cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1. Jalaväerügement
1. jalaväepolk/rügement 1920–1940
Pärast Vabadussõja lõppu ja Tartu rahu sõlmimist koondati 1. jalaväepolk Narva-Jõesuusse, hiljem Narva. 1920. aasta osalise demobiliseerimise käigus muudeti senised pataljonid roodudeks, mis moodustasid ühe pataljoni, lisaks 1 kuulipildujarood, õppe-, side-, sapööri-, komandandi-, ratsamaakuulajate, jalamaakuulajate ja pommipildurite komandod. 1. jalaväepolgu allüksused dislotseerusid Narvas ja Narva-Jõesuus. Sõja lõpule järgnenud demobiliseerimise tulemusel vähenes polk pataljoni suuruseks ning 1920. aasta novembrist oli 1. jalaväepolgu dislotseerumikoht Narva Hermanni ja Jaanilinna linnus.
1921. aastal liideti jalaväepolguga demobiliseerimise tulemusel 9. jalaväepolgu ja seejärel asendati 4. jalaväepolgu vähendatud isikkoosseisuga pataljonid 1. jalaväepolgu III pataljoniks. 1922. aastal toimus Vabariigi Valitsuse 1921. aasta 3. novembri "Seadluse muudatuste kohta kaitseväe organisatsioonis ja terminoloogias" alusel Eesti rahvaväe venepäraste väeosade nimetuste asendamine Lääne-Euroopas kasutatavate maa- ja mereväe sõjaväeosade nimetustega (roodud – kompaniideks ja polgud rügementideks) ning muudeti ka sõjaväe auastmete tabel. Polk täitis kuni 1923. aastani piirivalve ülesandeid.
1923. aastal asusid 1. jalaväerügemendi allüksused Narva piiril, Narva Hermanni kindluses ja Jaanilinna kindluses: rügemendi staap Hermanni tänav 15, I ja IV pataljoni staap Narva Hermanni kindluse Hermanni kasarmus. I pataljoni 1., 2. ja 3. kompanii Eesti-Venemaa piiripunktides, 4., 5. ja 1. kuulipildujate kompanii Hermanni kasarmus. 6. ja 2. kuulipildujate kompanii Jaanilinna kindluses. Töökompanii, laod ja töökojad Vestervalli tänav 24 ja 26 majades. Ratsaluurajate ja sidemeeskonnad asusid Hermanni kindluses. IV pataljoni 4., 5. ja 1. kuulipildujate kompanii Hermanni kasarmus, 6. ja 2. kuulipildujate kompanii Jaanilinna kindluses. Töökompanii, laod ja töökojad Vestervalli tänav 24 ja 26 majades. Ratsaluurajate ja sidemeeskonnad asusid Hermanni kindluses. Rügemendi ambulants asus Hermanni tänav 15, rügemendi ohvitseride kasiino Vestervalli tänav 10.
1928. aasta sõjaväereformi käigus moodustati rügementide asemel üksikud jalaväepataljonid, 1. jalaväerügement Narvas ja 7., Võrus ja Petseris olid aga juba rahuajal jalaväerügemendid. 1928. aastal asutas rügement polügooni ja suvelaagri Kurtnal (praegu Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas).
Pärast 1934. aastat asus 1. jalaväerügemendi üks kompanii ja ratsakomando Oru lossis, riigivanem Konstantin Pätsi suveresidentsis. Jaanilinna linnuses asus 1. diviisi väeosade õppekompanii, 5. ja 6. kompanii, suusk-rattur komando. ja rk kompanii.
1. jalaväerügement Narvas oli 1937. aastast koondatud organisatsiooniga - pataljonides oli kokku vaid 5 laskurkompaniid ja 3 raskekuulipildurikompaniid. I pataljoni 1. laskurkompanii ja 1. raskekuulipildurikompanii olid õppeüksused, ülejäänud kaks laskurkompaniid olid kadreeritud. II pataljonis oli 5. laskurkompanii ja III pataljonis 9. laskurkompanii kadreeritud. Rügemendi allüksused paiknesid Narvas (Hermanni kindluses, Vestervalli kasarmus ja Ingeri tänaval) ja Jaanilinnas, 4. laskurkompanii ja ratsakomando asusid Orul, moodustades Oru lossi kaitsemeeskonna ning 8. laskurkompanii paiknes 1937. aastast Narva-Jõesuus.
Pilistvere kihelkond
Kihelkonnakirik on Pilistvere Andrease kirik.
Piirkonna ajalugu
Tõenäoliselt rajati Pilistvere kihelkond 13. sajandi alguses Pilistvere muinaskihelkonna aladele ja see kuulus Nurmekunna maakonna koosseisu.
1480. aastal kuulus Pilistvere Põltsamaa halduspiirkonda, sealt edasi Viljandi komtuurkonna alluvusse. Poola ajal oli taas Põltsamaa staarostkonna all, hiljem Tartu, 1773. aastast Venemaa keisririigi Pärnu kreisi koosseisus. Sellises pidevas võimude muutuse keerises olles ja sõdade tallermaana jäi Pilistvere kihelkond oma arengutasemelt muust Viljandimaast maha.
1865. aastal algas kihelkonnas talude päriseksostmine.
Rahvarõivad
19. saj. I poolel olid levinud järgmised tunnused.
Sura jõgi
Sura ääres asuvad Penza, Alatõri ja Šumerlja linn.
Suuremad lisajõed on Alatõr, Aglaška, Barõš, Kumaška ja Pjana.
Jaapani jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Jaapani jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Now and Forever (Triinu Kivilaane album)
"Now and Forever" on Eesti laulja Triinu debüütalbum, mis ilmus 29. augustil 2008. Albumi andis välja 03|Studio. Albumi kallal hakati tööd tegema 2006. aastal. Albumilt on ilmunud 4 singlit "Home", "Fallen", "Be with You", ja "Is It Me".
Sikakurmu
Sikakurmu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asus küla Tartu maakonnas Meeksi vallas.
Põhja-Transilvaania
pisi|Põhja-Transilvaania (märgitud kollasega) Põhja-Transilvaania on (rumeenia Transilvania de Nord, ungari Észak-Erdély, saksa Nordsiebenbürgen) on ajalooline piirkond tänapäeva Rumeenias. Selle pindala oli 43 591 km2.
Ala paikneb ajaloolise Krisaania, Marmaatia ja Transilvaania aladel. See kuulus kuni 1918. aastani (ametlikult 1920. aastani) Ungarile. Trianoni rahulepinguga anti see 1920. aastal Rumeeniale.
Teise Viini arbitraažiga anti see ala 1940. aastal Ungarile.
1944. aastal vallutasid Põhja-Transilvaania Rumeenia ja Nõukogude Liidu väed. Pariisi konverentsi otsustega anti ala ametlikult 1947. aastal Rumeeniale.
Miloš Zemani valitsus
Miloš Zemani valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 22. juulil 1998 ja lahkus 12. juulil 2002.
Valitsuse koosseis
1 Hiljem sisuliselt eurointegratsiooni eest vastutav 2 Võimutühimiku ajal mõnes ministeeriumis oli Rychetský ka justiitsministri ja Špidla tervishoiuministri kohusetäitja. Siinkohal pole ministrite tabelis märgitud, kuna ametlik koduleht seda ei sisalda. --
Kahhethi piirkond
Kahhethi piirkond on idapoolseim Gruusia piirkondadest.
Piirkond on tuntud veinipiirkond (peamiselt Thelavi ja Kvareli rajoonides), seal toodetakse 70% Gruusia veinidest, sealhulgas kuulus Kindzmarauli.
Piirkonna ISO 3166 kood on GE-KA.
Lõuna-Osseetia
Lõuna-Osseetia on end iseseisvaks kuulutanud ning Venemaa, Nicaragua, Venezuela ja Nauru poolt tunnustatud vabariik Gruusia territooriumil. Ametlikult Gruusia haldusüksusena ei eksisteeri. Tema alad jäävad Sise-Kharthli, Ratša-Letšhumi ja Khvemo Svanethi, Imerethi ja Mtshetha-Mthianethi piirkonna territooriumile. Osa Lõuna-Osseetiast oli kuni 2008. aastani Gruusia keskvalitsuse kontrolli all.
Kuulub koos Abhaasia ja Transnistriaga organisatsiooni Tunnustamata Riikide Ühendus.
Nime Lõuna-Osseetia (vene keeles Южная Осетия), üheaegselt nimega "Mägi-Osseetia" (горная Осетия), "Lõuna-Osseetia mägialad" (нагорная полоса Южной Осетии), "lõuna- ehk Kharthli osseedid" (южные, или карталинские, осетины), hakkas Venemaa militaar- ja seejärel tsiviiladministratsioon kasutama 19. sajandi alguses. "Lõuna-Osseetia" tähistas alasid Ratšas, Imerethis, kuid peamiselt Šida Kharthlis, kuhu olid elama asunud Põhja-Kaukaasiast sisse rännanud osseedid, st märkis etnilist territooriumi. Osseete elas ka aladel Kura jõest lõunas (Thrialethi Osseetias).
Lõuna-Osseetia nime kandev haldusüksus moodustati esimest korda 1922. aastal – Lõuna-Osseedi AO Gruusia NSV koosseisus. Selle autonoomse oblasti koosseisu arvati ka valdavalt grusiinidest elanikkonnaga Šida Kharthli lõunapoolsed tasandikualad (mh Tshinvali linn).
Pinnamood
Lõuna-Osseetia hõlmab Suur-Kaukasuse keskosa lõunanõlvad ja Šida Kharthli tasandiku põhjaosa. Mägialadest jäävad Lõuna-Osseetia alale Ratša ahelik, Surami ahelik, Kudaro ahelik, Gudisi ahelik, Haruli ahelik, Lomisi ahelik; kirdeosas asub Keli platoo.
Ligi 90% territooriumist asub kõrgusel üle 1000 m, üle 3500 küündivaid mäetippe on mitu, neist kõrgeim – Halatsa (3938 m). Ühendus üle Kaukasuse Peaaheliku on võimalik (Roka) (2995 m kõrgusel), Zekari (3300 m) ja Dzedo kuru (2994 m) kaudu.
Kliima
Lõuna-Osseetia kliimas väljendub selgelt kõrgusvööndilisus. Maa kõige madalamal asuvate kohtade hulka kuuluvad Tshinvalis on kõige soojema kuu, augusti keskmine õhutemperatuur 20,7 °С, kõige külmemal kuul, jaanuaris −2,6 °С, sademeid 500 mm aastas. 2000 m kõrgusel ulatuvad samad näitajad vastavalt 13,8 °С, −6,5 °С ja vähemalt 1000 mm-ni.
Mägede kõrgemad tipud on kaetud igilumega.
Vetevõrk
Suuremad jõed on Didi Liahvi, Patara Liahvi, Khsani, Lehhura ja Medžuda. Kõik jõed kuuluvad Kura jõgikonda.
Suurimad järved on Keli ja Ertso.
Taimestik
Metsad ja põõsastikud katavad 48% maast. Madalamatel aladel valdavad lehtmets ja põõsastikud. Kõrgemal kasvab lehtmets (tamm, pöök, jalakas, vaher), mis kõrguse kasvades asendub okasmetsaga (kuusk, kohati nulgu ja mändi). Metsaaladest 79% on pöögimetsade all, 10% on tammikuid, okasmetsi 8%. Metsadest kõrgemale jäävad subalpiinsed ja alpiniidud.
Rahvastik
1970. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lõuna-Osseetias osseete (66,5%), grusiine (28,3%) ning venelasi (1,6%). 2009. aasta andmetel on Lõuna-Osseetias 40 000 elanikku.
Rahvusvahelise Kriisigrupi hinnangul 2010. aastast ei ole Lõuna-Osseetiasse jäänud rohkem kui 30 000 elanikku.
Lõuna-Osseetia rahvastik on koondunud maa lõunaossa – suurim on rahvastiku tihedus tasandikualal lõunas, minimaalne põhjaosa kõrgmägedes.
Nii osseedid, grusiinid kui ka venelased on õigeusulised.
Haldusjaotus
pisi|Lõuna-Osseetia Vabariigi asulad ja rajoonid Lõuna-Osseetia jaguneb neljaks rajooniks: Gruusia keskvalitsuse-poolse haldusjaotuse järgi on Lõuna-Osseetia alal olemas Džava ja Leningori rajoon (viimane Ahhalgori rajooni nime all). Tshinvali rajoon on aga liidetud Gori rajooni ning Znauri rajoon Khareli rajooniga.
Ajalugu
Vanimad inimasusutuse jäljed Lõuna-Osseetia alal pärinevad paleoliidist (Tsone ja Kudaro koopad). 3. aastatuhande alguseks eKr olid tasandikualad lõunas hõlvatud Kura-Araksi kultuuri esindajate poolt.
Pronksi- ja varasel rauaajal (2. ja 1. aastatuhat eKr) oli piirkonna elanikel sidemeid nii Gruusia lääneosa kui ka Põhja-Kaukaasia aladega. Samasse aega jääb klassiühiskonna kujunemine.
Alates 1. aastatuhande 2. poolest eKr kuulus maa Ibeeria riigi koosseisu.
Aastal 1801 liideti Lõuna-Osseetia ala Venemaaga.
Aastatel 1917–1920 oli Lõuna-Osseetia iseseisva Gruusia koosseisus. Sel perioodil leidis aset mitu iseseisvust taotlevate osseetide mässukatset. Võimud süüdistasid osseete koostöös bolševikega. 1920. aastal hukkus osseetide väitel vastuhaku mahasurumisel 5000 osseeti, üle kümne tuhande surnud aga nälja ja tõbede tagajärjel.
10. novembril 1989 otsustas Lõuna-Osseetia parlament grusiinide ja osseetide teravnevate suhete taustal kuulutada Lõuna-Osseetia autonoomseks nõukogude sotsialistlikuks vabariigiks Gruusia NSV koosseisus. Gruusia NSV Ülemnõukogu tühistas Lõuna-Osseetia parlamendi otsuse kui (Gruusia) konstitutsioonile mittevastava.
20. septembril 1990 kuulutas Lõuna-Osseetia Ülemnõukogu Lõuna-Osseetia iseseisvaks nõukogude vabariigiks Nõukogude Liidu koosseisus. Samuti sooviti ühinemist Põhja-Osseetiaga. 10. detsembril 1990 tühistas Gruusia Ülemnõukogu Lõuna-Osseetia autonoomia.
Xavier Hernández
Xavier Hernández i Creus (ka Xavi; sündinud 25. jaanuaril 1980 Terrassas) on Hispaania jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja). Teda peetakse üheks aegade parimaks keskväljamängijaks.
Lõuna-Osseetia
Ajalugu
1991. aastal algas 1991.–1992. aasta Lõuna-Osseetia sõda, milles lisaks grusiinidele ja osseetidele osalesid viimaste poolel vabatahtlikud Venemaalt – Põhja-Osseetiast ning kasakad.
14. juulil 1992 sõlmiti Dagomõssi kokkulepe Gruusia ja Venemaa vahel. Selle kohaselt paigutati Lõuna-Osseetiasse rahuvalvejõud (kolm pataljoni – vene, osseedi ja gruusia). Lepiti kokku relvarahus ning loodi konflikti lahendamisega tegelev kontrollkomisjon, kuhu kuuluvad Gruusia, Lõuna-Osseetia, Venemaa ja Põhja-Osseetia esindajad.
Xavier Hernández
Suure osa klubikarjäärist mängis Xavi Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona, kus ta mängis 17 aasta jooksul 767 kohtumises, lõi 85 väravat, andis üle 180 resultatiivse söödu ja võitis 25 karikat.
2015. aasta liitus ta Katari kõrgliiga klubiga Al Sadd. Pärast jalgpallurikarjääri lõpetamist sai ta 2019. aastal Al Saddi peatreeneriks.
Lõuna-Osseetia
Ajalugu
Detsembrist 1990 kuni juulini 1992 kestnud konflikti ohvrite arvuks hinnatakse 2000–4000.
Augustis 2008 algas järgmine konflikt, 2008. aasta Lõuna-Osseetia sõda. 26. augustil tunnustas Venemaa Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvust. 2. septembril 2008 järgis Venemaa eeskuju ka Nicaragua.
Xavier Hernández
Aastatel 2000–2014 mängis Xavi Hispaania jalgpallikoondises 133 mängu ja lõi 13 väravat. Koondisega võitis ta 2008. aasta, kus ta valiti turniiri parimaks mängijaks, ning 2012. aasta Euroopa meistrivõistlused ja 2010. aasta maailmameistrivõistlused.
Lõuna-Osseetia
Ajalugu
5. augustil 2009 sulges Lõuna-Osseetia piiri Gruusiaga, põhjuseks Gruusiast leviv seagripp ja grusiinide väidetavad provokatsioonid. Pinged Venemaa ja Gruusia vahel kasvasid juuli lõpus.
Xavier Hernández
2009. aastal jäi Xavi FIFA aasta jalgpalluri valimisel kolmandaks ning saavutas 2010. ja 2011. aastal Ballon d'Oril samuti kolmanda koha.
Al Sadd
Xavi liitus 21. mail 2015 Katari klubiga Al Sadd. Ta tegi debüüdi klubi rivistuses 13. septembril 2015 Mesaimeeri vastu, Al Sadd võitis 4:0 ja Xavi lõi ka debüütvärava karistuslöögist.
Lõuna-Osseetia
Ajalugu
10. septembril 2009 tunnustas Lõuna-Osseetiat iseseisva riigina Venezuela.
Xavier Hernández
Al Sadd
2016–17 hooajal tuli ta klubiga nii Katari kroonprintsi karika kui ka Katari emiiri karika võitjaks.
Lõuna-Osseetia
Ajalugu
Tuvalu tunnustas Lõuna-Osseetiat 2011. aastal, kuid võttis otsuse 2014. aastal tagasi.
197
197. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Xavier Hernández
Noortekoondised
Xavi esindas 1997. aastal Hispaaniat U17-koondises Egiptuses toimunud U17-maailmameistrivõistlustel.
197
Aastakümned: 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad - 190. aastad - 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad
Xavier Hernández
Noortekoondised
6. septembril aitas ta Hispaanial alistada esimeses alagrupimängus Mehhiko 3:2 ja 8. septembril teises Mali 1:0. Veerandfinaalis võideti korraldajamaad Egiptust 2:1, poolfinaalis kaotati Ghanale ja pronksimängus võideti Saksamaad 2:1.
197
Aastad: 192 193 194 195 196 - 197 - 198 199 200 201 202
Xavier Hernández
Noortekoondised
Xavi esindas 1998. aastal Hispaaniat U18-koondises Küprosel toimunud U18 Euroopa meistrivõistlustel.
1999. aasta U20 maailmameistrivõistlustel tegi Xavi kaasa kõikides Hispaania mängudes.
Kaheksandikfinaalis aitas ta koondisel alistada USA, kui lõi 19. minutil seisuks 2:0. Veerandfinaalis alistati penaltiseerias Ghana ja poolfinaalis Mali 3:1, Xavi lõi Mali vastu mängu viimase värava. 24. aprillil aitas koondisel võita finaalmängus Jaapanit 4:0.
pisi|vasakul|Xavi mängimas [[Kataloonia jalgpallikoondises]] 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys mängis Xavi taas kõikides Hispaania koondise kohtumistes algrivistuses.
14. septembril, kui Hispaania alistas esimeses alagrupimängus Lõuna-Korea 3:0, lõi Xavi 37. minutil mängu viimase värava. Ta aitas koondisel alistada 23. septembril veerandfinaalis Itaalia 1:0 ja 26. septembril poolfinaalis USA 3:1. 30. septembril finaalkohtumises Kameruniga viis Xavi Hispaania 2. minutil juhtima, kuid hispaanlased kaotasid mängu penaltiseerias.
Täiskasvanute koondis
Hispaania jalgpallikoondises debüteeris Xavi 2000. aasta novembris, kui kohtuti Hollandiga. Debüütvärava lõi ta 26. märtsil 2005 sõprusmängus Hiina vastu.
2002. aasta maailmameistrivõistlustel esindas Xavi Hispaaniat koondise neljas kohtumises, millest kaks olid alagrupimängud Paraguay ja Lõuna-Aafrikaga ning veerandfinaal Lõuna-Korea vastu, kus Xavi vahetati sisse 93. minutil, aga kaotati penaltiseerias. Xavi lõi oma penalti sisse hispaanlastest kolmandana.
2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus Xavi taas koondisse, aga finaalturniiril Portugalis kordagi platsile ei saanud.
2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal mängis Xavi igas Hispaania kohtumises. 14. juunil toimunud esimeses alagrupimängus Ukrainaga valiti Xavi kohtumise parimaks, kui Hispaania võitis 4:0. Hispaania kaotas kaheksandikfinaalis Prantsusmaale 1:3, ning Xavi vahetati välja 1:1 viigiseisus.
2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus Xavi esimeses kahes alagrupimängus algrivistusse. Veerandfinaalis 22. juunil aitas ta koondisel viigistada Itaaliaga, ja hiljem pärast Xavi väljavahetamist võideti penaltiseerias. 26. lõi ta avavärava, kui Hispaania alistas poolfinaalis Venemaa 3:0. 29. juunil toimunus finaalis Saksamaaga jagas Xavi resultatiivse söödu Fernando Torres'i löödud 1:0 võiduväravale. Xavi nimetati turniiri parimaks mängijaks ning valiti ka sümboolsesse koosseisu.
2009. aasta Konföderatsioonide karikal esindas Xavi Hispaaniat koondise igas kohtumises algrivistusest. 24. juunil kaotas Xavi Hispaaniaga poolfinaalis USAle 0:2. Kolmanda koha mängu Lõuna-Aafrikaga jättis Xavi vahele, kuid Hispaania võitis ikkagi lisaajal 3:2. pisi|Xavi 2012. aastal [[Prantsusmaa jalgpallikoondis|Prantsusmaa vastu]]
2010. aasta maailmameistrivõistlustel Lõuna-Aafrikas tegi Xavi kaasa igas koondise kohtumises. Xavi aitas Hispaanial alistada 29. juunil kaheksandikfinaalis Portugali 1:0, 3. juulil toimunud veerandfinaalis Paraguay 1:0 ja poolfinaalis 7. juulil Saksamaa samuti 1:0. Finaalmängus Hollandiga 11. juulil võitis Xavi koondisega kuldmedali Andres Iniesta löödud võiduväravast 116. minutil. Xavi valiti taas turniiri sümboolsesse koondisse.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus Xavi taas igas koondise mängus algrivistusse. 23. juunil aitas ta Hispaanial võita veerandfinaalis Prantsusmaad 2:0, 27. juunil toimunud poolfinaalis viigistada 0:0 Portugaliga, kui pärast Xavi väljavahetamist Hispaania võitis penaltiseerias, ja finaalis võita Itaaliat 4:0, kus Xavi andis kaks resultatiivset söötu. Pärast turniiri valiti ta taas sümboolsesse koosseisu.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel Brasiilias oli Xavi oma koondise vanim mängija ja tegi kaasa ainult esimeses alagrupimängus, kui kaotati 1:5 Hollandile 1:5. Hispaania jäi alagrupis Hollandi ja Tšiili järel kolmandaks ning langes välja. Pärast MM-i teatas Xavi oma koondisekarjääri lõpetamisest.
Xavi pidas aastatel 2000–2014 Hispaania koondises 133 mängu ja lõi 13 väravat, millest kaks lõi ta nii Põhja-Iirimaa kui ka Läti vastu.
Xavi debüteeris Kataloonia jalgpallikoondises 1998. aastal. Ta on alates sellest ajast mänginud Kataloonia meeskonnas 12 sõprusmängu ja löönud 2 väravat.
Sõrve kõrgustik
Sõrve kõrgustik (ka Sõrve kõrgendik) on väike kõrgustik Sõrve poolsaare keskosas ja selle kõrgus on 36,6 meetrit. Selle lavakõrgustiku astangutega on seotud suurimad suhtelised kõrgused Sõrve poolsaarel. Sõrve kõrgustik on Lääne-Saaremaa kõrgustiku lõunapoolne jätk ja tekkelt on see otsemoreen.
Keemilised kiudained
Keemilised kiudained on kiudained, mida looduses valmiskujul ei leidu. Neid saadakse kas keemiliselt töödeldud looduslikest ühenditest või siis sünteetilistest kõrgmolekulaarsetest ühenditest. Looduslikest ühenditest saadavaid keemilisi kiudaineid nimetatakse tehiskiudaineteks ja sünteetilistest ühenditest saadavaid kiudaineid sünteeskiudaineteks.
Kiudude keemilise liigituse järgi on tehis- ja sünteeskiud orgaanilised kiudained. Keemiliste kiudainete hulka loetakse ka anorgaanilised kiud, näiteks klaas-, süsinik- ja metallkiud.
Sünteeskiudude lähteaineid saadakse madalmolekulaarseid aineid polümeerides või polükondenseerides. Kasutatakse mitmesuguseid lähtepolümeere, et saada erisuguste omadustega kiudaineid, mis võivad olla väga sarnased looduslike kiududega (villaga, siidiga). Lähtepolümeeridest toodetakse kiudu kuiv- või märgketrusmenetlusel.
Lähtepolümeeri põhiahela koostise järgi eristatakse süsinik- ja heteroahelaga kiudaineid. Süsinikahel koosneb ainult süsiniku aatomitest, heteroahela makromolekuli peaahelasse kuuluvad peale süsiniku ka heteroaatomid. Süsinikahelaga sünteeskiudude lähtematerjaliks on näiteks polüakrüül, polüeteen, polüpropüleen, polüvinüülalkohol, polüvinüülkloriid; heteroahelaga kiudainetel polüamiid, polüester, polüimiid, polüuretaan.
Igast materjalist toodetakse mitmeid erisuguste omadustega sünteeskiudaineid, kusjuures sama kiudaine tootenimetused võivad olla riigiti erinevad.
Tehiskiud
Tehiskiudaineid toodetakse keemilis-tehnilisi protsesse rakendades looduslikest polümeeridest. Sulgudes olevad lühendid põhinevad peamiselt keemiliste kiudude tähistamise standardil DIN EN ISO 2076 (vastav Eesti standard EVS-EN ISO 2076:2021).
Sünteeskiud
Sünteeskiudaineid saadakse keemilis-tehnilisi protsesse rakendades sünteetilistest polümeeridest.
195
195. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad - 190. aastad - 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad
Aastad: 190 191 192 193 194 - 195 - 196 197 198 199 200
Arnold Arnold
Arnold Grigorjevitš Arnold (sünninimi Arnold Barski; vene keeles Арнольд Григорьевич Арнольд; 13. september 1897 Kiiev – 19. juuni 1969 Moskva) oli Nõukogude Liidu näitleja ning tsirkuse- ja estraadilavastaja.
Arnold töötas 1921. aastast tsirkuse- ja estraadilavastajana. Aastatel 1943–1955 oli Moskva Riikliku Tsirkuse pealavastaja ja 1955–1960 Tsirkusekunsti Keskstuudio kunstiline juht. Olnud mustkunstnik Emil Kio repertuaari kuulunud mitme illusiooninumbri lavastaja. pisi| 150px|Arnold Arnold filmis "Neiu ruttab kohtingule" (1936) Ta esines mitmes mängufilmis episoodilistes rollides, sealhulgas kultusfilmis "Lõbusad semud" (1934).
Arnold on maetud Novodevitšje kalmistule.
Hilda Reimann
Hilda Reimanni vanemad olid töölised. Ta lõpetas 1912. aastal Narva Tütarlastekooli, õppis 1914–1918 Petrogradi Kunstikoolis ja töötas tikkijana. Oli 1923–1940 Pärnus käsitööäri omanik, 1941–1944 näiteringi "Puhkus ja elurõõm" ja kodumajanduse ringi juht. Aastatel 1944–1956 oli Hilda Reimann Endla näitleja.
Curaçao
vasakul|pisi|Handelskade in Willemstad, Curaçao Curaçao (hollandi; papiamento Kòrsou) on Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluv saar Kariibi meres Venezuela ranniku lähedal.
Saar moodustab koos Klein Curaçao saarega Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluva omavalitsusliku ala, mille halduskeskus on Willemstad. (Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuulub nelit võrdõiguslikku maad: Holland, Aruba, Curaçao ja Sint Maarten.)
Kuni aastani 2010 kuulus Curaçao Hollandi Antillide koosseisu.
Saare pindala on 444 km² ja seal oli 2010. aastal 142 200 elanikku. 2003. aastal oli saarel 133 600 elanikku.
Saar on pindalalt ja rahvaarvult niinimetatud ABC saarte (Aruba, Bonaire ja Curaçao) seas suurim.
Curaçao avastasid konkistadoor Alonso de Ojeda ja Amerigo Vespucci 1499. aastal, misjärel Hispaania koloniseeris saare. 1634. aastal okupeeris saare Hollandi Lääne-India Kompanii Johannes van Walbeecki juhtimisel. Saarest sai orjakaubanduse keskus. Napoleoni sõdade ajal kuulus saar kahel lühikesel perioodil Suurbritanniale, kuid Pariisi rahulepinguga 1815. aastal tagastati saar Hollandile.
Khvemo Kharthli piirkond
Khvemo Kharthli piirkond (ka Alam-Kharthli) on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Gruusias.
Piirkonna ISO 3166 kood on GE-KK.
Haldusjaotus
Regioon jaguneb halduslikult kuueks rajooniks ja üheks rajooni staatuses linnaks:
Samtshe-Džavahhethi piirkond
Samtshe-Džavahhethi piirkond on Gruusia 1. järgu haldusüksus (piirkond).
1,2-dikloroetaan
1,2-dikloroetaan on üks laialdasemalt toodetud kemikaale maailmas. Põhiliselt kasutatakse seda vinüülkloriidi tootmises. Varem kasutati 1,2-dikloroetaani ka lakkide ja viimistluse eemaldamisel, seepides ja pesuvahendites, ekstraktsiooniks ja puhastamiseks orgaanilises sünteesis, metallidelt õli eemaldamisel, maagi puhastamisel, värvides, lakkides, liimides.
Samtshe-Džavahhethi piirkond
Piirkonna ISO 3166 kood on GE-SJ.
Haldusjaotus
Regioon jaguneb halduslikult kuueks rajooniks:
1,2-dikloroetaan
Ajalugu
1781. aastal sünteesisid Hollandi keemikud Johan Rudolph Deiman ja Adriaan Paets van Troostwijk esimest korda puhast eteeni (1,2-dikloroetaani saamise lähteaine), kuumutades väävelhappe ja etanooli segu.
1794. aastal uurisid hollandi keemik Nicolaas Bondt ja apteeker Anthonie Lauwerenburgh eteeni koostist ning jõudsid järeldusele, et see on süsivesinik. Seejärel lasksid nad esimest korda eteenil ühineda klooriga ning said õlise aine, mida hakati nimetama hollandi keemikute õliks või hollandi keemikute vedelikuks või Hollandi õliks (inglise keeles Dutch oil; praeguse nimetusega 1,2-dikloroetaan). Eteeni hakati nimetama õlimoodustavaks gaasiks (prantsuse keeles gaz oléfiant) ja aineklassi olefiinideks (ladinakeelsest sõnast oleum, praeguse nimetusega alkeenid). 1,2-dikloroetaani sünteesijad kuulusid Hollandi Keemikute Seltsi (hollandi keeles Gezelschap der Hollandsche Scheikundigen) ning avaldasid artikli seltsi nime all. Kuigi selts ei tegelenud palju uurimistöödega, olid selle publikatsioonid hinnatud. Autorite eesmärk oli avastada "õhus" (eteenis) "söe" (süsiniku) kohalolu, lisades "süütavat soolagaasi" (dikloori). Arvatava tahma asemel saadi õli.
Füüsikalised omadused
1,2-dikloroetaan on lenduv värvitu vedelik magusavõitu lõhnaga, mis meenutab kloroformi lõhna.
Aine lahustub hästi alkoholis, eetris, naftasüsivesinikes, vees lahustub vedelik halvasti.
Aine tihedus on +20 °С juures 1,253 g/cm³.
Lagunemine
Puhas 1,2-dikloroetaan on piisavalt püsiv isegi kõrgetel temperatuuridel ja raua juuresolekul.
Lagunemine algab, kui temperatuur ületab 340 °C. Lagunemissaadused on vinüülkloriid, vesinikkloriid ja kõrvalsaadusena ka atsetüleen. Lagunemist kiirendavad halogeenid ja molekulis rohkem klooriaatomeid sisaldavad süsivesinikud.
Lagunemist töötemperatuuril niiskuse ja ultraviolettkiirguse pikaajalisel mõjul saab ära hoida näiteks amiinderivaatide juuresolekuga.
Halogeenimine
Hapniku juuresolekuta põlemine ning pürolüütilised ja foto-oksüdatiivsed protsessid muundavad 1,2-dikloroetaani vesinikkloriidiks (HCl), süsinikmonooksiidiks (CO) ja fosgeeniks (COCl₂). 1,2-dikloroetaani (DCE) mõlemad kloori aatomid saavad osa võtta nukleofiilsest asendusreaktsioonist, mis rajab võimalusi mitmetalitluslike koostisosade, näiteks glükooli (hüdrolüüsil või leelisega reageerides), merevaikhappe dinitriili (tsüaniidiga reageerides) või etüleenglükooldiatsetaadi (reaktsioonil naatriumatsetaadiga) tekkeks. Reaktsioon ammooniumiga etüleendiamiini moodustumiseks ja 1,2-dikloroetaani kasutamine polüsulfiidide tootmisel on tööstusliku tähtsusega. Raud ja tsink ei korrodeeru, kui kasutada 1,2-dikloroetaani. See-eest alumiiniumi puhul on näha tugevat lahustumist. Veesisalduse suurenemine toob kaasa ka suurema korrosiooni raua ja tsingi puhul, seevastu alumiinium korrodeerub vähem.
Tootmine
1,2-dikloroetaani toodetakse tööstuslikult etüleeni kloorimise kaudu. Kloorida saab kas kasutades klooriva liikmena kloori (otsene kloorimine) või vesinikkloriidi (oksükloorimine). Praktikas kasutatakse mõlemat protsessi koos ja paralleelselt, sest enamik 1,2-dikloroetaani tehastest on ühendatud vinüülkloriidi üksustega (VCM) ja oksükloorimise protsessi kasutatakse vinüülkloriidi tootmisel eralduva vesinikkloriidi tasakaalustamiseks. Etaani kasutamine lähteainena on veel eksperimentaalses staadiumis mitmete patendinõudmiste tõttu. Viimane võimaldaks pakkuda majanduslikke eeliseid, kui probleemid katalüüsi selektiivsuse, reaktsiooni pöörduvuse ja pikaajalise tootlikkusega on seljatatud.
Otsene kloorimine:
H2C=CH2 + Cl2 → ClCH2-CH2Cl
Oksükloorimine:
2 H2C=CH2 + 4 HCl + O2 → 2 ClCH2-CH2Cl + 2 H2O
Kasutamine
Praegu on 1,2-dikloroetaani põhiline kasutusala vinüülkloriidi tootmine. Vinüülkloriid on paljude plastide (PVC) ja polüvinüülkloriidtorude ning muude tähtsate konstruktsiooni-, pakkematerjalide, polsterduse, seinakatete, autoosade jms valmistamise lähteaine. 1,2-dikloroetaani kasutatakse ka lahustina ning ekstraktsiooniks ja puhastamiseks orgaanilises sünteesis. Samuti lisatakse seda pliibensiinile, et eraldada pliid, kuigi see on kaotamas oma tähtsust, sest pliibensiini kasutamine on tunduvalt vähenenud. Minevikus leidus seda väikestes kogustes ka toodetes, mida tööstuses kasutati riiete puhastamisel ja metallidelt määrete, õlide eemaldamiseks, maagi puhastamisel ning õli, rasva, vaha, vaigu ja kummi lõhustamiseks. Kodukeemias on 1,2-dikloroetaan olnud mitmete puhastusvahendite, pestitsiidide, liimide ja värvieemaldite koostises. Kuigi 1,2-dikloroetaani toodetakse ka tänapäeval suurtes kogustes, läheb sellest enamik siiski teiste kemikaalide tootmiseks.
DCE solvendina happelisuse mõõtmisel
1,2-dikloroetaani kasutatakse lahustina Bronsted-Lowry hapete ja aluste happelisuse mõõtmisel. DCE-l on madal dielektriline läbitavus ja nõrk katioone solvateeriv võime, anioone lahustab paremini. Kuna DCE peaaegu ei autoprotolüüsu, ei ole ka selle kasutamisel piire uuritavate hapete ja aluste tugevustele. Samas ei ole DCE piisavalt polaarne, et võimaldaks uurida vabu lahustunud ioone. Seetõttu tuleb arvestada, et ioonpaardumine on valdav. Kuna DCE on vägagi nõrkade aluseliste omadustega, on see leidnud kasutust ülitugevate hapete, nii neutraalsete kui ka katioonsete, happelisuse määramisel.
Mõju keskkonnale
1,2-dikloroetaan on laialt levinud saasteaine, mida paisatakse looduskeskkonda selle tootmise ja kasutuse käigus. Sellest enamus lendub kontrollimatult atmosfääri. Aurufaasis 1,2-dikloroetaan on fotokeemiliselt nõrga reaktsioonivõimega, mille hinnanguline reaktsiooni poolaeg on 73 päeva. Kui 1,2-dikloroetaan on pääsenud pinnasesse, ei jää see sinna pidama ega adsorbeeru pinnases, vaid võib lekkida põhjavette. Lenduvust peetakse 1,2-dikloroetaani puhul tähtsaks keskkonda päästvaks omaduseks. Biolagundamine toimub nii pinnases kui ka vees aeglaselt (hüdrolüüs ja fotolüüs on aeglased), seega on DCE biokontsentratsioon veepõhistes organismides madal.
Mõju tervisele
Lühi- ja pikaajalised tervisemõjud võivad olla põhjustatud DCE sissehingamisest, manustamisest või nahakontaktist DCE-ga. Imetajatel põhjustab DCE põhiliselt mürgistust maksas, neerudes, närvisüsteemis, südame- ja veresoonkonnas ning immuunsüsteemis. Inimeste mürgistuse kohta on andmeid piiratult, enamus andmed pärinevad surmajuhtumitest, kus inimesel on olnud vahetu ja tugev kokkupuude suures koguses DCE-ga kas sissehingamisel või suukaudsel manustamisel. Nendel juhtudel olid kokkupuutejärgseteks sümptomiteks kesknärvisüsteemi depressioon, iiveldus ja oksendamine, sarvkesta läbipaistmatus, bronhiit, respiratoorne distress, südamelihase kahjustused, hemorraagiline gastriit ja koliit, vere hüübimise aja vähenemine, maksarakkude kahjustus, neerude nekroos ja histopatoloogilised muutused ajukoes. Surma põhjuseks oli enamikul märgitud südame rütmihäire. Loomsete katsetega on saadud sarnaseid tulemusi, lisaks veel immunoloogilised, genotoksilised ja kantserogeensed mõjud, mida inimeste puhul pole täheldatud. Seega loomkatsetest kogutud info põhjal on vähetõenäoline, et DCE oleks reproduktiivsüsteemile või loote arengule toksiline annustes, mis oleks väiksemad kui emasloomale mürgised annused.
Aravu
Aravu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asus küla Tartu maakonnas Meeksi vallas.
Aravult on pärit Vaino Vahing.
Aastal 2008 asfalteeriti teelõik Lääniste – Rasina – Meeksi vallamaja mis kulgeb ka läbi Aravu.
Termination Bliss
"Termination Bliss" on rootsi bändi Deathstars 2006. aastal ilmunud album.
196
196. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastad: 191 192 193 194 195 - 196 - 197 198 199 200 201
Georg von Engelhardt
Parun Georg Moritz Magnus von Engelhardt (vene keeles Георгий Мориц Энгельгардт; 6. oktoober (vkj 24. september) 1843 Porkuni mõis – 23. oktoober (vkj 10. oktoober) 1914 Väinjärve mõis) oli Eestimaa poliitik.
Engelhardt oli 1871–1886 Eestimaa rüütelkonna sekretär, 1886–1889 Eestimaa rüütelkonna peamees. Aastast 1890 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik.
Talle kuulusid Väinjärve ja Kodasema mõis.
Perekond
1875. aastal abiellus Georg von Engelhardt krahvinna Marie Thekla von Tiesenhauseniga (sündis 1851). Abielust sündisid:
Etnos
Etnos (kreeka keeles ἔθνος ethnos 'rahvas') on inimeste kogum, mida iseloomustab ajalooliselt kujunenud ühine kultuur.
Etnos võib esineda erinevates vormides: hõimuna, hõimuliiduna, rahvana, rahvusena. Kuna etnos on pidevas arengus, võib selle vorm muutuda: näiteks rahvas võib areneda rahvuseks.
Kui rahvuse puhul on oluline selle enese määratletud identiteet, siis etnos võib olla määratletud ka teiste poolt.
Etnoseteooria
Etnoseteooriat on arendatud peamiselt Venemaal. Termini võttis tänapäevases tähenduses kasutusele Sergei Širokogorov, kes pani aluse ka etnoseteooriale. Ta pidas etnost lokaalsete rühmade põhiliseks olemisvormiks ning pidas etnose põhitunnuseks päritolu, kommete, keele ja elulaadi ühtsust.
Sergei Arutjunov ja Nikolai Tšeboksarov vaatlesid etnoseid kui eriti tiheda info alasid. Nad pöörasid tähelepanu eriti põlvkondadevahelisele infoedastusele, mis tagab etnose järjepidevuse ja stabiilsuse. Hõim, rahvas ja rahvus on infotiheduse tüübid.
Lev Gumiljovi järgi on etnosed etnosfääri elemendid. Etnos võib olla persistentses (tsüklilises) või dünaamilises seisundis. Viimasesse jõuab ta passionaarse tõuke toimel. Etnos läbib teatud arengustaadiumid ja lõpuks sureb.
Kramatorsk
Rahvaarv
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 181 025 000; koos asundustega - 216 162 tuhat elanikku, neist: mehi - 98,1 tuhat; naised - 118,7 tuhat
2001. aasta rahvaloenduse andmetel märkis 31,06% oma emakeeleks ukraina, 67,87% vene, 0,23% armeenia, 0,10% valgevene, 0,06% mustlaskeel, 0,02% moldova, 0,01% ungari, 01% kreeka, heebrea, poola, saksa ja gagauusi. XX sajandi alguses oli ukraina keel esikohal.
Üldiseloomustus
pisi|200px Kramatorsk on masinatööstuse keskus.
Sõda Donbassis
2014. aasta aprillis võtsid valitsusvastaste relvajõudude (DRV) võitlejad linna oma kontrolli alla.
2014. aasta 13. mail ründas umbes 30 automaatrelvade ja granaadiheitjatega relvastatud valitsusvastaste relvajõudude võitlejat Kramatorskist umbes 20 km kaugusel asuva Oktjabrske küla juures varitsusest valitsuse väesalka. Granaadiheitja tabamuse saanud soomustransportööri plahvatuses hukkus 6 Ukraina õhudessantvägede võitlejat, üks raskelt haavatud võitleja suri teel haiglasse, surma sai ka üks mässaja, 7 inimest sai haavata. Tegemist oli valitsusvägede seni suurima inimkaotusega Donbassi sõjas.
BBC ja Reutersi teatel hakkasid valitsusvastaste relvajõudude võitlejad 5. juulil linnast lahkuma.
2014. aasta 5. juulil heisati Kramatorski haldushoonele taas Ukraina lipp.
11. juulil taastati ühistranspordi liiklus.
2015. aasta 10. veebruari päevases raketiheitja rünnakus (Kramatorski raketirünnak (2015)) linnale hukkus vähemalt kakskümmend viis inimest, sealhulgas seitseteist rahulikku elanikku ja kaheksa sõjaväelast. Vähemalt 64 inimest (35 tsiviilisikut ja 29 sõjaväelast) sai haavata, 10 haavatu seisund oli kriitiline. Sõjaväelased said haavata peamiselt Kramatorski sõjalennuvälja juures asuvas Ukraina sõjaväebaasis.
12. veebruar kuulutati Kramatorskis leinapäevaks.
24. mail 2018 külastas Kramatorskit Eesti president Kersti Kaljulaid.
Sõjategevus 2022. aastal
Vene relvajõud andsid ööl vastu 4.–5. aprilli 2022 linnale raketilöögi. Vaenlase rünnaku tagajärjel hävis osaliselt 15. keskkool. Vene raketi tabamuse kohas registreeriti 15 m laiune ja ligi 3 m sügavune lehter.
Mürsu tagajärjel said kahjustada raudteerööpad, mistõttu evakuatsioonirongid № 45/46 olid sunnitud jääma Lozova jaama ja evakueeruda soovijatel tuli oodata lisateavet.
8. aprillil 2022 sattus Kramatorski raudteejaam Vene relvajõudude raketitule alla. Pommitamises hukkus 50 inimest, neist viis last. 98 inimest sai vigastada. Donetski oblasti kuberner Pavlo Kirõlenko ütles, et rünnaku ajal viibis jaamas tuhandeid inimesi.
Lihtõisik
Lihtõisik on õisik, kus õied kinnituvad peateljele (õisikuraole) vahetult või õierao abil. Lihtõisikud on näiteks kobar, urb, tõlvik, (liht)sarikas, nutt, korvõisik.
Keira Knightley
pisi|Keira Knightley [[2006 "Kariibi mere piraatide" esilinastusel]] Keira Christina Knightley (sündinud 26. märtsil 1985 Teddingtonis Middlesexis) on inglise filminäitleja. Maailmakuulsaks sai ta 2003. aastal pärast edukaid peaosi filmides "Tribla nagu Beckham", "Kariibi mere piraadid: Musta pärli needus" ja "Armastus on see".
Lapsepõlv
Keira ema on šoti näitekirjanik ja endine näitlejatar Sharman Macdonald, isa aga inglise teatri- ja filminäitleja Will Knightley. Keiral on vanem vend Caleb (sündinud 1979).
Dmitri Medvedev
2000. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.
Keira Knightley
Lapsepõlv
Suure osa oma lapse- ja noorukieast elas ta Londonis Richmondis. Ta on õppinud Park Roadi keskkoolis ja Esher College'is.
Dmitri Medvedev
Alates 2012. aastast on ta partei Ühtne Venemaa esimees. Alates 16. jaanuarist 2020 on ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu aseesimees.
Keira Knightley
Karjäär
Knightley alustas näitlemist 7-aastaselt, tehes 1993. aastal debüüdi televisioonisarjas "Royal Celebration". 1995. aastal mängis ta seriaalis "The Bill". 1990. aastate keskel tegi ta kaasa mitmes telefilmis, enne kui sai Sabé rolli 1999. aasta ulmefilmis "Star Wars: Episode I The Phantom Menace" (eesti keeles "Star Wars: Nähtamatu oht"). Knightley sai rolli, kuna sarnanes Padméd kehastanud näitleja Natalie Portmaniga; mõlema näitleja emal oli raskusi nende äratundmisel, kui neil oli meik peal. Knightley osatäitmist filmis hoidis lavastaja kiivalt saladuses ja paljud arvavad tänaseni, et mõlemat osa mängis Natalie Portman.
Knightley läbilöök oli 2002. aastal jalgpalliteemalises filmis "Bend It Like Beckham" ("Tribla nagu Beckham"), mis oli ülimalt edukas Inglismaal pärast esilinastust 2002. aasta augustis ning sai kassahitiks ka USA-s, kus see esilinastus 2003. aasta märtsis ja piletimüük küündis 32 miljoni dollarini. Pärast filmi "Tribla nagu Beckham" sai Knightley osa järgmises kassahitis "Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl" – "Kariibi mere piraadid: Musta pärli needus", mille produtsent oli Jerry Bruckheimer. Film esilinastus 2003. aasta juulis ning sai väga positiivseid arvustusi, kujunedes 2003. aasta suve suurimaks hittfilmiks ning jättes Knightley nime igaveseks filmikunsti ajalukku.
Knightleyl oli väike roll ka romantilises komöödias "Love Actually" ("Armastuse on see"), mis esilinastus 2003. aasta novembris. Tema järgmine film "King Arthur" ("Kuningas Arthur") esilinastus 2004. aasta juulis, kogudes vastakaid arvustusi, aga saades kriitik Roger Eberti heakskiidu.
Samal kuul hääletasid ajakirja Hello! lugejad Knightley filmitööstuse kõige paljulubavamaks nooreks näitlejaks. Lisaks märkis ajakiri Time, et Knightley paistab pühenduvat enda arendamisele tõsise näitleja, mitte vaid filmistaari staatuse suunas. Ajakiri Empire hääletas Knightley 2004. aastal kogu filmiajaloo kõige seksikamaks naisnäitlejaks.
Knightley mängis 2005. aastal kolmes filmis. "The Jacket" ("Hullusärk") oli triller, mis esilinastus märtsis, saades üsna vastakaid arvustusi ja üsnagi kehva kassa. Film "Domino", lugu pearahakütist Domino Harveyst, esilinastus oktoobris, kuid selle tampisid maasse kriitikud ja see põrus ka piletikassas. "Pride & Prejudice" ("Uhkus ja eelarvamus") oli Jane Austeni kuulsaima romaani põhjal tehtud film, mis sai korraliku kassatulu ja pälvis ülikiitvaid arvustusi. Knightley mängis intelligentset, vaimukat, elavat inglise neidu Elizabeth Bennetit, kes ei taha ettekavatsetud abielu, vaid tõelist armastust. Selle rolliga kandideeris ta ka Oscarile, Kuldgloobusele ja lugematutele teistele auhindadele ning kinnitas oma staaristaatust. Film oli ka kuues Keira Knightley osalusel valminud film, mis tõusis Inglismaa edetabelites esikohale.
2007. aastal mängis Knightley kolmes suuremas filmis: mai lõpus esilinastus "Pirates of the Caribbean: At World's End" ("Kariibi mere piraadid: Maailma lõpus"); 29. augustil esilinastus Veneetsia filmifestivalil Ian McEwani novellil põhinev film "Atonement" ("Lepitus"); septembris esilinastus "Silk", mis põhineb Alessandro Baricco novellil.
2008. aasta juunis esilinastus Knightley ema Sharman Macdonaldi stsenaariumil põhinev film "The Edge of Love" ("Armastuse piir"). Film räägib keerulistest suhetest noore Walesi poeedi Dylan Thomase, tema naise Caitlini, nooruspõlve armsama Vera Phillipsi ja viimase abikaasa William Killicki vahel.
Dmitri Medvedev
Medvedev on lõpetanud Leningradi Riikliku Ülikooli ja kaitsnud õigusteaduste kandidaadi kraadi.
Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi põhjal on Medvedev de facto süüdi genotsiidis, sõjakuritegudes ja inimsusvastastes kuritegudes. Tema toetusel algas 2014. aastal Vene-Ukraina sõda. Ühtlasi tema toetusel alustas Venemaa 24. veebruaril 2022 täiemahulist sõjalist sissetungi Ukrainasse.
Tegevus Peterburis
Aastatel 1990–1999 pidas Medvedev loenguid Peterburi ülikoolis ja osales ka poliitilises tegevuses. Medvedev võttis osa oma õppejõu Anatoli Sobtšaki edukast valimiskampaaniast Peterburi linnapea kohale ja töötas aastast 1990 Peterburi linnavalitsuses välissuhete komitee eksperdina, Vladimir Putini alluvuses. Putini alluvuses töötas tollal ka Vladimir Tšurov, kes Medvedevi presidendiks kandideerides 2008. aastal oli Venemaa keskvalimiskomisjoni juht.
Aastatel 1991–1996 oli Medvedev Peterburi linna välissuhete komitee juriidiline nõuandja. Komitee, mida juhtis Putin, langes korruptsiooniuurimise alla, linnanõukogu soovitas Putini tagandada. Oletatakse, et just Medvedevil oli teeneid süüdistuste lammutamisel.
1990. aastatel tegutses Medvedev lisaks tööle linnavalitsuses Peterburi Riikliku Ülikooli õppejõuna, puidutööstusettevõtte õigusdirektorina, paberivabriku nõukogu liikmena.
Tegevus Moskvas
1999. aasta lõpul viis peaministriks tõusnud Putin Medvedevi Moskvasse, tehes temast esiteks Valitsusaparaadi juhi Dmitri Kozaki asetäitja. Tõusnud presidendi kohusetäitjaks, tegi Putin Medvedevist presidendi administratsiooni juhi asetäitja ja kampaaniajuhi 2000. aasta Venemaa presidendivalimistel.
Aastatel 2000–2008 oli Dmitri Medvedev Venemaa riigi suurosalusega avatud aktsiaseltsi (OAO) Gazprom direktorite nõukogu esimees.
2003. aasta oktoobrist 2005. aasta novembrini oli Medvedev presidendi administratsiooni juhataja ja Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liige.
Voyager 1
Voyager 1 on NASA kosmosesond, mis startis 5. septembril 1977. Sond on osa Voyageri programmist, mille raames uuritakse Päikesesüsteemi välisosa ning on seni kõige pikema kestusega kosmoseprogramm. Voyager 1 missioon on kestnud üle 40 aasta ning sellega peetakse Deep Space Networki kaudu regulaarselt ühendust. 18. detsembril 2020 asus sond 152 aü kaugusel päikesest ning see on Maast kaugeimale jõudnud kosmoseaparaat.
Dmitri Medvedev
Tegevus Moskvas
Aastatel 2005–2008 oli Medvedev Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimehe 1. asetäitja.
Voyager 1
Sondi esialgne eesmärk oli lennata mööda Jupiterist, Saturnist ja Titanist. Enne möödalendu Titanist, kaalus NASA võimalust suunata sond Pluutole, kuid otsustas sellest loobuda, sest see oleks välistanud möödumise Titanist. Voyager 1 uuris möödalendude ajal planeetide ilma, magnetvälju ja rõngaid ning tegi detailsed pildid nende kuudest.
Dmitri Medvedev
Tegevus Moskvas
2005. aasta 21. oktoobril nimetati Medvedev rahvusprojektide nõukogu asejuhiks ja 14. novembril esimeseks asepeaministriks. 2006. aasta juunis sai Medvedevist rahvusprojektide nõukogu presiidiumi esimees.
Voyager 1
Pärast põhimissiooni lõppu, sai Voyager 1 kolmandaks Päikesesüsteemist lahkuvaks sondiks ning 25. augustil 2012 sisenes sond tähtedevahelisse ruumi. Voyager 1 startis kosmosesse pärast Voyager 2-te, kuid tänapäeval on ta võrreldes oma sõsarsondiga Päikesest kaugemal tänu planeetidelt saadud gravitatsioonikiirendusele. Voyager 1 pikendatud missioon peaks kestma 2025. aastani.
Dmitri Medvedev
Tegevus Moskvas
2007. aastal hakkas lõpule jõudma president Putini teine ametiaeg ja spekuleeriti, kas ta laseb põhiseadust muuta nii, et saaks kandideerida ka kolmandaks ametiajaks, või leiab enesele lojaalse järeltulija.
Voyager 1
Missioon
Voyager 1 esialgseks missiooniks oli uurida Päikesesüsteemi välisplaneete (Jupiteri ja Saturni) ja planeetidevahelist ruumi. Kummagi planeedi puhul oli kavas uurida selle mõõtmeid, atmosfääri, magnetvälja ja kaaslasi. Voyageri abil loodeti saada täpsemaid ja parandatud andmeid planeetide kuju, massi, suuruse ja võimalike rõngaste olemasolu osas. Atmosfääri uurimises keskenduti ringluse, dünaamika, struktuuri ja koostise välja selgitamisele. Kolmas eesmärk oli uurida planeedi magnetvälja struktuuri ja sellesse lõksu jäänud kõrge energiaga osakesi ja plasmat. Planeedi kaaslaste iseloomustamiseks oli vaja kirjeldada nende morfoloogiat, geoloogiat, massi ja suurust. Voyager 1 lõpetas oma esialgse missiooni Saturni uurimisega, mille järel otsustati Voyageri missiooni tähtedevahelise ruumi uurimiseks pikendada. Uue missiooni eesmärk on uurida päikesetuule ja Päikese tekitatud magnetvälja mõjuala piire. Väljaspool Päikesesüsteemi oleks võimalik uurida juba tähtedevahelise ruumi ja selles leiduvate osakeste omadusi.
August Lillakas
pisi|püsti|August Lillakas
Voyager 1
Missiooni planeerimine
pisi|Voyager 1 start Pärast automaatjaamade Pioneer 10 ja 11 lähetamist Jupiteri ja Saturni uurima, otsustas NASA võtta ette Suure reisi Päikesesüsteemi välisossa. Lisaks Jupiterile ja Saturnile sooviti uurida ka Uraani, Neptuuni ja Pluutot. Majanduslike kaalutluste tõttu tuli esialgsest kavatsusest loobuda ning piirduda kahe Marineri seeria kosmoseaparaadiga, mille missioon Jupiteri ja Saturni uurimiseks maksnuks kolm korda vähem (250 miljonit dollarit) kui esialgne ambitsioonikam projekt. Missioon nimetati ümber Mariner Jupiter/Saturniks (MJS), kuid veel kuus kuud enne starti sai sellele osaks uus ümbernimetamine – seekord Voyageriks. Voyager 1 tuntakse aga senini ka alternatiivse nime Mariner Jupiter/Saturn A all või NASA antud koodi 10321 järgi. Missiooni rahastab NASA-Office of Space Science Applications.