cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikroplaadilugeja
Plaadi materjal
Tüüpiliselt valmistatakse mikrotiiterplaate polüstüreenist või polüpropüleenist, mis on läbipaistvad nähtavas valguses (nn optical grade-puhtusega). Polüstüreeni segatakse mõnikord titaandioksiidi või süsinikuga, saavutamaks plaadi seinte ja/või põhja vastavalt valget või musta värvi. Musta värvi plaate soovitatakse kasutada fluorestsentsi mõõtmiseks, kuna sel juhul on tagatud, et taustsignaal on väike (nt ergastav valgus ei peegeldu pindadelt) ning signaali mõõdetakse just vaadeldavast süvendist (st mitte naaber-süvenditest). Bio- ja kemoluminestsentsi mõõtmisel eelistatakse valgeid plaate, kuna sellistes mõõtmistes ergastavat valgust ei kasutata ning samas on oluline koguda maksimaalselt palju reaktsiooni tulemusena eraldunud valgust. Neelduvuse mõõtmiseks on aga eeskätt oluline, et süvendi põhi oleks läbipaistev – see on oluline ka juhul, kui plaati on plaanis kasutada läbiva valguse mikroskoopia või fluorestsentsmikroskoopia jaoks. Tagamaks madalat taustsignaali valguse väikestel lainepikkustel (eriti UV-alas) ning prognoositavat valguse murdumist, kasutatakse mikroskoopilisteks rakendusteks mõeldud plaatide puhul plaadi põhja materjalina mõnikord ka õhukest (paksus suurusjärgus 170 μm) borosilikaatklaasi.
Polüstüreen on hüdrofoobne materjal, mistõttu sellele võivad van der Waalsi vastastikmõjude tõttu mittespetsiifiliselt seostuda („kleepuda“) erinevad biomolekulid, nt valgud. Mõningate rakenduste jaoks (nt teatud tüüpi ELISA, mis ei kasuta pinna külge seotud antikehi) on see soovitud omadus. Kui aga soovitakse, et analüüt jääks kindlasti süvendi sees olevasse lahusesse, kasutatakse mikrotiiterplaadi süvendite sisepinna (seinu ja põhja) eritöötlust, tekitamaks nn mittesiduvaid pindu (ingl k low-binding surface). Eritöötluse moodus jääb sageli tootjate ärisaladuseks.
Kui mõõtmised on plaanis teha rakkudega, siis tuleb rakke sageli otse mikroplaadil mõningat aega kasvatada. Kinnituvate rakkude puhul (ingl k adherent cells) peab siis süvendite sisepind olema kaetud positiivselt laetud polülüsiini või selle analoogidega (nn tissue culture-treated plates), millele rakud seonduvad tänu rakumembraani moodustavate fosfolipiidide polaarse osa negatiivsele laengule füsioloogilise pH juures. Kui aga mõõtmiste jaoks vajatakse 3D-rakukultuuri objekte, nt sferoide, peab plaadi pind olema hüdrofiilne, kuid ilma laenguta (nn ultra-low attachment plates). Tagamaks aseptilisust, on kõik rakukultuuris kasutatavad plaadid enamasti algselt töödeldud γ-kiirgusega (steriliseeritud).
Plaadi konkreetsed parameetrid (suurus, süvendite kuju, süvendite kaugus üksteisest ja plaadi servast, plaadi seinte materjal, süvendite sisepinna eritöötlus jms) ning ka plaadi sulgemiseks sobivate kaante parameetrid on eri tootjate mikroplaatidel erinevad.
Näiteid teostatavatest uurimismeetoditest
pisi|ELISA-t saab teostada ka nn riba-formaadis mikrotiiterplaatidel, kus plastikust ümbrisesse saab ükshaaval sisestada 8 süvendist koosnevaid ribasid. Sel viisil saab säästa reagente, kui uuritavate proovide ja kalibreerimislahuste hulk on suhteliselt väike. Kuna tänapäeval on paljudes mõõtmismeetodites bioloogia-, keemia-, materjaliteaduse- ja meditsiinivaldkonnast tuvastatavaks füüsikaliseks suuruseks valguse intensiivsus, siis mikroplaadilugejate kasutusvõimaluste hulk on äärmiselt lai. Allpool on loetletud vaid mõned näited meetoditest, mille puhul kasutatakse väljundsuuruse mõõtmiseks enamasti mikroplaadilugejaid:
Kraas (perekonnanimi)
Kraas on perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kraas 39 inimesel: 18 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kraas meeste puhul 6928. kohal ja naiste puhul 6388. kohal.
Perekonnanime Kraas kandja on keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 41).
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Harjumaal Jõelähtme kihelkonna Maardu ja Hageri kihelkonna Haiba mõisavallas ning Läänemaal Karuse kihelkonna Karuse, Hanila kihelkonna Massu ja Hanila mõisavaldades talupoegadele nimeks Kraas ja Krahs.
William Hooker
pisi|William Hooker [[Spiridione Gambardella maalil (1843)]] Sir William Jackson Hooker (6. juuli 1785 – 12. august 1865) oli inglise botaanik.
Hookeri esimene uurimisretk oli 1809. aastal tehtud ekspeditsioon Islandile. 1814. aastal kogus ta taimi Prantsusmaal, Šveitsis ja Itaalias.
1820. aastal sai ta Glasgow' ülikooli botaanikaprofessoriks. Muu hulgas aitas ta rajada Glasgow' botaanikaaeda. 1826. aastast oli ta väljaande Curtis's Botanical Magazine toimetaja.
1841. aastal sai temast Kew' botaanikaaia esimene direktor. Pärast William Hookeri surma sai tema järglaseks direktori ametis tema poeg Joseph Dalton Hooker.
William Hookeri kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Hook.
Külli Kalamees-Pani
Külli Kalamees-Pani (sünninimi Kalamees; sündinud 31. oktoobril 1960 Tartus) on eesti loodusõpetaja.
Lõpetas 1978. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal, 1998. aastal kaitses magistritöö bioloogia didaktika alal. Ta on pikka aega tegelenud loodusetundmise õpetamisega. Töötanud aastatel 1984–2002 Tartu Loodusmaja õpetaja ja metoodikuna, 2002–2005 Tartu keskkonnahariduskeskuse juhatajana.
Alates 2006. aastast töötab Tartu Ülikooli Loodusmuuseumis loodushariduse koordinaatorina.
Tema isa on mükoloog Kuulo Kalamees ja vend Vallo Kalamees.
Eesti Teadusagentuur
pisi|Eesti Teadusagentuuri tegevjuht [[Karin Jaanson esinemas 2016. aasta teaduskommunikatsiooni konverentsil]] Sihtasutus Eesti Teadusagentuur (lühend ETAg; inglise keeles Estonian Research Council) on Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalas olev Eesti sihtasutus.
Eesti Teadusagentuur loodi 1. märtsil 2012 Eesti Teadusfondi baasil eesmärgiga korrastada teadus- ja arendustegevuse rahastamise süsteemi. Asutusega liideti ka Sihtasutus Archimedese teaduskoostöö keskus. Eesti Teadusagentuur asub Tartus, sihtasutusel on esindus ka Tallinnas ja kontaktbüroo Brüsselis.
Juhtimine
Aastatel 2012-2020 oli Sihtasutus Eesti Teadusagentuuri juhatuse esimees Andres Koppel, kes otsustas 2021. aasta algusest juhatuse esimese lepingu lõpetada. Kuni uue juhi leidmiseni täitis juhatuse esimehe ülesandeid agentuuri tegevjuht Karin Jaanson. Alates 1. aprillist 2021 on Eesti Teadusagentuuri juhatuse esimees füüsikaprofessor Anu Noorma.
Tegevus
Eesti Teadusagentuuri eesmärk on toetada riikliku teadus- ja arendustegevuse ning innovatsioonipoliitika kujundamist ja elluviimist ning suurendada teadus ja uuendustegevuste sotsiaalset ja majanduslikku mõju ning sünergiat. Eesti Teadusagentuuri ülesanne on toetada teadlasi, anda uurimistöö tegemiseks uurimistoetusi ning soodustada rakendusuuringuid nutika spetsialiseerumise valdkondades.
Eesti Teadusagentuur esindab Eestit rahvusvahelistes organisatsioonides, koordineerib koostööprogrammides osalemist ning toetab rahvusvahelist koostööd nii nõustamise kui rahastamise abil.
Eesti Teadusagentuur analüüsib teadusteavet ja rahastamisotsuste mõju, hindab uurimistoetuste kasutamise tulemuslikkust ja mõju ning teadusliku info avalikku kättesaadavust.
Sihtasutus haldab ka Eesti Teadusinfosüsteemi (ETIS), mis koondab informatsiooni teadus- ja arendusasutuste, teadlaste, teadusprojektide ning teadustegevuse tulemuste kohta.
Eesti Teadusagentuur aitab tekitada noortes huvi teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika vastu ning tõstame avalikkuse teadlikkust teadusest ja selle olulisusest ühiskonnale.
Modra
Modra (saksa keeles Modern, ungari keeles Modor, ladina keeles Modur; slovaki keeles "sinine") on linn ja omavalitsusüksus Slovakkias Bratislava maakonnas. 2005. aastal elas Modras 8704 inimest. Linn asub Väikeste Karpaatide eelmägedes ja on populaarne matkakeskus.
Modrat tuntakse sealse keraamikatööstuse poolest, kus valmistatakse sinivalget majoolikat. Linn on ka üks Väikeste Karpaatide tähtsamaid veinitootmiskeskusi.
Lisaks Modra linnale asuvad samas omavalitsusüksuses ka väiksemad asulad: veiniküla Kráľová, kaks puhkuseküla Harmónia ja Piesok (teise nimega Zochova Chata).
pisi|tühi|püsti|Ainus Modras säilinud linnamüürivärav
Baškiiri ooperi- ja balletiteater
pisi|240px|Ajaloo- ja arhitektuurimälestis [[Ufas, milles alates 1938. aastast tegutseb Baškiiri ooperi- ja balletiteater]]
Baškiiri Riiklik Ooperi- ja Balletiteater (baškiiri keeles Башҡорт дәүләт опера һәм балет театры) on muusikateater Baškortostani pealinnas Ufas. Tegutseb alates 1938. aastast.
1940. aastal lavastati esimene baškiiri ooper "Хакмар". 1941. aastal loodi teatris balletitrupp, mis tõi märtsis 1944 avalikkuse ette esimese baškiiri balleti "Kure laul" ("Сыңрау торна"; libreto kirjutas balletile Faizi Gaskarov baškiiri muinasjutu ainetel).
Rudolf Nurejev
Baškiiri riikliku ooperi- ja balletiteatri ajalooga on lahutamatult seotud 20. sajandi silmapaistev tantsija Rudolf Nurejev. Neli aastat õppis ta teatri balletistuudios. Jätkates õpinguid balletistuudios võeti Nurejev 1953. aastal vastu teatri balletitruppi (ballettmeister oli toona Viktor Päri). Just sellel laval astus Nurejev oma esimesed sammud maailma balletikarjääri poole. Džigiti osas balletis "Kure laul" äratas Nurejev tähelepanu Baškiiri kunsti ja kirjanduse dekaadil Moskvas 1955. aastal. Viimast korda külastas Nurejev teatrit 1987. aastal, saabudes Pariisist oma raskelt haige emaga hüvasti jätma.
Alates 1993. aastast on teatris peetud Rudolf Nurejevi balletifestivale. Esimese festivali korralduse eestvedaja oli Juri Grigorovitš.
Caldwelli maakond (Kentucky)
Caldwelli maakond (Caldwell County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Princeton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1809. aastal.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Ricky Bruch
pisi|Ricky Bruch (1972) Björn Rickard Bruch (2. juuli 1946 Göteborg – 30. mai 2011 Ystad) oli rootsi kettaheitja ja kuulitõukaja.
Hartmuth Lahm
Hartmuth Lahm (kasutatud ka Hardtmuth Lahm, Hardtmut Lahm, Hottie Lahm, Hotti Lahm, Hotpoint Lahm ; 23. detsember 1912 Tallinn – 28. mai 1981 Sydney, Austraalia ) oli eesti kunstnik, illustraator ja karikaturist.
Ricky Bruch
Ta võitis pronksmedali Müncheni olümpiamängudel ning hõbemedali 1969. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas ja pronksmedali 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas.
Ta oli üheteistkordne Rootsi meister kettaheites ja kahekordne Rootsi meister kuulitõukes.
Hartmuth Lahm
Elulugu
1929. aastal kolis pere Austraaliasse. Algul oli Hartmuth Lahmil soov leida tööd elektriinsenerina, kuid ta asus õppima kolledži Irish Sydney Technical College in Darlinghurst kunstikoolis. Kursusekaaslased hüüdsid teda algul Hotpointiks, peagi aga lühemalt Hottieks.
Looming
Tema esimesed karikatuurid Austraalias avaldas 1930. aasta jaanuaris ajaleht Sydney Mail. 1930. aastatel töötas vabakutselisena ning tegi kaastööd väljaannetele Smith’s Weekly ja Bulletin.
Ricky Bruch
Ricky Bruchi 1984. aastal heidetud 71.26 meetrit oli 33 aastat Rootsi kettaheiterekord.
Hartmuth Lahm
Looming
1937. aastal pöördus ta tagasi Sydneysse, kus hakkas koos Associated Newspapersiga looma koomiksi ja karikaturistide ühendust, mille kaudu varustati karikatuuride ja koomiksitega paljusid väljaandeid. 1937. aastal sündis tema kuulsaim tegelaskuju: koer Snifter, kes üle 30 aasta oli ajakirja Man tagaküljel ja kellest on trükitud spetsiaalseid väljaandeid, et koguda raha sõja jõupingutustele.
1974. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1974. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Hartmuth Lahm
Looming
1951–1954 joonistas ta Manile veel muude tegelastega koomikseid, näiteks "Snowy McGann in the Sunday Sun". Lühikest aega tundis huvi ka must-valge fotograafia vastu ja tema fotosid avaldati 1951. aasta augustis ajakirjas The Australasian Photo Review. 1947. aastal kirjutas ja illustreeris lasteraamatu "Paddy Bow Wow" ja illustreeris muidki lasteraamatuid.
1974. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid kaalukategooriati:
Hartmuth Lahm
Tunnustus
1950. aasta 2. augustil nimetas ajakiri People teda "üheks Austraalia elavamaks ja originaalsemaks kunstnikuks". Tema originaalteoseid on säilinud State Library of New South Walesis (Uus-Lõuna-Walesi Riigiraamatukogu), Art Gallery of Western Australias (Lääne-Austraalia kunstigalerii), Austraalia Rahvusraamatukogus, The Cartoon Bunkeris ja Coffs Harbour NSW-s. Ta suri Sydneys 1981. aastal.
Toomas Järveoja
Haridus
1984. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Poliitiline tegevus
Aastatel 1999–2002 oli ta Elva linnavolikogu esimees. 2005. aastast oli ta Elva spordijuht ning 2007–2011 abilinnapea.
30. mail 2011 valiti Toomas Järveoja Elva linnapeaks, sest senine linnapea Reno Laidre nimetati 1. juunist 2011 Tartu maavanemaks. 6. mail 2015 avaldas Elva linnavolikogu talle umbusaldust ja valis uueks linnapeaks Järveoja erakonnakaaslase Eva Kamsi.
Novembrist 2017 oli Toomas Järveoja Elva vallavanem.
Märtsis 2019 kandideeris ta Riigikokku, kuid ei osutunud valituks. 27. jaanuaril 2021 asus ta Eesti maaeluministriks siirdunud Urmas Kruuse asendusliikmena Riigikogu liikmeks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 1688 häält ning ei osutunud valituks.
Poliitiline kuuluvus
Aastast 1988 oli ta NLKP liige.
Ühiskondlik tegevus
Järveoja on sportlane ja terviseliikumise eestvedaja. Ta osaleb rattamaratonidel ja sõidab rallit koos oma poja Martin Järveojaga.
Ta on ka Eesti Judoliidu asepresident.
Tunnustus
2009. aastal pälvis ta Jõgeval toimunud Eesti linnade 40. suvemängudel Eesti sportlikuima linnajuhi auhinna.
Hypsiscopus
Hypsiscopus on veemadulaste sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Hypsiscopus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid madusid võib kohata Aasias.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hypsiscopus seisuga 1.05.2015.
Kiyoshi Tomizawa
Kiyoshi Tomizawa (jaapani keeles 富沢 清司 Tomizawa Kiyoshi; sündinud 3. detsembril 1943 Fujiedas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Ta sündis aastal 1943 Fujiedas (asub Shizuoka prefektuuris).
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1965–1971 9 mängu ja lõi 2 väravat.
1968. aastal võitis ta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril pronksmedali.
Espressif Systems
Espressif Systems on Hiina ettevõte, mis toodab pooljuhtelektroonikat. Laialdasemalt tuntud ESP8266 loomise tõttu.
Harilik nisasamblik
Harilik nisasamblik  (Pycnothelia papillaria) on samblikuliik.
Espressif Systems
Ettevõte loodi 2008. aastal Shanghais.
Harilik nisasamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Tüüp 60
Tüüp 60 (60式自走無反動砲, roku-maru-shiki-jisou-muhandou-hou) on kahe tagasilöögita tankitõrjekahuriga M40 relvastatud kerge tankitõrjesoomuk. See töötati välja Jaapanis 1950. aastate lõpus ja oli kasutusel aastatel 1960–2008.
Ajalugu
Tüübi 60 väljatöötamine algas 1954. aastal Jaapani Omakaitsejõudude Tehnika Uurimis- ja Arendusinstituudi peakorteris. Kaks Jaapani firmat valmistasid kumbki ühe prototüübi: Komatsu prototüüp (SS1) oli relvastatud paaris 105 mm tagasilöögita tankitõrjekahuritega, mootor asus ees, käigukast taga ja sellel oli torsioonvedrustus; Mitsubishi prototüübil (SS2) oli mootor taga ja käigukast ees, torsioonvedrustus ja relvastuseks paaris 106 mm tagasilöögita kahurid. Esialgsel hinnangul oli SS2 mõnevõrra parem. Komatsu ehitas 1956. aastal kolmanda prototüübi SS3. Uuel prototüübil oli mitu uuendust, neist peamine võimsam mootor. Viimane prototüüp SS4 valmis 1959. aastal. Parandatud oli mootori jahutust ja muudetud juhtimissüsteemi. SS4 standardiseeriti 1960. aastal kui Tüüp 60 iseliikuv tagasilöögita kahur. Masinaid tootis Komatsu, alltöid teostasid Jaapani Terasetööstused (kahurid) ja Howa Masinakompanii.
Tüübi 60 kasutamine lõpetati 2008. aastal.
Kirjeldus
pisi|left|Vaade eest vasakult pisi|left|Tagantvaade
Soomuki meeskond oli kolme liikmeline: juht, laadur, komandör-sihtur. Juht istus ees vasakul ja pääses masinasse läbi pea kohal asuva luugi. Juhi kasutada oli kolm periskoopi. Komandör täitis ka sihturi rolli ja paiknes kahuritest paremal. Laadur asus sõidu ajal komandörist vasakul ja pidi kahurite laadimiseks soomukist väljuma (laadimine toimus tagant).
Kahurid paiknevad paarisrakendina masina paremal küljel. Nende pööramiseks, tõstmiseks ja langetamiseks kasutati kombineeritult hüdraulilisi ja elektrilisi seadmeid. Reisiasendis sai kahureid tõsta-langetada +10 kuni −5 kraadini ja pöörata kummalegi poole 10 kraadi võrra. Kui kahurid koos komandöri positsiooniga on ülemisse asendisse tõstetud, siis saab kahureid tõsta-langetada +15 kuni −20 kraadini ja pöörata paremale-vasakule 30 kraadi. Sihtimisseadmed koosnevad kaugusmõõtjast, optilisest sihikust ja 12,7 mm märkimispüssist/kuulipildujast kummagi kahuri kohal. Kahur laseb HE ja HESH tüüpi mürske, efektiivne laskekaugus on 1100 meetrit, maksimaalne 7700 meetrit. Tule kiirus on kuus lasku minutis, masinas kaasas on kümme mürsku.
Tagasilöögita kahuri M40 kaliiber on kirjelduse järgi 106 mm, kuid reaalselt 105 mm. Vale kaliibrit kasutatakse, et vältida moona segiajamist 105 mm tagasilöögita kahuri M27 moonaga, mis vaatamata samale kaliibrile M40-le ei sobi.
Mootor ja käigukast paiknevad kere tagaosas. Kasutatakse torsioonvedrustust. Maanteerattaid on viis, ees paikneb vedav ratas ja taga toetusratas. Lisaks on kolm roomiku tagasijooksu rullikut. Esimesel, teisel ja viiendal rattal on hüdrauliline amortisaator. Lumes sõitmiseks on võimalik kasutada laiemaid roomikuid.
Aleksei Adašev
thumb|180px|Aleksei Adašev ausambal "1000 aastasele Venemaale" [[Veliki Novgorod|Novgorodi Kremlis (1862)]] Aleksei Fjodorovitš Adašev (surnud 1561 Tartus) oli Moskva ja Vene tsaaririigi sõjaväelane, diplomaat ja riigitegelane (okolitš), tsaar Ivan Julma lähikondlane.
Aleksei Fjodorovitš Adašev oli Ivan IV valitsusaja (1533–1574; 1576–1584) alguses (1540.–1550. aastad) üks silmapaistvamaid riigitegelasi, koos  õukonnavaimulik Silvesteri, metropoliit Makariose, duumadjakk Ivan Viskovatõi ja vürst Andrei Kurbskiga. Valitud Raada oli suurvürsti juures nõuandev organ, mis arutas riigireformide ja välispoliitika küsimusi ning juhtis nende elluviimist.
Tsaari ja Valitud Raada tegevus oli suunatud tsaarivõimu ja keskvalitsuse tugevdamisele, toetudes ja edendades senise bojaaride ja pärusaadlike asemel teenisaadlikke. Valitud Raadaga viis tsaar läbi uuendusi kesk- ja kohalikus valitsemiskorralduses ning kohtupidamises (koostati kodifitseeritud Sudebnik 1550), viidi läbi sõjaväereform (moodustati streletsiväeosad ja kaotati kohajärgussüsteem sõjaväejuhtimises). Valitud Raada kaotas oma mõju riigivalitsemisele 1560. aastal ja selle liikmed sattusid tsaari repressioonide ohvriks.
Adašev sattus vastuollu Ivan IV-ga ja saadeti Vene-Liivi sõja ajal 1560 vojevoodina Viljandisse ja sealt Tartusse, kus suri vanglas.
1975. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1975. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Kansakoulu
Rahvakoolis sai igaüks õppida oma emakeeles. See oli oluline uuendus eriti soomekeelsetele inimestele.
Rahvakoolide teke ja levik
Esimesed rahvakoolid asutati Soomes 1850ndatel. Koole algatasid tavaliselt haritud ja ettenägelikud mõisnikud ja töösturid. 19. sajandi teisel poolel olenes rahvakoolide asutamine valdadest, kuigi riigilt oli võimalik abi saada. Koole asutati laisalt, sest rahva hulgas peeti kiriklikku rändkooli (kiertokoulu) tavalise inimese hariduseks piisavaks. Arvati, et neljaaastane rahvakool õpetab lapsed laisaks ning harjutab neid füüsilise töö asemel raamatutega. Linnades asutati rahvakoole aktiivsemalt, sest tööstus vajas arvutada ja lugeda oskavaid inimesi ning lapstööjõu kasutamise vähenedes polnud lapsi ka millegi muuga hõivata.
pisi|Maal oli veel 20. sajandi alguses suhteliselt vähe koole. Kaardil on näha kõik maakoolid.
Narva-Jõesuu kirik
Narva-Jõesuu kirikuna on tuntud järgmised Narva-Jõesuu linnas asunud kirikud:
Peripteer
Peripteer (kreeka keeles περίπτερος) on täisnurkne ja neljast küljest sammaste reaga ümbritsetud templitüüp. Võib olla joonia, dooria või korintose orderis.
Peripteere ehitati rohkem Vana-Kreekas. Roomlased eelistasid kas kolmest küljest sammastega ümbritsetud hoonet või pseudoperipteeri, millel oli peripteeri mulje jätmiseks kasutatud pool- või kolmveerandsambaid. Kreeka peripteeril oli peaaegu reeglina kuus sammast otsaseintes, samas kui pikema külje sammaste arv varieerus; ühe erandina on Parthenonil otsaseinas kaheksa sammast.
Näiteid
Peripteer on ka klassitsistlik Madeleine'i kirik Pariisis
Spiridione Gambardella
pisi|[[William Hooker Spiridione Gambardella maalil (1843)]] Spiridione Gambardella (umbes 1815 – 1886) oli Suurbritannia maalikunstnik.
Lätt
Lätt on perekonnanimi.
Võru keeles tähendab lätt läheb või läks. Rootsi keeles tähendab lätt kerge.
Eestis on perekonnanime Lätt (ka Läett, Laett) pandud kaheksas mõisas Järva-, Tartu- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Läti-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Laanemäe, Liin, Luhavee, Lumisto, Läte, Lätte, Merila ja Urmet. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lätt Eestis 149 mehel ja 146 naisel.
Oberto, krahv di Bonifacio
"Oberto, conte di San Bonifacio" ehk "Oberto, San Bonifacio krahv" on Giuseppe Verdi ooper (dramma) kahes vaatuses Antonio Piazza ja Temistocle Solera libretole. Verdi nelja aasta jooksul komponeeritud esimene ettekandmisele tulnud ooper. Sisaldab muusikat 1836. aastal valminud ooperist Rocester o Lord Hamilton (Antonio Piazza libreto), mille Milano, Busseto ning Parma teatrid ette kanda ei riskinud. Solera töötas esitamata jäänud ooperi libreto ümber. Väga meloodiline teos, milles on viiteid ja vihjeid maestro edasisele käekirjale ning arengule, kuid ka selgelt tuntavaid Rossini ja Donizetti mõjutusi. Muusikaliselt on tegemist viie ja poole minutilise avamängu (Sinfonia) ja täiskomponeeritud stseenidega numbriooperiga.
Ajalugu
Esmaettekanne toimus 17. novembril 1839 Milano Teatro alla Scalas. Esietendus möödus mõõduka edukusega. Kolmel esimesel etendusel oli Verdi orkestriruumis ja mängis klavessiini. La Scala kandis ooperit ette 13 korda, mida ajakirjandus nimetas „heaks eduks”. Järgmise kolme aasta jooksul taaslavastati ooperit Torinos, Genovas ja mitmetes teistes Itaalia teatrites, samuti Barcelonas. Iga kord kasutas Verdi ära võimalusi täiendada teost uute muusikalugudega. Nüüdisajal esitatakse harva. Teos on olnud ettekandmisel Londonis (1965 kontsertettekandena, 1982 ja 1997), USA-s (1978 ja 1994 New York, 1985 San Diego, 2013 Sarasota), Bilbaos (2001), Parmas (1913, 2007) ja Milano La Scalas (2013). Eestis pole seda ooperit ette kantud.
Rollide esmaesitajad
- Antonietta Ranieri-Marini (Leonora),
- Maria Shaw (Cuniza),
- Marietta Sacchi (Imelda),
- Ignazio Marini (Oberto),
- Lorenzo Salvi (Riccardo).
Esiettekannet dirigeeris Eugenio Cavallini.
Peamised osad
- Cuniza (metsosopran),
- Riccardo (tenor),
- Oberto (bass),
- Leonora (sopran),
- Imelda (metsosopran).
Süžee
Tegevus toimub 1228. aastal Ezzelino lossis Bassano lähedal. Bonifacio krahv Oberto on kaotanud lahingu Ezzelino da Romanole ning läinud pakku Mantovasse. Ta on jätnud tütre Leonora tädi hoole alla. Salinguerra krahv Riccardo võrgutab Leonora, kuid jätab ta siis maha, et abielluda Ezzelino õe Cunizaga, kes ootab kannatamatult abiellumist. Leonora tuleb lossi, et Riccardole kätte maksta. Oberto naaseb kodumaale ja saab tütrega kokku. Oberto paneb tütrele pahaks suhteid Riccardoga ning kavatseb ta hüljata. Kuid isa ja tütar lepivad ära ja kohtuvad salaja, et koos kavandada kättemaksu Riccardole. Oberto soovitab tütrel rääkida kogu lugu Cunizale. Cuniza läheb kuuldust marru ja nõuab, et Riccardo abielluks Leonoraga. Oberto pole asjade rahumeelse arenguga nõus ja kutsub Riccardo duellile. Riccardo tapab Oberto ja põgeneb Itaaliasse, jättes Leonora maha. Leonora tunneb juhtunu pärast vastutust ja hakkab mõlgutama enesetapumõtteid. Kuid otsustab siiski minna kloostrisse ja pühendada end vagale elule.
Eesti Liikluskindlustuse Fond
Eesti Liikluskindlustuse Fond (lühend LKF või ELKF) on Eesti liikluskindlustuse garantiifond (õiguslikult vormilt MTÜ), mille eesmärk on tagada Eesti liikluskindlustuse toimimine.
LKF liikmed on kõik Eestis liikluskindlustuse kindlustusandjatena tegutsevad ettevõtted.
LKF:
Anonüümkiri (ooper)
Anonüümkiri (originaalis  La lettera anonima ) on Gaetano Donizetti farssooper (farsa) ühes vaatuses Giulio Genoino libretole, mille aluseks oli tema enda farss, mis omakorda põhines Pierre Corneille'i värsskomöödilale Mélite, ou Les fausses Letres (1629). Esmaettekanne toimus 29. juulil 1822 Napoli Teatro del Fondos. Rollide esmaesitajad olid Flora Fabbi (Rosina), Giovanni Battista (Filinto), Teresa Cecconi (Melita), Raffaele de Bernardis (Lauretta), De Franci (Don Macario), Fiovanni Pace (Gilberto) ja Calvarola )Flagiolet).
Ajalugu
Oma õpetaja Johann Simon Mayri  soovituskiri aitas Donizettil saada12. mail 1822 leping maineka Napoli impressaario Domeniko Barbaiaga komponeerida tema teatrile veel üks farssooper pärast  La zingara  edukat ettekandmist. Teos valmis kiiresti ja juba kahe kuu päast oli esietendus. Üldiselt võeti uus ooper hästi vastu ja mängiti veel 20 korda. Donizetti ise polnud päris rahul, sest arvas, et algaja laulja Cecconi rikkus osaliselt ooperi ära. Kriitikud juhtisid tähelepanu asjaolule, et Rossini  mõju oli selgelt tuntav nii tegelaste vokaalpartiides, kui ka lõpustseenis, mis väga sarnanes Rossini La Cenerentola lõpustseeniga.
Tegelased
-         Rosina (sopran), krahvinna, määratud abielluma Filintoga
-         Filinto (tenor), mereväekapten, Rosina väljavalitu
-         Melita (metsosopran), Rosina üürnik
-         Don Macario (bariton), krahv, Rosina onu
-         Lauretta (sopran), krahvinna teenijanna
-         Giliberto (bass), krahvi majahoidja
-         Flagiolet (buffo bass), tantsuõpetaja
Süžee
Tegevus toimub 16. sajandil Prantsusmaal. Krahvinna Rosina ja kapten Filinto kavatsevad abielluda. Pulmapäeval saabub anonüümkiri, milles väidetakse, et kapten on juba teisega naisega abielus. See kiri leitakse lõpuks olevat vale ja ettevalmistused pulmapeoks jätkuvad.
- Filinto ja Rosina duett „Questo giorno, amata sopsa”
- Melita kavatiin kooriga „Signori! il ciel vi dia”
- Flageloti kavatiin „Allons la mossa”
- Rosina, Don Macario, Melita ja Filinto kvartett „Stelle che intesi! ahi! Misera”
- Filinto aaria kooriga „No non è vero”
- Rosina ja Melita duett „Dimenticarlo! e come?”
-  Koor „Fegliù, stateme a sentì”
-  Finaali ansambel „Donna iniqua, e sconoscente”
Allikad
-         William Ashbrook. Donizetti and His Operas, Cambridge University Press, 1982
-         UORC. Gaetano Donizetti La lettera anonima  CD, London, 1972
Harilik rabasamblik
Harilik rabasamblik  (Icmadophila ericetorum) on samblikuliik.
Luunja mõisa kalmistu
pisi|Mälestiskivi kalmistule maetuile Luunja mõisa kalmistu on kalmistu Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Luunja alevikus Luunja vallas Tartu maakonnas.
Harilik rabasamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Luunja mõisa kalmistu
Kirjeldus
Kalmistu jääb Luunja mõisa südamest linnulennult ühe kilomeetri kaugusele põhjakirdesse. Kalmistul oli ka teadmata ajal rajatud kabel.
Ajalugu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Münnichid arvatavasti varsti pärast 1767. aastat, kui Peterburis suri ja maeti Burchard Christoph von Münnich. Ta maeti millalgi ümber Luunja mõisa kalmistule. 19. sajandi algul maeti kalmistule mõisa tollaste omanike Nolckenite suguvõsa liikmeid. Kalmistule on üldse arvatavasti maetud 17 inimest.
Korrastamine
2008. aastal asutati lagastatud kalmistu korrastamiseks MTÜ Münnich. 2012. aastal avati kalmistu asukohta rajatud mälestuspark külastajatele, pidulik avamine toimus 9. augustil 2013.
Lagedi vald
Lagedi vald (saksa keeles Laakt) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Lagedi vald Rae vallaga.
Valla alal asus Lagedi mõis.
Calloway maakond
Calloway maakond (Calloway County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis.
Maakonna halduskeskus on Murray.
Ajalugu
Maakond moodustati 1822. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 37 191.
Pontevedra
Linnas elas 2020. aastal 83 260 inimest.
Ystad
pisi|Tänav Ystadis Ystad on asula Rootsis Skåne läänis, Ystadi valla keskus, milles on sadam ja raudteejaam.
Asula asub Skåne lõunarannikul. Ta on sadamalinn ja populaarne turismi sihtkoht.
Ystadis elas 2005. aastal 17 286 inimest.
Välislingid
pisi| Reisilaevade terminal ja selle taga raudteejaam
1976. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1976. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
Eesti meistriks tulid:
Laiküla vald
Laiküla vald (saksa keeles Layküll) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Laiküla vald Rõude vallaga.
Narratoloogia
Narratoloogia on teadusharu, mis uurib narratiive (lugusid), nende struktuuri ja mõju inimese tunnetusele.
Termin "narratoloogia" pärineb Tzvetan Todorovilt. Kaasaegse narratoloogia algeks loetakse vene formalistide töid, nende hulgas eeskätt Vladimir Proppi 1928. aasta teost „Muinasjutu morfoloogia“ ning Mihhail Bahtini pakutud heteroglossia, dialogismi ja kronotoobi teooriad 1975. aastal avaldatud esseekogumist „Dialoogiline kujutlusvõime“.
Olulisi töid narratoloogia alal on kirjutanud vene formalistid, Vladimir Propp, Jonathan Culler, Paul Ricœur, tänapäevastest uurijatest Gregory Currie, Mieke Bal ja Paul Cobley.
Ajalugu
20. sajandi algul hakkasid vene formalistid narratiivis eristama faabula ja süžee vahel. Taoline strukturalistlik lähenemine, mis võimaldab faabulat ning süžeed eraldi uurida, kutsus esile kaks erinevat meetodit: temaatiline (Propp, Brémond, Greimas, Dundes jt) ja modaalne (Genette, Prince jt) narratoloogia. Modaalne narratoloogia piirdub peamiselt tekstis esitatud tegevuste ja sündmuste jada semiootilise formaliseerimisega ehk vormiküsimustega, sellal kui temaatiline narratoloogia uurib tegevuste ja sündmuste esitamise viise ja muid väljendusvahendeid. Mitmed autorid (Sternberg, 1993, Ricœur, 1984 ning Baroni, 2007) on aga rõhutanud, et temaatilist ja modaalset narratoloogiat ei tasu lahus vaadelda.
1966. aastal ilmus ajakirja Communications eriväljaanne, mida on peetud narratoloogia valdkonna uuringute manifestiks. Ajakirjas leidub artikleid Rolant Barthes, Claude Brémond, Gérard Genette, Algirdas Julien Greimas ning Tzvetan Todorov poolt, kes omakorda viitasid tihti Vladimir Proppi (1895–1970) teostele.
Uus meedia ja narratoloogia
Digitaalse meedia teoreetik ja professor Janet Murray arutles 20. sajandil teadusliku arengu tõttu jutustamises ning narratiivi struktuuris toimunud nihke üle esmalt 1997. aastal ilmunud raamatus „Hamlet on the Holodeck: The Future of Narrative in Cyberspace“. Murray väidab, et struktuurid nagu multiperspektiivsus kajastavad paremini „einsteinijärgset füüsikat“ ja uusi arusaamasid ideedest nagu aeg, protsess, ja muutus, kui teeb seda traditsiooniline lineaarne narratiiv, mis oli seni narratoloogias ülekaalus olnud. Erinevus uute „küberdraamade“ ja traditsiooniliste jutustuste vahel seisneb asjaolus, et küberdraamad kutsuvad lugejat narratiivi kogema interaktiivsuse läbi (nt hüperteksti kirjandus või veebiseep „The Spot“), mis nõuab uut narratoloogilist lähenemist.
Kasutusvaldkonnad
Narratoloogia lähenemisviise ja meetodeid saab rakendada mistahes narratiivi uurimisel. Sellegipoolest kasutatakse narratoloogia mõistet tüüpiliselt kirjandusteooria, kirjanduskriitika, filmiteooria ning filmikriitika puhul.
Ebatüüpilisi näiteid narratoloogilistest metoodikatest on William Labovi sotsiolingvistilised uuringud suulise jutustamise teemal ning vestlusanalüüs või diskursusanalüüs, mille käigus uuritakse spontaanse verbaalse suhtluse käigus tekkivaid narratiive. Tekstianalüüsi laad, kus narreme on narratiivi struktuuri väikseim ühik, langeb pigem keeleteaduse, semiootika või kirjandusteooria metoodikate alla.
Narratoloogia teoreetikud
Narratoloogia mõistet arendati põhiliselt 1960. ja 1970. aastate Prantsusmaal, ning selle kuju ja sisu üle on kaua vaieldud, eriti kasutatavate terminite tähenduste asjus. Shlomith Rimmon-Kenan definitsiooni järgi on narratoloogia narratiivteooria haru. Mieke Bali sõnul on narratoloogia narratiivteooriate, -tekstide, -kujundite ja -sündmuste koosmäng – see seisneb esemetes, mis annavad lugu edasi. Ameerika psühholoog Robert Sternberg väidab, et narratoloogia on „strukturalism, mis on vastuolus struktuuri mõttega“. Teoreetik Peter Brooks kirjeldab narratiivi kui midagi tahtlikku ja kavandatut, mis omakorda kujundab loo ainulist struktuuri, samas kui teine teoreetik Roland Barthes vaidleb, et iga narratiiv on sarnase struktuuriga. Teoreetik Greimas nõustub küll seisukohaga, et narratiivil on olemas struktuur, kuid süvastruktuuri uurimise käigus jõudis veendumusele, et narratoloogiat saab kasutada ka keeleteadusväliste nähtuste kirjeldamiseks. Arvamuste paljususe tõttu soovitab Bal narratoloogilise analüüsi puhul kasutatud terminid segaduse vältimiseks ära defineerida.
Fekaalid
Fekaalid on inimeste väljaheited ja eritised (suuremalt jaolt roe ja kusi).
Aasta Tullio
Aasta Tullio on auhind, mida igal aastal antakse silmapaistvale Tartu Ülikooli muuseumi töötajale.
Leppetrahv
Leppetrahv (inglise keeles contractual penalty) on lepingut rikkunud poole kohustus maksta kahjustatud lepingupoolele rahasumma. Kohustus maksta leppetrahvi on kokku lepitud lepingus. Sätteid, mis käivad leppetrahvi kohta, saab kohaldada ka teole. Sellise kokkuleppe korral peab kohustust rikkunud pool tegema mingi teo, mis oleks kahjustatud lepingupoole huvides. Tegu võib olla näiteks asja üle andmine.
India maalikunst
India maalikunsti võib jagada kolmeks: seinamaal, miniatuurmaal ja kangamaal.
Leppetrahv
Leppetrahv on aktsessoorne ehk põhikohustusega seotud kõrvalkohustus. Põhikohustuse kehtetus toob kaasa leppetrahvi maksmise kokkuleppe kehtetuse. Leppetrahv eeldab kohustuse rikkumist ning selle eesmärk on kõrvaldada rikkumise tagajärjed.
India maalikunst
India maalikunst algas esiajal koopamaalingutega, kuid kliimatingimuste tõttu on väga varasest ajast säilinud vaid üksikud näited. Koopamaalinguid, mille vanuseks arvatakse olevat kuni 10 000 aastat, on leitud näiteks Bhimbetka kaljukoobastest.
Freskosarnaseid seinamaale on säilinud mitmetes India arhitektuurimälestistes, kuid kõige märkimisväärsemaks peetakse 5. kuni 7. sajandi budistlikke seinamaale Ajanta kaljutemplites, mis on esimesed olulised India maalikunsti mälestised. Seal on kujutatud stseene Buddha elust ja džatakatest. Gandhāra stiilis seinamaalid Sise-Aasia kaljukoobastes umbes 3. sajandist pKr annavad tunnistust sellest, et Indias olid budistlikud maalid olemas ammu enne Ajanta perioodi. Vanimad hinduistlikud maalid on seinamaalid Badami kaljutemplis 578. aastast.
Leppetrahv
Leppetrahvi kokkuleppe olemasolul saab võlausaldaja avaldada võlgnikule survet, et ta täidaks oma kohustust nõuetekohaselt. Vastasel juhul saab võlausaldaja esitada leppetrahvinõude. Lisaks saab võlausaldaja olukorras, kus lepingut ei täideta nõuetekohaselt, nõuda leppetrahvi, ilma et talle oleks vaja tõendada tekitatud kahju.
India maalikunst
Budistlikus kunstis esinevad sageli mandalad – maagilised mustrid ja diagrammid, mis tavaliselt on budistliku universumi sümbolid. Neid kasutatakse mediteerimisel. Värvirikkad mandalad kaunistavad kloostrite ja templite seinu või siis on maalitud pildirullidele.
Leppetrahv
Eesti õiguses reguleerib leppetrahvi võlaõigusseaduse 8. peatüki ("Kõrvalkohustused") 3. jagu (§-d 158–163).
India maalikunst
Kangamaalide temaatika on rahvalikum. Neid kasutasid näiteks rändlaulikud oma lugude illustreerimiseks, samuti olid need suveniirideks palveränduritele. Väga vähesed säilinud kangamaalid on vanemad kui 200 aastat, kuid on selge, et traditsioon on oluliselt pikem.
Käsikirjade illustreerimisel on Indias pikk traditsioon. Raamatute miniatuurmaalid on tehtud lagunevatele materjalidele nagu paber ja kangas. Kangamaal on kaduma läinud. Kirjandusallikate andmetel oli illustreeritud käsikirju juba esimestel sajanditel eKr. Vanimad säilinud illustreeritud käsikirjad on budistlikud palmilehekäsikirjad umbes 11. sajandist. Säilinud on ka arvukad džainistlikud illustreeritud käsikirjad 13. sajandist (džainistlik miniatuurmaal sai alguse umbes 11. sajandil Lääne-Indias). Alates 14. sajandist sai paber üldisemaks, nii et kunstnikud ei olnud enam seotud palmilehe kitsa ja pikliku formaadiga. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses hakati tegema suuremal hulgal hinduistlikke illustreeritud käsikirju. 14. sajandi lõpust 17. sajandini kasutati džainistlikus miniatuurmaalis väga stiliseeritud figuure.
Leppetrahv
Leppetrahvi maksmise eeldused
Et nõuda leppetrahvi maksmist, peavad olema täidetud järgmised tingimused:
India maalikunst
pisi|[[Akbar kohtub oma poegadega Fatehpur Sikris. "Akbarnama" (1573)]] Islami mõju tugevnemisega 12. sajandil muutus maalikunst kui pärsia õukonnakunsti peamine vorm järk-järgult olulisemaks. Õukonnakunsti kõrgtasemeks peetakse suurmogulite stiili, mille õitseng kestis 16.–18. sajandini. Ennekõike arenes kiiresti miniatuurmaal. Aineseks oli peaaegu eranditult ilmalik, näiteks olulised riigitegelased, õukonnaelu ning olulised ajaloosündmused. Delhi sultanaadi aegsed illustreeritud islami käsikirjad olid suuresti sõltuvad samaaegsetest Pärsia maalikoolkondadest. Akbar oli 16. sajandi teisel poolel helde metseen. Sel ajal kujunes välja iseseisev indo-islami miniatuurmaalistiil, suurmogulite maalikunst, mis sisaldas muu hulgas keisrite elulugude ja pärsia luule illustratsioone. Ka pärsia keelde tõlgitud "Mahābhārata" ja "Rāmājana" illustreeriti rikkalikult suurmogulite stiilis. Akbari poja Jahangiri ajal 17. sajandi alguses õitses portreemaal. Miniatuurmaal õitses ka teistes islami mõjualas asunud India piirkondades. Muu hulgas kujunes Dekkani kiltmaa sultanaatides välja iseseisev miniatuurmaali stiil.
Leppetrahv
Leppetrahvi maksmise eeldused
Oluline on, et poolte vahel oleks lepingus leppetrahvis (kindel summa või protsent summast) kokku lepitud. Kui sellist kokkulepet ei ole, ei saa kahjustatud pool leppetrahvi nõuda. Kahjustatud poolel on üldjuhul õigus nõuda leppetrahvi üksnes juhul, kui rikkumine ei ole vabandatav.
India maalikunst
Suurmogulite stiil oli vastastikuses mõjus ka Raadžputi maalikoolkonnaga, mis kujunes 16. sajandil Rajasthani kuningriikide õukondades ja millel oli ka kohalik taust. See keskendus aga valdavalt hinduistlikele teemadele, näiteks illustreeriti hinduistlikke eeposeid "Mahābhāratat" ja "Rāmājanat". Eriti hinnatud oli Krišna eluloo kujutamine. Raadžputtide õukondade rohkuse tõttu kujunes palju maalikunsti alakoolkondi. Tuntumad neist olid Bundi koolkond, Mewari koolkond, Marwari koolkond ja Kishangarhi koolkond. Kõigile neile on omane voolav stiil ja eredad värvid. Sageli kujutati figuure ilma varjudeta.
Lääne-Himaalajas kujunes 17. sajandil Rajasthani koolkonnale lähedane Pahari koolkond, mille tähtsamad alakoolkonnad on Basholi koolkond, Kangra koolkond ja Guleri koolkond. Ka sellele on tunnuslikud hinduistlikud motiivid. Koolkonnale on iseloomulik maastikumaal ja figuuride vähesus.
Leppetrahv
Leppetrahvi maksmise eeldused
Leppetrahvi nõudmiseks peab kahjustatud pool esitama lepingut rikkunud poolele teate leppetrahvi tasumise nõudega. Teates ei pea sisalduma täpne leppetrahvi suurus. Teatada tuleb mõistliku aja jooksul pärast seda, kui kahjustatud pool avastas kohustuse rikkumise. Mõistlikku aega hakatakse lugema päevast, mil võlausaldaja sai rikkumisest teada. Kui teade esitatakse pärast mõistliku aja möödumist, kaotab kahjustatud lepingupool õiguse nõuda leppetrahvi.
India maalikunst
Briti koloniaalvõim tõi maalikunstis kaasa vapustavad muutused. 19. sajandi lõpus hakkas traditsiooniline India maalikunst manduma. Selle asemel jäljendasid kunstnikud nagu Raja Ravi Varma Lääne stiile, ennekõike realismi. Paljud India kunstnikud tegid läänelikus stiilis tellimustöid (company-painting). 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses leidis aset India-pärase maalikunsti taassünd. Kõige silmapaistvam oli Abanindranath Tagore'i asutatud Bengali koolkonnas. Taheti lääne mõjust vabaneda ja hakati kasutama vanemaid päritolu stiilielemente. Eeskuju võeti näiteks Ajanta seinamaalidest ja miniatuurmaalidest.
Leppetrahv
Leppetrahvi maksmise eeldused
Mõistliku aja määramisel tuleb arvesse võtta, milline on võlausaldaja ja võlgniku võlasuhe, millistes tingimustes nad on lepingus kokku leppinud ning missugune oli kummagi poole käitumine lepingu vältel ja sellele järgneval ajal. Üldjuhul aegub õigus nõuda leppetrahvi kolme aasta jooksul alates ajast, mil see muutus sissenõutavaks.
India maalikunst
Nüüdisaja India maalikunst laenab jätkuvalt läänelikest kunstivooludest, kuid jätkab ja arendab ka India traditsioonilist maalikunsti. 20. sajandi olulisemate kunstnike seas on Jamini Roy ja Amrita Sher-Gil (1913-41). Tuntud nüüdisaja maalikunstnik oli ka Maqbool Fida Husain.
Lisaks on Indias alati olnud tugev rahvaliku maalikunsti traditsioon. Maakohtades on hoonete välisseintel sageli näha erinevaid maalinguid. Tähelepanuväärne on Madhubani stiil, mida viljeldakse Mithila piirkonnas. Üha rohkem tähelepanu saab ka India hõimurahvaste kunst.
Leppetrahv
Leppetrahvi maksmise eeldused
Kahjustatud poolel on lisaks leppetrahvi nõudele õigus nõuda lepingulise kohustuse täitmist. Seda võib nõuda, kui poolte vahel on kokkulepe, et leppetrahv peab tagama kohustuse täitmist. Sõltuvalt kokkuleppest võib võlausaldajal puududa õigus täitmisnõudeks pärast leppetrahvi nõude esitamist.
Leppetrahv ja kahju
Kahjustatud lepingupool võib nõuda leppetrahvi olenemata tegelikust tekkinud kahjust ja selle suurusest. Juhul, kui võlausaldaja otsustab nõuda võlgnikult ka kahju hüvitamist, peab võlgnik hüvitama selle osas, mida leppetrahv ei katnud.
Kahekidane võraürask
Levila
Neid võib kohata Euroopas (sh Eestis) ja Põhja-Ameerikas.
Leppetrahv
Leppetrahvi vähendamine
Lepingut rikkunud poolel on õigus nõuda leppetrahvi vähendamist, kui see on tema jaoks ebamõistlikult suur. Selline leppetrahvi vähendamise õigus on kohtul. Kohus võib seda vähendada mõistliku suuruseni, arvestades seejuures kolme asjaoluga:
Leppetrahvi vähendamine loob võimaluse tagada proportsionaalsus lepingulise kohustuse rikkumise ja selle tagajärje vahel. Pooltevahelised kokkulepped leppetrahvi vähendamise kohta, mis ei järgi seaduses sätestatut, on tühised. Õigus nõuda leppetrahvi vähendamist kaob, kui trahv on kahjustatud poolele juba tasutud. Kohus ei vähenda leppetrahvi, kui see on väiksem kui tõendatud tekkinud kahju.
Kahekidane võraürask
Kirjeldus
Täiskasvanud kahekidane võraürask on 2 kuni 3 mm pikkune ja pruuni ehk musta värvusega.
Taimekahjurina
Nende käigud nõrgestavad nii elavaid puid (näit harilik mänd) kui ka ladustatud saematerjali ja seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks.
Bakuu Riiklik Ülikool
pisi|Bakuu Riiklik Ülikool (mai 2017) Bakuu Riiklik Ülikool (aserbaidžaani keeles Bakı Dövlət Universiteti) on ülikool Aserbaidžaanis Bakuus.
Ülikool kuulub Euroopa Ülikoolide Assotsiatsiooni.
Ülikool on asutatud 1919. aastal.
Ülikoolis õpib umbes 22 500 üliõpilast. Õppejõude on umbes 1300 ja neist umbes 250 on doktorikraadiga.
Aritatsu Ogi
Aritatsu Ogi (jaapani keeles 小城 得達 Ogi Aritatsu; sündinud 10. detsembril 1942 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1963–1976 62 mängu ja lõi 11 väravat.
1968. aastal võitis ta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril pronksmedali.
Fatima Lačević
Fatima Lačević (sündinud 22. mail 1943 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina bosnialasest filosoof, filosoofia pedagoogika metodoloog ja esteetik.
1966. aastal lõpetas Lačević Sarajevo Ülikooli filosoofiateaduskonna. 1986. aastal kaitses ta samas magistrikraadi Danko Grlići kunsti ja esteetiliste seisukohtade seoste teemal ning 1990. aastal doktoriväitekirja Danko Grlići esteetikast. Ta töötas Sarajevo 2. gümnaasiumis. 1974. aastast oli ta Sarajevo Ülikooli filosoofia ja sotsioloogia teaduskonna õppejõud filosoofia pedagoogika metodoloogia vallas. 1994. aastal valiti ta abiprofessoriks, 1998. aastal dotsendiks ning 2004. aastal esteetikaprofessoriks. Ta õpetab Sarajevo Ülikooli muusikaakadeemias kunsti sotsioloogiat ja muusikaesteetikat. Ta on avaldanud artikleid teadusajakirjades nagu Dijalog, Znakovi vremena, Pregled, Muzika ja Znak Bosne).
Tarmet
Tarmet on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Tarmet uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Trubak ja Trubok. Artur Tarmeti palvel kanti Tarmet perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 160 all (Siseministeeriumi teadaanne 7. oktoobrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tarmet Eestis 6 mehel ja 9 naisel.
Janika Ruusmaa
Janika Ruusmaa (sündinud 21. augustil 1968 ) on eesti bioloog.
Ruusmaa on lõpetanud Tartu Ülikooli (TÜ) 1992. aastal bioloogina. Ta on töötanud TÜ zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis ning Mart Reiniku Gümnaasiumis. Alates 2005. aastast on ta Tartu Keskkonnahariduse Keskuse juhataja.
Muuhulgas on ta uurinud kiilide levikut Eestis.
Janika Ruusmaa on abielus Mart Jüssiga, neil on kaks last.
Gaia (kosmoseteleskoop)
Gaia on Euroopa Kosmoseagentuuri kosmoseteleskoop, mis tegeleb astromeetriaga: tähtede asukohtade ja kauguste mõõtmisega. Missiooni eesmärgiks on koostada suurim ja täpseim 3D kataloog, mis sisaldaks umbes 1,3 miljardit astronoomilist objekti.