cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ARM Cortex-M
Kiibid
Väikseimad ARM-i mikrokontrollerid põhinevad Cortex-M0+ tuumal. 2014. aasta seisuga on väikseim Kinetisi KL03, mille mõõdud on vaid 1,6 mm × 2 mm.
Cortex-M1
Cortex-M1 kiibid on optimeeritud FPGA kiipide sees kasutamiseks.
Cortex-M1 peamised tunnused on:
Kiibid
Cortex-M1 tuuma kasutavad järgmised FPGA tootjad:
Cortex-M3
Cortex-M3 peamised tunnused on:
Kiibid
Cortex-M3 tuumal põhinevad mikrokontrollerid:
Järgmistel tuumadel on Cortex-M3 teine tuum:
Cortex-M4
Cortex-M4 on peaaegu võrdväärne Cortex-M3-ga. Vahe seisneb Cortex-M4-le lisatud signaalitöötlusinstruktsioonides ja valikuliselt on võimalik lisada ka ujukomamoodul (FPU). Kui tuum sisaldab ujukomamoodulit, nimetatakse seda Cortex-M4F-ks, muidu Cortex-M4-ks.
Cortex-M4 peamised tunnused on:
Kiibid
Cortex-M4 tuumal põhinevad mikrokontrollerid:
Cortex-M4F tuumal põhinevad mikrokontrollerid:
Järgmistel tuumadel on Cortex-M4 või Cortex-M4F teine tuum:
Cortex-M7
Cortex-M7 on suure jõudlusega tuum, millel on pea kaks korda nii palju arvutusvõimsust kui vanematel Cortex-M4 tuumadel. Cortex-M7-l on kuueastmeline superskalaarne käsukonveier haruennustusega ning valikuline ujukomamoodul, mis on suutlik ühekordse täpsusega ja valikuliselt ka kahekordse täpsusega ujukomaoperatsioonideks. Instruktsiooni- ja andmesiinid on laiendatud 64-bitise laiuseni võrreldes eelmiste tuumade 32-bitiste siinidega. Kui tuumas on esindatud FPU, nimetatakse tuuma Cortex-M7F, vastasel juhul Cortex-M7.
Cortex-M7 peamised tunnused on:
Kiibid
Cortex-M7 tuumal põhinevad mikrokontrollerid:
Dokumentatsioon
Kõikide ARM-i kiipide kohta on dokumentatsiooni väga palju, eriti uute tulijate jaoks. Eelmise kümnendi mikrokontrollerite dokumentatsioon mahtus vabalt ühte dokumenti, kuid koos kiipide arenguga on kasvanud ka dokumentatsiooni hulk. ARM-i mikrokontrollerite dokumentatsiooni on raske hoomata, sest see koosneb nii mikrokontrollerite disainerite dokumentatsioonist kui ka ARM-i tuumade disaineri ARM Holdingsi dokumentatsioonist.
Tüüpilise dokumentatsioonipuu näidis, kus kõige kõrgemal on kõige üldisema sisuga allikas:
Mikrokontrollerite tootjatel on tihti ka lisadokumente, nagu prototüüpimisplaatide kasutajajuhised, juhendid algajatele, tarkvarateegid, tarkvaranäited jpm.
Devēne mõis
Devēne mõis (saksa keeles Dewen, läti keeles Devēnes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vestiena kihelkonnas. Tänapäeval asb mõisasüda Lätis Madona piirkonnas Vestiena vallas.
Põikmadal
Mõnede jõgede jõesängi pikiprofiilil vahelduvad põikmadalad ja võrendikud.
Pikklaid
Pikklaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on.
Kromatograafia detektor
Kromatograafiadetektor (inglise chromatography detector) on seade, mis kuulub gaasikromatograafia (GC) või vedelikukromatograafia (LC) aparatuuri koosseisu ja mille ülesanne on teha nähtavaks ainesegu kromatograafilises kolonnis lahutunud komponente. Detektor teisendab komponendi sisalduse elektriliseks signaaliks, mida saab võimendada ja registreerida, et saada kromatogramm.
Kromatograafiadetektorid registreerivad kolonni väljundvoolus teatud muutuse, kui kolonnist väljub koos liikuva faasiga (kandegaas või eluent) uuritava ainesegu mingi komponendi (analüüdi) tsoon. Enamasti on see muutus proportsionaalne vastava komponendi suhtelise sisaldusega ainesegus.
Kolonni väljundvool suunatakse läbi spetsiifilise anduri või spektraalseadme. Andurid registreerivad mingi füüsikalise karakteristiku (soojusjuhtivus, elektrijuhtivus, optilised omadused jm) muutuse sõltuvalt ainesegu komponentide kolonnist väljumisest. Andur muundab füüsikalise suuruse teiseks suuruseks (signaaliks), mida on parem võimendada, edastada ja digiteerida. Spektraalseadme korral registreeritakse kolonnist väljuvate ainete ja elektromagnetilise kiirguse vastastikune mõju. Saadakse põhimõtteliselt UV-, fluorestsents- või MS-spekter või registreeritakse valikuline lõik spektrist. Lisaks kolonnist väljunud komponendi suhtelisele sisaldusele saadakse spektri põhjal infot ka selle komponendi keemilise struktuuri kohta.
Allpool on toodud valik tuntumaid detektoreid.
Ümera (ajalooline piirkond)
Ümera oli 13. sajandi alguse piirkond Jumara ehk Ümera jõe ümbruses tänapäeva Läti Vidzeme regioonis.
Territoorium ja rahvas
Kuigi varem on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Ümera (Ymera) piirkonda ja jõge samastatud ka Säde jõega, on tänapäeva uurijad üksmeelel, et tegemist on Koiva parempoolse lisajõe Jumaraga, mis suubub Koivasse u 6 km Valmierast lõuna pool. Selle väikese, 21 km pika jõe sagedast nimetamist kroonikas seletatakse asjaoluga, et seal elas ja töötas preestrina kroonika autor Läti Henrik. Arvatakse, et Ümera piirkonna ulatus vastas laias laastus hilisema Papendorfi kirikukihelkonna omale. Piirkond oli latgalite asualale jääva Tālava maakonna läänepoolseim osa, mis piirnes võndlaste, idumealaste, liivlaste ja sakalaste aladega, kuigi seda on peetud ka Tālavast lahus olnud territooriumiks. Arheoloogiliste leidude põhjal tekkis latgali asustus varasema liivi rahvastikuga Ümera jõe ümbrusse kõige varem 12. sajandil ja ilmselt oli ka 13. sajandi alguses seal tegemist osaliselt segarahvastikuga. Kui Ümera piirkond kattus hilisema kirikukihelkonna omaga, võis seal asuda kaks linnust – Cimpēni ja Vaidava, mille valitsejaid nagu üldse Ümera kohalikku rahvast kroonikas isikuliselt mainitud pole. Kummagi linnamäe õhukese kultuurikihi tõttu pole võimalik kindel olla, kas nad mõlemad olid 13. sajandi alguses poliitilised keskused. Kui kasutati mõlemat, siis koosnes Ümera piirkond ilmselt kahest linnusepiirkonnast. Keskseks kultuskohaks oli ilmselt Zilaiskalnsi mägi praeguse Zilaiskalnsi asula juures Kocēni piirkonnas.
Ajalugu
Ümerat on Henriku Liivimaa kroonikas esmamainitud seoses 1208. aasta sündmustega, mil Ugandis läbirääkimistel käinud Riia piiskop Alberti preester Alebrand peatus tagasiteel Ümera jõe ääres ja tegi sealsetele latgalitele ettepaneku katoliku kiriku ristimine vastu võtta. Kohalikud jäid nõusse, lootes nii Riia sakslastelt leedulaste ja liivlaste vastu kaitset saada. Enne lõplikku otsust küsisid nad siiski oma jumalatelt liisuga nõu, kas võtta vastu riialaste või sarnaselt teiste Tālava latgalitega Pihkva õigeusu kiriku ristimine. Liisk langes katoliikliku usu kasuks, Alebrand ristis mõned külad ja viis teate oma edust piiskopile, kes ta koos Läti Henrikuga ristimist lõpule viima ja kirikut ehitama saatis. Kiriku asukohta pole kroonikateksti ja arheoloogilise materjali põhjal võimalik üheselt kindlaks teha, kuid kõige tõenäolisemaks paigaks peetakse Mujāni küla. Pärast kiriku valmimist sai Henrik selle piiskopilt omale benefiitsiks ja jäi sinna Ümera preestrina elama.
Ümera piirkond kui olulise tee ääres olev ja Sakala kui vaenlase naabruses paiknev piirkond sai Liivimaa ristisõjas korduvalt kannatada. 1210. aastal toimus Jumara jõe ääres Ümera lahing Võnnut piiramas käinud eestlaste ning orduvend Arnoldi ja liivi üliku Kaupo juhitud kristlaste väe vahel, mis lõppes viimaste lüüasaamisega. 1211. aastal tegid sakalased kaks Ümerani ulatunud rüüsteretke; neist teise, Lembitu ja Meme korraldatud sõjakäigu ajal röövisid nad kogu piirkonna karja, tapsid mehi, viisid naisi ja lapsi vangi, rüüstasid külad ja süütasid Ümera kiriku. Hiljem samal aastal läbis Ümerat veel üks eestlaste sõjakäik. 1213. aastal ulatus Ümerani leedulaste ja 1217. aastal taas sakalaste rüüsteretk. 1218. ja 1221. aastal põletas Ümera ümbruse külad ja kiriku maha Liivimaale tunginud suur Novgorodi vürsti Vsevolod Mstislavitši sõjavägi. 1223. aastal rüüstas Ümerat sakalaste ja ugalaste vägi, mis seejärel Ümera jõe silla juures toimunud lahingus puruks löödi.
Alates 13. sajandi II veerandist tunti kirjalikes allikates Jumara jõe ümbrust kui Papendorfi kirikukihelkonda. Võimalik, et see asutatigi senise Ümera territoriaalse üksuse baasil.
Jõepere (Vinni)
Jõepere oli küla Viru-Jaagupi kihelkonnas. Tänapäeval kuuluvad endise küla maad Lääne-Virumaale Vinni valda Kaukvere küla territooriumi hulka.
Geograafilised koordinaadid on.
Endist Jõepere küla läbib Purtse jõgi.
Jõepere külas oli peatuskoht Sonda–Mustvee raudteeliinil. Jõepere peatusele eelnes Lümatu peatus ja järgnes Tudu raudteejaam.
Jõepere lähedal idas Ida-Virumaa Lüganuse vallas asub Koolma (18. sajandi kaartidel Kolma) küla.
1977 liideti Vinni külanõukogus 43 asulat, sealhulgas Jõepere.
Paul Keres (advokaat)
Paul Keres (sündinud 11. novembril 1982 Tallinnas) on eesti vandeadvokaat.
Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Reaalkooli ja aastal 2007 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, aastal 2009 lõpetas ta samas magistriõpingud.
Ta on advokaadibüroo Levin OÜ vandeadvokaat. Varem on ta olnud advokaadibüroo Glikman Alvin & Partnerid advokaat.
Tema esindatute seas on olnud Kaur Kender, Aivar Mäe, Mailis Reps, Varro Vooglaid, Heiki Nabi ja Parvel Pruunsild. Ta on tegelenud Tallinna Sadama kohtuasjaga ning esindanud Postimees Gruppi.
2021. aastal hages Eesti peaminister Kaja Kallas Paul Kerest, kuna viimane oli väitnud Kuku raadios, nagu oleks Kallas pidanud oma sünnipäevapidu riigi kulul. Kohus määrasel Keresele ebaõigete faktiväidete ja ebakohase väärtushinnangu avaldamisega tekitatud mittevaralise kahju eest hüvitise summas 15 000 eurot, mille ta peab tasuma SA Hille Tänavsuu Vähiravifondile "Kingitud elu" ning katma Kallasele menetluskulud kogusummas. Kohus selgitas määratud hüvitise suurt suurust sellega, et Keres tekitas Repsi kaitsmiseks teadlikult meedias skandaali, et juhtida avalikku tähelepanu eemale oma kaitsealuselt.
Priit Piilmanni pärandi kohtuasjas on esitatud ajakirjanduses kahtlusi, et Keres on esitanud teadlikult valeväiteid. Samuti on Kerest süüdistatud spordiklubi Sparta, kelle sõnul levitas advokaat spordiklubi mainet kahjustavaid valeväiteid.
Koos Margus Lattiku, Ain Veide ja Tarmo Koppeliga lõi ta 2022. aastal Isikuvabaduse Sihtasutuse.
Isiklikku
Ta on abielus, abikaasa Ilo-Hanna on samuti advokaat, neil on poeg. Tema vanaisa oli maletaja ja malekirjanik, rahvusvaheline suurmeister Paul Keres, vanaonu oli füüsik, akadeemik Harald Keres.
Pearston
Pearston on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pearstoni elanikest värvilisi 59,3%, mustanahalisi aafriklasi 37,4%, valgeid 1,9%, India või Aasia päritolu inimesi 0,6% ja teisi 0,8%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 67,6%, koosa keelt 27,9%, inglise keelt 2,5% ja teisi keeli 2,0%.
Maokeelelised
Maokeelelised (Ophioglossaceae) on sõnajalgtaimede sugukond.
San Marino Jalgpalliliit
San Marino Jalgpalliliit (FSGC) (itaalia keeles Federazione Sammarinese Giuoco Calcio) on San Marino jalgpalli katusorganisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi (sh Campionato Sammarinese di Calcio), haldab eri koondisi (sh esinduskoondist).
Suur-männikärsakas
Suur-männikärsakas (Hylobius piceus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Peter Carl Aloys Kreutzwald
Peter Carl Aloys Kreutzwald (ka Peter Karl Aloys Kreutzwald; 21. september 1850 Kommern – 28. mai 1918 Köln) oli Kölni generaalvikaar 1894–1918, nelja Kölni peapiiskopi all.
Miarooliline tekstuur
Miarooliline tekstuur, ka miaroliidiline tekstuur, on süvakivimi tekstuur, mida põhjustavad kivimis kristallisatsiooniproduktidega täitunud süvakivimis esinevad väikesed (<2 mm ) korrapäratud poorid või õõnsused. Selline tekstuur tekib tänu mahu vähenemisele kristalliseerumise käigus.
Miaroolilise tekstuuri puhul kivimi tühikud (vesiikulid) ei ole siiski üleni täitunud sekundaarsete mineraalidega (sel juhul tekiks mandelkivitekstuur), vaid osaliselt, täpsemalt – vaid vesiikulite seinad kattuvad hilisemate hüdrotermaalsete protsesside käigus sekundaarsete mineraalide mikrodruusidega, mis põhjustavadki vesiikulite seintele miaroolilise tekstuuri.
Miarooliline tekstuur esineb näiteks graniitides, dioriitides ja gabrodes,, samuti granitoidse koostisega pegmatiitides.
Miarooliline tekstuur on iseloomulik intrusiividele, mis omavad poore või õõnsusi.
Väiksuse tõttu on miarooliline tekstuur sageli nähtav vaid mikroskoopi kasutades.
Dokumentaalteater
Dokumentaalteater on teater, mille lavastustes kasutatakse alusmaterjalina olemasolevaid dokumente: ajakirjanduslikke tekste, arhiividokumente, protokolle, aruandeid, kirju, statistilisi materjale, kõnesid, fotosid, raadiosalvestisi jne.
Neid dokumente võib esitada laval otse, muutmata kujul, ka dokumendi algne sõnastus võib jääda samaks. Lavastuses võib olla aga erinev dokumentaalsuse määr: kasutatud dokumendid võivad olla vaid inspiratsiooniks, sõnastus võib muutuda ning samuti võib lavastaja asetada dokumendid rohkem või vähem dokumentaalsesse konteksti. See piir, mil dokumentaalsusest saab fiktsioon, võib aga olla muutlik ning iga teatriuurija saab siin paika panna oma definitsiooni analüüsitavatest lavastustest lähtuvalt.
Ajalugu
Olgugi et Piscatori panus dokumentaalteatrisse oli suur, peab Viini Ülikool teatriteaduste professor Birgitte Marschall dokumentaalteatri alguseks pisut varasemat aega, nimelt 19. sajandit, mil uue meediumina tekkis foto. Foto kui reaalsuse peegeldus oli oluliseks eelduseks kaasajaga tegeleva teatri tekkeks. Piscator, kes võttis kohe kasutusele uued tehnilised meediumid (foto, video, audio), muutis teatrikunsti funktsionaalseks – dokumentaalsus aitas edastada tegelikkust.
Kõige sellega seoses muutus autor kui institutsioon. Dramaturg/näitekirjanik valis välja dokumendid, esitas neid ajaloolist tõde arvestades, kuid pidas silmad ka esteetilisi kriteeriume; samal ajal oli dramaturgi ideoloogiline poolevalik selge. Kuigi dokumentaalse materjaliga käidi ümber väga erinevalt, kujunes siiski välja sellele teatriliigile omane ühtne dramaturgia. Materjali kasutamine varieerus: dokumente võis asetada tervikuna, muutmata lavateksti, kuid võis ka dokumenti fragmendiks pihustada ja monteerida eri viisil. Dokumente kasutati ühelt poolt mingi kindla teesi tõestamiseks, teiselt poolt ajaloo esitamiseks kogu julmuses ja kättesaamatuses.
Taasetendamine
Üks dokumentaalteatri vorme on ajalooliste sündmuste või konfliktide uusetendamine. Kuigi Eestis on see praktika vähene, siis mujal Euroopas on 21. sajandil järjest enam levinud nii teatris kui ka muudes kunstiliikides ning kultuuriteoreetikud on seda järjest enam analüüsinud. Taasetendamine tähendab ajalooliste sündmuste uuesti esitamist ajaloolistes paikades ning eesti keeles võib seda nimetada ka ajaloo taaskehastamiseks, st mingi sündmus rekonstrueeritakse ja esitatakse. Sündmuste etendamisel võib olla, aga ei pea olema publikut. Sellise taasetendamise eesmärk võib olla nii uurimuslik ja hariv kui ka meelelahutuslik.
Verbatim-tehnika
Teine dokumentaalteatri vorme on verbatim-tehnika. Verbatim-teater peab põhinema ainult konkreetsete inimeste edastatud ütlustel. Mõiste verbatim tähistab tekstiloome tehnikat. Lavastuses teksti loomiseks tehakse intervjuusid, näitekirjanik kirjutab intervjuud üles, destilleerib räägitust olulise; võib kasutada ka ametlikke, juba transkribeeritud dokumente. Kogutud materjal toimetatakse, seatakse ümber, asetatakse konteksti. Näitlejad aga kehastavad neid konkreetseid inimesi, keda on intervjueeritud, ning kasutavad täpselt nende reaalsete inimeste sõnu.
Merle Karusoo
Merle Karusoo, kes on Eesti lavastaja ja teatritegija ning peamine dokumentaal- ja sotsiaalteatrit viljelevaid inimesi, on lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia) 1976. aastal näitleja ja lavastajana ning kaitsnud magistrikraadi Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis 1999. aastal. Ta on alates 1980. aastate lõpust tegelenud Eesti ajaloo lahti mõtestamisega teatrilaval. Pirgu arenduskeskuse mälusektori juhatajana aastatel 1987–1998 kogus ja esitas ta oma trupi näitlejatega Eesti elu- ja ajalugu.
Karusoo on loonud Eesti teatripildis ainulaadse sotsioloogilise teatri, mille eesmärk on uurida mingit eluvaldkonda, välja selgitada valupunktid ja pingekolded ning sotsiaalseid probleeme teatri kaudu võimendada. Karusoo teater on dokumentaalne: uusi tekste koostades kasutatakse mitmesuguseid dokumente ja andmeid, samuti sotsioloogilisi meetodeid, nagu küsitlusi, ankeete, eluloointervjuusid, kogutakse subjektiivseid egodokumente.
NO99
Üheks oluliseks üksuseks Merle Karuoo dokumentaal- ja sotsiaalteatri kõrval Eestis on kohe 2019. aasta algusest tegevuse lõpetanud Teater NO99. NO99 ei kasutanud oma lavastuste loomisel mitte üht kindlat, vaid kõiki dokumentaalteatri strateegiaid. Mõned lavastused on loodud kollektiivselt rühmaloome meetodit kasutades, kuid NO99 lavastajad Tiit Ojasoo ja Ene-Liis Semper olid selge käekirjaga ja tugevad juhid. Mõne lavastuse loomisel kasutatakse improvisatsioonitehnikaid, samuti uuriti lava ja saali, etendaja ja vaataja suhet. NO99 lõi postdramaatilise esteetikaga lavastusi.
Postdramaatilist tekstiloomet ja dokumentaalseid elemente on NO99 kasutanud juba oma varastes lavastustes "Nafta!"(2006) ja "GEP"(2007), samuti lavastustes "Kuidas seletada pilte surnud jänesele" (2009), kus esitatakse kultuuriministri kõnet jm ajakirjanduslikku materjali. Vaid ajakirjandusliku materjali ja läbi viidud intervjuu põhjal on aga loodud lavastus "Tallinn – meie linn"(2009), mis paljastab Tallinna linnavalitsuse kinnisvarapoliitikat: linnavalitsuse liikmete soodsaid otsuseid väärtuslike vanalinna korterite ja majade erastamisel. Lavastus ei toimunud traditsiooniliselt teatrisaalis, vaid oli ekskursioon mööda Tallinna vanalinna, mida viis läbi giidiks kehastunud näitleja Eva Klemets.
Postdramaatilisus, rühmaloome ja dokumentaalsus on kehtivad märksõnad ka NO99 suurprojekti "Ühtne Eesti" puhul. See oli fiktiivne poliitiline liikumine, mis alates pressikonverentsist kuni "Ühtse Eesti" suurkoguni Saku Suurhallis kestis 44 päeva.
"Ühtne Eesti" on ka projekt, mille puhul saab rääkida teatri ulatumisest ühiskondlike protsesside keskmesse. 22.mai 2012 kirjutab reformierakondlane Silver Meikar artikli "Erakondade rahastamisest. Ausalt", kus ta tunnistab, et on erakonna kontole kandnud tundmatut päritolu raha, mille ta sai erakonnakaaslaselt, ning skeemist oli teadlik ka erakonna toonane peasekretär Kristen Michal. Meikar kirjutab, et paljastuseks sai ta jõudu ja inspiratsiooni Ühtse Eesti projektist. Meikari paljastus tekitas ühiskonnas ja meedias suure arutelu poliitika toimimise ja selle läbipaistvuse üle. Silver Meikari paljastatud skandaali tulemusena sündis teatris NO99 projekt "Reformierakonna juhatuse koosolek"(2012).
Surnud 1939
''Siin on loetletud 1939. aastal surnud tuntud inimesi.
Viesiena mõis
Viesiena mõis (saksa keeles Fehsen) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vestiena kihelkonnas.
Pisselaid
Pisselaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Muraja lahes asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on.
Pokémon
frame|Pokémoni rahvusvahelise väljalaske ametlik logo Pokémon (jaapani keeles ポケモン ) on meediafrantsiis ja kaubamärk, mille omanik on Jaapani arvutimängukompanii Nintendo. Pokémoni lõi 1996. aastal Satoshi Tajiri.
Algselt kuulusid Pokémoni sarja paar omavahel seotud Game Boy konsooli arvutirollimängu. Nüüdseks on Pokémonist saanud kogu maailmas edukuselt teine arvutimängupõhine meediafrantsiis, mis jääb alla üksnes Nintendo end Mariole. Pokémoni sarjas on ilmunud multifilmid, koomiksid, kogumiskaardimäng, mänguasjad, raamatud jms. 2006. aastal tähistati Pokémoni 10. aastapäeva ja 2010. aastaks oli arvutimänge (sh mängukonsooliversioone nagu Pikachu Nintendo 64-le) kokku müüdud üle 200 miljoni eksemplari. 2005. aasta novembris teatas 4Kids Entertainment, mis oli hallanud Pokémoni mänguväliseid litsentse, et ei pikendanud lepingut Pokémoni esindamiseks. Sellest peale tegeleb kõigi litsentsidega väljaspool Aasiat Jaapani ettevõtte Pokémon Co. tütarettevõte The Pokémon Company International (varem Pokémon USA Inc.).
Nimi Pokémon on ingliskeelse väljendi Pocket Monsters ('taskukoletised') jaapani transkriptsiooni romaniseeritud lühend: ポケットモンスター Poketto Monsutā.
Nimi Pokémon tähistab mitte üksnes Pokémoni frantsiisi, vaid ka väljamõeldud olevuste liike, mida Pokémoni sarjas kaheksanda põlvkonna toodete avalikustamisel oli kokku üle 900.
Lübecki aukodanike loend
Lübecki aukodanike loend sisaldab inimesi, kes on valitud Lübecki hansalinna aukodanikeks. Loend sisaldab kahte 1913. aastal Lübeckiga liidetud Travemünde aukodanikku. Poliitilistel põhjustel on aukodanikuks valimine tühistatud viiel juhul.
Härjanurme paisjärv
Härjanurme paisjärv (ka Härjanurme veskijärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Pakaste ja Jõune külas. Veekogu pindala on 4,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2446 m.
Norilski Polaarjoonetagune Draamateater
Norilski teater, praeguse nimega Norilski Polaarjoonetagune Draamateater (vene keeles Норильский Заполярный театр драмы) asutati 6. novembril 1941 Norillagis. Trupp koosnes peamiselt vangidest.
Algusaastail asus teater Gornaja tänaval (praegu asustamata vanalinnas) puitmajas. Teater on vähemalt kolmel korral kolinud, sest kohalike linnavõimude sõnul peab teater asuma linna keskel.
Aastast 1961 kannab Norilski teater Vladimir Majakovski nime. Teater tegutseb siiani. Praegune teatrihoone on ehitatud 1986. aastal.
Georg Günther Tunzelmann
Georg Günther Tunzelmann (19. märts 1692 Tallinn – 4. november/15. november 1741 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastal 1709 Tallinna gümnaasiumis. Seejärel õppis ta (immatrikuleeriti 12. mail 1712) Halle ülikoolis. Ordineeriti 15. detsembril 1714 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1714–1715 Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja. Aastatel 1715–1720 oli ta (sai abiõpetajaks 16. mail 1715) Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, aastatel 1720–1734 oli ta (sai õpetajaks 7. veebruaril 1721) sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta Tallinna koolide inspektor. Aastatel 1734–1741 oli ta (sai ametisse 28. juunil 1734) Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent.
Ta koostas matusetrükise superintendent Johannes Andreas Helwigile (1668–1719) ja Tallinna bürgermeistrile Christian Buchaule (1652–1721). Aastal 1725 ilmus Tallinnas Die christliche Uebergebung in Gottes Rathund Willen. Oma märkimisväärselt suure raamatukogu pärandas ta Tallinna toomkoolile.
Isiklikku
Georg Günther Tunzelmann abiellus Tallinnas 4/15. novembril 1714 bürgermeister Thomas zur Mühleni tütre Mariaga.
Euroopa Liidu eelarve
Euroopa Liidu eelarve on eelarve Euroopa tasandil läbi viidava poliitika rahastamiseks.
Euroopa Liidu eelarve on peamiselt investeeringuteks mõeldud eelarve. Moodustades umbes 2% kõigist ELi avaliku sektori kulutustest, on selle eesmärk täiendada riikide eelarveid. Selle eesmärk on ellu viia prioriteete, milles kõik ELi liikmesriigid on kokku leppinud. See loob Euroopa lisandväärtust, toetades meetmeid, mis vastavalt subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele võivad olla tõhusamad kui riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil võetavad meetmed.
ELi 2019. aasta eelarveks oli 165,8 miljardit eurot, mis moodustas umbes 1% ELi 28 rahvamajanduse kogutulust (RKT). ELl on pikaajaline eelarve suurusega 1082,5 miljardit eurot perioodiks 2014–2020, mis moodustab 1,02% ELi 28 rahvamajanduse kogutulust. Pikaajaline eelarve, mida nimetatakse ka mitmeaastaseks finantsraamistikuks, on pikaajaline kuluplaan, mis võimaldab ELi kavandada ja investeerida pikaajalistesse projektidesse.
Alates 2000. aastast on ELi eelarvet märgatavalt kohandatud, tulenevalt 13 väga erineva sotsiaalmajandusliku olukorraga uue liikmesriigi saabumisest. Järjestikuste ELi strateegiate abil toetavad erinevad uued programmid tööhõivet ja majanduskasvu. Noorte tööhõive algatuse ja programmi Erasmus+ kaudu nooremale põlvkonnale suunatud tõhustatud meetmetega. 2015. aastal asutati Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi (EFSI), nn Junckeri kava, mille eesmärgiks on võimendada investeeringuid ELis.
ELi eelarvest rahastatakse ELi välistegevusi, mille eesmärk on naabruspiirkonda investeerimisega edendada demokraatiat, rahu, solidaarsust, stabiilsust ja vähendada vaesust. Samuti on sellega kaasnenud Liidu kasvav roll rahvusvahelisel areenil, juhtides võitlust kliimamuutuste vastu. Euroopa Liit on suurim humanitaarabi ja arenguabi andja maailmas.
Suurim osa ELi eelarvest (umbes 70% 2014–2020 eelarvest) läks põllumajandusele ja regionaalarengule. Ajavahemikul 2014–2020 oli ELi põllumajandusele tehtavate kulutuste osakaal 39%. (1985. aastal kulutati 70% põllumajandusele). Põllumajanduse suhteliselt suur osa ELi eelarvest tuleneb asjaolust, et see on ainus poliitika, mida peaaegu täielikult rahastatakse ühisest eelarvest. See tähendab, et EL kulutused asendavad suures osas liikmesriikide kulutusi.
Teine osa ELi kulutustest läks regionaalarengule (34% 2014–2020 eelarvest). ELi piirkondliku ja sotsiaalse arengu rahastamine on oluline investeerimisprojektide allikas. Mõnes EL-i riigis, kus muidu on vahendid piiratud, rahastab Euroopa Liit kuni 80% riiklikest investeeringutest. Kuid ELi piirkondlikud kulutused ei aita üksnes vaeseid piirkondi. Investeeritakse igasse ELi riiki, toetades kogu ELi majandust.
Nikolai Viru
Nikolai Viru (4. juuli 1904 Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 14. oktoober 1970 Tallinn) oli eesti laskesportlane ja -treener ning Eesti (leitnant), Nõukogude Liidu (vanemleitnant) ja Saksamaa (ülemleitnant) sõjaväelane.
Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi.
Sportlasena
Kooliajal tegeles kergejõustiku ja jalgpalliga, sõjakoolis hakkas tegelema laskmisega.
Ta kuulus aastatel 1931–1939 Eesti koondisse, osales maailmameistrivõistlustel aastatel 1931, 1937 ja 1939 ning 1933–1936 ja 1939 (püstolilaskurite) Eesti–Soome maavõistlusel.
Euroopa Liidu eelarve
Eelarve määramise kord
Euroopa Komisjon teeb igal aastal ettepaneku ELi eelarve kohta. Seejärel vaatavad kavandatud aastaeelarve läbi ja peavad selle üle läbirääkimisi Euroopa Liidu Nõukogu (mis esindab liikmesriikide valitsusi) ja Euroopa Parlament (kes esindab ELi kodanikke). Eelarve vastuvõtmiseks on vaja enamiku liikmesriikide konsensust ja lõplikku kinnitust Euroopa Parlamendis.
Aastane eelarve peab jääma ülemmääradesse, mis on eelnevalt kindlaks määratud mitmeaastases finantsraamistikus, mis on ette nähtud seitsmeaastaseks perioodiks. Mitmeaastane finantsraamistik on pikaajaline kuluplaan, mis võimaldab ELil kavandada pikaajalisi projekte ja neisse investeerida. Selle kohta teeb ettepaneku Euroopa Komisjon ja võtab vastu nõukogu (vajades konsensusliku otsust) Euroopa Parlamendi nõusolekul.
Nikolai Viru
Sportlasena
Kuulus aastatel 1948–1949 Eesti NSV koondisse. Tuli 1948. aastal vabapüstolist laskmises individuaalseks Eesti NSV meistriks.
Treenerina
Pärast vabanemist 1956. aastal töötas ta Tallinnas lasketreenerina. Õpilasi: Peep Sõber.
Euroopa Liidu eelarve
Eelarve määramise kord
Aasta eelarve määratakse kindlaks eelneval aastal, kuid igalt liikmesriigilt nõutavate maksete lõplikud kalkulatsioonid tehakse alles pärast eelarveaasta lõppu, kui on olemas teave lõplike tulude ja kulude kohta. Vajadusel rakendatakse korrektsioonimehhanisme.
Nikolai Viru
Teenistuskäik
Ta õppis aastatel 1924–1927 Tondi sõjakoolis ning ülendati 24. augustil 1927 nooremleitnandiks.
Euroopa Liidu eelarve
Eelarve määramise kord
=== Tulevane pikaajaline eelarve === Euroopa Komisjon esitas 2. mail 2018 oma ettepaneku aastate 2021–2027 mitmeaastase finantsraamistiku jaoks, mis kandis pealkirja "Tänapäevane eelarve Liidule, mis hoiab, võimendab ja kaitseb". Komisjon tegi ettepaneku suurendada rahastust teadusuuringutele, noorte valdkonnale, kliimameetmetele, rändele ja piiride kaitsele, julgeolekule ja välisabile. Seda esitleti kui kaasaegset, lihtsat ja paindlikku eelarvet.
Tänapäevane – komisjon teeb ettepaneku vähendada abisaajate ja korraldusasutuste bürokraatiat, muutes eeskirjad ühtsemaks.
Nikolai Viru
Teenistuskäik
Teise maailmasõja ajal pärast Eesti annekteerimist Nõukogude Liidu poolt teenis Punaarmee 22. territoriaalses laskurkorpuses 182. laskurdiviisi 232. laskurpolgus Elvas rooduülemana. Auastmelt oli ta vanemleitnant. Jäi pärast 10. juulit 1941 Porhovi lahingus teadmata kadunuks, tegelikult läks ta Saksa poolele üle.
Euroopa Liidu eelarve
Eelarve määramise kord
Lihtne – eelarve struktuur on selgem ja paremini kooskõlas Liidu prioriteetidega. Komisjon tegi ettepaneku vähendada programmide arvu rohkem kui kolmandiku võrra (58-lt 37-ni), koondades rahastamisallikad sujuvamaks finantsinstrumentide kasutamist.
Nikolai Viru
Teenistuskäik
Oli 1941 Saksa sõjavangis Königsbergis. 1944 oli ta 3. Eesti piirikaitserügemendi 3. pataljoni 10. kompanii ülem. Auastmelt oli ta ülemleitnant.
Oli aastatel 1948–1950 AAVÜ (ALMAVÜ eellane) lasketiiru ülem ja konstruktor. Arreteeriti 6. veebruaril 1950, oli aastatel 1950–1956 vangis Norillagis.
Euroopa Liidu eelarve
Eelarve määramise kord
Paindlik – komisjoni ettepanek hõlmas suuremat paindlikkust programmides ja nende vahel, et paremini hallata kriise, võidelda ettenägematute sündmustega ja reageerida hädaolukordadele sellistes valdkondades nagu turvalisus ja ränne.
Sissetulekuallikad
EL saab oma tulusid neljast peamisest allikast:
Korrektsioonimehhanismid
ELi eelarves on mitmed korrektsioonimehhanismid, mille eesmärk on tasakaalustada teatavate liikmesriikide ülemääraseid sissemakseid:
Ühendkuningriigi väljaastumine Euroopa Liidust on pannud EL-i oma rahastamismehhanismid läbi vaatama, kusjuures allahindlused tõenäoliselt muutuvad.
Rahastamine liikmesriikide poolt
Netolaekumised või -maksed on aja jooksul erinevad ning ELi eelarvesse tehtavate netosissemaksete arvutamiseks on eri viise, sõltuvalt näiteks sellest, kas riikide halduskulud on sisse arvestatud. Samuti võib kasutada kas absoluutarvudes rahvamajanduse kogutulu (RKT) või summat elaniku kohta. On võimalik, et riigiti kiputakse eelistama meetodit, mille tulemus näitab oma riiki soodsamas valguses.
Tõrve paisjärv
Tõrve paisjärv on järv Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Tõrve külas. Veekogu pindala on 6,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 3434 m. Järves on kaks saart.
Mannlicher M1895
Mannlicher M1895 (saksa keeles Infanterie Repetier-Gewehr M.95, ungari keeles Gyalogsági Ismétlő Puska M95) on käsilukustusega Austria-Ungari vintpüss, mille konstrueeris Ferdinand Mannlicher. Ta kasutas seal oma revolutsioonilise Mannlicher M1890 otsekäsilukustuse edasiarendatud versiooni. Austria sõdurite seas tunti relva hüüdnimega "Ruck-Zuck-[Gewehr]" ja Itaalia sõdurite seas hüüdnimega "Ta-Pum". Itaallased kirjutasid relvast esimese maailmasõja ajal ka laulu. Relva tootsid peamiselt OEWG Sankt Ulrich bei Steyris ja Fegyver- és Gépgyár Budapestis.
Meta Kodanipork
Meta Juliane Kodanipork (aastani 1934 Kodaniburg; 23. detsember 1904 Tallinn – 18. jaanuar 1983 Tallinn) oli eesti ooperi- ja operetisolist (sopran).
Mannlicher M1895
Algul kasutati vintpüssides Mannlicher M1895 padrunit 8×50mmR Mannlicher, kuid 1930. aastatel ehitati nendest enamik ümber tugevamale padrunile 8×56mmR.
Meta Kodanipork
Elukäik
Meta Kodanipork lõpetas Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumi 1923. aastal, misjärel töötas 1923–1944 kantseleiametnikuna.
Aastatel 1924–1925 õppis ta Tallinna konservatooriumis, 1927–1944 laulis ta (vaheaegadega) Estonia muusikaosakonna mittekutselises kooris solistina. 1944. aastal asus koorilauljana tööle Estonia teatrisse ning oli 1945–1964 ooperi- ja operetisolist (aastast 1959 mittekoosseisuline). Meta Kodaniporgist kujunes kiiresti teatri operetiprimadonna, ta oli Georg Otsa põhiline lavapartner. Esines palju ka kontsertlauljana.
Osatäitmised
Meta Kodanipork laulis solistina järgmistes muusikalavastustes:
Selaginell
Selaginell (Selaginella) on sõnajalgtaimede perekond, ühtlasi ainus selaginellilaadsete seltsi ja selaginelliliste sugukonna perekond.
Eestis kasvab üks selle perekonna esindaja: koldjas selaginell (Selaginella selaginoides)
Andreas Põld
Andreas Põld (kodanikunimega Kaupo Põld; sündinud 30. jaanuaril 1967 Kuressaares) on eesti õigeusu vaimulik (ülempreester), Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikus.
Elulugu
Ta sündis aastal 1967 Kuressaares, lõpetas aastal 1985 Kingissepa 2. Keskkooli, õppis EELK Usuteaduste Instituudis, Leningradi Vaimulikus Seminaris ja Püha Platoni Seminaris.
Isiklikku
Ülempreester Andreas Põllu pere: abikaasa Elvira Põld (Kirsch), nende lapsed: Jaanika, Anna, kaksikud Jüri ja Lauri.
Inimõiguste maailmakonverents
Inimõiguste maailmakonverents toimus 14.–25. juunil 1993 Viinis. Konverentsi korraldas ÜRO. See oli esimene inimõigusteteemaline konverents pärast külma sõja lõppu. Konverentsi tulemusena võeti 25. juunil vastu Viini deklaratsioon ja tegevuskava.
Otto Fritz Meyerhof
Otto Fritz Meyerhof (12. aprill 1884 – 6. oktoober 1951) oli saksa arst ja biokeemik.
Meyerhof õppis meditsiini Berliini, Strasbourgi ja Heidelbergi Ülikoolis ning lõpetas viimase 1909. aastal. 1912. aastal asus ta tööle Kieli Ülikooli, kus ta sai 1918. aastal professoriks. 1922. aastal sai ta koos Archibald Hilliga Nobeli meditsiiniauhinna lihaste metabolismi uurimise eest.
Kuna Meyerhof oli juut, võtsid Saksamaal võimule tulnud natsid talt 1935. aastal õpetamislitsentsi ja 1938. aastal emigreerus ta esmalt Pariisi, kust suundus Ameerika Ühendriikidesse Philadelphiasse.
Bartne
Bartne on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Sękowa vallas. Bartne asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel, Gorlicest umbes 15,5 km kagus.
Küla on esmamainitud 1629. aastal.
Ad infinitum
ad infinitum on ladinakeelne fraas, mis tähendab "lõpmatuseni".
Enamasti kasutatakse seda tähenduses "jätka lõputult, peatumata" näiteks lõppematu protsessi kirjeldamisel, lõpmatult korduva protsessi kirjeldamisel või instruktsioonis tegevuse kohta, mida tuleb korrata lõpmatu arv kordi.
Seda võidakse kasutada ka sarnases tähenduses fraasiga et cetera ("jne", "jms") et osutada millelegi, mis jätkub väljaspool nimetatut või näidatut.
Näiteid:
Gustav Kima
Gustav Kima (10. september 1862 Sootaga vald, Äksi kihelkond – 31. märts 1941 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1884 Tartu Õpetajate Seminari. Aastatel 1884–1895 õppis ta Moskva Õpetajate Instituudis. 62-aastaselt sooritas ta keskkooli lõpueksami. Aastatel 1924–1932 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (oli Tartu Ülikooli vanim üliõpilane), Korporatsioon Revelia liige. Ordineeriti 16. juulil 1933 õpetajaks.
Gustav Kima oli majaomanik, kooliõpetaja ja -juhataja Tartus, Vanemuise, Taara ja Karskuse Sõbra seltsi esimees, tuletõrjuja ja Tartu linnavolikogu liige.
Ta oli aastatel 1933–1934 Karula koguduse adjunktõpetaja (Theodor Hans Wühneri alluvuses). Aastal 1934 oli ta Karula koguduse õpetaja kohusetäitja ja Halliste Püha Anna koguduse asetäitja õpetaja .Suri Tartus Riia tänav 70 31.märtsil 1941 kell 9.45.
Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus
Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus (VTA) on Eesti mittetulundusühing, mis vahendab vabatahtliku töö pakkumisi, soodustab vabatahtlike kaasamist ja arendab Eestis vabatahtlike kaasamiseks soodsat keskkonda.
Gustav Kima
Isiklikku
Tema poeg Theodor Kima oli arst.
Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus
VTA korraldab ühendustele vabatahtlike kaasamise ja juhtimise koolitusi, tutvustab ettevõtetele vabatahtliku tegevuse võimalusi ja põhimõtteid, korraldab Euroopa Vabatahtliku Tegevuse aasta avafoorumi, toimetab ja haldab vabatahtlike veebiportaali Vabatahtlike Värav, arendab ühenduste vabatahtliku tegevuse võrgustikku, tunnustab igal aastal tublimaid vabatahtlikke jms. Koostöös siseministeeriumiga koostas VTA vabatahtliku passi, milles pannakse vabatahtliku töö kogemused.
VTA liikmed on MTÜ Pimedate Ööde Filmifestival, MTÜ Ökomeedia ja Viljandimaa Vabatahtlike Keskus. Arenduskeskus on Euroopa Vabatahtlike Keskuse ja Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu liige.
Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus tegutseb Tartus, aadressil Rüütli 4. Keskuse juhataja on Tuulike Männi.
Addisoni tõbi
Addisoni tõbi ehk pronkstõbi on haruldane krooniline endokriinsüsteemi haigus, mille puhul neerupealised ei tooda piisavalt steroidhormoone.
Haigust iseloomustab hulk suhteliselt mittespetsiifilisi sümptomeid, nagu näiteks alaseljavalu ja nõrkus.
Addisoni tõbi võib progresseeruda tõsiseks Addisoni tõve kriisiks, millega võivad kaasneda väga madal vererõhk ja kooma. Kriisi langemist võib ajendada stress näiteks õnnetuse, operatsiooni, haiguse tõttu. Addisoni tõve kriis võib lõppeda kiire surmaga.
Addisoni tõve põhjuseks on adrenokortikaalpuudulikkus, mis võib tekkida enamasti autoimmuunhaiguse või nakkuse tagajärjel.
Haigust diagnoositakse vereanalüüside ja piltdiagnostika abil.
Haigust ravitakse puudulike hormoonide asendamisega, ravi on pidev ja eluaegne.
Haigus on nimetatud arstiteadlase Thomas Addisoni järgi.
Blaj
Blaj (ungari keeles Balázsfalva) on linn Rumeenias Alba maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Blaj on Transilvaania õigeusklike usuline ja kultuuriline keskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Blaji elanikest rumeenlasi 78,26%, mustlasi 8,26%, ungarlasi 6,32% ja teistest rahvustest inimesi 0,24%. Rahvus oli teadmata 6,9%-l inimestest.
Cambridge Analytica
Cambridge Analytica Ltd (CA) oli Briti poliitilise konsultatsiooni ettevõte, mis tegeles andmete kaevandamise, vahendamise ja analüüsi strateegilise kommunikatsiooniga, eesmärgiga tagada oma klientide edu valimistel. See loodi 2013. aastal SCL Groupi baasilt. Ettevõte lõpetas tegevuse 2018. aastal Facebooki – Cambridge Analytica andmeskandaali käigus, ehkki seotud ettevõtted tegutsevad endiselt.
Ettevõte kuulus osaliselt ameerika riskifondide halduri Robert Merceri perekonnale, kes toetab paljusid poliitiliselt konservatiivseid liikumisi. Firmal olid kontorid Londonis, New Yorgis ja Washingtonis. Tegevjuht Alexander Nix on öelnud, et CA osales 2014. aastal 44 USA poliitilises võitluses. 2015. aastal osutas CA Ted Cruzi presidendikampaania jaoks andmeanalüüsi teenuseid. Aastal 2016 töötas Cambridge Analytica nii Donald Trumpi presidendivalimiste kampaania kui Leave.EU jaoks. Leave.EU oli üks organisatsioone, kes võitles Ühendkuningriigi referendumil Euroopa Liiduga lahkumise poolt). CA roll nendes kampaaniates on olnud vastukaja tekitav ning mõlemas riigis on käimas kriminaaluurimine.  Politoloogid seavad kahtluse alla CA väited nende meetodite tõhususe kohta.
2018. aasta märtsis avaldasid mitmed meediaväljaanded uudiseid Cambridge Analytica äritavadest. The New York Times ja The Observer teatasid, et ettevõte hankis ja kasutas Facebooki kasutajate isikuandmeid teaduri käest, kes oli öelnud Facebookile, et ta kogub seda akadeemilistel eesmärkidel. Vahetult pärast seda avaldati kanalis Channel 4 News videod, kus Nix kiitles prostituutide kasutamisest ja altkäemaksu pakkumises, eesmärgiga diskrediteerida poliitikuid, kelle suhtes ta opositsiooniuuringuid tegi. Ütles väitis ta, et tema ettevõte "korraldas kogu Donald Trumpi digitaalse kampaania". Tulenevalt ajakirjanduses ilmunud materjalidest, otsisid Briti võimud läbi ettevõtte serverid. Facebook keelas Cambridge Analytica reklaamid oma platvormil, öeldes, et neid on petetud. Briti kõrgem kohus andis 23. märtsil 2018 ICO-le korralduse Cambridge Analytica Londoni kontorites läbiotsimiseks.
Kuni 87 miljoni Facebooki kasutaja isikuandmed saadi 270 000 Facebooki kasutaja kaudu, kes kasutasid Facebooki rakendust nimega "See on teie digitaalne elu". Kui kasutajad andsid sellele kolmanda osapoole rakendusele loa oma andmete ligipääsuks, siis 2015. aastal andis see rakendusele ka juurdepääsu kasutaja sõprade võrgu teabele. See tähendas andmeid 87 miljoni kasutaja andmetele juurdepääsu, kellest suurem osa ei olnud andnud Cambridge Analyticale selgesõnaliselt luba oma andmetele juurde pääseda. Rakenduse arendaja rikkus Facebooki teenusetingimusi, andes andmed Cambridge Analyticale.
1. mail 2018 esitas Cambridge Analytica ja tema emaettevõte pankrotiteate ja lõpetas tegevuse. Aleksander Tayler, kes oli Cambridge Analytica endine direktor, määrati 28. märtsil 2018 Emerdata direktoriks. Rebekah Mercer, Jennifer Mercer, Alexander Nix ja Johnson Chun Shun Ko kellel on sidemeid Erik Printsiga, on Emerdatas juhtivatel kohtadel.
Surnud 7. novembril
Siin loetletakse 7. novembril surnud tuntud isikuid.
Cizhou keraamika
pisi Cizhou keraamika on saanud nimetuse samanimeliste ahjude järgi Põhja-Hiina Lõuna-Hebei provintsist.
Glasuuripealse maali tehnikas esemed ilmusid hiljem kui must-valge ja kontrastne Cizhou keraamika. Maaling oli peamiselt kolmevärviline – punane, kollane ja roheline. Kasutatud rauapunane oli uuenduslik ja võimaldas dekoreerida keraamikat elavama ja sügavama punasega. Enamasti joonistati punasega joonise kontuurid, mida osaliselt täideti kollase ja rohelise värviga.14.-15. sajandil kasutati detailides ka türkiisi värvi.
Plokilaid
Plokilaid on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõbajate lähedal asuv 510 m² suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 98 meetrit.
Laiu koordinaadid on.
Laid on liivase pinnamoega.
Laid kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Tom Wopat
pisi|Wopat, [[1979]] Tom Wopat (õieti Thomas Steven Wopat; sündinud 9. septembril 1951 Lodis Wisconsins) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Volli Kalm
pisi|Volli Kalm 2015. aastal [[Tartu Ülikooli nõukogu aruteluseminaril. Paremal Kersti Kaljulaid]]pisi|Volli Kalm 2017. aastal Tartu ülikooli aulas pärast rektoriks tagasivalimist kõnet pidamas pisi|Tartu ülikooli aula enne Volli Kalmu ärasaatmistseremooniat Volli Kalm (10. veebruar 1953 Aluste, Vändra rajoon – 23. detsember 2017 Kääriku) oli eesti geoloog, 1. juulist 2012 kuni surmani Tartu Ülikooli rektor.
Töökäik
Kalm töötas alates 1981. aastast Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geoloogia instituudis (alates 2008. aastast Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna ökoloogia- ja maateaduste instituudis) algul assistendina, 1986–1988 lektorina, 1988–1992 dotsendina ning alates 1992. aastast rakendusgeoloogia professorina.
Aastatel 1998–2003 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor. pisi|Volli Kalmu järelehüüete raamat Tartu ülikooli peahoone fuajees. 2017. aasta detsember 2007. aastal kandideeris ta kahel korral Tartu Ülikooli rektoriks, ent esimesel korral jäi rektor valimata ja teistel valimistel edestas teda Alar Karis. 31. mail 2012 valiti Volli Kalm Tartu Ülikooli rektoriks, valimistel edestas ta Mart Ustavit ja Toivo Maimetsa. 2017. aastal valiti ta teist korda rektoriks, tema poolt hääletas 113 valimiskogu liiget, vastaskandidaat Margit Sutrop sai 97 häält. 2017. aasta 23. detsembril kukkus ta ootamatult pärast suusatreeningut Käärikul kokku ja suri kohapeal. alt=Volli Kalmu haud Tartus, Raadi kalmistul.|pisi|Volli Kalmu haud Tartus, Raadi kalmistul.
Teadustöö
Kalm on avaldanud uurimusi Eesti liustikusette litoloogia ja stratigraafia, savide ja arheoloogilise keraamika mineraloogia ning Baltikumi, Skandinaavia ja Andide jäätumise paleogeograafia alalt.
Bayinnaung
Bayinnaung Kyawhtin Nawrahta (birma keeles ဘုရင့်နောင် ကျော်ထင်နော်ရထာ, tai keeles บุเรงนองกะยอดินนรธา; 16. jaanuar 1516 – 10. oktoober 1581) Birma Toungoo dünastia kuningas aastatel 1550–1581. Oma 31-aastase valitsusaja jooksul ehitas Bayinnaung Kagu-Aasia ajaloo ilmselt suurima impeeriumi. Toungoo Riigi alla kuulusid lisaks tänapäeva Myanmari aladele ka Möng Mao, Lan Na, Lan Xangi, Manipuri ja Ayutthaya riigid.
Kuigi Bayinnaungi mäletatakse peamiselt suurriigi rajamise pärast, oli tema suurim teene Shani Riikide integreerimine Irrawaddy jõe our kuningriikide sekka. Pärast Shani Riikide vallutamist aastatel 1557–1563, vähendas kuningas kohalike valitsejate mõjuvõimu ning muutis Shani erlukorralduse oma riigiga sarnaseks. Sellega lõppes 13. sajandist kestnud Shani rüüsteretkede oht Ülem-Birmale. Bayinnaungi Shani-poliitikat järgisid ka tema troonipärijad, kuni Birma 1885. aastal brittide kätte langes.
Bayinnaung ei olnud igas vallutatud riigis nii karmikäeline. Tema suurriik koosnes vallutatud, iseseisvuse kaotanud kuningriikidest, mille valitsejad olid talle kui tšakravaartinile, mitte Toungoo Riigile ustavad. Näiteks Ava ja Siiam tõusid juba kaks aastat pärast tema surma Toungoo võimu vastu üles. Aastaks 1599 olid kõik vasallid mäslema hakanud ning Toungoo Impeerium kokku kukkunud.
Bayinnaungi peetakse üheks kolmest suurest Birma kuningast (teised kaks on Anawrahta ja Alaungpaya), tema järgi on nimetatud mitmeid Myanmari tähtsaid paiku. Teda hoitakse au sees ka Tais, kus teda hüütakse Kümne Suuna Vallutajaks.
Kroonkärsakas
Kroonkärsakas (Liparus coronatus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Mission (Šveits)
Mission on küla Šveitsis Valais' kantonis Sierre'i distriktis Anniviersi vallas.
Mission asub Anniviersi orus. Enne valdade liitmist kuulus küla ajaloolisse Ayeri valda.
La Mission
La Mission (prantsuse keeles "missioon" või "misjon") tähendab mitmesuguseid asju:
Vecpiebalga mõis
Vecpiebalga mõis, ka Vana-Pebalgi mõis (saksa keeles Schloß Alt-Pebalg) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Vecpiebalga kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Lätis Vecpiebalga piirkonnas Ineši vallas Inešis.
Maailmarahu
Maailmarahu on hüpoteetiline olukord, kus valitseb üleilmne rahu ning lõpetatud on igasugune vaenutegevus ja sõjad.
Sylver
pisi|Sylver (2010) pisi|[[Silvy de Bie ja Wout Van Dessel (2004)]] Sylver on Belgia house- ja trance-muusika ansambel, kuhu kuuluvad vokalist Silvy de Bie, klahvpillimängija ja laulukirjutaja Wout Van Dessel ning kitarrist John Miles juunior. Ansambli produtsent on Regi Penxten, kes on olnud ka laulude kaasautor.
Ansambli asutasid 2000. aastal De Bie ja Van Dessel, kes olid ka kaua aega ainukesed ansambli liikmed. Esimene singel oli samal aastal välja antud "Turn the Tide", mis jõudis Belgia singlite edetabelis esikohale, Saksamaal teisele kohale ja Austrias kolmandale kohale. Singel ilmus aasta hiljem välja antud duo debüütalbumil "Chances", mis pälvis Saksamaal kuldplaadi staatuse. Edetabelitesse jõudsid ka albumi singlid "Forever In Love", "In Your Eyes" ja "Forgiven".
Ansambli teine stuudioalbum "Little Things" ilmus 2003. aastal. Pärast seda on avaldatud veel kolm stuudioalbumit, millest viimane 2009. aastal.
2009. aastal liitus ansambliga inglise kitarrist John Miles juunior, kes oli varem tegutsenud Belgia tantsumuusikaansamblis Milk Inc.
2014. aastal lahkus ansamblist vokalist De Bie, mille järel tekkis ansambli tegevusse paus. De Bie naasis 2016. aastal.
Ristilaid
Ristilaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on.
Võisiku järv
Võisiku järv (ka Võisiku paisjärv) on järv Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Võisiku külas. Veekogu pindala on 6,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1843 m. Järves on üks saar.