cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samblikud
Metsamajandus
Samblikud on väga olulised metsade mitmekesisuses. 2013. aastal viidi Saksamaal läbi ulatuslik uuring, mis analüüsis samblike liigirikkuse seost eri metsamajandamise viisidega. Kolmes piirkonnas uuriti liigirikkust 631 metsapunktis 400 ruutmeetril, hõlmates erinevaid metsamajandamise viise (majandamata metsad, valikraiega metsad, leht- ja okaspuumetsade lageraie), eri vanusega puid ja metsade seisukordi, mis on Euroopas suurtele aladele tüüpilised. Uuringus analüüsiti, kuidas samblike liigirikkus vastab metsamajandamisele ja kasvukoha muutustele (biomassi, surnud puidu ja kivide teke). Samblike liigirikkuses esinesid märkimisväärsed regionaalsed erinevused. Majandamata metsades leidus 22% rohkem ohustatud samblikuliike kui majandatud metsades. Lehtpuumetsades oli 61% rohkem samblikuliike kui okasmetsades ja neis leidus 279% rohkem ohustatuid liike. Vanad lehtpuumetsad sisaldasid rohkem liike kui nooremad.
Samblike liigirikkus on alati suurem vanades metsades. Mitmed liigid eelistavad kasvada vanadel puudel, sest puukoore kvaliteet muutub, puu kasvab ja kolonisatsiooniks tekib rohkem ruumi. Samblike mitmekesisus suureneb metsa vananedes tänu mikrokasvukohtade arvu suurenemisele. Samblikud, mis eelistavad kasvada vanadel puudel, on vääriselupaikade indikaatorliigid.
Samblike liigirikkuse hoidmiseks metsas tuleb: Haruldasi ja ohustatud samblikuliike tuleks kaitsele suunatud metsamajanduslikes plaanides arvesse võtta.
Samblikud toiduna
Samblikud on toiduks mitmesugustele organismidele – näiteks põhjapõtradele, tigudele ja mitmetele putukatele.
Samblikud võivad väga külmadel perioodidel olla tähtsad joogivee allikad. Näiteks puudel kasvavad Bryoria perekonna samblikud on tumedat värvi, olles nõnda head kiirgusneelajad. Valguskiirguse neeldumise tagajärjel soojeneb samblikutallus ning jäätunud puhas vesi sulab talluses üles, pakkudes lendoravatele ja teistele loomadele kättesaadavat joogivett.
Alaska kaguosa mägikitsed söövad samblikuliike perekonnast Lobaria. Selgrootud loomad, nagu teod ja nälkjad (Gastropoda ehk kõhtjalgsete klass), toituvad samuti samblikest. Üsna tavaline on samblike peal leida tigude eritatud limaradu.
Põhjapoolsetes regioonides kaevavad põhjapõdrad lumme auke, et leida söögikõlbulikke samblikke. Sellistes külmades piirkondades on samblikud sageli üks väheseid söödavaid materjale, mistõttu moodustavad need põhjapõtrade talvisest toidulauast väga suure osa. Samblikud on põhjapõtradele hädavajalikud, et külma hooaja lõpuni elus püsida. Nad sisaldavad küll vähe valkaineid, kuid palju süsivesikuid. Põhjapõdrad on võimelised samblike ka lõhna järgi õhukese lume alt üles leidma. Heade leiukohtade pärast esineb põhjapõtrade vahel ka territoriaalseid kaklusi. Kõige rohkem toituvad põhjapõdrad samblikust Cladina stellaris. Taigas söövad nad ka Bryoria ja Alectoria perekonna liike, mis kasvavad puude koorel või okstel.
Samblikud pesamaterjalina
Nii linnud kui ka väiksemad imetajad kasutavad samblikke oma pesade ehitusmaterjalina. Lendoravad kasutavad paljusid Bryoria liike nii pesamaterjali kui ka söögina olukordades, kus söögivalik on kesine. Üle 50 Põhja-Ameerika linnuliigi kasutab samblikke oma pesade vooderdamiseks ja mõned neist isegi söövad samblikke.
Samblikud maskeeringuna
On teada kaks puukonna liiki (Hyla versicolor ja Hyla avivoca), kes näevad oma elupaigapuudel kasvavate samblikega niivõrd sarnased välja, et konni on väga raske samblikest eristada. Ka rohelist salamandrit (Aneides aeneus) on samblikega kaetud kividelt väga raske leida.
Samblikke kasutavad maskeeringuvõttena mitte ainult imetajad, vaid ka putukad – näiteks imiteerivad samblikke edukalt röövritsikalised ja eri rohutirtsude sugukonnad.
Samblikud elupaigana
Osa liblikaliste liike elavad samblikel ja nende röövikud toituvad samadest samblikest. Mitmed mardikalised (Coleoptera) elavad samblike sees või peal. Ühe Uus-Guineas elava mardikaliigi (Gymnopholus lichenifer) selg on sageli kaetud terve hulga elussamblikega, mis toimib maskeeringuna. Veel pakuvad samblikud elupaika ja kaitset väiksematele organismidele, nagu ümarussidele, keriloomadele ja lestadele. Lestad munevad samblike vahele, kusjuures munad eritavad teatud ainet, mis paneb sambliku paisuma, et katta lesta munad vaenlase eest. Keriloomade puhul on leitud, et nendele on samblik lisaks elukohale ka söögiks. Mõned sipelgad (Hymenoptera selts) ehitavad oma pesad samblikumattide alla.
Inimkasutus
Samblikke on kasutatud väga mitmetel otstarbetel – ravimitena, toidu ja loomasöödana, parfümeerias, dekoratiivesemetena, värviallikana (villa ja siidi värvimiseks), lihhenomeetrias, õhusaaste ja vääriselupaikade indikaatorina.
Ravimina
pisi|vasakul|[[Harilik kopsusamblik (Lobaria pulmonaria)]] Samblike kasutust ravimitena on teada juba ligikaudu 1700.–1800. aastatest eKr. Samblikke on kasutatud näiteks nahahaiguste raviks, kopsu- ja hingamisteede haiguste raviks (harilik kopsusamblik), samuti kollatõve ravimina (harilik korpsamblik). Samblikke on kasutatud ka marutõve ja juuste hõrenemise vastu. Keskaegsete arstide väljakirjutatud droogide hulka kuulusid sageli samblikud. Samblikel on oluline koht rahvameditsiinis.
Paljud samblikuliigid (mõnede hinnangute põhjal isegi kuni pooled ) sisaldavad antibiootilisi aineid, seega võib samblike ravimitena kasutamine olla põhjendatud. Antibiootilistest ainetest võib esile tuua usniinhappe, millel on tõestatud grampositiivsete bakterite kasvu pärssiv toime. Eesti rahvameditsiinis tõhusa külmetusravimina tuntud põdrasammal ei olegi tegelikult sammal, vaid hoopis samblik – islandi käokõrv (Cetraria islandica), mis sisaldab samblikuainetena fumaarprototsentraar- ja lihhesteriinhapet. Islandi käokõrva ekstraktist toodetakse ka meil apteegis müüdavaid preparaate Islamoos ja Islamint. pisi|vasakul|[[Harilik seinakorp (Xanthoria parietina)]] pisi|[[Islandi käokõrv (Cetraria islandica)]]
Toiduna
Samblikke söövad paljud rahvad üle maailma. Samblike toiteväärtus on väga madal, kuigi need sisaldavad samblikutärklist ehk lihheniini. Mõnesid samblikke süüakse vaid näljahäda korral, teised on hinnatud igapäeva- või delikatesstoit. Aasia traditsioonilistes köökides kasutatakse söögiks mõningaid samblikuliike, näiteks Umbilicaria esculenta.
Muud kasutusalad
Lihhenomeetria tähendab samblike kasutamist substraadi vanuse määramisel. Substraadi vähima vanuse saab välja arvutada, teades sambliku kasvukiirust ning mõõtes kindlate samblikuliikide talluse läbimõõtu – substraat peab olema vähemalt sama vana kui tallus, mis sellel kasvab. Sellist meetodit kasutatakse näiteks skulptuuride ja monumentide vanuse määramisel.
Lihhenoindikatsiooni puhul on tegu samblike liigilise koosseisu ja ökoloogiliste näitajate põhjal keskkonnaomaduste, näiteks õhu saastatuse hindamisega. Samblikud sobivad keskkonnaindikaatoriteks mitmel põhjusel: nende metabolism on aeglane, neil ei ole kaitsvat kutiikulat, toimub sademete vahetu absorptsioon talluse pinnalt, tallusel on pikk eluiga. Samblikud imevad endasse kõik vihmavees lahustunud ained ja säilitavad neid. Lihhenoindikatsioon annab mõõteaparaatide kõrval olulist lisainformatsiooni, sest õhus moodustuvate kompleksühendite mõju organismile erineb üksikkomponentide mõjust. Tolmusaaste ja heitgaaside kogus õhus on määravad ka inimeste tervise kvaliteedis. Itaalias on leitud kindel piirkondlik seos ühes kohas kasvavate või mittekasvavate samblike ja inimeste hingamisteede haiguste vahel. Indikaatorliikideks on näiteks harilik korpsamblik (viitab okaspuudel kasvades tolmusaastele ) ja habesamblikud (Usnea; eelistavad puhta õhuga piirkondi ).
Samblikke kasutatakse ka vääriselupaikade indikaatoritena. Nendeks sobivad sellised liigid, mis kasvavad reeglina majandamata metsades ja mida on võrdlemisi kerge ära tunda. Kui mingil metsaalal on arvukalt indikaatorliike, on üsna suur tõenäosus, et kasvukohas leidub ka kaitsealuseid või punase raamatu liike, mis muidu võivad olla raskesti märgatavad ja äratuntavad. Vääriselupaiga indikaatorid on näiteks puna-tähnsamblik (Arthonia vinosa), roheline varjusamblik (Chaenotheca chlorella) ja pikk lõhnasamblik (Evernia divaricata).
pisi|vasakul|[[Harilik tundrasamblik (Flavocetraria cucullata)]]
Samblike kaitse Eestis
pisi|[[Must limasamblik|Musta limasambliku levikukaart 2011]]
Eestis on teada üle 900 liigi samblikke, neist üle 300 kuuluvad suure tallusega hästi märgatavate suursamblike hulka ning ülejäänud pisisamblike hulka. Samblikke kaitse alla võttes on oluline liigi ohustatuse aste, mis tuleneb tema bioloogilistest, ökoloogilistest või levikuga seotud omadustest. Kaitsealuste nimekirja ei saa võtta kõiki haruldasi liike, sest neid on väga palju ning pole kindel, kas miski neid ohustab.
Küünar
right|thumb|Küünar oli algselt [[küünarvars|küünarvarre pikkus.]] Küünar on pikkusühik.
1 küünar on 12 verssokit ehk 21 tolli = 0,533 meetrit.
Maamõõtja küünar oli 0,607 meetrit.
Sumbawa
pisi|Ümbritsevad saared
Sumbawa on üks Väikestest Sunda saartest.
Sumbawast lõunasse jääb India ookean, põhja Vaikne ookean. Saarest loodesse jääb Bali meri ja kirdesse Florese meri. Suurtest saartest jääb temast läände Lombok, millest teda eraldab Alase väin, itta Flores, millest teda eraldab Sape väin, ja kagusse Sumba, millest teda eraldab Sumba väin. Pisisaartest jääb Sumbawa looderannikule Moyo, kirderannikule Sangeang ja idarannikule Komodo, kaugemale põhja poole Satengari ja Sabalana saared.
Loodest lõikub saaresse Sale laht, mis eraldab Sanggari poolsaare, kus asub saare kõrgeim mägi, 2850 m kõrgune Tambora tegevvulkaan. Ka ülejäänud saar on mägine, aga mitte nii kõrge. Saare edelaotsas asub 1167 m kõrgune mägi.
Sumbawa pindala 15 448 km². Ta hõlmab põhiosa Indoneesia Lääne-Nusa-Tenggara provintsist, aga provintsi keskuseks on selle suurim linn Mataram, mis asub Lombokil. Provintsi elanikest elab Sumbawal 29,58% ehk 1,33 miljonit 4,5 miljonist.
Sumbawa on tihedalt asustatud. Saare lääneotsast idaotsa kulgeb maantee, mis asub läänepoolses otsas saare põhjarannikul, aga Sale lahe sopist ida poole sisemaal. See maantee läbib kõik Sumbawa tähtsaimad linnad, lääne poolt ida poole lugedes Taliwangi, Sumbawa Besari, Plampangi, Dompu, Bima, Raba ja Sape. Suurim linn on Bima, kus elab ligi 100 000 inimest. Lõunarannikul olevaid linnu see maantee ei läbi ja nendest on suurim Lunyuk.
Sumbawal on tihe praamiühendus Lombokiga Taliwangist Labuhan Lombokisse ida-Lombokis. Praamiühendus Sapest Lääne-Floresel olevasse Labuhanbajosse on samuti olemas, aga mitte sage. Bimast saab praamiga sõita otse Balile ja koguni Jaavale, ehkki siin esineb sageli teenusekatkestusi.
Ajalooliselt on saare lääneosa olnud mõjutatud India kultuurist. Saar on ajalooliselt jagunenud kaheks: lääneosas räägitakse keelt, mis indoneesia keeles on Bahasa Sumbawa ja mis sarnaneb sasaki keelega Lombokist, idas Bahasa Bima keelt. Saare kaks suurimat linna Sumbawa Besar ja Bima on nende kahe kultuurigrupi keskused.
Sumbawale ulatus Majapahiti impeerium. Lääne-Sumbawal oli 4 Majapahiti vürstkonda. Pärast selle riigi kokkuvarisemist 16. sajandi algul mõnda aega riiklus Sumbawale ei ulatunud. Ajuti ulatus Lääne-Sumbawale Balil asunud Gelgeli riik. Seejärel tekkis Ida-Sumbawal Bima sultanaat, mis oli kõige idapoolsem koht, kuhu islam jõudis. Sellel perioodil, hiliskesk- ja varauusajal oli Sumbawa viljakas põllumajandusmaa ning tuntud mee, hobuste ja sandalipuidu saamiskohana.
1815 toimus kohutav loodusõnnetus: Tambora vulkaani purse. See oli viimase tuhande aasta kõige vägevam vulkaanipurse kogu maailmas, väljutatud magmakoguse poolest 4 korda suurem kui 1883 toimunud Krakatau purse. Tambora purske tõttu hukkus 72 tuhat inimest ja hävitas läheduses olnud kultuuri, mida hiljem on nimetama hakatud Tambora kuningriigiks. Atmosfääri ülakihtidesse paiskus 100 km³ vulkaanilist tuhka, mis vähendas õhu läbipaistvust kogu maailmas. Selletõttu muutus õhutemperatuur kogu maailmas jahedamaks, eriti Lääne-Euroopas, kus 1816. aasta on tuntud aastana ilma suveta. Nii Lääne-Euroopas kui Uus-Inglismaal (kuid mitte Venemaal ega Eestis) põhjustas see näljahäda.
Tänapäeval elatab enamik saareelanikest end põllumajandusega. Kui aga viljasaak põua tõttu ikaldub, on saar silmitsi näljaga. Turism ei ole saarel arenenud. Tööpuudus on suur ja pool miljonit inimest on Lääne-Nusa-Tenggarast lahkunud laia maailma tööd otsima, peamiselt Lähis-Itta.
Sumbawa lääneosas on Newmont Mining Corporationi kulla- ja vasekaevandused. Need on ühed kõige rikkamad maailmas, kuid Newmont on viimasel ajal segatud skandaali, kus teda süüdistatakse indoneeslaste mürgitamises elavhõbeda ja arseeniga.
Nemõriv
Nemõriv (ukraina Немирів, poola Niemirów, vene Немиров) on linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Nemõrivi rajooni halduskeskus. Nemõriv asub Vinnõtsjast umbes 40 km kagus.
Nemõrivi on ürikutes esmamainitud 1506. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1581. aastal. Aastatel 1672–1699 Nemõriv Osmanite riigi võimu all. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Nemõriv 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nemõrivi elanikkonnast ukrainlasi 97,48%, venelasi 2,01%, poolakaid 0,11%, valgevenelasi 0,11% ja juute 0,10%.
Paabel
Paabel on Piiblis kirjeldatud linn muistses Mesopotaamias, mida ajaloolises kontekstis teatakse kui Babüloni.
Paabel piiblitraditsioonis
Piiblilegendi järgi rajas Paabeli linna Sinearimaale Eufrati jõe äärde pärast veeuputust vägev kütt Nimrod. Hiljem sai sellest Paabelimaa pealinn.
Kui Paabeli riik võimsaks sai, muutusid selle elanikud uhkeks ning otsustasid ehitada taevasse ulatuva Paabeli torni. Seepeale segas Jumal ehitajate keeled, nii et need ühel päeval järsku enam üksteist ei mõistnud ning läksid laiali, jättes torniehituse katki; varem olid kõik kõnelnud sama keelt. Sellest loost pärineb kõnekujund paabeli segadus.
Hilisemal ajal oli Paabel Piibli järgi koht, kuhu Babüloonia kuningas Nebukadnetsar II küüditas osa alistatud juute. Seal elatud aega küüditamisest kuni selleni, kui juutidel lubati taas kodumaale naasta, kutsutakse Paabeli vangipõlveks.
Uue Testamendi traditsioonis tuntakse Paabelit kui maailmalinna, mis on moraalse allakäigu ja jumalavallatuse sümbol. Johannese ilmutusraamatus ja teistes sarnastes teostes ennustatakse sellele korduvalt hukku; Ilmutusraamatus sümboliseerib Paabelit naine, niinimetatud Paabeli hoor.
Etümoloogia
Nimi Paabel on eesti keelde mugandatud versioon heebrea nimest בָּבֶל (Babel). 1. Moosese raamatus (1Mo 11:9) tõlgendatakse nime Babel tulenevat verbist בלבל (bilbél), "segama", viidates keelte segamise loole.
Gorohhovets
pisi|Linnaplaan Gorohhovets (vene Гороховец) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Gorohhovetsi rajooni keskus. Asub Kljazma paremal kaldal, 157 km Vladimirist idas.
Paabel
Etümoloogia
Tegelikult pärineb heebrea nimi omakorda Babüloni akadikeelsest nimest Bab-ili. Seda tõlgendati juba Babüloonias kui "jumalate väravat", ent tõenäoliselt on see siiski rahvaetümoloogia. Nime algne tähendus ja päritolu on teadmata.
Gorohhovets
Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1239. aastal. Tõenäoliselt tekkis see 1168. aastal Andrei Bogoljubski Volga bulgaaride eest kaitseks rajatud kindlustuse juurde.
Paabel
Ajalooline taust
Lisaks Babülonile on ka teistel legendi elementidel ajalooline tagapõhi. Sinearimaad tuntakse tänapäeva ajalookirjanduses Sumeri nime all, seal paiknes üks maailma vanemaid tsivilisatsioone. Nimrodit seostatakse tihti Mesopotaamia jumala Ninurtaga, ehkki on ka teisi päritoluteooriaid (nt Uruki kuningas Enmerkar). Paabeli torni motiivi aluseks on arvatavasti mesopotaamlaste traditsioon rajada linnadesse suuri astmiktempleid tsikuraate, konkreetsemalt Babüloni tsikuraat Etemenanki.
Juudid olid tõepoolest üks rahvastest, keda Uus-Assüüria riigis ühest paigast teise asustati. See riikliku poliitika võte pidi aitama vallutatud alasid rahustada ja impeeriumi valitsusstruktuurile allutada. Kuningas Nebukadnetsari algne nimi oli Nabu-kudurru-ussur.
Paabel tänapäeva kultuuris
pisi|Paabeli torni ehitamine. Pieter Bruegel vanema maal Kuna Piibel kuulub Euroopa kirjanduse kaanonisse, on sealsed motiivid andnud pikka aega ainest kõigile Euroopa kultuuri valdkondadele. Paabeli legendid on leidnud kajastust kirjanduses, kunstis, filmis jm.
Paabeli torni on kujutanud näiteks Pieter Brueghel vanem, Lucas van Valckenborch ja M. C. Escher.
Eesti kirjanduses on Paabeli võtnud enda linnmaailma aluskujundiks ja nimeks Olev Remsu romaanis "Kurbmäng Paabelis". Keeltesegamise lugu on tõlgendanud Enn Kasak romaanis "Vaba pattulangemise seadus".
Nimi Paabel eesti keeles
Tänu nimekuju Paabel juurdumisele eesti piiblikeele traditsioonis kasutavad mõned teoloogid seda tänini ka ajaloolise Babüloni kohta. Seesugune nimekasutus pole siiski kirjakeeles üldlevinud ega normeeritud.
Nime Paabel Babüloni ja nime Paabelimaa seda ümbritseva ala kohta tarvitasid näiteks "Piiblientsüklopeedia" (1996) ja "Piibliatlas" (1994, 4 kaarti, lk 18-19), samuti Uku Masing oma käsikirjalises loengukonspektis "Iisraeli rahva ajalugu".
Carpentaria laht
thumb|Carpentaria lahe asendikaart Carpentaria laht on laht Austraalia põhjarannikul Arafura meres.
Laht asub mandrilaval ja on seetõttu suhteliselt madal: selle sügavus on üldiselt 55–66 meetrit ega ületa 82 meetrit.
Lahes on vähe saari. Lahe lääneservas asub suurim saar Groote Eylandt, lõunas on Wellesley saared, millest suurim on Mornington, ja edelas on Sir Edward Pellew'i saared, millest suurim on Vanderlin.
Lahe kaldad on kõikjal madalad.
Lahte suubuvad jõed on peaaegu kõik ajutised. Suurimad jõed on idarannikul suubuv Mitchell, lõunatippu suubuv Flinders ja läänetippu suubuv Roper.
Ajalugu
Geoloogilises mõttes on Carpentaria laht noor. Veel viimasel jääajal oli see täiesti kuiv ning moodustas maasilla, mille kaudu said inimesed jalgsi minna Uus-Guineale ja teistessegi kohtadesse, mis tänapäeval on saared.
Esimene teadaolev eurooplane, kes Carpentaria lahte saabus, oli hollandlane Willem Janszoon 1606. Tema kaasmaalane Jan Carstenszoon külastas lahte 1623 ja nimetas selle Pieter de Carpentieri järgi, kes sel ajal oli Hollandi Ida-India kindralkuberner. Abel Tasman külastas lahte 1644.
Narva Joala Kool
Narva Joala Kool oli vene õppekeelega keskkool Narvas. Kool asus aadressil 26. Juuli tänav 9.
Koolis alustati õppetööd 1. septembril 1977 '''Narva 12. Keskkooli''' nime all. Kool kandis Nõukogude Liidu kangelase, kindralmajor Anatoli Kozijevi nime.
Õpilaste arv:
1. septembril 2007 oli kooli nimekirjas 388 õpilast. Kool osales keelekümbluse projektis.
31. augustil 2008 lõpetas kool tegevuse Narva Linnavolikogu 16. jaanuari otsuse alusel, kuigi kooli sulgemise vastu koguti üle 7000 allkirja. Kool liideti Narva 6. Kooliga.
Kooli hoonesse kolis Narva koorikool ja seal tegutses 2013. aastani Eesti-Ameerika Äriakadeemia Narva osakond.
Aastatel 2013.–2016. tegutses endise Joala kooli hoones Narva täppisteaduste kool.
Joseph Orville Shelby
Ta oli kodusõjas lõunaosariikide ratsaväe kindral. Shelby tegi Missouri osariigis Missouri vabatahtlikega (nn Raudbrigaadiga) edukaid ja vastasele suurt kahju tekitanud pikki ründeretki. Osales Wilson's Creeki lahingus.
Elastsusjõud
Elastsusjõud on keha kuju ja mõõtmete muutmisel ehk deformeerimisel tekkiv jõud, mis on vastassuunaline ning suuruselt võrdne jõuga, mis keha antud hetkel deformeerib.
Esimeses lähenduses kirjeldab elastsusjõudu Hooke'i seadus:
kus k on deformeeritud keha jäikus ja \Delta x on keha lineaarmõõtme muut (võrreldes tasakaaluolekuga).
Bushwhackers
Bushwhackers (võsahulgused) olid Ameerika Ühendriikide lõunaosariiklastest sissid, kes tegutsesid USA kodusõja ajal peamiselt Missouri osariigis, aga ka mujal.
Nad ei allunud lõunaosariikide regulaararmee käsuliinile, vaid tegutsesid omapäi. Võsahulguste rühmad moodustusid noortest, sageli teismelistest meestest, kes üritasid kaitsta oma kodukohti põhjaosariiklastest sissetungijate eest. Sageli oli nende pereliikmeid juba hukatud ja nende vara hävitatud. Reeglina polnud neil pistmist orjandusega, siiski olid Põhja sõjajõudude kõrval nende peamisi sihtmärke mustanahalised ja sakslased. Nende tegevus jätkus mõnel pool ka peale kodusõja ametlikku lõppu.
Tuntud võsahulguseid: William Clarke Quantrill, John Singleton Mosby, William T. Anderson ehk "Bloody Bill", John Thrailkill, Charles Fletcher Taylor, George Todd, Archie J. Clement, John McCorkie, Thomas Coleman Younger, Riley Crawford jt.
Põhjaosariigi kindralid kuulutasid võsahulgused mitte sõdivaks pooleks, vaid „bandiitideks“, kelle puhul vange ellu ei jäeta. Võsahulgused talitasid vastastega samuti.
USA kirjanik Daniel Woodrell on võsahulguste võitlustest ja Lawrence'i veretööst kirjutanud 1986 ilmunud raamatu "Woe to Live On" (eesti keeles "Häda ellujäänuile", ilmunud kirjastuses Jumalikud Ilmutused, 2009). Romaani põhjal on Hollywoodis 1999 lavastatud film "Ride with the Devil" (eestikeelse pealkirjaga "Kuradiga sadulas"), režissöör Ang Lee, peaosas Tobey Maguire. Võsahulgustest on tehtud teinegi film, 1976 lavastatud "The Outlaw Josey Wales" ("Lindprii Josey Wales"), režissöör ja peaosas Clint Eastwood.
Amazonas
thumb|Amazonase valgla
Amazonas on jõgi Lõuna-Ameerikas, maailma veerohkeim ja suurima valglaga jõgi.
2000. aastatel on Brasiilia teadlased väitnud, et Amazonas on pikem kui Niilus. Selles suhtes ei ole teadlaskond ühisele seisukohale jõudnud, sest samu andmeid on tõlgendatud erinevalt.
Vihmaveest toituv Amazonas on aasta läbi veerohke. Tema vooluhulk on keskmiselt 209 000 m³/s ja vihmaperioodil kuni 300 000 m³/s. See moodustab viiendiku kogu maailma jõgede vooluhulgast ja on suurem kui kümne suuruselt järgmise vooluhulgaga jõe vooluhulk kokku.
Kirjeldus
Korduvate uuringute tulemusena on Amazonase valglasse kuuluva jõesuudmest kõige kaugemal asuva allikana kindlaks määratud Peruu Andides olevalt 5597 m kõrguselt Nevada Mismi mäelt algav liustikuoja. See koht asub Lõuna-Peruus Titicaca järvest pisut lääne ja Arequipa linnast põhja pool. Sellest kohast algab Apurímaci jõgi.
Amazonas algab kahe lähtejõena (Marañón ja Ucayali) Peruu Andidest, voolab valdavalt itta läbi vihmametsadega kaetud Amasoonia ja suubub Atlandi ookeani. Ta on mudane, sügav ja suudmes keskmiselt kuni 10, vihmaperioodil kuni 50 km lai. Viiesajast lisajõest on suurimad Purus, Madeira, Tapajós ja Xingu (paremalt), Napo, Japurá ja Rio Negro (vasakult). 17 lisajõge on pikemad kui 1000 km. Allpool Xingu suuet Amazonas hargneb. Suudmeharude vahel on madal Marajó saar, millest enamik veest möödub vasakult.
Amazonases on palju jõesaari. Aeg-ajalt eralduvad peajõest kõrvalharud, mis allavoolu taas peajõega ühinevad. Içá ja Jutaí jõe suudme vahel eraldub Amazonasest põhja poole Ati-Paraná, mis suubub Japurá jõkke, kuid Japurá suubub omakorda deltat moodustades Amazonasesse: selle üks haru ühineb Amazonasega alles Coari juures. Madeira jõe suudmes asub suur Tupinambarana saar. Amazonase deltas asuvad tohutu Marajó saar ja Grande de Gurupa saar.
Amazonas ei moodusta kaugele merre tungivat deltat nagu näiteks Mississippi või Mekong, sest tugevad looded kannavad kõik suudmesse kantud setted avamerele. Amazonase ulatuslik delta jääb sisemaale.
Amazonas tekitab ookeani tohutu mageveelaigu, mis on umbes 400 km pikk ja 100–200 km lai. Magevesi on väiksema tihedusega kui merevesi ja kerkib pinnale. Mereveega segunedes vähendab ta selle soolsust ja muudab ookeani pinnavärvi kuni 2,6 miljoni km² suurusel alal. Sajandeid on laevad teatanud magevee leidumisest Amazonase suudme lähedal isegi kohtades, kus kallas ei paista.
Vihmaperioodil tõuseb Amazonase tase rohkem kui 9 meetri võrra ja ujutab üle alasid, mis on tavaliselt kaetud metsaga. Kui kuivaperioodil on Amasoonias vee all 110 000 km², siis vihmaperioodil 350 000 km². Samas ei ole kõikjal Amasoonias kuiva- ja vihmaperioodi, sest osa sellest jääb ekvatoriaalsesse kliimasse, kus sajab aasta ringi. Mõnel pool pole aastate viisi vihmata päeva olnud.
Peajõgi on laevatatav 4300 km, ookeanilaevadele Manauseni (1690 km), kuni 5,5 m süvisega laevadele 3600 km, kuni Iquitosini Peruus. Tähtsaimad sadamad on Iquitos, Óbidos, Santarém ja Belém.
Amazonase jõel saab ühes jões näha kahe eri värvi vee liikumist: pool jõge on punane ja pool must. Must vesi kujutab endast peamiselt ja punane. Amazonases on soovitatav olla musta vee ääres, kuna selles ei arene erinevalt punasest veest sääsed. Kohas, kus Rio Negro suubub Amazonasesse, voolavad eri värvi veed umbes 6 km ulatuses kõrvuti, enne kui segunevad.
Üle Amazonase ei lähe ühtegi silda. Alamjooksul on Amazonas nii lai, et tänapäeva tehnika ei võimalda üle selle silda ehitada. Peale selle voolab Amazonas ülemjooksul kõrgmägedes ja alamjooksul läbi hõredalt asustatud vihmametsa. Jõe kaldal on vähe teid ja linnu, seetõttu puudub vajadus silla järele.
Lisajõed
Amazonasel on 17 lisajõge, mille pikkus ületab 1500 kilomeetrit.
Kursus imetegudes
"Kursus imetegudes" ("A Course in Miracles") on aastal 1965 kanaldatud tekst.
Amazonas
Lisajõed
Koos lisajõgedega moodustab Amazonas üle 25 000 km pikkuse veeteestiku.
Kursus imetegudes
Tekst on minavormis ning autoriks on väidetavalt Jeesus. Teksti kirjutas üles Helen Schucman William Thetfordi abiga. "Kursus imetegudes" kasutab kristlikke mõisteid, kuigi teksti sisu sarnaneb pigem idamaiste mittedualistlike religioonide õpetusega. Tekst ongi populaarne just organiseeritud kristluses pettunute hulgas. Alates 1970. aasta esmatrükist on raamatut müüdud 1,5 miljonit eksemplari ning tõlgitud kahekümne viiesse keelde. Koos tõlgetega on ringluses ligikaudu 3 miljonit eksemplari. Eesti keeles ilmus raamat 2016. aastal kirjastuselt Pegasus.
Amazonas
Lisajõed
Amazonase jõgikonnas on eriline jõgi Casiquiare. See tekib Orinoco haruna, kuid voolab Rio Negrosse ja selle kaudu Amazonasesse. Seevastu Orinoco ei kuulu Amazonase jõgikonda. Niimoodi voolab vett ühest jõgikonnast teise ja Casiquiare on sellelaadsetest jõgedest maailma suurim.
Solimões
Solimões on Amazonase portugalikeelne nimi Rio Negrost ülesvoolu.
Algab Marañóni ja Ucayali ühinemisel. Kogu pikkuses sügav, rahuliku vooluga ja mudane. Tema ümbruskond on tasane ja laialt üle ujutatav. Suured lisajõed on vasakult Napo, Putumayo ja Japurá, paremalt Javari, Juruá ja Purus.
Elustik
Amazonase jõestik on kalarohke. Seal elab rohkem kui viis tuhat liiki, sealhulgas suurim mageveekala arapaima.
Roomajatest on tuntuimad jõeasukad kaimanid ja anakondad.
Uurimine
Väidetavalt purjetas mööda Amazonast esimese eurooplasena Vicente Yáñez Pinzón 1500. aastal. Esimesena läbis Amazonase lähtest suudmeni Francisco de Orellana.
Rudolf Hurt
pisi|püsti|Rudolf Hurda haud [[Siselinna kalmistul (mai 2012)]] Rudolf Hurt (30. november (vkj 18. november) 1874 Otepää – 10. jaanuar 1918 (vkj 28. detsember 1917) Tallinn) oli eesti vaimulik, Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja.
Isiklikku
Rudolf Hurt oli Jakob Hurda poeg ja korp! Fraternitas Estica vilistlane.
Kilp (heraldika)
pisi|400px|Kilpide kujud: FR old – prantsuse vana, FR modern – prantsuse kaasaegne, IT – itaalia, CH – šveitsi, EN – inglise, DE – saksa, PL – poola, ES, PT – hispaania, portugal
Kilp on iga vapi peamine osa. Selle kuju võib olla väga erinev, sõltudes enamasti ajastule omasest stiilist.
Arssin
Arssin on vana pikkusühik.
Vaata ka
Obsolete Russian units of measurement
Eesti Naislaulu Selts
Eesti Naislaulu Selts (lühend ENLS) on Eesti nais- ja neidudekooride katusorganisatsioon. Selts ühendab 60 koori ja kuulub Eesti Kooriühingusse.
Naislaulu Selts korraldab rida traditsioonilisi üritusi, teiste seas näiteks isadepäeva kontsertaktuseid Estonia kontserdisaalis ja Eesti naiskooride võistulaulmist. Selts kutsus 1996. aastal ellu Üle-eestilise neidudekoori Leelo.
Debora Vaarandi
Debora Vaarandi (sündinud Debora Trull, hiljem Debora Hint, Debora Smuul; 1. oktoober 1916 Võru – 28. aprill 2007) oli eesti luuletaja.
Elukäik
Debora Vaarandi sündis Võrus, kuid tema lapsepõlv möödus Tallinnas ja Saaremaal. Ta lõpetas Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Tulevase luuletaja esimene luuletus "Udus" ilmus Saaremaa ühisgümnaasiumi kooliajalehes Kume Rivi. Autori teadmata sattus see pala ajakirja Eesti Naine toimetusse ning avaldati 1936. aasta aprillinumbris.
1935. aasta sügisel tutvus Vaarandi kohalikul kirjandusõhtul Aadu (Adolf) Hindiga, kes töötas toona algkooliõpetajana. Noored kihlusid peagi ja astusid järgmise aasta juunis abiellu. Abikaasa kaudu sattus Vaarandi Tartu kirjanike ja boheemlaste ringkonda, kus sündisid tutvused August Sanga, Kaarel Irdi ja teiste tollaste tähtedega. Aadu Hindi toetusel astus luuletaja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda. Ülikooli ajal avaldas Debora Hint arvustusi Eesti Kirjanduses ja Postimehes, tõlkis Alfred Adleri "Inimesetundmise". 1939. aastal suri paari ainus laps ning abielu Aadu Hindiga lagunes.
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude vägede poolt 1940. aastal töötas noor naine Rahva Hääle toimetuse kultuuriosakonnas, oli vastasutatud kultuurilehe Sirp ja Vasar peatoimetaja asetäitja ja hiljem peatoimetaja. Paljulubav tõlkija ja literaat abiellus Sirbi ja Vasara, hiljem Rahva Hääle peatoimetaja Anton Vaarandiga, kelle õhutusel oli Debora Hint 1940. aastal astunud kommunistlikku parteisse. Debora Vaarandi oli NLKP liige aastatel 1940–1990. Sõja-aastatel viibis Debora Vaarandi evakueerituna Nõukogude Liidus Venemaal ja Kasahstanis. Moskvas ja Leningradis Rahva Hääle toimetuses töötanud Debora Vaarandi naasis 1944. aastal Eestisse, kus asus tööle Sirbi ja Vasara vastutava toimetajana. 1949 aastal osales koos Juhan Smuuliga küüditamise läbiviimisel.
PÜHENDUS
"pÜHENDUS" on eesti laulja Tõnis Mäe 19. oktoobril 2002 Tartu Vanemuise kontserdisaalis toimunud autorikontserdi DVD-salvestis.
Debora Vaarandi
Elukäik
Sõja-aastad olid poetessi jaoks rasked. Ülikoolihariduse omandamine filosoofiateaduskonnas jäi pooleli, abielu Anton Vaarandiga katkes. Esimesel sõjajärgsel aastal tabas luuletajat tuberkuloos, mis sundis teda toimetajaametist loobuma. Just Kivimäe haiglas kirjutas ta luuletuse "Talgud Lööne soos", mille lõpuosa võttis Raimond Valgre oma laulu "Saaremaa valss" sõnadeks. 1952. aastal abiellus ta luuletaja, prosaisti ja näitekirjaniku Juhan Smuuliga.
pisi|Debora Vaarandi haud
Debora Vaarandi suri 28. aprillil 2007 ja maeti Pärnamäe kalmistule.
Looming
Vaarandi on kirjutanud rohkesti lüürilis-filosoofilisi luuletusi ja tundelüürikat. 1945. aastal ilmus Debora Vaarandi peamiselt võõrsil kirjutatud debüütkogu, mis sai sõjamõjude tõttu apokalüptilise pealkirja "Põleva laotuse all". Luulekogu oli kantud koduigatsuse vaimust, lisaks kohustuslikule Stalini ülistamisele leidus selles palju ilmekaid looduskirjeldusi. Debüüt oli vabavärsis. Tänu sellele kogule ning Alfred Adleri psühholoogiaraamatu "Inimesetundmine" enne sõda ilmunud tõlkele võeti Vaarandi kirjanike liitu. Luuletuse "Eesti mullad" eest määrati talle 1965. aastal esimene Juhan Liivi luuleauhind. 1960.–1970. aastatel küpses Vaarandi luuletajana, tema kasutatavad kujundid ja seosed muutusid järjest rikkalikumaks. Luuletusi kandev nukrameelsus jäi püsima. 1977. aastal ilmunud kogu "Tuule valgel" on poetessi viimane originaalkogu, edaspidi pühendus ta tõlgetele.
Debora Vaarandi oli viljakas tõlkija. Ta on tõlkinud soome, saksa ja vene keelest, muuhulgas Bertolt Brechti, Alfred Adleri, Aleksei Tolstoi, Veera Inberi, Juri Nagibini, Mihhail Prišvini, Eduard Bagritski, Viktor Nekrassovi, Maksim Gorki, Olga Bergholzi, Anna Ahmatova, Katri Vala, Eino Leino, Aleksis Kivi, Georg Trakli ja Laila Hirvisaari loomingut.
Osalemine küüditamises
Debora Vaarandi osales koos kirjanik Juhan Smuuliga 1949. aasta märtsiküüditamises. Debora Vaarandi ja Juhan Smuuli osalemist küüditamisel kirjeldavad Roland Lääne mälestused "Murrangulised aastad", mis ilmus ajalehes Harju Elu veebruaris 1988. Samuti kannavad Debora Vaarandi ja Juhan Smuuli allkirju küüditamise ohvritelt konfiskeeritud vara nimestikud (LVMA.3HA, n 1, s 377).
2005. aasta intervjuus Jaak Urmetile ei julgenud Vaarandi küüditama värbamisest lähemalt kõneleda ja esitas küüditamist punastele soodsas valguses: "kui 1949. aastal oli küüditamine, siis mitte üks metsasolija – seal oli ju inimesi palju, relvad olid käes – ei tulnud oma kodu kaitsma, mitte ühte ohvrit ei olnud minu teada."
Eesti Ekspress kirjutab et Rahvusarhiivis on säilinud Kõue vallas küüditamise ohvritelt konfiskeeritud vara nimestikud (LVMA.3HA, n 1, s 377), neist ühel, 25. märtsil koostatud nimestikul, seisab, et komisjon, kuhu kuulusid Debora Vaarandi ja Juhan Smuul
Nõukogude Liidu hümn
Nõukogude Liidu hümn oli kasutusel Nõukogude Liidu riigihümnina aastast 1944. Helilooja oli Aleksandr Aleksandrov, sõnade autorid Sergei Mihhalkov ja Garold El-Registan.
Lothrop Stoddard
Theodore Lothrop Stoddard (29. juuni 1883 – 1. mai 1950) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, ajaloolane ja eugeenik.
Nõukogude Liidu hümn
1944. aasta tekst
On vabade riikide murdmatu Liidu loond jäädavaks ajaks suur Venemaa hõim. Sest elagu rahvastest võidule viidud Nõukogude Liit, tema ühtsus ja võim!
<i>Au Sulle, Isamaa, vaba ja võitmatu, rahvaste sõpruse, vendluse maa! Kõrgel me Nõukogu rahvalipp lehvigu, võidult meid võidule juhtigu ta!</i>
Meil tormidest helendas vabaduspäike, Suur Lenin meil valgustas võitluste teid. Truuks rahvale Stalin meid kasvatas kõiki, tööks, kangelastegudeks innustas meid.
Kõik nurjatud kallaletungijad väärab me lahingus kasvanud võimas armee. Me võitluse hoog sugupõlvedeks määrab aus, kuulsuses hiilgama Isamaa tee.
Tõlke tegid: Jaan Kärner ja Mart Raud, keda aitasid Johannes Semper,
Erni Hiir, Johannes Barbarus, Hugo Angervaks ning helilooja Hugo
1944. aasta tekst vene keeles Союз нерушимый республик свободных Сплотила навеки Великая Русь. Да здравствует созданный волей народов Единый, могучий Советский Союз!
<i>Славься, Отечество наше свободное, Дружбы народов надёжный оплот! Знамя советское, знамя народное Пусть от победы к победе ведёт!</i>
Сквозь грозы сияло нам солнце свободы, И Ленин великий нам путь озарил: Нас вырастил Сталин — на верность народу, На труд и на подвиги нас вдохновил!
<i>Славься, Отечество наше свободное, Счастья народов надёжный оплот! Знамя советское, знамя народное Пусть от победы к победе ведёт!</i>
Мы армию нашу растили в сраженьях. Захватчиков подлых с дороги сметём! Мы в битвах решаем судьбу поколений, Мы к славе Отчизну свою поведём!
<i>Славься, Отечество наше свободное, Славы народов надёжный оплот! Знамя советское, знамя народное Пусть от победы к победе ведёт!</i>
Pärast Nikita Hruštšovi paljastusi Jossif Stalini aadressil oli mõnda aega hümniks üksnes muusika ilma sõnadeta. 1977 muudeti teksti ja eemaldati Stalini nimi.
Jäsemed
thumb|Jäsemete kasutamine liikumisel Jäsemed (membra, ainsuses membrum) on loomade tugi-liikumisaparaadi paarilised jätketaolised osad, inimesel käed ja jalad. Jäsemete peamiseks funktsiooniks on elusolendi ruumiline ümberpaigutamine kulgemise ja liikumise teel.
Paljudel loomadel on jäsemeil ka teisi funktsioone – löömine, haaramine, esemete teisaldamine, kaevamine, kratsimine jm. Inimese liikumisorganeiks on peamiselt jalad, kätega saab aga sooritada hulgaliselt keerukamaid toiminguid eneseväljendamisest (žestid ja kehakeel) kuni käsitöö, tööriistade käsitsemise, pillimängu, kirjutamise ja joonistamiseni.
Nõukogude Liidu hümn
1977. aasta tekst
Refrään: Au Sulle, Isamaa, vaba ja võitmatu, rahvaste vennalik sõprus seob meid! Meid kommunismi viib rahvajõud mõõtmatu Lenini rajatud võimas partei!
Jäsemed
Kuigi saba kasutavad loomad ka liikumisel ja esemete haaramisel, ei liigitata seda jäsemeks, sest saba on paaritu kehaosa, ning olles selgroogsetel selgroo osa, ei moodusta ta sedavõrd iseseisvat anatoomilist üksust. Jäsemeteks ei loeta ka kalade uimi.
Tiivad on lindudel ja nahkhiirtel seevastu muundunud jäsemed. Putukate tiivad aga pole jäsemed.
Nõukogude Liidu hümn
1977. aasta tekst
Meil tormidest helendas vabaduspäike, suur Lenin me rahvale valgustas teed. Ta õiglasse võitlusse tiivustas kõiki, tööks, kangelastegudeks ühendas meid.
Jäsemed
Selgroogsete jäsemeid liigitatakse:
Ülajäsemed on käed või tiivad, alajäsemed on jalad.
Nõukogude Liidu hümn
1977. aasta tekst
Refrään
Jäsemed
Anatoomiliselt võetuna on ülajäsemed ja eesjäsemed ühendatud õlavöötmega, alajäsemed ja tagajäsemed puusavöötmega.
Jäsemete arv
Selgroogsetel on jäsemeid 4, putukatel 6, ämblikel 8. Selgrootutel võib jäsemete arv ulatuda sadadesse (näiteks tuhatjalgsel Illacme plenipes 'il kuni 750).
Nõukogude Liidu hümn
1977. aasta tekst
Me kodumaa tulevik kuulutab võitu, mis ootamas ees kommunismi ideid. Me jäägitust truudusest kantud ja hoitud nüüd Isamaa punane lipp kutsub meid!
Sevgil Musayeva
Sevgil Musayeva-Borovyk (sündinud 18. juunil 1987 Jumas) on krimmitatari naisajakirjanik.
Aastatel 2004–2010 õppis ta Kiievi Ülikoolis ajakirjandust.
Vladimir Beklemišev
Vladimir Nikolajevitš Beklemišev (22. september 1890 Grodno – 4. september 1962 Moskva) oli vene zooloog-entomoloog ja parasitoloog.
Sevgil Musayeva
Kui algas Euromaidan, oli Musajeva seal üks aktiviste ja kajastas sündmusi Facebookis.
Vladimir Beklemišev
Tema üheks tuntumaks tööks on selgrootute võrdleva anatoomia käsiraamat, mis ilmus kolmes trükis (1944, 1950, 1964). Ta on ka konsortsiumi mõiste kasutuselevõtjaid ökoloogias.
Alexei Tammet-Romanov
Elu lõpuaastatel nimetas ta end Alexei Tammet-Romanoviks. See nimi on ka tema hauakivil.
Sevgil Musayeva
Ta on ajalehe Ukrajinska Pravda peatoimetaja.
Nõukogude Liidu hümn
1977. aasta tekst
Teksti tõlkis eesti keelde Vladimir Beekman.
1977. aasta tekst vene keeles
1.
2.
3.
Tšehhoslovakkia lipp
Tšehhoslovakkia lipud on kaks lippu, mis olid kasutusel Tšehhoslovakkia riigilipuna aastatel 1918–1920 ja 1920–1992.
Esimese (puna-valge) lipu värvid pärinevad Böömimaa vapilt ning Tšehhoslovakkia lipp oli seega identne Böömimaa lipuga. Kuna selline lipp oli peaaegu identne Poola lipuga ning kasutas samu värve mis Austria lipp, lisati 1920. aastal lipu vasakusse serva sinine kolmnurk. Tšehhoslovakkia jagunemisel võttis Tšehhi senise Tšehhoslovakkia lipu oma lipuks, Slovakkia võttis kasutusele teistsuguse lipu.
Fundamentalism
Fundamentalism on valgustuse vastane hoiak või teaduse vastane maailmavaade. Fundamentalism pole ühitatav demokraatiaga, mille osaks on mõtte- ja sõnavabadus.
Fundamentalism kui mõttesuund algas vastandumisest Saksas ja Prantsuses 18. sajandil levinud valgustusõpetusele.
Fundamentalism usundis vastandub Saksas 19. sajandil levima hakanud ajaloolis-kriitilisele meetodile. Fundamentalismi pooldaja ehk fundamentalist tõlgendab mingi õpetuse alusdogmasid või liikumise juhtide ütluseid sõna-sõnalt ja täidab neid kõrvalekaldumatult. See erineb traditsionalismist, kus pole sõnasõnalist tõlgendust.
Mõistet "fundamentalism" hakati Ameerika Ühendriikides kasutama 19. sajandi lõpul, kui konservatiivsete vaadetega protestantidest eraldusid fundamentalistlikud protestandid. Need kristlased tõlgendasid Piiblit, eelkõige 1. Moosese raamatu loomislugu, sõnasõnaliselt. See oli reaktsioon Piibli teadusliku uurimise, evolutsiooniteooria ja darvinismi vastu. Ameerika fundamentalistlike protestantide arusaamad olid: Piibli eksimatus; maailma ja inimkonna otsene loomine mitte millestki (darvinistliku evolutsiooniteooria vastu); imede tõepärasus (Jeesuse neitsistsündimine ja ülestõusmine); asendav lunastus (õpetus, mille kohaselt Kristus suri inimkonna pattude lepituseks). Kristluses hakati levitama arusaama, nagu oleks õige kristlane see, kes on moodsa maailma (nt darvinismi või arenguõpetuse) vastane, mitte Jeesuse õpetuse järgija.
"1920. aastal hakati fundamentalistiks nimetama inimest, kes võitleb usu eest. Nimetus laienedes kõigepealt teistele religioonidele (eriti islamile ja judaismile, aga ka hinduismile ning isegi budismile) ning seejärel ka mitmesugustele mittereligioossetele nähtustele, seda eriti argises keelepruugis. /.../ Fundamentalistid näivad olevat inimesed, kes on mitmekesisuse vastu. /.../ Selguse huvides on alati oluline määratleda, millistes seostes sõna 'fundamentalism' kasutatakse, sest see on mõiste, mis saab oma täpsema sisu ainult mingis kindlas taustsüsteemis." Oxfordi Ülikooli teadlased peavad paljusid fundamentalismi nähtuseid meditsiinilisteks. Neis võib näha kattuvusi psühhiaatriliste haigustega. Vaenulik ollakse kõigi vastu, kes kahtlevad õpetuses. See avaldub ka islamis (pühasõda, jumalariigi kehtestamine inimese jõuga jms).
Religioosne fundamentalism
Enamasti kasutatakse mõistet religiooni kontekstis (näiteks piiblifundamentalism, islamifundamentalism), harvem muus seoses (näiteks turufundamentalism).
Kõige sagedamini mõistetakse fundamentalismi all traditsioonilisi ja modernismivastaseid usulisi liikumisi (usuline ekstremism). Enamasti tekivad need püüdest säilitada oma eristuvat identiteeti ja vältida sulandumist ümbritsevasse (võõrasse) keskkonda.
Josaia Voreqe Bainimarama
Aastatel 2000–2014 oli ta Fidži relvajõudude ülemjuhataja. 5. detsembrist 2006 kuni 4. jaanuarini 2007 täitis ta pärast riigipööret ajutiselt ka Fidži presidendi kohuseid ja on alates 5. jaanuarist 2007 Fidži peaminister.
Fundamentalism
Religioosne fundamentalism
Termin ise pärineb protestantliku kiriku rüpes 20. sajandi algul kujunenud fundamentalistide ja modernistide debatist.
Josaia Voreqe Bainimarama
Katoliiklikust perest pärit Bainimarama teenis mereväes aastast 1975 ja oli aastatel 1997–1999 Fidži relvajõudude staabiülema kohusetäitja. Mereväes tõusis ta kontradmirali auastmeni, milles läks 2014. aastal erru.
Fundamentalism
Religioosne fundamentalism
Religioosse fundamentalismi sisuks on uskumus, et usulised tekstid või dogmad on paikapidavad ja veatud, vaatamata nende vastuolule nüüdisaegse teadusliku maailmapildiga, või püüe pöörduda tagasi õigete ja rikkumata aluspõhimõtete juurde, millest suurem grupp on väidetavalt eemaldunud või kõrvale kaldunud.
Josaia Voreqe Bainimarama
29. mail 2000 viis ta läbi vasturiigipöörde, millega kukutati varem riigipöördega võimule tulnud George Speighti valitsus ja oli seejärel sama aasta 13. juulini sõjaväelise vahevalitsuse esimees. Ta andis võimu üle demokraatlikult valitud presidendile Josefa Iloilole.
Fundamentalism
Religioosne fundamentalism
Erinevate usundite fundamentaliste ühendab rahulolematus ühiskonna sekulariseerumisega, tihti on nad aktiivsed osalised poliitikas. Ameerika Ühendriikides on kristlikud fundamentalistid püüdnud avaldada mõju kooli õppekavade sisule, eriti seoses evolutsiooniteooria ja seksuaalküsimuste käsitlemisega.
Josaia Voreqe Bainimarama
5. detsembril 2006 viis ta läbi uue riigipöörde, kukutades president Josefa Iloilo ja peaminister Laisenia Qarase valitsuse, sest viimane ei nõustunud täitma tema nõudmisi loobuda amnestia andmisest 2000. aastal George Speighti riigipöördes osalenud võtmeisikutele. 4. jaanuaril 2007 andis ta võimu uuesti üle seaduslikule presidendile Josefa Iloilole, kes määras ta juba järgmisel päeval riigi ajutiseks peaministriks. Ajutise peaministrina juhtis ta riiki kuni 2014. aasta sügiseni.
Fundamentalism
Religioosne fundamentalism
Mitmed religioossed grupid, keda nimetatakse fundamentalistlikeks, vastustavad seda erinevatel põhjustel. Leitakse, et mõistele on kujunenud teatud negatiivne varjund. Mõned grupid võivad olla arvamusel, et eristavat terminit ei tule kasutada mitte nende kui algse õpetuse järgijate, vaid sellest kõrvale kalduva nn peavoolu kohta.
Josaia Voreqe Bainimarama
2013. aastal jõustus Fidži uus põhiseadus, mille kohaselt otsustati sügisel 2014 läbi viia esimesed demokraatlikud parlamendi- ja presidendivalimised alates 2006. aasta riigipöördest. Märtsis 2014 astus Bainimarama sõjaväe ülemjuhataja ametikohalt tagasi ja läks erru, et valmistuda valimisteks. Ta moodustas erakonna FijiFirst, mis saavutas 17. septembril 2014 toimunud parlamendivalimistel 50-liikmelises parlamendis 32 kohaga absoluutse enamuse. Uus parlament kinnitas ta sama aasta 22. septembril uuesti peaministriks.
Fundamentalism
Religioosne fundamentalism
Fundamentalism on usuliste alusõpetuste (doktriinide) ja reaalse elu üha suurema ebakõla tagajärg. Fundamentalism on religioossete arusaamade ja reaalse elu vahelise lõhe suurendamine, mitte sild selle lõhe ületamiseks. Staatilise dogmaatilise religiooni ja areneva ning muutuva maailma konflikt on seda paratamatum, mida kaugemale reaalsest maailmast jäädakse. Fundamentalism väljendab usulist ja ideoloogilist oskamatust oma tõekspidamisi kohandada reaalse maailma ja selle üha kiirema muutumisega. Inimesel on vaja alust, millest lähtuda, et end kindlana tunda. Maailmavaate avardumise asemel toimub "tagasipöördumine oma juurte juurde", hakatakse viljelema mingit rahvuslikku iidset kultuuri, šamaanluse kaasaegseid vorme, müstikat, horoskoope, maausku, taarausku jms, lootes leida üha keerulisemale ja segasemale elukaosele alust või pidet. See võib osutuda vaimse taandarengu tee valimiseks, sest vastuolude ületamise asemel neid hoopis suurendatakse.
Turufundamentalism
Turufundamentalism on veendumus, et turumajanduse ja sellega seotud seaduspärasused peaks olema aluseks kogu ühiskonna korraldamisele.
Tihhon Rabotnov
thumb|Tihhon Rabotnov (1940) Tihhon Aleksandrovitš Rabotnov (Тихон Александрович Работнов) (6. august 1904 Jaroslavl – 16. september 2000 Moskva) oli vene botaanik ja fütotsönoloog.
Ta oli tuntumaid niidutaimestiku uurijaid Venemaal.
Eestis olid tema töödest mõjustatud Kaljo Porki uurimused.
Madison Grant
Madison Grant (19. november 1865 New York – 30. mai 1937) oli USA jurist ja ajaloolane, eugeenik.
Nikolina Angelkova
Ta sündis aastal 1979 Krumovgradis Kǎrdžali piirkonnas. Seejärel kaitses ta Sofias Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikoolis (Университет за национално и световно стопанство) õigusteaduse magistri väitekirja. Ta on täiendanud end Maastrichtis avaliku halduse instituudis ja Prantsusmaal Nantese haldusreformi piirkondlikus instituudis.
Ta oli aastatel 2005–2010 oli ta ettevõtte "Nikolova and Partners Consult" omanik ning aastatel 2007–2009 ettevõtte "Herchesa Bulgaria" EOOD peadirektor. Aastatel 2009–2010 oli ta "Hector Bulgaria EOOD" juhataja. Seejärel juhtis ta regionaalarengu ja riiklike ehitustööde ministeeriumi kontrolli-, kommunikatsiooni- ja koordineerimisüksust. Alates 2011. aastast on ta Maanteede Infrastruktuuri Agentuuri juhatuse liige.
2013. aastal sai temast regionaalarengu ja avalike tööde ministri asetäitja. 6. augustil 2014 valiti ta Georgi Bliznaški ajutises valitsuses Bulgaaria teede-, infotehnoloogia- ja kommunikatsiooniministriks. Ta töötas sellel positsioonil 7. novembrini 2014, kui ta valiti Boiko Borissovi teise valitsuse turismiministriks. Ta on taas turismiminister Boiko Borissovi kolmandas valitsuses.
Küllastunud auru rõhk
Temperatuuri tõustes küllastunud auru rõhk enamasti suureneb ja vastupidi.