cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael IX Palaiologos
Katalaanide edasine saatus
Katalaanide rüüstamine jättis Bütsantsi keisririigi varemeisse ning see ei võimaldanud Väike-Aasiat tagasi vallutada. Türklased aga jätkasid kohe pärast Katalaani kompanii lahkumist oma vallutusi. Bütsants pidi lisaks loobuma 1307. aastal mitmetest linnadest Bulgaaria kasuks. Bütsantsi ajaloolaste sõnul oli Traakia muutunud “sküütide kõrbeks". Riigi rahaline seis oli veelgi halvem, kui enne katalaanide tulekut. Ajaloolased hindavad, et keiser andis kompaniile ligi miljon hypepyron 'it, mida on palju rohkem, kui oli Bütsantsi aastane sissetulek. Sellise kulutuse katmiseks tuli Bütsantsi raha uuesti 1304. aastal devalveerida. Andronikos suurendas veelgi makse. Loodi ka uusi makse, et katalaane rahastada.
Türklaste kindlus Traakias
Pärast katalaanide lahkumist 1314. aastal sattus Traakia türklaste rüüstamise alla. Varem olid nad rüüstanud koos katalaanidega Makedooniat ja Kesk-Kreekat. Saagiga Anatooliasse naastes palusid nad luba läbida Bütsantsi alasid, mida Andronikos II neile ka võimaldas, ent kuuldes väheste türklaste suurest sõjasaagist, otsustas ta ilma ette teatamata neile kallale tungida ja sõjasaak endale võtta. See plaan aga ebaõnnestus Bütsantsi väejuhtide hooletuse ning liiga aeglase ja avatud rünnaku tõttu. Bütsantslaste plaanist aru saades vallutasid nad esimese ettejuhtuva Bütsantsi kindluse ning seadsid end seal sisse. Väike-Aasiast abi saanuna hakkasid nad keisririiki rüüstama.
Michael IX tuli hakata koguma uut armeed, kuhu värvati kõiki, keda saadi. Armee enamuse moodustasid Bütsantsi talupojad. Selle väega asuti türklaste tugipunkti piirama. Bütsantslased olid oma edus kindlad, sest türklastel oli kõigest 1300 ratsaväelast ja 800 jalaväelast. Kuid Bütsantsi talupojad, nähes türklaste ratsaväge, jooksid kohe laiali. Seejärel lagunes ka ülejäänud Michael IX vägi. Kui keiser proovis mingisugust korda luua, ei kuulanud teda enam keegi. Michael IX põgenes meeleheites, pisarates ja raevununa. Kirjelduste järgi mõtles ta vaid, et tegu on jumala kättemaksuga vanade ja uute pattude eest. Paljud Bütsantsi aadlikud langesid koos keisririigi riigikassaga, keiserliku krooni ja telgiga türklaste kätte. Türklaste väejuht Halil asetas võidu järel Bütsantsi basileuse krooni omale pähe.
Olukorra päästis noor ja andekas väejuht Philes Palaiologos, kes palus keisrilt luba alustada iseseisvalt uute vägede värbamist ja minna nendega türklaste vastu. Kehaehituselt nõrk, ent tahtejõuline Philes, valinud välja väikse, kuid kõige võitlusvõimelisematest meestest koosneva üksuse, purustas Xirogypsuse jõe ääres 1200 türklast, kes olid naasmas värske sõjasaagiga oma kindlusesse. Pärast seda, kui Genova sõlmis Bütsantsiga liidu, sunniti ka kindlus keisririigile alistuma.
Michael IX väejuhina
Keiser Andronikos II lammutas suures osas oma valitsemise ajal Bütsantsi sõjaväe. Ta pidas regulaararmee ülalpidamist põhjendamatult kalliks ning ebaotstarbeliseks. Keisri hinnangul võis regulaararmee ülesandeid täita sama edukalt ja odavamalt ka palgaarmee. Vajalikud sammud viidi ellu ning peagi oli Bütsantsi oma armee kaotatud ning riiki kaitsesid välismaalastest palgasõdurid. Bütsantsi väejuhid ei suutnud aga oma uute sõdurite argust, ahnust ja mässumeelsust ohjeldada, mis mitmel juhul muutus keisririigile endale otseselt kahjulikuks.
Michael IX allus kuulekalt oma isale, kuid ta ei suutnud uue armeega olulisi võite saavutada. Michael IX alluvuses saavutas ainsana suure võidu Philes Palaiologos, kes loobus ka täielikult palgasõduritest ja talupoegadest. Michael IX sõjalised ebaõnnestumised ei tulnud ilmselt tema oskamatusest, vaid olid pigem Andronikos II hukatuslike reformide paratamatud tagajärjed.
Eraelu
pisi|[[Andronikos III Palaiologos]]
Perekond
1288. aastal kihlus Michael IX Catherine de Valois-Courtenayga, kes oli Ladina keisri tiitli pärija. Abielu pakkus välja keiser Andronikos II, kõrvaldamaks ohtu, et ladinlased asuvad enda keisririiki taastama. Teiseks soovis ta sellega parandada suhteid paavsti ja teiste Euroopa monarhidega, kes ähvardasid alustada uut ristisõda Bütsantsi vastu. Pärast mitmeid aastaid kestnud läbirääkimisi ning Prantsuse kuninga vastuseisu loobuti 1295. aastal liidust, mil Michael IX oli juba abielus.
Andronikos II-l oli Michael IX jaoks valikus lisaks Catherine de Courtenayle veel mitmu kandidaati. Näiteks saadeti abieluettepanekud Sitsiilia ja Küprose õukondadesse. Mingil ajal arvati, et Michael abiellub Sitsiilia kuninga Frederick III (või II) õe Yolandaga, kuid seda ei juhtunud. Lisaks pakkus Epeirose despoot Nikephoros I Komnenos Dukas Michaelile oma tütart Thamarat, kuid seegi ei jõudnud sõnadest kaugemale.
Viimaks saatis keiser Andronikos II saatkonna kuningas Levon II jutule Kiliikia Armeenia kuningriiki. Kuigi esimene saatkond sattus piraatide kätte ning nad kohale ei jõudnud, saatis keiser peagi uue teele, mida juhtisid Theodoros Metochites ja patriarh Ioannis XII. Nende eesmärk oli paluda kuninga tütre Rita kätt. Levon II-ga jõuti kokkuleppele ning saatkond naasis Konstantinoopolisse koos printsess Ritaga. 1294. aasta 16. jaanuaril sõlmiti Hagia Sophias Michael IX ja Rita, kelle nimeks Bütsantsis sai Maria, abielu. Mõlemad olid toona 16-aastased. Paaril sündis kaks poega ja kaks tütart.
Michaeli ema oli Ungari kuninga Istvan V tütar Anna. Andronikos II abiellus temaga 1272. aasta 8. novembril. Anna suri 1281. aastal vaid 22-aastaselt. Kuigi see oli Andronikose isa Michael VIII korraldatud poliitiline abielu, oli see õnnelik ning Andronikos oli väga löödud oma abikaasa surmast.
pisi|Keisrinna Irene 1284. aastal abiellus Andronikos II diplomaatilistel kaalutlustel Montferrat’ hertsogi William VII tütre Yolandaga (itaaliapäraselt Violante). Abielu võimaldas Andronikosel kindlustada endale Tessaalia troon. Tüdruk, olles 11-aastane, saabus Konstantinoopolisse 1284. aastal. Abielludes võttis ta vastu õigeusu ning tema nimeks sai Irene. Sellest abielust oli Michaelil viis poolvenda ja kaks poolõde.
Lisaks oli Michael IX vähemalt kolm ebaseaduslikest suhetest sündinud poolõde.
Andronikos III Palaiologos ja Manuel Palaiologos
Michael IX vanem poeg Andronikos (tulevane keiser Andronikos III) sai varakult juba despoodi tiitli ning keiser Andronikos II kavatses ta juba varakult trooniga siduda, et tagada dünastia järjepidevus. Seda ta ka 1316. aastal tegi, määrates Andronikos III oma teiseks kaasvalitsejaks Michael IX kõrval. Andronikos III osutus väga ambitsioonikaks ning ta kartis, et jõuab ainuvalitsemiseni väga hilja.
Noor Andronikos oli Konstantinoopolis skandaalselt kuulus oma armuseikluste poolest. Ühte armukesse oli prints kiindunud rohkem kui oma abikaasasse ning ta veetis temaga enamik õhtuid. Andronikos Noorem muutus väga armukadedaks ja kahtlustavaks. Ta arvas, et armukesel on tekkinud salapärane austaja. Prints lasi oma ihukaitsjatel naist jälgida ning andis käsu teised kosilased tappa. 1320. aasta ühel pimedal ööl läks aga Andronikose noorem vend Manuel selle armukese juurde. Ihukaitsjad, kes printsi ära ei tundnud, peksid ta surnuks. Kuigi ajaloolase David Vseviovi järgi oli Manuel vanem poeg, siis teiste allikate järgi oli tegu siiski Michael IX teise pojaga. Poja kaotus oli Bütsantsi allikate järgi Michael IX surma põhjus. Nende sündmuste järel tõusis troonipärijaks ja ainsaks kaasvalitsejaks Michael IX poeg Andronikos Noorem.
Suhteid keisrinna Irenega
1281. aastal suri keisrinna Anna ning keiser Andronikos II abiellus 1284. aastal Montferrato Yolandaga, kes sai Bütsantsis endale nimeks Irene. Michael IX ja tema vend Konstantinos olid vaid mõned aastad nooremad kui nende kasuema. Irenes kujunes ambitsioonikas ja intriigitsev naine. Andronikosel ja Irenel sündis seitse last, kellest elama jäid Johannes Palaiologos (sündinud 1286), Theodoros Palaiologos (sündinud 1291), Demetrios Palaiologos (sündinud 1297) ja tütar Simonis Palaiologina (sündinud 1294). Irene polnud rahul, et tema kasupoeg Michael IX pärib ainuisikuliselt terve Bütsantsi keisririigi. Keisrinna suhtus Michaeli põlgusega ning püüdis oma lapsi troonile tuua.
Nikephoros Gregoras on kirjutanud, et Irene käis pidevalt Andronikos II peale, et keiser pärandaks riigi, kas nende ühisele pojale või jagaks riigi võrdselt kõigi laste vahel ära. Andronikos keeldus ning viitas, et ei saa rikkuda riigi sajandite pikkuseid traditsioone ja seaduseid. Keisrinna vihastas selle peale kohutavalt ning vihjas isegi abikaasale, et ei soovi elada, kui ei näe oma eluajal enda poegadel väljavaateid valitsemiseks. Keisrinna proovis Andronikost meelitada ka muud moodi. Näiteks proovis ta keelitada abikaasat oma võluvusega, hoides samal ajal end keisrile kättesaamatuna, kuid seegi ei õnnestunud.
Pärast üht tüli abikaasaga, lahkus Irene koos poegadega Konstantinoopolist ning suundus Thessaloníkisse. Keiserliku paari tüli lõppes alles keisrinna surmaga 1317. aastal. Enne surma häbistas Irene end sellega, et rääkis avalikult oma abielu intiimsetest ja häbiväärsetest üksikasjadest.
Surm
Michael IX suri 1320. aasta 2. oktoobril Thessalonikis. Kaasaegsete sõnul oli surma põhjuseks asjaolu, et samal ajal olid surnud järjest tema tütar Anna ja poeg Manuel. Viimane tapeti kogemata tema vanema venna Andronikose käsul. Michael IX ei suutnud neid traagilisi teateid taluda ning suri.
Nikephoros Gregoras kirjutab: Kui despoot Manuel suri oma haavadesse ja kuuldus sellest Thessalonikisse keiser Michael IX jõudis, siis tabas see tema süda sügavamalt kui ükski nool, [---] mis mõne aja pärast viis ta hauda."
Ühe teadmata nimega Bütsantsi krooniku järgi maeti Michael IX Thessalonikisse.
Kirik
pisi|Hagios Demetrios [[Thessaloníki|Thessalonikis]] Michael IX oli tuntud oma vagaduse ja kirikule pühendumise poolest. Oma elu viimasel perioodil, mil ta elas Thessalonikis, andis ta korralduse taastada Hagios Demetriose kirik (Thessaloniki kaitsepühakule, pühale Demetriosele pühitsetud kirik), mille 1185. aastal normannid peaaegu täielikult hävitasid.
Aastate jooksul andis Michael välja suurel hulgal kirikukorraldusi ehk krüsobulle (kuldne pitser). Olulisemad on Ivironi (1310), Hilandari (märts 1305) ja Brontochioni kloostrite krüsobullid, millest kaht esimest olid katalaanid enne Aprose lahingu kaotust kõvasti rüüstanud. Michaeli väljaantud dokumentide järgi olid nende kloostrite mungad vabastatud paljudest maksudest ja lõivudest, sealhulgas toidu ja joogi tarnimisest riigile. Ivironi kloostri krüsobullas märkis Michael IX oma rolli riigis ja ühiskonnas kui “alamate ühiste hüvangute eest seisev kaitsepühak".
Lootsi tänav
Lootsi tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Ferenc Puskási nimeline staadion
Ferenc Puskáse nimeline staadion (ungari keeles Puskás Ferenc Stadion) on mitmeotstarbeline staadion Ungari pealinnas Budapestis.
Tänapäeval kasutatakse Ungari jalgpallikoondise koduväljakuks olevat staadioni peamiselt jalgpalli mängude läbiviimiseks.
Staadionil on toimunud 1966. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus ja 1998. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus.
Prantsusmaa Rahvuskaart
Prantsusmaa Rahvuskaart (prantsuse keeles Garde nationale) on Prantsusmaa sandarmeeria.
Jaanus Strickholm
Jaanus Strickholm (sündinud 5. juulil 1971 Pärnus) on eesti sõudja, Arvo Strikholmi vennapoeg.
Lõpetas 1989 Pärnu 4. keskkooli. Aastast 2002 ettevõtja.
Hakkas sõudma 1986 Mati Villsaare juhendamisel.185 cm, 94 kg.
Krabi (arhitektuur)
Krabi (saksa keeles Krabbe, prantsuse keeles crochet), ka ronileht (saksa Kriechblume) on gooti arhitektuuris esinev lehe- või pungataoline plastiline element näiteks tornitippude, vimpergide, viilude, fiaalide ja portaalide kantidel. Krabi võib olla väljapoole lahtirulluva lehe või punga kujuline; seda kasutati geomeetrilisi arhitektuurivorme elavdava orgaanilise elemendina. . Krabidega ääristatud vorm (fiaal, ehisviil) lõpeb reeglina ristlillikuga.
Eesti keskaja arhitektuuris on ainuke ümarplastiline näide krabidega kaunistatud fiaalid Oleviste kiriku Maarja kabeli välisseinal, tugipiitade niššides ning tugipiitade tipus. Ronilehemotiivi leiab küll reljeefidena, näiteks sakramendiniššide ehisviilude kaunistustena Kuressaare linnusekabelis, Tallinna Toomkirikus, Niguliste kirikus ja Oleviste kirikus , mõnedel aknapalenditel ja silluskividel, ning Suure Rannavärava reljeefil vapikilbi ehisraamistuses. Väga lihtsad ümmarguste pungade kujulised krabimotiivid raamivad Tartu Jaani kiriku pseudotrifooriumi baldahhiine. Ronilehe motiivi on rakendatud ka siinses uusgootikas.
Sõnavara
Krabimotiivi on mõnes kohas nimetatud ka mugul.
Holiday (film)
"Holiday" on 2014. aasta India film.
Kičevo
Kičevo (makedoonia keeles Кичево, albaania keeles Kërçovë) on linn Põhja-Makedoonia lääneosas, Kičevo omavalitsuse keskus.
Linn asub orus Bistra mäe kagupoolsete nõlvade lähedal Ohridi ja Gostivari linnade vahel. Pealinn Skopje jääb 112 km kaugusele.
Linnas sündinud tuntud isikuid:
AS Eolane Tallinn
AS Eolane Tallinn on Eesti elektroonikatootmisettevõte, prantsuse kontserni Éolane tütarettevõte.
Ettevõte on aastast 2012 pankrotti läinud AS-i Elcoteq Tallinn õigusjärglane.
Eolane'i tootmishooned asuvad Tallinnas Lasnamäel aadressil Peterburi tee 49
2018. aastal oli ettevõtte käive 68 mln eurot ja kasum 1,6 mln eurot.
Eduard Tuppits
Eduard Tuppits (21. aprill 1885 Viljandi – 10. veebruar 1938 Narva) oli eesti seltskonnategelane.
AS Eolane Tallinn
Ettevõttes töötab üle 500 inimese.
Eduard Tuppits
Ta oli Keila-Joal vürst Volkonski koduarst, teenis raudteel Tallinnas ja Narvas (raudteeambulantsi velsker).
AS Eolane Tallinn
Hoone arhitekt on Tõnis Tarbe, ehitas Tallinna Ehitustrust OÜ, hoone omanik on Capital Mill. Ruumide pindala on 111 000 m2.
Eduard Tuppits
Eduard Tuppits oli raudteelaste hoolekandeseltsi Narva osakonna esimees, Narva riigiteenijate ühingu esimees, Narva teatri direktor ja Narva linnavolinik.
Ta maeti Tallinna Rahumäe kalmistule.
Tallinna all-linn
All-linn on Tallinna Kesklinna linnaosa Vanalinna asumi allasum, osa Tallinna vanalinnast. See piirneb Tallinna linnamüüriga.
All-linna nimetus tuleb kõrvutamisest Toompeaga, mis kõrgub all-linna kohal.
Lainjas kaksikhammas
Lainjas kaksikhammas (Dicranum polysetum) kaksikhambaliste sugukonda kuuluv sammaltaim.
Tallinna all-linn
Vanalinna asumi all-linna allasumi tänavad
Aida tänav, Apteegi tänav, Bremeni käik, Börsi käik, Dunkri tänav, Gümnaasiumi tänav, Harju tänav, Hobusepea tänav, Katariina käik, Kinga tänav, Kooli tänav, Kullassepa tänav, Kuninga tänav, Laboratooriumi tänav, Lai tänav, Lühike jalg, Munga tänav, Mündi tänav, Müürivahe tänav, Niguliste tänav, Nunne tänav, Olevimägi, Oleviste tänav, Pagari tänav, Pikk jalg, Pikk tänav, Pühavaimu tänav, Raekoja plats, Raekoja tänav, Rataskaevu tänav, Rüütli tänav, Saiakang, Sauna tänav, Sulevimägi, Suur-Karja tänav, Suur-Kloostri tänav, Suurtüki tänav, Tolli tänav, Vaimu tänav, Vana turg, Vana-Posti tänav, Vanaturu kael, Vene tänav, Viru tänav, Voorimehe tänav, Väike-Karja tänav, Väike-Kloostri tänav.
Lainjas kaksikhammas
Lainjas kaksikhammas on hele- või oliivroheline 4–12 cm kõrguse muruna kasvav sammal. Lehed on lantsetja või piklik-ovaalse alusega ja ahenenud ühtlaselt teravaks tipuks.
Tallinna all-linn
Vanalinna asumi all-linna allasumi tänavad
pisi|Osa Tallinna linnamüürist säilinud tornidega pisi|300px|Tallinn 17. sajandi keskel. [[Adam Oleariuse gravüür]] pisi|Tallinna vaade 19. sajandi lõpukümnendil
Lainjas kaksikhammas
Eoskuprad mitmekaupa periheetsist. Eosed kahvatukollased, läbimõõduga 12–14 µm, valmivad suve lõpus või sügisel.
Tallinna all-linn
Ajalugu
Tallinna all-linn ehk pärislinn (ladina keeles suburbium) on Toompea ja mere vahelisel alal asuv ning Tallinna vanalinna piirkonda hõlmav asumipiirkond, mis kujunes välja alates 13. sajandist Tallinna linna ja Põhja-Eesti, Taani kuninga asehalduri ja Liivimaa ordu võimukeskuse Toompea Väikest linnust ümbritseval maa-alal. Linna ümbritsevad maad olid läänistatud Taani kuninga ja hiljem Liivimaa ordu vasallidele. Keskaegne Tallinn oli jagatud kaheks eraldi linnaks: all-linnaks ja Toompeaks. Kuna suhted all-linna linnakodanike esinduse Tallinna rae ja Toompeal asuva Liivi Ordu valitsejate vahel polnud alati sõbralikud, siis eraldas neid kahte linnaosa väravatornidega kaitsemüür. Ööseks lukustati linnaväravad Pika jala väravatornis ja Lühikese jala väravatornis, nii et all-linnast ei pääsenud Toompeale ega vastupidi. Toompead ja all-linna eraldavat müüri nimetati Vaenumüüriks ehk Usaldamatuse müüriks. Toompea oli võimukeskus, kus elasid vaimulikud ja aadlikud. Ametlikult ühendati kaks linna alles 1889. aastal. Tallinna all-linn paiknes keskajal Toompea ja sadama vahelisel alal ning kujutas endast linna põhiosa, kus valitses Lübecki õigus ning elasid peamiselt linnakodanikest kaupmehed ja käsitöölised, linna valitses Tallinna raad. Siiski ei valitsenud Tallinna raad kogu Toompead ümbritsenud maa-ala. 1348. aastast Taani kuningas Valdemar II poolt kindlaksmääratud all-linna ja Toompea maade piiride kohaselt loovutas raad Toompeast Kopli lahe pool asuvad maad Liivimaa ordule ning Kassisaba asum oli aastail 1348–1870 Toompea eeslinn. Vastutasuks vabastas ordumeister Tallinna linna kohustusest osaleda sõjaretkedel.
Lainjas kaksikhammas
Lainjas kaksikhammas kasvab erinevates metsakooslustes, ja rebades maapinnal. Eestis väga sage.
Eesti Punase nimestiku andmetel ohuvälises (8) kategoorias.
Tallinna all-linn
Tänavavõrgustik
All-linna tänavate struktuur kujunes välja stiihiliselt, ilma igasuguse planeerimiskavata. Põhirõhk oli väljakujunenud peamistel ühendusteedel, mis muutusid ajapikku tänavateks. Seepärast meenutab all-linna tänavavõrk esmapilgul korrapäratut labürinti, millele on omased mitmed maanteede ajast pärinevad tänavate sujuvad hargnemised.
Raekojast 70 m idas paikneb linna keskmeks olev pikliku väljaku kujuline Vana turg, kust lähtub viis tänavat:
Keskaegse Tallinna peatänavaks kujunes aga Pikk tänav, mis viis Toompealt sadamasse. Selle ääres paiknesid kõik tähtsamad ühiskondlikud hooned nagu Suurgildi hoone, Mustpeade vennaskonna hoone, Olevi ja Kanuti gildi hooned. Neist enamik on suuremal või vähemal määral keskaegsel kujul säilinud. Erandiks on ainult Kanuti gildi hoone, mis asendati 1860. aastatel Tudori stiilis hoonega. Pikk tänav kujutab endast Toompealt laskuva Pika jala pikendust ning ta lõpeb linnamüüri põhjaküljel paikneva Suure Rannaväravaga, mis asus tolleaegse sadama lähedal. Raekoja platsi ühendavad Pika tänavaga kolm lühikest tänavakest: Kinga ja Mündi tänav ning Püha Vaimu kiriku lääneseinaga piirnev ainult jalakäijatele mõeldud Saiakang.
pisi|Tallinna Niguliste kirik pisi|Oleviste kirik
All-linna kirikud
All-linnas oli keskajal neli eraldiseisvat kirikut ja kaks kloostrit:
pisi|Tallinna Raekoja plats pisi|Tallinna raekoda
All-linna majandus
Tallinna reaalseks edasiviivaks jõuks olid just all-linna linnakodanikud, kuna Toompea oli ainult maa-aadlike elukoht ja valitsejaresidents. Tolleaegse nimega Reval sai linn 13. sajandi keskel Lübecki linnaõigused, kuid Hansaliidu liikmeks sai linn umbes 30 aastat hiljem. Hansaliit oli keskaegse Põhjamere ja Läänemere suurim kaubandusliit, mille haare ulatus Londonist Novgorodini ja Bergenist Veneetsiani. Kuid mitte hansaliitu kuulumine ei pannud veel alust Tallinna legendaarsele rikkusele, rikkaks sai Tallinn 14. sajandi keskel, kui Tallinnas hakkas kehtima transiitkaubandust piirav otsekauplemise keeld. Keeld tähendas, et Lääne kaupmeestel oli keelatud kaubelda otse Vene kaupmeestega, vahendajateks pidid olema kohalikud kaupmehed. Kaup, mis liikus läänest itta oli peamiselt sool, vastupidises suunas liikusid aga karusnahad, vaha, mesi ja lina. Keskajal tavatseti öelda, et Tallinn on soolale ehitatud – nimelt saadi soolast suurimaid kasumeid ja järelikult maksti ka suurimaid makse. Tallinna õitseaeg jääb ajavahemikku 14. sajandi keskpaigast kuni 16. sajandi lõpuni, mil seoses Liivi sõja, katkuepideemiate ja ikaldustest tingitud näljaga vähenes linna elanikkond drastiliselt.
Munk-nunn-katusekate
pisi|Munk-nunn katusekate
Munk-nunn katusekate on peamiselt keskajast tuntud tarind, milles kasutatakse poolringikujulise ristlõikega, kuid kahe erineva kujuga telliseid. "Nunnad" kinnitatakse näsade abil roovitisele "selili" (kumer külg allapoole), "mungad" – kummuli (kumer külg ülespoole) "nunnade liitejoonele".
Armeenia rästik
Armeenia rästik (Vipera xanthina) on maoliik.
Klassifikatsioon
Aastal 1985 klassifitseeriti armeenia rästikul kaks alamliiki :
Käesoleval ajal armeenia rästikul alamliike ei ole.
Kirjeldus
Armeenia rästik kasvab kuni 1,5 m pikkuseks. Kere värvus on neil valdavalt hallikaspruun, mida ilmestavad suured tumedamad laigud.
Levila
Nende looduslikeks elupaikadeks on valdavalt Kreeka ja Kreeka saarestikes paiknevad saared: Symi, Kos, Kalymnos, Leros, Lipsi, Patmos, Sámos, Chíos ja Lesbos, Anatoolia põhjaosa (Kayseri) jt ning Türgi.
Šifoon
Šifooni kasutatakse pidulike kleitide ja pluuside, samuti rätikute ja sallide õmblemiseks. 50 × 50 cm pindalaga šifoonrätik on nii õhuke, et kokku pannes mahub see rusikasse. Šifooni kasutatakse sageli tantsurõivastes ja -rätikutes, sest kangas on isegi suure koguse puhul kerge, samas koe tiheduse tõttu hea õhutakistusega, nii et õhku visatud rätik mitte ei kuku maha, vaid laskub aeglaselt hõljudes.
Armeenia rästik
Toksilisus
Armeenia rästikud on inimese suhtes mürkmadudeks liigitatavad.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Vipère ottomane seisuga 08.12.2013.
Băile Tușnad
Băile Tușnad (ungari keeles Tusnádfürdő) on linn Rumeenias Transilvaanias Harghita maakonnas.
Băile Tușnad on elanike arvu poolest kõige väiksem linn Rumeenias.
Băile Tușnad oli aastatel 1952–1960 Madjarite autonoomse piirkonna ja 1960–1968 Mureși-Ungari autonoomse regiooni koosseisus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Băile Tușnadi elanikest ungarlasi 90,3%, rumeenlasi 6,9% ja mustlasi 2,6%.
Adam le Fondre
pisi|Adam le Fondre 2014. aastal [[Cardiff City FC|Cardiff City särgis]] Glenville Adam James le Fondre (sündinud 2. detsembril 1986 Stockportis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana India kõrgliiga klubis Mumbai City.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Stockport County, mille põhimeeskonnas tegi ta debüüdi hooajal 2004–05.
Enne Sydneysse siirdumist mängis ta ainult Inglismaa liigasüsteemi klubides, põhiliselt 2.–4. astme liigade klubides. Ainsal korral on ta mänginud Premier League'is hooajal 2012–13 Readinguga. Le Fondre oli Readinguga tõusnud kõrgliigasse pärast seda, kui eelmisel hooajal oldi võidetud esiliiga. Le Fondre lõi hooajal 2012–13 Inglismaa kõrgliigas 12 väravat, sealhulgas viis väravat 2013. aasta jaanuaris, mille eest valiti ta Premier League'i kuu parimaks mängijaks. Tal ei õnnestunud siiski aidata Readingut kõrgliigasse püsima jäämast ning 19. koht liigas tähendas taas esiliigasse langemist. 2013. aastal valiti Le Fondre Readingu aasta mängijaks.
Lisaks Stockport Countyle ja Readingule mängis ta veel järgmistes Inglismaa liigade klubides: Rochdale (aastad 2007–2009), Rotherham United (2009–2011), Cardiff City (2014–2015), Bolton Wanderers (2014–15 ja vaheajaga 2016–2018), Wolverhampton Wanderers (hooaeg 2015–16) ja Wigan Athletic (hooaeg 2016–17).
Pärast Boltoniga lepingu katkestamist liitus ta 2018. aasta augustis Austraalia kõrgliiga klubiga Sydney. 2018–19 lõi ta põhihooajal 16 väravat, millega oli liiga resultatiivsuselt teine mängija. Hooaja finaalseerias alistati Perth Glory. Hooajal 2019–20 võitis ta Sydneyga nii põhihooaja kui ka finaalseeria. Hooajal 2019–20 lõi ta liigas kokku 17 väravat. Mõlemal hooajal valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2020. aasta oktoobris suundus ta laenule Mumbai Citysse.
Carl Paul Martin Hasselblatt
pisi|Carl Hasselblatti portreefoto Mahtra Talumuuseumi kogust MT _ 185:7 F Carl Paul Martin Hasselblatt (19. oktoober 1853 Kambja – 22. märts 1903 Juuru) oli Eesti vaimulik.
Õppis 1861–1865 erakoolis ja 1866–1871 gümnaasiumis Tartus. Õppis Tartu Ülikoolis filoloogiat aastatel 1872–1874 ning usuteadust aastatel 1874–1877. Ordineeriti 20. detsembril 1878 Peterburis õpetajaks.
Teenis Kroonlinnas Nikolai rootsi-soome-eesti koguduses adjunktpastorina 10. detsembrist 1878–1882. Valiti 5. novembril 1881 Juuru Mihkli koguduse õpetajaks, oli Juurus kohal 30. detsembril 1881 ja introdutseeriti 31. jaanuaril 1882. Sai Ida-Harju praostkonna praostiks aastal 1902.
Hasselblatt jätkas Juuru kirikukroonika pidamist. Ei mõistnud eestlaste rahvuslikku ärkamist ning pastorina jutlustas aastatel 1880–1890 eestlaste rahvuslike püüdluste vastu, toetades samas aga vaimulikku ärkamist. oli paljude hardusraamatute autor
Isiklikku
Tema isa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, poeg Bruno Hasselblatt oli Tallinna Jaani koguduse õpetaja, vend Johannes Hasselblatt oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, teine vend Arnold Christian Theodor Hasselblatt oli ajakirjanik ja ajaloolane, kolmas vend Richard Hasselblatt oli ajaloolane ja bibliotekaar, vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja.
Allikukivi raamatukogu
Allikukivi raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa asulas.
Raamatukogu juhataja on Tiina Kuum.
Andrei Šilin
Andrei Šilin (sündinud 28. augustil 1978 Narvas) on Eesti sõudja.
Õppis Narva 9. keskkoolis. Seejärel lõpetas 1996. aastal rätsepana Narva kutsekooli ja 2000. aastal Sillamäe Majanduse ja Juhtimise Instituudi.
Töötanud 2008–2011 Narva Paemurru Spordikooli majandusdirektorina ja alates 2011. aastast Narva Spordikeskuse direktori kohusetäitjana.
Aastast 2012 Sõudeliidu juhatuse liige.
Sõudmine
Alustas sõudetreeninguid 1989 Narva Energia Spordikoolis Sergei Lvovi õpilasena, aastast 1996 treenis Sergei Gluško juhendamisel. 196 cm, 86 kg.
Užutrakise mõis
Mõisa asupaik oli kuni XVI sajandi algusaastateni tatarlaste asuala. Esimesed teated mõisa kohta pärinevad XVI sajandi keskpaigast. Kuni XVIII sajandi keskpaigani kuulus mõis Odincastele, seejärel kuulus see 1850. aastani Korewitele. Toona kuulus mõisale 750 tiinu maad.
1850. aastal ostsid mõisa Tyszkiewiczid. Aastail 1895–1897 rajas Józef Tyszkiewicz mõisa majanduskompleksi, kuhu kuulusid lehmalaut, tõllakuur, viinaköök, laohoone, ait ja teisedki hooned. Mõisale kuulus ka hiiemägi, kus kuni XVIII sajandini oli asunud uniaatide kirik; sinna lasi ta rajada kabeli. 1901. aastal muutis Józef Tyszkiewicz noorem (eelmise noorim poeg) mõisa fideikomissiks, tema rajas ka mõisakompleksi esinduspoole. Mõisa viimane omanik oli tema poeg Andrzej Tyszkiewicz. pisi|left|Mõisa tall
Teise maailmasõja järel asus mõisas KGB ohvitseride pansionaat, seejärel pioneerilaager ja hiljem turismibaas. 2005. aastast korraldatakse mõisas kammermuusikaõhtuid.
Mõisa häärber asub aadressil Užtrakio g. 17. Häärberi projekteeris arhitekt Józef Huss, hoone valmis aastail 1896–1901. Hoone ehitati 1940. aastal veidi ümber, aastail 1998–2010 see restaureeriti ja rekonstrueeriti. Tegemist on nelinurkse põhiplaaniga kahekorruselise ehitisega, millel on pööning ja keldrikorrus. Idaseina ehib karniisidega atika. Osa välisseinte dekoratsioonidest on mõeldud ventilatsioonišahtide varjamiseks. Idaküljel asub ka kolme ukseavaga portaal, mida varjab arkaad. Seal asub ka betoonist dekoratiivvaas. Hoone külgi ehivad frontoonidega risaliidid. Lääneküljel asub kaks pjedestaaliga joonia sammast. Hoonel on puidust reljeefsete karniisidega tambuur. Algselt olid esimese ja teise korruse ruumid anfilaadina ühendatud, hilisemad ümberehitused on seda kujundust rikkunud. Vestibüül asub esimesel korrusel. Seda ehivad kipsist bareljeefid, nagu ka Gobeläänide saali, Valget saali, krahvi kabinetti, kammerteenri kambrikest, härrastekambrit ja buduaari. Säilinud on kaks buduaari supraporti ja laes asuv rosett, buduaari ja krahvi kabineti karniisid on säilinud osaliselt. 2013. aastast on hoone külastajatele avatud.
Mõisa tall asub aadressil Užtrakio g. 12A. See rajati 1902. ja taastati 2011. aastal. Tegemist on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselise ehitisega, millel on pööning. Hoone põhjaküljel on dekoratiivsete tornikestega mezzanino, ida- ja lääneküljel tornikestega frontoonid. Vahemüürid jagavad selle hoone kahte ossa. pisi|Mõisa viinaköök
Mõisa laut valmis 1895. aastal. 1975.aastal hakati seda restaureerima kavatsusega rajada sinna kohvik, ent see töö jäi lõpetamata. Tegu on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselise maakividest ja punastest tellistest hoonega, millel on ka pööning. Lauda külgi ehivad punastest tellistest pilastrid. Lõunaküljel asub hammaslõikega karniis. Sealsel frontoonil on kirjas aastaarv 1895. Hoone asub aadressil Užtrakio g. 1.
Jõnn
pisi|Parvlaev Jõnn [[Munalaiu sadamas]] Jõnn on Kihnu Veeteede parvlaev.
Lantsettkaar
Lantsettkaare konstrueerimisele on iseloomulik, et akna ülaosa moodustavate kaarte raadiused on tugevalt pikemad ava laiusest. Iseloomulik element hilisele gooti arhitektuurile, eriti Inglismaal.
Užutrakise mõis
Mõisa viinaköök asub aadressil Užtrakio g. 8. See hoone valmis 1896. aastal, seda remonditi 1940. aastal. Tegu on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselise ehitisega, mille keskmisel osal on kaks korrust. Hoonel on pööning ja keldrikorrus. Ida- ja läänefassaadi frontoonidel ja pööningu idaküljel on poolkaarekujulised aknad. Hoone igat külge ehivad frontoonid ja karniisid, lõunakülje frontoonil on kirjas arv 1896.
Jõnn
Laev on 38 meetrit pikk ja 8 meetrit lai. Laev võtab peale 62 reisijat ja 10 autot.
Užutrakise mõis
Aadressil Užtrakio g. 4 asub viinaköögi ladu. See valmis 1897. aastal, seda remonditi XX sajandi teisel poolel. See on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline hoone, mille idaküljel asub eeskoda, läänekülje all on aga keldrikorrus. Põhja- ja lõunaküljel asuvad profileeritud ehisliistud, hoone kõiki külgi ehivad tellistest karniisid. Karniisid hoone ida- ja läänefrontoonil on hammaslõikega, läänekülje frontoonil on kirjas aastaarv 1897.
Helsingi leping
Leping jõustus 1. juulil 1962. Seda on mitu korda muudetud, viimati 1995.
Užutrakise mõis
Mõisa valvurimajake asub aadressil Užtrakio g. 2. Maja valmis 1897. aastal. See on nelinurkne ühekorruseline pööninguga hoone. Selle igal küljel on profileeritud karniisid, kagus ja loodes on karniisid hammaslõikega. Kagukülje frontoonil on kirjas aastaarv 1897.
Igor Sergun
Igor Sergun (vene keeles Игорь Дмитриевич Сергун; 28. märtsil 1957 Podolskis – 3. jaanuar 2016) oli Venemaa sõjaväelane, kindralpolkovnik (2015).
Sergun oli alates 2011. aasta 26. detsembrist surmani Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Luurepeavalitsuse (GRU) ülem ja Kindralstaabi ülema asetäitja.
Lantsettkaar
Eesti keskaegses arhitektuuris lantsettkaart ei kohta, küll aga leidub seda Eestis näiteks uusgooti kirikutel.
Užutrakise mõis
Aadressil Užtrakio g. 10 asub 1896. aastal valminud parvemehe elamu. Tegemist on ühekorruselise ehitisega, millel pööning. Selle kaguküljel on poolkaarekujulise päiskiviga nelinurkne ukseava. Ukse ees on dekoratiivne puidust katusealune.
Mõisakompleksi kuulub veel aadressil Užtrakio g. 8A asuv kelder, mis valmis aastail 1896–1902 ja rekonstrueeriti aastail 1981–1982. Ka on selle osaks XIX sajandi alguses rajatud ja XX sajandi teisel poolel ümber ehitatud jääkelder aadressil Užtrakio g. 21.
Helsingi leping
Lepingu preambulis öeldakse muu hulgas, et Põhjamaad:
Igor Sergun
Igor Sergun alustas teenistust relvajõududes 1973. aastal, sõjaväeluures 1984. aastal. Ametist tulenevalt on üksikasjalikum teave kindralpolkovnik Serguni kohta riigisaladus.
Užutrakise mõis
Mõisa vana kalmistu rajati XVII sajandil. Selle keskel asuvad vana kabeli varemed. Kalmistu lääneosas kasvavad reana istutatud männid. Vanim hauatähis pärineb 1753. aastast ja kuulub Laurynas Odincasele.
Helsingi leping
Välislingid
Artiklis on kasutatud taanikeelse Vikipeedia artiklit seisuga 24.3.2011.
Užutrakise mõis
Mõisa pargi kujundas Édouard André. Kuna tegu oli Tyszkiewiczite suveresidentsiga, oli see mõisakompleksi üks olulisemaid osi. Park kujundati hübriidina: ühel pool häärberit oli Inglise park, teisel pool Prantsuse park. Parki rajati arvukalt skulptuure, seal kasvas ligi 100 liiki puid ja põõsaid, neist pooled võõrliigid. Park rajati vanasse metsa, kus kasvasid männid, kuused ja tammed. Häärberi ees on korrapärane parter, kus asusid marmorist Flora ja Diana kujud. Ariadne ja Bacchuse skulptuurid, stiliseeritud aastaajad, urnid ja geomeetriliselt kujundatud lillepeenrad, seal asub ka postamentidel kaheksa vaasi. Inglise pargi osas asuvad tehislikud veekogud, sealsetele küngastele olid kujundatud tehislikud grotid, mis pole aga säilinud. Kõrgeimal künkal poolsaare tipus, Skaistise ja Galvė ühinemiskohas asub vaatplatvorm, selle juures asub lapsega neitsi Maarjat kujutav skulptuur. Häärberi lääneküljel asub raudbetoonist balustraadiga terrass, mida kaunistavad neli postamentidel ja kuus pinkide juures asuvat vaasi.
Igor Sergun
Sergun oli abielus ja tal on kaks tütart. Tema surmast teatati Moskvas 4. jaanuaril 2015.
Lantsettkaar
Konstrueerimine
Lantsettkaar konstrueeritakse nagu tavaline teravkaar, lähtudes kahest ringjoonest. Ringjoonte raadiused on pikemad ava laiusest, nii et ringjoonte keskpunktid jäävad avast väljapoole. Ringjoone suurem suurus tekitab laugjama kaare ning kaare lähtejoonest suhteliselt kõrgel asuv kaaretipp on teravam.
Liège'i provints
Liège'i provints (hollandi keeles Luik) on prantsuskeelne provints Belgia idaosas Valloonias.
Liège'i provints piirneb põhjas Hollandiga, idas Saksamaaga ja lõunas Luksemburgiga.
Halduskeskus on Liège.
Provints jaguneb neljaks haldusringkonnaks (arrondissements) ja 84 vallaks, millest 14 on linnaõigused.
Merike Kokajev
pisi|Merike Kokajev ja [[Pratibha Patil 2009. aastal]] Merike Kokajev (sündinud 1956 Tartus) on Eesti diplomaat. Alates 1991. aastast töötab Kokajev Eesti välisministeeriumi teenistuses. Merike Kokajev räägib inglise, vene ja prantsuse keelt.
Elulugu
Merike Kokajev on sündinud 1956. aastal Tartus ning lõpetanud Leningradi Riikliku Ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse erialal.
Alates 1991. aastast on Kokajev välisministeeriumi teenistuses. Kokajev on töötanud protokolli osakonnas esimese sekretärina, konsulina suursaatkonnas Brüsselis, aastatel 1999–2002 esimese sekretärina Eesti alalises esinduses Genfis ÜRO juures ning 2005-2008 New Yorgis Eesti alalises esinduses ÜRO juures inimõiguste ja relvastuskontrolli nõunikuna ning missiooni asejuhina. Aastatel 2005–2007 oli ta ÜRO Põlisrahvaste Püsifoorumi liige.
Aastatel 2008–2010 oli Kokajev suursaadik Indias resideerimisega Tallinnas. Aastatel 2010–2014 oli ta suursaadik Itaalias, San Marino Vabariigis ja Malta Vabariigis resideerimisega Roomas. Pärast seda oli Merike Kokajev tööl ministeeriumis Euroopa Liidu üldasjade ja Kagu-Euroopa büroo direktorina. 13. detsembrist 2016 kuni 31. juulini 2021 oli ta Eesti suursaadik Valgevenes.
Elcoteq
Elcoteq oli Soome elektroonikatootmisettevõte, mille peakontor asus Luxembourgis.
Ettevõte teatas 6. oktoobril 2011 oma pankrotist.
Eestis tegutses aastast 1993 Elcoteqile allunud AS Elcoteq Tallinn, mis aastast 2012 kannab nime AS Eolane Tallinn.
Boriss Grõzlov
Boriss Grõzlov (vene keeles Борис Вячеславович Грызлов; sündinud 15. detsembril 1950 Vladivostokis) on Venemaa poliitik, siseminister (2001–2003) ja Riigiduuma esimees 2003–2011. Ühtlasi on ta võimupartei Ühtne Venemaa üks juhte.
Riigiduumasse valiti Grõzlov esimest korda 1999. aastal.
13. detsembril 2006 kohtus ta Moskvas Edgar Savisaarega, kes oli siis majandus- ja kommunikatsiooniminister.
Abielus, kaks last: poeg Dmitri ja tütar Jevgenija.
Vatsakestevaheseina defekt
Vatsakestevaheseina defekt ehk vatsakestevahelise vaheseina puue (ladina keeles defectus septi interventricularis, defectus septi ventriculorum; lühend VSD) on osadel selgroogsetel loomadel (sh inimestel) kaasasündinud südamerike. VSD on kaasasündinud väärarend, mille korral on sünnijärgselt tuvastatav embrüonaalse südame vasaku ja parema vatsakese vahelises vaheseinas erineva suurusega kas üks või mitu auku või puudub sein täielikult.
Vatsakestevaheseina defekt on vasakult paremale šundiga rike.
Paljud väikesed vatsakestevaheseina defektid sulguvad lapseeas iseenesest; selle täpseid mehhanisme ei tunta. Arvatavasti püüab keha olemasolevale seisundile reageerida (avaldatud teaduslikke andmeid napib) – südameaugu mõõtmed võivad aja jooksul (näiteks 8. eluaastaks) väheneda ja/või verevool võib õõnte vahel ümber jaotuda.
Vatsakestevaheseina defekt võib tekkida ka südameinfarktijärgse raske tüsistusena, mil südame vahesein rebeneb.
Inimestel
Vatsakestevaheseina puue on sagedasim sünnil esinev kaasasündinud südamerike. Harilikult avastatakse puue südame auskultatsiooni teel ja see väljendub südametooni kahinas, harvemini avastatakse see täiskasvanueas. Vatsakestevaheseina kahinad (anatoomilise südamerikke korral) on harilikult tugevad süstoolsed kahinad, hõlmates kogu süstoli.
Etioloogia
Kaasasündinud südamerikete etioloogia pole päris selge. Arvatakse, et esineb nii pärilikke seoseid kui ka keskkonnast tingitud tegurite toimet.
Perekondliku vatsakestevaheseina puudega seostatakse kassikisa {cri-du-chat} sündroomi, Downi sündroomi, DiGeorge'i sündroomi jms.
Baiyin
Baiyin (hiina 白银市; Báiyín Shi) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Gansu provintsis.
Vatsakestevaheseina defekt
Etioloogia
Ümbritseva keskkonna ning manustatud ja/või sissehingatud ainete mõjude hulka rasedale ja lootele esimese 8 rasedusnädala jooksul ning tulevase ema haiguslikest seisunditest, mida võidakse seostada VSD-ga, on fenüülketonuuria, diabeet, kokkupuude punetistega, gripiga, selliste teratogeenidega nagu alkohol, kokaiin, marihuaana, mittesteroidne põletikuvastane ravim ibuprofeen, orgaanilised lahustid jmt.
Klassifikatsioon ja nomenklatuur
Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis kodeeritakse vatsakestevaheseina defektid jaotise [Q21] "Südamevaheseinte kaasasündinud väärarendid" alamjaotises [Q21.0] "Vatsakestevaheseina puue".
Vatsakestevaheseina puude klassifitseerimisel kasutatav terminoloogia pärineb Soto jt uuringust, mille käigus uuriti 220 vatsakestevaheseina puudega südant.
Ülduuringud
Vatsakestevaheseina diagnoosi panemise järel tehakse südamehaigele lapsele mitu ülduuringut, näiteks:
pisi|Vatsakestevaheseina puude piltdiagnostika: värvi- doppler ultraheli uuringu käigus vaadatuna. Verevool liigub vasakust südame vatsakesest paremasse
Liigid
Vatsakestevaheseina defekte liigitatakse nende asendi järgi:
70–90% vatsakestevaheseina defektidest asuvad vatsakeste vaheseina basaalses (membranoosses) osas.
30% defektidest esineb eraldi südamerikkena, ülejäänud aga kombineerituna teiste kaasasündinud südameriketega.
Pulmonaalhüpertensiooni klassifikatsioon
PH kaasasündinud VSD-ga seotult
VSD-d seostatakse südamehaigustega hilisemas täiskasvanuelus, kuid otsustavad tegurid siin on defekti suurus ja asukoht. Ühe kliinilise uuringu alusel (222 patsienti, 2002) esines lapseeas korrigeerimata jäetud väikese VSD-ga sümptomeid rohkem kui 5% uuritavatel, ülejäänutel sümptomeid ei esinenud.
Eisenmengeri sündroom
Lapseeas kirurgiliselt sulgemata jäänud suur VSD võib puudega kroonilisel haigel põhjustada Eisenmengeri sündroomi, mille korral tõuseb rõhk kopsuvereringes nii kõrgeks, et šunt läbi vatsakestevaheseina defekti muutub paremalt vasakule kulgevaks ja süsteemsesse vereringesse satub hapnikuvaene veri.
Kirurgiline ravi
Paljud väikesed vatsakestevaheseina defektid sulguvad lapseeas iseenesest. Ka enamik väikseid auke südame vaheseinas ei anna eluajal sümptomeid normaalse igapäevaelu ega ka füüsilise koormuse korral. Neid, mille suurus nõuab kardioloogide koostatud ja kinnitatud ravijuhendite alusel sulgemist ning mis võivad näidata võimalikke raskusi lapsel eelolevatel aastatel või aastakümnetel, püütakse kirurgiliselt sulgeda. Kirurgiline sulgemine võib toimuda mitmel viisil.
Mõni laps võib vajada defekti korrigeerimiseks mitut operatsiooni.
Vatsakestevaheseina defekti kirurgilise korrigeerimise järel pole lastel (ja ka hiljem täiskasvanutel) haruldased sellised hilisemad tüsistused nagu tahhüarütmia ja kardiomegaalia. Ka pärast operatsiooni võib väike VSD alles jääda (34% opereeritutel). Äkksurma arvele lisatakse ühes ülevaates koguni 39% südameoperatsioonijärgsetest surmadest.
Ravist keeldumine
Eesti Vabariigis on patsiendil ja/või nende esindajatel õigus, peamiselt omavastutusena koos võimalike tagajärgedega, ravist keelduda.
Mussoonparaskliima
pisi|Mussoonparaskliima kliimadiagramm ([[Vladivostok, Venemaa)]] Mussoonparaskliima ehk parasvöötme mussoonkliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite (eelkõige Euraasia) idarannikul.
Vatsakestevaheseina defekt
Infarktijärgse VSD korrigeerimine
VSD võib esineda ka infarktijärgselt (ventricular septal rupture) ja võib vajada kirurgilist korrigeerimist.
Mussoonparaskliima
Parasvöötme mussoonide põhjapiir kulgeb Sahhalini põhjaosas; peale Sahhalini on need levinud ka Primorje krais, Hiina kirdeosas ja Jaapani põhjaosas.
Vatsakestevaheseina defekt
Ajaloolist
Esmakordselt kirjeldas VSD-d Dalrymple 1847. aastal.
Mussoonparaskliima
Talvel mõjutab selle piirkonna kliimat Aasia antitsüklon ja seal toimub külma õhu ülekanne Ida-Siberist. Sellepärast on talvel vähene pilvisus, ilm on kuiv ja pakaseline ning sademete hulk väga väike.
Vatsakestevaheseina defekt
Ajaloolist
Vatsakestevaheseina defekti kui südame väärarengu kliinilise esmakirjelduse (1879. aastast) koostajaks peetakse prantsuse lastearsti Henri Rogeri.
Mussoonparaskliima
Suvel on Aasia idaosas ülekaalus tsüklonid, mille tõttu sajab rohkesti. Näiteks Habarovskis (48,5° N, 135,0° E) on jaanuari keskmine õhutemperatuur –22 °С, juuli keskmine õhutemperatuur +21 °С ja aasta keskmine sademete hulk 569 mm, kusjuures talvepoolaastal (oktoobrist märtsini) sajab vaid 99 mm.
Vatsakestevaheseina defekt
Ajaloolist
1898. aastal kirjeldas Eisenmenger patsienti, kellel esinesid VSD, tsüanoos ja pulmonaalhüpertensioon.
Mussoonparaskliima
Atlandi ookeani rannikul Kanadas ja Newfoundlandi saarel on mussoonide mõju väiksem või puudub üldse. Nii talv kui ka suvi on soojem. Näiteks Halifaxis (44,6° N, 63,6° W) on jaanuari keskmine õhutemperatuur –4 °С, juuli ja augusti keskmine õhutemperatuur +18 °С ja aasta keskmine sademete hulk 1386 mm, kusjuures sajab aasta jooksul ühtlaselt.
Erwin Aders
Erwin Paul Aders (7. mai 1881 Düsseldorf – 6. jaanuar 1974 Dillenburg) oli saksa tankikonstruktor. thumb|280px|PzKpfw VI Tiger Ausf. H Ta töötas teise maailmasõja ajal Kasselis asunud ettevõttes Henschel & Son, mis tootis ka soomukeid, tanke ja muud relvatehnikat. Aders oli rasketankide Tiger I ja Tiger II peakonstruktor.
The Party Scene
"The Party Scene" on täispikk debüüt-stuudioalbum USA pop punk 'i bändilt All Time Low. See ilmus 19. juulil 2005 plaadifirmalt Emerald Moon Records.
Sellelt albumilt ilmus ainult 2 singlit: "Circles" ja "The Girl's a Straight-Up Hustler". Nende kahe singli videod on väga haruldased.
Seda albumit on maailmas kokku ainult 1000 CD eksemplari.
Laulud nr 2, 3, 8, 9, 10 ja 12 olid taassalvestati bändi EP-l "Put Up or Shut Up".
Aasta insener
Aasta insener on Eesti Inseneride Liidu antav aunimetus silmapaistvale insenerile.
Aunimetust antakse aastast 1999.
Valgetüveline seedermänd
Valgetüveline seedermänd (Pinus albicaulis) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu. Ta kuulub viieokkaliste mändide hulka (alamperekond Strobus).
Kirjeldus
Suurematel kõrgustel kasvavate puude eluiga on sageli üle 600–700 aasta, vanima Idahost leitud puu vanus oli 1270 aastat.
Võra on kooniline, vanemas eas kuhikjas ja sageli ebasümmeetriline. Tüve läbimõõt on kuni 1,5 cm. Tüve koor on sile, helehall, vanemas eas plaatjas.
Juurestik on hästi laialdane ja sügavale pinnasesse tungiv. Hästi ankurdunud juurte abil suudab puu üsna tugevatele tormituultele vastu panna.
Võrsed on jämedad, heledalt punakaspruunid, vanemas eas hallid kuni heledalt hallikaspruunid. Pungad on munajad, siledad, kergelt punakaspruunid, 0,8–1,0 cm pikkused. Okkad on viie kaupa kimbus, lühidalt teritunud, 3–7 cm pikkused, kollakasrohelised, enamasti nõrgalt üles kõverdunud, kolmetahulised, püsivad võrsetel 5–8 aastat.
Isasõisikud on 10–15 mm pikkused, siliderja-munaja kujuga, tulipunased. Käbid on 4–8 cm pikkused, munaja kuni ümara kujuga, noorena tumepurpurjad, valminult pruunid. Seemned on 7–11 mm pikkused, tumepruunid, tiivakeseta, koorega. 1000 seemne mass on 101–206 g.
Levikuala ja ökoloogia
Levikuala paikneb Põhja-Ameerika lääneosas Kaljumäestikus (Alberta, Briti Columbia, Montana, Idaho ja Wyomingi territooriumil), Rannikuahelikus Briti Columbias, Kaskaadides Washingtoni ja Oregoni osariigis ning hajusalt isoleeritud aladena California ja Nevada osariigis.
Valgetüveline seedermänd kasvab mägedes, 1300–3700 meetri kõrgusel merepinnast. Kasvukohtadeks on tavaliselt (v.a kõige kuivemad kohad) päikesele ja tuultele avatud mäetipud ja lõunasuunalised nõlvad. Harva leidub teda põhjasuunalistel nõlvadel ja orgudes, kus valitsevad varjutaluvamad ja suuremad puud (mäginulg, Engelmanni kuusk, sinihall ebatsuuga ja Lyalli lehis).
Kliima
Areaali kliimat iseloomustavad külmad ja lumerohked talved, lühikesed ja jahedad suved, tugevad tuuled ning peamiselt küllaldane õhuniiskus. Rannikualade mägedes, väga niiske õhuga piirkondades asustab ta peamiselt kuivema pinnasega mägede lõunapoolsemaid nõlvu. Poolkõrbelistes piirkondades aga vastupidi, seal esineb teda mägede põhjanõlvadel niiskemal pinnasel.
Aasta keskmine sademete hulk on vahemikus 600–1800 mm, millest ligi kaks kolmandikku moodustab lumi ja lörts. Valgetüvelise seedermänni levikualas esineb sageli ka tugevaid tuuli, äikese- ja lumetorme. Igal aastal esineb enamikus kasvukohtades tormituuli, mille kiirus on 117 km/h või üle selle. pisi|vasakul|Valgetüveline seedermänd koos mäginulgudega