cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koskmudel
Koskmudeli ajalugu
Royce ütles, et programmi arendamiseks on kaks olulist etappi: analüüs ja kodeerimine, kuid just seetõttu, et haldama peab kogu tarkvaraarendusega seotud intellektuaalset vabadust, peab kasutama ka mitmeid teisi üldkulude etappe, mis suuremahulise projekti jaoks on nõuded süsteemile, tarkvara nõuded, analüüs, programmi kujundus, kodeerimine, testimine, toimingud. Paljusid Royce'i ideid peetakse tänapäeval iganenuks, kuid probleem ei ole mitte niivõrd koskmudeli raskes mõistmises, vaid selles, et tema väärtuslikest ideedest kiputakse liiga kergekäeliselt loobuma. Mõned koskmudeli omadused on vältimatud ja probleemide vältimiseks tuleb olla eriti tähelepanelik.
Koskmudeli etapid
raam|Koskmudeli etapid
Koskmudeli skeem
pisi|Koskmudeli skeem
Põhiidee kohaselt jagatakse tegevused nii, et iga tegevus toimub jadamisi eraldi etapina. Olulise tähelepanekuna tuleb märkida, et eri autoritel on erinev etappide nimekiri.
Koskmudelit järgivad süsteemiarendajad läbivad järjest mitmesuguseid etappe:
Iga etapi sooritamise järel sooritatakse järgmine. Käesoleva etapi sisendiks on eelneva etapi väljund, käesoleva etapi väljund on järgneva etapi sisendiks (nt arhitektuur baseerub nõuetel ning programm luuakse arhitektuuri alusel). Eelnevate etappide juurde tagasi ei pöörduta. Kui testimise käigus avastatakse viga, mille juured on arhitektuuris, siis koskmudel jääb hätta juhiste andmisega, kuidas pöörduda tagasi arhitektuuri etapi juurde, läbida uuesti programmeerimise etapp ning minna teisele testimisringile.
Eelnevalt kirjeldatud etappe ei pea organisatsioon täielikult ise läbi viima – võimalik on osta sisse teatud tegevuste täitmist või osta sisse valmistarkvara ja seda kohandada. Tüüpiliselt tuleb eeluuring, süsteemi nõuete püstitamise ja testimise tegevused siiski läbi viia organisatsiooni töötajate olulise osalusega tagamaks tarnitava süsteemi sobivuse organisatsiooni tööprotsessidega. Otsuse – kas valmistada süsteem ise, osta sisse arendus või valmistarkvara ja seda kohandada – tegemisel tuleks lähtuda tulu-kulu analüüsimisest, samuti edasiarenduse jätkusuutlikkusest.
Kuigi mudelil on palju kriitikud on koskmudel teatud tüüpi projektide jaoks väga kasulik ning võib oluliselt kokku hoida nii aega kui ka kulusid. Mudeli kasutamine sõltub suuresti sellest, kui hästi mõistetakse oma kliendi vajadusi ja kui muutlikud need vajadused on. Muutlike projektide jaoks on olemas teised mudelid.
Peetrimõisa (Viljandi linnaosa)
Peetrimõisa on Viljandi linnaosa.
Kerberos (kaaslane)
Kerberos on üks Pluuto looduslikest kaaslastest.
See oli neljas avastatud kaaslane ning selle avastamisest teatati 20. juulil 2011. Kerberos leiti Hubble'i kosmoseteleskoobi abil. Kerberost on külastanud ainult New Horizons, mis möödus Pluutost ja selle kaaslastest 14. juulil 2015. Esimene foto Kerberosest avaldati 22. oktoobril 2015.
Sofi Marinova
Sofia Marinova Kamenova (bulgaaria keeles София Маринова Каменова; sündinud 5. detsembril 1975 Sofias), rohkem tuntud esinejanime Sofi Marinova (Софи Маринова) all, on Bulgaaria lauljatar.
2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Bulgaariat lauluga "Love Unlimited".
Hellamaa vald
pisi|Saaremaa maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Hellamaa vald (saksa keeles Gemeinde Hellama) oli vald Muhu kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Hellamaa külas.
Vald moodustati 1866. aastal.
Vallas sündisid Joosep Saat, Peeter Kann.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala Muhu valla koosseisu.
Seiichirō Maki
Seiichirō Maki (jaapani keeles 巻 誠一郎 Maki Seiichirō; sündinud 7. augustil 1980 Ukis) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2005–2009 38 mängu ja lõi 8 väravat.
Juhan Jõgi
Juhan Jõgi (varem Johannes Jõggi; 25. märts 1907 Tarvastu vald – 7. oktoober 1989 Koeru) oli eesti vaimulik.
Ta õppis kohalikus algkoolis ja Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi humanitaarharus, gümnaasiumi lõpetas aastal 1927. Seejärel õppis ta aastatel 1927–1928 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja 1929–1931 usuteaduskonnas; oli Korporatsioon Ugala vilistlane.
1931. naasis ta isakoju, kuna majapidamist juhtima jäänud vend suri. Isakoju jäi ta kümneks aastaks. Kuna alanud sõda tõi kaasa kooliõpetajate põua, töötas ta Sürgavere Põhikooli õpetajana ja aastatel 1944–1947 ka koolijuhatajana. Veel oli ta õpetaja Reegoldi, Metsküla ja Kõpu algkoolis kuni 1956. aastani.
1956. aastast töötas ta Tarvastu kolhoosi agronoomina. Tema tööd seemnekasvatuse alal hinnati rahvamajanduse saavutuste näitusel 1959. aastal II koha vääriliseks.
1962. aastast õppis ta Usuteaduse Instituudis, kus lõpetas varem pooleli jäänud teoloogise stuudiumi. Ordineeriti 26. detsembril 1963 Tallinna Toomkirikus peapiiskop Jaan Kiiviti (assisteerisid Edgar Hark ja Harri Haamer) poolt (koos Eenok Haameriga) aseõpetajaks. Õpetajaõigused sai 9. aprillil 1970.
Ta oli aastatel 1962–1963 Hargla koguduse jutlustaja ja 1963–1966 sama koguduse aseõpetaja. 15. detsembrist 1966 vabastati ta Hargla õpetaja kohalt ja ta oli peaaegu aasta aega (1966–1967) Äksi Andrease koguduse hingekarjane. Seejärel oli ta aastatel 1967–1989 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Õnnemaa suutrad
Õnnemaa suutrad ehk Puhta Maa suutrad (sanskriti keeles Sukhāvatīvyūha-sūtra; tiibeti keeles bde ba can gyi bkod pa’i mdo) on mahajaana budismi pühakirjad, mis on eriti olulised õnnemaa ehk puhta maa koolkondades. Nendes kirjeldatakse Sukhāvatīt ehk Õnnemaad ning seal sündimise tingimusi ja võimalusi.
Indias või Sise-Aasias umbes 2. või 3. saj algupäraselt sanskriti keeles loodud suutrast on mitmeid versioone.
Suutrad kirjeldavad Amitābha puhastatud budavälja ehk puhast maad. Bodhisattva Dharmākara annab 46 tõotust, millega ta lubab rajada puhta maa, kus olendid saaksid erakordselt hõlpsasti Buddha õpetust järgida. Bodhisattva Dharmākara täidab oma tõotused, temast saab buda Amitābha ning tema puhas maa kannab nime Sukhāvatī ehk "Õnnemaa".
Olendid saavad Sukhāvatī'sse ümber sündida ennast buda Amitābha'le pühendades, Amitābha nime korrates ning Sukhāvatī'd kujustades.
Õnnemaa suutrad on eriti populaarsed Hiina ja Jaapani puhta maa koolkondades, kuid Amitābha kultus on levinud ka mujal. Amitābhat mainib juba mahajaana tuntuim teoreetik Nāgārdžuna, keda Hiinas peetakse ühtlasi ka puhta maa koolkonna esimeseks esiõpetajaks.
Sukhāvatīvyūha-sūtra lühem versioon on ilmunud eesti keeles pealkirja all «Õnneliku maa suutra» Maret Kargi tõlkes (1975).
Tšiili seebikoorepuu
Tšiili seebikoorepuu (Quillaja saponaria) on õistaimede seltsi kaheiduleheliste klassi seebikoorepuu perekonna taimeliik.
Botaaniline kirjeldus
Tšiili seebikoorepuu on ligi 15 m kõrguseks kasvav igihaljas puu.
Tšiili seebikoorepuu õied on viietised ja valget kuni kollakasrohelist värvi. Viljas on 10–18 seemet ja vili on pruunikat värvi.
Levila
Tšiili seebikoorepuu kasvab looduslikult Tšiilis, Peruus ja Boliivias. Tšiili seebikoorepuud kasvatatakse Indias ja USA-s.
Saadused
Seebikoorepuu koort on kasutatud seebiasendajana.
Tšiili seebikoorepuu koort kasutatakse toiduaine- ja farmaatsiatööstuses.
Droog
Välispidiselt pannakse koort nahale, kas nahahaavade või ekseemi ja psoriaasi korral jm.
Mitte kasutada raseduse ja lapse rinnaga toitmise ajal.
QA-21
QA-21 all peetakse silmas Quillaja saponaria (tšiili seebikoorepuu) puhastatud ekstrakti komponenti. Seda on lisatud malaariavaktsiini RTS,S, kiirendamaks immuunsüsteemi immuunvastuseid.
Just Nuisance
Just Nuisance oli Saksa dogi, ainus ametlikult Suurbritannia kuningliku mereväe koosseisu arvatud koer.
Toiduratsioonide saamise võimaldamiseks edutati koer auastmest ordinary seaman auastmesse able seaman.
Koer saadeti viimsele teekonnale kõrgeimate sõjaväeliste auavaldustega, kahurisaluudi saatel.
Tartu piiramine (1656)
Tartu piiramine oli 1656. aastal Moskva tsaaririigi vägede sõjaline operatsioon Rootsi kuningriigi valduses olnud Lõuna-Eesti strateegilise sõjalise kaitsepunkti Tartu vastu ajavahemikul 28. juuli – 13. oktoober 1656. aastal.
Sõjaline olukord 1656. aastal
1654. aastal algas Vene tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel Ukraina ja Lõuna-Venemaa territooriumite pärast Poola-Vene ehk Kolmeteistkümneaastane sõda. thumb|[[Vene tsaar, Aleksei Mihhailovitš]] Venelaste ülekaalukad väed sisenesid, kokkuleppel Ukraina kasakate hetmani Bogdan Hmelnõtskiga, Ukrainasse ja Leedu Suurvürstiriiki. Kasutades Vene vägede pealetungi otsustas kuningas Karl X enne ise kogu läänepoolse Poola vallutada. Rootsi väed liikusid 1655. aastal Ees-Pommerist ja Liivimaalt Rzeczpospolita aladele ning vallutasid kiiresti enamiku Moskva vägede poolt alistamata jäänud aladest ja Karl kuulutas end ka (Radziwillide toetusel) Leedu suurvürstiks.
1654. aasta 17. mail kuulutas Vene tsaaririik Rootsi kuningriigile sõja ning alustati Vene vägede viimist Rootsi Liivimaale. Vene tsaar, Aleksei Mihhailovitš suundus peavägedega Riia suunas, kõrvalmanöövrina suundus aga vürst Aleksei Trubetskoi abivägedega Tartu suunas, kuna Tartu oli strateegiline kaitsepunkt Lõuna-Eestis, mille vallutamise järel oleks olnud vaba liikumine teistesse Eesti- ja Liivimaa piirkondadesse: Narvale, Viljandile ja ka Tallinnale.
1656. aasta alanud Rootsi–Vene sõjas hõivasid Vene tsaaririigi väed 1658. aasta alguses Ingerimaal Vasknarva ning ründasid ka Narva linnust, Jamburgi ja Koporjet.
1656. aastas juulis asusid Vene väed sõjakäigule Pihkvast ning teel Tartu suunas vallutasid 21. juulil 1656 Vastseliina kindluse.
Piiramise algus
Ööl vastu 28. juulit 1656 jõudsid Vene eelväed Tartu juurde ning põletasid ümberkaudsed külad, 28. juuli päeval tulid vene väed linna müüride alla ning seadsid oma suurtükipatareid üles Tähtvere ja Riia mäele ning hakkasid sealt linna pommitama. 12. augustil ehitasid nad Narva mäele kolmanda suurtükiväepatarei ning sellega oli linn kõikjalt sisse piiratud. Rootsi vägede valdusse jäi aga Emajõgi ja neile kuulus ka Vana-Kastre piiskopilinnus.
12. august 1656, vallutasid vene väed Emajõel asunud Vana-Kastre vesilinnuse ning sellega langes veetee Pihkvast Tartusse venelaste kontrolli alla.
Piiramine
Augustis läks olukord sissepiiratud Tartus üha raskemaks ja L. Fleming palus Läänemere provintsides paiknenud vägede ülemjuhatajalt Magnus Gabriel De la Gardielt abi. Too oli aga Riias piiramisrõngas ega saanud teda aidata. Eestimaa kuberner Bengt Klasson Horn koondas Põhja-Eestist Paidesse 500-600 sõdurit ning alustas 16. augustil nendega liikumist Tartu poole, lootes ootamatult vallutada Raadi mõisa juures oleva Vene sõjalaagri, kuid venelased said tema liikumisest teada ja tõid laagrisse juurde veel 1000 meest. Seetõttu ei saanud Horn linnani välja murda ja taandus.
21. septembril esitasid venelased linnale alistumisettepaneku, L. Fleming arutas ettepanekuid raega ning lõpuks jõuti seisukohale, et vastupanu tuleks jätkata ja Fleming leidis, et vastupanu tuleks osutada kuni venelaste tormijooksuni.
Eestimaa kuberner Bengt Klasson Horn koos oma sugulase, Rootsi Ingeri kuberneri Gustaf Horniga tegi katset aidata piiratud Tartut. Vene väed olid oktoobri alguseks Ingerimaalt taandunud ning seega avanes võimalus seal olnud vägesid Tartu aitamiseks kasutada. Bengt Klasson Horn oli aga vahepeal kogunud tuhatkond sõjaväelast ning liikus nendega 5. oktoobril vaid miili kaugusele Tartust.
Vene vägede suuremate väeosade lähenemisel pidi aga Bengt Klasson Horn taanduma, ta liikus Laiuse juurde, kuhu asus koondama uusi vägesid, et uuesti Tartu vabastamist proovida. 3. oktoobril edastati talle L. Flemingi kiri infoga, et venelased kavatsevat Pärnut ja Tallinna piirata ja et ta ise on alustanud venelastega läbirääkimisi, mispeale liikus Horn Tallinna kindlustama.
Kapitulatsioon
12. oktoobril sõlmis Tartu väepealik Lars Fleming venelastega alistumislepingu. Alistumisleping oli rootslastele üpris suuremeelne: nende vägedel lasti vabalt linnast lahkuda, laskemoona ja provianti kaasa võttes. Samuti võisid linnast lahkuda ka kodanikud ja teised, kes Vene võimu alla jääda ei soovinud, kogu oma vara kaasa võttes. Seda vara, mida kohe kaasa võtta ei saadud, võis ka hiljem ära vedada. Linnale lubati usuvabadust ja kaubandusprivileegide säilimist.
13. oktoobril marssisid Vene väed Tartusse sisse.
Jääkelder
pisi|[[Kehtna mõisa jääkelder (september 2011)]] Jääkelder on jääga jahutatav kelder, kus hoitakse harilikult kiiresti riknevaid toiduaineid.
Eestis on säilinud mitme mõisa jääkeldreid.
Koomiline ajastus
Koomiline ajastus on rütmi, tempo ja pauside õigeaegne kasutamine eesmärgiga tekitada huumoorikaid olukordi ja inimesi naerutada. Peamiselt kasutavad seda koomikud ja näitlejad, kes esinevad laval, filmides, teatris. Kuid ajastatuse ja rütmiga mängimise võtteid saab kasutada ka kirjutatud tekstis või muusikas.
Farsi puhul kasutatakse nii kiirendatud kõnet kui kiirendatud liikumist: inimesed jooksevad kaelamurdva kiirusega toast tuppa, sisse ja välja.
Kõnes õiges kohas pauside tegemine võib muuta tavalise teksti naljakaks. Näiteks lause lõppu jäetud paus, seab öeldu kahtluse alla.
Óscar de la Renta
Óscar Arístides de la Renta Fiallo (22. juuli 1932 Santo Domingo, Dominikaani Vabariik – 20. oktoober 2014 Kent, Connecticut, Ameerika Ühendriigid), tuntud ametialaselt kui Oscar de la Renta, oli üks maailma tuntumaid moeloojaid.
Elutee
Óscar de la Renta sündis 22. juulil 1932 Dominikaani Vabariigis Santo Domingos seitsmelapselises peres ainukese pojana. Ta ema Carmen María Antonia Fiallo oli Dominikaani päritolu ja isa Óscar Avelino de la Renta Puerto Rico päritolu. Perekond oli mõjukas.
De la Rentat kasvatati katoliiklikus vaimus. 18-aastaselt suundus ta Hispaaniasse Madridis asuvasse San Fernando kuninglikku akadeemiasse maalimist õppima. Lisaraha teenimiseks tegi ta ajalehtedesse ja moemajade jaoks moejoonistusi.
1956. aastal nägi USA suursaadiku John Davis Lodge’i abikaasa Francesca Lodge ta kleidikavandeid ning palus oma tütrele kleidi luua. Kleit jõudis sama aasta ajakirja Life esikaanele. De la Rentas tekkis moe vastu huvi ning ta hakkas koostööd tegema mõjukamate Hispaania moemajadega. Ta kohtus tollase Hispaania tuntuma moekunstniku Cristóbal Balenciagaga, kellest sai ta mentor. 1961. aastal suundus de la Renta Pariisi, et jätkata Antonio del Castillo käe all Lanvini moemajas.
1963. aastal liitus de la Renta Ardeni moemajaga New Yorgis ning 1965. aastal Ameerika moemajaga Jane Derby. Sama aasta augustis, pärast Derby surma asus ta seda juhtima. 1960. aastatel sai ta rahvusvaheliselt tuntuks kui üks moedisainereid, kes riietas Jacqueline Kennedy. 1977. aastal tuli de la Renta välja oma parfüümiga "Oscar", millele lisandusid hiljem aksessuaarid ja kodukaubad.
Aastatel 1993–2002 aastal disainis de la Renta kõrgmoekollektsiooni Balmaini moemajas ning oli esimene Dominikaani päritolu moelooja Prantsusmaa moemajas. 2006. aastal keskendus Oscar de la Renta bränd pulmamoele.
2006. aastal diagnoositi de la Rental vähk. Ta suri 20. oktoobril 2014 oma kodus Ameerika Ühendriikides Connecticuti osariigis Kentis 82 aasta vanuses.
Oscar de la Renta nimeline moemaja jätkab ka praegu avaliku elu, teiste seas filmitähtede ja kuningapere liikmete riietamist.
Kreiskool
pisi|[[Tallinna Kreiskooli ja Tallinna Linnakooli hoone, Vene tänav 22]] Kreiskool oli 19. sajandil Venemaa keisririigi (sh Eesti ala) kubermangude kreisi- ehk maakonnakeskuses olev 2–3 õppeaastaga riiklik poeglastekool, mis eelnes gümnaasiumile.
1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi haridussüsteem. Ministeerium töötas välja uued koolikorralduse alused ja 5. novembril 1804 kinnitatud ülikoolidele alluvate õppeasutuste põhimäärus nägid ette igas kubermangulinnas ja maakonnalinnas, maakonna- ehk kreiskooli asutamise.
Kreiskoolid reorganiseeriti 1872. aasta määruse alusel linnakoolideks ja 1913. aastal kõrgemateks algkoolideks.
Uglitši rajoon
Uglitši rajoon (vene keeles Угличский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Uglitši linn.
Rajoon piirneb põhjas Mõškini rajooniga, idas Bolšoje Selo ja Borissoglebski rajooniga, lõunas Pereslavli rajooniga ning läänes Tveri oblastiga.
Rajooni pindala on 2568 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 255. 2002. aastal oli elanikke 15 540 ja 1989. aastal 18 069.
Haldusjaotus
Aastal 2009 oli Uglitši rajoonis 501 asustatud punkti, mis kuulusid ühe (Uglitši) linna ja viie külaasunduse koosseisu.
IOS 13
iOS 13 on ettevõtte Apple Inc. väljatöötatud operatsioonisüsteemi iOS kolmeteistkümnes väljalase. iOS 13 on iOS 12 järglane, ning selle esitlus toimus 3. juunil 2019. iOS 13 järgmine väljalase on iOS 14.
Operatsiooni süsteemi väljalase toimus 19. september 2019.
Kralupy nad Vltavou
Kralupy nad Vltavou (saksa keeles Kralup an der Moldau) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mělníki ringkonnas. Kralupy nad Vltavou asub Vltava jõe ääres, Mělníkist ligi 18 km edelas ja Praha kesklinnast umbes 19 km põhjaloodes.
Asulat on esmamainitud 1253. aastal. Raudteeühenduse sai Kralupy nad Vltavou 1851. aastal. Alevi staatus anti Kralupy nad Vltavoule 1881. aastal ja linnaõigused 1902. aastal.
Milorad Gajović
Milorad Gajović (serbia kirillitsas Милорад Гајовић; sündinud 27. aprillil 1974 Nikšićis) on Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Montenegro endine kikkpoksija ja poksija.
Ta võistles kuni 2003. aastani Jugoslaavia Liitvabariigi eest ning aastatel 2003–2006 Serbia ja Montenegro eest.
Maailmameistrivõistlustel
Ta sai 2007. aastal WAKO 16. maailmameistrivõistlustel Montenegro esindajana meeste täiskontaktses kikkpoksis hõbemedali.
Ryan Fredericks
pisi|Ryan Fredericks (2017) Ryan Marlowe Fredericks (sündinud 10. oktoobril 1992 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis West Ham United.
Milorad Gajović
Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel Montenegro eest, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ryan Fredericks
2009. aastal liitus ta Tottenham Hotspuri noorteakadeemiaga. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 25. augustil 2011 UEFA Euroopa Liiga kvalifikatsioonimängus Heart of Midlothiani vastu. Tottenham Hotspuri meeskonnas ta liigas kordagi väljakule ei pääsenud. Hooajal 2012–13 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Brentford, 2013–14 Inglismaa esiliiga klubis Millwall ja 2014–15 Inglismaa esiliigas Middlesbrough.
Milorad Gajović
Maailmameistrivõistlustel
Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) Jugoslaavia Liitvabariigi eest, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Antonio Tarverile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ryan Fredericks
2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Bristol City, kuid ta lahkus sealt juba pärast nelja liigamängu. 31. augustil 2015 sõlmis ta kolmeaastase lepingu teise esiliiga klubiga, Fulham. Ta mängis Fulhami põhikoosseisus kokku kolmel hooajal. Hooajal 2017–18 valiti ta Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Milorad Gajović
Maailmameistrivõistlustel
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) Serbia ja Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Odlanier Solísile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ryan Fredericks
2018. aasta juunis liitus ta West Ham Unitediga.
Milorad Gajović
Maailmameistrivõistlustel
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Clemente Russole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Vuhlõ
Vuhlõ (ukraina keeles Вугли) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv on 352. Pindala on 1,3 km².
Milorad Gajović
Euroopa meistrivõistlustel
Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) pronksmedali 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Lebzjakile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselise poksijana
Ta poksis juunist kuni oktoobrini 2009 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Ikkimizga G'animatdur Ishq
"Ikkimizga G'animatdur Ishq" on Usbekistani poplaulja Feruza Jumaniyozova kuues stuudioalbum. Avaldati aastal 2008.
Skeemiteraapia
Skeemiteraapia on psühhoteraapia, mille teoorias kontseptualiseerituakse patoloogiat karakteroloogiliste (isiksuslike) tunnuste kaudu ning mille meetod ja tehnika on suunatud isiksuslike muutuste esilekutsumisele. Skeemiteraapia on integratiivne psühhoteraapia, mis kombineerib nii teooria kui ka tehnikad juba olemasolevatest teraapiatest nagu kognitiiv-käitumuslikust teraapiast, psühhodünaamilisest teraapiast, kiindumusteooriast ja geštaltteraapiast. Skeemiteraapia töötas välja Jeffrey E. Young ja seda kasutatakse isiksusehäirete ning krooniliste DSM I telje häirete raviks, kui eelnevad ravivormid, näiteks kognitiiv-käitumuslik teraapia, ei ole patsienti aidanud või on positiivsed ravitulemused osutunud üksnes ajutiseks.
Sissejuhatus
Skeemiteraapias on neli põhilist mõistet: skeem, toimetulekustiil, mood ja emotsionaalsed baasvajadused :
Skeemiteraapia eesmärk on õpetada kliente oma emotsionaalseid baasvajadusi rahuldama:
Lapsepõlves välja arenevad toimetulekut mittesoodustavad skeemid
Varajaselt välja kujunevad toimetulekut mittesoodustavad skeemid on ennastkahjustavad emotsioonide ja kognitsioonide korduvad mustrid. Nad võivad olla seotud emotsionaalsete mälestustega valust, tragöödiast, hirmust, väärkohtlemisest, hülgamisest, turvalisuse või üleüldisest läheduse ja kiindumuse puudumisest. Skeemid võivad sisaldada ka emotsionaalsete mälestustega seotud olevaid kehalisi aistinguid. Toimetulekut mittesoodustavad skeemid võivad olla erineva tõsiduse ja ulatusega: mida tõsisema sisuga skeem, seda intensiivsem ja pikaajalisem võib olla negatiivne afekt skeemi aktiveerumisel; mida kõikehõlmavam skeem, seda rohkem situatsioone võivad skeemi vallandada.
Skeemide domeenid
Young, Klosko ja Weishaar (2003) on 18 toimetulekut mittesoodustavat skeemi kategoriseerinud viide suuremasse domeeni :
Skeemide moodid
Skeemide moodid on hetkelised meeleseisundid, mida iga inimene ühel või teisel hetkel kogeb. Skeemi mood koosneb skeemidest ja toimetulekuviisidest. Elusündmused, mis kutsuvad esile negatiivset afekti või halbu mälestusi, kutsutakse skeemimoodide „vallandajateks“. Psühholoogiliselt stabiilsetel inimestel on skeemide moodid mõõdukad ja paindlikud meeleseisundid, mis on kergelt rahustatavad, kuid näiteks isiksusehäire puhul on skeemide moodid tõsisemad ja rigiidsemad, justkui eraldatud ülejäänud isiksusest.
Identifitseeritud skeemide moodid
Neli lapse moodi on
Kolm düsfunktsionaalset toimetuleku moodi on
Kaks düsfunktsionaalset vanema moodi on
Stanisław Kierbedź
pisi|170px|Stanisław Kierbedź (foto enne 1889) Stanisław Kierbedź (vene Станислав Валерианович Кербедз; 10. märts 1810 Nowy Dwór, Panevėžysi lähedal, Vilno kubermang – 19. aprill 1899 Varssavi) oli poola päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja. Insener-kindralleitnant (1868). Tõeline salanõunik (1881).
Haridustee ja akadeemiline karjäär
Ta lõpetas gümnaasiumi Kovnos. Aastatel 1826–1828 õppis matemaatikat ja füüsikat Keiserlikus Vilna ülikoolis. 1831. aastal lõpetas ta Teedeinseneride korpuse instituudi Peterburis. Aastatel 1837–1849 töötas samas õppejõuna.
Tehnorajatised
Aastatel 1842–1850 ehitas Kierbedź Peterburis Neeva jõele enda projekteeritud esimese alalise silla – Blagoveštšenski silla, mille eest keiser Nikolai I ülendas ta kindralmajoriks.
Aastatel 1852–1862 ehitatud Peterburi–Varssavi raudteele projekteeris ja ehitas Kierbedź mitu silda, sealhulgas Tsaari-Venemaa territooriumil rajatud esimese metallist raudteesilla (raudteesilla üle Luga jõe Preobraženskaja raudteejaama juures, valmis 1857) ja Daugavpilsi raudteesilla (valminud 1862).
Aastatel 1858–1864 ehitati tema projekti järgi esimene alaline sild üle Wisła jõe Varssavis (Aleksandri sild).
1870. aastatel etendas ta juhtivat osa Peterburi meresadama ja Merekanali rajamisel.
8. augustil 1891 läks ta riigiteenistusest erru ja asus elama Varssavisse.
Isiklikku
Tema vennapoeg Stanisław Kierbedź oli samuti insener.
Irboska vürst
Irboska vürst oli Irboska linnuse ja selle ümbruskonna valitseja tiitel 14. sajandil.
Irboska linnuse traditsiooniline esmamainimine on 862. aastal, mil sinna asus elama Rjuriku vend Truvor.
Ainus teadaolev Irboska vürst on Jevstafi (Ofstafi), kes esineb allikais 1323., 1343., 1353. ja 1355. aastal. Viimati mainitud aastal suri ta koos oma poegade Karpi ja Alekseiga katku.
Pole teada, kas ta kuulus muidu tundmatusse Irboska kohalikku dünastiasse või oli Pihkva vürstiriigi palgaline ametnik.
Pärast teda pole teisi Irboska vürste teada, tõenäoliselt sattus Irboska siis Pihkva otsealluvusse.
Mary Shelley Frankenstein
"Frankenstein"; täieliku pealkirjaga "Mary Shelley Frankenstein" (ingliskeelse täieliku pealkirjaga "Mary Shelley's Frankenstein") on 1994. aastal esilinastunud õudusfilm. Filmi režissöör on Kenneth Branagh.
Filmi peaosi mängivad Robert De Niro ja Branagh. Filmi stsenaarium on Mary Shelley romaani "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" adaptatsioon.
Terravormimine
pisi|Kunstniku nägemus [[Marss|Marsi kujundamisest Maa-sarnaseks]] Terravormimine ehk maasarnastamine on võõrplaneedi või -kuu keskkonna kujundamine Maa-sarnaseks.
See tähendab taevakeha atmosfääri, temperatuuri, pinnamoe, ökoloogia jm kujundamist selliseks, et see võimaldaks inimesel ja muudel organismidel seal elutseda samamoodi nagu Maal.
Mõiste võeti kasutusele nii teaduses kui ka teadusfantaasias. Termini võttis kasutusele Jack Williamson oma teadusfantastilises jutus 1942. aastal.
Maal saadud kogemuste põhjal on võimalik planeedi pinda ja keskkonnatingimusi märkimisväärselt muuta, kuid Maa-sarnase biosfääri tekitamise võimalikkus teistel planeetidel ei ole veel tõestatud. Kõige sobivamaks terravormimise objektiks on peetud Marssi.
Koorivõre
Koorivõre ehk koorivahevõre (ladina keeles cancelli) on kiriku koori pikihoonest eraldav ažuurne või avadega konstruktsioon. Koorivõre ei sulge vaadet altariruumi erinevalt letnerist. Idakirikus kujunes varakristlikust barjääritaolisest ja hiljem sammastega templon ' ist ikonostaas.
Ajaloost
Koorivahevõre taolisi ehitisi altariruumi ees esines juba eelromaani ehitistes, näiteks Astuuria kuningriigis püstitatud kirikutes. Bütsantsi kirikutes oli selliseks eraldajaks paneelide, kolonnettide ja arhitraaviga templon.
Koori eraldab alates 12. sajandist kogudusele määratud hooneosast eriti kloostri- ja stiftikirikutes kõrge vahesein (Chorschranke, choir screen või rood screen). Kui selle küljes asus lugemispult ja selle ees ilmikute altar, oli tegemist letneriga.
Alates 15. sajandist ilmub barjääritaolise vahevõre asemele üha sagedamini kõrge kunstipäraselt sepistatud ja kaunistatud metallist võresein ehk doksaal. Kõige kaunimad näited neist võreseintest pärinevad 17. sajandist, näiteks Püha Martini ja Oswaldi kiriku koorivõre Weingartenis Württembergis.
Hugo Magnus Tschakkar
Hugo Magnus Tschakkar (ka Hugo Chakkar; 20. september 1900 Peterburi – 11. september 1974 Rhinebeck, New Yorgi osariik) oli eesti loomaarst.
Tschakkar võttis osa Eesti Vabadussõjast Julius Kuperjanovi pataljoni koosseisus 1. roodu reamehena.
Lõpetas Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna loomaarsti diplomiga 1926. aastal. Korporatsioon Fraternitas Dorpatensise vilistlane. Ta oli ka Loomaarstide Koja liige. Oli Kaitseliidus Viru maleva Haljala malevkonna veterinaarpealik alates 1937. aasta 23. detsembrist.
Tschakkar töötas peale ülikooli lõpetamist loomaarstina Sagadis kuni 1940. aastani. Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal varjas ennast Sagadi kandis kuni Saksa vägede sissetungini. Sõja ajal läks perega Saksamaale. Sõja lõppedes sattus USA tsooni ja emigreerus Ühendriikidesse. USA-s leidis pagulasena tööd tapamaja veterinaarina. Naine ja poeg saadeti Ida-Saksa tsoonist tagasi Eesti NSV-sse.
Henric Hund
Henric Hund oli Taani hindamisraamatus mainitud Eestimaa vasall 13. sajandil.
Talle kuulus Paasvere (Payſſeueræ) külas 8 adramaad, mida ta polnud saanud kuningalt (non a rege). Samas külas kuulus kuningale (dom. rex) 8 ja Mæinardile 7 (non a rege) adramaad.
Paul Johanseni arvates võib ta olla samane 1252. aastal Mindeni piiskopkonnas mainitud Henricus de Hunte'ga. 1348. aastal oli Henricus dictus Hunt Tallinna kodanik ja majaomanik.
Biruta Baumane
Biruta Baumane (sündinud Frīdberga; 6. juuni 1922 Kalnamuiža – 21. jaanuar 2017) oli läti maalikunstnik, nn karmi stiili harrastaja.
Eluloolist
Sündis Kalnamuižas Tērvete piirkonnas õpetajate peres. Esimesed kunstiõpingud kulgesid Romans Suta kunstistuudios aastail 1940–1941. 1941.–1948. aastal õppis Läti Kunstiakadeemia maaliosakonnas ning 1942. aastal asus paralleelselt õppima ka Läti Ülikoolis filosoofiat, kuid 1944 teaduskond suleti ja ta läks filoloogia erialale üle. Ülikooli lõpueksameid Biruta Fridberga siiski ei sooritanud. 1948. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia, diplomitöö "Eksāmeni" juhendaja oli Jānis Liepiņš. Teiste õppejõudude hulka kuulusid kunstnikud Valdemārs Tone, Vilhelms Purvītis ja Ģederts Eliass.
1951. aastal Birute Fridberga abiellus skulptor Kārlis Baumanisega.
1949–1958 töötas Biruta Baumane Riia 21. koolis joonistusõpetajana.
1959. aastast oli ta Läti Kunstnike Liidu liige.
Biruta Baumane suri 94 aasta vanuselt ja on maetud Riia Metsakalmistule.
Looming
Biruta Baumane oli üks tuntumaid nendest 20. sajandi Läti kunstnikest, kes arendasid oma loomingus välja nn karmi stiili, mis murdis lahti sotsialistliku realismi kaanonitest ja püüdis nõukoguliku kunsti vormilisi võimalusi avardada. Karm stiil domineeris Läti NSV ametlikus kunstis 1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel. Kunstniku motiivideringi kuuluvad eelkõige figuraalsed stseenid, aga ka vaikelud, portreed ja naisaktid. Tema töödele on iseloomulik rahulik tasakaalustatud kompositsioon, oskuslik joonistus ning hea oskus tabada värvis Läti maastiku ja portreteeritavate inimeste meeleolusid.
Esimene isikunäitus toimus 1956. aastal, edasistest on olulisemad olnud Riias (1966, 1976, 1985), Liepajas (1967) ja Moskvas (1968, 1984). Kunstniku teoseid leidub Läti Kunstnike Liidu ja Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi kogudes, Tretjakovi Galeriis Moskvas ja üksikuid mujal välismaa muuseumides, samuti erakogudes Lätis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias ja Prantsusmaal.
Isiklikku
Biruta ja Kārlis Baumanise tütar Laine Kainaize on samuti maalikunstnik.
Matti Piirsalu
Elulugu
Matti Piirsalu on töölise poeg.
Lõpetas 1966 Rapla Keskkooli, 1971 Eesti Põllumajanduse Akadeemia linnukasvatuse erialal, põllumajanduskandidaat (1978, Leningradi Põllumajanduse Instituut), väitekiri "Влияние различных методов обработки яиц и уровня пантотеновой кислоты в рационе кур на инкубационные показатели и качество цыплят", 1995–1996 EPMÜ doktorant, Ph.D. (põllumajanduse ajalugu, 1996, EPMÜ), väitekiri "Linnukasvatuse areng Eestis".
Oli 1972–1978 EPA mittekoosseisuline teadur ning 1972–1981 Roela sovhoosi Rakvere haudejaama juhataja, 1981–1984 Sindi sovhoosi peazootehnik, 1985–1994 Põllumajandusministeeriumi linnukasvatussektori ja -osakonna juhataja, loomakasvatuse-büroo peaspetsialist, 1986–1993 ka Eesti Põllumajandus Õppe- ja Nõuandekeskuse lektor, 1994–1995 Eesti Vabariigi Põllumajandusministeeriumi maamajanduse osakonna peaspetsialist, 1995–2003 loomakasvatusbüroo juhataja, 2004–2010 põllumajandusturu korraldamise osakonna nõunik.
Ilmunud artikkel 70.juubeli puhul https://agrt.emu.ee/pdf/chronicle/2017_1_tikk.pdf
Teadustöö
Uurimisvaldkond: linnukasvatus Eestis, selle ajalugu; loeb end professor Harald Tiku koolkonda kuuluvaks linnukasvatusteadlaseks. Uurinud põllumajanduslindude munade hautamist, -lindude pidamistehnoloogiat, sugu- ja noorkanade söötmist, ensüümide, antioksüdantide ja vitamiinide kasutamise võimalusi. Uurimistöö tulemustest on rakendatud haudemunade aerosoolidega, suurendatud sugukanade pantoteenhappe tarbenorme. Paljude kodu- ja välismaiste linnukasvatuse teadus- ning erialaseltside liige, sh Lindude Tõuaretuse Nõukogu liige (1971–1988), sekretär (1988–1989), Ülemaailmse Linnukasvatuse Teaduse Assotsiatsiooni Nõukogu osakonna (1988–1992) ning Eesti osakonna presiidiumi liige (aastast 1992) ja president (1998–), on olnud ajakirja Agraarteadus toimetuskolleegiumi liige, Eesti Linnukasvatuse Seltsi juhatuse esimees (1992–2014), Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi eestseisuse liige (1998-) jm. Üle 300 teadustrükise.
Jankai
pisi|left Jankai on küla Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses, Jankai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu.
Sadul (muusika)
pisi|Kitarri alumine sadul Sadul on keelpillide osa. Sadulaid on kaks: ülemine ja alumine sadul.
Ülemine sadul on kohas, kus kael läheb üle peaks. Alumine sadul on kohas, kus kõlakast läheb üle sõrmlauaks. Alumine sadul asub roobil ja hoiab pilli keeled üksteisest õigel kaugusel ja sõrmlaua suhtes õigel kõrgusel.
500 eKr
Aasta 500 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Miroslav Kostadinov
Miroslav Kostadinov (bulgaaria keeles Мирослав Костадинов; esinejanimega Miro (Миро); sündinud 10. märtsil 1972) on Bulgaaria laulja.
Ivanov
Ivanov (vene Иванов) on venepärane perekonnanimi.
Nime naissoost vorm on Ivanova (Иванова). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ivanov 2610 mehel ja 120 naisel ning Ivanova 2823 naisel. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Ivanov 2586 mehel ja 138 naisel ning Ivanova 2735 naisel. Perekonnanimede levikult oli Ivanov meeste puhul 1. ja naiste puhul 599. kohal. Nii Ivanov kui ka Ivanova olid 2018. aastal levinuimad perekonnanimed Eestis. 2021. aastal oli Ivanova levikult 2. perekonnanimi Eesti naiste seas.
2021. aasta alguse seisuga oli Ivanov levinuim perekonnanimi Eestis elavate 1946-1950, 1951-1955, 1956-1960, 1961-1965, 1971-1975, 1976-1980, 1981-1985 ja 1996-2000 sündinud meeste seas.
Karl Koppel
Karl Koppel (14. november/27. november 1900 Luunja vald, Tartumaa – 14. märts 1976) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Kokora ministeeriumikoolis, Tartu Kooliõpetajate Ühisuse Kaubanduskoolis ja aastatel 1924–1928 Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi Erakolledžis, mille humanitaarharu ta lõpetas. Aastatel 1928–1935 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, ta oli Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi liige. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses. Ordineeriti 31. mail 1936 õpetajaks.
Ta oli pärast ordineerimist EELK vikaarõpetaja. Aastatel 1941–1943 oli ta Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja kohusetäitja. Aastatel 1944–1954 oli ta õpetaja kohusetäitjaks ning aastatel 1954–1963 õpetajaks Maarja-Magdaleena koguduses, lisaks oli ta aastatel 1944–1956 Vara Brigitta koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1963–1967 oli ta Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.
Karl Koppel suri aastal 1976.
Deep Zone Project
Deep Zone Project on Bulgaaria ansambel.
Püha Katariina klooster
pisi|Kloostri [[Tallinna Püha Katariina kirik|Püha Katariina kiriku säilinud lääneportaalid Tallinna vanalinnas Vene tänava sisehoovis (2011. aasta kevad)]]
Deep Zone Project
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel koos DJ Balthazariga Bulgaariat lauluga "Tell me why".
Püha Katariina klooster
Püha Katariina klooster (ka Katariina klooster ja Dominiiklaste klooster) oli Aleksandria Katariinale pühitsetud klooster praeguse Tallinna vanalinna all-linnas. Selle asutas ja ehitas 1246. aastal dominiiklaste ordu.
Tallinna dominiiklaste kloostri ametlik ja ühtlasi vanim nimetus oli Tallinna jutlustajate ordu klooster. Ametlikes dokumentides kohtab ka nimetusi jutlustajate vendade klooster, must klooster, mustade munkade klooster ja Püha Katariina mustade munkade klooster, kuid kõige sagedasem nimetus on lihtsalt munkade klooster, sest dominiiklaste klooster oli Tallinna ainus mungaklooster. Kloostrihoonestikku on nimetatud ka Mungahooviks.
Kloostri munki nimetati vahel Püha Katariina mustadeks munkadeks ja jutlustajateks vendadeks, kuid ka lihtsalt munkadeks. Levinuim nimetus on mustad mungad, täiendi must said nii mungad kui ka klooster munkade musta rõivastuse järgi.
pisi|Püha Katariina kiriku lõunaseina juures asuv [[Katariina käik]]
Kloostri asutamine ja asukad
Dominiiklased saabusid Tallinna 1229. aastal pärast seda, kui Mõõgavendade ordu oli 1219. aastal vallutanud viimase eestlaste linnuse. Tallinna kloostri rajamist kinnitavat ürikut pole säilinud, kuid usaldusväärseid andmeid saab Taani krooniku Isacus Pontuse (tuntud ka kui Pontanus) kroonikast, milles ta märgib, et Taani kuningas Waldemar II saatis paavsti legaadi Modena Wilhelmi soovitusel dominiiklaste ordu munki (kes tegutsesid Taanis 1221. aastast alates) ka Tallinna. Tõenäoliselt oli tegu taanlastest munkadega, kelle kaudu Taani kuningas lootis oma võimu kaitsta ja kindlustada. Olulist rolli mängis ka endine Ribe piiskop Tuve, kes määrati Tallinna Taani kuninga asehalduriks – riigihoidjaks (1222–1233). Tema oligi see, kes Tallinna linnuses asudes juhtis Eestis misjonitegevust.
DJ Balthazar
Georgi Mateev (Георги Матеев; esinejanimega  DJ Balthazar (Диджей Балтазар); sündinud 23. septembril 1977) on Bulgaaria muusik.
Püha Katariina klooster
Kloostri asutamine ja asukad
Esimene dominiiklaste puukirik ehitati arvatavasti praeguse Tallinna toomkiriku kohale (Toomkiriku kooriruumi külgmised müürid sisaldavad praegugi selle vanima kiriku jäänuseid) ja ka teised vajalikud kloostrihooned ehitati Toompeale, Väikesest linnusest põhja poole ja Suure linnuse kaitsekraavist ida poole, s.o piiskopile kuulunud maa-alale ehk Suurde linnusesse. Algses puukirikus toimus ka vaimuliku ja ilmaliku võimu vahelise võimuvõitluse kulminatsioon Toompeal. Paavsti legaat Alna Balduin tahtis peale Põhja-Eesti allutada paavstivõimule ka Toompead, mis oligi peamine põhjus, miks 1233. aastal puhkes orduvendade ja Taani kuninga ja paavsti vasallide vahel verine lahing. Krooniku andmeil tapeti kirikusse põgenenud vasallid otse altari ees ning ka piiskopile ega vaimulikele ei halastatud. Toompeale sisse seatud dominiiklaste elupaik hävis taanlaste ja Mõõgavendade ordu konflikti käigus.
DJ Balthazar
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel koos Deep Zone Projectiga Bulgaariat lauluga "Tell me why".
Püha Katariina klooster
Kloostri asutamine ja asukad
pisi|Kloostri hoov
1246. aastal saabus Ribe provintsiaalkapiitli korraldusel Taani ja Rootsi kloostreist Tallinna 11 munka. Neid juhtis prior Daniel (Visbyst), kes oli 1233. aasta lahingu üle elanud. Kuna Toompeal asuv kirik oli 1240. aastal muudetud, valiti kloostri uueks asukohaks suhteliselt kõrge ja korraliku aluspinnaga paik linna idakülje all, linnavahi ja mere vahelisel alal, praeguse Vene tänava ja linnamüüri vahealal. Tallinna linnamüür kulges tollal praeguse Pühavaimu tänava kõrgemalt kohalt risti üle praeguse Apteegi tänava ja sealt edasi Vanaturu kaelani.
Tallinna lahe rannajoon oli 13. sajandil praeguseni säilinud linnamüürist vaid sadakond meetrit ida pool. Kloostri uus asukoht teel, mis ühendas elava liiklusega sadamat ja tollal Vanaturu kaela ees asetsevat Vana turgu, oli soodne misjonitegevuseks ja ühtis ka ordu majandushuvidega. Kloostri kõrvalkrundil asus dominiiklaste ordu Roma kloostri Kolga majanduskeskuse Tallinna kaubahoov, kus realiseeriti majanduskeskuse saadusi, ning Vene 8 ja Pühavaimu 15 nurgahoones asus tsistertslaste ordu Kärkna kloostri krunt.
Uus dominiiklaste klooster koosnes Püha Katariina kirikust ja klausuurihoonetest (praegu Vene 16 kinnistul), mis asetsesid nelinurkse siseõue ümber, ning kloostri abihoonetest: kloostri aidast, õllepruulikojast, tallidest jms.
Enn Rebane
Enn Rebane (23. veebruar 1943 Ambla – 29. juuni 2006 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu
Enn Rebane oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1962. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1973 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Töötas 1962–1963 Lalsi 8-klassilises koolis matemaatikaõpetajana, 1963–1966 teenis Nõukogude armees, oli 1974–1977 Jõgeva Rajooni Keskhaigla kirurg. Aastast 1977 Tartu Kliinilise Haigla ordinaator, 1980–2004 veresoonte kirurgia osakonna juhataja. Oli 1984–1992 ka Tartu Ülikooli teaduskonnakirurgia kateedri assistent, 1992–2001 Tartu Ülikooli kirurgiakliiniku, aastast 2002 kardiovaskulaar- ja torakaalkirurgia kliiniku vanemassistent.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: veresoonte kirurgia. 65 teadustrükist.
Püha Katariina klooster
Vaimulik ja haridustegevus
Samal ajal kloostriga rajati Tallinna ka kool. Kool oli jagatud nn väliseks ja sisemiseks kooliks. oli mõeldud vaimulikele, anti haridust ilmikutele, sealhulgas said ladinakeelset haridust ka maarahva soost poisid. Esimesed andmed nn välise kooli olemasolu kohta pärinevad 1319. aastast. Uus klooster asutati 1246. aastal.
Kloostri tegevuse ajal (1246–1525) ilmikutest elanikud Püha Katariina kloostri hoonestikku ei pääsenud. Erand oli vaid kloostri kirik, kuhu võisid jutlusi kuulama tulla kõik.
Dominiiklased püüdsid kogukonnaga vahetult suhelda. Et selgitada rahvale usutõdesid, õppisid mitmed mungad selgeks eesti keele ning olid tänu sellele nii maarahva kui ka linnaeestlaste seas populaarsed.
Majandustegevus
Peamine tulu tuli kloostrile kinnisvara intressidest, harvemini tegeleti ka toiduainete, koduloomade ja jalanõude müügiga. Olulised olid sidemed Tallinna Mustpeade vennaskonnaga: vennaskond tegi kloostrile ainelisi annetusi, vastutasuks aga palvetasid mungad vennaskonna liikmete eest. Peale selle ostsid kloostrielanikud kaluritelt kokku kala ning müüsid seda edasi kohalikele feodaalidele. Saadud tulu eest osteti põllumajandussaadusi. Klooster sai sissetuleku ka kloostris pruulitavate õllede müügist.
pisi|Tallinna Peeter-Pauli kirik
Kloostri tegevuse lõpp
Dominiiklaste ehk Jutlustajate Vendade Ordu tegevus lõpetati Tallinna rae otsusega 12. jaanuaril 1525 ning ordu ja Püha Katariina kloostri vara kuulutati linna omandiks. Kuna kloostri juhtkond ei andnud vara vabatahtlikult üle, võeti kiriku juhtkond koosseisus prior Augustinus Emsinckhoff, lektor ja subprior Thomas de Reken ning prokuraator David Sliper vahi alla.
Pärast reformatsiooni Tallinnas jäid kloostri hooned linna kasutusse.
1531. aastal Tallinnas toimunud tulekahjus hävis kloostri kirik ning osa ida- ja põhjatiiva hooneid, kuid Kloostri Ait nii palju kannatada ei saanud. Pärast tulekahju asusid kloostri varemetesse elama linna sandid ja vaesed.
18. sajandil tegutses vanas dormitooriumis kool, mis anti hiljem roomakatoliku kiriku käsutusse. Seoses Tallinna Peeter-Pauli kiriku ehitamisega aastail 1841–1844 vana tiibhoone lammutati.
Püha Katariina kirik
Kloostrikompleksi võimsaim ehitis oli selle lõunaosas (praegu Vene 12/14 krundil) paiknev kolmelööviline Püha Katariina kirik, mis valmis arvatavasti oma lõplikul kujul 14. sajandi teisel poolel ning oli pindalalt suurim kirikuhoone keskaegse Tallinna all-linnas. Kiriku pikkus oli 67,7 ja laius 18,5 meetrit, pindala aga 1219 ruutmeetrit.
Kloostri kirik oli ainulaadne veel selle poolest, et seal asus ka krüpt.
Kloostri Ait
1544. aastal tehti kunagisest kloostri viljaaidast linna relvaladu. Sel otstarbel kasutati hoonet kaks ja pool sajandit ning tehti ka ümberehitusi: teise korruse lõunaseina ehitati relvakoja paremaks valgustamiseks esinduslike raidpiitadega aknad ning kahte läänefassaadi peaportaali paigaldati tammepuust väravad. Viimased on ühed vanimad nii Tallinnas kui ka terves Eestis ning paistavad silma ka unikaalsete sepiste poolest.
1804. aastal loovutas Tallinna raad arsenalina kasutatud ruumid Vene keisririigi ametivõimudele, kuid 19. sajandi keskel arvati Tallinna kindlus Vene maakindluste nimekirjast välja ja relvaait müüdi eraisikutele.
Algul omandasid hooned Girard de Soucantonid ja 1869. aastast kuni Teise maailmasõjani kuulusid need Kochidele, kelle omanduses olid kõik hooned Vene tänav 12–14.
Kloostri aidahoones tehti 1938. aastal arhitekt Erich Jacoby kavandite järgi ümberehitusi, millega tugevdati hoone konstruktsioone ja parandati üldmuljet. Aidahoone esimesel korrusel asusid töökojad ja garaaž, teisel korrusel kontor ja ladu, kolmandal korrusel ladu, hiljem ka kontor.
Muuseum
Rooma-Katoliku Kiriku Tallinna Peeter-Pauli kirikule kuuluvates endistes kloostriruumides ja kloostri idatiivas tegutses Dominiiklaste Kloostri Muuseum.
Tänapäeval on muuseumina kasutuses vaid idatiiva ehk klausuuri hoone, mida haldab Mauritiuse Instituut (www.1246.eu).
Selle kaks ruumi (dormitoorium ja kapiitlisaal) on tavaliselt näitusesaalid, ristikäigus ja kabelis saab vaadelda keskaegseid raidkive, mille on sinna hoiule andnud Tallinna Linnamuuseum.
Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures
Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures, varem Raudteesild üle Luga jõe Preobraženskaja raudteejaama juures (vene Железнодорожный мост через реку Луга у станции Преображенская), on raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures Luga rajoonis Leningradi oblastis Oktoobriraudteel.
Sild jääb 20 km Lugast kirdesse. Praeguse silla asukohas oli varem teine sild.
Sild I (1857–1944)
1852. aastal projekteeris insener Stanisław Kierbedź Peterburi–Varssavi raudteele Preobrženskaja raudteejaama (praeguse nimega Tolmatšovo) juures üle Luga jõe silla. Projekti kinnitas 8. jaanuaril 1853 keiser Nikolai I.