cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Automaat (relv)
Kirjeldus, omadused
pisi|USA automaat [[M4 laskmise ajal. Relvale on kinnitatud püssigranaadiheitja ja punatäppsihik]] Automaadil on piisav efektiivne laskekaugus (ja sobiv padrun) universaalseks üldvägede lahingus osalemiseks, kiire tulerežiim erinevate sihtmärkide tabamiseks, piisav stabiilsus automaattule andmiseks lähidistantsilt ning seda on mugav pidevalt kaasas kanda. Automaadi tavapärane padrunisalv mahutab tavaliselt 20–35 padrunit; valmistatakse ka suurendatud mahuga salvesid.
Automaadi külge on sageli võimalik kinnitada püssigranaadiheitja või saab tulistada püssigranaate relva suudme otsast. Samuti saab automaadile tavaliselt kinnitada optilise sihiku, punatäppsihiku või öövaatlusseadme.
Konstantin Pätsi näopildiga postmargid
Postivalitsuse teadaanne
Tallinnas, 17. märtsil 1936. Nr. 340.
Direktor G. Jallajas.
Arvebüroo juhataja A. Vaino.
Emilia Romagna
Emilia Romagna on maakond Itaalias. Koosneb kahest ajaloolisest regioonist Emilia ja Romagna.
Emilia on nime saanud Vana-Rooma maantee Via Aemilia järgi, mis, ühendades Rimini rannikulinna Piacenza garnisonilinnaga, kulges läbi maakonna. Romagna ehk Romània on tuletatud Rooma riigi enda nimest, mille langobardid panid sellele piirkonnale ajal, kui Ravenna oli Bütsantsi Itaalia-alade pealinn.
Üheks maakonnaks ühendati Emilia ja Romagna 19. sajandil risorgimento ajal.
Haldusjaotus
pisi|Emilia–Romagna maakonna provintsid
Emilia Romagna maakond jaguneb 9 provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 341 vallaks.
Suuremad linnad
Bologna (374 600; 2004), Modena (179 800), Parma (174 000), Reggio Emilia (154 900), Rimini (134 400), Ferrara (131 700), Forlì (111 400), Ravenna (142 000) Piacenza (99 100), Cesena (93 400)
Majandus
Põllumajandus on Emilia-Romagna olulisim majandustegevus. Kasvatatakse teravilja, kartulit, tomatit, puuvilju ja muidugi viinamarju. Kõrgelt on arenenud ka veise- ja seakasvatus. Paljudes piirkondades on praegugi sigu rohkem kui inimesi.
Automaat (relv)
Kirjeldus, omadused
Hea automaatrelv on:
Tööpõhimõte
Automaadi tööpõhimõte sarnaneb kuulipilduja omaga ning seisneb püssirohugaaside jõu või harvem tagasilöögi jõu ärakasutamises lasu ajal relva uuesti laadimiseks. Sel moel tulistab relv automaattulerežiimis, kuni päästik vabastatakse või lõpeb laskemoon salves. Üksiklaskude režiimis tuleb uue lasu tulistamiseks päästik iga lasu järel korraks vabastada. Mõningaid automaate saab seadistada ka mõnelasulistele lühikestele valangutele.
Mõnedki tänapäeva kergekuulipildujad on ehituselt ja tööpõhimõttelt automaadi edasiarendused.
Ajalugu
pisi|Sturmgewehr 44 Enne automaatide kasutuselevõttu täitsid nende ülesannet püstolkuulipildujad (nimetati mõnikord samuti "automaatideks"), harvem ka kergemad kergekuulipildujad. Püstolkuulipildujad olid küll head lähivõitluses, kuid nende efektiivne laskekaugus ja kuuli energia jäid lahingus napiks. Kergekuulipildujad aga olid enamasti liikuvas lahingus siiski liiga rasked ja kohmakad. Esimene reaalselt toiminud ning Esimeses maailmasõjas ja Talvesõjas kasutusel olnud automaat oli Venemaal tehtud Feodorovi automaat, mis kasutas nõrgemat padrunit kui Mossini vintpüss.
Teises maailmasõjas laiemalt kasutusele võetud automaat oli 7,92 mm nn poolpika padruniga Sturmgewehr 44. Sellele järgnes vahetult pärast sõda osaliselt sakslastelt kopeeritud, aga modifitseeritud kujul Nõukogude Liidus valmistatud 7,62 mm automaat AK-47, mis võeti kasutusele massiliselt.
20. sajandi teisel poolel sai automaat juba kõigi sõjavägede põhiliseks käsitulirelvaks.
Enamikus riikides on lubatud automaate omada vaid sõjaväe- ja korrakaitseüksustel.
USAs on lubatud tsiviilkäibes omada automaate, mis on valmistatud enne 19. maid 1986, kui võeti vastu tulirelvaomanike kaitseseadus (Firearms' Owners Protection Act of 1986), välja arvatud Delaware, Hawaii, Illinoisi, Iowa, Kansase, New Yorgi, Rhode Islandi ja Washingtoni (välja arvatud juhul, kui ostetud enne 1. juulit 1994) osariigis. Selle jaoks on vaja saada luba alkoholi, tubaka, tulirelvade ja lõhkeainete ametilt (ATF), läbida taustakontroll ning osta 200-dollariline maksumärk. Relv registreeritakse.
Pärna (Hiiumaa)
Pärna on küla Hiiu maakonna, Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Pärna piirneb põhjas ja läänes Reheselja, kirdes Viiri ja idas Lepiku külaga.
Nimi
Marja Kallasmaa arvates võis koha algne nimi olla Peremaa, mis rahvaetümoloogia järel muutus Pärnaks. Kohanime on 1614. aastal mainitud kui Perma, 1615 Perema, 1622 Pärema ja 1636 Perna.
Elanike arv
thumb|[[Sõru sadam ja selle ümbrus.]]
Ajalugu
Pärna kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla, kus 1614 mainiti talunikku Perma Matz. Külas asus enne Emmaste kiriku valmimist Sõru kabel. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Perna külas neli talu, mille peremehed olid Perna Mart, Wieta Siemo, Wieta Matz ja Lasse Erich.
1835 oli külas seitse talu, mille elanikud said omale perekonnanimeks nimed Kuik, Lepik, Link, Põllo, Pärn (Pern), Seppel, Toompuu (Thompu), Umb, Vaim (Waim) ja Voo.
Pärna kuulus 1977–1997 Sõru koosseisu.
Taristu
Küla läbib Emmaste–Tohvri tee, mille ääres on Pärna ja Sõru bussipeatus. Külas asuvad Sõru sadam ja jahisadam.
Emilia Romagna
Majandus
Tööstusest on eriti tugeval järjel toiduainetetööstus (Emila-Romagna on maailmakuulus oma köögi poolest) ja turism (eriti Aadria mere kuurordid).
Pärna (Hiiumaa)
Kultuur
pisi|Sõru muuseum Pärna külas asuvad Sõru muuseum, Sõru piirivalvekordon ja Sõru kabeliaed. Sõru sadama paadikuuris peetakse alates 2008. aastast dzässmuusika festivali Sõru Jazz ja on peetud Sõru käsitöö- ja kunstipäevi. Sadamas asub maailmas ainus autentsena säilinud Teise maailmasõja eelne puidust mootorpurjekas Alar.
Külas asus varem Sõru kool.
Ettevõtlus
Pärna külas tegutseb Sõru pood, Sõru kõrts ning asuvad Kaluri Puhkemaja ja Sõru puhkeküla.
IX noorte laulu- ja tantsupidu
IX noorte laulu- ja tantsupidu oli 28.–30. juunini 2002 toimunud pidustus, mis kätkes ühte laulupeo kontserti ja kolme tantsupeo etendust.
Emilia Romagna
Ajalugu
Enne roomlasi asustasid siinset ala etruskid. Nende pealinna Felsina kohale rajati hiljem Bologna.
IX noorte laulu- ja tantsupidu
Laulupidu
Laulupeo kontsert toimus 29. juunil. Peo kunstiline juht ja poistekooride üldjuht oli Hirvo Surva, mudilaskooride üldjuht Aarne Saluveer, neidudekooride üldjuht Toomas Voll, noorte meeskooride üldjuht Kalev Lindal, segakooride üldjuht Heli Jürgenson, lastekooride üldjuht Lydia Rahula ja puhkpilliorkestrite üldjuht Ott Kask.
Emilia Romagna
Ajalugu
Keskajal oli võim mõjukate aadlisuguvõsade käes. Ferraras ja Modenas valitsesid d'Ested, Bolognas Bentivogliod, Riminis Malatestad, Parmas ja Piacenzas Farnesed.
IX noorte laulu- ja tantsupidu
Laulupidu
Kokku osales laulupeol 19 000 lauljat ja pillimängijat. Tavapärase saateansambli asemel saatis lauljaid sümfooniaorkester. IX noorte laulupeo jaoks kirjutas Andrew Lloyd Webber laulu "Keegi pole üksi päikese all", mille sõnad pärinevad Leelo Tunglalt. Peo teemaks oli "Ei ole üksi ükski maa".
Pidusöök (Platon)
pisi|[[Anselm Feuerbach "Platoni pidusöök" 1874]] Pidusöök on Platoni dialoog, mille teemaks on armastus.
Emilia Romagna
Emilia Romagna köök
Rohkem kui mujal Põhja-Itaalias süüakse siin pastat; eriti armastatud on kodusvalmistatud tortellinid ja lasanjed. Värsket pastat süüakse koos lihakastmega (ragù), koorekastmetega või riputatakse lihtsalt parmesaniga üle (alla parmigiana). Modena ja Parma spetsialiteediks on bollito misto ehk road keedetud lihast.
Pidusöök (Platon)
Selles kirjeldatakse koosviibimist (sümpoosioni), kus iga osaline peab ette kandma kiidukõne armastusele. Eelviimasena, pärast viit eelnenud kõnet, esineb Sokrates oma filosoofilise armastusekontseptsiooniga. Viimasena esineb hilinenud Alkibiades, kes esitab Sokratest armastaja ideaalina. Taustaks on mehe homoseksuaalne armastus nooruki vastu, millel oli oluline koht nooruki sotsialiseerimisel. Heteroseksuaalsete suhetega ei seostatud vaimset armastust.
Emilia Romagna
Emilia Romagna köök
Romagna köök meenutab rohkem Lõuna-Itaalia oma. Emilias kasutatakse rohkelt võid, juustu, seeni ja sea- ja loomaliha. Romagna aga eelistab oliiviõli, sibulat ja küüslauku.
Pidusöök (Platon)
Näitekirjanik Aristophanes räägib armastusest müüdi kaudu: kunagi koosnes inimsugu meessoost, naissoost ja mõlemasoolistest olenditest. Igaüks neist olenditest oli ligikaudu kerakujuline, nelja jalaga, nelja käega, kahe ühesuguse vastassuundadesse pööratud näoga ümaral kaelal ning ühe peaga, mis võis vastassuundadesse pöörduda. Nad olid väga uhked ja nii vägevad, et ründasid koguni jumalaid. Nad jäid alla, kuid Zeus halastas neile, et jumalate austamine ja ohvrid neile saaksid jätkuda. Et aga mässu edaspidi ära hoida, tegi ta inimolendid nõrgemaks, poolitades nad. Iga pool igatses taga teist poolt, millest ta oli ära lõigatud – nii tekkis armastus, mida inimolendite seas varem ei olnud. Kui pooled jälle kokku said, embasid nad teineteist ja üritasid kokku kasvada. Zeus viis inimeste suguelundid keha teisele küljele, et inimesed saaksid teineteist emmates uusi inimesi sigitada. Sellest ajast on inimene alati otsinud oma teist poolt. Mõlemasoolise olendi üheks pooleks olevad mehed armastavad naisi. Naissoost olendi pooled on lesbilised. Meessoost olendi pooled armastavad noorukina mehi ja mehena noorukeid. Nemad on parimad, sest nad on kõige mehelikumad. Armastus on seega terviku ihaldamine ja püüdlus selle poole.
Emilia Romagna
Vein
Emilia Romagna veinipiirkonnad:
Pidusöök (Platon)
Pärast Aristophanest kõneleb Agathon, kelle kõne on eelviimane ja pärast teda peaks kokkulepitud järjekorrale vastavalt kõnelema veel Sokrates. Kõik pidulised on Agathoni kõnest vaimustatud ja leiavad, et see oli armastuse kiidukõnede absoluutne tipp.
Kõnelema peab hakkama Sokrates. Sokrates teeb Agathoni kontseptsiooni paranduse, rõhutades, et armastus ei saa olla ise täiuslik, sest siis ei hakkaks inimesed armastusest osa saades midagi püüdlema, vaid jääksid rahunenuna paigale. Seetõttu tuleb välja, et armastus pole ei hea ega halb, jumalik ega loomalik, tark ega rumal, vaid täpselt vahepeal, sest armastus eeldab püüdlust, st vahepealolekut. Inimene, kes midagi armastab, taotleb head, mis selles peitub. Armastus on iha head jäädavalt vallata. Ent miks siis kõik inimesed kogu aeg ei armasta? Asi on selles, et armastust tuleb mõista laiemalt, kui seda tavaliselt tehakse. Inimene võib armastada näiteks tarkust. Kui inimene midagi ihaldab, siis alati hea pärast, mida see endas kätkeb. Nii teevad inimesed kõike armastuse pärast. Tulebki välja, et ilma armastuseta poleks midagi. Ent vähesed teavad, mida nad lõppkokkuvõttes tegelikult ihaldavad. See on hüve idee või ilu idee. See, mis on tõeliselt kaunis, peab olema hea, ja see, mis on tõeliselt hea, peab olema kaunis. Kes näeb, et kehaliselt inetu inimene on hea, see näeb, et ta on kaunis. Inimene peab jõudma äratundmisele, mida ta tegelikult ihaldab ja armastab.
Ideaalne armastaja läbib viis staadiumi. Kõigepealt armub ta konkreetsesse inimesse, kelle välimus on eriti ligitõmbav. Edasi märkab ta, et füüsiline ilu ei piirdu tema armastatuga, ning hakkab armastama füüsilist ilu üldse. Järgmisena taipab ta, et hinge ilu on väärtuslikum, kui keha ilu. Nii hakkab ta hindama ka mehi, kes on head ja ilusad, olgugi et nende välimus pole ligitõmbav. Nende vooruslike hingede seltskonnas kiigub ta sotsiaalse ja moraalse ilu tasandile. Ta hakkab kontempleerima institutsioonide ja üllaste tegevuste ilu. See omakorda viib teda teaduse uurimisele ja tarkuse omandamisele. Ta vabaneb kiindumusest ilu konkreetsetesse kandjatesse, olgu siis keha, hinge või ühiskonna näol. Sellisel tarkusearmastajal tekib palju kauneid ja hunnituid tundeid ja mõtteid, kuni ta lõpuks silmab ühtainust teadust, mis tegeleb iluga. See ilu on igavene, muutumatu ja absoluutne. Kõik muud kaunid asjad osalevad temas.
Kasari raudbetoonsild
pisi|Kasari vana sild, 2010 right|thumb|Vaade Kirbla poolt
Kasari raudbetoonsild ehk Kasari vana sild on 307,8 (teistel andmetel 308,15 ) meetri pikkune raudbetoonsild üle Kasari jõe. Sild ühendab Lääneranna valla Kirbla küla Lääne-Nigula valla Kasari ja Keskkülaga. Projekteerijaks ja ehitajaks oli prantsuse–šveitsi ettevõte „Monicourt & Egger”. Koosneb 13 sildest. Ühe silde pikkus on ligikaudu 21,4 meetrit. Sild on 6,95 meetrit lai.
Silda ehitati jaanuarist septembrini 1904 ning oli pärast valmimist Euroopa ja Venemaa pikim raudbetoonsild. Silla sambad on tahutud graniitplokkidest.
Sild on kaetud munakiviteega.
Sild sai osaliselt kannatada Teine maailmasõjas (hävis kolm sillet).
Tänapäeval on sild kasutusel jalakäijate sillana. Öösiti töötab sillal dekoratiivvalgustus.
Kasari sild oli aktiivses kasutus 1990. aastani kuni valmis mõnisada meetrit suudme poole uus taribetoonist maanteesild uus sild.
Boriss Rodoman
pisi|Boriss Rodoman Boriss Borissovitš Rodoman (Борис Борисович Родоман; sündinud 29. mail 1931) on vene geograaf.
Toe Tag
Toe Tag on 1996. aastal Kalamaja linnaosas loodud hiphopansambel. Esialgu oli tegemist ansambli liidri G-Enka sooloprojektiga, mille taustad olid pärit DJ Paul Ojalt. Üsna pea liitus Revo, kes aitas praeguseks kadunud Top Raadio stuudios sisse räppida sellised lood nagu "Depend Upon" ja "O.D. Of Sobriety". Esimene kontsert anti 1996. aasta oktoobris klubis Bel Air. Edasi soojendati juba No-Big-Silence'it ja esineti kõikvõimalikel hiphopiüritustel.
Boriss Rodoman
Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on teoreetiline geograafia, kultuurmaastikud ja inimese ökoloogia. Ta on esitanud kultuurmaastike geomeetrilise struktuuri tüpoloogia.
Toe Tag
1997. aasta detsembris anti välja kauaoodatud kassett "The Real Kuhnja Homophobes". Kassett sisaldas lisaks oma lugudele ka kahte Dj Critikali remixi. 1998. aastal liitusid G-Enka ja Revo teise Eesti hiphopansamvliga A-Rühm ning Toe Tag läks mõneks ajaks puhkusele. Kuid sama aasta sügisel loodi sootuks uus projekt KNOP ehk ansamblite Me, Myself & I ja Toe Tagi koostöö. Esitati töötlusi Toe Tagi vanadest lugudest, lisaks sai bändi ainukesel kontserdil kuulda Slayeri ja Stone Temple Pilotsi loomingut.
Boriss Rodoman
Tema tihe side eesti geograafidega on mõjutanud Eesti maastikuteaduse arengut.
Toe Tag
Aastate 1999–2000 jooksul anti mõned üksikud kontserdid, kuid suurema osa ajast tegeles igaüks oma asjadega.
Veebruaris 2001 tehti aga suurejooneline comeback klubis Hollywood, üritusel Hip Hop Cafe. Esineti täiesti uue kavaga.
Eesti turnee toimus 2001. aasta oktoobris.
2004. aastal ilmus Toe Tagi kauaoodatud täispikk album "Legendaarne", mille nimilugu oli nende esimene suurem hitt; hilisematest lauludest on tuntumad "Pankrot" ja "Noad ja kahvlid". Praegu tegelevad ansambli liikmed uute projektidega. Oma plaadifirmas Legendaarne Records antakse välja uute underground-muusikute plaate (näiteks Metsakutsu, s'Poom, Põhjamaade Hirm, Winny Puhh).
Uus album "Kõik on formuleerimise küsimus" ilmus aastal 2009.
2010. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel võitis Hiphopi/RnB auhinna.
Rāhu (budism)
Budismis on Rāhula naagade valitseja, temast kõrgemal on naagade hierarhias vaid Vadžrapani. Rāhula alla kuuluvad kogu maa ja veed maailmas, tema armee koosneb naagadest. Tema keha alumine osa on nagu draakonil ja ülemine sarnaneb inimese omale. Keha alaosa on soomustega kaetud, väänlev, keerdus ja Rāhula kõhul asetseb suur avali suu. Ülemine osa Rāhula kehast on kaetud tuhandete silmadega, mis jõllitavad hädatoovalt nii ümbritsevat maailma kui ka olendeid. Tänu neile silmadele jääb mulje, et kogu Rāhula ülakeha on suur kole nägu.
Nyingma koolkond armastab eriti 9- (või 10-) pealist (pead on 3-kaupa koos ja on tõstetud üksteise peale, igas näos on 3 silma) Rāhula vormi. Igal neist peadest on suu kus kihvad ja väidetakse et tema suust tulevad aurud ja hingeõhk sisaldavad kõiki koledaid haigusi ja hädasid mida deemonid maailmas levitavad. Rāhula peade tipus asub 10 pea must kraaksuv rongapea. Need Rāhula 9 pead sümboliseerivad meie päikese süsteemi 9 planeeti. Rāhulal on selja peale visatud inimnahk. Tema põhiline relv on vibu, mida hoiavad kaks ülemist kätt. Rāhulal on neli kätt, alumises vasakus käes hoiab ta väänlevat mürgist meremadu ja paremas draakonipeaga kroonitud makara nahast tehtud võiduvimplit, mis pidavat suunama olendeid õigetele tegudele. Tänu enda sellisele välimusele meenutab ta tuhande vilkuva silmaga mis ta kehal öist tähistaevast ja tema vormitu suu sümboliseerib Kuud ja Päikest mida ta aeg-ajalt alla neelab. Rāhut loetakse tantrismis "ürgjõudude avajaks ja sulgejaks",
"Raevukast silbist - E, mis võrdne ilmaruumiga sünnib raevu-tegevuse viljana raevu-jumalus ning raevu-suitsust ilmub esmalt 9 pead, neli kätt ja tuhanded hiilgavad silmad. Austus Suurele Rāhulale, Õpetuse kaitsjale." Nii loevad nyingma koolkonna järgijad tekstidesse kirjutatud ülistuslaule oma koolkonna kaitsejumalusele Rāhulale.
Hinduistlik seos
Hinduism räägib Rahust kui taevasest vargast kes püüdis jumaluste käest endale varastada Amritat,kuid see önnestus osaliselt, sest viimasel hetkel jõudis sündmuskohale tormata Mohini (jumal Višnu nais-avataara) ja raius Rāhul ühe mõõgahoobiga pea maha. Kuid Rāhu ehk Rāhula pea oli muutunud juba surematuks, sest Rāhu oli jõudnud juba jumalatele ettenähtud taevalikku jooki mingi portsu endale kõrisse kallata. Rāhu on seepärast surematu ehk igavesti elav - õigemini tema pea - ja seesama pea kugistab alla aeg-ajalt meie Päikese ja Kuu ning sellest tulenevad ka Kuu ja Päikese varjutused. Hinduistlikus legendis raiuti Rāhul taevastes tookord tema 4 käest 2, kuid amrita aitas ka neil säilida.
On veel teinegi legend, mis pärit Tiibeti budismist ja levinud laialt üle Aasia.
Legend
Tiibeti legend Chakdor (Chakna dorje), (Pyag dor), (sanskriti Vajrapâni), (Pyag rNa dor je).
Seal toimub tegevus Meru mäe otsas, kuhu kõik jumalused, ka budad, kogunesid kokku, et leida ühiselt vasturohtu deemonite poolt levitatavale haigusele (Hala). Klassikaline variant väidab, et amrita asub ilma ookeani põhjas ja selleks, et teda sealt kätte saada, on vaja ilmameri vahule peksa, et püha vedelik kerkiks pinnale. Jumalused peksid ookeani usinalt vahule ja lõpuks suure askeldamise peale õnnestus jumalustel see imeline igavese elueliksiiri väikeses koguses valmis toota.
Nad andsid pudeli jumaliku arstimiga Vadžrapani kätte hoiule ja valvata. Igatahes õnnestub Rāhul see rohupott ära varastada. Kiirelt kulistab ahne Rāhu selle endale kurku ja pissib siis pudelisse, mis jumalustele kuulub, lootuses, et vargust ei märgata. Rāhula kihutas kohe peitu, sest teadis hästi mida tähendab Vadžrapani raev ja õudne kättemaks. Teel salaurkasse kohtas ta enda teel päikest kellele teatas, et kui Vadžrapani teda otsima hakkab ja pärib tema kohta siis olgu vait ja ärgu lobisegu, muidu Rāhula teeb tollel elu kibedaks.
Kui Vadžrapani koju jõudis, märkas ja taipas ta, milline kole asi on juhtunud, otsustas ta Rāhula lihtsalt maha tappa selle kohutava teo eest. Ta kihutas kohe Päikese juurde taevas, sest see märkab kõiki, kes liiguvad taevavõlvil ja samuti teab, kus deemonid elutsevad ja liiguvad, nii et ilmavalgustaja pidi olema kõige sellega kursis. Päike aga, kartes Rāhula koledat kättemaksu, pudistas Vadžrapanile vastuseks, et keegi tõesti läks mööda mingil ajal, kuid ta ei pööranud absoluutselt sellele tähelepanu ja kahjuks ei tea, kes see oli ja üldse ei tea, kus suunas too mööduja läks. Ei tulnud kuidagi vaesele Päikesele meelde hoolimata Vadžrapani korduvast pärimisest. Kui Vadžrapani järjega Kuu juurde jõudis, uuris tolle käest samuti Rāhula asukohta andis too hoolimata Rāhula kättemaksu kartusest Vadžrapani raskete pressingute peale tolle peidupaiga ikkagi välja.
Kui taevane kättemaksja Vadžrapani Rāhulani jõudis, andis ta tollele enda vadžramõõgaga sellise kohutava hoobi nii, et see lõhestas jumaliku varga lihtsalt kaheks osaks. Ta raius Rāhulal pea maha sellise hooga, et jalgade osa lendab suurest mõõga matsust ilmade taha. Vadžrapani enda bodhisattvalikus püüdluses tegi köik et kustutada Rāhula eluküünal, kuid suli poolt sisse joodud amrita oli raevukast Vadžrapanist tugevam ja Rāhula jäi ellu. Jumalik jook amrita oli teinud oma töö ja Rāhula ärkab iga uue Vadžrapani poolt antud surmava matsu peale taas uuesti ellu. Siis tuli Meru mäe taevane konsiilium buddhade ja jumaluste näol taas kokku et arutada mida teha deemonliku suliga ja tema pudelisse lastud uriiniga. Probleem on nimelt selles, et Rāhulu kusi on kohutavalt mürgine ja inimolendite jaoks surmav vedelik, mis sisaldab surmavat haigust Hala. Nii väidab legend. Karistuseks sunniti Rāhulat endale sisse jooma see pudelisisu, mida ta ise nõusse siristas pärast amrita ärajoomist. Selle rituaali juures jõustasid ehk vöimustasid budad ning jumalused tulevaste aegade tarbeks bodhisattva Vadžrapani, et too saaks tulevikus toimuvates karistusaktsioonides jagu kõigist deemonitest ja põrgumõrtsukatest. Rāhula kusejoomise rituaali käigus nirises taevast hulganisti verd tema hirmsatest lugematutest haavadest, mis tekkisid Vadžrapani antud mõõgahoopidest, mis maapinnale langes lausa vihmana, millest kasvas suur hulk ravimtaimi, Kuid ega sellega veel Meru mäel läbi viidav karistusoperatsioon ei lõppenud, Buddhad ja jumalused tegid Rāhust veel kohutava monstrumi, asendades tema jalad taevase draakoni sabaga. Tema lõhkilöödud pea asemele pandi talle 9 (navagraha - 9 planeeti) planeedi jumalust sümboliseerivate peade komplekt. Tema kõige suuremast haavast, mis oli kõhu peal, tehti suu ja väiksematest haavadest tuhanded silmad. Kogu loo lõpuks omandas Rāhula võika välimuse ja oli muutunud enam hirmuäratavamaks ja võimsamaks kui kunagi varem. Kuna Päike ja Kuu olid ta Vadžrapanile välja andnud, vähemalt nii arvab ta siiani ise, kuigi reeturi rollis oli vaid Kuu, siis karistuseks kugistab ta neid aeg-ajalt alla, eriti ei salli ta Kuud ja iga kord kui ta on endale taas möne neist suhu toppinud muutub kogu ilm pimedaks, mille peale saabub kohale Vadžrapani, kes vabastab vaese taevakeha Rāhula pimedast kurgust kõhu peal.
Rāhulat loetakse pärast seda taevast kaklust ka Vadžrapani emanatsiooniks. Sageli on Vadžrapani kaaslaseks Rāhula taltsutamisel kaastunde bodhisattva Avalokitešvara.
Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis
Peaminister asub täitma Vabariigi Presidendi ülesandeid, kui Vabariigi Presidendi ametikoht on vaba või Vabariigi President on takistatud oma ametikohuste täitmises, ja tema volitused kestavad, kuni astub ametisse uus Vabariigi President või Vabariigi Presidendi Asetäitja. Ajal, mil Peaminister täidab Vabariigi Presidendi ülesandeid, täidab Peaministri ülesandeid Peaministri asetäitja, et mõlemad ametikohad oleksid lahus.
Kui Vabariigi President on tervislikel või muudel põhjustel takistatud oma ülesannete täitmises, annab ta oma ametikohuste täitmise üle Peaministrile aktiga ja võtab takistuste möödumisel ametikohuste täitmise üle samas korras. Kui Vabariigi President ametikohuseid aktiga üle anda ei saa, astub Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeisse Vabariigi Valitsuse otsuse alusel käskkirjaga. Kui Vabariigi Presidendi ametikoht on vaba, astub Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeisse käskkirjaga.
Aja eest, mil Peaminister täidab Vabariigi Presidendi ülesandeid vähemalt ühe kuu kestel, makstakse talle palka Vabariigi Presidendi tasu seaduse alusel (2000 krooni kuus).
Kuna ükski seadus ei näe ette piiranguid Vabariigi Valitsuse liikmete valikule, võib Peaministriks Vabariigi Presidendi ülesandeis saada teoreetiliselt ka isik, kes ei ole hääleõiguslik Eesti Vabariigi kodanik.
Peaministrid Vabariigi Presidendi ülesandeis
Seoses Eesti Vabariigi de facto taastamisega 20. augustil 1991, sellele järgnenud diplomaatiliste suhete taastamisega mitmete riikidega või Eesti Vabariigi tunnustamisega mitmete riikide poolt, Riigikogu kokkukutsumisega ja Vabariigi Presidendi Lennart Mere ametisse astumisega lõpetas Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Heinrich Mark 7. oktoobril 1992 oma käskkirjaga eksiilvalitsuse tegevuse (kuigi uue põhiseaduse järgne Mart Laari esimene valitsus astus ametisse alles 21. oktoobril) ning andis 8. oktoobril 1992 presidendivolitused üle vastvalitud Vabariigi Presidendile Lennart Merile. Varem, 16. juulil 1992, olid Heinrich Mark ja Enno Penno teatanud, et nad lõpetavad tegevuse üheaegselt uue Riigikogu kokkutulekuga 5. oktoobril 1992.
Nõmme valitsus
Eesti Vabariigi eksiilvalitsuse liige, majandusminister Mihkel Mathiesen oli ainsana eksiilvalitsuse tegevuse lõpetamise vastu. Tema ja ta mõttekaaslaste hinnangul pani Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Heinrich Mark ja valdav enamus valitsuse liikmeist 1918. aastal loodud Eesti Vabariigi suhtes toime riigireetmise, kuna Nõukogude Liidu õigusjärglase Venemaa Föderatsiooni relvajõud asusid endiselt Eestis ja seega polnud okupatsioon lõppenud. ''Mihkel Mathiesen soovib protokolli märkida,et tema ei jaga valitsuse enamuse arvamist, vaid leiab et Eesti ei ole mitte vaba maa ja et valitsuse volitusi saab edasi anda ainult vaba Eesti pinnal loodud valitsusele. Mihkel Mathiesen on valitsuse tegevuse lõpetamise vastu .''
Astunud Peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeisse, nimetas Mihkel Mathiesen 15. septembril 1992 ametisse 1938. aasta Põhiseadusele tugineva Eesti Vabariigi valitsuse ehk Nõmme valitsuse. Vahetult enne VII Riigikogu 1. istungjärgu algust ja Heinrich Marga ning Enno Penno valitsuse varem väljakuulutatud tegevuse lõpetamist, 5. oktoobril 1992, andis Nõmme Valitsuse riigisekretär Ahti Mänd avalikkusele teada valitsuse ametisse astumisest, et Heinrich Mark ei saaks oma volitusi Riigikogu ees maha panna.
Nõmme valitsus deklareeris 5. oktoobril 1992, et nad ei kavatse pürgida võimule, kuivõrd hoopis hoida juriidilist järjepidevust okupatsiooni lõppemiseni, et sobiva hetke saabumisel taastada 1918. aastal loodud Eesti Vabariik ka faktiliselt.
Kolga (Rõuge)
Kolga on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Kõrglahutusega televisioon
pisi|325px|Pildi teravus eri lahutusvõimete korral (paremaks võrdlemiseks vaata pilti täissuuruses)
Kõrglahutusega televisioon ehk peeneraldustelevisioon ehk HD-televisioon (HDTV, inglise k high-definition television) on digitaalse televisiooni süsteem, millel on suurem lahutusvõime kui tavalahutusega televisioonil (SDTV).
Suurema lahutusega telepilt koosneb suuremast hulgast tihedalt üksteise kõrval olevatest pildipunktidest ehk pikslitest, mis kokkuvõttes tekitavad ekraanile teravama kujutise. Vaataja jaoks on selle tulemusena telepilt tavatelevisiooniga võrreldes selgem ja detailirohkem.
Kõrglahutusega pildil on võrreldes SDTV-ga neli korda rohkem piksleid, seega näitab ta palju rohkem üksikasju kui analoogtelevisioon või tavaline DVD. HDTV saated edastatakse ainult laiformaadis, s.o kuvasuhtega 16:9.
Kui tavalise PAL-värvisüsteemile vastava SDTV-telepildi lahutusvõime on 720×576 pikslit, siis HDTV lahutusvõime võib olla
HD-valmidusega teleri ekraanil on 1920 rida ja reas 1080 pikslit. Telerid logoga Full HD (täielik HD) võimaldavad vaadata peale SD- ja HD-telepildi ka HD-videokaamera, HD DVD ja BD pilti.
Full HD järglasena võttis Tarbeelektroonika Liit (Consumer Electronics Association) 2012. aastal vastu UHD (4K) standardi. Ekraan mahutab siin kaks korda rohkem piksleid reas ja kaks korda rohkem ridu ekraanil kui 1080p Full HD pilt. See tähendab, et UHD-ekraani eraldusvõime on 3840 × 2160 pikslit.
Ajaloost
Algselt nimetati kõrgekvaliteedilisteks 1930ndate lõpust pärit televisioonisüsteeme; kõrge kvaliteediga olid nad siiski ainult võrreldes varasemate süsteemidega, mis kasutasid mehaanilist pildilaotust.
Briti televisiooniteenus alustas katsesaateid augustis 1936 ja regulaarse teenuse osutamist novembris 1936, kasutades nii mehaanilist Baird 240 line ja elektroonilist Marconi-EMI 405 line (377i) süsteemi. 1938. aastal pakkus Prantsusmaa välja 441-realise süsteemi, mille variante kasutati muudeski riikides. 1941. aastal tuli USA välja oma NTSC-süsteemiga. 1949. aastal esitles Prantsusmaa veel suurema lahutusega standardit 768i. Kõik need süsteemid kasutasid kujutisesignaali järjestikust, rida-realt laotust ja 4:3 kuvasuhet, välja arvatud 405-realine süsteem, mis algul kasutas 5:4 ning hiljem 4:3 kuvasuhet. 405-realine süsteem rakendas ülerealaotust, mis oli sellel ajal üsna revolutsiooniline idee; nii saadi üle pildi vilkumise probleemist, mis oli omane 25 Hz kaadrisagedusega 240-realisele süsteemile.
1949 aastal alustas Prantsusmaa 819-realisi ülekandeid (768i). Neid must-valgeid saateid edastati ainult Prantsuse esimesel televisiooni kanalil 1985. aastani.
HDTV saateid tänapäevases mõistes alustati 1990. aastate algul kõigepealt Jaapanis, seejärel ka USAs, kus enamik telesaatjaid oli juba 2006. aastaks HDTV-le üle läinud. Euroopa tolleaegsed pingutused pooldigitaalsete projektidega D2 MAC ja HD-MAC (1250 rida, 50 Hz) lõppesid edutult. Esimene Euroopa digitaalne HDTV saatja HD1 alustas tööd 2004. aastal Belgias, edastades saateid kodeeritult Astra sidesatelliidi vahendusel.
Eestis algasid kõrglahutusega televisiooni katsesaated Tallinna ja Valgjärve saatjatest 2007. aastal. Pekingi olümpiamängude ajal oli võimalik kõrglahutusega ülekandeid näha kanalil ETV 2 HD test. 2009. aasta mais näidati kõrglahutusega (1920×1080) ülekannet Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalidest ja finaalist.
2015. aasta 7. septembrist alustasid ETV ja ETV2 1080i formaadis kõrglahutusega ülekandeid üle kaabellevivõrkude.
Jean-François Regnard
Jean-François Regnard (7. veebruar 1655 Pariis – 4. september 1709 Dourdan) oli prantsuse näitekirjanik.
Kuklasõ
Kuklasõ on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Kalvi Kõva
Kalvi Kõva (sündinud 16. novembril 1974 Rõuge vallas) on Eesti poliitik, aastast 2023 Võru linnapea.
Ta on olnud Riigikogu liige (2007–2023) ja on aastast 2001 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Ta oli 17. jaanuarist 2010 kuni 5. juunini 2011 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretär.
Haridus
Kalvi Kõva on lõpetanud Võru Tööstustehnikumi puidutöötlemise tehnoloogia erialal 1994. aastal.
Töökäik ja tegevus ühingutes
Kõva töötas aastatel 1993–1995 Rõuge Põhikooli õpetajana, 1995–1996 Rõuge vallavalitsuses ehitusspetsialistina, 1996–1997 Nursi Põhikoolis õpetajana ja 1997–1999 ettevõtjana. Ta on Eesti Korvpalliliidu juhatuse liige ja MTÜ Rõuge Priitahtlikud Pritsimehed juhatuse liige. Alates 2016. aastast on Kõva Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu liige. Veel kuulub ta Rõuge Noorteklubi MTÜ juhatusse, Võru Tarbijate Ühistu nõukogusse, Võrumaa Arenguagentuuri nõukogusse ja Jaanipeebu külaseltsi.
Isiklikku
Ta on abielus, tal on tütar Katri ning pojad Kaur ja Karl. Tema hobid on korvpall ja maatöö.
Moreno Keskus
Moreno Keskus on mittetulundusühing, mis asutati 1998. aastal arendamaks psühhodraamat ja selle kasutamist Eestis.
Moreno keskusel on Tallinna Psühhodraama Kool.
Tuigutuled
"Tuigutuled" on Maian Kärmase debüütalbum, mille 2003. aastal andis välja Hitivabrik. Album ilmus CD-l ja helikassetil.
Salvestatud Eesti Raadios 2003
Tunnustus
Üritusel "Eesti Muusikaauhinnad 2004" anti albumile aasta folk-/etnoartisti auhind.
Kurgjärve
Kurgjärve on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Hafra
thumb|Hafra Hafra ehk Chephren oli Vana-Egiptuse vaarao 4. dünastiast. Ta valitses umbes 2558–2532 eKr. Ta oli Hufu poeg.
Yverdon-les-Bains
Yverdon-les-Bains ('Yverdoni tervisveed'; aastani 1982 Yverdon) on linn ja vald Šveitsis Vaud' kantonis, Jura-Nord vaudois' ringkonna halduskeskus.
Linn asub uhtetasandikul Neuchâteli järve edelatipu juures La Thielle'i jõe suudmes, Juura mäestiku lõunajalamil, Vaud' Mittellandi (Waadtländer Mittelland) põhjaosas, 30 km linnulennult kantoni keskusest Lausanne'ist lõuna pool.
Linna pindala on 11,26 km², elanike arv 23 024 (2004), rahvastiku tihedus 2044 in/km².
Linna sihtnumber on 1700, valla number Föderaalse Statistikaameti arvestuses 5938.
Valla juht on Rémy Jacquier.
Nimi
Saksa keeles kasutati varem nime Iferten või Ifferten, mis on nüüdseks käibelt peaaegu kadunud.
Vana-Rooma ajal oli linna nimi Eburodunum.
Asend
Yverdon ei ole päris järve ääres, vaid nende vahele jääb kaldariba, kus on osalt spordi- ja vabaajarajatised (2002. aasta Šveitsi rahvusnäituse ekspositsiooniala), osalt looduskaitsetsoon pilliroo ja metsaga.
Edela pool jäävad valla territooriumile intensiivses põllumajanduslikus kasutuses olevad alad kummalgi pool Thielle'i jõge.
Lõunas ja kagus jääb valda osa Montéla läänenõlvast, kus linna maa-ala kõrgus merepinnast saavutab maksimumi 570 meetriga.
Valla territooriumist moodustasid 1997. aastal 53% elurajoonid, 8% mets, 35% põllumajanduslik maa ja pisut üle 4% mitteproduktiivne maa.
Yverdon-les-Bains'is on suured villadekvartalid Montéla läänenõlval, tööstuspiirkonnad ja üksikud talud tasandikul linnast edela pool.
Anapa
Anapa on kuurortlinn Venemaal Krasnodari krais, Anapa rajooni halduskeskus. Asub Musta mere rannikul.
Yverdon-les-Bains
Asend
Yverdoni naabervallad on Cheseaux-Noréaz, Cuarny, Pomy, Gressy, Belmont-sur-Yverdon, Ependes, Treycovagnes ja Montagny-près-Yverdon.
Rahvastik
Oma 23 595 elanikuga (2003. aasta 31. detsember; 2004. aasta andmetel 23 024) on Yverdon elanike arvu poolest Vaud' kantonis Lausanne'i järel teine vald.
Anapa
Antiikajal asus Anapa kohal kreeklaste koloonia Sindika. 14. sajandist oli Genova koloonia, kes nimetasid seda Mapa. 1475. vallutasid linna türklased. Türklased rajasid 1781. aastal kindluse, mis 18. sajandi lõpus läks venelaste valdusse. Linnaõigused sai 1846. aastal.
thumb|left|Supelrand Anapas
Yverdon-les-Bains
Rahvastik
Elanikest kõneleb 82,6% prantsuse keelt, 3,9% serbohorvaadi keelt ja 3,5% portugali keelt.
Yverdoni elanike arv on viimase kahe aastakümne jooksul pidevalt kasvanud. Suurim elanike arvu juurdekasv registreeriti aastate 1950 ja 1970 vahel (üle 60%). Näiline elanike arvu vähenemine pärast 2000. aastat tuleneb loendamisviisi muutusest.
Umbes 32% elanikkonnast on välismaalased.
Majandus
Yverdon on tähtis piirkondlik majandus- ja halduskeskus. Veel umbes 1% töötajatest on hõivatud primaarsektoris, 34% sekundaarsektoris ja 65% teenindussektoris.
Põllumajandus koondub viljakale uhtetasandikule kummalgi pool Thielle'i jõge. Põldudel kasvatatakse teravilja, suhkrupeeti ja rapsi. Tänu pehmele ja päikesepaistelisele kliimale kasvatatakse palju juutvilja.
Yverdon arenes tööstusasulaks pärast ühendumist raudteevõrguga. Alates 1853. aastast on linnas Šveitsi raudtee (Schweizerische Bundesbahnen AG, SBB) peamised töökojad. Juba 1814 asutati Paillard'i ja Thorens'i töökojad, mille järglane oli Hermes Precisa International (1974–89). Rahvusvaheliselt tuntuks sai 1909 asutatud ettevõte Leclanché SA, mis hakkas esimesena seeriaviisiliselt tootma galvaanilisi kuivelemente (patareisid).
Praegu asub Yverdonis piirkondliku tähtsusega metalli-, masina- ja sigaritööstus. Peale selle on seal elektrotehnika-, peenmehaanika-, infotehnoloogia-, ehitus- ja toiduainetetööstusettevõtted ning veel palju väiksemaid ettevõtteid (kokku üle 500). Yverdoni tööstusrajoonid asuvad raudteejaama lähedal ning linna lõuna- ja lääneserval. Juba Montagny-près-Yverdon valda linna loodeserval jääb Chamard ostukeskuste ning arvukate vabaaja- ja spordikauplustega.
Haridus
Yverdon on Vaud' kantoni põhjaosa tähtis hariduskeskus, kus on olemas kõik kooliastmed gümnaasiumini välja. Suur, umbes 1000 õpilasele mõeldud koolikeskus CESSNOV (Centre d'enseignement secondaire supérieur du Nord vaudois) asub linna piirest napilt väljas Cheseaux-Noréazi vallas. Yverdonis on arvukalt kantonikoole, sealhulgas Vaud' insenerikool, ametikool kantoni põhjaosa jaoks, tsehhimeistrite kool ja tehnikum.
Transport
thumb|Yverdon-les-Bainsi raudteejaam Yverdon-les-Bains on tähtis liiklussõlm Neuchâteli järve edelatipu juures. Ta asub Lausanne'i Neuchâteliga ühendava tee ääres ning sealt lähtuvad tähtsad teed, mis viivad Estavayer-le-Laci, Moudoni, Orbe'i ja Sainte-Croix'sse. Linnast läheb läbi kiirtee A1, mis on Genfist läbi Mittellandi Sankt Gallenini viiv liiklussoon. Teelõik Lausanne–Yverdon koos ühendusega Yverdon-Sud avati 1981, jätk Berni suunas 2001. Kiirteelt A1 hargneb 1984. aastast kiirtee A5, mis ületab Yverdoni tasandiku 3 km pikkuse silla kaudu.
Yverdon ühendati raudteevõrguga 7. mail 1855 Bussigny-près-Lausanne'i viiva raudteelõigu avamisega. 7. novembril 1859 avati raudteeliin Neuchâteli ja 1. veebruaril 1877 Payerne'i. Kitsarööpmeline Yverdon–Sainte Croix' raudtee avati lõpuks 27. novembril 1893.
Kohaliku ühistranspordi eest hoolitsevad linnasisesed bussiliinid ja arvukad postibussiliinid, mis ühendavad linna ümbruskonnaga.
Yverdonil on ka laevaühendus Neuchâteli järve kaudu.
Orbe'i tasandikul on lennuväli.
Esiajalugu
thumb|Kivisammaste rida Yverdon-les-Bainsis (püstitatud umbes 3000 eKr) Umbes 4000 eKr rajasid megaliitide kultuuride neoliitilised asukad tuntud Champs-Pittet' menhirid Orbe'i jõe tolleaegse suudme äärde.
Rauaajal, umbes 800 eKr elasid praeguse Yverdoni alal ja selle ümbruses keldi hõimud, kellest kõige tuntumad on vast helveetslased. Helveetslaste seas sai Eburodunos tänu oma asendile kaubanduskeskuseks: ühelt poolt Lausanne'ist Avenches'i viiva, Rhône'i Reiniga ühendava roomlaste tee ääres, teiselt poolt Galliat Itaaliaga ühendava liiklussoone ääres.
Rooma aeg
Roomlaste kaudu on meieni jõudnud pärimus, et kui helveetslased Galliasse emigreerusid, hävitasid nad Eburodunose ja põletasid selle maha. Kui roomlased 58 eKr Helveetsia vallutasid, ehitasid nad Yverdoni kohale vicus'e, sõjaväebaasi sõdurite, käsitööliste, laevnike ja laevaehitajatega, samuti ametnike ja magistraatidega. Roomlaste leer asus praeguse linnakalmistu kohal. Roomlased võtsid koha keldi nime üle ja hakkasid seda nimetama Vicus eburodunensiseks ehk lihtsalt Eburodunumiks. Juba roomlastele oli teada linna juures asuvate väävlit sisaldavate kuumaveeallikate ravitoime ja nad juhtisid nende vett torude kaudu linna.
Burgundide aeg
Alates 443. aastast oli Yverdon burgundide kaitse all, kes linna ka kristianiseerisid. Seejärel kadus Yverdon mõneks sajandiks ajalooraamatutest.
Keskajal on 971. aastal esmamainitud ürikutes Yverdoni (in pago everdunense) ja 998. aastal ka Neuchâteli järve lacus Everdunensis. Hiljem ilmusid nimed Everdun (1228) ja Yverdunum (1340).
9. ja 10. sajandil kuulus Yverdon Saksa-Rooma riiki, ent kohalike feodaalisandate vaheliste pidevate vaenude ja sõdade tõttu valitses kogu piirkonnas tol ajal praktiliselt anarhia.
Savoia
Aastal 1251 päris Savoia krahv Pierre II Yverdoni maavaldused oma äialt Aymon de Faucignylt. Too Petit Charlemagne ('väike Karl Suur') asustas inimesed ja linna ümber praegusele asukohale järve ja jõgede vahel, kindlustas uue linna ning laskis 1260. ja 1272. aasta vahel ehitada linnamüüri ja Yverdoni lossi.
Pierre II ajal sai Yverdon 1260 turuõiguse ning 1264 õiguse pidada nädalaturgu (alati neljapäeviti) ja kolmepäevast sügislaata. Yverdon asus tähtsa kaubatee ääres, mis ühendas Genfi järve nõgu ja Neuchâteli Juura mäestiku platoode vahel. Ka laevasõit Thielle'i jõel ning Neuchâteli järvel oli linnale tähtis. Yverdonil oli korraga kaks sadamat: Gleyre ja La Pleine. See tõi Yverdonile 13. sajandi lõpus märkimisväärse majandusliku õitsengu.
14. sajandi lõpus ja 15. sajandi alguses ehitati väljapoole kindlustusmüüre esimesed majad: Faubourg de la Pleine, Faubourg de l'Hôpital ja Faubourg des Moulins.
Berni periood
Rahule ja jõukusele, mis Yverdonile sai mitme sajandi vältel osaks Savoia kuningriigis, tuli lõpp, kui silmapiirile ilmus uus poliitiline jõud – šveitslased. Aastal 1475 pidi Yverdoni linn šveitsi vägede ees kapituleeruma ja oli seejärel nende okupatsiooni all. Grandsoni ja Murteni lahingule järgnenud rahu kestis vaid lühikest aega, kuni Berni väed Vaud' vallutasid. Veebruaris 1536, kui kõik teised Vaud' linnad olid juba vallutatud, osutas Yverdon veel vastupanu, kuid pidi ööl vastu 25. veebruari kapituleeruma.
Berni võimu all sai Savoia lossist maafoogtide residents. Yverdoni foogtkond oli praegusest Yverdoni ringkonnast palju suurem. See ulatus läänes kuni Prantsusmaa piirini Sainte-Croix' juures ja Les Clées'ni, lõunas peaaegu Echallensini ja idas küngastikuni Mentue' piirkonnas.
Berni isandad tõid seni katoliiklikusse linna teiste muutuste kõrval protestantismi. Nad purustasid vana kiriku, mille Pierre II oli rajanud vanarooma castrum 'i kohale.
Berni range võimu all valitses Yverdonis õigus ja kord. Vanad linnamüürid ehitati uuesti üles ja varustati kaitsetornidega. Peale selle parandasid bernlased kellatorni ning edendasid majandust ja kaubandust, ehitades äri- ja turuhooneid. Alates 16. sajandist puhkes linn hugenottidest põgenike saabumisega uuesti õitsele. Peale majanduse edendamise arendati koolisüsteemi, rajati uusi tänavaid ja parandati vanu, asutati posti- ja postitõllateenistus, rajati Entreroches'i kanal. Yverdonist sai tähtsuselt teine linn Vaud's. Nõnda oli bernlaste okupatsioonil ka häid külgi: peale majanduse edendamise arendati välja koolisüsteem, rajati uusi tänavaid ja parandati uusi, asutati posti- ja postitõllateenistus. Peale selle rajati Entreroches'i kanal. Yverdonist sai tähtsuselt teine linn Vaud's.
Valgustusaeg
Juba enne 18. sajandit oli Yverdon tuntud selle poolest, et ta oli avatud teadlastele, filosoofidele, kirjanikele ja reisijatele ning võttis neid südamlikult vastu. Kogu Euroopast sõitis kokku inimesi, et oma mitmesuguste tervisehädade parandamiseks supelda 1730. aastatel väljaehitatud kuumaveeallikate väävlit sisaldavas vees.
Yverdonis oli 18. sajandil tervelt 7 trükikoda. Jean Jacques Rousseau põgenes Prantsusmaalt Yverdoni oma sõbra Rougini juurde. Yverdonil oli alates 1730. aastast Gleyre'i sadama kaudu isegi otselaevaühendus Londoniga.
19. sajand
19. sajandil jõudis Yverdoni tööstuslik pööre. Linnamüürid avati ja osalt lammutati. Linnavalitsus ostis lossi ja rajas sinna kooli, milles õpetas pedagoog Johann Heinrich Pestalozzi. Tema revolutsioonilised meetodid tegid Yverdoni tuntuks kaugel piiri taga. Aastal 1890 püstitati talle mälestussammas.
1830. aastatel lõpetati laevaliiklus Entreroches'i kanalil ning see asendati Yverdoni ja Lausanne'i vahelise raudteega, mis avati 1855. 1860. aastatel mindi tänavavalgustuses üle õlilt petrooleumile ja seejärel gaasile. Kerkis uusi tööstusettevõtteid ja ehitati uusi elamukvartaleid.
Arhitektuur ja kunst
thumb|[[18. sajandil rajatud Yverdon-les-Bainsi kirik]] thumb|Pestalozzi väljak Yverdon-les-Bainsil on maaliline ajalooline välimus. Keskaegne vanalinn asub Thielle'i jõe ja Canal Orientali vahel. Sellel on ligikaudselt ovaalne põhiplaan pikkusega umbes 300 m ja laiusega 200 m. Mööda linna pikitelge kulgeb peatänav, millest lõuna pool on veel kaks pikitänavat ja hulk põiktänavaid.
Vanalinna idaotsas on loss. See on tasandikukindlus, iseloomulik näide carré Savoyard 'ist. Nelja tiivaga rajatise tiibadel on kolm väiksemat ümartorni ja massiivne peatorn kagunurgas. See ehitati 13. sajandi teisel poolel Pierre II käsul. Pärast seda on teda eriti eluruumide osas palju kordi ümber kujundatud. Nüüdseks on ta suurelt osalt restaureeritud. Lossis elasid Yverdonis viibimise ajal Savoia krahvid ja hertsogid. Alates 1536. aastast oli see Berni foogtide residents. Aastatel 1805–1825 oli seal Pestalozzi õppeasutus. Praegu on loss linna omandis.
Samuti Pestalozzi väljakul asub reformeeritud Notre-Dame'i kirik, mis rajati aastatel 1753–1757 varem seal olnud gooti stiilis ehitise asemele. Väljaku poole avaneb markantne viieteljeline viiluga barokkfassaad. Varasemast ehitisest on üle võetud hilisgooti kellatorn (1608–10) ja rikkalike nikerdistega kooripingistik aastatest 1499–1502.
Väljaku lõunaküljel ehitati kunagise viljaaida kohale 1767–1773 Hôtel de Ville (raekoda). Sellel on pilasterrisaliidiga ja kolmnurkse viiluga fassaad. Seal toimuvad aastad läbi mitmesugused näitused. Ka Préfecture, kunagine Hôtel de l'Aigle, pärineb aastast 1776, Belle Epoque 'i ajast. Pestalozzi väljakul on Pestalozzi mälestussammas 1889. aastast.
Vanalinnas on säilinud arvukalt kodaniku- ja patriitsimaju 17. ja 18. sajandist.
Metsalagendikul linna idaservas peatänava lähedal Estavayer-le-Laci suunas on Clendy menhirid, esiaegne kiviallee.
Kultuur
thumb|Théâtre Benno Besson
Teatrid
Linnas on kaks teatrit: 1898. aastal avatud 460 kohaga Théâtre Benno Besson ja Théâtre de l'Echandole lossikeldris.
Muuseumid
Teiste kultuuriasutuste seas on linnaraamatukogu ja 4 muuseumi.
Yverdoni lossis on 1761 või 1763 asutatud Musée d'Yverdon. Selle koduloolises ja etnograafilises ekspositsioonis on leide keldi ja rooma ajastust: keldi kunstiesemeid, rooma paate ja sarkofaag Ptolemaiose-aegse muumiaga Nesshoust.
Lossis asub ka Šveitsi moemuuseum Musée Suisse de la Mode). Selles eksponeeritakse tekstiiliaardeid aastatest 1850–1960.
Maison d'Ailleurs on maailma ainus teadusliku fantastika, utoopia ja ebaharilike reiside muuseum. Selle kutsus ellu 1976 kirjanik Pierre Versins. Muuseumi kogudes on kümneid tuhandeid raamatuid, koomikseid, mänguasju ja kunstiteoseid.
On veel kooli- ja kasvatusmuuseum.
Muud
Igal aastal peetakse ka arvukalt üritusi ja pidustusi.
Aastal 2005 toimus Yverdonis rahvusvaheline robotite võistlus Eurobot. See oli pärast võistluse asutamist 1998 esimene kord, kui see toimus väljaspool Prantsusmaad.
Turism
Tänu kuumaveeallikatele, mida kasutasid juba roomlased, on Yverdon-les-Bains tähtis kuurort. Kuurorditurismi esimene õitseaeg uuemal ajal oli 18. sajandil, kui ehitati Hôtel des Bains. Teine kõrgaeg oli 19. sajandi lõpus, kui moodi läks hüdroteraapia. Sellesse aega jääb uue tervisvetehoone (1887) ja tüüpilises mondäänses stiilis rotondi ehitus.
20. sajandi esimesel poolel Yverdoni tähtsus kuurordina mõnevõrra vähenes. Järgnes uus arengulaine, kui ehitati uus tervisvetekeskus (1977) ja rajati uus vabaõhutervisvete supluskoht (1983). Yverdoni ümbernimetamine Yverdon-les-Bains'iks 1982 tähendas kuurorditurismi turustamist ka rahvusvahelises ulatuses.