cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Poola Piastide ajal
Ludwik I ja Jadwiga valitsemine (1370–1399)
vasakul|pisi|Kuninganna [[Jadwiga oli Władysław I Łokieteki lapselapselaps]] Kohe pärast Kazimierzi surma aastal 1370 hõivas Poola trooni pärijateta kuninga õepoeg, Ungari Ludwik Anjou dünastiast. Kui Kazimierzi tegelik pühendumine Anjou järglusele näis alguses problemaatiline (aastal 1368 adopteeris Poola kuningas oma lapselapse, Kazimierzi Słupskist), tegeles Ludwik järglusläbirääkimistega Poola rüütlite ja aadliga juba aastast 1351. Need toetasid teda, nõudes endale vastutasuks rohkem tagatisi ja privileege; formaalne toiming räägiti läbi Budas aastal 1355. Pärast oma kroonimist läks Ludwik Ungarisse tagasi; ta jättis oma ema ja Kazimierzi õe Elżbieta Poolasse regentideks.
Kazimierz Suure surmaga lõppes päriliku (Piastide) monarhia periood Poolas. Maaomanikud ja aadlikud ei tahtnud tugevat monarhiat; aastatel 1370–1493 loodi põhiseaduslik monarhia, mis sisaldas seimi algust, domineeriv tuleviku kahekojaline parlament.
Ludwik I valitsemisajal moodustus Poola-Ungari personaalunioon. 1374. aasta paktiga (Koszyce privileeg) sai Poola aadel suuri järeleandmisi ja nõustus laiendama Anjou järglust Ludwiki tütardele, kuna Ludwikil ei olnud poegi. Poola asjade unarusse jätmine Ludwiki poolt põhjustas Kazimierzi territoriaalsete saavutuste kao, sealhulgas Galõtš, mille kuninganna Jadwiga aastal 1387 tagasi sai. Aastal 1396 annekteerisid Jadwiga ja tema abikaasa Jagiełło (Jogaila) jõuliselt Kesk-Poola maad, mis eraldasid Väike-Poolat Suur-Poolast, ja mille kuningas Ludwik oli varem andnud oma Sileesia Piastist liitlasele, Opole hertsog Władysławile.
pisi|[[Krakówi Maria kirik|Maria kirik Krakówis]] Ungari-Poola personaalunioon kestis 12 aastat ja lõppes sõjaga. Pärast Ludwiki surma aastal 1382 ja võimuvõitlust, millest tekkis Suur-Poola kodusõda, otsustas Poola aadel, et Ludwiki noorem tütar Jadwiga peab saama järgmiseks "Poola kuningaks"; Jadwiga saabus aastal 1384 ja krooniti, kui ta oli 11-aastane. Poola ja Ungari personaaluniooni nurjumine sillutas teed Poola-Leedu unioonile.
Kultuur
14. sajandil võeti Kazimierzi valitsemise ajal ette palju suuremahulisi tellisehitiste projekte, sealhulgas gooti kirikute, losside, linnakindlustuste ja rikaste linnakodanike kodude ehitamine. Kõige olulisemad arhitektuurinäidised Poola keskaja perioodist on paljud Poola gooti stiilis kirikud; keskaegne skulptuur, maal ja dekoratiivne sepatöö avalduvad paremini kirikute sisustuses ja liturgilistel esemetel. Poola õigus kodifitseeriti esimest korda aastatel 1346–1362 Kazimierz Suure statuutidena (Piotrkówi-Wiślica statuudid). Järelikult tugines konfliktide lahendamine riigisisesel kohtumenetlusel, samas kahepoolsed või mitmepoolsed läbirääkimised ja lepingud muutusid üha tähtsamaks rahvusvahelistes suhetes. Selleks ajaks oli toomkiriku- ja kihelkonnakoolide võrgustik hästi arenenud. Aastal 1364 rajas Kazimierz Suur Krakówi ülikooli, vanuselt teise ülikooli Kesk-Euroopas. Kuigi paljud reisisid ülikooliõpinguteks veel Lõuna- ja Lääne-Euroopasse, muutus poola keel, kõrvuti domineeriva ladina keelega, kirjutatud dokumentides üha tavalisemaks. Püha Risti Jutlused (u 14. sajandi algus) on tõenäoliselt vanim säilinud Poola proosakäsikiri.
Silmaveeallikas (täpsustus)
Silmaveeallikas (sagedamini kasutatud terminit silmaallikas) on allikas, millel arvatakse olevat haigusi (eeskätt silmahaigusi) raviv mõju. Silmaveeallikaks (Silmaveeallikateks) on nimetatud ka mitut Eesti allikat:
Hirske
Hirske on linn Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, umbes 30 km kaugusel Luhanskist lääneloodes.
Donbassi sõja ajal 2014. aasta suvel-sügisel toimus asula lähistel mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.
Vihterpalu külanõukogu
Vihterpalu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s 1945–1954.
Vihterpalu külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Nõva vallas. Külanõukogu keskus asus Vihterpalu külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Vihterpalu külanõukogu 1950 septembris Keila rajooni koosseisu.
1954 juunis Vihterpalu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Risti külanõukoguga.
Rhauderfehn
Rhauderfehn on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Leeri kreisis. Valla pindala on 102,92 km². 31. detsembril 2017 elas seal 17 850 inimest.
Jenlain
Jenlain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoye-Aymeries' kantonis.
pisi|tühi|Jenlaini kirik
Vihtra külanõukogu
Vihtra külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Vihtra külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Vändra valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Vihtra külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Vihtra külanõukogu 1950 septembris Vändra rajooni koosseisu.
Tõnis Arnover
Tõnis Arnover (sündinud 12. augustil 1952) on eesti majandusajakirjanik ja tõlkija.
Vihtra külanõukogu
Vihtra külanõukogu likvideeriti 1954 juunis, selle territoorium liideti Vändra külanõukoguga.
Tõnis Arnover
Lapsepõlv möödus Pelgulinnas Tallinnas.
Fagner Conserva Lemos
Fagner Conserva Lemos (sündinud 11. juunil 1989 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Corinthians.
Tõnis Arnover
Haridus
1970. aastal lõpetas ta Tallinna 22. keskkooli. Aastatel 1971–1976 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat soome-ugri eriharus, kõrvalaainena omandas rootsi keele.
Fagner Conserva Lemos
Klubikarjäär
2009. aastal liitus ta Brasiilia esiliiga klubiga Vasco da Gama. Samal hooajal kindlustati koht kõrgliigasse. 2011. aasta hooajal mängis Fagner Vasco da Gama meeskonna koosseisus 35 kõrgliiga mängus ja lõi neis neli väravat. Vasco da Gama tuli kõrgliigas teisele kohale, kaotades meistriks tulnud Corinthiansele vaid klubile. Fagner valiti lisaks hooaja sümboolsesse koosseisu.
Hooajal 2012–2013 oli ta laenul Saksamaa Bundesliga klubis VfL Wolfsburg.
2014. aastal naasis Corinthiansesse. 2015. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Eriti edukaks osutus hooaeg 2017, mil ta tuli teist korda Brasiilia meistriks ning võitis ta Corinthiansega ka São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista. Lisaks valiti Fagner Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2020. aastal valiti ta taas Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Koondisekarjäär
Fagner tuli 2007. aastal Brasiilia alla 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika juunioride meistriks.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Ta kuulus Brasiilia meeskonna algkoosseisu alagrupimängudes Costa Rica ja Serbia, kaheksandikfinaalis Mehhiko ja veerandfinaalis Belgia vastu. Samuti kuulus ta Brasiilia koondisse 2019. aasta Copa Américal.
Loke Siew Fook
Anthony Loke Siew Fook (hiina lihtsustatud kirjas 陆兆福, hiina traditsioonilises kirjas 陸兆福, pinyinis Lù Zhào Fú; sündinud 28. aprillil 1977 Serembanis Negeri Sembilani osariigis) on Malaisia poliitik. Ta on 21. maist 2018 Malaisia transpordiminister.
Pille Runnel
Pille Runnel (sündinud 26. mail 1974 Tartus) on eesti ajaloolane ja etnoloog.
Ta lõpetas aastal 1992 Tartu Miina Härma Gümnaasiumi, aastal 1998 Tartu Ülikooli etnoloogina; M.A. (etnoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Internet uurimisobjektina: kultuuriloomise protsessid internetis", PhD (meedia ja kommunikatsioon, 2009, TÜ), väitekiri "The Transformation of the Internet Usage Practices in Estonia". Oli 1999–2002 ja 2004–05 Eesti Rahva Muuseumi teadur; 2002–04 ja aastast 2007 Eesti Rahva Muuseumi teadusdirektor, aastatel 2005-2012 Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi erakorraline teadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: infoühiskonna uuringud, meedia sotsioloogia, meedia antropoloogia, visuaalne antropoloogia, museoloogia. Üle 30 teadusartikli.
Isiklikku
Pille Runneli isa on luuletaja Hando Runnel, ema luuletaja Katre Ligi, vanaisa oli ajaloolane Herbert Ligi, vanavanaisa oli arheoloog ja ajaloolane Harri Moora.
Eerik Kergandberg
Eerik Kergandberg nimetati Riigikohtu liikmeks Riigikogu poolt 25. veebruaril 1993. Selle otsuse poolt oli 65 Riigikogu liiget, vastu 2 ja erapooletuks jäi 3. Ta andis ametivande 20. mail 1993.
Ta on töötanud Tartu Ülikoolis assistendi, lektori, dotsendi, dekaani kohusetäitja ja professorina, praegu on ta ülikoolis külalisprofessor.
Ta lahkus riigikohtuniku ametist 1. septembril 2019.
Katsuyoshi Kuwahara
Katsuyoshi Kuwahara (jaapani keeles 桑原 勝義 Kuwahara Katsuyoshi; sündinud 30. mail 1944 Fujiedas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1965 2 mängu.
Adrian Kempe
Michael Adrian Kempe (sündinud 13. septembril 1996 Kramforsis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Los Angeles Kings.
Heinrich Tann
Heinrich Johannes Karl Tann ( 30. november 1898 Tapa – 4. juuli 1941 Harjumaa) oli Eesti sportlane (jūjutsu meister) ja politseikomissar.
Adrian Kempe
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 Modo Hockey meeskonnas.
Heinrich Tann
Ta võttis osa Vabadussõjast.
Adrian Kempe
2014. aastal valis Kings ta NHL-i draft'is 29. valikuna. Hooaja 2014–15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs, kellega võitis samal hooajal Calder Cup'i. Hooajal 2015–16 asus ta AHL-is mängima Ontario Reigni võistkonnas.
Heinrich Tann
Ta õppis aastatel 1931–1937 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Adrian Kempe
NHL-is debüteeris Kempe 16. veebruaril 2017 mängus Arizona Coyotesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 11. märtsil mängus Washington Capitalsi vastu. 19. veebruaril 2017 tegi ta mängus Montreal Canadiensi vastu oma NHL-i karjääri esimese kübaratriki. 2019. aasta septembris pikendas ta Kingsiga lepingut kolme aasta võrra.
2018. aastal tuli Kempe Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks.
Tema vanem vend Mario Kempe on samuti jäähokimängija.
Richard Macneil
Richard Macneil (sündinud 1958) on iseõppinud kunstnik, kes on alati töötanud loomevaldkonnas. Tema maalidel on unikaalne stiil.
Tema esimene töökoht oli portselanivabrikus Worcester Royal Porcelain. Ta on töötanud skulptuuri-, keraamika- ja graafikavaldkonnas nii Ühendkuningriigis kui ka rahvusvaheliselt.
Palju aastaid veetis kunstnik ka USA-s, kus tema ettevõte Bronn tootis suuri eksklusiivseid skulptuure. Üks tema töödest kaunistab ka Valge Maja Ovaalkabinetti.
Pärast Ühendkuningriiki naasmist sai temast paljudeks aastateks vabakutseline kunstnik ja kaartide disainer. 2009. aastal lõi ta koos abikaasa ja poegadega perefirma Macneil Studio. Ettevõte tegeleb Richard Macneili tööde kasutamise õiguste müügiga. Firmal läheb hästi ja Macneili tööd kaunistavad paljusid kinke-, kodutarbe- ja paberitooteid üle maailma.
Jörn Donner
Jörn Johan Donner (5. veebruar 1933 Helsingi – 30. jaanuar 2020 Helsingi) oli Soome kirjanik, filmilavastaja, poliitik ja diplomaat.
Jõrn Donner oli soomerootslane ja kirjutas rootsi keeles. Tema isa Kai Donner oli soome-ugri keelte uurija ja antropoloog.
Ta sai 1959. aastal Helsingi ülikoolist filosoofiamagistri kraadi.
Ta on kirjutanud mitukümmend romaani ja avaldanud mitu novellikogu ning teinud lavastaja või produtsendina paarkümmend filmi. Ta oli muu hulgas Ingmar Bergmani filmi "Fanny ja Alexander" produtsent ja Bergmani sõber.
Donner oli aastatel 1987–1995 ja 2013–2015 Soome Rootsi Rahvapartei esindajana Eduskunna liige ja 1996–1999 Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esindajana Euroopa Parlamendi liige. Ta oli lühikest aega Eduskunna liige ka 2007. aasta alguses.
Aastatel 1995–1996 oli ta Soome peakonsul Los Angeleses.
Isiklikku
Tema isa Kai Donner (1888–1935) oli fennougrist, antropoloog ja poliitik, vanaisa Otto Donner oli Helsingi Ülikooli sanskriti ja võrdleva keeleteaduse professor ning Soome Maapäeva liige; vend Joakim Donner on Helsingi Ülikooli geoloogia ja paleontoloogia professor, vend Kai Otto Donner oli (1922–1995) oli Helsingi Ülikooli zooloogia professor. Jörn Donner oli kolm korda abielus ja tal on kokku kuus last. Tema esimene abikaasa oli kirjanik Inga-Britt Wik.
Ta on põdenud eesnäärme- ja kopsuvähki.
Traube rakk
Traube rakk on nn kunstlik rakk, mille töötas välja saksa keemik Moritz Traube, uurimaks elusates rakkudes toimuvaid protsesse, sh raku kasvamist ja osmoosi. Traube rakk ei ole elusrakk ning selles ei toimu rakule omaseid iseseisvaid bioloogilisi protsesse. Sarnaselt tõelise rakumembraaniga difundeerub vesi kergelt läbi kunstliku poolläbilaskva rakumembraani ja jääb rakku püsima.
Ajalugu
Moritz Traube oli saksa keemiku Justus von Liebigi õpilane 19. sajandi keskel. Plasmamembraanide omaduste uurimiseks arendas Traube 1897. aastal vask(II)ferrotsüaniidist (Cu2Fe(CN)6) nn kunstliku raku. Traube rakk paisus ja selle mõõtmed suurenesid analoogiliselt elusa rakuga.
Struktuur
Traube membraan koosneb vask(II)ferrotsüaniidist ja moodustub vabalt kristalse kaaliumferrotsüaniidi pinnal, kui soolakristall asetatakse lahjendatud vasksulfaadi lahusesse. Membraan on vett poolläbilaskev ning paisub kiiresti Traube rakuks. Raku sees on kõrge kaaliumferrotsüaniidi kontsentratsioon, millel on tugev osmootne jõud. Kaaliumferrotsüaniid ei saa väljapoole difundeeruda, kuid vesi ja vasesulfaat saavad rakku sisse voolata. Kui paisumise tõttu membraan lõhkes, tekkis kiiresti uus membraan. Sel viisil rakk sai kasvada mitme sentimeetri pikkuseks. Traube raku membraani võime võimaldada veel enda sisse voolata, säilitades rakus lahustunud aineid, on võrreldav elusrakuga.
NRW.Global Business
NRW.Global Business on Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa (North Rhine-Westphalia ehk NRW) väliskaubanduse ja investeeringute edendamise agentuur, mille peakontor asub Düsseldorfis. Agentuur on loodud kahest endisest ettevõttest NRW.INVEST ja NRW.International riigi väliskaubanduse edendamise tegevuse ühtlustamiseks.
Kui see asutati 1960. aastal, tellis Nordrhein-Westfaleni liidumaa tolleaegse "Rheinisch-Westfälische Industrieförderungsgesellschaft mbH", et värvata kriisi sattunud söe- ja terase järeltööstused.
Nordrhein-Westfaleni liidumaa valitsus, keda esindab majandus-, innovatsiooni-, digiteerimis- ja energiaminister, on ainuaktsionär. Nordrhein-Westfaleni liidumaa 100% tütarettevõttena vastutab NRW.Global Business riigi väliskaubandustegevuse operatiivse rakendamise eest ja on väliskaubanduspartnerite organisatsioonide keskne kontaktpunkt. Rahvusvahelises asukohaturunduses reklaamib NRW.Global Business Nordrhein-Westfaleni välismaal, eriti uudsete ja tulevikku suunatud tehnoloogiate ja teenustega.
Kohustused ja teenused
Ärikeskused kogu maailmas konkureerivad rahvusvaheliste otseinvesteeringute (FDI) nimel, et püsida globaalses konkurentsis. Siin konkureerib Nordrhein-Westfalen Euroopa suurlinnade, nagu London, Pariis või Hollandi Randstad, samuti teiste suurlinnapiirkondadega üle kogu maailma. NRW.Global Business pakub välisinvestoritele teenuseid kogu arveldusprotsessi vältel, et rahvusvaheliselt riiki kui ärikohta Euroopas reklaamida. Agentuur töötab tihedas koostöös liidumaa valitsuse ning Nordrhein-Westfaleni piirkondlike ja kohalike majandusarengu asutustega.
NRW.Global Business on korraldatud spetsiaalsetes liidumaa- ja harukontorites, mis teavitavad asutamisest huvitatud ettevõtteid Nordrhein-Westfalenist kui investeerimiskohast, Nordrhein-Westfaleni majandusest ja liidumaa tööstuse klastritest, samuti maksu- ja õiguslikest aspektidest. Saksamaal ettevõtluse alustamiseks.
Lisaks üldise pakkumisele toetab NRW.Global Business potentsiaalseid investoreid ka konkreetsete küsimustega. Soovi korral analüüsib NRW.Global Business investeerimisprojekte ja aitab leida õiget asukohta. See teenus sisaldab saksa saidiportaali. Investorid saavad Nordrhein-Westfalenis tasuta äripinda otsida aadressilt germansite.com. Kasutajal on juurdepääs umbes 1000 tasuta äripinna üksikasjalikele geoandmetele, sealhulgas asjakohased kontaktandmed. Samuti on võimalik saada teavet piirkonna majandus- ja haru struktuuri kohta.
Arveldusettevõte toetab investoreid viisade taotlemisel ja turuandmete uurimisel kuni ettevõtete asutamise ja individuaalsete heakskiitmisprotsessideni. NRW.Global Business vahendab sageli investoreid ja administratsiooni, nagu föderaalne tööhõiveamet, immigratsiooniamet ja ehitusamet. Isegi pärast arveldust toetab NRW.Global Business välisinvestoreid teabe- ja koolitusürituste ning nõustamisteenustega laienemise, idufirmade ja kõrvalettevõtete jaoks.
NRW.Global Business teeb koostööd erinevate rahvusvaheliste institutsioonidega. Agentuur on näiteks selliste organisatsioonide liige nagu Prantsuse-Saksa Kaubandus-Tööstuskoda, Ameerika Kaubanduskoda Saksamaal, Suurbritannia Kaubanduskoda Saksamaal, ChemCologne, ChemSite, Saksa-Suurbritannia tööstus- ja Kaubanduskoda, Türgi-Saksa Tööstus- ja Kaubanduskoda ning Saksamaa-Hiina Majandusühendus (DCW) e. V.
Rahvusvaheline võrk
Oma rahvusvaheliste kontoritega välismaal on agentuur esindatud paljudel turgudel kogu maailmas. Lisaks tütarettevõtetele Jaapanis ja USA-s omab NRW.Global Business esindusi Hiinas, Ühendkuningriigis, Indias, Iisraelis, Koreas, Poolas, Venemaal ja Türgis. Koos peakorteriga Dusseldorfis toetavad väliskontorid ettevõtteid Nordrhein-Westfaleni investeerimisprojektides ja tuvastavad Nordrhein-Westfaleni ettevõtete kasvupotentsiaali rahvusvahelistel turgudel. Samal ajal hõlbustab võrgustik otsest vahetust ettevõtete ja investoritega, kes soovivad Nordrhein-Westfaleni tugevusest ja uuenduslikkusest kasu saada.
Ludvig Schmidt
Ludvig Schmidt (24. november 1894 Tallinn – 23. veebruar 1982 Tallinn) oli eesti keemik ja Tallinna Polütehnilise Instituudi rektor (1951–1951).
NRW.Global Business
Rahvusvahelised otseinvesteeringud Nordrhein-Westfalenis
Saksamaa 50 enimmüüdud ettevõttest 20 asuvad Nordrhein-Westfalenis, sealhulgas Bayer, Bertelsmann, Deutsche Post, Deutsche Telekom, E. ON, Henkel, Metro, RWE, Rewe ja ThyssenKrupp.
Ludvig Schmidt
Ta lõpetas 1913. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja 1919. aastal Petrogradi Ülikooli (loodusteaduste osakonnas). 1930. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli füüsikalise keemia erialal. Aastal 1940 kaitses ta keemiakandidaadi väitekirja, samal aastal sai ta ka dotsendiks.
NRW.Global Business
Rahvusvahelised otseinvesteeringud Nordrhein-Westfalenis
Nordrhein-Westfalen oma 23,3 protsendiga (172,5 miljardit eurot) seni Saksamaa kõigist 16 liidumaast kõrgeima otseinvesteeringute osakaaluga (2017. aasta lõpu seisuga).
Ludvig Schmidt
Ta oli aastatel 1922–1930 Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli Leningradi osakonna reaalainete õppejõud ja kateedri juhataja. Aastatel 1930–1942 oli ta Leningradi Riikliku Ülikooli ja Leningradi Keemilise Tehnoloogia Instituudi õppejõud, dotsent. Aastatel 1942–1944 oli ta Kaasani Keemilise Tehnoloogia Instituudi dotsent.
NRW.Global Business
Rahvusvahelised otseinvesteeringud Nordrhein-Westfalenis
Nordrhein-Westfalenist kontrollib oma Saksamaa või Euroopa tegevust üle 20 000 välisettevõtte. See tähendab, et peaaegu iga neljas välismaa ettevõte Saksamaal asub Nordrhein-Westfalenis. Nende hulka kuuluvad sellised ettevõtted nagu BP, 3M, Ericsson, Ford, Fujitsu, Huawei, QVC, Toyota, UPS või Vodafone. Ettevõtted annavad tööd üle 1 miljonile inimesele.
Juhtimine
Novembrist 2020 on NRW.Global.Business GmbH tegevdirektor Felix Neugart.
Raquel Welch
Raquel Welch (sündinud Jo Raquel Tejada; 5. september 1940 Chicago, Illinoisi osariik – 15. veebruar 2023 Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, laulja ja modell.
Ludvig Schmidt
Aastatel 1944–1979 oli ta mitmetes ametites Tallinna Polütehnilises Instituudis: 1944–1951 ja 1960–1964 oli ta füüsikalise keemia/füüsikalise ja kolloidkeemia kateedri dotsent, 1974–1979 oli ta samas kateedris vanemteadur, lisaks oli ta 1944–1946 keemia-mäeteaduskonna dekaan ja 1946–1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi asedirektor õppe- ja teadustöö alal. Aastatel 1951–1959 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi direktor, 1964–1968 oli ta anorgaaniliste ainete kateedris dotsent.
Schmidt uuris tasakaalu ja assotsiatiivseid nähtusi lahustes; ta on koostanud õppevahendeid.
Raquel Welch
Noorus ja iludusvõistlused
Tema isa Armando Tejada oli Boliivia päritolu, ema Josephine Hall oli inglise päritolu. Raquel Welchi isapoolne nõbu oli Boliivia poliitik Lidia Gueiler Tejada, kes oli lühikest aega Boliivia president (1979–1980), olles ajaloos ühtlasi teine naisriigipea Ameerikas peale Isabel Peróni.
Niall Horan
Niall James Horan (sündinud 13. septembril 1993) on Iirimaa popstaar bändist One Direction.
Raquel Welch
Noorus ja iludusvõistlused
Raquel Tejada lõpetas 1958. aastal keskkooli kiitusega. Ta astus San Diego osariigi kolledžisse näitlemist õppima ning järgmisel aastal abiellus ta oma keskkooliaegse kallima James Welchiga.
Rēzija Kalniņa
Rēzija Kalniņa (sündinud 23. detsembril 1970 Riias) on läti näitleja.
Raquel Welch
Näitlejakarjäär
Filmimaailmas pälvis ta esimest korda tähelepanu 1965. aastal rolli eest ühes rannafilmis, tema foto avaldati ajakirjas Life ning pärast seda sõlmis Welch lepingu filmistuudioga 20th Century Fox. Seejärel sai näitleja peaosa ulmefilmis " Fantastic Voyage" (1966), mis tegi temast staari. Briti stuudio Hammer Film Productions tegi 1966. aastal Tenerifel võtteid filmile "One Million Years B.C." ("Miljon aastat enne Kristust"), kus Raquel Welchil oli dialoogi vaid mõni lause, kuid üldist tähelepanu äratas tema ainus filmikostüüm, milleks olid hirvenahast bikiinid. Seda kirjeldati hiljem arvustustes kui "inimkonna esimeste bikiinide kandmist". Filmi reklaampostrid ja fotod, kus näitleja domineerib bikiinides, olid väga edukad müügiartiklid ning Raquel Welchist sai ühtlasi oma ajastu seksisümbol. pisi|Raquel Welch filmis "The Biggest Bundle of Them All" (1968) 1966. aastal mängis Raquel Welch koos Marcello Mastroianniga ka Itaalia filmis "Shoot Loud, Louder... I Don't Understanding". 1968. aastal esines Welch koos Frank Sinatraga detektiivfilmis "Lady in Cement". Veel mängis ta filmides "Bedazzled" (1967), "Bandolero!" (1968), "100 vintpüssi" (1969), "Myra Breckinridge" (1970) ja "Hannie Caulder" (1971). pisi|Raquel Welch ja [[Frank Sinatra filmis "Lady in Cement" (1968)]] Tema järgmised filmid, kus ta mängis tõsisemates rollides, ei toonud talle erilist edu. Erandiks oli Constance Bonacieux' roll 1973. aasta filmis "Kolm musketäri" ("The Three Musketeers (The Queen's Diamonds)"), mille eest pälvis Welch Kuldgloobuse. Sellele järgnes 1974. aastal linastunud "Neli musketäri" ("The Four Musketeers"). 1977. aastal mängis Welch filmis "Animal" koos Jean-Paul Belmondoga. Samal aastal mängis ta ka Mark Twaini romaani "Prints ja kerjus" ainetel loodud filmis "The Prince and the Pauper", kus kehastas leedi Edithit.
Rēzija Kalniņa
1994. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi lavakunsti teaduskonna ja samast aastast alates töötab Läti Kunstiteatri näitlejana. Kalniņa on mänginud ka filmides, teleseriaalides ja telelavastustes.
Niall Horan
Niall sai kuulsaks Suurbritannia telesaates "The X Factor" bändi One Direction liikmena. Ta on pärit Iirimaalt Mullingarist.
Raquel Welch
Näitlejakarjäär
Hiljem sai näitleja vähem uusi filmirolle. 1998. aastal oli ta nomineeritud Kuldse Vaarika auhinnale halvima naiskõrvalosatäitmise eest. Raquel Welchi viimane osatäitmine filmis oli 2017. aastal. Kokku jõudis ta mängida 38 mängufilmis, lisaks paljudes telefilmides, -seriaalides ja -saadetes. 1994. aastal sai Welch tähe Hollywoodi kuulsuste alleel.
Niall Horan
Tal on vanem vend Greg Horan. Tema vanemad Bobby ja Maura Horan (nüüdseks Maura Gallagher) lahutasid abielu, kui ta oli viieaastane. Niall ja tema vanem vend Greg kolisid mitu korda edasi-tagasi enne, kui jäid isaga Iirimaale elama.
Rēzija Kalniņa
Rēzija Kalniņa mängis 2001. aastal valminud Eesti ja Läti koostööfilmis "Head käed" Margita rolli.
Raquel Welch
Isiklikku
Raquel Welch oli neli korda abielus. Pärast neljandat lahutust (2004. aastal) ta teatas, et enam ei abiellu, ja pidas sõna.
Niall Horan
Pärast One Directionit
Niall on käinud palju reisimas, jäänud pildile koos jalgpallur Robbie Keane'iga; on vaadanud tenniseturniiri, jalgpalli, jäähokit ja mänginud golfi. Horan on käinud Hanois ja Maya Bays. Pärast One Directionist puhkamist tegeleb taas muusikaga.
Rēzija Kalniņa
Isiklikku
Rēzija Kalniņa isa on helilooja Imants Kalniņš ja ema oli Läti Rahvusteatri näitleja Helga Dancberga.
Raquel Welch
Isiklikku
Tänu kaunile ja erootilisele välimusele peeti teda 1960. ja 1970. aastatel seksisümboliks. Welch poseeris 1979. aastal Playboyle, kuid ei lubanud end kunagi pildistada täielikus alastuses. Ta keeldus poseerimast, öeldes: "Seda, mida ma ekraanil teen, ei saa samastada sellega, mida ma eraelus teen. Mind ei ole kasvatatud seksisümboliks ning see ei ole ka minu loomuses." Playboy paigutas Welchi 3. kohale edetabelis "20. sajandi 100 seksikaimat staari".
Lillatümak (perekond)
Lillatümak (Leptoporus) on kandseente perekond torikulaadsete seltsist.
Pačeriaukštė vald
Pačeriaukštė vald (leedu keeles Pačeriaukštės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Biržai rajooni territooriumil. Vald piirneb loodes Lätiga.
Valla pindala on 110 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1387 inimest. Valla keskus on Pačeriaukštė I küla. Vallavanem on Aurimas Frankas.
Dekolonisatsioon
Dekolonisatsioon (lad), on mõiste ajaloost, mis tähendab koloonia (te) vabanemist neid koloniseerinud emamaa võimu alt.
Raquel Welch
Isiklikku
Esimesest abielust on Raquel Welchil poeg Damon Welch (sündinud 1959) ja tütar, samuti näitlejatee valinud Tahnee Welche (sünd. Latanne Rene Welch, 1961). Tahnee on käinud ema jälgedes: ka tema foto ilmus 1995. aasta novembris Playboy esikaanel, kuid emast erinevalt poseeris ajakirjas ka alastifotol.
M-46 Catapult
M-46 Catapult on Indias toodetud liikurhaubits.
NR-1
pisi|240px|Allveelaev NR-1 pisi|240px|NR-1 oma baaslaeva [[MV Carolyn Chouest kõrval]]
Niall Horan
Pärast One Directionit
4. mail 2017 ilmus temalt singel "Slow Hands".
Albumid
One Direction kooseis:
Sooloartistina:
NR-1
Süvaveealus NR-1 (inglise keeles Deep Submergence Vessel NR-1) oli Ameerika Ühendriikide eriotstarbeline tuumaallveelaev.
Allveelaev ehitati Grotonis asuvas allveelaevatehases General Dynamics Electric Boat. Vette lasti 1969. aastal. Allveelaeva väljatöötamisel oli oluline osa John P. Cravenil.
Pačeriaukštė vald
pisi|Smilgiai kirik
NR-1
Allveelaeva NR-1 missioonid hõlmasid objektide otsinguid, geoloogilisi ja okeanograafilisi uuringuid ning veealuste seadmete paigaldamist ja hooldust.
Pačeriaukštė vald
pisi|Smilgiai kalmistu
Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor.
NR-1
NR-1 võis jääda vee alla isegi siis, kui piirkonda tabas halb ilm ning karm meri sundis kõiki teisi otsingu- ja päästelaevu sadamasse pöörduma.
1970. ja 1980. aastatel osales NR-1 paljudes salastatud missioonides, mis hõlmasid objektide ülestoomist süvamere põhjast.
Pärast kosmosesüstiku Challenger katastroofi 1986. aastal kasutati allveelaeva NR-1 Challengeri fragmentide otsimiseks merepõhjast.
Raquel Welch
Isiklikku
Näitleja on eitanud mis tahes iluoperatsioone. Ta on väitnud, et tema noorusliku välimuse saladus on süsivesikuvaene ja gluteeni vaba toit ning joogapoosid iga päev poolteist tundi. Raquel Welchi raamat "Total Beauty and Fitness Program" ja videod ilmusid 1984. aastal. Raamat sisaldab hatha-jooga treeninguprogrammi, näitleja vaateid tervislikule eluviisile ja toitumisele, aga ka isikliku elu teemasid.
Jobst Hermann (Schaumburg)
Jobst Hermann (6. oktoober 1593 – 5. november 1635) oli Schaumburgi dünastia liige.
Elu
Kolmekümneaastase sõja ajal oli tal vähe võimalusi sündmusi mõjutada; siiski õnnestus tal oma Gemeni isandkonda keisri- ja Hesseni vägede rängima rõhumise eest kaitsta.
Pärand
Ta abiellus hertsog Otto II tütre Katharina Sophiaga, kuid abielu oli lastetu, ja kui ta 1635. aastal suri, puhkes Holstein-Schaumburgi ja Limburg-Styrumi perekondade vahel pärimisvaidlus otse keisrile alluva Gemeni isandkonna suhtes. Tema tädi krahvinna Agnes von Limburg-Stirum, kes oli Elteni, Vredeni, Borghorsti ja Freckenhorsti abtiss, võitis vaidluse.
Raquel Welch
Isiklikku
Welch oli ka ärinaine: ta oli välja töötanud oma parukabrändi Hairuwear, samuti oli tal omanimeline ehete ja nahahooldustoodete sari.
NR-1
1995. aastal kasutas allveearheoloog Robert Ballard allveelaeva NR-1 ja selle baaslaeva MV Carolyn Chouest, et uurida HMHS Britannicu vrakki, mis uppus Kreeka ranniku lähedal.
Joachim Nicolaus Wilcken
Joachim Nicolaus Wilcken (1685 – 4. august 1738 Hageri) oli Eesti vaimulik.
NR-1
Allveelaev NR-1 oli ekspluatatsioonis kuni 2008. aastani.
Joachim Nicolaus Wilcken
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 26. oktoobril 1705) Jena ülikoolis.
NR-1
Admiral Hyman G. Rickoveri plaanides oli küll luua NR-1-tüüpi allveelaevade flotill, kuid eelarvepiirangute tõttu jäigi NR-1 ainsaks omataoliste seas.
Lõunaslaavlased
Lõunaslaavlased on slaavlaste allrühm, kes räägivad lõunaslaavi keeli. Nad asustavad pidevat piirkonda Balkani poolsaarel, Pannoonia tasandiku lõunaosas ja Ida-Alpides ning on lääneslaavi ja idaslaavi rahvastest rumeenlaste, ungarlaste ja austerlastega geograafiliselt eraldatud. Nende hulka kuuluvad bosnialased, bulgaarlased, horvaadid, makedoonlased, montenegrolased, serblased ja sloveenid. Nad on Kesk- ja Lõuna-Euroopa riikide Bulgaaria, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Põhja-Makedoonia, Montenegro, Serbia ja Sloveenia põhirahvastik. Nende territooriumid on alates 15. sajandist eraldatud ülejäänud slaavi rahvastest mitteslaavi riikide Austria, Ungari ja Rumeeniaga, mis on viinud lõunaslaavi rahvaste erinevale ajaloolisele edenemisele võrreldes lääne- ja idaslaavlastega.
Joachim Nicolaus Wilcken
Ta oli aastatel 1711–1738 (introdutseeriti 25. detsembril 1711) Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.
Eve Runno
Eve Runno (sündinud 30. aprillil 1978 Võnnus) on Eesti põllumajandusteadlane, fütopatoloog.
Joachim Nicolaus Wilcken
Aastal 1725 saatis ta konsistooriumile oma mälestused 17. sajandi lõpu keeletülidest. Uute andmete põhjal on teada, et osa aastal 1739 ilmunud eestikeelse piibli Vana Testamendi tekstidest on tema tõlgitud.
Eve Runno
Elulugu
Lõpetas 1996 Võnnu Keskkooli, 2000 Eesti Põllumajandusülikooli agronoomina; põllumajandusmagister (2002, EPMÜ), väitekiri "Kartuli-lehemädaniku tõrje programmi NegFry kasutamine Eesti tingimustes". Täiendas end 2004 USA-s Cornelli Ülikoolis. Aastast 2000 Jõgeva Sordiaretuse Instituudis resistentsusaretuse ja fütopatoloogia teadur, ühtlasi EPMÜ doktorant.
Joachim Nicolaus Wilcken
Isiklikku
Tema isa Johann Wilcken oli Jõelähtme ja Keila Miikaeli koguduse õpetaja.
Eve Runno
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kartuli-lehemädaniku (Phytophthora infestans) Eesti populatsiooni uurimine, fütopatoloogia, taimekaitse ja resistentsusaretus. Umbes 20 teadustrükist.
Lõunaslaavlased
Jugoslaavia ("Lõuna-Slaavia") riik ühendas ühte riiki lõviosa piirkonnast, kus enamus lõunaslaavi rahvaid olid põlised (väljaarvatud Bulgaaria ja bulgaarlased). Mõiste Jugoslaavia kui üks riik kõigile lõunaslaavlastele, tekkis 17. sajandi lõpul ja tõusis esile 19. sajandi illürismi kaudu. Nimi moodustati slaavi sõnade jug (lõuna) ja sloveni (slaavlased) liitmisega.
Varajased kirjeldused
Vähe on slaavlaste kohta teada enne 5. sajandit. Nende ajalugu enne seda on vaid tinglikult hüpoteetiline läbi eel-Indo-Euroopa arheoloogiliste ja keeleliste uuringute. Enamus, mis me teame nende ajaloost pärast 6. sajandit, on Bütsantsi ajaloolaste töödest. Oma töös "De Bellis" kirjeldab Prokopios sclavini (peaksid olema slaavlased) kui ebatavaliselt pikki ja tugevaid, päevitunud jume ja punakasblondide juustega, kes elasid karmi ja lihtsat elu. Nad elasid onnides, sageli üksteisest eemal, ja muutsid sageli oma elukohta. Neid ei valitsenud üks juht, vaid nad elasid pikka aega "demokraatias". Ioannis Ephesusest kirjeldab oma töös "Ecclesiastical History" slaavlasi kui eriti vägivaldseid inimesi. Arvatavasti uskusid nad paljudesse jumalatesse, kuid Prokopios vihjab, et nad uskusid ühte, võib-olla peajumalasse. Sageli on selleks olnud Perun, välgulooja. Slaavlased läksid lahingusse jalgsi, rünnates otse oma vaenlast, relvastatud oda ja väikese kilbiga, kuid nad ei kandnud turvist.
Selle informatsiooni on välja tõrjunud pseudo-Maurikiose töö "Strategikon", mis kirjeldab slaavlasi kui arvukat, kuid korratut ja juhita rahvast, vastupidavat raskustele ja end orjastada või vallutada mittelaskvat. Mõistmatus võib olla tingitud lõunaslaavlaste seas harrastatud emaliinis pärimisest.
thumb|right|350px|Ühiskond Kagu-Euroopas u. 520 pKr
Nad tegid oma kodud metsadesse, jõgede ja märgalade äärde. Jordanes märgib, et slaavlaste "kodumaa on Doonaul, mitte kaugel põhjakaldast". Järgnev informatsioon varajaste slaavi riikide kohta ja slaavlaste kokkupuudetest kreeklastega põhineb keiser Konstantinos VII Porphyrogennetose teosel "De Administrando Imperio", kogumikul "Miracula Sancti Demetrii", Theophylaktos Simokatese "Ajalool" ja teosel "Annales regni Francorum".
Ränded ja eeldatud kodumaa
Teadlased on slaavi Urheimat paigutanud traditsiooniliselt Pinski soodesse Ukrainas, või teise võimalusena Bugi ja Dnepri vahele. 5. sajandil on slaavlasi selle ajastu kirjalikes allikates mainitud elavat Doonaust põhjas. Alates 5. sajandist levisid nad väidetavalt kõigis suundades. Balkani poolsaar oli üks piirkondi, mis asus slaavlaste rännuteedel.
Seoses 6. sajandi Bütsantsi kroonikute mainitud slaavlastega märgib Florin Curta, et nende 'kodumaa' oli Doonaust põhjas ja mitte Valgevene-Ukraina piirialadel. Ta selgitab, et nende reisimisega põllumajanduse vorm (neil puudusid teadmised külvikordadest) "võis julgustada piirkondlikku liikumist". Materiaalne kultuur Doonau äärest viitab sellele, et 7. sajandi alguse ja 8. sajandi vahel oli seal slaavi ühiskonna evolutsioon. Kui bütsantslased taastasid 6. sajandi keskpaigas Doonau kaitse, langes slaavlaste rüüstatud kaupade saak. Vastukaaluks sellele majanduslikule isolatsioonile ja välisele ohule (s.o. avaaride ja bütsantslaste poolt) toimus poliitiline ja sõjaline mobilisatsioon. Arheoloogilised paigad 7. sajandi lõpust näitavad, et varajane asustus, mis oli pelgalt külade mittespetsiifiline kogum, hakkas arenema suuremateks liigendatud valdkondadega kogukondadeks (s.o. määratud alad avalikuks pidutsemiseks, samuti 'tööstuslik' ala käsitöölistele). Kui kogukonna eliit tõusis esile, hakkas see "kehastama grupi ühishuvi ja vastutust". "Kui seda grupiidentiteeti pidada rahvuseks ja kui seda rahvust pidada slaavlasteks, siis moodustus see kindlasti Justinianuse kindluste varjus, mitte Pinski soodes."
Viisu külanõukogu
Viisu külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Paide ja Esna külanõukoguga.
Lõunaslaavlased
Ränded ja eeldatud kodumaa
Suuremahuline slaavi asustus Balkani poolsaarel algas 570. aastate lõpul ja 580. aastate algul. Menander, 6. sajandi lõpu ajaloolane räägib 100 000 slaavlasest, kes valgusid Traakiasse (kuigi tõenäoliselt mõningase liialdusega) ja Illyricumi, võttes linnu ja rajades sinna oma kodu. Seda suuremahulist rahvastiku kolimist seostatakse avaaride piirkonda saabumisega, türgi rändrahvas, mis oli kaotanud sõja teiste nomaadide vastu kaugemal idas ja asus elama Pannoonia tasandikule, allutades paljud väikesed slaavi hõimud. Slaavlasi aitas ka asjaolu, et Bütsants oli sel ajal mässitud sõdadesse Sassaniidide Pärsiaga ja ei saanud saata vägesid Balkani poolsaarele.
580. aastateks, kui slaavi kogukonnad Doonaul said suuremaks ja organiseeritumaks ja kui avaarid avaldasid oma mõju, muutusid rüüsteretked suuremaks ja lõppesid püsivalt elama jäämisega. Enamus õpetlasi peab perioodi 581–584 suuremahulise slaavi asustuse alguseks Balkani poolsaarel. Umbes sel ajal räägib kroonika "Miracula Sancti Demetrii" suuremahulisest slaavi asustusest Thessaloniki ümbruses, kuigi slaavlased ei suutnud kunagi linna ennast võtta. Aastal 591 lõpetasid bütsantslased oma sõja pärslastega ja tõsise katse taastada põhjapiir tegi keiser Maurikios, kogenud strateeg. Kuigi suuresti edukas, ei suutnud Maurikios täielikult kõrvaldada avaare ning kukutati lõpuks ja mõrvati aastal 602 (osalt tema keeldumise tõttu lunarahast suure arvu vangide eest, kes siis avaaride poolt hukati). Varsti puhkes taas sõda pärslastega ja põhjapiir varises taas.
thumb|left|300px|[[Raudvärav Serbia-Rumeenia piiril]]
Avaarid saabusid Euroopasse 550. aastate lõpul. Kuigi nad ei jäänud püsima, mõjutasid avaarid suuresti sündmusi Balkani poolsaarel. Nad asusid elama Pannoonia tasandikule, peamisest slaavi asualast läänes. Nad purustasid gepiidide kuningriigi (germaani hõim) ja surusid langobardid Itaaliasse, avardades sisuliselt Balkani poolsaare lääneosa. Nad panid maksma oma võimu paljude slaavlaste üle, kes olid jagunenud arvukateks pisihõimudeks. Paljud slaavlased asusid avaaride baasi Pannoonia tasandikul ja moodustasid tõhusa jalaväe. Teised slaavi hõimud jätkasid rüüsteretki sõltumatult, koordineerides mõnikord rünnakuid avaaride liitlastena. Veel mõned sattusid keisri maadele, kui põgenesid avaaride eest. Avaarid ja nende slaavi liitlased kaldusid keskenduma Balkani poolsaare lääneosale, samas sõltumatud slaavi hõimud olid ülekaalus idas. Pärast edutut Konstantinoopoli piiramist aastal 626 avaaride maine vähenes ja liitu vaevasid kodusõjad avaaride ning nende bulgaari ja slaavi vasallide vahel. Nende võim ahenes Pannoonia tasandiku piirkonnani. Arheoloogilised tõendid näitavad, et oli slaavi, avaari ja isegi gepiidi kultuuride segunemine, viidates, et hilisemad avaarid olid eri rahvaste sulam. Avaaride khaaniriik kukkus kokku pärast jätkuvaid kaotusi frankide, bulgaaride ja slaavlaste käest (u aastal 810) ning avaarid hääbusid. Järelejäänud avaarid sulandati slaavlaste ja bulgaaride poolt.
Teoses "De Administrando Imperio" mainib Bütsantsi keiser Konstantinos VII Valget Horvaatiat (originaalis Βελοχρωβάτοι i Χρωβάτοι) kui kohta, kust 7. sajandil alustas osa horvaadi hõime oma teekonda Balkani poolsaarele (täpsemalt, tänapäeva Horvaatiasse ja Bosnia-Hertsegoviinasse) Bütsantsi kutsel (keiser Herakleios I) piiride kaitseks. Varaseim Horvaadi riik oli Dalmaatsia vürstkond. Dalmaatsia vürsti Trpimir I kutsuti aastal 852 horvaatide hertsogiks. Aastal 925 ühendas Dalmaatsia hertsog Tomislav kõik horvaadid ja ülendas Horvaatia kuningriigiks. Ta organiseeris riigi, annekteerides Pannoonia vürstkonna, säilitades samuti tihedad sidemed Pagania ja Zahumljega.
Aastaks 700 asustasid slaavlased enamust Balkani poolsaart, Austriast Peloponnesoseni ja Aadria merest Musta mereni, välja arvatud rannikualad ja mõned mägised piirkonnad Kreeka poolsaarel. Asustusmuster oli siiski kaugel ühtsest, peateede juures (nagu Morava org) oli suurem asustus. Kaugelt väiksem arv slaavlasi asus elama nendesse Kreeka osadesse, kus slaavlasi asus, ja kaugetesse mägipiirkondadesse, nagu Bosnia ja Montenegro. Siiski on arheoloogilised jäljed slaavlaste tungimisest Balkani poolsaarele vähesed, eriti perioodil enne 8. sajandit. See on viinud õpetlasi seadma kahtluse alla ajalooliste allikate õigsust, mis sageli kirjeldavad slaavlaste suuremahulist asumist kogu Balkani poolsaarele, sealhulgas Lõuna-Kreekasse.
Koosolemine Balkani rahvastikuga
Enne Rooma võimu tulekut elas Balkani poolsaarel iidsetest aegadest mitmeid põlisrahvaid. Lõuna pool Jirečeki joont olid kreeklased. Põhja pool olid illüürlased lääneosas (Illyricum), traaklased Traakias (tänapäeva Bulgaaria ja Ida-Makedoonia) ning daaklased Möösias (Põhja-Bulgaaria ja Kirde-Serbia) ja Daakias (tänapäeva Rumeenia). Nad olid peamiselt hõimulised ja ei olnud üldiselt teadlikud suurtest etno-poliitilistest kuuluvustest. Klassikalisel ajal sekkusid, vallutasid ja mõjutasid neid aeg-ajalt keldid, kreeklased ja roomlased. Rooma mõju piirdus esialgu siiski linnadega piki Dalmaatsia rannikut, laienedes hiljem väheste hajutatud linnadena Balkani sisemaale, eriti piki Doonau jõge (Sirmium, Belgrad, Niš). Rooma kodanikud kogu keisririigist asusid nendes linnades ja külgnevates maapiirkondades. Valdav tagamaa oli ikka veel asustatud põlisrahvastega, kes tõenäoliselt säilitasid oma hõimulise olemuse.
Pärast Rooma langust ja arvukaid barbarite sõjakäike rahvastik Balkani poolsaarel vähenes, nagu ka äri ja peamised elustandardid. Palju rahvast tapeti või võeti sissetungijate poolt vangi. See demograafiline langus oli eriti omane põliste talupoegade arvu langusele, kes elasid maapiirkondades. Nemad olid röövretkedel kõige haavatavamad ja ka kõige mõjutatavamad rahanduskriisist, mis vaevas languses keisririiki. Siiski ei olnud Balkani poolsaar hüljatud; märkimisväärne arv põlisrahvast lihtsalt jäi. Vaid teatud piirkonnad said rüüsteretkedest mõjutatud (näiteks maad suurte kaubateede ümbruses, nagu Morava koridor). Eelslaavi asukad põgenesid kindlustatud linnadesse ja saartele, samas teised põgenesid kaugemale mägedesse ja metsadesse, ühinedes oma romaniseerumata sugulastega ja võttes omaks rändkarjakasvatajate elustiili. Suuremad linnad suutsid läbi raskete aegade püsida, isegi õitseda. Arheoloogilised tõendid viitavad, et kultuur linnades muutus, kusjuures Rooma stiilis foorumitest ja suurtest avalikest hoonetest loobuti ja linnad muutusid (s.o ehitati mägede või kaljude otsa ja kindlustati müüridega). Selliste linnade keskpunkt oli kirik. See muutumine Rooma kultuurist Bütsantsi kultuuriks toimus rööbiti uue valitseva klassi tõusuga: vana, maadomav aristikraatia andis teed sõjaväelise eliidi ja vaimulikkonna võimule.
Lisaks põlisrahvastele olid slaavlaste saabudes seal jäänukid eelmistest sissetungijatest, nagu hunnid ja erinevad germaanlased. Sarmaadi hõimud (nagu jazõõgid) on ürikute järgi samuti Banaati piirkonnas Doonaul elanud.
Kui slaavlased laienesid lõunasse Balkani poolsaarele, puutusid nad seal kokku arvukate rahvaste ja kultuuridega. Kuna nende elustiil pöörles põllumajanduse ümber, asusid nad eelistavalt elama maapiirkondadesse piki suurte maanteede võrku, mida mööda nad liikusid. Kuigi nad ei suutnud võtta suuri kindlustatud linnu, rüüstasid nad maad ja võtsid palju vange. Oma teoses "Strategikon" märgib pseudo-Maurikios, et slaavlaste puhul oli tavaline võtta äsjavõetud vangid oma ridadesse. Vaatamata Bütsantsi kirjeldustele "laastamisest" ja "rüüstamisest" on võimalik, et paljud põlisrahvad sulandusid vabatahtlikult slaavlastega. Slaavlastel puudus organiseeritud keskvõim, mis tegelikult kiirendas tahtliku slaavistamise protsessi. Tugevaim tõend sellisele koosolemisele on arheoloogilised leiud piki Doonaud ja Daakias, tuntud kui Ipoteşti-Cândeşti kultuur. Sealsed külad, mis ulatuvad tagasi 6. sajandisse, esindavad järjepidavust varaslaavi Penkovka kultuuriga; muutununa seguna daakia-geti, daakia-rooma ja/või bütsantsi elementidest samas külas. Selline koostoime andis eelslaavi elanikkonnale kaitset valitsejate ridadest, uue hõimu. Vastutasuks aitasid need kaasa lõunaslaavlaste geneetilisele ja kultuurilisele arengule. See fenomen viis lõpuks eri laensõnade vahetamiseni. Näiteks slaavipärane "kreeklaste" nimetus, Grci, tuleneb ladina sõnast Graecus, mis tekkis arvatavasti läbi kohaliku romaniseerunud elanikkonna. Ümberpöördult laenasid valahhid palju slaavi sõnu, eriti põllumajandusmõistetega seotud. Kas mõni algne traakia või illüüria kultuur ja keel oli slaavlaste saabumise ajal alles, on vaidluste teema. On raske analüüsida ülekaaluka kreeka ja rooma mõju tõttu piirkonnas. Siiski on kindel, et traakia ja illüüria identiteedid kadusid ajaloost sel perioodil.
Aja jooksul slaavistusid suure arvu slaavlaste tõttu enamuse Balkani poolsaare põlisrahvaste järeltulijad, peale Kreeka, kuhu hajus väiksem arv slaavlasi ja kes järgnevate sajandite jooksul kreekastusid (abiks olid aja jooksul 9. sajandil Kreekasse naasvad paljud kreeklased ning kiriku ja halduse roll). Romaanikeelsed kindlustatud Dalmaatsia linnades suutsid säilitada oma kultuuri ja keelt pikka aega, kuni Dalmaatsia romaani keelt kõneldi kuni kõrgkeskajani. Siiski sulandati ka nemad lõpuks slaavlaste hulka. Vastupidi suutsid roomadaaklased Valahhias säilitada oma ladina-põhise keele, vaatamata suurele slaavi mõjule. Pärast sajandeid rahulikku koosolemist sulandusid rahvusrühmad kokku rumeenlasteks.
Suhted Bütsantsiga
Bütsantsi kirjalikud allikad (näiteks Ioannis Ephesusest jne.) mainivad slaavlasi rüüstamas Kreeka alasid 580. aastatel. Hilisemate allikate, nagu Miracula Sancti Demetrii, järgi piirasid dragoviidid, sagudaadid, velegeziidid ja berziidid aastatel 614–616 Thessalonikit. Siiski oli see sündmus tegelikult kohaliku tähtsusega. Avaaride ja slaavlaste ühised jõupingutused linn kaks aastat hiljem võtta nurjusid samuti. Aastal 626 piiras avaaride, bulgaaride ja slaavlaste ühisarmee Konstantinoopolit. Piiramisrõngas purustati, mis mõjutas avaaride khaaniriigi võimu ja prestiiži. Slaavlaste surve Thessalonikile nõrgenes pärast 617./618. aastat, kuni Thessaloniki piiramiseni (676–678) rinhiinide, sagudaadide, dragoviidide koalitsiooni poolt. Sellel korral velegeziidid ei osalenud ja tegelikult varustasid ümberpiiratud Thessaloniki kodanikke viljaga.
Arvukad keskaegsed allikad kinnitavad slaavlaste kohalolu Kreekas. Olles aastal 732 teel Pühale maale, Willibald "jõudis Monemvasia linna Slavinias". Seda konkreetset lõiku teosest "Vita Willibaldi" on tõlgendatud viitena slaavi kohalolekust Peloponnesose tagamaal. Viidates 744.–747. aasta katkule, kirjutas Konstantinos VII 10. sajandil, et "kogu [Peloponnesose] maa oli slaavistunud". Teine selle perioodi allikas, "Monemvasia kroonika", slaavlaste asumisest Lääne-Peloponnesosele, kuid Ida-Peloponnesos koos Ateenaga jäi sel perioodil Bütsantsi kätte. Siiski on sellised allikad kaugel ideaalist ja nende usaldusväärsus on vaieldav. Näiteks, kui bütsantsist Peter Charanis usub "Monemvasia kroonika" olevat usaldusväärse, siis teised õpetlased rõhutavad, et see tegelikult ülehindab slaavi ja avaari rüüsteretkede mõju Kreekasse sel ajal.
Max Vasmer, silmapaistev keeleteadlane ja indoeuropist, täiendab hiliskeskaegseid ajaloolisi ürikuid, loendades 429 slaavi kohanime ainuüksi Peloponnesoselt. Mil määral nende kohanimede olemasolu peegeldab kompaktset slaavi asustust, on vaidluste teema, ja võib esindada kuhjuvat kohanimede kihistut, selle asemel, et omistada esmaasustuse etapp.
Suhted slaavlaste ja kreeklaste vahel olid ilmselt rahumeelsed, peale (oletatavate) esimeste asustuste ja hootiste ülestõusude. Olles põllupidajad, kauplesid slaavlased kreeklastega ilmselt linnades. Veelgi enam, slaavlased kindlasti ei hõivanud kogu sisemaad ega kõrvaldanud kreeka rahvastikku; mõned kreeka külad jätkasid olemist sisemaal, valitsedes end ilmselt ise, võib-olla makstes slaavlastele makse. Mõned külad olid ilmselt segakülad ja üsna tõenäoliselt sai juba sel ajal alguse Peloponnesose kreeklaste poolt slaavlaste mõnel määral kreekastamine, enne kui Bütsantsi keisrid selle lõpule viisid.