cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bristol Mercury
Arendus ja tootmine
Eestis kasutatud Letov Š-228E luure- ja pommituslennukid olid samuti varustatud Gnome-Rhône Mercure VII - Mercury meetermõõdustikus ja Prantsusmaal litsentsi alusel toodetud versiooniga, mille võimsus oli 500 hj (368 kW).
Versioonid
(1937) 820 hj
Kiibistik
Varasemad emaplaadid vajasid mitmest integraallülitustest koosnevat komplekti. Pentium 4 jaoks lõi Intel nn sillaarhitektuuri, mis realiseerib kiibistiku kahe kõrgintegreeritud kiibiga – põhja- ja lõunasillaga (põhja ja lõuna nimetused tulenevad kiipide asendist struktuuriskeemil: ülal – all).
Ajaloost
OCS (Original Chip Set) on kiibistik, mida kasutati varasematel Commodore Amiga arvutitel, mis määras Amiga graafika ja heli võimekuse. Selle järeltulija oli pisut täiustatud ECS (Enhanced Chip Set) ja rohkelt paranenud AGA (Advanced Graphics Architecture). OCS-i kasutati Amiga mudelitel, mis oli ehitatud 1985. ja 1990. aastatel. Kiibistik, mis andis Amigale selle unikaalse graafikavõimekuse, koosneb kolmest peamisest kiibist: Agnus, Denise ja Paula.
Veel märkimisväärseid kiibistikke:
Tootjad
Tavaliselt on kiibistiku ja emaplaadi tootjad erinevad.
Jõelähtme Vallaleht
Jõelähtme Vallaleht on aastast 1996 ilmuv ajaleht, mis vahendab Jõelähtme valla uudiseid. Lehte annab välja Jõelähtme vallavalitsus. Leht ilmub üks kord kuus.
Vitšuga
Vitšuga on linn Venemaal Ivanovo oblastis, Vitšuga rajooni keskus. Asub 30 km Kinešmast edelas Volga lisajõe Vitšuga ääres.
Linn rajati 1925. aastal 19 töölisküla ja mitme küla liitmise teel.
1932. aastal toimus Vitšugas leivanormide järsu vähendamise tõttu tööliste streik ja ülestõus, mille käigus kukutati linnas nõukogude võim. Linna saadeti sõjavägi. Mässu mahasurumise käigus hukkus mitusada töölist.
Vitšuga on tekstiilitööstuse keskus.
Uusad
Uusad (ka huusad) olid läänemurdes vanaaegsed valgest ja hallist linasest, takusest või villasest riidest  meeste püksid.
Põhiliselt kandsid uusasid Kihnu mehed kuni 19. sajandi lõpuni. Nendel pikkadel või poolpikkadel pükstel olid kitsavõitu sääred, kuid avarust andis uusadele jalgevaheline kiil. Püksid olid värvli külge kroogitud ning neid hoidis üleval sõlmitavate otstega värvelkinnis.
Sõnumiallikas
Sõnumiallikas (1996–2006 Roosna-Alliku Valla Leht) oli 1996–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Roosna-Alliku valla uudiseid. Lehte andis välja Roosna Alliku vallavalitsus. Lehte toimetas Anni Alev. Leht ilmus üks kord kuus.
Säina tänav
Säina tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Pyšely
Pyšely (saksa keeles Pischel) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Benešovi ringkonnas. Pyšely asub Benešovist umbes 10 km põhjas ja Praha kesklinnast ligikaudu 30 km kagus.
Pyšelyt on esmamainitud 1295. aastal. Pyšely sai linnaõigused 1703. aastal, kuid kaotas need 1946. aastal. 30. jaanuaril 2007 sai Pyšely linnaõigused tagasi.
Pyšelys on sündinud tšehhi bioloog ja teadusajaloolane Emanuel Rádl (1873–1942).
Krynickillus melanocephalus
Krynickillus melanocephalus on liik nälkjaid.
Tema looduslik levila on Türgis, Krimmis ja Kaukaasias.
Ta on Eestisse sattunud võõrliigina 2010. aastail. Varem on teda leitud Saksamaalt, Lätist ja Venemaalt.
Széchenyi kettsild
pisi|Kettsild [[Budapestis üle Doonau jõe (foto 2008)]] pisi|Kettsild Budapestis üle Doonau jõe (postkaart 1906) Széchenyi kettsild, ka Kettsild, (ungari keeles Széchenyi lánchíd) on esimene alaline sild üle Doonau jõe Budapestis. Tarinduselt kolmeavaline rippsild.
Mahfiruz Hatice Sultan
Mahfiruz Hatice Sultaana (1590–1620) oli Ahmed I naine ja Osman II ema.
Ajaloolase Baki Tezcan sõnul ei ole tema kohta midagi teada, välja arvatud tema tõenäoline nimi ja surmaperiood. Tema moslemi nimi Mahfiruz tähendab "lemmikpoolkuu".
Széchenyi kettsild
Silla rajamine
Krahv Széchenyi initsiatiivil valiti silla projekteerijaks ja ehitajaks Briti insenerid. 1839. aastal koostatud inglase William Tierney Clarki projekti järgi juhtis silla ehitamist šotlane Adam Clark.
Silla kaunistused on tehtud valumalmist.
Sild avati 1849. aastal. Silla üldpikkus oli 380 m, keskmise ava sille 202 m. Sild oli valmimisel üks suuremaid sildu maailmas.
Rekonstrueerimine ja taastamine
1914. aastal rekonstrueeriti silla raudtarindid täies ulatuses. Teises maailmasõjas Budapesti pealetungioperatsiooni käigus sild õhiti 1945. aasta jaanuaris taganevate Wehrmachti vägede poolt. Sild taastati ja avati liikluseks 1949. aastal.
Glendale (California)
Glendale on linn USA-s California osariigis Los Angelese maakonnas.
Glendale asub San Fernando oru kaguosas. Glendale'i naaberlinnad on Los Angeles lõunas, Burbank läänes, La Cañada Flintridge kirdes ja Pasadena idas. Glendale asub Los Angelese kesklinnast umbes 16 km kaugusel põhjas.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 196 543. Aastal 2010 oli elanike arv 191 719. Glendale on elanike arvult Los Angelese maakonna neljas linn.
Glendale sai linnaõigused 15. veebruaril 1906.
Glendale'is valitseb kuumade suvedega ning pehmete ja niiskete talvedega vahemereline kliima. Kõige kõrgem mõõdetud õhutemperatuur Glendale'is on 43 °C ja madalaim −8 °C. Aasta keskmine õhutemperatuur on 535 mm. Suurem osa sademeid langeb jaanuarist märtsini. Suvekuudel sajab väga harva.
Glendale'is asub Forest Lawn Memorial Parki kalmistu, kuhu on maetud paljud kuulsad näitlejad ja lauljad.
Glendale'i sõpruslinnad on Gjumri ja Kapan Armeenias, Higashiōsaka Jaapanis, Tlaquepaque ja Rosarito Mehhikos, Boeun-gun, Goseong ja Gimpo Lõuna-Koreas ning Santiago de los Caballeros Dominikaani Vabariigis.
Siidikana
Siidikana (inglise keeles Silkie) on kanatõug, kelle teeb eriliseks kohev, udusulgedest koosnev sulestik, mis meenutab siidi või looma karvastikku.
Siidikana välimuses on veel mitmeid erilisi omadusi, näiteks on ta nahk tume, kõrvad metalliksinised ja jalal on tavalise nelja asemel viis varvast.
Tänu oma rahulikule ja leplikule iseloomule ning inimlembusele on siidikana hinnatud lemmikloom. Seda tõugu kanad on head haudujad ja hoolitsevad järelkasvu eest hästi. Seepärast kasutatakse neid tihti ka teiste lindude (sh. partide, hanede, faasanite) või haudumisega mitte tegelevate kanade tibude väljahaudumiseks.
Ajalugu
pisi|"Jaapani siidikana". [[Jean Bungartz, 1885.]] Siidikanade päritolu pole veel selge, ent kindlasti on tegu ühega vanematest dekoratiivkana tõugudest. Aastatel 1271–1274 Hiinas reisinud Marco Polo kirjeldab sealseid "karvaseid kanu", mida peetakse siidikanade esmamainimiseks. Euroopasse jõudsid esimesed siidikanad ilmselt Siiditee kaudu.
Fantastiline valgus
"Fantastiline valgus" on Terry Pratchetti koomiline fantaasiaromaan ja teine raamat "Kettamaailma" sarjast. See ilmus 2. juunil 1986 tiraažiga 1034 eksemplari. Eesti keelde tõlkis selle Krista Kaer 1998. aastal.
Raamat on järg "Kettamaailma" sarja esimesele raamatule "Võlukunsti värv".
Sisukokkuvõte
Raamatu tegevus algab kohe pärast "Võlukunsti värvi" lõppu, kus võlur Rincewind, Kakslill ja Pagas kukuvad Kettamaailmast alla. Neid päästab Oktaav, Kettamaailma kõige võimsam võluraamat, mis kohandab reaalsust selleks, et vältida ühe oma Kaheksast Suurest Loitsust kaotamist. Loits on peidus Rincewindi peas ja seetõttu ei tohi ta surra. Rincewind, Kakslill ja Pagas leiavad end Skundi metsast. Samal ajal viivad Ankh-Morporki võlurid läbi AshkEnte riitust, et kutsuda kohale Surm, kellelt küsida, miks Oktaav nii imelikult käitub. Surm hoiatab, et Kettamaailma hävitab varsti üks suur punane täht, kui Oktaavi Kaheksat Suurt Loitsu ei loeta ette.
Mitmed võlurid lähevad Skundi metsa kinni püüdma Rincewindi, kes on samal ajal Kakslille ja Pagasiga metsast leitud piparkoogist majakeses. Püüdmiskatsetele järgnevas kaoses põgenevad Rincewind ja Kakslill nõia vanal luual. Samal ajal kutsub Galder Ilmaviha, Nähtamatu Ülikooli 304. kantsler, Loitsu enda juurde, kuid kogemata jõuab temani Loitsu asemel Pagas, kes ta surnuks lömastab. Kantsleri koha võtab üle Ymper Trymon, kes soovib Kaheksat Suurt Loitsu endale saada.
Rincewind ja Kakslill satuvad kokku druiidide pundiga, kes on suurtest kividest kokku pannud "arvuti". Samal ajal, kui Kakslill üritab päästa noort neiut Bethanit, keda druiidid ohverdavad, ründab druiide Kettamaailma suurim kangelane Metslane Cohen (paroodia kaheksakümneaastasest Barbar Conanist). Lahingus mürgitatud Kakslille päästmiseks reisib Rincewind Surma koju. Nad pääsevad napilt Surma adopteeritud tütre Ysabelli käest ning Rincewind saab teada, et Okaav ise pani Kaheksanda Loitsu tema pähe, et kindlustada, et seda Loitsu ei kasutataks enne õiget aega.
Rincewind, Kakslill, Cohen ja Bethan reisivad lähedal asuvasse linna, kus Cohen läheb tegema proteese, mille olemasolust ta sai Kakslillelt teada. Alles jäänud kolmikut ründab kari inimesi, kes unuvad, et punane täht taevas tuleb Kettamaailma hävitama sellel asuva võluväe tõttu. Trio põgeneb poodi, mis müüb kummalisi asju ja kaob alati, kui klient seda uuesti üles leida üritab, ning ilmub uues kohas välja. Sellised poed tekkisid ühe võluri needusest, mille ta lausus, kui poemüüja, kes palus tal järgmisel päeval vajalikule kaubale järele tulla, talle järgmisel, lühendatud tööpäeval ust lahti ei teinud. Poe abiga jõuavad nad Ankh-Morporki.
Mida lähemale punane täht taevas tuleb, seda nõrgemaks muutub Kettamaailma võluvägi. Trymon üritab panna Oktaavi Seitse Loitsu oma pähe, lootes päästa niiviisi maailma ja saada ülemvõim. Need Loitsud on siiski tema jaoks liiga tugevad ning tema meelest saab uks Vangladimensioonidesse, kus asuvad kõiksugu üleloomulikud olendid. Rincewindil ja Kakslillel õnnestub tappa moondunud Trymon. Rincewind loeb ette kõik Oktaavi Kaheksa Loitsu. Nende mõjul mõranevad lahti punase tähe kaheksa kuud, millest tulevad välja kaheksa väikest maailmakilpkonna, kes järgnevad oma vanemale A'Tuinile. Oktaav kukub maha ning Pagas sööb selle ära.
Kakslill otsustab koju minna ning ütleb Rincewindile nägemist, jättes talle lahkumiskingiks Pagasi. Cohen ja Bethan abielluvad. Rincewind läheb tagasi ülikooli, lootes, et nüüd, kus Loits tema peas enam ei pesitse, on ta võimeline lõpuks ometi muud maagiat õppima.
Väljaanded
USA-s välja antud raamatu esmatrüki kaanel on viga, kus Coheni nime asemel on kirjas "Conan"
Graafiline romaan
Scott Rockwelli kohandatud ning Steven Rossi ja Joe Benneti illustreeritud versioon "Fantastilisest valgusest" ilmus neljaosalise koomiksina 1992. aasta juunis, augustis, detsembris ja 1993. aasta veebruaris Innovative Corporationi kaudu.
Telesari
The Mob Film Company ja Sky One lõid minisarja "Kettamaailma" kahest esimesest raamatust. See sari avaldati 2008. aastal.
Marko Kekišev
Marko Kekišev (sündinud 5. jaanuaril 1963) on eesti kujundusgraafik (märgigraafik ja plakatist) ning disainer (meediadisainer).
Kekišev on lõpetanud 1981. aastal Pärnu 4. Keskkooli ja 1986. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disaini erialal.
Ta on tegutsenud lisaks graafilisele disainile ka õppejõuna (sealhulgas Eesti Kunstiakadeemias), reklaamifirmades Kolm Karu ja Zavod BBDO art director 'ina, samuti kriitikuna ja kuraatorina.
2008. aastast töötab ta OÜ Siirup kujundusjuhina ja 2013. aastast ühtlasi Kõrgemas Kunstikoolis Pallas meediadisaini osakonnas professorina. Ta on Eesti graafilise disaini- ja plakativäljapanekute kuraator. Lisaks on ta Haapsalu Graafilise Disaini Festivali eestvedaja ja korraldaja.
Lexsoul Dancemachine
Lexsoul Dancemachine on kuueliikmeline Eesti funk-soul-disko kollektiiv, kuhu kuuluvad Robert Linna (vokaal, perkussioon), Martin Laksberg (basskitarr), Jürgen Kütner (kitarr), Kristen Kütner (kitarr), Joonas Mattias Sarapuu (klahvpill) ja Caspar Salo (löökpillid). 2013 a. alguse saanud ansambli asutas bändiliider, produtsent ja peamine laulukirjutaja Martin Laksberg.
2015. a detsembris andis kollektiiv välja debüütalbumi „Deus Lex Machina“ duubelvinüüli, CD, digialbumi ja oapurgi kujul. Kriitikute ja fännide poolt soojalt vastu võetud kauamängiva hittlooks sai “Beef Grinder”. Disko-funk laulu populariseerimisele aitas kaasa regulaarne rotatsioon BBC 6 ja BBC 2 raadiokanalitel Craig Charles Funk & Soul Show’s.
Lexsoul Dancemachine on mänginud Tallinn Music Week, Positivus, Pori Jazz, Funky Elephant ja Imagina Funk festivalidel. 2017 a. käidi Inglismaal minituuril. Esineti Bristolis, Londonis, Leedsis ja Manchesteris, kus anti täismaja kontsert legendaarses klubis Band on the Wall.
Kolmas album "Lexplosion II" ilmus Funk Embassy Records alt 29. mail 2020. Plaadil teevad kaasa ka USA kitarrist Cory Wong ning Brasiilia perkussionist Luiz Black, kes on muuhulgas tuuritanud São Paulos James Browniga. Albumi produtseeris Solid Gold Sound. 2020 a. suvel esines bänd liikuva Hulkurbussi katusel 3,5h järjest, sõites läbi Tallinna kesklinna.
Lexsoul Dancemachine võitis 2021. aasta Eesti Muusikaauhindadel Aasta Ansambli tiitli.
Drabeši
Drabeši (vanasti ka Drabešu muiža) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Drabeši asub valla keskosas merepinnast 145 meetri kõrgusel Āraiši järve ja maantee A2 vahel. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 2 jag Riiast 80 kilomeetri kaugusele.
Drabeši on kujunenud endise Drabeši mõisa (Drobbusch) hoonetekompleksi juurde. Külas asub internaatpõhikool, sinna jäävad Drabešu skola ja Drabeši bussipeatus.
pisi|tühi|Drabeši mõisa kõrvalhooned
National Register of Historic Places
pisi|Tüüpiline registrisse kantud objekti tähis National Register of Historic Places (NRHP; Ajalooliste Paikade Riiklik Register) on Ameerika Ühendriikide föderaalvalitsuse ametlik nimistu piirkondadest, aladest, hoonetest, rajatistest ja objektidest, mida peetakse säilitamisväärseteks. Riik võib teha registris loetletud varale ka maksusoodustusi.
Nimistusse kantud objekte haldab Ameerika Ühendriikide Siseministeeriumi haldusse kuuluv Rahvusparkide Teenistus. Osad objektid kantakse nimitusse kohe pärast seda, kui neid hakkab haldama Rahvuslik Pargiteenistus. Nende hulka kuuluvad riiklikud ajaloolised mälestusmärgid (National Historic Landmark), riiklikud ajaloolised paigad ja pargid (National Historic Site), riiklikud sõjanduspargid ja lahinguväljad (National Military Park), riiklikud memoriaalid (National Memorial) ning mõned riiklikud mälestusmärgid (National Monument).
Riiklik register asutati 1966. aastal vastu võetud USA ajaloolise paikade säilitamise seadusega (NHPA) ja sätestati sinna objektide lisamise kord. Esimese rajatisena kanti nimistusse 13. novembril 1966 Rhode Islandi osariigis Pawtucketis asuv Old Slateri veski.
Riiklikus registris on rohkem kui 1,5 miljonit objekti, millest 95 000 on loetletud ükshaaval ja ülejäänud on ajaloolistesse piirkondesse jääv hoonestus. Igal aastal lisandub registrisse umbes 30 000 objekti. Kõige enam on ükshaaval loetud objekte New Yorgi osariigis (6105).
Marokos Tangeris asuv hoone, kus 140 aastat tegutses USA konsulaat, on ainuke välisriigis asuv registrisse kantud objekt (va objektid Mikroneesias, Marshalli Saartel ja Belaul, sest enne iseseisvumist kuulusid need piirkonnad USA alla).
Registrisse kuuluvad objektid jagunevad üldiselt viieks: ehitised, struktuurid, objektid, paigad ja piirkonnad. Ehitise hulka kuuluvad näiteks eluhooned, küünid, hotellid, kirikud jne, mis on ehitatud peamiselt katusealuseks inimtegevusele. Struktuure on kasutatud mingil eesmärgil; struktuurideks on näiteks õhusõidukid, viljaelevaatorid, lehtlad ja sillad. Objektid on tavaliselt kunstipärased teosed looduses või väiksema ulatusega rajatised võrreldes ehitiste ja struktuuridega, näiteks mälestusmärgid, skulptuurid ja purskkaevud. Paikades on toimunud mõni oluline sündmus, mis võib olla eelajalooline või ajalooline asupaik looduses või esindab tegevuspaika või ehitist, mis võib olla ka varemeis või lammutatud. Nende hulka kuuluvad näiteks laevavrakid, lahinguväljad, laagripaigad, loodusobjektid ja kaljuvarjendid.
Registrisse kandmisel on neli tingimust, millest peab täidetud olema vähemalt üks:
Kui mõni registrisse kantud rajatis hävineb, arvatakse see registrist välja, näiteks Jobbers Canyoni ajalooline piirkond Omaha kesklinnas Nebraskas, mis lammutati 1987. aastal, et rajada selle asemele äärelinna stiilis linnak. Jobbers Canyon on seni kõige suurem rajatis, mis on kuulunud lammutamise ajal registrisse. 1999. aasta seisuga oli registrist eemaldatud 982 rajatist.
Tušita
Tušita (sanskriti keeles tuṣita ‘rahuldav, rõõmuküllane’; tiibeti keeles dga’ ldan) on budistlikus kosmoloogias üks deevade seisunditest (devaloka) kõrgemas ihade olus (kamaloka), mis ei ole enam seotud maiste asjadega.
Budistliku mütoloogia järgi kestab elu Tušitas 4000 aastat, kusjuures sealse aasta üks päev vastab 400 maapealsele aastale. Tušitas veedavad bodhisattvad oma eelviimase elu enne seda, kui laskuvad maa peale ning saavad budaks.
Kui Šākjamuni laskus Tušitast inimeste maailma, pani ta oma krooni järgmise, tulevase buda Maitreja pähe, kes praegu kuulutab seal jumalatele seadmust ning ootab oma aega maa peale laskumiseks.
Drożdżak
Drożdżak on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Łukówi maakonnas Krzywda vallas. Drożdżak asub Łukówist umbes 21 km edelas ja Lublinist ligikaudu 65 km põhjaloodes.
Metsnik
Metsnik on ametnik, kes otseselt korraldab metsade majandamist, keskkonnakaitset ja jahindust.
Eesti NSV ajal (1962) nimetati metsnik ümber metsatehnikuks; metsniku nimetus taastati 1979. aastal.
Sarstedt
Sarstedt on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hildesheimi kreisis. Linna pindala on 42,94 km². 31. detsembril 2017 elas seal 19 262 inimest. Sarstedt on Hannoveri lähedal. Sarstedti raudteejaam on Hannoveri lõunaraudteel ja teenindab S-Bahn Hannoveri.
Läheduses paikneb GEO 600 gravitatsioonilainete detektor.
Endine omavalitsus Giften sai Sarstedti osaks 1. märtsil 1974.
pisi|tühi|Rongijaam
Trecento (muusika)
Trecento, ka trecento muusika on muusikaajaloos mõiste, mis hõlmab 1330.–1420. aastate Itaalia muusikat ja seal sel ajal tegutsenud heliloojaid.
Üldist
Trecento muusikat iseloomustab eriti ilmalikus laulus uus väljenduslaad ja itaalia keele kasutamine varasema ladina keele asemel.
Trecento muusika on ajaliselt samaaegne ars nova muusikaga Prantsusmaal, 15. sajandi alguse stiili on mõjutanud ka ars subtilior. Kuigi trecento muusika helikeel on tihedalt seotud hilise keskaja muusika helikeelega, peavad osad muusikateadlased trecento 't esimeseks renessanssmuusika ilminguks.
Taust ja varane ajalugu kuni aastani 1330
Kuna Itaalia 13. sajandi muusikat on säilinud väga vähe, on trecento muusika vahetute eelkäijate kohta võimalik teha ainult oletusi. Trecento tugevaks mõjutajaks on olnud trubaduurid, kes tõid oma lüürilise ilmaliku laulu Põhja-Itaaliasse 13. sajandi alguses pärast põgenemist kodukandist Provence'ist seoses albilaste ristisõjaga.
Trecento muusika teine suur mõjutaja oli conductus, vaimuliku polüfoonilise muusika žanr, mille kõikides häältes oli sama tekst. Kuigi trecento muusika sarnaneb rohkem konduktuse kui mistahes muuga, on tal sellega võrreldes ka silmatorkavaid erinevusi, mistõttu osad muusikateadlased leiavad, et konduktuse mõju trecento muusikale on üle hinnatud.
Dante Alighieri (1265–1321) on väidetavalt osale oma luuletustele loonud ka muusika, mis aga ei ole säilinud. Dante "Jumaliku komöödia" Purgatooriumi II laulu on viisistanud tema sõber Casella (suri 1299 või 1300). Samuti on säilinud mõned Dante tekstidele loodud kantsoonid ja ballaadid. Sarnaselt trubaduuride ballade ' idega on needki ühehäälsed.
Trecento teedrajavaks muusikateoreetiliseks tekstiks on ka Marchetto da Padova noodikirja käsitlev traktaat "Pomerium", mille mõju on näha paljudes järgnevate põlvkondade käsikirjades. Marchetto kirjeldas Petrus de Cruce uuenduste aluseks olevat brevis 'e jaotamise süsteemi 2, 3, 4, 6, 8, 9 või 12 punkteeritud semibrevis 'eks (hiljem minimaks) ehk punctus divisionis 't (vt näiteks Johannes de Muris. Libellus cantus mensurabilis. CS III, lk 48, 53). Marchetto ise ei kasutanud siiski kunagi mõistet punctus divisionis. Kuigi enamus trecento-muusikat on kirja pandud rahvusvahelises noodikirjas, mis pärinevad Kölni Francolt ja Philippe de Vitrylt, on mõned instrumentaalteoste noodistused ka Marchetto süsteemis. See näitab, et mitte kõik itaalia heliloojad ei kasutanud seda süsteemi, kuid see oli omal ajal siiski niivõrd oluline, et me võime nimetada seda ka itaalia noodikirjaks.
Trecento stiili sünd 1330–1360
Trecento varaseim säilinud ilmalik polüfooniline vokaalmuusika leidub "Rossi Codexis" ja kujutab enesest trecento esimese põlvkonna itaalia heliloojate loomingut. Enamuses on tegu anonüümsete heliloojatega, kuid mõned lood võivad kuuluda ka kellelegi Maestro Pierole ja Giovanni da Casciale. Trecento esimesse põlvkonda kuulusid veel Vincenzo da Rimini ja Jacopo da Bologna. Kõik need heliloojad olid seotud Põhja-Itaalia, põhiliselt Milano ja Verona aristokraatlike õukondadega. Hilisemates käsikirjades leidub ka nimi Bartolo da Firenze (floruit 1330–1360), kes võis olla esimene itaalia helilooja, kes kirjutas trecento stiilis Credo.
Varase trecento ilmaliku muusika olulisemad žanrid on kahehäälne madrigal ja ühehäälne ballata. Varasest perioodist on säilinud ka mõned kolmehäälsed madrigalid, kuid kolmehäälsusega seonduvaks žanriks oli pigem caccia, mis kujutas enesest kaanonitaolist üksteist järgivate häältega laulu, mille tekst meenutas jahil kuuldavaid onomatopoeetilisi hüüatusi. Kui trecento madrigal üldiselt oli kahehäälne, siis Jacopo da Bolognalt on säilinud ka mõned kolmehäälsed madrigalid. Jacopo da Bolognalt on säilinud ka üks motett.
Firenze muusika aastatel 1350–1390
14. sajandi keskel nihkus itaalia muusikalise aktiivsuse keskpunkt Firenzesse, millest oli kujunenud vararenessansi kultuuriline keskus. Trecento järgmise põlvkonna Firenzes tegutsevatele heliloojatele on tüüpilseks žanriks ballata, mis on sajandi keskpaigas oma populaarsuse tipul. Nagu prantsuse virelai, koosneb ka ballata kahest osast vormiskeemiga AbbaA. Giovanni Boccaccio räägib oma "Dekameronis", kuidas rühm sõpru, kes 1348. aastal, kui Firenzet räsis must surm, rääkisid üksteisele lugusid ja laulsid instrumendi saatel ballata ' sid. Kuigi Boccaccio ei nimeta nimepidi ühtegi heliloojat, on meieni jõudnud paljude sel ajal elanud ja tegutsenud Firenze muusikute nimed.
Trecento tuntuim helilooja Francesco Landini (umbes 1325/35–1397) kuulus ka sellesse põlvkonda, kuigi on olema infot, et ta oli aktiivne juba ka eelmise põlvkonna ajal ja oli lähedalt seotud Petrarcaga. Landini loomingust on säilinud 141 ballata ' t, kuid ainult 12 madrigali. Tema loomingut on leitud kogu Itaalia poolsaarelt. Landini muusika mõjub eelkõige oma lüürilisuse ja väljendusjõuga. Tema tuntus on püsinud sajandeid ja tänapäeval on tema muusikast suur hulk salvestisi.
Teisteks samasse rühma kuulunud heliloojateks on Gherardello da Firenze, Lorenzo da Firenze ja Donato da Cascia. Selle põlvkonna heliloojate ilmaliku muusika puhul on märgata ka prantsuse muusika tugevat mõju.
Selle põlvkonna heliloojate muusikale on omane häälte suurem iseseisvus ja imitatsioon. Lisaks on meloodiad rohkelt ornamenteeritud.
Trecento muusika suure skisma ajal 1378–1417
Trecento viimasesse põlvkonda kuuluvad Niccolò da Perugia, Bartolino da Padova, Andrea da Firenze, Paolo da Firenze, Matteo da Perugia ja Johannes Ciconia, kes olid esimesed trecento heliloojad, kes ei olnud sünnipärased itaallased. Selle põlvkonna lemmikžanriteks oli ballata ning ka madrigali taaselustumine viitavad huvile varasema muusika vastu. Samuti on selle põlvkonna puhul täheldatav huvi itaalia notatsiooni vastu. Selle põlvkonna muusikas on ornamente suhteliselt vähem kui eelmise põlvkonna muusikas. Seevastu on nende muusika täis helimaalinguid (text-painting) ja nende programmilisest muusikast leiab tihti lindude laulu imitatsioone ning erinevaid teatraalseid efekte.
Johannes Ciconia oli päritolult hollandlane, kuid ta viibis aastaid Põhja-Itaalias, põhiliselt Paduas, omandades seal lüürilise ilmaliku stiili. Ta kuulus nende heliloojate hulka, kes mõjutasid Euroopa muusikat terve 15. sajandi jooksul. Ciconia kirjutas ka vaimulikku muusikat ja kujutab enesest sellega vahelüli trecento ja Madalmaade koolkonna vahel.
Teiseks hilise trecento heliloojaks oli Antonio Zachara da Teramo, kes tegutses põhiliselt Roomas, Abruzzos ja Teramos. Tema varasemat muusikat on säilinud "Squarcialupi Codexis" ja selle stiil näib olevat tihedalt seotud Landini ja Jacopo da Bologna stiiliga. Tema hilisem muusika seevastu on saanud mõjutusi Avignoni päritolu ars subtilior 'ilt, mida toetas vastupaavst ja mis jõudis 1408. aasta paiku Bolognasse.
Kuigi kaua on arvatud, et trecento muusikas on vaimuliku muusika osatähtsus väike, on viimase aja leiud selle seisukoha siiski ümber lükanud. Hilisel trecento muusikal on olnud ka suur mõju vaimulikule muusikale, põhiliselt polüfoonilisele missale ja ladinakeelsele motetile. Nii Ciconia kui ka Zachara mängisid keskset rolli missa kompositsioonilises arengus ning nende vaimulik muusika mõjutas muusika arengut Inglismaal, Hispaanias ja Poolas.
Kuigi muusikalise aktiivsuse keskmed nihkusid aegamööda Veneetsiasse, Rooma, Ferrarasse ja mujale, omas Firenze muusika kirikulõhe perioodil ülemvõimu kogu Itaalia muusikas ega ole sellega sarnast positsiooni enam kunagi saavutanud.
Trecento muusika eripärad
Trecento muusikat iseloomustavad järgmised omadused:
Orienteerumisklubi
Orienteerumisklubi on orienteerumissportlasi ja orienteerumisest huvitatud inimesi koondav spordiklubi.
Elze
Elze on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hildesheimi kreisis. Linna pindala on 47,71 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8858 inimest. See asub Leine jõe ääres, umbes 15 km Hildesheimist läänes. Omavalitsusse kuuluvad ka Esbecki, Mehle, Sehlde, Sorsumi, Wittenburgi ja Wülfingeni külad.
Orienteerumisklubi
Orienteerumisklubid tegelevad enamasti võistluste ja treeningute korraldamisega. Klubide ülesanne on orienteerumisest huvitatud inimeste (võistlussportlaste, harrastajate, kohtunike, treenerite jt) koondamine ning nende professionaalse arengu toetamine.
Eesti Orienteerumisliit koondab 2018. a seisuga 34 liikmesklubi, mis tegutsevad erinevates asukohtades üle Eesti. Eesti Spordiregistri andmetel tegeletakse 2018. aastal orienteerumisega 54-s spordiorganisatsioonis.
Elze
Elzes ristuvad ka maanteed Bundesstraße 1 ja Bundesstraße 3.
Ajalugu
thumb|Raekoda
Elze on üks vanimaid asulaid piirkonnas, sest selle nimi pärineb ladina: aula caesaris, Karl Suure linnus, mille ta rajas 800. aasta paiku Saksi valdustes pärast võitu hertsog Widukindi üle Saksi sõdades. Keiser asutas sinna ka Peetrusele ja Paulusele pühendatud misjonipiiskopkonna, millest sai alguse Hildesheimi piiskopkond. Kuningas Ludwig Vaga viis piiskopitooli 815. aastal Hildesheimi, kuid luterlik kihelkonnakirik on endiselt pühendatud Peetrusele ja Paulusele ning pühakuid on kujutatud ka linna vapil.
Asu külanõukogu
Asu külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kõpu külanõukoguga.
Elze
Ajalugu
1856. aastal avas Hannoveri kuningriik Hannoveri lõunaraudtee (Hannöversche Südbahn) Hannoverist Kasselisse jaamaga Elzes. Pärast annekteerimist Preisimaa poolt 1866. aastal sai linnast oluline raudteesõlm Elze–Löhne raudtee (Weserbahn) ehitamisega Löhnesse Vestfaalis ettevõtja Bethel Henry Strousbergi poolt, lõpetati 1875. aastal.
Surnud 1989
''Siin on loetletud 1989. aastal surnud tuntud inimesi.
Kare viinamäetigu
Kare viinamäetigu (Cornu aspersum ehk Helix aspersa) on liik vööttigulasi.
Tema looduslik levila on Vahemere maades. Seal kasutatakse teda ka toiduks.
Eestis on teda leitud võõrliigina.
National Historic Landmark
pisi|Tahvel USA mereväebaasis [[Pearl Harboris Hawaii osariigis]] Ameerika Ühendriikide riiklik ajaloomälestis (inglise keeles National Historic Landmark (NHL)) on hoone, struktuur, objekt, ala või piirkond, mida Ameerika Ühendriikide valitsus tunnustab ametlikult selle silmapaistva ajaloolise tähtsuse tõttu.
Register
Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikus Registris (National Register of Historic Places) on loetletud üle 90 000 koha, vaid ligikaudu 2500 neist on tunnistatud riiklikuks ajaloomälestiseks.
Amarone
Amarone della Valpolicella ehk tavalisemalt Amarone on Põhja-Itaalias Veneto piirkonnas valmistatav vein. Vein on intensiivse maitsega, vürtsine, kirsi-, ploomi- või rosinaaroomiga ja tavalisest kangem. Alkoholisisaldus on vähemalt 14% ja võib ületada 15%.
Magusus ja kangus on tingitud valmistusviisist. Viinamarju kuivatatakse 100 päeva, enne kui neist mahl pressitakse. Töö mahukus teeb veinist hinnalise. Pressimisjääke segatakse odavama veini Ripasso hulka selle maitse tugevdamiseks.
Kärgvõlv
Sõnavara
Ilmselt tõlketekstide vahendusel on kasutatud selle tüübi märkimiseks ka sõnu "kristallvõlv" ja "teemantvõlv".
Kärgvõlv ei ole sünonüümne islamimaade arhitektuurist tuntud, samuti kaudselt kärjega sarnaneva stalaktiitdekooriga (muqarnas), mida on nimetatud ka stalaktiitvõlviks ja vahel eksitavalt kärgvõlviks.
Kirjeldus
Kärgvõlvlaes moodustavad voltidena eenduvad ja taanduvad pinnad keeruka lihvitud kalliskivi fassette meenutava ornamendi, kuid selle ühel tasapinnal paiknevad voldiharjad järgivad täht- või võrkvõlvi roidemustrit. Roided ise puuduvad täielikult, kuid päiskivilaadsed detailid harjade murdekohtades on mõnikord märgatavad. Sellise valgeks lubjatud võlvlaega ruum mõjub avaramalt kui tavalise võrk- või tähtvõlvlaega ruum – ruumimõju ei põhine mitte lage lähendaval tihedal roidemustril, vaid laeõõnsustes valguse ja varju vaheldumisel tekkival efektil. Kärgvõlvi on peetud keskaegse arhitektuuri üheks kõige omapärasemaks, kuigi vähetuntud leiutiseks.
Tehniline lahendus
Ajaloolistes allikates pole teateid selle kohta, mis ajendas selle võlvitüübi loomise ja suure populaarsuse laial alal, samuti puudub info ehitamise protsessi kohta. Aastail 2009–2013 uuris rühm arhitektuuriajaloolasi ja insenere Saksamaa kärgvõlvlagesid ja taastas ligikaudselt nende ehitusprotsessi, mida kontrollis ka katseliselt, taastades lõike võlvidest täissuuruses ja originaalmaterjale kasutades.
Eeltööd
Eeltööna analüüsiti paljude kärgvõlvlagede ehitust, eriti väärtuslikku informatsiooni andsid need, millel lubjakihi alt on näha tellislao read. Roidestikke analüüsiti matemaatiliselt raskuse tugedele jaotumise ja lae üldise jäikuse vaatepunktist.
Belémi torn
Belémi torn (portugali Torre de Belém) on linnus Lissabonis Portugalis.
Selle rajamisele pani aluse Portugali kuningas João II, et kindlustada Tejo jõe suuet. Samuti pidi see saabujatele olema kui tseremoniaalne värav Lissaboni. Alles aastal 1515, 20 aastat pärast João II surma, hakati Belémi torni Manuel I käe all ehitama.
Seda peetakse üheks manuelismi parimaks näiteks.
Alates 1983. aastast kuulub linnus UNESCO maailmapärandi hulka.
Väli (perekonnanimi)
Väli on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Väli 816 inimesel: 383 mehel ja 433 naisel. Perekonnanimede levikult on Väli meeste puhul 104. kohal ja naiste puhul 103. kohal.
Teadustaristu
Teadustaristud võivad olla kas ühes kindlas kohas asuvad (single-sited, nt teleskoop, sünkrotron), hajusstruktuurid (distributed, nt biopankade võrgustik), millel võib olla keskne/ühine teenus, või virtuaalsed (virtual, nt andmebaasid, arhiivid jms), millele on võimalik juurde pääseda lõppkasutaja töökohalt. Teadustaristud on moodustatud ühe asutuse poolt või mitme asutuse koostöös ja/või on seotud rahvusvahelise teadustaristu konsortsiumis osalemisega ning neid kasutatakse avalikes huvides, teenindades oma ekspertiisi ja analüütiliste võimalustega valdkonna teadlasi, uurimis- ja arendusrühmi teadus- ja arendustegevuse ning ettevõtlussektoris.
E-taristud ehk e-infrastruktuurid (inglise e-infrastructures) on unikaalsed infotehnoloogiatel põhinevad infrastruktuurid, mis võimaldavad kasutajatele lihtsa ja turvalise internetipõhise juurdepääsu teadustööks vajalikele ressurssidele, tööriistadele, meetoditele ja vahenditele, aidates sellega kaasa teadustegevuse veelgi komplekssemaks, globaalsemaks ja multidistsiplinaarsemaks muutumisele. E-taristud võivad olla näiteks suure võimsuse ja jõudlusega andmevõrgud (nt GÉANT), hajutatud arvutiinfrastruktuurid (võrgud ja pilved), superarvutusinfrastruktuurid, teadusandmeid koondavad ja talletavad infrastruktuurid ning nendega kaasnevad teenused.
Teadustaristu teekaart
Teadustaristute arendamise eesmärgiks on soodustada taristuobjektide avatud ühiskasutust erinevate teadusasutuste, ettevõtete ja rahvusvaheliste partnerite poolt, et teadustaristud teeniksid laiemalt teadussüsteemi, majanduse ja ühiskonna huve. Selliste oluliste laiemat mõju omavate teadustaristute strateegiliseks valikuks koostatakse teadustaristu teekaarte. Teadustaristu teekaart (inglise research infrastructures roadmap) on riiklikult või rahvusvaheliselt oluliste teadustaristute arendamise pikaajaline kava. Euroopas koordineerib alates 2002. aastast olulisemate üle-euroopaliste teadustaristute kava koostamist Euroopa riikide strateegiline koostööorgan ESFRI (European Strategy Forum for Research Infrastructures). Lisaks sellele koostab iga riik oma teadustaristu teekaardi lähtuvalt riigi vajadustest ja eesmärkidest.
Eesti teadustaristu teekaart on pikaajaline (10–20 aasta perspektiiviga) planeerimisvahend, mis sisaldab loetelu uutest või kaasajastamist vajavatest riiklikult olulistest teaduse infrastruktuuriüksustest. Teekaardi koosseisu lülitatavad infrastruktuurid võivad olla nii füüsilised objektid ja võrgustikstruktuurid kui ka liikmesus rahvusvahelistes teadustaristu organisatsioonides. Teekaarti täiendatakse regulaarselt (3–4-aastase tsükliga), et arvestada muutuvaid vajadusi ja võimalusi. Teadustaristu lülitamine teekaardi koosseisu ei tähenda rahastamisotsust ega reasta objektidele tähtsuse järjekorda, kuid teekaart on sisendiks edaspidistele rahastusotsustele. Eesti teadustaristu teekaarti koostab ja uuendab regulaarselt Eesti Teadusagentuur.
Irmino
Irmino on linn Ukrainas Luhanski oblastis. Asub Kadijivka ja Pervomaiski vahel, Luhani paremkaldal.
Peamine majandusharu oli pikka aega kivisöe kaevandamine. 1927. aastast töötas seal Aleksei Stahhanov. 1995. aastal kaevandus suleti.
Favela
pisi| [[Rocinha favela Rio de Janeiros ]] pisi|Rocinha favela öösel Favela on asum, enamjaolt slumm Brasiilia linnades,  ja omavoliliselt ehitatud eeslinn.
Esimesed favelad rajati 19. sajandi lõpul. Tavaliselt puudusid neis avalikud teenused (elekter, veevärk jne).
Vaata ka
pisi| Cnidoscolus quercifolius, favela, faveleira, faveleiro
Sven Antson
Sven Antson (sündinud 12. augustil 1964 ) on eesti näitleja, muusik ja kunstnik.
Ta lõpetas 1989. aastal Eesti Teatriliidu draamastuudio ning asus tööle Tartu Lasteteatris.
Ta on laulnud ja mänginud kitarri ansamblites Guruhark ja Radio Libertad.
2009. aastal hakkas ta maalima. 2010. aasta mais oli tema näitus "Kuu-uudised" Tartu Linnaraamatukogus.
Nikolai kettsild
pisi|Nikolai kettsild [[Kiievis üle Dnepri jõe (foto enne 1905. aastat)]] Nikolai kettsild (ukraina keeles Миколaївський ланцюгoвий міст) oli esimene alaline sild üle Dnepri jõe Kiievis. Tarinduselt mitmeavaline rippsild.
Sild paiknes aastatel 1853–1920 Kiievi territooriumil Dnepri lisajõe Tšortoroi suudmealas.
Silla projekteerimine ja rajamine
Silla projekteeris ja ehitas Briti insener Charles Blacker Vignoles. Projekteerimine algas 1846. aastal. Teda konsulteeris William Tierney Clark, Budapesti kettsilla projekteerija. 1847. aasta jaanuaris kinnitas projekti keiser Nikolai I, kelle järgi sai sild valmimisel oma nime. 1848. aastal algasid silla ehitustööd.
Silla pikkus oli 780 m ja laius 16 m. Neli keskmist ava olid pikkusega 134 m. Kuueavaline kettsild olid raudtarinduses, mille detailid valmistati Birminghamis. Venemaale toodi need Liverpoolist 16 laevaga Odessasse, kust edasi veeti härgrakenditel Kiievisse.
Sillal oli kaldapoolses otsas avatav sektsioon laevade läbilaskmiseks kevadise suurvee ajal (muul ajal pääsesid tolleaegsed laevad kettsilla alt läbi).
Nikolai sild avati vkj 28. septembril 1853. Sild ületas pikkuselt mõni aasta varem Budapestis üle Doonau jõe rajatud kettsilda ja sai tolle aja üheks suuremaks sillaks Euroopas. Sild oli esimene paljuavaline rippsild Euroopas.
Rekonstrueerimine ja hävimine
pisi|Taganevate poola vägede poolt [[1920. aasta juunis õhitud kettsild Kiievis]] 19. sajandi lõpul sild rekonstrueeriti. 1898. aastal silla avatav sektsioon ehitati ringi kinniseks, sildeehitis tõsteti 3,4 meetri võrra ja jõe laevateed süvendati.
1912. avati sillal bensiinitrammi liiklus.
Nõukogude-Poola sõjas 1920. aasta juunis õhiti kettsild poola vägede taganemisel kindral Edward Rydz-Śmigły käsul. Mitme järgneva aasta jooksul asendas hävinud silda ajutine puusild.
Teised sillad samas asukohas
Aastatel 1925–1941 asus kettsilla asukohas teine sild – kettsilla sammastele rajatud Jevgenija Boschi nimeline sild, tarinduselt tala-sõrestiksild. Selle silla lasksid õhku Punaarmee väed taganemisel 1941. aasta septembris. Pärast sõda seda enam ei taastatud.
Guantšid
Guantšid (hispaania keeles guanches) on Kanaari saarte välja surnud põlisrahvad.
Sageli on neid seostatud eeskätt Tenerifega, aga guantšide pärandit on koopamaalingute ja esemete näol leitud ka La Gomera, Fuerteventura, Gran Canaria, La Palma, El Hierro ja Lanzarote saarelt. On arvatud, et nad asustasid saared umbes 2500 aastat tagasi. Pärast Hispaania vallutusretki 15. sajandil hävitati suur osa põlisrahvastest. Need, kes jäid ellu, sulandusid saarele saabunud hispaanlastega. Täna võib leida Kanaari saarte kultuurist üksikuid guantši kultuuri elemente. Neist tuntuim on Silbo, vilel põhinev kommunikatsioonisüsteem La Gomera saarel.
Etümoloogia
=Päritolu= Selle kohta, millal guantšid asustasid Kanaari saared, puuduvad ühesed andmed. Saartelt leitud arheoloogilised leiud (söestunud puutükid, seemned, koduloomade luud) osutavad sellele, et inimene asustas saari juba 5. sajandil eKr. Genoomianalüüsid viitavad sellele, et guantšid pärinevad Põhja-Aafrikast.
Keel
Mitmed keeleteadlased on oletanud, et guantši keel oli sarnane berberi keelega. Samas on leitud, et äratuntavalt berberi päritolu on vaid osa põllupidamise ja loomakasvatusega seotud sõnavarast. Samal ajal ei ole guantši keelest leitud berberi grammatilisi käändeid. Ka suur osa guantši sõnavarast erineb berberi sõnavarast.
Kjell Lindgren
Kjell Norwood Lindgren (sündinud 23. jaanuaril 1973) on NASA astronaut. Ta sai astronaudiks juunis 2009, kui ta valiti NASA 20. astronautide gruppi. Lindgren viibis juulist kuni detsembrini 2015 44./45. ekspeditsiooni raames Rahvusvahelises Kosmosejaamas.
Bille
Bille (vanasti ka Billes manufaktūra) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Bille asub valla lõunaosas merepinnast 110 meetri kõrgusel Amata jõe kaldal maantee A2 ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 3 ja Riiast 78 kilomeetri kaugusele.
Bille on kujunenud endise Bille riidevabriku hoonetekompleksi juurde. Aastal 1876 avati seal esimene turbiiniga hüdroelektrijaam Lätis, mis varustas elektriga sealset riidevabrikut.
Bille lähistel paiknev Melturi raudteepeatus kandis varem Bille raudteepeatuse nime. Külas asub Melturi bussipeatus.
Omaani pass
pisi|281x281px|Omaani lipp Omaani pass (araabia keeles: جواز السفر العماني) on dokument, mida väljastatakse Omaani kodanikele rahvusvaheliste reiside eesmärgil. Omaani passid väljastavad Kuninglik Omaanipolitsei või Omani saatkond välismaal. Pass on ka kodakondsuse tõend.
Bille
Aastal 2015 oli külas 172 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 162.
Miniarvuti
pisi|Arvutimäng Spacewar DEC-i PDP-1 peal muuseumis Miniarvuti on elektronarvuti, mis on väiksem kui suurarvuti ja mis loodi enne personaalarvutit. Sellele oli iseloomulik kuvari või elektrilise kirjutusmasina kasutamine suhtlemiseks inimesega. Tüüpiliselt olid need arvutid tunduvalt odavamad kui suurarvutid. Termin tekkis 1960-del kui transistorite ja ferritmälu abil sai võimalikuks luua varasemast oluliselt väiksemaid arvuteid. Tüüpiliselt olid miniarvutid ehitatud ühele või paarile seadmepüstikule. Võrdluseks olid siis suurarvutid mis võisid täita terve toa. Tuntuimad miniarvutid on DEC-i PDP-seeria arvutid (Programmed Data Processor), nt PDP-11 seeria arvutid, mis tulid kasutusele möödunud sajandi seitsmekümnendatel aastatel. Eestis valmis esimene miniarvuti STEM juba 1964. aastal
Sellesse klassi kuuluvad arvutid olid tavaliselt teistest erineva tarkvaralise arhitektuuri ja operatsiooni süsteemiga. Seda tüüpi arvutid olid peamiselt süsteemide haldamiseks, kontrollimiseks või kommunikatsiooniks. See erisuts selgelt levinud kalkulatsiooni ja andmehaldusele suunatud arvutitest. Tihti müüdi miniarvuteid firmadele, mis vajasid arvutit mõne kindla tegevuse optimeerimiseks.
Väikseid arvuteid oli tehtud ka juba varem ning olid saadaval ka juba 1950-del. Eristavaks faktoriks peetakse asjaolu, et miniarvutid olid "laiatarbe kasutuseks" ("general purpose" inlg.) s.t. miniarvuteid võis kasutada paljudeks otstarveteks, kuid varasemaid väikesi arvuteid vaid mõneks spetsiifiliseks otstarbeks.
Olulised mõjud
Miniarvuti mõjul tekkisid mitmed uued firmad, mis pakkusid klientidele varasemast tunduvalt soodsamaid tehnilisi lahendusi. Tihti tulid sellised arvutid koos spetsiaalsete perifeeriseadmetega, mis olid vajalikud arvuti konkreetseks kasutuseks. Mitmed juhtivad tehnoloogia firmad tootsid esmalt miniarvuteid, näiteks DEC, Data General ja Hewlett-Packard.
Tarkvaralises kontekstis on tänapäaevased mikroarvutid saanud palju inspiratsiooni miniarvutite operatsiooni süsteemidelt (nt. CP/M-i sarnasus os/8-ga). UNIX oli esmalt minarvutite OP-süsteem, samas kui kõik praegused Windows-i tarkvarad laenavad oma disainis OpenVMS lahendusi.
Holtville
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 5603. Aastal 2010 oli elanikke 5939.
Linna asutasid 1880. aastatel šveitsi-saksa asunikud. Algselt kandis asula selle ühe asutaja W.F. Holti järgi nime Holton, kuid Ameerika Ühendriikide Postiteenistuse soovil muudeti see Holtville'iks, kuna "Holton" kõlas sarnaselt Coltoniga (linn California osariigis San Bernardino maakonnas). Holtville sai linnaõigused 1. juulil 1908.
pisi|left|Vaade õhust Holtville'ile Holtville on tuntud maailma porgandipealinnana. Iga aasta jaanuari lõpus või veebruari alguses toimub linnas porgandifestival.
Käina Kuller
Käina Kuller oli 1993-2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Käina valla uudiseid. Lehte andis välja Käina vallavalitsus. Lehte toimetasid Ly Meldorf ja Anne Sarapuu. Leht ilmus üks kord kuus.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Käina vald Hiiumaa vallaga, annab endise Käina valla aladel toimuva kohta uudised edasi Hiiumaa Teataja.
Yorki peapiiskop
Ta on ex officio Suurbritannia parlamendi Lordide koja liige, tiitliga Inglismaa priimas.
Peapiiskopi iste (cathedra) asub Yorki kesklinnas Yorki katedraalis, tema ametlik residents Yorki ligidal Bishopthorpe'i külas asuvas Bishopthorpe'i palees.
Praegune Yorki peapiiskop on alates 9. juulist 2020 Stephen Cottrell. Enne teda, alates 5. oktoobrist 2005, oli peapiiskopiks John Sentamu.
Sääse tänav
Sääse tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Tänav sai nime 1923. aastal. Tegemist on putukateemalise sarja nimega.
Ripasso
Ripasso on veini sort ja tehnoloogia.
Ripasso veini valmistatakse Põhja-Itaalias Veneto piirkonnas. Amarone pressimisjäägile või ka tervetele osaliselt kuivanud viinamarjadele kallatakse peale valmis Valpolicella punane vein. Algab uus käärimine, mille tulemusel veini alkoholisisaldus tõuseb, rikastub värv ja aroom ning lisandub uusi maitseomadusi.
Vaata ka
Valpolicella
Elva külanõukogu
Elva külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Elva vallas. Külanõukogu halduskeskus asus Elvas. Külanõukogu pindala oli 88 km² (1977).
Marshall Wayne
Marshall Wayne (25. mail 1912 – 16. juuni 1999) oli USA vettehüppaja. Võitis kuld- ja hõbemedali Berliini olümpiamängudel 1936 aastal.
Piir (perekonnanimi)
Piir on eesti perekonnanimi.
Lember (perekonnanimi)
Lember on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lember 743 inimesel: 347 mehel ja 396 naisel. Perekonnanimede levikult on Lember meeste puhul 122. kohal ja naiste puhul 116. kohal.
Erika tänav
pisi|Erika tänav pisi|Ristiku, Kopli ja Erika tänava ristmik
Lower Manhattan
305px|pisi|Vaade päikeseloojangul Lower Manhattanile [[Jersey City'st (2014). One World Trade Center on kõrgeim hoone läänepoolkeral]]
Erika tänav
Erika tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa asumis. Erika tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Tööstuse tänaval. Tänavaga ristub Karjamaa tänav. Erika tänav on 596 meetri pikkune ja kannab teeregistris numbrit 7840600.
Lower Manhattan
Lower Manhattan või Downtown Manhattan (eesti keeles vahel Alam-Manhattan) on kompaktselt kõrghoonestatud New Yorgi keskse linnaosa Manhattani alaosa ning samas ka eesmine kesklinn (inglise keeles downtown).
Erika tänav
Tänaval on Väike-Erika (kuni 31. jaanuarini 2020 Angerja) ja Erika bussipeatus. Mõlemat peatust läbib bussiliin 59.
Teisiti ei saa
"Teisiti ei saa" on ansambli Traffic singel. Laul anti välja 29. oktoobril 2019.
Lower Manhattan
Geograafia
pisi|vasakul|Litograafia [[1883. aastast]] Lower Manhattan asub Manhattani saare lõunaosas Hudsoni jõe ja East Riveri suudmelahe vahel. Linnaosa piirneb kirdes saare esimese täisulatuses rõhtsirge 14th Street tänavaga, mille taga jätkub Midtown Manhattani linnaosa. Erinevalt ülejäänud saarest, ei kulge Lower Manhattani tänavavõrk ristjoonestikuna, vaid on ajalooliselt kaootiline.
Erika tänav
Tänava nimi
Tänav rajati 1898. aastal Kalamäe soo tükeldamisel. Tänav sai nime väidetavalt ühe majaomaniku nime järgi. Tänava nimi on esinenud ka kujul Eerika tänav ja Eeriku tänav. Tänava saksakeelne nimi oli Erikastraße ja venekeelne Эриковая улица.
Teisiti ei saa
Laulule tehti ka muusikavideo.
Księżpol
Księżpol on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biłgoraj maakonnas, Księżpoli valla halduskeskus. Księżpol asub Biłgorajst umbes 13 ja Lublinist ligikaudu 93 km lõunas.
Erika tänav
Tänava nimi
1939. aasta aprillis tegi Tallinna Linnavalitsus ettepaneku nimetada Erika tänav ümber Sirje tänavaks, mis ei leidnud aga linnavolikogus toetust.