cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aeg
Füüsika
Relativistlikus füüsikas defineeritakse aeg kui sündmustevaheline kaugus piki aegruumimuutkonna neljandat telge. Sündmustevaheline kaugus sõltub sündmuste vaatlejate suhtelisest kiirusest. Eri kiirusega liikuvate objektide jaoks on aeg erisugune: igal objektil on omaaeg. Eri kiirusega liikuvad inimesed mõõdavad sündmuste toimumise aega ja objektidevahelisi kaugusi erinevate tulemustega. Tõsi küll, need erinevused on väikesed, kui liikumine ei toimu valguse kiirusele lähedasel kiirusel. Iga vaatleja jaoks käiks mööda lendava kosmoselaeva kell aeglasemalt kui oma kell (ja mööda lendavas kosmoselaevas asuva vaatleja jaoks käiks tema kell kiiremini). Paljud elementaarosakesed eksisteerivad laboris väikese kiirusega liikudes murdosa sekundist, kuid mõned osakesed, mis liiguvad valguse kiiruse lähedase kiirusega, jõuavad küllaltki kaugele ja nende eluiga on küllaltki suur. Erirelatiivsusteooria järgi eksisteerib osake kiiresti liikuva osakese inertsiaalsüsteemis tavalise aja ning läbib selles kiirusele vastava aja. Ent paigalseisva taustsüsteemi seisukohast paistab aeg osakese jaoks aeglustuvat.
Peale selle on aeg seotud gravitatsiooniga: täpsed aatomikellad näitavad, et gravitatsiooniväli aeglustab aja kulgu. Tavaliselt peetakse aja kulgu pidevaks, nii et iga ajavahemikku saab jagada väiksemateks osadeks. Ent ühtsustavates füüsikateooriates (kvantgravitatsioon, suur ühtsusteooria, M-teooria) on kaalutlusi, mille kohaselt võiks olla olemas Plancki aeg, millest väiksemaid ajaühikuid ei ole mõtet kasutada, sest aeg ise kulgeb hüppeliselt.
Seniajani ei ole päriselt mõistetud, miks aeg on pöördumatu: ajas saab liikuda ainult ühes suunas, nimelt minevikust oleviku kaudu tulevikku. Oletatakse, et on olemas sügavam seos aja pöördumatuse ja termodünaamika teise printsiibi vahel, mille kohaselt kinnises süsteemis ei saa entroopia aja jooksul kahaneda.
Aeg on üks vähestest fundamentaalsetest füüsikalistest suurustest: seda ei saa defineerida teiste suuruste kaudu. Nagu ruumi ja massi, nii defineeritakse ka aega mõõtmise kaudu. Ajaühik sekund defineeritakse praegu ajavahemikuna, mille võtavad Cs-133 aatomi teatud ülemineku 9 192 631 770 võnget. Füüsikalise suurusena on aja tähis t, mis tuleneb ladina sõnast tempus ("aeg").
Psühholoogia
Inimese ajakogemus avaldub inimese võimes teha vahet varasematel ja hilisematel sündmustel.
Inimene elab läbi, kuidas minevik olevikku läbides suubub tulevikku.
Ajakogemuse olemasolu inimesel lubab oletada, et aeg ei taandu füüsikalisele reaalsusele.
Ferdinand Hodler
pisi|Ferdinand Hodleri autoportree (1900) Ferdinand Hodler (14. märts 1853 Bern – 19. mai 1918 Genf) oli Šveitsi kõige tähtsam sümbolistlik maalikunstnik.
Saksamaal ja Austrias peetakse teda moodsa kunsti algatajaks.
Elulugu
Ferdinand Hodler sündis Bernis 1853. aastal. Tal oli viis õde ja venda, kellest oli Hodler kõige vanem. Tema isa, kes varakult suri, oli tisler. 14-aastaselt orvuks jäänud Hodleril oli kindel unistus saada kunstnikuks. Algselt õppis ta oma kasuisa juures, kuid mõne aja pärast Ferdinand Sommeri juures, kes oli Alpide maalimisele spetsialiseerunud.
Kui Hodler kolis Genfi, märkas tema annet Barthélemy Menn, kes oli Genfi kunstikoolis õpetaja. Hodler asuski viieks aastaks tema juurde õppima. Menn oli Corot’ sõber ja Ingres’i õpilane. Menn tutvustas Hodlerile prantsuse kunsti ning täiendas tema kultuurilist maailmapilti. Juba õppimise ajal osales Hodler näitustel ja konkurssidel ning katsetas kõiki maaližanreid. Pärast kunstikooli viibis Hodler mõnda aega Madridis, kuid rahanappuse tõttu pidi sealt varakult lahkuma. Kunstnikul oli oma teoste müümisega raskusi. Pärast Madridi läks ta tagasi Genfi, kus asus tööle eduka kunstniku Édouard Castresi assistendina.
1880. aastate keskel kohtus Hodler Genfis poeetide ja kunstnikega, kellest mõne aja pärast said esimesed sümbolistid ning kellega Hodler hästi läbi sai. Kuna sümbolistid olid tihedalt seotud Prantsusmaaga, siis tekkis ka Hodleril selle maa vastu suurem huvi.
Looming
Ferdinand Hodleri stiil on segu realismist, postimpressionismist, sümbolismist, juugendist ja ekspressionismist.
Ferdinand Hodleri loomingus on näha, kuidas poja sünd seda mõjutas. Enne töötas Hodler kohalike realistide moodi, maalides portreid, maastikke. Ferdinand Hodler sai inspiratsiooni oma kodumaa Šveitsi ajaloost ja Alpidest. Samuti meeldisid talle Šveitsi 16. sajandi kunstnikud, kelle mõjutusi ei saa siiski Hodleri teostes välja tuua. Kui sündis poeg Hector aastal 1887, hakkas Hodler oma teostel kujutama imikut ning 1890. aastatel muutus teemakäsitlus filosoofilisemaks. Teda hakkasid huvitama elu ja surma temaatika.
Hodleri karm realism mõjus paljudele eemaletõukavalt ning nägi nende meelest kole välja, kuid paljud kriitikud ülistasid Hodleri unikaalset stiili.
Terve loomingu vältel maalis Hodler palju maastikumaale, kus on kujutatud puutumata loodust. Hodleri maastikutel oli ka filosoofiline taust, sest ta tundis, et kunstnik pidi avaldama looduse saladused pingsa uurimistöö tulemusena.
1890. aastatel muutus Hodleri jaoks värv joonest tähtsamaks, sest sümbolistide printsiibi järgi on värvid ülimalt tähenduslikud. Selle perioodi loomingut iseloomustavad vormilt juugendlik müstika ja sümbolism, monumentaalsed ja sümmeetrilised kompositsioonid ning selge kontuur.
Hodleri mentor oli prantslane Barhelemy Menn, osalt tänu sellele toimus Hodleri näitusi regulaarselt Pariisis. Kriitikud sidusid teda tihti ka Saksamaaga, kus 1900. aastal võeti Hodler Berliini Setsessiooni ja Müncheni Setsessiooni liikmeks, kuid ülemaailmse tuntuse tõi talle 1904. aasta Viini Setsessiooni näitus, misjärel hakati Hodleri käest töid tellima. Suuremad tellimustööd tekkisid Šveitsi maailmanäitusega Genfis aastal 1896, kuid eriti pärast poleemikat tekitanud esinemist Zürichi rahvusmuuseumis aastal 1900.
Hodlerile hakkasid meeldima suuremõõtmelised teosed siis, kui 1881. aastal valmis koos teiste kunstnikega Edouard Castres’i juhendamisel panoraamiline teos („Bourbaki-Panorama“).
Hodler tasapisi loobus 1880. aastate realismist ning liikus värvilisema ja ekspressiivsema kujutusviisi poole, pannes inimesed graatsilisse tantsupoosi ja nende riided liikuma, mis sümboliseerisid loomist.
Oma elu lõpus Hodler eemaldus parallelismist, pannes rohkem rõhku värvile. Domineeris ergas sinine. 1916. aastal maalis ta kaheksa ning joonistas 11 autoportreed. Haigena maalis ta tema aknast paistvat Genfi järve mitu korda päevas, kokku valmis umbes 20 teost.
Hodler mõjutas austria kunstnikku Oskar Kokoschkat.
"Öö" (1889–1890)
pisi|402x402px|"Öö", 1889–1890, õlimaal lõuendil, 116,5 × 299 cm, [[Berni Kunstimuuseum ]] Sellel teosel on Hodler kujutanud ennast surma poolt ülesäratatuna. Tema ümber on eri poosides magavad mehed ja naised. Nende seas ka Augustine Dupain, kes oli Hectori ema, ja Bertha Stuckie, kellega Hodler lühikest aega abielus oli. Teos on visuaalne kokkuvõte tema eluperioodist, mis ei kujuta mingit kindlat momenti, vaid on Hodleri iseloomuliku parallelismi, aga ka sümbolismi parimaks näiteks, rääkides surmast ja ööst. Alates 1880. aastatest oli Hodleri kinnisideeks surma temaatika, sest puutus sellega oma lapsepõlves palju kokku. Realistlikud aktid ja poosid tekitasid Genfis skandaali aastal 1891. Seda maali ei võetud Kaunite Kunstide kooli näitusele vastu, mistõttu Hodler korraldas eraldi näituse, mille piletimüügist saadud raha eest tahtis ta täide viia oma unistuse ehk Pariisis kunstnikuna läbi lüüa. Alles 1900. aastal sai ta „Öö“ ja teiste sümbolistlike teoste eest kuldmedali.
„Väljavalitu“ (1894)
pisi|left|240x240px|"Väljavalitu", 1894, tempera ja õli lõuendil, 219 × 296 cm, Berni Kunstimuuseum Selleks ajaks oli Hector saanud kuueaastaseks. Hodler kujutas teda teosel kristuslapsena, kes paljalt Šveitsi mägede maastikul põlvitab ja palvetab. Laps tähendas elujõudu ja süütust. Laps istub äsja istutatud puu ehk oma loodusliku vaste juures. Poolkaares ümbritseb teda hõljuv nurgeliste žestidega kaitsjate sekstett, kelle liigutused meenutavad kaasaegse tantsu koreograafiat. Kaitsjate pead lõikuvad tagaplaanil oleva horisondiga, mis on Hodleri teostes läbiv joon. Vaatajale ebamugavaks teeb teose gravitatsiooniseaduste eiramine ehk hõljumine, mis võis olla inspireeritud inglise kunstniku Dante Gabriel Rossetti teosest „Ecco Ancilla Domini“. Teose teevad eriti müstiliseks Alpi niitude lilled ja üldine koloriit. Jaheda valge toonid ja kõige heledamad sinised mõjuvad pühalikult, mis meenutavad Philipp Otto Runge „Hommikut“.
„Valentine surivoodil“ (1915)
Hodler kujutas äärmuslikul portreemaalil oma elukaaslast Valentine Godé-Darelli tolle viimastel elupäevadel. Surija keha näeb välja ülimalt õrn ja lineaarne. Kunstiajaloos unikaalne teos mõjub brutaalselt, dokumentaalselt ning võimaldab tunda naise viimaseid kannatusi. Pärast Valentine’i surma hakkas Hodler parallelismist üha enam eemalduma.
Parallelism
1890. aastate alguses hakkas Hodler hoolikalt välja töötama teoreetilist õigustust oma arenevale stiilile. Parallelism võttis kokku Ferdinand Hodleri loomingus kõige iseloomulikuma. See ei tähendanud ainult kindlat sümmeetrilist kompositsiooni, vaid põhines filosoofilisel ideel, mis väitis, et loodusel on oma kord. Samuti väljendas demokraatlikku võrdsust ning teisi poliitilisi ideid. Sümmeetriat, tasakaalu ja lihtsustatud vorme võib näha ka tema maastikel. Figuuridega maalidel on inimkehad paigutatud ühtlaste vahedega.
Katalüüs
pisi|292px|Tüüpiline neljas staadiumis kulgeva katalüütilise reaktsiooni (punane joon) energia diagramm võrreldes mittekatalüütilise reaktsiooniga (must joon). Siin Ea on [[aktivatsioonienergia ja ΔG on Gibbsi vabaenergia]]
Katalüüs on keemilise reaktsiooni kiirenemine tänu reaktsioonis osalevale spetsiifilisele lisandile, mida nimetatakse katalüsaatoriks. Erinevalt reagentidest katalüsaator reaktsioonitsükli jooksul taastub (regenereerub).
Katalüsaatori osalusel toimuvat reaktsiooni nimetatakse katalüütiliseks reaktsiooniks. Tavaliselt katalüsaator osaleb reaktsiooni kõige aeglasemas staadiumis ja mõjutab seetõttu keemilise protsessi kiirust, seda suurendades. Seejuures katalüsaatori mõju sõltub katalüsaatori aktiivsusest ja kogusest; harilikult piisab juba väga väikesest kogusest. Tahke katalüsaatori korral võivad reaktsiooni kiirust määravateks osutuda reagentide ja produktide difusiooniprotsessid. Katalüsaator kiirendab reaktsiooni, madaldades aktivatsioonienergiat, inhibiitor aga aeglustab või takistab keemilist reaktsiooni.
Katalüüsi olemusest
pisi|[[Vask|Vasest katalüsaator skaneerivas elektronmikroskoobis]] Katalüütilise reaktsiooni olemuse määrab katalüsaatori osavõtt mingist reaktsiooni staadiumi(te)st ja selle regenereerumine. Näide tüüpilisest katalüütilisest reaktsioonist, milles reagentide (X ja Y) liitumisel moodustub produkt (Z) katalüsaatori (Kat) juuresolekul. Kõrvaloleval joonisel on skemaatiline energia muutus reaktsiooni käigus piki reaktsioonikoordinaati. Summaarne reaktsiooni tulemus – produkt ja soojusefekt on sama, mis katalüsaatori puudumisel, kuid katalüsaatori osalusel staadiumide ja intermediaatide arv suureneb, kusjuures aktivatsioonienergia on madalam ning seetõttu produkti moodustumise kiirus suurem.
Rakendused
Kuna katalüüs võimaldab kiirendada keemilisi reaktsioone ilma täiendava energiakuluta, siis rakendatakse seda laialdaselt keemiatööstuses: väävelhappe tootmine, ammoniaagi süntees, rasvade hüdrogeenimine, nafta krakkimine, kütuste hüdrogeenimine, keemiline süntees, polümerisatsioon, alküülimine, isomeriseerimine, oksüdeerimine, hüdraatimine, halogeenimine jm.
Psammon
Psammon on veekogu niiske kaldaliiva pinnal ja selle õhukest ülakihti asustavate mikroskoopiliste veeorganismide kogum.
Psammoni alla kuuluvaid veeorganisme võib leida veepiirist kuni paari meetri kaugusele kaldale ulatuval madalal liivasel ülakihil (kuni 4–5 cm). Kõige rohkem mikroorganisme leidub 0,1–1 cm sügavuses kaldaliivas.
Tüüpilised psammonisse kuuluvad mikroorganismid on vetikad (eriti sini-, räni- ja rohevetikad), protistid, keriloomad ja väheharjas- ning ümarussid.
Scorpions
Scorpions on heavy metal ' i ja hard rock ' i bänd Hannoverist Saksamaalt.
Bänd loodi 1965. aastal. On tegus ka tänapäeval.
12. novembril 2013 esines Scorpions Tallinnas Saku Suurhallis.
17. juunil 2023 esines Scorpions Tallinna lauluväljakul.
Bändi loomine ja algusaastad (1965–1973)
Rudolf Schenker, bändi rütmikitarrist, asutas bändi 1965. aastal. Edu hakkas saabuma 1970. aastatel, kui Schenkeri noorem vend Michael ja laulja Klaus Meine liitusid bändiga. 1972. aastal registreeriti ja esitleti debüütalbumit “Lonesome Crow”. Trummi mängis ansamblis Lothar Heimberg ja basskitarri Wolfgang Dziony.
Kuulsus (1974–1978)
1974. aastal andis bänd välja albumi “Fly to the Rainbow”. Album osutus edukamaks kui ”Lonesome Crow”. 1975. aastal ilmus stuudioalbum "In Trance", mis tähistas pikaajalise koostöö algust saksa produtsendi Dieter Dierksiga. Album oli Scorpionsi jaoks suur samm edasi ja kinnitas nende kuulumist heavy metal 'i bändide paremikku. Ansambel kogus fänne nii kodu- kui ka välismaal. Aastal 1978 liitus bändiga Matthias Jabs (valiti 140 kitarristi hulgast).
Tõus ärimaastikul (1979–1992)
1980. aastal andis bänd välja albumi “Animal Magnetism”, selle albumi kaas oli üsna provokatiivne, nimelt oli pildil põlvitav tüdruk ja Doberman Pinscher istumas mehe ees. “Animal Magnetism” sisaldas selliseid bändi klassikaid nagu "The Zoo" ja "Make It Real". Varsti pärast albumi väljaandmist algasid Meinel kurguprobleemid. Ta vajas häälepaelte operatsiooni ning tekkisid kahtlused, kas ta üldse saab enam kunagi laulda.
Samal ajal (1981. aastal) alustas bänd tööd oma järgmise albumi “Blackout” kallal. Don Dokken palgati, et juhendada pakkuda häälelist tuge, seni kuni Meine taastus. Meine taastus täielikult ja suutis albumi lõpetamisel kaasa töötada. “Blackout” ilmus 1982. aastal ning muutus kiirelt bändi suurima müügieduga albumiks, millest sai plaatinaalbum. Fännid olid vaimustuses uuest albumist. “Blackout” tuntumatest paladest sisaldas album veel ka kahte singlit: "No One Like You" ja "Can't Live Without You".
Sellel perioodil toimus bändi järsk tõus. Põhimõtteliselt müüdi kõik albumid, mis välja tulid, kohemaid ka läbi.
Hilisem ajalugu (1993–2009)
1993. aastal andis bänd välja albumi “Face the Heat”. See album ei jõudnud lähedale "Wind of change" edule.
1999. aastal ilmus album “Eye II Eye”, mis tõi kaasa märkimisväärse muutuse bändi stiilis, segades heavy metal 'ile popi ja tekno elemente. Järgmisel aastal tegi Scorpions koostööd Berliini Filharmoonikutega, mille tulemuseks oli 10 laulust koosnev album "Moment of Glory". Pärast albumile “Eye II Eye” osaks saanud karmi kriitikat kulus pikk tee bändi maine taastamiseks.
20. detsembril 2007 esines Scorpions Kremlis Venemaa julgeolekujõudude eliidile. Kontsert toimus KGB 90. aastapäeval. Bändi liikmed väitsid, et nad esinesid jõulukontserdil ja nende esinemine ei olnud seotud poolehoiuga Venemaa kommunistliku ja vägivaldse mineviku suhtes. Publiku hulka kuulusid ka Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev.
50 aastat tegevust
Aastal 2014/2015 ilmus album “Return to forever” bändi 50. aastapäeval. Albumi valmimine sümboliseeris ka seda, et Scorpions tegutseb jätkuvalt.
Uprock
Uprock (inglise Brooklyn uprockin) on 1960. aastate lõpul Brooklyni tänavatel sündinud emotsionaalne ja võistluslik tantsustiil, mida tantsiti soul-, rock- ja funkmuusika saatel. Esimesed tantsijad ühendasid filmidest ja telešoudest tuntud Gene Kelly ja Fred Astaire'i tantsusammud salsa ja hustle ' i liikumistega, hiljem lisandusid kehaliigutused (jerks) ja žestid (burns), mis matkisid võistleva tantsija löömist. Tants ning kahe tantsija või meeskonna "duellid" said tänavajõukude seas kiiresti populaarseks ning levisid 1970. aastatel ka laiema publiku sekka. 1980. aastatel uprockingi populaarsus kahanes breiktantsu pealetungi ees ning hiljem sulandas mõlema elemente kokku hiphoptants. Tuntumad esindajad: Rubberband Man, Apache, Eddie Figueroa, Ralph Casanova.
Scorpions
Turneed
Scorpions on andnud ligi 2500 kontserti 80 riigis.
Tiibvili
pisi|[[jalakas|Jalaka ja künnapuu tiibviljad ning hariliku vahtra kaksiktiibvili]] Tiibvili on kileja tiiva või tiibadega või tiibjate lisemetega üheseemneline kuivvili.
Leektemperatuur
Leektemperatuur ehk leekpunkt on õli või muu põlevvedeliku kuumutamisel selline madalaim temperatuur, mille juures vedeliku pinnalt eraldunud aurud, segunedes õhu hapnikuga hetkeks süttivad kui puutuvad kokku lahtise leegiga. Leektemperatuuri saavutamisel vedelik ise veel ei sütti (õieti küll ei sütti vedelik kunagi. Süttivad ja põlevad vedelikust eralduvad gaasid). Võrdluseks olgu toodud põlevvedeliku süttimistemperatuur, mille juures vedeliku auru on sedavõrd palju, et selle segu õhu hapnikuga põleb vähemalt viis sekundit või kauem. Oluline erinevus leekpunkti olukorraga võrreldes on see, et leek püsib ka siis kui lahtise tule allikas on eemaldatud. Leekpunkti temperatuuriga olukorras leek kaob, kui lahtise tule allikas eemaldada. Süttimistemperatuur on tavaliselt leekpunktist 10–50 °C kõrgem. Isesüttimine tekib sellisel temperatuuril, kui põlevvedeliku auru kontsentratsioon on sedavõrd suur, et ei vaja süttimiseks lahtist leeki vaid üksnes õhu hapniku juurdepääsu.
Jaan Kiivit juunior
Jaan Kiivit juunior (19. veebruar 1940 Rakvere – 31. august 2005 Peterburi) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) peapiiskop aastatel 1994–2005.
2. veebruaril 1966 ordineeris peapiiskop Jaan Kiivit seenior oma poja Jaan Kiiviti Tallinna Toomkirikus.
Jaan Kiivit juunior teenis aastatel 1964–1994 Tallinna Püha Vaimu kogudust; 1991–1992 oli ta EELK Usuteaduse Instituudi rektor.
29. juunil 1994 valiti Jaan Kiivit juunior emerituuri siirdunud peapiiskop Kuno Pajula asemele EELK peapiiskopiks. Jaan Kiiviti seadis ametisse 31. oktoobril 1994 Soome Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop Yrjö Sariola.
Jaan Kiivit suri 31. augustil 2005 Peterburis, kus ta viibis Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopi-emeeritusena ametiülesannete täitmisel. Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Vägihein
Vägihein (Verbascum) on taimede perekond mailaseliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 250 liiki. Liikide levilaks on Euroopa ja Aasia, kõige suurem liigitihedus esineb Vahemere maades.
Vägiheina perekonda kuuluvad liigid on mitmeaastased, harva üheaastased rohttaimed või poolpõõsad, mis kasvavad 0,5–3 meetri kõrgusteks. Esimesel aastal moodustub maapinnale tihe lehekodarik, millest kasvab järgmisel aastal õisikuvarb. Lehed asetsevad vahelduvalt, on sageli kaetud tihedate karvadega. Õitel on viis sümmeetrilist kroonlehte. Levinuim õievärv on kollane, leidub ka oranžide, punakaspruunide, tumepunaste, siniste ja valgete õitega liike. Viljaks on kupar, milles on palju väikseid seemneid.
Eestis kasvab kaks liiki: üheksavägine (Verbascum thapsus) (paiguti) ja must vägihein (Verbascum nigrum) (tavaline). Harva leidub ka nende kahe liigi hübriidi kink-vägihein (Verbascum x collinum). thumb|Must vägihein pisi|Verbascum bugulifolium
Joodis
pisi|Joodis pisi|Stannol'i joodis Joodis on metallisulam, millega liidetakse metallist või metalliseeritud detaile temperatuuril. Joodise sulamistemperatuur peab alati olema madalam liidetavate osade sulamistemperatuurist. Metallitööde juures eristatakse pehme- ja kõvajoodiseid.
Kõvajoodised
Kõvajoodised on pehmetest umbes 10 korda tugevamad.
2016. aasta Eesti presidendivalimised
2016. aasta Eesti presidendivalimised toimusid 2016. aasta augustis, septembris ja oktoobris. Nagu varasematelgi kordadel, oli ette nähtud kõigepealt presidendi valimine Riigikogus. Et Riigikogus ei pälvinud ükski kandidaat 2/3 liikmete toetust, jätkusid valimised valimiskogus 24. septembril. Ka valimiskogu esimeses ega teises voorus ei valitud presidenti. Valimised jätkusid 3. oktoobril Riigikogus, kus presidendiks valiti 81 poolthäälega Kersti Kaljulaid, kes oli ka ainuke kandidaat.
Kandidaadid
Kandidaadid on isikud, kelle on mõnes valimisvoorus kandideerimiseks registreerinud vabariigi valimiskomisjon. 2016. aasta presidendivalimistel on neid seni olnud kokku kuus.
Siim Kallas
Euroopa Komisjoni endine asepresident teatas oma valmisolekust presidendiks kandideerida 16. aprillil. 3. augustil valiti ta Reformierakonna juhatuse koosolekul erakonna presidendikandidaadiks.
Eiki Nestor
Sotsiaaldemokraatliku erakonna (SDE) liige ning riigikogu esimees Eiki Nestor teatas presidendiks kandideerimisest 25. mail 2016. 26. augustil esitati tema kandidatuur valimiskomisjonile 43 saadiku allkirjaga. Seejuures olid 28 allakirjutanut reformierakondlased. Riigikogu esimeses hääletusvoorus kogus Eiki Nestor 40 häält, mida oli rohkem kui teistel kandidaatidel Mailis Repsil ja Allar Jõksil, kuid valituks saamiseks vajanuks ta 68 häält. Vastavalt Reformierakonna ja SDE kokkuleppele ei esitatud Eiki Nestorit enam valimiste teiseks vooruks, vaid kahe erakonna ühiskandidaadiks sai siis Siim Kallas. Hiljem otsustas SDE juhatus, et Eiki Nestorit ei esitata kandidaadiks ka valimiskogus. Selle ettepaneku tegi juhatusele Eiki Nestor ise.
Marina Kaljurand
Eesti välisminister Marina Kaljurand teatas valmisolekust kandideerida presidendiks 23. aprillil kohtumisel Vabaerakonna liikmetega, kuid temast kui võimalikust presidendikandidaadist oli räägitud juba 2015. aastal. Alates augustist 2015 oli Kaljurand populaarsusuuringutes rahva peamine soosik võimaliku presidendina. Kui Kaljurand osutunuks valituks, oleks ta olnud Eesti esimene naispresident. Presidendina peaks ta olulisimaks ülesandeks kindlustunde tekitamist ja hoidmist rahvas, samal ajal kui üle Euroopa on erakordselt palju kriisikoldeid: terrorism, immigratsioon, julgeolek seoses Venemaaga, Brexit ja Kreeka majandus. Kaljurand oli Eesti suursaadik Iisraelis 2004–2006, 2005–2008 Venemaal, 2007–2011 Kasahstanis, 2011–2013 Kanadas, 2011–2014 Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos. Juulist 2015 on ta Eesti välisminister.
30. augustil otsustas Reformierakonna juhatus toetada valimiskogus Siim Kallase kandidatuuri. Marina Kaljurand väljendas selle otsuse üle pettumust, viidates varasemale lubadusele. 9. septembril 2016 teatas Kaljurand, et lahkub välisministri ametikohalt, ja palus valijameestel tema kandidatuur valimiskogus üles seada.
Mart Helme
EKRE fraktsiooni esimees Martin Helme kinnitas, et erakonna eesmärk on seada valimiskogus üles oma presidendikandidaat Mart Helme. Ka Mart Helme ise on nimetanud ennast parimaks kandidaadiks.
Esitamata jäänud kandidaadid
Siin on loetletud isikud, kes on avalikkusele teada andnud, et on valmis kandideerima presidendiks, kuid keda kandidaadiks registreeritud pole.
Urmas Paet
Euroopa Parlamendi liige ja endine Eesti välisminister Urmas Paet teatas oma valmisolekust kandideerida presidendiks 25. aprillil.
Kaur Kender
Kirjanik Kaur Kender teatas soovist kandideerida 27. aprillil portaalis nihilist.fm. Kender sai Eesti Piraadipartei toetuse ning rääkis toetuse saamiseks läbi Keskerakonnaga.
Ilvi Jõe-Cannon
Väliseesti politoloog Ilvi Jõe-Cannon, kes püüdis saada presidendikandidaadiks juba 2006. aastal, saatis vallavolikogude esimeestele pöördumise, pakkudes end presidendikandidaadiks. Oma eelistena nimetas Jõe-Cannon erakondlikku ja majanduslikku sõltumatust, head inglise keelt ja teadmisi Ameerika Ühendriikidest, kus ta elas 1997. aastani. Teleintervjuus ütles ta: "Ja kui mind ei valitaks – mina sellega midagi ei kaota, aga Eesti riik kaotab." Septembri keskpaigaks ei olnud ükski erakond tema toetamisest presidendikandidaadina teada andnud.
Jaak Jõerüüt
Jaak Jõerüüt kinnitas valmisolekut kandideerida presidendiks 22. aprillil 2016.
Edgar Savisaar
Esimesel juunil 2016 ilmus Tõnismäele suur Edgar Savisaare pildiga plakat, millel oli kiri "Savisaar Presidendiks!" ja mis teavitas presidendikandidaadi kanpaania[sic] avaüritusest Rahvusraamatukogus 7. juunil 2016. 7. juunil 2016 pidas Savisaar rahvusraamatukogus kõne, milles teatas osalemisest presidendivalimistel, kui Keskerakonna volikogu ta presidendikandidaadiks valib.
Kristiina Ojuland
29. septembril avaldas Rahva Ühtsuse Erakonna juhatus erakonna kodulehel avalduse, mis tegi Riigikogule ettepaneku esitada presidendi kandidaadiks Kristiina Ojuland.
Populaarsusuuringud
2015. aasta septembris läbi viidud uuringu kohaselt toetanuks iga viies eestimaalane presidendina Marina Kaljuranda. Pärast Toomas Hendrik Ilvese ametiaja lõppemist 2016. aasta oktoobris näinuks Kaljuranda presidendina 20,3 protsenti küsitletutest. Lisaks Kaljurannale ületasid kümneprotsendilise toetuse veel vaid Edgar Savisaar (12,6%) ja Siim Kallas (10,6%).
September 2007
September 2007, kroonika
2016. aasta Eesti presidendivalimised
Populaarsusuuringud
2016. aasta veebruaris avaldatud Turu-uuringute ASi uuringu kohaselt oli Kaljurand esikohal (23%) Eesti elanike nii esimese kui ka teise eelistusena. Esimese eelistusena järgnes talle Edgar Savisaar, esimese ja teise eelistuse kokkuvõttes jagasid võrdselt teist kohta Savisaar, Indrek Tarand ja Siim Kallas. Uuringus esitati küsitletavatele nii võimalus oma ettepanekuteks kui ka üksteist nime, keda oli selleks hetkeks avalikus arutelus võimalike presidendikandidaatidena nimetatud: Arnold Rüütel, Edgar Savisaar, Eiki Nestor, Ene Ergma, Indrek Neivelt, Indrek Tarand, Jüri Luik, Marina Kaljurand, Marju Lauristin, Siim Kallas, Tunne Kelam ja Urmas Paet.
2016. aasta mais Eesti Päevalehe tellimusel läbi viidud uuringus oli veel selgelt esikohal 22%-ga Marina Kaljurand, kuid tema toetus oli kuuga kukkunud 7 protsendipunkti. Teisel kohal oli Siim Kallas, keda toetas 10% vastanuist. Allar Jõksi toetus oli 9%.
Märtsis tõdes poliitikavaatleja Tõnis Leht, et kuna erakondadel on kandidaatide esitamiseks veel viis kuud, ei kiirustata kandidaatide esitamisega. Samas ei ole tõenäoline, et ükski kandidaat koguks Riigikogus vajalikud 68 häält, kuna koalitsioonil on vaid 59 häält ning ühelgi seni avalikkuses mainitud võimalikul kandidaadil ei ole ühtaegu koalitsiooni ja ka mõne opositsioonierakonna toetust. Seega läheb valimine tõenäoliselt edasi valijameeste kogusse, nagu enamikul senistel presidendivalimistel. Samas ennustas Leht ka n-ö "mustade hobuste" esiletõusu: "Kas või näiteks Alar Karis, kelle nimega on viimastel nädalatel spekuleeritud. Tema eitus sellel teemal polnud väga jõuline, kuid samas poliitika on selline, et "jaa" ega "ei" ei pruugi seda tähendada, kuidas neid otsetähenduses tõlgendatakse." Reformierakonna fraktsiooni esimees Urve Tiidus leidis, et kevadel alles testitakse võimalikke kandidaate avalikkuses. Ehkki presidendi otsevalimisi Eestis ei toimu, muutub tema hinnangul rahva arvamus olulisemaks just valijameeste kogus: "Valimiskogu on üsna representatiivne, sest see koosneb rahva valitud kohalike omavalitsuste esindajatest. Seega kaudselt omab rahva arvamus väga suurt kaalu."
Riigikogu esimene valimisvoor
Presidendivalimiste esimene voor toimus 29. augustil Riigikogus. Valimistest võttis osa 99 riigikogu liiget, keskerakondlane Rein Ratas puudus tervislikel põhjustel. Üles oli seatud kolm kandidaati: Mailis Reps, Allar Jõks, Eiki Nestor. Repsi esitasid presidendikandidaadiks 27, Jõksi 21 ja Nestori 43 Riigikogu liiget.
Sotsiaaldemokraatliku erakonna ja Reformierakonna ühiskandidaat Eiki Nestor kogus 40 häält. Keskerakonna kandidaat Mailis Reps kogus 26 häält. IRL-i ja Vabaerakonna ühiskandidaat Allar Jõks kogus 25 häält. 8 valimissedelit oli jäetud tühjaks. Kuna ükski kandidaat ei kogunud kahe kolmandiku valijate toetust, jäi president 1. voorus valimata ning välja kuulutati teine voor, mis toimus järgmisel päeval.
Riigikogu teine valimisvoor
Presidendivalimiste teine voor toimus 30. augustil. Vastavalt Sotsiaaldemokraatliku erakonna ja Reformierakonna kokkuleppele ei esitatud teiseks vooruks enam Eiki Nestori kandidatuuri, vaid tema asemel eelistati reformierakondlast Siim Kallast. Küll kandideerisid teises voorus taas Mailis Reps ja Allar Jõks.
Siim Kallas kogus 45, Mailis Reps 32 ja Allar Jõks 21 häält. Ristiga märgistamata sedeleid oli üks. Et ükski kandidaat ei kogunud kahe kolmandiku valijate toetust, jäi president 2. voorus valimata ja välja kuulutati kolmas voor, mis toimus samal päeval.
Riigikogu kolmas valimisvoor
Riigikogu kolmandaks valimisvooruks enam uusi kandidaate esitada ei saanud, vaid seal osalesid kaks teises voorus enim hääli saanud kandidaadid. Siim Kallas kogus 42 häält, Mailis Repsi poolt hääletas 26 riigikogu liiget ning 30 hääletussedelit olid tühjaks jäetud. Et ükski kandidaat ei kogunud kahe kolmandiku valijate toetust, jäi president 3. voorus valimata ja kokku kutsuti valimiskogu.
Valimiskogu esimene voor
Valimiskogu koosneb "Vabariigi Presidendi valimise seaduse" (VPVS) § 21 lg 1 järgi Riigikogu liikmetest ja kohaliku omavalitsuse (KOV) volikogude esindajatest. KOV-i esindajate määramisel võetakse arvesse Eesti hääleõiguslike kodanike riiklikku registrisse kantud kodanike arvust kohaliku omavalitsusüksuse haldusterritooriumil Vabariigi Presidendi valimise aasta 1. jaanuaril ning jaotatakse vastavalt: 1) kuni 10 000 hääleõiguslikku Eesti kodanikku – 1 esindaja; 2) 10 001–50 000 hääleõiguslikku Eesti kodanikku – 2 esindajat; 3) 50 001–100 000 hääleõiguslikku Eesti kodanikku – 4 esindajat; 4) üle 100 000 hääleõigusliku Eesti kodaniku – 10 esindajat.
Valimiskogu kogunes 24. septembril Estonia kontserdisaalis. Valimiskogu esimeses voorus kandideerisid viis persooni. Siim Kallase ja Mailis Repsi kandidatuur seati üles automaatselt, kuna nad osalesid Riigikogu kolmandas valimisvoorus. Teised kandidaadid vajasid kandideerimiseks vähemalt 21 valimiskogu liikme heakskiitu. Nõutavad allkirjad kogusid esitamise järjekorras Marina Kaljurand, Mart Helme ja Allar Jõks. Esimeses voorus sai Allar Jõks 83 häält, Siim Kallas 81 häält, Mailis Reps 79 häält, Marina Kaljurand 75 häält ja Mart Helme 16 häält. Valituks oleks tunnistatud kandidaat, kelle poolt hääletanuks hääletamisest osavõtnud valimiskogu liikmete enamus. Et kellelgi ei õnnestunud koguda 334 häälest enamust, s.o 168 häält, toimus valimiskogus ka teine voor, kus osalesid kaks esimesest voorust enim hääli saanud kandidaati.
Pärast esimese vooru lõppu avaldas SDE esimees Jevgeni Ossinovski arvamust, et Keskerakonna esimees Edgar Savisaar olevat tegutsenud mitte Keskerakonna kandidaadi Mailis Repsi, vaid Siim Kallase toetuseks: "Tõsi on see, et Edgar Savisaar on Mailis Repsi tagant hääli ära viinud. Ja ka vahepealsel ajal üsna aktiivselt saginud selle nimel, et Siim Kallasele toetust otsida, mis on kindlasti üsna ootamatu." Repsi ja KE fraktsioonijuhi Kadri Simsoni sõnul eelistas Edgar Savisaar Kallast Jõksile ning ka Keskerakonna peasekretär Oudekki Loone nimetas Kallast Keskerakonnale sobivamaks kandidaadiks. Siiski jäetud Keskerakonna liikmete valik vabaks. Samamoodi kinnitas SDE liikmete vaba valikut Jaak Allik, kes ennustas kolmandaks vooruks kuni 20 tühja sedelit, ning EKRE liikmete kohta Martin Helme, kes lubas ise sedeli tühjaks jätta.
Valimiskogu teine voor
Teises voorus kandideerisid Allar Jõks ja Siim Kallas. Hääletusel kogus Kallas 138 ja Jõks 134 häält, hääletamissedeli said 333 valimiskogu liiget, osales 332 valimiskogu liiget, tühje sedeleid oli 57, kehtetuid 3, üks ümbrik oli tühi.
President Toomas Hendrik Ilves lubas teha riigikogule ettepaneku koguneda täiendavale istungile presidendi valimiseks 3. oktoobril 2016.
Reformierakonna esimees ja peaminister Taavi Rõivas leidis pärast tulemuste selgumist, et 60 mittehääletajat valmistasid talle pettumuse, kuid kõik kandidaadid peale Mart Helme olevat teinud hea tulemuse. Valimiskogus vähim, vaid 16 häält kogunud Mart Helme seevastu kinnitas, et presidendikampaania täitis kõik eesmärgid: "Meie eesmärk on Stenbocki maja." Helme hinnangul peegeldas valimiskogu koosseis poliitilisi jõujooni 2013. aasta kohalike omavalitsuse valimiste ajast, mil EKRE oli alles uus erakond ja seetõttu jäi selle toetus valimiskogus napiks.
Uus hääletus Riigikogus
27. septembril 2016 tegi Riigikogu vanematekogu ettepaneku kandideerida presidendiks Kersti Kaljulaidile. 30. septembril 2016 esitasid 90 Riigikogu liiget Vabariigi Presidendi kandidaadiks Kersti Kaljulaidi.
Presidendi valimise korra muutmine
Valmiskogu liikmete vastuseis erakondade eelistatud kandidaatidele tingis presidendi valimise läbikukutamise selle teises voorus ning osad kommentaatorid ja poliitikud pidasid seda häbiks riigikogu erakondadele ja ohuks presidendi institutsiooni väärikusele või usaldusväärsusele, räägiti võimalikust "põhiseaduslikust kriisist". Jüri Adams väitis, et selline presidendi valimise kord, kus valimiskogu ei vali presidenti ära, "väärtõlgendab põhiseadust ja võltsib Põhiseaduse Assamblee poliitilist tahet". Kuigi Riigikohtu esimees Priit Pikamäe ei pidanud valimiste uuesti suundumist Riigikokku "põhiseaduslikuks kriisiks", siiski tegi ta ettepaneku muuta korda nii, et valimiskogu valiks presidendi igal juhul ära.
Justiitsministeeriumi juurde 2016. aasta detsembris moodustatud 12-liikmeline "Põhiseaduse asjatundjate kogu" andis soovitused presidendi valimise korra muutmiseks. Riigikogu seda 2021. aasta Eesti presidendivalimiste ajaks siiski ei muutnud.
Solundi vald
Solundi vald on vald Norras Vestlandi maakonnas Sogne fjordi merepoolseimas otsas Sognesjøenis. Ta piirneb põhjas Askvolli ja Fjaleri vallaga, idas Hyllestadi vallaga ja lõunas Guleni vallaga.
Valla suurim saar on Sula (117,8 km², üle poole valla pindalast). Teised suuremad saared on Ytre Sula (34,7 km²), Steinsundøy (18,7 km²), Losna (15,3 km²), Nesøyna, Ospa, Rånøyna, Færøyna, Lågøyna ja Hågøyna.
Valla pindala on 228 km² ja elanike arv 867 (2009) (871 (2007)).
Valla keskus on Hardbakke.
Haldusajalugu
Vald sai praegused piirid 1964, kui Guleni vallast toodi üle kõige idapoolsem saar Losna. 2019. aastani kuulus vald Sogn og Fjordane maakond.
Ioonvõrrand
Ioonvõrrand on reaktsioonivõrrand, milles tugevad hästilahustuvad elektrolüüdid kirjutatakse ioonsel kujul, kõik ülejäänud ained aga molekulaarsel kujul.
Väike järv
Väike järv võib tähendada mitut asja:
Laevanduse mõisteid
''Siin on loetletud laevanduse mõisteid. Merenduse mõisteid on loetletud loendis Merenduse mõisteid. Laevu on loetletud loendis Laevade loend''
Perriertoppen
Perriertoppen on Teravmägede kõrguselt teine mägi. Selle kõrgus jääb vaid ühe meetriga alla Newtontoppenile.
Perriertoppen asub Lääne-Teravmägede saare idaosas Ny-Frieslandis, mõne kilomeetri kaugusel Newtontoppenist loodes.
Mäe kõrgus on 1712 meetrit. Varem oli nii Newtontoppeni kui ka Perriertoppeni kõrguseks mõõdetud 1717 meetrit, kuid 1996. aastal sooritatud uue mõõtmise tulemusel tunnistati Newtontoppen Perriertoppenist ühe meetri võrra kõrgemaks.
Perriertoppen on siluri ajastul tekkinud graniitmägi.
Džugdžur
Džugdžur (vene Джугджур) on mäestik Aasias. Kulgeb Ohhoota mere loodekaldal edela-kirde suunas 700 km pikkuselt. Kõrgus kuni 1906 meetrit (Topko).
U3 (Berliin)
pisi|Krumme Lanke jaam U3 on Berliini metrooliin.
Kitsavaguniline liin ühendab Nollendorfplatzi Krumme Lankega.
Peatused:
Lektor
Lektor on tänapäeva Eestis dotsendist madalama ja assistendist kõrgema ametikohaga õppejõud.
Lektori ametile kandideerimiseks on Eestis vajalik vähemalt magistrikraad või sellele vastav kvalifikatsioon.
Lektoriga samal tasemel olev teadustöötaja on teadur.
Margus Turu
Margus Turu (19. november 1961 – 21. juuli 1998) oli eesti meelelahutusärimees.
Ta õppis Lydia Koidula nimelises Pärnu 2. Keskkoolis. Pärast kooli lõpetamist tegutses ta ELKNÜ Pärnu linnakomitees, kaubandusvalitsuses ja diskorina.
Pumbuta järv
Pumbuta järv (ka Väike järv) on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Spithami külas. Järve kaldajoone pikkus on 517 m. Järv jääb Nõva maastikukaitsealale Vananõmme sihtkaitsevööndisse.
Pumbuta järv on Allikajärve (100 m idas) endine osa ja nüüdki suurvee ajal viimasega ühenduses. Järve punakaspruun vesi on väga hea läbipaistvusega. Järvest umbes 200 m edelasse jääb Pikane järv.
Pumbuta järv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Pumbuta järve keskkonnaregistri kood on VEE2019400.
Olev Sild
Olev Sild (11. märts 1953 Tallinn – 15. oktoober 2002 Tohvri hooldekodu, Hiiumaa) oli eesti kabetaja ja kodanikuaktivist.
Olev Sild oli lapsest saati lihaste kärbumise tõttu liikumisvõimetu ja pidi kasutama ratastooli. 1973. aastal lõpetas ta Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli.
Aastatel 1978, 1979, 1982 ja 1983 tuli ta kirikabes (vene kabe) Eesti meistriks, lisaks võitis kirikabe Eesti meistrivõistlustel 3 hõbedat (1981, 1985 ja 1987).
1982. aastal võitis ta NSV Liidu kirikabe (vene kabe) võistkondlikel meistrivõistlustel Eesti võistkonnas pronksmedali.
Ta oli Eesti Kodanike Peakomitee liige ja Eesti Komitee infosekretär. Töötades kodust oma kodutelefoniga, vahendas ta kodanike registreerimisega seotud infot ja pidas sidet kõigi kodanike komiteedega, samuti jagas välja kodanike registreerimislehti.
Ta komponeeris ka arvutil muusikat ja lõi arvutigraafika pilte Photoshopi ja Terrageniga..
2000. aastast elu lõpuni viibis ta Hiiumaal Tohvri hooldekodus.
Nikita Andrejev
pisi|Nikita Andrejev (2014) Nikita Andrejev (sündinud 22. septembril 1988 Narvas) on Eestist pärit Venemaa kodakondsusega jalgpallur (ründaja). Ta mängib Hispaania tugevuselt neljanda liiga klubis CF Intercity.
Aastatel 2005–2006 mängis ta Lasnamäe Ajaxis. Aastatel 2006–2009 kuulus ta esimest korda Levadia koosseisu. Seejärel mängis ta Hispaania klubi UD Almería duubelmeeskonnas ning Venemaa klubides FC Tjumen, Saratovi Sokol ja FC Tambov.
Aastatel 2017–2019 mängis ta taas Levadias.
Aastail 2006–2007 mängis ta Venemaa U-19 jalgpallikoondises 11 korral ja lõi 2 väravat, sealjuures osales ka selle vanuseklassi 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Mizan Zainal Abidin
pisi|Mizan Zainal Abidin (2011) Mizan Zainal Abidin (tiitlite ja täieliku nimega Duli Yang Maha Mulia Al Wathiqu Billah, Al-Sultan Mizan Zainal Abidin Ibni Almarhum Al-Sultan Mahmud Al-Muktafi Billah Shah Al-Haj; sündinud 22. jaanuaril 1962 Kuala Terengganus) on Malaisia koosseisu kuuluva Terengganu sultan alates 15. maist 1998. Ta oli Malaisia kuningas 13. detsembrist 2006 kuni 13. detsembrini 2011. Ta vannutati kuningaks 26. aprillil 2007.
Haridus
Alghariduse omandas tulevane valitseja Sultan Sulaimani nimelises algkoolis, jätkates hiljem õpinguid Sultan Sulaimani nimelises keskkoolis Kuala Terengganus. Osaliselt omandas ta keskhariduse ka Austraalias anglikaani kirikule kuuluvas Geelongi humanitaargümnaasiumis.
1980. aastatel läbis ta sõjaväekursused Malaisia sõjakoolis ja Suurbritannia mainekas Sandhursti Kuninglikus Sõjaväeakadeemias. 1. märtsil 1984 anti Mizan Zainal Abidinile kuningliku ratsaväe leitnandi aukraad.
Kõrghariduse omandas ta samuti Suurbritannias, lõpetades 9. juunil 1988 Ameerika Ühendriikide Rahvusvahelise Ülikooli Euroopa esinduse bakalaureusena rahvusvaheliste suhete alal.
Karjäär
Mizan Zainal Abidinist sai Terengganu sultanaadi kroonprints aastal 1979. Aastast 1988 töötas ta oma kodusultanaadis riigiametnikuna, kuid oli 20. oktoobrist 8. novembrini 1990 ka Terengganu sultani kohusetäitja. Sultaniks krooniti ta mais 1998.
3. novembril 2006 valis Malaisia valitsejate nõukogu Mizan Zainal Abidini Malaisia uueks kuningaks. Ametisse astus ta viieks aastaks pidulikul kroonimistseremoonial sama aasta 13. detsembril.
Perekond
Mizan Zainal Abidin on alates 28. märtsist 1996 abielus Nur Zahirahiga, kellega neil on tütar (sündinud 1996) ja poeg (sündinud 1998).
EVR
EVR on ka nimi, mille all on tuntud india mõtleja Periyar.
Karoliinid (saared)
Karoliinid on saared Mikroneesias. Koosneb umbes 500 korallsaarest, mille kogupindala on 1320 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 791 meetrit.
Ornella Muti
thumb|Ornella Muti [[Cannes'i filmifestivalil, 2000]] Ornella Muti (sünninimi oli Francesca Romana Rivelli; sündinud 9. märtsil 1955 Roomas) on Itaalia näitleja.
Teismelisena oli ta modell, filmidebüüdi tegi 1970. aastal filmis "La Moglie più bella".
Ta on mänginud rohkem kui 70 filmis, peamiselt Itaalia filmides. Neist tähelepanuväärseimad on filmid, kus Muti mängib erootilisi stseene.
1980. aastal mängis ta printsess Aurat Suurbritannia filmis "Flash Gordon", hiljem on ta kaasa teinud ka mitmes Ameerika filmis. Prantsusmaal on ta reklaaminud Giovanni Panzani pastatooteid.
Praegu mängib ta vähem tuntud teleseriaalides.
Muud
1994. aastal ajakirjas Class ilmunud hääletusel nimetati teda maailma kõige ilusamaks naiseks.
Isiklikku
Tema ema Ilse Renate (sündinud Krause) oli pärit Võrumaalt ja töötas Roomas skulptorina, isa oli itaallane Napolist ja töötas ajakirjanikuna.
Tal on vanem õde Claudia Leone (sündinud 1951).
Ornella Muti esimene abikaasa oli Alessio Orano ja teine Itaalia ettevõtja Federico Facchinetti. Ornella Mutil on kolm last: näitlejast tütar Naike Rivelli (sünd.1974) hispaania produtsendi José Luis Bermúdez de Castro Acasoga ning tütar Carolina (sünd.1984) ja poeg Andrea (sünd.1987) Federico Fachinettiga.
1998. aastast elab ta Facchinettist lahus ning sõbrustab Stefano Piccologa.
Rennes
Rennes on linn Prantsusmaal, Bretagne'i piirkonna ja Ille-et-Vilaine'i departemangu keskus. Asub Ille'i ja Vilaine'i jõe liitumiskohas.
Linna vanim ülikool on asutatud 1735. aastal.
Peamised tööstusharud on auto- ja telekommunikatsioonitööstus.
Rennesis asub Bretagne'i parlament.
Jalgpalliklubi Rennesi Stade mängib riigi kõrgliigas.
pisi|tühi|Keskaegsed hooned Rennesis
Mineraalõli
Mineraalõli on naftast, põlevkivist, jt. maavaradest toodetud õli. Naftaõli on naftast toodetud õli.
Langley Collyer
Langley Collyer (3. oktoober 1885 – märts 1947) oli USA sundkoguja.
Ta õppis noorena Columbia ülikoolis ja mängis klaverit.
Isiklikku
Tema vend oli Homer Lusk Collyer.
Homer Lusk Collyer
Homer Lusk Collyer (6. november 1881 – 21. märts 1947) oli USA sundkoguja.
Isiklikku
Tema vend oli Langley Collyer.
AMEX
American Stock Exchange ('Ameerika aktsiabörs', lühend AMEX) on Ühendriikide aktsiabörs, mis asub New Yorgis. Kuni 1929. aastani oli ta tuntud kui New York Curb Exchange. 17. jaanuaril 2008 teatas NYSE Euronext, et ostab American Stock Exchange'i 260 miljoni dollari eest aktsiates. 1. oktoobriks 2008 oli NYSE Euronext ostuprotsessi lõpule viinud. NYSE Euronext teatas, et börs ühendatakse Alternext Euroopa small-cap börsiga ja selle nimeks saab NYSE Alternext U.S. 2016. aastast kannab ta nime NYSE American.
Kütteõlid
Kütteõlid ehk õlikütused (inglise keeles fuel oils) on vedelkütused, mis on enamasti toodetud nafta fraktsioneeriva destillatsiooni teel. Kütteõlisid on võimalik aga toota ka näiteks põlevkiviõlist (põlevkivi kütteõli, põlevkivimasuut). Kütteõlide kaks peamist kategooriat on kerge kütteõli ja raske kütteõli, mis mõlemad omakorda jagunevad mitmesse alaliiki.
Kerged kütteõlid (ehk ahjukütus, inglise keeles light heating oil) on enamasti gaasiõlide hulka kuuluvad naftasaadused. Kerget kütteõli kasutatakse eramute kütteks, tööstuses, põllumajanduses ja laevadel.
Rasked kütteõlid (inglise keeles heavy fuel oils, kõnekeeles kasutatakse tihti ebakorrektset venekeelset laenu masuut) jagunevad tootmisviisi järgi kahte gruppi - destillaatkütused ja jääkõlidest toodetud kütused. Rasked kütteõlid on ruumitemperatuuril (ca 20 °C) suure viskoossusega vedelikud. Kuna viskoossus on raskete kütteõlide põhiline omadus mis määrab nende kasutuvaldkonna, siis on see ka aluseks nende jaotamisel markideks. Vajaliku viskoossusega raske kütteõli margi saamiseks segatakse erinevaid destillaatkütuseid ja jääkõlidest toodetud kütuseid omavahel, lisades viskoossuse näitaja täpsemaks määratlemiseks tihti ka gaasiõlisid. Raskeid kütteõlisid kasutatakse eeskätt suurtes katlamajades ja laevakütusena.
Miitavi komtuur
Miitavi ehk Jelgava komtuur (saksa keeles Komtur von Mitau) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Miitavi komtuurkonda.
Esimene Miitavi komtuur on teada aastast 1272, viimane loobus ametist 1495. aastal, misjärel komtuurkond liideti Liivi ordu maamarssali valdustega.
Miitavi komtuur polnud kuigi oluline ordukäsknik ega kuulunud tavaliselt ordut juhtivasse kõrgemasse nõukokku ehk siseringi.
Filtreerimine (toitumisviis)
Filtreerimine ehk filtrimine on teatud veeorganismide toitumisviis, kus veest kurnatakse välja hõljuvad osakesed (seston). Tuntuimad filtreerijad on biofiltraatorid.
U4 (Berliin)
thumb|Sissekäik Viktoria-Luise-Platzi peatusesse U4 on Berliini metrooliin.
U4 on peale U55 lühim metrooliin Berliinis. Liinil sõidavad ainult lühikesed rongid. Ta ühendab Nollendorfplatzi Innsbrucker Platziga.
Mootoriõli
Mootoriõli ehk autoõli on manustega mineraal- või sünteesõli kolbmootorite määrimiseks. Omadusteks on suur puhtus, kõrge leektemperatuur, suur viskoossusindeks (tänapäeval on saavutatud üle 200), pesemisvõime jne.
Konto
Konto (ka arve; inglise keeles account) on raamatupidamises ja panganduses vahend majanduslike tehingute ja vahendite arvestamiseks.
Raamatupidamiskonto
Raamatupidamiskontosid kasutatakse raamatupidamisarvestuse pidamisel kahe poolega tabelis (registris) üht laadi tehingute arvestamiseks: konto vasakut plusspoolt nimetatakse deebetiks ja paremat, miinuspoolt kreeditiks.
U2
U2 albumeid on maailmas müüdud ligikaudu 170 miljonit eksemplari ning see on üks edukamaid ansambleid läbi aegade.
Konto
Pangakonto
Pangakonto (inglise keeles  bank account) on
U2
Ajalugu
Ansambel moodustati 25. septembril 1976, kui trummar Larry Mullen pani oma kooli teadetetahvlile kuulutuse, kus otsis liikmeid uude ansamblisse. Kuulutuse peale tulid kohale kuus poissi: Adam Clayton, Dave Evans, Paul Hewson, Evansi vend Dik ning Mulleni sõbrad Ivan McCormick ja Peter Martin. Mõne aja pärast võeti bändi nimeks Feedback. Martin ilmus kohale vaid esimesel kohtumisel ja Ivan heideti grupist välja mõne nädala jooksul, sest ta oli Claytoni arvates liiga noor. Pooleteise aasta pärast muudeti nimi The Hype'iks. Esimest korda jäädi silma ühel talendivõistlusel, mille nad võitsid ja teenisid 500 naela auhinnapreemiat ning lisaks said nad üles võtta oma esimese demo.
1978 lahkus Dik Evans bändist ning grupile pandi taas uus nimi – U2. 1980 allkirjastas U2 lepingu Island Recordsiga ning sama aasta oktoobris anti välja esimene album "Boy". 1981 anti välja teine album "October".