cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pädevus
Pädevus ehk asjatundlikkus, kompetentsus (inglise competence, competency) on hariduse kontekstis isiku teadmiste, oskuste, hoiakute ja väärtushinnangute kogum, mis on vajalik tulemuslikuks ja jätkusuutlikuks tegutsemiseks teatud valdkonnas. Pädevused jaotuvad erialasteks ja ülekantavateks pädevusteks. Erialased pädevused on vajalikud mingis kindlas valdkonnas töötamiseks (näiteks töötamiseks õpetajana, kondiitrina, piloodina). Ülekantavad pädevused (neid nimetatakse ka üld- või võtmepädevusteks) võimaldavad inimestel hakkama saada erinevates ja muutuvates töövaldkondades ja -keskkondades. Teatud kutsealal töötamiseks vajalikud pädevused määratletakse kutsestandardites.
Geoloogia mõistete loendid
Sellele leheküljele on koondatud lingid loenditele, milles loetletakse geoloogia mõisteid.
Surju vald
Surju vald oli vald Pärnu maakonnas kuni 2017. aasta haldusreformini ning tema naabervaldadeks olid Paikuse, Tahkuranna, Saarde ja Häädemeeste vald.
Külad
Surju vallas on 11 küla: Surju, Metsaääre, Jaamaküla, Lähkma, Saunametsa, Kikepera, Kalda, Ristiküla, Kõveri, Ilvese ja Rabaküla.
Ajalugu
12. detsembril 1991 kinnitati Surju valla omavalitsuslik staatus, Surju külanõukogust sai Surju vald. 2017. aastal ühines Surju vald Saarde vallaga.
Turniir
Turniir on spordi või mängu suurema hulga osalistega võistlus.
Kalme
Kalme on kividest, pinnasest või muust taolisest materjalist tehtud maapealne, vahel ka maa sisse ulatuv muistne rajatis (haud), kuhu on maetud surnud.
959
959. aasta
Arp Schnitger
Arp Schnitger (ristitud 9. juulil 1648 Golzwardenis (tänapäeva Brakes); maetud 28. juulil 1719 Hasselwerderis (tänapäeva Hamburgis Neuenfeldes)) oli saksa oreliehitaja. Nimi "Schnitger" pärineb alamsaksa sõnast "Schnitze", mis tähendab tislerit. Schnitgeri esivanemad olidki tislerid. Tema isa parandas oreleid.
959
Aastakümned: 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad - 950. aastad - 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad
Arp Schnitger
Schnitgeri sünniaeg ei ole teada. Gustav Fock on oletanud, et ta sündis 2. juulil 1648 Schmalenflethis.
959
Aastad: 954 955 956 957 958 - 959 - 960 961 962 963 964
Arp Schnitger
Arp Schnitgeri orelite kirjeldus
Et Arp Schnitger tegutses barokiajastul, on ka tema orelitele iseloomulikud baroksed jooned. Tugev ja läbipaistev kõla, manuaalide rohkus, kus iga manuaal on omamoodi eraldi orel. Tavalised on nelja manuaaliga orelid. Manuaalid on ehitatud kontrasti printsiibil. Suur kontrast f ja p vahel; mf või mp praktiliselt puudub. Orelid olid kõrgema häälestusega, kui oleme tänapäeval harjunud. Ühtne häälestuse kõrgus tolleaegsetel orelitel puudus. See hakkas ühtlustuma alles Johann Sebastian Bachi ajal Gottfried Silbermanni puhul. Ka Friedrich Ladegasti orelitel on veidi kõrgem häälestus kui tänapäeval. See asjaolu muudab vanade orelite restaureerimise ja eriti koopiate tegemise keeruliseks, sest oreli algse kõla saavutamiseks on vaja välja selgitada antud oreli häälestuse kõrgus.
Arp Schnitgeri esimene suur orel oli 4 manuaaliga, pedaaliga ja 67 registriga Hamburgi Nikolai kiriku orel. See orel ei ole säilinud. Säilinud on teine tema ehitatud 4 manuaaliga, pedaaliga ja 60 registriga orel Hamburgis Jacobi kirikus (1693). See on üks suuremaid säilinud barokiaja oreleid. Aastal 1708 nimetati Arp Schnitger Preisimaal ülemoreliehitajaks (Hoforgelbauer). Tema orelitel on mänginud sellised kuulsad organistid nagu Dietrich Buxtehude (1637–1707), Vincent Lübeck (1654–1740), Johann Sebastian Bach (1685–1750) ja noor Georg Friedrich Händel (1685–1759).
Arp Schnitgeri säilinud orelid
Siin on loetletud mõned kõige paremini säilinud Arp Schnitgeri orelid.
Välislingid
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset ja saksakeelset artiklit en:Arp Schnitger ja de:Arp Schnitger.
Kartong
Kartong on paks paber või õhem papp, mille grammkaal jääb vahemikku 170–600 g/m2.
Enamasti mitmest kihist koosnevat kartongi toodetakse ühelt või kahelt poolt kaetuna ning paljudes värvides. Kartongist valmistatakse pakendeid ja pisitrükiseid (visiitkaardid, postkaardid, reklaamtrükised vm) ning see on kasutusel kunsti- ja käsitöömaterjalina.
Somaalia vapp
pisi Somaalia vapp on Somaalia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 10. oktoobrist 1956.
Vapp koosneb helesinisest kuldse raami ja krooniga vapikilbist, mille keskel on valge täht. Kahel pool kilpi on leopardid, kummagi kaks esikäppa ja üks tagakäpp toetavad vastu kilpi. Teised tagakäpad toetavad vastu kahte oda, mis on kilbi all risti.
Kõverjärv
Kõverjärv on mitme Eesti järve nimi või nimeosa:
Kõverjärve all võidakse mõelda ka järgmisi järvi:
Chick 'N' Band
Chick 'N' Band on Eesti rock'n'roll 'i ansambel, mis loodi 1995. aastal. Bänd on inspireeritud Jerry Lee Lewisest.
Aleksander Kaelas
Aleksander Kaelase nime on kandnud kaks tuntud eesti teadlast:
Ajakiri
thumb|200px|Philosophical Transactionsi esimese aastakäigu (1665–1666) köite tiitelleht Ajakiri (vananenud sünonüüm žurnaal) on numereerituna ja regulaarselt ilmuv paljuleheküljeline ajakirjandusväljaanne, mille numbrid on ühesuguses kujunduses ja formaadis. Tavaliselt ilmuvad ajakirjad sagedamini kui korra aastas ja harvemini kui korra nädalas. Ajakirjad sisaldavad uudiseid, artikleid ja muudes ajakirjandusžanrites kirjutisi (intervjuusid, arvamuslugusid jms), tänapäevased ajakirjad on enamasti illustreeritud.
Ajalugu
Esimeseks uusaegseks ajakirjaks peetakse 1564–1749 Augsburgis Georg Willeri väljaandel ilmunud saksakeelset trükist "Novorum Librorum quos Nundinae Atumnales, Francoforti Anno 1564 celebratae, Venales Exhibuerent", mida tuntakse ka Frankfurdi messikataloogina. See ilmus Frankfurdi raamatumessi puhul. Esimeste ajakirjade seas olidki tollal raamatumesside kataloogid. Kaua püsis ka 1633–1738 ilmunud Theatrum Europaeum, mis kajastas saksakeelsete maade ajalugu.
Nüüdisajal on enam tuntud esimesed teadusajakirjad: jaanuaris 1665 Pariisis ilmuma hakanud Journal des sçavans ja samal aastal Londonis asutatud, tänini ilmuv Philosophical Transactions of the Royal Society. Üldhuviajakirjad järgnesid märksa hiljem, neist peetakse esimeseks 1731. aastal Londonis rajatud The Gentleman's Magazine'i. Vanim siiani ilmuv ajakiri on The Scots Magazine, mille esimene number trükiti 1739. aastal (ehkki väljaande omanikud on korduvalt vahetunud ning ajakirja ilmumises on olnud ka pause, kokku kuni 90 aasta jagu).
Vaata ka
Модни часопис Modni magazin
Maksu- ja Tolliamet
Eesti Maksu- ja Tolliamet (MTA) on Rahandusministeeriumi valitsemisalasse kuuluv valitsusasutus, mis tegeleb riigitulude haldamise, riikliku maksu- ja tollipoliitika rakendamise ning ühiskonna ja seadusliku majandustegevuse kaitsmisega. Maksu- ja Tolliamet on Eesti maksuhaldur.
Maksuamet ja Tolliamet ühendati Maksu- ja Tolliametiks 1. jaanuaril 2004.
Maksu- ja Tolliamet tegeleb riigieelarve tulude laekumise tagamisega riiklike maksude ja tollitulude osas, ühiskonna ja seadusliku majandustegevuse kaitsmisega, riigi maksu- ja tollipoliitikast juhinduva maksu- ja tollikorralduse elluviimisega, maksuseaduste, tollieeskirjade ja muude õigusaktide täitmise, hasartmängu korralduslubade ja loterii korralduslubade väljaandmise, hasartmängujärelevalvega ja loteriide korraldamise seaduslikkuse kontrollimisega ning isikute teenindamisega maksukohustuse ja tolliformaalsuste täitmisel.
2003. aastal nimetas Eesti Maksumaksjate Liit tollase Maksuameti maksumaksja vaenlaseks.
Maksuamet
Enne teist maailmasõda tegutsesid fiskaalpoliitikaasutused Maksuametid Rahaministeeriumi alluvuses. Tallinna I – VI maksuamet tegutses hoonetes: Endla tänav 2, Toompuiestee 3 ja Harjumaa I ja II maksuamet, Rahukohtu tänav 1.
Eesti NSV Valitsuse määrusega nr. 10, 16. jaanuarist 1990. aastal moodustati Eesti NSV rahandusministri valitsemisalas Maksuamet.
Eesti NSV valitsuse määrusega nr. 79, 25. aprillil 1990. aastal kinnitati Eesti Vabariigi Riikliku Maksuameti põhimäärus. 1998. aastal kinnitati regionaalsete maksuametite - Harju Maakonna Maksuamet, Hiiu Maakonna Maksuamet, Ida-Viru Maakonna Maksuamet, Jõgeva Maakonna Maksuamet, Järva Maakonna Maksuamet, Läänemaa Maksuamet, Lääne-Viru Maakonna Maksuamet, Narva Linna Maksuamet, Põlva Maakonna Maksuamet, Pärnu Maakonna Maksuamet, Rapla Maakonna Maksuamet, Saare Maakonna Maksuamet, Tallinna Maksuamet, Tartu Maakonna Maksuamet, Valga Maakonna Maksuamet, Viljandi Maakonna Maksuamet, Võru Maakonna Maksuamet - põhimäärused. 1998. aastal jaotati Tallinna Maksuamet Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuametiks (asukohaga Endla 8, Tallinn) ja Tallinna Füüsiliste Isikute Maksuametiks (asukohaga Kotzebue 14, Tallinn).
20. detsembril 1990 võttis EV Ülemnõukogu Presiidium vastu seadluse, millega viidi sisse ENSV kriminaalkoodeksi muudatused ja täiendused ja sätestati, et tulude varjamise eest karistatakse parandusliku tööga kuni ühe aastani või rahatrahviga 300-1000 rublani. EV Riikliku Maksuameti peadirektorile ja tema asetäitjatele anti aga õigus määrata rahatrahve.
Tolliamet
Venemaa keisririigi tolliametid tegutsesid Eesti alal 1918. aastani ja lõpetasid tegevuse seoses Saksa okupatsiooni algusega ja jätkas toll tegevust uutel alustel Eesti Vabariigi Tolli Peavalitsuse alluvuses 1918. aasta lõpul. Aastatel 1918–1924 tegutses Tallinna Tollivalitsus, 1924–1932 Tallinna Peatolliamet ja 1932–1940 Tallinna Tolliinspektsioon. Enne teist maailmasõda tegutses Tollipeavalitsus Rahaministeeriumi alluvuses, Tallinnas Uus-Hollandi tänav 4.
Eesti NSV Valitsuse määrusega nr. 10, 16. jaanuarist 1990. aastal moodustati Eesti NSV rahandusministri valitsemisalas Tolliamet.
1990. aasta augustis otsustas Eesti NSV valitsus:
Valitsuse korraldusega loodi 15. oktoobril 1990 Kodukaitse koosseisus majanduspiiri kaitseteenistus, Eesti Vabariigi "Majanduspiiri seadus" võeti vastu 22. oktoobril 1990. aastal. 25. oktoobril 1990. aastal alustasid majanduspiiril tööd Eesti kontrollpunktid, kelle ülesanne oli rakendada üle piiri veetavate kaupade suhtes lauskontroll. 1. november 1990 kinnitati Valitsuse määrusega kontrollpunktide loetelu: Pärnumaal, Ikla II Tallinn-Riia maanteel; Viljandimaal, Mõisaküla Kamara-Mõisaküla maanteel ja Lilli ja Imavere-Drabeši maanteel; Valgamaal, Valga I Viljandi maanteel ja Ringtee ristmikul; Võrumaal, Vastse-Roosa Võru-Mõniste maanteel, Luhamaa piiripunkt Pihkva-Riia maanteel ja Murati piiripunkt Pihkva-Riia maanteel; Põlvamaal, Koidula Tartu-Petseri maanteel, Piusa silllal Ulitina-Saatse maanteel (100 m Piusa jõe sillast); Ida-Virumaal, Narva I Kulgu sadamas, Narva III kontrollpunkt Tallinn-Leningradi maanteel. 1. novembril 1990 määras valitsus kindlaks Eesti Vabariigi majanduspiiri 27 alalist kontrollpunkti ja seda päeva peetakse Eesti piirivalve taasloomise aastapäevaks.
1991. aasta aprillis otsustas Eesti NSV valitsus Eesti majanduspiiri kaitseteenistuse baasil moodustada riigiministri, Raivo Vare valitsemisalas 8. aprillil 1991. aastal Eesti Riiklik Piirikaitseamet. 15. juulil 1991. aastal moodustati Riikliku Tolliameti ja Riikliku Piirikaitseameti baasil Riiklik Tolli- ja Piirikaitseamet Eesti Vabariigi riigiministri valitsemisalas. 2. mail 1991 kinnitati Tolliameti koosseis tolliinspektuuridega: Tolliameti keskaparaat, Vıru TI, Põlva TI, Pärnu TI, Viljandi TI, Valga TI, Ida-Virumaa TI, Narva TI, Lääne-Virumaa TI, Tartu TI, Läänemaa TI, Saaremaa TI, Hiiumaa TI, Harju TI, Tallinna TI. Hiljem liideti Tallinna ja Harju TI ning loodi Järva TI. 28. augustil 1991. aastal otsustas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu, lahutada regionaalse Eesti Vabariiklik Tolliamet NSV Liidu tollisüsteemist ja liita Eesti Vabariigi Riikliku Tolli- ja Piirikaitseametiga. 29. augustil 1991 reorganiseeriti Riiklik Tolli- ja Piirikaitseamet Eesti Vabariigi Riigi- ja Piirikaitseametiks Eesti Vabariigi riigiministri valitsemisalas. Vabariigi Valitsuse määrusega
1. oktoobrist 1991. aastast moodustati Eesti Vabariigi rahandusministri valitsemisalas Eesti Vabariigi Riiklik Tolliamet (Eesti Tolliamet). NSV Liidu Tollikomitee likvideeris alluva Eesti Vabariikliku Tolliameti 4. novembril 1991. aastal. Eesti Tolliametit juhtisid Tolliameti peadirektor Mati Jürgens, peadirektor asetäitjad Rein Velling ja (1991–1993) Igor Kristopovitš. Riigi- ja Piirikaitseamet reorganiseeriti 28. veebruaril 1992 Eesti Vabariigi Piirivalveametiks siseministri valitsemisalas.
7. novembril 1997 kinnitas EV Valitsus oma määrusega Tolliameti põhimääruse, millega ka senine Riiklik Tolliamet nimetati Tolliametiks.
Maksu- ja Tolliamet
1. jaanuaril 2004 ühendati Maksuamet ja Tolliamet Maksu- ja Tolliametiks. Ühendamine toimus neljas etapis. Esimese etapina toimus maksuhaldurite ühinemine ja maksuameti struktuurireform. Teise etapina viidi läbi piirkondlike tolliinspektuuride reform seoses Eesti liitumisega Euroopa Liiduga. Kolmandas etapis toimus tolliinspektuuride ja piirkondlike maksukeskuste ühinemine ning neljandas etapis viidi lõpule ühtse maksuhalduri organisatsioonilised ümberkorraldused.
Ühendamise tulemusena moodustati 2004. aastal 16 kohaliku maksuameti asemele neli suurt piirkonda, mille keskused asusid Tallinnas, Tartus, Jõhvis ja Pärnus.
2012. aastal muutis Vabariigi Valitsus Maksu- ja Tolliameti töökorraldust puudutavaid määruseid, mille tulemusena läks amet regionaalselt tegutsemispõhimõttelt üle valdkondlikule tegevuspõhimõttele. Nelja teeninduspiirkonna asemel jäi üks ühtne teeninduspiirkond. Muudatuste eesmärk oli muuta Maksu- ja Tolliameti tegevus efektiivsemaks.
2013. aastal kolis Maksu - ja Tolliamet uude büroohoonesse Ülemiste Citys.
Maksu- ja Tolliamet võttis 20. aprillil 2017 kasutusele Cybernetica AS arendatud Eesti tollitariifistiku infosüsteemi, mis oli suurim mitmest uuest rahvusvahelise kaubandusega seotud ettevõtete tegevust lihtsustavast arendusest. Eesti tollitariifistiku infosüsteem tehti esimesena EL-i kättesaadavaks ka nutirakenduses.
Ülesanded
Ameti ülesanded on:
958
958. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad - 950. aastad - 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad
Aastad: 953 954 955 956 957 - 958 - 959 960 961 962 963
Tri-Tones
The Tri-Tones on Eesti Rockabilly-ansambel.
Kim Källström
Kim Mikael Källström (sündinud 24. augustil 1982 Sandvikenis) on Rootsi jalgpallikoondise endine poolkaitsja.
Rootsi rahvuskoondises mängis Källström aastatel 2001–2016 131 korda ja lõi 16 väravat. Debüüt koondises toimus veebruaris 2001, kui mängiti Soomega.
Saavutused
Arsenal
Isiklikku
Kim Källström on 185 cm pikk.
Ürik
Ürik on õigusliku sisuga, eriõigusi andev või kinnitav dokument keskajast või uusaja algusest.
Eesti vanimaks ürikuks peetakse paavsti saadiku Modena Wilhelmi ürikut aastast 1237. Selle ürikuga kuulutas ta Tallinnas välja Saksa-Rooma keisri Friedrich II määruse, millega kõigil soovijatel lubati oma varandust vabalt kirikule annetada. Seda ürikut säilitatakse Tallinna Linnaarhiivis.
Alastaro vald
Alastaro on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. Alastaro elanike arv 29. veebruaril 2008 oli 2937. Alastaro hõlmas 258,12 km² suuruse maa-ala. 1. jaanuaril 2009 liideti Loimaa linnaga.
Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut
Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut (lühend EMHI) oli aastatel 1991–2013 Keskkonnaministeeriumi haldusalas olnud riigiasutus, mis tegeles ilmaprognooside, veetasemeprognooside ja tormihoiatuste koostamise ja edastamisega, meteoroloogiliste, hüdroloogiliste ja aktinomeetriliste vaatluste tegemisega ning nende vaatlusandmete säilitamise ja analüüsimisega.
Ajalugu
EMHI oli Hüdrometeoroloogia ja Looduskeskkonna Kontrolli Vabariikliku Valitsuse (1979–1991) järglane.
1993. aastal moodustasid EMHI vaatlusvõrgu Vilsandi Meteoroloogiajaam — Saaremaa, Kihelkonna vald; Kihnu Meteoroloogiajaam — Pärnumaa, Kihnu vald; Ristna Merejaam — Hiiumaa, Lauka vald; Sõrve Merejaam — Saaremaa, Torgu vald; Virtsu Meteoroloogiajaam — Läänemaa, Hanila vald; Heltermaa Merehüdroloogiapost — Hiiumaa, Heltermaa; Võru Meteoroloogiajaam — Võru; Väike-Maarja Meteoroloogiajaam — Lääne-Virumaa, Väike-Maarja vald; Kuusiku Meteoroloogiajaam — Raplamaa, Rapla vald; Tiirikoja Järvejaam — Jõgevamaa, Mustvee; Tooma Soojaam — Jõgevamaa, Jõgeva vald; Jõgeva Agrometeoroloogiajaam — Jõgeva; Naissaare Meteoroloogiajaam — Harjumaa, Viimsi vald; Narva-Jõesuu Hüdroloogiajaam — Narva-Jõesuu; Nigula Meteoroloogiajaam — Läänemaa, Taebla vald; Tõravare Meteoroloogiajaam — Tartumaa, Nõo vald; Tallinna Aeroloogiajaam — Tallinn; Ruhnu Merehüdroloogiapost — Saaremaa, Ruhnu vald; Pakri Meteoroloogiajaam — Harjumaa, Paldiski.
1. jaanuaril 1996 eraldus EMHIst radioloogialabori sektsioon, mille baasil moodustati eraldiseisev Kiirguskeskus.
2004. aastal moodustasid EMHI vaatlusvõrgu 12 meteoroloogiajaama, 9 meteoroloogia- ja hüdroloogiajaama, 3 spetsialiseeritud jaama (1 aeroloogiajaam, 1 järvejaam, 1 soojaam), 6 sademete mõõtejaama ja 52 hüdromeetriajaama.
1. juunil 2013 loodi Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi ning Keskkonnateabe Keskuse liitmise tulemusena Keskkonnaagentuur, kus eraldi üksusena alustas tööd EMHI järglane Riigi Ilmateenistus.
Jalgpallihaigla
pisi|Jalgpallihaigla rongkäik [[Vabaduse väljakult A. Le Coq Arenale Andres Operi lahkumismängule. Foto: Ave Maria Mõistlik, 26. mai 2014 ]] Jalgpallihaigla on Eesti jalgpallikoondise fänne ühendav mittetulundusühing. Ühingul on üle 600 liikme.
Maksim Unt
Maksim Unt (ka Maks Unt või Maxim Unt vene keeles Максим Иоганович Унт; 22. jaanuar 1898 Pärnu – 30. juuli 1941 Kommunarka, Moskva oblast, Vene NFSV) oli Eesti töölisliikumise tegelane ja poliitik ning Nõukogude riigitegelane. Unt tegutses aastaid Pärnumaa poliitikas, olles nii Pärnu maavalitsuse liige ja kümmekond aastat Pärnu linnavolikogu liige. Enne Teist maailmasõda oli Unt IV ja V Riigikogu ja I Riigivolikogu liige ning 21. juunist 1940 Varese valitsuse siseminister.
Elukäik
Unt sündis 22. jaanuaril 1898 Pärnus töölise pojana. Ta lõpetas Pärnu linna algkooli ja poeglaste gümnaasiumi.
Vene kodusõja ajal töötas Unt 1919. aastal Saraatovi kubermangus ühe maakonna täitevkomitee riigikontrolli osakonna juhatajana, kuid riisus tšekistidelt väärtasju. Enne vahelejäämist põgenes ta valgekaartlaste juurde Denikini väkke ja revolutsiooniline tribunal mõistis Undi tagaselja surma. Denikini armee lagunedes põgenes Unt Balkanile.
1920. aastal naasis ta Eestisse ning astus Eesti Sotsialistlikku Tööparteisse (ESTP), oli partei vasakpoolse tiiva üks juhte. Oma vasakpoolsete kalduvuste tõttu tekkisid tal parteis mitmeid lahkhelisid. Ta töötas Pärnu maavalitsuse tervishoiu- ja hoolekande osakonna juhatajana ja oli kümmekond aastat Pärnu linnavolikogu liige. 1934. aasta 15. märtsist vabastati ametikoha kaotamise tõttu ajutiste maavalitsuste liikme ametist Kuni 1934. aasta augustini oli Unt Pärnu linnavolikogus sotsialistide rühmas.
Aastatel 1929–1937 oli Unt IV ja V Riigikogu koosseisu liige. Aastatel 1938–1940 oli Unt I Riigivolikogu koosseisus.
Maksim Unt oli juba 1930. aastate algusest olnud NSV Liidu saatkonna informaator. Koos Erich Tarkpeaga korraldas Unt 1933. aastal Pärnu ehitustöötajate üldkoosoleku, "ühisväerinde" kava. Kava lööklaused olid üks-ühele üle võetud Kommunistliku Internatsionaali 12. pleenumi istungist. 1934. aasta juunis-juulis organiseeris Unt Pärnu tööliste streiki ning sadamatööliste streigi puhkedes asus selle etteotsa, kuid streigi äravajumisel jätkas kihutustööd tööliste seas, lootes streikima saada ka saeveskitöölised ja muuta streigid üleriiklikeks. Kihutustöö tõttu arreteeris Undi Poliitiline Politsei ning tema kodu läbiotsimisel leiti kiri, milles Unt palus endale saata kommunistlikku kirjandust. Lisaks tuli kohtus tunnistajate ärakuulamisel välja, et Unt on jaganud laiali veel keelatud kirjandust (näiteks ajakirju Kommunist, Naistööline, Proletariaat). Undi arreteerimine tekitas ärevust pahempoolsete Riigikogu liikmete seas, Aleksander Jõeäär saatis siseministrile ja riigivanemale protestikirju ning sama aasta 16. augustil vabastati Unt, kuigi kohtuprotsess tema vastu jätkus. Kohtus Unt end süüdi ei tunnistanud. 1935. aastal mõistis Viljandi Ringkonnakohus talle kuuekuulise vanglakaristuse kommunistliku kirjanduse levitamise ja riigivastases ässitustöö eest, kuid teda kui Riigikogu liiget ei olnud võimalik vanglas kinnipidamisega karistada. Ka pärast V Riigikogu volituste lõppu ei olnud teda võimalik arreteerida, kuna ta esitas arstitunnistuse südamehaiguse kohta.
Tegevus siseministrina
Kui Nõukogude väed okupeerisid 17. juunil 1940 Eesti, hakati moodustama nukuvalitsust. Nõukogude saatkonnanõuniku Vladimir Botškarjovi soovitusel määrati juba 18. juunil esimese liikmena uude valitsusse siseministri kohale Unt, kes Ždanovi käsul korraldas 21. juunil Tallinnas tööliste demonstratsiooni. 1940. aasta 21. juunil nimetati ta Johannes Varese valitsusse siseministriks.
Siseministrina korraldas Unt Eesti Vabariigis neid reforme, mida NSV Liit temalt ootas. Esimene tegevus oli siseministeeriumile alluvate korrakaitseasutuste juhtkonna väljavahetamine. Juba esimeste päevade jooksul arreteeriti politseitalituse abidirektor Konstantin Kirsimägi ning Poliitilise Politsei Tallinna komissar Julius Edesalu. Minister ise tõi oma peamiste sihtidena välja "mõnede seniste kõrgemate ametnikkude tagandamise" ja "siseministeeriumi aparaadi ümberkorraldamise."
Võimule saades hakkas Unt korraldama relvade kodanikelt äravõtmist. 26. juunil suleti Isamaaliit ja Kaitseliit. 29. juunil koondas Unt sisekaitseülema ametikoha, mis seni oli olnud politseitalituse direktoril, ja liitis selle siseministri abi ametikohaga. Unt võttis sihikule ka omavalitsuste reformi – esmajärjekorras oli kavas muuta maavanemate ameti funktsiooni ja isikute koosseisu. 31. juulil anti välja vallaseaduse täiendus, millega võis siseminister vabastada ametist vallavanemaid, ning Unt kasutaski seda võimalust ning vallandas ametist kõik vallavanemad ja nende abid kohe, kui neile oli asendaja leitud. Siiski võttis tihti asendaja leidmine aega, mistõttu püsisid paljud vallavanemad võimul kuni 1941. aasta jaanuari haldusreformini.
Unt vastutas ka Pärnu rannahotelli ümberkorraldamise eest tööliste puhkekoduks, mida ta nõudis juba kolm päeva pärast ministriks määramist. Unti võeti kuulda ning uue nimega Eesti ametiühingute keskliidu puhkekodu avati 7. juulil 1940. 1. juulil piiras Unt alkoholi müüki Eesti piires (v.a õlu ja vein). Unt väitis end olevat taastanud ka "ajakirjanduse vabaduse," (samas ajakirjanikele mainides, et Unt loodab ajakirjandust mõistvat vältida paanikat tekitavate uudiste kirjutamist). 29. juunil rehabiliteeriti poliitiliselt represseeritud isikud, kuigi sisuliselt puudutas dekreet vaid kommuniste. 31. juulil 1940 keelati üliõpilasorganisatsioonide tegevkonventide tegevus.
1940. aasta 5. juulil välja kuulutatud valimistel osales ka Unt, kandideerides ainsa lubatud kandidaadina 33. valimisringkonnas (Pärnu äärelinnad, Sindi ja Mõisaküla), osutudes valitud ka II Riigivolikogu koosseisu. 1940. aasta juulis astus Unt Eestimaa Kommunistlikku Parteisse.
27. juulist 15. augustini 1940 oli presidendi kohusetäitja Johannes Vares Moskvas ning Unt siseministrina täitis presidendi ülesandeid. Sellel positsioonil väljastas 5. augustil Unt dekreedi, kuulutades välismaalt tagasi tulemata riigiteenijad riigireetjateks ning nõudis nende mahalaskmist ja vara konfiskeerimist. Samuti lubas dekreet karistada selliste riigiteenijate pereliikmeid.
Unt oli Elmar Tambeki ja Villem Saarseni väidetel üks president Pätsi ja Laidoneri küüditamise korraldajatest. 30. juulil läks Unt Kloostrimetsa tallu Pätsi pere juurde, et kõigepealt pakkuda võimalust Eestist lahkuda, kuna Undi väitel oli Eestis atentaadioht Pätsile suur, Pätsi Eestist lahkumise keeldumise peale öeldi Pätsile lihtsalt, et ta saadetakse paari tunni pärast NSV Liitu. Samuti olevat Unt ilmunud Laidoneri tallu (Viimsi mõisa) relvastatud meestega ja teatanud, et mõne tunni pärast viiakse ta abikaasaga rongijaama.
Tegevus Eesti NSV-s
Eesti Nõukogude Sotsialistlikus Vabariigis sai temast 25. augustist uue ENSV valitsuse liige, ning Unt määrati Eesti NSV töö rahvakomissariks. Samuti jätkas ta oma tööd ümberkorraldatud Eesti NSV I Ülemnõukogus.
Unt arreteeriti 22. mail 1941 Tallinnas, süüdistatuna väärisvarade varguses (viidates tõenäoliselt tema tegevusele Saraatovi kubermangus Vene kodusõja ajal, mis oli tulnud ilmsiks). Ta mõisteti 7. juulil 1941 kaheksaks aastaks sunnitööle, kuid NKVD lasi ta vaid mõni nädal hiljem 30. juulil 1941 maha. Nõukogude kohus rehabiliteeris Undi 3. detsembril 1991.
Kurioosumid
2000. aastal avastas president Konstantin Pätsi pojapoeg Matti Päts, et presidendi ja tema perekonna küüditamist 30. juulil 1940 juhtinud Maksim Undi nimi oli kantud Eesti Vabariigi represseeritud Riigikogu liikmetega ühisele mälestustahvlile, mis oli kinnitatud Riigikogu hoone seinale. Olukord tekitas Eesti ühiskonnas poleemikat ning sellele järgnes avalik arutelu teemal, kas Nõukogude võimu toetanud Eesti riigimehed peaks saama meedias sellist tähelepanu.
Maksim Undi arreteerimise lugu endise presidendi kantselei ülema Elmar Tambeki meenutustes:
SN 1572
Ajalooline kirjeldus
Selle supernoova plahvatust 1572. aastal on peetud üheks kahest või kolmest kõige tähtsamast sündmusest astronoomia ajaloos. "Uue tähe" sünd aitas põhjalikult muuta antiikajast peale püsinud mudeleid taevast ja maast, mille kohaselt peeti kinnistähtede maailma igaveseks ja muutumatuks. Sellest algas tohutu revolutsioon astronoomias, kuna asuti koostama paremaid tähekaarte ning selleks oli omakorda tarvis järjest täpsemaid astronoomilisi vaatlusi teha võimaldavaid instrumente.
Seda supernoovat on sageli nimetatud "Tycho supernoovaks", sest kuigi Tycho Brahe polnud kaugeltki esimene, kes seda vaatles, olid tema vaatlused kindlasti täpseimad (kuigi mitte oluliselt võrreldes tema tulemusi ta tolleaegsete Euroopa kolleegidega nagu Wolfgang Schuler, Thomas Digges, John Dee ja Francesco Maurolico) ning oma avastuse avaldas ta väikeses raamatus "De stella nova" ("Uuest tähest"; 1573), mis sisaldas nii Tycho tähelepanekuid ja analüüse kui ka paljudel teiste vaatlejate andmeid ja arvamusi. Selle raamatu pealkirjast tulenebki "uue" tähe nimetus "noova" (praegu nimetatakse tähtede seda tüüpi plahvatusi supernoovaks).
Tycho pani tähele, et uue tähe parallaks jäi ööst öösse muutumatuks ning järeldas sellest, et tegemist on väga kauge objektiga, sest lähedal asuv objekt peaks oma asendit kaugete tähtede suhtes muutma. Ta pidas uut tähte imeks, milletaolist ei ole maailma algusest saadik nähtud. (Tegelikult oli supernoovat Hiinas vaadeldud juba 1054. aastal, kuid Euroopa õpetlased ei teadnud sellest midagi.) See avastus muutis Tycho Brahe kuulsaks kogu Euroopas ning sellest ajendatuna valis ta lõplikult elukutseks astronoomia.
Sellest, et supernoova plahvatus kõrgendatud tähelepanu pälvis, annab tunnustust kasvõi see, et Inglismaal kutsus kuninganna Elizabeth enda juurde matemaatiku ja astroloogi Thomas Alleni, et küsida temalt nõu Kassiopeia tähtkujusse ilmunud uue tähe kohta, on antikvaar John Aubrey üles tähendanud oma memorandumisse sajand hiljem.
Kaasaegse andmete kohaselt on arvatud, et supernoova plahvatus oli näha millalgi vahemikus 2.–6. november ning see oli niivõrd tugev, et võistles heleduses Veenusega. Supernoova jäi endiselt palja silmaga nähtavaks kuni 1574. aastani, millal ta järk-järgult kadus.
Kiirguse avastamine
Supernoova jäänuki otsingud ei andnud tulemust kuni 1952. aastani, mil Robert Hanbury Brown ja C. Hazard teatasid raadiolainete leidmisest sagedusel 158,5 MHz. See kinnitati lainepikkusel 1,9 meetrit J. E. Baldwini ja D. O. Edge poolt 1957. aastal ja jäänuk kanti ka teise Cambridge raadiolaineliselt nähtavate objektide kataloogi objektkoodiga "2C 34". Pärast juba kindlamat tuvastamist nimetati see kui "3C 10", nagu see avaldati kolmandas Cambridge nimekirjas, kui ei olnud enam kahtlusi selles, et 3C 10 on jäänuk supernoovast, mida nähti 1572. aastal. Sellele 1964. aastal järgnenud ülevaateartikkel Rudolph Minkowskilt kasutab nimetust 3C 10, mis on jäänud viitamisel üheks põhiliseks nimeks (kuigi mõned autorid kasutavad galaktilisi koordinaate ja paljud autorid nimetavad seda ka kui "Tycho supernoova jäänuk", mis on küll mõnevõrra eksitav, sest Tycho nägi punktikujulist supernoovat, mitte aga ekspansiivset raadio jäänukit). Kuna raadio jäänuk oli avastatud enne optilist supernoova jäänuki vaatlust siis kasutavad mõned siiani nimetus 3C 10, et märkida jäänukit kõigil lainepikkustel.
Optiline tuvastamine
Supernoova jäänuk B Cas avastati 1960. aastal Palomari observatooriumis kui väga nõrk udukogu. Seda pildistati hiljem rahvusvahelisel kosmoselaeval ROSAT paiknevalt kosmoseteleskoobilt. Jäänuk kinnitati pärinevat Ia tüüpi supernoovalt, kus valge kääbus neelas ainet oma kaksiktähelt kuni ületas Chandrasekhai piiri ja plahvatas. Seda tüüpi supernoova ei tekita tavaliselt silmapaistvat udukogu, mis on rohkem iseloomulik II tüüpi supernoovadele nagu näiteks SN 1054, mis plahvatas Krabi udukogus. Plahvatuse tulemusena eraldunud gaas liigub keskme suunast eemale veel endiselt kiirusega umbes 9000 km/s.
pisi|400px|Chandralt pärit röntgenikiirguse spektris tehtud foto koos [[Hubble'i teleskoop|Hubble'i kosmoseteleskoobi optilise ülesvõttega endise kahekomponentse süsteemi G-klassi tähe kaaslasest]]
Kaksiktähe avastamine
Oktoobris 2004 ilmus ajakirjas Nature teade G2 tüüpi tähe avastamisest, mis sarnaneb meie oma Päikesega. Seda peetakse kaksiktähe üheks pooleks, mis oma massi valgele kääbusele andes võimaldas viimasel supernoovana plahvatada. Sellele artiklile järgnenud uuring, mis avaldati 2005. aasta märtsis, näitas täpsemat teavet selle tähe kohta, mis hakkas kandma nime Tycho G. Tähe praegune kiirus on võib-olla kõige tugevam tõend sellest, et ta oli kaaslaseks plahvatanud valgele kääbusele kuna selle liikumiskiirus on 136 km/s, mis on rohkem kui neli korda kiirem kui keskmine kiirus teistel tähtedel seal naabruskonnas.
Valguse kaja uuringud
Septembris 2008 õnnestus Subaru teleskoobil saada optiline spekter SN 1572-lt maksimaalsele heledusele lähedaselt tasemelt hajutatud valguse kajast. See on andnud kinnitust, et SN 1572 kuulub Ia supernoovade klassi.
Aniisiviin
Aniisiviin on aniisiga maitsestatud liköör.
Kreekas ja Küprosel kannab jook nimetust ouzo, Armeenias oghi, Prantsusmaal pastis ja pernod, Türgis arak ja raki. Kreeka raki ei ole aniisiga maitsestatud.
Aniisimaitselised alkohoolsed joogid on näiteks ka sambuca Itaaliast ja patxaran Hispaaniast. Aniisi on lisatud ka absindi ja mastiha koostisse.
Au (Vorarlberg)
Au on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.
Geograafia
Linn kuulub Bregenzerwaldi, täpsemalt Hintere Bregenzerwaldi.
40% alast on kaetud metsaga ning 34,4% alast kasutatakse alpikarjamaana (Almwirtschaft) ja muudes alpipõllumajanduse vormides.
Linn ise erineb teistest selle piirkonna linnadest, kuna sellel puudub reaalne keskus. See koosneb mitmest ringkonnast (mitte mingis kindlas järjekorras): Argenau, Wieden, Lugen, Lebernau, Rehmen, Schrecken, Kreuzgasse, Jaghausen, Am Stein, Argenstein, Argenzipfel ja Lisse. Au on näide "hajakülast" (saksa: Streudorf).
Bregenzer Ach voolab läbi Au ja on ka suurim jõgi. Jõe kõrval kulgeb L200 maantee, mis on peamine tee läbi Bregenzerwaldi.
Kohalikud elanikud jagavad linna kaheks osaks, mida eraldab jõgi. Üks osa kannab nime Schattseite (tähendab varjulist poolt) ning koosneb Argenau, Argenzipfeli ja Wiedeni ringkondadest; teine osa kannab nime Sonnseite (tähendab päikeselist poolt) ja koosneb (peamiselt) Rehmenist ja Schreckenist.
Ajalugu
Vorarlberger Münsterschema, barokk-katedraali tüüp, arendati välja Beeri ja Thumbi perekondade poolt. Nende katedraalide näiteid leidub Bodeni järve ääres ja Lõuna-Saksamaal.
Michael Beer asutas ka Auer Zunfti, mis on käsitööliste gild ja on siiani alles. See on üks vanemaid gilde Austrias.
Aastatel 1805–1814 kuulus Au Baieri kuningriiki, siis anti tagasi Austriale. See kuulub Vorarlbergi provintsi asutamisest saati 1861. aasta lõpul.
Pärast Teist maailmasõda langes Au Austria Prantsuse okupatsioonitsooni. Okupatsioon kestis 1945. aastast kuni Austria riigilepinguni 1955. aastal.
Okupatsiooniväkke kuulus ka palju Maroko sõdureid, kes teenisid Prantsuse armees.
Louise de Coligny
pisi|Louise de Coligny Louise de Coligny (23. september 1555 Châtillon-sur-Loing – 13. november 1620 Fontainebleau) oli Gaspard de Coligny ja Charlotte de Lavali tütar ning Oranje Willemi neljas ja viimane abikaasa.
Louise ema suri 1568. Seejärel kasvas Louise Navarra kuningapere juures Jeanne III kostilisena koos hilisema Prantsusmaa kuninga Henri IV-ga, kes oli temast 2 aastat vanem. Louise abiellus 1571 Prantsuse sõjaväelase ja diplomaadi Charles de Télignyga (1535–1572), kes oli Prantsuse kuninga Charles IX üks soosikuid.
Nagu isagi, oli Louise hugenott ja jäi selleks oma surmani. Ta sai humanistliku kasvatuse. Pärtliöö veresauna ajal tapeti Louise'i isa ning abikaasa. Louise pidi koos oma võõrasema Jacqueline d'Entremontsiga põgenema, algul Savoiasse ja siis Šveitsi. Nad elasid seal Baselis ja Bernis.
1576 tohtis Louise pärast Beaulieu edikti vastuvõtmist Prantsusmaale tagasi pöörduda. Seal elas ta oma surnud abikaasa valdustes Pierreville'is. Õukonda ilmus ta vaid korra: siis, kui talle anti armu ning tagastati tema tiitel ja tema isa varandus.
Ta abiellus 21. aprillil 1583 Oranje Willemiga. Abielust sündis Frederik Hendrik (1584–1647), Willemi neljas seaduslik poeg, Oranje vürst ja Madalmaade asehaldur.
1584. aastal mõrvati ka Louise'i teine mees Willem, seda koguni Louise'i juuresolekul. Pärast seda kasvatas Louise üles nii oma poja kui ka oma mehe 6 tütart kolmandast abielust Charlotte Bourboniga. Oma sidemete tõttu Henri IV ja hugenottidega oli ta Prantsusmaa ja Hollandi omavaheliste suhete keskne tegelane.
Louise elas kuni 1619. aastani Delftis, kuid siis kolis Prantsuse kuninganna Maria di Medici õukonda ja Fontainebleu lossi, kus ta järgmisel aastal suri. Tema surnukeha viidi Delfti ja maeti sinna.
Sugupuu
Viide:
Kullamaa vald
Kullamaa vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.
2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.
Kullamaa viimane vallavanem oli Jüri Ott.
Valla külad
Kullamaa vallas oli 14 küla (sulgudes elanike arv seisuga 1.01.2008, kokku 1296):
Jõgisoo (66), Kalju (49), Kastja (5), Koluvere (368), Kullamaa (314), Kullametsa (57), Leila (45), Lemmikküla (9), Liivi (157), Mõrdu (22), Päri (42), Silla (36), Ubasalu (40), Üdruma (96).
955
955. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad - 950. aastad - 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad
Aastad: 950 951 952 953 954 - 955 - 956 957 958 959 960
957
957. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad - 950. aastad - 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad
956
956. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastad: 951 952 953 954 955 - 956 - 957 958 959 960 961
William Kidd
pisi|William Kidd William Kidd (u 1645 Dundee – 23. mai 1701 Wapping) oli šoti piraat.
Ta sai kaaperkirja 1695. aastal Inglismaa kuninga William III käest. 1701. aastaks, kui ta piraatluse eest kohtu alla anti, oli ta selle aga kaotanud. Kaaperkiri leiti 200 aastat pärast Kiddi hukkamist Londoni riiklikust dokumendihoidlast.
1972
1972. aasta (MCMLXXII) oli 20. sajandi 72. aasta.
Stede Bonnet
pisi|Stede Bonnet Stede Bonnet (u 1688 Barbados – 10. detsember 1718) oli inglise päritolu piraat. Ta langes 1718. aastal Musthabeme kätte vangi ja põgenes kahe kuu pärast, sai siis oma laeva tagasi ja hakkas Virginia lahe ümbruses laevu röövima. Bonnet alistus pärast viis tundi kestnud lahingut ja ta poodi koos kolmekümne meeskonnaliikmega üles.
Personaalne auaste
Personaalne auaste NSVL-is oli sõjaväes ja poolsõjaväestatud (paramilitaarsetes) organisatsioonides kasutatav auaste, mis antakse teenistujatele nende isikliku tegevuse alusel ning ei ole seotud nende ametikohaga.
ÜK(b)P KK Eesti büroo
ÜK(b)P KK Eesti büroo, Ülevenemaalise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee Eesti büroo (vene keeles Бюро ЦК ВКП(б) по Эстонии) oli aastail 1944–1947 NSV Liidus Moskvas ÜK(b)P Keskkomitee juures asuv järelevalveorgan, mille tegevuse eesmärgiks oli nõustada EK(b)P juhtkonda ja kontrollida lojaalsust NLKP keskvõimule.
Personaalne auaste
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsus
Vastavalt 1935. aasta 16. oktoobril NSV Liidu Kesktäitevkomitee esimehe Mihhail Kalinini, NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimehe Vjatšeslav Molotovi ja NSV Liidu Kesktäitevkomitee sekretäri I. Akulovi poolt vastuvõetud NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse töötajate teenistuse põhimäärusele (Положение о прохождении службы начальствующи составом Главного управления государственной безопасности Народного комиссариата внутренних дел Союза ССР) kehtestati NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse töötajatele senisest sõjaväelistest auastmetest erinevad personaalsed auastmed.
ÜK(b)P KK Eesti büroo
1940. aasta juunipöörde ajal oli analoogseks esinduseks 16. septembril 1940 ÜK(b)P KK otsusega loodud ÜK(b)P KK ja NSV Liidu RKN volinik Eesti NSV-s, kelleks määrati Vladimir Botškarjov. (УПОЛНОМОЧЕННЫЙ ЦК ВКП(б) И СНК СССР ПО ЭСТОНСКОЙ ССР).
Personaalne auaste
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsus
Täiendavalt kandsid riikliku julgeoleku juhtivkoosseisu seersandid, nooremleitnandid, leitnandid ja kaptenid vormiriietuse lõkmetel hõbedavärvi põimiku kujutist; riikliku julgeoleku juhtivkoosseisu majorid, vanemmajorid, 3. järgu, 2. järgu ja 1. järgu riikliku julgeoleku komissarid lõkmetel kullavärvi põimiku kujutist.
ÜK(b)P KK Eesti büroo
Liiduvabariikide bürood olid aruandekohustuslikud ÜK(b)P KK EK(b)P KK pidi nende direktiive ja korraldusi täitmiseks võtma. Sageli toimis põhimõte, et olulisemad küsimused arutati enne läbi ÜK(b)P KK Eesti bürool ning alles seejärel tulid need arutlusele EK(b)P KK bürool.
Siiski ei olnud Eesti büroo EK(b)P KK bürood dubleeriv institutsioon, s.t üleliidulisel bürool ei arutatud loomulikult kõiki küsimusi. Kui liiduvabariigi juhtkonna mingi otsus või pöördumine Moskva poole üleliidulise büroo esindajatele ei meeldinud, siis tuli see otsus läbi vaadata.
Nii näiteks tunnistati ÜK(b)P KK Eesti büroo istungil 5. juunil 1945 ekslikuks Nikolai Karotamme kiri NSV Liidu välisasjade rahvakomissarile Vjatšeslav Molotovile, selles tegi Eesti parteijuht ettepaneku sisse seada diplomaatilised suhted Eesti NSV ja Rootsi vahel.
Personaalne auaste
Personaalsed "auastmed" NLKP-s
NSV Liidu keskvõimu tasemel olid "personaalseteks auastmeteks":
ÜK(b)P KK Eesti büroo
ÜK(b)P KK Eesti büroo esimeheks sai Stalini lähikondlase Georg Malenkovi lähedane kaastööline Nikolai Šatalin, 1946. aastal asendas Šatalini aga Georgi Perov. Lisaks kuulusid büroosse EK(b)P KK esimene sekretär Nikolai Karotamm, rahvakomissaride nõukogu esimees Arnold Veimer ning NKVD/NKGB volinikud. Šataliniga leidis Eesti parteijuht Karotamm teatava teineteisemõistmise ning büroo esines tõesti pigem nõuandja rollis, ent Perov korraldas istungeid mitu korda nädalas ja arutas isegi teisejärgulisi küsimusi. Perov pidas oma kohuseks teha ka hoopis rohkem ettekirjutisi. Võeti vastu otsus, mis kohustas liiduvabariigi juhtkonda osalema massiüritustel. 1946. aastal arutati bürool ka ajakirja Mood küsimust – see oli üks osa G. Perovi ja tema Moskvast saadetud kaaskondlaste võitlusest «kohaliku natsionalismiga.
Büroo liikmed:
Pius X ametisse nimetatud kardinalid
Paavst Pius X nimetas ametisse 50 kardinali 7 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Benedictus XV.
Kroonika
Kroonika ehk ajaraamat on dateeritud sündmuste esitus ajalises järgnevuses. Kroonikakirjutajat nimetatakse kroonikuks.
Kuulsamad kroonikud Eesti ajaloos on olnud Läti Henrik ja Balthasar Russow.
Bartholomew Roberts
thumb Bartholomew Roberts, hüüdnimega Must munk (1682 – 10. veebruar 1722) oli üks ajaloo edukamaid piraate.
Tema edu seisnes arvatavasti selles, et ta polnud huvitatud alkoholist. Kolme aasta jooksul vallutas ta üle 400 laeva.
1722. aastal tabasid tema laeva kaks Briti sõjalaeva ning Roberts suri kartetšitabamusest silmapilkselt. Meeskond viskas kapteni vastavalt tema soovile merre.
Askaineni vald
Askainen (rootsi Villnäs) on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. 1. jaanuaril 2009 ühines Masku vallaga.
Askaineni pindala oli 95,96 km², elanike arv 957 (1. jaanuar 2008).
Askainen oli üks Soome väiksemaid valdu.
Vallas asuvas Louhisaari lossis on sündinud Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Viimne kohtupäev
pisi| Viimne kohtupäev on aegade lõpus toimuv lõplik kohtumõistmine kõigi inimhingede üle, eelneb jumalariigi tulekule maa peale.
Kristliku usutunnistuses kohaselt toimub viimsel kohtupäeval kõigi surnute ülestõusmine, Kristuse taastulek ja viimne kohtumõistmine ning algab igavene elu. Üksikasjalikku kirjeldust viimsest kohtupäevast sisaldab Johannese ilmutuse raamat, samuti leidub eskatoloogilisi sugemeid Vana Testamendi prohvetiraamatutes jm.
Allikaõpetus
Allikaõpetus tegeleb tekstikriitika ja tekstide võrdlusega, et selgitada välja nende usaldusväärsus, päritolu jms.
Viimne kohtupäev
Viimsele kohtupäevale on pühendatud palju kunsti-, kirjandus- ja muusikateoseid. Kujutavas kunstis on keskseks Kristus kohtumõistjana, tema kõrval on neitsi Maarja ning kas Ristija või apostel Johannes. Nende jalge ees põlvitavad kohtumõistmise all olevad inimhinged, keda kas inglid taevasse või deemonid põrgusse saadavad. Sageli on hingede kaalujana kujutatud peaingel Miikaeli. Reekviemis (leinamissas) sisaldub kohustusliku osana "Dies irae", keskaegne luuleline nägemus viimsest kohtupäevast.
Rio Negro
Rio Negro tähendab portugali keeles 'musta jõge'. Rio Negro nime kannavad:
Vilmos Voigt
Vilmos Voigt (sündinud 17. jaanuaril 1940 Szegedis) on ungari semiootik, folklorist ja etnoloog.
Ta on käinud korduvalt Tartus ja esinenud seal loengutega.
Liiduvabariik
Liiduvabariik oli Nõukogude Liidu 1. järgu haldusüksus. Sarnased moodustised olid ka Jugoslaavias ja Tšehhoslovakkias.
Ajalugu
Nõukogude Liidus oli erinevatel aegadel 6 kuni 16 liiduvabariiki. Kõige pikema perioodi vältel kuulus Nõukogude Liitu 15 liiduvabariiki (alates Karjala-Soome NSV likvideerimisest 1956 kuni Nõukogude Liidu lagunemiseni 1991).
Liiduvabariikide süsteem loodi koos Nõukogude Liiduga 1922. aastal. Selle näiline eesmärk oli demonstreerida sotsialistliku süsteemi avatust: teoreetiliselt võis iga liiduvabariik Nõukogude Liidust lahkuda ning iga riik võis Nõukogude Liiduga liituda. Richard von Coudenhove-Kalergi on seda nimetanud "riigiks teiste riikide allaneelamiseks". Nii see toimuski näiteks pärast Eesti, Läti ja Leedu okupeerimist 1940. aastal.
Liiduvabariikide süsteemi loomise ja riigi nimetusest geograafilise tunnuse ("Venemaa") väljajätmise tõeliseks põhjuseks oli kommunistliku (bolševistliku) süsteemi eesmärk - allutada endale kogu maailm. Tegelikult oleks see toimunud vägivaldselt (sõdade käigus, revolutsiooni "eksportimise" käigus nagu Eestis 1940. aastal jne), vormiliselt oleks see välja näinud aga järjest uute liiduvabariikide näiliselt vabatahtliku astumisega Nõukogude Liidu koosseisu.
Koos liiduvabariikide süsteemi loomisega kadus riigi nimest sõna "Venemaa". Vene Nõukogude Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik oli samuti üks liiduvabariikidest, kuid tal ei olnud oma kommunistlikku parteid, teaduste akadeemiat jmt nagu teistel liiduvabariikidel. Sisuliselt tähendas see Venemaa võimu seadustamist teiste liiduvabariikide üle.
Välispoliitiliselt andis liiduvabariikide süsteem Nõukogude Liidule mitmeid eeliseid. Pärast ÜRO asutamist saavutas Nõukogude Liit ka Ukraina NSV-le ja Valgevene NSV-le liikmestaatuse, mistõttu Nõukogude Liit sai kasutada ÜRO-s kolme häält.
Igal liiduvabariigil oli oma seadusandlik kogu (Ülemnõukogu), täitevvõim (Rahvakomissaride Nõukogu, hiljem Ministrite Nõukogu), sümboolika (lipp, vapp, hümn), mõnel perioodil ka relvajõud. Tegelik juhtimine ja valitsemine toimus Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei organite kaudu, kus kasutati nn "demokraatliku tsentralismi" põhimõtet - ülalt tulnud käsk on alluvatele reeglina tingimusteta täitmiseks.
Liiduvabariikide süsteem jäi püsima kuni Nõukogude Liidu lagunemiseni 1991. aastal ning aitas siis paljudel liiduvabariikidel tõepoolest saada iseseisvaks riigiks.
Varv
pisi|350px|[[Pleistotseeni viirsavil nähtavad varvid Kanadas]]
Varv on seisva veega veekogus ühe aasta jooksul settinud settekiht.
Tavaliselt peetakse silmas kaheosalist nn suve- ja talvekihist koosnevat settekihti, mis on settinud ühe aasta jooksul liustikuesistes jääjärvedes.
Howell Davis
Howell Davis (ka Hywel Davies; u 1690 Pembrokeshire, Wales – 19. juuni 1719) hakkas pärast kolme kuud vanglas piraadiks. Ta palgati kaubalaeva kapteniks ning ta veenis oma meeskonda talle järgnema ning piraadiks hakkama. Oma kavalusega vallutas ta kaks Prantsuse laeva. Ta tabati Príncipe saare lähistel ja kusjuures varises ta kokku alles pärast viiendat kuulihaava.
Varv
Varvi paksem suvekiht on heledama värvusega ning koosneb jämedateralisematest setetest (peamiselt liiv ja aleuriit). Talvekiht on suvekihist õhem, tumedam ning koosneb peamiselt savikaist setteist. See on nii seepärast, et liustiku sulamisvesi kannab suvel järvedesse mitmesuguseid setteid, talvel on aga järvi toitvad vooluveekogud kinni külmunud, mistõttu uute setete lisandumine on takistatud. Seetõttu settivad peamiselt kauem vees hõljunud mikroskoopilised savimineraalid. Nii kujuneb paljudest üksteise peal asetsevaist varvidest koosnev sete, mida nimetatakse viirsaviks. Varvide loendamine ja erinevate jääjärvede viirsavide korreleerimine on pannud aluse varvokronoloogiale, mis sarnaneb dendrokronoloogiaga.
The Animals
pisi|The Animals (1964) The Animals on Suurbritannia rokkansambel, mis tegutseb alates 1963. aastast, olles üks kauem tegutsenud bände maailmas.
Aastal 1994 lisati bänd Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Boogie Company
Koosseis
pisi|Oleg Davidovitš, Marek Lillemägi ja Andrus Kasesalu 2013. aastal
Balduin Alnast
Tegutses Vana-Liivimaal aastail 1230 ja 1232–1234, püüdes moodustada Liivimaast paavsti vasalliriiki, mis lõppes nurjumisega pärast lahingut Tallinna Toompea lossiplatsil 1233. aastal, kus Mõõgavendade ordu väed lõid lossi hõivata püüdnud Balduini vasalle ja mille järel asus tema asemele 1234. aastal taas itaalia vaimulik Wilhelm Modenast.