cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tülau
Valla pindala on 23,53 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1480 inimest. Valda kuuluvad Tülau-Fahrenhorsti ja Voitze küla.
Steroidid
Steroidid (ingl. steroids) on polütsükliliste lipiidühendite perekonda kuuluvad steraani sisaldavad ained. Steroidideks nimetatakse nii orgaanilisi ühendeid kui ka nende sünteetilisi analooge.
Steroidide hulka kuuluvad aineid leidub kõikides organismides. Steroidide hulka kuuluvad (tavaterminid) näiteks steroolid, sapphapped, suguhormoonid, geniinid jt.
Lisalugemist
IUPAC-IUB Joint Commission on Biochemical Nomenclature (JCBN),The Nomenclature of Steroids (Recommendations 1989), Veebiversioon (vaadatud 29.06.2013)
Valeri Zolotuhhin
pisi|Valeri Zolotuhhin novembris 2011 Valeri Sergejevitš Zolotuhhin (vene keeles Валерий Сергеевич Золотухин; 21. juuni 1941 Bõstrõi Istok, Altai krai – 30. märts 2013 Moskva) oli vene näitleja.
Ta alustas näitlejakarjääri 1964. aastal Taganka teatris, filmis sai tema läbimurdeks 1971. aastal teleekraanidele jõudnud muusikaline komöödia "Bumbaraš". Kokku on Zolotuhhini filmograafias sadakond rolli, neist viimased näiteks vampiir "Öises vahtkonnas" (2004) või Bossoi "Meistris ja Margaritas".
Taani teater
Taani teater on arenev kultuurinähtus tänu paljudele Kopenhaagenis ja mujal riigis tegutsevatele teatritele, kus mängitakse nii Taani kui ka välismaiste autorite näidendeid. Taani teatri lipulaev Taani Kuninglik Teater etendab nii draamat, balletti, ooperit kui ka muid muusikalavastusi. Alates 18. sajandist on Taani näitemängud pakkunud publikule palju huvi.
Ajalugu
Norralane Henrik Ibsen (1828–1906) lavastas Kopenhaagenis oma näidendi "Nukumaja" (1879). "Nukumaja" teema on keskklassi silmakirjalikkus ja naiste võitlus oma iseseisvuse eest. Ibseni ja tema kaasaegsete jaoks polnud teatrietendus meelelahutus, vaid tegelemine kriitiliste märkustega meelelahutusliku eluviisi kohta. Ibseni ajal domineeris Taanis Kuninglik Teater, kuid 1850. aastate paiku loodi teisigi teatreid, millest esimene oli Casino (1848), kus Hans Christian Andersen tõi lavale oma näidendi "Ole Lukøie" (1850). Casino sai populaarseks tänu oma 1870ndate satiirilistele revüüdele.
20. sajandil asutati teatreid teisteski suuremates linnades, näiteks Århusis, Odenses ja Aalborgis, samuti sigines uusi teatreid Kopenhaagenisse.
3:10 Yumasse
Pealkirja 3:10 Yumasse (originaalpealkirjaga "3:10 to Yuma") kannavad kaks filmi:
Taani teater
Ajalugu
Kjeld Abell (1901–1961), esimene Taani modernistlik näitekirjanik, kirjutas 1935. aastal menuka näidendi "Melodien der blev væk", mida lavastati Kopenhaageni ja Londoni teatrites. Kaj Munk (1898–1944), luteri pastor, tõi oma näidenditesse religiooniteema. Näidendit "Ordet" peetakse sageli tema parimaks tööks. Carl Erik Soyat (1896–1983) mäletatakse eelkõige tema natsismivastaste näidendite tõttu. Nende hulka kuuluvad "En Gæst", mis oli Taani 1943. aasta Saksa okupatsiooni vastane satiir, ja "Min Farmors Hus", millest tehti 1984. aastal film.
3:10 Yumasse
Filmid tuginevad 1953. aastal ilmunud Elmore Leonardi lühijutule "Three-Ten to Yuma".
Folklaul "The 3:10 to Yuma", mille kirjutasid George Duning ja Ned Washington ning esitas Frankie Laine, on 1957. aasta filmi tunnusmeloodia.
Taani teater
Ajalugu
Leif Panduro (1923–1977) kirjutas näidendeid, mille põhjal tehti filme ja telesarju. Need kritiseerisid keskklassi, heaoluriiki ning normaalsuse ja ebanormaalsuse vastandust, seades publiku seisukohad sageli kahtluse alla. Tema "I Adams verden" (1973) ja "Louises hus" (1974) on ühed paremad 1970. aastate Skandinaavia teledraamad.
21. sajandi alguses toimus Taani teatris suur elavnemine. Lisandus palju uusi näitekirjanikke, kellest tuntumad on:
Taani muusikalid
Innustatuna muusikali "Les Misérables" ("Hüljatud") Taani versioonist, on Kopenhaagenis ja mujal Taanis etendatud palju Taani muusikale. Muusik Knud Christensen, keda tuntakse ka Sebastianina, oli eriti edukas oma muusikalidega "Cyrano" (1992), mis põhines Edmond Rostandi näidendil, ja "Klokkeren fra Notre Dame" ("Jumalaema Kiriku kellalööja") (2001). Bent Fabricius-Bjerre'i varasemal edukal telesarjal põhinev muusikal "Matador" (sõnade autor Clemens Telling) esietendus Kopenhaageni ooperimajas 2007. aasta juunis.
Butafooria
Butafooria ehk matkised on ehtsaid esemeid matkivad, enamasti odavast materjalist ebaehtsad esemed, mida kasutatakse näiteks teatrilaval, filminduses, reklaami tegemiseks või muul otstarbel. Butafooria termin tuleneb itaalia keele sõnast buttafuori ning tähendab näitlejaid lavale saatvat lavastajaabi: buttare 'viskama, loopima' + fuori 'välja'.
Butafooria teostajat nimetatakse butafooriks, kes kuulub teatri loov-tehniliste töötajate hulka. Samas on ka vabakutselisi butafoore.
Butafoorsete esemete suurus võib varieeruda imepisikestest ning õrnadest ehetest muuseumis kuni (üle-)elusuuruste autode, loomade ning majadeni teatrilaval või filminduses.
Ajalugu
Esimesed märkmed butafooriast pärinevad Vana-Kreekast, kus näitlejad kasutasid 6. sajandil eKr Dionysose austamiseks korraldatud pidustustel tragöödiate ja komöödiate esitamisel tegelaskujude kujutamiseks maske. Suuremad lava kujundavad detailid võeti kasutusele 16. sajandi lõpus Itaalias. Need olid alguses ainult tasapinnalised maalitud teatridekoratsioonid, mis muudeti ruumiliseks perspektiivi kasutades.
Õpe
Dekoraator-butafooriks saab Eestis õppida Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias teatrikunsti visuaaltehnoloogia õppekava ühe suunana. Rakenduskõrgharidusõpe kestab neli aastat ning vastuvõtt toimub igal paarisaastal.
Butafooriateenust pakuvad järgmised firmad: Moestuudio Must Luik OÜ, Rekvisiit.ee, Stagecraft OÜ.
Kesa tänav
Kesa tänav on või oli mitme Eesti asula tänava nimi:
Ivar Raig
pisi|MTÜ Eesti Vabaduse Eest liige pisi Ivar Raig (sündinud 25. märtsil 1953) on Eesti majandusteadlane ja poliitik. Ta on tuntud euroskeptik.
Haridustee
Ta lõpetas aastal 1971 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1976 Eesti Põllumajanduse Akadeemia majandusteaduskonna ökonomist-organisaatori erialal. Ta õppis Eesti Teaduste Akadeemia Majandusinstituudi aspirantuuris (1977–1980) ning kaitses 1981. aastal majandusteaduste kandidaadi väitekirja poliitilise ökonoomia valdkonnas Läti Teaduste Akadeemia Majandusinstituudis omandisuhete teemal. Majanduse Instituudis töötas ta nooremteaduri, vanemteaduri ja juhtivteadurina kuni 1989. aastani, osaledes majanduseksperimentide ettevalmistamisel ja IME programmi koostamisel.
Töö
Ta valiti 1989. aastal esimestel demokraatlikel valimistel Nõukogude Liidu Rahvasaadikute Kongressi liikmeks ning selle põllumajanduskomitee sekretäriks, osales regioonidevahelise demokraatlike saadikutegrupi tegevuses, toetas aktiivselt regionaalse isemajandamise ideid ning selgitas vajadust hääletada Molotovi-Ribbentropi pakti salaprotokollide kehtetuks tunnistamise poolt.
Ta oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu viimase koosseisu liige ja majanduskomisjoni aseesimees ning Riigikogu VII koosseisu liige, majandus- ja põllumajanduskomisjoni esimees (1992–1995).
Ta oli valitud Eesti Kongressi ning töötas Eesti Komitee majanduskomisjoni esimehena.
Ta oli üks Eesti Maa-Keskerakonna asutajaid ja selle esimene esimees (07.04.1990–12.11.1994).
Ta töötas välisministeeriumis 1995. aastast Euroopa Liidu büroo ametnikuna, välismajanduspoliitika osakonna rahvusvaheliste majandusorganisatsioonide büroo direktorina, Eesti Rooma suursaatkonna ajutise asjurina (1999–2000) ning Euroopa Liiduga liitumisläbirääkimiste büroo ametnikuna kuni 2001. aastani.
Ivar Raig on olnud Akadeemia Nord professor (2002–2005 ja 2007–2011), Rahvusvahelise Ülikooli Audentes teadusala prorektor ja professor (2005–2007) ning 2010. aastast Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia professor. Pärast pensionile jäämist 2016. aastal õpetab üliõpilasi Tartu Ülikooli Narva Kolledžis.
Publikatsioonid
Ivar Raig Eesti Teadusportaali andmebaasis
Tema arvamusartikleid on ilmunud ajalehtedes Postimees, Päevaleht, Sirp, Diplomaatia ja Maaleht ning Delfi portaalis.
Isiklikku
Huvitub teatrist ja mängib korvpalli. On tulnud korduvalt noorteklassis Eesti meistriks ja Baltimaade meistriks, rahvusvaheliseks üliõpilasmeistriks. Eesti seenioride Kalev 60+ koondvõistkonnaga võitis ta FIMBA 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ostravas (Tsehhi) hõbemedali, 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Orlandos (USA) hõbemedali, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Novi Sadis (Serbia) hõbemedali ning 2017. aastal Aucklandis (Uus-Meremaa) World Masters Gamesil (veteranide olümpiamängudel) kuldmedali.
Kōichi Wakata
Koichi Wakata (jaapani keeles 若田 光一 Wakata Kōichi; sündinud 1. augustil 1963) on Jaapani insener ja JAXA astronaut.
Wakata valiti astronaudiks 1992. aastal ja ta on osalenud neljal Space Shuttle'i missioonil, ühel Vene Sojuzi missioonil ning olnud Rahvusvahelise kosmosejaama (ISS) viie ekspeditsiooni liige. Ta kuulus aastatel 2008-2009 18., 19. ja 20. ekspeditsiooni meeskonda ning 2014. aastal oli ta 38. ekspeditsiooni liige ning 39. ekspeditsiooni ajal sai ta ISS-i esimeseks jaapanlasest komandöriks. Wakata on kosmoses viibinud rohkem kui 11 kuud.
Toimi Kankaanniemi
pisi|Toimi Kankaanniemi (aastal 2014) Toimi Olavi Kankaanniemi (sündinud 26. veebruaril 1950 Tyrvääs) on Soome poliitik. Ta on olnud Eduskunna liige aastatel 1987–2011 (Kristlike Demokraatide rühmas) ja aastast 2015 (Põlissoomlaste rühmas). Aastatel 1991–1994 oli ta Esko Aho valitsuse portfellita minister Soome välisministeeriumis.
Ta on sündinud 1950. aastal Tyrvääs Satakunta maakonnas ning lõpetanud 1975. aastal Tampere Ülikooli sotsiaaltöö erialal. Ta on töötanud Kaarina ja Keikyä vallas ning Siikaineni valla juhina. Aastatel 1976–1987 oli ta Uuraineni valla sekretär.
Aastatel 1987–2011 oli ta Eduskunna liige Kristlike Demokraatide rühmas. Samuti oli ta 26. aprillist 1991 kuni 28. juunini 1994 portfellita minister Soome välisministeeriumis Esko Aho valitsuses. Lisaks oli ta aastatel 1989–1995 Soome Kristlike Demokraatide erakonna esimees. Uuesti valiti ta Eduskunna liikmeks 2015. aastal, kuid siis juba Põlissoomlaste nimekirjas.
Isiklikku
Toimi Kankaanniemi on abielus, kahe poja ja ühe tütre isa.
Kutsiku veehoidla
Kutsiku veehoidla ehk Kutsiku paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Polli külas.
Avangardi lõpp
"Avangardi lõpp" oli 1977. aastal ilmunud omakirjastuslik kogumik.
Kutsiku veehoidla
Järve pindala on 0,1 ha, keskmine sügavus 2 m, kaldajoone pikkus 111 m, kõrgus merepinnast 57 m ja valgla suurus 9,6 km². Järv on paisutatud Kutsiku ojale, mööda paisu tammi kulgeb Karksi-Nuia – Halliste tee. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Avangardi lõpp
Autorid: Andrus Rõuk, Lauri Vahtre, Leopold Propeller ( = Leonhard Lapin), Leopold, Mart Helme, Karl Eduard Haavand ( = Ott Arder), Urmas Mikk, Ott E. Arder, Siim Annus, M. Milius, Erki Kannus, al. Antson, Terje Tulik, Jaan Oks, Villu Rebane ( = Vilen Künnapu), Jüri Üdi, Vladislav Koržets, U. M.
Liivlitrik
Liivlitrik (Teesdalia nudicaulis) on taimeliik ristõieliste sugukonnas.
Washingtoni Ülikool
Washingtoni Ülikool (University of Washington) on ülikool, mis asub Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis Seattle'is.
Ülikool on asutatud 1861. aastal.
Washingtoni ülikooli skandinavistika osakonnas saab õppida ka eesti keelt.
Aino Aaspõllu
Aino Aaspõllu (sündinud 10. detsember 1941 ) on dendroloog, Eesti Dendroloogia Seltsi president.
Aino Aaspõllu tutvustab reisidel aedu ja taimi, nõustab ja osaleb avalikes aruteludes.
Viini keskkalmistu
pisi|Kalmistu keskne [[Karl Borromäuse kirik]] Viini keskkalmistu (saksa keeles Wiener Zentralfriedhof) on surnuaed Austrias Viinis Simmeringi ringkonnas.
Džinn
pisi|Džinn toonikuga pisi|Eestis toodetud džinne Džinn (inglise keeles gin) on teraviljapiiritusest, veest ja kadakamarjadest valmistatud destilleeritud alkohoolne jook. Laukapuu džinni (inglise keeles sloe gin) valmistamisel kasutatakse maitse andmiseks laukaploome.
Viini keskkalmistu
Kalmistu võtab enda alla umbes 2,5 ruutkilomeetrit maad ja on sellega Euroopa suuruselt teine surnuaed. Sellest suurem on Ohlsdorfi kalmistu Hamburgis.
Džinn
Algselt hakati džinni valmistama Hollandis. Jook oli mõeldud ravimiks, millele maitse meeldivamaks muutmiseks lisati kadakamarju. Seetõttu sai uus alkohoolne jook nime genever (tuletatud prantsuskeelsest sõnast genièvre, mis tähendab kadakamarja).
Viini keskkalmistu
Kalmistu loodi 1874. aastal.
Džinn
Inglismaal tutvustas jooki Oranje Willelm 17. sajandil. Inglased lühendasid joogi nimetuse gin'iks. Majandussõja ajal Prantsusmaaga lubas kuningas igal inglasel oma majapidamises džinnidestilleerimisaparaadid üles panna. Nende olemasolust pidi võimudele vaid teada andma. Selle tulemusena tõusis 40 aasta jooksul Inglismaa aastane džinnitoodang 76 tonnilt kahe miljoni tonnini.
Tänapäeval valmistatakse džinni eri viisidel, väga paljudest taimedest, on loodud palju stiile ja tootemarke. Lisaks kadakamarjale annavad džinnile maitse ka maitsetaimed, ürdid, õistaimed või puuviljad ja tihtipeale nende kombinatsioonid. Džinni tarbitakse tavaliselt koos toonikuga (džinn toonikuga). Džinni kasutatakse tihti alusalkoholina, et valmistada džinnipõhiseid maitsestatud jooke, näiteks laukapuudžinn, mida valmistatakse traditsiooniliselt laukaploomidest.
Eestis toodavad džinni näiteks The Hope Distillery OÜ, Distillirium, Junimperium Distillery, Lahhentagge, Liviko, Moe Peenviinavabrik, Põhjaka Viinaköök, Remedia, Tohi Distillery, Peninuki ja Atla Distillery
Etümoloogia
Sõna "džinn" on tulnud inglise sõnast genever, mis sarnaneb prantsuse sõnaga genièvre ja hollandi sõnaga jenever. Kõik need nimetused on tulnud sõnast juniperus, mis tähendab ladina keeles kadakat.
Mainimised 11. ja 13. sajandist
Kõige varasem teada olev kirjalik viide jeneverile ilmus 13. sajandil entsüklopeedilises teoses “Der Naturen Bloeme” (Brugge). Esimene trükitud jeneveri retsept pärineb 16. sajandi tööst “Een Constelijck Distileerboec” (Antwerpen).
Varasemast ajast võib džinni päritolu kohta teavet leida 11. sajandi Benediktiini munkade kloostrist Salernost, Lõuna-Itaaliast, kus kloostrit ümbritses kadakaterohke piirkond. Need mungad kasutasid konkstoruga destillaatoreid, mille oli leiutanud Abu Musa Jabir ibn Hayyan Bagdadis 8. sajandi lõpus. Mungad kasutasid neid teravamaitseliste alkohoolsete toonikute destilleerimiseks, mis olid destilleeritud veinist, milles oli leotatud kadakamarju. Nad valmistasid ravimeid ja seetõttu kasutasid kadakat. Ravimtaimena oli kadakas olnud arstide hädavajalik vahend läbi aegade: roomlased põletasid kadakaoksi vee puhastamiseks ja keskaegsed katkuarstid täitsid kadakaga oma kuratlike maskide nokkasid, et kaitsta end musta surma eest. Üle Euroopa jagasid apteekrid köha, külmetuse, valu, venituste, rebendite ja krampide vastu kadakatooniku veine, sest neid peeti kõike ravivaks.
17. sajand
Arst Franciscus Sylvius on ekslikult saanud tunnustust džinni leiutamise eest 17. sajandi keskel, kuigi jeneveri olemasolu kinnitati juba 1623. aastal Philip Massingeri näidendis “The Duke of Milan”, siis kui Sylvius oli vaid üheksa aastane. Hiljem on mainitud, et inglise sõdurid, kes sõdisid 1685. aastal Antwerpenis hispaanlaste vastu Kaheksakümneaastases sõjas, jõid jeneveri juba enne sõda, sest see olevat rahustava mõjuga. Sealt tuli ka termin purjus uljus ehk hollandi uljus. Mõnedel kinnitamata andmetel on džinn pärit Itaaliast.
17. sajandi keskpaigaks olid paljud väikesed Hollandi ja Flaami destilleerijad populaarseks muutnud odralinnase piirituse või linnaseveini redestilleerimise kadaka, aniisi, köömnete, koriandri jms-ga. Neid jooke müüdi apteekides ja kasutati selliste terviseprobleemide raviks nagu neeru- ja maohaigused, seljavaevused, sapikivid ning luuvalu.
Džinni toodeti Inglismaal eri viisidel juba 17. sajandi algul. See muutus alternatiivina brändile tohutult populaarseks, kui William III, William II ja William I ning Mary II said Inglismaa kaasvalitsejateks ning pärast Kuulsat Revolutsiooni ka Šotimaa ja Iirimaa valitsejateks. Ajaloolane Angela McShane on kirjeldanud džinni kui protestantlikku jooki, sest selle populaarsuse põhjustas protestantlik kuningas, kes jootis seda katoliiklike iirlaste ja prantslaste vastu sõdivale armeele.
18. sajand
Džinni joomine Inglismaal kasvas märkimisväärselt pärast seda, kui valitsus lubas litsentseerimata džinnitootmist ja samal ajal kehtestas kõigile imporditud kangetele alkohoolsetele jookidele, näiteks Prantsuse brändile, kõrge tollimaksu. See tõi turule rohkem ebakvaliteetset otra, mis ei sobinud õlle valmistamiseks, ning aastatel 1695–1735 tekkis kogu Inglismaal tuhandeid džinniärisid. Seda protsessi tuntakse džinnihulluse nime all. Džinni madala hinna tõttu hakkasid vaesemad inimesed seda regulaarselt tarbima palju rohkem kui muid saadaolevaid alkohoolseid jooke. Kui jätta välja kohvikud, siis 15 000 Londoni joogikohast olid üle poolte džinniärid.
Õllel säilis tervislik maine, kuna pruulitud õlut oli sageli ohutum juua kui tavalist puhastamata vett. Džinni süüdistati aga mitmesugustes sotsiaalsetes probleemides ja seda peeti suurema suremuse põhjuseks, mis stabiliseeris Londoni seni kasvanud elanikkonna hulka. Kahe joogi mainet illustreeris William Hogarth oma gravüüridel “Beer Street ja Gin Lane” (1751), mida BBC kirjeldas kui "vaieldamatult kõige võimsamat uimastitevastast plakatit, mis eales välja mõeldud". Džinni negatiivne maine püsib ingliskeelsetes väljendites tänapäevalgi, näiteks džinniga seotud väljendid, mis kirjeldavad halva mainega baare või joodikuid. Džinni levinud nimetus Briti inglise keeles on "ema hukatus", mille päritolu üle käib pidev arutelu. 1736. aasta džinniseadus kehtestas jaemüüjatele kõrged maksud ja tõi kaasa rahutused tänavatel. Tollimaksu vähendati järk-järgult ja see kaotati lõpuks 1742. aastal. 1751. aasta džinniseadus oli siiski mõjuvam, kuigi see sundis destilleerijaid müüma ainult litsentseeritud jaemüüjatele, mis viis džinniärid kohalike magistraatide jurisdiktsiooni alla. 18. sajandil toodeti džinni padadestillatsioonimeetodil ja see oli mõnevõrra magusam kui tänapäeval tuntud Londoni džinn.
18. sajandi alguses destilleeriti Londonis palju džinni legaalselt kodudes. 1726. aastal oli kodudes umbes 1500 destillaatorit. Sageli maitsestati džinni tärpentiniga, et tekitada lisaks kadakamarjamaitsele ka vaiguseid puidunoote. Veel 1913. aastal väideti Websteri sõnaraamatus ilma täiendavate kommentaarideta, et "harilikku džinni maitsestatakse tavaliselt tärpentiniga".
Veel üks levinud variant oli destilleerimine koos väävelhappega. Kuigi hape ise ei destilleeru, annab see džinnile täiendava dietüüleetri aroomi. Väävelhape lahutab kahest etanoolimolekulist ühe veemolekuli, et luua dietüüleeter, mis moodustab etanooliga aseotroobi ja seetõttu destilleerub koos sellega. Tulemuseks on magusam alkohol, millel võis olla täiendav valu vaigistav või isegi joovastav toime. Hollandi või Belgia džinn, tuntud ka kui jenever või genever, arenes välja linnaseveini kangetest alkohoolsetest jookidest ja erineb selgelt hilisematest džinnivariantidest. Schiedam, linn Lõuna-Hollandi provintsis, on kuulus jeneveri tootmise ajaloo poolest. Samuti Hasselt Belgias Limburgi provintsis. Jeneveri vana stiil püsis väga populaarsena kogu 19. sajandi jooksul ja populaarsetes Ameerika baarmenide alkoholikeelu eelsetes juhendites viidati sellele kui Hollandi või Genfi džinnile. 18. sajandil tekkis džinnivariant, mida nimetatakse Vana Tomi džinniks. See on pehmem ja magusam džinn, mis sisaldab sageli suhkrut. Vana Tomi džinni populaarsus vähenes 20. sajandi alguseks.
19.- 20. sajand
Džinni leiutamine ja destilleerimise edasiarendamine muutis neutraalse alkoholi destilleerimise praktilisemaks, võimaldades luua Londoni kuiva džinni, mis töötati välja 19. sajandil. Troopilistes Briti kolooniates kasutati džinni, et varjata kiniini kibedat maitset luues ainsa tõhusa malaariavastase segu. Kiniin lahustati gaseeritud vees, et saada toonik. Sellele džinni lisades saadi kokteil džinn toonikuga, kuigi kaasaegne toonik sisaldab maitseainena vaid vähesel määral kiniini. Džinn on alusalkohol paljudes kokteilides, sealhulgas martiinis. Suhteliselt lihtsa tootmismeetodi tulemusena oli salaja kodus toodetud džinn saadaval illegaalselt alkoholi müüvates asutustes.
Laukapuu džinni kirjeldatakse traditsiooniliselt kui likööri, mille valmistamisel on lisatud laukaploome, kuigi kaasaegsed versioonid on peaaegu alati valmistatud neutraalsest kangest alkoholist ja maitseainetest. Sarnased leotised on võimalikud ka teiste puuviljadega, näiteks kreekidega. Veel üks populaarne ja pika ajalooga džinni baasil valmistatud liköör on Pimm's No.1 Cup (alkoholisisaldus 25%), mis on puuviljane long drink, maitsestatud tsitruseliste ja vürtsidega.
Riiklikud jenever'i muuseumid asuvad Belgias Hasseltis ja Hollandis Schiedamis.
21. sajand
2013. aastal algas džinni üleilmne võidukäik. On lisandunud palju uusi kaubamärke ning tootjaid, mis on toonud tootmise ja tarbimise kasvu ning rohkesti uuendusi ja muutusi. Hiljuti on populaarseks saanud džinnipõhised liköörid, mis on laiendanud turgu traditsioonilistest džinnijoojatest kaugemale. Uued joogid on muu hulgas puuviljamaitseline ja tavaliselt toonitud roosa džinn, rabarberidžinn, vürtsidžinn, lilla džinn, punase apelsini džinn ja laukaploomidžinn. Kasvav populaarsus ja kontrollimatu konkurents on viinud selleni, et tarbijad ei tee vahet džinnil ja džinnilikööridel ning paljude piiripealsete toodetega üritatakse muuta väljakujunenud mõisteid džinnitööstustes.
Geograafilised tähised
Mõne juriidilise määratluse järgi (näiteks kaitstud päritolunimetus) on džinn pärit konkreetsetest geograafilistest piirkondadest ilma täiendavate piiranguteta (näiteks Plymouthi džinn (geograafilise tähise kaitse aegunud), Ostfriesischer Korngenever, Slovenská borovička, Kraški Brinjevec jne), samas kui teiste levinud kirjelduste järgi on tegemist klassikaliste variantidega, mis on kultuuriliselt tunnustatud, kuid juriidiliselt määratlemata (näiteks Old Tom gin). Märkimist väärib ka laukaploomi džinn, mis on tehniliselt džinni baasil valmistatud liköör, ent Euroopa Liidu piiritusjookide määrused näevad ette, et kui teatud tootmiskriteeriumid on täidetud, võib seda nimetust kasutada ilma järelliiteta "liköör".
Ameerika
Ameerika Ühendriikides on "džinn" defineeritud kui alkohoolne jook, mille alkoholisisaldus on vähemalt 40% ja millel on kadakamarjadele iseloomulik maitse. Džinni, mis on toodetud ainult taimsete ainete kordusdestilleerimisel, saab veelgi eristada ja turustada kui "destilleeritud džinni".
Kanada
Kanada toidu- ja ravimimääruse kohaselt toodetakse džinni kadakamarjadest või mitme uuesti destilleeritud toiduaine segust alkoholi ümberdestilleerimise teel. Kanada toidu- ja ravimimääruse järgi tunnustatakse džinni kolme eri määratlust (genever, džinn, Londoni ehk kuiv džinn), mis ühtivad USA määratlustega. Kui Hollandi džinni või genever'i kohta on sätestatud üksikasjalikum regulatsioon, siis segudžinni ja destilleeritud džinni vahel vahet ei tehta. Nii segatud kui ka destilleeritud džinni võib märgistada kuiva džinni või Londoni kuiva džinnina, kui see ei sisalda magusaineid. Genever ja džinn ei tohi sisaldada üle kahe protsendi magusaineid.
Euroopa Liit
Välja on kujunenud palju džinni variante, kuid Euroopa Liidus on need õiguslikult jagatud nelja kategooriasse.
Klassikaline džinn
See on kadakamarjamaitseline alkoholjook, sealhulgas vanim džinni variant, mis on toodetud kääritatud teraviljapudru destilleerimisel padameetodil keskmise kanguseni, näiteks 68% alkoholisisalduseni, ja seejärel uuesti destilleeritud koos taimedega, et ekstraheerida aromaatsed ühendid. Jook tuleb villida vähemalt 30% alkoholisisaldusega. Kadakamarjamaitselisi piiritusjooke võib müüa ka nimede Wacholder või Ginebra all.
Džinn
See on kadakamarjamaitseline alkoholjook, mis ei ole valmistatud mitte taimede uuesti destilleerimise teel, vaid lihtsalt heakskiidetud looduslike lõhna- ja maitseainete lisamisega neutraalsele põllumajandusliku päritoluga piiritusele. Kadakamarja maitse peab olema valdav. Villimisel peab alkoholisisaldus olema vähemalt 37,5%.
Destilleeritud džinn
Destilleeritud džinni toodetakse eranditult põllumajandusliku päritoluga etanoolist, mille alkoholisisaldus on 96%, ehk vee ja etanooli aseotroobi uuesti destilleerimisel traditsiooniliselt džinni jaoks kasutatavates destillaatorites koos kadakamarjade ja muude looduslike taimedega tingimusel, et kadakamarja maitse on valdav. Džinn, mis on toodetud ainult essentside või lõhna- ja maitseainete lisamisel põllumajandusliku päritoluga etanoolile, ei ole destilleeritud džinn. Villimisel peab alkoholisisaldus olema vähemalt 37,5%.
Londoni kuiv džinn
Londoni džinni saadakse eranditult põllumajandusliku päritoluga etanoolist, mille maksimaalne metanoolisisaldus on 5 grammi hektoliitri 100% alkoholisisalduse kohta ja millele lisatakse maitset eranditult traditsioonilistes etanooli destillaatorites looduslike taimedega uuesti destilleerimise teel. Selle tulemusel saadud destillaat on vähemalt 70% alkoholisisaldusega. Londoni džinni suhkrusisaldus ei tohi olla üle 0,1 grammi lõpptoote liitri kohta, see ei tohi sisaldada värvaineid ega muid lisaaineid peale vee. Kadakamarja maitse peab olema valdav. Terminit Londoni džinn võib täiendada terminiga kuiv. Villimisel peab alkoholisisaldus olema vähemalt 37,5%.
Meetodid
Džinnitootmist saab laias laastus jagada kolmeks põhistiiliks, mis peegeldavad selle destilleerimise ja maitsestamise tehnoloogia moderniseerimist.
Padameetod
Padameetodil destilleeritud džinn on kõige vanem džinni tootmise meetod ja selle puhul toodetakse džinni traditsiooniliselt odrast või muudest teradest kääritatud teraviljapudru pajas destilleerimise teel. Seejärel destilleeritakse see uuesti lõhna- ja maitseainetega, et ekstraheerida aromaatsed ühendid. Topeltdestilleeritud džinni saab valmistada, kui destilleerida esimene džinn uuesti lisades rohkem taimi. Destillaadi alkoholisisaldus on padameetodi tõttu suhteliselt madal, alkoholisisaldus on umbes 68% ühekordselt destilleeritud džinni ja 76% topeltdestilleeritud džinni puhul. Seda tüüpi džinni laagerdatakse sageli paakides või puitvaatides ja sellel säilib raskem linnaseline maitse, mis tekitab märkimisväärse sarnasuse viskiga. Korenwijn ja vanas stiilis Genfi või Hollandi džinn esindavad sel meetodil toodetud silmapaistvamaid džinne.
Maitsestatud džinn
Maitsestatud džinni valmistatakse tavaliselt neutraalse kange alkohoolse joogi maitsestamisel essentside, muude looduslike lõhna- ja maitseainete või looduslike taimedega, mida leotatakse neutraalses piirituses ilma kordusdestilleerimiseta.
Maitsestamine
Džinni tavapärased taimsed koostis- või maitseained on lisaks nõutavale kadakamarjale sageli ka tsitruselised, nagu näiteks sidruni- ja mõruapelsinikoor, aga ka teiste maitseainete kombinatsioonid, mis võivad sisaldada aniisi, heinputke juurt ja seemneid, orrise juurt, lagritsajuur, kaneeli, mandlit, pippalit, piparrohtu, laimi- või greibikoort, longanit, safranit, ahvileivapuu vilja, viirukit, koriandrit, paradiisiterasid, muskaatpähklit, Hiina kaneelipuu koort jm. Nende taimede eri kombinatsioonid ja kontsentratsioonid destilleerimisprotsessis tekitavad džinnitoodete maitseerinevusi.
2018. aastal andis rohkem kui poole Ühendkuningriigi džinnitootmise kasvust maitsestatud džinni osakaalu kasv.
Crotaphopeltis hotamboeia
Crotaphopeltis hotamboeia on Colubridae sugukonna maoliik.
Levila
Neid madusid võib roomamas kohata Mustas Aafrikas: Lõuna-Aafrika Vabariigis, Beninis, Botswanas, Burkina Fasos, Burundis, Kamerunis, Eritreal, Gabonis, Gambias, Ghanas, Keenias, Libeerias, Malawis, Malil, Mosambiigis, Ugandas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Rwandas, Senegalis, Somaalias, Svaasimaal, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Crotaphopeltis hotamboeia seisuga 3.05.2015.
Hiiepuu tänav
Hiiepuu tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Hiiepuu tänav sai nime 29. mail 2015.
Neurootilisus
Inimesed, kelle neurootilisus on keskmisest suurem, on tõenäoliselt emotsionaalsed ja tunnevad ka keskmiselt tihedamini selliseid emotsioone nagu ärevus, mure, hirm, viha, kadedus, armukadedus, süütunne, depressioon ja üksindus. Neurootilisemad inimesed reageerivad negatiivsemalt stressitekitajatele, tõlgendavad tavalisi olukordi ohtlikena ja väikseid pettumusi lootusetult keerulistena. Suure neurootilisusega inimesed on tihti endassetõmbunud ja arglikud, neil võib olla probleeme oma tungide kontrollimise ja rahuldusvajaduse edasilükkamisega. Väga suur neurootilisus võib olla põhjuseks levinud vaimsete häirete arenemiseks: depressioon, foobia, paanikahäired, muud ärevushäired, sõltuvushäired – neuroosiga esinevad sümptomid.
Emotsionaalne stabiilsus
Inimesed, kelle neurootilisus on väga väike, on emotsionaalselt stabiilsemad ja ei reageeri pingele. Nad on rahulikud, tasakaalukad ning tunnevad end harva pinges või häirituna. Kuigi neil esineb vähem negatiivseid emotsioone, ei tähenda see, et neil oleks rohkem positiivseid emotsioone. Kõrge positiivsete emotsioonide tase on eraldi element, mis on ekstravertsuse osa. Näiteks neurootilised ekstraverdid kogevad rohkem nii negatiivseid kui ka positiivseid emotsioone. Inimesed, kelle neurootilisus on väike (eriti need, kellel on suur ekstravertsus) hindavad end keskmisest õnnelikumaks ja rahulolevamaks.
Mõõtmine
Esimesed isiksusetestid töötati välja 1920. aastatel selleks, et muuta kiiremaks ja lihtsamaks personalivalikut, eriti just sõjaväes.
Nagu teisedki iseloomujooned, on neurootilisus pideval skaalal asuv dimensioon, mitte kindel olek. Neurootilisust esineb inimeste hulgas piisavalt suure valimi korral normaaljaotuse lähedaselt.
Neurootilisuse taset hinnatakse tavaliselt enesekohaste testidega, kuigi kasutada võidakse ka lähedaste ja kolmandate osapoolte tähelepanekuid. Enesekohased mõõdikud on kas leksikaalsed või põhinevad väidetel. Mõõdiku või selle tüübi valimine sõltub sellest, kui ulatuslikke andmeid on plaanis koguda ning millised on uuringu läbiviimiseks planeeritud aeg ja tingimused.
Leksikaalsete mõõdikute puhul kasutatakse üksikuid omadussõnu, mis peegeldavad neurootilisi iseloomujooni nagu ärevus, kadedus, armukadedus, tujukus. Uuringute läbi viimiseks on taolised mõõdikud oma vähese ajakulukuse ja vähenõudlikkuse tõttu väga efektiivsed. Goldberg (1992) töötas välja 20-sõnalise mõõdiku, mis on osa tema 100-sõnalise suure viisiku testist. Saucier (1994) lõi lühema, 8-sõnalise mõõdiku, osana tema 40-sõnalisest minitestist. Thompson (2008) redigeeris neid mõõdikuid süstemaatiliselt, et koostada rahvusvaheline ingliskeelne minimarkerite test (International English Mini-Markers ingl k.), millel on parem reliaablus ja valiidsus nii Põhja-Ameerika rahvastiku siseselt kui ka väljaspool Põhja-Ameerikat. Sisemine reliaablus on viimati mainitud testi puhul inglise keelt emakeelena rääkivate seas 0,84 ja inglise keelt võõrkeelena rääkivate seas 0,77.
Väidetel põhinevad mõõdikud sisaldavad rohkem sõnu ning vajavad seega rohkem ressursse. Testitäitjatelt küsitakse näiteks nende hinnangut, kuivõrd rahulikuks nad jäävad pingelises olukorras või kuivõrd on nad nõus väitega, et neil esineb tihti tujukõikumisi. Kuigi mõned väidetel põhinevad neurootilisuse mõõdikud on Põhja-Ameerika rahvastiku seas sama heade psühhomeetriliste omadustega kui leksikaalsed mõõdikud, on väidetel põhinevad mõõdikud nende kultuuripõhiselt väljatöötatud sisu tõttu muudes maailma paikades kasutamiseks vähem sobivad. Näiteks väljendid nagu "Seldom feel blue" või "Am often down in the dumps" on tihti inglise keelt võõrkeelena rääkivatelele inimestele raskestimõistetavad.
Neurootilisust on uuritud ka Gray biopsühholoogilise isiksuseteooria aspektist, kasutades skaalat, mis mõõdab isiksust kahedimensiooniliselt. Need dimensioonid on käitumusliku inhibitsiooni süsteem (BIS) ja käitumusliku aktivatsiooni süsteem (BAS). On leitud, et neurootilisus on positiivselt korreleeritud BIS skaalaga ja negatiivselt korreleeritud BAS skaalaga.
Psühhopatoloogia
Uuringute põhjal arvatakse, et väga paljud kliinilised vaimsed häired üldises rahvastikus on seotud suurenenud neurootilisusega. Häired, mis on seotud suure neurootilisusega, on bipolaarne häire, ärevushäired, söömishäired, skisofreenia, skisoafektiivne häire, dissotsiatiivne häire ja hüpohondria. Afektiivsed häired näivad olevat neurootilisusega tugevamini seotud kui muud häired. Isiksusehäireid, mis on DSM-IV nimekirjas, seostatakse üldiselt suurenenud neurootilisusega. Metaanalüüs tõi välja, et ebastabiilne, paranoiline, skisotüüpne, vältiv ja sõltuv isiksus olid seotud neurootilisusega (korrelatsioonid 0,28 ja 0,49). Ülejäänud isiksusehäiretel oli neurootilisus kas mõõdukas, positiivne või mitteoluline seos.
Neuropsühholoogia
On ilmnenud, et neurootilisus on seotud aju füsioloogiliste erinevustega. Hans Eysencki teooria kohaselt on neurootilisus aju limbilise süsteemi aktiveerituse tulemus. Tema uuringud viitavad sellele, et suure neurootilisusega isikutel on sümpaatiline närvisüsteem aktiivsem kui teistel isikutel ning nad on tundlikumad keskkonnast tulevale stimulatsioonile. Käitumusliku geneetika teadlased on leidnud, et olulist osa neurootilisuse mõõdetud variatiivsusest saab seletada geneetiliste faktoritega.
Vaimse müra hüpotees
Uuringud on näidanud, et keskmised reaktsiooniajad suure ja väikese neurootilisusega inimeste vahel ei erine, kuid üksikute katsete lõikes on neurootiliste inimeste reaktsiooniaja variatiivsus suurem: mõnikord on neurootilised inimesed keskmisest aeglasemad, mõnikord aga kiiremad. On olemas teooria, et see variatiivsus reaktsiooniaegades tuleneb vaimse müra olemasolust informatsioonitöötluse protsessis või põhilistes kognitiivsetes protsessides (regulatsioonimehhanismides) ning et sellisel müral on kaks allikat, püsivad segavad mõtted või reageerimine ebaolulisele.
Soolised erinevused
Ühe uuringu tulemused näitasid, et naiste neurootilisus on mõõdukalt suurem kui meeste oma. Uuriti soolisi erinevusi suure viisiku isiksuseteooria põhjal 55 riigis. Leiti, et soolised erinevused olid riikide lõikes suure viisiku isiksusejoonte seas kõige suuremad neurootilisuse puhul. 49 riigis 55-st oli naiste neurootilisus suurem kui meeste oma, üheski riigis ei olnud meeste neurootilisus statistiliselt oluliselt suurem kui naistel. Botswanas ja Indoneesias oli meeste neurootilisus veidi suurem kui naiste oma. Väike sugudevaheline erinevus (vähem kui ±0,2 SD) neurootilisuses esines Bangladeshis, Tansaanias, Etioopias, Kreekas, Jaapanis, Botswanas ja Indoneesias. Sellest suuremad erinevused (umbes ±0,8 SD) leiti Iisraelis ja Marokos. Aafrika, Aasia ja Lõuna-Aasia riikides olid väiksemad isiksusejoonte sugudevahelised erinevused kui läänemaailma riikides (Euroopa, Põhja- ja Lõuna-Ameerika). Meeste neurootilisuse tase oli riigiti varieeruvam, meeste neurootilisus oli võrreldes Aasia ja Aafrika piirkondadega lääneriikides väiksem. Kõrgema inimarenguga riikides oli meeste neurootilisus väiksem.
Evolutsioonipsühholoogia
Üks teooriatest, mida hõlmab evolutsiooniline lähenemine depressioonile, keskendub neurootilisusele. Mõõdukas neurootilisuse tase võib olla kasulik, tuues kaasa näiteks suurema motiveerituse ja produktiivsuse, kuna neurootilisuse puhul on inimene tundlikum negatiivse tagasiside osas. Liiga suur neurootilisus seevastu võib produktiivsust häirida või põhjustada depressiooni. Evolutsiooniteooria kohaselt on neurootilisuse tase rahvastikus siiski optimaalne. Kuna neurootilisusel on populatsioonis normaaljaotus, on väike osa inimesi siiski suure neurootilisusega.
49. ühendarmee
49. ühendarmee (vene keeles 49-я общевойсковая армия) on en koosseisus olev Venemaa maavägede ühendarmee (en), mis moodustati 2010. aastal ja mille peakorter asub Stavropolis.
Ajalugu
Üksuse üks komandör, kindralleitnant Jakov Rezantsev, hukkus Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aasta 25. märtsil.
Roeselare vald
Roeselare on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis.
Ajalugu
Esimesed jäljed inimtegevusest pärinevad kiviajast.
Asulad
Roeselare vald jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks.
Oudekki
Oudekki on vadja naisenimi. Nimi on muganenud vene nimest Jevdokia (kreeka Eudoxia).
Zenne
pisi pisi|Zenne [[Rebecqis]] pisi|Veepuhastusjaam Zenne ääres Zenne (prantsuse Senne) on jõgi Belgias. Voolab läbi Brüsseli ja suubub vasakult Dijlesse.
Zenne pikkus on 103 km.
Kinniajamine
1867–1871 kaeti jõgi Brüsseli kesklinnas täielikult. Zenne on üks Belgia kõige enam reostatud jõgesid, sest kogu Brüsseli piirkonna kanalisatsioon suunati 2007. aastani sinna ilma puhastamata. Pärast reoveepuhastusjaama valmimist 2007. aastal on vee kvaliteet tunduvalt paranenud.
Jimmy Briand
pisi|Jimmy Briand (2008) Jimmy Julien Briand (sündinud 2. augustil 1985 Vitry-sur-Seine'is) on Prantsusmaa endine jalgpallur. Ta mängis ründajana Prantsusmaa ja Saksamaa klubides ning Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Briand alustas klubikarjääri 2002. aastal Stade Rennais's. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta 20. mail 2003 Prantsusmaa kõrgliiga mängus Paris Saint-Germaini vastu. Järgmisel kahel hooajal sai ta mänguaega piiratult, kuid alates hooajast 2005–2006 kuulus ta klubi põhimeeskonda. Kõige edukamaks osutus hooaeg 2006–2007, mil ta lõi kõrgliigas kokku üheksa väravat.
2010. aasta juunis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Lyoni Olympique'iga. Kõige edukam hooaeg klubiga oli 2011–2012, mil ta lõi kõrgliigas üheksa väravat, samuti võideti Prantsusmaa karikas.
Hooajal 2014–15 mängis ta Bundesliga klubis Hannover 96.
2015. aastal naasis ta Prantsusmaale, sõlmides lepingu Guingampiga. Hooaeg 2016–17 oli tema karjääri seni edukaim, kui ta lõi kõrgliigas 12 väravat.
2018. aasta augustis sõlmis ta kahe aasta pikkuse lepingu Bordeaux' Girondinsiga. Aastal 2022 leping lõppes ning Briand lõpetas mängijakarjääri.
Prantsusmaad esindas Briand koondises aastatel 2008–2012 kokku viies kohtumises. Debüüdi koondises tegi ta 11. oktoobril 2008 MM-i valikmängus Rumeenia vastu.
Linnuste loendid
Linnuseid loetlevad järgmised loendid:
Perovski harakalatv
Perovski harakalatv (Erysimum perofskianum) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Abraham Lincoln: vampiirikütt
Pealkirja "Abraham Lincoln: vampiirikütt" ("Abraham Lincoln: Vampire Hunter") kannavad:
BlackBerry Bold
BlackBerry Bold on nutitelefonide seeria, mida toodab Research In Motion. Seeriasse kuuluvad BlackBerry Bold 9000 (tuli müüki 2008), BlackBerry Bold 9700 (tuli müüki 2009) , BlackBerry Bold 9650 ja 9780 (mõlemad tulid müüki 2010) , BlackBerry Bold 9788 (müügil alates 2011. aastast) ja BlackBerry Bold 9900/9930, mis avaldati 2011. aasta augustis. Viimane on ühtlasi esimene puutetundliku ekraaniga BlackBerry Bold. Bold-seeria on tuntud oma iseloomuliku kuju, jõudluse, the Curve seeriast kvaliteetsema, QWERTY-klaviatuuri poolest.
Rakendused
Kõik BlackBerryle omased rakendused on olemas ka Boldi seerias – Documents To Go ja Breakout clone. Lisaks pakutakse uuendusi sellistele rakendustele nagu BlackBerry messenger, WHERE GPS ja Mobi4Biz.
Vastuvõtt
Kriitikut on positiivselt hinnanud Blackberry Bold. 2008 aastal see sai hindeks "suurepärane" Bonnie Cha eest (CNET toimetaja). Siiski, talle ei meeldinud telefoni kohmakus. Samuti ta märkas, et sellel on vaevane veebibrauseri navigatsioon. Probleemide hulgas, koos veebi navigatsiooniga, oli halb YouTube'i töötamine, sest telefoni video formaate toetus oli piiratud; rohmakas liides funktsioonide jaoks(nt. järjehoidja); mitte intuitiivne brauser üldiselt.
Rakendused
Kõik varasemate BlackBerryde rakendused on saadaval ka BlackBerry Bold 9700-s, sealhulgas WordToGo, PowerPointToGo, BrickBreaker ja WordMole. BlackBerry Bold 9700-s on ka BlackBerry Messenger 4.7, mis on BlackBerry App Worldis uuendatud 5.0-ni.
BlackBerry Bold 9650
BlackBerry Bold 9650 kuulub 9600 seeriasse. Disaini poolest sarnaneb see oma kahe esivanema – BlackBerry Tour 9630 ja BlackBerry Bold 9700-ga.
BlackBerry Bold 9780
6. septembril 2011 teatasid China Mobile ja RIM Bold 9788 väljatulekust. Muidu Bold 9700 identne nutitelefon erineb oma eelkäijast kasutatava 3G võrgu poolest, milleks Bold 9788 puhul on Chinese 3G.
Tehnilised andmed
BlackBerry Bold 9780 on väga sarnane BlackBerry Bold 9700-ga, uuendused Bold 9780 puhul on järgmised:
BlackBerry Bold 9900/9930
BlackBerry Bold 9900/9930 on seni kõige õhemad nutitelefonid Boldi seeriast ja esimesed, mis kasutavad operatsioonisüsteemi BlackBerry OS 7. Ühtlasi on tegu esimeste Boldi seeria puutetundliku ekraaniga mobiiltelefonidega.
Tehnilised andmed
Bold 9930. ka aktseleromeeter ekraani pildi automaatseks pööramiseks
Ruila vald
Ruila vald (saksa keeles Ruil) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Ruila vald Kirna-Kohatu vallaga.
Valla alal asus Ruila mõis.
Merzig
Merzig on linn Saksamaal Saarimaa liidumaal, Merzig-Waderni kreisi keskus. Asub Saari jõe mõlemal kaldal edelaosaga vastu Prantsusmaa piiri.
Merzig on Saarimaa üks kuuest kreisilinnast ning on liidumaa suuruselt seitsmes linn.
Görzi krahvkond
Görzi krahvkond (saksa: Grafschaft Görz, itaalia: Contea di Gorizia, sloveeni: Goriška grofija, friuuli: Contee di Gurize) oli krahvkond Gorizia linna ümbruses tänapäeva Friuli-Venezia Giulia piirkonnas Kirde-Itaalias.
Ajalugu
Krahvkonna piirid muutusid järgnenud nelja sajandi jooksul sageli, sagedaste sõdade tõttu Aquileia ja teiste krahvkondadega, kuid ka territooriumi jagunemise tõttu kaheks peamiseks tuumikuks: üks ümber Baieri iidse asula Lienzi Drava ülemjooksul kuni Innichenini Pusteri orus, teine Gorizia ümber Friulis.
Görz-Tirool
Meinhardi järglane, Görzi krahv Meinhard III, Hohenstaufenist keisri Friedrich II järgija, nimetati pärast Babenbergide väljasuremist aastal 1248 Steiermargi halduriks. Ta sõdis külgneva Kärnteni hertsogkonnaga, kuid kaotas aastal 1252 hertsog Bernhard von Spanheimi ja tema poja, Salzburgi peapiiskopi Philippi vägedele Greifenburgi juures. Sellest hoolimata jõudis krahvkond oma võimu tippu, kui Meinhard III päris aasta hiljem oma äialt krahv Albert IV-lt Tirooli krahvkonna (kui Meinhard I).
thumb|left|Gorizia loss
Pärast krahv Meinhard III surma aastal 1258 valitsesid tema pojad esialgu kuni aastani 1271 üheskoos, siis jagasid oma pärandi: kui vanem, Meinhard IV võttis Tirooli krahvi maad Pusteri orust läänes, jättis tema vend Albert endale iidsed Meinhardiinide maad Lienzi ja Gorizia ümber. Pärast tema surma jagunes Görzi krahvkond tema poegade vahel "sisemiseks krahvkonnaks" Gorizias, mida valitses Heinrich III, ja "välimiseks krahvkonnaks" Lienzi ümber, mida valitses Albert II. Kui krahv Heinrich III aastal 1323 mõrvati, killustusid Görzi maad neljaks riigiks. Görzi krahvid kontrollisid ajutiselt Itaalias Treviso marki (Marca Trevigiana) ja riismeid Istria margist ümber Pazini (Mitterburg), mille Görzi krahv Albert III aastal 1365 Habsburgidele pärandas.
thumb|[[Brucki loss, Lienz]]
Aastal 1365 sai Görzi krahv Meinhard VI Luksemburgist keisrilt Karl IV-lt vürstitiitli, krahvkonda kutsuti seejärel Gefürstete Grafschaft Görz. Meinhardiinid kannatasid sellest hoolimata järsu languse all oma võimsate naabrite tõttu, Habsburgide dünastia Austria maad ja Veneetsia vabariik. Pärast seda, kui Habsburgid omandasid aastal 1335 Kärnteni hertsogkonna koos Kraini margiga ja aastal 1363 Tirooli krahvkonna, olid ülejäänud Lienzi Görzi maad okkana nende küljes, eraldades dünastia "pärandmaid". Veneetsia vallutas endise patriarhaadi territooriumid Friulis, mis liidendati aastaks 1434 Domini di Terrafermaga. Kümne nõukogu taotles külgnevaid "sisemise krahvkonna" maid Gorizia ümber kuni Veneetsia Stato da Mari territooriumideni Istrias. Surve tõttu tegid Görzi krahvid oma residentsiks Brucki lossi Lienzis.
Habsburgid
Kui Lienzi ala hallati koos Tirooli kroonimaaga, moodustas Görz aastani 1747 Saksa-Rooma riigi osariigi, mida Austria ringkonna osana valitsesid Sise-Austria ertshertsogid. Selle territooriumi hulka kuulusid Isonzo jõe org kuni Aquileiani, Cormonsi ja Duino ala ning endine Veneetsia kindlus Gradisca, mis vallutati keisririigi vägede poolt aastal 1511. Monfalcone moodustas aastatel 1420–1797 Veneetsia eksklaavi krahvkonnas. Aastal 1647 eraldas keiser Ferdinand III Görzist "Gradisca krahvkonna" oma õukondlasele, Johann Anton von Eggenbergile, kuni aastal 1747 ühendati mõlemad taas vürstliku Görzi ja Gradisca krahvkonna moodustamiseks.
Krahvid
Liin hääbus, krahvkonna päris Habsburgist kuningas Maximilian I, Austria ertshertsog.
Rakvere külanõukogu
Rakvere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Rakvere vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Tõrma külas.
1954 juunis liideti Rakvere külanõukoguga likvideeritud Karitsa ja Kloodi külanõukogu maad ning osa Porkuni külanõukogu maadest. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu maadel "Energia", "Sõpruse", "Vapruse", "Sädeme" ja "Valguse" kolhoos, Kullaaru Puukool, Tõrma Karusloomakasvandus ja Paide Rajoonidevahelise Elusloomade Ostu-müügi Kontor. Külanõukogu keskus asus Tammikualuse külas.
1963 juunis viidi külanõukogu keskus Tammikualuse külast üle Rakvere linna.
1974. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 189 km² ja elanike arv 3274.
1982. aastal eraldati Rakvere külanõukogust 3230 ha suurune maa-ala koos Assamalla, Kullenga ja Lemmküla külaga, mis liideti Tamsalu külanõukoguga.
Eduard Soosaar
Eduard Soosaar (26. november 1911 Koskolovo, Ingerimaa – 24. oktoober 1979 München) oli eesti vaimulik.
Tegutses aastatel 1955–1974 Lõuna-Baieri koguduse köster-diakonina. Ordineeriti õpetajaametisse 16. juunil 1974. Oli seejärel (kuni surmani) EELK Lõuna-Baieri koguduse õpetaja. Peale kogudusetöö oli Eduard Soosaar tegevuses ka usuliste raadiosaadetega.
Phillipsi maakond
Phillipsi maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Maarja Magdaleena
Uue Testamendi välise, Nag Hammadist leitud Filippuse evangeeliumi käsikirja järgi, Jeesus suudles Magdala Maarjat suule ja teised õpilased olid selle peale kadedad, sest tahtsid ise tähtsuselt esimesed olla (Nag Hammadi Codex (NHC) II,3 111 rida 33-36 ).
Tooma evangeeliumi viimases peatükis (114) Simon Peetrus tahab Marihami (Maaria Magdalast) minema ajada ja ütleb tema kohta vaenuliku märkuse: Naised ei vääri elu. Jeesus vastab, et naised ja mehed on taevariigis võrdsed (NHC II,2 lõik 114).
Tema nimi osutab, et ta oli pärit Magdalast, jõukast tööstuskülast Galilea järve läänekaldal. Magdala oli esimesel sajandil õitsev kalastus-, paadiehitus- ja kauplemiskeskus. "Maarja" (Mariam) oli ja on sageliesinev naisenimi. Uues Testamendis on mitmeid Maarjaid. Lisades tema nimele Magdalast (Magdaleena), osutasid autorid, millist Maarjat nad silmas peavad.