cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villem Raam
Elukäik
1940. aastal käis riigi stipendiaadina end täiendamas Itaalias. Oktoobris 1940 määrati ta Eesti NSV Riikliku Kunstimuuseumi direktoriks. Järgmise aasta juunis ta arreteeriti ning saadeti 15 aastaks Siberisse. Algul oli ta Molotovi oblastis Ussollagis (1941–1951), pärast seda asumisel Krasnojarski krais (1951–1956).
Pärast naasmist 1956. aastal töötas ta Teadusliku Restaureerimise Töökojas ja sellest välja kasvanud uurimis-restaureerimisettevõtetes. Seda aastatel 1956–1965 teaduri, 1965–1982 peaspetsialisti ja 1982–1990 konsultandina.
Looming
Villem Raami tähtsaim uurimisteema oli keskaja arhitektuur, sealhulgas Padise ja Pirita klooster, Saare-Lääne ja Järvamaa keskaegseid kirikud, Tallinna linnamüüri, Põltsamaa ja Haapsalu linnus. Uurimisega kaasnes sageli restaureerimistööde juhendamine, muinsuskaitseline tegevus ja meie ehituskunsti pärandi tutvustamine.
Lisaks keskaegsetele meistritele jätkus tal tähelepanu ka kaasaegsetele kunstnikele: Ott Kangilaski, Lepo Mikko, Leili Muuga, Evald Okas, Richard Sagrits, Olev Soans, Vive Tolli jt. Olulisim töö ses vallas oli monograafia Evald Okasest. 1960.–1980. aastatel osales ta kõigi peamiste eesti kunsti- ja arhitektuuriajaloo käsitluste ning teatmeteoste koostamisel, viimaseks suuremaks tööks jäi leksikoni "Eesti arhitektuur" üldtoimetamine. Lisaks raamatutele on ta avaldanud üle 60 teadusliku artikli ja kirjutanud umbes 130 käsikirjalist aruannet.
Villem Raami isikuarhiiv asub Eesti Rahvusraamatukogus.
Mälestuse jäädvustamine
1996. aastal asutas Eesti Muinsuskaitse Selts Villem Raami fondi, et toetada Eesti keskaegse kunsti ja arhitektuuri uurimist ning muinsuskaitselist tegevust. Alates 2000. aastast annab fond iga viie aasta tagant Villem Raami sünnipäeval 30. mail välja Villem Raami preemiat. Stipendiumi saaja valib Eesti Rahvuskultuuri Fondi Villem Raami allfondi halduskogu välja keskaega uurinud kunstiajaloolaste hulgast, kes on oma kirjutiste ja tegevusega avardanud keskaja uurimise piire Eestis ning toonud sellesse valdkonda nii mõttevärskust kui ka uusi, vaimukaid avastusi.
Isiklikku
Tema isa oli kooliõpetaja Voldemar Raam. Tema tütred on keemik Helle Lippmaa ja kunstiajaloolane Kaia Haamer.
Kurtna külanõukogu (Harju rajoon)
1964 novembris Kurtna külanõukogu likvideeriti. Endise Kurtna ja Nabala külanõukogu territooriumil moodustati Saku külanõukogu.
Claus Høxbroe
Claus Høxbroe (sündinud 1980. aastal) on taani luuletaja, kes on ise nimetanud end biitpoeediks (beatpoet).
Kopenhaagenist pärit luuletaja loomingu keskseks teemaks on linnaelu. Høxbroe linnaluule kasutab teravaid ja humoorikaid võrdlusi ning mänglevat tänavakeelt, sellele on omane rütm ja keele voolavus, siin-ja-praegu-hetke vahendamine. Kirjutamisega sama oluline on luuletaja loomingus olnud tekstide elav esitus lavalt, ta esinemisstiili iseloomustab improvisatsioon ja pidev suhtlus publikuga. Alates 2013. aastast on ta koos taani džässpianisti Oscar Gilbertiga esitanud ja salvestanud 1940. ja 1950. aastatel Ameerika Ühendriikidest alguse saanud beat-luulet.
Looming
Lisaks taani keelele on tema luulet avaldatud saksa keeles. 2016. aastal esines Claus Høxbroe koos Oscar Gilbertiga Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista ja Tallinnas Kirjanike Maja saalis. Valik Høxbroe luuletusi on ilmunud 2016. aasta Akadeemia 5. numbris Eva Velskeri tõlkes.
Tunnustus
2011. aastal pälvis Høxbroe Dan Turèlli auhinna (Dan Turèll Medaljen).
Lemgow
Lemgow on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 64,34 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1366 inimest.
Eesti Afaasialiit
Eesti Afaasialiit (lühend EAL) on Eestis tegutsev kõne- ja peaaju kahjustusega inimesi koondav vabal algatusel ja võrdsetel alustel ühendav üleriigiline organisatsioon. Liidu eesmärgiks on muuhulgas kaitsta läbi ühistegevuste kõne- ja peaajukahjustusega inimeste huve, abistada ja suunata liikmete omaalgatuslikku tegevust, et tagada liikmete eluoluks teiste kodanikega võrdsed võimalused. Eesti Afaasialiit on loodud 16. aprillil 1993.
Liidul on mitmeid allorganisatsioone üle Eesti, sealhulgas Tartus, Pärnus, Võrus. Liit koondab rohkem kui 300 üksikliiget, kelle hulka kuuluvad peamiselt afaatikud, nende lähedased, ravi ja hoolekandega seotud inimesed ning ka afaasialiidu tegemistest huvituvad inimesed.
Tallinnas Maarjamäel asuvad Eesti Afaasialiidule kuuluvad eraannetuse teel saadud eramajad, mis moodustavad Pesarimaja kompleksi.
Pesarimaja on nime saanud rajaja Evald Pesari järgi, kes on ühtlasi Soome Afaasiafondi asutaja. Hooned on kohandatud peaaju ja/või kõnekahjustustega inimeste sotsiaalse rehabilitatsiooni asutuseks ehk taastuskoduks, kus inimestel kelle kehaline võimekus on piiratud või kõnekahjustuse tagajärjel on raskendatud tavakombel õppimine, saavad õppida ning harjutada taas töötegemist. Pesarimajas on loodud ka eneseabigrupid ja afaasiaklubi. Lisaks pakutakse individuaalse tegevuse juhendamist, et taasõppida igapäevaeluks vajalikke oskusi.
Eesti Afaasialiit osaleb ka rahvusvahelise katusorganisatsiooni A.I.A – Aphasia International Associationi tegemistes.
Nobuhiro Takeda
Nobuhiro Takeda (jaapani keeles 武田 修宏 Takeda Nobuhiro; sündinud 10. mail 1967 Hamamatsus) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1987–1994 18 mängu ja lõi 1 väravat.
Antonovi lennujaama lahing
Antonovi lennujaama lahing, tuntud ka kui Hostomeli lennujaama lahing (ukraina keeles Бої за Гостомельський аеропорт), oli sõjaline tegevus, mis leidis aset Kiievi oblastis Hostomelis asuvas Antonovi lennujaamas Kiievi pealetungi ajal Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse.
24. veebruaril 2022, mõni tund pärast seda, kui Venemaa president Vladimir Putin teatas "sõjalise erioperatsiooni" algusest Ukrainas, sooritasid Venemaa õhudessantväed (VDV) õhurünnaku Antonovi lennujaamale eesmärgiga selle hõivamine. Lennujaamal oli strateegiline väärtus, kuna see asus vähem kui 10 kilomeetri kaugusel pealinnast Kiievist, mis võimaldas Vene vägedel kohale tuua õhutranspordiga rohkem sõdureid ja raskemat varustust, et linna otseselt ohustada. Ukraina sõjavägi vastas aga vasturünnakuga, mis piiras toetuseta Vene väed ümber ja tõrjus esialgse rünnaku. Rünnak jätkus järgmisel päeval VDV järjekordse õhurünnakuga koos Valgevene piirilt saabunud soomustatud abijõudude maapealse rünnakuga, murdes läbi Ukraina kaitse. Seejärel vallutasid lennujaama Vene väed. Sellele vaatamata nurjas Ukraina ootamatu vastupanu Kiievi kiire alistamise plaanid ning lennujaam oli liiga kahjustatud, et seda saaks kasutada funktsionaalse lennurajana. Oma angaaris hävis lahingu käigus maailma suurim lennuk Antonov An-225.
Taust
Antonovi lennujaam ehk Hostomeli lennujaam on suur rahvusvaheline kaubalennujaam, mis asub Hostomeli linnas, Ukraina pealinna Kiievi äärelinnas. Lennujaama omanik ja operaator oli Ukraina riigiettevõte Antonov. Lennujaamas paiknes ainus Antonov An-225, maailma suurim lennuk ning lennujaama kasutati ka Ukraina õhujõudude lennuväljana.
Kuna Hostomel asub Kiievi lähedal, umbes 10 kilomeetri kaugusel ja võimaldas kiiret juurdepääsu pealinnale, oli see strateegiliselt oluline. Enne Venemaa sissetungi Ukrainasse sai Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuur (CIA) üksikasjalikku teavet Venemaa rünnakuplaanide kohta. CIA direktor William J. Burns sõitis 2022. aasta jaanuaris Ukrainasse ja teavitas Ukraina juhtkonda, et Venemaa kavatseb hõivata Antonovi lennujaama õhusillaks, mis võimaldaks Vene vägedel kiiresti Kiievisse liikuda, et "valitsuse pea maha võtta". Ukraina luure peadirektoraadi juhi Kõrõlo Budanovi sõnul hankis pankur Denõss Kirejev 23. veebruaril 2022 Venemaa allikatelt teabe, et Venemaa sissetung Ukrainasse algab 24. veebruaril ja Antonovi lennujaam saab olema sissetungi pearünnaku koht. Analüütikud arvasid, et Venemaa president Vladimir Putin ja ülejäänud Venemaa juhtkond eeldasid, et nii kiire operatsioon ajab Ukraina segadusse, mille tulemuseks on Ukraina sõjaväe kokkuvarisemine, ja võimaldab Venemaal nukuvalitsust asemele panna. Madison Policy Forumi analüütik John Spencer väitis, et see oleks taganud Venemaale sõjalise võidu, ehkki tõenäoliselt põhjustanud Ukraina massilise mässu. CIA ja Kirejevi hoiatused aitasid aga Ukraina sõjaväel valmistuda rünnakuks Antonovi lennujaama vastu. Sellest hoolimata oli lennujaamas vaid väike, umbes 300 rahvuskaardi sõdurist koosnev garnison, kuna ülejäänud olid viidud Ida-Ukraina rindejoonele. Lennujaama kaitsesüsteemi ja selle garnisoni rajamist takistas Antonovi riigiettevõte, mille juhtkond takistas esialgu rahvuskaardi vägede sisenemist. Ukraina sõjaväelased suutsid lennujaama täielikult garniseerida alles 23. veebruaril, üks päev enne Venemaa sissetungi.
24. veebruar 2022
24. veebruaril 2022 kella 05.30 paiku kohaliku aja järgi kuulutas president Putin välja "sõjalise erioperatsiooni" Ukraina "demilitariseerimiseks ja denatsifitseerimiseks". Kella 8 paiku hommikul saabus 20–34 Vene helikopterist koosnev formeering, et kindlustada Antonovi lennujaam Kiievi eeslinnas Hostomelis, et luua õhusild, kuhu väed ja varustus saaksid koguneda vähem kui 10 kilomeetri kaugusele Kiievist. Kopteriformeering koosnes Mi-8-test, mis kandsid potentsiaalselt sada kuni mitusada Vene dessantväelast, keda saatsid ründehelikopterid Ka-52. Arvatavasti koosnesid langevarjurid 11. üksik õhudessantbrigaadist ja/või 31. üksik õhudessantbrigaadist. Õhurünnaku jäädvustasid videole nii tsiviilisikud kui ka sõdurid. Madalal lennates lähenesid Vene helikopterid Dnepri jõelt ning neid ründasid kohe Ukraina käsirelvade tuli ja MANPADS. Vene helikopterid andsid vastulöögi rakette. Salvestati mitu Mi-8, mis tabasid ja lendasid vette. Vähemalt üks Ka-52 tulistati alla; selle kaks pilooti katapulteerisid. Viis Ukraina 40. taktikalise lennuväe brigaadi MiG-29 lennukit tulistasid väidetavalt alla veel vähemalt kaks helikopterit formatsioonist ja kimbutasid maandumise toetamiseks mõeldud Vene õhutoetust.
Saabudes Hostomeli, valmistasid Vene helikopterid ette õhumaandumise, rünnates lennujaama rakettidega. Mõned Ukraina õhutõrjed lennujaamas said selle esialgse rünnaku käigus täpselt löögi ja hävitati; Ukraina ametnikud jõudsid hiljem järeldusele, et Venemaa luure palkas lennujaama töötaja nende positsioonide paljastamiseks. Kuigi raketipommitamine varjas maandumised edukalt, ei suutnud see oluliselt nõrgestada Ukraina kaitset lennujaama ümber.
Pärast pardalt lahkumist asusid Vene dessantüksused lennujaama vallutama. Ligikaudu 300 Ukraina kaitsjat ei olnud hästi varustatud ja nende hulgas oli palju värskeid ajateenijaid, kes polnud kunagi lahingut näinud. Nad suutsid osutada vaid piiratud vastupanu, kuigi üks rahvuskaartlane Serhi Falatjuk tulistas 9K38 Iglaga edukalt alla Vene helikopteri, mis väidetavalt ajateenijate tuju tõstis. Lahingu intensiivistudes muutus Ukraina õhutõrje tõhusamaks. Vene komandöri kapten Ivan Boldõrevi helikopter sai tabamuse ja oli sunnitud tegema hädamaandumise. Kui Vene langevarjurid maandusid ja väljusid üha suuremal arvul, oli see Ukraina garnisonile üle jõu käiv. Vene väed suutsid seega lennujaama hõivata. Briti CNN-i reporter Matthew Chance püüdis kaamerasse lähedalt lennujaama perimeetrit turvamas Vene sõdureid ja püüdis neilt kommentaare saada. See edu tulenes sellest, et Ukraina sõjavägi üllatas Venemaa esialgse rünnaku kiirusega, hoolimata CIA hoiatuse järel tehtud ettevalmistustest. Seejärel hakkasid langevarjurid valmistuma 18 strateegilise lennuki Iljušin Il-76 saabumiseks, mis tõid Venemaalt värskeid vägesid.
Vaatamata Ukraina esialgse vastupanu ületamisele jätkasid langevarjurid kohalike relvastatud tsiviilisikute ja 3. eriotstarbelise rügemendi kaasamist. Samuti asusid ukrainlased raskekahurväega lennujaama pommitama. Ukraina kindral Valeri Zalužnõi tunnistas Vene sillapea ohtu Hostomelil ja andis kolonel Oleksandr Vdovõtšenko juhitud 72. üksik mehhaniseeritud brigaadile korralduse korraldada vasturünnak. Lahingu „kriitilisel hetkel“ alustas Ukraina õhujõudude toetatud Rahvuskaardi 4. kiirreageerimisbrigaad ulatuslik Ukraina vasturünnak. Soomukite puudumise tõttu sõltusid Vene väed Ukraina edasitungide tõrjumiseks õhutoetusest. Kaks Venemaa lennukit Su-25 olid tunnistajaks Ukraina positsioonide ründamisele. Ukraina sõjalennukid, mis elasid üle Vene raketirünnakute alguses, võtsid osa rahvuskaardi üksuste õhutoetusest; nende hulgas oli vähemalt kaks Su-24 ja MiG-29. Ukrainlased kiirustasid kiiresti rohkem vägesid lennujaama, et toetada vasturünnakut. Nende abivägede hulka kuulusid Gruusia Leegion ja Ukraina dessantvägede üksus. Kuna lahing käis, ei saanud abivägesid kandvad Vene Il-76-d maanduda; nad olid tõenäoliselt sunnitud Venemaale tagasi pöörduma.
Ukraina sõjaväeosad piirasid lennujaama ümber ja surusid õhtuks Vene väed tagasi, sundides ülejäänud Vene dessantväelased taanduma lennujaamast väljas asuvatesse metsadesse. Gruusia leegioni komandör Mamuka Mamulašvili väitis hiljem, et tema meestel sai lahingus laskemoon otsa, misjärel ta sõitis oma autoga otsa taganevatele Vene langevarjuritele. Hiljem postitas 4. kiirreageerimisbrigaad oma Facebooki lehele pildi oma sõduritest, kes tähistavad võitu, hoides käes kuuliaukudest ääristatud Ukraina lippu.
25. veebruar 2022
25. veebruaril 2022 võtsid Valgevenest edasi tunginud Vene mehhaniseeritud maaväed koos VDV järjekordse õhurünnakuga lennujaama kontrolli alla pärast seda, kui nad Ivankivi lahingus Ukraina kaitsest osaliselt läbi murdsid. Osa soomusmasinaid sattus varitsusele enne Hostomeli jõudmist, peatades mõneks ajaks abivägede kohalejõudmise, kuid sellest hoolimata sisenesid nad lennujaama ja aitasid Ukraina kaitsjad välja lüüa. Venemaa kaitseministeeriumi andmetel õnnestus lennujaama hõivamine pärast operatsiooni, milles osales umbes 200 helikopterit. Teatati umbes 200 ukrainlasest hukkunust ja Venemaa poolel mitte ühtegi ohvrit. Sellesse väitesse suhtuti skeptiliselt ning lahingut pealt näinud ajakirjanik Timur Olevski lükkas selle väite otse ümber. Sellegipoolest leidsid Vene maaväed Hostomelis oma tugipunkti ja asusid linnas kontrollpunkte mehitama. Spekuleeriti, et Ukraina kaitsjad võisid saboteerida lennurada edasitungivate Vene maavägede ees.
Ukraina siseministeerium eitas esialgu, et lennujaam oleks täielikult Vene vägede poolt vallutatud, väites, et see on "kätt vahetanud" ja lahingud kestavad. Siseministeerium rõhutas ka, et Venemaa väide Ukraina massiliste ohvrite kohta oli "absoluutne vale", samas kui Ukraina kaitseministeerium teatas, et lennuväli on liiga tõsiselt kahjustatud, et seda saaks Vene väed kasutada. Hiljem samal päeval kinnitas Ukraina, et Vene väed kontrollivad lennujaama.
Analüüs
Turvaanalüütik Andrew McGregor kirjeldas lahingut Antonovi lennujaama pärast kui "Venemaa õhukatastroofi". Tema sõnul oli Venemaa esialgse operatsiooni eesmärk tagada sissetungivägede varajane juurdepääs Kiievile, et kogu sõda päeva või paari jooksul lõpetada. Selle asemel ei olnud Venemaa luure suutnud hinnata Ukraina kaitsjate tegelikku koondumist lennujaama ümber ja eeldas vaid sümboolset kaitset. Kuna esialgne dessantjõud oli paikkonna hoidmiseks liiga väike, samal ajal kui Vene sõjaväelased ei suutnud kindlustada abivägede õhutransporti ega ära hoida Ukraina vasturünnakuid, põhjustas see esimese dessantväe hävitamise. McGregor väitis, et Antonovi lennujaama ja veel ühe Vassõlkivi lennujaama sissetungi alguses suutmatus ära võtta lõpetas Venemaa võimaluse viia konflikt kiiresti lõpule.
Atlantic Councili teadlased väitsid ka, et Ukraina suutlikkus kaitsta lennujaama kahe päeva jooksul "tõkestas Kiievi kiiret hõivamist" Venemaa poolt. Michael Shoebridge Austraalia Strateegilise Poliitika Instituudist väitis, et "kiire rünnak oli mõeldud keskvalitsuse halvamiseks ja Ukraina vägede demoraliseerimiseks", kuid see operatsioon ebaõnnestus. Royal United Services Institute'i kaasdirektor Jonathan Eyal kirjeldas Venemaa esialgset suutmatust lennujaama võtta kui "pöördepunkti" sõjas. Ajakirjanik Patrick J. McDonnell väitis, et "Venemaa kaotas lahingu Kiievi pärast liialt kiirustatud rünnakuga" lennujaamale. Agence France-Presse teatas, et "Kiievi lävel asus Hostomeli lennujaam oli koht, kus Venemaa lootis Ukraina üle otsustava võidu saavutada. [...] See oli Hostomelis ja seda ümbritsevates Kiievi eeslinnades, kus Venemaa edasitung põhjast vankus ja siis ebaõnnestus. Teadlased Stijn Mitzer ja Joost Oliemans väitsid, et operatsioon ebaõnnestus mitte ainult Ukraina esialgse kaitse tõttu lennujaamas, vaid ka seetõttu, et Venemaa edasitung seiskus järgnevas Hostomeli lahingus. Selle tulemusena jäi Antonovi lennujaama ootama suur kogus Vene vägesid ja tehnikat, mida Ukraina pidevalt tulistasid. Mitzer ja Oliemans väljendasid veendumust, et lahingud Hostomeli lennujaama ja linna pärast "lõhkusid Venemaa rünnaku Kiievile". Teadlane Severin Pleyer väitis, et Antonovi lennujaama lahing näitas Vene sõjaväe üldisi ebaõnnestumisi sissetungi ajal, sealhulgas raskusi peamiste relvasüsteemidega, tõrkeid logistikas, koordineerimises ja planeerimises, samuti juhtimis- ja väljaõppe puudumist. Lennujaama eest peetud võitlused tõid tema sõnul esile ka selle, et Vene pataljoni taktikalised rühmad ei sobi sõjapidamiseks, kuna takistavad koordinatsiooni ja suhtlemist.
Seevastu CNN kirjeldas lennujaama kukkumist kui "esimest suurt võitu venelaste poolt" sissetungis. Washington Post väitis ka, et pärast lennujaama hõivamist oli venelastel siiski oma sillapea. Ukraina komandör Oleksandr Sõrskõi väitis hiljem, et lennujaama kukkumine "mängis Ukraina vägede jaoks negatiivset rolli", kuid "lennurajale ja maandumispaikadele suunatud suurtükituli lükkas maandumise oluliselt edasi ja nurjas Kiievi vallutamise plaani". Ameerika Ühendriikide Sõjaväeakadeemia kaasaegse sõja instituudi teadur Jeremy Kofsky võrdles Antonovi lennujaama lahingut operatsiooniga Market Garden. Ta väitis, et mõlemas lahingus oli langevarjurite esialgne maandumine edukas ja tabati ajutiselt sihtala, kuid planeerimisvead (eriti vigased hinnangud kaitsjate vastupanuvalmiduse ja -võime kohta) põhjustasid langevarjurite vägedele üle jõu käimise. Selle tulemusena suutis ründav jõud sihtmärgi haarata alles hiljem, kui see oli muutunud strateegiliselt palju vähem oluliseks, mis põhjustas ründajate üldises rünnakustrateegias suuri probleeme.
Ajakirjanik Andreas Rüesch väitis ka, et Antonovi lennujaama lahing ja teised sissetungi ajal toimunud lahingud lükkasid ümber müüdi Vene õhudessantvägede äärmuslikest võimetest ja peaaegu võitmatusest, väited, mida Venemaa propaganda oli laialdaselt soodustanud. Esimesele lahingupäevale viidates kirjeldas Pleyer lahingut kui Venemaa õhudessantvägedele lähiajaloo halvimat lüüasaamist. Tsiteerides Ukraina allikaid ja vangi langenud Vene langevarjurit, teatas The Moscow Times hiljem, et lahingus lennujaama pärast sai surma vähemalt 60 sõdurit kaardiväe 31. üksik õhudessantbrigaadist. New York Times teatas, et "Ameerika ja Ukraina kõrgete ametnike ning tabatud Venemaa logiraamatu kohaselt hukkus lahingus kokku umbes 300 Vene langevarjurit.
Mitu päeva pärast lennujaama hõivamist suutsid Vene väed osaliselt taastada selle maandumisväljad lennukite kasutamiseks, kuigi lennujaam oli peamiselt varustuse ja vägede majutamise keskus.
Tagajärjed
Vaatamata lennujaama kaotusele jätkasid Ukraina väed Vene vägede vastuvõtmist Hostomelis. Pealtnägijad salvestasid videoid väidetavalt kauguses põlevast Vene tankikolonnist ja Ukraina lennukitest Mi-24, mis tulistasid rakette Venemaa positsioonide pihta. Venemaa kaitseministeeriumi pressiesindaja Igor Konašenkov väitis, et Ukraina väed paigutasid Kiievisse lennuki BM-21 Grad, et pommitada lennujaama hõivanud Vene vägesid. Olevski ütles, et tema hinnangul võib nii venelaste kui ukrainlaste ohvrite arv ulatuda sadadesse.
26. veebruaril 2022 väitsid Ukraina väed, et Ukraina Alfa grupi üksus hävitas Hostomeli lähedal Vene soomusmasinate kolonni. Sofija Fedõna, ülemraada liige, väitis, et Venemaa Spetsnaz võttis kinni mõned Ukraina rahvuskaardi liikmed ja kandsid nende mundrit. Ta palus Ukraina kodanikel ja võitlejatel rääkida ainult ukraina keeles, et aidata tuvastada Vene saboteerijaid.
Alates 27. veebruarist 2022 jäi lennujaam Venemaa kontrolli alla, kuna kokkupõrked hakkasid nihkuma lõunas asuvatesse Butša ja Irpini linna, kus Ukraina väed väitsid, et peatasid Venemaa edasitungi, vaidlustades Vene vägede vastu Hostomelis keset intensiivset võitlust. 27. veebruaril avaldas Ukraina julgeolekuteenistus väidetavalt pealt kuulatud vestluse Vene vägede vahel Hostomelis, kus teatati hukkunutest ja paluti end evakueerida. Samal päeval pommitasid Ukraina väed lennujaama suurtükiväega ja väitsid, et hävitasid Vene varustuse, sõidukid ja personali. Järgmisel päeval saabus lennujaama 64 kilomeetri pikkune Vene sõjaväekonvoi, et valmistuda rünnakuks Kiievi vastu.
Järgmistel nädalatel remonditi lennujaama osaliselt, kuid lennurada ei kasutatud. Lennujaamas tegutses peamiselt operatiivbaasina, kus majutati varustust ja vägesid.
28. märtsi 2022. aasta seisuga näitasid satelliidipildid, et lennujaamas ei viibinud Vene vägesid. 29. märtsil teatas Venemaa asekaitseminister Aleksandr Fomin Vene vägede väljaviimisest Kiievi piirkonnast, sealhulgas Hostomeli lennujaama mahajätmisest.
2. aprilliks saavutasid Ukraina väed pärast laiaulatuslikku Venemaa lahkumist piki Kiievi telge lennujaama üle kontrolli. Kiirel taganemisel hävitasid Vene väed suure osa oma varustusest, samal ajal kui ukrainlased võtsid muu materjali tervena. Lisaks oli Ukraina suurtükiväe rünnakutes enne väljatõmbumist hävitatud ka muud Vene tehnikat. Kokkuvõttes kaotas Venemaa Antonovi lennuväljal vähemalt seitse lahingumasinat, 23 jalaväe lahingumasinat, kolm soomustransportööri, ühe õhutõrjekahuri, kaks välisuurtükki, kolm helikopterit ning 67 veoautot, džiipi ja muud sõidukit.
Max Mutzke
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel İstanbulis esindas ta Saksamaad lauluga "Can't Wait Until Tonight" ja saavutas 8. koha.
Poul Pedersen
Poul Ebbesen Pedersen (31. oktoober 1932 Århus – 23. detsember 2016) oli Taani jalgpallur.
Pedersen kuulus 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas hõbemedali võitnud Taani jalgpallikoondisse.
Ta mängis rahvuskoondises 50 mängus ja lõi 17 väravat.
Poul Pederseni lapselaps on jalgpallur Viktor Fischer, kes mängib samuti Taani rahvuskoondises.
Ungari veinipiirkondade loend
[[Pilt: Wine regions Hungary.svg|450px|pisi|Ungari veinipiirkonnad:
1 Sopron (Soproni veinipiirkond)
2 Nagy-Somló (Nagy-Somló veinipiirkond)
3 Zala (Zala veinipiirkond)
4 Balatonfelvidék (Balatonfelvidéki veinipiirkond)
5 Badacsony (Badacsonyi veinipiirkond)
6 Balatonfüred-Csopak (Balatonfüred-Csopaki veinipiirkond)
8 Pannonhalma (Pannonhalma veinipiirkond)
9 Mór (Móri veinipiirkond)
10 Etyek-Buda (Etyek-Buda veinipiirkond)
11 Ászár-Neszmély (Ászár-Neszmély veinipiirkond)
12 Tolna (Tolna veinipiirkond)
13 Szekszárd (Szekszárdi veinipiirkond)
14 Pécs (Pécsi veinipiirkond (Mecsekalja))
15 Villány (Villány veinipiirkond)
16 Hajós-Baja (Hajós-Baja veinipiirkond)
17 Kunság (Kunsági veinipiirkond)
18 Csongrád (Csongrádi veinipiirkond)
19 Mátra (Mátra veinipiirkond)
20 Eger (Egeri veinipiirkond)
21 Bükk (Bükki veinipiirkond)
22 Tokaj-Hegyalja (Tokaj-Hegyalja veinipiirkond)]]
Mitmete aastate pideva languse järel on viinamarjade kasvatusala pisut suurenenud, 2008. aastal moodustas see 83 000 hektarit. Ühelt hektarilt saadud keskmine saak oli 2007. aastal 7,5 tonni, mis on kerkinud 6% ja selle tagajärjel on kogutoodang suurenenud 570 000 tonnini. Vastavalt sellele on suurenenud ka veinitootmine, hea viinamarjasaak võimaldas toota 3,8 miljonit hektoliitrit veini.
Aubry-du-Hainaut
Aubry-du-Hainaut on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoy-lez-Valenciennesi kantonis.
pisi|tühi|Aubry-du-Hainaut' raekoda
Coutisse
Coutisse on prantsuskeelne küla Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Andenne'i vallas.
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Coutisse omaette vald.
Asulad
Allavaux, Arches royales, Bohisseaux, Croix, Froidebise, Grande Croix, Grosse, Jodion, Kévret, Leumont, Lionfontaine, Nalamont, Sainte-Begge, Saint-Mort, Treton, Vieux Tauves.
Siilitie metroojaam
Siilitie metroojaam (soome keeles Siilitien metroasema; rootsi keeles Igelkottsvägens metrostation) on üks Helsingi metroo 17 jaamast.
See on maapealne jaam. Asub Herttoniemi ja Itäkeskuse metroojaama vahel Helsingi idaosas Herttoniemi linnaosas.
See avati 1. juunil 1982.
Tuhk (perekonnanimi)
Tuhk on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Tuhk (Tuchk) on pandud Orgmetsa mõisas Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, Vatla ja Tuudi mõisas Karuse kihelkonnas Läänemaal, Elme mõisas Kaarma kihelkonnas Saaremaal, Tarvastu mõisas Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal ja Vastseliina mõisas Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel on perekonnanime Tuhk pandud isikutele, kelle perekonnanimi oli Gutmann (1935. aastal Tallinnas). August Tuha palvel kanti Tuhk perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 155 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. septembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tuhk Eestis 8 mehel ja 7 naisel.
Halliste kalmistu
Halliste kalmistu on Viljandi maakonnas Mulgi vallas Kulla külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu pindala on 7,63 ha.
Kalmistul on kaks kabelit: uus ja vana.
Tsäältsüvä
Tsäältsüvä (vene keeles Чальцево; ka Suurõ-Tsäältsüvä) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Ajalooliselt jäi küla Setumaale Üle-Pelska nulka.
Ajakirjanduslik skandaal
Ajakirjanduslik skandaal on ajakirjanduses juhtum või tegu, mis on vastuolus üldtunnustatud ajakirjanduseetika ja -standarditega, olles siis ettekavatsetud või juhuslik. Muul viisil rikuks see ajakirjanduse ideaaleesmärgi, milleks on uudise sündmuste ja teemade teatamine korrektselt ja õiglaselt. Ajakirjanikud on uuriva ja aruandva osana meedias kohustatud järgima erinevaid ajakirjanduslikke standardeid. Need võivad olla kirjutatud ja kodeeritud või tavapärastele ootustele vastavad. Tüüpilised standardid sisaldavad viiteid aususest, vältides ajakirjanduslikke eelarvamusi. See näitab vastutust leidmaks sobiv tasakaal privaatsuse ning avalikkuse huvides, jättes kõrvale finantskonfliktid ning valides eetiline viis teabe saamiseks.
Ajakirjanduslikud skandaalid on avalikud ning tulenevad olukordadest, kus mõne osapoole silmis on mõned standardid oluliselt rikutud. Enamikus ajakirjanduslikes skandaalides tekivad tahtmatud või tahtlikult olukorrad, mis on vastuolus üldise eetika ja standarditega.
Ajakirjanduslikud skandaalid võivad olla plagieerimine ja info võltsimine. Üldiselt eetikareeglite või seadusega vastuolus olevad tegevused.
Kalinini rinne
17. oktoobril 1941 andis Stavka päevakäsu Kalinini rinde formeerimiseks. 19. oktoobriks oli rinne komplekteeritud.
12. oktoobril 1943 nimetati Kalinini rinne ümber 1. Balti rindeks.
Moskva lahing
pisi|left|Idarinne 1941. aastal 22. juunil 1941 alustas Saksa Riik sõjategevust NSV Liidu vastu. Saksa väed alustasid operatsiooni Taifuun, otsustavat rünnakut Moskvale, oktoobri alguses. 17. oktoobril 1941 andis Stavka päevakäsu Kalinini rinde formeerimiseks, 19. oktoobriks oli rinne komplekteeritud. Kalinini rinde koosseisu kuulusid 22. armee, 29. armee, 30. armee ja 31. armee.
Vjazma lahing
Rünnates laial rindel Smolenskist Brjanskini, murdsid kolm Saksa tankigruppi Reinhardti 3. tankigruppi, mille suund oli põhjasuunas läänerinde kaitse vastu, Guderiani 2. tankigrupp Brjanski rinde kaitse vastu lõunasse ja Höpneri 4. tankigrupp, suuri auke Nõukogude kaitseliini ning piirasid kiiresti sisse viis Nõukogude armeed (16., 19., 20., 24. ja 32.) Vjazma kandis ning kolm Nõukogude armeed (50., 3. ja 13.) Brjanskist põhjas ja lõunas. Purustanud enamiku Nõukogude Lääne, Reserv- ja Brjanski rinde vägedest, olid sakslased oktoobri lõpuks vallutanud Rževi, Kalinini, Brjanski, Vjazma, Orjoli ja Kaluga.
Detsembriks 1941 jõudsid Saksa väegrupi Mitte üksused Demjanski, Kalinini ja Moskva lähistele.
1942. aasta
7. jaanuaril andis Stalin käsu minna kõikidel rinnetel üldpealetungile, kontsentreerudes peamiselt väegrupi Mitte vastu, kuid ka rünnata sakslasi Leningradi, Staraja Russa, Orjoli, Harkovi ja Krimmi piirkondades. Moskva rajoonis üritasid Kalinini ja läänerinde väed ära lõigata väegruppi Mitte ning ründasid väegrupi rindejoont põhjast ja lõunast, eesmärgiga kokku saada Vjazmas. Et Kalugast lõunas asus Saksa vägede rindejoones auk, suundus läbi selle nende tagalasse 1. Punaarmee kaardiväe ratsakorpus koos juurde antud tankibrigaadidega. Kuna selles piirkonnas oli maastik eriti raske, liikusid ründajad edasi teosammul. Nõukogude 39. armeel õnnestus 7.–9. jaanuarini kestnud rünnakute tagajärjel Saksa vägede rindest läbi murda ning armee avangardina liikunud 11. ratsakorpus jõudis jaanuari lõpuks peaaegu Smolenski–Moskva maanteeni, kuid veebruaris Saksa 9. armee vasturünnak lõikas eelväed ülejäänud jõududest ära ning piiras ümber korpusega paralleelselt liikuva 29. armee.
Velikije Luki operatsioon
25. novembril 1942 alustasid Kalinini rinde väed koos NSV Liidu Läänerindega lahinguid Velikije Luki pärast, kus Kalinini ja Läänerinde kuus armeed (20., 22., 29., 31., 39., ja 41. armee) alustasid rünnakuid väegrupi Mitte 9. armeele Rževi eendil, et ära lõigata Saksa väegruppide Nord ja Mitte raudteeühendus. Velikije Luki alistati jaanuari keskel 1943.
1943. aasta
1943. aasta kevadel ründasid Punaarmee üksused rinde vasakult tiivalt, kevadel vallutati Vjazma. 1943. aasta augustist oktoobrini viisid Punaarmee Läänerinde ja Kalinini rinde väed väegrupi Mitte vastu Smolenski piirkonnas läbi pealetungioperatsioone, mille käigus vabastati Smolensk ja jõuti välja Valgevene piirideni.
1. augustil vabastati Orjol, 24. septembril Smolensk ja Roslavl ning 26. novembril Gomel. Kalinini rinde parema tiiva 3. ja 4. löögiarmee vägedega teostati 6.–10. oktoobrini Neveli pealetungioperatsioon väegrupi Nord 3. tankiarmee ja 16. armee positsioonidele ja vabastati 7. oktoobril Nevel. Nevel oli strateegiline transpordisõlm Dno–Vitebski raudteel, väegrupi Nord ja väegrupi Mitte vägede vahel. Väegrupi Mitte väed taganesid Valgevenesse. Lahingutega seoti ka suur osa Saksa vägesid, mis takistas tõrjumast Punaarmee poolt Dnepri forsseerimist. 12. oktoobril 1943 nimetati Kalinini rinne ümber 1. Balti rindeks.
Lephalale
Lephalale (kuni 2002. aastani Ellisras) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Waterbergi ringkonnas, Lephalale valla halduskeskus.
Linn on asutatud 1960. aastal. Põhiliseks tegevusalaks Lephalales on kivisöe kaevandamine.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lephalale elanikest mustanahalisi aafriklasi 58,04%, valgeid 37,16%, värvilisi 3,27%, India või Aasia päritolu inimesi 1,14% ja teisi 0,39%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 39,04% inimesi, pedi keelt 22,10%, inglise keelt 12,01%, tsvana keelt 7,63%, suulu keelt 4,13%, venda keelt 3,38%, tsonga keelt 3,07% ja sotho keelt 2,76%.
Laanemetsa oja
Laanemetsa oja (ka Lannamõtsa oja) on oja Valga maakonnas Valga vallas.
Oja pikkus on 29,7 km ja valgla pindala 73,1 km². Oja suubub paremalt poolt Koiva jõkke.
Narmas-habesamblik
Narmas-habesamblik  (Usnea diplotypa, sünonüüm Usnea diplotypus) on samblikuliik.
Gracia Baur
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis esindas ta Saksamaad lauluga "Run & Hide", millega jäi viimasele (24.) kohale.
Maakri 36
pisi|Maakri 36 maja (vasakul) aastal 2020 Maakri 36 on elumajaks rajatud kõrghoone, mis asub Tallinna südalinnas Maakri tänavas. 20-korruseline hoone valmis aastal 2003. Maja arhitektuuriline kõrgus on 71,5 m. See oli üks esimesi hooneid Tallinna kõrghoonestikus.
Operatsioon Dynamo
Operatsioon Dünamo, ka evakueerimine Dunkerque'ist, oli liitlasvägede operatsioon Teise maailmasõja käigus 26. mail 1940–4. juunil 1940. Prantsusmaalt Dunkerque'ist (inglise keeles Dunkirk, saksa keeles Dünkirchen) ja selle rannalt evakueeriti 338 266 liitlasväelast, kuigi hinnanguliselt jäi kotti umbes pool miljonit sõdurit.
Saksamaa sõjalised operatsioonid Belgias ja Prantsusmaal viisid Suurbritannia ekspeditsiooniarmee sissepiiramisele Dunkerque'i piirkonnas. Inglise armeed ähvardas eelkõige Saksa tankidiviiside kiire edasitungi tagajärjel täielik häving. Hitleri korraldusel Saksa tankide edasiliikumine peatati ja lõplik hoop jäi andmata. Seetõttu suutsid inglased käivitada operatsiooni "Dünamo" oma armee päästmiseks. Selleks mobiliseeriti kõik ujuvvahendid. 850 briti ja 300 prantsuse alust evakueerisid Dunkerque'i kotist 10 ööpäevaga 338 682 sõjameest, neist 123 095 prantslast.
Teodor Kanemägi (vaimulik)
pisi|Teodor Kanemägi Teodor Kanemägi (15. juuli 1862 Pärsama vald, Saaremaa – 3. märts 1934 Türi) oli köster-kooliõpetaja, diakon, preester ja ülempreester.
Teodor Kanemägi teenis koolijuhatajana Vene õigeusu kiriku Tallinna 2-klassilises Nikolai kogudusekoolis.
Diakoniks pühitses ta 21. märtsil 1925. aastal metropoliit Aleksander (Paulus) Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna kirikus ning preestriks pühitseti järgmisel päeval Tallinna Issanda Muutmise peakirikus.
1925. aastal asus ta Türi koguduse preestriks ja hiljem ülempreestriks. Selles ametis oli ta 1933. aastani. Preester oli ta ka Paide Uspenski kiriku koguduses 1929. ja 1930. aastal.
Köster-kooliõpetaja oli ta Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduses (1881–1893), Muhu-Rinsi Kaasani Jumalaema koguduses (1893–1901), Laimjala Vassilius Suure koguduses (1894), Tõhela-Murru Ristija Johannese koguduses (1901–1903) ja Tallinna Issanda Muutmise koguduses (1903–1908).
Kanemägi pälvis töö eest autasusid: puusaehe (1925. aastal), peaehe (1931. aastal) ja kuldrist.
Ülempreester Kanemägi on maetud Türi vanale kalmistule, kuhu kogudus püstitas talle mälestussamba.
Isiklikku
Teodor Kanemägi sündis talupidaja Martin Kanemägi peres. Ta õppis Mätja külakoolis, Leisi õigeusu kihelkonnakoolis, Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumis ja lõpetas Tartu II Õpetajate Seminari 1881. aastal I lennu vilistlasena. Teodori enda peres olid abikaasa Marie Kanemägi (Viik) ning nende lapsed: Zinaida (sünd 1885), Neonilla (sünd 1891) ja hiljem advokaadi ja sõjaväelasena tuntuks saanud poeg Theodor.
Laine amplituud
pisi|300px|Laine amplituud on üks laine karakteristikutest
Viekšeles
Viekšeles on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Laine amplituud
Laine amplituud on laineharja või lainenõo suurim kaugus tasakaalupinnast.
Maizeret
Maizeret on prantsuskeelne küla Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Andenne'i vallas.
Viekšeles
Küla asub valla keskosas, sellest loodesse jääb Viekšelese tiik.
Maizeret
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Maizeret omaette vald.
Viekšeles
Tīrumviekšeļi linnamägi (ka Lohumägi või Ahjupealne) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on Tirumviekšeļi keskaegne kalmistu.
Maizeret
Asulad
Bialy, Biche, Core, Gawday, Haie Marie, Moisnil, Sur le Try, Tasseneur, Trieuchamps, Vil-en-Val.
Viekšeles
Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda. Aastal 2007 oli seal 11 elanikku.
Skubiņi
Skubiņi (kohalikus murdes Skubīni) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla asub valla lääneosas. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 17 elanikku.
Kolk (perekonnanimi)
Kolk on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kolk 615 inimesel: 293 mehel ja 322 naisel. Perekonnanimede levikult on Kolk meeste seas 150. kohal ja naiste seas 157. kohal. Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 23,96.
Kuusalu külanõukogu
Kuusalu külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1954. Külanõukogu halduskeskus asus Kuusalu asulas.
Külanõukogus tegutsesid Kuusalu kolhoos, Kahala sovhoos ja Kirovi-nimelise kalurikolhoosi Kaberneeme osakond.
Ruy Ramos
Ruy Ramos (jaapani keeles ラモス 瑠偉 Ramos Ruy; sündinud 9. veebruaril 1957 Rio de Janeiros) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–1995 32 mängu ja lõi 1 värava.
Itäkeskuse metroojaam
Itäkeskuse metroojaam (soome keeles Itäkeskuksen metroasema; rootsi keeles Östra Centrums metrostation) on üks Helsingi metroo 17 jaamast. Asub Vartiokylä Itäkeskuses linnaosas Helsingi idaosas. Jaam asub Siilitie ja Myllypuro metroojaama vahel. Itäkeskuses hargneb Vuosaari ja Mellunmäki haruks.
See avati 1. juunil 1982.
Codex purpureus Rossanensis
Codex purpureus Rossanensis on 6. sajandist pärit käsikirjaline kreekakeelne evangeliaar, mis on kirjutatud purpurpärgamendile ja illumineeritud.
Codex purpureus Rossanensis ' t säilitatakse Rossano katedraalis Itaalias.
2015. aastal kanti Codex purpureus Rossanensis UNESCO maailma mälu registrisse.
Käsikiri
Käsikirja pärgamendilehed mõõdus 30,7×26 cm on köidetud raamatuks, algselt umbes 400 leheküljest on säilinud 188. Pärgament on värvitud purpurseks. Pikka aega arvati, et värv on Tüürose purpur, kuid 2016. aastal selgitati välja, et värv ei sisalda bromiini, vaid ortseiini ja on seega samblikuvärv orsell.
Tekst
Bütsantsis kasutusel olnud kreeka untsiaalis kirjutatud tekst on paigutatud lehele kahes veerus, kummaski 20 rida. Esimesed kolm rida incipit-leheküljel (evangeeliumi algus) on kirjutatud kuldtindiga, ülejäänud hõbedaga. Tekst on kirjutatud scriptio continua viisil, st puuduvad sõnavahed, tsesuurid, rõhud, kirjavahemärgid, välja arvatud lõiku lõpetav punkt. Kirjutaja on teadmata.
Säilinud on Matteuse evangeelium tervikuna, samuti peaaegu terve Markuse evangeelium, millest puuduvad vaid salmid Markuse 16:14-20. Lisaks on käsikirjas osa Eusebiuse kirjast Copianusele pühakirja konkordantside teemal.
Päritolu ja dateerimine
Käsikirja on 1846. aastal kirjasõnas esmamaininud ajakirjanik Cesare Malpica. 1879. aastal uurisid Rossano codex purpureus ' t teaduslikult saksa teadlased Oscar von Gebhardt ja Adolf Harnack, kes juhtisid sellele rahvusvahelise kultuuriavalikkuse tähelepanu.
Faksiimile
Käsikirjast on antud välja kaks faksiimilet, üks Saksamaal (Akademische Druck- u. Verlagsanstalt, 1985) ja teine Itaalias (Salerno Editrice, 1985-1987).
Kurenurme külanõukogu
Kurenurme külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1960.
Kurenurme külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Linnamäe vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Kurenurme külas.
1954 juunis liideti Kurenurme külanõukoguga likvideeritud Vaabina külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides kolhoosid "Punane Täht", "Punalipp" ja "Pioneer". Külanõukogu keskus asus Vaabina külas.
Seoses Antsla rajooni likvideerimisega liideti Kurenurme külanõukogu 1959 veebruarist Võru rajooniga.
1960 oktoobrist Kurenurme külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium jagati Sõmerpalu külanõukogu ja Urvaste külanõukogu vahel nii, et "Punalipu" kolhoosi ja Sõmerpalu sovhoosi alad liideti Sõmerpalu külanõukoguga ning "Pioneeri" kolhoosi territoorium Urvaste külanõukoguga.
Robert Pszczel
Robert Pszczel (sündinud 24. septembril 1962 Varssavis) on Poola päritolu diplomaat ja poliitik. Ta on alates 2010. aastast Moskva NATO Infobüroo direktor.
Pszczeli kinnitusel saab 90% venelastest uudiseid riiklike teabekanalite vahendusel ning võib väita, et Venemaale on naasnud vanad külma sõja aegsed müüdid.
Pszczel on abielus, peres on kaks last.
Tamswegi ringkond
Tamswegi ringkond (saksa Bezirk Tamsweg) on ringkond Austrias Salzburgi liidumaal. See kattub Lungau piirkonnaga.
Lungau platoo asub Kesk-Ida-Alpides, seda piiravad Kõrg-Tauerni mäestik läänes, Madal-Tauern põhjas ja Gurktali Alpid (Nocki mäed) lõunas.
Piirkonda eraldab Pongau piirkonnast Madal-Tauernit ületav Radstadti Tauerni kuru. Lõunas viib Katschbergi kurumaantee naaberliidumaale Kärntenisse. 1974. aastast läbib Tauern Autobahn mõlemad mäestikud Tauerni maanteetunneli ja Katschbergi tunneli kaudu. Idas voolab Muhri lähedalt algav Muri jõe ülemjooks Murau suunas Steiermargi liidumaal, selle kõrval on kitsarööpmeline Taurachi raudtee ja Muri oru raudtee.
Mõningase alpikarjamajanduse kõrval sõltub Lungau suuresti turismist.
Haldusjaotus
Ringkond on jaotatud 15 vallaks (Gemeinde), millest 3 on alevvallad (Marktgemeinde).
Alevvallad:
Vallad:
tühi|600px|Ringkonna haldusjaotus
Roger Cicero
Roger Marcel Cicero Ciceu (6. juuli 1970 Berliin – 24. märts 2016 Hamburg) oli Saksamaa laulja.
pisi|vasakul|Roger Cicero 2014. aastal 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Saksamaa lauluga "Frauen regier'n die Welt".
Vaksiklased
Vaksiklased (Geometridae) on liblikate sugukond.
Vaksiklaste eestikeelne nimetus tuleneb sellest, et nende röövikud liiguvad vaksates.
Röövikud võivad moodustada niiti, mille otsas puulehtedelt end alla lasta ja seejärel seda niiti pidi üles ronida.
See on suur sugukond – kokku umbes 26 000 liiki 2000 perekonnas. Neist elab Eestis umbes 300 liiki.
Klassifikatsioon
Vaksiklaste sugukonna süstemaatika pole päris selge. Praegu liigitatakse sugukonda järgmised liblikate alamsugukonnad:
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Geometridae seisuga 06.02.2014.
Wörthi järv
Wörthi järv (Wörthersee, sloveeni Vrbsko jezero) on järv Lõuna-Austrias Kärnteni liidumaal. Populaarne suplusjärv on suviti peamine turismisihtkoht.
Wörthi järv on Kärnteni suurim järv. See on piklik, umbes 16,5 km pikk ja 1,5 km lai ning ulatub Kärnteni pealinnast Klagenfurdist idas Veldeni laheni läänes. Klagenfurdi nõos paiknedes külgnevad selle kaldad põhjas ja lõunas Gurktali Alpide ja Karawankide jalamiga, mis on kaetud tihedate metsadega, mille kohal on näha lumiseid Alpide tippe. Järve vesi on iseloomulikku sinirohelist värvi ja läbipaistev.
Wörthi järve ja selle nõo Kärnteni keskosa jalamil moodustasid viimasel jääajal suuresti liustikud. Järv on mitme saare ja poolsaarega kolme ossa liigendatud. Lääneosa ulatub Veldenist Pörtschachini, keskmine osa ulatub Pörtschachist Maria Wörthini ja idaosa ulatub Maria Wörthist Klagenfurdini. Järve suubub arvukalt ojasid; selle ainus väljavool on tehislik Glanfurdi oja idas, mis suubub Glani ja Gurki lisajõgede kaudu lõpuks Drava (Drau) jõkke.
Põhjakallas on peamiste kuurortlinnade Krumpendorfi, Pörtschachi ja Veldeni poolt tihedalt täis ehitatud. Kiirtee Süd Autobahn ja raudteeliin hõivavad järskude küngaste ja kalda vahelise kitsa riba. Lõunakallas on vaiksem ja vähemarenenud.
Veepind (epilimnion) võib suviti tõusta kuni 25 °C-ni. Talviti on piirkond sageli kaetud lumega ja umbes iga 10 aasta järel külmub järv üleni, meelitades ligi arvukalt uisutajaid. Wörthi järve loomastikus domineerivad tavaliselt alpijärvedes leiduvad kalad. Tavalisimad liigid on haug (Esox lucius) ja merisiig (Coregonus lavaretus).
Nimi
Esmamainituna 1143. aasta dokumendis kui Werdse, pärineb järve nimi järve saartelt, eeskätt Maria Wörthilt, mis on poolsaar Glanfurdi väljalaske rajamisest 1770. aastal. Teised saared on Schlangeninsel ja Kapuzinerinsel; endine saar Maria Loretto on tänapäeval ka poolsaar. 19. sajandini kutsuti järve "Werdersee" (vrd vanaülemsaksa weride 'saar' või 'saareke'), s.o. 'saarejärv', kuid ka Klagenfurdi järv või Veldeni järv (sloveeni Vrbsko jezero).
Narmas-rosettsamblik
Narmas-rosettsamblik  (Physcia leptalea, sünonüüm Physcia semipinnata) on samblikuliik.
Wörthi järv
Turism
19. sajandi alguses oli soistel kallastel vaid käputäis vaeseid talupoegi. Austria lõunaraudtee (Südbahn) avamine 1863. aastal Klagenfurti, hiljem piki põhjarannikut Villachini, muutis Wörthi järv kiiresti Viini aadli ja jõuka kodanluse suviseks eksklusiivseks pelgupaigaks. Eriti Velden ja Pörtschach arenesid peamisteks turismikuurortideks.
Narmas-rosettsamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Wörthi järv
Turism
Tänini teevad vahemereline kliima ja puhas, soe vesi Wörthi järvest suviti populaarse turismisihtkoha. Kuigi järve ümbruse piirkonda on nimetatud Austria Monte Carloks, on Wörthi järve ümbruse turism viimastel aastakümnetel kannatanud tugeva konkurentsi tõttu alates Reisipaketid kuni odavamate ülemere sihtkohtadeni. Vastusena on paljud kohalikud ettevõtted püüdnud keskenduda sellistele niššidele nagu kvaliteetne turism, pereturism või golfi- ja ratsutamispuhkus.
Transport
Kiirtee A2 Süd Autobahn (E66) Viinist Itaaliasse läheb piki järve põhjakallast, nagu ka maantee B83 Kärntner Straße, mis ühendab Klagenfurti Villachiga, ja raudteeliin Südbahn Viinist Veneetsiasse. Põhjakaldal on ka jalgrattatee. Suviti ühendavad suurimaid asulaid reisilaevad. Erakätes mootorpaatide arv on kvoodisüsteemiga rangelt piiratud, et piirata keskkonnakahju ja ohtu ujujatele.
Biograafiad (Mo)
Biograafiad (Mo) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Mo".
Lagedi (Lohusuu)
Lagedi on endine küla Peipsi järve looderannikul Lagedi oja suudmes.
Landenne
Landenne (endine nimi Landenne-sur-Meuse) on prantsuskeelne asula Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Andenne'i vallas.
Lagedi (Lohusuu)
1965. aastal rajati külla Tartu Spordiveteranide Klubi puhkekodu (praegu Tartu Spordiveteranide Koondise Lagedi puhkebaas).
1977. aastal liideti küla Lohusuu alevikuga.
Landenne
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Landenne omaette vald.
Asulad
Besmes, Bois Moreau, Calle, Chant d'Oiseaux, Chaudemont, Coria, Lengien, Loysse, Mostombe, Petit-Waret, Saint-Mort, Troka, Velaine.
pisi|tühi|Landenne
Anaxagoras
pisi|Anaxagoras kujutatuna Ateena Rahvusliku Ülikooli freskol Anaxagoras (umbes 500 eKr – 428 eKr) oli kreeka filosoof, materialist. Sündinud Klazomenai linnas, õpetas täiskasvanuna Ateenas. Oli suure Ateena riigijuhi Periklese lähedane sõber. Pidi Ateenast jumalateotamises süüdistatuna põgenema.
Anaxagorase filosoofia kohaselt on materiaalne maailm ühtne, kõik sisaldub kõiges. Kõik antud kvaliteediga aineosakesed on lõpmatult edasi jagatavad – nähtus, mida nimetab homöomeeriaks. Ainus teistega segunematu, puhas aine ja jõud on mõistus, mis on esile kutsunud maailma kujundava liikumise. Tema õpetusest leidub ka ideid astronoomia ja matemaatika alalt.
Kõola külanõukogu
Kõola külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Vaimastvere vallas. Külanõukogu keskus asus Kõola külas.