cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suur-Poola ülestõus (1848)
Koostööst vastasseisuni
Berliini võimud püüdsid sündmuse käiku edasi lükata, pakkudes välja provintsi jagamist kahte ossa. Lisaks püüdsid nad poolakaid veenda, et Poola sõjaväeüksuste loomine takistab kõnelusi autonoomiast. Poolakad nende poolel hakkasid 22. märtsil looma Poola rahvuskomitee otsuse põhjal, mis vahepeal muutis oma nime Poola keskkomiteeks, relvaüksusi. 28. märtsil võttis Ludwik Mierosławski sõjaväe varustamise ja organiseerimise juhtimise, milles teda toetasid poola ohvitserid pagulusest. Kartes Venemaa keisririigi sissetungi Preisimaale, kus toimus liberaalne ülestõus, valmistusid poolakad koos Preisi vägedega ette ühiskaitset võimaliku Venemaa rünnaku vastu. Vürst Adam Czartoryski tuli poliitilisteks kõnelusteks Berliini ja kindral Ignacy Prądzyński valmistas ette plaane võimalikuks sõjaks Venemaaga.
thumb|left|120px|Karl Wilhelm von Willisen
5. aprillil saabus Poznańisse uus "Poseni provintsi kuninglik tsiviilvolinik" Karl Wilhelm von Willisen, kes väitis kaastunnet poolakatele, ja tema esialgne tegevus valmistas sakslastele suuresti pettumust. Willisen sattus varsti konflikti Poznańi sõjaväejuhi, kindral Friedrich August Peter von Colombiga, kes oli vastu mistahes Poola iseseisvustaotlustele. Willisen kuulutas, et poolakad saavad autonoomia, kuid nad peavad vähendama oma vägesid, mis aprilli alguses koosnes 7000 mehest. Kompromissile jõuti 11. aprillil Jarosławiecis, kui Willisen lubas poolakatele 4 sõjaväelaagrit, igas 720 meest (Lõpus oli meeste arv laagrites umbes 4000). Willisen lahkus Poznańist 20. aprillil, süüdistatuna riigi- ja "saksa asja reetmises", ning nagu kaasaegne pealtnägija kirjutas: "Willisen oli haavatav isiklike solvangutega või isegi ohustatud Poseni raevunud saksa ja juudi rahvahulkade poolt". Mitte kaua pärast seda vabastati ta ametitest ja asendati Ernst von Pfuel, kes saabus Poznańisse mai alguses.
14. aprillil kuulutas Preisi kuningas, et 10 põhja- ja lääne maakonda provintsi 24 maakonnast ei võta kavandatud poliitilisest ümberkorraldusest osa; 26. aprillil laiendati seda 6 lisamaakonnaga, sealhulgas Poznańi linn, jättes poolakatele vaid 9 maakonda. Kõigile asjaosalistele oli see ilmselt ajutine lahendus ja poolakatele vastuvõetamatu, kui haldusringkondades olid poolakad enamuses 18-s ja sakslased 6-s, millest 4 olid lääne- ja 2 põhjaosas. Relvitustatud Poola miilitsat kiusati Saksa vägede poolt taga ja mitu poolakat kas mõrvati või haavati.
Sõjaline vastasseis
Poola rahvuskomitee otsustas oma väed relvitustada, kuid seda otsust eiras Mierosławski, kes eeldas Vene sissetungi, milles ta pidi liitlasena kaitses Preisi vägesid aitama. Sellisena olid nad ette valmistamata preislastega võitlema. Kui Preisi väed alustasid piiramatut terrorit poola rahvastiku vastu, algas 29. aprillil Preisi rünnak, kui rünnati Książi, Pleszewi, Września ja Miłosławi laagreid. Książis hävitasid Preisi väed linna pärast 600 vangi mõrvamist ja haavamist. Veresauna ohvrite hulgas oli Florian Dąbrowski. Lisaks kaitses Grodziski rahvastik juudi doktori Marcus Mosse juhtimisel linna pealetungiva 600 Preisi sõduri vastu. Wielkopolska poola komiteesid rünnati samuti. Kodudesse naasvaid relvitustatud poolakaid kiusati taga, nagu ka katoliku preestreid, kui sakslased külasid rahustasid. See kutsus esile poola talupoegade pahameele, kes tõusid Preisi vägede vastu üles ning ühinesid Mierosławski juhitud Poola regulaarvägedega. Mierosławski uskus, et poolakate moraali ja au kaitsmiseks on vajalik sõjaväele vastu hakata, samas komitee liikmed olid võitlemise vastu, ja sellisena saatis komitee end 30. aprillil laiali, rõhutades oma viimases avalduses Preisi reeturlikkust ja vägivalda.
Saksa miilitsa roll
Pärast Varssavi hertsogiriigi kaotamist aastal 1815 tegeles Preisimaa saksa kolonisatsiooniga poola territooriumitel, mille see omandas Viini kongressil, jätkates jagamistega alanud eelmisi jõupingutusi. Saksa kolonistide asumist toetati eriti Eduard Flottwelli valitasemisajal aastatel 1831–1840. Encyclopædia Britannica kirjutab: "Kuid 1830. aasta lõpul pühitseti E. H. von Flottwelli juhtimisel sisse uus poliitika: rahastatud saksa kolonistide Poola pinnale asustamise eksperimendi (alustatud Friedrich Suure poolt pärast esimest Poola jagamist) jätkamine". Jerzy Kozłowski järgi mängisid konfliktis erilist rolli saksa kolonistid, kes moodustasid oma miilitsa, teostades terroriakte poola rahvastiku vastu. Witold Matwiejczyki väitel tulid need kolonistid eelmisest Preisi valitsuse toetatud asustuskavast, mis tõhustas jõupingutusi asustada sakslased Poznani piirkonda pärast 1815. aastat, ja olid poola liikumise suhtes vaenulikud, kuid kartes esialgu Vene sissetungi, hoidsid madalat profiili. Konflikti ajal moodustasid kolonistid väeüksusi (Schutzvereine ja Schutzwache) ja mitte ainult ei aidanud Preisi sõjaväge Poola külade rahustamisel, vaid tegutsesid ka omal initsiatiivil. Saksa kolonistid olid eriti aktiivsed Szczytno piirkonnas ja Czarnkowski piirkonnas moodustasid nad oma vikatimeeste üksuse, kus oma poolakatevastase suhtumise poolest tuntud kohalik saksa väejuht suutis organiseerida mitusada kolonisti relvaüksusse ja Czarnkowi Poola vägedelt üle võtta.
Miłosławi lahing
30. aprillil võitis Ludwik Mierosławski edukalt Preisi vägesid Miłosławi juures; pärast võitu Książi juures tungis Preisi kindral Blumen koos 2500 sõduri ja 4 suurtükiga Miłosławi, kus asus Ludwik Mierosławski koos 1200 sõduri ja 4 suurtükiga. Preisi väed jagunesid kaheks kolonniks – üks tuli Środast ja teine Wrześniast. Esialgu proovis Mierosławski kõnelusi Blumeniga, kuid kui ta sai teada, et Now Miasto poolakad Józef Garczyński juhtimisel olid talle 1000 sõduriga appi tulemas ja et lisaväed 1200 sõduriga tulid Feliks Białoskórski juhtimisel Pleszewist, katkestas ta läbirääkimised. Seetõttu algas lahing. Lahingu esimeses faasis aeti Poola väed Miłosławist välja ja nad asusid positsioonidele peamise maantee mõlemal küljel. Taganevaid poolakaid jälitades alustas Blumen ratsaväerünnakut. Kuid Preisi jälituse peatas Garczyński saabumine, ja kui saabusid Białoskórki sõdurid, alustasid poolakad vasturünnakut. Teises faasis domineeris poola vasturünnak piki peamise maantee joont ja rünnak ratsaväeüksusele enne, kui see sai poola positsioone rünnata. Hiljem naasid poolakad linna ja preislased sunniti taganema. Kuid poolakad olid kurnatud ja ei suutnud taganevaid preislasi jälitada, mistõttu võit ei olnud täielik. Poola kaotusteks oli 200 sõdurit, samas preislastel 225.
Edasine võitlus ja ülestõusu lõpp
2. mail võitis poola kosynierzy Preisi kolonni Września juures Sokołowo külas, kuid nende võit oli seotud raskete kaotustega. Preislased suutsid võita Poola vägesid Mosinas, Rogalinis, Stęszewis, Kórnikis, Bukis, Obornikis. Mierosławski astus Poola vägede juhi kohalt tagasi 6. mail ja uus ülemjuhataja Augustyn Brzezanski andis 9. mail alla. Kapitulatsiooniakt allkirjastati Bardos Września juures.
Tagajärjed
Poseni suurhertsogkond asendati järgnevalt Poseni provintsiga ja Preisi valitsus lükkas igasuguse autonoomiaidee tagasi. Preisi provintsina oli see täielikult Saksa Liiduga liidendatud, kuid kui Frankfurdi rahvuskogu lõpetas 28. märtsil 1849 Saksa põhiseaduse, ei olnud seal Poznańit mainitud. Preisi riigipäeva valimistel 1849. aasta mais said Poola delegaadid 16 kohta provintsi 30 kohast, kuid valimisi Saksa põhiseaduslikku parlamenti poola parteid protestiks liidendamise vastu suuresti boikoteerisid. Teised ütlesid "Nüüd me peame minema preislaste vastu mitte vikatite vaid häältega".
1500 poolakat vangistati Poznańi kindlusse, peamiselt talupojad, kes võitlusest osa võtsid, nende pead raseeriti kiilaks ja neid põletati Preisi võimude poolt keemilise ainega, mis jättis neile püsivad armid kätele, kõrvadele ja näkku. Üldiselt väärkoheldi vange korduvate peksmiste ja toimus alandav kohtlemine. Poola ajaloolane Stefan Kieniewicz kirjutab oma ülestõusu analüüsivas uurimistöös (avaldatud aastal 1935 ja uue trükina aastal 1960), et süüd selle eest liigutati Colombi ja tema alamastme ametnike vahel, intsidenti avalikustas laialdaselt poola press. Mierosławski ise, kelle ema oli prantslanna ja kes elas enne 1846. aastat Pariisis, vabastati pärast prantsuse diplomaatilist protesti ja kamandati aastal 1849 saksa ülestõusnute üksusse Badenis ja Pfalzi kuurvürstkonnas revolutsioonide ajal Saksa riikides.
Lääneosa poolakad otsustasid suunata oma energia poolakate majandusliku ja poliitilise seisundi suurendamisele, enne sõjalise vastasseisu otsustamist. 70 aastat töötasid poolakad oma organisatsiooni arendamisel, kasvatades rikkust ja arendades poola maid. Esimene organisatsioon, kes nii tegi, oli 1848. aasta suvel loodud Poola Liiga. Looduna liberaalsete poliitikute poolt juhtis seda krahv August Cieszkowski – kirjanik ja filosoof. Selle eesmärgiks oli rahvusliku eneseteadvuse kasvatamine poola rahvastiku seas, elustandardite tõstmine ning katoliku usu ja poolakate omanduses oleva maa kaitsmine. 1848. aasta sügisel kuulus sinna ligi 40 000 liiget. Selle peamist direktoraati juhtis krahv Gustaw Potworowski. Organisatsioon toetas põllumajandusreforme poola maaelanike kaudu ja levitas põllumajanduse edendamisega, samuti kodanikuühtsuse tugevdamisega seotud teavet. Kuigi organisatsioon oli täiesti seaduslik ja ei rikkunud ühtegi seadust, saatis Preisi valitsus selle aastal 1850 laiali. Tegelikult jätkasid selle liikmed töötamist ja varsti asutati arvukalt järglasorganisatsioone, mis viis poolakate vastupanu Preisi Poolas majandusliku ja õigusliku vastasseisu alusele.
Adolf Friedrich II (Mecklenburg)
thumb|Adolf Friedrich II
Adolf Friedrich II (19. oktoober 1658 – 12. mai 1708) oli esimene Mecklenburg-Strelitzi hertsog, kes valitses 1701. aastast kuni oma surmani. Mecklenburg-Strelitz oli Saksa-Rooma riigi osa.
Elulugu
Ta sündis Grabow's Mecklenburgi hertsogi Adolf Friedrich I ja selle naise Marie Katharina postuumse pojana.
1695. aastal hääbus Mecklenburgide Mecklenburg-Güstrow' haru ja Adolf Friedrichi vennapoeg Friedrich Wilhelm I nõudis pärandit, Adolf Friedrich oli sellele vastu.
Pärast Adolf Friedrichi surma oli tema järglaseks hertsogina tema poeg Adolf Friedrich III.
Abielud ja lapsed
1684. aastal abiellus Adolf Friedrich II Mecklenburg-Güstrow' hertsogi Gustav Adolfi tütre Mariega. Nad said järgmised lapsed:
20. juunil 1702 abiellus Adolf Friedrich II Saksi-Gotha hertsogi Friedrich I tütre Johannaga. See abielu jäi lastetuks.
Revit
Autodesk Revit on Autodeski arendatav tarkvara rajatise arhitektuuri, konstruktiivse osa ja erisüsteemide projekteerimiseks ja modelleerimiseks.
Kai Siegbahn
pisi|püsti|1981 Kai Manne Börje Siegbahn (20. aprill 1918 Lund – 20. juuli 2007 Ängelholm) oli rootsi füüsik.
Tema isa oli füüsik Manne Siegbahn, kes sai Nobeli füüsikaauhinna 1924. aastal.
1981. anti talle, Nicolaas Bloembergenile ja Arthur Schawlowle Nobeli füüsikaauhind töö eest laserspektroskoopias.
Corrèze'i departemang
Corrèze'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.
Departemang jaguneb halduslikult:
Helena Lotman
Helena Lotman (kuni 2018. aasta augustini Helena Pruuli; sündinud 27. juulil 1991) on eesti näitleja.
Ta lõpetas Vanalinna Hariduskolleegiumi ja 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26.lend).
Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s. Alates 2021. aasta sügisest töötab ta näitlejana Eesti Draamateatris.
2016. aastal valminud filmis "Ameerika suvi" mängis ta lätlanna Annat. 2017. aastal esilinastunud Eesti Televisiooni teleseriaalis "Lotte lood" kehastas ta nimitegelast.
Teismelisena laulis ta ansamblis IceCream.
Isiklikku
Tema isa on ettevõtja ja ajakirjanik Tiit Pruuli. Juulis 2018 abiellus ta kardioloog Eno-Martin Lotmaniga. Tema esimene laps sündis 2017. ja järgmine 2019. aastal.
Kõnnu mõis (Kuusalu)
Kõnnu mõis (saksa keeles Könda) oli rüütlimõis Kuusalu kihelkonnas.
Maxwell Fry
pisi|Päikesemaja (ehitatud 1936) pisi|Margate'i raudteejaam Edwin Maxwell Fry (2. august 1899 Cheshire – 3. september 1987 London) oli inglise modernistlik arhitekt, kes töötas Suurbritannias, Indias ja Aafrikas.
Kõnnu mõis (Kuusalu)
16.–17. sajandil oli mõis Kolga mõisa karjamõis. Rüütlimõisaks sai see 1696. aastal.
Maxwell Fry
Fry sündis Wallasey linnas Liscardi linnaosas. Tema isa Ambrose Fry oli Kanada päritolu keemiatööstur ja pärastine kinnisvaraarendaja. Ema oli Lily Thompson. Maxwellil oli kaks vanemat õde Muriel ja Nora ning noorem vend Sydney. Perekonnas ja sõprade seas kutsuti teda nimega Maxi või Max.
Shirakawa
Shirakawa (白河市 Shirakawa-shi) on linn Jaapanis Fukushima prefektuuris.
Maxwell Fry
Ta õppis Liverpooli instituudi poistekeskkoolis. Esimese maailmasõja lõpul teenis ta Liverpooli kuninglikus jalaväerügemendis.
Pärast sõda anti kõigile sõjaveteranidele grant õppimiseks ülikoolis ja see võimaldas Fryl 1920 astuda Liverpooli ülikooli arhitektuuri õppima. Seal õppis ta süvendatult linnaplaneerimist ja selle vastu säilitas ta huvi kogu elu jooksul. Ta lõpetas kiitusega 1923. 1924 töötas ta lühikest aega New Yorgis, siis naasis Inglismaale.
Shirakawa
Linnas elas 2014. aasta novembri seisuga 62 688 inimest ja asustustihedus oli 205 in/km². Linna kogupindala on 305,3 km².
Maxwell Fry
Tema järgmine töökoht oli Suurbritannia raudtee-ettevõtte Southern Railway arhitektuuriosakonna esimene assistent. Seal projekteeris ta ajavahemikus 1924–1926 kolm uusklassitsistlikku raudteejaamahoonet Margate'is, Ramsgate'is ja Dumpton Parkis.
Ziemeļblāzma küla
Ziemeļblāzma on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Skulte vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Limbažist 32 ja Riiast 64 km kaugusele. Ziemeļblāzma piirneb Saulkrasti piirkonnas asuva Zvejniekciemsi külaga.
Maxwell Fry
1926 abiellus ta 38-aastase Ethel Leese'iga (sündinud Speakman). Ethel oli varem abielus olnud kriketimängija Charles Leese'iga ja lahutatud. Abielu oli õnnetu, osalt selle pärast, et naine oli ahelsuitsetaja. Abielust sündis tütar Ann.
Ziemeļblāzma küla
Külas on kaks poodi. Seal asub Ziemeļblāzma bussipeatus.
Maxwell Fry
See abielu lahutati 1942 ja samal aastal abiellus Fry arhitekt Jane Drew'ga, kellega neil olid ühised vaated. Nad asutasid ühisettevõtte Fry, Drew and Partners, kus töötasid 1973. aastani, mil jäid pensionile.
Looming
Fry sai mõjutusi rahvusvahelistelt moodsa arhitektuuri kongressidelt ja ta võttis aktiivselt osa selle Suurbritannia haruorganisatsiooni ehk Moodsa arhitektuuri uurimisrühmaks nimetatava mõttekoja tegevusest pärast selle asutamist 1933. aastal. Fry oli üks väheseid britte, kes 1930. aastatel modernistlikku arhitektuuri harrastas. Enamik modernistlikke arhitekte Suurbritannias olid immigrandid Mandri-Euroopast, kust modernism sai alguse. Nende seas oli endine Bauhausi direktor Walter Gropius, kes põgenes Natsi-Saksamaalt 1934 ja kellega Fry hakkas koos töötama. Nende ühistöö oli Impingtoni kolledž (Impington Village College) Cambridgeshire'is, mis valmis 1939. Gropius tegi selle esialgse projekti, mille Fry üle vaatas ja juhtis ehitustöid pärast seda, kui Gropius USA-sse sõitis. Hoone on tänapäeval arhitektuurimälestis.
Ziemeļblāzma küla
Aastal 2015 oli külas 94 elanikku. Aastal 2021 oli elanikke 316, aastal 2022 aga 357.
Maxwell Fry
Looming
Teiste Fry tuntud arhitektitööde hulgas on Londonis Hampsteadis ehitatud Päikesemaja, mis valmis 1936. aastal.
Fry osales 1937–1942 sekretärina Arthur Korni juhitud Moodsa arhitektuuri uurimisrühma koosseisus, mille plaane kasutati sõjajärgse Londoni rekonstrueerimisel. Üks Fry kaastöölisi Dennis Sharp nimetas seda plaani "siiralt utoopiliseks ja põhimõttelt sotsialistlikuks".
1939 sai Fry Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi liikmeks. Maailmasõja ajal teenis ta insenerivägedes, lõpetades sõja majorina.
pisi|Ibadani ülikoolis olev Kenneth Onwuka Dike'i raamatukogu Juba enne maailmasõja lõppu 1944 palkas Suurbritannia Briti Lääne-Aafrika minister lord Philip Cunliffe-Lister Fry enese nõunikuks linnaplaneerimise alal ja Drew oli tema assistent. Sel kohal töötasid nad kuni 1946. aastani, mil siirdusid eraärisse. Kuigi nad asusid Londonis, ehitati enamik nende mõne järgmise aasta jooksul projekteeritud hoonetest Lääne-Aafrikasse. Fry, Drew and Partners avas kontori Ghanas, mida sel ajal nimetati Kullarannikuks, ning tegutses peamiselt seal ja Nigeerias, sageli ajutises koostöös teiste briti arhitektidega. The Times nimetas Fry kõige märkimisväärsemaks tööks Lääne-Aafrikas Nigeerias asuvat Ibadani ülikooli.
1951–1954 töötas Fry koos oma arhitektist abikaasaga Indias Pandžabi osariigi uue pealinna Chandīgarhi rajamisel. Nad suutsid veenda Le Corbusier'd, kes varem oli keeldunud, osalema selles suurprojektis. Fry ja Drew projekteerisid kolme aasta jooksul elamuid, haiglaid, kolledžeid, tervisekeskusi, ujulaid ja kauplusi.
Fry ja Drew' peamine projekt Inglismaal oli klaasitootmisettevõtte Pilkington Glass peahoone Lancashire'is. Selles hoones asub palju moodsa kunsti teoseid.
Fry ja Drew töötasid paljude nooremate partneritega ja nende ettevõte kasvas väga suureks. The Timesi hinnangul Maxwell Fry isiklik anne lahjenes kuidagi nii suures ettevõttes ja tema nime kandva ettevõtte rajatud hooned on küll vastuvõetava kvaliteediga, ent neid ei ole lihtne eristada paljude teiste arhitektuuribüroode sama kvaliteetsest loomingust. Fry originaalsus ja disainerianne olid palju vähem märgatavad kui tema sõjaeelsetes hoonetes.
pisi|Impington Village College (valmis 1939)
Kabaree (ajakiri)
Kabaree oli nalja-ajakiri, mis ilmus Nõmmel aastatel 1929 ja 1931 (ei ilmunud 1930 aastal).
Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Eduard Koppel. Ajakirja trükiti samuti Nõmmel (Rahumäel) "E. Antov & Ko" trükikojas Vaigu tänav 3).
Lepiku Lihatööstus
Lepiku Lihatööstus on Eesti ettevõte. Ettevõtte peakontor asub Tallinnas aadressil Olevi tänav 28. Ettevõtte tootmisüksused asuvad Rapla maakonnas Vigala osavallas. Ettevõte müüb peamiselt külmutatud ja vaakumpakendatud liha.
Ettevõte asutati 1998 ja see hakkas tegutsema Vigala valla endises tapamajas. 2004 valmis ettevõttel oma lihalõikustsehh.
2009 avas ettevõte oma hulgilao Tallinnas Lasnamäe linnaosas.
Tallinna mošee
Tallinna mošee on mošee Tallinnas Lasnamäe linnaosas Keevise tänav 9.
Jevgeni Krištafovitš
Jevgeni Krištafovitš (sündinud 2. märtsil 1983) on Eesti kodanikuaktivist.
Ta oli Erakonna Res Publica liige 20. septembrist 2004 kuni 15. novembrini 2006 ning Vabaerakonna liige 15. oktoobrist 2014 kuni 23. märtsini 2017. Alates novembrist 2021 kuulub ta Reformierakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 506 häält ning ei osutunud valituks.
Arabella
Arabella on eesnimi, mida kannavad mitmed tegelased, teosed ja objektid:
Strzyżów
Strzyżów on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Strzyżówi maakonna ja Strzyżówi valla halduskeskus. Strzyżów asub Rzeszówist umbes 23 km edelas.
Strzyżówit on ürikutes esimest korda mainitud 1279. aastal, linnaõigused sai 1373 ja 1397. aasta vahel.
Goliath roomikmiin
pisi|Goliathi sisemus, bensiinimootor, juhtkaabli rull ja ruum lõhkelaengu jaoks. US Department of Ordnance - Catalog of Enemy Ordnance Manual Vol. 1 - 1945
Goliath roomikmiin, saksapärase nimega Leichter Ladungsträger Goliath, oli mehitamata kaugjuhitav sõiduk, mida saksa Wehrmacht kasutas Teise maailmasõja ajal. Nad kandsid 60–100-kilogrammiseid lõhkelaenguid ning nende põhiülesanneteks oli vaenlase tankide, jalaväeüksuste, hoonete ja sildade hävitamine.
Väljatöötamine
Esimese maailmasõja ajal ning selle järel tulid mitmed leiutajad ideele valmistada väikseid kaugjuhitavaid roomikutega sõidukeid, mille põhiülesandeks oli kanda lõhkelaenguid. Sõja ajal õnnestus prantslastel välja töötada kaks sõidukit. Crocodile Schneider Torpille Terrestre suutis kanda 40-kilogrammist lõhkelaengut ning nägi osalist kasutust 16. juunil 1916. Aubriot - Gabet Torpille Electrique pandi liikuma ühe elektrimootoriga, mida toideti sõiduki järel lohiseva kaabliga. Sõiduki juhitavus oli väga puudulik, kuid see ei mänginud sõja ajal suurt rolli, sest teda kasutati põhiliselt pikkade vaenlaste kaevikute vastu. 1918. aastal patenteeris ameeriklasest leidur Elmer Wichersham sõiduki The Whichersham Land Torpedo, mille alusel töötas prantsuse militaarinsener Adolphe Kegresse hiljem välja sarnase sõiduki.
Kasutus
pisi|Saksa sõdurid Goliathi ja tema kaugjuhtimispuldiga, Venemaa (aprill 1944) Wehrmacht kasutas Goliath roomikmiine igal rindel 1942. aasta algusest alates. Põhiliselt kasutasid neid soomusüksused ja sapööriüksused. Goliathit kasutati 1944. aastal Anzio lahingus ja ka Varssavi ülestõusus. Ka Normandia dessandi vastu kasutati Goliathi roomikmiine, kuid paljud neist muutusid suurtükitule tõttu kasutuks. Goliathe kasutati liitlasvägede vastu ka Alpi mäestiku edelaosas pärast liitlasvägede sisenemist Lõuna-Prantsusmaale 1944. aastal. Vähemalt üks edukas rünnak oli 509. langevarju-jalaväepataljoni sõiduki vastu.
Goliathe toodeti kokku 7564, kuid neid ei loetud edukaks. Tootmine oli kallis, masin oli aeglane ja madala põhjaga. Juhtkaabel oli nõrk ning soomus oli ka liiga õhuke. Soomus ei suutnud kaitsta masinat käsitulirelvade eest. Goliath oli ka liiga raske ja suur, et seda saaks edukalt ja kiiresti kaasas kanda. Suurim viga oli see, et Goliath ei jõudnud oma sihtmärgini. Kuid kui eesmärgini jõuti, oli tulemus efektiivne suure lõhkeainehulga tõttu.
Liitlased said kätte suure hulga Goliathe. Neid uuriti, kuid neile ei leitud militaaralast kasutust. USA õhuvägi kasutas neid lennukipuksiiridena, kuid nad läksid kiiresti katki, sest nad polnud mõeldud pikaks kasutamiseks.
Goliathi baasil hakati pärast sõda välja töötama uusi kaugjuhitavaid masinaid.
Retsentne takson
Retsentne ehk nüüdisaegne takson on takson, millesse kuuluvad organismid (või vähemalt osad neist) on tänapäeval elus.
Retsentse taksoni vastandiks on väljasurnud takson.
Liivitar
pisi|Liivitar (2018) Liivitar on Eesti kammernaiskoor. Koori dirigent on Vaike Uibopuu.
Koor on Eesti Naislaulu Seltsi liige.
Roosterind-tüll
pisi|Roosterind-tülli muna
Roosterind-tüll ehk mornel (Charadrius morinellus, Eudromias morinellus) on väike kurvitsaline.
Süstemaatika ja välimus
Taksoni kirjeldas Carl von Linné 1758. aastal teoses Systema Naturae, nime all Charadrius Morinellus. Roosterind-tüll on monotüüpne liik (alamliike ei eristata). Liiki käsitletakse perekonnas Charadrius.
Levik ja bioloogia
Roosterind-tülli ehk morneli pesitsusareaal on ulatuslik, hõlmates mägesid Euraasia põhjaosas ja Alaska lääneosas. Talvitusareaal hõlmab Vahemere ümbruse Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida kuni Iraanini.
Kesk-Euroopas jääaja reliktina säilinud morneli populatsioonid on jäänud haruldaseks.
Morneli maailma populatsiooni hinnatakse küll kahanevaks, kuid liiki peetakse sellegipoolest praegu soodsas seisundis olevaks. Euroopa mornelid rändavad väikestes salkades ja laial rindel, tehes rändepeatusi kindlaks kujunenud kohtades. Nad lahkuvad pesitsusaladelt augustis ja septembris ning tagasiränne algab hilises veebruaris või märtsis. Nad pesitsevad eraldi paaridena maist augustini. Vanalinnud võivad ööbida seltsingus. Ka talvitusalal tegutsevad mornelid seltsinguliselt.
Mornel pesitseb kiltmaadel ja mägedes hõreda taimkattega lauskjal lagemaastikul. Ka sambla, madala rohu või samblike ja kaljupaljanditega arktilises ranniku ja sisemaa tundras. Rändel peatuvad mornelid lühikese taimestikuga avamaastikul, nagu nõmmedel ja kesapõldudel. Mornelid talvitavad kivistes ja põõsastega steppides, poolkõrbetes ja kultuurmaastikus.
Morneli pesa on madal lohk paljal pinnasel või madalas taimistus. Sobiva elupaiga piiratuse puhul võivad nad pesitseda kahe kuni viie paarilistes hajali rühmades. Pesad rajatakse tavaliselt teineteisest paarsada meetrit kuni mitu kilomeetrit eemale . Kurnas on kaks kuni neli muna, need on seemiskollase, kollaka või roheka taustaga ja kirjatud mustjaspruunide tähnidega.
Mornel on segatoiduline lind. Loomse toidu moodustavad erinevad selgrootud: mardikad, kahetiivalised, liblika röövikud, sihktiivalised, sipelgad, ämblikud, teod ja vihmaussid. Taimne toit on lehed, seemned, marjad ja õied (nt kukemarja perekonnast).
Meedias
1990. aastate alguses avaldati ajakirjas Eesti Loodus järjejutuna Bengt Berg'i "Minu sõber mornel" ("Min vän fjällpiparen").
Nimed
Roosterind-tülli on enam kui kolmveerand sajandi jooksul nimetatud mitmeti:
Dennis Mims
Dennis Mims (sündinud 15. oktoobril 1980 Unionis Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide korvpallur.
Aastal 2014 mängis ta Eesti klubis Tallinna Kalev.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Tulemused
Võistkonnad: 1. Vene NFSV 125 2. Ukraina NSV 119 3. Moskva 112 4. Gruusia NSV 111 5. Valgevene NSV 105 6. Eesti NSV 93
Eraldi peeti Kiievis 22.–25. veebruaril spordiühingute esivõistlused.
Võistkonnad: 1. Kaitseministeeriumi Keskspordiklubi 2. Stroitel 3. Burevestnik 4. Dünamo 5. Spartak 6. Tööjõureservid 7. Kalev
Rust (Burgenland)
Rust on statuudiga linn (Statutarstadt) Austrias Burgenlandi liidumaal. See asub Neusiedli järve läänekaldal Ungari piiri lähedal. Ligikaudu 1900 elanikuga on see riigi väikseim statuudiga linn, kuna Ungari kroon andis 1681. aastal sellele kuningliku vabalinna õigused. Kui Statutarstadt, see moodustab ka omaette haldusringkonna (Bezirk). Linn on kuulus oma veinide (Beerenauslese, jäävein ja Ruster Ausbruch) poolest.
Ajalugu
Koos Burgenlandi piirkonnaga läks Rust 1921. aastal Ungarilt Austria vabariigile.
Voldemar Jaanberg
Voldemar Jaanberg ( 1911 Paldiski - 29. märts 2005 Toronto) oli Tartu Ülikooli aullige.
Ta lõpetas aastal 1930 Paldiski gümnaasiumi. Ta alustas õpinguid Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas 1934. aastal ja lõpetas 1939. aastal. Pärast Teist Maailmasõda elas ja töötas Jaanberg Kanadas. Voldemar Jaanberg kuulub 2008. aasta kevadest Tartu Ülikooli auliikmete hulka.
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodud Voldemar Jaanbergi stipendiumifond annab välja temanimelisi stipendiume.
Karrār
Karrār on Iraani põhilahingutank. Tanki esitleti 12. märtsil 2017. Esitlusel märgiti, et tankil on elektro-optiline tulejuhtimissüsteem, laserkaugusmõõdik, ballistiline arvuti ning, et see saab lasta nii seisvate kui ka liikuvate sihtmärkide pihta nii ööl kui päeval. Hoolimata tanki välisest sarnasusest T-90-le pole Iraan Venemaalt T-90 tüüpi tankide tootmisõigust taotlenud.
Jake Gardiner
Jake William Gardiner  (sündinud 4. juulil 1990 Minneapolises Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Carolina Hurricanes.
2008. aastal valiti ta NHL-i draft'is Anaheim Ducksi poolt 17. valikuna. 2011. aasta veebruaris liitus Gardiner Toronto Maple Leafsi organisatsiooniga. Hooajal 2010–11 debüteeris ta American Hockey League'i klubis Toronto Marlies, mis on Maple Leafsi noorteklubi. Järgmisel hooajal debüteeris ta Maple Leafsi meeskonnas NHL-is. Oma debüüthooajal valiti Gardiner NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team).
2019. aasta septembris sõlmis Gardiner nelja-aastase lepingu Hurricanesiga.
2010. aastal tuli Gardiner USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Bokovskaja rajoon
Bokovskaja rajoon (vene keeles Боковский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Bokovskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas Šolohhovi rajooniga, idas Volgogradi oblastiga, kagus Sovetskaja rajooniga, lõunas Kašarõ rajooniga ja läänes Verhnedonski rajooniga.
Rajooni pindala on 1927 km². Elanike arv oli 2017. aastal 14 155.
Bokovskaja rajooni asulad kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tuntuim jõgi on Tšir.
Väljendverb
Väljendverb on tegusõna, mis koosneb käändsõna(de)st ja tegusõna(de)st.
Eesti keel
Mõned väljendverbid võivad hõlmata ka mitut käändsõnavormi, näiteks ajast ja arust olema, ühist keelt leidma, tühja juttu ajama.
Tähendus
Ühendverbil on alati nii otsene kui ka ülekantud tähendus, väljendverbil on määrav ülekantud tähendus. See tähendab, et suppi kokku keetma ei ole seotud mitte söögitegemisega, vaid probleemide tekitamisega.
Õigekiri
Väljendverbi võib pidada pigem sõnade ühendiks kui üheks sõnaks. See tähendab, et üldjuhul kirjutatakse selle osad teineteisest lahku, aga mõnel juhul võib väljendtegusõna osad kokku kirjutada, näiteks silmahakkav areng – erinevus hakkas silma. Kokkukirjutatuna muutub ühend omadussõnaliseks, lahkujäetuna väljendab tegevust.
Tegusõna osade järjekord lauses võib muutuda, näiteks lasen leiva luusse - lähen leiba luusse laskma.
David Bailey
David Bailey (sündinud 3. märtsil 1981 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide korvpallur.
2006–2007 mängis ta klubis Tartu Ülikool/Rock.
Kalendrirahutused
Kalendrirahutused olid pärast 1582. aasta Gregoriuse kalendrireformi mõnes katoliikliku riigi protestantlikus linnas toimunud rahutused.
Aastal 1582 kehtestas Stefan Batory Poola-Leedu riigis (sh Liivimaal) Gregoriuse kalendri. Mitmes linnas, nt Riias ja Tartus, puhkesid kalendrireformi tõttu rahutused.
Kalendrirahutused Eesti alal
Eesti alal olid märkimisväärsemad rahutused Tartus. Kuigi Tartu raad läks Gregoriuse kalendrile üle 1583. aasta novembris, siis Tartu elanikud kasutasid vana (Juliuse kalender) kalendrit veel arvatavasti 1587. aastani.
Laulasmaa mõis
Laulasmaa mõis (saksa keeles Laulasma) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas, tänapäeval Lääne-Harju valla, Laulasmaa külas.
Laulasmaa mõis moodustati 1787. aastal, kui see eraldati Leetse mõisast. Kuulus Roseni, Uexküllide, Mohrenschildti, Wolkonsky, Ferseni perekondadele, viimane võõrandamiseelne omanik oli Ferdinand Theodor Alexander Karl von Mohrenschildt.
Ühekorruselisest puidust peahoonest pole enam midagi alles. Tänapäevani on säilinud peamiselt pargipuid ja osa piirdemüüre. Mõisasüdame ümbrus on nüüdisajal jaotatud suvilakruntide vahel.
Muurmani rannik
pisi|Muurmani rannik on märgitud punase joonega pisi|Muurmani rannik (august 2012) Muurmani rannik (ka Murmani rannik, vene Мурманский берег, norra Murmankysten) on Barentsi mere rannik, mis ulatub Norra-Venemaa riigipiirist kuni Svjatoi Nossini. See jääb halduslikult Venemaale Murmanski oblastisse. Rannik on kaljune ja vähe liigestunud. Ranniku lähedal on mitmeid saari, millest suurim on Kildin. Rannikul asuvatest sadamatest on kõige olulisem Murmanski sadam.
Lauri Lahtmäe
Lauri Lahtmäe (sündinud 18. septembril 1968) on eesti orienteeruja ja rogainija.
Haridus
Lõpetas 1986. aastal Tallinna 3. Keskkooli
Töö
Lauri Lahtmäe on Printcenter Eesti AS juhatuse liige ja aktsionär.
Sporditulemused
Harrastab orienteerumisjooksu ja rogaini.
2012. aastal tuli rogainis koos Armo Hiiega meesvõistkondade arvestuses Euroopa meistriks, lisaks võitnud meesveteranide klassis koos Armo Hiiega rogaini MMil 2013. aastal kulla ja 2015. aastal pronksi ning rogaini EMil 2011 hõbeda.
Curtis Millage
pisi|Curtis Millage (2011) Curtis Millage (sündinud 4. mail 1981 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide korvpallur.
2013–2014 mängis ta klubis Kalev/Cramo.
Turu raamatumess
Turu raamatumess (soome keeles Turun kansainväliset kirjamessut) on iga aasta oktoobri alguses Turus Messikeskuses (soome keeles Turun Messukeskus) toimuv rahvusvaheline raamatumess.
Turus toimus esimene raamatumess oktoobris 1971. Tänapäevasel kujul toimub mess aastast 1990. Aastast 2012 on messi peakorraldaja Jenni Haukio.
Näiteks 2014 külastas messi 23 700 inimest.
Kaul Kadak
Kaul Andrus Kadak (aastani 1936 Evald Johannes Kadak; 24. mai 1903 Kloostri vald – 4. juuni 1985 Toronto) oli eesti eripedagoog, haridusministeeriumi ametnik, metsavend, soomepoiss ning eesti aktivist Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Kanadas.
Abdus Salam
pisi|püsti|1987 Mohammad Abdus Salam (29. jaanuar 1926 – 21. november 1996) oli Pakistani füüsikateoreetik.
Kaul Kadak
Ta õppis Paldiski algkoolis ja lõpetas 1922. aastal Tallinna Õpetajate Seminari. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas aastal 1933. Akadeemiliselt kuulus ta EYS Veljestosse.
Abdus Salam
1979. aastal anti talle, Sheldon Glashow'le ja Steven Weinbergile Nobeli füüsikaauhind. Ta oli esimene pakistanlasest ja teine moslemist Nobeli auhinna saaja.
Kaul Kadak
Aastatel 1923–1926 töötas ta Udriku nõrgamõistuslike laste kodus ja aastatel 1928–1935 Tartu 2. abikoolis õpetajana. Seejärel töötas ta haridusministeeriumis vabaharidusnõunikuna ja Riikliku Propaganda Talituses kultuuri ja ühiskondliku ala juhatajana. Suvel 1941 oli ta metsavend. Saksa okupatsiooni ajal (aastatel 1941–1943) töötas ta haridusdirektooriumis. Ta oli Tallinna Koolinoorsoo Liidu esimees.
Augustis 1943 põgenes ta paadiga Soome, sama aasta novembrist kuulus ta Soome armeesse, kus lõpetas ohvitseride kursused. Ta võitles Vuokse rindel ja oli infoohvitseriks JR 200 koosseisus.
Aastatel 1948–1975 elas ta Johannesburgis Lõuna-Aafrika Vabariigis, kus töötas kuni 1968. aastani koolis inspektori, õpetaja, abijuhatajana. Oli Johannesburgi Eesti Seltsi esimees.
Aastatel 1975–1985 elas ta Kanadas. Seal kuulus ta E.E.L.K. Toronto Peetri kogudusse, olles juhatuse liige ja esimees, samuti Eesti Õigusteadlaste Ühingusse Kanadas ja Soomepoiste Klubisse Torontos.
Isiklikku
Tal oli vend Albert ja abikaasa Tiiu.
Tema onutütar Lehte Rannut oli eesti keeleteadlane. Tema teise onutütre tütrepoeg on eesti vaimulik Kristjan Luhamets.
Lucia di Lammermoor
"Lucia di Lammermoor" on Gaetano Donizetti ooper (dramma tragico) kolmes vaatuses Salvadore Cammarano libretole, mis lähtub Walter Scotti romaanist "The Bride of Lammermoor" (1819). Ooper kanti esimest korda ette 26. septembril 1835 Napolis Teatro di San Carlos.
See on helilooja meistriteos, mida on peetud ooperiliteratuuri parimaks dramaatilise sisuga tõsiseks oope­riks ja üldse kõige täiuslikumaks romantiliseks ooperiks, mis kunagi loodud. Kuulus III vaatuse hullumeelsusstseen annab tänaseni suurepärase võimaluse heade näitleja- ja hääleomadustega koloratuursopranile triumfeerivaks etteasteks.
Valmimine ja taust
Donizetti sai teatrilt libreto ja allkirjastas lepingu 9. detsembril 1834, mille järgi maksti talle honorari 2500 tukatit. Lepingu järgi määrati esietenduse päevaks järgmise aasta sügishooaja avamine. Saanud märtsis 1835 valmis ooperi "Marino Faliero" Pariisi Théâtre-Italienile, asus kohe Napoli teatri tellimust täitma. Uus ooper valmis vähem kui viie kuuga. Donizetti pidas silmas, et tema ooper peab vääriliselt konkureerima tollal Itaalia ooperilavadel valitsenud Vincenzo Bellini "Normaga". Selleks ajaks kui uus ooper valmis, oli Itaalia ooperiturul olukord muutunud Donizetti kasuks. Gioachino Rossini oli ooperite komponeerimise lõpetanud ja Vincenzo Bellini oli surnud veidi enne "Lucia di Lammermoori" esietendust. Donizetti oli saanud Itaalia juhtivaks ooperiheliloojaks. Itaalia ajakirjandus tituleeris Donizettit pärast esietendust Itaalia ooperi valitsevaks geeniuseks.
Ettekanded
Esmaettekanne toimus 26. septembril 1835 Napolis Teatro di San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Fanny Tacchinardi-Persiani (Lucia), Gilbert-Louis Duprez (Edgardo), Domenico Cosselli (Enrico), Carlo Porto (Raimondo). Esiettekanne oli sensatsiooniliselt menukas. Samal aastal esitati teost veel 18 korda, kuid järgmisel aastal vaid neli korda, sest nappis Lucia rolli esitajaid.
Teose kiire levik nii Itaalias kui ka rahvusvaheliselt algas pärast triumfeerivat esietendust Viinis 13. aprillil 1837. Teos pole seejärel praktiliselt kunagi maailma juhtivate ooperiteatrite püsirepertuaarist välja langenud. 1837. aastal esitati ooperit ka Madridis ja Pariisis. Etenduseks Pariisis, kus Donizetti aeg-ajalt elas, valmis prantsuskeelne versioon, mis esitati Théâtre de la Renaissance'is. Donizetti muutis mitut stseeni, lisas kohustusliku balletinumbri ja kaotas ära Alisa rolli. Juhtivaid rolle esitasid Fanny Tacchinardi Persiani (Lucie), Antonio Tamburini (Henry) ja Giovanni Battista Rubini (Edgard). Prantsuskeelset redaktsiooni on väljaspool Prantsusmaad väga harva esitatud. Aastal 1838 kanti ooper ette Lissabonis, Londonis, Berliinis, Prahas ja Lvivis. Aastatel 1839−1840 nägid teost Brüsseli, Budapesti, Ateena, Stockholmi ja Havanna ooperisõbrad. Ameerika Ühendriikide esietendus oli 1841 New Orleansis. Aastal 1846 sai seda meistriteost kuulda Itaalia külalistrupi esituses Helsingis.
Tallinnas esitas ooperi esimest korda 1849 Saksa trupp. Eestis on oma jõududega teost lavastatud Estonias 1970. ja 1984. ning Vanemuises 1999. ja 2016. aastal.
Tegevus
Tegevus toimub Šotimaal Williami ja Mary valitsemisajal 17. sajandi lõpus Ravenswoodide ja Lammermooride lossis ning Ravenswoodide kalmistul. Ravenswoodide ja Ashtonite vahel valitseb põline vaen. Lord Enrico Ashton on haara­nud oma valdusse Ravenswoodide maad ja lossi. Edgardo Ravenswoodi isa on häbi ja kurvastuse kätte surnud. Edgardo ise jäi ellu ja varjab end kuskil lossi lähedal. Ta on tõotanud kättemaksu. Kuid tõotuse täideviimine on viibinud ja see ei anna talle rahu.
Enrico Ashtoni pere­konda ähvardab majanduslik laostumine ning tema partei on ka kuninganna silmis ebasoosingus. Ta näeb ainsat väljapääsu oma õe Lucia abiellumises mõjuka ja rikka aadliku Arturo Bucklaw’ga. Lucia ei taha sellest kuulda, sest armastab Edgardot. Edgardo tuleb salaja Rawenswoodide suguvõsa kalmistule oma esivanemate hauale. Ta on äsja välja aetud oma kunagisest lossist, kus toimub Lucia ja Arturo kihluspidu. Lucia on meeleheitel ja tõrjuv. Lossist lahkuvalt pulmarahvalt saab noormees kuulda, et Lucia olevat surnud. Tema silmade eest mööduvad koos Luciaga veedetud päevad.
Vaatamata sõbratar Alisa keelitamisele kohtus Lucia Edgardoga pargis. Edgardo sooviks otsida Enricoga lepitust ning paluda talt Lucia kätt. Lucia keelitab aga nende saladust hoidma ja mitte venda asjasse pühendama. Edgardo kingib Luciale truu­duse märgiks kihlasõrmuse ning läheb Šoti vabadusvõitlejate ülesandel Prantsusmaale.
Enrico teeb ettevalmistusi Lucia pulmadeks Arturoga, ehkki neiu on sellele vastu. Luciat kaitseb ka tema kasvataja Raimondo. Enrico jahikorraldaja ja ustav teener Normanno on näinud Luciat ja Edgardot kohtumas ja ka Edgardot Luciat metsiku härja käest päästmas. Ta avaldab selle saladuse Enricole. Luciale ei anta Edgardo poolt neiule saadetud kirju, vaid Normanno idee järgi koostatakse hoopis võltsitud kiri, mis peab kinnitama noormehe truudusetust. Seda kirja lugedes Lucia vastupanu abielluda Arturoga murdub. Enrico sunnib Luciat pulmavõõraste ees abielulepingule alla kirjutama.
Tse­re­moonia ajal ilmub lossi Edgardo, kes on Prantsusmaalt varem tagasi jõudnud. Arturo ja Edgardo on valmis haarama mõõgad, kuid Raimondo hoiab ära verevalamise ja näitab Edgardole äsja sõlmitud abielulepingut. Edgardo raevub, heidab kihlasõrmuse Lucia jalge ette ja lahkub lossist. Pulmalistele teata­takse, et Lucia on kaotanud mõistuse ja tapnud lord Arturo Bucklaw. Aru kaotanud naine otsib kõikjalt oma armastatut. Ta pöördub pulmaliste ees nähtamatu Edgardo poole ja palub andestust. Ta astub oma nägemuses Edgardoga altari ette, andestab kõigile ja sureb. Edgardo on meeleheitel ega suuda mõista, miks Lucia ta hülgas. Ta saab teada õudsest sündmusest Ravenswoodide lossis ja Lucia surmast. Edgardo näeb matuserongkäiku. Meeleheites võtab ta endalt elu.
Lucia rolli esitajaid
Väljapaistvamate Lucia rolli esitajate seas on olnud Maria Callas, Joan Sutherland, Edita Gruberová, Natalie Dessay, Lily Pons, Mady Mesplé, Nellie Melba ja Amelita Galli-Curci.
Charles Babbage
pisi|Charles Babbage aastal 1860 Charles Babbage (26. detsember 1791 London – 18. oktoober 1871 London) oli inglise matemaatik, filosoof, leiutaja ja mehaanikainsener. Ta leiutas programmeeritava arvuti põhimõtte.
Sünd
Babbage'i sünnipaika on korduvalt vaidlustatud, aga tõenäoliselt sündis ta Inglismaal Londonis aadressil Crosby Row 44, Walworth Road. Larcomi Streeti (endine Crosby Row) ja Walworth Roadi ristmikul mälestab Babbage'it sinine mälestustahvel.
Tema sünnikuupäev on The Timesi järelehüüdele toetudes 26. detsember 1792. Pärast The Timesi artikli ilmumist kirjutas aga üks Charlesi nõbu, et Babbage'i sünniaasta on hoopiski 1791. St. Mary Newingtoni kihelkonna registris on kirjas, et Babbage ristiti 6. jaanuaril 1792, kuid sünniaastaks oli 1791. Babbage'i isa Benjamin Babbage oli Praed's & Co panganduspartner. Tema ema oli Betsy Plumleigh Teape. 1808. aastal kolis Babbage'i pere vanasse Rowdeni majja East Teignmouthis.
Haridus
Umbes 8 aasta vanuselt saadeti Babbage Exeteri lähedal asuvasse Alphingtoni maakooli, sest ta tervis vajas kosutust. Lühikest aega käis ta Kuningas Edward VI koolis Totnesis Lõuna-Devonis, aga kehv tervis sundis teda uuesti eraõppele üle minema. Seejärel liitus ta Enfieldis Bakeri tänaval asunud Holmwoodi akadeemiaga, kus oli 30 õpilast ja kus tema õppejõuks sai amatöörastronoomist reverend Stephen Freeman. Akadeemia raamatukogus oli umbes 300 hästi valitud raamatut ja nende hulgas ka algebrakäsitlusi. Babbage'i eestvõtmisel loodi matemaatikaklubi, mille liikmed tõusid hommikul kell kolm, et paar tundi raamatukogus matemaatikat õppida. Pärast üht hommikut, mil klubi liikmed katsetasid ilutulestikurakette, keelati varahommikused kogunemised ära. Ka pärast akadeemiast lahkumist jätkas Babbage kahe eraõppejõu kaasabil matemaatika õppimist. Neist esimene oli Cambridge'i lähedalt pärit vaimulik ja teine Oxfordi õppejõud, kellelt Babbage omandas piisavalt põhiteadmisi, et ta võetaks vastu Cambridge'i.
Babbage saabus Cambridge'i ülikooli Trinity kolledžisse 1810. aastal. Ta oli juba lugenud Leibnizi, Joseph-Louis Lagrange'i, Thomas Simpsoni ja Sylvestre François Lacroix' teoseid ning oli seepärast tõsiselt pettunud Cambridge'i matemaatikatasemes. Seetõttu moodustasid tema, John Herschel, George Peacock ja nende sõpruskond 1812. aastal grupi Analytical Society ('analüütiline ühing'). Babbage, Herschel ja Peacock olid ka tulevase kohtuniku ja teaduspatrooni Edward Ryani lähedased sõbrad. Õpilasena kuulus Babbage teistessegi seltsidesse, näiteks The Ghost Club'i, mis tegeles üleloomulike nähtuste uurimisega. 1812. aastal saadeti Babbage Cambridge'i ülikooli allüksusesse, Peterhouse'i. Ta oli seal küll parim matemaatik, aga ei lõpetanud täies mahus (did not graduate with honours). Ometi sai ta 1814. aastal teadusliku kraadi eksamit tegemata.
Abielu, pere ja surm
25. juulil 1814 abiellus Babbage Georgiana Whitmore'iga St. Michaeli kirikus Teignmouthis Devoni krahvkonnas. Enne kui nende elukohaks sai Londonis Devonshire Street 5, elas paar Dudmaston Hallis Shropshire'is. Charlesil ja Georgianal oli kaheksa last, kuid ainult neli – Benjamin Herschel, Geogriana Whitmore, Dugald Bromhead ja Henry Prevost – jõudsid täisikka. Babbage'i naine Georgiana suri Worcesteris 1827. aastal, samal aastal suri ka Babbage'i vastsündinud poeg Alexander, tema teine poeg Charles ja tema isa. Babbage'i järgnev otsus veeta aasta ringi reisides oli peamine põhjus, miks tema töös tekkis paus.
Gagarini karikas
Pärast KHL-i tavahooaja lõppu osaleb 16 meeskonda väljalangemisturniiril. Alates hooajast 2009–2010 kohtuvad finaalseerias Idakonverentsi ja Läänekonverentsi meistrid, kes selgitavad omavahel Gagarini karika võitja.
Charles Babbage
Abielu, pere ja surm
Babbage'i noorim poeg Henry Prevost Babbage (1824–1918) käis isa jälgedes ja valmistas oma isa kavandite põhjal kuus automaatset kalkulaatorit. Üks neist masinatest saadeti Harvardi ülikooli. Praegu on see masin väljas teadusmuuseumis Londonis.
Gagarini karikas
Esimesena võitis Gagarini karika hooajal 2008–2009 Kaasani AK Bars. Kaasani AK Bars on selle karika võitnud ka enim kordi – kokku kolm korda (lisaks hooaegadel 2009–2010 ja 2017–2018). Kokku on Gagarini karika võitnud seitse klubi. Peatreeneritest on enim kordi karika võitnud Zinetula Biljaletdinov, kes on võitnud selle Kaasani AK Barsiga kolmel korral.
Charles Babbage
Babbage'i arvutusmasinad
Babbage'i arvutusmasinad olid mehaaniliste arvutusseadmete seas oma võimaluste poolest esimeste hulgas, kuid neid ei ehitatudki päris valmis. Selle põhjuseks oli enamjaolt rahapuudus, aga ka isiksuste vahelised vastuolud, näiteks tülid kuningliku astronoomi George Biddell Airyga. Babbage'i juhtimisel ehitati valmis mitu auru jõul töötavat masinat. Nende tulemus oli tagasihoidlik, kuid osutas siiski, et arvutamist saab mehhaniseerida. Valitsus toetas tema projekti rohkem kui kümne aasta jooksul, kuid viimaks hakati Babbage'is kahtlema ning seetõttu katkestati tema rahastamine.
Gagarini karikas
Hooajal 2019–2020 jäid koroonapandeemia tõttu KHL-i väljalangemismängud pooleli ja Gagarini karikas välja andmata.
Charles Babbage
Babbage'i arvutusmasinad
Kuigi Babbage'i masinad olid mehaanilised ja kohmakad, sarnanes nende põhiehitus siiski tänapäeva arvuti omaga. Andmed ja mälu olid eraldi, arvuti tööd juhiti programmi abil ning masinal olid eraldi üksused andmete sisestamiseks ja väljastamiseks.
pisi|Babbage’i diferentsmasin, 1832
Diferentsmasin
Babbage'ile andsid tõuke arvutuste automatiseerimiseks vead trigonomeetria tabelites (neid kasutati laialdaselt navigatsioonis). Tabeliandmed saadi funktsioonide aproksimeerimisel hulkliikmetega, mis võimaldas välja arvutada lõplikud vahed (diferentsid). Logaritmide ja trigonomeetriliste funktsioonide asendamine järk-järgult täpsemate lähisväärtustega võimaldab teha keerukaid arvutusi suure täpsusega. Lõplike vahede arvutus taandub liitmis- ja lahutamisteheteks. Nende rutiinsete arvutuste tegemiseks kavandaski Babbage masina, mis pidi asendama inimesi, keda kutsuti arvutajateks (ingl computer). Kui arvutaja juhtus vea tegema, siis kajastuski see ka lõpptulemuses, tabeli arvandmeis.
Ta alustas oma diferentsmasina (ingl difference engine) loomist 1822. aastal. Mõned prototüübi osad on tallel teadusajaloomuuseumis Oxfordis. Selle prototüübi põhjal arendati välja esimene automaatne kalkulaator, mis jäi küll lõpetamata. Esimene kalkulaator oleks koosnenud umbes 25 000 peenmehaanika osast, oleks kaalunud 13,6 tonni ja oleks olnud umbes 2,4 meetri kõrgune.
Hiljem projekteeris ta täiustatud versiooni "Automaatne kalkulaator number 2", mis jäi samuti ellu viimata. Alles aastail 1989–1991 valmistati nende Babbage’i kavandite järgi Londoni teadusmuuseumile masin, mis sooritas esimesed arvutused 31 numbrikoha täpsusega, mis on palju suurem kui tavalisel moodsal taskukalkulaatoril.
pisi|Analüütilise masina mudel (valmistatud Londoni teadusmuuseumile)