cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Love's Vision
Retseptsioon
Dan Moller (2013) leiab, et mõned väited ei ole päris veenvad. Üks probleem on see, et näited (näiteks truudusetus) on ise moraalselt laetud. Võib kujutleda, et mees tahab veeta palju aega oma lähedase sõbraga, ja naine on pahane, sest mees võtab "meielt" aja ära, mehel on aga õnneks tarvis sõbraga piisavalt suhelda, sest see on ainulaadne intellektuaalne stiimul. Siin on raske uskuda, et armastus vaigistab õnnega seotud põhjendid: pigem see paremal juhul kaalub need üles. Sellepärast on põhjus arvata, et truudusetuse näite puhul ei ole meil mitte analoogia moraaliga, vaid asi ongi moraalis. Teiseks tundub Mollerile, et Jollimore ei võta arvesse, et armastus on emotsioon. On usutav, et ka emotsioonidel on põhjendid, aga need käituvad teistmoodi kui tegude põhjendid. Tundub väga imelik rääkida emotsioonide kohustuslikkusest. Seda, miks põhjendid ei tee armastust kohustuslikuks, võiks püüda seletada võrdluses teiste emotsioonidega. Pole midagi imelikku selles, et see, mille pärast me midagi kardame, ei kohusta meid hirmu tundma. Kui hirm on reaktsioon põhjenditele (võib olla ka irratsionaalne hirm), siis sellel on läbielatav komponent, mida pole mõtet siduda normatiivsete standarditega. Miks siis mitte öelda, et armastus on emotsioon ja emotsiooni puhul ei taba vastuväited märki? Peale selle ei ole peaaegu üldse juttu armastuse naturalistlikest joontest (loomadel on eluaegsed paarid, lapsed aetakse vanemate kokteilipeolt ära). Et on raskem uskuda, et vanemad armastavad beebisid nende seesmiste väärtuste pärast, siis see jätab mulje, et tõendeid kohandatakse teooriale.
Jeffrey Seidman (2012) tõstab esile Jollimore'i katseid teha arusaamas praktilisest ratsionaalsusest, episteemilisest ratsionaalsusest ja moraalist ruumi armastusele. Jollimore ei püüa teha olulist vahet lihtsalt sõpruse ja romantilise armastuse vahel, aga kui ta peaks siin eksima, peaks suurem osa sellest, mida ta ütleb, siiski kehtima jääma. Jollimore tunnistab, et ka muud asjad peale isikute väärivad sellist keskendunud tähelepanu, mis tekitab vaigistamist, ja siis tekib küsimus, kas armastus isikute vastu on ikka tõesti teist laadi kui näiteks armastus buda munga eluviisi ideaalide vastu. Jollimore'i järgi ei ole armastatu otsustavus võtta armastatu väärtuslikke omadusi endale tähtsatena puhtalt otsustus ega puhtalt tahteakt, vaid mõlema kombinatsioon. Tundub, et teised on sedasama öelnud lihtsamalt: miks mitte öelda, et tegu on tahteaktiga, mis reageerib (või peaks reageerima) väärtusotsustustele, kuid on nendega alamääratud. Michael Bratman (Structures of Agency: Essays) kirjeldabki väärtustamist nii. Tõsi küll, Bratmani järgi võtab subjekt tähtsatena oma soove, Jollimore'i järgi armastatu väärtuslikke omadusi. Siiski tekib küsimus, kas teiste väärtusega seotud kaalutluste vaigistamist ja muid armastuse erijooni seletab just nägemine, mitte kavatsus? Nagu Jollimore'gi märgib, tekitavad kavatsused Bratmani järgi midagi väga sarnast vaigistamisega: subjekti kavatsus teha V-d annab talle "taustapõhjendi" vältida tegevusi, mis pole V-ga ühitatavad, ning kaalutlusi, mis neid tegevusi muidu põhjendaksid. Jollimore võiks vastata, et armastuse juurde ei kuulu mitte ainult kavatsus võtta armastatu väärtuslikke omadusi tähtsatena, vaid ka pöörata neile hoolikalt ja suuremeelselt tähelepanu, et avastada nende väärtust (mis neil on sõltumatult otsusest neid kuidagi võtta). Nii et kavatsus mitte lihtsalt ei reageeri juba olemasolevatele väärtusotsustustele (nagu see on Bratmani järgi), vaid annab armastajale episteemilise võimaluse teha otsustusi väärtuse kohta. Peale selle, kui Bratmanil õigustab kavatsuste kujundamist varasemates töödes see, et see aitab tagada isikusisest ja isikutevahelist koordinatsiooni ning sellega rahuldada eelnevaid soove, ning hilisemates töödes see, et see võimaldab iseenda valitsemist. Jollimore'i järgi aga õigustab isikule tähelepanu pööramisele pühendumist, mis kaasneb armastusega, sellega, et see isik väärib niisugust tähelepanu, sest ainult niisuguse tähelepanu abil saab nende väärtust täielikult mõista.
Fiona Ellis (2012) ütleb, et jääb küsimus, milline peaks olema soovitatav traditsioonilisele agaapele alternatiivne armastusekäsitus ja kas Jollimore oleks nõus selle laiendamisega eerosest ja sõprusest väljapoole. Tal pole palju aega Jumala armastuse jaoks, aga Benedictus XVI igatahes nõustuks, et moraal ei saa sõltuda ainuüksi agaapest ning armastusel on taandumatult erootiline komponent, ent ta võtaks tõsisemalt muret, et hoolimata armastatust hoolimisest kaasneb eerosega taandumatult iha, mis mitte ainult ei erista seda sõprusest, vaid toob kaasa ka moraalse ohu, millele Jollimore ei pööra tähelepanu. Nagu ütleb Roger Scruton ("Death-Devoted Heart: Sex and the Sacred in Wagner's Tristan and Isolde), et kui sõber tahab sulle head, siis armastaja tahab sind, ja kui ta sind ei saa, siis armastus võib muutuda vihkamiseks. See ohustab Jollimore'i eeldust, et sõprust ja eerost võib käsitleda ühtses mudelis. Jollimore muretseb seksuaalse eksklusiivsuse pärast ning sümpatiseerib traditsiooniliste käitumispiirangute vähenemise pärast, unustades, et see on viinud nähtava õnnetuolekuni seksitunde allakäigu (William James) tõttu. Jollimore viitab armastuse eksklusiivsuse ja promiskuiteedi lepitamiseks vanemlikule armastusele, näidates sellega tegelikult, et need on eerosest erinevad. Pole arusaadav, miks Jollimore arvab, et ka eerose puhul ei pruugi armastatu alati olla nägemisvälja keskmes. Mõte, et seks võiks olla vestluse ja lauatennisega ühe pulga peal, on absurdne: seks on siis lihtsalt järjekordne meeldiv ajaviide. See võib nii olla, aga see ei saa kuidagi käia armastajate seksuaalkäitumise kohta. Erootiline armastus lihtsalt nõuab eksklusiivset tähelepanu, ka pärast armunud oleku staadiumi. Jollimore, kes räägib ainult seksuaalse naudingu ahvatlustest, ignoreerib suurt moraalset probleemi, mis tekib siis, kui üks armastajatest tõesti armub kellessegi kolmandasse. See probleem on armastuse nägemisteooriale, eerose ja sõpruse ühte patta panemisele tõsiseks väljakutseks.
Brian Jonathan Garrett (2012) märgib, et romantilisest armastusest kirjutamisel on kaks ohtu. Esiteks, autor kipub tegema teooria oma isiklikust kogemusest või tervemõistuslikust teesist. Teiseks, teoreetikud kipuvad armastust idealiseerima ning rääkima ainult "tõelisest" armastusest. Kolmandaks, väga raske on eristada armastuse tuuma sellega tavaliselt kaasnevatest nähtustest. Jollimore'i käsitluse kohta võib väita, et see pole tegelikult objektikeskne: nägemine eeldab armastajalt nii palju aktiivsust, et parem oleks siin rääkida väärtuse omistamisest. Tähelepanu ja aktiivset väärtustamist, millest Jollimore räägib, peabki enamik filosoofe väärtuse omistamiseks. Teine probleem on niisugune: kui armastatu ilu annab armastajale põhjendi tema armastamiseks, siis miks kellelgi teisel, kes tema ilu näeb, on mõistlik teda mitte armastada? Jollimore ütleb ainult, miks mitte armastada on võimalik. Pole ka selge, miks öeldu peaks käima ainult romantilise armastuse kohta, sest palju sellest on ülekantav ka mitteromantilisele armastusele. Probleem on ka see, et pilgu keskendumine armastatule toetab eksklusiivsust; kui pidada võimalikuks korraga mitme inimese romantilist armastamist, siis on niisugune pilk vähem usutav. Kui mitut inimest korraga armastada, siis on pilk kindlasti hoopis teistsugune. Sellepärast on võimalik, et armastuse ainitine pilk ei tule mitte armastusest endast, vaid obsessioonist või armastajate emotsionaalsest piiratusest. Võib-olla vabama vaimuga inimeste armastule ei ole niisugune kitsendav pilk omane. Ja lõpuks, kas romantilise armastuse objektiks peab tingimata olema inimene? Mõned ju armastavad oma loomi või taimi.
Tony Milligan (2012) ütleb, et selline armastuse põhjendite kaitse koos Iris Murdochist inspireeritud nägemismetafooriga on tuttav David Vellemani 1999. aasta artiklist, mis on ka Jollimore'i taustamõjutaja, kuigi Niko Kolodny positsiooni on sageli pisut kõrgemalt hinnatud. Erinevalt Vellemanist peab Jollimore soovi armastusele olemuslikuks. See võimaldab armastuse haavatavust kergemini mõista. See on ka rohkem kooskõlas Murdochi positsiooniga. Jollimore'il on ka Vellemanist vähem umbusku armastatu omaduste kui armastuse põhjendite vastu. Vaigistamisele viitamine tundub Milliganile usutav, võib-olla töötab see mõiste siin isegi paremini kui John McDowelli voorusliku subjekti teoorias. Võib-olla annab Jollimore vaigistamisele liiga palju ülesandeid; kõrvale jäetakse ühine ajalugu ja väärtustamine suhte kontekstis. Peale selle tundub, et on nihkutud selle mõtte suunas, et filosoofilist huvi pakkuv armastus on alati suunatud inimesele, ja siis jäävad küsitaval kombel välja teised elusolendid, maastikud jne. Lõpuks, tundub, et jutt on ainult armastusest üksikisikute vastu, aga Aldo Leopold, keda Jollimore tsiteerib (täiesti eetiline saab olla ainult nende suhtes, keda me armastame), peab silmas armastust rühmade vastu. Erinevalt ka Murdochist peab Milligan sellise armastuse olulisust võimalikuks.
216 eKr
216. aasta eKr
Liopholidophis
Liopholidophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Liopholidophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Liopholidophis seisuga 30.08.2014.
Läti Kultuuriakadeemia
Läti Kultuuriakadeemia (läti Latvijas Kultūras akadēmija) on 29. detsembril 1990 Riias asutatud kõrgem õppeasutus. Peahoone asub Riias aadressil Ludzas iela 24.
Rektorid
Alates 2014. aastast on ülikooli rektor Rūta Muktupāvela.
Esimene Hiina-Jaapani sõda
Esimene Hiina-Jaapani sõda toimus 1. augustist 1894 kuni 17. aprillini 1895 Hiina Qingi riigi ning Jaapani Keisririigi vahel.
Leukopeenia
Leukopeenia (kreeka keelest λευκός leukos 'valge' + πενία penia 'puudulikkus') on leukotsüütide arvu vähenemine. Vere koostisse kuuluvad leukotsüüdid on valged verelibled ning need on organismi esmaseks kaitseks nakkuste eest. Seega asetab leukopeenia seda põdevad isikud kõrgendatud nakatumisohtu. Sümptomitena võivad esineda suu- või nahahaavandid, kurguvalu, köha, hingamisraskused, peapööritus, palavik, külmavärinad või kehavalud.
Neutropeenia, üks leukopeenia alamtüüpe, viitab ringlevate neutrofiilsete granulotsüütide, levinuimate leukotsüütide arvu langusele. Mõisteid "leukopeenia" ja "neutropeenia" võib mõnikord kasutada samatähenduslikult, kuna just neutrofiilide arv on nakatumisohu olulisim näitaja. Neid kahte mõistet ei tohiks segi ajada agranulotsütoosiga.
Tervislik seisund
Madal valgeliblede tase võib olla tingitud ägedatest viiruslikest nakkushaigustest, näiteks nohust või gripist. Seda on seostatud ka keemiaravi, kiiritusravi, müelofibroosi, aplastilise aneemia (valge- ja punaliblede ning vereliistakute tootmise võimetus), tüvirakkude siirdamise, luuüdi siirdamise, HIV ja AIDSiga ning steroidide tarbimisega.
Pseudoleukopeenia võib tekkida nakkuse algfaasis. Leukotsüüdid (peamiselt neutrofiilid, mis reageerivad kahjustustele esimesena) hakkavad liikuma nakkuse piirkonna poole, kus neid võidakse tuvastada. Nende migreerumine paneb luuüdi nakkuse vastu võitlemise ja ringluses olevate leukotsüütide arvu taastamise eesmärgil rohkem valgeid vereliblesid tootma, kuid kui vereproov on võetud nakkuse algfaasis, sisaldab see vähesel arvul leukotsüüte, mistõttu sellist olukorda nimetatakse pseudoleukopeeniaks.
Ravi
Teatud ravimid võivad mõjutada valgete vereliblede arvu ja talitlust.
Leukopeeniat põhjustavate ravimite hulka kuulub klosapiin, antipsühhootikum, millel on harvaesinev kahjulik toime, mis võib viia kõigi granulotsüütide (neutrofiilide, basofiilide, eosinofiilide) täieliku kadumiseni. Antidepressandid ja suitsetamissõltuvuse ravim bupropioon HCl (Wellbutrin) võivad pikaajalisel tarbimisel samuti põhjustada leukopeeniat. Minotsükliin, tihti välja kirjutatav antibiootikum, on veel üks ravim, mis teadaolevalt põhjustab leukopeeniat. Samuti on teateid epilepsia (krampide), maania (koos bipolaarse häirega) ja migreeni raviks kasutatavate divalproeksi naatriumi ja valproehappe (Depakote) põhjustatud leukopeenia kohta.
Krambivastast ravimit lamotrigiini on seostatud valgete vereliblede arvu vähenemisega.
Ameerika Ühendriikide Toidu- ja Ravimiameti metronidasooli monograafias avaldatakse, et antud ravim võib ka põhjustada leukopeeniat ning ravimi väljakirjutajale ettenähtud teabes soovitatakse teostada täielik vereanalüüs koos rakkude diferentsiaalloendiga enne ja pärast (iseäranis kõrgetes annustes) ravikuuri.
Immunosupressiivsetel ravimitel, näiteks siroliimusel, mükofenolaatmofetiilil, takroliimusel, tsüklosporiinil, leflunomiidil ja TNF inhibiitoritel on leukopeenia üks tuntud kõrvaltoimetest. Polüskleroosi raviks kasutatavad interferoonid, näiteks beeta-1a-interferoon ja beeta-1b-interferoon, võivad samuti põhjustada leukopeeniat.
Keemiaravi on sihitud kiiresti kasvavatele rakkudele, nagu näiteks kasvajatele, kuid võib mõjutada ka valgeid vereliblesid, kuna luuüdi peab neid kiirekasvulisteks. Vähiravi levinud tüsistusena võib tekkida neutropeenia, neutrofiilide (teatud tüüpi valgete vereliblede) taseme langemine.
Valgeliblede arvu langus võib esineda arseenimürgistuse puhul.
Suunurgatõstur
pisi|Suunurgatõstur (märgitud punasega). Suunurgatõstur (musculus levator anguli oris) on inimese näolihas.
Lihas kinnitub suunurgale ning sellest kõrgemal fossa canina'le.
Suunurgatõstur pingutub naeratamisel.
Albert Trummal
Albert Trummal (19. jaanuar 1920 – 5. jaanuar 1983 ) oli eesti kirjandusteadlane, Tartu Riikliku Ülikooli väliskirjanduse õppejõud.
Eraldi raamatuna on temalt ilmunud TRÜ rotaprintväljaandena brošüür "J.-P. Sartre. A. Camus" (seerias "XIX-XX sajandi väliskirjanikke" XI, Tartu 1971, 1000 eksemplari, 128 lk). Veel on ta kirjutanud peatükid "Jorge Amado" sama seeria IV vihikus (1962, lk 81–104) ning "Oscar Wilde" ja "Herbert George Wells" sama seeria VII vihikus (2. trükk 1969, vastavalt lk 61–76 ja 123–140).
Flaubert’i uurija
Eriti põhjalikult tegeles ta Gustave Flaubert’iga, kelle kohta on avaldanud mitu artiklit:
Isiklikku
Tema abikaasa on olnud ajaloolane ja arheoloog Vilma Trummal, nende poeg on arhitekt Tiit Trummal.
Eesti talent
"Eesti talent" oli meelelahutuslik telesaade, mis oli eetris 2010. aastal TV3-s. See põhines Briti saate "Britain's Got Talent" formaadil.
Saates võistlesid publiku poolehoiu nimel lauljad, tantsijad, koomikud, akrobaadid ja paljud teised esinejad. Võitja sai auhinnaks 250 tuhat krooni (15 977,81 €). Telesaadet tootis ja kandis üle TV3.
Sari koosnes eelvoorudest, poolfinaalidest ja finaalidest. Eelvoorud korraldati mitmes Eesti suuremas linnas, kus kohtunike ette astusid kõik soovijad. Osalejatele polnud vanuselisi ega muid piiranguid.
Saade oli eetris 2010. aasta oktoobrist detsembrini. Saatejuhid olid lauljad Ines ja Tanel Padar.
Esimene eelvoor toimus Pärnus 14. augustil 2010.
CST-100 Starliner
pisi|Starliner saabumas Rahvusvahelisse Kosmosejaama mais 2022 pisi|Kunstniku kujutis CST-100 Starlinerist kosmoses CST-100 Starliner (Crew Space Transportation) on Boeingu ja Bigelow Aerospace'i arendatav kosmoselaev, mis osaleb NASA Kommertsliku meeskonnatranspordi arendamise programmis. Starlineri peamiseks ülesandeks saavad mehitatud lennud Rahvusvahelisse kosmosejaama ja erakosmosejaamadesse.
Starliner sarnaneb Lockheed Martini arendatava Orioniga, mida NASA hakkab tulevikus kasutama mehitatud kosmoselendudeks. Kapsli diameeter on 4,56 meetrit, mis on suurem kui Apollo programmis kasutatud juhtmoodulil, kuid väiksem kui Orionil. CST-100 Starliner mahutab kuni seitse meeskonnaliiget ja võib viibida kosmoses kuni 7 kuud. See on ka taaskasutatav kuni kümnel missioonil. Starliner kasutab stardiks esialgu kanderaketti Atlas V, kuid see võib startida ka Delta IV ja Falcon 9-ga.
Augustis 2018 teatas NASA, et Starlineri esimesse meeskonda kuuluvad NASA astronaudid Eric Boe ja Nicole Aunapu Mann ning Boeingu astronaut Christopher Ferguson. Jaanuaris 2019 teatas NASA, et tervislikel põhjustel ei osale missioonil Eric Boe ning tema asemel määrati missioonile Michael Fincke. 2020. aastal loobus mehitatud missioonil osalemisest Ferguson.
Esimene katselend
Starlineri esimene katselend korraldati reedel 20. detsembril 2019. Pool tundi pärast starti tekkis tehniline probleem, kui Starlineri pardakella ei sünkroonitud kosmosekeskuse missioonikellaga. Pardakella vea tõttu sooritas Starliner oma manöövrid valel ajal ning kulutas kavandatust rohkem kütust. Lennujuhid otsustasid kosmosejaama minekust loobuda ja kapsel naasis Maale 22. detsembril. Missiooni järel avastati teine tõsisem tarkvaraviga, mille tagajärjel oleks Starlineri teenindusmoodul plaanipärase eraldumise järel ramminud kapslit ning suure tõenäosusega kapslit kahjustanud.
Kassim Aidara
Kassim Aidara (sündinud 12. mail 1987 Hamburgis) on Prantsusmaa jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Klubikarjäär
''Seisuga 25. mai 2013''
Heitgaasitagastus
pisi|Heitgaaside tagastussüsteem Heitgaasitagastus (inglise keeles exhaust gas recirculation või EGR) on bensiini- ja diislimootorites lämmastikoksiidide (NOx) heitkoguste vähendamise tehnika. Heitgaaside tagastussüsteem juhib osa mootori heitgaase tagasi mootori silindritesse. Sellega kaasnedes küttesegu koostis halveneb ning põlemistemperatuur alaneb ja lämmastikoksiidide hulk väheneb.
Henry Morgenthau noorem
pisi|Henry Morgenthau noorem (aastal 1947) Henry Morgenthau noorem (11. mai 1891 New York – 6. veebruar 1967 New York) oli USA poliitik. Ta oli aastatel 1934–1945 Ameerika Ühendriikide rahandusminister.
Ta sündis aastal 1891 New Yorgis juudi perekonnas, tema isa oli ettevõtja ja diplomaat Henry Morgenthau vanem. Ta õppis arhitektuuri ja põllumajandust Cornelli Ülikoolis. Esimese maailmasõja ajal teenis ta ohvitserina laevastikus.
Andres Heinapuu
Andres Heinapuu (sündinud 16. märtsil 1954) on Eesti poliitik ja bibliograaf. Oli VII Riigikogu liige.
Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1972–1973 töötas ta ettevõttes Dvigatel.
Andres Heinapuu oli Tallinnas 15.–19. augustil 2004 toimunud soome-ugri rahvaste 4. maailmakongressi peasekretär.
Pere
Tema poeg on Ott Heinapuu.
Moderniseerimine
Moderniseerimine ehk nüüdisajastamine (ka ajakohastamine, nüüdistamine, uuendamine) on traditsioonilise ühiskonna ja selle majanduse nüüdisajastamine. Moderniseerimist on 20. ja 21. sajandil seostatud peamiselt industrialiseerimise ja urbaniseerumisega.
Teoreetiliste vaadete kompleksi, mis käsitleb traditsioonilise ühiskonna muutumist oluliselt uuemaks, kas industriaal- või infoühiskonnaks, nimetatakse moderniseerimisteooriaks.
Rallsi maakond
Rallsi maakond (Ralls County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on New London.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Postmodernistlik film
Postmodernistlikuks filmiks nimetatakse postmodernismi ideid ja tunnuseid kasutavaid filme. Postmodernistlik film on üks nooremaid kunstilise väljenduse valdkondi.
Postmodernistliku filmi tunnused
Postmodernistlikku teost iseloomustab kõrgkultuuri ja massikultuuri vahelise piiri ähmastumine, traditsioonilise väljenduslaadi ümbermängimine popkultuuri sõnavara ja strateegiate abil. David J. Peterson möönab, et kaasajal puudub arusaam filmist kui ühtsest ja samu tunnuseid sisaldavast valdkonnast. Arusaama ühtsusest on asendanud mitmesugused filmitüübid: avangardfilm, dokumentaalfilm, rahvusvaheline kunstiline film ning paljud kommertskino temaatilised ja stilistilised suunad.
Postmodernistlikku filmi iseloomustab ka kindlapiirilise žanrilise hierarhia kadumine, žanripiiride ähmastumine. Ilmnevad sarnasused arhitektuurivaldkonnas toimunud muutustega, mis seisnesid samuti fragmenteerituse ja stilistilise mitmekesisuse eelistamises terviklikkusele. Postmodernistliku filmi iseärasuseks võib pidada ka kõrgkultuuri ja massikultuuri vahelise ajaloolise vastasseisu kadumist. Filmid võivad alluda väga keerulisele analüüsile, kuid samas saab neid nautida meelelahutusena.
Galgiai (Vilnius)
Galgiai on Vilniuse linnaosa, kuulub Antakalnise valda ja asub südalinnast kirdes, Kairėnai linnaosast lõunas.
Ala moodustas varem Galgiai küla läänepoolse osa, see liideti Vilniusega 1996. aastal. Küla ja linnaosa eraldab Centrinė tänav.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Poola-Leedu unioon muutus mõjukaks mängijaks Euroopas ja elutähtsaks kultuuriliseks üksuseks, levitades Õhtumaade kultuuri ida poole. 16. sajandi teisel poolel ja 17. sajandi esimesel poolel oli Rzeczpospolita hiiglaslik riik Kesk- ja Ida-Euroopas, mille pindala oli ligi 1 miljon ruutkilomeetrit.
Pärast reformatsiooni saavutusi (1573. aasta Varssavi konföderatsioon oli haripunktiks Euroopas unikaalsele usulise sallivuse protsessile) asus katoliku kirik ideoloogilisele vastupealetungile ja vastureformatsioon võttis protestantlikest ringkondadest palju ümberpööratuid tagasi. Lahkarvamused ja raskused liitriigi idapoolse Vene rahvastiku assimileerimisega muutusid selgelt märgatavaks. Varasemas staadiumis (16. sajandi lõpust) avaldusid need usulises Bresti unioonis, mis lõhestas liitriigi idakristlased, ja sõjalisel rindel reas kasakate ülestõusudes.
Venemaa tsaar Ivan IV võttis aastal 1577 ette vaenutegevuse Liivimaa piirkonnas, mis põhjustas piirkonna enamuse ülevõtmise tema poolt ning Poola-Leedu kaasamise Liivi sõtta. Kuningas Báthory ja Jan Zamoyski juhitud edukas vastupealetung andis 1582. aasta rahu ja enamuse Venemaa poolt vaidlustatud territooriumi tagasivõtmise, kui Rootsi väed kehtestasid end kaugemal põhjas (Eestis). Zygmunt III kuulutas Eesti aastal 1600 liitriigi osaks, mis tekitas Rootsiga sõja Liivimaa pärast; sõda kestis aastani 1611, andmata kindlat tulemust.
Aastal 1620 kuulutas Osmanite riigi sultan Osman II liitriigile sõja. Hukatuslikus Ţuţora lahingus tapeti hetman Stanisław Żółkiewski ja liitriigi olukord Türgi-Tatari invasioonivägede suhtes muutus väga ebakindlaks. Poolas-Leedus järgnes mobilisatsioon ja kui hetman Jan Karol Chodkiewiczi armee vaenlase ägedatele rünnakutele Hotõni lahingus vastu pani, paranes olukord kagurindel. Rohkem sõjapidamist Osmanitega järgnes aastatel 1633–1634 ning liitriigi tohututes avarustes toimusid kogu perioodi vältel tatarlaste sissetungid ja orjadevõtmise ekspeditsioonid.
Sõda Rootsiga, mida nüüd valitses Gustav Adolf, jätkus aastal 1621 rünnakuga Riiale, millele Rootsi poolt järgnes enamuse Liivimaa okupeerimine, Läänemere ranniku kontrollimine kuni Puckini ja Danzigi blokaad. Liitriik, kurnatud sõjapidamisest mujal, kogus end vastuseks aastatel 1626–1627, kasutades hetman Stanisław Koniecpolski sõjalist talenti ja Austria abi. Mitme Euroopa riigi survel kampaania peatati ja lõpetati Altmargi vaherahuga, mis jättis Rootsi kätte enamuse sellest, mille Gustav Adolf oli vallutanud.
Veel üks sõda Venemaaga järgnes aastal 1632 ja lõppes status quo 'ga. Kuningas Władysław IV asus siis Rootsile kaotatud maad tagasi võtma. Vaenutegevuse lõpetamiseks evakueerus Rootsi Kuningliku Preisimaa linnadest ja sadamatest, kuid säilitas enamuse Liivimaast. Kuramaa, mis jäi liitriiki, pidi teenindama Leedu Läänemere-kaubandust. Pärast Friedrich Wilhelmi viimast Preisimaa vasallivannet Poola kuninga ees aastal 1641 hakkas liitriigi positsioon Preisimaa ja selle Hohenzollernitest valitsejate suhtes nõrgenema.
Valitav monarhia ja aadlivabariik
thumb|[[Stefan Batory oli üks paljudest kuningaks valitud välismaalastest]] Rzeczpospolita alguses 16. sajandi teisel poolel muutus Poola-Leedu valitavaks monarhiaks, kus kuningas valiti päriliku aadli poolt. See kuningas teenis monarhina kuni oma surmani, misjärel korraldati riigis uued valimised. See monarhia on meile üldiselt teada kui rzeczpospolita või vabariik, aadliklasside, keda sageli nähti ühe ebaühtlase klassina, suure mõju tõttu.
Aastal 1572 suri Zygmunt II August, viimane Jagelloonide kuningas pärijateta. Poliitiline süsteem ei olnud ette valmistatud selleks juhtumiks, kuna ei olnud uue kuninga valimise meetodit. Pärast pikka arutelu määrati, et kogu Poola ja Leedu aadel peab otsustama, kes peab saama kuningaks. Aadel pidi kogunema Varssavi lähedal Wolas, et kuninga valimistel hääletada.
Poola kuningate valimine kestis kuni Poola jagamisteni. Valitud kuningad kronoloogilises järjekorras olid: Henryk Walezy, Anna Jagiellonka, Stefan Batory, Zygmunt III Waza, Władysław IV, Jan II Kazimierz, Michał Korybut Wiśniowiecki, Jan III Sobieski, August II Tugev, Stanisław Leszczyński, August III ja Stanisław August Poniatowski.
Mõned valitud kuningad jätsid liitriigis maha püsiva märgi. Stefan Batory oli määratud taaskehtestama allakäinud kuninglikku eesõigust võimsate aadliperekondade võõrandamise hinnaga. Zygmunt III, Władysław IV ja Jan Kazimierz olid kõik Rootsi Vasad; mure välis- ja dünastiliste asjade pärast takistades neil andmast suurt panust Poola-Leedu stabiilsusele. Jan III Sobieski juhatas aastal 1683 liitlaste abistavat Viini operatsiooni, mis osutus "Mõlema rahvuse vabariigi" viimaseks suureks võiduks. Stanisław August Poniatowski, viimane Poola kuningas, oli vastuoluline kuju. Ühest küljest oli ta liikumapanev jõud liitriigis hilinenult ette võetud oluliste ja konstruktiivsete reformide taga. Teisest küljest, oma nõrkuse ja otsusekindlusetuse tõttu, eriti mis puudutab keiserlikku Venemaad, viis ta hukule reformid üheskoos riigiga, mida need aitama pidid.
Kuid rida võimuvõitlusi alamaadli (šlahta), kõrgaadli (magnaatide) ja valitud kuningate vahel kahjustas kodakondsusväärtusi ja vähendas järk-järgult valitsuse võimu, tegutsemisvõimet ja riigikaitse tagamist. Kurikuulsat liberum veto protseduuri kasutati parlamenditöö halvamiseks alates 17. sajandi teisest poolest. Pärast mitmeid laastavaid sõdu 17. sajandi keskpaigas (kõige tähtsamad olid Bogdan Hmelnõtskõi ülestõus ja Uputus) lakkas Poola-Leedu olemast mõjukas mängija Euroopa poliitikas. Sõdades kaotas liitriik arvatavasti 1/3 oma rahvastikust (suuremad kaotused, kui Teise maailmasõja ajal). Selle majandust ja arengut kahjustasid veelgi aadli sõltuvus põllumajandusest ja pärisorjus, mis koos linna kodanluse klassi nõrkusega peatas riigi industrialiseerumise.
Neljas Genfi konventsioon
pisi|Neljas Genfi Konventsioon oli esimene, mis käsitles tsiviilelanikke Genfi konventsioon tsiviilisikute kaitseks sõjaajal, tihti nimetatud ka kui neljas Genfi konventsioon ning lühendatud kui Genfi (IV) konventsioon, on üks neljast Genfi konventsioonist. See võeti vastu 1949. aasta augustis. Kui esimesed kolm konventsiooni tegelesid sõduritega, tegeles neljas konventsioon esmakordselt tsiviilisikute humanitaarkaitsega sõjatsoonis.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Valitav monarhia ja aadlivabariik
18. sajandi alguseks oli Rzeczpospolita, üks suuremaid ja rahvarohkemaid Euroopa riike, veidi rohkem kui oma naabrite ettur (Venemaa Keisririik, Preisimaa ja Austria), kes sekkusid selle sisepoliitikasse peaaegu suvaliselt. 18. sajandi teises pooles jagati liitriiki korduvalt naaberriikide vahel ja see lakkas olemast.
Neljas Genfi konventsioon
Hetkeseisuga on Genfi konventsioonid omaks võtnud 196 riiki. 1993. aastal võttis ÜRO vastu aruande peasekretärilt ning ekspertide komisjonilt, kes otsustasid, et Genfi konventsioonid saavad osaks rahvusvahelisest õigusest. See muutis konventsioonid ka mitte-allkirjastanud riikide täitmiskohustuseks, miliganes nad relvakonfliktidesse astuvad.
Hanila oja
Hanila oja (ka Hanila jõgi) on oja Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Hanila, Kõmsi ja Massu külas ning Kasekülas. Oja asub Lääne-Eesti vesikonna Matsalu alamvesikonnas. Oja suue jääb Puhtu-Laelatu looduskaitsealale. Oja suubub Hanila külas Kasse lahte järve kirde osas. Oja on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu. Oja lähenduses on nahkhiirte püsielupaik. Hanila oja keskkonnaregistri kood on VEE1119100.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Majanduslikud ja sotsiaalsed arengud
thumb|[[Pieskowa Skała loss]] Põllumajanduslik kaubandusbuum Ida-Euroopas näitas esimesi märke saabuvast kriisist 1580. aastatel, kui toiduhinnad enam ei kasvanud. Sellele järgnes järkjärguline langus põllumajanduslike toodete hindades, hinnasurutis, mis esialgu oli vaid Lääne-Euroopas. Selle protsessi negatiivsed tagajärjed Ida folwark majandustele jõudsid oma haripunkti 17. sajandi teises pooles. Majanduse edasine halvenemine tulenes Euroopa-ülesest valuuta devalvatsioonist 1620. aasta paiku, mida põhjustas hõbeda sissevool läänepoolkeralt. Siiski veeti sel ajal tohutult Poola teravilja välja Danzigi (Gdański) kaudu. Liitriigi aadel astus erinevaid samme kriisiga võitlemiseks ja kõrge tootmistaseme säilitamiseks, koormates eelkõige pärisorje täiendavate suurte kohustustega. Aadlikud ostsid ka sunniviisiliselt või võtsid üle seni veel jõukamate talupojakategooriate valdusi, nähtus avaldus eriti 17. sajandi keskpaigast.
thumb|left|[[Jan Zamoyski]] Linnaettevõtjate kapital ja energia mõjutasid kaevandamise ja metallurgia arengut liitriigi algusperioodil. 17. sajandi vahetusel oli mitusada tööriistatöökoda. Suured rauatööstuse ahjud ehitati selle sajandi esimesel poolel. Hõbeda, vase ja tina kaevandamine ja metallurgia arenesid samuti. Soolatootmise laiendamine toimus Wieliczkas, Bochnias ja mujal. Pärast umbes 1700. aastat võeti mõned tööstusettevõtted üha enam üle maaomanike poolt, kes kasutasid pärisorjade tööd, mis viis nende hooletussejätmise ja languseni 17. sajandi teisel poolel.
Claudine Auger
Tema suurim roll oli Bondi tüdruku Domino Vitali kehastamine 1965. aasta James Bondi sarja filmis "Keravälk". Ta pärjati miss France monde'iks (Prantsusmaa esindaja Miss Worldi iludusvõistlusel) ning ta jäi võistlusel Miss World 1958 teiseks.
Hanila oja
Ojal on tehtud saarma seiret, kuid alates 2013. aastast ei ole saarmaid esinenud.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 2
Lisaks sätetele, mida kohaldatakse rahuajal, rakendatakse käesolevat konventsiooni ka kõigi kuulutatud sõdade või muude relvakonfliktide korral, mis võivad puhkeda kahe või enama lepingupoole vahel, ka juhul kui üks nendest sõjaseisukorda ei tunnusta. Konventsiooni rakendatakse ka lepingupoole territooriumi osalise või täieliku okupeerimise korral, ka juhul kui okupatsioonile ei osutata relvastatud vastupanu. Konventsiooniga ühinenud riigid järgivad oma vastastikustes suhetes konventsiooni ka juhul, kui mõni konfliktis osalev riik ei ole käesoleva konventsiooni poolt. Nad järgivad konventsiooni ka suhetes nimetatud riigiga, kui too selles sätestatut tunnustab ja rakendab.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Majanduslikud ja sotsiaalsed arengud
Danzig jäi praktiliselt sõltumatuks ja järeleandmatuks oma staatuse ja väliskaubanduse monopoli kaitsel. Karnkowski statuudid aastast 1570 andsid Poola kuningatele kontrolli merekaubanduse üle, kuid isegi Stefan Batory, kes kasutas linna vastu relvastatud sekkumist, ei suutnud neid jõustada. Teised Poola linnad olid 17. sajandi esimese poole jooksul stabiilsed ja jõukad. Sõjakoledused selle sajandi keskpaigas laastasid linnaklasse.
Peeter-Enn Kukk
Peeter-Enn Kukk (2. september 1934 Tallinn – 11. veebruar 2003 Tallinn) oli eesti füüsikateadlane.
Galgiai
Galgiai on küla Vilniuse rajoonis vastu Vilniuse linna idapiiri.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 3
Kui lepingupoole territooriumil tekib relvakonflikt, mis ei ole rahvusvaheline, peab konfliktiosaline kohaldama vähemalt järgmisi sätteid: (1) Sõjategevusest aktiivselt mitte osavõtvaid isikuid, sealhulgas relvajõudude liikmeid, kes on alistunud ja neid, kes on jäänud võitlusvõimetuks (hors de combat) haiguse, haavata saamise või kinnipidamise tagajärjel või muul põhjusel, tuleb igas olukorras kohelda humaanselt, ilma mis tahes vaenuliku vahetegemiseta rassi, nahavärvi, |religiooni või veendumuste, soo, sünnipära või varalise seisundi või muu sellise kriteeriumi alusel. Seetõttu on eelpool nimetatud isikute suhtes alati ja kõikjal keelatud järgmised toimingud: (a) vägivald elu ja isiku vastu, esmajoones tapmine, vigastamine, julm kohtlemine ja piinamine; (b) pantvangide võtmine; (c) isikliku au haavamine, eriti alandav ja alavääristav kohtlemine; (d) karistuste mõistmine ja täideviimine ilma eelneva otsuseta, mille on teinud tavapäraselt moodustatud kohus, mis võimaldab kõiki tsiviliseeritud rahvaste tunnustatud asendamatuid õiguslikke tagatisi. (2) Haavatud ja haiged tuleb kokku koguda ja nende eest hoolitseda. Erapooletu humanitaarorganisatsioon, nagu Rahvusvahelise Punase Risti Komitee, võib pakkuda konfliktiosalistele oma teeneid. Konfliktiosalised peaksid püüdma erikokkulepetega jõustada ka kõik käesoleva konventsiooni ülejäänud sätted või osa nendest. Eelnevate sätete kohaldamine ei muuda konfliktiosalise õiguslikku staatust.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Majanduslikud ja sotsiaalsed arengud
Jäik sotsiaalse eraldatuse õigussüsteem, mis mõeldud mistahes klassidevahelise liikumise vältimiseks, küpses 17. sajandi esimesel poolel. Kuid aadli eesmärk olla iseseisev ja uustulnukatele läbitungimatu ei realiseerunud kunagi täielikult, kui praktikas isegi talupojad saavutasid mõnikord aadliseisuse. Hiljem oli mitmetel Poola šlahta klannidel selline "ebaseaduslik" algupära. Šlahta leidis õigustust oma isehakanud domineerivale rollile omapärases hoiakute seades, tuntud kui sarmatism, mille ta omaks võttis.
Galgiai
Küla endine lääneosa moodustab alates 1996. aastast Vilniuse linnaosa Galgiai.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Majanduslikud ja sotsiaalsed arengud
thumb|[[Zamość]] Lublini unioon kiirendas Leedu ja Vene eliidi ja üldise aadli massilise poloniseerimise protsessi Leedus ja idapiirialadel, protsessi, mis pidurdas kohalike elanike rahvuslikku arengut. Aastal 1563 lubas Zygmunt August hilinenult õigeusklikule Leedu aadlile ligipääsu kõrgematele ametitele vürstiriigis, kuid sellel ajal oli teol vähe praktilisi tagajärgi, kuna oli vähe õigeusklikke aadlikke alles jäänud ja pealetungiv katoliiklik vastureformatsioon võis varsti kasu nullida. Paljud magnaadiperekonnad idas olid Vene päritolu; nende kaasamine laiendatud krooni tegi magnaatide klassi poliitiliselt ja majanduslikult palju tugevamaks. Tavalisel šlahtal, kelle üle üha rohkem domineerisid suurmaaomanikud, puudus tahe Ukraina kasakatega magnaatide võimu tasakaalustamiseks liituda ja kasakate tunnustamise valdkonnas kasutati integratsiooni ja õiguste hilinenud ja ebaefektiivseid poolmeetmeid. Talurahvas allutati raskematele koormistele ja suuremale rõhumisele. Nendel põhjustel põhjustas viis, kuidas Rzeczpospolita ekspansioon aset leidis ja arenes, nii sotsiaalsete kui ka rahvuslike pingete süvenemist, kehtestas süsteemis fundamentaalse ebastabiilsuse ja põhjustas lõppkokkuvõttes tulevasi "aadlike vabariigi" kriise.
Lääne- ja idakristlus: vastureformatsioon, Bresti unioon
alt=|vasakul|pisi|[[Jakub Wujeki piiblitõlge oli sajandeid väga populaarne]] Üha ühtlasem ja poloniseeritum (etniliste vähemuste puhul) liitriigi šlahta naasis 17. sajandi jooksul enamalt jaolt rooma-katoliku usku, või kui oli katoliiklik, jäi katoliiklikuks.
Juba 1570. aasta Sandomierzi kokkulepe, mis oli hiljem Euroopas ja Poolas silmapaistva protestantliku irenismi varajane väljendus, oli enesekaitselise iseloomuga, sest sel ajal intensiivistus vastureformatsiooni surve. Kokkulepe tugevdas protestantide positsioone ja tegi Varssavi konföderatsiooni usuvabaduse garantiid aastal 1573 võimalikuks.
Reformatsiooni õitsengu ajal, 16. sajandi lõpul, oli liitriigis umbes 1000 protestantlikku kogudust, peaaegu pooled neist kalvinistlikud. Pool sajandit hiljem oli vaid 50% neist alles, kusjuures pürjelite luterlus kannatas vähem kaotusi, šlahtas domineerinud kalvinism ja antitrinitarism (Poola Vennad) enim. Vendade Rakówi akadeemia ja blasfeemia süüdistusega Rakówi trükikoja sulgemine aastal 1638 tõid endaga kaasa rohkem probleeme.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 4
Konventsiooniga kaitstakse isikuid, kes osutuvad konflikti või okupatsiooni korral olevat mingil ajal ja viisil selle konfliktiosalise või okupeeriva riigi võimu all, kelle kodanikud nad ei ole. Konventsiooniga mitteseotud riigi kodanikke käesoleva konventsiooniga ei kaitsta. Neutraalse riigi kodanikke, kes viibivad sõdiva riigi territooriumil, samuti muu sõdiva riigi kodanikke ei loeta kaitstud isikuteks seni, kuni nende kodakondsuse riigil on tavapärane diplomaatiline esindatus riigis, kelle võimu all nad on. II osa sätteid kohaldatakse siiski laiemalt, nagu on määratud artiklis 13. Kaitstud isikuteks käesoleva konventsiooni tähenduses ei loeta isikuid, keda kaitstakse 12. augusti 1949 Genfi (I) konventsiooniga haavatud ja haigete sõjaväelaste olukorra parandamise kohta maismaal või 12. augusti 1949 Genfi (II) konventsiooniga haavatud, haigete ja merehädas sõjaväelaste olukorra parandamise kohta merel või sõjavangide kohtlemise 12. augusti 1949 Genfi (III) konventsiooniga.
Galgiai
Külas asuvad kool, postkontor ja Vilniuse ülikooli botaanikaaed.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Lääne- ja idakristlus: vastureformatsioon, Bresti unioon
thumb|[[Krasiczyni palee]] See vastureformatsiooni pealetung toimus mõnevõrra saladuslikult riigis, kus ei olnud ususõdasid ja riik ei teinud katoliku kirikuga koostööd, et konkureerivaid usulahke hävitada või piirata. Pädevate tegurite hulgas on protestantide vähene kaasamine massidesse, eriti talurahvassse, kuningate katolikumeelne positsioon, aadli vähene osalemine, kuna usuline emantsipatsioon oli juba toimunud, protestantliku liikumise sisemine killustatus ja katoliku kiriku propaganda kasvav intensiivsus.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 5
Kui konfliktiosaline on veendunud, et tema territooriumil viibivat kaitstud isikut on kindlalt alust kahtlustada riigi julgeoleku vastases tegevuses, või et selline isik osaleb nimetatud tegevuses, ei ole sellel isikul õigust nõuda käesoleva konventsiooni kohaseid õigusi ja privileege, mille kasutamine ohustaks riigi julgeolekut. Kui kaitstud isikut peetakse okupeeritud territooriumil kinni kui spiooni või saboteerijat või kui isikut, keda on kindel alus kahtlustada okupeeriva riigi julgeoleku vastases tegevuses, kaotab see isik käesoleva konventsiooni kohased suhtlemisõigused, kui see on vältimatu sõjalise julgeoleku huvides. Siiski tuleb selliseid isikuid alati kohelda inimlikult ja kohtu alla andmise korral on neil õigus õiglasele korralisele kohtupidamisele. Samuti tagatakse neile kõik käesoleva konventsiooni kohased kaitstud isiku õigused ja privileegid niipea, kui riigi või okupatsioonivõimu julgeolek seda võimaldab.
Galgiai
pisi|vasakul|2014
Marmorjas veiseliha
pisi|Marmorjas veiseliha Marmorjas veiseliha on liha, mis sisaldab mitmesugustes kogustes lihasesisest rasva, andes sellele marmoriga sarnase välimuse. Kuid seda liha hinnatakse üldjuhul mitte tema välimuse järgi, vaid õrna, tavalise veiseliha jaoks iseloomutu maitse järgi.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 13
Leevendamaks sõjast põhjustatud kannatusi, kohaldatakse II osas sätestatut kõigi konfliktis osalevate maade elanike suhtes, ilma mis tahes vaenuliku vahetegemiseta rassi, kodakondsuse, religiooni või poliitiliste vaadete alusel.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Lääne- ja idakristlus: vastureformatsioon, Bresti unioon
thumb|left|[[Stanislaus Hosius, üks juhtivaid vastureformatsiooni tegelasi Poolas ja Euroopas]] Hosius tõi Poolasse jesuiidid ja asutas aastal 1564 Braniewos neile kolledži. Järgnevatel kümnenditel loodi arvukalt jesuiitide haridusinstitutsioone ja residentse, sageli protestantide tegevuskeskuste lähedal. Jesuiidi preestrid olid hoolikalt valitud, haritud, nii aadli- kui ka linnapäritolu. Varsti muutusid nad kuninga õukonnas ülimõjukateks, tehes kõvasti tööd kõigis ühiskonna segmentides. Jesuiitide haridusprogrammides ja vastureformatsiooni propagandas kasutati paljusid uuenduslikke meediatehnikaid, sageli konkreetsele publikule kohandatud, samuti humanistliku juhendi ajas proovitud meetodeid. Jutlustaja Piotr Skarga ja piiblitõlkija Jakub Wujek kuulusid tuntud jesuiitide hulka.
Peeter-Enn Kukk
Sündis 2. septembril 1934. a Tallinnas ehitusinseneri perekonnas, suri 11. veebruaril 2003. a Tallinnas, maetud Pärnamäe kalmistule.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 33
Kaitstud isikut ei või karistada kuriteo eest, mida ta ei ole isiklikult toime pannud. Kollektiivsed karistused, nagu ka igasugune hirmutamine ja terroriseerimine, on keelatud. Röövimine on keelatud. Surveabinõud kaitstud isikute ja nende vara suhtes on keelatud.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Lääne- ja idakristlus: vastureformatsioon, Bresti unioon
Katoliku jõupingutused rahvusliku kiriku protestantide ideede poloniseerimisega tõrjutud elanikkonna võitmiseks, või katoliku kiriku riigistamisega liitriigis, viisid sisse mitmeid kohalikke elemente, et muuta see massidele ligipääsetavamaks ja atraktiivsemaks. Kiriku hierarhia läks arusaamaga kaasa. 17. sajandil asetleidnud muudatused defineerisid Poola katoliikluse iseloomu tulevasteks sajanditeks.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 49
Kaitstud isikute üksikud või massilised ümberasustamised, samuti nende küüditamine okupeeritud territooriumilt okupeeriva riigi või mõne muu riigi territooriumile, olgu see okupeeritud või mitte, on mis tahes põhjusel keelatud. Okupeeriv riik võib siiski teatava maa-ala täielikult või osaliselt evakueerida, kui see on vältimatu elanikkonna julgeoleku või tungiva sõjalise vajaduse tõttu. Selliste evakuatsioonide korral ei või kaitstud isikuid paigutada väljapoole okupeeritud territooriumi piire, välja arvatud juhul, kui tegeliku olukorra tõttu on selline ümberpaigutamine vältimatu. Nõnda evakueeritud isikud toimetatakse tagasi nende kodudesse kohe, kui sõjategevus on selles piirkonnas lõppenud. Selliselt ümber asustades või evakueerides peab okupeeriv riik võimaluste piires tagama, et kaitstud isikud majutatakse korralikult ning et ümberasustamisel on hügieeni-, tervise-, ohutus- ja toitlustamistingimused rahuldavad ning et ühe perekonna liikmeid ei lahutata. Kõigist ümberasustamistest ja evakuatsioonidest tuleb kohe pärast nende toimumist informeerida kaitsvat riiki. Okupeeriv riik ei või kaitstud isikuid hoida eriti sõjaohtlikel aladel, välja arvatud juhul, kui see on vältimatu elanikkonna julgeoleku või tungiva sõjalise vajaduse tõttu. Okupeeriv riik ei või okupeeritud territooriumile deporteerida või ümber asustada oma tsiviilelanikkonda.
Peeter-Enn Kukk
Haridus
Õppis Tallinna 2. Keskkoolis 1948/1949; lõpetas Ust-Tarka Keskkooli (Novosibirski oblast) 1953 (küüditati koos ema ja vendadega 1949. a Venemaale (kaitseliitlasest isa arreteeriti 1944), vabanes asumiselt 1956), õppis Novosibirski Pedagoogilises Instituudis füüsikat 1953–1956; lõpetas TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna optika ja spektroskoopia erialal 1960; TPI kaugõppe aspirant 1962–1966.
Marmorjas veiseliha
Marmorlus on lihasesisene rasv, mis koosneb polüküllastumata, monoküllastumata ja küllastunud rasvadest. See on veiseliha kvaliteedi iseloomustamisel peamine omadus ja oluline tegur veiseliha hinna määramiseks. Marmoreerida saab ainult veiseliha, kuigi petturid on suutnud naiivsetele ja mitteteadlikele inimestele müüa ka marmoriseeritud sea- või lambaliha.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 50
Okupeeriv riik peab koos riiklike ja kohalike võimuorganitega soodustama laste kasvatus- ja haridusasutuste normaalset tööd. Okupeeriv riik peab astuma samme, soodustamaks laste isiku tuvastamist ja nende päritolu kindlakstegemist. Okupeeriv riik ei või mingil juhul muuta nende isiklikku seisundit ega arvata neid talle alluvate rühmituste või organisatsioonide koosseisu. Kui kohalikud asutused seda teha ei suuda, peab okupeeriv riik korraldama nende sõja tõttu orvuks jäänud või vanematest eraldatud laste ülalpidamise ja kasvatamise, kelle eest ei suuda piisavalt hoolt kanda lähedased sugulased või sõbrad. Võimaluse korral peaksid seda tegema nendega samast kodakondsusest, sama keelt kõnelevad ja sama usku isikud. Artikli 136 kohaselt loodud büroo eriosakond peab tegema kõik võimaliku, et identifitseerida lapsed, kelle isik pole kindlaks tehtud. Alati tuleb talletada teadaolevad andmed nende vanemate või lähisugulaste kohta. Okupeeriv riik ei või takistada abinõude rakendamist, mida on võetud enne okupatsiooni selleks, et toitlustada, võimaldada arstiabi või kaitsta sõja mõjude eest alla viieteistkümneaastaseid lapsi, rasedaid naisi ja alla seitsmeaastaste laste emasid.
Peeter-Enn Kukk
Täiendusõpe
Moskva Riiklik Ülikool 1973, Tokio Tahke Keha Füüsika Instituut ja Sendai Ülikool (Jaapan) 1976, Hannoveri Päikese Energeetika Instituut 1996.
Marmorjas veiseliha
Tootmine
Marmoriseerimise astme määravad nii veise geneetika kui ka toitumine. Üldiselt on Wagyu tõugu veiste lihas parem marmoriseerimise tase kui teistel tõugudel. Marmoriseerimise eesmärgil kasvatatavate tõugude toitmisel lähtutakse tasakaalustatud toitumisest, tähtis on piisava süsivesikute, rasvade ja valgu koguse tagamine toidus. Sellisel täisväärtuslikul toitumisel on veiselihale väga positiivne mõju. Rasv muudab liha pehmemaks ja kergemini näritavaks, kuna selline liha sisaldab vähem lihaskiude ja kollageeni. See vähendab vajaliku närimise hulka, mis põhjustab toidu kiiremat lagunemist ja suuremat lõhna eraldumist. Uuringud on näidanud, et marmoriseeritud veiselihal on 10 protsenti rohkem lihasesisest rasva ja tema maitsetugevus on märkimisväärselt suurem.
Juhan Kriisa (jurist)
Juhan Kriisa (16. august 1897 Vihavu küla, Puhja kihelkond, Tartumaa – 10. juuli 1977 Los Angelese maakond, USA) oli Eesti jurist, politseinik ja sõjaväelane (lipnik), hiljem väliseesti tegelane Ameerika Ühendriikides.
Neljas Genfi konventsioon
Artikkel 53
Okupeeriv riik ei või hävitada kinnis- või vallasvara, mis kuulub kaitstud isikutele kas isikliku või ühisomandina või riigile või muudele avalik-õiguslikele institutsioonidele või sotsiaal- või ühistegevusorganisatsioonidele, välja arvatud juhul, kui selline hävitamine on sõjaliste operatsioonide tõttu vältimatu.
Rzeczpospolita ajalugu (1569–1648)
Lääne- ja idakristlus: vastureformatsioon, Bresti unioon
Bresti uniooni loomisest räägiti ja see allkirjastati pidulikult aastatel 1595–1596. See ei liitnud rooma-katoliku ja õigeusu usulahke, vaid viis slaavikeelse liturgiaga uniaadikiriku loomiseni, millest kujunes ida-katoliku kirik, üks kreeka-katoliku kirikutest (praegu Ukraina kreekakatoliku ja Valgevene kreekakatoliku). Uus bütsantsi riitusega kirik tunnistas paavsti ülemvõimu, säilitades samas enamaltjaolt idariituse. Kompromissunioon oli algusest peale vigane, sest hoolimata esialgsest kokkuleppest ei pääsenud kreeka-katoliku piiskopid, nagu nende rooma-katoliku ametivennad, senatisse, ja uniooni idariituse tunnistajad ei saavutanud täielikku üldist võrdsust, nagu nad eeldasid.
Ekstremofiil
pisi|[[Termofiilid, kõrge temperatuuri lembesed ekstremofiilid, põhjustavad kirevaid värve Grand Prismaticu kuumaveeallikal Yellowstone'i rahvuspargis]] Ekstremofiilid on mikroorganismid, kes elavad hulkraksete jaoks ekstreemsetes tingimustes: madalatel temperatuuridel (näiteks merejääs), kuumaveeallikates või happelistes, aluselistes või soolastes veelistes jt keskkondades.
Esimesed ekstremofiilid avastati Yellowstone'i rahvuspargist 1970ndate algul, mil mikrobioloog Thomas Brock ja tema kolleegid leidsid sealt termofiilseid ekstremofiile, kes suutsid elada temperatuuridel üle 60 °C. Varsti pärast seda avastasid nad mikroobid, kes suudavad elada 80 °C juures. Leitud on ka hüpertermofiilseid mikroorganisme, kes suudavad elada ja paljuneda temperatuuridel üle 100 °C (kuni 121 °C).