cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lähis-Ida
Nimi "Lähis-Ida" on moodustatud saksakeelse nime Naher Osten (Lähis-Ida) eeskujul. Saksa keeles kasutatakse Lähis-Ida kohta ka nime Mittlerer Osten (sõna-sõnalt 'Kesk-Ida'), mis pigem tähendab maid Iraanist Indiani (kaasa arvatud). Sõnasõnaliselt "Lähis-Idaks" tõlgitav nimi on kasutusel ka vene, poola, horvaadi ja bulgaaria keeles. Ingliskeelne kirjandus tähistab seda piirkonda tavaliselt nimega Middle East (sõna-sõnalt 'Kesk-Ida'), mille all mõistetakse enamasti islamiusulisi maid ümber Vahemere idaosa. Saksa keeleruumis tähistab Mittlerer Osten (sõna-sõnalt 'Kesk-Ida') mõnikord kogu Põhja-Aafrika ja Edela-Aasia islamimaailma, hõlmates ka Taga-Kaukaasia ja Kesk-Aasia ehk Turkestani (Großraum Mittlerer Osten; inglise keeles Greater Middle East). Niisugusel kujul hõlmab termin kogu üleminekuala ja kõik alad, mille kuulumine Euroopasse, Aasiasse ja ka Aafrikasse on vaieldav, aga üldisemalt ehk ka siirdealad läänemaailma ja idamaade vahel.
Ajalugu
püsti=1.7|pisi| Ottomani valitsemisala kasvamine
Umbkaudu 9000 (vahemikus 11 000 – 7000) eKr tekkis Lähis-Idas põllumajandus ning hakkas arenema püsiv asustus. Kasvatati teravilju, kodustati loomad. Umbkaudu aastaks 7000 eKr on leiutatud ka põletatud keraamika. Mesopotaamia, Süüria-Palestiina ja Anatoolia varajasi kõrgkultuure võib pidada maailma ajaloos esimesteks, mistõttu saab kogu piirkonda kutsuda ka tsivilisatsiooni hälliks või sünnipaigaks.
Kiilkirja tekke eelseid (u 3300–3200 eKr) tsivilisatsioone ja asulaid on võimalik analüüsida ainult arheoloogilise leiumaterjali põhjal, mistõttu võib kirjalikele ajalooallikatele eelnenud ajalooperioodi nimetada ka eelajalooliseks või arhailiseks perioodiks. Lähis-Ida eelajaloolise perioodi etapid on nimetatud muistsete asulakohtade järgi, kust mingile ajastule omast keraamikat või muid arheoloogilisi mälestisi on leitud.
Kaasaegne Lähis-Ida ajalugu algab Esimest maailmasõjast, mis lõppes Ottomani impeeriumi alistamisega Briti impeeriumi ja nende liitlaste poolt. 30. oktoobril 1918 sõlmiti Murdose vaherahu, mis lõpetas maailmasõja Lähis-Idas. 10. augustil 1920 allkirjastati Sévresi rahu, millega ratifitseeriti Ottomanide impeeriumi jagamine.
20. sajandil avastatud naftavarud tõstsid piirkonna majanduslikku ja strateegilist tähtsust oluliselt. 1945. aastal alustasid Saudi Araabia, Iraan, Kuveit, Iraak ja Araabia Ühendemiraadid nafta tootmist ja eksportimist.
Mario Balotelli
Mario Barwuah Balotelli (sündinud 12. augustil 1990 Palermos) on Itaalia jalgpallur (ründaja).
Lähis-Ida
Majandus
pisi| Kuveidis põlev naftapuurauk Lähis-Ida tähtsust 20. sajandil on tohutult suurendanud seal avastatud maailma suurimad naftavarud. Suurima majandusega Lähis-Ida riigid on Türgi (794 mld dollarit), Saudi Araabia (467 mld dollarit) ja Iraan (385 mld dollarit). Sisemajanduse kogutoodanguid võrreldes on esikolmikus Katar, Kuveit ja Küpros. Jõukate riikide kõrval eksisteerivad Lähis-Ida regioonis ka vaesemad riigid nagu Gaza tsoon ja Jeemen.
Mario Balotelli
Balotelli sündis Ghana immigrantide perekonnas, kelle perekonnanimi oli Barwuah. Pärast Mario sündimist asus pere elama Brescia provintsil Bagnolo Mellasse. Poisil oli probleeme tervisega ja pere elutingimused olid väga halvad, mistõttu vanemad palusid abi sotsiaalhoolekandelt ja seal soovitati leida Mariole kasupere.
Phenomenon
Phenomenon tähendab inglise keeles 'fenomen'.
Eesti kirikute loend
Armeenia Apostlik Kirik (AAK)
Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse Kogudus
Mario Balotelli
1993. aastal sai tema hooldajateks Balotellide perekond. Esialgu sai ta nädalavahetustel oma bioloogiliste vanemate juures olla, aga hiljem oli kogu aeg oma hooldajate juures. Mõlemad kasuvanemad, Silvia ja Francesco Balotelli, olid juudid.
Lähis-Ida
Majandus
Osad selle piirkonna riigid on suuresti sõltuvad nafta ja naftasaaduste ekspordist. Riigid nagu Küpros, Türgi, Iisrael ja Egiptus omavad mitmekesiseid tööstusi. Selliste tööstuste alla kuuluvad puuvilla-, liha-, piima-, tekstiili- ja sõjatööstus. See piirkond valmistab ka parimaid kirurgilisi instrumente, mida eksporditakse lääneriikidesse.
Türgi, Küpros, Egiptus, Liibanon ja Iisrael on tõestanud ennast ka turismisihtkohtadena. Teiste Lähis-Ida riikide puhul on jäänud see majandussektor arendamata. See võib olla tingitud regiooni poliitilistest konfliktidest ja konservatiivsest ühiskonna hoiakust. Samas on viimastel aastatel suurenenud Araabia Ühendemiraatide, Bahreini ja Jordaania populaarsus turistide seas, sest nendes riikides on loodud paremad tingimused turistide võõrustamiseks.
Mario Balotelli
Kui Balotelli sai kuulsaks, palusid pärisvanemad tal enda juurde tagasi tulla. Mario keeldus, süüdistades neid kuulsusejahis ja selles, et vanemad tahavad teda tagasi üksnes tema kuulsuse ja rikkuse pärast.
Oma nahavärvuse tõttu satub ta sageli rassistlike pealtvaatajate solvangute sihtmärgiks. Eriti paistavad sellega silma Torino Juventuse fännid, isegi seda mängudes, kus Balotelli meeskond ei mängigi. Juventust on selle eest kaks korda trahvitud ja lõpuks karistati klubi staadioni osalise sulgemisega. Horvaatia jalgpalliföderatsiooni trahviti 2012. aasta EM-i järel selle eest, et Horvaatia fännid Balotellit solvasid, 80 000 euroga.
Eesti kirikute loend
Välislingid
Eesti Kristlik Nelipühi Kirik
Phenomenon
Seda nime kannab mitu teost:
Mario Balotelli
21. detsembril 2010 sai Balotelli auhinna Golden Boy, mida antakse parimale Euroopas mängivale alla 21-aastasele jalgpallurile.
Klubikarjäär
Mario Balotelli alustas karjääri klubis AC Lumezzane. 2005. aastal ebaõnnestus tema üleminek FC Barcelonasse ja 2006. aastal sõlmis klubi laenulepingu Milano Internazionalega. Lepingu järgi võis Internazionale jalgpalluri välja osta.
Eesti kirikute loend
Välislingid
EKNK Kogudused
Mario Balotelli
Klubikarjäär
Balotelli debüteeris Serie A-s 16. detsembril 2007 Cagliari Calcio vastu mängus, mille Inter võitis 2:0. Juba järgmises mängus, mis toimus Itaalia karikavõistluste raames, lõi Balotelli kaks väravat Reggina Calcio vastu; mäng lõppes 4:1. Esimese värava Serie A-s lõi Mario 2008. aasta aprillis Atalanta BC vastu.
Eesti kirikute loend
Välislingid
Allikad:
Haili
Haili on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Järva foogt
Järva foogt (saksa keeles Vogt von Jerwen) oli Järvamaal valitsenud kõrgeim kohalik ametnik 13.–16. sajandil, 1237. aasta järel oli ta Liivi ordu käsknik, kes valitses Järva foogtkonda.
Mario Balotelli
Itaalia jalgpallikoondis
Seaduse järgi võis Balotelli saada Itaalia kodakondsuse alles 18-aastaselt, kuna Balotellid polnud teda lapsendanud. Seetõttu ei tohtinud ta mängida Itaalia U15 ja U17 koondises. 7. augustil 2007 kutsuti Mario Ghana jalgpallikoondisse, aga ta ei võtnud kutset vastu, väites, et tahab esindada Itaaliat, kui piisavalt vanaks saab.
Järva foogt
Esimene teadaolev Järva foogt oli Hebbe, kes tapeti 1223. aastal. Viimane Järva foogt Bernhard von Smerten lahkus 1558. aastal Liivimaalt ja tema asetäitjaks oli kuni Liivi ordu eksistentsi lõpuni 1562. aastal Caspar von Oldenbockum.
Järva foogt kuulus Liivi ordu kõige olulisemate käsknike hulka ja kuulus tavaliselt ordut juhtinud kõrgeimasse nõukokku. Alates 1330. aastast täitsid Järva foogtid ka Paide komtuuri kohuseid. Ordumeistriks sai teadaolevatest Järva foogtidest siiski vaid üksikud.
Mario Balotelli
Itaalia jalgpallikoondis
Balotelli debüteeris Itaalia meeskonnas 2009. aasta Euroopa U21 meistrivõistluste eelviimases valikmängus Kreeka vastu 5. septembril 2008 ja lõi kohe debüütmängus 34. minutil värava. Teisel poolajal Kreeka viigistas. 9. septembril osales Balotelli ka viimases valikmängus Horvaatia vastu ja seegi lõppes 1:1. Lisavalikmängudel alistas Itaalia Iisraeli ja Balotelli lõi 11. oktoobril kodumaal väravateta lõppenud mängu järel 15. oktoobril 25 minutiga mängu kaks esimest väravat, misjärel Itaalia võitis 2:1 ja pääses Rootsis toimuvale finaalturniirile. Seal viigistas Itaalia 16. juunil 2009 avamängus Serbiaga 0:0, ja alistas 19. juunil korraldajate koondise 2:1, kusjuures Balotelli lõi 23. minutil avavärava. Kuid veerand tundi hiljem sai Balotelli punase kaardi vea eest Rootsi keskväljamängija Pontus Wernbloomi vastu. Balotelli ei saanud osaleda viimases alagrupimängus, kus Itaalia võitis Valgevene 2:1. Itaalia võitis Rootsi ees alagrupi ja mõlemad pääsesid poolfinaali, kus Itaalia 26. juunil kaotas Saksamaale 0:1. Saksamaa tuligi Euroopa meistriks.
Debüüdi Itaalia jalgpallikoondises tegi Balotelli 10. augustil 2010 sõprusmängus Elevandiluuranniku jalgpallikoondise vastu, mis kaotati 1:0. Ta lõi esimese värava Itaalia koondises 11. novembril 2011 sõprusmängus Poola jalgpallikoondisega.
2012. aasta EM-valikturniiri läbis Itaalia kaotuseta ja võitis valikgrupi Eesti jalgpallikoondise ees. Balotelli ei löönud valikturniiril ainsatki väravat. Siiski arvati ta finaalturniirile minevasse koondisse ja temast sai läbi aegade esimene mustanahaline, kes on esindanud Itaaliat suurvõistlusel jalgpallis.
10. juunil viigistas Itaalia esimeses voorus Hispaania jalgpallikoondisega 1:1, kusjuures Balotelli mängis esimesed 56 minutit, sai 37. minutil kollase kaardi ja vahetati välja 0:0 seisus Antonio Di Natale vastu välja. 14. juunil viigistas Itaalia Horvaatia jalgpallikoondisega, kusjuures Balotelli mängis esimesed 69 minutit ja vahetati 1:0 edus Di Natale vastu välja. 18. juunil Iirimaa jalgpallikoondise vastu alustas Di Natale, Balotelli vahetati tema vastu 74. minutil seisul 1:0 sisse ja lõi viimasel minutil teise värava. Itaalia pääses alagrupist Hispaania järel teisena edasi. 24. juunil mängis Balotelli veerandfinaalis Inglismaa jalgpallikoondise vastu terve kohtumise, mis lõppes väravateta. Järgnenud penaltiseerias realiseeris Balotelli esimese penalti ja Itaalia pääses poolfinaali. 28. juunil mängis Balotelli Saksamaa jalgpallikoondise vastu 70 esimest minutit, lõi 20. ja 36. minutil kaks väravat ja vahetati 2:0 eduseisus Di Natale vastu välja. Itaalia võitis 2:1. 1. juulil peeti finaal Hispaania jalgpallikoondise vastu, milles Balotelli mängis algusest lõpuni, aga Itaalia kaotas 0:4 (kõik 3 vahetust oli tehtud aga peale vahetusi sai Thiago Motta vigastada). Balotelli valiti turniiri sümboolsesse koondisse.
Haili
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Koolifoobia
Koolifoobia ehk koolihirm on alusetu hirm kooli minna. Sageli ei taha laps kooli minna sellepärast, et ta kardab oma vanemast lahkuda. Koolihirmu arvatakse esinevat kümnel lapsel tuhandest.
Kui laps kardab kooli minna, ei pruugi tegu olla koolifoobiaga. Kartus võib olla põhjendatud (olla seotud õpetaja, koolikaaslase või raske õppetööga).
Kadri Mälk
pisi|Kadri Mälk (2014). [[Tanel Veenre foto]] Kadri Mälk (aastani 1976 Kadri Sõerd; 27. jaanuar 1958 Tallinn – 1. jaanuar 2023) oli eesti ehtekunstnik ja õppejõud.
Mälk oli üks Eesti ehtekunsti koolkonna loojaid ja selle silmapaistev esindaja.
Elulugu
Kadri Mälk oli arstist ema ja psühholoogist isa ainus laps. Varases nooruses veetis ta palju aega vanaisa juures Abja-Paluojal.
Aastatel 1965–1976 õppis ta Nikolai Gogoli nimelises Tallinna 21. Keskkoolis. Kunstiõpinguid alustas 1977–1981 Tartu Kunstikoolis maali ja dekoratsiooni erialal (lõpetas cum laude, diplomitöö juhendaja Sirje Parve). Aastatel 1981–1986 õppis Mälk Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ehtekunsti erialal professor Leili Kuldkepi käe all. Aastatel 1993–1994 õppis ta Helsingi Ülikoolis ja Lahti Kujunduskunsti Instituudis gemmoloogiat Esko Timoneni juhendamisel. Seejärel jätkas ta õpinguid Bernd Munsteineri kivilõikeateljees Saksamaal. Kivilihvimise ja gemmoloogia alal täiendas ta end ka Peterburis. 2003. aastal oli Mälk Portugalis residentuuris.
Aastail 1986–1993 töötas Mälk vabakunstnikuna. Tema esimene ateljee asus Gonsiori tänaval, teine Sulevimäel. 1989. aastal alustas Mälk õppejõutööd toonases Tallinna Kunstiülikoolis. 1996. aastast oli Eesti Kunstiakadeemia ehte- ja sepakunsti eriala professor. Mälk töötas külalisõppejõuna ka paljudes välisülikoolides, alustades 1996. aastal Kuninglikust Kunstikolledžist Londonis ning lõpetades 2015. ja 2016. aasta sügisel Müncheni Kunstiakadeemiaga.
Mälgu esimene isikunäitus toimus 1989. aastal Tallinna Kunstihoone galeriis koostöös sisearhitekt Pille Lausmäega, kes kujundas näitusele vitriinid. Sama näitus oli hiljem väljas ka Tartu Kunstimuuseumis.
1999. aastal asutas Mälk ehtekunstirühmituse õhuLoss.
2004. aastal valmis režissöör Marianne Kõrveri (Exitfilm) dokumentaalfilm Mälgust "Kujutluse tume taevas".
Aastatel 2005 ja 2012 oli Mälk kunstiajakirja Kunst.ee ehtekunsti erinumbri külalistoimetaja. 2008. aastal algas koostöö saksa kirjastusega Arnoldsche.
2015. aastast tegeles ta ka ikoonimaaliga.
Ta oli üks kunstnikupalga saajaid aastatel 2022‒2024.
Ta oli emeriitprofessor alates 2022. aastast.
Ühiskondlik tegevus
2008. aastal asutas Mälk heategevusfondi Noor Eesti Ehe, mis toetas noori andekaid ehtekunstnikke.
Looming
pisi|Kaelaehe "Amnesia" (2010). Kõrgus 120 mm. Materjalideks eebenipuu, must turmaliin ja hõbe. Kuulub Demmelhuberi kollektsiooni Saksamaal Mälgu kunstiteoseid on eksponeeritud üle kogu maailma. Tema ehteid on omandanud lisaks Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumile ka Victoria ja Alberti muuseum Londonis, Šveitsi Rahvusmuuseum Zürichis, Ermitaaž Peterburis, Smithsoniani Rahvusmuuseum New Yorgis, Houstoni Kaunite Kunstide Muuseum USA-s, LACMA Los Angeleses, KunstgewerbeMuseum Berliinis, Museum für Kunst und Gerwerbe Hamburgis, Cominelli Foundation Permanent Collection Itaalias ja paljud teised avalikud kunstikogud.
Isikunäitusi
pisi|Ehisnõel "Medusa III" (2004). Kõrgus 90 mm. Materjalid: tumendatud hõbe ja kumm. Kuulub Bollmanni kollektsiooni Austrias
Trükised
Mälk on avaldanud kümmekond erialast teost, sh rahvusvahelise ehtekunsti näituse kataloogi "Millenium" (1997), autoriraamatu "Kadri Mälk" (1999), "Metall 1" (1999), "Metall 2" (2004), "Metall 3" (2014), "Nocturnus" (2002), "Twilight" (2005), "Chroma. Monochroma" (2007), "Just Must" (2008), "Rauast/On Iron" (2013) ja "Õhuloss. Castle in the Air. Jewellery from Estonia" (2011).
2016. aastal andis Saksamaa kunstiraamatute kirjastus Arnoldsche Art Publishers välja Kadri Mälgu loomingu ülevaateraamatu "Testament".
2022. aastal ilmus temalt ka raamat "Õpetaja", mis tutvustab ehtekunsti emeriitprofessorit Leili Kuldkeppi (1931–2008) kui isiksust ja tema õpetamismeetodeid.
Isiklikku
Kadri Mälgu lesk on eesti tõlkija ja literaat Mati Sirkel. Varem on ta abielus olnud Kaljo Mälgu ja teatrikunstnik Vadim Fomitševiga.
Patriarh
Patriarh (kreeka sõnast patriarkhēs 'pereisa, perekonnapea' sõnadest patēr 'isa' ja arkhē 'algus, võim') on suurpere meessoost pea. Sellele sõnale on religioonides omistatud kindlaid tähendusi.
Kolm patriarhi
Esimeses Moosese raamatus räägitakse kolmest patriarhist (heebrea keeles Avot 'isad'; sh'loshet ha-avot 'kolm isa') ehk esiisast, kellel on palju järglasi ja kes on iisraellaste esiisad: need on Aabraham, tema poeg Iisak ja selle poeg Jaakob. Aega, mil nad elasid, nimetatakse patriarhide ajastuks. Neid patriarhe austavad nii judaism, kristlus kui ka islam.
Aabrahami naist Saarat, Iisaki naist Rebekat ning Jaakobi naisi Lead ja Raahelit nimetatakse matriarhideks ehk esiemadeks.
Patriarhideks nimetatakse ka Iisraeli kaheteistkümne suguharu esiisasid. Need on Ruuben, Siimeon, Leevi, Juuda, Issaskar, Sebulon, Benjamin, Daan, Naftali, Gaad, Aaser ja Joosep.
Mõnikord räägitakse ka veeuputuse-eelsetest patriarhidest (Aadam, Sett, Enos, Keenan, Mahalalel, Jered, Eenok, Metuusala, Lemek, Noa), kes elasid mitmesaja-aastaseks.
Varajane kristlik kirik
2. sajandil pääses kirikus varasema kollegiaalse, kogudusevanemate (presbüteride) poolt teostatava juhtimise asemel maksvusele episkopaalkirik, kus kiriku juhtimisel oli keskne koht piiskopiametil. Selle ameti autoriteet (auctoritas) ja väärikus dignitas tulenesid apostellikust suktsessioonist: igast piiskopist ulatus eelkäijate ahel tagasi apostliteni.
Antiookia Ignatiosel oli juba peaaegu monarhivõimutaoline õpetus-, pühitsus- ja jurisdiktsioonivõim. Nikaia I kirikukogu (325) seadis sisse järgmise "metropolikorra": "Egiptuses, Liibüas ja Pentapolises jäägu püsima vana komme, et Aleksandria piiskopil on ülevõim kõige selle üle, sest ka Rooma piiskopil on selleks õigus. Samamoodi jäetagu nende eesõigused ka Antiookia kirikutele, nagu ka teistele eksarhiatele nende eesõigused." Seega on ülemmetropoliidid nähtavasti olemas juba 3. sajandil, kindlasti aga 4. sajandil, nimelt Roomas (Õhtumaa), Aleksandria (Egiptus) ja Antiookia (Süüria).
Konstantinoopoli esimesel kirikukogul (381 sai Konstantinoopol esimuse pärast Roomat. Sealne piiskop sai auesimuse pärast Roomat ning Pontose, Aasia (Väike-Aasia) ja Traakia patriarhi õigused. Chalkedoni kirikukogul (451) anti jurisdiktsiooniesimus (Juudamaa, Samaaria ja Galilea üle) ka Jeruusalemma piiskopile.
Oma osadusühtsusega (communio) vahendasid need viis patriarhi oma jurisdiktsiooni piiskoppidele kiriklikku ühtsust kõikide kohalike kirikutega. Nad olid kiriku ühtsuse garantideks. Konflikte lahendati kirikukogudel. Mitmesugused kirikulõhed viisid kiriku patriarhaalsest juhtimisest loobumiseni.
Eru
Eru on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Seal asub Hundisilma talu, mis oli Edgar Savisaare elukoht.
Wilford Brimley
Anthony Wilford Brimley (27. september 1934 Salt Lake City – 1. august 2020) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Eestimaa Looduse Fond
Sihtasutus Eestimaa Looduse Fond (lühend ELF) on Eesti valitsusväline keskkonnakaitse organisatsioon.
ELF asutati 1991. aastal. 1999. aasta jaanuarist on ELF sihtasutus.
ELFi logoloom on Eestis haruldane lendorav.
Eestimaa Looduse Fondi on juhatanud Rein Kuresoo (kuni 1995), Robert Oetjen, Toomas Trapido, Jüri-Ott Salm ja Silvia Lotman. Alates 2016. aastast juhib ELFi Tarmo Tüür.
ELFi on sõltumatu vabaühendus, kes kaitseb loodust, kasutades parimat eksperditeadmist, uuenduslikke lahendusi ja igaühe kaasabi.
ELFis töötavad inimesed selleks, et kaitsta ohustatud liike ja nende elupaiku, Eestile omaseid loodusmaastikke ja kooslusi. Selleks aidatakse kaasa loodusvarade säästlikule kasutamisele, keskkonnateadlikkuse suurendamisele ja otsime lahendusi tulevastele põlvedele puhta elukeskkonna säilitamiseks.
ELF on valitsusväline, poliitiliselt ja majanduslikult sõltumatu organisatsioon, mis pakub ühiskonnale looduskaitseks vajalikku ekspertiisi ning tuleb appi seal, kus vaja ühendada riigiasutuste, teadusasutuste, ettevõtete ja aktiivsete kodanike pingutusi ühiste loodusväärtuste kaitseks.
ELF järgib oma tegevustes vabaühenduste eetikakoodeksit.
Eestimaa Looduse Fondi eesmärgid ja tegevus
ELF on keskendunud meie looduse kolmele suuremale ökosüsteemile – mets, meri ja märgalad – ning nende elukatele. Samuti tegeletakse kliimamuutuste pidurdamise ning liigikaitsega. Jälgime Eesti riigi toimetamist keskkonnakaitseliste reeglite seadmisel ja arengukavade koostamisel, osaleme planeeringutes ja toome erinevaid osapooli ühisarutele kokku, paneme ise käe külge rikutud alade taastamisel ja anname soovitusi keskkonnasäästlikuks käitumiseks.
Fond korraldab tegevust Palupõhja ja Muraste looduskoolides. Fond on olnud seotud Soomaa ja Karula rahvuspargi ning Alam-Pedja looduskaitseala moodustamisega.
ELF annab välja Noore Looduskaitsja Auhinda ja Noore Loodustaluniku Auhinda.
ELFi väärtused
ELF tugineb teaduslikele andmetele – ELF on hea teaduse kasutaja, võttes oma tegemistes võimalikult palju aluseks teaduslikku teadmist. Oluline on parima võimaliku teadmise koondamine. ELF viib ise ellu rakendusteaduslikke projekte, kui see on parim lahendus teadusandmete saamiseks.
ELFi fondiline tegevus seisneb looduskaitseliste ettevõtmiste jaoks täiendava rahastuse leidmises. ELF toob looduskaitsesse raha juurde, kasutades seda enda looduskaitseliste tegevuste jaoks või suunates kellelegi teisele, kui seeläbi saavutatakse paremaid tulemusi.
ELF on innovatiivne – ELF jälgib uut infot oluliste keskkonnaprobleemide kohta. Vabaühendusena on ELFil võimalik katsetada uusi paindlikke lahendusi, testida mudeleid, püüeldes tõhusama looduskaitse poole.
Huvikaitsjana võtab ELF sõna olulistes küsimustes, mis on seotud ELFi eesmärkidega. Oma seisukohtades tugineb ELF teaduslikele ja usaldusväärsetele andmetele. ELFi töös on olulisel kohal professionaalne kommunikatsioon ning koostöö erinevate huvigruppidega. Vajadusel on ELF kriitiline, ent ei kasuta oma tegevustes konflikte õhutavaid ega vägivaldseid meetodeid.
ELF on oma tegevuses avatud ja läbipaistev ega poolda suletud uste taga kokkulepete tegemist. Info on avalik.
Asutajaliikmed
Aare Mäemets, Ain Raitviir, Aivar Leito, Aleksander Heintalu, Andres Koppel, Andres Kuresoo, Andrus Ausmees, Ann Marvet, Helve Anton, Arne Kaasik, Eerik Leibak, Einar Tammur, Erik Sikk, Ervin Pihu, Fred Jüssi, Hans Trass, Indrek Rohtmets, Ivar Jüssi, Jaan Viidalepp, Jüri Keskpaik, Kalevi Kull, Kristjan Moora, Mart Jüssi, Mart Külvik, Mart Niklus, Martin Zobel, Mati Kaal, Nikolai Laanetu, Peeter Ernits, Aivo Pidim, Rein Kuresoo, Tiina Talvi, Tiit Maran, Tiiu Keskpaik, Tiiu Kull, Toomas Jüriado, Toomas Tiivel, Ülle Kukk, Vaike Hang, Veljo Ranniku, Vilju Lilleleht.
Nõukogu liikmed
ELFi juhatuse liikmed on Tarmo Tüür (juhatuse esimees), Siim Kuresoo (juhatuse aseesimees), Kärt Vaarmari, Silvia Lotman ja Kadri Kalmus.
Juku Pent
Juku Pent (õieti Johannes Pent; 20. november 1918 Jäneda – 16. oktoober 1991 Sonthofen, Saksamaa) oli eesti suusataja ja sünteetilise suusamäärde väljatöötaja.
Teises maailmasõjas pälvis ta ühe päevaga nii I kui ka II klassi Raudristi (1945).
Ta osales 1952. aasta taliolümpiamängudel Oslos Saksamaa koondise liikmena, tulles 1952. aasta 20. veebruaril 50 km suusatamises 26. kohale (ajaga 4:30.56,0).
Kesklinn
Kesklinn on linna keskosa.
Mitmes Eesti linnas on sellenimeline linnaosa või asum:
Tony Levin
pisi|Tony Levin (2008) Anthony Frederick "Tony" Levin (sündinud 6. juunil 1946 Bostonis) on USA muusik, basskitarrist.
Toni Levin mängib ansamblites King Crimson ja Liquid Tension Experiment. Ta on teinud koostööd Peter Gabrieli, Yesi, Pink Floydi, Dire Straitsi ja paljude teistega.
Vaud' kanton
pisi|Vaud' kantonis asuv Chilloni loss Vaud [voo] ehk Waadt on kanton Šveitsi lääneosas. Piirneb läänes ja lõunas Prantsusmaaga. Hõlmab põhjapoolse osa Genfi järvest ja Neuchâteli järve läänetipu.
Halduslikult jaguneb 10 ringkonnaks ja 376 vallaks.
Ajalugu
1803. aastal muutis Lémani kanton nime Vaud' kantoniks ja liitus Šveitsi konföderatsiooniga.
Võitra kraav
Võitra kraav (ka Võitre kraav) on kraav Pärnumaal Lääneranna vallas Karuba, Koonga, Urita, Veltsa ja Võitra külas.
Kraavi pikkus on 5,9 km ning see suubub paremalt Vanamõisa jõkke (16,7 km suudmest). Kraavi valgla on 25 km². Kraav saab alguse Koonga külas Koonga järvest. Kraavi suue on Veltsa ja Urita küla piiril.
Kraav on tehislik avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Võitra kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1116200.
Kaunissaare
Kaunissaare on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Kaunissaares asus Harjumaa üks vanemaid mõisaid, mis asutati 1326. aastal Tallinna piiskopi residentsina. Hilisematel sajanditel iseseisev mõis seal küll kadus, säilis ainus veskikoht Jägala jõel. Kaunissaarde taasasutati mõis (Kaunissaare poolmõis) 1815. aastal. Mõisa 19. sajandist pärinev puidust katusekorrusega peahoone hävis 1944. aastal tulekahjus, säilinud on mitu kõrvalhoonet (eraomanduses).
1980. aasta paiku rajati mõisa kõrvale Jägala jõele Tallinna joogiveehaardesse kuuluv Kaunissaare veehoidla, millega kadus mõisasüdames asuv ajalooline jõeületuskoht.
Aivar Kallaste
Aivar Kallaste (sündinud 6. juunil 1959 Tallinnas) on eesti balletitantsija.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna Balletikooli, samast aastast töötab Vanemuise teatri balletiartistina.
Aastatel 1995–1996 oli ta Soomes Turu moderntantsuteatri Aurinkobaletti tantsija.
Aivar Kallaste on teinud üle 120 rolli balleti-, sõna-, pantomiimi-, muusikali-, ooperi- ja operetilavastustes, olnud ooperi “Salakütt” lavastaja assistent.
Aavere (Anija)
Aavere on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Külas asub Õitsekivi hiidrahn.
Ilumäe
Ilumäe on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asuvad Ilumäe kirik, Ilumäe kalmistu, Ilumäe kabel, Ilumäe hiieniinepuu ja Ilumäe allikas.
Käru vald (1939)
Käru vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Jõekülas. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1939. aasta vallareform
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga Käru valla maa-alast; senise Ingliste valla Sonni ja Kädva külade, Laane asunduse ning Käru metskonna Käru metsandiku kvartaalide nr. 37–50 ja Täku soo maa-aladest; senise Kaiu valla Tammistu nr. 19 ja 19-a talude, Riigi tagavaramaa ja Väätsa metskonna Selja metsandiku kvartaalide nr. 39–41, 50–55, 59–61 ja 81–84 maa-aladest; senise Vahastu valla Väätsa metskonna Selja metsandiku kvartaali nr. 62 ja heinamaatüki nr. 25 maa-aladest.
Uutes piirides olid valla piirid lähedased praeguse Käru valla piiridega.
Maak
pisi|Rauamaak ehk [[raudkvartsiit Krõvõi Rigist (Ukraina)]]
Käru vald (1939)
1939. aasta vallareform
Detsembris 1939 valiti tagasi senine Käru vallavanem August Järvik 11 poolt- ja 1 erapooletu häälega.
Maak
Maak on mineraalne maavara, mille kaevandamine on majanduslikult otstarbekas.
Käru vald (1939)
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 augustis moodustati Käru vallas Käru külanõukogu keskusega Käru alevikus ja Jõeküla külanõukogu keskusega Jõeküla külas. 1950. aastal Käru vald likvideeriti, selle alad arvati Türi rajooni koosseisu.
Maak
Enamasti mõeldakse maagi all maavara, millest eraldatakse metalle. Vastavalt sellele, mida maagist eraldatakse, nimetatakse neid raua-, vase-, pliimaagiks jne.
Sõidumeerik
pisi|Analoogsõidumeerik Sõidumeerik (ka tahhograaf; inglise keeles tachograph) on autojuhi sõidu- ja puhkeaega registreeriv seade , mis lisaks salvestab sõiduki kiirust ja läbitud vahemaad.
Sõidumeerikud jaotatakse andmete salvestamise viisi järgi: pisi|175x175px|Salvestusleht
Seade salvestab sõidukijuhi nelja erinevat tegevust :
Sõidumeeriku süsteem koosneb sõiduki käigukastiga ühendatud kiirusandurist, salvestusseadmest ja salvestusmeediumist (salvestusleht või sõidumeerikukaart).
Salvatore Todisco
Salvatore Todisco (30. august 1961 Napoli – 25. november 1990 Collevalenza, Todi vald, Perugia provints) oli Itaalia poksija.
Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Paul Gonzalesile (USA).
Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ismail Mustafovile (Bulgaaria).
Ta hukkus 25. novembril 1990 autoõnnetuses.
Tegucigalpa
Tegucigalpa  on Hondurase pealinn, Francisco Morazáni departemangu halduskeskus ja suurim linn. Asub riigi lõunaosas Choluteca jõe kaldal, 940 m kõrgusel merepinnast.
Transport
Linna ei läbi raudtee, sinna pääseb maanteed mööda või Toncontíni rahvusvahelise lennujaama kaudu.
pisi|tühi|Tegucigalpa katedraal
Milwaukee Bucks
Milwaukee Bucks on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi keskdivisjoni ja peab oma kodumänge Fiserv Forumis.
Ajalugu
1968. aastal Milwaukees asutatud Bucksi ainus NBA meistritiitel pärineb 1971. aastast, kui finaalseerias alistati 4 : 0 Baltimore Bullets. Bucks jõudis NBA finaali ka 1974. aastal, kuid siis kaotati seeria 3 : 4 Boston Celticsile.
Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 võideti NBA kahekordse kõige väärtuslikuma mängija (MVP) Giannis Antetokounmpo juhtimisel põhihooaja parima meeskonnana vastavalt 60 ja 56 kohtumist, kuid väljalangemismängudel piirdus Bucks idakonverentsi finaali ja poolfinaaliga.
Venezuela
pisi|Video Venezuela 1975. aastal loodud muusikaharidusprogrammist El Sistema Venezuela (mööndav Venetsueela) on riik Lõuna-Ameerikas. See piirneb põhjas Kariibi merega, kirdes Atlandi ookeaniga, läänes Colombiaga, lõunas Brasiiliaga ja idas Guyanaga.
Lipp
Venezuela lipp on kollasest, sinisest ja punasest väljast koosnev horisontaalne trikoloor. Lipu sinisele värviväljale on lisatud kaheksa valget viisnurkset tähte.
Vapp
Kollase, sinise ja punase värvi horisontaalne kolmikvärv koos riigivapi kollase lindiga ülemisel serval ja kaheksa valge viisnurkse tähega poolkaar, mille keskel on sinine riba.
Rahvastik
Venezuelas elab 2020. aasta andmetel 33 172 327 inimest.
Tunnis sünnib Venezuelas 68 ja sureb 16 inimest.
Rahvastiku aastane juurdekasv on +1,7% ehk Venezuela rahvaarv on kasvav.
Suurima osa Venezuela elanikkonnast moodustavad 16–64-aastased naised. Kõige vähem elab Venezuelas üle 65-aastasi mehi.
Venezuela on suure vanemaealiste osatähtsusega riik, sest vanemad mehed ja naised moodustavad suurima osa rahvaarvust.
Riigikontrolör
Riigikontrolör on Eesti Riigikontrolli juht.
Venezuela
Rahvastik
Venezuela on jõudnud demograafilise arengu 5. etappi, sest keskmine oodatav eluiga on kõrge.
Riigikontrolör
Riigikontrolöri nimetab ametisse ja vabastab ametist presidendi ettepanekul Riigikogu. Riigikontrolöri ametiaeg on viis aastat.
Joandu
Joandu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Venezuela
Rahvastik
Hispaania keel on Venezuela ametlik keel. Ameerika põliskeeltel on nende piirkonnas ka ametlik staatus, isegi kui enamik neist on praegu ohustatud. Wayuu, pemoni keel ja Varao keel on Venezuelas enim räägitud Ameerika põliskeeled.
Majandus
Riigi suurim majandusharu on naftatööstus. Naftamaardlad paiknevad Maracaibo järve ja Venezuela lahe all. Nafta ja naftatooted moodustavad 80% riigi ekspordituludest. Eksporditakse ka boksiiti, alumiiniumi, terast ja põllumajandussaadusi.
Tööealise elanikkonna rakendatus Venezuela põllumajanduses on 10%, tööstuses 59% ja teeninduses 49%.
Töötute osakaal Venezuelas on 14,6%.
Venezuelas on peamine sissetulekuallikas nafta (ligi 95% ekspordist on nafta).
Osa Venezuela majandusest sõltub rahaülekannetest.
Turism
Turismi arengu eeldused Venezuelas on aastaringne soe ja kuiv kliima, ookean ja loodus.
Populaarsemad külastuskohad Venezuelas on Angel Falls, Los Llanos, Los Roques, Choroni, Merida Cable Car, Mount Moraima ja Isla Margarita.
Haldusjaotus
pisi|350px|Venezuela 1. järgu haldusüksused
Iseseisvumine
Seni Hispaania koloonia olnud Venetsueela kuulutas end esimest korda iseseisvaks 1811. aastal. Algas Venezuela iseseisvussõda. Suveräänsus saavutati pärast võidukat Carabobo lahingut 1821. aastal ning kindlustati võiduga Maracaibo lahingus 1823. aastal.
Kuni 1830. aastani oli Venezuela Gran Colombia riigi osa.
Tänapäev
Venezuelas on aastaid kestnud poliitiline ja majanduskriis presidentide Chaveze ja Maduro sotsialistlike eksperimentide tõttu. 90% rahvast elab vaesuses, alatoitumus on üldlevinud, kaubandust iseloomustab tänapäeval defitsiit kõigest esmavajalikkust.
Eesti Kirikute Nõukogu
pisi|Eesti Kirikute Nõukogu mälestusmedal, millel on kujutatud EKN-i logo Eesti Kirikute Nõukogu (lühend EKN) on Eesti kristlike kirikute ja koguduste liitude organisatsioon.
Liikmed
Eesti Kirikute Nõukogusse kuuluvad:
Juhtkond ja tööharude juhid
20. novembri 2022 seisuga on Eesti Kirikute Nõukogus ametis:
Ajalugu
Eesti Kirikute Nõukogu asutati Kuremäel, Pühtitsa kloostris 16. veebruaril 1989. aastal. Asutamisotsusele kirjutasid alla Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku poolt peapiiskop Kuno Pajula, Vene Õigeusu Kiriku Tallinna ja Eesti piiskopkonna poolt metropoliit Aleksius, Evangeeliumi Kristlaste Baptistide poolt vanempresbüter Ülo Meriloo, Eesti Metodisti Kiriku poolt superintendent Olav Pärnamets, Seitsmenda Päeva Advendistide poolt vanempresbüter Aarne Kriisk, Katoliku Kiriku poolt vaatlejana preester Rein Õunapuu.
Katoliku kirik sai täisliikmeks 1994. aastal, 1990. aastatel lisandusid vaatlejaliikmetena Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik, Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Kogudus ja Eesti Kristlik Nelipühi Kirik ; 2000. aastatel lisandus ka Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik
Kakuvälja
Kakuvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Eesti Kirikute Nõukogu
Ajalugu
Eesti Kirikute Nõukogu presidendid on olnud 1989–1993 Kuno Pajula, 1993–2013 Einar Soone, 2013–2022 Andres Põder ja alates 2022. aastast Urmas Viilma.
Kakuvälja
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Eesti Kirikute Nõukogu
Ajalugu
Täitevsekretäri ehk tegevjuhi ametit on pidanud 1996–2004 Eerik Jõks, 2004–2011 Tauno Teder (2009–2011 pikaajalises välislähetuses), 2009–2022 Ruudi Leinus (2009–2011 kohusetäitjana), alates 2022. aastast Vilver Oras.
Kuma jõgi (Jaapan)
Kuma (jaapani 球磨川 (Kuma-gawa)) on jõgi Jaapanis Kyūshū saarel.
Kakuvälja
Külas asub Kakuvälja Kolme kuninga kivi.
Eesti Kirikute Nõukogu
Seisukohavõtte
Eesti Kirikute Nõukogu on avaldanud seisukohad bioeetiliste küsimuste osas ; homoseksuaalsuse suhtes ; suhtumisest põgenike vastuvõtmisesse ; avaldanud arvamust mitteabielulise kooselu ja selle õigusliku regulatsiooni suhtes ja raseduse katkestamise ja steriliseerimise seaduse muutmise kohta.
Kuma jõgi (Jaapan)
Ülemjooksul mägijõgi. Voolab valdavalt läände, suubub Yatsushiro lähedal Ida-Hiina merre.
Pikkus 115 km, valgla 1880 km².
Eesti Kirikute Nõukogu
Seisukohavõtte
Muuhulgas on Eesti Kirikute Nõukogu võtnud sõna ka religiooniõpetuse teemadel.
2012. aasta sügisel saatis EKN justiitsminister Kristen Michalile oma arvamuse kooseluseaduse eelnõu kohta, milles avaldas vastuseisu mitteabieluliste kooseluvormide abielusarnasele registreerimisele, kuna EKN-i hinnangul viiks see homoseksuaalsuse heakskiitmise ja propageerimise levikuni ühiskonnas: "Kirikute Nõukogu leiab, korrates juba varem väljendatud seisukohta, et homoseksuaalne eluviis on Kõigekõrgema palge ees patt selle mis tahes vormis. Pattu ega pahesid ei saa aga õigustada ega õiguslikult aktsepteerida."
Muu tegevus
EKN korraldab regulaarseid religioonisotsioloogilisi uuringuid "Elust, usust ja usuelust" (1995, 2000, 2005-2006, 2010, 2015 ); viib läbi projekti Teeliste Kirikud; annab välja oikumeenilist aastapreemiat ning korraldab oikumeeniliste projektide konkursse.
Valgus (kirjastus)
Kirjastus Valgus on asutatud 1965. aastal. 1991. aastal lõid sellest lahku kirjastused Koolibri ja Eesti Entsüklopeediakirjastus ning Valgus tegutses edasi rendiettevõttena, 1995. aastal sai kirjastusest osaühing.
Piret Viires
Piret Viires (sündinud 11. augustil 1963 Tallinnas ) on eesti kirjandusteadlane.
Haridus
Piret Viires lõpetas 1981. aastal Tallinna 44. Keskkooli. Aastail 1981–1987 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas eesti keele ja kirjanduse õpetajana. 1992. aastal täiendas ta end stipendiaadina Bergeni Ülikooli lingvistika ja kirjandusteaduse osakonnas.
2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis teadusmagistri kraadi (cum laude) eesti kirjanduse alal tööga "Etnofuturismist küberkirjanduseni: eesti kirjandus 1990-ndatel aastatel". 2006. aastal kaitses ta samas doktoriväitekirja eesti kirjanduse alal teemal "Postmodernism eesti kirjanduskultuuris" (ilmunud Tartu Ülikooli doktoriväitekirjade sarjas 2006. aastal ja muudetud uustrükina 2008. aastal pealkirjaga "Eesti kirjandus ja postmodernism"). Raamatu ingliskeelne versioon "Postmodernism in Estonian literary culture" ilmus 2012. aastal kirjastuse Peter Lang väljaandel.
Töökäik
Viires töötas aastail 1987–1993 Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis laborandi, vanemlaborandi ja nooremteadurina, aastail 1993–1997 Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadussekretärina. Aastail 1993–1995 oli ta kirjastuse Tuum tegevdirektor.
Aastail 1995–2007 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus kirjanduskriitika ja -teooria osakonna toimetaja, aastail 1997–2007 ka Eesti Kirjanike Liidu assistent ja nõunik.
17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli eesti kirjanduse ja kirjandusteooria professoriks.
Teadustöö
Viirese peamised uurimisteemad on olnud postmodernism ja post-postmodernism eesti kirjanduses, postmodernne ühiskond ja kirjandus, eesti kirjanduse ajalugu, eesti uuem ilukirjandus, kirjanduse ja tehnoloogia suhted ja küberkirjandus.
Looming
Piret Viires on avaldanud novellikogu "Tallinna ja Tartu vahel" (Tallinn: Eesti Raamat, 1990).
Niigata
thumb Niigata (jaapani 新潟) on linn Jaapanis, Honsh& saarel, Niigata prefektuuri keskus. Asub Jaapani mere kaldal Shinano jõe suudmes.
Linnas on nafta- ja maagaasi-, paberi-, toiduainete-, masinaehitus- ja laevaehitustööstuse ettevõtted.
John Cage
John Cage (5. september 1912 Los Angeles – 12. august 1992) oli Ameerika Ühendriikide avangardistlik helilooja, pianist, saatejuht ja publitsist. Tema looming on avaldanud mõju paljudele 20. sajandi heliloojatele.
Arnold Schönbergi juhendamisel algasid tema katsetused atonaalsuse ja dodekafooniaga. Ta tundis suurt huvi löökpillide vastu ja 1938. aastal organiseeris oma esimese löökpilliorkestri, millele kirjutas ka hulga teoseid. Sellest perioodist pärineb ka üks tema menukamaid ja enim järgimist leidnud leiutisi – ettevalmistatud klaver (prepared piano), mis tähendab pilli kõlavõimaluste muutmist klaveri keeltele või keelte vahele asetatud mitmesuguste esemetega, olgu need siis metallpoldid, klaasitükid, kummiribad vms.
John Cage'i küpset loomingut on määratletud mõistetega:
Cage kasutas ka graafilist notatsiooni. John Cage tundis sügavat huvi zen-budistliku filosoofia ja sealt edasi vaikuse vastu. Tema teooria oli, et vaikust kui niisugust pole olemas, et vaikus ei ole akustiline nähtus, vaid teadvuse muutus. See ideedering leidis kajastust ka tema loomingus, eeskätt teoses "4'33"", kus interpreet vaikis 4 minutit ja 33 sekundit.
Paavo Matsin
Paavo Matsin (sündinud 4. aprillil 1970 ) on eesti õppejõud, kirjanduskriitik ja kirjanik. Matsin on Sirbi kriitikapreemia laureaat.
Ta on õppinud Tallinna Pedagoogikaülikoolis, Eesti Humanitaarinstituudis ja EELK Usuteaduse Instituudis.
Ta õpetab Estonian Business Schooli Gümnaasiumis kunsti ja filosoofiat.
Matsin on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti Gustav Meyrinki Seltsi liige. Akadeemiliselt kuulub korporatsiooni Fraternitas Liviensis.
Esikromaani "Sinine kaardivägi" avaldas ta varjunime Pāvs Matsins all 2013. aastal.
2015. aastal ilmus tal varjunime Paša Matšinov all romaan "Gogoli disko", mis pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ja Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
2017. aastal andis ta Kreutzmatsini varjunime all välja romaani "Must päike".
Thuni järv
Thuni järv on järv Euroopas Šveitsis Berni kantonis.
Läbi järve voolab Aare jõgi. Thuni järv on nime saanud Thuni linna järgi, mis asub järvest loodes.
pisi|tühi|Thuni järve kaart
Raliki saared
thumb|300px Raliki saared ('päikeseloojangu saared') on saarestik Marshalli saarte lääneosas.
Saarestikus elab umbes 20 000 inimest.
Raliki saarte hulka kuuluvad
Acre Vabariik
Acre Vabariik (portugali: República do Acre), (hispaania: República del Acre) või Acre Sõltumatu Riik (portugali: Estado Independente do Acre), (hispaania: Estado Independiente del Acre) oli Boliivias Acre piirkonnas võimul olnud separatistlike valitsuste nimetus. Brasiilia annekteeris piirkonna 1903. aastal ning see on nüüd Acre osariik.
Ajalugu
Neljakümne aasta jooksul pärast 1860ndaid asustasid Acre piirkonna brasiillased, kes moodustasid lõpuks suurema osa populatsioonist. 1867. aastal Brasiilia ja Boliivia vahel sõlmitud Ayacucho lepingu tulemusel liideti Acre Boliiviaga. Piirkond meelitas 19. sajandi lõpus toimunud kummibuumi jooksul ligi paljusid Brasiilia migrante. Aastatel 1899–1900 juhtis Hispaania ajakirjanik ja endine diplomaat Luis Gálvez Rodríguez de Arias ekspeditsiooni, mille eesmärk oli Acre üle Boliivialt kontroll saada. Ekspeditsiooni rahastas salaja Amazonase osariigi valitsus, mille eesmärk oli selleks ajaks äsja iseseisvunud Acre uuesti Brasiiliaga liita. Gálvez kuulutas iseenda 14. juulil 1899 Acre Esimese Vabariigi presidendiks, pealinnaks sai Antimary linn, mille ta nimetas ümber Arieopoliseks. Esimene vabariik kestis üheksa kuud, kuni 1900. aasta märtsis saatis Brasiilia valitsus sõjaväelased Gálvezt arreteerima ja andis Acre tagasi Boliiviale. Gálvez saadeti Hispaaniasse sundasumisele, Acre elanikud olid endiselt Brasiilia või Boliiviaga liitumise vastu.
Novembris 1900 prooviti uuesti iseseisvuda, Teise Acre Vabariigi presidendiks sai Rodrigo de Carvalho. Seegi katse suruti maha ning Acre jäi Boliivia osaks kuni 1903. aastani.
Pärast Teise Vabariigi läbikukkumist pöördusid iseseisvusvõitlejad Rio Grande do Suli osariigist pärit veterani José Plácido de Castro poole. Nad pakkusid talle Boliiviast iseseisvumise juhi kohta. Plácido, kes oli Acres alates 1899. aastast ekspeditsiooni peainspektorina töötanud ja oli just tagasi Rio de Janeirosse tulnud, võttis pakkumise vastu. Ta kehtestas armees range korra ning organiseeris peaaegu 30 000-mehelise armee ümber. Acre sõjavägi võitis mitu lahingut ning 27. jaanuaril 1903 kuulutas José Plácido de Castro välja Acre Kolmanda Vabariigi. Brasiilia president Francisco de Paula Rodrigues Alves saatis Brasiilia sõjaväelased Põhja-Acresse, et tõugata Plácido Acre presidendi kohalt. Tänu Rio Branco paruni José Paranhose oskuslikele läbirääkimistele lahendati situatsioon suhteliselt rahulikult. Pärast läbirääkimisi allkirjastati rahuleping. Petrópolise leping, mis allkirjastati 11. novembril 1903, andis Brasiiliale kontrolli Acre (191 000 km²) üle. Vastutasuks sai Boliivia väiksemad alad Mato Grosso piirkonnas ja kaks miljonit naelsterlingit ning Brasiilia võttis vastutuse ehitada Madeira–Mamoré raudtee, mis andis Boliiviale ühenduse välismaailmaga. 25. veebruaril 1904 sai Acre ametlikult Brasiilia osaks.
Karula (Haljala)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Gediminas
Gediminas (poolapäraselt Giedymin, valgevene Hiedymin või Hiedzimin), sündinud umbes 1275 – detsember 1341, oli Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürst 1316 kuni oma surmani. Teda peetakse Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi üheks edukamaks monarhiks.
Suurvürst Gediminas suurendas Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriiki tunduvalt endiste Kiievi-Vene suurvürstiriigi alade arvelt (ühendati Leeduga Valge-Vene, Polotski vürstiriik (1307) Minsk, Pinsk (1318), Brest (1319), Mogiljov, Turov, Vitebsk (1330), Orša, Mozõr ja Ukrainas, Kiiev (1321) ning suutis tänu oskuslikule laveerimisele katoliikluse ja vene õigeusu vahel oma paganliku riigi säilitada. pisi|[[Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik (1434)]] Gediminas arendas tunduvalt riigi majanduselu, rajades uusi linnu (sealhulgas Vilniuse) ning kutsudes sinna elama sakslasi. Tema vihaseimaks vastaseks jäi aga Saksa ordu.
1323. aastal levisid Euroopas kirjad, milles Gediminas teatas, et on valmis katoliku usku üle tulema, ning kutsus Leetu munki, kaupmehi ja käsitöölisi. Hiljem selgus aga, et suurvürst ei mõtlegi katoliiklusesse astumise peale ja tõenäoliselt oli tegemist Riias valminud võltsingutega. Samas võttis Gediminas kohale saabunud kaupmehed, käsitöölised ja mungad vastu ning elavdas nõnda oluliselt oma riigi majanduselu.
Gediminas suri 1341. aastal lahingus ristirüütlitega saadud vana haava tõttu.
Isiklikku ja järglased
Gediminas oli abielus kolm korda, ning kolmest abielust oli tal 7 poega ja 6 tütart.
Enne oma surma (1341) jagas ta loodud suurvürstiriigi oma poegade vahel: Narimantase, Algirdase ja Jaunutise järglastest moodustus Gediminaste dünastia.
Gediminase tütred abiellusid:
Supernatural
Tegevustik
Sarja peategelasteks on vennad Sam ja Dean Winchester. Kui nad veel väikesed olid, tappis deemon nende ema. Sellest ajast peale on nad koos isaga erinevaid üleloomulikke olendeid jahtinud, eesmärgiga lõpuks saada kätte nende ema tapnud deemon.
Sari saab alguse, kui sama deemon Sami tüdruksõbra tapab ja nende isa salapäraselt kaob. Vennad asuvad teekonnale läbi Ameerika Ühendriikide, et leida oma isa. Sel retkel tuleb neil võidelda erinevate kummaliste olenditega.
4. hooajast toodi sarja ingel Castiel, kes on sellest ajast peale olnud vendadele sõbraks ja nõuandjaks, kuid neile ka häda kaela toonud.
Üldjoones on "Supernatural" episoodiline sari, kus igas osas on uus vastane, kellest vabaneda tuleb, kuid tähelepanu pööratakse ka jätkuva tegevusliini arendamisele.
Vassivere
Vassivere on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas.
Hiiu folk
Festivali korraldab MTÜ Hiiu Folk, festivali peakorraldaja on selle algusest peale olnud Astrid Böning-Nõlvak. Festivali omapäraks on, et kontserdid ei toimu ühes kindlas asulas, vaid saarel paljudes kohtades ning naabersaartelgi – näiteks Kassaril, Saarnakil jm. Festival on lisaks rahvakultuurile ja muusikaelamustele propageerinud ka looduslähedast käitumist, korraldanud matku ja kaasanud muuseume. Oluliseks on peetud alkoholivaba peokultuuri ning peokoha ja looduse puhtana hoidmist.
Kiva
Kiva on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Admiraliteedi Luureosakond
Admiraliteedi Luureosakond (The Naval intelligence Division) oli 1887. aastal loodud Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi Sõjamerelaevastiku Ministeeriumi ehk Admiraliteedi teabehankeorganisatsioon.
Suurbritannia sõjaväeluure – sõjamerejõudude iseseisev Admiraliteedi luureosakond liideti 1965. aastal pärast Suurbritannia Kaitseministeeriumi loomist ühisesse Kindralstaabi Luurevalitsusse.
Richard Dawkins
pisi|Richard Dawkins loengut pidamas Clinton Richard Dawkins (sündinud 26. märtsil 1941 Nairobis) on Briti etoloog, evolutsioonibioloog ja teaduskirjanik.
Ta on olnud Oxfordi Ülikooli teaduse populariseerimise professor (Professor for the Public Understanding of Science at Oxford University).
Elulugu
Clinton Richard Dawkins sündis 1941. aastal Keenias Nairobis. Tema isa Clinton John Dawkins oli farmer ja endine sõdur. Dawkinsi vanemad olid pärit jõukast keskklassist. Nad olid mõlemad huvitatud loodusteadustest ning noore Richardi küsimustele vastasid nad teaduslikelt alustelt lähtudes.