cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Papello
Elulugu
Karl Papello oli sadulsepa poeg.
Ta lõpetas Riias gümnaasiumi, õppis Varssavi Polütehnilises Instituudis, lõputöö sooritas tõenäoliselt Nižni Novgorodi Polütehnilise Instituudi juures. Papello täiendas end Rockefelleri stipendiaadina USA-s. Ta opteerus 1921 Eesti kodakondsusesse.
Oli 1922–1923 Tallinna Tehnikumi õppejõud, 1923–1926 Kõrgema Sõjakooli lektor ja dotsent; luges traadita telegraafi ja tehnilise side kursusi.
Karl Papello asutas 1926 Tallinnas elektrotehnika- ja peenmehhaanikatöökoja, kus ehitatud õhutõrjesuurtükkide akustilisi tulejuhtimisseadmeid ostsid peale Eesti ka Inglismaa, Rootsi ja USA, seadmeid katsetati ka Prantsusmaal.
Aastast 1931 oli Papello Saksamaal Jenas optika ja peenmehhaanika firma Carl Zeiss insener, ülesandeks teaduslikud uuringud ja konstrueerimistööde juhendamine.
Pärast teise maailmasõja lõppu Saksamaalt NSV Liidu okupatsioonitsoonist 1946. aastal Nõukogude Liitu deporteeritud saksa spetsialistide hulgas oli ka Karl Papello, ta töötas Kolomna ja Zagorski sõjatehastes (Moskva lähedal). 1952. aastal lubas Stalin enamikul saksa spetsialistidel kodumaale minna, Papello naasis Jenasse, kus jätkas töötamist insenerina.
Teadustöö
Papello oli viljakas leidur, optik ja konstruktor, paljude sõjatehniliste, peenmehaaniliste, optiliste ja meditsiinitehniliste leiutiste autor. Ta tegutses edukalt mehaaniliste analoogarvutite loomisel ja täiustamisel. Antirelativistina püüdis Papello oma füüsikateoreetilistes uurimustes arendada valguse mehaanilist õpetust ning tõestada elektrinähtuste allumist mehaanikaseadustele. Papellol on töid elektrodünaamikast ja valgusõpetusest, kokku oli tal üle 100 patendi.
Johann Reuchlin
Johannes Reuchlin (ka Johann Reuchlin, kasutas oma kreekapärastatud nimevormi Kapnion või Capnio, Capnion; sündinud 29. jaanuaril 1455, surnud 30. juunil 1522) oli katoliiklasest Saksa humanist ja õpetlane, vanakreeka ja heebrea keele asjatundja. Tegutses Saksa-Rooma riigi, tänapäeva Austria, Šveitsi, Itaalia ja Prantsusmaa aladel.
Vladimir Antonov-Ovsejenko
Vladimir Antonov-Ovsejenko, tegelik nimi Vladimir Ovsejenko (9. vkj/21. märts 1883 Tšernigov, Venemaa keisririik – 10. veebruar 1938 Moskva NSV Liit) oli Venemaa poliitik, Vene SFNV RKN liige.
Elulugu
Vladimir Antonov-Ovsejenko osales revolutsioonilises liikumises 1901. aastast, ta osales Sevastopoli ülestõusus. Liitus Venemaa SDTP menševike fraktsiooniga, tegutses emigratsioonis Prantsusmaal, Pariisis koos Lev Trotskiga ajalehe Naše Slovo ("Наше слово") toimetamisega.
1917. aastal naasis ta Venemaale ja 1917. aasta juunis liitus VSDTP bolševike tiivaga. 1917. aasta Oktoobrirevolutsiooni ajal oli ta Petrogradis Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee liige ning tema juhtimisel hõivati Venemaa Ajutise Valitsuse residents Talvepalee ja vahistati Venemaa Ajutise Valitsuse liikmed. thumb|left|Vladimir Antonov-Ovsejenko, 1917. aastal Nõukogude Venemaal oli V. Antonov-Ovsejenko sovetivastase Tambovi ülestõusu ajal Ülevenemaalise Tööliste, Soldatite, Talupoegade ja Kasakate Saadikute Nõukogu Kesktäitevkomitee Tambovi kubermangu banditismivastase võitluse volitatud komisjoni esimees ning osales koos Punaarmee üksuste Mihhail Tuhhatševskiga sovetivastaste ülestõusnute kohtuvälise hukkamiste organiseerimisel.
1934. aastast oli V. Antonov-Ovsejenko Vene SFNV prokurör, Hispaania kodusõja ajal oli Hispaanias Barcelonas NSV Liidu peakonsul.
V. Antonov-Ovsejenko kutsuti Hispaaniast tagasi NSV Liitu ja vahistati 1937. aasta novembris ning hukati 1938. aastal.
Šimkaičiai vald
Šimkaičiai vald (leedu keeles Šimkaičių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 241 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1997 inimest. Valla keskuseks on Šimkaičiai alev (2011. aastal 204 elanikku), vallamaja aadress on Liepų g. 2. Teine alev vallas on Vadžgirys (2011. aastal 440 elanikku) Vallavanem on Elena Šileikienė.
Avalikseadmed
Avalikseadmed ehk vaba riistvara (inglise keeles open-source hardware) on riistvara, mille disain on avalikult kättesaadav. See võimaldab ükskõik kellel õppida, muuta, levitada, valmistada ja müüa sellel põhinevat riistvara või disaini. Vaba riistvara disain põhineb vormil, kus muudatuste tegemine on lihtne. Eelistatult kasutatakse vaba riistvara disainimisel hõlpsasti kättesaadavaid komponente, materjale, standarditud protsesse, avatud infrastruktuuri ning avatud lähtekoodiga tööriistu, et tagada igaühele võimalus seda valmistada ja kasutada.
Riistvara disain (sh mehaanilised joonised, elektriskeemid, trükkplaadid, lähtekood riistvarakirjelduskeeles ja integraallülituste paigaldusinfo) ning tarkvara, mis seda riistvara kasutada võimaldab (seadmedraiveri kood), on kõik vabalt kättesaadavad. Disaini algne looja saab vaba riistvara kogukonnalt tagasisidet, mille abil oma toodet paremaks muuta. Selline jagamine võib anda häid tulemusi.
Ajalugu
1997. aastal alustas Bruce Perens (Open Source Definitioni ja Open Source Initiative'i asutaja ning raadioamatöör) avatud tarkvara sertifitseerimise programmi (ingl open hardware certification program). Programmi eesmärk oli anda võimalus riistvara tootjatel oma tooteid avatuks sertifitseerida.
FreeIO nime all tuntud organisatsioon alustas tegutsemist 1990. aastate lõpupoolel. Organisatsioon keskendus vaba riistvara disainile, mis oli litsentsitud GNU üldise avaliku itsentsiga. FreeIO projektide nimetused äratasid huvi, kuna organisatsiooni looja Diehl Martin otsustas nimetada disainid hommikusöökide järgi (donut, flapjack, toast jne). Uute avatud tarkvara disainide arendamine lõppes 2007. aastal, kui asutaja Diehl Martin suri. Olemasolevad disainid on veel kättesaadavad organisatsiooni kodulehel.
2000. aastate keskel alustasid tegevust sellised tänapäevaks tuntud vaba riistvaraga tegelevad projektid ja ettevõtted nagu RepRap, Arduino, Adafruit ja SparkFun. 2007. aastal aktiveeris Bruce Perens openhardware.org veebilehe.
Mõiste
Ajalooliselt on kasutatud mõistet riistvara, et eristada vaba riistvara ja vabavara ehk vaba tarkvara. Siinkohal viitab sõna riistvara elektroonikaseadmetele, milles tarkvara käitatakse. Mida aeg edasi, seda rohkem on antud välja elektroonikaga mitte seotud avatud disainiga füüsilisi tooteid, sealhulgas OpenBeam ja Hovalin. Selles tähenduses võib sõna riistvara vihjata ükskõik millisele käegakatsutavale tootele, olgu selleks elektroonika riistvara, mehaaniline riistvara, tekstiil või isegi ehitusmaterjalid. Open Source Hardware Association (OSHWA) defineerib riistvara kui käegakatsutavat tehist – masinaid, seadmeid või teisi füüsilisi esemeid.
Elektroonika
Elektroonika on üks kõige levinumaid vaba riistvara vorme. Paljudes ettevõtetes toodetakse vaba elektroonikat, nagu näiteks Adafruit ja Sparkfun. Lisaks ettevõtetele on olemas ka mittetulundusühendusi, mis pakuvad spetsiifilisi avatud elektroonika komponente, nagu Arduino.
Mehhatroonika
Vaba riistvara on laialt levinud mehhatroonikas. Näiteks on vaba riistvara vormis valmistatud 3D-printereid (RepRap, Prusa ja Ultimaker ), laserlõikureid (LaserSaur ), jalgrattaid ja autosid (OSCar, TABBY EVO ).
Litsentsid
Selle asemel et teha uusi litsentse, kasutas osa vaba riistvara projekte olemasolevaid vaba tarkvara litsentse (sealhulgas GNU üldist avalikk litsentsi ja BSD-litsentse). Need litsentsid ei pruugi olla kooskõlas patendiseadusega.
Riistvara litsentsid erinevad tarkvara omadest fundamentaalselt: nad toetuvad pigem patendiseadusele kui autoriõigusele (kuna paljud riistvara disainid ei ole autoriõigustega kaitstud). Autoriõigus võib näiteks reguleerida lähtekoodi või disaini dokumentide jagamist, aga patendilitsents võib reguleerida füüsilise seadme kasutamist ja tootmist nendes disaini dokumentides.
Open Source Hardware Association soovitab litsentse, mis järgivad nende vaba riistvara definitsiooni. Openhardware.org soovitas 2012. aastal TAPRi vaba riistvara litsentsi ja GNU GPL 3.0 litsentsi.
Arendus
Suurim erinevus riistvara ja tarkvara vahel on, et riistvara on käega katsutav. See tähendab, et riistvara valmistamiseks läheb tarvis raha, et luua prototüüp ja valmistada toode. Selle tulemusena on inglise keelest tulnud väljend vaba nagu sõnavabadus, mitte nagu tasuta (ingl free) õlu (free as in speech, not as in beer) tuntud ka kui gratis versus libre. On erinevus '' tasuta riistvara ja vabadus informatsiooni kasutada ja muuta'' vahel. Seda arvestades on vaba riistvara kogukond huvitatud riistvara maksumuse ja selle arendusega seotud riskide vähendamisest.
Ulatuslik arutelu on käinud vaba riistvara kättesaadavuse üle. Selge ja detailse dokumentatsiooni tagamine on hädavajalik, et oleks võimalik toodet järgi teha ning koostöös arendada. Sellise efektiivse riistvara arenduse tarvis on koostatud praktilisi juhendeid.
Jazeps Paplavskis
Jazeps Paplavskis (sündinud 10. juunil 1938 Auri vallas Dobele maakonnas Lätis) on Eesti ehitusteadlane.
Elulugu
Jazeps Paplavskis on talupidaja poeg, lätlane.
Lõpetas 1957 Riia Ehitustehnikumi, 1962 Riia Polütehnilise Instituudi, 1971 aspirantuuri Moskva Ehituskonstruktsioonide Uurimise Instituudis, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Сопротивление армированных силикатобетонных балок ударному воздействию". Oli 1964–1972 Silikaatbetooni Instituudi teadur, 1972–1981 poorbetoonkonstruktsioonide labori juhataja, 1981–1982 ehituskonstruktsioonide osakonna juhataja, 1982–1991 teadusdirektor, 1991– Aeroc AS-i nõukogu liige.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: silikaatbetoonist ehituskonstruktsioonid, nende valmistamise tehnoloogia ja seadmed. Tähtsaimad tulemusi: uue tehnoloogia liini väljatöötamine Ahtme ehitusmaterjalide tehases (1988), tänapäevase poorbetoontehase loomine ja väljaehitamine (2002) Andjas Lääne-Virumaal. Osalenud riiklike standardite väljatöötamises. Eesti Vabariigi teaduspreemia (1991, kollektiivis). Üle 15 teadustrükise, 5 autoritunnistust.
Philip Hench
Philip Showalter Hench (28. veebruar 1896 – 30. märts 1965) oli Ameerika Ühendriikide arst.
Rooma Ciampino lennujaam
Rooma Ciampino lennujaam on lennujaam Itaalias Lazio maakonnas, 15 km Rooma keskusest kagus. Lennujaam kannab I maailmasõja-aegse lenduri Giovan Battista Pastine nime. 1916. aastal avatud lennujaam on maailma üks vanimaid tegutsevaid lennujaamu. Lennujaam oli Rooma peamiseks lennujaamaks kuni 1960. aastani seniks kui avati Leonardo da Vinci lennujaam. Lennujaam teenindab nii tsiviil- kui kommertslende, aga seda kasutab ka sõjavägi.
Philip Hench
Hench sai koos Edward Calvin Kendalli ja Šveitsi keemiku Tadeusz Reichsteiniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna neerupealise koore hormoonidega tehtud töö eest, millega eraldati esimest korda kortisoon.
Rooma Ciampino lennujaam
Ciampino lennujaam oli 2013. aastal reisijate arvult Itaalias 9. kohal.
Philip Hench
Hench lõpetas Lafayette'i Kolledži ja õppis pärast seda meditsiini Ameerika Ühendriikide maaväe meditsiinikorpuses ja Pittsburghi Ülikoolis.
Arp Rullingo
Arp Rullingo (1935. aastani Alfred Rullinkov; 26. juuli 1913 Tallinn – 14. juuli 1942) oli eesti sportlane, ajakirjanik ja kirjanik.
Ta õppis Gustav Adolfi Gümnaasiumis.
Tegeles kergejõustikuga spordiseltsis Kalev. 1934. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel tuli Eesti meistriks 4×400 meetri teatejooksus Tallinna Kalevi meeskonnas.
1935. aastal eestistas oma nime.
1939. aastal ilmus tema romaan "Veider armastuslugu", mis võitis kirjastuse Loodus romaanivõistlusel III koha auhinna.
Ilokod
pisi|Ilokote osakaal Filipiinide rahvastikus. Must: üle 90%; tumepunane: 70–89%; punane: 50–69%; helepunane: 30–49%; tumekollane: 10–29%; helekollane: 1–9%; valge: alla 1%
Arp Rullingo
Rullingo töötas ajakirjanikuna: kirjutas spordiülevaateid ajakirjale Nädal Pildis ja oli aastatel 1940–1941 ajalehe Noorte Hääl osakonna juhataja.
Hukkus 1942. aastal Punaarmees.
Palverännukoht
Palverännukoht on geograafiline punkt, mida usklikud palverännaku käigus külastavad. Palverännukoht võib olla seotud mõne ime toimumisega või mõne pühaku hauaga, sageli on sinna püstitatud kirik või kabel. Keskajal kujunes palverännukirik Euroopas omaette hoonetüübiks. Väga paljud palverännukohtadesse püstitatud kirikud omavad reliikviaid ja teisi pühaks peetud objekte, mis on alaliselt või ajutiselt usklikele austamiseks välja pandud.
Palverännusihtpunkte Euroopas
Euroopas asuvatest palverännusihtkohtadest on valdav enamik seotud katoliku ja õigeusu kirikuga.
Sokkel
pisi|Berliini Riigipäevahoone sokkel. Kasutaja:Heinzi, 14.07.2011 pisi|Sammas soklil.Rooma foorum. Kasutaja:MM, 2005 pisi|Sokkel [[Soomes]]
Eenduv sokliaste on sageli profileeritud. Soklikorruseks nimetatakse klassitsistlikus arhitektuuris alumist, sageli rustikaga kujundatud korrust, mis on aluseks (sokliks) rikkaliku fassaadiga peakorrusele. Tänapäeval nimetatakse soklikorruseks korrust, mille kõrgusest vähem kui pool ulatub allapoole maapinda.
Sokkel on ka samba või skulptuuri postamendilaadne alus Rooma arhitektuuris ja sellest lähtunud arhitektuuristiilides. .
Enda
Enda on naisenimi.
2013. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
2013. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 46. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid Nové Městos Tšehhis.
Edukaim sportlane oli norralane Tora Berger, kes võitis 4 kuldmedalit ja 2 hõbemedalit. Meestest oli edukaim norralane Emil Hegle Svendsen 4 kuldmedali ja 1 pronksmedaliga.
Jälitussõit 12,5 km
Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 60 võistlejat Riike: 24 Maailmameister 2012: Martin Fourcade Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Individuaaldistants 20 km
Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 136 võistlejat Riike: 40 Maailmameister 2012: Jakov Fak Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ühisstart 15 km
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 14 Maailmameister 2012: Martin Fourcade Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Sprint 7,5 km
Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 115 võistlejat Riike: 38 Maailmameister 2012: Magdalena Neuner Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Jälitussõit 10 km
Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 60 võistlejat Riike: 24 Maailmameister 2012: Darja Domratševa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Individuaaldistants 15 km
Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 118 võistlejat Riike: 38 Maailmameister 2012: Tora Berger Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Teatevõistlus 4x6 km
Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 100 võistlejat Riike: 25 Maailmameister 2012: Tina Bachmann, Magdalena Neuner,  Miriam Gössner, Andrea Henkel Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ühisstart 12,5 km
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 13 Maailmameister 2012: Tora Berger Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Soome järv
Soome järv (ka Soomejärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Mägestiku külas. Järve pindala on 0,4 ha.
Mikael Lybeck
thumb|Mikael Lybeck Mikael Lybeck (18. märts 1864 Nykarleby – 11. oktoober 1925 Kauniainen) oli soomerootsi päritolu Soome kirjanik.
Ta on õppinud rootsikeelses Helsingfors lyceumis. Aastal 1882 astus ta Helsingi Ülikooli ja ta kaitses aastal 1887 filosoofia kandidaadi väitekirja. Aastatel 1888–1889 täiendas ta end Saksamaal.
Slaney
pisi|Kagu-Iirimaa jõgede kaart Slaney (iiri keeles Abhainn na Sláine ehk 'tervisejõgi') on Iirimaa kaguosas voolav jõgi, mis lähtub Lugnaquilla mäelt ja suubub Wexfordi linna kohal suudmelahe kaudu Iiri merre.
Max Theiler
Max Theiler (30. jaanuar 1899 – 11. august 1972) oli Lõuna-Aafrika päritolu Ameerika Ühendriikide viroloog ja arst.
1951. aastal sai Theiler Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna kollapalavikuvaktsiini väljatöötamise eest.
Magliophis
Magliophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Magliophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Puerto Ricos, USA ja Briti Neitsisaartel.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Magliophis seisuga 04.05.2014.
Šakiai
Šakiai on linn Leedus, Šakiai rajooni ja Šakiai valla halduskeskus. Linn asub Siesartise jõe kaldal, merepinnast 79 meetri kõrgusel.
Haridust annavad keskkool ja gümnaasium, linnas on ka raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Zanavykai piirkonna muuseum ning ajalooline vanalinn, kus asuvad raekoda, luteri kirik (aastast 1842) ja katoliku kirik (aastast 1940).
Elanikkond
1897. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šakiai elanikest juute 74,08%, leedulasi 18,45%, sakslasi 4,25%, poolakaid 1,8% ja venelasi 1,26%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šakiai elanikest leedulasi 98,79% ja venelasi 0,39%.
Ajalugu
Kui alev pärast Poola jagamist Preisimaa koosseisu kuuluma hakkas, hakkas see kuuluma Kendelite suguvõsale. Asula saksakeelsed nimekujud on Schaken, ka Schaki või Schacki. Aastal 1801 sai Šakiaist kohaliku kihelkonna keskus, järgmisel aastal hakkas seal tegutsema ka kihelkonnakool. Aastal 1805 ehitati sinna luteri kirik, mis on kohaliku luterlaste kihelkonna keskuseks. XIX sajandi alguses sai Šakiaist linn, kus oli kaks kirikut ja sünagoog.
Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa väed linna peaaegu täielikult, linna lähedal metsas tapeti 4000 elanikku. Pärast sõda oli Šakiaisse jäänud vaid 300 elanikku.
Uuslinna mereväelinnaku peavahihoone
Hoone praegune aadress on Valge 6a (varasem Lasnamäe 48a) ning see asub Uuslinna asumis Lasnamäe linnaosas.
Hoone nimetus
Kultuurimälestiste registris on hoone nimetus "staabihoone". Ometi pole ühtegi teadet, mis viitaks hoone sellisele funktsioonile. Ehitusregistri järgi on hoone nimetus hoopis "klubihoone". Hoones oli Nõukogude-aegse Läänemere laevastiku tehniliste propagandavahendite osakonna Tallinna filiaali filmibaas, selle 2. korrusel on olnud kinosaal ning selle kõrval on filminäitamisavadega seina taga filmiprojektori ruum ja filmiladu. Sealt ilmselt pärinebki klubihoone nimetus.
Ajalugu
Linnaku esimesel teadaoleval plaanil 1797. aastast polnud praeguse peavahihoone kohale kavandatud hoonestust. Teadaolevalt esmakordselt esineb hoone kujutis ja nimetus "peavaht" (saksa keeles Hauptwache) ühel 1803. aasta plaanil.
Johannes Hau 1810. aastal maalitud vaate (Kalamajast üle Tallinna lahe) järgi oli linnak Kadrimäel küll terviklik, kuid sellelt kaugvaatelt pole saada aru, milline on seal peavahihoone.
Jadranka Stojaković
Elulugu
Jadranka sündis aastal 1950 Sarajevos. Päris nooruses elas ta Bosanski Novi lähistel, ent pärast oma vanemate lahutust pöördus ta koos emaga Sarajevom kanti tagasi. Ema oli algklasside õpetaja ja koos temaga elas noor Jadranka mitmel pool, ent valdava osa oma lapsepõlvest veetis ta siiski Sarajevo ümbruskonnas.
Uuslinna mereväelinnaku peavahihoone
Ajalugu
1845. aastal anti välja keiser Nikolai I käsk Uuslinna kasutusest loobutud ehitiste järkjärguliseks lammutamiseks. 1849. aastal võeti peavahihoonelt maha 1700 lamedat katusekivi.
Jadranka Stojaković
Elulugu
Kui ta oli 16, liitus ta oma onu Vukašin Radulovići muusikute grupiga. Koos nendega esines ta nii kodumaal kui ka välisriikides. 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta Jugoslaaviat esindava Vajta taustalauljaks. 1984. aasta taliolümpiamängudel esitas ta mängude teemalaulu.
Uuslinna mereväelinnaku peavahihoone
Ajalugu
Umbes 1880. aastal on hoonet nimetatud kroonu sepikojaks (saksa keeles Krons Schmiede) ning sellele on juba tekkinud kõrvalhoone (selles hiljem sepikoda, hobusetallid jms).
Alates 1919. aastast tegutses hoones ka ilmajaam (oli hiljem Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna meteoroloogia observatooriumi Tallinna abijaam). Uue otstarbe tõttu tehti siin ka mitu ümberehitust, suurimatena tuuleturbiini torni ehitamine edelaküljele ning katuse ümberehitus ja tuulemõõteseadmete torni ehitamine katuse kirdeossa.
Jadranka Stojaković
Elulugu
Aastail 1988–2011 elas Jadranka Jaapanis. Aastal 2009 juhtus tal laval õnnetus: ta komistas kaabli otsa ja kukkus. Seejärel diagnoositi tal amüotroofne lateraalskleroos. Kui ta oli vigastuste eest kompensatsiooni saanud, kolis ta tagasi Euroopasse, kus avastas, et tema Sarajevo korter on konfiskeeritud. Seejärel asus ta Banja Lukašse, kus töötas Serblaste vabariigi televisioonis muusikaosakonnas.
Uuslinna mereväelinnaku peavahihoone
Ajalugu
Arvatavasti muudeti oluliselt ka sisemist ülesehitust, sest ilmajaama seadmed esitasid ümbritsevale keskkonnale suuri nõudmisi. Teada pole küll seadmete täpne paigutus, kuid populaarteaduslikus vormis on olemas osade seadmete ja tehtavate protseduuride kirjeldus.
Töökoja ja ilmajaama ajajärk lõppes hoone süütamisega Tallinnast taganevate Nõukogude vägede poolt 26. augustil 1941. Põlenud hoonest on teada üks septembris 1941 tehtud foto. Pärast mahapõletamist on hoonet hiljem (tõenäoliselt mitugi korda) olulisel määral ümber ehitatud.
Juba 1946. aastal on endist peavahihoonet ja kõrvalhoonet kujutatud mittevaremetena. Ühel 1957. aasta plaanil on näha ka ümbritsevate hoonete järkjärguline tekkimine. 1965. aastaks oli peavahihoone ja abihoone juba ühendatud uue ehituskehandiga. 1988. aastal kavandati peavahihoonest lõunasse Linnakutsekooli nr 21 (Dvigateli kutsekooli) ujula, puuetega laste internaatkool ning invaspordikompleks. Selle plaani teostumisel oleks olulisel määral lammutatud lähiümbruse lõunapoolseid 20. sajandi keskel rajatud hooneid, kuid peavahihoone oleks jäänud veel alles.
Peavahihoone oli Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee otsusega nr 222 alates 2. novembrist 1990 kohaliku tähtsusega kultuurimälestis ja on alates 4. novembrist 1999 Eesti Vabariigi kultuurimälestis nr 8492, kuid selle kagus olev kõrvalhoone pole mälestis.
Aastatel 2018–2020 restaureeriti ja rekonstrueeriti peavahihoone kolmekorruseliseks korterelamuks (arhitekt Aleksandr Zverev).
Hollandi Uus-Guinea
Madalmaade Uus-Guinea (hollandi keeles Nederlands-Nieuw-Guinea, indoneesia keeles Nugini Belanda; Hollandi Uus-Guinea) oli tänapäeva Indoneesia Paapua piirkond, kui see oli aastani 1949 osa Hollandi Ida-Indiast ning 1949–1962 Madalmaade Kuningriigi meretagune ala. Hollandi Uus-Guinea koosnes praeguse Indoneesia Paapua ja Lääne-Paapua provintsidest, mis olid aastani 2003 üks haldusüksus Irian Jaya.
Indoneesia revolutsiooni ajal käivitas Holland Indoneesia Vabariigi alade vallutamiseks "politseioperatsioone", mille jõhkrad võtted tõid kaasa rahvusvahelise pahameeletormi. Rahvusvaheline kogukond toetas indoneeslasi ning Holland oli sunnitud taganema. Aastal 1949 õnnestus Hollandil Hollandi Uus-Guinea Indoneesiast juriidiliselt eraldada ning ala saatus lubati määratleda aastaks 1950. Järgnevate aastate jooksul argumenteeris Holland ÜRO-s, et Hollandi Uus-Guinea rahvastik on Indoneesia omast erinev ning ei peaks seega Indoneesia riigi osaks saama.
Hollandi Ida-India õigusjärglane Indoneesia väitis seevastu, et Hollandi Uus-Guinea peaks uue riigi osaks saama, kuna nii oleks jäänud kehtima endine piir. Uus-Guinea vaidlus põhjustas Hollandi ja vastiseseisvunud Indoneesia suhete kiire halvenemise. Aastatel 1961 rajas Holland Uus-Guinea Nõukogu ning aastaks 1962 oli vaidlus arenenud madala intensiivsusega relvakonfliktiks.
Pärast Vlakke Hoeki intsidenti käivitas Indoneesia hollandlaste survestamiseks infiltreerumiskampaania. Hollandit hakkasid diplomaatiliselt survestama ka Ameerika Ühendriigid ning kogu projekti populaarsus kodumaal vähenes. Augustis 1962 nõustusid hollandlased territooriumi saatuse osas referendumi korraldama. Uus-Guinea oli ajutiselt ÜRO kontrolli all, 1. mail 1963 läks ala Indoneesia võimu alla. Aastal 1969 toimus viimaks hääletus Vaba tahte akt, mille ausust on hljem kahtluse alla seatud.
Angerjas (perekond)
Angerjas (Anguilla) on kalade perekond, mis kuulub sugukonda angerlased, seltsi angerjalised, klassi kiiruimsed, ülemklassi luukalad.
Eestis elab üks liik angerjaid – harilik angerjas (Anguilla anguilla).
Solvaja
Solvaja oli huumoriühenduse Aara reklaami- ja naljaleht, mis ilmus Tallinnas 27. novembril 1989.
Toimetajad olid Vladislav Koržets ja Priit Aimla ning kunstnik Rein Lauks. Esimene number jäi ka viimaseks.
Kaarepere põhikool
Kaarepere põhikool oli põhikool Jõgeva maakonnas Palamuse vallas Kaarepere külas.
Kool asutati 1897. aastal ja see lõpetas tegevuse 2008. aastal.
Karula mõisa Brüggenite kalmistu
Karula mõisa kalmistu on kalmistu Karula kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Karula külas Valga vallas Valga maakonnas. Kalmistu jääb Karula mõisa südamest umbes 1,3 km kaugusele kirdesse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Brüggenid arvatavasti ajavahemikul pärast Ernst von der Brüggeni surma 1836. aastal ning enne mõisa müüki Grotedele 1838. aastal.
Kalmistul on vähemalt üks lõhutud hauakamber ja risti alus. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada. Võimalik, et seal ongi ainult üks matus, sest pärast Ernst von der Brüggeni surma müüdi mõis ära ja uued omanikud rajasid endale hiljem uue kalmistu.
Enela
Enela on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2552. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Enela 11 naisel.
Rauno Kalda
pisi|Oliver ja Rauno Kalda nahkhiiri jälgimas Rauno Kalda (sündinud 7. mail 1987) on eesti bioloog, terioloog.
Ta on õppinud bioloogiat Tallinna Ülikoolis ja Tartu Ülikoolis.
On tegelnud ka fotograafiaga. 2012. aastal võitis ta fotoga Puurmani mõisast Wiki Loves Monuments osavõistluse Eestis ja 2014. aastal sai ta fotoga Rahumäe viaduktist samal võistlusel 2. koha.
Hans Groop
Hans Groop (s. 1932 Vaasas) on soome laevaehitusinsener ja paadikonstruktor.
Töötas Wärtsilä laevaehitustehases suhetekorraldajana ja hiljem omaloodud ettevõttes Oy Scan Design Ab (01.03.1974–30.12.2004 Soome registrites). Hans Groopi tuntuim looming on aastal 1965 alustatud ja 1967 veesatud H-paat. Ta on ühe vanema ja suurema Soome jahtklubi Helsingfors Segelsällskap liige. Purjesportlasena võistlemise lõpetas ta 75-aastaselt.
Lele Marchitelli
Lele Marchitelli (tegelik nimi Daniele Marchitelli; sündinud 12. jaanuaril 1955) on itaalia helilooja, kes peamiselt kirjutab filmimuusikat.
Ta on kirjutanud muusika filmidele "Piano, solo" (2007; lavastaja Riccardo Milani) ja "Kohutav ilu" (2013; lavastaja Paolo Sorrentino). Mõlema filmiga kandideeris ta David di Donatello auhinnale.
Jaan Saalverk
Jaan Saalverk (27. juuli vkj/ 8. august 1874 – 12. märts 1932) oli eesti rahvapärimuse suurkoguja ning ühiskonnategelane Harjumaal Kurna vallas.
Viktor Dragunski
Viktor Dragunski (vene Виктор Юзефович Драгунский; 1. detsember (mõnede allikate järgi 30. november) 1913 New York – 6. mai 1972 Moskva) oli juudi rahvusest venekeelne lastekirjanik.
Jaan Saalverk
Saalvergi kirjapandud folkloor ulatub 1645 leheküljeni ehk 3233 punktini, milles 60% ringis oli saadetud Jakob Hurdale ning 40% Matthias Johann Eisenile. Saalbergi kogutud materjal moodustab umbes 1/10 kogu Harjumaal kirjapandud rahvaluulest. Kõige suurema osa kogutust moodustasid rahvajutud.
Viktor Dragunski
Viktor Dragunski sündis Ameerika Ühendriikides Venemaa Keisririigist pärit juudi immigrantide perekonnas. 1914. aastal, vahetult enne Esimese maailmasõja algust, pöördus perekond Gomelisse tagasi. Viktor Dragunski isa suri Venemaa kodusõja ajal tüüfusesse, tema kasuisa, punane komissar Ippolit Voitsehhovitš hukkus 1920. aastal.
Jaan Saalverk
Elukäik
Jaan Saalverk sündis Jüri kihelkonnas Kurna vallas talurentniku pojana. 3-aastaselt isa surres oli sunnitud sünnitalust lahkuma, kuniks ema päris oma vennalt Sepamäe talu, mille peremeheks sai hiljem ka Jaan Saalverk ise. Haridusteed alustas Kurna vallakoolis, jätkas Aruküla kihelkonnakoolis ning täiendas end hiljem iseõppimise teel.
Viktor Dragunski
1925. aastal asus Viktor Dragunski koos ema ja teise kasuisaga, juudi teatri näitleja Mihhail Rubiniga elama Moskvasse. Varsti seejärel läks Rubin teatriga külalisetendustele ja ei tulnud enam tagasi. Tema edasine saatus on teadmata. Kooli lõpetamise järel töötas Dragunski treialina tehases Samototška ja seejärel oli alates 1930. aastast sadulsepa õpilane vabrikus Sport-Turizm. Pärast Kirjanduse ja teatri töökoja lõpetamist asus Dragunski tööle Transporditeatris. Noorte talentide ülevaatusel esinemise järel kutsuti ta tööle Satiiriteatrisse. Teise maailmasõja ajal oli ta algul maakaitseväes ja seejärel esines rinde kontsertbrigaadis. 1945. aastal sai Viktor Dragunskist Filminäitlejate Teatristuudio näitleja. Aastatel 1948–1958 oli ta kirjandus- ja teatriparoodiaansambli Sinjaja Ptitška juhataja.
Jaan Saalverk
Elukäik
Jakob Hurda üleskutse aastal 1888 eesti rahvaluule kogumiseks Jaan Saalverkini veel ei jõudnud. Alles 1895–1896, lugedes Eesti Postimehest Eiseni üleskutseid ning ülevaateid senisele tehtud tööle, leidis Saalverk omale sobiva rakenduse, kirjutades Hurdale: "Nüüd ma olen ometi kirjatöö leidnud, mida maksab teha!".
Aastal 1896 kohtus Saalverk Tallinnas VI üldlaulupeol Jakob Hurdaga isiklikult. Saades uut innustust, saatis ta esimese materjali Hurdale 1896. aasta veebruaris. Aasta lõpuks tõusis ta 400-leheküljeliste kirjutistega Hurda aktiivsemate kaastööliste sekka. Kõige suurema osa Saalbergi kogutust moodustavad rahvajutud: muinasjutud, kohamuistendid ja lühinaljandid. Lisaks rahvaluule kogumisele tegi Saalverk koostööd Jaan Jungiga, kogudes arheoloogilist materjali, ning Jüri pastori Rudolf Winkleriga, kelle õhutusel kogus vanavara Tallinna muuseumile, Jüri kihelkonna rahvariideid, töö- ja tarberiistu.
Viktor Dragunski
Kirjanduslikku tegevust alustas Viktor Dragunski 1940. aastatel, kui kirjutas följetone ja estraadipalade tekste. 1961. aastal ilmus ta esimene Deniska lugude raamat "Он живой и светится" ('Ta on elus ja helendab'). Järgnesid "Расскажите мне про Сингапур" ('Rääkige mulle Singapurist', 1961), "Человек с голубым лицом" ('Sinaka näoga mees', 1963), "Девочка на шаре" ('Tüdruk pallil', 1964), "Ста­рый мореход" ('Vana merehunt', 1964), "Денискины рассказы" ('Deniska jutud', 1966) ja "По­хититель собак" ('Koertevaras', 1966).
Jaan Saalverk
Elukäik
1925. aastal alustati Saalvergi ja Jaan Põldmäe initsiatiivil raha kogumist Jüri kihelkonnast pärit Eesti Vabadussõjas ja esimeses maailmasõjas langenud sõduritele mälestussamba püstitamiseks.
Winchester (Massachusetts)
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 21 734. Aastal 2000 oli elanike arv 20 810.
Viktor Dragunski
Eesti keeles on 1977. aastal ilmunud valik Viktor Dragunski lastejutte pealkirjaga "Deniska jutud".
Kaie Pappel
Kaie Pappel (aastani 1966 Aav; sündinud 10. veebruaril 1942 Tallinnas) on Eesti biokeemik.
Winchester (Massachusetts)
Winchesteri sõpruslinn on Saint-Germain-en-Laye Prantsusmaal.
Kaie Pappel
Elulugu
Kaie Pappel on raamatupidaja tütar.
Lõpetas 1960 Märjamaa Keskkooli, 1965 TPI keemiateaduskonna, 1974–77 aspirant, tehnikakandidaat (1979, Moskva Toiduainete Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Immobiliseeritud ß-galaktosidaasi saamine, omaduste ja kasutamisvõimaluste uurimine" (vene k). Oli 1966–74 TPI ensümoloogia uurimisgrupi vaneminsener, 1974–77 nooremteadur, 1978–87 biotehnoloogia labori vanemteadur, 1987–89 sama labori ensümoloogia sektori juhataja, 1983–92 TPÜ matemaatika-loodusteaduskonna üldtehniliste distsipliinide kateedri dotsent, 1992– keemia õppetooli dotsent.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: immobiliseeritud ensüümide saamine ja kasutamine; toitumise õpetamise metoodika, õpilaste toitumiskäitumine. Nõukogude Eesti preemia (1977, kollektiivis). Üle 80 teadustrükise, õppevahendid, 7 autoritunnistust (kaasautor).
Enelin
Enelin on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 869. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Enelin 78 naisel.
Viktorija Motritško
thumb|Viktorija Motritško (2016)
Eesti Sisearhitektide Liit
Eesti Sisearhitektide Liit (harvem kasutatud nime Eesti Sisekujundajate Liit; mõlema puhul lühend ESL) on aastal 1990. asutatud liit, mis ühendab Eesti sisearhitekte.
Põhikirja järgi on ESLi eesmärgid järgmised :
ESLi asutava kogu liikmed
20. novembril 1990 Tallinnas toimunud ESLi asutamiskoosolekul osalesid:
Kibuvitsa tänav (Rakvere)
Kibuvitsa tänav on tänav Rakvere linna keskosas, mille kaugus lõuna pool asuvast Keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 500 meetrit.
Tänav on pikkusega 171 meetrit ja põhiosas laiusega 12 meetrit. Kibuvitsa tänav paikneb Lilleküla linnaosas. Saades alguse Tööstuse tänava ristmikult, kulgeb lääne suunas ja lõpeb Carl Robert Jakobsoni tänava ristmikul.
Kibuvitsa tänav kujunes välja 20. sajandi keskosas, kui Tööstuse  tänava piirkonnas alustati korterelamute ehitamist. Tänava lõunaküljel paikneb Maxima X kauplus (Tallinna tänav 11), põhjaküljel paiknevad kahekoruselised korterelamud, ehitatud põhiliselt 1960. aastatel. Tänaval puuduvad kõnniteed.
Toyota Yaris WRC
Toyota Yaris WRC on Toyota Gazoo Racing WRT rallitiimi välja töötatud võistlusauto, millega osaleti 2017–2021 autoralli maailmameistrivõistlustel (WRC).
See on esimene Toyota MM-sarjas pärast 1999. aastat, mil Toyota sarjast lahkus, et keskenduda rohkem LeMansi prototüübile ja F1 sarjadele.
Testid ja arendustöö algasid märtsis 2014. Arendustööl hoidis silma peal neljakordne maailmameister Tommi Mäkinen. Avalikkuse ette jõudis Yaris 2016. aasta mais, kui autot testisid Mäkinen ja Hänninnen.
Debüüthooajal (2017) olid Toyota sõitjad Juho Hänninen, Esapekka Lappi ja Jari-Matti Latvala. 2018. aastal vahetati Juho Hänninen Ott Tänaku vastu. 2019. aasta vahetati Esapekka Lappi Kris Meekei vastu. Aastatel 2020–2021 sõitsid tiimis Sébastien Ogier, Elfyn Evans ja Kalle Rovanperä.
Auto järglane on Toyota GR Yaris Rally1, millega sõidetakse autoralli maailmameistrivõistlustel 2022. aastast alates.
Häbeuba
pisi|Sinise häbeoa õis ja kaunad Häbeuba (Clitoria) on perekond peamiselt troopiliste ja lähistroopilistel aladel kasvavaid liblikõielisi ronitaimi.
Nimetus
Need taimed said oma ladinakeelse nimetuse Clitoria naissuguorganiga sarnasuse tõttu, esimene teadaolev kirjalik nimetus pärineb 1678. aastast Poola loodusteadlaselt Jakób Breynelt, kes lisas taime illustratsioonile kirjelduse Flos clitoridis ternatensibus (eesti keeles 'Ternate saarel leiduv kliitorile sarnaneva õiega taim'), samuti viitavad paljud rahvapärased nimetused naissuguorganile.
Kasutuskohad
Tuntuim on sinine häbeuba (Clitoria ternatea), mida kasutatakse rahvameditsiinis teena.
Enely
Enely on naisenimi.
Põhja konn (nukufilm)
pisi|318x318px|[[Tauno Kangro. Põhja Konn. Kuju asub Viimsi vallas.]] "Põhja konn" on 1959. aastal valminud Eesti nukufilm, mille lavastaja on Elbert Tuganov.
Sisukirjeldus
Film põhineb Fr.R. Kreutzwaldi ennemuistse jutu ainetel.
Põhja konn oli hiiglaslik olevus, kellel oli härja keha, konna jalad ja mao saba. Põhja konna keha oli kaetud kivist ja rauast tugevamate soomustega. Põhja konn püüdis kõike enda teel hävitada ning ajas suust välja tuld ja suitsu. Vapper noormees läheb otsima imesõrmust, mis annaks talle üleloomuliku jõu Põhja konna võitmiseks. Ta leiab sõrmuse, võidab targa nõuannete abil selle metsalise ja päästab rahva hukatusest.
Linastusluba
Filmile väljastati 1959. aastal tähtajatu linastusluba Eesti NSV ja NSV Liidu kinovõrgus igasugusele auditooriumile demonstreerimiseks.
Loaandjate kokkuvõtvas hinnangus tõdetakse, et filmile on leitud originaalne režissööripoolne lahendus, on kasutatud väljendusrikkaid detaile, huvitavalt on tehtud nukkude massistseenid, õnnestunud on stseenid haldjaga ning võitlus Põhja konnaga. Filmi muusika ja helilahendus on väljendusrikas ja õnnestunud. Kunstnik Rein Raamatu dekoratsioonid on hästi edasi andnud filmi emotsionaalset atmosfääri. Ainukeseks ebaõnnestumiseks peetakse nukk-peategelase lahendust. Kõrge hinnang anti ka operaator Aimée Beekmani ja tema assistendi Heino Parsi tööle. Nukufilmil on hea värvijoonis, valguse koloriit ja head panoraamid, mis annavad hästi edasi filmi dramatismi ja emotsionaalsust.
Filmi tegemisest
Filmi toimetaja Silvia Kiik: "Kui ennemuistse jutu "Põhja konn" järgi hakati filmi tegema, tuli eelkõige mõelda, kuidas luua ekraanil hirmsa metsalise kuju. Otsustati valmistada kummist koletis, mis näeks välja nagu ehtne muinasjutulohe ja mis võiks ka lohe kombel käituda - sabaga vastu maad peksta, suud pärani ajada, keret ja pead pöörata... Ent mida teha, et seesugune lohe tuld ja suitsu sülitaks, nagu stsenaariumis ette oli nähtud? Appi võeti lihtne kavalus, mida nukufilmitegijad oma töös sageli kasutavad - nukke tehti kaks. Üks oli väiksem, sellega filmiti sündmused, kus lohe tervenisti ekraanile ilmus. Teine nukk oli märksa suurem, kuid poolik, ilma saba- ja kehaosata. Poolik nukk mängis neis kaadreis, kus vaataja näeb ainult tuldsülitava lohe pead. Filmivõtte ajal kinnitati lohe avatud suhu küünal, muidugi nii, et seda ekraanil märgata poleks. Filmis katab küünalt lohe keel. Tagantpoolt lükati nuku suhu toru, milles olid kergestisüttivad karukollaeosed. Torusse puhudes sattus eosetolm küünlaleeki ja plahvatas ning filmilindile jäädvustati hetk, mil metsalise "hingeõhk" muutus ehtsaks tulepilveks."
Kirjandus
Võsa, K. (koostaja), Kiik, S. (teksti autor). Elavad muinaslood. Stuudio "Tallinnfilm" multifilmiloomingut, ka nukufilmist "Põhja konn". Tallinn: Perioodika 1977, lk 20-21.
Oliver Kalda
pisi|Oliver Kalda riikliku seireprojekti raames nahkhiiri uurimas Oliver Kalda (sündinud 7. mail 1987) on eesti bioloog, terioloog.
Ta on õppinud bioloogiat Tallinna Ülikoolis ja Tartu Ülikoolis.
Alates aastast 2021. Eesti Terioloogia Seltsi esimees.
Vilhelm Lombak
Vilhelm Lombak (26. veebruar 1892 – 19. aprill 1973) oli eesti partei- ja riigitegelane.
Elulugu
Aastatel 1947–1955 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu II ja III koosseisu saadik.
Aastatel 1944–1946 oli ta Pärnu Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee rahandusosakonna juhataja ning 1946–1953 Pärnu Linna RSN Täitevkomitee esimees.
Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.
Isiklikku
Johan Friedrich Wilhelm Lombaku vend oli Arthur Richard Lombak (1896–1977).
Enid
Enid võib tähendada järgmist:
Lockheed C-5 Galaxy
alt=KC-46 Stratotanker tangib õhus C-5te.|pisi|[[KC-46 Stratotanker tangib õhus C-5te]] pisi|Kaubalaadimine C-5 Galaxyilt Lockheed C-5 Galaxy on Ameerika Ühendriikides loodud suure mahutavuse ja nelja mootoriga sõjaväe reaktiivtranspordilennuk, mille konstrueeris Lockheed Corporation Ameerika Ühendriikide õhuväe tarbeks ning mis on tänini kasutusel.
Zach Boychuk
Zachary Boychuk (sündinud 4. oktoobril 1989 Calgarys) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Eisbären Berlin.
Aastatel 2005–2009 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Lethbridge Hurricanes.
2008. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i draft'is 48. valikuna. 2008. aasta oktoobris sõlmis ta Hurricanesiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 17. oktoobril 2008 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Ta osales sel hooajal NHL-is veel ühes mängus, naastes seejärel WHL-i. NHL-is lõi Boychuk esimese värava 13. oktoobril 2010 mängus New Jersey Devilsi vastu. NHL-is sai ta hooajal 2009–10 kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu, kuid see on jäänud ka tema kõige resultatiivsemaks hooajaks NHL-is. Hiljem pääses ta NHL-is Hurricanesi meeskonnas väljakule veel viiel hooajal, hooajal 2012–13 lisaks ka Pittsburgh Penguinsi ja Nashville Predatorsi meeskonnas.
Aastatel 2009–2016 sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL), kus ta mängis põhiliselt Charlotte Checkersi võistkonnas. Hooajal 2013–14 oli Boychuk AHL-i suurim väravakütt (36 väravat) ning ta pälvis Willie Marshall Award'i.
Hooajal 2016–17	mängis ta KHL-i klubis Novosibirski Sibiris ja seejärel ühe hooaja samasse liigasse kuuluvas Bratislava Slovanis. 2018. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta KHL-is Tšerepovetsi Severstali ridades. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern. Hooajal 2019–20 mängis ta Šveitsi kõrgliigas HC Fribourg-Gottéroni ridades ning tuli sel hooajal klubiga Šveitsi meistriks.
Aastatel 2008 ja 2009 tuli Boychuk Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aastatel 2017 ja 2019 on ta Kanada võistkonnaga võitnud Spengleri karika.
Lockheed C-5 Galaxy
Nõukogude Liidu An-124 valmissaamiseni (1983. aastani) oli C-5 maailma suurim lennuk. Esmalend toimus 30. juunil 1968. Kokku ehitati 131 C-5 Galaxyt.
C-5 survestatav lastiruum mõõtmetega pikkus 43,8 m, laius 5,98 m, kõrgus 4,11 m on peale- ja mahalaadimise hõlbustamiseks varustatud esi- ja tagaosas rampidega, abiks ka vintsid. Esiosa rambi avamiseks on lennuki ninaosa ülesklapitav. Lennuki kerretõmmatavad telikud on varustatud kokku 28 rattaga. C-5 ülemisel tekil paikneb 75 istekohaga reisijatesalong.
Rekordid
13. septembril 2009 püstitati lennukil C-5M FAI klassifikatsioonis C-1.9 ühe lennuga 41 maailmarekordit, sealhulgas näiteks 80-tonnise lasti viimine 24 minutiga 12 km kõrgusele.
Danmarks Nationalbank
pisi|300px|Danmarks Nationalbanki peahoone [[Kopenhaagenis aadressil Havnegade 5]] Danmarks Nationalbank ehk Nationalbanken on Taani keskpank. Pank ei ole euroala liige, kuid kuulub siiski Euroopa Keskpankade Süsteemi. Alates panga asutamisest aastal 1818 on Nationalbankeni kui sõltumatu ja usaldusväärse asutuse eesmärk olnud emiteerida Taani valuutat krooni ja tagada selle stabiilsus. Täielik vastutus panga rahapoliitika eest lasub panga nõukogul.
Panga nõukogu koosneb kolmest liikmest ja nõukogu esimehe määrab ametisse kuningas. Ülejäänud kaks liiget määrab ametisse panga juhatus. Alates 2013. aastast on panga juhataja Lars Rohde.
Danmarks Nationalbank täidab kõiki Taani keskvalitsuse võla haldamisega seotud ülesandeid. Vastutuse jagamine on kehtestatud Taani rahandusministeeriumi ja keskpanga vahelise lepinguga. 2016. aasta seisuga oli panga reservide suurus veidi üle 479 miljardi Taani krooni (üle 64 miljardi euro).
Ajalugu
pisi|300px|Nationalbankeni esimene asukoht Kopenhaagenis [[Slotsholmeni saarel ajaloolise börsihoone kõrval (u 1850)]] pisi|300px|Aastatel 1866–1870 ehitatud J. D. Herholdti hoone 1899. aasta paiku Panga asutas 1818. aasta 1. augustil kuningas Frederik VI. Erapangale anti esialgu 90-aastane monopol raha emiteerimiseks ja seda pikendati 1907. aastal kuni aastani 1938. Aastal 1914 sai pangast Taani valitsuse ainus pankur ja aastal 1936 muutus pank valitsusest täielikult sõltumatuks.
Panga praeguse peakontori hoone projekteeris tunnustatud taanlasest arhitekt Arne Jacobsen koostöös kaasmaalaste Hans Dissingi ja Otto Weitlingiga. Pärast Jacobseni surma viis hoone ehituse lõpuni tema büroo, uue nimega Dissing+Weitling.
Taani kroone ja Fääri kroone trükiti kuni aastani 2016 Nationalbankeni enda rahatähtede trükikojas. Trükkimine lõpetati 2016. aasta 20. detsembril ja sularaha vähenenud nõudluse tõttu hakati rahatähtede trükkimist korraldama allhanke korras. Seeläbi kärbitakse aastaks 2020 kulusid 100 miljoni krooni võrra.
Logo
Panga ametlik logo on 19. sajandist pärinev Taani vapp, millel on kujutatud Taani, Schleswigi ja Holsteini embleemi. Viimased kaks piirkonda kaotas Taani 1864. aasta Teise Schleswigi sõjaga ja pank on ainus Taani ametiasutus, mis neid embleeme veel kasutab.
Ekwee David Ethuro
Ekwee David Ethuro (sündinud 31. detsembril 1963) on Keenia poliitik, 28. märtsist 2013 Keenia senati spiiker. Ta kuulub Ühendatud Vabariiklikku Parteisse, mis 2014. aasta alguse seisuga osaleb Keenia valitsuskoalitsioonis.
Villa Tõnisekivi
Villa Tõnisekivi oli ohvrikivi Võrumaal Rõuge kihelkonna Villa külas.
Ekwee David Ethuro
Ethurol on magistrikraadid põllumajandusteaduses ja majanduses.
Danmarks Nationalbank
Logo
Alates 19. sajandi lõpust kannavad panga vermitud mündid südamekujulist rahapaja märki. Enne seda kasutati Taani kuninga Christian V kuningliku krooniga märki.
Ekwee David Ethuro
1998–2013 esindas ta parlamendis Kesk-Turkana valimisringkonda. 1998–2002 oli ta planeerimise ja rahvusliku arengu abiminister president Daniel arap Moi valitsuses. Ta olnud minister mitme presidendi valitsustes. 2007. aastal valiti ta taas Kesk-Turkanast parlamenti. Ta on valitud korduvalt parlamenti Turkana maakonnast, mis on üks Keenia vähem arenenud piirkondi, ehkki sealt leiti 2006. aastal Keenia esimene naftamaardla.
Algirdas Mikutis
Algirdas Mikutis (sündinud 26. aprill 1957 Donetskis) on Leedu teatrilavastaja. Ta on muu hulgas teinud nukulavastusi.
Ekwee David Ethuro
Ekwee David Ethuro pärineb turkanade rahvast, kes on Keenias suuruselt 10. kohal ning tänini pooleldi nomaadid, ta on oma rahva üks väheseid tuntud ja edukaid poliitikuid.
Algirdas Mikutis
Ta lõpetas aastal 1979 Leedu konservatooriumi näitlejana.
Ekwee David Ethuro
Teda süüdistati 2012. aastal seotuses Turkana vägivallajuhtumiga, kus tapeti 41 politseinikku, kes olid sekkunud kohalike hõimude vastastikustesse karjavargustesse.
Algirdas Mikutis
Ta on teinud koostööd ka Eesti teatritega. Oktoobris 1989 valmis tal stažöörina Eesti Riiklikus Nukuteatris nukulavastus "Tuhapart ehk Põletatud piiga".
Sõktõvkari Riiklik Ülikool
260px|thumb|Sõktõvkari Riiklik Ülikool
Sõktõvkari Riiklik Ülikool on ülikool Sõktõvkaris Komi Vabariigis.
Ülikool on asutatud aastal 1972.
ENIC
ENIC (European Network of Information Centres) on koostöövõrgustik, mis loodi UNESCO ja Euroopa Nõukogu ühisel algatusel eesmärgiga rakendada Lissaboni tunnustamise konventsiooni ning arendada kvalifikatsioonide tunnustamise praktikat ja poliitikat. ENIC-koostöövõrgu moodustavad Euroopa kultuurikonventsiooniga (European Cultural Convention) liitunud riikide vastavad riiklikud infokeskused. Infokeskused tegelevad välisriigi kvalifikatsioonide (diplomid, tunnistused, kraadid jt) hindamise, tunnustamisalase nõustamise ja kõrgharidusalase informatsiooni andmisega.
ENIC-koostöövõrk teeb tihedat koostööd Euroopa Liidu koostöövõrguga NARIC.
Eesti ENIC/NARIC Keskus (Akadeemilise Tunnustamise Infokeskus) kuulub Euroopa Nõukogu, UNESCO ja Euroopa Komisjoni koostöövõrkudesse ENIC ja NARIC ja oli kuni 2020. aasta lõpuni Sihtasutus Archimedese struktuuriüksus. Seoses Sihtasutus Archimedese tegevuse lõpetamisega läksid Eesti ENIC/NARIC Keskuse tegevused ja teenused üle Haridus- ja Noorteametisse.
Veliuona vald
Veliuona vald (leedu keeles Veliuonos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 120 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1634 inimest. Valla keskuseks on Veliuona alev (2011. aastal 726 elanikku), vallamaja aadress on A. Juškos g. 1. Vallavanem on Egidijus Mikšta.
Empangeni
Empangeni on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis King Cetshwayo ringkonnas.
Misjonijaam avati piirkonnas 1851. aastal. Linnaõigused sai Empangeni 1931. aastal.