cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ego
Mina, miski, reaalsus ja ülimina
Isiksuse areng kulgeb tungidele allumiselt nende valitsemisele ja ilmneb tervel mõistusel ja arukusel põhinevatel tegudel. Mina ja miski suhetes võivad tekkida raskused, mis tulenevad ülimina ja välismaailma nõuete ühitamatuses miski nõuetega. Kui tekib ülimina, saab minast miski ja ülimina vahelise võitluse väli. Seetõttu töötab mina välja kaitsemehhanismid – alateadliku psüühilise aktiivsuse vormid, mis võivaldavad pinget maha võtta ning moonutada sündmuste ja elamuste tähendust nii, et ei kahjustuks kujutlus enda ideaalsusest. Miski ja reaalsuse vahendajaks olla püüdes tõlgib mina miski alateadlikud nõudmised sageli eelteadvuslikeks ratsionalisatsioonideks, varjutades miski konfliktid reaalsusega. Samal ajal kirjutab ülimina minale ette teatud käitumisnormid, mille rikkumine toob kaasa alaväärsustunde ja süütunde.
Kui mina ei tule miski ja ülimina nõudmistega toime ning peab tunnistama end nõrgaks, tekib tal hirm reaalse maailma ees. südametunnistuse hirm ülimina ees, neurootiline hirm miski kirgede jõu ees.
Psühhoanalüütiline teraapia püüab muuta mina üliminast sõltumatuks ning laiendada ja ümber korraldada tajuvälja nii, et miski uute piirkondade hõlvamisega mina tugevneks.
Mina on otseselt seotud teadvusega ning kehastab mõistust ja arukust. Ometi jääb ta Miski osana põhiliselt alateadlikuks ja osalt eelteadlikuks, mina tuum on aga alati alateadlik.
Mina on mõõdupuu, mille järgi maailma hinnatakse.
Reaalse maailmapildi loomisel on minale abiks taju, mis annab ettekujutused ajast.
Öösel on mina tegevus nõrgenenud, kuid ka siis juhib ta unenägude tsensuuri.
Teke ja areng
Mina eraldub miskist varases lapsepõlves. Kujutlus oma minast tekib lapse algsest eristusest oma keha ja muu maailma vahel. Mina pärineb miski esimestest objektikiindumustest (Oidipuse kompleksist). Ta moodustub Miski modifikatsioonina kohanemiseks ähvardava maailmaga.
Mina ammutab oma energia miskilt, mille survel ta peab kaasa aitama miski seksuaalsete, agressiivsete ja muude tungide rahuldamisele. Selleks peab ta maailma vaatlema, kujundades sellest realistliku pildi, jättes kõrvale seesmistest erutusallikatest tulenevad moonutused. Mina läheb mõnuprintsiibilt, mis miskis jagamatult valitseb, üle reaalsusprintsiibile, mis tõotab suuremat kindlust ja edu ning võimaldab tal käitumist ja elu oluliselt mõjutada.
Vaata ka
Svjesno ja
980. aastad
980. aastad
Sajandid: 9. sajand – 10. sajand – 11. sajand
Aastad: 980 981 982 983 984 985 986 987 988 989
Surnud 5. veebruaril
''Siin loetletakse 5. veebruaril surnud tuntud inimesi.
Merisk
Merisk (Haematopus ostralegus) on harakasuurune mererannikuid asustav lind. Pesitseb ka Eestis.
Levik
Meriskid omavad ulatuslikku areaali ja mererannikuid asustades on nad levinud suurele osale Euraasia ja Aafrika rannikutest ning paljudes Venemaa paikades pesitsevad nad suviti ka siseveekogude ääres.
Eesti territooriumil on meriskid tavalised keskmise arvukusega haudelinnud, keda kohtab rannikul ja Lääne-Eesti saartel. Meriski pesitsusaegset arvukust hinnatakse 3000 – 4000 paarile.
Elupaigad
Põhilisteks elupaikadeks on vee lähedal paiknevad klibu- ja liivarannikud või madalad rohtunud ning kariloomade poolt kõvaks tallatud rannaäärsed alad. pisi|left|Meriski [[munad]]
Toitumine
Ta toiduks on väikesed molluskid ja vähilised. Ta avab molluskite karbid osavalt oma terava noka abil.
Paljunemine
Emaslind muneb 2–4 muna, mida ta haub 24–27 päeva jooksul. Pojad lahkuvad pesast umbes 40 päeva vanustena, kui nad on saanud lennuvõimelisteks.
Välimus
Meriskil on mustade sulgedega kaetud pea, kael ja keha ülemine pool ning keha alaosa on valge. Iseloomulikuks on võrdlemisi pikk, kinaveripunane nokk. Jalad on roosakad.
Merisk kaalub tavaliselt 470–560 grammi ja on 40 cm kõrge. pisi|Noor merisk Osmussaarel
Merisk on Fääri saarte rahvuslind.
989
989. aasta
Aastad: 984 985 986 987 988 - 989 - 990 991 992 993 994
Kvaalid
Kvaalideks ehk fenomenilisteks omadusteks ehk fenomenoloogilisteks omadusteks nimetatakse analüütilises vaimufilosoofias vaimuseisundeid eristavaid subjektiivseid kvaliteete, ühe või teise vaimuseisundiga kaasnevaid spetsiifilisi läbielamis-, "kogemis"-viise, "tundeid" ("mis tunne on"). Kvaalid on teadvusliku kogemuse subjektiivsed iseloomulikud omadused.
Tavaliselt omistatakse kvaalid aistingutele, tundmustele, tajumustele, ka näiteks valule, mõnikord ka mõtetele ja soovidele. Näiteks tunduvad punase- ja roheliseaisting enamikule inimestele kvalitatiivselt erinevatena.
Mõned autorid on kuulutanud kvaalid füüsikaliselt seletamatuteks (seletuslik lünk) või füüsilistele nähtustele taandumatuteks. Kui see on nii, siis füsikalism, sealhulgas funktsionalism on ebatäielik või väär.
Filosoofias ja teaduses uuritakse, kas kvaalid on olemas, millistel vaimuseisunditel on kvaalid, kuidas kvaalid on seotud tunnetusega, kuidas nad on seotud füüsilise maailmaga, kuidas aju kvaale esile kutsub (on ka seisukoht, et kvaalid on lihtsalt ajuseisunditega identsed), mis on kvaalide neuraalsed korrelaadid, millistel olenditel on kvaalidega vaimuseisundeid, kas kvaalid on seesmised omadused ning kuidas kvaale tunnetatakse. Kvaalide probleem on tihedasti seotud teadvuse loomuse probleemiga ning keha ja vaimu probleemiga.
Kvaalide loomus ja olemasolu
Kuigi kvaalide olemasolu võib tunduda vaieldamatuna, on vaimufilosoofide seas ka selle eitajaid. Nad eitavad seda, et kvaalid ei taandu vaimuseisundite sisule või funktsioonile või vaimuseisundiga kaasnevale mõttele selle seisundi omamisest. Kui kvaale juba defineerida mittefüüsikalistena, siis kvaalide taandumine füüsikalistele omadustele tähendabki nende mitteolemasolu.
Pole selge, kas kvaalid võivad olla füüsilised (mingi kvaali omamine võib olla sama mis mingi füüsilise ehituse ja seisundi omamine) ja teaduslikult uuritavad või kas nad peavad olema seesmised omadused, sõnulseletamatud, privaatsed ja vahetult ligipääsetavad, nagu eeldab näiteks Daniel Dennett, kes kvaale eitab, artiklis "Kvaalide kvainimine" (1988).
Kui kvaale käsitada lihtsalt omadustena, mis iseloomustavad seda, "mis tunne on", siis saab nende olemasolu vaevalt eitada.
Millistel vaimuseisunditel on kvaalid?
Kvaalid omistatakse vaieldamatult tajukogemustele (aistingud, tajumused, hallutsinatsioonid) ja kehalistele aistingutele (näiteks valu, sügelus, orgasm). Mõned autorid määratlevad kvaalid nii, et nad kuuluvad ainult sensoorsetele seisunditele.
Kvaale võidakse omistada ka emotsioonidele (näiteks hirm), meeleoludele (näiteks ärevus), mõtetele, arusaadava keele lausete tajumisele, samuti tunnetuslikele hoiakutele (propositsioonilistele hoiakutele; soov, kahetsus, isegi uskumus).
Uskumustele kvaalide omistamine on problemaatiline.
Kas kvaalid on olemuslikud?
Ei ole selge, kas kvaalid on olemuslikud omadused. Valu kvaale kaldutakse pidama valule olemuslikuks. Näiteks emotsioonide ja meeleolude kvaalide olemuslikkus on vaieldavam.
Kvaalide roll tunnetuses
Nüüd on levinud arusaam, et tunnetust ja intentsionaalsust saab ja tuleb uurida kvaalidest lahus.
Alar Sepp
Alar Sepp (sündinud 18. juulil 1963 Tallinnas) on eesti arstiteadlane.
Kvaalid
Kvaalide roll tunnetuses
Ent näiteks John Searle (1992) rõhutab intentsionaalsuse olemuslikku sõltuvust teadvusest, mis tema järgi omakorda olemuslikult eeldab kvaale.
Alar Sepp
Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli Korp! Sakala taasasutamise eestvedaja ja esimene senior pärast taasasutamist.
Kvaalid
Mõtteeksperimendid kvaalidega
Füsikalismivastased argumendid selle kasuks, et kvaalid on füüsilisest maailmast sõltumatud, rajanevad põhiliselt mõtteksperimentidel.
Teadmiseargument
Frank Jackson on väitnud, et kvaali kvaliteet ei ole füüsikaline fakt. Ta esitab teadmiseargumendi, mille tuntuim variant põhineb Mary toa mõtteeksperimendil. Mary, kes on eluaja viibinud mustvalges toas, on värvuste nägemise kohta teada saanud kõik füüsikalised, sealhulgas funktsioone puudutavad faktid. Kui ta aga esimest korda toast väljub, saab ta teada, mis tunne on näha näiteks punast. (Teadmisargumendi alla paigutatakse sageli ka Thomas Nageli argument artiklis "Mis tunne on olla nahkhiir". Nagel väidab, et kuna me ei saa asuda kajalokatsiooni kasutavate nahkhiirte subjektiivsele vaatekohale, siis ei võimalda ükskõik kui täielik objektiivne, füüsikaline informatsioon täielikult mõista nahkhiirte vaimuelu.)
Daniel Dennett (1991) leiab, et kui Mary tõesti kõike füüsikalist värvuste nägemise kohta teab, siis ta saab selle põhjal otsustada, millised asjad paistavad punased. Kvaalide pooldajate meelest on see ebapiisav, sest ta ikkagi ei tea, mis tunne on punast näha. Dennett aga seab kahtluse alla, kas ilma värvusi tegelikult nägemata ongi võimalik nende kohta kogu füüsikalist informatsiooni saada. David Lewise (1988) meelest ei omanda Mary propositsioonilist teadmist, vaid üksnes oskusteadmise, nimelt võime värvusi kujutleda, ära tunda ja meenutada (võimehüpotees). Ent näiteks Brian Loar juhib tähelepanu sellele, et teadmine, mille Mary saab, võimaldab tal ka näiteks teha järeldusi kvaalide omavahelise sarnasuse kohta, nii et tegu on ikkagi ka informatsioonilise teadmisega. Torin Alter (2001) toob välja, et kui Mary need oskused kaotaks, jääks teadmine ise ikkagi alles.
Mitmed autorid (Terence Horgan ("Jackson on Physical Information and Qualia"), Christopher Peacocke (1989), Brian Loar (1990), David Papineau (1993)) leiavad, et Mary omandab uued, fenomenilised mõisted (äratundmisdispositsioonid), mis võimaldavad tal saada uusi teadmisi ("mis tunne" on näha punast), kuid need mõisted käivad samade omaduste kohta nagu tema varasemad füüsikalised (sealhulgas funktsionaalsed) mõisted. Seega teab Mary neidsamu asju lihtsalt uute mõistete kaudu. Sellel vastuväitel on palju pooldajaid, kuigi on intuitiivselt raskesti usutav, et fenomenilised omadused on samased füüsiliste omadustega. (Bruno Mölder (2004) eitab fenomeniliste mõistete võimalikkust, toetudes privaatkeele argumendi sarnasele argumendile. Selle asemel paneb ta teadvuse ja kvaalid subpersonaalse "protosisu" arvele.)
Puuduvad kvaalid
Kas inimesega funktsionaalselt ekvivalentsel robotil või mis tahes muul süsteemil on kvaalid? Ned Block (1978) toob niisuguse näite: kogu Hiina elanikkond on organiseeritud isomorfselt inimaju funktsionaalse organisatsiooniga. See tundub (ka Blockile) intuitiivselt mitteusutav, mis on argument funktsionalismi vastu.
David Chalmers (1996) laiendab seda argumenti igasugusele füsikalismile. On mõeldavad nii-öelda fenomenilised zombie 'd – teadvusliku inimese füüsilised duplikaadid, kellel kvaalid puuduvad.
Kvaalide puudumise võimalikkust on eitatud. Näiteks Sidney Shoemaker (1975) väidab, et teadvusliku inimese funktsionaalsel duplikaadil on paratamatult introspektsioonil põhinevad uskumused oma sensoorsete seisundite kohta, millest Shoemakeri meelest järeldub, et mõnel tema seisundil on kvaalid.
Mõned funktsionalistid on väitnud, et inimesega funktsionaalselt ekvivalentsel süsteemil on kvaalid. William Lycan (1987) esitab aga funktsionalismi versiooni, milles funktsionaalseid rolle käsitatakse teleoloogiliselt ning inimspetsiifiliselt.
David Villa
David Villa Sánchez (sündinud 3. detsembril 1981 Astuurias Langreos Tuillas) on Hispaania endine jalgpallur (ründaja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta muuhulgas sellistes klubides nagu Sporting de Gijón, Zaragoza, Valencia, Barcelona ja Madridi Atlético.
Barcelonaga tuli ta kaks korda Hispaania meistriks ja võitis ka Meistrite Liiga. Ta lõi 2011. aasta Meistrite Liiga finaalis mängu viimase värava. 2013–14 hooajal võitis ta Madridi Atlético ridades taas Hispaania kõrgliiga.
982
982. aasta
David Villa
Hispaania jalgpallikoondisega on Villa võitnud 2008. aasta Euroopa meistrivõistlused ja 2010. aasta maailmameistrivõistlused. Ta on 59 väravaga 98 mängus koondise aegade parim väravakütt.
982
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
David Villa
Algusaastad
Villa alustas jalgpallurikarjääri 1991. aastal UP Langreo noortemeeskonnas.
982
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
David Villa
Algusaastad
1999 liitus ta Gijóni Sportingiga, kus ta mängis esimese hooaja noortemeeskonnas ja 2000. aastast alates juba põhirivistuses. Sel ajal mängis Gijón teises divisjonis.
982
Aastad: 977 978 979 980 981 - 982 - 983 984 985 986 987
David Villa
Algusaastad
Hispaania kõrgliigasse (La Liga) pääses Villa 2003. aastal, sõlmides lepingu Zaragoza Realiga. Üleminekusummaks oli 3 miljonit eurot.
Juba kolmandas kõrgliiga mängus lõi ta oma esimese värava.
4. detsembril 2003 lõi ta Bilbao Athleticu vastu kaks väravat, mäng lõppes skooriga 2:2, ja 25. aprillil 2004 Sevilla FC vastu kolm väravat.
2004. aastal võitis Villa Zaragozaga Copa del Rey.
Valencia
pisi|David Villa (2008)|vasakulKahe Zaragozas veedetud hooaja järel siirdus David Villa 2005. aastal 12 miljoni euro eest Valenciasse.
2006 valiti ta Hispaania aasta parimaks jalgpalluriks.
2006, 2007 ja 2009 pälvis ta Zarra auhinna, mis antakse La Liga kõige resultatiivsemale Hispaania päritolu mängijale. Neil aastatel lõi ta vastavalt 25, 16 ja 28 väravat.
2008. aastal võitis Villa Valenciaga Hispaania karika.
Valencia särgis mängis ta kokku 164 mängu ja lõi 108 väravat.
Barcelona
pisi|260x260px|David Villa mängimas [[FC Barcelona|Barcelona meeskonnas]] 2010. aasta suvel siirdus Villa 40 miljoni euro eest Barcelonasse.
15. detsembril 2011 murdis David Villa oma jalaluu jalgpalliklubide maailmameistrivõistluste poolfinaalmängus Katari klubga Al-Sadd.
Barcelonaga võitis Villa 2012. aastal Hispaania karika, ja tuli järgmisel aastal uuesti Hispaania meistriks.
Villa arvele jäi Barcelonas 116 mängu ja 48 väravat.
Hilisem karjäär
2013. aasta suvel siirdus Villa Barcelonast Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Atlético.
Atléticoga tuli ta 2013–14 hooajal Hispaania meistriks ning pääses Meistrite Liiga finaali.
Aastatel 2014–2018 mängis Villa New York Citys. 2016. aastal valiti ta Major League Soccer'i hooaja parimaks mängijaks. 15. aprillil 2017 lõi ta mängus Philadelphia Unioniga poolelt väljakult värava.
2018. aasta detsembris sõlmis Villa lepingu Jaapani kõrgliiga klubiga Vissel Kobe, kus ta liitus oma endise koondise- ja klubikaaslase Andrés Iniestaga. Klubikarjääri viimase mängu pidas ta 1. jaanuaril 2020.
Koondisekarjäär
Hispaania jalgpallikoondises debüteeris Villa Luis Aragonési käe all 9. veebruaril 2005 MM-i valikmängus San Marino vastu, mille Hispaania võitis 5:0. Esimese värava lõi ta Slovakkia vastu 16. novembril 2005 MM-i valikmängus. pisi|vasakul|David Villa koondisesärk|240x240px
Villa lõi kaks väravat mängus Ukraina vastu 13. juunil 2006 jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalturniiril Leipzigis. Play-off-is Prantsusmaaga viis Villa Hispaania avapoolajal penaltist juhtima, kuid teisel poolajal vastas Prantsusmaa kolme väravaga ja Hispaania langes turniirilt välja.
2008. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiril lõi Villa Liechtensteini vastu kaks väravat nii kodus kui ka võõrsil. Riias lõi ta värava ka Läti vastu. Kokku lõi ta valikturniiril 7 väravat.
Finaalturniiril lõi ta alagrupimängus Venemaaga oma koondise esimese kübaratriki. Järgmises mängus Rootsi vastu lõi ta 2. üleminutil Hispaania võiduvärava. Hispaanlased tuli Euroopa meistriks, Villa oli 4 väravaga turniiri resultatiivseim mängija.
2010. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiril lõi Villa taas 7 väravat. 15. oktoobril 2008 lõi Villa 3:0 lõppenud mängus Eestiga ühe värava. Samas valikgrupis lõi ta Armeenia vastu kaks väravat ning Belgia vastu kodus kaks väravat ja võõrsil ühe.
Pronksimängus võitis Hispaania lisaajal Lõuna-Aafrika Vabariiki. Villa lõi turniiril kokku 3 väravat, mis kõik tulid alagrupimängudes.
Volkswagen AG
Volkswagen Aktiengesellschaft (inglise keeles Volkswagen Group) on Saksa ettevõte, ning on Euroopa ja maailma autotootja. Ettevõtte peakorter asub Alam-Saksi liidumaal Wolfsburgis.
David Villa
Koondisekarjäär
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel mängis Villa Hispaania koondises kaasa ainult viimases alagrupimängus Austraalia vastu, kus ta lõi ka ühe värava. Pärast MM-i teatas ta koondisekarjääri lõpetamisest.
2017. aasta augustis naasis Villa Hispaania koondisse ning pidas samal aastal oma viimase kohtumise koondises. Koondises mängis ta kokku 98 korda ja lõi 59 väravat.
Volkswagen AG
Ettevõtte eripäraks on, et 14,9% aktsiatest kuulub Alam-Saksi liidumaale (hulk on muutuv) ja 30,9% teisele autotootjale Porschele, kusjuures Volkswagen omab 100% Porschest.
David Villa
Klubid
pisi|David Villa [[New York City FC|New York City meeskonnaga]]
Volkswagen AG
Ajalugu
vasakul|pisi|1936 Porsche Type 60 prototüüp Asutatud 28. märtsil 1937. Eesmärgiks oli toota Volkswageni autot, mis algselt kandis nime Porsche Type 60 ning millele pidi järgnema mudel Volkswagen Type 1, mis on tuntud kui Volkswagen Beetle.
David Villa
Isiklikku
David Villa on 175 cm pikk ja kaalub 69 kg.
Ta abiellus 2003. aastal oma lapsepõlvekallima Patriciaga. 2005 sündis nende vanem tütar Zaida, 2009 noorem tütar Olaya. 29. jaanuaril 2013 sündis poeg Luca.
Volkswagen AG
Ajalugu
Pärast sõda juhtis ettevõtet Briti major Ivan Hirst.
Kaubamärgid, mille mudelid ei ole tootmises
pisi|tühi|Volkswageni tehas [[Wolfsburgis Saksamaal|250x250px]]
Navarra valitsejate loend
Navarra valitsejate loend loetleb Navarra kuningriigi (kuni 10. sajandini Pamplona kuningriik) valitsejaid.
Eesti Sõjamuuseum – kindral Laidoneri muuseum
1919–1940
Muuseum asutati Eesti Vabadussõja ajal 19. jaanuaril 1919. Muuseum loodi ametlikult Johan Laidoneri päevakäsuga nr 5. Mõte asutada Vabadussõja-teemaline muuseum tuli Jaan Sootsil, kui ta teatas ajakirjanduses, et tahab koguda selle tarbeks näiteks sõdurite kirju, esemeid ja fotosid.
Muuseumi korraldajaks sai 6. jalaväepolgu reamees Taavet Poska, kes oli ka fotograaf. Esimene väiksem näitus avati 24. veebruaril 1922 ja sellega tähistati nelja aasta möödumist Vabariigi sünnist. Suurem väljapanek nõudis veel aega. Sõjaväe juhtkond suhtus muuseumisse vägagi tõsiselt – väeosades keelati Vabadussõja-aegseid esemeid hävitada enne, kui need olid üle vaadatud. Ülevaadatud asjadele lisati lipik "Sõjamuuseumi omand". Nii sai muuseum oma kogudesse vanu kahureid, suurtükiplatvormi ja soomusauto Vanapagan. Eraldi tellimustena hakkasid paljud kunstnikud looma kunstiteoseid Vabadussõja lahingutest. Peamised autorid olid Maximilian Maksolly, Jüri Riis, Voldemar Kangro-Pool ja Peet Aren. Peale selle ostis muuseum Vabadussõja fotosid ka vendade Parikaste ja Võru fotograafi Niiluse käest.
1940. aastaks oli muuseumis ligi 10 000 eksponaati, mille hulgas oli relvi, mannekeene Vabadussõja vormidega, Punaarmeelt trofeedena saadud väeosalipud, samuti sõjakaardid ja ülemjuhataja sõjakabineti sisustus. Eraldi ekspositsioonid olid pühendatud Vabadussõja kangelastele Anton Irvele ja Julius Kuperjanovile. Seal olid nende aumärgid. Peale kindralmajori Ernst Põdderi surma lisandusid sinna ka tema esemed.
Okupatsiooniaeg
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt tuli muuseumil oma asukohast ära kolida. Eksponaadid pakiti kokku ja toimetati Koplisse. Varsti toodi need tagasi Vanalinna ja paigutati Kiek in de Köki torni. Sõja ajal, 24. juunil 1941, anti endise Sõjamuuseumi relvadest Punaarmeele 12 kuulipildujat, 50 vintpüssi, 35 püstolit, 26 saablit ja laskemoona, veel ka soomusauto "Vanapagan".
1950. aastate alguses alustati aga juba dokumenteeritud hävitustööd. 18. aprillil 1950 koostatud akti järgi hävitati 398 maali ja graafilist lehte ning 168 skulptuuri, sh J. Kuperjanovi ja A. Irve surimaskid; lisaks mitu geograafilist kaarti. Peale hävitustöö anti vanu Kaitseväe vorme mitmele asutusele, näiteks Teaduste Akadeemia raamatukogule ja Kunstimuuseumile. 235 ühikut Eesti kaitseväe ja politsei vormiriietust anti üle Draamateatrile.
Taastamine
Pärast Eesti taasiseseisvumist lahkus Nõukogude armee Eestist ja vabastas ka Viimsis Viimsi mõisa. Mõisakompleksis alustas juba 1990. aastate keskpaigas tegevust Kindral Laidoneri Muuseum, mille juhiks sai Tanel Lään. Mõisakompleks oli halvas seisukorras ja renoveerimiseks raha leidmisega oli raskusi.
Eesti riiklik sõjamuuseum taastati 1. märtsil 2001 kaitseministri 26. veebruari 2001 määrusega nr 6 ametliku nimetusega Laidoneri Muuseum. Vastne sõjamuuseum registreeriti riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikus registris 13. juunil 2001.
Muuseumi hoone
Eesti Sõjamuuseum tegutseb endises Viimsi mõisasüdames.
16. septembril 1919 andis Eesti riik selle Vabadussõja ülemjuhatajale kindral Johan Laidonerile autasuna teenete eest Vabadussõjas. Septembris 1944 asus mõisa Nõukogude Liidu sõjaväeosa. Oktoobris 1992 anti mõis üle Viimsi valla haldusse.
2001. aastal kirjutasid Kaitseministeerium ja Viimsi vald alla lepingule, mille alusel anti ministeeriumile üle Viimsi mõisa peahoone, kus alustas tööd Laidoneri muuseum.
Suur Saarjärv
Suur Saarjärv on järv Antsla vallas Ähijärve külas. Asub Karula rahvuspargis.
Pindala 10,9 ha, suurim sügavus 5,5 meetrit.
Järve idaosas asub väike saar.
Läbivool on vähene. Suur Saarjärv on kraavi kaudu ühendatud Väikese Saarjärvega ja Sibula järvega, millest algab Mustjõgi.
Keskkõrv
Keskkõrv (ladina keeles auris media) on paljudel selgroogsetel peas paiknev kõrva osa. Keskkõrv on täidetud õhuga.
Keskkõrva areng, anatoomia, morfoloogia, funktsioonid ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madudel
Madudel on keskkõrv jalusena olemas, see lõpeb ovaalaknaga. Kuid kuna maod õhu kaudu levivaid võnkeid peaaegu ei kuule, siis on vähe tõenäoline, et keskkõrv neil kuulmisel osaleb.
Inimestel
Keskkõrv koosneb trummiõõnest, kolmest kuulmeluukesest ja kuulmetõrvest. Keskkõrv piirneb ühelt poolt trummikilega ja teiselt poolt esiku- ehk ovaalaknaga. Keskkõrv on kõrge ja kitsas ning täidetud õhuga, mis pääseb sinna ninaneelust algava kitsa toru kaudu. Seda toru nimetatakse Eustachi tõriks ehk kuulmetõriks ning see avaneb neelamise ja haigutamise ajal. Kuulmetõri tagab, et oleks ühesuguse õhurõhk mõlemal pool trummikilet. Keskkõrvas muundatakse helirõhu võnkumine mehaaniliseks võnkumiseks trummikile abil. Trummikile edastab võnked trummiõõnde kolmele kuulmeluukesele – vasarale, alasile ja jalusele. Vasar on kinnitatud trummikile külge. Alasi kaudu antakse vasara võnkumine edasi jalusele, mis on kinnitatud ovaalakna väikese membraani külge. Kui luukesed hakkavad võnkuma, siis tõukab ja tõmbab jalus membraani, mis katab ovaalset aknakest. Ovaalakna kaudu avaneb sissepääs teosse.
Trummikile võngete ülekandmisel ovaalaknale käituvad luukesed kangide reana, mille toimel ülekantav jõud võib vaiksete helide puhul suureneda kolm korda. Ülekanne on korraldatud nii, et väike rõhk suurele pinnale teisendatakse suuremaks rõhuks väiksemale pinnale, sest trummikile pindala on 15–30 korda suurem kui ovaalakna pindala.
Kuulmekile poolt edastatavad võnked kantakse kuulmeluukeste abil sisekõrva.
Keskkõrva võivad ohustada liigkiired õhurõhumuutused, aga ka mitmesugused keskkõrvapõletikud (äge, bakteriaalne, liiteline, sekretoorne, seroosne ja krooniline keskkõrvapõletik).
Wikimedia Commons
thumb|Wikimedia Commonsi logo Wikimedia Commons on Wikimedia andmebaas tasuta ja vabalitsentsiga piltide, helifailide, videoklippide ja muu meedia jaoks, mida saab kasutada kõigis Wikimedia projektides.
Alo-Martin Mathiesen
Alo-Martin Mathiesen (sündinud 19. veebruaril 1987) on eesti muusik, ansambli Bedwetters endine trummar.
Wikimedia Commons
Erinevalt piltidest, mis on laaditud näiteks eestikeelse Vikipeedia andmebaasi ja mida saab seega kasutada ainult eestikeelse viki illustreerimisel, on Commonsi failid kasutatavad kõigis Vikipeedia keeleversioonides ja teistes Wikimedia projektides (Vikitekstid, Vikiraamatukogu, Vikisõnastik jne).
Alo-Martin Mathiesen
Ta on lõpetanud 2007. aastal Pärnu Hansagümnaasiumi.
Wikimedia Commons
Projekti pakkus välja Erik Möller märtsis 2004 ja Wikimedia Commons käivitati 7. septembril 2004. 1. juunil 2010 sisaldas Commons enam kui 6,7 miljonit meediafaili ja 1. veebruar 2013 seisuga enam kui 16 miljonit meediafaili. 2019. aasta lõpu seisuga ligines meediafailide arv 60 miljonile ning 2021. aasta lõpul 80 miljonile.
Parimad pildid
Parimad pildid valitakse Commonsis kvaliteetseks (quality images) või eeskujulikuks (featured pictures). 13. märtsi 2011 seisuga oli kvaliteetseks hinnatud üle 15 600 pildi ja eeskujulikke oli 3360. Viimaste seast valitakse ka aasta pilte ja Commonsi esilehe pilte. 1. detsember 2022 seisuga oli eeskujulikke pilte 16 303.
Logitsism
Logitsism (inglise keeles logicism, saksa keeles Logizismus) on seisukoht matemaatikafilosoofias, mis lähtub eeldusest, et matemaatika on loogika laiendus ning kogu matemaatika on taandatav loogikale kui ainsale alusele, st matemaatika mõisted on taandatavad loogika mõistetele ja matemaatika järeldamisviisid on taandatavad loogika järeldamisviisidele. Selline taandamine annaks matemaatikale täiesti ranged alused ja tagaks ühtlasi matemaatika meetodite usaldatavuse.
Logitsism oli formalismi ja intuitivismi kõrval üks matemaatika aluste alaste uuringute põhisuundi 20. sajandi alguskümnenditel.
Logitsistid ei pea matemaatikat ja loogikat erinevateks distsipliinideks, vaid ühe ja sama teaduse astmeteks. Matemaatikat on nende arvates võimalik täies mahus tuletada puhtast loogikast, ilma et oleks tarvis appi võtta täiendavaid põhimõisteid ega eeldusi.
Logitsism sai tekkida tänu asjaolule, et loogika etendab matemaatikas suuremat osa kui mis tahes teises teaduses ning matemaatikat on ammust ajast peetud loogilise ranguse eeskujuks. Pealegi on matemaatika teooriad enamasti üles ehitatud aksiomaatikast puhtloogiliselt tuletatavate teoreemide kogumitena.
Ajalugu
Mõte, et matemaatikat saab taandada loogikale, oli juba Gottfried Wilhelm Leibnizil, kelle arvates mis tahes teadus põhineb lõppude lõpuks loogika (Leibnizi scientia universalis'e) ideedel ja printsiipidel.
Logitsismile pani aluse Gottlob Frege. Ta sõnastas kaks eesmärki:
Ka Richard Dedekind ja Giuseppe Peano püüdsid taandada matemaatika mõisteid, eriti arvumõistet, loogika mõistetele.
Kui Bertrand Russell avastas Russelli paradoksi, mis näitas naiivse hulgateooria vastuolulisust ning rikkus Frege süsteemi, ja ilmnesid ka teised hulgateooria antinoomiad, loobus Frege oma logitsistlikust taandamisprojektist ning ka Dedekind hakkas logitsistliku programmi teostatavuses tõsiselt kahtlema.
Russell ja Alfred North Whitehead püüdsid matemaatika (sealhulgas geomeetria, mida Frege loogikale taandada ei üritanud) loogilisel alusel üles ehitada oma raamatus "Principia mathematica", milles esitatud sümbolloogika süsteem kasutas muuhulgas tüüpide teooriat, mille abil pidi antinoomiatest lahti saadama.
Tüüpide teoorias jaotati hulgad ja predikaadid astmetesse, nii et hulk (predikaat) kuulub alati kõrgemasse astmesse kui selle elemendid (objektid, millele predikaati rakendatakse). Sellega välditi Russelli paradoksi ja Burali-Forti paradoksi taolisi antinoomiaid.
Raskused
Peale selle tekkis paradoks seoses naturaalarvude definitsiooniga, mis kasutas klassi mõistet.
Logitsism tundus tol ajal siiski paljudele väga mõistlikuna. 1920. aastatel asus Russelli mõjul logitsismi positsioonidele Viini ringi, mille esindajatest kaitses seda eriti Rudolf Carnap. Ka Willard Van Orman Quine oli logitsist.
Tõsise hoobi logitsismi programmile andis Kurt Gödeli poolt 1931 avaldatud Gödeli mittetäielikkuse teoreem, millest tuleneb, et Russelli ja Whiteheadi süsteemist ei piisa kogu matemaatika põhjendamiseks, sest näiteks selle süsteemi mittevastuolulisust ei ole võimalik selle süsteemi enese vahenditega tõestada. Aastal 1936 avaldatud John Rosseri versioon sellest teoreemist ütleb järgmist: eeldusel, et "Principia mathematica" süsteem on mittevastuoluline, on võimalik konstrueerida aritmeetika propositsioon, mis ei ole "Principia mathematica" süsteemi vahenditega tõestatav, kuid on ometi tõene (seda võib näidata mitteformaalsete vahenditega). Seega on olemas tõene matemaatika propositsioon, mida Russelli ja Whiteheadi aksiomaatikast tuletada ei saa (eeldusel, et see aksiomaatika on mittevastuoluline). Ei aita ka aksioomide lisamine, sest Gödeli tõestuse idee on rakendatav ka laiendatud aksiomaatika puhul. Seega pole Russelli ja Whiteheadi süsteemi taolise süsteemi abil võimalik kogu matemaatikat loogikale taandada.
Praegune seis
Enamik filosoofe on pärast seda tulemust logitsismi hüljanud, kuid on olemas neologitsismi-nimeline suund, mis püüab logitsismi uuel kujul taaselustada.
Hinnang ja tähtsus
Hoolimata sellest, et logitsismi programm oli filosoofilisest seisukohast kahtlane, aitas see väga palju kaasa loogika ning matemaatika aluste arengule. Russelli ja Whiteheadi süsteem rajas matemaatika ulatusliku mõistetesüsteemi vähestele hulgateoreetilistele põhimõistetele ning rajas kogu kaasaegse matemaatika suhteliselt lihtsale aksioomide ja järeldusreeglite süsteemile. Seda süsteemi võib vaadelda ka hulgateooria aksiomaatikana. Aastal 1908 esitas Ernst Zermelo oma aksiomaatilise hulgateooria, mis oli esialgu Russelli ja Whiteheadi süsteemist nõrgem. Aastal 1922 aga lisasid Thoralf Skolem ja Abraham Fraenkel sellele asendamisaksioomi, mille tulemusena tekkis Russelli ja Whiteheadi süsteemist lihtsam ja tugevam Zermelo-Fraenkeli hulgateooria, mida hakati esimesele eelistama.
Peale selle aitas logitsism oluliselt kaasa matemaatilise loogika arengule, paljude fundamentaalsete matemaatika- ja loogikamõistete loogilisele analüüsile ning antinoomiate probleemi selginemisele.
Aleksandr Sokolov
Aleksandr Sokolov on nimi, mida on kandnud mitu isikut:
Kitarrist
Kitarrist ehk kitarrimängija on pillimängija, kes kasutab heliloomingu esitamiseks akustilist ja/või elektrilist kitarri.
Suursaatkond
Suursaatkond (mitteametlikult ka saatkond) on riigi kõrgeimat tüüpi alaline diplomaatiline esindus teises riigis. Vatikan nimetab suursaatkonna ülesandeid täitvaid asutusi apostellikeks nuntsiatuurideks. Lähetajariigi esindus asukohariigis ehk suursaatkond avatakse töökorralduse lihtsustamise huvides üldjuhul asukohariigi pealinnas.
Suursaatkonna juht on erakorraline ja täievoliline suursaadik.
Ülesanded
Oma kohustusi täites peab suursaatkond arvestama asukohariigi eripäraga. Mõnes riigis on esikohal kaubandushuvid, teises riigis koostöö kultuurivaldkonnas, poliitiline tegevus või lähetajariigi kodanike huvide kaitse.
Suursaadik teeb võimalikult vähe administratiivset tööd. Olulisem on osaleda üritustel ja tõmmata tähelepanu oma riigile, ettevõtetele ja organisatsioonidele.
Meregeoloogia
Meregeoloogia on geoloogia haru, mis tegeleb maailmamere põhja ja rannikualade geofüüsikaliste, geokeemiliste, sedimentoloogiliste ja paleontoloogiliste protsesside ja nähtuste uurimisega. Meregeoloogia on tihedalt seotud füüsilise okeanograafia ja laamtektoonikaga.
Ühed olulisimad meregeoloogia uurimisobjektid on ookeanide keskahelikud, kus toimub aktiivne vulkanism ja leidub arvukalt hüdroterme. Ookeanide keskahelikke võib vaadelda hiiglaslike riftivöönditega, kus pidevalt toodetakse uut ookeanilist maakoort ning olemasolev hävib subduktsioonivööndites.
Suursaatkond
Ülesanded
Iga suursaatkonna kohus on tutvustada oma riiki, tekitada huvi eri valdkondade (näiteks majandus, kultuur, haridus, teadus, eluolu) vastu ning muuta oma riik atraktiivseks investeerimis- ja turismimaaks.
Suursaatkonna üks vastutusrikkamaid ülesandeid on tegutsemine kriisiolukorras (sõda, loodusõnnetus, epideemia jms).
Töötajad
Suursaatkonna avamise eesmärgist ja tööülesannete iseloomust tulenevalt on töötajate arv ja hierarhia riigiti erinev.
Meregeoloogia
Ajalugu
Eriti kiiresti hakkas meregeoloogia arenema pärast Teist maailmasõda, mil kasutusele võeti uuemad ja paremad uurimislaevad ja -tehnika. Katalüsaatoriks oli ka mitmete geoloogiliste mereressursside (nafta, maagaas, ravimudad jt) suurem vajadus ja nende varasemast lihtsam kaevandamine eeskätt mitmete puurlaevade kasutuselevõtuga.
Suursaatkond
Töötajad
Suursaatkonna eesotsas asuva suursaadiku abiline on enamjaolt erasekretär, kes tagab suursaatkonna efektiivsuse ja toimimise.
Meregeoloogia
Ajalugu
Varasemad meregeoloogia praktilised uurimistööd tehti peamiselt mitmesuguste põhjaammutite, pinnasetorude ja muude selliste vahendite abil. Tänapäeval kasutatakse laialdaselt näiteks hüdroakustilisi meetodeid ja mitmesuguseid arvutirakendusi.
Wirbelwind
Wirbelwind, täisnimetusega Flakpanzer IV / 2cm Vierling Wirbelwind oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud õhutõrje liikursuurtükk (õhutõrjetank).
Ettepaneku, sellise õhutõrjemasina ehitamiseks andis 12. SS-tankidiviis "Hitler Jugend" ohvitser Karl Wilhelm Krause. Esimene prototüüp valmis 1944. aasta mais ja sellest sai esimene tõeline õhutõrjetank. Masin ehitati lahingus vigastada saanud või kapitaalremonti saadetud Panzer IV šassiile, millele ehitati uus 9-nurkne pealt lahtine torn. Meeskonna paigutus tornis jäi samaks mis PzKpfw IV-l. Relvastuseks paigutati torni neljane 20 mm õhutõrjekahur Flak 38 L/112.5, mida võis väga edukalt kasutada ka maapealsete märkide hävitamiseks. Rindel oli Wirbelwind väga efektiivne eriti madalalt lendavate märkide vastu.
Masina tootmisega tegeles firma Ostbau Werke Saganis, Sileesias. 1944. aasta lõpuks oli toodetud 106 seda tüüpi masinat, kõik need saadeti tankidiviiside kaitseks. Ühtekokku saadeti idarindele 90 ja läänerindele 16 Wirbelwindi.
1944. aastal otsustati Wehrmachti kõrgemas juhtkonnas hakata Wirbelwindi relvastama nelja 30 mm kahuriga MK 103/28 või MK 103/38, mille laskekiirus oli maksimaalselt 1600 lasku minutis. Sama aasta detsembris sai firma Ostbau Werke ühe sellise masina valmis, kuid see jäi ka ainsaks. Masin sai nimeks Zerstorer 45 – 3cm Flakvierling MK 103/1-8 auf Sfl PzKpfw IV.
1945. aastal võeti vastu otsus hakata Wirbelwindi tootma ka Panzer III šassiile. Projekt sai nimeks Flakpanzer III ning esialgu oli tellimuseks ettenähtud 90 masinat, kuid sõja lõpp lõpetas ka selle projekti.
Rudolf (Austria-Ungari)
Ertshertsog Rudolf (21. august 1858 Laxenburg – 30. jaanuar 1889 Mayerling) oli Austria kroonprints sünnist ja Austria-Ungari kroonprints 1867. aastast kuni surmani, Austria keisri Franz Joseph I ja keisrinna Elisabethi ainus poeg.
Oma liberaalsete reformimeelsete vaadete tõttu oli ta tihti konfliktis oma isaga ning kibestus seetõttu. Tema tõusmist valitsejaks oodati idealistlikes liberaalsetes ringkondades väga, kuid Rudolf ise ei suutnud seda ära oodata.
Surm
On spekuleeritud, et lõpliku otsuse vabasurma minekuks langetas Rudolf peale Saksa keisri Friedrich III surma, keda samuti liberaaliks peeti, samuti olevat ta keiser Wilhelm II tema ülespuhutuse, absolutismikalduvuste ja militarismi pärast põlanud. Rudolfi surmaga pole kõik asjaolud tegelikult selged, kuid kindel on see, et ta suri Mayerlingi lossis koos oma armukese Marie Vetseraga.
On loodud mitmeid vandenõuteooriaid, et tegelikult ei teinud Rudolf enesetappu, vaid hoopis mõrvati antiliberaalide poolt. Laiemalt tunnustatakse siiski pigem enesetapuversiooni, kusjuures Rudolf olevat enne seda oma armukese maha lasknud.
Krzysztof Zanussi
Krzysztof Pius Zanussi (sündinud 17. juunil 1939 Varssavis) on poola filmirežissöör ja -produtsent.
Zanussi õppis füüsikat Varssavi ülikoolis ja filosoofiat Jagellooni Ülikoolis Krakówis. Aastal 1966 lõpetas Lodzi Filmikooli. Tema diplomitööna valminud film "Provintsisurm" ("Smierc prowincjala") (1966) võitis auhindu 1967. aasta Veneetsia, Mannheimi, Valladolide ja Moskva filmifestivalidel.
Ta on Poola filmistuudio TOR direktor ning on rahvusvaheliselt tunnustatud filmirežissöör, kes on võitnud nimekaid auhindu filmifestivalidelt (David di Donatello auhind Accademia del Cinema Italianolt).
Zanussi on professor Euroopa Filmikoolis Šveitsis, kus korraldab ka suviseid filmialaseid töötubasid, samuti Sileesia Ülikoolis Katowices.
Zanussit on nimetatud "Poola filmikunsti paavstiks intellektuaalses korsetis". Oli 1981. aastal Veneetsia filmifestivali žüriis.
Kärbseseen
Kärbseseen (Amanita) on kandseente perekond kärbseseeneliste sugukonnast.
Kärbseseente perekonda kuuluvate seente kübar on keskmine või suur, lihakas, tihti üldloori jäänustest ebemeline. Üld- ja rõngasloor on nahkjas või vatjasebemeline, jalg alati tupega.
Punased kärbseseened elavad sümbioosis nii kase, kui kuuse ja männiga – neid võib leida nii kaasikutest, kuusikutest ning männikutest.
Estonian Guitar Octet
Estonian Guitar Octet ehk E.G.O. on kitarristidest koosnev Eesti ansambel.
Kärbseseen
Tavaline on, et kärbseseened võivad kasvada nn „nõiaringides“ (seeneringid).
Estonian Guitar Octet
Ansambli asutas 2007. aastal Jaak Sooäär. Lisaks Sooäärele musitseerivad ansamblis Kalle Tikas, Mart Soo, Paul Daniel, Robert Jürjendal, Tarvo Kaspar Toome, Tõnis Leemets ja Virgo Sillamaa.
Kärbseseen
Toksilisus
Surmavalt mürgised on valge kärbseseen ja roheline kärbseseen. Mõlemad põhjustavad amanitiinimürgistust.
Need mürkained tekitavad inimesel motoorset ja psüühilist erutust, joovet, ebatavalist elevust, hallutsinatsioone jms nähte. Kärbseseentes sisalduvad ained sarnanevad toimelt atropiiniga, mistõttu varem antigi neile koondnimetus „mükoatropiin”. Hiljem selgus, et sellist mürkainet nagu mükoatropiin pole keemiliselt olemas ja mürgistust põhjustavad hoopis muud ained. Ka närvisüsteemi kahjustavale muskariinile on kärbseseentes sisalduvad atropiinitaolise toimega mürkained hoopis vastupidise toimega.
Kärbseseenemürgistust põhjustavad Euroopas viis kärbseseeneliiki: pisi|326x326px|Kärbseseen looduses
Kasutamine
Punast kärbseseent on kasutanud läbi aastatuhandete šamaanid üle maailma oma rituaalides, et viia ennast transsi ja küsida seenelt nõu ja juhatust ning samuti ravi eesmärgil.
Osades kultuurides on kasutatud kärbseseeni ravimina ja peetud pühadeks seenteks - tõenäoliselt kasutati punast ja panterkärbseseent erinevates leotistes ja salvides, ning kasutati ka seespidiselt näiteks parasiitide puhul.
Eestis on näiteks põllumajandusteadlane Aleksander Heintalu tegelenud punase kärbseseene mõju ja ravitoimete uurimisega.
Seene kasvupiirkondades on valmistatud kärbseseene põhjal, piima, seene (ja magusainega) leotist, mis toimib putukamürgina.
Ta lendab mesipuu poole
"Ta lendab mesipuu poole" on Juhan Liivi luuletus, mida on viisistanud Miina Härma, Riho Päts, Juhan Simm ja Peep Sarapik.
Peep Sarapiku viisiga oli laul esmakordselt noortelaulupeo kavas 1993. aastal, dirigeeris Arvo Saar. Üldlaulupeo kavas oli laul esmakordselt XXIII laulupeol 1999. aastal Vaike Uibopuu dirigeerimisel. Veel on laulu laulupeol juhatanud alates 2004. aastast nii üld- kui ka noorte laulupidudel Ants Sööt (2004), Eri Klas (2007), Tiia-Ester Loitme (2009), Ants Soots (2014) ja Elo Üleoja (2017). 2019. aasta juubelipeol juhatas laulu taas Vaike Uibopuu. Spontaanselt kanti laul ette 2011. aasta noorte laulupeol a'capella (lugu ei olnud ametlikult laulupeo programmis), kuid kooride skandeerimise peale läks dirigendipulti ühendkoori juhatama Raul Talmar ning "Ta lendab mesipuu poole" kõlas ka tollel laulupeol.
Baltasar Kormákur
thumb|Baltasar Kormákur Baltasar Kormákur Baltasarsson (sündinud 27. veebruaril 1966 Reykjavíkis) on Islandi näitleja, lavastaja ja produtsent.
Oma filmiga "Mýrin" võitis ta Kristallgloobuse 2007. aasta Karlovy Vary filmifestivalil.
Mandariinid (Beauvoir)
"Mandariinid" ("Les Mandarins") on Simone de Beauvoiri romaan, mis ilmus 1954. aastal.
Tegemist on Beauvoiri ühe tähelepanuväärseima teosega, 1954. aastal võitis raamat Goncourti auhinna.
Teose peateemaks on Prantsuse vasakpoolsete poliitikute roll ühiskonnas Teise maailmasõja lõpupäevil. Raamatus räägitakse muuhulgas ühe naise seiklustest ja tunnetest Prantsuse intellektuaalide hulgas. Tegelaste prototüüpide seas on Albert Camus, Jean-Paul Sartre, samuti Beauvoir ise.
Camden
Camden on Londoni linnaosa (borough), mis asub Charing Crossist loode suunas.
Mait Künnap
Mait Künnap (sündinud 23. septembril 1982) on Eesti tennisist ja tennisetreener.
Tema senise karjääri parim koht on olnud 705. (4. august 2008).
Paarismängus on kõrgeimaks ATP edetabelikohaks 377. (4. juuli 2005).
Mait Künnap on mitmekordne Eesti meister nii noorte- ja täiskasvanute seas, nii üksik- kui paarismängus. Kuuel korral on ta kuulunud Eesti Davise karikavõistluste meeskonda.
Jamie Foxx
Jamie Foxx (sündinud Eric Marlon Bishop, 13. detsembril 1967 Terrellis Texase osariigis) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud USA filminäitleja, koomik, R&B-laulja ja pianist.
Aastal 2004 võitis ta parima meesnäitleja Oscari muusiku Ray Charlesi kehastamise eest filmis "Ray", olles sellega kolmas mustanahaline parima meesnäitleja Oscari võitja.
Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Collateral" ("Ohtlik reisija"), "Ray", "Miami Vice" ja "Dreamgirls".
Garage punk
Garage punk ('garaažipunk') on punk rock ' i alamstiil, mis on tihedalt seotud garage rock ' iga.
Mõiste ei ole täpselt määratletud. Sageli arvatakse garage punk ' i alla garaažibändid, mille muusikat annavad välja sõltumatud plaadifirmad või mille muusikat antakse välja väljaspool firmasid, ning mis mängivad muusikaliselt algeliselt ja viletsalt punk rock ' i ja rock'n'roll ' i segu. Selles mõttes on garage punk ' i alged vastandkultuurse muusikalise liikumisena 1960. aastate garage rock ' is ja 1970. aastate lõpu ja 1980. aastate alguse punk rock ' is ja new wave ' is.
1980. aastate lõpus ja 1990. aastatel tekkis indie rock ' i underground ' is punk rock ' i taaselustav uus stiil, mida nimetataksegi garage punk ' iks. Garage punk on olnud tihedalt seotud garage rock ' i taaselustamisega, kuid garage punk-ansambleid on lisaks 1960. aastate garage rock-ansamblitele, mida arvatakse tihti protopunk ' i alla, (The Sonics, The Monks) mõjutanud ka 1970. aastate alguse protopunk-ansamblitest (The Stooges, MC5, New York Dolls), toorest hardcore punk ' ist, briti pub rock ' ist, power pop ' ist ja varajasest new wave ' ist. Paljud garage punk-ansamblid on tugevalt mõjutatud ka 1950. aastate ja 1960. aastate alguse rhythm and blues ' ist ja primitiivsest rock'n'roll ' ist, mis on samuti aidanud eristada seda stiili teistest punk rock ' i stiilidest. Mõned ansamblid (näiteks The Mummies, Phantom Surfers ja The Bomboras) olid mõjutatud ka instrumentaalsest surf rock ' ist.
Garage punk ei püüdnud niivõrd kopeerida 1960. aastate saundi ja ilmet kui mängida pretensioonitut ja metsikut kolmeduurilist punk rock 'i. Teatud hoiak ja primitiivne odavuse esteetika olid stiili arengus palju olulisemad kui kergesti meeldejäävad meloodiad ja modide stiilis kirevad rõivad. See suhtumine peegeldus ka muusikas: saund oli primitiivne, määrdunud, toores, räpakas, seksikas, ähvardav, kärarikas ja lausa inetu.
Esimeste garage punk ' i ansamblite seas olid DMZ, The Dwarves, The Stomachmouths, Thee Mighty Caesars, Poison 13, Pussy Galore, The Gories, The Devil Dogs, Supercharger, The Mummies, The Makers, Teengenerate, The New Bomb Turks ja The Oblivians.
Sündinud 6. novembril
''Siin artiklis loetletakse 6. novembril sündinud tuntud inimesi.
Entsüklopeedia ehk teaduste, kunstide ja käsitööde seletav sõnaraamat
thumb|200px|Encyclopédie [[tiiteleht|tiitelleht]] "Entsüklopeedia ehk teaduste, kunstide ja käsitööde seletav sõnaraamat" (prantsuse Encyclopédie, ou dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers) oli prantsuse esimene entsüklopeedia, mis ilmus kokku 28 köites aastail 1751–1772.
"Entsüklopeedia" väljaandjaiks ja kaastöölisteks, keda hakati kutsuma entsüklopedistideks, olid Denis Diderot, Jean le Rond d'Alembert (juhid ja toimetajad), Jean-Baptiste de La Chapelle, Etienne Bonnot de Condillac, Louis-Jean-Marie Daubenton, Marc-Antoine Eidous, Jean Henri Samuel Formey, Paul Henri Thiry d'Holbach, Jean-Jacques Rousseau, Anne Robert Jacques Turgot, Voltaire, jt.
"Entsüklopeedia" alusepanija ja väljaandja filosoof Denis Diderot toimetamisel ilmus 1751. aastal esimene köide. Uue väljaande vastu astusid katoliku kirik ja ametivõimud, selle esimesed kaks köidet määrati hävitamisele. "Entsüklopeedia" keelati ning selle trükkimise ja müümise eest ähvardas vanglakaristus. Diderot jätkas tööd illegaalselt ja viis selle koos kaastöötajate abiga 1772. aastal lõpule. 28 põhiköitele lisandus veel aastani 1780 viis lisaköidet.
"Entsüklopeedia" uudsus seisnes eelkõige selles, et see käsitles alfabeetilises süsteemis teaduse ja ühiskonna probleeme oma aja eesrindlike ideede seisukohalt, andes samas hävitavaid hinnanguid feodaal-absolutistliku korra poliitilistele, usulistele ja õiguslikele institutsioonidele ning ideedele. Ühtlasi on oluline, et entsüklopeedia koondas väga erinevate poliitiliste ja filosoofiliste vaadetega haritlasi, keda aga ühendas hariduse, mõistuse, usulise sallivuse ja teaduse kaitsmine. Entsüklopeedial oli ka oluline roll valgustusideede levitamisel ning Prantsuse revolutsiooni ideoloogilisel ettevalmistamisel.
Sport Club Corinthians Paulista hooaegade loend
2020
''Seisuga 11. veebruar 2020''
Robert Cummings (täpsustus)
Robert Cummings on mitme tuntud isiku nimi:
Vaiga
Nimi
Hiljem Vaiga alal kõneldud keelemurdes on leitud palju ühisjooni vadja keelega. Harri Moora arvates võib see osutada, et Vaiga rahvastik oli teatavas ühenduses Peipsi idakaldal elanud vadjalastega. Mitmed keeleteadlased (Tiit-Rein Viitso, Huno Rätsep) on seisukohal, et vadja keel ja Vaiga alal kõneldud eesti keele idamurre on mõlemad ühe kunagise läänemeresoome algkeele murde, nn Vaia murde, järeltulijad. Teisalt on väidetud, et osa Vaiga rahvastikust moodustasid vadjalased. Riho Grünthal on pidanud võimalikuks, et Henriku Liivimaa kroonikas on Vaiga all mõeldud laia piirkonda, mis hõlmas ka Narva jõest idas elavate vadjalaste asuala.
Looduslikud piirid ja paiknemine
Vaiga territoorium hõlmas suurt osa tänase Jõgeva maakonna idaosast kuni Peipsi järveni (endised Torma, Kasepää, Pala ja Saare valla ning Mustvee linna alad) ja põhjas Ida-Viru maakonna Avinurme ümbruse kuni Alutaguse madalikuni (Avinurme ja Lohusuu vallad). Läänes asuvast Pandivere kõrgustikust eraldas Vaiamaad Luusika soo (vt Luusika looduskaitseala).