cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Optigan
Pilli järeltulija Orchestron on Optigani n-ö professionaalne variant, kuna algne Optigan oli suunatud tavatarbijale. Helipank oli salvestatud tselluloidist optilistele ketastele, mida saab lihtsalt vahetada. Lisaks erinevatele kõladele sisaldavad Optigani kettad ka erinevaid rütme ja rütmipillide käike, mida saab pilli paneelil asetsevate nuppude abil mängu käigus vahetada. Optigani probleemideks oli ketaste kehv vastupidavus ning instrumendi kesine helikvaliteet, mis ei lasknud iseenesest huvitava põhimõttega instrumendil populaarseks saada. Pilli otsene eelkäija oli 1936. aasta Welte Lichtton-Orgel.
Orchestroni on kasutanud näiteks saksa ansambel Kraftwerk loos "Trans Europe Express".
Kuusiku lennuväli
Rapla lennuväljal tegutseb suur Eesti harrastuslennunduskeskus, kus asub rohkem kui mitu erinevat lennuklubi. Nende seas on kolm langevarjuklubi, kaks paraplaanlendurite klubi, purilennu- ja motodeltaklubi. Lennuvälja kasutavad ka mudelennutajad ja kuumaõhupallilendurid. Samuti kasutab lennuvälja palju külalislennukeid ja helikoptereid. Eesti mudellennutajad korraldavad tavaliselt kõik oma suuremad võistlused Rapla lennuväljal. Põhiline harrastuslennutegevus toimub tavaliselt nädalavahetustel.
Ajalugu
1939. aasta sügisel, pärast Eesti ja Nõukogude Liidu vahelist baaside lepingu jõustumist hakati Kuusiku riigimajandi Kahametsa põldudele ehitama Nõukogude sõjaväe lennuvälja (paar kilomeetrit praegusest asukohast edelasse). Lennuväli oli ida-läänesuunaline erinevalt praegusest, mis on põhja-lõunasuunaline. 15. mail 1940 Moskvas sõlmitud Sõjaväelise kokkulepe alusel Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel eraldati Vabariigi valitsuse otsusega 21. novembril 1939 NSV Liidu õhujõududele lennuväljade ehitamiseks maa-alad seitsmes kohas. Laoküla ja Klooga pidid saama Paldiski rajooni paikneda lubatud üksuste lennuväljadeks, Ungru Haapsalu lähedal ja Sinalepa umbes 14 km Haapsalust lõunas Haapsalu rajooni lennuväljadeks ning Kuusikul ja Kehtnas operatiivlennuväljadeks väljaspool tavalisi paiknemisrajoone. Peale põllumaa läks Nõukogude Liidu sõjaväe valdusse ka osa Kuusiku riigimõisa ning Põllumajandusliku Uurimis- ja Katseinstituudi hooneid, täielikult aga Kuusiku Karjakontrollassistentide kool, mis likvideeriti. Esimene saadetis varustust, traktorid, ehitusmasinad, vedelkütus ja muu, jõudis Riisipere raudteejaama oktoobris 1939, kust see veoautodega Kuusikule toimetati. Ehitustöödel kasutati nii kohalikku kui ka mujalt Nõukogude Liidust sissetoodud tööjõudu. Kuusiku algkoolist leitud dokumentide hulgas leidus üleandmisakti mustand:
'' "1939. a. oktoobri kuu 26. päeval Eesti Vabariigi ja N.S.V. Liidu vahel sõlmitud vastastikuse abistamise pakti artikkel III täitmiseks Põllutööministri ettekirjutuse Nr. 996-9 põhjal 25. oktoobrist 1939. a. Põllutööministeeriumi esindaja Kuusiku riigimõisa valitseja andis ajutiseks kasutamiseks rendi alusel osa Kuusiku riigimõisa maa-alast käesoleva aktile lisandatud skeemil täheldatud piirides ühes hoonetega ja muude päraldistega N.S.V. Liidu lennuväe ja lennuväe seljataguste baaside paigutamiseks Kuusiku riigi mõisa hooneid: Kahametsa rehi 3608 m2 a kr. 8.-, kokku 28866 krooni; Kahametsa laut, paekivist 1571 m2 a kr. 10.-, kokku 15710 krooni ja Kahametsa elumaja, puust 100 m2 a 5 kr., kokku 500 krooni." ''
35. lennuväebaas asus Kuusikul ehitama lennuvälja, kus tasandati 15. detsembriks 84-hektariline väli. Talvesõja ajal (30. november 1939 – 12. märts 1940) startisid Kuusikult Nõukogude Liidu sõjalennukid pommitama sihtmärke Soome lõunarannikul. Ametlikult omas Eesti valitsus informatsiooni, et teostatakse ainult õppelende. Jaanuaris 1940 asus Kuusikul Punaarmee 4. õhuväediviisi 53. kaugpommitajate polk ja veebruaris lisandus 7. kaugpommitajate polk, mis tegi ajavahemikus 18. veebruar kuni 12. märts 1940 Kuusikult 210 lennuki õhkutõusuga 6 pommituslennu reidi Soome õhuruumi. Lennuväljal baseerusid lennukid TB-3A, Il-4 (ДБ-3А) (Ил-4) ja SB-2 (СБ-2 АНТ-40). Lennukid tõusid õhku kolmekaupa ja koondusid korraga 27 lennukist koosnevasse formatsiooni.
Teise maailmasõja ajal, pealetungivate Saksa vägede lähenemisel juulis ja augustis 1941, täheldati Saksa luurelennukite lende Kuusiku kohal. Juuli lõpul, augusti algul alustas Nõukogude Liidu sõjavägi baasi evakueerimist. Enne lahkumist lõhati laskemoonalaod ja maeti maha mürsud. 23. augustil 1941 toimus Kuusikul ohvriterohke lahing lennuvälja kaitsvate punaarmeelaste ja pealetungivate Saksa väeosade vahel, mille tulemusena Saksa eelüksus vallutas Kuusiku. Rapla–Märjamaa maantee äärse Iira küla bussipeatuse lähedal (lennuväljale lähim peatus) on mälestusmärgiga tähistatud 61 langenud Nõukogude sõjamehe matmispaik. Saksa okupatsiooni ajal 12.–17. septembril 1941 baseerusid lennuväljal I./Kampfgeschwader 77 Junkers Ju-88 tüüpi lennukid.
Kahametsa maade kuivendussüsteemi ümberehitusel 1966. aastal, avastati kaevamisalal kunagised taganevate Nõukogude vägede maha maetud lennukipommid, osaliselt tuli töö seetõttu katkestada. Samal ajal jõudis Raplasse kiri Kaug-Idast, mille saatis üks 1941. aastal Kuusikul võidelnud endine Nõukogude Liidu sõjaväelane, kes oli mures, et sõja ajal maetud laskemoon võib kohalikud elanikud ohtu seada. 25 aastat hiljem mälu järgi koostatud matmispaiga skeem osutus üllatavalt täpseks ning see oli suureks abiks ala demineerimisel.
Aktiivsemalt algasid langevarjuhüpped Kuusikul 1970ndatel. Seal käisid hüppamas nii ALMAVÜ langevarju- ja lennusportlased kui ka noormehed, kellele olid enne sundajateenistusse minekut ette nähtud vajalik arv langevarjuhüpped.
Kaasaeg
Eesti iseseisvuse taastamise järel 1992. aastal arvati lennuväli Teede- ja Sideministeeriumi valdusse. Peatselt anti aga see üle Kaitseministeeriumile, mis andis selle omakorda rendile Tallinna Aeroklubile, ALMAVÜ Tallinna Aeroklubi järglasele. Tollane kaitseminister Andrus Öövel andis 1996. aastal oma käskkirjaga Kuusikul olevad varad ja lennurajad üle Rapla vallavalitsusele. Kümme kuud hiljem aga andis Kaitseministeeriumi kantsler Kuusiku lennuvälja varad rendile Tallinna Aeroklubile.
Mingil ajal selgus, et lennuvälja varad jagunesid erinevalt, osa Kaitseministeeriumile, osa Rapla vallale ja osa Tallinna Aeroklubile. See tekitas omajagu segadust, mille tulemusena ei 1998. aasta suvel ega ka 1999. aasta kevadel lennuväljal lennutegevust praktiliselt ei olnud. Lennuvälja rentniku Tallinna Aeroklubi juhatuse sõnul ei saanud tegevust olla seoses üleminekuperioodiga. Samal ajal võttis Tallinna Aeroklubi uue nime – Eesti Lennuklubi, asutati ka Eesti Langevarjuklubi, mille liikmed tegutsesid varem Ämari lennuväebaasis. 14. mail 1999 toimus Rapla vallavalitsuses vallavanema Jaan Laaniste ja Tallinna Aeroklubi uue esimehe vaheline kohtumine, kuid mingit selgust sellest kohtumisest ei saadud. 1999. aasta kevadel pidas Jüri Makarov (tuntud kontsertide korraldaja) plaani korraldada sama aasta suvel Kuusiku lennuväljal vabaõhukontsert, kuid lühikese ettevalmistusaja tõttu jäi see ära.
Juunis 1999 sõlmisid Rapla vallavalitsus ja Eesti Lennuklubi juhatus rendilepingu, mille alusel lennuvälja operaatoriks sai Eesti Lennuklubi. Varem Tallinna Aeroklubist lahku löönud Õhumaailm korraldas koos Eesti Lennuklubiga 7. augustil 1999 Kuusiku lennuvälja avamise. Tehti hulgaliselt langevarjuhüppeid.
1990. aastate algul võeti Kuusiku kunagise välilennuvälja radasid katnud ebatasane mittevajalik perforeeritud terasplaadistik üles. Selle tagantjärele küllaltki hinnalise vara saatus on siiani ebaselge. Lennuraja terasplaate on praegugi näha nii mõneski kohalikus majapidamises piiretena.
2004. aastal korraldas Rapla vald konkursi lennuvälja uue rentniku leidmiseks, võitjaks osutus peamiselt purilennuga tegelev Eesti Lennuklubi.
President Toomas Hendrik Ilves tunnistas oma 14. märtsi 2007 Helsingi ülikoolis peetud kõnes häbi, mida ta tunneb seoses Eesti valitsuse tegevusetusega Talvesõja puhkemise ajal, sest Kuusikul lennuväljalt startinud Nõukogude Vene lennukid pommitasid rinde tagalas olevat Soome lõunarannikut.
23. märtsil 2008 toimus Rapla vallas lennuväljaalane seminar.
Alates 2009 tegeles Rapla (Kuusiku) lennuvälja haldamise ja arendamisega Rapla Lennuvälja MTÜ.
2017-2019 oli lennuvälja haldaja Diamond Sky OÜ. Lennuohutuse eest hoolitses legendaarne Eesti piloot Raivo Kask.
2020 plaanis Rapla vald anda lennuvälja 25. aastaks tasuta kasutusse ettevõttele Kuusiku Energia OÜ, mis kavatses 80 hetkaril lennuvälja 177-ha maa-alast, paigaldada päikesepaneelid. Selle otsuse lennuklubid  vaidlustasid kohtus, ning saavutasid ka kohtuvõidu Rapla valla üle, hange tühistati.
2021 sõlmis Rapla vald 2-aastase käitamise lepingu Tallinna Aeroklubiga, mis koordineerib nüüdsest koostööd erinevate klubide vahel.
Mina (laulja)
Anna Maria Quaini (neiupõlvenimi Mazzini 25. märtsil 1940 Busto Arsizios), tuntud esinejanime Mina all, on Itaalia levilaulja. Mina oli 1960.–1970. aastate Itaalia telerevüüde üks peaesinejaid ja õhtujuhte. Siis saavutas Mina Itaalias seni ületamata populaarsuse ja oli üks oma kodumaa edetabelite valitsejaid. Tema singlitest on Itaalia edetabelisse jõudnud üle 70. Mina on salvestanud üle 1000 laulu ja 110 albumi ning müünud üle 76 miljoni plaadi. Mina on ainsana jõudnud Itaalia singlite edetabeli esikohale viiel aastakümnel.
Televisioonis esines ta esmakordselt 1959. aastal, olles Itaalia naiste seas esimene rock'n'roll ' i viljeleja. Viidates laulumaneerile ja rütmi löövatele kehaliigutustele, hakati teda hüüdma "kriiskajate kuningannaks" (La regina dei urlatori) ja "Cremona tiiger" Mina varaste laulude sekka kuulus "Renato", mis Eestisse jõudis Marino Marini ansambli vahendusel pealkirjaga "Renata" ning muutus rahvalikuks lauluks. Aastal 1960 katsetas Mina esmakordselt tundelisemat laulumaneeri. Ballaad "Il cielo in una stanza" oli aasta ostetuim plaat Itaalias ja jõudis ka USA edetabelisse.
Mina häält iseloomustas eriline tämber ja jõulisus. Tema laulud olid valdavalt dramaatiliselt esitusega armastuslood. Samuti katsetas ta klassikalise itaalia levimuusika ühendamist souliga, nt "Se stasera sono qui"(1968) ja koostöös helilooja Lucio Battistiga 1969. ja 1970. aastal. Mina tõi itaalia muusikasse teisigi kaasaegseid stiile, sealhulgas nuevo tango koostöös Argentina helilooja Ástor Piazzollaga 1972. aastal. Demonstreerimaks Mina andeid, kirjutasid Itaalia ringhäälingu RAI heaks töötavad heliloojad suure hääleulatuse ja keerulise akordivahetusega laule, nt. Bruno Canfora "Brava" (1965) ja Ennio Morricone pseudoserialistlik "Se telefonando" (1966). Minale kirjutati ja orkestreeriti eritellimusi, esitamaks neid "Studio Uno" (1965–1966), "Canzonissima" (1968) ja "Teatro 10" (1972) telerevüüde hiigelorkestri saatel ning kontsertidel Napoli Auditorio A saalis (1968) ja Toscana Riviera klubis La Bussola (1968, 1972 ja 1978). Loetletud esinemised kogusid Itaalia kohta rekordilisel hulgal publikut. "Mina alla Bussola dal vivo" (1968) oli Itaalia ajaloo esimene plaadina avaldatud kontsertesinemine. Plaat oli 1967.a. Itaalia kolmas ostetuim LP. Kolmel aastal oli Mina plaat oma riigi ostetuim kauamängiv. Need olid "Studio Uno" (1965), "Bugiardo più che mai...più incosciente che mai..." (1969) ja "Mina Celentano" (1998). Viimati nimetatu koosnes duettidest Adriano Celentanoga, kellega ta alustas telekarjääri ja kellega on televisioonis korduvalt koos esinenud.
Aastal 1963 keelas RAI Minal esinemise kõikidel kanalitel. Põhjuseks oli laulja keeldumine varjamast armusuhet abielus näitlejaga ja rasedust. Mina elulugu peegeldab itaalia naiste sotsiaalse staatuse arengut, mis oli vastuolus valitseva katoliku kodanliku moraaliga. Lauljanna plaadimüüki esinemiskeeld ei mõjutanud ja publik sundis aasta hiljem RAI-d kutsuma ta tagasi. Järgnenud aastatel takistas RAI Minal osade laulude esitamist, mis käsitlesid julgelt usku ("Sacumdì Sacumdà" 1968), suitsetamist ("Ta-ra-ta-ta" 1966) või seksi ("La canzone di Marinella" 1966 ja "L'importante è finire" 1975). Vabameelse naise kuvandit täiendasid Mina seksuaalne veetlevus ja ülbe olek, mille juurde kuulusid ka avalik suitsetamine, heledaks värvitud pea ja mahaaetud kulmud. Mina loobus avalikest esinemistest 1978. aastal, jätkates iga-aastaste plaatide avaldamist tänaseni.
Müügikõne
pisi|Nutitelefon ja lauatelefon Müügikõne (sales call) on telefonikõne, mille ettevõtte müügiesindaja on teinud inimese lauatelefonile või mobiilile, eesmärgiga müüa kaupu, teenuseid jne.
Parimad päevad müügikõnede tegemiseks on kolmapäev ja neljapäev. Müügikõnet ei tasu teha reedeti, kuna siis pole kõned edukad. Sobivaim aeg müügikõnede tegemiseks on vahemikus kella 9–18, õhtul kella 16–17. Tulemused näitasid ka kõige halvemat aega müügikõne tegemiseks, see on vahemikus kella 17–18 õhtul. Teine parim aeg müügikõne tegemiseks oleks hommikul vahemikus kella 10–11.
Müügikõne pikkus
Parimaks müügikõne pikkuseks on 2 kuni 10 minutit. Selles ajavahemikus suudab müüja edukalt sattuda dialoogi ning anda piisavalt infot toote kohta, paljastamata liiga palju. Müügikõnet tehes tuleks tekitada kliendis piisav huvi, et ta sooviks seda toodet soetada ja ise avastada.
Kõige parem viis parimaks müügikõne pikkuse leidmiseks on kõnede salvestamine, millega kogutakse andmeid kõnede pikkuse kohta ning selle kaudu leitakse keskmine kõne kestus.
Müügikõne sihtrühm
Kõige parem müügikõne sihtrühm on inimesed vanuses üle 60 eluaasta. Tihtipeale on vanurid väga uudishimulikud ja väga kergesti pehmeks räägitavad.
Kõige halvem sihtrühm müügikõneks on Z-generatsioon ehk inimesed vanuses 18–25.
Kuidas jätta müügikõne käigus positiivne mulje
Telefoni teel müües kehtivad täpselt samad reeglid nagu füüsilise kontakti korral. Müügikõne käigus tuleks jätta kliendile mulje, et teda austatakse. Kasuks tulevad viisakus, kliendi vajaduste ärakuulamine, rahulik hääletoon. Kindlasti ei tohi olla liiga pealetükkiv.
David Beckham
David Robert Joseph Beckham (sündinud 2. mail 1975 Leytonstone'is) on endine jalgpallur, Inglismaa jalgpallikoondise parempoolkaitsja.
Inglismaa rahvuskoondises mängis Beckham 115 mängu (nendest 58 kaptenina) ja lõi 17 väravat.
Beckham teatas 16. mail 2013, et kavatseb tippspordist loobuda. 18. mail 2013 lõpetas ta oma 20 aastat kestnud sportlaskarjääri.
Henn Timm
Henn Timm (sündinud 11. juulil 1960 Tartus) on eesti zooloog ja hüdrobioloog.
David Beckham
Elulugu
David sündis Londoni lähedal Leytonstone'is. Tema isa David Edward Alan Beckham (Ted Beckham; sündinud 1948) töötas köögimeistrina ja oli Manchester Unitedi fänn. Davidi ema Sandra Georgina West (sündinud 1949) oli elukutselt juuksur. David Beckhami emapoolne vanaisa oli rahvuselt juut.
David sai jõuluvanalt igal aastal uue jalgpalli. Ta mängis seda algul isaga, hiljem sõpradega. Kaheksa-aastaselt oli ta juba paremäär poistemeeskonnas Ridgeway Rovers.
Jalgpalliharrastuse tõttu õppis David koolis halvasti, nii et tal jäi lõpuks kool pooleli.
Juulis 1991 võeti ta Manchester Unitedi noortemeeskonda, kus mängisid ka vennad Gary ja Phil Neville, Nicky Butt, Ryan Giggs ja Paul Scholes. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris Beckham 1. septembril 1996 mängus Moldovaga. Oma esimese värava Inglismaa koondises lõi ta 1998. aasta maailmameistrivõistlustel karistuslöögist Colombia jalgpallikoondise vastu. Sellest ajast saadik paistab ta silma täpsete karistuslöökidega. Inglismaa võitis 2:0 ja Beckham lõi teise värava. Inglismaa pääses Rumeenia järel alagrupist teisena edasi ja kohtus 16 parema hulgas Argentinaga. Selles mängus sai Beckham vastase löömise eest punase kaardi. Inglismaa kaotas penaltitega ja langes välja. Avalikkus süüdistas kaotuses Beckhamit.
David Beckham on tunnistatud Euroopa parimaks jalgpalluriks ja Rivaldo järel paremuselt teiseks jalgpalluriks maailmas.
Henn Timm
Elukäik
Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudi (hiljem Maaülikooli) Võrtsjärve Limnoloogiajaamas.
David Beckham
Elulugu
Manchester Unitedis kandis Beckham särki number 7 ja teenis 12 miljonit dollarit aastas.
Henn Timm
Elukäik
Ta on uurinud Eesti veekogude zoobentost.
David Beckham
Elulugu
Aastal 2003 ostis Madridi Real Beckhami 41 miljoni dollari eest ning kandis särki number 23. Ta ühines mitmete tuntud mängijatega nagu Ronaldo, Zinédine Zidane, Luís Figo ja Raúl. Kuid hoolimata tugevast meeskonnast ei õnnestunud Realil olulisi võite saavutada. Lõpuks võitis Beckham oma viimasel hooajal Realiga La Liga tiitli.
Henn Timm
Isiklikku
Tema ema on Viivi Timm (1934–1997) ja isa on Tarmo Timm, mõlemad hürdobioloogid. Tal on vend muusik Tõnu Timm.
David Beckham
Elulugu
2007. aasta jaanuaris ei sõlminud Madridi Real Davidiga uut lepingut. Järgmisel päeval sõlmis Beckham 5-aastase lepingu klubiga Los Angeles Galaxy, mis kehtib 1. juulini 2012. Seal kannab ta samuti särki number 23 nagu Madridi Realis.
22. oktoobril 2008 sõlmis David AC Milaniga kahekuuse laenulepingu, mida hiljem pikendati AC Milani hooaja lõpuni. Ta kandis seal särki number 32.
27. detsembril 2009 naasis ta teise laenulepinguga Milani, et parandada oma šansse Inglismaa koondises mängimiseks 2010. aasta maailmakarikal Lõuna-Aafrika Vabariigis. Laenuleping hakkas kehtima 1. jaanuaril 2010 ning David tegi oma teise debüüdi 6. jaanuaril Genoa vastu, mille Milan võitis 5-2.
David Beckhami unistus pääseda oma neljandale järjestikule MM'ile purunes, kui ta Milani võidumängus Verona Chievo vastu Achilleuse kõõlust vigastas.
14. septembril 2010 naasis ta oma Achilleuse vigastusest vahetusmängijana väljakule Los Angeles Galaxy meeskonnas 3–1 võidumängus Columbus Crew vastu ning mängis 20 minutit. 4. oktoobril lõi ta oma esimese värava 2010. aastal 2–1 võidumängus Chivase vastu karistuslöögist.
Saavutused
thumb|David Beckham
Isiklikku
Aastal 1999 abiellus ta ansambli Spice Girls laulja Victoriaga. Neil on pojad Brooklyn Joseph (sündis 4. märtsil 1999 Londonis), Romeo James (sündis 1. septembril 2002 Londonis) ja Cruz Davis (sündis 20. septembril 2005 Madridis) ja tütar Harper Seven (sündis 10. juulil 2011 Los Angeleses) David Beckham on 183 cm pikk ja kaalub 67 kg (2004).
Hiiumaa (laev 2011)
Hiiumaa on Saaremaa Laevakompanii tellitud uute parvlaevade seeria kolmas laev, mille on 2011. aastal ehitanud Fiskerstrand BLRT.
Hiiumaa sõitis Rohuküla–Heltermaa liinil kuni 1. oktoobrini 2016. Siis rentis TS Laevad Hiiumaa aastaks, et tagada liiniliiklus, kuni riigi tellitud uued parvlaevad liinile saabuvad. Alates 14. aprillist 2017 jäi Hiiumaa uue töö ootel seisma. Hiljem laev müüdi ja see sõidab Kanada lipu all, kandes nime "Kamutik W".
Eelmine Hiiumaa oli samuti Saaremaa Laevakompanii parvlaev (ex Taars). See oli ehitatud 1966. aastal Norras.
1996. aastani kandis nime Hiiumaa Hiiu Kaluri kalalaev, mis oli ehitatud 1979. aastal Nõukogude Liidus.
Maaülikooli spordihoone
pisi|Eesti Maaülikooli spordihoone Tartus pisi| 2014 Eesti Maaülikooli spordihoone on Tartus Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav 3, Eesti Maaülikooli linnakus asuv spordihoone.
Hoone projekteeris arhitektuuribüroo Salto AB. Hoone avati 7. septembril 2009 sõnadega "Terves kehas Tartu vaim!".
Tartu linnavalitsuse konkursil "Aasta parim ehitis 2009" tunnistati Eesti Maaülikooli spordihoone aasta parimaks uusehitiseks Tartus, rõhutades silmapaistvat maastikku sulanduvat arhitektuurset lahendust ning puidu uuenduslikku kasutamist avaliku hoone fassaadimaterjalina.
Prince Rupert
Prince Rupert on sadamalinn Kanadas Briti Columbia provintsis Kaieni saarel Skeena jõe suudmest põhja pool, umbes 770 km Vancouverist põhja pool.
Püha Vaimu kirik
Püha Vaimu kirik on mitme kiriku nimi:
Prince Rupert
Linna pindala on 53,9 km2 ja elanike arv 12 815 (Statistics Canada, 2006).
Prince Ruperti peamised tegevusalad on kalandus ja turism.
Jõgede loend vooluhulkade järjekorras
Siin on loetletud maailma jõed vooluhulga järgi.
Holmogorõ rajoon
Rajoon jaguneb 13 kohaliku omavalitsuse üksuseks (külaasunduseks).
Dzeržinsk
Asutatud 1920. aastatel Rastjapino küla kohale. 1929. aastal nimetati Feliks Dzeržinski järgi Dzeržinskiks. Linnaõigused sai 1930.
Dzeržinsk on keemiatööstuse keskus. Nõukogude ajal toodeti seal keemiarelvi. Praegu toodetakse mineraalväetisi, putukatõrjevahendeid ja lõhkeainet.
Linn on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui maailma kõige saastatum linn. Seal on meeste keskmine eluiga 42 aastat ja naistel 47 aastat.
Paju (Valga)
Paju on küla Valga maakonnas Valga vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tõlliste vallas.
Mõisa all toimus 1919. aasta 31. jaanuaril Paju lahing. Lahingu mälestuseks on külasse püstitatud Paju lahingu mälestussammas ning lahingus võidelnud Põhja Poegade rügemendile on Paju mõisa pargis mälestuskivi.
15. detsember
15. detsember on Gregoriuse kalendri 349. päev (liigaastal 350. päev). Juliuse kalendri järgi 2. detsember (1901–2099).
Amt
Amt on teatud haldusüksus omavalitsuste rühma juhtimiseks, tänapäeval vaid Saksamaal, kuid varem üldiselt ka teistes Põhja-Euroopa maades. Selle suurus ja funktsioonid erinesid riigiti.
Valdavus
Amt (mitmus: Ämter) on omane Saksa liidumaadele (Bundesländer) Schleswig-Holstein, Mecklenburg-Vorpommern ja Brandenburg.
Priština
Priština/Prishtinë (serbia keeles Приштина Priština; albaania keeles Prishtinë või Prishtina) on Kosovo pealinn ja suurim linn, Priština valla ja Priština ringkonna halduskeskus. Linnas asuvad ka Kosovo valitsusasutused ning ÜRO Kosovo missiooni (United Nations Interim Administration Mission in Kosovo, lühendatult UNMIK) peakorter.
Priština elanike arv on 504 165 (2013). Suurem osa linna elanikest on albaanlased, kuid lisaks neile elab Prištinas ka türklasi, bosnialasi, mustlasi ja muid rahvusi.
Amt
Määratlus
Amt, samuti teised eelpoolmainitud üksused, allub kreisile ja on omavalitsuste kogum. Amt on madalamal kreisitasandi juhtimisest, kuid kõrgemal omavalitsuse juhtimisest, ja seda võib kirjeldada, kui ülemvalda või omavalitsuste liitu. Tavaliselt koosneb see väga väikestest omavalitsustest (Gemeinde).
Priština
Prištinas tegutseb Priština Ülikool ning linna lähistel asub Priština rahvusvaheline lennujaam. 2011. aastast ehitatakse kesklinnas Kosovo suurimat sakraalehitist, kosovoalbaania nunnale pühitsetud Püha Ema Teresa katedraali.
Amt
Määratlus
Suuremad omavalitsused ei kuulu Amti ja neid kutsutakse amtsfreie Gemeinden (sõltumatud omavalitsused); mõned nendest omavalitsustest ei sõltu ka kreisist ja neid kutsutakse kreisfreie Gemeinden, ja kui need ei kuulu ka mingisse maasse (Land), kutsutakse neid Stadtstaaten, s.o. linnliidumaad (Berliin ja Hamburg).
Need suured omavalitsused (linnad, saksa: Städte) võivad omakorda jaguneda kohalikeks ametiteks (Ortsamt), mis võivad koosneda mitmest linnaosast (või väikelinnadest maapiirkondades) (Ortsteil), nimetatuna väikestest küladest või alevitest või paikkondadest. Ortsteil võib olla endine vald, kuid tänapäeval on see mõeldud vaid tsiviileesmärgil ja kasutatakse sisuliselt planeerimiseks omavalitsuse sees; Ortsamt (mõnikord nimetatakse mitteametlikult, kuid segadusseajavalt Amt, või tõlgitakse mitteametlikult kui "linnaosa") kasutatakse omavalitsuse detsentraliseeritud teenuste pakkumiseks kohaliku halduse asutustes asukatele naaberlinnaosades. Ortsteil võidakse segadusseajavalt tõlkida ka kui "omavalitsus", kuid see on vale, kuna kuulub linna, mis on ainus tõhus omavalitsus (Gemeinde).
Priština
Geograafia
thumb|240px|left|UNMIKi peakorter Prištinas Priština pindala on 572 ruutkilomeetrit. Linn asub Kosovo kirdeosas Goljaki mägede lähistel ning linnast lõunas asuvad Šari mäed. Priština asub Obilići ja Kosovo Polje (albaania keeles Fushë Kosovë) linna vahel. Viimaste aastate kasv on olnud nii kiire, et linn on peaaegu kasvanud Kosovo Polje külge. Mõned kilomeetrid linnast lõunas asub Badovaci järv.
Amt
Taani
Amt (mitmus: amter; tavaliselt tõlgitakse "maakond") oli Taani (ja ajalooliselt Taani-Norra) haldusüksus. Maakonnad rajati kuningliku dekreediga aastal 1662 endiste läänide (Len) asemele. Amter koosnesid algselt sõltumatutest linnadest (købstæder) ja valdadest ja omasid vaid väikest vastutusala. 20. sajandil anti neile haiglateenuse vastutus mittelinnaelanikele. 1970. aasta haldusreform vähendas maakondade arvu 14-ni ning kõrvaldas halduserisuse valla ja linna vahel. Sealt edasi koosnesid amter mitmest omavalitsusest (kommuner). Reform andis maakondadele suurema vastutusala, eeskätt töötava riikliku terviseteenistuse ja gümnaasiumid (gymnasium]]).
1. jaanuari 2007. aasta Taani haldusreform kaotas amter ja asendas need viie halduspiirkonnaga, nüüd koormatud vaid töötava riikliku terviseteenistusega. Erinevalt amter ei omanud piirkonnad võimu kehtestada makse. Reform delegeeris kõik muud vastutusalad kas omavalitsustele või riigile. Samal ajal ühendati väiksemad omavalitsused suuremateks üksusteks, vähendades omavalitsuste arvu 270-lt 98-ni. Vaata Taani maakonnad enamaks infoks mõiste Taani kasutuse kohta.
Saksamaa
Saksamaal oli Amt keskaegne haldusringkond, mis kattis lossi või küla omanduses oleva mõisa või maa. Seda juhtuis Amtmann, tavaliselt alamaadlik või vaimulik, kelle nimetas maaisand haldamiseks ja õigusemõistmiseks Amt'is.
Priština
Varane ajalugu
Vana-Rooma perioodil asus praegusest Prištinast 15 km lõunas linn nimega Ulpiana. Linn hävitati, kuid selle taastas keiser Justinianus I. Praegu asub sellel kohal Lipljani linn, kus on näha kunagise Vana-Rooma asula varemeid.
Amt
Madalmaad ja Flandria
Ambacht võib vaadelda kui hollandi ekvivalenti sõnast amt. Ambachten eksisteeris Hollandis, Zeelandis ja Flandrias kuni umbes 1800. aastani.
Island
Kui Island oli Taani territoorium, loodi maal amtid (ainsus: amt; mitmus: ömt) olemasolevate maakondade üle. Aastatel 1684 kuni 1770 oli Island tervikuna üks amt Taani kuningriigis, kuid jaotati siis kaheks amtiks: Põhja- ja Idaamt (Norður- og Austuramt) ning Lõuna- ja Lääneamt (Suður- og Vesturamt). Viimane jagati aastal 1787 Lääneamtiks (Vesturamt) ja Lõunaamtiks (Suðuramt). Island oli seega aastani 1872 jaotatud kolmeks amtiks, kui Lõuna- ja Lääneamtid taas ühendati. Amtid kaotati aastal 1904, kui Island sai Taanilt omavalitsuse.
Priština
Varane ajalugu
Pärast Rooma riigi lagunemist hakkas kerkima kõigisse Balkani piirkondadesse suunduvate teede ristumiskohale Priština linn. Prištinast sai tänu oma asukohale oluline kaubanduskeskus Kaugu-Euroopa peamistel kaubateedel. Keskaegses Serbia riigis mängis Priština olulist osa ning täitis Nemanijći ja Brankovići dünastiate ajal pealinna rolli, kuni 1389. aasta Kosovo lahingus alistas Osmanite armee Balkani koalitsiooniväed. Järgnenud aastakümnetel läks piirkond järk-järgult Osmanite võimu alla ning kogu Serbia vallutati aastaks 1459.
Amt
Island
Amte ei kasutata Islandi geograafilise piirkonna tähistamiseks, vaid nimi elab edasi kahe avaliku raamatukogu nimes Islandil, mis loodi amtide ajastul. Amtide raamatukogud Akureyris ja Stykkishólmuris, mis loodi vastavalt Põhja- ja Idaamti ning Lääneamti määratud arhiivideks.
Norra
Aastatel 1662 kuni 1919 kutsuti Norra maakondi amter. Nüüd kutsutakse neid fylker, mõiste pärineb keskajast.
Priština
Varane ajalugu
Vastupanuna Osmanite valitsusele lõid Kosovo vilajeti piirkonnas elavad albaanlased 1870. aastatel Prizreni liidu ning 1881. aastal moodustati esialgne valitsus. 1912. aastal liideti Priština koos ülejäänud Kosovoga lühikeseks ajaks äsja iseseisvunud Albaaniaga. Juba järgmisel aastal loovutas Albaania piirkonna aga rahvusvahelise surve tulemusel Serbia kuningriigile. 1918. aastal sai Kosovost äsja loodud Jugoslaavia osa. thumb|250px|Rahvusraamatukogu Enne teist maailmasõda oli Priština etniliselt mitmekesine linn, mille suuremad kogukonnad moodustasid albaanlased ja serblased. Serblaste korraldatud etnilise puhastuse käigus küüditati paljud albaanlased Türgisse, sest moslemitest albaanlased identifitseeriti türklastena ja aeti kodudest välja. Türgi valitsus omakorda sundis küüditatud albaanlasi võtma türgipäraseid nimesid ning asustas nad piirkondadesse, kus varem olid elanud kreeklased ja armeenlased.
Teise maailmasõja ajal vähenes Prištinas oluliselt serblaste kogukonna suurus. Aastatel 1941–1945 kuulus Priština Itaalia okupatsiooni all olevasse Suur-Albaaniasse.
Priština pärast Teist maailmasõda
1946. aastal sai Priština Kosovo Sotsialistliku Autonoomse Piirkonna pealinnaks. Aastatel 1953–1999 kasvas linna elanike arv umbes 24 000 inimeselt üle 300 000. Sel perioodil suurenes kõigi linna rahvusgruppide elanike arv, kuid kõige kiiremini suurenes albaanlaste osakaal, sest paljud albaanlased kolisid Kosovo mägismaalt linna. Kui 1953. aastal elas linnas umbes 9000 albaanlast, siis 1981. aastaks oli neid juba peaaegu 76 000. Serblastest elanike arvu kasv oli oluliselt tagasihoidlikum. 1980. aastate alguseks moodustasid albaanlased juba üle 70% linna elanikkonnast.
Kuigi Kosovot juhtisid kohaliku kommunistliku partei albaanlastest liikmed, põhjustasid majanduslangus ja poliitiline ebastabiilsus 1960. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses rahvusliku taustaga rahutusi. 1968. aastal levisid Belgradi üliõpilasrahutused ka Prištinasse, kus need suruti maha Jugoslaavia julgeolekujõudude poolt. Josip Broz Tito valitsus tuli siiski mõningatele üliõpilaste nõudmistele vastu ning muuhulgas asutati 1970. aastal iseseisva õppeasutusena Priština ülikool. Sellega lõppes pikk periood, mil ülikool oli olnud osaks Belgradi ülikoolist ning albaaniakeelne haridus ja kultuuri areng Kosovos said sellega olulise tõuke. Albaanlastel lubati kasutada ka Albaania lippu.
1981. aastal alustasid Priština ülikooli üliõpilased rahutusi ülikooli sööklas pakutava toidu halva kvaliteedi pärast. Esmapilgul tühisel põhjusel alanud tänavarahutused levisid üle kogu Kosovo, omandades rahvusliku ülestõusu iseloomu. Jugoslaavia keskvalitsus vastas erakorralise olukorra väljakuulutamise ning märulipolitsei ja sõjaväe saatmisega Kosovosse. Kokkupõrgetes said mitmed inimesed surma ning tuhandeid vangistati või karistati muul moel.
Priština Kosovo sõja ajal ja selle järel
thumb|left|Vaade Prištinale 1989. aastal vähendas Serbia president Slobodan Milošević oluliselt Kosovo autonoomiat ning Serbia valitsus kehtestas kogu Kosovos repressiivrežiimi, mille käigus riigiettevõtted ja -asutused puhastati albaanlastest. Kuna Priština ülikooli nähti albaania natsionalismi hällina, vallandati sealt 800 õppejõudu ning 23 000 üliõpilasest 22 500 visati õppeasutusest välja. Vastusena lõid Kosovo albaanlased varivalitsuse Kosovo Demokraatliku Liiga (Lidhja Demokratike e Kosovës ehk LDK) baasil, mida juhtis Ibrahim Rugova. Kuigi ametlikult kontrollisid linna Miloševići valitsuse ametisse nimetatud serblased, rajas LDK paralleelsed struktuurid. Erafinantsidele tuginedes loodi tasuta tervishoiu- ja haridusasutused, mida ametlik võim albaanlastest elanikkonnale ei võimaldanud.
NATO ründas sõja käigus mitmeid strateegilisi sihtmärke Prištinas, kuid suurema osa purustustest tekitasid linnas Jugoslaavia julgeolekujõud. Sõja lõpuks oli suurem osa linnas elanud 45 000 serblasest põgenenud. Linna jäänuid ründasid kättemaksuhimulised albaanlaste jõugud, mis vähendas Priština serblaste kogukonda veelgi. Taga kiustati ka teisi rahvusgruppe, keda süüdistati koostöös serblastega. Näiteks mustlased aeti linnast välja. ÜRO põgenike ülemkomissari hinnangul oli 1999. aasta augustis Prištinas vähem kui 2000 serblast ning see arv vähenes veelgi pärast 2004. aasta rahutusi Kosovos. 2008. aasta alguses elas Pristinas vaid mõnikümmend serblast, kellest suurem osa olid vanurid. 2009. aasta seisuga Prištinas serblasi ei ela.
Majandus
Prištinas on registreeritud 8725 äriettevõtet, milles kokku on 75 089 töötajat. Arv aga ei näita ettevõtete täpset arvu, sest mitte kõik ei ole registreeritud.
Pärast Kosovo iseseisvumist on Priština linnapea Isa Mustafa rajanud uusi teid ning kavas on ehitada ringtee ümber linna. Ka Kosovo valitsus tegeleb maanteevõrgu kaasajastamisega ning ehitamisel on maantee Uroševacisse ja teistesse linnadesse.
Kosovo muuseum
pisi|Muzeu i Kosovës Kosovo muuseum asub Austria-Ungari pärases hoones, mis ehitati Osmanite riigi ajal Kosovo vilajeti piirkondlikule administratsioonile. Aastatel 1945–1975 oli see Jugoslaavia rahvaarmee peakorteriks. 1963. aastal müüdi see Kosovo muuseumile. Ajavahemikus 1999–2002 oli muuseumihoones Euroopa Ülesehitusameti peakontor.
Kosovo muuseumis on arheoloogiliste ja etnoloogiliste esemete ulatuslik kollektsioon, sealhulgas neoliitikumist pärit terrakotajumalanna troonil, mis kaevati välja Priština lähistelt 1960. aastal ja mis on kujutatud linna vapil. 1999. aasta rüüstamiste käigus viidi paljud eksponaadid Belgradi, kus need asuvad praeguseni.
Priština kellatorn
Priština kellatorn (Sahat Kulla) rajati 19. sajandil. Pärast tulekahju taastati see tellistega. Torni originaalkell oli valmistatud Moldovas 1764. aastal, kuid 2001. aastal see varastati. Samal aastal asendasid Prantsuse KFOR-i üksused kellamehhanismi elektrilise süsteemiga.
Linnakeskkond
Enne Kosovo sõda oli Prištinas väga vähe rohelisi alasid. Parku i Qytetit (linnapark) oli ainus omalaadne ja seegi oli halvas korras. Kolm turgu Prištinas olid prügi mahapanekuks tavalised kohad ja rämps vedeles ka tänavatel.
Sõja järel on linnapargis tehtud suuri arendustöid ning rajatud sinna lillepeenrad, kõnniteed ja laste mänguväljak. Lisaks on rajatud Gërmia park, kus asuvad restoranid, jalutusteed, välibassein, korv- ja võrkpalliväljak ning Tauk Bashqe roheala.
Théodore Simon
Théodore Simon (10. juuli 1872 Dijon – 1961 Pariis) oli prantsuse psühholoog, Binet'-Simoni testi kaasautor.
Dzeržinski (Venemaa)
Asutatud 1921. aastal. Linnaõigused sai 1981. aastal.
30. märtsil 2006 tulistas palgamõrvar surnuks Dzeržinski linnapea Viktor Dorkini.
Holoplankton
thumb|right|Aerjalalised on tüüpilised holoplanktoni esindajad Holoplankton on need planktoni organismid, kes on kogu oma elutsükli jooksul planktilised (neile vastandub meroplankton). Holoplanktoni hulka kuuluvad näiteks ränivetikad, radiolaarid, dinoflagellaadid, aerjalalised ja salbid.
Haabersti elutöö preemia
Haabersti elutöö preemia oli Tallinna Haabersti linnaosa autasu, mis anti füüsilisele isikule tunnustuseks Haabersti linnaosale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest.
Preemia suurus oli 10 000 krooni.
Tagamõisa poolsaar
Tagamõisa poolsaar (varem ka Tagala poolsaar, vene keeles мыс Хундсорт) asub Saaremaa loodeosas, jäädes Saaremaa valla territooriumile.
Poolsaart piirab idast Tagalaht ja läänest Kihelkonna laht. Poolsaar on loodeosas on umbes 300 meetri laiuse maakaela kaudu ühenduses Harilaiuga. Tagamõisa põhjatipus asub Undva nina.
Kirdeosa katab Tagamõisa hoiuala, maismaa pindalaga 1883.1 hektarit.
Tagamõisa poolsaarel paikneb 16 küla: Undva, Neeme, Tohku, Vaigu, Vaigu-Rannaküla, Lätiniidi, Kalmu, Kuralase, Kõruse, Kõruse-Metsaküla, Tagamõisa, Sepise, Veeremäe, Kehila, Tammese, Kurevere. Kokku elas neis külades 2021. aasta rahvaloenduse alusel 98 inimest.
Piirkonnas tegutseb Tagamõisa selts, seltsimaja avati 15. detsembril 1929. Selts on osalenud Kõruse külas Kivestu tuuliku mehhanismi taastamise ning tuulikuga seotud edasiste projektide juures. Samuti korraldatakse piirkonna kokkutulekuid, talguid ning õppepäevi.
TI
TI või Ti on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Karlshamni vald
Karlshamni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Blekinge lääni lääneosas. Piirneb Ronneby valla, Sölvesborgi valla, Olofströmi valla ja Tingsrydi vallaga.
Sartang
Sartang (vene Сартанг, jakuudi Сартаҥ) on jõgi Venemaal põhjaosas Sahhas.
Jõgi algab Verhojanski mägedest ning voolab läbi Jana mägismaa põhja. Dulgalahhiga ühinedes moodustab ta Jana jõe.
Sartangi jõe pikkus on 620 km, valgala pindala 17 800 km². Keskmine äravool on umbes 50 m³/s. Laevatatav suudmest 174 km kaugusele.
Kopli laht
pisi|Kopli lahe asukoht
Kopli laht asub Kopli poolsaare ja Kakumäe poolsaare vahel. Lahe edelarannal on pankrannik.
Lahte suubub Mustjõgi.
Binet'-Simoni test
Binet'-Simoni test on Alfred Binet' ja Théodore Simoni 1904. aastal loodud intelligentsustest. See oli maailma esimene intelligentsustest, kuid leidis kasutust ka veel 1960. aastatel. Testi väljatöötamise tingis vajadus tuvastada lapsed, kes normaalkoolis hakkama ei saa.
Test on mõeldud 3–15-aastastele lastele ja noortele, esialgne test sisaldas 30 ülesannet.
Esimeses järgus anti lapsele ette tema tegelikule vanusele mõeldud test. Kui laps testi täitmisel eksis, anti talle järgmiseks ette nooremale vanusele mõeldud test. Kui laps ei eksinud, siis katsetati kõrgema vanuse testiga. Testi raskusastme suurendamist või vähendamist võis vajadusel korrata.
Meroplankton
pisi|Merisiilikud on planktilised vastsestaadiumis Meroplankton on planktoni need organismid, kes üksnes mingi eluperioodi on planktilised (vastanduna holoplanktonile), enamasti vastsestaadiumis. Tavaliselt mingi ajaperioodi möödudes areneb planktilistest organismist liikumisvõimeline nekton või lülitutakse merepõhja bentose (sageli sessiilselt) koosseisu.
Meroplankton näiteks on merisiilikute, vähilaadsete ja enamiku kalade vastsed.
796
796. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 791 792 793 794 795 - 796 - 797 798 799 800 801
Jäähoki maailmameistrivõistlused
Esimesed MM-võistlused toimusid samal ajal Antwerpenis peetud 1920. aasta suveolümpiamängudega. 1983. aastal kinnitas Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon need võistlused ametlikult esimesteks maailmameistrivõistlusteks. Ka 1924. ja 1928. aasta taliolümpiamängudel peetud jäähokivõistlused said 1930. aastal tagantjärele MM-võistluste väärtuse. Samal aastal otsustati, et MM-võistlusi hakatakse korraldama igal aastal. Vahele jäid MM-võistlused aastatel 1940–1946. 1971. aastani ühendati MM olümpiamängude aastal olümpiaturniiriga. 1980.–1988. aastani MM-turniiri olümpiamängude aastal ei korraldatud. 1989. aastast toimub MM-turniir igal aastal. Alates 1976. aastast võivad MM-il osaleda ka elukutselised mängijad.
Medalivõitjad
Seisuga 29. mai 2023
Ingel
pisi|"[[Haavatud ingel", Hugo Simberg, 1903]] pisi|"Inglite laul". [[William Bouguereau. 1881. Getty muuseum]] pisi|Ingel on tänapäeval üks tüüpilisi [[jõuluehted|jõuluehteid, mis tihti asetatakse jõulukuuse tippu]] Ingel on Jumalat või jumalaid teeniv vaim mitmes religioonis, põhiliselt judaismis ja sellest arenenud monoteismides nagu kristlus, islam ja mormoonlus.
Nende nimetus tuleneb ladinakeelsest sõnast angelus, mis tuleneb omakorda kreekakeelsest sõnast ἄγγελος (angelos) 'sõnumitooja, saadik' (kirjutatuna "gg" hääldatakse kreeka keeles nagu "ng"). Heebrea keeles on lähim sõna ingli kohta מלאך [mal'ach], mis tähendab samuti sõnumitoojat.
Tänapäevases traditsioonis tuntud inglid pärinevad Vanast Testamendist, kuhu nad jõudsid ilmselt Mesopotaamia mütoloogia eeskujul. VT vanemais kihistustes on inglid jumala käskjalad, kes liiguvad maa ja taeva vahet redeli abil. Uuemates VT tekstides on neil aga juba tiivad, nad tegutsevad valvurite, jumala viha ja soosingu edastajate ning Uues Testamendis ka inimeste kaitsjatena.
Ingellik personifikatsioon omistati juba vanarooma mütoloogiast tuntud võidujumalannale Victoriale, kes mahitas Rooma sõjakäikudel surma.
Alates 2.-4. sajandist kujutati kristlikke ingleid noormeestena. Renessansist alates kujutatakse ingleid ka naistena. Nüüdisajal samastatakse ingleid sageli putode ehk amoritega, kes on renessansiajal moodi läinud paksud tiivulised lapsed.
Tänapäeval on inglimütoloogia levinud ka mõnes mittekristlikus või kristlusega vaid osaliselt kattuvas new age 'i harus. Selliste hulka kuulub nt ingliteraapia. Levinud on uskumine kaitseinglitesse. Tihti seostatakse ingleid jõuludega, neid mainivad mitmed kristlikud jõululaulud ning jõulupuu kaunistuseks kasutatakse inglikujulisi ehteid.
Peainglid
Piiblis on nimepidi nimetatud vaid kaht peainglit: Miikaeli ja Gabrieli. Seitsme peaingli täielik loend pärineb 5. sajandist.
Peainglid:
Kapella
thumb|Joonis Kapella leidmise hõlbustamiseks Kapella ehk Jõulutäht (ladina keeles Capella) ehk α Aurigae (lühend α Aur) on Veomehe tähtkuju heledaim, põhjataeva heleduselt kolmas ja tähistaeva heleduselt kuues täht.
26. veebruari riigipöördekatse
26. veebruari riigipöördekatse (ka 26. veebruari juhtum) oli 26. veebruaril 1936 Jaapanis noorte ohvitseride korraldatud ebaõnnestunud riigipöördekatse, mille eesmärk oli kehtestada riigis ajutiselt sõjaväeline diktatuur ja likvideerida poliitiline korruptsioon. pisi|Mässulised noorsõdurid
Poliitiline ja majanduslik taust
Jaapan seisis pärast esimest maailmasõda silmitsi mitmete poliitiliste ja ühiskondlike probleemidega. Esiteks olid Jaapani poliitilised ringkonnad äärmiselt korrumpeerunud ja nende usaldusväärsus rahva silmis väga madal. Kuigi demokraatia kogus 1920. aastate Jaapanis jõudu ja 1924 kehtestati üldine valimisõigus, seostas suurem osa elanikest erakondandi ikkagi eelkõige võimalusega kergeks teenistuseks. Teiseks oli Jaapani elanikkond hakanud kiiresti kasvama, saavutades aastaseks juurdekasvuks miljon inimest. Jaapani tagasihoidlik majandus ei suutnud rahuldada kasvava elanikkonna vajadusi. See tõi kaasa põllumajandustoodangu hindade languse ja kasvava tööpuuduse linnades, luues omakorda soodsa pinnase kommunistlike organisatsioonide ja parteide tekkeks.
Ühiskonnas oli ka üha rohkem neid noori mehi, kes soovisid lahendada Jaapani ühiskonna ees seisvaid probleeme ning seista samas vastu kommunismi ja sotsialismi võidukäigule. Kuna poliitilisel maastikul neil väljund puudus, siis liitusid nad armeega, moodustades seal rahvuslikult meelestatud salaühinguid. Nende suureks mõjutajaks kujunes poliitiline filosoof Ikki Kita, kes propageeris Jaapani rolli Aasia maade vabastajana Läänemaailma mõju alt ja nõudis Jaapani valduste laiendamist kasvava elanikkonna vajaduste rahuldamiseks.
Võimalust viimaseks nähti eelkõige Mandžuurias. Kolonelleitnant Kanji Ishihara ja kolonel Seishiro Itagaki kavade kohaselt tuli Mandžuuria industrialiseerida, asustada jaapanlastega ja muuta puhvriks Hiina ja Nõukogude Liidu vahel. See tõi kaasa mitmed allumatuse juhtumid Kwantungi armees, mis päädisid 18. septembril 1931 Mukdeni intsidendiga ja 1932. aastal Mandžukuo nukuriigi moodustamisega.
Radikaalsed, rahvuslikult meelestatud ohvitserid kodumaal üritasid oma kolleegide tegevust Mandžuurias toetada vägivaldse valitsusvahetusega. Esimesed kaks riigipöördekatset toimusid aastal 1931 salaühingu Sakurakai eestvedamisel, kuid kukkusid läbi.
Uus katse pandi toime 15. mail 1932, mille käigus mõrvasid ohvitserid peaminister Tsuyoshi Inukai. Sellega 15. mai riigipöördekatse saavutused ka piirdusid, poliitilist tupikseisu ei õnnestunud murda ja majanduslikke probleeme lahendada. Viimased olid isegi tugevnenud seoses ülemaailmse majanduskriisiga. Nii leidsid ka armees üha laiemat toetuspinda ideed vajadusest muuta olukorda sõjaväelise riigipöörde abil.
Ettevalmistamine
26. veebruari riigipöördekatse valmistas ette Jaapani keiserliku armee Kōdōha fraktsioon, mis pidas piisavaks Mandžuuria vallutamist ja leidis, et edaspidise ekspansiooni asemel peaks keskenduma riigisisestele probleemidele. Veendunud poliitiliste ringkondade suutmatuses Jaapani probleeme lahendada, pidasid nad ainuvõimalikuks lahenduseks sõjaväelise riigipöörde korraldamist.
Peamiselt kasutati riigipöördekatse läbiviimiseks keisri palee territooriumil paikneva 1. diviisi üksusi, kuigi sinna oli kaasatud ka sõdureid ja ohvitsere muudest üksustest. Kokku oli riigipöörajate käsutuses umbes tuhat nelisada meest. Lihtsõdureid toimuvast ette ei teavitatud; nende arvates pidi toimuma järjekordne varahommikune õppus.
797
797. aasta
Kakumäe laht
pisi|Kakumäe lahe asukoht Kakumäe laht (ka Tiskre laht) asub Harju maakonnas, halduslikult Tallinna osa. Kakumäe laht on üks Tallinna lahe osaveekogudest.
797
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
26. veebruari riigipöördekatse
26. veebruar
Mässulised üksused alustasid liikumist 26. veebruaril 1936 kohaliku aja järgi kella nelja paiku hommikul. Leitnant Yasuhide Kurihara juhitav rühm võttis enda valdusse peaminister Keisuke Okada büroo ja residentsi. Peaministril õnnestus varjuda algul vannituppa ja hiljem teenijate juurde, kes peitsid ta musta pesu hunnikusse. Riigipöörajad lasid peaministri pähe maha tema õemehe erukolonel Denzo Matsuo.
Sada seitsekümmend meest eesotsas kapten Kiyosada Kodaga vallutasid sõjaminister Yoshiyuki Kawashima residentsi, mis asus mõne kvartali kaugusel peaministri asukohast. Sõjaminister võeti vahi alla ja talle esitati mässuliste nõudmised. Nõuti poliitilisi ja sotsiaalreforme, konkureeriva sõjaväelise rühmituse Toseiha juhtide vahistamist, Kōdōha liikmete edutamist juhtivatele kohtadele armees ja kindral Sadao Araki nimetamist Kwantungi armee juhatajaks. Sõjaministrilt sooviti sõjaseisukorra väljakuulutamist ja mässuliste nõudmiste esitamist keiser Hirohitole.
Sada viiskümmend meest kapten Teruzo Ando juhtimisel tungisid suurkammerhärra Kantarō Suzuki eluruumidesse. Riigipöörajatel oli kavatsus ta tappa. Tulistamise käigus sai Suzuki raskelt haavata, kuulid tabasid teda pähe, õlga, südame ja kubeme piirkonda, kuid ta jäi siiski ellu.
797
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 792 793 794 795 796 - 797 - 798 799 800 801 802
Lutz Heck
Ludwig Georg Heinrich Heck (23. aprill 1892 Berliin – 6. aprill 1983 Berliin) oli saksa zooloog, Berliini loomaaia direktor aastatel 1932–1945.
Kakumäe laht
Laht asub ida poole jääva Kakumäe ja lääne poole jääva Suurupi poolsaare vahel. Lahe edelarannikut ilmestab Rannamõisa pank.
Lutz Heck
Ta on koos oma venna Heinz Heckiga tuntud kui väljasurnud loomaliikide (sealhulgas tarva) tagasiaretaja.
26. veebruari riigipöördekatse
26. veebruar
Neljas rühm mõrvas oma kodus rahandusministri Korekiyo Takahashi, kes oli eelmisel aastal võidelnud raevukalt armee ülisuure eelarve vastu.
Teine rünnakrühm suundus Yugawara lähistele mägikuurorti otsima keisri lähedast nõunikku, endist salapitsati hoidjat Nobuaki Makinot. Suutmata teda leida, süütasid nad kuurordi põlema, et teda välja ajada, kuid vanahärral õnnestus oma lapselapse abiga tagaukse kaudu põgeneda. Mässajad avasid nende pihta tule, kuid ei tabanud.
Kolmas rühm pidi suunduma Okitsusse tapma 87-aastast printsi Kinmochi Saionjid, viimast genrot, kuid rühma juhtinud ohvitser keeldus käsku täitmast. Saanud teated pealinnas puhkenud riigipöördekatsest, toimetas kohalik politsei eaka printsi siiski kodust ära lähedalasuvasse maamajja.