cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saatse Suurmärter Paraskeva kirik
alt=Saatse Püha Paraskeva kirik, vaade loodest|pisi|Saatse Püha Paraskeva kirik (2017) alt=Saatse Püha Paraskeva kirik vaade kirdest|pisi|Saatse Püha Paraskeva kirik (2017) alt=Saatse Püha Paraskeva kirik enne katuste restaureerimist|pisi|Saatse Püha Paraskeva kirik (2015) alt=Saatse Püha Paraskeva kiriku sisevaade kogudusesaalist altari suunas|pisi|Saatse Püha Paraskeva kiriku interjöör (2010) Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, ka Satserinna Püha Paraskeva kirik on õigeusu kirik Saatse külas Setomaa vallas Võrumaal.
Kirik kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule ja seda kasutab Saatse Püha Paraskeva kogudus. Kiriku ümber asub Saatse kalmistu.
Saatse õigeusu kirik pühitseti Väike-Aasiast Ikonioni linnast (kreeka keeles Ικόνιον) pärit suurkannataja Paraskevale (vene keeles Параскева Иконийская, kreeka keeles Παρασκευή). Suurkannataja Paraskeva mälestuseks on Saatses kaks kirikupüha: päätnitsapäev (juulikuu viimasel reedel) ja rämmanipäev (10. novembril).
Arhitektuur
Püha Paraskeva kirik on traditsioonilises klassitsistlikus stiilis. Kirikuhoone on piklik, ladinaristikujulise põhiplaaniga, kellatorniga, valgeks krohvitud telliskivihoone. Torne on kolm: neljatahuline kellatorn nõeljalt aheneva kuppelkiivriga, kaheksatahuline sibulkiivriga haritorn ja ümarapsiidil tornike sibulkiivriga. Klassitsistlikel fassaadidel on reljeefsed aknakaunistused ja kaarsillused, karniisid, kellatornil nurgapilastrid, tiibuks on framuugiga.
Saatse Suurmärter Paraskeva kirik on üks vanemaid õigeusu maakirikuid Eestis.
Ajalugu
Ehitusperioodid 1711–1840. Saatse uus kivikirik valmis 1801. aastal, vana kiriku asukohta tähistab uue kiriku läheduses olev kivist sammas. 1839. aastal ehitati kiriku külge puust kellatorn.
1869. aastal paigutati kirikusse kolmekorruseline ikonostaas. Kuninglikud uksed on puulõiketöö.
1884. aastal pikendati kirikuhoonet ja ehitati terava piigikujulise tipuga kellatorn.
Aastatel 2005–2011 teenis kirikus preester isa Afrat (Ergo) Laas.
Kirikuhoones toimusid aastatel 2014–2017 ulatuslikud restaureerimistööd, mille käigus restaureeriti kõik avatäited ja katused. Katusetööde käigus taastati kellatorni piik ja katustele paigaldati uued kullatud ristid.
Dekoratsioonimaal
Dekoratsioonimaal (inglise keeles scenic art/scenic painting) on osa stsenograafiast, mis tegeleb teatrilavale dekoratsioonide loomisega, peamiselt maalimise teel. Sõna "dekoratsioonimaal" on tulnud sõnast skēnikos (kreeka keeles "osa lavast").
Dekoratsioonimaal on seotud peamiselt ooperiga, kuna suurel laval on maalitud tagatausta kasutamine väga praktiline. Maalitakse tavaliselt pehmele lõuendile, näiteks kangale, ning veel suurtele seintele ja põrandale ning muudele pindadele, nagu puit, papp, erinevad plastid ja metallid. Maalitud pinna suurus sõltub lava suurusest ja loodud kujundusest.
Dekoratsioonimaaliga tegeleb maalikunstnik, kelle oskuste hulka kuulub maastikumaal, portree, trombe l'oeil (prantsuse keeles "silmapete") maalitehnika ja tekstuuride imiteerimine ning lisaks oskused joonistamises, kalligraafias, joonestamises, vormimises, krohvimises ja kuldamises. Kunstnikul tulevad samuti töös kasuks teadmised kunstiajaloost, värviteooriast ja maalimistehnikatest. Maalimistöös kasutab kunstnik akrüülvärve, õlivärve või temperavärve. Dekoratsioonimaali tehes eeldatakse oskust maalida nii kahe- kui ka kolmemõõtmelisi kujunduselemente. Maalikunstnik peab suutma jäljendada ja luua lavakunstniku poolt antud kavandi järgi soovitud lavakujundust. Tihti on nõudlus lõpptulemust suuremale pinnale maalida, selle jaoks suurendab maalikunstnik kavandit ruudustiku abil.
Ajalugu
Palju pole sellest ajast teada, kuid maalitud dekoratsioonid võisid alguse saada juba Vana-Kreeka Ateenas. Kuigi pole kirjalike viiteid dekoratsioonidele sellel ajal, võib olla võimalik, et dekoratsioonimaal oli kasutuses juba Vana-Kreeka ja Vana-Rooma perioodil. Lavakujunduseks olid tavaliselt vanade templite fassaadid ja arhitektuur, mis paigutas publiku poolkaares lava ümber. Dionysose teatris on viited maalitud ekraanile, mida nimetati pinakes. Teatri tagataustal kasutati ekraane maalitud maastike ja ornamentidega, kuid seda esines harva.
Kuna Elisabethi ajastu teatris, näiteks William Shakespeare'i näidendites ilmuvad tegelased lavale teatades, millisesse ruumi nad hetkel sisenevad, siis ei leidnud dekoratsioonimaal sellel ajastul teatris eriti kasutust. 16. sajandil Itaalias maaliti oskuslikult kahemõõtmelistele seinatükkidele ruumilist sügavust ning see maalitehnika võeti kasutusele ka ülejäänud Euroopas. 17. ja 18. sajandil barokkteatri ja renessansi ajal arenes välja perspektiivi kujutamine maalil. Teatris võeti kasutusele karplava ning teatripublikul oli võimalik dekoratsioonimaali kujundust efektselt perspektiivis kogeda.
19. ja 20. sajandil dekoratsioonimaali osakaal vähenes, kuna asemele tulid uued arenenud tehnoloogiad ning maalitud dekoratsioonimaalil puudusid modernsed võimalused. Näiteks levis fotograafia ning teatris võeti kasutusele prinditud tagataustad. 20. sajandi modernses teatris levisid uued ideed lavakujundusest, näiteks näitekirjaniku Bertolt Brechti teatris pidi dekoratsioonil olema funktsioon, nii et kujunduselementidena kasutati kujundeid, platvorme, kaarte, teksti ja graafikuid. Sellegipoolest on tänapäevani teatris säilinud ja kasutuses maalitud dekoratsioonimaal.
Eestis
Tänapäeval kasutatakse dekoratsioonimaali mitmes riigiteatris, näiteks Rahvusooper Estonia, Ugala teater ja Vanemuise teater. Maalitud tagataustad on kõige levinumad ooperite ja balletide lavakujundustes. Dekoratsioonimaali saab Eestis õppida Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias, kus koolitatakse lavastusala töötajaid. Samuti koolitavad teatri tehnilisi töötajaid teatrid.
Kuuluvus
Dekoratsioonimaal kuulub lavadekoratsioonide valdkonda. Teatri produktsioonis on lavadekoratsioonide osakond, mis jaguneb omakorda kolmeks: dekoratsioonimaal, dekoratsiooni ehitus ja atribuudid. Selles osakonnas on igal alal juht, kes vastutab selle eest, et dekoratsioon kõigi valdkondade koostöös ühiselt valmiks. Lavadekoratsioonide osakonnas on peamised vastutajad juhtiv maalikunstnik, atribuutide juhataja ja juhtiv tisler. Dekoratsioonidega tegelevad dekoratsiooniala töötajad, kuhu kuuluvad dekoraator, butafoor, tisler ja metallikunstnik.
Maalimise tehnikad
Maalimise tehnikaid jagunevad järgmiselt:
Dekoratsioonimaale on võimalik teha maalitud ja prinditud versioonis.
Lasnamäe Põhikool
Lasnamäe Põhikool on põhikool Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Ümera 46.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1972, kui asutati Tallinna I Logopeediline Kool. 1984 sai kooli nimeks ''Tallinna 59. 8-klassiline Kool''. 1990 sai kooli nimeks ''Tallinna 59. Põhikool''. 1999 sai kooli nimeks Tallinna Kadrioru Põhikool. 2004 sai kooli nimeks Lasnamäe Põhikool. 2007 liideti kooliga Tallinna 63. Põhikool.
Marijan Beneš
Marijan Beneš (serbiapäraselt Маријан Бенеш; 11. juuni 1951 Belgrad – 4. september 2018 Banja Luka) oli Bosnia ja Hertsegoviina, Jugoslaavia ja Horvaatia poksija.
Tema isa oli rahvuselt horvaat ja ema oli serblane, ent ta elas peamiselt Banja Lukas (Bosnia ja Hertsegoviina) ning rõhutas ise alati oma jugoslaavia identiteeti. Ta võistles eri aegadel Bosniat ja Hertsegoviinat, Jugoslaaviat ja Horvaatiat esindades. Ta oli kokku üheksakordne Bosnia ja Hertsegoviina meister ning kolmekordne Jugoslaavia meister aastatel 1973 –1974 ja 1976. Ta oli 1973. aastal Jugoslaavia parim sportlane.
Beneš osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Pedro Gamarrole (Venezuela) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Beneš võitis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Beneš poksis augustist 1977 kuni detsembrini 1983 ning uuesti 3. mail 1991 ja 2. veebruaril 1997 elukutselisena. Ta pidas kokku 39 kohtumist, millest võitis 32 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta oli elukutseliste EBU poksiorganisatsiooni Euroopa meister aastatel 1980–1981.
Muusikalfilm
Muusikalfilm (ladina musica + saksa filmen) on film, milles dialoog, muusika/laul ja tants on loo edastamisel ühtviisi tähtsal kohal.
Ajalugu
Üks kõige vanem ja tuntuim filmi tantsujada pärineb 1921. aasta draamast „The Four Horsemen of the Apocalypse“. Selleks tantsuks oli Argentina „gaucho“ riietesse riietunud Rudolph Valentino karakteri sensuaalne tango. 1926. aastal tegi filmikompanii Warner Bros. „Don Juani“. See oli esimene täispikkuses tummfilm, millel oli kogu filmi tegevuse ajal olemas muusikaline taust. See hõlmas nii muusikat kui ka heliefekte. Tegevused olid sünkroonis heliefektidega ja liikumine oli pandud muusikasse. (See oli esimene muusikamiks.)
Esimene helifilm, mis kasutas lisaks heliefektide ja muusika ka rääkimist ja laulmist, oli „The Jazz Singer“ (1927). Seda ei arvestata aga esimese muusikalfilmina. Esimeseks tõeliseks muusikalfilmiks on nimetatud „The Broadway Melody“, mis tuli välja 1929. aasta veebruaris. See oli esimene film, milles on omavahel seotud laulmine ja tantsimine.
1930ndaid peetaks muusikalide „kuldseks“ ajastuks. Mitmed muusikud, laulukirjutajad ja produtsendid läksid sel ajal Ameerika läänepiirkonda, et kaasa lüüa muusikalide loomises. Samuti oli see ka aeg, kus pidid paljud tummfilmi näitlejad harjuma sellega, et filmitööstuses kasutatakse nüüd ka heli. Sinna hulka kuulub ka näitlejate räägitava teksti kinoekraanil kuulmine.
Lühikirjeldus
Muusikalfilm on filmižanr, milles on tihti palju laulu- ja tantsunumbreid. Tavaliselt on laulu ja tantsu etteasted osa filmi narratiivist. Traditsiooniliselt on filmi osatäitjad need, kes laulavad ja tantsivad. (Muusikalid toovad esile erineva variatsiooni muusikute ja tantsijate oskusi, näiteks kasutatakse selleks laulutekste, mis toetavad filmi süžeed). Filmi süžee võib tuleneda muusika, tantsu, laulude või koreograafia kombinatsioonidest. Tihti peetakse muusikalfilme kõige eskapistlikumaks* filmižanriks, kuna lähenevad elule alternatiivse/eskapistliku nurga alt. Karakterite eesmärkiteks on armastuse otsimine, populaarsuses ning rikkuse saavutamine jne.
* (Eskapism – põgenemine elu tõelisuse eest kujutlusmaailma)
Tuntud muusikalfilme
pisi|245x245px|"Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" (1937)
Wayne Brady
pisi|Wayne Brady ([[2015)]] Wayne Alphonso Brady (sündinud 2. juunil 1972 Columbusis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Lava (täpsustus)
Lava võib tähendada mitut asja.
Dibroom
pisi|Dibroomi struktuurivalem. Kaks broomimolekuli, mis paiknevad teineteisest 228 pikomeetri kaugusel Dibroom ehk molekulaarne broom ehk broom (Br2) on tähtsaim broomist koosnev lihtaine.
Normaaltingimustel on ta mürgine punakaspruun tugevalt aurav terava lõhnaga vedelik. Aine on väga lenduv ning juba toatemperatuuril aurustub seda suures koguses.
Mazda 2
Mazda 2 on Mazda väikeauto, mida on toodetud 3 põlvkonna vältel 2002. aastast.
Dibroom
Dibroomi looduses ei leidu, sest ta on väga reaktiivne.
Keemilised omadused
Dibroom redutseerub kergesti, moodustades bromiidioone; ta on tugev oksüdeerija (redokspotentsiaal 1,07 V). Dibroom reageerib kergesti enamiku metallide ja poolmetallidega, moodustades vastavaid bromiide.
Dibroom reageerib ka orgaaniliste ühenditega. Näiteks alkaanidega toimub radikaalne asendusreaktsioon (radikaalne halogeenimine), mille saaduseks on bromoalkaanid. Kiirguse mõjul laguneb dibroom kergesti kaheks broomiradikaalideks. Alkeenidega toimub elektrofiilne liitumine dibromoalkaanideks. Näiteks eteenist saadakse 1,2-dibromoetaan:
Dibroomi saab kasutada kaksiksidemete olemasolu indikaatorina. Dibroomi vesilahuse (broomvee värvituks muutumine annab tunnistust sellest, et reaktsioon on toimunud.
Reaktsiooni küllastamata orgaaniliste ühenditega saab seletada molekuli sobiva suurusega. Ühendit saab lõhkuda, nii et tekivad positiivne, elektrofiilne osake (Br+) ja negatiivne, nukleofiilne osake (Br-). Peale alkaanide ja alkeenide võib dibroom reageerida ka (aktiveeritud) aromaatsete ühenditega, kergesti reageerivad benseen, fenoolid ja aniliinid. Toimub elektrofiilne aromaatne asendusreaktsioon, mis ei vaja katalüsaatorit. Saadusteks on orgaaniline broomiühend ja (gaasiline) vesinikbromiid.
Füüsikalised omadused
Dibroom on ainuke mittemetalli lihtaine, mis on standardtingimustes vedelik. Neis tingimustes aurustub ta kergesti. Punakaspruun aur sarnaneb lämmastikdioksiidiga, kuid tal on iseloomulik vänge lõhn.
Broom lahustub mõõdukalt vees ning hästi etanoolis, dietüüleetris, kloroformis ja süsinikdisulfiidis. Broom lahustub paremini ioonilises broomisoolas, nimelt moodustub seal ioon Br3-.
Saamine
Broomirikast merevett (näiteks Surnumerest) kasutatakse tooraineena dibroomi tööstuslikul tootmisel. Merevett töödeldakse diklooriga, mille toimel broom oksüdeerub dibroomiks:
Väikeses koguses saab dibroomi laboris valmistada, töödeldes tahket naatriumbromiidi kontsentreeritud väävelhappega (H2SO4). Esimesel etapil tekib gaas vesinikbromiid (HBr), kuid osa sellest oksüdeerib väävelhape dibroomiks (Br2) ja vääveldioksiidiks (SO2):
Tugevama oksüdeerija lisamine muudab reaktsiooni efektiivsemaks.
Dibroomi mürgisuse tõttu valmistatakse teda sageli in situ, töödeldes N-bromosuktsinimiidi (NBS) vesinikbromiidiga. Tekkivat suktsinimiidi saab sageli välja filtreerida.
Lundi Eesti Maja Ühing
Lõuna-Rootsi Eesti Maja Ühing rootsi k. Estniska Föreningen i Lund
Liikmed Liikmeteks loetakse kõiki eelmisel tegevusaastal liikmemaksu maksnud isikuid. 2017. aastal oli ühingul x liiget.
Tegevus Ühingu eesmärk on korraldada ja läbi viia kultuuriüritusi ja sotsiaalset läbikäimist Lõuna-Rootsi Eesti Majas.
Juhatuse esimehed Pille-Mai Laas (...-2015) Eevi Voit (2016-...)
Viited: Lõuna-Rootsi Eesti Maja Ühingu põhikiri, kinnitatud 20. mail 2011.
Herbert Spencer
pisi|Herbert Spencer Herbert Spencer (27. aprill 1820 Derby – 8. detsember 1903 Brighton) oli inglise filosoof, bioloog, sotsioloog ja poliitikateoreetik.
Herbert Spenceri isa oli koolijuhataja, kes kasutas oma koolis progressiivseid Pestallozzi õpetamismeetodeid. Ta oli ka ametis Derby Filosoofiaühingu (Derby Philosophical Society) sekretariaadis. Selle ühingu oli 1790. aastal asutanud Charles Darwini vanaisa Erasmus Darwin.
Herbert Spencer oli autodidakt, kellele empiirilisi aineid õpetas tema isa. Derby Filosoofiaühingu liikmed tutvustasid talle Darwini-eelseid kontseptsioone bioloogilisest evolutsioonist, peamiselt Erasmus Darwini ja Jean-Baptiste de Lamarcki õpetusi. Tema vikaarist onu õpetas Spencerile matemaatikat, füüsikat ning piisavalt ladina keelt, nii et ta suutis tõlkida lihtsamaid tekste.
1851. aastal avaldas oma esimese raamatu "Sotsiaalne staatika" ("Social Statics"). Herbert Spencer oli veendunud, et progress on seaduspärasus, mitte juhus, ning et inimühiskonna progressi aluseks on järjepidevus ja kasulikkus. Ta arvas, et Darwini ja Lamarcki ideed looduse kohta on rakendatavad ka inimühiskonnale. Oma kirjastaja John Chapmani kaudu tutvus ta paljude juhtivate radikaalsete ja progressiivsete poliitikutega, nagu John Stuart Mill, Harriet Martineau, George Henry Lewes ja Mary Ann Evans (George Eliot), kellega oli ka lühikest aega romantiliselt seotud. Sõprusest Evansi ja Lewisega sündis tema teine raamat "The Principles of Psychology", mis ilmus 1855. aastal ning milles ta kirjeldas psühholoogia füsioloogilist poolt. Raamat põhines ideel, et inimese ja loomade mõistus areneb pidevalt ning selle ülesandeks on aidata organismil keskkonnaga kohaneda. Inimese psüühika allub loodusseadustele, areng toimub väikeste sammude haaval ning talletub liigi või rassi kollektiives mälus.
Artiklis "The Social Organism" (1860) rakendas ta organismi metafoori ühiskonnale. 1873. aastal ilmus "The Study of Sociology", milles ta propageeris sotsioloogia kui iseseisva teaduse vajalikkust.
Herbert Spencer ei abiellunud ning oli elu lõpuaastatel üksildane.
1902. aastal oli ta Nobeli kirjandusauhinna nominent. Kirjutamist jätkas ta elu lõpuni 1903. aastal.
Carl von Linde
Carl Paul Gottfried von Linde (11. juuni 1842 – 16. november 1934; rüütliks löödud kui Ritter von Linde) oli saksa teadlane, insener ja ettevõtja. Ta avastas külmutustsükli ja leiutas esimesed tööstuslikud õhkklassifitseerimise ja gaasi vedeldamise protsessid, millest arendati aastal 1876 esimene töökindel ja efektiivne kokkusurutud ammoniaagi külmkapp. Need läbimurded olid aluseks 1913. aasta Nobeli füüsikaauhinnale, mille sai Heike Kamerlingh Onnes. Linde tegutses ka teadus- ja inseneriliitudes, mh oli Physikalisch-Technische Bundesanstalti ja Baieri Teaduste Akadeemia hoolekogu liige. Ta rajas ettevõtte, mis tänapäeval kannab nime Linde plc, kuid on varem olnud ka nt Union Carbide'i Linde osakond ja Praxair. Linde plc on maailma suurim tööstusgaaside tootja ning pani aluse ülemaailmse tööstusgaaside tarneahela tekkimisele. Carl von Linde löödi 1897. aastal rüütliks.
Adavere näidissovhoos
V. I. Lenini nimeline Adavere näidissovhoos oli näidissovhoos Jõgeva rajoonis Põltsamaa külanõukogus.
Sovhoosi keskasula oli Adavere. Sovhoosi pindala oli 12 600 ha.
Ladina keisririigi valitsejate loend
300px|thumb|[[Ladina keisririik]] Ladina keisririigi valitsejate loend on loetelu Ladina keisririigi valitsejatest, Ladina keisririigi moodustamisest ristisõdijate poolt pärast Neljandat ristisõda Bütsantsi aladele kuni 1261. aastani, mil nikaialastel õnnestus Bütsantsi linn vallutada ja Ida-Rooma impeerium taastada.
Titulaarsed Ladina keisrid olid ka hiljem, kuni 1383. aastani, reaalsed valitsejad ja säilinud ristisõdijate riikide süseräänid.
Koovi kool
thumb|Õpetaja Aleksander Poopuu koos Koovi kooli õpilastega 1914. aastal Koovi kool oli kool, mis tegutses aastatel 1872-1920 Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas Koovi külas.
20. augustil 2015 avati koolimaja asukohas mälestusplaat.
thumb|Koovi kooli mälestusplaadi avamine (20. augustil 2015 [[Koovi külas)]] Enne Lümanda uue vallamaja ehitamist aastatel 1892-1893 paiknes Koovi koolimaja ühes otsas kahes väikeses toas Lümanda vallavalitsus ja -kohus. Need olid seal 1892-1893, kui 1892. aastal liideti kaheksa väikevalda - Lümanda, Atla, Karala, Kotlandi, Kulli, Kuusnõmme, Lahetaguse ja Pilguse - suureks Lümanda vallaks.
István Thököly
István Thököly (5. veebruar 1623 Késmárk – 4. detsember 1670 Orava kindlus) oli Ungari krahv ja maaomanik.
Ta sündis István Thököly vanema ja tema teise naise Katalin Thurzó pojana. Tänu oma emapoolsele päritolule saavutas ta kõrgema sotsiaalse positsiooni kui teised tema suguvõsa esindajad. Pärast vanaisa György Thurzó surma määrati ta 1653. aastal Orava valduste haldajaks. 1654. aastal määras Saksa-Rooma riigi keiser Leopold I ta krahviks.
Kuna ta toetas Wesselényi vandenõu, siis piirasid keiserlikud väed Orava kindluse ümber. Thököly suri piiramise ajal. Tema ainus lapseea üleelanud poeg Imre Thököly pääses eluga.
Tema vandenõus osalemise tõttu konfiskeeriti kindlus ja kuulutati ta 1671. aastal kogu oma varast (mööbel, relvad, kunstiteosed jne) ilmajäänuks. Vanade kroonikate järgi veeti kindlusest Viini üheksateist vankritäit esemeid.
Gouy-sous-Bellonne
pisi|Gouy-sous-Bellonne'i vallamaja
Gouy-sous-Bellonne on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 24 km Arrasist idas, teede D956 ja D45 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Huviväärsused
thumb|015 Gouy-sous-Bellonne ( 62112 )
Põhjamaade Aafrika Instituut
Põhjamaade Aafrika Instituut (rootsi keeles Nordiska Afrikainstitutet, inglise keeles The Nordic Africa Institute) on Põhjamaade Ministrite Nõukogule alluv uurimisinstituut, mis tegeleb tänapäeva Aafrika uurimisega.
Instituut asub Rootsis Uppsalas. See asutati aastal 1962.
Aafrika Instituudi eesmärk on tegeleda aktuaalse, kriitilise ja alternatiive pakkuva Aafrika uurimise ja analüüsimisega ning süvendada koostööd Põhjamaade ja Aafrika teadlaste vahel, samuti Aafrika-teemalise informatsiooni kättesaadavaks tegemine teadlastele, poliitikutele, meediale, õppuritele ja üldsusele. Keskendutakse peamiselt ühiskonnateadustele.
Instituut korraldab muu hulgas konverentse ja annab stipendiume nii Põhjamaade kui ka Aafrika teadlastele.
Võrk-nuisamblik
Võrk-nuisamblik (Sclerophora peronella) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub pargi ja õue kasvukohatüübis ning aruniitudel.
Jałova
Jałova (valgevene keeles Ялова, transkribeerituna Jalova) on küla Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Vialikaje Siało külanõukogus. Asulas on 183 elanikku (2012).
Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik aastast 1871.
Hotazel
Hotazel on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis John Taolo Gaetsewe ringkonnas Joe Morolongi vallas.
Hotazeli lähedal on mangaanikaevandused.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hotazeli elanikest mustanahalisi aafriklasi 61,73%, valgeid 22,61%, värvilisi 14,58%, India või Aasia päritolu inimesi 0,85% ja teisi 0,17%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 48,76% inimestest, afrikaani keelt 37,84%, inglise keelt 5,01%, sotho keelt 2,78%, koosa keelt 1,45%, suulu keelt 1,27% ja pedi keelt 0,91%.
Haradziečna Jumalaema Kaitsmise kirik
Haradziečna Jumalaema Kaitsmise kirik (valgevene keeles Царква Пакрова Прасвятой Багародзіцы) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Haradziečnas.
Kirikut kasutavad õigeusklikud, see on kaitse all olev ehitismälestis. Kirik on tänapäeval kasutuses.
Kirikuhoone
Zasimavičy Püha Nikolai kirik on klassitsistlik hoone. Hoone sissepääsu kohal asub kellatorn, selle ees aga portikus. Katusel asub kaheksanurkne tambur. Portikus toetub kahele sambale, sees eraldavad kolme löövi kümme sammast. Kokku on sammaste arv 12, mis sümboliseerib aastat 1812. Algselt oli hoone palju lihtsam, sellel puudusid nii kuppel kui ka kellatorn.
Ajalugu
31. juulil 1912 toimus Haradziečna all lahing kindral Aleksander Tormasovi juhitud Vene vägede ning Karl Philipp zu Schwarzenbergi ja Jean-Louis-Ébénézer Reynieri juhitud 40 000-mehelise väesalga vahel. Tänu vastaste vigadele õnnestus Tormasovil 18 000 mehega terve päeva rünnakutele vastu pidada ja öösel taanduda. Selle lahingu mälestuseks püstitati aastal 1825 külla kirik.
Algselt uniaatidele kuulunud kirik sai aastal 1839 ikonostaasi. Kiriku haldajad vahetusid korduvalt; see kuulus järgemööda uniaatidele, katoliiklastele ja õigeusklikele. Jaanuariülestõusu tagajärjel võttis kiriku aastal 1863 lõplikult üle Moskva patriarhaadile.
6. veebruaril 1963 kirik suleti ning hoonet kasutati nii kohaliku kooli spordisaali kui ka kolhoosi viljalaona.
Lasnamäe Gümnaasium
Lasnamäe Gümnaasium on vene õppekeelega gümnaasium Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Pae 59.
Haradziečna Jumalaema Kaitsmise kirik
Ajalugu
Aastal 1990 tagastati kirik kogudusele. Hoone oli toona äärmiselt halvas seisukorras, selle välimus suudeti taastada vaid tänu vanadele kirjeldustele. Kirik pühitseti 12. oktoobril 1991.
Lasnamäe Gümnaasium
Kool avati 1. septembril 1979 '''12. keskkoolina'''. Esimesel õppeaastal töötas kool kakskeelse koolina (vene ja eesti õppekeelega klassides õppis 722 õpilast).
2017. aasta seisuga õpib koolis 1286 õpilast. Koolil on oma ujula ja kaks spordisaali. Koolis on nüüdisaegne raamatukogu-infokeskus.
Renault Twizy
Renault Twizy on Renault' väike kahekohaline elektriauto. Auto on varustatud 6,1 kWh akupakiga, võimsus on sõltuvalt mudelist 4 kW (5 hj) või 13 kW (18 hj) ning võimsama mootoriga Twizy maksimaalne kiirus 80 km/h.
Jaapanis turustatakse Twizyt nimega Nissan New Mobility Concept (NMC). Twizy mahutab 2 inimest ja läbib ühe laadimisega 100 km. Uksed ja küljeklaasid on Twizy puhul lisavarustus ja kõige odavamad mudelid on ilma uste ja küljeklaasideta.
Põdra sovhoos
Põdra sovhoos oli sovhoos Jõgeva rajoonis Pajusi külanõukogus. Sovhoosi keskasula oli Aidu. Sovhoosi pindala oli 7200 ha.
Võrkvõlv
Võrkvõlv on rist-, täht- ja aamvõlvi jooni kombineeriv keerukas võlvitüüp, mille puhul tugedelt (sammastelt, piilaritelt või konsoolidelt) lähtuvad roided ristuvad ja põimuvad võlvi palendil võrgutaoliselt. Iseloomulik eriti Saksamaa, Madalmaade ja Poola hilisgootikale, kuid ka mõnede Inglismaa ehitiste roidestikke võib pidada võrkvõlvideks (Gloucesteri katedraali koor).
Kujunemine
Võrkvõlv oletatakse olevat kujunenud tähtvõlvi roideid ja lisaroideid (tierceron) ühendavatest lühikestest tugiroietest (lierne).
Engure vald
pisi|Valla maastik Engure vald (läti keeles Engures pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas Liivi lahe kaldal. Vald piirneb sama piirkonna Smārde, Zentene, Sēme ja Lapmežciemsi vallaga ning Talsi piirkonna Mērsragsi ja Ķūļciemsi vallaga.
Valla pindala on 133 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2571 inimest. Valla keskus on Engure küla, vallamaja asub aadressil Jūras iela 85. Vallavanem on Baiba Pļaviņa.
Ajalugu
Vald on kujunenud Engure mõisa (Angern) maale, ka selle vana saksakeelne nimekuju oli Angern. Aastal 1935 oli Engure valla pindala 108,8 km². Aastal 1945 moodustati vallas Engure, Bērzciemsi ja Plieņi külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1951 liideti Engure külanõukoguga likvideeritav Bērzciemsi külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega Slocene külanõukogu, mille koosseisu oli varem arvatud Plieņi külanõukogu. Aastal 1990 moodustati Engure külanõukogust Engure vald. 2009. aastast kuulus vald Engure piirkonda, aastal 2021 liideti see aga Tukumsi piirkonnaga.
Loodus
Vald asub Liivi lahe kaldal. Rannajoone pikkus on 44 kilomeetrit. Põhjas ulatub vald Engure järveni.
Looduskaitse all on Klapkalnciemsi sanglepp, Draudzība männid ja Igors Medņi dendropark, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Vallas asuvad 52 ha suurune Plieņciemsi luidete hoiuala ja 15 ha suurune Apšuciemsi madalsoo hoiuala, valla põhjaosa jääb Engure järve maastikukaitsealale ja lõunaosa Ķemeri rahvusparki. Piirkonna rannik jääb Riia lahe läänekalda kaitstavale merealale.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lielkristi, Andricase ja Skarase talud, samuti ka Engure linnamägi ehk Marija või Kirikumägi. Kohaliku kaitse all on Engure luteri kirik ja kogudusemaja.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 2337 lätlast, 77 venelast, 5 valgevenelast, 16 ukrainlast, 8 poolakat ja 13 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Temir Sarijev
Temir Sarijev (sündinud 17. juunil 1963 Tšüj oblastis) on Kõrgõzstani poliitik ja ärimees, partei Ak Šumkar juht.
Ta oli 1. maist 2015 kuni 13. aprillini 2016 Kõrgõzstani peaminister.
Lõpetas 1989. aastal Kirgiisi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna.
1980. aastatel töötas ekspediitori, ökonomisti ja vanemökonomistina karusnahavabrikus, komsomoli rajoonikomitee osakonnajuhatajana ja Kommunistliku partei rajoonikomitee orgosakonna instruktorina. Aastatel 1990 kuni 1991 oli ta rajooni täitevkomitee aparaadi juhataja, seejärel esimehe asetäitja. 1991–1995 oli Sarijev Kõrgõzstani kaubabörsi president, 1995–2000 tööstusettevõtte Toton peadirektor.
Transitiivsus
Transitiivsus on binaarse seose omadus, mis seisneb selles, et kui x on seoses y-ga ja y on omakorda seoses z-ga, siis on ka x seoses z-ga.
Temir Sarijev
2000. aastal valiti Sarijev Džogorku Kengeži saadikuks ja tegutses maksude, tollide ja muude riigitulude komisjonis. Valiti tagasi 2005. aastal ja jäi Džogorku Kengeži saadikuks aastani 2007.
Transitiivsus
Järjestusseosed ja ekvivalentsiseosed on definitsiooni järgi transitiivsed.
Temir Sarijev
2006. aastal liitus Sarijev sotsiaaldemokraatidega ja sai oktoobris partei asejuhiks. 2007. aasta märtsis sai temast hoopis partei Demokraatlike Jõudude Liit "Ak Šumkar" kaasesimees, 2008. aasta juunis ainuesimees.
Transitiivsus
Definitsioon
Olgu R binaarne seos mingil hulgal A ning x, y ja z hulga A mingid elemendid. Tähistame asjaolu, et x on y-ga seoses R, valemiga xRy. Seose R transitiivsus on defineeritud järgmiselt:
Temir Sarijev
2007. aasta jaanuaris peeti Sarijev Manasi lennuväljal 100 000 deklareerimata dollariga kinni ja peaprokuratuur algatas tema vastu kriminaalasja salakaubavedu käsitleva paragrahvi alusel.
Transitiivsus
Näited
Näiteks seosed "on suurem kui" ja "on võrdne" (võrdsusseos) on transitiivsed:
Temir Sarijev
2009. aasta presidendivalimistel kandideeris Sarijev ühena Kurmanbek Bakijevi vastaskandidaatidest ja sai ametlikel andmetel 6,74 protsenti häältest.
2010. aasta aprillis peeti Sarijev Bakijevi kukutamiseni viinud rahutuste algul riikliku julgeolekuteenistuse poolt kinni, kuid vabastati opositsiooni nõudmisel järgmisel päeval. Bakijevi kukutamise järel oli ta ajutise valitsuse rahandusminister. Sügisel toimunud parlamendivalimistel tema partei valimiskünnist ei ületanud.
Transitiivsus
Näited
Transitiivsed on veel näiteks seosed
Värsisüsteem
Värsisüsteem on luuletuse rütmi loov silpide, sõnade, lausete või tähenduste kordumine.
Eesti keeles on tavaks eristada kaheksat värsisüsteemi: silbiline, välteline, silbilis-välteline, rõhuline, silbilisrõhuline, silbilis-rõhulis-välteline, rõhulis-välteline ning vabavärsiline.
Silbilisrõhuline värsisüsteem
Silbilisrõhulise värsisüsteemi tunnus on korrastatud rõhuliste (X) ja rõhuta (x) silpide vaheldumine. Peamised silbilisrõhulised süsteemid on trohheus (X x), jamb (x X), daktül (X x x), amfibrahh (x X x) ning anapest (x x X). Silbilisrõhulisi värsisüsteeme nimetatakse vastavalt rõhuliste silpide arvule. Näiteks värss "Igav liiv ja tühi väli" on neliktrohheus (I gav LIIV ja TÜ hi VÄ li = X x X x X x X x).
Rõhuline värsisüsteem
Rõhulise ehk aktsendilise värsisüsteemi tunnus on korrastatud rõhuliste silpide arv värsis. Rõhulisi värsisüsteeme jaotatakse domineeriva intervalli silbiarvu järgi rõhkuriteks ja paisuriteks. Rõhkuri omadus on enam kahesilbiintervalle ning paisuri omadus on enam ühesilbiintervalle. Samas saab neid värsisüsteeme nimetada domineeriva värsijala järgi trohheuse-, jambi-, daktüli-, amfibrahhi- või anapesti-laadseteks. Näiteks Karl Eduard Söödi värsid "Alevipoisid mängisid marjast / kraavi kaldal. "Jõu-du sek-ka!"" on neliktrohheiid, sest rõhulisi silpe on värssides neli ning trohheusi on rohkem kui daktüle (X x x X x X x x X x / X x X x X x X x).
Välteline värsisüsteem
Vältelise ehk kvantiteeriva värsisüsteemi tunnus on pikkade ja lühikeste silpide vaheldumine. Kuna eesti keel on rõhukeel, on puhas välteline värsisüsteem eesti keeles tehislik. Seetõttu kasutatakse rohkem vältelis-rõhulist või vältelis-silbilis-rõhulist värssi. Puhtkvantiteerivat süsteemi on kasutanud näiteks Gustav Suits eleegilistes distihhonides "Õnnelikud" ja "Eneseteostus".
Vältelis-silbilis-rõhuline värsisüsteem
Vältelis-silbilis-rõhulise värsisüsteemi tunnused on korrastatud rõhkude, vältuste ning silpide arv. Teadaolevalt võttis selle süsteemi kasutusele Villem Grünthal-Ridala 1908. aastal ilmunud kogus "Villem Grünthali laulud".
Vältelis-silbiline värsisüsteem
Vältelis-silbilise värsisüsteemi omadused on korrastatud silpide arv ning pikkade ja lühikeste silpide vaheldumine.
Hilja
Hilja on naise eesnimi. Nime Hilja nimepäev on 8. oktoober.
Päritolu
Hilja on Soome päritolu naisenimi, mis võeti Soomes kasutusele 19. sajandi keskel ladina nime Placidia (tähendab ‘tasane, meeldiv’) tõlkena.
Soome keeles on naisenime Hilja tähenduseks ‘tasane, vaikne’. Eesti keeles on nime Hilja teisendid Hilje, Hilju, Ilja, Ilje, Iljo ja Ilju. Eesnime Hilja vennasnimed on Hiljar, Hiljo ja Iljo.
Nime levik Eestis
Kõige rohkem esineb eesnime Hilja üle 85 aasta vanuste naiste seas (10 000 elaniku kohta 65,74). Kõige rohkem elab eesnime Hilja kandjaid Saare maakonnas (10 000 elaniku kohta 17,09). Kõige rohkem on eesnimega Hilja sündinuid veebruaris (94).
Varbuse Ukukivi
Varbuse Ukukivi on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Varbuse külas.
Reetia
pisi|250px|Reetia provints Reetia (ladina keeles Rætia, saksa keeles Rätien või Rhätia) oli reedi rahva järgi nimetatud Rooma keisririigi provints. See külgnes läänes helveetide maaga, idas Noricumiga, põhjas vindeelikite maaga, edelas Alpidetaguse Galliaga ja lõunasse jäi Venetia et Histria.
Seega koosnes see piirkondadest, mida tänapäeval hõlmavad Ida- ja Kesk-Šveits (Ülem-Rein ja Bodeni järv), Lõuna-Saksamaa (Baieri ja enamik Baden-Württembergist), Vorarlberg ja suurem osa Austria Tiroolist ning osa Põhja-Lombardiast Itaalias. Vindeelikite piirkond (tänane Ida-Württemberg ja Lääne-Baieri) annekteeriti provintsi hiljem kui muud. Reetia põhjapiir Augustuse ja Tiberiuse ajal oli Doonau jõgi. Hiljem tähistas põhjapiiri Limes Germanicus, ulatudes Doonaust 166 km põhja. Reetia oli Itaaliaga ühendatud üle Alpide Rescheni kuru, Via Claudia Augusta kaudu.
Provintsi keskus oli Augusta Vindelicorum, tänapäeva Augsburg Lõuna-Saksamaal.
Ajalugu
pisi|250px|Rooma keisririik [[Hadrianuse ajal (valitses 117–138 pKr), Ülem-Doonaul Reetia keiserlik provints (Šveits/Tirool/Saksamaa Doonaust lõunas), aastal 125 ei olnud sinna leegioneid paigutatud]]
Vähe on teada reetide päritolust või ajaloost, kes ilmusid ürikutesse, kui üks kõige võimsamaid ja sõjakamaid Alpi hõime. Titus Livius väidab selgelt, et nad olid etruski päritolu (veendumus, mida pooldasid Niebuhr ja Mommsen). Justinuse ja Plinius Vanema teatatud pärimus kinnitab, et nad olid osa sellest rahvast, kes elasid Po tasandikul ja aeti sissetunginud gallide poolt mägedesse, kus nad said nime "reedid" eponüümselt juhilt Raetuselt. Isegi kui nende etruski päritolu aktsepteerida, ajal, mil maa roomlastele tuntuks sai, olid keldi hõimud selle juba omandanud ja algasukatega nii kokku sulanud, et üldiselt võis hilisema aja reete pidada keldi rahvaks, ehkki nende seas elas mittekeldi hõime (näiteks euganeid).
Reete on esimesena maininud (kuid ainult juhuslikult) Polybios ja pärast vabariigi lõppu on neist vähe kuulda. Siiski on vähe kahtlust, et nad säilitasid oma iseseisvuse kuni nende allutamiseni aastal 15 eKr Tiberiuse ja Drususe poolt.
Marcus Aureliuse valitsemisajal valitses Reetiat Legio III Italica ülem, mis asus aastal 179 pKr Castra Reginas (Regensburg). Diocletianuse ajal moodustas Reetia osa diötseesist vicarius Italiae ja jagunes kaheks: Raetia prima, praeses juhtimisel Curia Raetorumis (Chur), ja Raetia secunda, praeses juhtimisel Augusta Vindelicorumis (Augsburg), esimene vastas vanale Reetiale, teine vindeelikitele. Nende vaheline piir ei ole selgelt defineeritud, kuid üldiselt võib seda määratleda joonena lacus Brigantinusest (Bodeni järv) Oenuseni (Inn).
Läne-Rooma keisririigi viimastel aastatel oli maa mahajäetud seisus, kuid selle hõivamine idagootide poolt Theoderich Suure ajal, kes pani selle duxi alluvusse, taaselustas mingil määral selle heaolu. Suur osa Raetia primast jäi mitmeks sajandiks eraldiseisvaks poliitiliseks üksuseks Raetia Curiensis, kuni see liideti aastal pKr 917 Švaabimaa hertsogkonnaga.
Majandus
Maa oli väga mägine ja elanikud, kes ei osalenud röövretkedel, elatusid peamiselt karjakasvatusest ja metsaraiest, pöörates vähe tähelepanu põllumajandusele. Kuid mõned orud olid rikkad ja viljakad ning tootsid veini, mida peeti võrdselt heaks mistahes Itaalia veiniga. Augustus eelistas Reetia veini. Toimus märkimisväärne pigi, mee, vaha ja juustuga kauplemine.
Geograafia
pisi|250px|Reetia provints esile tõstetud Peamised Reetia linnad (välja arvatud vindeelikite) olid Tridentum (Trento) ja Curia (Coire või Chur). Seda läbis kaks suurt Rooma teed: Via Claudia Augusta Veronast ja Tridentumist üle Rescheni kuru Ferni kuruni ja sealt Augusta Vindelicorumini (Augsburg), teine Brigantiumist (Bregenz) Bodeni järve ääres Churi ja Chiavenna kaudu Como ja Milanoni.
Rätikoni mäehari on saanud nime Reetia järgi.
Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut
Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut (inglise keeles Nordic Institute of Asian Studies, lühend NIAS) on Põhjamaade Ministrite Nõukogule alluv uurimisinstituut, mis tegeleb Aasia uurimisega.
Instituut uurib eelkõige tänapäeva Aasia arengu sotsiaalseid, kultuurilisi, poliitilisi ja majanduslikke aspekte, arvestades nende ajaloolist tausta.
Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut teeb koostööd Põhjamaade ülikoolidega ja toetab mitmesuguseid haridusprogramme.
Stroganovide stiil
Stroganovide stiil oli Venemaal 17.–18. sajandil käibinud arhitektuuristiil, mis Uurali piirkonnas kitsalt regionaalsena oli kasutusel samaaegselt Moskva barokiga. Nime on saanud Venemaa suurettevõtjate Stroganovide järgi, kelle maavaldustes ehitati selles stiilis kirikuid ja muid hooneid.
Võrreldes Moskva barokiga olid Stroganovide ehitised arhitektuuriliselt ülesehituselt ja põhiplaanilt alalhoidlikumad. Kirikutel säilis traditsiooniline kolme või viie lööviga ja mitme tambuurkupliga ristkuppelkiriku põhiplaan. Stroganovide kirikud olid seevastu aga palju enam üle kuhjatud dekoratiivsete kaunistuselementidega kui Moskva barokkstiilis ehitised. Säilinud on ka üks ilmalik hoone – Stroganovide palee Permi krais Ussoljes.
Bernard Maris
Bernard Maris (23. september 1946 Toulouse – 7. jaanuar 2015 Pariis) oli prantsuse majandusteadlane, kirjanik ja ajakirjanik, satiirilise nädalakirja Charlie Hebdo osanik.
Hukkumine
Nädalakiri Charlie Hebdo oli avaldanud 2012. aastal pilapilte islamiusu prohvet Muḩammadi kohta ja sattunud Al-Qā‘idah "musta nimekirja".
2015. aasta 7. jaanuari ennelõunal ründasid ajakirja toimetust kaks maskides meest, kes olid relvastatud Kalašnikovi automaatide, püssi ja granaadiheitjaga. Fraasi Allāhu Akbar hüüdnud terroristide kümne ohvri seas olid veel Cabu, Honoré, Charb, Tignous ja Georges Wolinski.
Mihhail Zimjanin
Mihhail Zimjanin (valgevene keeles Міхаіл Васілевіч Зімянін; 8. november/21. november 1914 Viciebsk – 1. mai 1995 Moskva) oli Nõukogude Liidu parteitöötaja, ta oli aastatel 1976–1987 NLKP KK Sekretär.
Ta sündis aastal 1914 Viciebskis. Töömeheteed alustas ta aastal 1929 töölisena veduriremondidepoos. Aastatel 1934–1936 töötas ta kooliõpetajana, aastatel 1936–1938 viibis ta ajateenistuses Punaarmees.
Aastast 1938 oli ta komsomolitööl, aastast 1939 oli ta ÜK(b)P liige. Aastal 1939 lõpetas ta Mogiljovi Pedagoogilise Instituudi. Aastast 1939 oli ta Valgevene Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu sekretär.
Torma sovhoos
Torma sovhoos oli sovhoos Jõgeva rajoonis Torma külanõukogus. Sovhoosi keskasula oli Torma. Sovhoosi pindala oli 7600 ha.
Banc du Geyser
Banc du Geyser (ka Banc du Geysir ja Arecife de Santo Antonio) on suuremalt jaolt veealune riff Aafrika lähedal India ookeanis, Mosambiigi väina loodeosas, 125 km kirdes Mayotte'ist, 112 km edelas Glorioso saartest ja 200 km Madagaskari looderannikust.
Banc du Geyser on 8 km pikkune ja 5 km laiune ohtlik ovaalse kujuga riff, mis paljastub vaid mõõna ajal, välja arvatud mõned kaljunukid rifi lõunaosas. Enamik kaljudest on 1,5–3 m kõrgused; suurim on South Rock (Lõunakalju), mille kõrgus on 8 m, ligikaudselt purjepaadi mõõtu. Rifi idaosas on mõned 1–3 m kõrgused liivased korallrahud, mida katavad rohi ja madalad põõsad. Kesklaguuni pääseb lõunakagust. Rifil on arvukalt merelinde ja korallrahusid katab tonnide kaupa guaanot.
Esimesena avastasid rifi Araabia meremehed 700. aasta paiku, see on mõnel umbkaudu 800. aastast pärineval merekaardil. Umbes 1650. aastal kanti riff Hispaania kaartidele nime all Arecife de Santo Antonio. Tänapäevase nime sai riff 23. detsembril 1678, mil seal jooksis karile Briti laev Geysir.
Riffi peavad enda omanduseks Prantsusmaa, Madagaskar ja Komoorid. Prantslased peavad seda oma India ookeani Hajasaarte (Îles éparses de l'océan indien) osaks. Madagaskar teatas rifi annekteerimisest 1976. aastal oletatavasti seoses võimalike lähedaste naftamaardlatega. Komoorid peavad Banc du Geyserit osaks oma erimajandusvööndist.
Banc du Geyseri koordinaadid on 12°21′S 46°26′E.
Amy Tan
pisi|Amy Tan (24. juulil 2008) Amy Tan (hiina keeles 譚恩美; sündinud 19. veebruaril 1952 Oaklandis) on hiina päritolu USA kirjanik.
Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides California osariigis Oaklandis hiina emigrantide lapsena, tema isa oli elektriinsener ja baptistivaimulik. Ta oli 14-aastane, kui ta isa ja vanem vend väikese vahega surid. Siis ema pani tema ja ta noorema venna Montreux'sse (asub Vaud' kantonis Šveitsis), kus ta lõpetas keskkooli. Seejärel õppis ta USA-s San Jose Riiklikus Ülikoolis, kust sai bakalaureuse- ja magistrikraadi inglise kirjanduse ja lingvistika alal. Hiljem sooritas ta doktorieksamid lingvistika alal California Ülikoolis (Berkeleys ja Santa Cruzis).
Orava linnus
pisi|Orava linnus Orava linnus (slovaki keeles Oravský hrad, saksa keeles Arwaburg, ungari keeles Árva vára) on Orava jõe kohal kõrgel kaljul asuv linnus Slovakkia külas Oravský Podzámokis. Seda peetakse üheks kaunimaks linnuseks terves riigis. Selle ehitamist alustati Ungari kuningriigi ajal 13. sajandil. Seal on filmitud palju stseene 1922. aasta filmile "Nosferatu", kus linnus kujutas krahv Orloki Transilvaania lossi.
Amy Tan
Tema teoste läbivaks teemaks on emade ja tütarde suhted. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Õnnerõõmu Klubi" (Tallinn, Varrak, 1996, tõlkija Pille Runtal, originaal ilmus aastal 1987) ja "Köögijumala naine" (Tallinn, Tänapäev, 2013 (sarjas "Punane raamat"), tõlkija Jana Linnart, originaal ilmus aastal 1991). Ta kirjutab inglise keeles.
Orava linnus
Orava linnus ehitati vana puidust kindlustuse kohale, mis rajati pärast 1241. aasta mongolite sissetungi Ungarisse. Algset linnust ilmestati romaani- ja gootipäraselt, hiljem rekonstrueeriti see renessanss- ja uusgooti stiilis ehitiseks, mis järgib kalju kuju, millel paikneb.
16. sajandi keskel linnust juhtima asunud kaevandussuurnike Thurzó suguvõsa lasi teha suure hulga ümberehitustöid, kuigi praegune kuju saavutati lõplikult alles 1611. aastal. Linnus põles 1800. aastal, sestpeale ei kasutatud seda enam elukohana. II maailmasõjani kestnud lagunemisperioodi järel sai linnusest riiklik mälestis.
Amy Tan
Isiklikku
Tema abikaasa Louis DeMattei on jurist. Paar tutvus 1974. aastal pimekohtingul.
Marleen
Marleen on naisenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Marleen 819 naisel. Marleen on Eestis populaarsuselt 210. naisenimi. Eesnimel Marleen on nimepäev 22. juulil.
Manx2 lend 7100
Manx2 lend 7100 oli lennuõnnetus, kus halbade lennutingimuste (udu) ja piloodi lennuki üle kontrolli kaotamise tõttu maandus lennuk tagurpidi ning mille tagajärjel suri kuus inimest. Lennuõnnetus toimus 10. veebruaril 2011. Lennuki marsruut oli Põhja-Iirimaa linnast Belfastist Iirimaa suuruselt teise linna Corki. Lennuõnnetuse uurimine lõpetati 2014. aasta jaanuaris, siis avaldati uurimise lõpptulemus. See lennuõnnetus on siiani suurima hukkunute hulgaga lennuõnnetus Iirimaal.
Lennuk
Lennuk, mis õnnetuses hävis, oli Hispaania päritolu Fairchild SA227-BC Metro III registreerimisnumbriga EC-ITP, c/n BC-789B. Lennuki omanik oli Hispaania pank ning lennuk oli liisitud firmale Air Lada. Lennuõnnetuse ajal oli lennuk 19-aastane. Selliseid lennukeid ehitati kokku 291. Esimene sedasorti lennuk tegi lennu 1969. aasta 26. augustil. Lennukeid toodeti aastatel 1969–2001. Lennuk oli kahemootorine ja lennukis oli 19 kohta. pisi|Airways Fairchild SA-227AC Metro III
Lennuki meeskond
Lennuki esimene piloot oli 31-aastane Jordi Sola Lopez, kes oli pärit Hispaaniast Barcelonast. Teine piloot oli 27-aastane Andrew Cantle, kes oli pärit Sunderlandist Inglismaalt. Mõlemad piloodid olid tööl firmas nimega Air Lada. Jordi Sola Lopez oli lennanud kokku 1800 tundi, millest 1600 tundi oli ta lennanud lennukiga Fairchild Metro III. Teine piloot oli lennanud 539 tundi, millest 289 tundi oli ta lennanud lennukiga Fairchild Metro III. Mõlemad piloodid hukkusid lennuõnnetuses. Lennuõnnetuses süüdistas ennast ka kolmas piloot, 29-aastane Oliver Lee, kes oli eelnevalt lennanud samal liinil ja kes mõned päevad enne lennuõnnetust läks tööle firmasse Jet.com. Oliver Lee tegi paar kuud hiljem enesetapu. Lähedaste sõnul oli enesetapu motiiv see, et Oliver Lee tundis ennast lennuõnnetuses süüdi. Oliver Lee tundis, et lennukiga oleks pidanud lendama tema, kuna ta tundis lennukit paremini ja oleks saanud õnnetuse ära hoida.
Lennukis olnud reisijad
Lennukis oli kümme reisijat, kellest neli surid ja kuus said haavata. Neli reisijat sai lennuõnnetuses raskelt vigastada, kaks neist pääsesid kergemate vigastustega. Viis reisijat olid pärit Inglismaalt, kellest hukkus kolm ja vigastada sai kaks. Iirimaalt olid pärit viis reisijat, kellest üks suri ja neli said vigastada.
Ajalugu
Lend pidi väljuma Belfastist kell 7.50 ja jõudma Corki lennujaama kell 9.00. Tehniliste probleemide tõttu väljus lend aga kell 8.10. Kell 9.00 ei antud pilootidele maandumisluba, kuna nähtavus oli alla lubatud miinimumi. Lennuk lendas 45 minutit Corki lennujaama kohal ja sai alles 9.46 Corki lennujaama lennuliiklusteenindajatelt loa maanduda, kuna nähtavus oli 550 m, mis on lubatud miinimum. Kell 9.46 oli lennujaama lennuliiklusteenindajatel viimane kontakt lennu pilootidega ja nad andsid teada, et nähtavus on jälle alla miinimumi. Lennuk maandus kell 9.50 rajale number 17.
Lennuõnnetuse põhjus
Lennuõnnetuse uurimine lõpetati 2014. aasta jaanuaris. Lennuõnnetuse põhjuseks olid halvad ilmastikuolud, täpsemalt udu. Kuigi hetkel, mil lennuliiklusteenindajad andsid pilootidele maandumisloa, oli nähtavus lubatud miinimumi juures, siis ajal, mil lennuk maandus, oli nähtavus jälle alla miinimumi. Lisaks kaotas piloot lennuki üle kontrolli. Kontrolli kaotamises oli süüdi piloot Andrew Cantle, kelle parema käe asendi järgi oletati, et tema tegeles lennuõnnetuse ajal lennuki otse hoidmisega. Lennukil autopilooti ei olnud. Leitud andmed näitasid, et esimese mootori kalle oli 9% ning teise kalle 0%. Selle tulemusena kaldus lennuk 40 kraadi vasakule ja hiljem, kui üks tiib maad puudutas, rullus lennuk selili.
Fanny Mendelssohn
Fanny Cäcilie Mendelssohn (hiljem Fanny Hensel; 14. november 1805 Hamburg – 14. mai 1847 Berliin) oli juudi päritolu Preisimaa pianist ja helilooja. Ta oli helilooja Felix Mendelssohni õde, filosoof Moses Mendelssohni lapselaps ning filosoof Paul Henseli ja matemaatik Kurt Henseli vanaema.
Elukäik
pisi|vasakul|Fanny Mendelssohn (hilisema abikaasa [[Wilhelm Henseli visand)]] Fanny Mendelssohn sündis Hamburgis, olles perekonna neljast lapsest vanim. Tema mõlemad vanemad olid juudid: isa Abraham, kes lasi end hiljem luteri kirikus ristida ja muutis koos sellega perekonnanime Mendelssohn Bartholdyks, oli kuulus pankur ja filosoofi Moses Mendelssohni poeg ning ema Lea oli ettevõtja Daniel Itzigi lapselaps ja preisi diplomaadi Jakob Salomon Bartholdy õde.