poleks Kevade pärast Pakasetaadile armukade. Liiatigi on Kevadel ja Pakasetaadil imeilus viieteistkümneaastane tütar Snegurotška. Seepärast ei ole Jarilo juba viisteist aastat saatnud oma soojendavaid kiiri berndeide maale, kus valitseb talv. Snegurotška kõrvu ulatuvad karjase Leli laulud ja äratavad temas soovi minna inimeste hulka elama. Ta saab oma vanematelt selleks loa ning saunamees Bakula ja tema naine lapsendavad tüdruku.
Karjase Leli laulud võluvad Snegurotškat ning ta kurvastab, kui noormees teiste tüdrukutega lahkub. Saabub Kupava ja teatab abiellumisest Mizgiriga. Pulmatseremoonial märkab Mizgir Snegurotškat, armub temasse ning palub neiul end vastu armastada. Ahastuses Kupava teatab sellest külaelanikele ning nood soovitavad tal pöörduda nõu saamiseks tsaari poole.
II vaatus
Kupava kaebab Mizgiri peale tsaarile, kes kurvastab ja käsib rahval koguneda, et Mizgiri üle kohut mõista. Mees püüab end õigustada, kuid tsaar käsib tal Kupavaga abielluda. Mizgir vastab, et armastab vaid Snegurotškat ja Brendei otsustab Mizgiri metsa pagendada.
III vaatus
IV vaatus
Snegurotška külastab oma ema, Kevadet. Kevad annab tütrele võlupärja, mis äratab temas inimsüdame soojuse. Vabanedes külmusest, kaotab Snegurotška kaitse Jarilo kiirte eest. Mizgiri saabudes ei suuda Snegurotška end tagasi hoida ja avaldab mehele armastust. Algavad pidustused Jarilo auks ja Mizgir tutvustab Snegurotškat oma pruudina. Hetkel, mil neiu vannub Mizgirile igavest armastust, tabab teda Jarilo päiksekiir. Kõigi hämmastuseks sulab Snegurotška ära ja õnnetu Mizgir uputab end järve.Tsaar lohutab brendeilasi, et Snegurotška surmaga on lõppenud viieteistkümneaastane talv ning Jarilo päiksekiired võivad nüüd taas nende maad soojendada. Vastuseks hakkab rahvas Jarilole sütitavat ülistuslaulu laulma.
Signori-Lippsi efekt
Signori-Lippsi efekt selgitab, miks äkilist väljasuremist võidakse kujutada pikaajalise protsessina.
Paleontoloogilised teadmised põhinevad peamiselt leitud kivististel. Nende kadumine stratigraafilistest kihtidest on enamasti seostatav kivistisi ehk fossiile tekitanud organismide väljasuremisega. Kui oletada, et palju organismirühmi suri välja geoloogilises mõttes väga lühikese ajaperioodi jooksul, peaksime me ka settekivimitest leidma väga järsu piiri, kust alates teatud rühmi ei esine. Praktikas see siiski nii ei pruugi olla, sest paljusid haruldasemaid rühmi ei pruugi me lihtsalt leida ja teeme sellest järelduse, et nad surid välja varem kui laiema levikuga rühmad, kuigi tegelik väljasuremine võis toimuda umbes samal ajal.
Ehkki Signori-Lippsi efekti olemasolus pole mõtet kahelda, ei tohiks seda siiski ületähtsustada. Näiteks Kriidi lõpu väljasuremist, mille kestel surid välja ka dinosaurused, on kaua aega seletatud suure meteoriidi langemisega 65 miljonit aastat tagasi. Tänapäeval on selles hüpoteesis ikka enam ja enam kahtlema hakatud. Sellel on mitmeid põhjuseid. Näiteks küsitakse irooniliselt, et kas osa sugukondi tundis ette, et suurem pauk on tulemas, ning pidas paremaks kollektiivselt välja surra. Sellele üritatakse vastata just Signori-Lippsi efektiga. Paljud teadlased usuvad siiski, et ainuüksi meteoriidi langemisest ei piisa, sest väljasuremisprotsess kestis vähemalt 3 miljonit aastat. Otsustav tähtsus on ilmselt paljude sündmuste kokkulangemisel, milles ka meteoriidil võis olla mingi roll.
Efekti kirjeldasid 1982. aastal kaks paleontoloogi Jere H. Lipps ja Philip W. Signor.
Majandustsükkel
Majandustsükliks nimetatakse majandusteaduses tegeliku kogutoodangu ehk tegeliku tasakaalu perioodilist kõikumist ümber potentsiaalse tootmismahu. Ühe majandustsükli jooksul läbib majandusaktiivsus tõusu- ja langusfaasi ja sama mustri kordumine tähistab uue tsükli algust. Ühte majandustsükli faasi võib nimetada ka konjunktuuriks.
Majandustsüklite uurimisega tehti algust juba 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi esimesel poolel, mil majandusteaduse klassikalise koolkonna esindajad pöörasid põhilist tähelepanu kapitalistliku majandussüsteemi võimele iseeneslikult saavutada nõudluse ja pakkumise tasakaal ning seda säilitada. Sellest perioodist on teatakse ka Adam Smithi poolt formuleeritud nähtamatu käe teooria. Hiljem on majandusteadlased uurinud nii tsüklite kordumist ajas, nende kestust, tsüklite põhjusi, seda, milline peaks olema majanduspoliitika tsükli erinevais faasides jne.
Majandustsüklite klassifikatsioonid on aja jooksul muutunud, kuna tsüklite uurimiseks kasutatavaist meetodid ja uurimise eesmärgid muutuvad. Teoreetilises kirjanduses eristatakse majandustsükleid kõige sagedamini nende pikkuse ning neid esilekutsuvate algpõhjuste järgi. Lähtutakse näiteks sellest, kas antud riigi või piirkonna potentsiaalne majanduskasv tsükli jooksul muutub. Sellest lähtuvalt eristatakse lühi- ja pikaajalisi majandustsükleid. Pikaajaline majandustsükkel võib kesta kümneid aastaid ja lühiajalised tsüklid on seotud ajutise ja lühiajalise välis- ja/või sisemaisenõudluse muutumisega antud riigi toodangu järele. Lühiajalise majandustsükli läbimisel ei toimu sellist tootmissisendite ümberpaiknemist, lisandumist või vähenemist, mis põhjustaksid antud riigi või piirkonna potentsiaalse kasvutaseme muutumist.
Hongwu
thumb Hongwu (21. oktoober 1328 – 24. juuni 1398; hiina 洪武 Hóngwǔ, sünninimi 朱元璋 Zhū Yuánzhāng) oli Hiina keiser 1368. aastast oma surmani, Mingi dünastia rajaja.
Zhu Yuanzhang pärines tänapäeva Anhui provintsi Fengyangi maakonnast talupoja perekonnast. Tema isa oli põgenenud Nanjingist kõrgete maksude eest. 1344. aastal surid Zhu vanemad nälga. Ta läks buda templisse mungaks ning liitus hiljem Punaste Turbanite mässuliikumisega, kus ta tegi kiiret karjääri ja tõusis mässajate sõjaväe juhiks.
Pärast viimase Yuani dünastia keisri Toghon Temüri põgenemist kuulutas Zhu ennast keisriks ja võttis keisrinimeks Hongwu. Ta asutas uue dünastia, mille nimetas Da Ming (大明) 'suur kirkus'. Pealinn jäi esialgu Nanjingi.
Hongwu viis läbi maareformi, töötas välja uue seadustekogu, lasi asutada palju koole ja võttis kasutusele paberraha. Ta kaotas kantsleri ehk peaministri ametikoha ja koondas võimu enda kätte. Teda peetakse despootlikuks valitsejaks, kes kehtestas seaduserikkumiste eest karmid karistused ja lasi hukata tuhandeid ametnikke. Samas tõusis tema valitsusajal Hiina elanike arv hinnanguliselt umbes 50% ja paranes rahva elatustase.
Pärast Honwu surma tõusis troonile tema pojapoeg Jianwen.
Hongwu on maetud Ming Xiaolingi mausoleumi Nanjingis.
Nõo vald
Nõo vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Tartu maakonnas. Valla keskus on Nõo alevik, samuti jääb valda Tõravere alevik. Vallakeskus asub Tartu linnast umbes 15 km edelas.
Nõo vald piirneb läänes ja kirdes Elva, idas Kambja valla, põhjas Tartu linna ning lõunas Valga maakonnas asuva Otepää vallaga.
2021. aasta lõpust on Nõo vallavanem Maano Koemets.
Nimi
Nõo nimi tuleneb eestikeelsest sõnast nõgu. Nõo ajalooline saksakeelne nimi on Nüggen, uuemal ajal on olnud kasutusel ka Neo. Neist tulenevad omakorda venekeelsed nimekujud Нюггенъ ja Ныо (näiteks Vana-Nõo valda on nimetatud nii Альтъ-Нюггенская волость kui ka Старо-Нюгенская волость, Vastse-Nõo vald on aga olnud Ново-Нюггенская волость või Ново-Нюгенская волость).
Rahvastik
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Nõo vallas statistikaameti andmeil 4314 elanikku, aastatagusega võrreldes 0,6% rohkem. Asustustihedus oli 25,5 elanikku/km 2. Elussündide arv 2020. aastal oli 61. Nõo valla andmeil oli elanikke vallas sama seisuga 4345. Neist 0-6-aastaseid oli 376, 7-18-aastaseid 658, 7-15-aastaseid 501, 19-64-aastaseid 2581 ning 65-aastaseid ja vanemaid 730.
2019. aasta 1. jaanuaril oli vallaelanikke 4345. Järgnenud aasta jooksul saabus valda mujalt 14 inimest, kellest 12 eelmine elukoht oli teadmata ja 8 tulid välismaalt. Sündis 52 last, kellest 23 olid tüdrukud ja 29 poisid. Kõige enam sündis lapsi veebruaris ja juunis (7 kuus). Populaarseimad nimed olid Joosep, Johannes, Mattias ja Nora. Teise elukohta lahkus aasta jooksul 193 inimest, suri 45 inimest (20 naist ja 25 meest) ning 37 inimese elukohad kustutati registrist.
Nõo valla terviseprofiili järgi oli vallas 1. jaanuaril 2015 rahvastikuregistri andmeil 3965 elanikku. 2012. aastal oli elanikke 3918
Kaitstavad loodusobjektid
Nõo valla territooriumile jääb Ilusaoja hoiuala Ilusa oja keskjooksul. Keeri-Karijärve looduskaitseala on osalt ka Elva vallas ja Tartu linnas, Elva maastikukaitseala ka Elva vallas. Samuti asuvad Nõo vallas Meeri, Luke ja Unipiha mõisapark. Vaimõisa mõisas, endises Balti raudtee puukoolis, on kaitsealune Seedrisalu. Uuendamata kaitsekorraga aladest jäävad Nõo valda Pangodi mäed ja võsu-liivsibula kasvukoht Tõraveres. Üksikobjektidest on kaitse all Kindralimägi, Tamsa kadakas (9 meetri kõrgune kadakas, Mügramäelt 1 km lõunas) ning Nõo pärn. Kaitsealune Nõo kalmistu pärn murdus 1998. aastal ja lõhkus Martin Lipu hauamonumendi.
Pinnamood
Tartu-Valga maantee ääres asub Vapramägi. Vapramäe järsunõlvaline vallseljak ja sealne metsakooslus võeti 1959. aastal looduskaitse alla. Vapramäele on rajatud kaks matkarada. Nime tekke legend räägib, et seal olnud kunagi eestlaste linnus, mille vanemaks oli mees nimega Vapper, kelle järgi hiljem ka vallseljak nimetati. Tõenäoliselt on nimi siiski tulnud Vapra talu järgi. Vapramäe kõrgeima punkti kõrguseks on ligi 80 meetrit ning suhteline kõrgus Elva jõe pinnast on 40 meetrit. Kõrgendik koosneb peamiselt kruusast ja liivast.
Geoloogiline ehitus
Järiste külast ja Nõo alevikust jääb põhja- ja läänesuunda suurem lame kõrgendik, mis ulatub ka Meeri ja Tõravereni. Kõrgendik on umbes 16 kilomeetrit pikk ja 6 meetrit lai, olles selgemini piiritletud edelas Elva jõe oru poolt ning lõunas Nõo ürgoru poolt. Valla üldjuhul tasasel pinnal on mitmed jääaegsed ürgorud, mis on enamjaolt ilma voolava veeta. Üks Tatra oru haru ulatub pea Nõo kirikuni, mille lähedal laieneb see lohuks, kus asuvad kaks ühendatud Karujärve.
Veestik
Nagu kogu Lõuna-Eesti, on ka Nõo vald jõe- ja järverohke. Valdavalt jääb piirkond Elva jõe valglasse, mis on ka suurim valda läbiv vooluveekogu. Elva jõe valgla ojadest voolavad valla territooriumil Laguja oja, Ilusa oja, Illi oja, Varesepalu oja, Peedu oja, Voika oja, Nõo oja, Keeri oja, Järiste oja ning Porijõe valgla ojadest Liudsepa oja.
pisi|[[Aiamaa küla|Aiamaa ja Kolga külade ligidal asuv Suur Karujärv]] Seisuveekogudest jäävad valda Illi Umbjärv, Vanajärv, Väike Umbjärv, Vissi järv ja Viti järv, Nõo ojal Nõo veskijärv, Väike Karujärv ja Suur Karujärv ning Voika ojal Voika ja Viinamärdi järv.
Haldus
1866–1894 eksisteeris Nõo kihelkonnas Vana-Nõo vald, mis liideti Pangodi vallaga. 1939. aasta haldusreformi käigus loodi Nõo vald senistest Meeri, Luke ja Kodijärve valla aladest, vald eksisteeris uue haldusreformini 1950. aastal.
Praeguse Nõo valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
2017. aasta haldusreformi käigus loobus Nõo vald liitumisest koos mitme lähivallaga Elva vallaks, kuid osales liitumisläbirääkimistel vaatlejana. Ehkki algselt kavatseti Nõo vald liita Elva vallaga sundviisiliselt, otsustas valitsus pärast Nõo vallaelanike protesti sundliitmise siiski ära jätta.
Asulad
pisi|[[Tõravere on üks Nõo valla kahest alevikust.]] Nõo vallas on kaks alevikku – Nõo ja Tõravere – ning 20 küla: Aiamaa, Altmäe, Enno, Etsaste, Illi, Järiste, Keeri, Ketneri, Kolga, Kääni, Laguja, Luke, Meeri, Nõgiaru, Sassi, Tamsa, Unipiha, Uuta, Vissi ja Voika.
Vallavalitsus
29. novembril 2021 valiti Nõo valla vallavanemaks endine SDE liige Maano Koemets ), kes 2017–2021 oli Elva vallavolikogu esimees. Vallavalitsusse kuuluvad 2021. aasta 29. novembri seisuga ka Pille Sügis, Sven Tarto, Anneli Vetka ja Ene Mölter.
Ajalugu
Praeguse Nõo valla ala kuulus sajandite vältel laiemasse Nõo kihelkonda, mida on esmamainitud 1483. aastal, mil see asus Tartu piiskopkonnas. Nõo asulat (Nuggen) on esimest korda nimetatud 1319. aastal. Täpsemad teated pärinevad 1582. aastast (Nicho). Enamik Nõo ümbruse maid oli Tartu toomkapiitli omandis.
Nõo valla omavalitsuslik staatus kinnitati 1991. aastal.
Esiaeg
Tõraveres Jaagupi talu juures paikneb 3.–5. sajandist pärinev Jaagupi tarandkalme, mida uuriti arheoloogilistel kaevamistel 1933–1935 (Harri Moora ja Artur Vassari) ja 1938 (Erna Ariste). Kalmest leiti mitukümmend põletusmatust ja kokku üle 760 leiu, sealhulgas arvukalt pronksehteid, keraamikat, klaashelmeid jms.
Vapramäest lõunas asub Eesti üks väiksemaid linnuseid Peedu Kerikmägi, mida kasutati juba pronksiaja lõpus ja rauaaja alguses, kuid põhiliselt alles 6.-11. sajandil. Esimese Eesti linnusena tehti selles ulatuslikke arheoloogilisi kaevamisi 1936. aastal (Harri Moora, Artur Vassar, Erna Ariste), pikema käsitluse avaldas 1939. aastal Harri Moora. Leitud on keraamikat, relvi ja tööriistu, samuti suure rauasisaldusega šlakki. Peedu linnus on kaitse all 1964. aastast.
Unipihas asuvad Unipiha Kivisaare hiis, mis on arvele võetud arheoloogiamälestisena, ning selles paiknev Unipiha ohvrikivi (ka Unipiha Kivisaare ohvrikivi), samuti Unipiha linnamägi.
Voika külas Tartu-Valga raudtee ääres asuv ajalooline kalmistuala Kabelimägi on võetud kaitse alla arheoloogiamälestisena.
Keskaeg
Keskajal kuulus Nõo kihelkonna ala Tartu piiskopkonnale. Nõo kohanime on esmamainitud 1319. aastal, mil räägitakse Tartu toomhärrast Johann de Nughenist, kes nähtavasti kasutas Nõos mingit maa-ala. Arvatavasti 14. aastasajal ehitati Nõkku Tartu toomkiriku kabel (kapolled), mida esimesena mainis 1559. aastal Russowi kroonikas. Nõo kirikut nimetati toona Püha Lorenzi kirikuks. See on ka ainus Lõuna-Eesti keskaegne telliskirik, mille võlvid tänaseni tervena säilinud.
Andmed Nõo kihelkonna vanema ajaloo kohta on puudulikud, kuna 1804. aastal põles kirikumõisa tulekahjus ka kirikuarhiiv
Uusaeg
Praeguse Tõravere silla lähedale jääb Liivi sõja aegne lahingupaik.
20. sajand
1926. aastal peeti Vapramäel Nõo esimene laulupidu.
20. augustil 1944 toimunud Tamsa lahing oli osa Tartu lahingust ehk Tartu rinde lahingutest 1944. aasta augustis-septembris. Tamsa lahing oli Tartu rinde lahingute suurim soomusvägede kokkupõrge (mõningatel andmetel ka Baltimaade suurim tankilahing), milles osales üle 40 tanki, 20 soomusautot, 10 lennukit ja 10 000 jalaväelast. Saksa poolel osalesid 101. soomusbrigaad ja SS-soomusbrigaad "Gross", Nõukogude poolel 189. laskurdiviis, mille ülem kindralmajor Pavel Potapov lahingus hukkus, kui tema vaatluspunkrit tabas mürsk. Tema järgi sai nime kõrgendik Kindralimägi (osa Mügramäest), kus paiknes ka Potapovi mälestussammas, mille juurde Elva abiellujatel oli nõukogude ajal komme lilli viia. Lahingu auks 1980. aastatel kavandatud suurem mälestusmärk jäi siiski püstitamata. Üks lahingus purustatud nõukogude tankidest seisis Elva laskespordikeskuses, viidi 1984. aastal Mäksa tankimonumendi betoonalusele ja toimetati lõpuks Heino Prosti põllumajandusmasinate muuseumi. Mart Laari hinnangul otsustas just sakslaste lüüasaamine Tamsa lahingus 1944. aastal lõplikult Tartu saatuse.
Arhitektuur
pisi|[[Nõo Püha Kolmainu kiriku maakivist ja tellistest hoone]]
Arhitektuurimälestised
Arhitektuurimälestiste hulka kuuluvad Nõo vallas eelkõige keskaegne Nõo Püha Laurentsiuse kirik ja historitsistlik Nõo Püha Kolmainu kirik.
Haridus
Tänapäeval tegutsevad Nõo alevikus kolm kooli: Nõo Reaalgümnaasium, Nõo Põhikool ja Nõo Muusikakool. Nõo pastori peetud kooli mainis juba 1687. aastal Bengt Gottfried Forselius. 1688. aastal tegutses kihelkonnas pastor Poppiuse juhatusel kolm kooli: Nõos 22, Lukel 23 ja Rõhul 8 õpilasega (neist Rõhu küla kuulub nüüdseks Tartu linna alla). Nõost mõne kilomeetri kaugusel Järiste külas tegutseb ka ratsakool.
Pärast Teist maailmasõda asus Nõo alevikus Nõo Mittetäielik Keskkool, mis reorganiseeriti 1953/1954 Nõo Keskkooliks. 1964. aastast on koolis reaalkallakuga süvaõppeklassid. 1965. aastast õpetatakse Nõos programmeerimist (NSV Liidu esimese koolina saadi 1965 elektronarvuti Ural-1), 1990–1998 õpetati ka lennundust. 1991. aastast kannab kool Nõo Reaalgümnaasiumi nime. 2016/2017. õppeaastal oli koolis 9 klassikomplekti ja 293 õpilast. 2021. aasta lõpu seisuga on kooli direktor Jaanus Järveoja.
1994/95.õppeaastal eraldati Reaalgümnaasiumist põhikooliosa, millest sai munitsipaalkool Nõo Põhikool, samas kui gümnaasium jäi riigikooliks. 2021. aasta lõpu seisuga on Nõo Põhikooli direktor Ilona Tars. .
2021. aasta 5. detsembril tähistas Nõo kool oma 335. sünnipäeva. Kooli õpetajate seas on aegade vältel olnud rida silmapaistvaid kultuuritegelasi, sealhulgas näitekirjanik Johann Kanswey, heliloojad Eduard Tubin ja Aleksander Läte ning vaimulik Martin Lipp.
pisi|[[Tõravere observatoorium]]
Teadus
Tuulemäel paikneb Tõravere ehk Tartu Observatoorium, mida ehitati 1958–1964.
Kultuur
Vallamaja keldriruumides tegutseb Nõo Noortekeskus. Nõo kultuurimajas tegutseb 2021. aasta seisuga viisteist huviringi.
Raamatukogud
Nõo vallas paikneb kolm rahvaraamatukogu – Nõo, Nõgiaru ja Luke – mis kõik kuuluvad Kõrvekülas tegutseva Tartumaa keskraamatukogu ehk Kõrveküla raamatukogu alluvusse.
Nõo raamatukogu loodi 1927. aastal.
Nõgiaru külas asub Nõgiaru raamatukogu juba vähemalt 1954. aastast. Tollal tegutses iseteeninduslik raamatukogu ühes talumajas. Sovhoosikeskuse rajamise järel 1962. aastal asus ametiühingule kuulunud raamatukogu sovhoosikontori hoones. 1996. aastal kolis raamatukogu taas saja-aastasesse talumajja.
Luke külas tegutseb Luke raamatukogu, mis ametlikult asutati 1945. aastal. Sellele eelnes 1923. aastal Luke kooli juurde loodud noorteühingu Leek raamatukogu, mis aga hävis koos koolimajaga 1944. aastal. 1926–1940 oli Luke raamatukoguhoidja koolidirektor Joosep Teemant, kes jätkas tööd ka raamatukogu taasavamisel Luke rahvamajas 1. detsembril 1944. Hiljem paiknes raamatukogu vaheldumisi Nõo sovhoosi algses keskusehoones ja selle kõrval asunud sidejaoskonna majas, Luke raamatukogu alla kuulusid rändraamatukogud Nõo vanadekodus ja Luke asunduses ning Tamsa raamatukogu Lukega liitmise järel ka sealne teeninduspunkt.
Varem on olnud haruraamatukogu ka Tõraveres.
Muuseumid
Nõo vallas tegutseb kaks muuseumi: 1999. aastal Voika külas rajatud Nõo koduloomuuseum ja 1954. aastal Vissi külas asutatud Heino Prosti põllutöömasinate muuseum.
Kultuurimälestised
pisi|[[Luke mõisapargi kärnerimaja on arvatud ehitismälestiseks]] Nüüdses Nõo alevis asuvat Nõo Püha Laurentsiuse kirikut on mainitud 13. sajandil. Kaitseehituslik kolmelööviline kodakirik on Lõuna-Eesti ainuke maakirik, mis on sõdades tervete võlvidega säilinud. Nõo kirik oli ka üks esimesi maakirikuid Eestis, kus võeti kasutusele orel (1781). Uus orel valmis 1890. aastal. Kiriku altarimaali tegi Tõnis Grenzstein, puunikerdused Jaan Koort.
Mõisad
Keeri mõisa peahoone on hävinud, kuid ümberehitatuna või varematena on säilinud mõned kõrvalhooned. Rüütlimõis rajati 1789 Ropka mõisast eraldatud alast, teistel andmetel eraldati see 1790. aasta paiku Tähtvere mõisa maadest, tõenäoliselt varasema veskikoha juurde. Mõisa omanike sekka on kuulunud von Baranoffid, von Ungern-Sternbergid, von Strykid, von Kruedenerid, von Braschid jt. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Johann Jannau.
Luke mõisa kohta pärinevad varaseimat teated aastast 1557. Mõis riigistati 1919. aastal, viimased omanikud enne seda olid Mary ja Woldemar von Knorring. Tänapäeval on mõisa peahoone hävinud, kuid säilinud lõviskulptuuride ja pärnadega park, milles toimuvad teatrietendused ja kontserdid.
Meeri mõisa on mainitud 16. sajandil, mil see kuulus Tartu toomkapiitlile. 1837–1841 kuulus mõis vene luuletajale Vassili Žukovskile. 1919. aastal mõis võõrandati, selle viimane omanik oli Ernst Karl Maria von Seidlitz. Mõisa peahoone on säilinud, kuid mitte ajaloolisel kujul.
Varem Nõo kihelkonda kuulunud mõisatest paikneb Aru mõis nüüd Elva vallas Mälgi külas, kunagine Pangodi mõis jääb koos Pangodi külaga Kambja valda, Tähtvere mõis Tartu linna Tähtvere linnaossa.
Religioon
Nõo alevikus asuvas Nõo Püha Laurentsiuse kirikus tegutseb EELK-sse kuuluv Nõo Püha Laurentsiuse kogudus, mis kuulub Valga praostkonda. Selle õpetaja on 2003. aastast Mart Jaanson.
1852. aastast tegutseb alevikus Nõo Püha Kolmainu kogudus (EAÕK), mis paikneb 1873. aastal valminud historitsistlikus Nõo Püha Kolmainu kirikus. Kogudust teenib preester Miikael Raissar. Kogudus loodi varem Tartu Püha Georgi (Jüri) kogudusse kuulunud eestlastele.
Majandus
Haritavat maad on Nõo vallas 7800 ha ehk 46% valla pindalast, metsamaad 5400 ha ehk 32%. Põllumajandusega tegeles 2012. aasta seisuga 67 ettevõtet.
2021. aastal oli Nõo vallas ülalpeetavate määr 56,4%. 2020. aastal oli vallas palgatöötaja kuu keskmine brutotulu 1328,7 eurot (aastane tõus 6,1%), brutokuutulu saajaid oli kuus keskmiselt 1793 (aastane langus 3,5%) ja registreeritud töötuid oli 2021. aasta oktoobris 115 (aastane langus 0,9%).
Tööstus
Nõo Lihatööstus on üks valla suuremaid tööandjaid. Luke juustuvabrik toodab kohalikust toorainest hallitusjuuste. Nõos asuv AS Retent toodab eriotstarbelist mööblit laboritele, meditsiiniasutustele ja koolidele, eritellimusmööblit valmistab ka Wako Värkstuba Kolga külas.
Põllumajandus
Nõo ümbruses on nõukogude ajal tegutsenud järgmised ühismajandid:
Liiklus
Nõo valda läbib Tartu–Valga raudteelõik, millel liigub Tartu-Valga rongiliin (2008. aastani ka Tartu-Valga rongiliin, varem samuti Tallinna-Moskva rongiliin, mis kulges üle Tartu, Petseri ja Pihkva), ning Tallinna-Tartu-Riia rongiliin. Raudteelõigul jäävad Nõo valda (Tartu poolt lugedes) endine Aiamaa peatus Aiamaa külas, Nõo raudteejaam (avati 1898), Tõravere peatus Tõravere alevikus ja endine Vapramäe peatus (1926–2008) Voika külas. Vapramäe lähedal viib üle Elva jõe Vapramäe raudteesild.
Suurim valda läbiv maantee on Jõhvi–Tartu–Valga maantee (põhimaantee nr 3). Vapramäe sillal ületab maantee Elva jõe.
Sport
pisi|[[Ultimate frisbee mängimine Nõo Rannahallis]]
Turvalisus
Nõo alevikus on piirkonnapolitseinik.
2017. aastast tegutseb vallas Nõo Priitahtlik Päästeselts, mis kuulub ka üle-eestilisse Päästeliitu.
Sõprussuhted
Nõo vallal on 1991. aastast alates sõprussuhted Viitasaari linnaga Soomes Kesk-Soome läänis. Varem oli Nõo sõprusvald ka Liminka vald, tihedam oli suhtlus 1990ndate teisel poolel. Suhted algasid Kesk-Soome lääni valdade esindajate delegatsiooni visiidist Tartumaale 1991. aasta sügisel.
Tuntud inimesi
pisi|Nõo kalmistule on maetud mitmeid tuntud inimesi Aleksander Läte tegutses Nõos 1883–1900 kösterorganistina ja kihelkonnakooli õpetajana, rajades muuhulgas Eesti esimese sümfooniaorkestri. 1940. aastal valiti ta Nõo valla aukodanikuks. Tema endises elukohas paikneb mälestustahvel.
Luuletaja Jakob Tamm sündis omaaegses Vastse-Nõo vallas, Mõtsküla/Metsaküla talus.
Kalju Aigro oli Nõo Keskkooli kauaaegne direktor (1951–1982), kes tegi palju piirkonna hariduselu heaks, ENSV teeneline õpetaja (1972) ja Valgetähe V klassi teenetemärgi kavaler. Tema auks on nüüdseks nimetatud Nõo alevikus tänav, mille ääres asub Nõo Reaalgümnaasium.
Johann Kanswey, üks esimesi eesti näitekirjanikke, oli kihelkonnakooli juhataja 1865–1883.
Helilooja Eduard Tubin oli Nõo kooli füüsika- ja matemaatikaõpetaja 1926–1930 ning juhatas Nõo lauluseltsi segakoori. Majale, kus ta tol ajal elas, paigaldati 1989. aastal mälestustahvel.
Luuletaja Ado Reinvald elas Nõos Barabanovi majas 1897–1898. aastatel. Hiljem kolis ta Nõo lähedale Kulbilohku, mis praeguseks on osa Elva linnast.
Rahvatantsujuht ja koreograaf Helju Mikkel elas Lukel, Haldja talus, kus süüdati üldtantsupeo tuli nii 1994. kui ka 2004. aasta üldtantsupeo eel.
Johann Wahl, eesti keele uurija, oli 1780–1784 Vastse-Nõo mõisarentnik.
Kirjanik Jaak Järv oli 1871–1875 Vastse-Nõo kooliõpetaja.
Vaimulik Harald Tammur oli 1954–1979 Nõo kirikuõpetaja.
Nõos on sündinud sulgpallur Helen Klaos.
Robinson Crusoe
pisi|Romaani esimese väljaande tiitelleht ja peategelase illustratsioon Robinson Crusoe on Daniel Defoe romaani "Robinson Crusoe" peategelane.
Robinson Crusoe prototüübiks arvatakse olevat olnud šoti meremees Alexander Selkirk.
Romaani esimene väljaanne esitas reisikirja autorina Crusoe enda, mis lõi mulje romaani sündmuste tõsielulisusest.
Kiviõli–Varja maantee
Kiviõli–Varja maantee (registrinumbriga 34) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Kiviõli linnas Sämi–Sonda–Kiviõli tee (Kiviõli linna tänavana Sonda tee) ja Vabaduse puiestee ristmikult. Tee pikkus on 8,7 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva maantee 142. kilomeetril Jabara, Mustmätta ja Varja küla piiril. Erra aleviku, Erra-Liiva küla ja Lüganuse aleviku tänavana kannab nime Kiviõli tee.
Asulad Kiviõli–Varja maanteel
Kiviõli linn, Erra alevik, Erra-Liiva küla, Lüganuse alevik, Mustmätta küla.
Nukleosüntees
Nukleosüntees on tuumareaktsioon, mille puhul luuakse aatomituumasid olemasolevatest nukleonidest. Algne nukleosüntees (mida nimetatakse ka tuumageneesiks) toimus vahetult peale Suurt Pauku kui kvark-gluuonplasma jahtus alla kümne miljoni kelvini ja moodustusid esimesed nukleonid. Mõni minut pärast suure paugu toimumist algas prootonite ja neutronite liitumine kergeteks aatomituumadeks (põhiliselt liitium-7 ja berüllium-7). Edasine nukleosüntees toimub juba tähtedes kas tuumasünteesi või tuumafissiooni kaudu ning kosmilise kiirguse tõttu.
Suure Paugu nukleosüntees
pisi|400px|Põhilised [[tuumareaktsioonid, mille tulemusena tekkisid kergete keemiliste elementide tuumad universumis]] Suure Paugu nukleosüntees toimus universumi eluea esimese viie minuti jooksul. Peale kvark-gluuonplasma jahtumist temperatuurini, kus tugev vastasmõju ületas kvarkide ja gluuonite soojusliikumise kineetilise energia, tekkisid prootonid ja neutronid, mis hakkasid omakorda ühinema aatomituumadeks. Esimese kolme minuti jooksul tekkis enamik praegu universumis leiduvast vesinik-1-st ehk prootiumist, vesinik-2-st ehk deuteeriumist, heelium-3-st ja heelium-4-st. Pärast teist minutit algas ka veidi raskemate tuumade (liitium-7 ja berüllium-7) süntees. Raskemate tuumade sünteesini Suur Pauk siiski ei jõudnud, kuna universumi kiire paisumise ja jahtumise tõttu ei jätkunud enam nukleosünteesiks vajalikku energiat.
Nukleosüntees tähtedes
Nukleosüntees tähtedes toimub nende evolutsiooni käigus ja toodab tuumasünteesi teel keemilisi elemente süsinikust kaltsiumini. Tähed on suured "tuumaahjud", milles vesiniku ja heeliumi tuumad liidetakse raskemateks tuumadeks prooton-prooton-ahela (põhiline protsess Päikesest jahedamates tähtedes) ja CNO tsükli (põhiline protsess päikesest kuumemates tähtedes) kaudu.
Eriti oluline on süsiniku süntees, kuna selle loomine heeliumist on kogu protsessi pudelikaelaks. Süsinikku toodetakse tähtedes läbi kolmikalfa protsessi, milles kaks heeliumi tuuma ühinevad berülliumi tuumaks, mis omakorda ühinedes veel ühe heeliumi tuumaga, muutub süsiniku tuumaks. Süsinik on tähtedes ka põhiliseks vabade neutronite allikaks, mille tulemusena on võimalik s-protsess (aeglaste neutronite neelamine rauast raskemate tuumade loomiseks).
Plahvatuslik tuumasüntees
Plahvatuslik tuumasüntees toimub näiteks supernoova plahvatusel ja toodab lühiajalise (mõned sekundid), kuid intensiivse tuumareaktsioonide purskega rauast raskemaid elemente. Sellises plahvatuses sünteesitakse kiire fusiooni teel elemente, mis asuvad räni ja nikli vahel. Samuti võivad toimuda protsessid nagu r-protsess, milles plahvatuses tekkinud vabade neutronite kiire neelamise tulemusena tekivad neutronrikaste raskete elementide tuumad. Need protsessid on loonud meie looduslikult eksisteerivad radioaktiivsed elemendid (näiteks uraani ja tooriumi).
On olemas ka rp-protsess, milles toimub kiire vabade prootonite neelamine koos neutronitega, kuid selle protsessi roll tuumasünteesi juures on veel ebaselge.
Gallienus
Gallienus (Imperator Caesar Divi Valeriani Publius Licinius Egnatius Gallienus Augustus); sünninimi Publius Licinius Egnatius Gallienus; umbes 218 – september/oktoober 268) oli Vana-Rooma keiser oktoobrist 253 kuni surmani.
Lisanimed: Germanicus maximus (254), Dacicus maximus (257). Tapeti sõdurite poolt.
Harilik sidrunhein
thumb Harilik sidrunhein (Cymbopogon citratus) on kõrreliste sugukonda sidrunheina perekonda kuuluv mitmeaastane kõrreline.
Kirjeldus
Sidrunhein on Kagu-Aasias kasvatatav kultuurtaim, millest toodetakse aroomiõli. Sidrunheina õli sisaldab 65–85% tsitraali ja kuni 20% mürtseeni.
Kulinaarias
Sidrunheina maitse meenutab sidruni maitset. Sidrunhein on üks Tai köögi põhiainetest, tema lihakaid varsi on olnud müügil ka meie toidukauplustes. Värskeid noori lehti võib panna maitseks salatisse. Jämedad varred sobivad tükeldatult ühepajatoitu, vokiroogadesse ja kala juurde. Kastmetele-suppidele annavad need huvitava maitsenüansi. Noori lehti ja varsi võib lisada kompottidele ja jookidele.
Temast saab oivaliselt lõhnava ja mahedalt hapuka maitsega tee, mis on hea nii kuumalt kui ka külmalt. Aromaatseid varretükikesi tasub lisada ka musta, rohelise ja mõne muu taimetee sisse. Kuivatatud ürt säilitab aromaatsuse mitu aastat.
Ravimtaimena
Lehtedest valmistatud tõmmisel on põletikuvastane toime, sellega saab ravida aknet ja vistrikke ning see toniseerib hästi nahka. Sidrunheinatee sisaldab tervislikke antioksüdante ja vähendab depressiivsust.
Eesti Õpilasesinduste Liit
Eesti Õpilasesinduste Liit (lühend EÕEL, ka õpilasliit, inglise keeles Estonian School Students Councils' Union) on vabatahtlik demokraatlik ühendus, mis ühendab Eesti üld-, kutse- ja erihariduskoolide õpilasesindusi (õpilaskogusid, õpilasomavalitsusi).
Liit asutati 18. oktoobril 1998 Eesti Õpilasomavalitsuste Liiduna. 2006. aasta aprillis otsustati nimi muuta Eesti Õpilasesinduste Liiduks.
EÕEL on suurim õpilaste esindusorganisatsioon Eestis, esindades oma liikmete kaudu ligi 100 000 õpilast. EÕEL esindab Eesti õpilasi suhetes riigi, kohalike omavalitsuste, aga ka muude institutsioonidega ning ka rahvusvahelisel tasandil.
EÕELi igapäevatööd koordineerib juhatus, mis valitakse igal kevadel üheks aastaks. Juhatuse valib EÕEL-i liikmetest koosnev ja kaks korda aastas (kevadel ja sügisel) koos käiv üldkoosolek. Eesti Õpilasesinduste Liidul on 190 liiget (2023 juuli seisuga).
Ajalugu
Seoses Eesti taasiseseisvumisega said alguse muutused Eesti hariduselus ja koolisüsteemis. Aegamööda on hakatud õpiprotsessis väärtustama õpetaja ja õpilase koostööd. Õpilastel tekkis üha suurem huvi oma tuleviku kujundamisel kaasa rääkida. Selle võimaluse pakkusid neile lääneriikide eeskujul koolides moodustatud õpilasomavalitsused, mis levisid kiiresti üle kogu Eesti.
Asutamine
Eesti Õpilasesinduste Liit loodi 1998. aasta 17.-18. oktoobril, kui toimus Tallinna Pedagoogika Ülikoolis üldkogu, kus õpilasesindajad otsustasid moodustada mitteformaalse õpilasomavalitsuste regionaalseid alaliite ühendava katusorganisatsiooni Eesti Õpilasomavalitsuste Liidu.
Algusaastad
1997. aasta detsembris alustas G5 koostööd Avatud Eesti Fondiga. G5 teostatud ja Avatud Eesti Fondi toetusel aset leidnud projekt kandis nime “Õppija õigus”. Selle raames tutvustasid G5 õpilased oma tööd ja kogemusi Tallinnas, Tartus, Viljandis, Viru- ja Võrumaal. 1998. aasta 17.–18. oktoobril toimus Tallinna Pedagoogikaülikoolis üldkogu, kus õpilasesindajad otsustasid moodustada mitteformaalse õpilasomavalitsuste regionaalseid alaliite ühendava katusorganisatsiooni Eesti Õpilasomavalitsuste Liit.
23. septembril 2000 kinnitas Eesti Õpilasomavalitsuste Liidu IV üldkogu juhatuse pakutud struktuurireformi projekti, mille kohaselt kuuluvad rohkem kui 150 liikmesõpilasesindust Eesti Õpilasomavalitsuste Liitu mitte enam alaliitude, vaid üksikliikmetena. 2003. aastal asutati EÕOL IV üldkoosoleku otsusega MTÜ Eesti Õpilasomavalitsuste Liit, asutajateks toonased juhatuse liikmed Anto Liivat ja Henri Laasner. 2006. aastal otsustas üldkoosolek muuta liidu nime, uueks nimeks sai Eesti Õpilasesinduste Liit.
Õpilasliidu struktuur
pisi|Õpilasliidu struktuur Liidu kõrgeim organ on selle liikmetest koosnev üldkoosolek. Üldkoosolek toimub kaks korda kalendriaasta jooksul: kevadel ja sügisel. Üldkoosolek valib juhatuse ja revisjonikomisjoni ning kinnitab liidu arengukava, tegevuskava, eelarve ja haridusplatvormi.
Eesti Õpilasesinduste Liidu igapäevatööd koordineerib üldkoosoleku valitud juhatus (valitud üheks tegevusaastaks). Lisaks juhatusele töötavad vabatahtlikest koosnevad valdkonnad, alates 2019. aastast on valdkondi kolm:
Valdkonna aktivistiks on võimalik kandideerida kõigil üld-, eri- või kutsehariduskooli õpilastel, aktiviste valitakse iga aasta augustis. Valdkondi juhivad avaliku konkursiga leitud valdkonnajuhid, juhatusest ja valdkonnajuhtidest moodustub õpilasliidu tegevmeeskond. Vajaduspõhiselt kuulub tegevmeeskonda ka eriülesandega inimesi, nt projektijuht, koolivõrgu koordinaator või avaliku poliitika asjaajaja.
Juhatuse kõrval töötab tegevbüroo: tegevjuht ja avaliku poliitika nõunik (juhatuse nõunik), alates 2015. aastast on tegevjuhiks Kairi Kitsing ja 2018. aastast on avaliku poliitika nõunik Marcus Ehasoo. Juhatuse tööd kontrollib ja hindab 2-3-liikmeline revisjonikomisjon, kes määratakse üldkoosoleku poolt kaheks tegevusaastaks.
MS
MS või Ms või ms või .ms või m/s on lühend või kood, mis võib tähendada järgmist:
Saueaugu
Saueaugu (ka: Tagametsa) on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Väätsa valda. Pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asub küla Türi valla territooriumil.
Dallas (seriaal)
"Dallas" oli aastatel 1978 kuni 1991 toodetud populaarne Ameerika Ühendriikide seebiooper. Seriaali keskmes oli edukas Ewingi perekond, kes tegeles naftaäriga.
"Dallas" võitis neli Emmy auhinda.
Ekenäsi linn
Ekenäsi elanikest oli 82% rootsikeelsed ja 16% soomekeelsed.
Ekenäs rajati 1528. aastal. Linnaõigused sai 1546. aastal. 1977. aastal ühines linnaga Ekenäsi vald ja suurem osa Snappertuna vallast. 1993. aastal liideti Tenala vald.
Ekenäs hõlmab suure saarestiku, millest osa moodustab Ekenäsi saarestiku rahvuspargi.
pisi|tühi|Ekenäsi kirik
Counter-Strike: Source
"Counter-Strike: Source" (lühend CSS või CS:S) on FPS-videomäng, mille on loonud Valve Corporation ja Turtle Rock Studios.
Mäng ilmus 2004. aastal ja on Source'i mängumootorit kasutav uusversioon 2000. aastal ilmunud "Counter-Strike"-st.
2012. aasta augustis ilmus mängu järg "Counter-Strike: Global Offensive".
Röa (Türi)
Röa on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Väätsa valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Türi valla territooriumile.
Eesti Iseseisvuspartei
Eesti Iseseisvuspartei (lühend EIP) oli rahvuslik Eesti erakond aastail 1993–2022. Erakonna asutasid 29. augustil 1993 Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Parteist (ERSP) eraldunud liikmed (erakond registreeriti 11. oktoobril 1995). 20. septembrist 1993 kuni 30. novembrini 1999 kandis partei nime Tuleviku Eesti Erakond (TEE). 30. novembril 1999 registreeriti uue nimena Eesti Iseseisvuspartei.
Erakonna viimane esimees oli Sven Sildnik, alates 18. aprillist 2015 kuni 4. oktoobrini 2022, kes ühines konservatiivse rahvaerakonnaga.
Ajalugu
1998. aasta detsembris tekkis erakonnas sisemine kriis, ehk erakonna lõhenemine, ühel pool Jaanus Raidal ja Raul Sillaste, teisel pool Uno Silberg ja Kalle Põld. Sisevastuolude tõttu jäi erakonnal ka 1999. aasta Riigikogu valimistel osalemata.
3. jaanuaril 2006 kirjutati alla ühinemisleppele, millega plaaniti rahvuslike erakondade – Demokraadid – Eesti Demokraatlik Partei (EDP), Eesti Iseseisvuspartei (EIP) ja Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu (PK) – ühendamist. Ühinemine aga ebaõnnestus, seda eelkõige Põllumeeste Kogu loobumise tõttu.
2008. aasta alguses plaaniti taas rahvuslike erakondade ühinemist, kõnelusi peeti parteidega Demokraadid – Eesti Demokraatlik Partei (EDP) ja Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu (PK). Kuid seegi ühinemine jooksis 6. mail 2008 ummikusse. Iseseisvuspartei soovis uue partei nimeks Eesti Iseseisvusliitu, EDP soovis sellele aga lisada sõna "demokraatlik" – nimeks Eesti Demokraatlik Iseseisvusliit, mis aga ei olnud vastuvõetav Iseseisvusparteile.