cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukraina NSV
Ukraina NSV-s elas 1989. aastal üle 50 miljoni elaniku ning pindalalt oli see kolmandal kohal Nõukogude Liidus. Ukraina NSV oli esimene pikemalt püsiv riiklik moodustis, mis oli loodud ukraina rahvuse jaoks, kuigi tegelikult oli liiduvabariigi autonoomia väga piiratud: suurema osa Ukraina NSV ajaloo ajal domineeris seal venekeelne ja -meelne eliit.
Nimi
Nimi Ukraina tuleb slaavi keelest ja tähendab piirimaad. Nime hakati tänapäeva Ukrainaga seostama Ukraina rahvuslikul ärkamisajal 19. sajandil ning muutus ukraina rahvust – ukrainlasi – omaette rahvana määratlevaks nimeks, kontrastiks tsaariaja vene eliidile, kes kasutas ukrainlastest rääkides nimetust "väikevenelased", et viidata nende seosele Venemaaga.
Vastandades end tsaariaja režiimile ja kohati 1920. aastatel ukrainlastele toetudes, soodustasid bolševikud Nõukogude riigi tekkest peale rahvusliku nime Ukraina kasutust. Juba 1917. aastal Ukraina aladel väljakuulutatud Nõukogude riigi nimeks sai Ukraina Nõukogude Vabariik. 1919. aastal väljakuulutatud Ukraina Sotsialistlik Nõukogude Vabariik (lühendatult Ukraina SNV ja USNV, ukraina keeles Украї́нська Соціялістична Радянська Республіка ja УCPP)) jäi erinevalt oma eelkäijast püsima ja säilitas oma nime kuni 1937. aastani. 1936. aasta Nõukogude Liidu konstitutsiooni vastuvõtmise järel vahetati liiduvabariikide nimedes omavahel ära sõnad "sotsialistlik" ja "nõukogude" ning 30. jaanuarist 1937 sai Ukraina täisnimeks Ukraina Nõukogude Sotsialistlik Vabariik.
Ukraina NSV kujunemine
1918. aasta märtsist kuni detsembrini oli Ukrainas Saksa keisririigi vägede okupatsioon. Venemaa kodusõja ajal moodustati Ukraina territooriumil rida Nõukogude Venemaast sõltuvaid Nõukogude Vabariike: Poola-Nõukogude sõja lõpetas märtsis 1921 sõlmitud Riia rahuleping, mille järel Zbrutši jõest läände jääv osa Ukrainast liideti Poolaga ning idapoolsest moodustati Nõukogude Liidu koosseisu kuuluv Ukraina Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. Ukraina rahvuslikud ideaalid kestsid maailmasõdadevahelisel ajal edasi ning isegi levis suurele segaasustusega alale idas ja lõunas, mis liideti Ukraina NSV-ga. Nõukogude võimu algusaastatel (kuni 1930. alguseni) elas Ukraina kultuur üle taassünni tänu bolševike kultuuripoliitikale, mis kandis nimetust korenizatsija ("kohalikustamine"). Neil aastail rakendati üle kogu vabariigi võimas ukrainastamisprogramm. Kiirelt arenev ukrainakeelne haridussüsteem tõstis järsult ukrainakeelse maaelanikkonna kirjaoskust. Samal ajal rändasid vastharitud ukrainlased linnadesse, mis ukrainastusid kiirelt nii rahvusliku koosseisu kui ka hariduse poolest. Samamoodi laienesid ukrainakeelne kirjastustegevus ning Ukraina kultuurielu tervikuna.
"Kohalikustamise" raames soodustati ukraina keele kasutamist töökohtadel ja riigiasjus ning kohaliku tööjõu värbamist. Ehkki partei- ja valitsusaparaat oli algselt peamiselt venekeelne, moodustasid etnilised ukrainlased Ukraina kommunistliku partei liikmeskonnast enam kui poole. Nende arv kasvas, kui kommunistliku parteiga liideti borotbistid, varem Ukraina sõltumatuse eest seisnud rahvuslik mittebolševistlik kommunistlik partei.
Holodomor
Paljud hakkasid kollektiviseerimisele vastu, talurahvas osutas võimudele meeleheitlikku vastupanu. Mitmedki pigem tapsid oma karja, kuid ei andnud seda ära ühismajandeisse. Jõukamad talupojad tembeldati "kulakuteks", tagurlikeks riigi vaenlasteks. Kümned tuhanded hukati ning umbes 100 000 perekonda küüditati Siberisse ja Kasahstani.
Sunniviisilisel kollektiviseerimisel oli hävitav mõju põllumajanduse tootlikkusele. Sellele vaatamata tõstis Nõukogude valitsus Ukraina viljavarumisnorme 1932. aastal 44%, tagades sellega, et normi ei suudetud täita. Nõukogude seaduste kohaselt ei saanud ühismajandi liikmed viljateragi, kuni nad ei täitnud varumisnorme. Sageli nõudsid võimud ühismajandeilt nii kõrgeid makse, et nälg muutus üleüldiseks.
Stalini korraldatud näljahädas surnud ja karistussalkade tapetud ukrainlaste täpne arv on tänini teadmata. KGB arhiivide ja Vene ajaloolaste viimase aja uurimuste andmeil oli neid vähemalt seitse miljonit. Ukraina ajaloolased hindavad hukkunute arvuks üheksa miljonit või enam. 25% Ukraina elanikkonnast suri näljahädas, mida tuntakse nimetusega "holodomor" ja mida on hüütud ka "Ukraina holokaustiks".
Nõukogude Liit varjas seda genotsiidi ning veel 1980. aastail tunnistas vaid, et kulakute sabotaaži ja halva ilma tõttu esines mõningaid raskusi. Tänapäeval on holodomori lõpuks tunnistatud. Väljaspool Nõukogude Liitu on seda näljahäda peetud välditavaks, tahtlikuks genotsiidiks.
Industrialiseerimise ja kollektiviseerimisega kaasnes ka ulatuslik kampaania "natsionalistlike kõrvalekallete" vastu, mis Ukrainas tähendas rünnakut rahvusliku poliitilise ja kultuurilise eliidi vastu. Esimene puhastuslaine 1929. ja 1934. aasta vahel oli suunatud partei revolutsionääridest põlvkonna pihta, kelle seas Ukrainas oli palju ukrainastamise pooldajaid. Järgmise poliitilise puhastuse laine 1936.–1938. aastal likvideeris suure osa uuest poliitilisest põlvkonnast, mis oli asendanud esimese, vähendades Ukraina kommunistliku partei liikmeskonda lõpptulemusena poole võrra. Ukraina poliitiline juhtkond asendati suuresti Venemaalt saadetud kaadritega, keda Stalini puhastuste ajal roteeriti. 1931. aastal lõpetati ukrainastamispoliitika, see asendus ulatusliku venestamisega; järgnenud aastakümne vältel hukati või vangistati umbes neli viiendikku Ukraina kultuurieliidist, intellektuaalidest, kirjanikest, kunstnikest ja vaimulikest. Ukraina Autokefaalse Õigeusu Kiriku vaimulike ja juhtkonna massiline arreteerimine lõppes kiriku likvideerimisega 1930. aastal.
Ukraina NSV oli ÜRO asutajaliige (1945) ja kuulus 1948–1949 ÜRO Julgeolekunõukogusse. Ta võttis 1946 osa Pariisi rahukonverentsi tööst.
Pärast Nõukogude Liidu laialisaatmist (liidulepingu tühistamist) 1991. aasta detsembris on Ukraina taas iseseisev riik (Ukraina).
Ukraina NSV territooriumi kujunemine
Ukraina NSV koosseisu kuulus 1924–1940 Moldaavia ANSV.
Kultuur
1930. aastatest peale oli Nõukogude võimu ajal ukraina keel marginaliseeritud ja vene keel oli peamine asjaajamise, kaubanduse ja hariduse keel. Ukraina keele prestiiž kannatas seetõttu ning ka etnilised ukrainlased eelistasid kohati koolis õpetatud vene keelt rääkida, mis aitas kaasa ukrainlaste assimilatsioonile. Paljud venelased pidasid ukraina keelt vene keele talupojamurdeks ja ukraina keele edendamine ja propageerimine on jätkuvalt probleemiks ka Nõukogude-järgses Ukrainas.
Majandus
Ukraina NSV majandus oli ülesehitatud marksistlikul põhimõttel. Rakendati kommunistliku plaanimajandust, kus eraomand puudus ja suur osa majandusest, sealhulgas kaupade hinnad ja tootmiseesmärgid, oli riigi poolt määratud. Tehased ja talud kuulusid riigile või moodustasid kolhoosi, mis sisuliselt tähendas samuti, et talu püsis riigi kontrolli all. Tööstust arenes riikliku plaani järgi ja investeeringud tulid vaid riigi poolt.
Rahvastik
1989. aasta rahvaloenduse andmetel elas Ukrainas 51,4 miljonit inimest. Neist 73% ehk 37,4 miljonit moodustasid etnilised ukrainlased, ülejäänud 14 miljonist 11 miljonit moodustasid etnilised venelased. Ajalooliselt oli oluline erinevus etnilises koosseisus linnade ja maapiirkondade vahel, näiteks 1897. aastal moodustasid ukrainlased vaid 30 protsenti Ukraina linnaelanikest. Nõukogude ajal asusid ukrainlased elama linna ning ukrainlaste osatähtsus linnaelanike arvus aina kasvas, jõudes 1989. aastal 65 protsendini. Lisaks olid paljud ukrainlased ka oma liiduvabariigist väljapoole kolinud ning 1989. aastaks elas väljaspool Ukraina NSV piire 1,7 miljonit värskelt ümberasunud ukrainlast ja 7,6 miljonit ukrainlast, (kui arvestada ka varasemaid ümberasujaid,) enamus neist vennasliiduvabariikides.
4004 eKr
4004. aasta enne Kristust
Samuri ahelik
Samuri ahelik (vene Самурский хребет, varasem nimi хребет Сарфунъял (nimetati nõukogude ajal ümber)) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias, Dagestani äärmises lõunaosas. Ta on osa Suur-Kaukasusest. Loetakse ka osaks Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikust.
Kulgeb loode-kagusuunas Samuri jõest vasakkaldal (jõest põhja pool).
Kõrgus kuni 3844 meetrit (Алахундаг; vanematel andmetel 3801 m). Pikkus 115 km.
Riho Unt
Riho Unt (sündinud 15. mail 1956 Harjumaal) on eesti kunstnik, režissöör, stsenarist ja animaator.
Lapsepõlv möödus Harjumaal Kose-Ristil, 1970. aastate keskel kolis Tallinna.
Ta on töötanud Tallinnfilmis ja Nukufilmis. 1980. aastatel teinud üksikuid joonisfilme, hiljem jäänud truuks ümarnukutehnikale. Tema tuntumaid töid on “Kapsapea” triloogia (“Kapsapea” 1993, “Tagasi Euroopasse” 1997, “Saamueli internet” 2000) jäärapäise taluperemehe Saamuel Pliuhkami seiklustest.
On töötanud ühe aasta Dvigatelis keevitajaõpilasena ja esinenud Jaapani televisiooni meediasaates (Tokyo 1996).
Joonistanud karikatuure ajakirjale Pikker ja osalenud karikatuurivõistlustel.
Elulugu
Riho Unt oli sündinud Harku-Ristis. Unt ise ütleb, et ta peab end eestlaseks, kuid tema vanavanemad olid sakslased. Riho Undi vanemad olid mõlemad seotud põllumajandusega. Tema isa oli veterinaarkirurg ja ema tegeles kariloomadega. Esialgu soovis Unt arhitektuuri õppida pärast keskkooli, kuid matemaatika oli tema nõrk koht. Selle asemel valis ta sisekujunduse. Tallinna Akadeemias tutvus ta Kalju Kiviga ja Hardi Volmeriga. Nad tegid amatöör 16 mm live-action filme. Nad lihtsalt lollitasid, kuid nende filmid said tõeliselt populaarseks.
Riho Unt filmidest
Riho Unt ütleb, et filmitegemine on tal sees nagu mingi paha geen ning ka vabal ajal suudab ta ainult filmidest mõelda.
Lucian Pulvermacher
Lucian Pulvermacher (ilmalik nimi Earl Pulvermacher; 20. aprill 1918 – 30. november 2009) oli katoliku preester, alates oktoobrist 1998 vastupaavst Pius XIII nime all.
Greg Grunberg
Gregory Phillip Grunberg (sündinud 11. juulil 1966 Los Angeleses Californias) on USA näitleja.
Lucian Pulvermacher
Vaimuliku nime Lucian võttis ta 1942 kaputsiinide ordusse astumisel.
Greg Grunberg
Ta on tuntud eelkõige Sean Blumbergi rolliga seriaalist "Felicity" (1998–2002) ja Eric Weissi osatäitjana aastatel 2001–2006 toodetud telesarjas "Alias". Mõlema sarja autor on tema sõber J. J. Abrams.
Aastatel 2006–2010 kehastas ta teiste inimeste mõtteid lugevat endist politseiniku Matt Parkmani teleseriaalis "Heroes".
Poliitik
thumb|250px|[[G20]] Poliitik on inimene, kes on aktiivselt tegev poliitikas, kuuludes kas mõnda erakonda või poliitilisse rühmitusse või väljaspool neid sõltumatu poliitikuna. Poliitik tavaliselt omab oma maailmavaadet ja ideid ühiskonna ja riigi toimimise küsimustes ning osaleb valimistel, et oma vaateid realiseerida omavalitsuse, riigi või rahvusvahelisel tasandil (nt Euroopa Liit), osaledes seadusloomes, eelarvearutlustes ning valitsemises.
Võntküla
Võntküla (18. sajandi kaartidel Woinkulla) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Ta piirneb põhjas Tagavere ja Väänla külaga, idas Allikmaa külaga, lõunas Turvalepa ja Kedre külaga ning läänes Pälli ja Nigula külaga.
Võntküla läbib Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.
Küla lähistelt kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee ning asus Nigula raudteepeatus.
Velikaja (Siber)
Velikaja on jõgi Aasia kirdes Tšuktšimaa lõunaosas.
Algab Korjaki mägismaalt, voolab valdavalt kirdesse, suubub Anadõri lahte.
Pikkus 556 km, valgla 31 000 km². Toitub lumesulamisveest ja sademetest. Külmub oktoobris, jääkattest vabaneb mai lõpus või juuni alguses.
Akrisios
Akrisios oli vanakreeka mütoloogias Peloponnesosel asuva Argose kuningas, Perseuse vanaisa. Tema isa oli Abas, Lynkeuse ja Hypermnestra poeg.
Akrisios oli pettunud, et tal polnud poegi, vaid ainult tütar Danae, ning küsis oraaklilt, kas ta neid saab. Oraakel ütles, et ei, ning lisas, et Akrisiose tapab tema oma tütre poeg. Danael lapsi ei olnud. Et asi nii jääkski, pani Akrisios ta luku taha pronksist või vasest keldrisse. Ent Zeus tuli tema juurde katuseaugu kaudu kuldse vihmana ning varsti sündis Perseus.
Akrisios ei tahtnud oma järeltulijate tapmisega enda peale jumalate viha tõmmata, vaid saatis nad kirstus merele. Zeusi palvel vaigistas Poseidon mere ning ema ja laps jäid ellu.
Curdin Perl
Maailma karikavõistlustel osales Perl esimest korda 19. märtsil 2005 Falunis 30 km jälitussõidus, kus ta sai 71 lõpetanu seas 46. koha. Esimest korda jõudis ta kümne parema hulka 3. veebruaril 2007 Davosis 15 km vabatehnikasõidus, kus ta sai 10. koha. Perli seni parem tulemus on 2010.–2011. aasta Tour de Skil viimasel etapil 9. jaanuaril Val di Fiemmes saavutatud kolmas koht. 19. detsembril 2010 La Clusaz's viis ta Šveitsi meeskonna võidule 4×10 km teatesõidus.
Maailma karikavõistlustel
Curdin Perl on osalenud 135 maailma karika etapil ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 17. jaanuar 2015</FONT> ) ja jõudnud poodiumile ühel korral.
Jäätmekäitlus
pisi|[[Olmejäätmed|Olmejäätmete käitluse üks etappe on sageli prügimägede jäätmete kokkutõukamine ja tihendamine]] Jäätmekäitlus (inglise waste treatment) on tegevus, mis hõlmab jäätmete kogumist, jäätmevedu, taaskasutamist ja kõrvaldamist, sealhulgas vahendaja või edasimüüja tegevust. Jäätmekäitluse aluseks on Eesti keskkonnastrateegia põhimõtted – säästev areng, keskkonnakahjustuste ennetamine ja vältimine, keskkonnanõuete integreerimine teiste eluvaldkondade ja loodusvarade kasutamisega.
Jäätmekäitluse hierarhia
Jätkusuutliku arengu seisukohast peab kõige olulisem suund olema jäätmete tekke vältimine, seejärel korduskasutus, siis taaskasutus ning kõige viimase vahendina jäätmete keskkonnaohutu kõrvaldamine. Jäätmehierarhiast võib kõrvale kalduda, kui see tagab parima keskkonnaalase üldtulemuse asja kogu olelusringi arvestades.
Läheduse põhimõte jäätmekäitluses
Jäätmed kõrvaldatakse ja segaolmejäätmed taaskasutatakse nende tekkekohale võimalikult lähedal asuvas tehnoloogiliselt sobivas jäätmekäitluskohas, kus on tagatud inimese tervise ja keskkonna ohutus.
Eliud Kipchoge
Eliud Kipchoge (sündinud 5. novembril 1984 Kapsisiywas Nandi maakonnas) on Keenia pikamaajooksja.
Ta tuli olümpiavõitjaks maratonis 2016. ja 2021. aastal ning on võitnud olümpiamängudel veel kaks medalit ja maailmameistrivõistlustel kolm medalit.
Alates 2012. aastast on Kipchoge keskendunud maratonile.
2018. aasta Berliini maratonil püstitas ta maratonijooksus uue maailmarekordi ajaga 2:01.39. Ta ületas sellega neli aastat varem samuti Berliini maratonil Dennis Kimetto püstitatud tipptulemuse minuti ja 18 sekundiga.
Alates 2013. aastast on ta võitnud peaaegu kõik suured maratonid, kus on osalenud, välja arvatud 2013. aasta Berliini maraton, kus ta sai teise koha.
2019. aasta 12. oktoobril Viinis läbis Kipchoge Ineos 1:59 Challenge ürituse raames maratoni ajaga 1:59:40,2 olles sellega esimene inimene maailmas, kes on maratoni jooksnud alla kahe tunni. Antud aeg aga ei ole ametlik rekord, sest kasutati tempomeistreid, juua ulatati jalgratastelt ja Kipchoge oli ainuke osaleja, mis lähevad vastuollu IAAF reeglitega.
Motala vald
Motala vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Östergötlandi läänis.
Hõbevalge
"Hõbevalge: Reisikiri tuulest ja muinasluulest" on Eesti kirjaniku ja poliitiku Lennart Meri raamat, mis ilmus esimest korda 1976. aastal. Meri arutles teoses poolteaduslikult ja fantaasiaküllaselt eestlaste ning teiste läänemeresoomlaste mineviku üle. Raamatu esimese trüki illustreeris Heinz Valk.
Paljude lugejate arvates on "Hõbevalge" näol tegu ühe meisterlikuma käsitlusega Eesti minevikust. Autori žanrimääratluse järgi on tegu reisikirjaga, ent enamiku raamatust täidavad siiski visioonid elust muistse Läänemere kallastel, reisikirjeldused puuduvad peaaegu sootuks.
Raamatu läbivate teemade seas on meri kui eestlaste ilmavaate, kultuuri ja olemuse peamine vormija, Kaali meteoriidiga seostuv problemaatika, mis seotakse antiikaegsete maadeavastuste ja maailmakirjeldustega, Tallinna kaugem minevik ja merenduse areng Läänemere kallastel läbi aegade. Enamiku raamatust moodustab etnoloogiline materjal (põhiliselt eesti rahvalaulud ja tavandid) ning autori tõlgendused nende alusel. Muuhulgas esitab Meri mitmeid rahva seas populaarseks kujunenud, kuid teaduses vaidlusaluseid hüpoteese nagu Revala/Rävala nime etümoloogia sõnast "rebu", Kaali meteoriidi ulatuslik mõju Euroopa rahvaste mütoloogiale (sh kajastus kreeka müüdis Phaethoni päikesevankri maalekukkumisest), vanakreeka ränduri Pythease kirjeldatud Thule samasus Saaremaaga, araabia ränduri al-Idrisi reisikirjas mainitud linna samasus Tallinnaga jne. Raamatu pealkiri viitab eestlaste kombele ohverdada allikatele hõbedakaapeid, mida nimetati "hõbevalgeks".
Keskkonnaaudit
Keskkonnaauditiga võib selgitada ja hinnata tegevuse keskkonnamõju, õigusaktidele ja normatiividele vastavust jne.
Levinumad keskkonnaauditi liigid Eestis on tegevuskohaaudit, vastavusaudit ja vastutusaudit.
Hõbevalge
Tõlked
"Hõbevalge" ilmus soome keeles 1983. aastal pealkirjaga "Hopeanvalkea".
2016. aasta septembris ilmus teosest itaaliakeelne tõlge. Raamatu tõlkis Daniele Monticelli ja avaldas kirjastus Gangemi. Eessõna kirjutas Rooma La Sapienza ülikooli prorektor Antonello Biagini, tõlkeprojekti kuraator oli Gianni Glinni.
Sevani ahelik
Sevani ahelik (armeenia Սեվանի լեռնաշղթա (Sevani lernašghtha)) ehk Şahdaği ahelik (aserbaidžaani Şahdağ silsiləsi) on mäestik Aasias. Ta on osa Väike-Kaukasusest.
Kulgeb Sevani järve kirdekaldal loode-kagu sihis.
Kõrgus kuni 3367 meetrit (Böyök Hinaldağ). Pikkus ligikaudu 70 km.
David Bawden
David Allen Bawden (sündinud 22. septembril 1959) on Ameerika Ühendriikide kodanik, vastupaavst Miikael I (inglispäraselt Michael I) nime all alates 16. juulist 1990.
Sevani ahelik
Ahelik on peaaegu kogu pikkuses piiriks Armeenia ja Aserbaidžaani vahel.
David Bawden
Ta valiti paavstiks kuueliikmelise konklaavi poolt, kuhu kuulus ka tema ise ja ta vanemad. Ta pole kunagi olnud preester ja pole ka ühtegi missat pidanud.
Klarnet
Klarnet (itaalia keeles clarinetto) on puupuhkpill.
Tänapäeva orkestrimuusikas kasutatakse kõige sagedamini in B ja in A klarneteid ning vähemal määral bassklarnetit. In B ja in A tähendavad seda, et klarnet on pill, mille helid ei kõla sellelt kõrguselt, nagu nad noodipildis paistavad - transponeeriv muusikainstrument. Näiteks kui nooti on kirjutatud viiulivõtmes c1, siis B-klarnet kõlab suur sekund madalamalt, A-klarnet väike terts ning bassklarnet in B suur noon madalamalt. Selline kirjapildi ja kõla erinevus tuleneb pillide iseärasustest. Kahte erinevat muusikainstrumenti (in B ja in A) kasutatakse sellepärast, et esimesega on hõlpsam mängida bemollidega helistikes, teisega dieesidega helistikes.
Klarnet valmistatakse suures osas harilikult mustast eebenipuust. On ka eboniidist tehtud pille kuid need jäävad kõla poolest puupillidele alla. Silindriline toru algab peenema nokataolise huulikuga, millesse puhudes, selle ava ette kinnitatud pilliroost ühekordne lest hakkab võnkuma ja tekitab õhujoas heli.
Klarnet pärineb varastest ühe keelega puhkpillidest ja sarvepillidest, mida kasutati keskajal.
Tänapäeva klarneti otsene eellane on barokkmuusikas kasutatud plokkflööti meenutav chalumeau. Sellel oli ühe keelega huulik ja silindriline ava. Registrivõti puudus, mistõttu pilli ulatus oli piiratud poolteise oktaviga. Sellel oli 8 auku sõrmede jaoks pluss kaks sõrmist kahe kõrgeima noodi jaoks. Erinevalt tänapäevast asetati keel vastu ülahuult. thumb|left|190px|Boehmi süsteemi ja Saksa süsteemi klarnet 18. sajandil ehitati üks sõrmistest ümber registrivõtmeks. Niimoodi valmiski esimene klarnet. Selle leiutamise au omistatakse tavaliselt saksa pillimeistrile Johann Christoph Dennerile, kuigi mõned peavad leiutajaks tema poega Jakob Dennerit. See muusikariist mängis eriti hästi keskmise kõrgusega helisid, andes valju ja terava heli, nii et talle anti nimeks clarinetto, mis itaalia keeles tähendab väikest trompetit.
Esialgsetel, Denneri klarnetitel, oli ainult kaks sõrmist. Hilisemad trompetivalmistajad lisasid neid järjest juurde, et lihtsustada mängimist ja pisut ka suurendada pilli hääleulatust.
Järgmine suur leiutis klarneti ajaloos oli tänapäevani kasutatav nahaga kaetud klapipadja leiutamine. Enne seda katsid heliavasid viltpatjadega klapid. Need lasksid õhku läbi ja sellepärast oli nende arv vaja hoida võimalikult väiksena. Niimoodi oli klarnet üsna piiratud, sest puhtalt sai mängida ainult üksikuid toone. Aastal 1812 leiutas baltisaksa päritolu klarnetist ja leiutaja Iwan Müller uut tüüpi klapid, mis olid kaetud naha või kala ujupõiega. Need olid täiesti õhutihedad. See võimaldas sõrmiste arvu tunduvalt suurendada. Ta konstrueeris uut tüüpi klarneti, millel oli 7 sõrmeava ja 13 sõrmist. See lubas mängida ükskõik millise sõrmisega peaaegu ühesuguse kergusega. Mülleri klarnetit täiustati 19. sajandil pisut ja see levis kiiresti üle maailma.
Klarneti muutis selliseks, nagu seda tänapäeval enamikus maades tuntakse, Hyacinthe Klosé 1839. Ta paigutas sõrmised ja augud pillil niimoodi ümber, et neid oleks lihtsam sõrmitseda. See oli inspireeritud Boehmi süsteemist, mille oli leiutanud Theobald Boehm, kes seda kasutas flöötidel. Klosé oli Boehmi leiutisest nii vaimustuses, et nimetas enda süsteemi tema järgi, ehkki klarnetitel ja flöötidel on sõrmiste ja aukude paigutus erinev.
Kalmari loss
pisi|Kalmari loss Kalmari loss (rootsi keeles Kalmar slott) asub Kalmari linnas Kalmari läänis Rootsis.
Kalmari keskaegse sadama lähedal paiknev loss on rajamisest saadik etendanud Rootsi ajaloos suurt osa. Muuhulgas sõlmiti seal Margrete I eestvõttel aastal 1319 Kalmari unioon, mille osalised olid Taani, Norra ja Rootsi.
Algselt asus praeguse lossi asemel üksnes kindlustorn, kuid 1280. aastal lasi kuningas Magnus Aidalukk torni ümber ehitada kindluse. 16. sajandil ehitati loss Gustav Vasa ja ta poegade Erik XIV ja Johan III juhtimisel renessanss-lossiks.
Tänapäeval on see üks paremini säilinud renessansslosse Rootsis.
Burjaatia Vabariigi vapp
thumb|Burjaatia Vabariigi vapp.
Burjaatia vapp on Venemaa Föderatsiooni kuuluva Burjaatia Vabariigi vapp.
Polydektes
Polydektes oli vanakreeka mütoloogias Seriphose saare valitseja.
Tema saarele uhtus laine kirstu Danae ja väikese Perseusega. Polydektese vend kalur Diktys kasvatas Perseuse suureks. Millegipärast Diktys ei abiellunud Danaega, kuigi oli lesk.
Kui Perseus oli juba suur, avastas Polydektes, et Danae on ikka veel väga ilus naine, tahtis temaga abielluda ja ahvatles Perseust Medusa pead tooma minema, lootes sedasi noormehe jalust ära saada. Medusa nägemine muutis kõik kiviks. Kuid Danae ei tahtnud kuningannaks saada, sest Polydektes oli julm mees, ja läks templisse varjule. Polydektes ei julgenud teda vägisi välja tirida, sest templis oli igaüks jumalate kaitse all.
Perseus tuli tagasi Medusa pea ja pruudi Andromedaga ning kuulis, et ema varjab end kuninga eest. Samal ajal Polydektes pidutses. Perseus läks peole ja teatas, et täitis kuninga soovi. Pidulised olid juba purjus ega uskunud. Polydektes hakkas teda pilkama: «Jumalad teavad, kellel sa pea maha lõikasid, vahest mõnel lehmal või lambal.» Perseus vihastas ja näitas Medusa pead. Peale Perseuse enese, kes kõrvale vaatas, ei jäänud seltskonnast keegi ellu.
Kuna ka Polydektese lapsed kivistusid Medusa pead nähes, sai uueks kuningaks tema vend Diktys. Perseus ise lahkus koos ema ja pruudiga oma sünnilinna Argosesse, mida valitsema hakkas.
Sollentuna vald
Sollentuna vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis ja Upplandi maakonnas. Ta moodustab osa Suur-Stockholmist. Vald piirneb (lõunas) Stockholmi vallaga ning samuti Sundbybergi, Järfälla, Uplands Väsby, Täby, Danderydi ja Solna vallaga.
Suuremad asulad vallas on Rotebro, Viby ja Norrviken.
Valla pindala on 53 km², millega ta on Rootsi 290 valla seas 283. kohal.
2007. aasta jaanuari seisuga on valla elanike arv 60 528, millega vald on Rootsi 290 valla seas 34. kohal. Rahvastiku tihedus on 1142 in/km².
Vallakood on 0163.
Sollentuna vald kuulub Attunda kohtupiirkonda.
Vallanõukokku kuuluvad Torbjörn Rosdahl (Mõõdukas Koalitsioonipartei), Lennart Gabrielsson (Rahvapartei Liberaalid) ja Maria Stockhaus (Mõõdukas Koalitsioonipartei) ning opositsioonis olev Freddie Lundqvist (Rootsi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei).
Haldusajalugu
Sollentuna valda ei ole Rootsi haldusreformide käigus jaotatud ega teiste valdadega liidetud.
Väikeste erinevustega langeb Sollentuna valla territoorium kokku varasema Sollentuma kihelkonna territooriumiga.
Aastal 1929 moodustati valla sees Norrvikeni munitsipaalkogukond, mis lakkas olemast 1944, kui vallast sai Sollentuna alev.
1971. aasta haldusreformiga nimetati alev tagasi vallaks.
Ajalugu
Esimesed jäljed inimestest on kivikirved, mida dateeritakse 4. aastatuhandega eKr. Esimesed püsiasukad saabusid 6. sajandil eKr.
19. sajandi lõpus oli Sollentuna põllumajanduspiirkond, mille umbes 1150 elanikust enamik tegeles põllumajanduse või metsandusega. Suurem osa taludest ja maadest kuulus Rudbecki suguvõsale.
Kommunikatsioonide paranemine, muuhulgas Stockholmist Ångesse viiva raudteeliini (norra stambanan) rajamine läbi Sollentuna, tõi kaasa muutused. Esimene raudteejaam oli Rotebro jaam, mis valmis Rotebros 1866. Turebergi rajati raudteepeatus, millest 1900 sai Turebergi jaam. Sollentunasse tekkis töökohti, kui sinna viidi üle mitmeid vabrikuid, sealhulgas lõhkeainevabrik ja pärmivabrik Jästbolaget.
20. sajandil hakati vanade mõisate maad tükeldama ja müüma eramukruntideks, nii et käivitus eramuehitus. Aastatel 1906–1910 ehitati uude Norrvikeni kogukonda 114 eramut. Seetõttu rajati ka Norrvikeni jaam. eramuid ehitati ka Rotebrosse ja Turebergi.
Demograafilised näitajad
Seisuga 31. detsember 2006 oli Sollentuna vallas 60 528 elanikku. Aastal 2005 oli elanike arv 59 355, nii et positiivne iive oli 1173 inimest.
2007. aasta esimeses kvartalis kasvas elanike arv veel 255 inimese võrra (elanike arv 60 783). Võrreldes 2006. aasta esimese kvartaliga on juurdekasv väiksem, mis tuleneb surmajuhtumite arvu kasvust. Sündide arv on endiselt väga suur. Väikelaste osatähtsus on Sollentuna valla Rootsi valdade seas kõige suurem.
Vallaosade kaupa on 2006. aasta elanike arvud järgmised (sulgudes 2005. aasta andmed ning iive):
Lou Dobbs
pisi|Lou Dobbs (2015) Louis Carl Dobbs (sündinud 24. septembril 1945) on Ameerika Ühendriikide raadio- ja telesaatejuht, kes juhtis CNN-i saadet "Lou Dobbs Tonight". Novembris 2009 teatas ta otse-eetris, et lahkub saatejuhi kohalt.
Sollentuna vald
Asulad
Suurem osa Sollentuna valla suuremate tiheasustusega paikkondade (tätort) elanikest kuuluvad alates 1995. aasta asulatepiiristusest Stockholmi kui asula alla.
Staadion (pikkusühik)
Staadion oli Vana-Kreeka pikkusühik.
Staadion jagunes 600 jalaks, aga nii jala kui staadioni pikkus muutus läbi aja. Kreeka-rooma staadioni pikkus oli 176,6 m, olümpia staadioni pikkus 192,28 m ja delfi staadioni pikkus 177,55 m.
Sollentuna vald
Asulad
Sjöberg on veel eraldi asula, sest teda eraldab üle 200 m laiune hoonestamata vöönd.
Staadion (pikkusühik)
Pikkusühiku järgi on nimetuse saanud sprindidistants (antiikolümpiamängudel oli kavas staadionijooks) ja lühimaajooks ise ning lõpuks spordiväljak, kus korraldati võistlusi jooksus ja teistel aladel. Tänapäeval nimetatakse sellist spordirajatist teisteski keeltes staadioniks.
Sollentuna vald
Asulad
Et piir Täby vallaga kulgeb Rösjöni järvest pisut ida pool, kuulub 7 elanikuga piirkond Täby asulasse.
Staadion (pikkusühik)
Tänapäeval kasutatakse Kreekas mitteametlikult uuskreeka staadioni, mille pikkus on täpselt 100 m.
Sollentuna vald
Kirikud ja kogudused
thumb|Sollentuna kirik
Järved ja lahed
thumb|Norrvikeni järv
Tobago
pisi|[[Trinidad (all vasakul) ja Tobago (üleval paremal)]] Tobago on saar Kariibi meres Lääne-Indias, üks Väikestest Antillidest. Kuulub Trinidadile ja Tobagole.
Saar on künklik, kõrgus kuni 576 meetrit. Pindala 300 km².
Aastatel 1652–1690 oli saar Kuramaa hertsogkonna koloonia.
2011. aasta seisuga elas saarel 60 874 inimest.
Krüptofüüdid
Krüptofüüdid ehk krüptomonaadid (Cryptophyta) ehk neelvetikad on väike rühm kloroplastidega viburloomi. Suur hulk krüptofüüte elab magevees, mõned rühmad ka mere- ja riimvees. Krüptofüütide rakk on lamendunud ja suurus jääb vahemikku 10–50 μm. Enamikul krüptofüütidel on kaks erineva pikkusega viburit. Krüptofüüte on teada umbes 200 liiki.
Krüptofüüdid on tekkinud sekundaarse endosümbioosi tagajärjel.
Ubinas
Ubinas on tegev kihtvulkaan Lõuna-Ameerikas Andides.
Vulkaani kõrgus on 5672 meetrit.
Meleski
Meleski on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas, mõne kilomeetri kaugusel Võrtsjärve rannast.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
1792. asutas AS Amelung & Co Meleskisse klaasimanufaktuuri, mida tuntakse kui Eesti pikima ajalooga klaasivabrikut. Meleski klaasivabrik oli 19. sajandil konkurentsitult Baltikumi suurim ja terves Vene impeeriumis oli vaid üks klaasivabrik (Rjazani), mis konkureeris Meleskiga suurima Vene klaasitehase tiitlile.
Meleski klaasivabriku omanikeks on olnud ka Võisiku mõisahärrad, kelle hulka kuulus ka Jaan Krossi poolt kuulsaks kirjutatud Keisri Hull (Timotheus Eberhard von Bock).
1920. aastatel tegutses Meleskis Kunstkäsitöökool.
Meleski klaasivabrikust kasvasid välja sellised Eesti klaasitööstused nagu Johannes Lorupi klaasitööstus (hiljem Tarbeklaas), Skankristall ja Glasstone.
Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud peahoone on suhteliselt hästi säilinud ja seda on asutud korrastama. Klaasivabriku hoonetesse rajatakse kultuurikeskus Meleski kultuurivabrik.
Meleskis asub Eesti suurim eraomanduses olev klaasimuuseum, mida külastab aastas tuhandeid turiste.
Bauddhanāth
pisi|Bauddhanāthi stuupa Bauddhanāth (ka Boudhanath või Bodhnath või Baudhanath või Khāsa Caitya) on üks tähtsamatest budistlikest pühapaikadest Nepalis Katmandu oru piirkonnas. Newarid tunnevad seda Bauddha ja kaasaegsed nepali keele rääkijad Bodh-nāthi nime all. See asub Nepali pealinna Katmandu keskusest ca 11 km kirdes. Selle alus on massiivne mandala ja see on suurim sfääriline stuupa Nepalis.
Boudhanathi stuupa domineerib maastikul ja on üks suurimaid maailmas. Tiibeti põgenike tohutu sissevool Hiinast on põhjustanud üle 50 gompa (kloostri) ehitamise Boudhanathi ümber. Boudhanath on üks Nepali vaatamisväärsustest, mis on UNESCO maailmapärandi nimistus. Koos Swayambhunathiga linna keskusest läänes on see üks populaarsemaid vaatamisväärsusi Katmandu linnas.
Stuupa asub vanal Tiibeti kaubateel, mis siseneb Katmandu orgu Sankhu küla kaudu kirdenurgas, möödub Boudnathi stuupast ja jõuab väiksema iidse Cā-bahī stuupani (tihti nimetatud ka väikeseks Boudnathiks). Seejärel pöörab tee otse lõunasse, suundudes üle Bagmati jõe Patani, möödudes seega Katmandu linnast, mis rajati hiljem. Tiibeti kaupmehed on seal puhanud ja palvetanud sajandeid. Kui põgenikud tulid 1950. aastatel Tiibetist Nepali, otsustasid paljud elada just Bouddhanathi ümbruses. Stuupa sisaldab Kāşyapa säilmeid, keda austatakse nii budismis kui hinduismis.
Stuupa ehitamislugu
Küla, mis ümbritseb suurt Kāşyapa torni, tuntakse üldiselt Boḍḍha nime all ja tiibeti keeles Yambu Chorten Chenpo. Yambu on nimi, millega Katmandud Tiibetis tuntakse; ja Chorten Chenpo tähendab suurt torni. Kuid torni täispikk nimi on Ja Rung Kashol Chorten Chenpo, mida võiks tõlkida kui 'olen andnud jätkamise käsu'. Tornil on oma huvitav saamislugu, mis seletab seda kummalist nime.
Jutustatakse, et Kāşyapa oli buda, kes elas kaua enne Śākyamunit. Pärast Kāşyapa surma leidis üks vana naine koos oma nelja pojaga selle suure targa (muni) säilmed kohalt, kus nüüd seisab suur mägi, mille naine koos poegadega püstitas. Enne ehitustöö alustamist astus ta kuninga ette ja sai loa torni ehituse "jätkamiseks". Ajaks, mil vana naise ja tema poegade suurte ohverduste tulemusena oli lõpetatud ehitise vundament, olid need, kes seda nägid, hämmastunud ehitise suurest mahust. Eriti puudutas see riigi kõrgeid ametnikke, kes ütlesid, et kui üks vaene vana naine võib ehitada sellise suursuguse torni, peaksid nemad ise ehitama mäesuuruse templi. Seepärast palusid nad kuningal ehitustöö peatada. Kuningas vastas: "Olen andnud käsu naisele töö jätkamiseks. Kuningad ei tohi oma sõnu süüa ja ma ei saa nüüd oma käsku tühistada.“ Seega võis torni ehitamine jätkuda ja sealt ka selle omapärane nimi: Ja Rung Kashol Chorten Chenpo.
Siiski on alust arvata, et torn ehitati Śākyamuni surma järel, sest ülaltoodud kirjeldus tiibetikeelsetest raamatutest erineb sanskritikeelsetest allikatest, mis on usaldusväärsemad kui tiibeti omad.
"Gopālarājavaṃśāvalī" järgi asutas Bouddhanathi Nepali Licchavi kuningas Śivadeva (u 590–604), kuigi teised Nepali kroonikad paigutavad selle kuningas Mānadeva (464–505) valitsusaega. Tiibeti allikad väidavad, et seal asuval mäel korraldati 15. sajandi lõpus, 16. sajandi alguses väljakaevamised, mille käigus avastati kuningas Amshuvarmā (605–621) luud. Traditsiooniliselt seostatakse Boudhanathi stuupa ehitamisega ka Tiibeti kuningat Trisong Detseni (valitses 755–797).
Sarvabuddha-daakini
Sarvabuddha-daakini (Narkahajid), ka Naro-daakini (tiibeti na-ro mkha-spyod-ma), on raevukas naisjumalus Tiibeti tantristlikus panteonis.
Enamasti kujutatakse teda alasti. Ainuke kate, mis sümboolselt Sarvabuddha-daakini alastust ja ilu varjab, on tal kaelas olev inimkolpadest kee.
Sarvabuddha-daakini on üks Vadžra-joogini manifestatsioonidest. Vadžra-nuga, mida Sarvabuddha-daakini peos hoiab, on puhas versioon lihuniku noast, mida kasutavad Lhasa moslemitest loomaveristajad. Sama nuga kasutatakse ka laipade tükeldamiseks Tiibetis, kus surnuid söödetakse raisakotkastele. Sarvabuddha-daakini käes on see kui vahend, mis lõikab läbi meie seotuse sansaaraga.
Bosjöklosteri loss
Bosjöklosteri loss on loss Rootsis Skåne läänis Ringsjöni järve ääres Hööri vallas.
Lossikompleksi kuuluvad Bosjöklosteri kirik, linnuseaed, roosiaed, aiaterrassid ja ürdiaed.
Lossis korraldatakse kunstinäitusi, seal on restoran ja muuseum. Iga aasta septembri alguses toimuvad Skåne päevad.
Riigitee 23 ja lossi vahel on golfiklubi Bosjökloster GK.
Ajalugu
Bosjökloster rajati algselt 1080. aastatel nunnakloostrina (Bosø klooster). See oli üks rikkamaid Skåne kloostreid ja kuulus benediktlaste ordule. Vanim kloostrit mainiv dokument pärineb 1181. aastast ja selle kirjutas paavst Lucius III. Legendi järgi annetati kloostrimaad Tord Thottile.
Seadmepüstik
pisi|19-tolline seadmepüstik professionaalses helitöötluses Seadmepüstik (inglise keeles rack) ehk serverikapp on tugevatest metallraamidest koosnev standardsete mõõtudega raamistik, mille külge on võimalik kinnitada erinevaid telekommunikatsiooniseadmeid – eelkõige võrguseadmeid ja servereid, kuid ka palju muid seadmeid. Igat kinnitatud seadet nimetatakse mooduliks. Seadmepüstiku levinuim standard on 19-tolline seadmepüstik, millele kinnitatavate moodulite esipaneeli laius koos kinnituskohtadega on 19 tolli.
Ülevaade ja ajalugu
Seadmeid, mis on disainitud kasutamiseks seadmepüstikus, nimetatakse vastavalt nende otstarbele kas püstikuseadmeks või püstikuserveriks või lihtsalt riiuliks. Kuna vastav terminoloogia on eesti keeles napp, kasutatakse vahel ka inglise keelest tuletatud slängisõna räkitav (rack-mountable), mis tähendab, et seade on mõeldud serveripüstiku külge kinnitamiseks. Lisaks laiusele on standardiseeritud ka püstikuseadmete kõrgus – üks püstikuühik vastab 1,75 tollile ehk 44,45 mm. Püstikuühiku tähisena kasutatakse mõnikord ka ebastandardset tähist RU (rack unit)
Narva Kirik
Narva Kirik on EELK Narva Aleksandri koguduse aastast 2002 ilmuv perioodiline väljaanne.
Seadmepüstik
Ülevaade ja ajalugu
Esimesed 19-tollised seadmepüstikud võeti kasutusele raudteede foorireleede hoiustamiseks. Kuigi seadmepüstikutes hoiustatavad seadmed on tänapäeval hoopiski teistest valdkondadest, on tollased mõõtmed jäänud tänini standardiks. 19-tolliseid seadmepüstikuid kasutatakse tänapäeval peamiselt telekommunikatsiooni-, arvuti- ja multimeediatööstuses, kuigi telekommunikatsioonis on siiski valdavaks standardiks 23-tollised serveripüstikud, mille kõrgus on 1 toll (25,4 mm), kuna neis on rohkem ruumi kaablite paigutamiseks.
Kõige tüüpilisemad 19-tollised püstikuseadmed on professionaalsed heli- ja videoseadmed (võimendid ja väiksemad mikserpuldid). Kuna püstikuseadmed võtavad vähem ruumi kui tavalised seadmed, siis kasutatakse neid ka serverite hoiustamiseks. Lisaks on püstikseadmed kasutusel ka mitmetes automatiseerimise ja juhtimisega seotud valdkondades.
Enamasti on püstikuseadmete esipaneel ühest püstikuühikust 1/32 tolli (0,787 mm) väiksem – see võimaldab üksteise peale paigaldatud seadmete vahele jätta vaba ruumi, et ühe seadme eemaldamiseks või paigaldamiseks ei peaks teist liigutama.
Seadmete paigaldamine
pisi|Püstikuühikud
Kinnitamine
Esialgsete seadmepüstikute puhul kinnitati seadmed püstiku raami külge tavaliste poltidega, kusjuures vajaliku keermega auk lõigati kohapeal enne seadme paigaldamist. See võte leiab tänapäeval kasutust üha harvemini ning ainult selliste seadmepüstikute juures, milles seadmeid hooldada või eemaldada on vaja väga harva. Praegu on rohkem levinud seadmepüstikud, mille raami küljes on standardile vastavate mõõtudega augud koos kinnitustega, mida on vajadusel võimalik ise eemaldada või lisada. Selliste seadmepüstikute puhul kinnitatakse paigaldatav seade kahe või enama kruviga.
pisi|Kinnitused ja kruvi
Kõige uuemate seadmepüstikute puhul pole kinnitamiseks vaja kasutada kruve, kuna püstiku raamid on varustatud vajalike konksude ja tugedega, mis hoiavad paigaldatud seadmed kindlalt omal kohal. Selliste seadmete puhul on võimalik kasutada ka vanemate seadmete jaoks mõeldud kinnitusi ja kruve.
Seadmepüstiku tugipostid on enamasti valmistatud umbes 2 mm terasest või mõnevõrra paksemast alumiiniumist. Kuna postid peavad kandma palju raskust, kasutatakse L-kujulisi poste, mille kandevõime on suurem kui tavalistel metallist postidel.
Kelgud
Rasked seadmed ja seadmed, millele on vaja tagada pidev ligipääs, pole tavaliselt kinnitatud seadmekapi kõigi nelja posti külge, vaid on paigaldatud eraldi kelgu peale, mis omakorda on kinnitatud seadmepüstiku kõigi nelja tugiposti külge. Kelk võimaldab seadme püstikust vabalt välja libistada. Tagamaks parema kinnituse saab ka kelgule kinnitatud seadme omakorda kahe esimese püstikuposti külge kinnitada. Kuna kelkude mõõtmetel pole kasutusel ühist standardit, tuleb seadmele sobiv kelk osta tavaliselt seadme tootjalt.
Serverite kinnitamine
pisi|19-tolline serverite seadmepüstik Seadmepüstikus kasutamiseks mõeldud serveritel on tihti lisavõimalusi, mis lihtsustavad seadmepüstikus serveri kasutamist.
Kui ühes seadmepüstikus on väga palju erinevaid arvuteid, siis on ebapraktiline kasutada igal arvutil eraldi omaette hiirt, kuvarit ja klaviatuuri. Selle vältimiseks kasutatakse KVM-lülitit, mis võimaldab samaaegselt ühte klaviatuuri, hiirt ja kuvarit jagada mitme arvuti vahel. Sel juhul ühendatakse iga seade KVM-lülitiga ning KVM-lülitist lähevad hiire, klaviatuuri ja kuvari juhtmed edasi eraldi igasse seadmesse.
Kuna seadmete paigaldamiseks mõeldud augud on vertikaalselt sümmeetrilised, saab püstikseadmeid paigaldada ka tagurpidi, kuigi kõik seadmed, eelkõige optiliste andmekandjatega töötavad seadmed ei pruugi sellise konfiguratsiooni korral laitmatult töötada.
Nelja ja kahe postiga püstikud
Püstikuid tehakse kas kahe või nelja vertikaalse alumiiniumist või terasest postiga. Nelja postiga seadmepüstikud võimaldavad kasutada ka kelke või kinnitada raskemad seadmed kõigi nelja posti külge. Kahe postiga seadmepüstikud on levinud telekommunikatsiooniga tegelevates serveriruumides, kuna sealsed seadmed on tihti kergemad ja väiksemad, mistõttu piisab ka ainult kahest postist.
Spetsifikatsioonid
Seadmepüstiku konstruktsioon koosneb kahest vertikaalsest paralleelsest metallpostist. Kumbki post on 15,88 mm lai ja nende vahel on 450,85 mm vahe, andes seadmepüstiku kogulaiuseks 482,60 mm (19 tolli). Kummalgi postil asuvad kohakuti augud ühtlaste vahedega nii, et iga posti ühele augule vastab täpselt teise posti teine auk, mis on maapinnast sama kõrgel kui esimese posti vastav auk.
Kaardiprojektsioon
Kaardiprojektsioon ehk kartograafiline projektsioon on sfäärilise pinna tasapinnal kujutamise matemaatiline viis.
Kaardiprojektsiooni klassid
Kaardiprojektsioonide klasse eristatakse kolme peamiselt kasutatava siirdepinna – tasandi, silindri ja koonuse – alusel. Paralleelide ja meridiaanide kuju ehk kaardivõrk nende kolme põhiklassi normaalaspekti puhul (normaalvõrk) on iseloomulik ja hästi äratuntav – meridiaanid kujutuvad nende puhul alati sirgetena ning paralleelid sirgetena või kontsentriliste ringjoontena. Normaalvõrgu sarnasuse alusel põhiklassidega on moodustatud pseudoklassid. Pseudoklasside projektsioonid on saadud reeglina põhiklasside modifitseerimise teel ja säilitavad normaalaspekti korral paralleelide kuju. Lisaks eristatakse kooniliste ja pseudokooniliste projektsioonide kõrval ka polükooniliste projektsioonide klass. Kuna suur hulk projektsioone ei ole viidavad eelpoolnimetatud klasside alla, siis lisandub kaardiprojektsiooniklasside nimistusse alati ka kokkuleppeliste projektsioonide klass:
Kaardiprojektsiooni aspektid
pisi|571x571px|Kaardiprojektsiooni aspektid silindrilise projektsiooni korral: normaal-, põik- ja kaldaspekt. Segaduste vältimiseks kasutatakse normaal- ja põikaspekti eristamisel ka mõisteid ekvatoriaalne aspekt või polaarne aspekt vastavalt sellele, kas projektsioonikese paikneb ekvaatoril või poolusel. Kaardiprojektsiooni aspekte on kolm: normaal-, põik- ja kaldaspekt. Ühel projektsioonil võib olla mitu aspekti ning kuna matemaatiliselt on arvutuseeskirjad iga aspekti jaoks erinevad, loetakse neid erinevateks projektsioonideks. Samas on projektsiooni konstrueerimise põhimõtted üldreeglina samad, muutuvad standardjoonte suunad, kuid projektsiooni põhiomadused reeglina säilivad.
Eesti NSV
Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, lühendid Eesti NSV ja ENSV (vene keeles Эстонская Советская Социалистическая Республика, lühendid Эстонская ССР ja ЭCCP; Estonskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika, Estonskaja SSR ja ESSR), oli NSV Liidu 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) okupeeritud Eestis. Piirnes põhjas üle Soome lahe Soome Vabariigiga, läänes üle Läänemere Rootsi Kuningriigiga, lõunas Läti NSV-ga ja idas Vene NFSV-ga.
Kaardiprojektsioon
Kaardiprojektsiooni aspektid
Põikaspekti puhul on projektsiooni standardjooned ehk abipind normaalaspektiga võrreldes risti. Silindrilistel projektsioonidel on konstrueerimise aluseks meridiaan (vt kõrvalolevat joonist), koonilistel projektsioonidel ekvaatoriga ristuv(ad) väikeringjoone kaar(ed) ning asimutaalsetel projektsioonidel paikneb tasandi puutepunkt või projektsioonikese ekvaatoril.
Eesti NSV
Eesti NSV pealinn oli vastavalt Eesti NSV konstitutsioonile Tallinn.
Kaardiprojektsioon
Kaardiprojektsiooni aspektid
Kaldaspekti puhul on projektsiooni standardjooned orienteeritud mingis muus suunas kui normaal- või põikaspekti puhul.
Eesti NSV
Eesti NSV kuulutati välja pärast Nõukogude Liidu korraldatud juunipööret võltsitud valimistega kokkuklopsitud Riigivolikogu II koosseisu otsusega 21. juulil 1940. 22. juulil esitas Riigivolikogu NSV Liidu Ülemnõukogule "palve" Eesti NSV vastuvõtmiseks NSV Liitu. 6. augustil 1940 otsustas NSV Liidu Ülemnõukogu Riigivolikogu "palve" rahuldada ja Eesti NSV vastu võtta NSV Liidu koosseisu.
Kaardiprojektsioon
Kaardi projitseerimisviisid
pisi|a) ortogonaalne projektsioon b) tsentraalne (gnomooniline) projektsioon pisi|c) stereograafiline projektsioon d) perspektiivne projektsioon Tüüpilisemad kaardi projitseerimisviisid on:
Eesti NSV
Eesti NSV õiguslik olemus
Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik oli formaalselt suveräänne riik, kuid tegelikult sellel iseseisvus puudus. Faktiliselt haldas Eesti NSV-d NSV Liit, mis oli Eesti 1940. aastal okupeerinud ja seejärel enda koosseisu liitnud. Seda akti käsitavad Eesti ja paljud teised riigid annekteerimisena. Valdav osa tollastest maailma riikidest ei tunnustanud Eesti, Läti ja Leedu liitmist Nõukogude Liiduga. See andis tuge Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse põhimõttele, mis toetub arusaamale, et Eesti Vabariik eksisteeris tegelikult edasi de jure, vaatamata de facto annekteeritusele. Selle doktriini alusel suhtub arvestatav osa maailma riikide valitsustest Eestisse kui okupeeritud riiki aastail 1940–1991 (Stimsoni doktriin). Ameerika Ühendriikides sel ajavahemikul avaldatud maakaartide Balti riike käsitlevatel lehekülgedel oli näiteks järgmine märge: "Ameerika Ühendriikide valitsus ei ole kunagi ametlikult tunnustanud Eesti, Läti ja Leedu annekteerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal."
Eesti NSV sümbolid
20. juulil 1945 kinnitas Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium Eesti NSV hümniks Gustav Ernesaksa "Jää kestma, Kalevite kange rahvas", millele tegi sõnad Johannes Semper.
Kaardiprojektsioon
Moonutused kaardil
pisi|Kartograafilisi moonutusi iseloomustavad ellipsid Mercatori projektsiooni näitel Mitte ükski kaardiprojektsioon ei kujuta Maa pinda täpselt sellisena, nagu see on. Kõikide kaardiprojektsioonide puhul esineb kaardimoonutusi. Kaardiprojektsioon valitakse vastavalt kaardi kasutuseesmärgile, st ühe projektsiooniga kaasnevad moonutused kaardil on mingis kindlas olukorras vastuvõetavamad kui teisega kaasnevad moonutused. Kaardiprojektsioone on piiramatul hulgal. Üks ja sama kujund maaellipsoidil annab nelja klassikalise projitseerimisviisi korral tasapinnale erinevaid tulemusi.
Eesti NSV
Eesti NSV sümbolid
Eesti NSV vapil oli sirbi ja vasara kujutis tõusva päikese kiirtes, mida raamis vasakul okas­puu okstest ja paremal rukkipeadest pärg. Pärjapooled on põimitud punase lin­diga, pealkirjadega eesti ja vene keeles: "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" ja all tähed "Eesti NSV". Vapi ülaosas oli viieharuline täht.
Eesti NSV lipp oli punast värvi kangas, mida läbib sinine laineline vööt kahe valge triibuga ülalpool, kujundades kuus teravatipulist lainet piki lippu. Sinine laineline vööt koos valgete triipudega moodustas kolm kümnendikku lipu laiusest. Ülemine punane vööt moodustab poole lipu laiusest, alumine punane vööt ühe viien­diku lipu laiusest. Lipukanga ülemise punase osa vasakus ülemises nurgas lipu pikkusest ühe kuuendiku kaugusel vardast on kujutatud kuldne sirp ja vasar ning nende kohal kuldääristuses punane viisnurk. Eesti NSV lipu kavandi autor oli kunstnik Paul Luhthein.
Eesti NSV loomise poliitilised käsitlused
Eesti NSV tekkimise kohta on olemas kaks vastandlikku poliitilist käsitlust: Moskva käsitlus ja demokraatlike riikide käsitlus. Teadaolevalt okupeeris Nõukogude Liit ultimaatumiga ähvardades 17. juunil 1940 ligi 100 000 Punaarmee sõjaväelasega Eesti Vabariigi territooriumi, korraldas 21. juunil 1940 riigipöörde ja annekteeris sellega Eesti Vabariigi 6. augustil 1940. Sellele vastandub Nõukogude Liidu käsitlus, mille kohaselt toimus Eestis rahvademokraatlik ülestõus ja kuulutati välja Eesti NSV. Mõlemas käsitluses tõlgendatakse samu sündmusi erinevate poliitiliste vaatenurkade alt.
, Johannes Varese valitsus, Juunikommunistid