cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krio keel
Küsisõnad
Krio keel kuulub toonikeelte hulka, st intonatsioonierinevused eristavad sõnade tähendusi. Nagu paljudes teisteski kreoolides, saab küsimust küsida ainult intonatsiooni muutmisega.
Näiteks: “Yu de go?”: “Kas sa lähed?” või “Yu de go.”: “Sa lähed.”
Krio keeles on 6 täishäälikut ja 23 konsonanti:
Asesõnad
Krio keel kasutab ladina kirjasüsteemi, kuid mitte tähti q ja x. Lisatud on kolm tähte Aafrika tähestikust: Ɛɛ, Ŋŋ (eng) ja Ɔɔ.
Näited krio keele häälikutest inglise keele abil:
Pehme nasaalne suulae häälik 'ŋ' (nagu inglise sõnas 'king') on krio keeles kasutuses ‘fulɔp piŋ’ (ääreni täis).
Krio keeles on rohkelt idiomaatilisi väljendeid
Näiteks:
Eesti suursaadik Mehhikos
Eesti suursaadik Mehhikos on Eesti volitatud suursaadik Mehhikos. Suursaadik resideerib Ameerika Ühendriikides Washingtonis.
4. kiirreageerimisbrigaad
4. Ukraina kangelase seersant Serhi Mõhhaltšuki nimeline opertiivbrigaad (ukraina keeles 4-та бригада оперативного призначення імені Героя України сержанта Сергія Михальчука / Бригада швидкого реагування НГУ) on Ukraina rahvuskaardi väeüksus lisanimetusega Rubiž.
Jhilmar Lora
Carlos Jhilmar Lora Saavedra (sündinud 24. oktoober 2000 |Limas) on Peruu jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Peruu kõrgliiga klubis Sporting Cristal ja Peruu jalgpallikoondises.
Peruu jalgpallikoondises debüteeris Lora 2021. aastal ning kuulus samal aastal Peruu koondisse Copa Américal.
Oleksandr Jakõmenko
Oleksandr Jakõmenko, venepäraselt Aleksandr Jakimenko (ukraina keeles Олександр Григорович Якименко; sündinud 22. detsembril 1964 Keilas) on endine Ukraina sõjaväelane, sõjaväelendur (1982–1998), Julgeolekuteenistuse ülem (22. detsember 2013–24. veebruar 2014).
Ukraina Julgeolekuteenistuses
Väidetavalt alustati tema käsul 19. veebruaril 2014 "terrorismivastast operatsiooni" Euromaidani meeleavaldajate vastu Kiievi Iseseisvuse väljakul. Ta põgenes riigist pärast Ukraina revolutsiooni. Jakõmenko on nende endiste Ukraina juhtide seas, kelle vastu on kehtestanud sanktsioonid Euroopa Liit ja Kanada. 10. aprillil 2014 sai teatavaks, et Jakõmenko on kuulutatud tagaotsitavaks kahtlustatuna "võimupiiride või ametivolituse ületamises, millega kaasnesid rasked tagajärjed". Jakimenkot kahtlustatakse ka riigireetmises ja Venemaa kasuks spioneerimises.
Isiklikku
Abielus, perekonnas on tütar.
Wieden
Wieden on Austria pealinna Viini omavalitsuslikult IV ringkond (Bezirk).
679
679. aasta (DCLXXIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas laupäeval.
Băilești
Băilești on linn Rumeenias Dolji maakonnas. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Craiovast ligikaudu 49 km edelas.
Linna haldusalasse kuulub Balasani küla.
Băileștit on esmamainitud 1536. aastal, linnaõigused sai 4. juulil 2001.
Riidaja kultuurimaja
Riidaja kultuurimaja on kultuurimaja Valga maakonnas Tõrva vallas Riidaja külas. Kultuurimaja tööd korraldab administraator Anne Jaakson.
Rahvamaja tegutseb endisaegses Riidaja mõisa magasiaidas. See kohandati rahvamajaks 1929.
Londoni Assamblee
pisi|Londoni Assamblee koosolekusaal [[City Hallis Londonis Southwarki linnaosas. Ümarlaua taga on 25 istekohta – vastavalt assamblee liikmete arvule.]] Londoni Assamblee (inglise keeles London Assembly) on valitav organ, mis on osa Suur-Londoni administratsiooni st. 2000. aastal asutatud assamblee kontrollib Londoni linnapea tegevust. Assamblee koguneb Suur-Londoni Administratsiooni uues hoones City Hallis Southwarki linnaosas. Assambleel on õigus muuta linnapea aastaeelarvet ning see käsitleb oma tegevuses Londonit puudutavaid olulisi küsimusi, näiteks transpordi- või keskkonnaküsimusi, avaldab oma järeldused ja soovitused ning esitab vastavad ettepanekud linnapeale. Londoni Assamblee koosneb 25 liikmest. Valimised toimuvad iga nelja aasta tagant – üheaegselt linnapea valimistega. Assamblee liikmed omavad õigust kasutada oma nime taga lühendit AM (Assembly Member). 2021. aastal toimunud valimiste järel kuulub assambleesse neli parteid: leiboristid (11 kohta), konservatiivid (9), rohelised (3) ja liberaaldemokraadid (2).
Chóra
Chóra (kreeka keeles Χώρα) on mitme asula rööpnimi:
Rein Lüüs
Rein Lüüs (16. märts 1935 Tallinn – 8. september 2020) oli eesti tennisist ja ehitusinsener.
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1959. aastal ehitusinsenerina TPI.
Lüüs oli Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Mitmekordne Eesti meister (samuti seenioride klassis) tennises. Võistles aastatel 1954–1963 33 korral Eesti NSV koondises.
Salmonelloos
Salmonelloos on nakkushaigus, mida põhjustavad aeroobsed gramnegatiivsed bakterid Salmonella bakterite perekonnast.
Sümptomid
Enamikul salmonellaga nakatunud inimestel ilmnevad kõhulahtisus, palavik, oksendamine ja kõhukrambid 12–72 tunni jooksul pärast nakatumist. Enamasti kestab haigus 4–7 päeva ning suurem osa inimesi paraneb ravita. Siiski võib mõnikord kõhulahtisus olla nii tõsine, et haige kaotab ohtlikult palju vedelikku ja tuleb toimetada haiglasse.
Tõrva kultuurimaja
Tõrva kultuurimaja on kultuurimaja Valga maakonnas Tõrvas aadressil Männiku tänav 5. Kultuurimaja juhataja on Pille Ilisson. Kultuurimaja haldab ka Tõrva Tantsumäel asuvat vabaõhulava.
Salmonelloos
Haiglaravi
Haiglas võidakse patsiendile vedelikukaotuse korral anda toitelahust tilgutiga. Ravimitega saab kergendada ka haiguse sümptomeid, näiteks alandada palavikku. Raskematel juhtudel võivad Salmonella bakterid liikuda sooltest vereringesse ja mujale – kui haige ei saa siis kiiresti antibiootikume, võib haigus lõppeda surmaga.
Medikamentoosne ravi
Ravimitest määrab arst need, mis patsiendi seisundit arvestades on sobivad. Nendeks võivad olla näiteks amoktsilliin, kotrimoksasool, ciprofloxacin, tseftriaksoon jpm.
Liigitus
Salmonelloosid liigitatakse:
Riskitegurid
Enamikul haigusjuhtudest ei õnnestu salmonelloosi kindlat põhjust leida, seetõttu kirjeldatakse mitmeid soodustavaid riskitegureid, mis võivad seletada infektsioonnakkuse avaldumist. Vanad inimesed, lapsed, kroonilised haiged ning nõrgendatud immuunsusega inimesed on salmonelloosile vastuvõtlikumad.
Põhjused
Tavaliselt seostatakse inimeste salmonelloosiga mittetüfoidset Salmonella ' t, mis saadakse järgmistest allikatest:
Tüsistused
Peamised tüsistused on bakteriaalne sepsis, endokardiit, peaaju tromboos, kopsupõletik, müokardiit, meningiit, koletsüstiit, hepatiit, sepsis, surm jpt.
Mikroobid
Avastatud on ligi 1700 Salmonella serotüüpi, nende hulgast on tuvastatud 10 kõige sagedasemat haigusetekitajat, kuid kõik bakterid võivad nädalaid vastu pidada nii vees, jääs, heitvees kui ka toidus.
Eesti suursaadik Uus-Meremaal
Eesti suursaadik Uus-Meremaal on Eesti volitatud suursaadik Uus-Meremaal. Suursaadik resideerib Austraalias Canberras.
Grissini
pisi| Grissini on umbes pliiatsisuurune krõbe nisujahust küpsisepulk.
Pulgad on pärit Itaaliast Torino piirkonnast.
Grissinid leiutas Lanzo Torines aastal 1697.
Avatar (film 1916)
"Avatar" on Carmine Gallone 1916. aastal loodud Itaalia tummfilm.
Théophile Gautier' samanimelise romaani järgi tehtud film räägib Ottavio de Saville traagilisest armastusest krahvinna Prascovie Labinska vastu. Ühendkuningriigis tunti filmi ka pealkirja "Mustkunstnik" (The Magician) all.
Snohomishi maakond
pisi|[[Beckleri jõgi]]
Snohomishi maakond (Snohomish County) on maakond USA-s Washingtoni osariigis osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Everett.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 713 335. Aastal 2000 oli elanike arv 606 024.
Ajalugu
Snohomishi maakond moodustati 14. jaanuaril 1861. aastal. Maakond sai nime Snohomishi indiaani hõimu järgi.
Vene toiterjer
Vene toiterjer (teatakse ka kui Vene Toy Terjer, Venemaal kasutusel ka nimetused Vene kääbusterjer, Moskva Toy Terjer, Moskva kääbusterjer) on üks väikseimaid koeratõuge maailmas.
Iseloom
Seda tõugu koerad on väga energilised, lojaalsed, tasakaalukad ja elava karakteriga. Vene toiterjerid võivad kaaluda 1-3 kg ning turja kõrguseks on 18-26 cm. Otsides väikest ning rahulolevat koerakest, keda saab “koerte käekotis” endaga kaasas kanda on Vene toiterjer sobiv valik. Enamasti ei ole nende loomuses häbelikkus, närvilisus ega agressiivsus, vaid heatahtlikkus ning südamlikkus, mistõttu on nad väga head seltsilised. Koerakesed armastavad üle kõige aega veeta koos perekonnaga ning eelistavad jalutada oma omaniku lähedal, samuti naudivad tegevusi, kuhu neid kaasatakse. Toi tõugu koerad on väikesed ja armsad, kuid tuleb meeles pidada, et neid peab kohtlema nagu koeri mitte imikuid (small dog syndrome). Vene toiterjer on väga populaarne oma kodumaal Venemaal, kuid koguvad hoogsalt kuulsust ka teistes maailma riikides.
Välimus
Vene toiterjer on väga erilise välimusega koeratõug. Neid klassifitseeritakse karvkatte pikkuse järgi - pikakarvalisteks ja lühikarvalisteks. Aluskarva puudumise tõttu on nad külmakartlikud. Pikakarvalistel toidel on suhteliselt lühike karv, välja arvatud kõrvadel, mis on ‘‘liblika’’ kujulised. Kõrvade tippudes ja äärtes olevad karvad võivad olla sirged või kergelt lokkis. Kolmandaks eluaastaks peaks karvkate saavutama lõpliku pikkuse, mis võib olla 3-5 cm. Lühikarvalistel toidel on läikiv ning kehaligi hoidev karv. Nii pikakarvalised kui ka lühikarvalised on kehaehituselt sarnased - tugev keha, pikad jalad ja kael, väike pea, suured silmad, väiksed valged hambad, must nina, suured kikkis kõrvad ja kooldunud saba. Levinuimad karvkatte värvused on black&tan, brown&tan, blue&tan ehk must pruuni või sinaka varjundiga. Lühikarvaliste karvkatet on väga lihtne nädalas korra hooldada, kuid pikakarvaline vajab päevas korra harjamist. Tõuge saab ristata ning pesakonda võib sündida nii pikakarvalisi kui ka lühikarvalisi kutsikaid, kuid pikakarvalised omavahel lühikarvalisi kutsikaid ei saa, küll aga lühikarvalistel võivad sündida pikakarvalised kutsikad.
Tõu ajalugu
On teada, et Vene toiterjer on vana tõug, kuid kindla ajaloo suhtes ei ole siiamaani üksmeelt saavutatud. Vene toiterjer põlvneb inglise toiterjerist, kes oli 20. sajandi alguses Venemaal väga tuntud, kuid mõnekümne aasta möödudes suri antud tõug põhimõtteliselt välja. Lühikarvalised ja pikakarvalised terjerid olid eraldi tõud 1988. aastani, mil nad liitusid nime alla vene toiterjer. 1990. aastatel hakkas koerake kuulsust koguma ka väljaspool Venemaad.
Idris Elba
Idrissa Akuna Elba (sündinud 6. septembril 1972), esinejanimega Idris Elba, on inglise näitleja, kes on mänginud peaosi nii briti kui ka ameerika lava- ja ekraaniteostes. Ta on ka R&B laulja, räppar ja produtsent.
Osatäitmine alates 2010. aastast telekanalis BBC One esilinastunud telesarjas "Luther", kus Elba kehastab nimiosalist, vanemuurija John Lutherit, tõi talle 2012. aastal Kuldgloobuse parima lühisarja või telefilmi meesnäitleja kategoorias ning 2016. aastal Ekraaninäitlejate Gildi auhinna. Kokku tehti seda seriaali viie hooaja jooksul 20 osa.
Ajakiri Time arvas ta 2016. aastal saja maailma mõjukaima isiku nimekirja. Ajakiri People valis Elba 2018. aastal seksikaimaks meheks.
Isiklikku
2012. aasta seisuga on Elba vallaline. Aastatel 1997–2001 oli ta abielus Dormowa Shermaniga, Libeeriast pärit näitleja, kirjaniku ja baleriiniga. Paaril sündis 2002. aastal tütar Isan. Elba veedab palju aega Londonis ja New Yorgis, kuid tal on kodu ka USA-s Atlantas, mis võimaldab tal pühendada aega tütrele.
Islandi Kuningriik
Islandi Kuningriik (islandi keeles Konungsríkið Ísland, taani keeles Kongeriget Island) oli konstitutsiooniline monarhia unioonis Taaniga. Kuningriik eksisteeris kuni 1944. aasta 17. juunini, mil põhiseadusliku referendumiga rajati Islandi Vabariik.
Taani võimu algus
Island oli alates 1380. aastast Taani võimu all, kuigi vormiliselt oli saar aastani 1814 Norra valitseda. Aastal 1874, tuhat aastat pärast Islandi tunnustatud asustamist, andis Taani Islandile autonoomia. Samal aastal kirja pandud põhiseadus vaadati läbi aastal 1903 ning 1904. aastal suurendati riigi autonoomiat veelgi. Aastast 1874 oli Taani valitsuse juures ametis ka vastav Reykjavíkis resideeriv Islandi-minister, kes kandis vastutust Islandi parlamendi Alþingi ees.
Kuningriigi loomine
1918. aasta 1. detsembri unioon oli kokkulepe Taaniga, mis tunnistas Islandit täielikult suveräänse riigina, mis oli läbi ühise monarhi Taaniga personaalunioonis. Taani kuningas nimetas ametisse ka Islandi valitsuse. Islandi Kuningriik seadis sisse oma lipu ja vapi ning palus Taanit end esindada välisasjades ja kaitsehuvides. Kokkulepe võidi üle vaadata aastal 1940 ning omakorda kolm aastat hiljem see tühistada, kui selle jätkumises kokku ei lepita.
Eesti ja Islandi Kuningriik
Poliitilisel tasandil suhtlemine kahe riigi vahel sai alguse 1920. aastatel. Islandi Kuningriik tunnustas Eesti Vabariiki de jure juba 1922. aastal, kuigi Islandil välisministrit tollal ei olnud. Eesti ja Islandi ametlikud kontaktid piirdusid Islandi esindaja Taanis, hilisema Islandi Vabariigi esimese presidendi Sveinn Björnssoni ja Eesti Skandinaaviasse lähetatud saadikute vahelise suhtlusega. Ka kaubandus- ja majandussidemed jäid tagasihoidlikuks. 1933. aastal pöördus Eesti saatkond Stockholmis Islandi Kaubandus-tööstuskoja poole leidmaks sobivat kandidaati Eesti aukonsuli kohale. Tosina kandidaadi seast valiti Sveinn Björnssoni soovitusel välja Islandi ühe suurema õllevabriku "Ölgerdin Egil Skallagrimson" direktor Tómas Tómasson, kes kinnitati Eesti aukonsuliks Reykjavíkis 1. mail 1934 ning kes pidas seda ametit 24 aastat kuni konsulaadi sulgemiseni 1958. aastal Nõukogude Liidu survel. Islandi aukonsulaat Eestis ning saatkonnad Tallinnas ja Reykjavíkis jäid avamata ning 1940. aastal katkesid kahe riigi poliitilised kontaktid enam kui pooleks sajandiks.
Teine maailmasõda ja vabariigi loomine
Taani okupeerimine Saksamaa sõjaväe poolt 1940. aasta 9. aprillil raskendas Islandi ja Taani omavahelist suhtlust. Selle tulemusena kiitis Alþing järgmisel päeval heaks kaks resolutsiooni, mis andsid Islandi valitsusele volitused riigi juhtimiseks ja kuulutas, et Island võtab täieliku vastutuse nii oma välisasjade kui ka ranniku valvamise eest. Aasta hiljem võttis Alþing vastu seaduse, mis lõi Sveinn Björnssonile monarhia esindamiseks regendi positsiooni (Björnsson oli regent aastani 1944, mil riik iseseisvus).
Invasiooni haripunktis oli Islandile paigutatud ligikaudu 25 000 sõdurit, mis peaaegu likvideeris töötuse nii riigi pealinnas Reykjavíkis kui ka muudes strateegiliselt tähtsates kohtades. 1941. aasta juulis sunniti Alþing nõustuma Ameerika-Islandi kaitsekokkuleppega, mis andis vastutuse saareriigi kaitse eest üle Ameerika Ühendriikidele. Seejärel paigutati Suurbritannia vägede asemel Islandile 1943. aastaks koguni 47 000 Ameerika sõdurit, ületades sellega arvuliselt kohalike täiskasvanud meeste arvu.
Pärast 1944. aasta mais toimunud põhiseadusreferendumit sai Island sama aasta 17. juunil ametlikult iseseisvaks vabariigiks. Valijatelt küsiti, kas unioon Taaniga tuleks kaotada ja kas tuleks vastu võtta uus põhiseadus. Valijad kiitsid enam kui 98% poolthäältega mõlemad punktid heaks ning referendumist osavõtt oli koguni 98,4%. Esimese riigina tunnustasid iseseisvust Ameerika Ühendriigid. Paljudes taanlastes tekitas selline ajastus solvumist, kuna Taani oli jätkuvalt Natsi-Saksa sõjaväe poolt okupeeritud. Tagandatud kuningas Christian X, kes viibis jätkuvalt Kopenhaagenis, saatis samal päeval siiski Islandi rahvale teate oma õnnesoovidega.
Masiukoŭščyna
pisi|left|Endine koonduslaagri laatsaret Masiukoŭščyna (vene keeles Masjukovštšina, transkribeerituna Masjukovštsõna) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, selle põhjapiiril asub ka aastal 1951 avatud Masiukoŭščyna raudteepeatus.
Ajalugu
Linnaosa rajati varasema Masiukoŭščyna küla kohale. Küla kujunes tatarlase Ibrahimi poolt aastal 1589 ostetud maadele, mis ta hiljem oma poegade vahel ära jagas. Küla läks tema pojale Musale ja poja nimest kujunes ka selle valgevenekeelne nimekuju.
XIX sajandi keskpaigas leiti sealse mõisa varemetest (tõenäoliselt kunagistest kirikuruumidest) XIV sajandist pärinev Minski evangeeliumiks nimetatud käsikirjaline piiblifragment.
1941. aastal asutati külla koonduslaager Stalag 352 filiaal, mis hakkas tegutsema endise Nõukogude sõjaväeosa territooriumil. Seal hukkus ligi 9000 inimest, laagri territooriumile on rajatud väike memoriaalkompleks.
Minskiga liideti küla alad 1970. aastal, osalt ka 2004. aastal.
675
675. aasta
Haine
Haine, ka Hayne ( hollandi keeles Hene, saksa keeles Henne), on jõgi Belgias ja Prantsusmaal, Schelde parempoolne lisajõgi.
Haine'i allikas asub Belgias Anderlues' territooriumil (179 meetrit üle merepinna), jõgi suubub Scheldesse Prantsusmaal Condé-sur-l'Escaut's (16 meetrit üle merepinna).
Jõgi voolab läbi järgmiste suuremate asulate: La Louvière, Mons, Saint-Ghislain.
Frankokraatia
Frankokraatia (kreeka Φραγκοκρατία) ehk Latinokraatia (kreeka Λατινοκρατία); Veneetsia võimu all olnud Kreeka alade puhul ka Venetokraatia (Βενετοκρατία (Venetokratia) või Ενετοκρατία (Enetokratia)) on Neljandale ristisõjale järgnenud periood Kreeka ajaloos, mil peamiselt prantsuse ja itaalia päritolu ristisõdijad jagasid Bütsantsi mitmeks väiksemaks riigiks (Partitio terrarum imperii Romaniae).
Perioodi nimetus tuleb asjaolust, et õigeusklikud kreeklased kutsusid lääneeurooplasi halvustavalt frankideks. Perioodi kestus eri piirkondades oli tollaste ebastabiilsete poliitiliste olude tõttu väga erinev. Kui Joonia saared ja mõned üksikud kindlustused välja arvata, kestis Frankokraatia Kreekas Osmanite vallutuseni (14.–16. sajand).
Frankokraatia perioodil tekkinud riigid olid viimased ristisõdijate riigid Levandis.
Frankide ja ladinlaste riigid ja valdused
pisi|[[Ateena akropol 1872. aastal. Akropoli kasutati keskajal Ateena hertsogi residentsina ning selle kindlustusi täiendati. Pildil on nähtav ka keskaegne Frangi torn, mis lammutati 1874. aastal]] pisi|[[Suurmeistri palee Rhodosel]]
Genova valdused
Kirde-Egeusel asusid mitmed Genova valdused:
Veneetsia valdused
Veneetsia vabariik omandas Kreekas ulatuslikud valdused, mis moodustasid osa selle Stato da Màrist. Veneetsia säilitas osa valdusi kuni oma eksistentsi lõpuni 1797. aastal.
Veneetsiale kuulus ka hulk rannikukindlusi Peloponnesosel ja mujal Mandri-Kreekas:
511
511. aasta
Abimajand
Abimajand oli Nõukogude Venemaal ja Nõukogude Liidus käitise või asutuse juurde kuuluv põllumajandusettevõte, mis varustas selle töötajaid või hoolealuseid või kasvandikke põllumajandussaadustega.
Vincas Vitkauskas
pisi|Vincas Vitkauskas Vincas Vitkauskas (4. oktoober 1890 Užbaliai, Vilkaviškise maakond Suvalkija kubermang – 3. märts 1965 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, kindralleitnant.
Uus-Meremaa suursaadik Eestis
Uus-Meremaa suursaadik Eestis on Uus-Meremaa volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Varssavis.
Vincas Vitkauskas
Aastal 1918 sõitis ta Leetu, ta oli Vilkaviškise maakonna komandant. Aastal 1919 astus ta vabatahtlikuna vastmoodustatud Leedu armeesse, ta sõdis nii venelaste kui ka poolakatega.
Clayton Anderson
Clayton Conrad Anderson (sündinud 23. veebruaril 1959) on Ameerika Ühendriikide füüsik ja endine NASA astronaut.
Anderson lahkus NASAst 2013. aastal.
Delikaatsed isikuandmed
Delikaatsed isikuandmed olid 14. jaanuarini 2019 kehtinud isikuandmete kaitse seaduse järgi isikuandmed, mille avalikustamine võis inimest ohustada või põhjustada tema diskrimineerimist ning mille kogumisele ja töötlemisele olid seetõttu isikuandmete kaitse seadusega kehtestatud eriti ranged piirangud.
Delikaatsed isikuandmed olid
Eesti Rahvusraamatukogu seadus
pisi|[[Eesti Rahvusraamatukogu]] Eesti Rahvusraamatukogu seadus (lühend ERRS) on Eesti Vabariigi seadus, mis võeti vastu 22. veebruaril 2011 ja jõustus 1. aprillil 2011. Seadusega sätestatakse Eesti Rahvusraamatukogu õiguslik seisund, eesmärk, ülesanded, juhtimine, finantseerimine ja haldusjärelevalve tegevuse üle.
Vincas Žilys
Vincas Žilys (2. veebruar 1896 Pakruostė – 9. oktoober 1972 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Ta sündis Pakruostės (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kėdainiai rajoonis Kaunase maakonnas). Ta lõpetas aastal 1915 Panevėžysi reaalkooli.
Soojärv
pisi|Männikjärve raba järved Soojärv on soisel alal olev järv ja kõrbejärv on kõrbelisel alal olev järv. Kõrgsoos ehk rabas olevat järve nimetatakse rabajärveks.
Rabajärvedes on hapnikku vähe. Peamiselt elab nendes ahven.
Transpositsioon (muusika)
Transpositsioon on muusikas helikõrguse muutumine teatud intervalli võrra.
Transpositsioon on üks permutatsioonidest.
Transpositsiooni teostamine on transponeerimine.
Transpositsiooni kasutatakse näiteks
Vokaalmuusikas on transponeerimisega tegeldud ilmselt aegade hämarusest peale. Organistide kutseoskuste hulka kuulus võimekus transponeerida koraalisaateid vastavaks laulja hääle diapasoonile. Omamoodi standardiks kujunes vokaalteoste transponeerimine 19. sajandil, kui laulutsükleid hakati välja andma erinates hääleulatustes: kõrges, keskmises, madalas.
Instrumentaalmuusikas on näiteks juba 1537. aastast teada transponeeriv klaviatuur, mida kasutati vastavalt keelpillide erinevale häälestusele. 19. sajandil kadus transponeeriv klaviatuur üldiselt käibelt, kuid klaveriõpetajate poolt töötati välja terved harjutuste kogumikud, mis sisaldasid sarnaseid harjutusi kõigis helistikes.
Transponeerimine on keskseks kontseptsiooniks dodekafoonias ja teistes post-tonaalse muusika tehnikates. Näiteks Olivier Messiaen võttis kasutusele piiratud transpositsioonidega heliread, mille puhul heliridade teatud segmendid olid muude transpositsioonide segmentidega. See tähendab, et heliridu on võimalik transponeerida ainult piiratud arvu intervallide võrra ning kõiki tema heliridu ühendas koherentne helikõrguste struktuur. Ka Webern kasutas oma hilisemas muusikas dodekafoonilisi piiratud transpositsionaalse variatiivsusega heliridu.
677
677. aasta
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Aastad: 672 673 674 675 676 - 677 - 678 679 680 681 682
Ökoärevus
pisi|Üks võimalikke ärevuse visualiseeringuid Ökoärevus (lühend sõnadest ökoloogiline ärevus) on krooniline hirm keskkonna hävimise ees. Eestikeelses kirjanduses on kasutatud ka sünonüüme "keskkonnaäng", "ökoäng" ja "kliimaärevus".
Pidevad halvad uudised keskkonna teemadel võivad põhjustada inimestes depressiooni ja ökoängi. Mõju vaimsele tervisele võib ilmneda enne ekstreemset sündmust, näiteks hirm kliima- ja keskkonnamuutuse tagajärgede ees ehk kliimaärevus, mis enim puudutab lapsi ja noori täiskasvanuid. Kliimaärevus ei ole kliiniline diagnoos, kuid mõjutab inimeste heaolu. Ökoärevus on ebameeldiv emotsioon, kuigi see võib olla kohanemisvõimeline, motiveerides kasulikku käitumist, näiteks asjakohase teabe kogumist. 2018. aastal avaldas Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon aruande kliimamuutuste mõju kohta vaimsele tervisele. Selles öeldakse, et "järkjärgulised ja pikaajalised kliimamuutused võivad esile kutsuda inimestes mitmesuguseid emotsioone, sealhulgas hirmu, viha, jõuetust või kurnatust". Veel on võrreldud tunnet leina ja kaotustundega ning kasutatud terminit "ökoloogiline lein" (või "ökolein", "kliimalein"), mis tuleneb keskkonnahävituse või kliimamuutuste kogemisest või nendest õppimisest.
Üldiselt on kliimaga seotud stressil tõenäoliselt suurim mõju teismelistele ja kahekümnendates eluaastates noortele. Kliimamuutustega võib inimesel kaasneda nii palju ärevust ja hirmu tuleviku ees, et see võib mõjutada tema tuleviku otsuseid järglaste saamise osas. Ökoloogiliste probleemidega seotud ärevuse üle on hakatud rohkem arutlema pärast 2007. aastat, mil teemat käsitleti kui üldist nähtust. Kliimapsühholoogia on esilekerkiv valdkond, kuid endiselt on väga vähe uurimusi ökoloogilise kriisi mõjudest psühholoogilisele seisundile.
Kesk-Lääs
pisi|Kesk-Lääne osariigid pisi|Farm [[Michigani osariigis]] Kesk-Lääs (inglise keeles Midwest, Midwestern United States ja American Midwest) on Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo määratletud üks neljast geograafilisest piirkonnast, mis katab Ameerika Ühendriikide kesk- ja põhjaosa. 2020. aasta rahvaloenduse seisuga elab Kesk-Läänes ligi 69 miljoni inimest.
Kesk-Lääs hõlmab kaksteist osariiki – Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Lõuna-Dakota, Michigan, Minnesota, Missouri, Nebraska, Ohio, Põhja-Dakota, Wisconsin. Kesk-Läänele on iseloomulik Suur tasandik ja põhjaosas Suur järvistu.
19. sajandil märkis Kesk-Lääs algselt Mississippi jõest lääne poole jäävat piirkonda. 1880. aastatel hakkas see mõiste tähistab USA keskosa. Piirkonnale on antud ka teisi nimetusi, nt Northwest, Old Northwest (Loodeterritooriumi järgi) ja Mid-America, mida aga enam ei kasutata.
Suurim linn Kesk-Läänes on Chicago, millele järgnevad Columbus ja Indianapolis. Teised suuremad linnad on muuhulgas Bismarck, Cincinnati, Cleveland, Des Moines, Detroit, Fargo, Fort Wayne, Grand Rapids, Kansas City, Lincoln, Madison, Milwaukee, Minneapolis, Omaha, Rapid City, Sioux Falls, Saint Louis, Saint Paul, Toledo ja Wichita. Kesk-Lääne vanim linn on Sault Ste. Marie, mis asutati 1668. aastal.
Pommeri dünastia
Dünastia nimi
Dünastia on tuntud kahe nimega: Pommeri, nende peamise lääni järgi, ja Greif, nende vapi järgi, millel on greifi kujutatud 12. sajandi lõpust saati: esimene tõestatav greifi kasutus dünastia heraldilise embleemina toimus Pommeri hertsogi Kasimir II pitseril, mis näitas väljamõeldud metsalist kilbil ja mis oli lisatud dokumendile 1194. aastast. Nimi Pommeri tuleb slaavi sõnadest po more, mis tähendab "[maad] mere ääres".
Juured ja harud
Greifide päritolu ei ole selge. Enamik teooriaid tuletab nad kas kohalikust slaavi aadlist või Poola Piastide dünastia kõrvalharust. Keskaegne Poola kroonik Jan Długosz sidus nad Poola Świebodzice aadliperekonnaga Poola lõunaprovintsist nimega Väike-Poola, kes kasutas ka greifi oma vapil ja kes omakorda võis olla ka Piastide kõrvalharu. Igal juhul nimetab kroonik Gallus Anonymus oma teoses Gesta principum Polonorum Greife Bolesław III Krzywousty "lähedasteks nõbudeks", vihjates otseselt lähedastele dünastilistele suhetele Piastidega.
17. sajandil tuletasid Greifid oma juured legendaarsetest olenditest sorbi mütoloogias nimega Gryphus või Baltus.
Esimesed teadaolevad Greifide liikmed olid vennad Wartislaw I ja Ratibor I. Wartislaw oleks Pommeri hertsogkonda 1630. aastani valitsenud hertsogite liini esiisa; Ratibor oleks Greifide Ratiboriidide haru esiisa, kes valitsesid Schlawe ja Stolpi maad kuni liini hääbumiseni ja ala liidendamiseni Pommeri hertsogkonda. Esimene teadaolev Greifide Swantiboriidide haru liige, märkimisväärne Pommeri linnade kastellaan, oli Wartislaw (II) Swantiboriz.
Bogislaw IV-st Bogislaw X-ni (Pommeri-Wolgast, Pommeri-Barth ja Pommeri-Stolp)
(II) Margarete, Rügeni Wizlaw II ja Braunschweigi Agnese tütar (II) Adelheid, Braunschweig-Grubenhageni Ernst I ja Adelheidi tütar (II) Margareta († 1409), Masoovia Siemowit III ja Eufemia tütar (II) Magdalena, krahv Burkhard von Barby lesk (II) 1478 Anhalt-Zerbsti Georg II
Otto I-st Otto III-ni (Pommeri-Stettin)
(II) Elisabeth († 1451), hertsog Erich I tütar
Bogislaw X-st Bogislaw XIV-ni
(II) Margarete, Brandenburgi Joachim I ja Taani Elisabethi tütar
Ratiboriidid
Ratiboriidide haru liikmed olid kõige tõenäolisemalt Wartislaw I venna Ratibor I järglased.
Swantiboriidid
Swantiboriidid olid Greifidega seotud, kuid side on jäänud selgusetuks. Tõenäoliselt põlvnesid nad 1105./06. aasta mässus troonilt tõugatud ja Poolasse pagendatud Pommeri hertsogist Swantiborist. See Swantibor võis olla Poola Boleslaw III poolt 1111./12. aasta kampaanias alistatud Pommeri hertsogi Swantopolki nõbu. Need eeldused jäävad siiski spekulatiivseks.
Roger de La Fresnaye
Roger de La Fresnaye (11. juuli 1885 Le Mans – 27. november 1925 Grasse) oli prantsuse maalikunstnik ja skulptor. Ta viljeles peamiselt kubismi.
Elukäik
Roger de La Fresnaye sündis Le Mansi linnas Prantsusmaal. Tema isa oli Prantsuse armee ohvitser, kes oli pärit aristokraatlikust suguvõsast. 1903. aastal õppis La Fresnaye aasta Pariisis Académie Julianis. Aastatel 1904–1908 õppis ta École des Beaux-Artsis. Pärast seda õppis ta Maurice Denis' ja Paul Sérusier' juures Académie Ransonis.
Aastatel 1912–1914 oli Roger de La Fresnaye kunstirühmituse Section d'Or liige. La Fresnaye teosed mõjutasid peamiselt Georges Braque ja Pablo Picasso, kuid koloriidis on tunda ka Robert Delaunay mõju.
Esimese maailmasõja aastail värvati La Fresnaye Prantsuse sõjaväkke, kuid vabastati sealt 1918. aastal tuberkuloosi haigestumise tõttu. Pärast sõda hakkas La Fresnaye tervis kiiresti alla käima. 1922. aastal loobus ta maalimisest, kuid jätkas joonistamist. Roger de La Fresnaye suri 1925. aastal Prantsusmaal Grasse'is.
Männiku talu rändrahnud
Männiku talu rändrahnud on kolm kivi (rändrahnu) Läänemaal Lääne-Nigula vallas Variku külas. Kivide geograafilised koordinaadid on. Kivid paiknevad Kürema-Sõeru talu õuest umbes 250 m lõunakagus lepikus. Kaks rahnu on itta suunduva karjatee ääres ja kergesti leitavad. Umbes 400 m läände jääb Kiirema männikivi. Kivid võeti kaitse alla aastal 1939. Kivide seisukord on rahuldav.
Kivide mõõdud:
Männiku talu rändrahnude keskkonnaregistri kood on KLO4000117.
Ants Looman
Ants Looman (3. veebruar 1930, Haapsalu – 2021) oli eesti filmioperaator.
Avaliku teabe seadus
Avaliku teabe seaduse (lühend AvTS) eesmärk on tagada üldiseks kasutamiseks mõeldud teabele avalikkuse ja igaühe juurdepääsu võimalus, lähtudes demokraatliku ja sotsiaalse õigusriigi ning avatud ühiskonna põhimõtetest, ning luua võimalused avalikkuse kontrolliks avalike ülesannete täitmise üle.
Roheline tänav (Keila)
Tänav asub Keila keskuses, algab Ülesõidu tänavalt ja lookleb Tuula teele.<mapframe latitude="59.307800" longitude="24.427607" zoom="16" width="250" height="250" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "stroke": "#fc0303", "stroke-width": 3 },     "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [           24.42544,            59.30737          ],          [            24.426126,            59.307296          ],          [            24.426475,            59.307258          ],          [            24.426743,            59.307209          ],          [            24.427961,            59.307096          ],          [            24.429383,            59.307003          ],          [            24.429452,            59.307252          ],          [            24.429501,            59.307491          ]        ]      }    }  ] }
Vištytis
left|thumb|Vaade alevile ja [[Vištytise järvele]] Vištytis on alev (endine linn) Leedus Vilkaviškise rajoonis, Vištytise valla ja Vištytise regionaalpargi halduskeskus. Alev asub Vištytise järve kaldal Sūduva kõrgustikul. Saksa keeles on alevi nimi Wystiten, ka Wyschtyten.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1844 valminud luteri kirik ja aastal 1829 valminud katoliku kirik. Kooli juures asub koduloomuuseum. Alevi lähedal asub Vištytise rändrahn (pikkus 6 meetrit, laius ja kõrgus neli meetrit).
Ajalugu
Asula tekkis XVI sajandi esimesel poolel Preisimaa piiri äärde. Aastal 1538 on esimest korda mainitud sealset mõisa. 8. septembril 1570 kinnitas Zygmunt II August asula vapi (see oli vanim vapp selles piirkonnas); ühtlasi sai Vištytisest linn. 1777. aastal avati seal kihelkonnakool.
XVIII sajandi lõpus ähvardas linna linnaõiguste kaotamine; seimi otsusega jäid linnaõigused küll asulale alles, aga sealsed elanikud kaotasid senised privileegid. Kohtuvaidlustele tegi lõpu Poola jagamine, mille tagajärjel hakkas linn kuuluma Preisi kuningriigile kui alev. Aastal 1815 läks Vištytis Venemaa koosseisu. Aastal 1842 sai asulast luterliku kihelkonna keskus.
Asula taandarengus mängis suurt rolli 1865. aastal rajatud Peterburi–Berliini raudtee, mille Vilniusest Königsbergi viiv haru asulat ei läbinud. Siiski oli veel 1892. aastal asulas 4017 elanikku.
14. juulil 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 222 kohalikku juuti. Nõukogude ajal oli Vištytis kohaliku sovhoosi keskasula.
John Bonham
John Henry Bonham (31. mai 1948 – 25. september 1980) oli inglise muusik ja laulukirjutaja, eelkõige tuntud Led Zeppelini trummarina.
Bonhami trummimäng on hinnatud kiiruse, jõu ja hea rütmitunnetuse poolest. Teda on tihti peetud maailma parimaks trummariks. Näiteks on ajakirja Rolling Stone lugejad valinud ta 2016. aastal kõige aegade parimaks trummariks ja ajakiri Classic Rock paigutas ta 2005. aastal esikohale enda koostatud 50 parima rokkmuusika trummari nimekirjas.
Bonham suri 25. septembril 1980 alkoholimürgituse tagajärjel. Ta maised jäänused kremeeriti ning tuhk puistati laiali Worcestershire'i krahvkonnas.
Tema 70. sünniaastapäeva puhul avati Bonhami sünnilinnas Redditchis tema mälestuseks ausammas.
Bonham oli abielus Pat Phillipsiga, neil on poeg Jason (sündis 1966) ja tütar Zoë (sündis 1975).
Suur-Londoni Administratsioon
pisi|Suur-Londoni Administratsiooni logo pisi|[[City Hall Londonis Southwarki linnaosas Thamesi kaldal Toweri silla naabruses]] Suur-Londoni Administratsioon (inglise keeles Greater London Authority, lühendatult GLA) on kõrgema taseme haldusorgan Inglismaal Suur-Londoni regioonis.
Suur-Londoni Administratsioon koosneb otse valitud Londoni linnapeast (Mayor of London) ja valitud 25-liikmelisest Londoni Assambleest (London Assembly), kes omab kontrollfunktsiooni. GLA loodi aastal 2000 ja on kohaliku omavalitsuse struktuuris ülemise tasandi haldusorgan. Varem oli Suur-Londonis ülemise tasandi haldusorganiks Suur-Londoni Nõukogu (Greater London Council), mis aga kaotati 1986. aastal Margaret Thatcheri juhitud konservatiivide valitsuse poolt samal ajal kõigi linnkrahvkondade nõukogude likvideerimisega.
City of Londoni Korporatsiooni kontrolli all on vaid ühe ruutmiili suurune piirkond Londoni südalinnas ja selle eesotsas on suuresti tseremoniaalseid funktsioone omav lordmeer (Lord Mayor).
Suur-Londoni Administratsioon asub uues, 2002. aastal valminud arhitekt Norman Fosteri projekteeritud City Hallis Southwarki linnaosas Thamesi kaldal Toweri silla naabruses.
Off-White
pisi|289x289px|Off-White'i logo Off-White (stiliseeritud kui OFF-WHITE c/o VIRGIL ABLOH) on Ameerika moedisainer Virgil Ablohi asutatud moebränd. Ettevõte asutati Itaalias Milanos 2012. aastal. Brändil on 50 iseseisvat kauplust ja seda veavad kauplused, sealhulgas Barneys, Selfridges, Harrods ja Le Bon Marché.
João Lourenço
Ta oli aastatel 2014–2017 kaitseminister. Septembris 2018 sai temast riigi suurima partei, MPLA, esimees. Ta oli aastatel 1998 kuni 2003 partei peasekretäri ametis.
João Lourenço määrati 2016. aasta detsembris 2017. aasta valimisteks MPLA esinumbriks. Kuna riigis 2010. aastal vastu võetud põhiseadus sätestab, et valimised võitnud partei esinumbrist saab automaatselt president, sai Lourençost pärast valimisi 2017. aasta teisel poolel president. Enne teda oli võimul olnud 38 aastat president José Eduardo dos Santos.
Šerkšnėnai vald
Šerkšnėnai vald (leedu keeles Šerkšnėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Mažeikiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 133 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1890 inimest. Valla keskuseks on Šerkšnėnai küla, vallamaja aadress on Vyšnių g. 2. Vallavanem on Antanas Valtas (kohusetäitja).
pisi|tühi|Mažeikiai rajooni vallad
Vredefort
Vredefort on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Ngwathe vallas.
Vredefort on asutatud 1876. aastal ja sai linnaõigused 1881. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vredeforti elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,4%, valgeid 5,0%, värvilisi 2,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,3%. Sotho keelt pidas emakeeleks 68,9% inimesi, koosa keelt 15,7%, afrikaani keelt 7,7%, suulu keelt 1,6% ja teisi keeli 6,0%.
Vredeforti järgi on saanud nime piirkonnas asuv maailma suurim meteoriidikraater Vredeforti kraater, mille läbimõõt on 300 kilomeetrit ja vanus kaks miljardit aastat.
Juhan Laugis
Juhan Laugis (7. märts 1938 Põltsamaa – 1. november 2010 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.
Hariduskäik
Lõpetas 1956 Tallinna Polütehnikumi ning 1961. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna tööstusettevõtete ja -seadmete elektrivarustuse erialal. ,
Sai 1970. aastal Leningradi Elektrotehnikainstituudis tehnikateaduste kandidaadi kraadi. Kaitses 1987. aastal Moskva Energeetika Instituudis väitekirja "Разработка новых видов электрооборудования для гибково автоматизированнава литеиново производства" ja sai tehnikateaduste doktori kraadi.
Täiendas end Karl-Marx-Stadti tehnikakõrgkoolis 1972–1973, Schleswig-Holsteini majandusakadeemia juhtimisseminaril 1989 ja Chemnitzi tehnikaülikoolis 1992. Kuulus üliõpilasseltsi Liivika.
Töökäik
Ta töötas aastatel 1960–1962 projekteerimisinstituudis Kommunaalprojekt tehnik- ja insener-elektrikuna ning 1962–1964 Tallinna Elavhõbealaldajate Tehases insener-konstruktorina.
1964. aastast töötas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis: aastatel 1964–1970 oli tööstusettevõtete elektrifitseerimise kateedri vanemõpetaja, 1970–1987 dotsent elektriajamite kateedris, 1975–1980 ja 1989–1992 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli sama kateedri juhataja ning 1987–1992 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli professor. Aastatel 1992–2010 oli ta elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi juhataja, õppetooli juhataja ning elektriajamite ja elektrivarustuse professor.
Ta oli TTÜ nõukogu ja energeetikateaduskonna nõukogu liige.
Teadustöö
Tema teadustöö põhisuunad olid tööstuslik magnetohüdrodünaamiliste ja kulgmootorseadmete loomine, elektriajamite teooria ning asünkroonmootorite sagedusjuhtimine.
Teadus- ja arendustöö tulemuste juurutamine.
J. Laugise osavõtul ja juhtimisel leiutati, arendati ja ehitati Tallinna Tehnikaülikoolis lineaarajameid, uudseid magnetohüdrodünaamilisi pumpasid ja nende pumpadega varustatud innovatiivseid roboteid sulametalli (magneesium, alumiinium) doseerimiseks valuvormidesse. Loodud lineaarajamite baasil automatiseeriti tööstuse röntkenkontrolli laboreid. Teadus-ja arendustöö tulemused juurutati kõigepealt NSVL lennuki- ja autotööstuses.
Käivitas koostööprojekte Eesti, Venemaa, Kasahstani, Läti, Leedu, Saksamaa ja Soome edukate ettevõtetega, et toodete valmistamisel ja valmistamise automatiseerimisel võeti kasutusele Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituudis saadud teadus- ja arendustöö tulemusi.
Tema eestvedamisel andsid Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi töötajad märkimisväärse panuse Eesti teadusmahuka ettevõtluse arendamisse.
Näiteks Tallinnas sõitis  kuni 29  (moderniseeritud) trammi  instituudis loodud uudsete elektrooniliste juhtimissüsteemidega ja veoajamitega. Firma Estel Elektro jaoks loodi võimsad transistoritega toitemuundurid.
Teoseid
Avaldas üle 150 publikatsiooni, sh 4 raamatut, ja sai üle 20 autoritunnistuse.
Isiklikku
Juhan Laugis on maetud Tallinna Metsakalmistule.
493
493. aasta
Kartulipanek
Kartulipanek on seemnekartuli mulda kasvama panemine. Kartulimugulad asetatakse vagudesse või lohkpesadesse ja kaetakse seejärel mullaga kas käsitsi, hobusega või traktoriga veetava harkadraga. Masinaga kartulipanek toimub traktori või hobuse jõul töötava kartulipanuriga, mille reavahed on 60 või 70 cm laiused, mõnikord (peamiselt seemnekasvatuses) ka laiemad (90, 100 või 120 cm). Mugulate vahekaugus reas on 15 kuni 40 cm.
Raido Mitt
pisi|Raido Mitt 2016. aastal Raido Mitt (sündinud 11. märtsil 1991) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.
Aastatel 2006–2009 võitis orienteerumisjooksu Euroopa noorte meistrivõistlustel kulla, hõbeda ja 2 pronksi teatevõistlusel Eesti meeskonna koosseisus.
2011. aastal orienteerumisjooksu juunioride maailmameistrivõistlustel teates 8. koht. 2016. aasta orienteerumise Euroopa meistrivõistlustel sai ta segateatesprindis koos Annika Rihma, Kenny Kivika ja Evely Kaasikuga 8. koha.
Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitis ta 2015. ja 2016. aastal OK Põlva Kobras võistkonnas kulla segateatesprindis.
Eesti meistrivõistlustel ekidenis võitis ta 2014. aastal pronksi ja 2015. aastal hõbeda Sparta spordiseltsi võistkonnas. 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks maratonijooksus, 2020. aastal võitis samal distantsil hõbeda.
Ta oli Guinnessi rekordina kinnitatud 2018. aasta suvel programmi "Eesti Vabariik 100" ürituste raames korraldatud 100 x 10 km teatejooksu võistkonna liige.
2019. aastast töötab ta Eesti Olümpiakomitee alaliitude koordinaatorina.
Margareten
Margareten on Austria pealinna Viini omavalitsuslikult V ringkond (Bezirk).
Rullraamat
Rullraamat oli antiikajal kuni 4. sajandini eelistatuim raamatuvorm. Rullraamat valmistati peamiselt papüürusest. Tekst kirjutati tulpadena. Raamat rulliti kokku, nii et tekst jäi sissepoole. Teksti loeti paremalt vasakule ümber rullides. Rulle hoiti raamatukogudes.
Atšoli keel
Atšoli kuulub Niiluse-Sahara keelte hõimkonda, Ida-Sudaani keelkonda, Lääne-Niiluse keelte hulka. Seda kõneletakse Ugandas ja Lõuna-Sudaanis. Atšoli keele rääkijaid on Ethnologue'i andmetel 1 197 000: Ugandas räägib seda keelt 1 170 000 inimest, Lõuna-Sudaanis räägib seda keelt umbes 27 000 inimest. Ugandas räägitakse atšoli keelt riigi põhjaosas (Kitgumi, Gulu, Amuru, Lamwo, Nwoya, Adjumani ja Paderi piirkonnas); Lõuna-Sudaanis räägitakse seda riigi lõunapoolses osas. Atšoli keele kõnelejate arv kasvab. Dialektid: Dhupalou, Nyakwai, Lango, Kumam ja Dhopadhola. Leksikaalne sarnasus on Lango, Kumami ja Dhapadholaga.
Arvsõnad
Arvsõnu ühest üheksani väljendab kindel sõna :
Grammatika
Atšoli keel on tooni keel. Mõned sõnad ongi eristatavad ainult tooni põhjal. Näiteks bèl – kortsus (madal) ja bél – mais (kõrge). Atšoli keeles on 16 konsonanti ja 9 vokaali (ainult viiel neist on kirjapilt). Liitkonsonantideks on bw, ny ja pw. Poolvokaalideks on w ja y.
Atšoli tähestik ja hääldus Vokaalid : Näiteks: Koyo (madal o) – külm; Koyo (kõrge o) – eraldama.
Konsonandid :
Keelenäide
Keelenäiteks on kõige tuntum atšolikeelne kirjutis Okot p’Biteki luuletus "Song of Lawino". See ilmus 1966. aastal.
"I acakki piny Lok onoŋo tye, Lok tye bot Lubaŋa, Lok en Lubaŋa. Jami dcu en aye ceŋ otiyo, pe tye gin mo ma ceŋ giketo laboŋo en. I en con tye kwo, kwo meno con ceŋ pa dano."
(Algul oli sõna ja see sõna oli koos Jumalaga ja sõna oli Jumal. Sama oli algselt Jumalaga. Kõik asjad olid Tema tehtud ja ilma Temata ei oldud midagi tehtud, mis oli tehtud.)
World's Strongest Man
World's Strongest Man ("Maailma tugevaim mees") on alates 1977. aastast peetav rahvusvaheline jõumeeste võistlus.
Atšoli keel
Muud huvitavat
Atšoli keelt kasutatakse Ugandas igapäevakeelena. Seda õpetatakse algkoolides. Keskkoolis õpetatakse seda eraldi ainena. Atšoli keeles antakse välja ajalehti ja tehakse raadiosaateid. Piibel tõlgiti atšoli keelde 1986. aastal.
World's Strongest Man
Enim kordi on võistlust võitnud Mariusz Pudzianowski (2002, 2003, 2005, 2007, 2008). Neljal korral on võitjaks tulnud Jón Páll Sigmarsson, Magnús Ver Magnússon, Žydrūnas Savickas ja Brian Shaw.
Eestist on seal osalenud Aap Uspenski (1990), Paul Lepik (1997), Andrus Murumets (2004, 2009), Tarmo Mitt (2005, 2006, 2007, 2008), Rauno Heinla (2011), Lauri Nämi (2012, 2013, 2017) ja Ervin Toots (2020, 2021).
Abiogenees
Abiogenees (kr. keeles "abios" [elutu] + "genesis" [tekkimine]) ehk isetärkamine on elu iseeneslik tekkimine eluta ainest.
Antiikajal arvati, et organismid võivad tekkida vahetult eluta ainest nt. lehetäid kastetilkadest ja ussid roiskunud lihast. Üha lihtsamate organismide biogeneesi tundma õppimisega kitsenes abiogeneesi mõiste hõlmama ainult väiksemaid organisme. Kuni 18.–19. sajandini peeti võimalikuks siseparasiitide ja mikroobide jätkuvat abiogeneesi. Selle vaate kummutas lõplikult prantsuse teadlane Louis Pasteur, kes tõestas katsetega, et ka bakteritel on omasugused eellased ja nad ei teki eluta ainest. Nüüdisajal räägitakse abiogeneesist teaduses kui kõige tõenäolisema elu algse tekke põhjusena.
Attila Szalai
Attila Árpád Szalai (sündinud 20. jaanuaril 1998 Budapestis) on Ungari jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe ja Türgi jalgpallikoondises.
Aastatel 2017–2019 mängis ta Ungari kõrgliiga klubis Mezőkövesdi ja 2019–2021 Küprose kõrgliiga klubis Apollon Limassol. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Fenerbahçega.
Ungari jalgpallikoondises tegi Szalai debüüdi 15. novembril 2019 sõprusmängus Uruguay vastu. Ta kuulub Ungari koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Juhan Kangilaski
Juhan Kangilaski (kuni 1937. aastani Johannes Kangilaski; 19. mai 1904 Valma, Viljandimaa – 27. märts 1981 Tallinn) oli teatri- ja maalikunstnik, karikaturist ja graafik.
Juhan Kangilaski sündis Viljandimaal Valma külas talunik Jaak ja Kadri Kangilaski peres. Alghariduse sai ta 1913–1917 Vana-Võidu Arumetsa vallakoolis. Õpingud jätkusid 1922–1923 Tallinna Kunsttööstuskoolis, kus ta õppis graafikat. 1923–1927 õppis ta Pallases maalikunsti.
Aastatel 1925–1926 joonistas ta ajalehele Sädemed karikatuure. 1920. ja 1930. aastatel avaldas ta Sakalas Tseko nime all oma karikatuure. Haigestumise tõttu ja muudel põhjusel tema tööd ja õpingud katkesid aastateks 1927–1928. Aastatel 1929–1937 ja 1948–1950 töötas ta Viljandis Ugala teatris dekoraatorina, kus maalis maalilisi lavapilte. 1931. aastal kujundas Ugala logo, mis on kasutusel tänapäevani. Juhan Kangilaski seadis 1932. aastal Ugala lavale ringhorisondi ja uuendas lavavalgustuse. 1937–1939 töötas ta Viljandimaa rahvamajade dekoraatorina, 1939–1945 Ugala teatris administraatorina. Joonistas karikatuure ajalehtedele Sädemed, Sakala, Päevaleht ja Postimees.
Juhan Kangilaski osales paljudel Viljandi kunstinäitustel oma õli- ja akvarellitehnikas maastikumaalide ja natüürmortidega. 1937. aastal hakkas ta vabakutseliseks kunstnikuks. Pärast II maailmasõda kolis Juhan Kangilaski Tallinna, kus töötas reklaamkunstnikuna ning tegeles peamiselt linoollõike ja plakatitega. 1970. aastate algusest töötas ta Tallinna Puhkeparkide Direktsiooni dekooriateljees. Selle kõrvalt tegi ta koostööd Eesti NSV Riikliku Nukuteatriga, kus lavastati seitse tema nukunäidendit ja muinasjuttude instseneeringut. Ta illustreeris ka mitu lasteraamatut. Lisaks tegeles Juhan Kangilaski vabagraafika ja maalimisega.
Isiklikku
Tema abikaasa oli näitleja Mari Kangilaski; nende lapsed on kunstiteadlane Jaak Kangilaski ja oli etnograaf Epp Kangilaski.
Juhan Kangilaski vennad olid Ott Kangilaski ja Jaan Kangilaski.
Kingi maakond (Washington)
pisi|Kingi maakonna kohtumaja Seattle'is pisi|Droonivideo Kingi maakonna Snogualmie depoost Kingi maakond (King County) on maakond USA-s Washingtoni osariigis osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Seattle.