cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sloveenia Riviera
Geograafia
Sloveenia Istrias asuv Sloveenia Riviera kuulub riigi Ranniku–Karsti statistilisse piirkonda. Piirkond jääb ajaloolise Sloveenia Rannikumaa aladele. Põhjas piirneb Sloveenia Riviera Itaaliaga ja lõunas Horvaatiaga. Riviera põhjapoolseim punkt on Koperi lahe ääres asuv neem Debeli Rtič. Lõunapoolseim punkt on aga Pirani lahe ääres asuv Sečovlje küla, mis jääb Sečovlje soolaväljade looduspargi lähistele.
Sloveenia Riviera rannikule jääb 14 asulat (sulgudes on toodud itaaliakeelne nimi):
Transport
Sloveenia Riviera rannikul asuvad Koperi, Izola, Pirani, Lucija ja Portoroži sadamad. Koperis asub Divača–Koperi raudtee lõppjaam ja Sečovlje lähedal Horvaatia piiri ääres asub Portoroži lennujaam. Peamine Rivierasse viiv maantee on riiklik tee number 111, mis liitub Koperis Ljubljanasse ja Maribori viiva suurema maanteega A1.
Piret Pormeister
Piret Pormeister (sündinud 16. mail 1985) on eesti suusataja.
Radiant
Radiant on taevasfääri punkt, millest perspektiivnähtuse tõttu näivad väljuvat ühte ja samasse meteoorivoolu kuuluvad (üksteisega rööbiti liikuvad) meteoorid.
Piret Pormeister
Ta on Eestit esindanud 2006. aasta taliolümpiamängud‎el, 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel, 2010.–2011. ja 2011.–2012. aasta maailma karikasarjas murdmaasuusatamises.
Eesti Sulgpalliliit
Eesti Sulgpalliliit (ka Eesti Sulgpalliföderatsioon) on Eesti sulgpalli alaliit.
Liit koordineerib sulgpalliga seotud tegevust Eestis.
Liidu ajalugu ulatub aastasse 1964, kui asutati Eesti NSV Sulgpalliföderatsioon, mis 25. oktoobril 1989 reorganiseeriti Eesti Sulgpalliföderatsiooniks.
Liit kuulub aastast 1992 nii Rahvusvahelisse Sulgpalliföderatsiooni (IBF) kui ka Euroopa Sulgpalli Liitu (EBU).
Aburi tuulepark
Aburi tuulepark on tuulegeneraator, mis asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Aburi külas. See valmis aastal 2014.
Vestase V80 elektrituuliku võimsus on 1,8 MW ja see kuulub OÜ Green Electricule. Torni kõrgus on 105 meetrit ja koos rootoriga 145 meetrit.
Uudisleht
Uudisleht oli aastatel 1927–1940 Tallinnas ilmunud leht, mis kajastas kõmulisi teemasid.
Ajaleht ilmus esimestel aastatel nädalas korra, 1928. aastast kaks korda nädalas, 1931. aastast kolm korda nädalas, 1933. aastast neli korda nädalas, 1933. aasta lõpust viis korda nädalas ja aastal 1940 ilmus iga päev (päevaleht). Toimetus asus Tallinnas, Rataskaevu 9. Väljaandja oli J. Loosalu, toimetuse juhataja T. H. Treufeldt ja vastutav toimetaja A. Peterson. Karikatuure joonistasid Oskar Veldemann ja Jaan Jensen.
Ajalehel oli mitu tasuta kaasannet, näiteks Noorte Uudisleht ja Koduleht.
Maimu Kaarnaväli
Maimu Kaarnaväli (sündinud 16. septembril 1927 Padise vallas Harjumaal) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1947–1953 Tallinna Polütehnilises Instituudis, mille lõpetas arhitektina.
Aastatel 1954–1984 töötas ta projekteerimisinstituudis Tööstusprojekt. Ta on 1969. aastast Eesti Arhitektide Liidu liige.
Harder
Harder on mitme baltisaksa suguvõsa nimi:
Tasujad: Lõppmäng
"Tasujad: Lõppmäng" (originaalis: "Avengers: Endgame") on 2019. aastal valminud superkangelase film, mille tootis Marvel Studios ja mida levitab Walt Disney Studios Motion Pictures. See on Marveli Kinouniversumi 22 film ning otsene järg filmile "Tasujad: Igaviku sõda".
Koilased
Koilased (Tineidae) on sugukond, mis kuulub liblikaliste seltsi.
Koilased on pisiliblikad.
Sugukonda kuulub üle 300 perekonna, kokku rohkem kui 3000 liigiga.
Cesvaine piiskopilinnus
pisi|Sesviina linnusekohale ehitatud [[Cesvaine loss|jahiloss 2013. aasta septembris. Vaade lõunast maantee poolt. Mõisahoone ees asub väike väljak, mille all asuvad pealinnuse vundamendid]] pisi|Vaade lõunast väravaehitise säilinud müürilõigule. Väravaava asus paremal, näha ka aken tulirelvade jaoks. September 2013 Cesvaine piiskopilinnus ehk Sesviina piiskopilinnus (läti Cesvaine, saksa Seßwegen, vene Tšesvin) oli Riia peapiiskopkonna lätlaste aladel asunud teetõkke ja majanduslinnus, mis paikneb Lätis Vidzemes Sesviina piirkonnas (Cesvaines novads), Cesvaine luteri kirikust 500 m kagus Sula (Sūla, Sesse – Bach) jõe käärus ja selle paremkaldal.
Muinasajal kuulus piirkond Tālava maakonna lõunaossa, Autine linnusepiirkonna põhjapiiri lähedale. Vene tsaaririigi lõpuni kehtinud ajaloolise haldusjaotuse järgi asus linnus Liivimaa kubermangu Võnnu kreisi Cesvaine kihelkonnas (Kirchspiel Sesswegen).
Free Nelson Mandela
"Nelson Mandela" (tuntud ka kui "Free Nelson Mandela") on Briti muusiku Jerry Dammersi kirjutatud ja tema enda ska-muusikat esitanud ansambli the Special A.K.A. poolt salvestatud laul. Laul anti singlina välja 1984. aastal protestiks Nelson Mandela vangistamise vastu Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidirežiimi poolt. Laul jõudis Briti singliedetabelis üheksandale kohale ja oli populaarne mitmel pool Aafrikas. 1988. aasta uusväljalase jõudis Briti singliedetabelis 93. kohale. Pärast Nelson Mandela surma sisenes laul 2013. aasta detsembris uuesti Briti singliedetabelisse ja jõudis 96. kohale. Laulu leiab ka the Special A.K.A. 1984. aasta albumilt "In the Studio".
Cesvaine piiskopilinnus
Praegu asetseb linnuse kohal Sesviina mõis-jahiloss. Selle mõisa peamaja aadress on Cesvaines novads, Cesvaine, Pils iela 1, LV-4871.
Free Nelson Mandela
Nelson Mandela 90. sünnipäeval Hyde Parkis peetud austuskontserdil oli solistiks Amy Winehouse. Kui aga tema esitust tähelepanelikult kuulata, siis selgub, et kohati laulab ta "Free Nelson Mandela" asemel hoopiski "Free Blakey, My Fella", mis viitab tema abikaasa Blake Fielder-Civili vangistusele.
2014. aasta jaanuaris, kuus nädalat pärast Mandela surma, alustas Kaplinnas Bellville'i velodroomil selle lauluga oma läbi aegade esimest kontserti Lõuna-Aafrika Vabariigis Bruce Springsteen.
Cesvaine piiskopilinnus
Ajalugu
pisi|Linnuse plaan XVII sajandist. Rootsi Sõjaarhiiv
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1209 on vene leetopissis esmamainitud Sesviina (urbs Zcessowe) nime, kui viimane läks Riia piiskopi valdusse. Varem oli see kuulunud Jersika vürstiriigi võimkonna alla, kuid peapiiskopi vasalliks saades anti valdus Jersika vürstile Vsevolodile (Vissevald) läänina tagasi.
1213 on latgalite puitlinnust mainitud Riia piiskopi Alberti poolt välja antud määruses valduste jagamise kohta Mõõgavendade orduga – "...meile alistus Koknese linnus. Koos nendega – Gerdine, Egeste, Marxne ja Cesvaine –, mis jäävad allapoole Aiviekste jõge ja Väina äärde" ( Cessit autem nobis castrum Kocanois. Gerdine, Egeste, Marxne, Chessowe, cum his, quae infra ea et Eustam fluvium et Dunam continentur.).
XIII sajandil on teateid Sesviina linnusest, kuid siis oli tegemist Sula jõe vasakul kaldal asuva lätlaste puidust muinaslinnusega.
1224 annetas Riia piiskop Albert linnusest saadavad tulud oma rüütlile Konrad von Üxküllile.
1390 on mõnedel andmetel ehitatud algne linnus peapiiskopi Sinteni (Wallenrode) ajal koos ümbruskonna jaoks mõeldud kirikuga. 1417 on ühes vanas ürikus mainitud Sesviina kirikuhärrat.
1399 rajati baltisaksa ajaloolaste andmetel Sesviina piiskopilinnus peapiiskop Johann von Sinteni poolt. ,
1410 on kroonikas kirjeldatud linnuse külje all olnud asulast.
1426 on kirjalikes allikates mainitud linnusepiirkonda.
1432 on ühes dokumendis – Riia "Kämmerai Rechnungis" kirjeldatud suure ümbruskonnaga Sesviina kihelkonda.
1456, am Tage Viti andis peapiiskop Silvester Sesviinas välja üriku, milles tunnustas rüütleid ja vendi Fromhold ja Bartolomäus von Tiesenhauseneid Berzaunest (Bersohn) ja Hans Hermanni poega kiriku rajamise eest Berzaunesse ja andis sellele kihelkonnakiriku staatuse. Sellega eraldati Sesviinast Berzaune kihelkond.
1461 on esmamainitud Silvesteri ajal ürikus piiskopilinnust ennast ja kihelkonda.
Delmas
Delmas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas, Victor Khanye valla halduskeskus.
Heljo Sepp
Heljo Sepp (15. oktoober 1922 Valga – 27. november 2015) oli eesti pianist, muusikapedagoog ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia emeriitprofessor.
Heljo Sepp õppis klaverit esmalt Heino Elleri abikaasa Anna Elleri juures, seejärel Londoni Kuninglikus Muusikaakadeemias, Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Bruno Luki klaveriklassis ja Moskva Riiklikus Konservatooriumis Heinrich Neuhausi juhendamisel. Heljo Sepp õppis ka kompositsiooni Heino Elleri kompositsiooniklassis.
Heljo Sepp esines tihti koos viiuldaja Vladimir Alumäega.
Cesvaine piiskopilinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1478 ja 1481 löödi tagasi Aluliina (Aluksne) poolt lähtunud venelaste rünnakud.
Delmas
Delmas on asutatud 1907. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Delmase elanikest valgeid 55,97%, mustanahalisi aafriklasi 40,19%, värvilisi 1,61%, India või Aasia päritolu inimesi 1,03% ja teisi 1,20%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 56,84% inimesi, suulu keelt 16,22%, ndebele keelt 8,50%, inglise keelt 7,18%, pedi keelt 2,57%, koosa keelt 1,57%, sotho keelt 1,51% ja tsvana keelt 1,13%.
Cesvaine piiskopilinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1486 sai peapiiskop Hildebrandt Sesviina enda valdusse tagasi.
Sesviina Liivi sõjast Põhjasõjani
18. veebruaril 1559 peeti 13 000-mehelise Vene väe (Tatari khaani juhtimisel) ja paarisajamehelise peapiiskopkonna kaitsesalga vahel (eesotsas toomhärra Frerick Folckerszum) Sesviina ja Kulna vahel lahing, milles viimased puruks löödi. Tapeti 110 peapiiskopkonna vasalli ja sõjasulast. Sealt liikusid venelased edasi Sesviina peale, röövisid, põletasid ja tapsid ümbruskonnas, kuid linnust vallutada ei suutnud. Christiani nimeline preester oli seal kiiruga jõudnud ümberkaudse rahva abil kaitset organiseerida. Venelased läksid edasi Vana-Pebalgi suunas. Sama aasta lõpus läks Sesviina Poola-Leedu võimu alla.
Heljo Sepp
Heino Elleri tsükli "Viis pala keelpilliorkestrile" (1953) viimase pala klaveriredaktsiooni pealkirja "Kodumaine viis" autor on Heljo Sepp.
Cesvaine piiskopilinnus
Sesviina Liivi sõjast Põhjasõjani
1560. aasta jaanuari algul ründasid venelased oma uuest tugipunktist Tartust Vana-Liivimaa keskosa – Trikatat, Sesviinat ja Smiltenit. Nõuti Sesviina linnuse alistumist, toodi puud värava juurde ja taheti need lahti põletada. Pärast seda, kui linnusest avati tuli ja lasti 6 venelast surnuks, loobuti rünnakust ja rahulduti ümbruskonna rüüstamisega.
1572 läänistas Poola kuningas Zygmunt II August Sesviina linnusele kuuluvad mõisad – Sesswegeni, Gravendahli, Aiskuje ja Busskowsky koos Sesviina linnakesega vabahärra Johann Taube von Fierile (Tsooru vabahärra – Tsooru vasallilinnuse omanik). Sama Taube oli 1563–1571 Vene tsaaririigi teenistuses ja kuulus ka opritšninasse. 1571, pärast venelaste ebaedu Tallinna piiramisel põgenes poolakate juurde.
Heljo Sepp
Õppejõuna töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis aastast 1952 ning oli Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1962.
Heljo Sepal oli üle poolesaja õpilase, nende hulgas tuntumad Peep Lassmann, Mart Humal, Helju Tauk, Marje Lohuaru, Nina Maiorova jt.
Cesvaine piiskopilinnus
Sesviina Liivi sõjast Põhjasõjani
1577 juunis tuli tsaar Ivan Groznõi 50 000-mehelise Vene väega uuesti Pihkvast endise Riia Peapiiskopkonna kaudu Liivimaale ja vallutas kerge vaevaga maa idaosas hulga linnuseid. Krustpilsist (Kreuzburg) tulles hõivati 18. augustil Laudona (Laudohn) ja jõuti Sesviina alla. Sesviina ei alistunud ja pani kaua vastu. Venelaste kaotused olid suured, kuid 21. augustil linnus langes. Venelased korraldasid veresauna – suur osa aadlikest aeti teibasse ja 1500 linnuses olnud kaitsjat tapeti kohe. . Kättesaadud Taube sugulased poodi üles. Sesviina nimetati ümber Tšistviniks (Чиствин). Linnus ise tõenäoliselt osaliselt purustati. Sesviinast suundusid venelased Berzaune ja Kalsnava peale.
Heljo Sepp
Heljo Sepp oli läbi aegade eesti üks populaarsemaid ja armastatumaid kontsertpianiste, kes on erilise rõhu oma repertuaaris pannud Heino Elleri klaveriloomingu propageerimisele.
Cesvaine piiskopilinnus
Sesviina Liivi sõjast Põhjasõjani
1599 valitses seal vabahärra Taube poeg Wilhelm Friedrich. Tema poeg, Rootsi rittmeister George Johann Taube nimetas end samuti Sesviina ja Fyri vabahärraks. Rootslaste võimu kinnitumisel Liivimaal võeti maavaldus aga jälle riigile tagasi.
Heljo Sepp
Isiklikku
Heljo Sepp oli tuntud eesti muusikapublitsisti ja helilooja Valter Ojakääru abikaasa. Nende poeg oli raadioajakirjanik Jaak Ojakäär.
Tham Luangi koopa päästetööd
Tham Luangi koopa päästetööd olid ajavahemikus 23. juuni kuni 10. juuli 2018 Tai põhjaosas Chiang Rai provintsis läbi viidud päästetööd, mille käigus päästeti Tham Luang Nang Noni koopasse tulvaveelõksu jäänud noorte jalgpallikoondise 12 mängijat ja nende treener. Hukkus 1 päästetöötaja (sukelduja).
Cesvaine piiskopilinnus
Sesviina Liivi sõjast Põhjasõjani
1625 andis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sesviina valdused oma kammerjunkrule krahv Niels Brahele. Reduktsiooniga läksid mõisad jälle kroonule.
1626 vallutasid ja põletasid poolakad osaliselt purustatud linnuse veelkord maha.
1633 Rootsi revisjonikomisjon tunnistas linnuse kindlustused küllaltki vastupidavaks.
1656, oletatavasti Vene-Rootsi sõja käigus purustati linnus põhjalikult ja see jäi lõplikult varemetesse.
1661. aastast on Storno (õieti šveitsi kunstnik Johann Rudolf Schturn) pilt "Meyerbergsi reisikirjeldusest" vaatega loodest (?) Sesviinale, kus on näha kõrge pealinnus ja madalam eeslinnus. Eriti pealinnuse müürid on kõrgemalt tuntavalt kannatada saanud. Värvilised pildid maaliti Saksa keisri Leopold I saatkonna reisi ajal Moskvasse.
Kindlus Põhjasõjast tänapäevani
pisi|Säilinud linnusevaremed 1700 kaebas pastor Neydall, et tuleb viibida pidevas hirmuõhkkonnas oma elu pärast, talupojad aga põgenevat venelaste juurde ja ei taha osaleda lossi kindlustustöödel. Põhjasõja ajal pühiti Sesviina jällegi maapinnalt minema.
pisi|120px|vasakul|Cesvaine vapp 1782 kirjeldas August Wilhelm Hupel oma "Topograafilistes teadetes", et linnus võib olla nime saanud Sesviina (Zehsweine) ojast ja et linnusest on säilinud ulatuslikul maa-alal märkimisväärsed varemed. 1778 leiti kohalike jutu järgi müüris lahtitulnud kivide tagant inimese jäänused. Need oli seina sisse müüritud, juures oli ka särgi(hame) pannal. Vanade traditsioonide kohaselt müüriti linnuse rajamisel selle seina ilmselt kaitseingliks neitsi. Pannal on kujutatud ka praegusel Sesviina vapil.
1894–1896 ehitati vana mõisahoone asemele uus suursugune jahiloss. Ehitusmaterjaliks lammutati vanad linnusevaremed laiali. Ehitus läks maksma 3 miljonit kuldrubla. Kuni lossi valmimiseni elas parun Adolf Gerhard B. E. von Wulff Atsele lossis.
2001–2003 viidi Ieva Ose juhendamisel läbi väikesed arheoloogilised kaevamistööd säilinud linnusemüüride juures.
Ehitus
Sesviina kujutas XVII sajandi plaani põhjal endast kindluskompleksi – lõuna pool rangelt suletud nelinurkne konvendihoone laadne pealinnus, mis põhja pool piirnes avara ja niisama reeglipärase kastellilaadse eeslinnusega. Pealinnuse värav avanes põhja poole eeslinnusesse ja tee viis edasi läbi kastelli edelanurgas asunud peavärava ning siis jõeoru ja pealinnuse läänemüüri vahelt ja üle vallikraavi lõuna pool linnust jooksva Kulna (Gulbene) – Berzaune maanteeni. Kastelli müüride paksus kolmekordsete väravatega poolümara torni juures on 1,5 meetrit.
Algselt pääses pealinnusesse ainult eeslinnuse poolsest küljest, teine plaanil märgitud avaus on sekundaarne, ja raiuti läbi seina alles linnusealalt läbijooksva maantee rajamistööde käigus. Ruumijaotuse suhtes ei saa plaanilt kahjuks mingit selgust. Erandina on vaid märgitud torn peasissekäigu kohale, mis paistab olevat otsekui piiskopliku ehituskunsti tunnus. See torn on paariline Haapsalu linnuse läänekülje keskel asetsevale tornile ja näitab põhimõttelist erinevust ordu väljakujunenud ehitustraditsioonidest. Mitmekordselt suletava väravaga varustatud nelinurkne eeslinnus on ehitatud enam-vähem samaaegselt pealinnusega, pärast seda aga on tulirelvade ajastul nurkades madalate ripptornikestega täiendatud, nagu ühe Storno joonistuse põhjal järeldada võib.
Praegune seisukord
Keskaegse linnuse müüridest on säilinud praeguse jahilossi läänetiiva lääneküljel madalad 1–2-meetrised müürirusud, kus kunagi asus eeslinnuse peavärava torn; ja paarikümne meetri pikkuselt on näha eeslinnuse kastelli läänepoolse kaitsemüüri vundamendijoont. Ülejäänud linnuse alal asetseb praegune mõisahoone ja selle esine plats mõisa lõunaküljel. Enamik konvendihoonelaadsest pealinnusest jääb väljaku alla. Ida poolt piirab linnuseküngast 2 tiiki ja edelaservas on näha allesolevat lõiku lõunapoolsest käsitsikaevatud vallikraavist.
Praegust jahilossi on pärast tulekahju remonditud: hoone külgtiivad ja torn on juba kenasti katusekividega kaetud, keskmine peahooneosa oli aga septembris 2013 veel katuseta.
TUI Airways
pisi|TUI Airwaysi [[Boeing 787 Dreamliner|Boeing 787 lennuk.]] TUI Airways on maailma suurim tšarterlennufirma, mis pakub Ühendkuningriigist ja Iirimaalt regulaarseid ja tšarterlende sihtkohtadesse Euroopas, Aafrikas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Lennufirma teenindas 2016. aastal 10,9 miljonit reisijat, mistõttu on see reisijate arvu poolest Suurbritannia suuruselt kolmas lennufirma pärast EasyJeti ja British Airwaysi.
TUI Airways muutis nime Thomson Airwaysilt TUI Airwaysile 2. oktoobril 2017. Nimi on kooskõlas tütarettevõtetega TUI fly Belgium, TUI fly Deutschland, TUI fly Netherlands ja TUI fly Nordicuga.
Vavoži rajoon
Vavoži rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Piirneb läänes Kirovi oblastiga.
Läbi rajooni voolab Vala jõgi.
Rajoon jaguneb 10 külaasunduseks (сельское поселение) ja neis on kokku 69 asulat.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 58% elanikest udmurdid, 39% venelased ja 1% tatarlased.
Kehra Kunstidekool
Kehra Kunstidekool on huvikool Kehras.
Ajalugu
Kool on asutatud 16. augustil 1962, mil see kandis nime Kehra Laste-Muusikakool. Kooli algatajateks olid lapsevanemad, kelle lapsed olid juba eratundides pillimängu õppimist alustanud. Kool alustas tööd Kehra Keskkooli uues suures majas. Ruumipuudusel kolis kool 1970. aastal aadressil Spordi 3 asuva elumaja keldrisse ja osaliselt tehase klubisse, kus oli mitu klaverit. 1975. aastal koliti Kehra Keskkooli algklasside majja, kus muusikakooli käsutuses oli ainult 3 ruumi. 1989. aastal alustati koolis kunstiõpetust. 1990. aastal sai kool oma kahekorruselise maja aadressil Kose mnt 22, mis remonditi Kehra linnavalitsuse toetusel, õpetajate ja lastevanemate abiga. 1991. aastal nimetati kool Kehra Kunstidekooliks.
Valgevene 2022. aasta taliolümpiamängudel
Valgevene osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 29 sportlasega, kes võistlesid 6 spordialal.
Hõbemedali võitsid laskesuusataja Anton Smolski ja vigursuusataja Hanna Huskova.
Hans Benjamin Einberg
Hans Benjamin Einberg ((ka Einbek), 26. mai 1892 Tallinn – 22. september 1955 Stockholm) oli eesti insener.
Haridus
Lõpetas Tallinna Linna I Reaalkooli 1909 ja Riia Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1916 (cum laude).
Teenistuskäik
Pärast Reaalkooli lõpetamist oli ta praktikant F. Wiegandi masinavabriku töökojas (Masinatehase "Ilmarine" eelkäija); töötas Vene-Balti Laevaehitus- ja Mehaanikatehase Konstrueerimisbüroos allveelaevade projekteerimise alal 1916–1918, Peetri Laevatehases 1918–1923; Krulli masinatehases insener-konstruktorina 1923–1924; Veeteede Valitsuse laevade inspektorina 1926–1937.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Oli masinaehituse insener-konstruktorite koolitamise rajaja Eestis; Mereasjade Peavalitsuse, Veeteede Valitsuse ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ekspert laevade vigastuste hindamise ja remondi alal 1926–1940; Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940. Avaldanud raamatuid ja artikleid puidu- ning metallide tehnoloogia alal.
Kehtna Kunstide Kool
Kehtna Kunstide Kool on huvikool Kehtnas.
Kool asutati 1991. aastal Kehtna valla huvikoolina. Koolimajaks sai 1964. aastal ehitatud vana lasteaiamaja, mida on jagatud Kehtna Klubi ja kauplusega. Kooli ruumides tegutsevad Kehtna valla lastekoor Kraaks (asutatud 2004. aastal, dirigendid Ea Hark ja Iea Karjane), Kehtna poistekoor (asutatud 2016. aastal, dirigendid Ea Hark ja lea Karjane), pärimusansambel (asutatud 2012. aastal, juhendaja Kätlin Lang), Kehtna Kunstide Kooli bänd (juhendajad Ea ja Helmut Hark).
Mandžuuria kriis
pisi|Jaapani sõdurid sisenevad [[Shenyangi]] Mandžuuria kriis (1931–1932), tuntud ka kui Mukdeni intsident, oli Jaapani sõjaväelaste lavastatud sündmus. Intsidendi ettekäändel tungis Jaapan Mandžuuriasse. Kriisi tulemusel langes Mandžuuria Jaapani kontrolli alla ja Jaapan lahkus Rahvasteliidust.
18. septembril 1931 lõhkas leitnant Kawamoto Suemori väikse koguse dünamiiti Jaapanile kuulunud Lõuna-Mandžuuria raudtee juures Mukdeni lähedal (tänapäeval Shenyang). Kuigi plahvatus oli nõrk ja kahjustused väiksed (rong läbis selle raudteelõigu loetud minutite pärast), süüdistas Jaapani armee juhtumis Hiina dissidente ning tungis piirkonda sisse, mis viis Mandžuuria okupeerimiseni ja Jaapani marionettriigi Mandžukuo loomiseni kuus kuud hiljem. Selline võte jõudis varsti maailma avalikkuse ette ning Jaapan sattus diplomaatilisse isolatsiooni ning lahkus Rahvasteliidust.
Harald Malmgren
Harald Valdemar Malmgren (4. mai 1904 Avesta – 15. veebruar 1957 Uppsala) oli rootsi maletaja, kirimale suurmeister (1953).
Malmgren mängis põhiliselt kirimalet. 1930. aastatel osales ta Euroopa kirimaleturniiridel (muu hulgas mängis mitu partiid Paul Keresega).
Ta pääses mängima kirimale esimeste maailmameistrivõistluste finaalturniirile (1950–1953), kus võitis hõbemedali (jäi maailmameistriks tulnud Cecil Purdyst maha vaid pool punkti).
Aerutajate eine
Teos oli pandud välja 1882. aastal toimunud impressionistide VII näitusel, kus kolm kriitikut hindas seda väljapaneku parimaks.
Autor on kujutanud teosel oma sõpru ja tuttavaid.
Vasakpoolses ääres koeraga (ahvpinšer) suhtlev daam on kunstniku tulevane abikaasa ja kolme poja ema, Aline Charigot.
Tüüp 75
Tüüp 75 (75式自走155mmりゅう弾砲, 75-shiki jisō 155mm ryūdanhō) on 155 mm Jaapani liikurhaubits, mida kasutavad Jaapani Omakaitsejõudude maaväed. Relvasüsteem võeti kasutusele 1975. aasta oktoobris. Kokku toodeti 201 sellist liikurhaubitsat ning neid on kasutatud ainult Jaapanis. Praegu vahetatakse seda tüüpi liikurhaubitsaid välja uuemate, tüübi 99 vastu.
Ajalugu
Liikursuurtükkide tüüp 75 väljatöötamine algas 1969. aastal. Aastatel 1971–1972 konstrueeriti kaks prototüüpi, mis erinesid ainult haubitsa laadimissüsteemi poolest. Kere konstrueeris Mitsubishi rasketööstusettevõte (Mitsubishi Heavy Industries, Ltd), torni ja 155 mm haubitsa aga Nihon Seiko Jyo ja Jaapani terasetööstus. Prototüüpe katsetati aastatel 1973–1974 ning liikurhaubits standardiseeriti 1975. aasta oktoobris tüübina 75.
Esimesed 20 masinat valmisid 1978. aastaks ja tootmine lõpetati 1988. aastal pärast 201 masina valmistamist. Tüüpi 75 ei ole eksporditud. Tüübiga 75 samal ajal võeti kasutusele väike kogus väiksema kaliibriga liikurhaubitsaid tüüp 74 ja need olid paralleelselt kasutusel aastatel 1975–2000. Tüüp 75 on hakatud välja vahetama uuema ja võimsama tüübi 99 vastu, kuid et tüüp 99 tootmine kulgeb aeglaselt, kõigest 6–7 masinat aastas, siis võib arvata, et tüüp 75 jääb kasutusele veel küllaltki pikaks ajaks.
Aastal 2010 oli ÜRO-le edastatud andmetel kasutusel veel 46 liikurhaubitsat tüübiga 75.
Kirjeldus
Tüübi 75 kere on valmistatud alumiiniumist, see pakub kaitset käsitulirelvade ja mürsukildude eest. Varustuse hulka kuuluvad ka massihävituselvade vastase kaitse süsteem, tulekustutussüsteem ja öövaatlusseadmed. Liikurhaubitsa torn on suletud konstruktsiooniga.
Meeskond
Meeskonnas on kuus liiget: juht, radist, sihtur, komandör ja kaks laadijat. Juht istub ees paremal ja võib masinasse siseneda kas juhi istme kohal asuva luugi kaudu või läbi torni sektsiooni. Juhil on kolm periskoopi, millest keskmise saab asendada passiivse öövaatlusseadmega. Komandör istub koos sihturiga tornis paremal pool ja tema pea kohal asub üks luuk koos ühe periskoobiga ette vaatamiseks. Laadurid istuvad vasakul ja ühel neist on luuk pea kohal. Lisaks on kaks suurt luuki masina tagaosas ja kaks väiksemat kummalgi torni küljel.
Relvastus
pisi|Tüüp 75 Tüübi 75 pearelvaks on 155 mm ja 30 kaliibri pikkune haubits. Haubitsal on suudmepidur ja gaasiejektor ning esiküljel asub tugi relvaraua jaoks. Relva maksimaalne tõstenurk on 65 kraadi ja maksimaalne langetusnurk −5 kraadi. Torn on 360 kraadi pööratav. Relva ja torni liigutamine käib hüdraulilise mehhanismi abil, kuid varuvariandina saab seda teha ka käsitsi. Iga lasu järel liigub kahur laadimiseks +6 kraadise nurga alla ja naaseb pärast laadimist laskeasendisse.
Torni tagaosas asuvad kaks trumlit, kummaski 9 mürsku, kaheosaline lahtikäiv renn ja hüdrauliline ramm kahuri laadimiseks. Trumleid pööratakse elektrimootoritega või käsitsi. Mürske trumlitesse laetakse käsitsi kas torni seest või läbi kahe ümmarguse luugi torni tagant. Lisaks trumlites olevale 18 mürsule on torni sees veel 10 mürsku, 28 laengut ja 56 sütikut.
Kahuri laskekiirus on 18 lasku 3 minuti jooksul ehk 6 lasku minutis. Maksimaalne laskekaugus on tavalaskemoonaga 19 kilomeetrit ja 24 kilomeetrit erilaskemoonaga.
Laaduri luugi ees asub masina katusel ka väikese kilbiga varustatud 12,7 mm kuulipilduja M2 Browning õhutõrjeks.
Mootor ja veermik
Tüübil 75 on mitmed veermiku osad samad mis tankil tüübiga 74. Liikurhaubitsal on kuus maanteeratast ja väändvedrustus. Vedav ratas asub ees. Viiendal ja kuuendal maanteerattal on hüdraulilised amordid. Juhi kõrval vasakul paikneb 450-hobujõuline Mitsubishi diiselmootor 6 ZF.
Klaudia Maldutis
Klaudia Maldutis (1938–1940 Sutt‑Maldutis, aastast 1942 Maldutis Kõks, aastast 1947 Maldutis de Kõks; 14. august 1910 Tallinn – 5. aprill 1995 Tallinn) oli eesti balletitantsija.
Klaudia Maldutis õppis Tallinna 11. algkoolis ja alates 1926. aastast Rahel Olbrei Estonia teatri õpperühmas tantsimist. 1940. aastatel täiendas ta ennast Riia ooperi- ja balletiteatris.
Ta oli aastatel 1926–1944 Estonia teatri balletisolist. 1944. aastal põgenes ta Rootsi, sealt siirdus Itaaliasse ja 1947. aastal Argentinasse. Aastatel 1967–1994 elas ta Buenos Aireses ja 1994. aasta oktoobrist taas Tallinnas. Kuni 1967. aastani esines ta koos abikaasa Kaljo Kõksiga paljudes Argentina linnades.
Isiklikku
Klaudia Maldutise isa oli leedulane, Eesti sõjaväeorkestrant.
Aastatel 1938–1940 oli ta abielus Hugo Sutiga ja aastast 1942 Kaljo Kõksiga.
Mälestuse jääduvustamine
2006. aastal asutati Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Estonia Seltsi allfond, mille eesmärk on toetada noori artiste. Fond toetab Klaudia Maldutise stipendiumiga Rahvusooper Estonia baleriine, Tiit Kuusiku stipendiumiga Rahvusooper Estonia noori lauljaid, Naan Põllu stipendiumiga Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia laulueriala üliõpilasi eesti heliloojate vokaalteoste esitamise eest ja alates 2018. aastast Helmi Puuri stipendiumiga Tallinna Balletikooli andekaid õpilasi.
Šešuoliai
left|pisi|Šešuoliai kirik Šešuoliai on alev Leedus Ukmergė rajoonis Šešuoliai vallas. Alev asub Šešuoliai järve ääres.
Ajalugu
Šešuoliai nime kasutati esimest korda 1334. aastal, küla ennast on esmamainitud 1398. aastal. Samal aastal rajas Vytautas Šešuoliai mõisa, kuigi mõisakompleks ise asub tänapäevase haldusjaotuse järgi Dvarniniai külas. Aastani 1375 kasutati saksa kroonikates nimekuju Sessolen, aastal 1478 aga Scheszule.
Sealne asula kuulus kohalikele piiskoppidele. Aastal 1567 hakati Šesuoliaisse kirikut ehitama, ühtlasi sai see aleviks. Nende ettevõtmiste eestseisja oli piiskop Valerijonas Protasevičius. Kirik valmis aastal 1572.
Alev põles aastal 1656. XVII sajandi keskpaiga poola kroonikates oli asula nimekuju Szeszuli. Aastal 1837 põles maha sealne mõisakompleks ja peahoonet enam üles ei ehitatud. Tsaariajal kandis alev venekeelset nimekuju Шешоли.
Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed kõik alevis elanud juudid.
Curtis Lazar
Curtis Lazar (sündinud 2. veebruaril 1995 Salmon Armis, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New Jersey Devils ründajana (keskründaja või parem ääreründaja).
2013. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i draft'is 17. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Senatorsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta hooajal 2014–15. Esimese värava lõi ta liigas 15. detsembril 2014 mängus Buffalo Sabresi vastu. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja kuus väravat ja üheksa väravasöötu. Hooajal 2015–16 jäi tema arvele 6+14. Hooajal 2016–17 suutis ta 33 mänguga koguda vaid ühe väravasöödu.
2017. aasta märtsis kaubeldi Lazar Calgary Flamesile. Hooaja 2016–17 lõpus lõi Lazar Flamesi meeskonnas nelja mänguga ühe värava ja andis kaks väravasöötu. 2017. aasta juulis sõlmis ta Flamesiga uue kaheaastase lepingu. Hooajal 2017–18 tegi Lazar NHL-is 2+10. Suurem osa hooajast 2018–19 mängis ta American Hockey League'is Flamesi noorteklubis Stockton Heat, saades sel hooajal NHL-is väljakule vaid ühes mängus. 2019. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Buffalo Sabresiga. 2021. aasta aprillis kaubeldi ta koos Taylor Halliga Boston Bruinsile.
2015. aastal tuli Lazar Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Lazar oli sel turniiril koondise kapten.
Lembit Liiva
Lembit Liiva (4. september 1929 Virumaa – 11. november 2017) oli eesti jurist.
Freeport (Bahama)
Linna juures asub Grand Bahama rahvusvaheline lennujaam.
Lembit Liiva
1954. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
1954. aastast oli ta Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi liige. Töötas advokaadina Paide õigusnõuandlas ja Tapa õigusnõuandlas.
Denislane
pisi|Varaste inimeste levik ja evolutsioon pisi|[[Denissovi koobas]] Denislane ehk Denissi inimene (ladina keeles Homo sapiens denisovan) on inimese väljasurnud liik või alamliik.
Lembit Liiva
1970. aastatel töötas ta Tallinna I Õigusnõuandla advokaadina, hiljem sama õigusnõuandla juhatajana. Aastatel 1969–1972 oli ta Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi presiidiumi liige ja aseesimees, 1972–1990 presiidiumi esimees.
Denislane
Denissi inimeste olemasolu kirjeldati esmakordselt 2010. aastal avaldatud teadusartiklis, kui Lõuna-Siberist Altai mäestiku piirkonnast Denissovi koopast leitud sõrmeluude DNA analüüs näitas nende erinemist nüüdisinimestest ja neandertallastest. 2012. aastal avaldati ka täpne DNA profiil.
Lembit Liiva
1991. aastal jäi ta advokatuurist pensionile.
Denislane
2019. aastal anti teada, et Tiibetist Baishija karstikoopast leitud poolik lõualuu kuulus samuti denissi inimesele. See lõualuu arvatakse olevat vähemalt 160 000 aastat vana. Kuigi kohalik munk leidis selle 1980. aastal ja andis selle edasi Lanzhou Ülikoolile, jõudis see teadlaste huviorbiiti alles 2010. aastatel.
Tiibetist leitud lõualuu annab vihjeid tulevasteks avastusteks. Näiteks sarnaneb lõualuu Penghu saarte ja Taiwani vahelt leitud Penghu 1 nime kandvale lõualuu fragmendile. Samuti peetakse võimalikuks, et kuna Baishija karstikoobas asub 3280 meetri kõrgusel merepinnast, siis võivad Kõrgõzstanis umbes 2000 meetri kõrgusel asuvast Sel’unguri koopast pärit leiud, mis arvati varem kuuluvat neandertallastele, kuuluda hoopis denissi inimestele.
Denislased eraldusid neandertallastest vähemalt 400 000 aastat tagasi. Kui neandertallased levisid Euroopas ja Aasia lääneosas, siis denissi inimesed eelkõige Aasias.
On tuvastatud, et neilt pärineb ligi 5% kaasaegsete Ida-Indoneesia, Paapua ja Austraalia põliselanikele iseloomulikest geenialleelidest.
Meistriliiga (saalihoki)
pisi Meistriliiga Eesti klubisaalihoki kõrgeim liiga, mis kannab aastast 2019 nime PAF Saalihoki liiga.
Aastast 1995 korraldab liigamänge Eesti Saalihoki Liit. Meistriliiga mänge peetakse aastast 1995.
Luhatirts
Luhatirts (Stethophyma grossum) sihktiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukas on Eestis tavaline.
Valtsimine
pisi|Visualiseeritud valtsimine
Valtsimine on metalli plastne deformeerimine pöörlevate metallrullide ehk valtside vahel, mille tulemusena väheneb töödeldava tooriku ristlõike pindala ja suureneb pikkus. Selle protsessi tulemusena võib muutuda ka töödeldava tooriku ristlõike kuju.
Mario Napolitano
Mario Napolitano (10. veebruar 1910 Acquaviva delle Fonti – 31. oktoober 1995 Firenze) oli itaalia maletaja, kirimale suurmeister (1953).
Napolitano kuulus Itaalia malekoondisse. Ta mängis kahel maleolümpial (1935, 1937). 1942. aastal osales ta Münchenis toimunud Euroopa meistrivõistluste põhiturniiril (12 osavõtjat), kus sai eelviimase koha.
Kirimales pääses Napolitano kolmel korral mängima maailmameistrivõistluste finaalturniirile: 1. MM-il (1950–1953) võitis ta pronksmedali (jäi maailmameistriks tulnud Cecil Purdyst maha vaid pool punkti), 2. MM-il (1956–1959) jagas 7.–9. kohta ja 3. MM-il (1959–1962) jagas 4.–6. kohta.
Pärast medalivõitu esimesel MM-il sai Napolitano ICCF-lt 1953. aastal kirimale suurmeistri nimetuse.
Jaak Jakobson
Jaak Jakobson (sündis 1867) oli Eesti tööline ja kommunist.
Jakobson oli Balti Puuvillavabriku tööline, kes pääses Töörahva Ühise Väerinna esindajana Arnold Sommerlingi asemel I Riigikokku 29. märtsil 1922. Tegelikult ta aga Riigikogu töös ei osalenud, kuna Riigikogusse kutsumisel selgus, et ta oli vahepeal kodakondsust vahetanud ning juba 6. detsembril 1921 Nõukogude Venemaale elama asunud. 7. aprillil 1922 sai tema asemel Riigikokku Adolf Leevald.
Köisraudtee
pisi|Köisraudtee Kiievist 2013. aastal pisi|Köisraudtee Inglismaal Hastingsis Köisraudtee ehk funikulöör ehk funikulaarraudtee on raudteega transpordiseade, millel toimub vagunite liigutamine tõmbetrossi abil. Köisraudtee rööpad asetsevad maapinnal või estakaadil.
Köisraudteed leidsid kasutust järsemate nõlvadega mägistel aladel. Väikse hõõrdetakistuse tõttu ei suuda raudteeveerem ilma abivahendita mööda suure kaldega raudteed üles sõita.
Esimene köisraudtee Reiszug avati Austrias 1504. aastal ja see töötab siiani. Reiszugi tõstemehhanism töötas algul lihaste jõul, alates 1800. aastatest elektri abil.
Algselt olid köisraudteed rajatud kauba, söe, pinnase ja puidu transportimiseks järsematelt mäekülgedelt alla. Hiljem hakati funikulööre kasutama ka inimeste vedamiseks. Köisraudtee tõstemehhanisme on ajaloo jooksul käitanud nii inimesed kui ka loomad, hiljem elektrimootor, aurumootor ja sisepõlemismootor.
Lihula piiskop
Lihula ehk Eestimaa piiskop oli Lihula piiskopkonna pea.
Andrei Novikov
pisi|Andrei Novikov 2. oktoobril 2013 esinemas [[Harjumäe kõlakoda|Harjumäe kõlakojas]] Andrei Novikov (sündinud 27. märtsil 1982 Tallinnas) on Eesti poliitik, alates 9. novembrist 2017 kuni 1. augustini 2022 Tallinna abilinnapea.
2000. aastal lõpetas ta Tallinna Prantsuse Lütseumi, 2004 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise alal, 2005 Sisekaitseakadeemia halduskorralduse erialal ja 2013 sai ta Tallinna Tehnikaülikoolist magistrikraadi ärirahanduse ja arvestuse erialal.
9. jaanuaril 2001 astus Novikov Eesti Keskerakonda. 29. juulil 2022 teatas, et astub erakonnast välja.
2015–2017 oli Novikov XIII Riigikogu liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1 ja sai 1096 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta pääses Riigikokku pärast seda, kui Tallinna abilinnapea Mihhail Kõlvart oma mandaadist loobus. Ta on Riigikogu majanduskomisjoni liige. Novikov oli Keskerakonna venekeelsetest Riigikogu saadikutest ainus, kes hääletas 2016. aastal avalduse "75 aastat juuniküüditamisest" vastuvõtmise poolt.
29. juulil 2022 valiti Novikov Tallinna Linnatranspordi ASi juhatuse liikmeks.
Sokrátis Papastathópoulos
Sokrátis Papastathópoulos (kreeka keeles Σωκράτης Παπασταθόπουλος; sündinud 9. juunil 1988 Kalamátas) on Kreeka jalgpallur, kaitsja. Alates 2021. aastast mängib ta Kreeka kõrgliiga klubis PAE Olympiakós.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas veel Itaalia kõrgliiga klubides Genoa ja Milan, Saksamaa kõrgliiga klubides Bremeni Werder ja Dortmundi Borussia ning Inglismaa kõrgliiga klubis Arsenal.
Koondisekarjäär
2007. aasta U-19 Euroopa meistrivõistlustel võitis Papastathópoulos Kreeka noortekoondisega hõbemedali ja ta oli koondise kapten.
Debüüdi Kreeka rahvuskoondises tegi Papastathópoulos 5. veebruaril 2008 sõprusmängus Tšehhi vastu.
Esimese värava lõi ta Kreeka rahvuskoondises 2014. aasta maailmameistrivõistluste veernadfinaalmängus 29. juunil Costa Rica vastu.
Teise ja seni viimase värava lõi ta rahvuskoondises 13. juunil 2015 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu.
Ta on kuulunud Kreeka koondisse lisaks 2014. aasta maailmameistrivõistlustele veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Dioolid
Dioolid on orgaanilised ühendid, mille molekulis sisaldub kaks hüdroksüülrühma (-OH). Neid nimetatakse ka dialkoholideks.
Dioolide tuntuim esindaja on etüleenglükool ehk 1,2-etaandiool (HOCH2CH2OH). Lihtsamad dioolid, milles OH-rühmad on eraldatud mitme metüleenrühmaga (-CH2-) on toodud kõrvaloleval joonisel. Tsüklilised dioolid saavad esineda cis- või trans-isomeerina.
Karbonüülühendite hüdratatsioonil moodustuvad geminaalsed dioolid, milles OH-rühmad on seotud ühe ja sellesama süsiniku aatomiga. Näiteks formaldehüüd (HCH2O) on vees tasakaalus metaandiooliga (HOCH2OH).
1,2-dioolides (need on vicinal-dioolid ehk glükoolid) asetsevad OH-rühmad naaberaatomite juures nagu etüleenglükoolis ja propüleenglükoolis (HOCH2CH(OH)CH3).
Kui diooli molekulis on OH-rühmad teineteisest küllalt kaugel, siis need saavad reageerida sõltumatult nii nagu alkoholide OH-rühmad. 1,4-, 1,5- jt dioolid happeliste katalüsaatorite juuresolekul annavad tsüklilise eetri.
Märkus. Mitte segi ajada tioolidega.
Silindermadulased
Silindermadulased (Cylindrophiidae) (alamselts maolised, infraselts Alethinophidia) on madude sugukond.
Klassifikatsioon
2008. aastal klassifitseerisid Vidal ja Hedges sugukonna molekulaarbioloogiliste uuringute ja fülogeneetilise süstemaatika alusel Uropeltoidea ülemsugukonda.
Nüüdisajal liigitatakse silindermadulaste sugukonda roomajate andmebaasis üksainus maoperekond :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cylindrophiidae seisuga 17.07.2014.
Dauphiné Eel-Alpid
thumb|[[Grande Tête de l'Obiou]]
thumb|Dauphiné Eel-Alpid (lõik nr. 6) Lääne-Alpides
Dauphiné Eel-Alpid (prantsuse: Préalpes du Dauphiné) on mäestik Alpide edelaosas. Mäed asuvad Rhône-Alpesis ja marginaalselt Provence-Alpes-Côte d'Azuris (Kagu-Prantsusmaal). Dauphiné Eel-Alpid on Prantsuse Eel-Alpide keskne lõik.
Etümoloogia
Dauphiné ([dofine]) on ajalooline piirkond, mille territoorium vastab laias laastus tänapäevastele Isère'i, Drôme'i ja Hautes-Alpesi departemangudele.
Piirid
Dauphiné Eel-Alpide piirideks on:
Alljaotused
Dauphiné Eel-Alpid on jagatud viieks Alpide alamlõiguks:
Tähtsamad tipud
thumb|Grand Veymont talvel
Mõned tähtsamad tipud mäestikus
Tähtsamad kurud
thumb|Col Bayard
Mõned tähtsamad kurud mäestikus
Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee
III Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee oli 1919. aastal moodustatud kommunistliku suunitlusega parteide liidu III Kommunistliku Internatsionaali juhtorgan.
Tallinn Open (täpsustus)
Tallinn Open on mitme spordivõistluse nimi või nimeosa:
Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee
KITK Täitevkomitee büroo
2.– 6. märtsini 1919 Moskvas toimunud I Kommunistliku Internatsionaali asutamiskongressil määratleti erinevate maailma kommunistlike parteide esindajate poolt organisatsiooni üldpõhimõtted, kuid ei valitud juhtorganeid ning juhtorgani ülesandeid täitis kuni II Kommunistliku Internatsionaali kongressini VK(b)P poolt Täitevkomitee Büroo, kuhu kuulusid:
Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir
Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir (sündinud 30. novembril 1990 Reykjavíkis) on Islandi poliitik.
Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee
KITK Täitevkomitee Väike büroo
III KI Täitevkomitee igapäevatöö teostamiseks moodustati VK(b)P KK otsusega 18. juulil 1919 eraldas III KI TK koosseisust KI Täitevkomitee Väikese Büroo, kuhu kuulusid: Jānis Bērziņš-Ziemelis, Endre Rudnyánszky, Gustav Klinger ja Nikolai Buhharin, (VK(b)P esindajana.
Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir
Ta lõpetas Islandi Ülikooli bakalaureusekraadiga õigusteaduse alal 2015. aastal. Magistrikraadi õigusteaduse alal omandas ta samas ülikoolis 2017. aastal. Aastatel 2011–2013 töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Morgunblaðið. Aastatel 2014–2015 oli ta politseiametnik Suðurlandi piirkonnas. Ta oli Noortevolikogu aseesimees aastatel 2014–2016. 2016. aastal töötas advokaadibüroos Juris. Aastatel 2015–2019 oli ta Iseseisvuspartei sekretär. Alates 2016. aastast on ta Alþingi liige. 2017–2019 oli ta Alþingi väliskomisjoni esimees.
Alates 6. septembrist 2019 kuni 28. novembrini 2021 oli Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir Islandi justiitsminister.
Alates 28. novembrist 2021 on ta Islandi teaduse, tööstuse ja innovatsiooni minister.
Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee
KITK Täitevkomitee, 1920
7. augustil 1920 kinnitati III KI II kongressil KI Täitevkomitee koosseis:
KITK Täitevkomitee Väike büroo, 1920
II kongressil kinnitati ka uus KITK Väikese büroo koosseis: esimees – Grigori Zinovjev, Nikolai Buhharin, Endre Rudnyánszky, M. Kobetski, Ernst Meyer. 14. jaanuaril 1921 valiti KITK VB koosseisu ka Béla Kun ja Alfred Rosmer. 5. aprillist 1921 loeti KITK liikmeks nõuandva häälega ka A. Lozovski (Solomon Dridzo) ja G. Tsõplerovitš, kui Rahvusvahelise Ametiühingute Liidu esindajad ning kaasati ka Karl Radek ja Fritz Heckert.
KITK Täitevkomitee, 1921
14. juulil1921 kinnitati III KI III kongressil KI Täitevkomitee koosseis:
KITK Täitevkomitee väike büroo / presiidium, 1921
26. augustil 1921 nimetati väikese büroo otsusega büroo ümber Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee presiidiumiks, 14. septembril kinnitas KITK nimetuse muutmise otsuse.
Kasahstan 2022. aasta taliolümpiamängudel
Kasahstan osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 34 sportlasega, kes võistlesid 8 spordialal.
Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee
KITK Täitevkomitee, 1922
21. veebruarist 4. märtsini 1922 toimunud III KI Täitevkomitee laiendatud koosseisu I pleenumi järel kuulusid KITKi:
KITK Täitevkomitee presiidium, 1922
21. veebruarist 4. märtsini 1922 toimunud KI Täitevkomitee laiendatud koosseisu I pleenumil valitud KI TK presiidiumi koosseis: Grigori Zinovjev (Kominterni esimees); Karl Radek, Nikolai Buhharin (Venemaa); Heinrich Brandler (Saksamaa); Boris Souvarine ja Louis Sellier (Prantsusmaa); Umberto Elia Terracini (Itaalia); Karl Kreibich (Tšehhoslovakkia); J. Carr (Ameerika Ühendriigid). Asetäitjad: Maksymilian Henryk Horwitz Henryk Walecki, Otto Ville Kuusinen.
13. juunil 1922 toimunud KI Täitevkomitee istungil viidi läbi KI TK presiidiumi koosseisu muudatused: Grigori Zinovjev (Kominterni esimees); Karl Radek, Nikolai Buhharin (Venemaa); Heinrich Brandler (Saksamaa); Boris Souvarine ja Lucy Leiciague (Prantsusmaa); Antonio Gramsci; Bohumír Šmeral, Bohumil Jílek, Aleksandar Jordanov. Asetäitjad: James Patrick Cannon, Otto Ville Kuusinen.
5. novembrist 5. detsembrini 1922 toimunud III KI IV kongressil valitud KI TKp presiidiumi koosseis (12): Grigori Zinovjev (Kominterni esimees), Nikolai Buhharin (Venemaa), Gennari Egidio (Itaalia), Sen Katayama (Jaapan), Vasil Kolarov (Bulgaaria), Otto Ville Kuusinen (Soome), Arthur MacManus (Suurbritannia), Karl Radek (Venemaa), Lazar Šatskin (Noorsoo KI), Bohumil Smeral (Tšehhoslovakkia), Boris Souvarine (Prantsusmaa), Clara Zetkin (Saksamaa).
KITK Täitevkomitee presiidium, 1935
III KI VII kongressil valitud KI TK presiidiumi koosseis: Marcel Cachin (Prantsusmaa), Georgi Dimitrov, Palmiro Togliatti varjunimi Ercoli (Itaalia), Wilhelm Florin (Saksamaa), William Foster (Ameerika Ühendriigid), Klement Gottwald (Tšehhoslovakkia), Vasil Kolarov (Bulgaaria), Johann Koplenig (Austria), Otto Ville Kuusinen (Soome), Julian Leszczyńsky Lenski (Poola), Dmitri Manuilsky, André Marty (Prantsusmaa), Meer Trilliser Moskvin, M.A. (Venemaa), Susuku Okano (Jaapan), Wilhelm Pieck (Saksamaa), Harry Pollitt (Ameerika), Jossif Stalin (Venemaa), Maurice Thorez (Prantsusmaa), Wang Ming (Hiina); liikmekandidaadid: Bronislaw Bortnowski Bronkowski (Poola), Earl Browder (Ameerika), Willie Gallacher (Suurbritannia), Ruggero Grieco Garlandi (Itaalia), Fritz Heckert (Saksamaa), Max Köhler (Saksamaa), Kang Sheng Kon Sin, Sven Linderot (Rootsi), Solomon Dridzo A. Lozovsky (Noorsoo KI), Mihály Farkas Michal (Ungari), Raymond Guyot Raymond (Prantsusmaa), Arvo Tuominen (Soome).
Täitevkomitee Asjadevalitsus
TK asjadevalitsejaks ja varade haldajaks määrati 26. märtsil 1919 Vene SNFV Volgasakslaste ANSV esindaja VK(b)P KK juures Gustav Klingeri; 3. juulil 1920 määrati asjadevalitseja asetäitjaks Janis Straujanis.
Täitevkomitee Petrogradi osakond
Lisaks Moskvas asuvale TK sekretariaadile moodustati TK esimehe Grigori Zinovjevi, kes oli ka Petrogradi Nõukogu esimees ja asus Petrogradis, TK Petrogradi osakond, mis tegutses esimehe haldusaparaadina.
Täitevkomitee Saksa Austria büroo
KITK Saksa Austria büroo moodustati kohe pärast KI I kongressi. Büroo ülesanne oli kommunistliku liikumise juhendamine pärast Austria-Ungari riigi lagunemist moodustunud saksakeelsete maade liitumisel moodustunud Saksa Austria Vabariigis. Büroo juhina tegutses Szántó Béla, kes juhendas ka sidepidamist Tšehhoslovakkia, Austria, Ungari, Rumeenia, Jugoslaavia, Albaania, Kreeka, Bulgaaria ja Türgi Euroopa osa kommunistide ja KI Täitevkomitee vahel, organiseeris nende riikide kommunistlikkele parteidele abi informatsiooni- ja propagandategevuses; läbi Austria büroo teostati ka nend riikide rahalist doteerimist KITK poolt.