cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aare jõgi
Majanduslik tähtsus
Ta on laevatatav alates Thuni järvest. Kanali kaudu on ta ühenduses Bieli järvega.
Harjumaa lipp
Lipu kirjeldus
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105×165 cm.
Brčko ringkond
2006. aastal hinnati rahvuslikuks koosseisuks 47% serblasi, 41,5% bosnialasi ja 11,5% horvaate. 2013. aasta rahvaloenduse andmetel oli bosnialasi 35 381 (42,36%) serblasi 28 884 (34,58%), horvaate 17 252 (20,66%) ja muid rahvaid 1899 (2,28%).
Aare jõgi
Jõeäärsed asulad
Aare jõe ääres asetsevad Bern ja Aarau.
Harjumaa lipp
Tõlgendus
Lipp vastab Eesti maakondade lippude ühtsele kujule, mis kinnitati 7. augustil 1939.
Aare jõgi
Lisajõed ja järved
Bieli järv Thuni järv
Brienzi järv Grimseli järv Oberaarsee (Ülem-Aare järv)
Aed-mädarõigas
Aed-mädarõigas (Armoracia rustiana) on ristõieliste sugukonna mädarõika perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Morfoloogia
Vars on 50–150 cm kõrgune, paljas, püstine ja harunev. Moodustab laia tugeva lehekodariku. Juurmised lehed suured, terveservalised, alumised varrelehed sulglõhised. Lehed on kergelt lainelised ning võivad kasvada meetrikõrguseks. Nelja kroonlehega valged õied asetsevad kohevates pööristes, mis kinnituvad 1,5 meetri kõrgusele õisikuvarrele. Pealt pruunikas ja seest valge juur on jäme ja lihav.
Levila
Pärineb Ida- ja Lõuna-Euroopast. Kultiveeritakse laialdaselt kogu maailmas. Aed-mädarõika looduslik vorm kasvab Venemaa idaosas ja Ukraina steppides.
Kašuubi keel
Kašuubi keel (kaszëbsczi jãzëk) on lääneslaavi keelte hulka kuuluv Poola põline piirkondlik keel, mida kõnelevad põhiliselt Pomorze piirkonnas elavad kašuubid. Kašuubi keelt on peetud ka poola keele murdeks või murderühmaks, tänapäeval on see aga tunnustatud kui üks Poola regionaalkeeltest, mida kaitstakse ja arendatakse Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte harta raames. Kašuubi keelele iseseisva keele staatuse saavutamine on olnud oluline kašuubide rahvuslikule eneseteadvusele.
Aed-mädarõigas
Kasvukoht
Eestis vana kultuurtaim. Kasvab metsistunult raudteede ääres, maanteede ümbruses, mahajäetud aedades ja jäätmaadel.
Kašuubi keel
Kirjakeel ja ortograafia
Kašuubi keelel on oma kirjakeel ja kirjaviis, mis erineb poola keelest mitme tähemärgi (nt ã ja ë) osas.
Aed-mädarõigas
Kasvatamine
Aed-mädarõigas on vähenõudlik kultuur. Paljundatakse juurpistikutega.
Kasutamine
Aed-mädarõika terava ja vürtsika maitsega juurt kasutatakse maitseainena ning rahvameditsiinis. Lehti kasutatakse kulinaarias hapendamisel.
Kašuubi keel
Kirjakeel ja ortograafia
Antakse välja ajalehte, ilukirjandust ja õppematerjale. Toimuvad laste kašuubikeelsete kirjatööde konkursid.
Sergei Uvarov
pisi|Sergei Uvarov. [[Orest Kiprenski maal (1815)]] pisi|Allkiri Sergei Semjonovitš Uvarov Sergei Semjonovitš Uvarov (vene keeles Сергей Семёнович Уваров; 5. september (vana kalendri järgi 25. august) 1786 Moskva – 16. september (vana kalendri järgi 4. september) 1855 Moskva) oli Venemaa teadlane ja riigitegelane. Aastatel 1818–1855 oli ta Keiserliku Teaduste Akadeemia president ja 1833–1849 rahvahariduse minister. Aastast 1846 krahv.
Ta on tuntud põhimõtte "õigeusk, isevalitsus, rahvuslikkus" ("Православие, Самодержавие, Народность") autorina. Selle alusel korraldas ta oma võimuperioodil ka Venemaa hariduspoliitikat.
Lapsepõlv ja noorus
Sergei Uvarov pärines vanast, kuid vähetuntud aadlisuguvõsast. Tema isa Semjon Uvarov oli aastaid vürst Grigori Potjomkini teenistuses ja teenis ka Katariina II tiibadjutandina. Keisrinna oli ka Sergei ristiemaks.
Kurakinite perekonnas sai Sergei Uvarov hea koduhariduse. Tema peamiseks õpetajaks oli revolutsiooni eest Prantsusmaalt Venemaale põgenenud teadlane ja preester Mangen. Teismelisena valdas Uvarov juba kolme võõrkeelt.
Aastal 1802 saatis vürst Kurakin oma kasvandiku Saksamaale Göttingeni ülikooli loenguid kuulama. Göttingenis õppis Sergei Uvarov kaks aastat ja pöördus siis tagasi kodumaale.
Diplomaatiline teenistus
Venemaal asus Sergei Uvarov tõlgina välisministeeriumi teenistusse ja talle anti kammerjunkru teenistusaste.
Välisministeeriumi aastatel sukeldus Uvarov aktiivselt seltskonnaellu, aastast 1805 kuulus ta Aleksander I armukese Marija Narõškina salongi püsikülaliste hulka.
Kui Aleksandr Kurakin nimetati 1806. aastal saadikuks Austria pealinnas Viinis, siis võttis ta oma noore kasvandiku sinna atašeena kaasa. Hiljem teenis Uvarov sekretärina Venemaa saatkonnas Pariisis. Oma viibimise ajal Euroopas tutvus ja suhtles ta aktiivselt Alexander von Humboldti, Johann Wolfgang von Goethe, Anne Louise Germaine de Staëli ja vürst Charles Joseph de Ligne'iga. Kirjavahetus Uvarovi ja Goethe vahel kestis viis aastat.
Rahvahariduse ministeeriumis
Aastal 1810 abiellus Uvarov rahvahariduse ministri krahv Aleksei Razumovski tütrega, mis parandas nii noore diplomaadi mainet, positsiooni kui ka rahalist seisundit. Ta sai töökoha Razumovski ministeeriumis ja kureeris aastatel 1811–1821 Peterburi õpperingkonda.
Tema peamiseks eesmärgiks sai Venemaa rahvaharidussüsteemi reformi läbiviimine. Selles osas oli talle eeskujuks Napoleoni-aegne Prantsusmaa. Juba sügisel 1811 kiideti heaks Uvarovi kava keskhariduse arendamiseks, mille kohaselt pidi gümnaasiumi õpingute põhieesmärgiks saama õpilaste ettevalmistamine õppetööks kõrgkoolis. Ülikooli tasemele vastavad õppeained jäeti keskkoolide programmist välja ja nende arvelt suurendati üldharivate õppeainete osakaalu. Vanakreeka keel muutus gümnaasiumites kohustuslikuks õppeaineks.
Teenistus kaubandusdepartemangus
Pärast ametikoha kaotust rahvahariduse ministeeriumis ei olnud Uvarovil võimalik haridusvaldkonnas tegevust jätkata. Ta võttis vastu manufaktuuride ja sisekaubanduse departemangu direktori ametikoha. Kuigi Uvarovil puudus igasugune huvi tööstuse ja kaubanduse vastu, pidas ta seda võimaluseks teha karjääri ja tõestada ühtlasi oma ustavust keisrile. Tema vastutusalasse kuulus ka laenukontorite ja kommertspankade tegevuse koordineerimine.
Aleksander I surma järel 1825. aastal võimule tõusnud Nikolai I ajal hakkas Uvarovi positsioon taas paranema. Ka olid tema seisukohad selleks ajaks muutunud – ettevaatlikust liberaalist oli saanud isevalitsuslikku korda toetav konservatiiv. See maailmavaade ühtis ka uue valitseja seisukohtadega.
Aastal 1826 nimetati Sergei Uvarov Riiginõukogu liikmeks ja senaatoriks, säilitades samal ajal oma ametikoha manufaktuuride ja sisekaubanduse deprtemangu direktorina.
1831. aastal pälvis ta Nikolai I erilise soosingu, saates talle märgukirja rahvahariduse kohta. Uvarov pidas talupoegade pärisorjusest vabastamise eelduseks neile piisavalt hea hariduse andmist. See idee meeldis keisrile.
Rahvahariduse minister
Aastal 1832 nimetas keiser Nikolai I Uvarovi rahvahariduse aseministriks ja sügisel 1833 rahvahariduse ministriks. Ühtlasi sai temast tsensuuri peavalitsuse esimees. Nendel ametikohtadel hakkas Uvarov ellu viima konservatiivset hariduspoliitikat, toetama tugevdatud tsensuuri ja piirama igasugust vabamõtlemist Venemaal.
Ettekandes Nikolai I kirjutas Sergei Uvarov, et noorsoole hariduse andmisel usub ta "siiralt õigeusu, isevalitsuse ja rahvuslikkuse tõeliselt venepärastesse alalhoidlikesse algetesse, mis on meie pääsemise viimaseks ankruks." Teise versiooni kohaselt kõlas tekst järgmiselt: "Meie ühine kohustus seisneb selles, et rahvaharidus põhineks üheaegselt õigeusu, isevalitsuse ja rahvuslikkuse vaimul." Selle ettekande alusel on hakatud Uvarovi ja tema järeltulijate hariduspoliitikat iseloomustama väljendiga "õigeusk, isevalitsus, rahvuslikkus" ("Православие, Самодержавие, Народность").
Sergei Uvarovi jäigad ja konservatiivsed seisukohad ei tähenda, et tema tegevust tuleks hinnata ainult negatiivses võtmes. Säilitanud seisusliku hariduse põhimõtted ja tugevdanud tsensuuri, on samal ajal tema teeneks Kiievi ülikooli avamine, noorte teadlaste välismaale õppima saatmise soodustamine, gümnaasiumite tegevust puudutava seadusandluse reformimine ning kutseharidussüsteemi loomine Venemaal kubermangudesse reaalkoolide rajamise kaudu. Erilise tähelepanuga suhtus minister ajaloo õpetamisse, sest pidas seda õppeainet esmatähtsaks isamaa-armastuse kasvatamisel.
Uvarovi soosikuks ministrina oli Mihhail Dondukov-Korsakov, kelle ta määras 1833. aastal Peterburi haridusringkonna juhiks ja 1835. aastal Teaduste Akadeemia teiseks asepresidendiks. Dondukovil oli oluline roll tsensuurimäärustiku väljatöötamisel.
Aastal 1846 anti talle teenete eest krahvitiitel. 9. oktoobril 1849 lahkus Sergei Uvarov vabatahtlikult oma ametikohtadelt ja elas viimased kuus aastat aktiivsest riigiteenistusest eemal, tegeledes peamiselt oma tööga Teaduste Akadeemia presidendina. Uvarov suri 16. septembril 1855 Moskvas.
Kirjanduslik ja teadustegevus
Aastast 1815 kuulus Sergei Uvarov kirjandusliku rühmituse "Arzamass" koosseisu, mille tuntumateks esindajateks on luuletajad Aleksandr Puškin ja Vassili Žukovski.
Kuuludes juba aastast 1811 auliikmena Peterburi Teaduste Akadeemia koosseisu, nimetati ta 1818. aastal Keiserliku Teaduste Akadeemia presidendiks. Sellele ametikohale jäi ta oma surmani.
Uvarov tundis süvendatud huvi Vana-Kreeka kultuuri, ajaloo ja kirjanduse vastu. Aastal 1820 ilmus tema poolt koostatud "Kreeka antoloogia" ("Греческая антология"). Selles kogumikus ilmusid mitmed uustõlked kreeka klassikalisest luulest, mille oli teinud Uvarovi sõber, "Arzamassi" liige Konstantin Batjuškov.
Kuni 1820. aastate keskpaigani paistis Uvarov silma oma liberaalsete vaadete poolest, millest annavad tõestust ka tema arvukad kirjutised prantsuse ja saksa keeles. Nende seas on suurel hulgal nii vanakreeka kultuuri kajastavaid tekste kui ka kaasaja ühiskondlik-poliitilisi probleeme analüüsivaid kirjutisi. Suur osa tema loomingust on tänaseni vene keelde tõlkimata.
Kaasaegsed hindasid Uvarovit kõrgelt, näiteks Venemaa riigitegelane krahv Mihhail Speranski nimetas teda "esimeseks haritud vene inimeseks".
Aastast 1827 suhtles Uvarov tihedalt Peterburi tagasi pöördunud Puškiniga. Ta aitas avaldada Puškini teoseid ja toetas detsembris 1832 Puškini valimist Teaduste Akadeemia liikmeks. Ka tõlkis ta prantsuse keelde Puškini oodi "Venemaa laimajatele". Nende suhtlus katkes kui Uvarov määrati 1833. aastal rahvahariduse ministriks. Asudes tugevdama tsensuuri, sai temast luuletaja üks peamisi tagakiusajaid.
Teddy Pendergrass
Teddy Pendergrass (õieti Theodore DeReese Pendergrass; 26. märts 1950 – 13. jaanuar 2010) oli USA soulilaulja.
Sausti–Kiili tee
Sausti–Kiili tee (riiklik registreerimisnumber 11157) on kõrvalmaantee Saku ja Kiili vallas (Tallinna–Rapla–Türi maantee ja Tallinna ringtee liiklussõlmes). Tee pikkus on 5,1 km.
Tee saab alguse Tallinna–Rapla–Türi maantee kümnendal kilomeetril Saustinõmme külas. Tee läbib Saustinõmme, Luige, Sausti ja Vaela küla ning Kiili aleviku. Tee lõpeb Kurna–Tuhala tee seitsmendal kilomeetril Sausti küla ja Kiili aleviku piiril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolm truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Lindsay Lohan
Lapsepõlv
Lohan sündis 1986. aastal New Yorgis ja tema lapsepõlv möödus Cold Spring Harboris.
Lindsay on Donata (hüüdnimi Dina; sündinud Sullivan) ja Michael Lohani vanim laps. Tal on kolm nooremat õde ja venda, kes kõik on olnud kas modellid või näitlejad: Michael Jr. (mängis ka filmis "Nagu kaks tilka vett"), Aliana (hüüdnimi Ali) ja Dakota (hüüdnimi Cody).
Lohan on iiri-itaalia päritolu ja ta sai katoliikliku kasvatuse. Ta käis kuni 11. klassini Cold Spring Harbori keskkoolis, kus tal läks väga hästi matemaatikas ja loodusteaduses. Seejärel oli ta koduõppel.
Lindsay vanemad abiellusid 1985, kolisid lahku, kui tüdruk oli kolmeaastane, ja hakkasid hiljem jälle koos elama. 2005. aastal kolisid nad taas lahku. Keerulisele suhtele otsustasid nad viimaks lõpu teha 2007. aastal. Lindsay isa Michael on endine Wall Streeti börsimaakler ja ärimees. Ema oli tantsija ja laulja.
Lapsnäitleja
Lohan alustas esinemisi modellina kolmeaastaselt telereklaamides. Ta osales rohkem kui 60 reklaamklipis.
Āraiši järvelinnus
pisi|Järvelinnuse asukoht koos tänapäevase rekonstruktsiooniga 2016. aastal
Lindsay Lohan
Lapsnäitleja
Mõne aja pärast märgati ta näitlejavõimeid ning 1996. aastal sai ta osa telesarjas "Another World".
Āraiši järvelinnus
Āraiši järvelinnus (ka Āraiši järveasula, Āraiši järveloss; läti keeles Āraišu ezerpils) oli umbes aastatel 780–1050 (1200) Lätis Cēsise lähedal Āraiši järve saarel paiknenud asula, mis hiljem jäi vee alla. Tänapäeval on järveasula rekonstrueeritud ja sellest on saanud turismiatraktsioon.
Lindsay Lohan
Filminäitleja
1998. aastal mängis ta Disney stuudio filmis "The Parent Trap" ("Nagu kaks tilka vett"), mis oli uustöötlus samanimelisest 1961. aasta filmist. Filmis mängis ta kaksikõdesid, kes pidasid salanõu oma lahkuläinud vanemate taas kokkuviimiseks.
Āraiši järvelinnus
Uurimislugu
Veealuste arheoloogiliste objektide avastamist ja uurimist hõlbustas akvalangi leiutamine, mille abil Jānis Apalsi töörühm uuris aastatel 1959–1964 läbi vähemalt 103 Läti NSV järve ja tegi koos Āraiši omaga kindlaks kokku 10 kunagist järvelinnust, kõik asukohaga Vidzemes. Otsinguid toetasid rahvapärimused uude paika lennanud järvedest, mis olevat maha langedes losse, mõisu, maju, inimesi ja loomi uputanud ning mille põhjas olevat uppunud rajatiste osi kohati veel näha. Ka Kagu-Eestist on avastatud viis Vidzeme järveasulatega samalaadset ja samaaegset asulat (näiteks Koorküla Valgjärve järveasula). Āraiši järves asunud ehitiste põhjalikuma uurimise lihtsustamiseks alandasid Cēsise melioraatorid järve pinda ajutiselt 1,5 m võrra. Aastatel 1965–1969 ja 1975–1979 kaevati Jānis Apalsi juhtimisel 2500 ruutmeetril laiuva kultuurikihiga kompleksis asulast läbi umbes 70% ja lisaks ka tee, mis ühendas asulat kaldaga. Tuvastati viis ehitusjärku ja 1,5–3 m paksune kultuurikiht. Alates 2011. aastast on uuritud järvepõhja setete koostist, mis samuti annab infot järveasula ajaloo kohta.
Asula ajalugu ja kirjeldus
Jānis Apalsi väljakaevamistel leitud palkide alusel 1960. ja 1990. aastatel korraldatud radiosüsiniku ja dendrokronoloogia dateerimised paigutasid linnuse ehitamiseks kasutatud puude langetamisaja 9.–10. sajandisse ja linnuse rajamisaja umbes aastasse 830. 2011. alanud uus ja alternatiivset radiosüsiniku meetodit kasutanud uurimus asula vanuse kohta leidis, et esimese ehitusjärgu puud langetati umbes 780. aastal. Ka järvesetete analüüs osutab järveasula rajamisele 780. aasta paiku, millest alates ilmnevad märgid ulatuslikust põllumajandustegevusest ja ümbruskonna metsade kadumisest.
Asula ehitati järvesaarele rannast 30–50 m kaugusele. Tol ajal oli veetase tänapäevasest 1,7 m madalam. Kallast ja asulat ühendas 80 m pikkusele tammile tehtud palktee. Sellise järveasula rajamise põhjuseks on uurijad pidanud kaitsevajadust. Nelinurkne ja igast küljest kaitsetaraga ümbritsetud asula hõlmas algselt umbes 800 m², hiljem kuni kaks korda suuremat ala ja oli tihedasti täis ehitatud. Majad rajati 35x25 m suurusele palkplatvormile, mis saare niiske pinnase tõttu toestati altpoolt kuni 1,5 m kõrguse rõhtpalkidest raamkonstruktsiooniga.
Lindsay Lohan
Lauljakarjäär
2002. aastal sõlmis Lohan lepingu firmaga Estefan Enterprises viie albumi väljaandmiseks. Filmis "Freaky Friday" esitas ta loo "Ultimate". Samuti esines ta filmides "Confessions of a Teenage Drama Queen" ja "Mean Girls".
Tema debüütplaat "Speak" ilmus 2004. aasta detsembris.
Āraiši järvelinnus
Asula ajalugu ja kirjeldus
Leidude järgi tegelesid elanikud peamiselt põllumajandusega, lisaks ka metsmesinduse, jahipidamise, kalapüügi, käsitöö ja kaubandusega. Loomi peeti ka asulas sees: seda näitavad nii arheoloogilised leiud kui ka sõnniku seeneeoste kõrge kontsentratsioon järvesetetes aastatel 780–1050. Järve reostamisele osutab ka vahemikus 780–1100 toimunud tsüanobakterite (sinivetikate) vohamine. Leidude seas on hulgaliselt majapidamisesemeid ja ehteid, ka relvi. Peaaegu kõik eluks vajalik valmistati kohapeal. Majadest eemal asunud pottsepaahjus valmistati saviesemeid, suur osa leidudest seostub ketramise ja kudumisega. Väljastpoolt pärit esemed osutavad ennekõike sidemetele Koiva jõe piirkonnaga. Merevaik tuli Läänemere idakaldalt, klaashelmed Āraišist itta jäävatelt aladelt, üks hõbedaga inkrusteeritud mõõgapideme nupp arvatavalt Reini jõe äärest, võrejas pronksist loomakujutisega mõõgatupeotsik oli aga ilmselt tehtud 10. sajandil viikingitele kuulunud Haithabu linnas. Āraiši elanikud ise eksportisid arvatavasti karusnahku, vaha ja võib-olla ka kangaid. Arvatakse, et üheaegselt võis asulas elada 70–90 inimest ja et nad olid latgalid.
Kui Jānis Apalsi väljakaevamiste järel peeti järveasula kasutusperioodiks 9.–10. sajandit, siis uuemate andmete põhjal on hinnatud selle kestmist umbes aastateni 1050–1200. Arheoloogiline materjal näitab, et järvelinnus põletati maha ja seda uuesti üles ei ehitatud. Ka tollest ajast pärit järvesetted näitavad suurenenud söekontsentratsiooni. Linnuse mahajätmise põhjus pole üheselt teada. Rolli võis mängida mitu tegurit: kliima jahenemine ja niiskemaks muutumine, väljavoolude ummistumine ja ka inimtegevus võisid põhjustada järve veetaseme tõusu, mis raskendas linnuse parandus- ja taastamistöid. Teisalt võis rolli mängida 1198. aastal alanud ristisõja ja vallutustega piirkonnas muutunud poliitilis-majanduslik situatsioon.
Rekonstruktsioon
pisi|Vaade rekonstrueeritud Āraiši järvelinnusele 2010. aastal Āraiši haruldaselt hästi säilinud puithoonete jäänuste leidmine tekitas mõtte linnus rekonstrueerida. 1967 tehti ettepanek luua järvelinnusest turismiatraktsioon, kus saaks tutvuda vanade ehitiste ja tuhandete leitud muististega. 1971–1973 valmis Āraiši muuseumpargi kavand, mille keskseks objektiks pidi saama järvelinnus. Kui algne plaan eksponeerida külalistele vee all olevaid originaalehitisi osutus teostamatuks, siis otsustati need värsket puitu kasutades uuesti üles ehitada. Jānis Apals ja arhitekt Dzintars Driba töötasid välja projekti kogu kompleksi võimalikult täpselt jäljendava rekonstruktsiooni tegemiseks. Lähtuti järveasula kõige paremini säilinud vanima ehitusjärgu rajatistest, mille alumisi osi sai üks ühele jäljendada. Ehitiste ülaosa rekonstrueeriti vastavalt säilinud detailidele ning arheoloogilisele ja etnograafilisele infole nii, et see oleks loogiliseks jätkuks alumisele osale. Ehitamisel kasutati kunagiste tööriistade replikaid.
Esimene rekonstrueeritud eluhoone valmis 1981. aastal. Suuremahulisem ehitustegevus algas 1990. aastal. 2014–2020 saadud Euroopa Liidu fondide kaasrahastuse toel täiendati olemasolevat rekonstruktsiooni eksperimentaalarheoloogia korras rajatud kaitserajatistega ning ehitati Āraiši arheoloogiapargi külastuskeskuse hoone, kuhu pandi välja järvelinnuse ja Jānis Apalsi teemaline püsiekspositsioon koos linnuse kaevamisel avastatud esemetega. Lisaks rekonstrueeritud järvelinnusele kuuluvad Āraiši arheoloogiaparki ka kivi- ja proksiaja asula rekonstruktsioon teisel järve saarel ning keskaegse (14.–17. sajandi) ordulinnuse varemed järve kaldal.
Läti Arheoloogide Selts valis Āraiši järvelinnuse Läti 2020. aasta mälestiseks.
Uslar
Uslar on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Linna pindala on 113,4 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 278 inimest. Uslar asub Sollingist lõunas, viimane on Weserberglandi osa.
Geograafia
Uslar asub Hesseni ja Nordrhein-Westfaleni piiride lähedal. Hannover on 110 km põhjas, Hesseni suurim linn Frankfurt am Main on 240 km lõunas ja Berliin on 350 km kirdes.
Vallaosad
Uslari valda kuulub 19 linna ja küla: Ahlbershausen, Allershausen, Bollensen, Delliehausen, Dinkelhausen, Eschershausen, Fürstenhagen, Gierswalde, Kammerborn, Offensen, Schlarpe, Schönhagen, Schöningen, Sohlingen, Uslar, Vahle, Verliehausen, Volpriehausen ja Wiensen.
thumb|püsti|Ajalooline Uslari raekoda
Ajalugu
Uslarit on esmamainitud aastal 1006/1007. 12. sajandi teises pooles hakkasid Welfid Uslarit valitsema (kuni 19. sajandini). 1599. aastal ehitati Freudenthali loss, mis põles 1612. aastal maha. 1819. aastal põles suur osa Uslari linnast maha.
Majandus
Uslari vald on kaelani võlgades. Näiteks kohalik ujula tuli sulgeda 2011. aasta mais ja taasavati alles 2012. aasta novembris, kohaliku algatuse abil. 2005. aastast on elanikkond pidevalt vähenenud, keskmiselt 168 inimest aastas.
Maarja-sõnajalg
Maarja-sõnajalg (Dryopteris filix-mas) on sõnajalaliste sugukonda ja sõnajala perekonda kuuluv liik.
Maarja-sõnajala rahvapärased nimetused on nõiasõnajalg, imarik, pillerkroon ja viigirohi.
Kirjeldus
Ta on mitmeaastane suvehaljas eostaim, mis kasvab kuni ühe meetri kõrguseks.
Paljunemine
Vegetatiivselt paljuneb risoomi abil, generatiivselt eostega.
Levik ja ohtrus
Maarja-sõnajalg on üks levinumaid põhjapoolkera parasvöötme taimi. Teda leidub peaaegu kogu Euroopas ning Põhja-Ameerikas, vähem Kesk-Aasias. Eestis on ta tavaline.
Kasutus
Maarja-sõnajalast saab abi paelusside vastu. Kui rohtu sisse võtta, siis halvab see paelussi lihased ja ta ei suuda enam iminappadega soole seinast kinni hoida. Pikemal mõjutamisel võib paeluss isegi surra. Inimene ei ole nii tundlik neile mürkidele, kuid mõne tunni pärast võivad nad halvata ka inimese silelihaseid. Seepärast on tingimata vajalik, et paar tundi peale rohu sissevõtmist võetaks kõhulahtistit. Kogu soolesisu koos paelussi ja mürkidega tuleb välja saada.
Kui maarja-sõnajalaga liialdatakse, tekib mürgistus tugeva kõhuvalu, peapöörituse ja oksendamisega. Lõpuks võivad muutuda kõik limaskestad sinakaks, tekkida silmade alla kollased laigud ja ilmneda õhupuudus. Kui sellises seisundis kannatanu ei saa kiiresti arstiabi, võib ta surra. Enne arsti kutsumist tuleb kannatanule kiiresti anda esmaabiks veega segatud pulbriks tehtud sütt, mis imab mürgi seedekulglast endasse.
Kuna risoom on suhteliselt magusa maitsega, siis võivad nii mets- kui kodusead süüa neid paha aimamata ja saada mürgistuse.
Samuti pannakse maarja-sõnajala lehti vahel ka padja sisse kilpnäärme suurenenud aktiivsuse korral.
Teisseened
Teisseened (Deuteromycetes) on süsteemiväline takson (tihti hõimkond või kõrvalhõimkond), kunstlik rühm, kuhu on koondatud seeneliigid, mille sugulise paljunemise faas on teadmata ning mida seetõttu ei ole õnnestunud klassifitseerida teistesse seenerühmadesse.
On kirjeldatud üle 17 000 liigi teisseeni.
Lähtse–Paekna tee
Lähtse–Paekna tee (riiklik registreerimisnumber 11158) on kõrvalmaantee Kiili vallas. Tee pikkus on 4,1 km.
Tee saab alguse Kurna–Tuhala tee üheksandal kilomeetril Lähtse külas. Tee läbib Lähtse ja Paekna küla. Tee lõpeb Tõdva–Nabala tee kuuendal kilomeetril Paekna külas. Tee ületab ühe silla (Aasu sild üle Vääna jõe tee teisel kilomeetril) ja 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Dransfeld
Dransfeld on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Valla pindala on 28 km². 31. detsembril 2016 elas seal 4327 inimest. Linn asub umbes 12 km Göttingenist läänes.
Turism
pisi|Püha Martini kirik Dransfeldis
Terrorism
Terrorismi all mõistetakse üldiselt vägivalla kasutamist või sellega ähvardamist poliitiliste, ideoloogiliste või religioossete eesmärkide saavutamiseks.
Sõna terrorism on tuletatud ladinakeelsest sõnast terror ('ehmatus', 'hirm', 'füüsiline vägivald', 'õud') ning seda kasutati Suure Prantsuse revolutsiooni ajal. Siis mõisteti prantsuskeelse sõna terreur all revolutsioonivastases tegevuses kahtlustatavate suhtes vägivalla- ja repressiooniderohket korda, mille kehtestas Rahvapäästekomitee (Comité de salut public) aastail 1793–1794 ning mille käigus hukkus kuni 40 000 inimest.
Siiani ei ole olemas terrorismi ühest definitsiooni, käibel olevaid või piirkonniti aktsepteeritud variante on eri andmeil kahesaja ümber. Terrorismi defineerimise raskused on seotud eelkõige kolme asjaoluga: sõna erineva tähendusega ajaloo jooksul, külma sõja aegse käsitlemisega propagandasõjas ning riikide tahtmatusega saavutada üheselt mõistetav ja siduv õiguslik lahend ÜRO egiidi all.
Üldiselt mõistetakse terrorismi all vägivalla kasutamist või sellega ähvardamist poliitiliste, sotsiaalsete või usuliste eesmärkide saavutamiseks. Samuti võidakse terrorismi all mõista ükskõik millist türanniat. Ka konventsionaalsete või valimatute (asümmeetriliste) relvadega mitteriiklike organisatsioonide või üksikisikute sooritatud vägivallaakti või sellega ähvardamist, mis külvab hirmu ja on suunatud eelkõige tsiviilisikute, aga ka infrastruktuuri vastu.
Terror tähendab riigi vägivalda oma kodanike suhtes (nt stalinism). Terrorism aga tähendab poliitiliste rühmituste, ususektide ja teiste mitteriiklike organisatsioonide ja ka üksikisikute toime pandud vägivalda tsiviilisikute vastu. Kui rühmitus võitleb sõduritega, on nad vabadusvõitlejad; kui tapmine on suunatud rahulike elanike vastu, on nad terroristid (nt pommivööga enesetapjad pühakojas, Iraagi sõjas ning järgnenud kodusõjas töömehi, naisi ja lapsi tapvad sissid).
Terrorism on tuntud ka sõjalise strateegia ja taktikana, kuid selle defineerimine on raske, sest konfliktipooled käsitlevad terrorismi erinevalt – huvidele vastavalt. Nii peab teise riigi suhtes sõjalise agressiooni toimepanija oma väeüksuste vastu suunatud sissi- või partisanirünnakuid terrorismiks, agressiooni ohver aga kogu tema vastu suunatud sõjategevust terroristlikuks. Mõningate käsitluste kohaselt on terroristlik igasugune sõjategevus, kui selle tulemusel kannatavad relvastamata tsiviilisikud.
Definitsioon
Tervisekahjustuse tekitamisele, surma põhjustamisele või vara hõivamisele, rikkumisele või hävitamisele suunatud tegu sõja või rahvusvahelise konflikti provotseerimiseks või poliitilisel või usulisel eesmärgil on terrorism.
Rahvusvaheline terrorism ületab poliitilisi, geograafilisi ja kultuurilisi piire, hõlmates enamat kui vaid terroristliku taktika kasutamist või vastavate kuritegude sooritamist. Terrorism ohustab väljakujunenud eluviise ja väärtusi ning rahvusvaheliste suhete süsteemi tervikuna. Terroriorganisatsioonid, äärmusliikumised ning nende toetajad püüavad vägivalda kasutades destabiliseerida rahvusvaheliste suhete süsteemi, õigustades oma tegevust etniliste, kultuuriliste, ideoloogiliste või usuliste tõekspidamistega. Terroriaktide eesmärk on mõjutada avalikku arvamust ja demokraatlike poliitiliste otsuste tegemist vägivalla ning hirmutamisega.
Terror on idee, mida pole võimalik võita sõjaliste vahenditega. Seda näitavad ka terroriaktid, mille põhjused on ühiskonnas.
Terrorismi ajaloost
Tänapäeva terrorismi peamisteks ideoloogilisteks allikateks tuleb pidada 18. sajandi suurt Prantsuse revolutsiooni ning 19. sajandi keskel Venemaal tegutsenud revolutsioonilisi ja anarhistlikke liikumisi, kes kasutasid oma ideede levitamiseks ja eesmärkide saavutamiseks terroristlikke meetodeid. Terrorismi areng enne Esimest maailmasõda Euroopas tõi kaasa sellise nähtuse nagu riikliku toetusega terrorism. 20. sajandiga kaasnes aga kõige mastaapsem terroriajastu bolševistliku Venemaa, kommunistliku Nõukogude Liidu, fašistliku Itaalia ja natsionaalsotsialistliku Saksamaa kehtestatud totalitaarsete režiimide näol, mis hoidsid hirmus ja hukkasid teisitimõtlemise eest miljoneid inimesi.
Kui kahe ideoloogia ja süsteemi aastakümneid kestnud vastasseis lõppes Nõukogude Liidu lagunemisega 1991. aastal, ennustati uue ja parema ning turvalisema, liberaalse demokraatia väärtuste ümber koonduva maailma teket. Siiski oli gigantide võitluse varjus ja osalt ka nende endi toetusel juba aastaid arenenud ja muteerunud uus oht – rahvusvaheline terrorism. Terrorism kui välispoliitiline vahend – riiklik sunniviisiline diplomaatia või riikide ja/või valitsuse ja teisitimõtlejate vaheline (varju)sõja liik – on tänapäeval maailmas pigem taandumas. Saabumas on aga globaalse terroristliku võrgustiku käsutuses olevate ning "püha" eesmärgi täitmisele programmeeritud organiseeritud vägivalla ajastu, kelle taga seisavad mitmesugused jõud.
Aastail 1980–2001 sooritati üle 4000 terroriakti, mille tagajärjel hukkus rohkem kui 6000 inimest. See arv kasvab pidevalt. Samal ajal lähevad ekspertide hinnangud maailmas üha leviva vägivalla ja fundamentalismi põhjuste kohta lahku, nagu ka ÜRO liikmesriikide arvamused terrorismi definitsiooni suhtes. Vägivalda ja terrorismi poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete või religioossete eesmärkide saavutamiseks kasutavad ning oma tegevust globaalseks muuta üritavad jõud on saanud koondnimetuse globaalne terroristlik võrgustik.
Terrorismiga seotud kuriteod Eesti õigusaktides
Igapäevases kõnepruugis ei kasutata alati terrorismi samas tähenduses kui seaduses. Eesti õigusruumis on terrorism täpselt defineeritud. Terrorism on kuritegu EV seaduste järgi ja süüdistuse terrorismis võib saada märgatavamalt "süütumate" tegude eest kui seda on pommirünnak või selle kavandamine, kusjuures teatavatel tingimustel ei pruugi eelnimetatud teod üldse kvalifitseeruda terrorismina.
Kandseened
Kandseened (Basidiomycota) on hõimkond seeni. Kandseeni iseloomustab suguliste eoste moodustumine basiidides. Igal eostoel areneb üks kandeos. Eosed vabastatakse aktiivselt, kuid vähema jõuga kui kottseente puhul.
Teine paljudele kandseente liikidele iseloomulik omadus on pandlad. Pandlad on väikesed väljakasvud seeneniidi vaheseina (septa) kohal. Nad tekivad sugulise paljunemise käigus seoses rakutuuma protsessidega.
Hõimkonnas on kolm alamhõimkonda, mis kõik on esindatud ka Eestis:
Liike on ligikaudu 16 000.
Kandseente hulka kuuluvad riisikad ja puravikud, samuti näiteks torikseened ja roosteseened.
Nad on ühed olulisemad saprotroofid, puujuurte sümbiondid või parasiidid. Nende seas on majaseeni, kes lagundavad (mädandavad) puitu ja teisi materjale (majavamm).
Kandseente hulka kuuluvad kõige kõrgemalt arenenuteks peetavad seened.
Paljunemine
Kandseentel moodustuvad eoskandadel eosed.
Cluster
Cluster (1969–1971 Kluster) on saksa eksperimentaalse muusika ansambel, mis mõjutas oma kaasaegset elektroonilist ja ambient-muusikat.
Ansambel on alates 1971. aastast avaldanud 13 albumit.
Ura maastikukaitseala
Ura maastikukaitseala asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Ura, Pikavere, Iska, Tamme ja Joonuse külas. Kaitseala rajati Eesti Vabariigi Valitsuse 8. mai 2007. aasta määruse nr 127 alusel.
Kaitseala pindala on 309,6 hektarit, millest riigimaid on 214,6 hektarit ja eramaid 95 hektarit.
Kaitstavad elupaigatüübid on kadastikud, liigirikkad madalsood, vanad laialehised metsad, puiskarjamaad, soostunud ja soolehtmetsad. Kaitstavad liigid: sookurg, jõgitiir, roo-loorkull, laululuik, hallpõsk-pütt.
Barbara kalmistu
Barbara kalmistu (ka Püha Barbara kalmistu; Georg Mülleril Parbla) oli vanim Tallinna linnamüüri taha tekkinud surnuaed. Kalmistu, mida ümbritsesid linnakodanike aiad, oli olemas juba hiljemalt 1379. aastal. Kalmistu ala oli suur, see ulatus umbkaudu nüüdse Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava nurgast kuni Wismari tänavani sh kalmistu ala hõlmas peale Roosikrantsi 2a kinnistu ka Roosikrantsi 4, 6 ja Kaarli pst. 3 hoovialad.
Linna lõunakülje kaitse korraldati ümber 1535. aastal, suleti Harjuvärav ja selle eesväravakompleksist ehitati barbakaan. Arvatavasti lammutati samal ajal ka Barbara kabel, sest see võinuks pakkuda võimalikule linna piiravale vaenlasele varju.
Kalmistu
Kalmistu jäi linna vaesemate inimeste ja ümbruskonna külade matmispaigana püsima. 17. sajandi alguses maeti sinna palju katkuohvreid, Pühavaimu kiriku pastori Georg Mülleri jutluse käsikirja ääremärkuses on mainitud, et 1601.–1603. aasta katku ajal oli Roosikrantsi kalmistule kaevatud üheksa suurt ja üks väike haud, kuhu oli maetud 11 130 inimest. 1601.–1603. aasta katku ajal maeti katkuohvreid Toompeale Toomkirikusse, Oleviste kiriku juurde, Pühavaimu kiriku juurde, Niguliste kiriku juurde, tsistertslaste Mihkli nunnakloostrisse, Jaani seegi (kiriku juurde) kalmistule, Püha Barbara kalmistule, Kalamaja kalmistule, Püha Gertrudi kabeli lähedal asunud kalmistule Suure Rannavärava ees ning ka Pirita kloostri kalmistule.
17. sajandi lõpus aga maeti kalmistule 1695.–1697. aasta ikaldustele järgnenud nälja ohvreid. Viimati maeti Barbara kalmistule hulgaliselt 1710–1712, kui Vene vägede vallutuste järel oli Tallinnas taas katkupuhang. Pärast Vene 1772. aasta ukaasi oli linna külje all olevale kalmistule matmine keelatud, kuid tõenäoliselt jätkati vähesel määral kalmistule matmist.
Roosikrantsi tänav on ka kandnud Barbara tänava nime. Praeguse nime on tänav arvatavasti saanud pisut kaugemal paiknenud linna tähtsaimale hukkamispaigale, nn Jeruusalemma mäele (Võllamäele) viiva tee järgi – hukatavaga kaasas olnud mungad olevat lugenud roosikrantsi abil hukatava hinge päästmiseks palveid.
Ka järgmine mäepoolne tänav, Vaestepatuste tänav (praegu on ametlikult tänavate nimekirjast kustutatud, kuid selle trass on osaliselt alles), sai oma nime hukkamisele viidavate järgi. Praegu on endise Barbara kalmistu ja kabeli ala valdavalt hoonestatud.
Väljakaevamised
1996. aastal arheoloogilisi väljakaevamisi teinud Vladimir Sokolovski: "Tõenäoliselt on kalmistu rajatud siia 14. sajandi keskpaiku, veidi peale Jüriöö ülestõusu. Pole välistatud, et esimesed matused ongi nende päevade sõjaliste kokkupõrgete ohvrite omad. Viimased matused on dateeritud 1710. aastaga, kui Tallinn kapituleerus Põhjasõjas Vene vägedele. Seejärel matmine lõpetati."
Barbara kalmistu kohal on läbi viidud arheoloogilisi väljakaevamisi 1988–1990, 1995. ja 1996. aastal. Viimase väljakaevamiste käigus 1996. aastal avastati kalmistu servast umbes 70 m kaugusel kolm luustikku. Kalmistu kohal nelja hooaja jooksul tehtud kaevamise ja puhastamise käigus avastati umbes 2500 üksikmatust, lisaks poolteist tuhat luustikku ühishauas ja arvatavasti sama palju hilisemate matustega lõhutud luustikku.
Narva komandant
Narva komandant (rootsi keeles kommendant i Narva, vene keeles комендант Нарвы) oli Rootsi kuningriigi ja Venemaa keisririigi võimuperioodil Narva kindluse ja garnisoni ülem.
Aastatel 1719−1727 oli komandant ühtlasi Narva provintsi valitseja. Komandandile anti ametiajal lauamõisana kasutada Jaama riigimõis. Narva kustutati kindluslinnade nimekirjast 1863. aastal ja komandandi ametikoht kaotati.
Jasmine Valentin
Jasmine Tatjana Anette Valentin (sündinud 1976) on Soome laulja. Ta on rahvuselt mustlane. Ta valiti Soome esindajaks 1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus tema esitatud laul "Niin kaunis on taivas" ('Nii ilus on taevas') jäi 23. kohale.
Pakpoord
Pakpoord on laeva või mõne muu aluse vasak parras näoga vööri suunas oleva laevalolija suhtes.
Laeva pakpoord on tähistatud punaste navigatsioonituledega. right|thumb| [[navigatsioonituled ]]
Pakpoordi vastand on tüürpoord.
Tüürpoord
Tüürpoord on laeva või mõne muu aluse parempoolne parras näoga vööri ehk laeva sõidu suunas vaadates.
Tüürpoordi sõna tuleneb arvatavalt sellest, et tüür ehk rool paiknes ja kinnitus vanaaja laevadel algselt peamiselt paremas pardas.
Laeva tüürpoord on tähistatud roheliste navigatsioonituledega. right|thumb| [[navigatsioonituled ]]
Tüürpoordi vastand on pakpoord.
Şebnem Paker
Şebnem Paker (sündinud 20. juulil 1977 İstanbulis) on türgi kitarrist ja lauljatar. Ta valiti Türgi esindajaks 1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel (12. koht) ja 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel (3. koht).
Northeim
thumb|Imbshauseni loss
Northeim on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Northeim on Northeimi kreisi keskus. Linna pindala on 145,67 km². 31. detsembril 2017 elas seal 29 040 inimest.
Ajalugu
St. Blasiuse klooster asutati 1100. aasta paiku. 1252. aastal sai Northeim linnaõiguse ning aastatel 1384 kuni 1554 oli see Hansa Liidu liige. Kui 1532. aastal juurutati protestantism, anti kõik kirikud protestantidele. Linn sai Hannoveri kuningriigi osaks.
Osa Northeimist hävines tulekahjus 1832. aastal, kui esinduslik keskajast pärinev raekoda ja rohkem kui 40 maja maha põlesid. Veel kahju põhjustas tulekahju 1892. aastal, mis hävitas mitu ajaloolist hoonet turuplatsil.
Pärast raudtee avamist Hannoverist Göttingeni 1854. aastal omandas Northeim tähtsust ja sai raudteesõlmeks. Lõuna-Harzi raudtee avati 1868. aastal ja Sollingi raudtee 1878. aastal. Teise maailmasõja ajal pommitati Northeimi septembris 1944, veebruaris 1945 ja märtsis 1945. Raudteejaam, viis tehast ja 18 maja hävitati täielikult ning 80 maja said purustusi. Ajalooline keskus ei saanud tõsiseid pommikahjustusi.
Northeim on William Sheridan Alleni raamatu The Nazi Seizure of Power aines, põhjalik uuring natsismi edu kohta linna tasandil. Raamat kirjeldab, kuidas natsid võtsid üle kõik sotsiaalsed rühmad linnas ja natsifitseerisid need, kuid ei suutnud luua positiivset entusiasmi natsiriigi suhtes. Selle asemel oli elanikkond "pihustatud" ja ilma jäetud vahenditest rühmahädade väljendamiseks. Raamatut kritiseeriti kirikute rolli eiramise eest, mis jäid suuresti autonoomseteks. Kuid isegi tema kriitikud ütlevad, et raamat on natside Saksamaa mõistmise seisukohast otsustava tähtsusega ja on mänginud olulist rolli teadmiste kujundamisel. Imbshausen, Teise maailmasõja-järgse Briti sektori ümberasustatud isikute laagri paik liidendati linnaga 1974. aastal.
15. novembril 1992 sõitis kiirrong Northeimi lähedal rööbastelt mahasõitnud kaubarongi rusudesse. 11 inimest sai surma ja 52 vigastada.
Transport
Northeimis on ka väike murulennuväli linnast ida pool.
Vaatamisväärsused
thumb|püsti|Wassergasse thumb|Saint Fabiani ja Sebastiani kabel
Northeimi vanas keskuses on palju säilinud vahverkmaju, näiteks Wassergassel, ühel kõige maalilisemal tänaval, ja Kuhgassel, Northeimi kitsaimal tänaval. Vanimad vahverkmajad ehitati tammepuidust 15. sajandil. Paljudel fassaadidel on vaatamisväärsed puunikerdused.
Northeimi vanim kirik on Saint Fabiani ja Sebastiani kabel, mis ehitati tüüpilises gooti stiilis 14. sajandi keskpaigas ja renoveeriti aastatel 1985/86. Saint Sixti kirik ehitati aastatel 1464 kuni 1517. Seal on gooti altar aastast 1420 ja veel üks altar 16. sajandist. Pärast kiriku andmist protestantidele aastal 1539 ei elanud Northeimis katoliiklasi mitmeid aastakümneid. Esimene katoliiklik kirik, mis ehitati pärast reformatsiooni, oli Maarja kirik väljaspool ajaloolist kesklinna, mis asutati 19. sajandi lõpus.
Saint Spirituse haigla on suur 1500. aasta paiku ehitatud puunikerdustega vahvärkmaja.
Saint Blasii on endine klooster, mis asutati 11. sajandil ja kaotati 1592. aastal pärast reformatsiooni.
Imbshauseni külas, mis liidendati linnaga 1974. aastal, on vaatamist väärt aastatel 1862–64 suurde parki ehitatud loss.
Lanzelin
Lanzelin (ka Landolt, võib-olla Kanzelin; surnud augustis 991) oli Švaabimaa aadlik, kes nimetas end Altenburgi, Thurgau ja Klettgau krahviks. Ta oli oletatavasti Guntram Rikka poeg ja Habsburgi linnuse rajanud Radboti isa, seega üks Habsburgide esivanemaid.
Lanzelini abikaasa oli kas Thurgau Luitgard või Nellenburgi Liutgard ehk Lütgard. Ta oli arvatavasti TRhurgau krahvi Eberhard III tütar. Võimalik, et Lanzelin vallutas Aargau alad, kuhu tema poeg Radbot lasi rajada Habsburgi linnuse.
Majandusteadlane
Majandusteadlane (ka: ökonomist) on ekspert sotsiaalteadustes majandusküsimustes. Ta võib uurida ja kasutada teooriaid majandusest ja kirjutada majanduspoliitikast. Filosoofilised teooriad keskenduvad makro- või mikroökonoomika, finantsmajandusanalüüsile, kasutades ökonomeetria, finantsmatemaatika, majandusmatemaatika jm mudeleid.
Ülikoolides võtab PhD majanduses õppimine tavaliselt aega kuus aastat. Eestis on õppeaeg 3+2+4 aastat.
Edukamaid majandusteadlasi autasustatakse alates 1968. aastast oktoobrikuus Nobeli auhinnaga majandusteaduses.
Hiiumaa vapp
Vapp on kinnitatud 23. mail 1994.
Autor: Tõnu Kukk
Kivi tee
Kivi tee (varem Jäätmehoidla tee, teeregistri number 11159) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 0,8 km.
Tee saab alguse Tallinna–Rapla–Türi maantee üheteistkümnendal kilomeetril Saustinõmme külas. Tee läbib Saustinõmme ja Männiku küla. Tee lõpeb Männiku külas. Tee ületab kaht truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Hiiumaa lipp
thumb|[[Hiiu maakond|Hiiu maakonna lipp]] Hiiumaa lipp on Eestis asuva Hiiu maakonna lipp.
Lipp on registreeritud 25. novembril 1996.
Lipu kirjeldus
Hiiu maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust, ülemine laid on valge ning alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Hiiumaa vapp.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ühikut ning lipu normaalsuurus 105x165 cm.
Akershusi maakond
Maakonnas oli 22 valda ja neli linnaõigustega asulat: Lillestrøm (1997), Sandvika (2003), Ski (2004) ja Drøbak.
1. jaanuaril 2020 Akershusi, Buskerudi ja Østfoldi maakond liideti. Nende maakondade asemele moodustati Vikeni maakond.
Loodus
Endise maakonna alal on üle 2000 järve ja palju jõgesid. Kõrgeim tipp on 812 m kõrgune Fjellsjøkampen.
Vallad
pisi|Akershusi maakonna vallad (elanike arv 1. jaanuaril 2006)
Seyhan Kurt
pisi|Seyhan Kurt Seyhan Kurt (sündinud 16. detsember 1971) on Türgi – prantsuse kirjanik, luuletaja, sotsioloog ja antropoloog.
Seyhan Kurt on sündinud Grenoble'is Lõuna-Prantsusmaal.
Ta sündis Prantsusmaal Grenoble'is Bourgoin-Jallieu kommuunis. Ta õppis Lyoni École de Jean Jaurès'is. Ta õppis maalimist Prantsusmaal ning võttis Izmiris dramaturgia ja kunstiajaloo tunde. Aastatel 1992 ja 1993 avas ta Mersini kaunite kunstide galeriis kaks maalinäitust. Ta õppis prantsuse keelt ja kirjandust, sotsioloogiat ja antropoloogiat. Ta viis läbi arhitektuuri- ja linnakultuuriuuringuid Itaalias ja Kreekas. Ta lõpetas magistrikraadi antropoloogias Ankara ülikooli keele-, ajaloo- ja geograafiateaduskonnas. 2021. aastal ilmus Istanbulis tema raamat "Arhitektuur, korraldus, praktika Türgi majas". Selles raamatus võttis ta vaatluse alla Türgi maja arhitektuuri ja igapäevaelu 19. sajandist tänapäevani. Oma töös võttis ta kasutusele interdistsiplinaarse meetodi, kasutades erinevaid valdkondi Türgi kinost suulise kultuurini. Seyhan Kurti artikkel selle raamatu kohta avaldati Tokyo ajakirjas 2022. aastal. Intervjuud Seyhan Kurtiga aastatel 2021-2022 edastati Mediascope TV-s, Artfullivingis , Bisavblogis ja ajalehes Hürriyet.
Mõned tema aastatel 1990–2017 kirjutatud luuletused on tõlgitud prantsuse, inglise, saksa, kreeka ja eesti keelde.
Tema loomingut on avaldatud rahvusliku kirjanduselu häälekandjais Varlik, Journal, Turkish Language, Le Poéte Travaille, Tohum, Cali, Sincan İstasyonu, ja Turk Dili.
Allan Liim
Allan Liim (9. juulil 1929 Tallinn – 8. november 2017 Tartu ) oli eesti ajaloolane ja pedagoog.
Haridustee
Ta õppis Tallinna 5. algkoolis ja Koigi algkoolis ning lõpetas 1948. aastal Tapa Keskkooli. Seejärel õppis ta aastail 1948–1953 Tartu Riiklikus Ülikoolis NSV Liidu ajaloo eriala, spetsialiseerudes Eesti ajaloole. Oli aastail 1953–1956 ajaloo alal aspirantuuris Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1972. aastal kaitses ta ajalookandidaadi kraadi aspirantuuri ajal valminud väitekirjaga "Kool ja haridus Eestis XX sajandi algul (kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini)".
Töökäik
Töötas aastail 1956–1970 A. H. Tammsaare nim. Tartu 1. Keskkooli direktorina ning ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Oli aastail 1970–1974 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi rahvahariduse ajaloo sektori vanemteadur. Aastatel 1959–1988 oli ta Haridusministeeriumi ajaloo ainekomisjoni liige.
Aastatel 1974–1996 töötas ta Tartu Ülikooli ajaloo osakonna õppejõuna, 1976–1990 oli ajalooteaduskonna dekaan ja 1996–2000 õppeülesannete täitja. Alates 1975. aastast dotsent, 2007. aastast emeriitdotsent.
Teadustöö
Tema uurimisvaldkonnad olid Tartu Ülikooli ning Eesti kooli ja hariduse ajalugu.
Teoseid
Ta avaldas Eesti ajaloost rohkelt publikatsioone, koostas keskkooliõpikuid ja teatmeteoseid, oli koguteoste "Eesti kooli ajalugu neljas köites" 1. (1989) ja 2. (2010) köite, "Tallinna 1. Keskkool 1631–1981" (1981), "Tartu. Ajalugu ja kultuurilugu" (2005) ja "Gustav Adolfi Gümnaasium 375" (2006) kaasautor.
Gause reegel
Gause reegel (ka eksklusioonireegel, konkurentse välistamise reegel , konkurentsi välistamise reegel) on ökoloogiline seaduspära, mille järgi kaks liiki, kel on identne ökoloogiline nišš, ei saa püsivalt koos eksisteerida. Võrdseist konkurentidest üks sureb välja, kusjuures kumb, on juhuse määrata.
Reegli formuleeris vene ökoloog Georgi Gause 1934. aastal. Seejuures toetus ta oma laborikatsetele kahe kinglooma liigiga, Paramecium aurelia ja Paramecium caudatum.
Sarnane on Grinnelli reegel, mille formuleeris Joseph Grinnell.
Gause reeglist järeldub, et kooseksisteerimiseks on vajalik mingi erinevus liikide ökoloogilistes niššides. Samuti viib niisugune konkurentne teise liigi välistamine konkurentsi vähenemisele.
Gause reeglil on ka lihtne matemaatiline põhjendus, mille on teiste seas esitanud Vito Volterra. Seetõttu on bioloogidele suurt huvi pakkunud kooslused, kus palju liike, mis on ökoloogiliste nõudluste poolest väga sarnased, ikkagi kaunis püsivalt koos eksisteerivad. Niisugusteks kooslusteks on näiteks planktonikooslused, kus palju sarnaseid vetikaliike koos elavad, või troopiline mets, kus palju lähedaste nõudlustega puuliike koos elavad, või niit, kus on püsivalt lähestikku koos elamas kümneid kaunis sarnaseid taimeliike.
Vastavalt on liigirikaste koosluste stabiilsus (ehk liikide kooseksisteerimise tingimused) oluliseks teoreetiliseks probleemiks ökoloogias. Selle olulisuse esiletõstja oli näiteks ameerika teoreetilise ökoloogia koolkonna rajaja George Evelyn Hutchinson, kes kõneles sellest kui planktoni paradoksist. Seejärel on liikide kooseksisteerimise probleemiga tegelenud paljud ökoloogid. Näiteks David Tilman tõi esile, et sarnased liigid, kes konkureerivad samade ressursside pärast, võivad siiski koos eksisteerida, kui keskkonnategurid piisavalt fluktueeruvad.
Ludvig Nobel
Ludvig Immanuel Nobel (27. juuli 1831 Stockholm – 12. aprill 1888 Cannes) oli rootsi ärimees, kes koos vanema venna Robertiga rajas Bakuus naftat pumbanud kompanii ja ehitas maailma esimese naftatankeri Zoroaster. Nobelide suguvõsast tuntuim on siiski Ludvigi noorem vend Alfred.