cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victoria Alexandra
Kuninglik elu
left|thumb|Printsess Victoria Alexandra oma koera Maciga Printsess Victoria veetis lapsepõlve Marlborough House'is ja Sandringhamis ning teda õpetasid koduõpetajad. Printsess oli eriti lähedane oma venna, tulevase kuningas George V-ga.
Kuigi Victorial käis palju kosilasi, ei abiellunud ta kunagi. Selles arvatakse olevat olnud suur osa tema emal Alexandral. Victoria jäigi vanemate seltsiliseks ning elas emaga koos kuni viimase surmani 1925. aastal. Seejärel lõi ta oma kodu Coppinsis Buckinghamshire'is. Ta oli huvitatud külaelust ning lõi selles kaasa.
Molde
Molde on linn Norras, Møre og Romsdali maakonna keskus. Asub Romsdalsfjordeni põhjakaldal.
Linn on kuulus oma fantastiliste vaadete poolest. Vardeni vaateplatvormilt (407 m) võib näha Molde panoraami ja selle osaliselt lumega kaetud mäetippe.
Moldet kutsutakse seal asuvate roosiaedade tõttu ka Rooside linnaks.
Kuulus on ka igal suvel toimuv džässifestival Moldejazz.
Moldes tegutseb jalgpalliklubi Molde FK.
pisi|tühi|Molde
Callao
pisi|Callao Callao [kalj'ao] on Peruus asuv linn, Lima loodepoolne eeslinn, moodustab omaette konstitutsioonilise provintsi. Pindala on 147 km², rahvaarv 876 500 (2010).
Callao on Peruu tähtsaim sadamalinn.
Motett
13. ja 14. sajandi motett
15. sajandi esimesel poolel taastus moteti seos liturgiaga ja seda mõjutasid mitmed muud muusikažanrid, nagu šansoon, tenormissa ja hiljem ka madrigal.
16. sajandil saavutas motett Josquin des Prez' ja tema järgijate madalmaade koolkonna stiilis loomingus oma klassikalise sünteesi.
Hiljem on motetti üldiselt määratletud ladinakeelsele tekstile loodud vaimuliku polüfoonilise muusikažanrina, millel võib, aga ei pruugi olla dubleerivat või ka iseseisevat instrumentaalsaadet.
Ars antiqua motett
Ars antiqua motett sai mõjutusi ühest küljest Leoninuse suurest organumikogumikust "Magnus liber", täpsemalt selle Perotinuse poolt moderniseeritud discantus-lõikudest ning teisest küljest klauslitest (clausula), mis samuti pärinesid discantus-lõikudest ja arenesid hiljem gregoriuse koraali stiilis melisme sisaldavaks eraldi muusikažanriks.
Prosa ja prosula traditsioonidest lähtudes katsetasid 13. sajandi alguse Pariisi heliloojad keskaegsest muusika ja luule ühisest kontseptsioonist lähtudes uue teksti lisamist kõige uuemale melismaatilisele polüfooniale, sealhulgas konduktuse (conductus) caudadele ja organumi melismidele.
Motett, mis kujues lõpuks nende katsetuste kõige edukamaks tulemuseks, sai alguse poeetilise teksti kasutamisest klausli duplumis.
Selle arengu keskmes olid Perotinus ja tema tekstide autor Kantsler Philip (Philip the Chancellor). Tulemuseks olnud teoseid, mis kujutasid enesest tropeeritud tiiskandipassaaže või tropeeritud klausleid, hakati prantsuskeelse sõna mot (sõna) põhjal kutsuma motellideks. Sõna 'motell' muutumisel motetiks hakati ka uue tekstiga partiid nimetama duplumi asemel motetuseks.
Moteti kujunemisel mängisid keskset rolli klauslid. Nende kasutamine varasemate organumite vananenud passaažide asendajana viitab küll minevikule, kuid nende transfomeerumine motetiks selgitab nende jätkuvat populaarsust. Kuigi paljusid klausleid ei tunta motettidena ja neile ei lisatud ka teksti, püsis heliloojate huvi selle žanri vastu aastakümneid. Klausel oma rütmiseeritud tenoriga olid kahtlemata moteti potentsiaalseteks eelkäijaks.
Ars nova motett
Motett kui žanr oli oluline ka edaspidi kuni 14. sajandi lõpuni ja seda peeti elitaarseks, mis oli mõistetav ainult väljavalitutele. Selle eesmärk oli pidudel kuulajate meeli lahutada, sellel oli esteetiline kõrgväärtus ja see ei allunud enam liturgiale.
Johannes de Grocheo (u 1255 – u 1320, prantsuse muusikateoreetik) kirjutab: "Seda žanrit ei tohi rahvale esitada, kuna viimane ei taba selle peensusi ära, samuti ei ole rahva meelt võimalik sellega lahutada, seevastu tuleb seda esitada haritlastele ja neile, kes otsivad kunsti peeneid nüansse. Motetti harilikult lauldakse haritlaste pidudel." (Wörner 1993: 96)
Liturgilise (vaimuliku) moteti tekstid on seotud nn tenor'i ehk kõige madalama hääle (ka cantus firmus ehk 'kindel laul', liturgilised meloodiad, võis olla veel gregoriuse koraal) tekstiga. Tenor'it võidi esitada ka instrumentidega, ülemised hääled - teine hääl peale tenori duplum või motetus (sellest hiljem ka nimetus "motett"), kolmas hääl triplum ja neljas hääl quadruplum.
Casablanca konverents
Casablanca konverents oli üks liitlaste tippkohtumistest Teise maailmasõja ajal. See toimus 14. jaanuarist kuni 24. jaanuarini 1943 Maroko linnas Casablancas Anfa hotellis.
Motett
Ars nova motett
Ilmalike motettide tekstid kõnelevad kahel teemal: 1) poliitiliste ja moraalsete probleemide drastiline kriitika; 2) (enamasti) prantsuse armastuslüürika.
Ars nova motett muutus 14. sajandil kõige esinduslikumaks žanriks, kirjutati peamiselt poliitilistele sündmustele pühendatud pidumotette, nt kuningate kroonimiste ja peapiiskoppide pühitsemiste puhuks.
Casablanca konverents
Konverentsil osalesid Roosevelt ja Churchill, Stalin oli samuti kutsutud, kuid keeldus, viidates heitlustele Stalingradis.
Konverentsil arutati liitlasvägede strateegiat ning kohtumisel võeti vastu Casablanca deklaratsioon, millega otsustati teljeriikidele peale sundida tingimusteta kapituleerumine. Peale selle otsustati aidata Nõukogude Liitu, alustades ulatuslikke õhurünnakuid Saksamaa vastu ning täpsustati invasiooni Itaaliasse.
Tantsusüit
Tantsusüit on mitmeosaline teos väikestele pillikoosseisudele.
Tantsud järjestatakse kontrastsuse printsiibil. Ühtseks tervikuks liidab süidi üks helistik.
Klassikalise tantsusüidi põhiosadeks on:
Põhitantsude ette, vahele ja järele võib lisada teisi tantsulisi või sissejuhatavaid osasid, näiteks prelüüd, aaria, menuett, gavott, bourree jt.
Riddarfjärden
pisi|Riddarfjärden Riddarfjärden on laht Mälareni järve idapoolseimas osas. Pikkus idast läände on 2700 m, laius 400 m, sügavus kuni 23 m. Riddarfjärdenist voolavad välja Norrström ja Söderström.
Riddarfjärdenit eraldab Läänemerest väike Stadsholmeni saar, millel asub Stockholmi vanalinn.
Lahes on harilikult mage vesi, sest Saltsjöni kiillahe riimvesi tungib sinna harva.
Asustusnimi
Asustusnimi ehk oikonüüm on asula nimi; üks toponüümide liike.
Asustusnimede alla kuuluvad nt külanimed ehk komonüümid, linnanimed ehk polisonüümid.
Asustusnime elemente Eesti asulate puhul:
Holmium
Holmium (sümbol Ho) on keemiline element järjekorranumbriga 67. Holmiumi avastas Rootsi keemik Per Teodor Cleve.
Tal on 1 stabiilne isotoop massiarvuga 165.
Omadustelt on holmium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 8,8 g/cm³ ja sulamistemperatuur on 1470 Celsiuse kraadi.
Jääboiler
pisi|Jääboiler esinemas 24. aprillil 2009 Tartus, klubi Plink Plonk avamisel. Pildil vasakult viiuldaja Tiit Kikas, saksofonist Meelis Unt, trummar Tiit Kevad, solist InBoil, bassimängija Alari Piispea ja kitarrist Marek Talts. pisi|Jääboiler 1996. aastal [[Von Krahlis]] Jääboiler (ka JääBoiler) on Eesti ansambel.
Koosseis
Osalenud on ka Jaan Sööt.
Kongo Demokraatlik Vabariik
Kongo Demokraatlik Vabariik on riik Kesk-Aafrikas. 1908–1960 kandis nime Belgia Kongo, 1971–1997 Zaire (eesti keeles ka Sair). Kongo DV piirneb Kongo Vabariigi, Kesk-Aafrika Vabariigi, Lõuna-Sudaani, Uganda, Rwanda, Burundi, Tansaania, Sambia ja Angolaga.
Asend, piirid ja suurus
Kongo DV paikneb Kesk-Aafrikas. Kolmandik maast on põhja pool ekvaatorit.
Riik piirneb Kesk-Aafrika Vabariigi (piiri pikkus 1577 km) ja Lõuna-Sudaaniga (628 km) põhjas, Uganda (765 km), Rwanda (217 km), Burundi ja Tansaaniaga (473 km) idas, Sambia (1930 km) ja Angolaga lõunas ning Kongo Vabariigiga (2410 km) läänes.
Riigil on 37 km rannikuriba Atlandi ookeani ääres Angola ja Kongo Vabariigi vahel. Merepiiriga riikidest on lühem rannajoon ainult Bosnial ja Hertsegoviinal (23 km).
Kongo DV pindala on 2 344 858 km², maapindala 2 267 048 km², veepindala 77 810 km². See on Alžeeria järel pindalalt teine riik Aafrikas, maailma maade seas on see pindalalt 12. kohal. Endisest metropolist Belgiast on see 76,9 korda suurem ja Saksamaast 6,6 korda suurem.
Rahvaarv on 2018. aasta juuli hinnangu järgi 85 281 024. Rahvaarvult on Kongo DV Aafrika riikide seas neljas.
Pinnamood
pisi|[[Ruwenzori massiivi Margherita mäetipp, mis on liustikuga kaetud; Kongo DV ja Uganda kõrgeim mäetipp]] pisi|Pidevalt podisev [[laavajärv Virunga vulkaanirühma kuuluva Nyiragongo vulkaani kraatris. See laavajärv on umbes 200 m läbimõõduga maailma suurim. Selle viimane üleujutus oli 2010. aastal]] Kongo DV hõlmab suurema osa Kongo nõost; umbes 60% maast (kesk- ja lääneosa) paikneb 300–400 m kõrguses Kongo nõo madalamas osas (vastab Kongo sünekliisile).
Kongo nõgu on igast küljest ümbritsetud 500–1000 m kõrguste mäeahelikega. Nõo maastik tõuseb amfiteatrikujuliselt astangute ja astangukujuliste platoodena, mis on 400–1300 m kõrgusel.
Korablino
Korablino on linn Venemaal Rjazani oblastis, Korablino rajooni keskus. Asub Pronja jõe lähedal, 89 km Rjazanist lõuna pool.
Kongo Demokraatlik Vabariik
Pinnamood
Riigi lõuna- ja idaosas tõusevad mäeahelikud kõrgmäestikeks, mille seas on Kesk-Aafrika lavamaa ja Virunga vulkaanirühm (sealhulgas Nyiragongo vulkaan) idas. Need ulatuvad kuni 4500 m kõrguseni merepinnast. Kõrgeim mäetipp on Ngaliema mäe ehk Stanley mäe Margherita mäetipp ehk Marguerite'i mäetipp Ruwenzori mäestikus (Ruwenzori massiivis) Uganda piiril (5109 m).
Korablino
Asula tekkimise aeg pole teada. Seda mainitakse kirjalikes allikates 1594. aastal. 1958. aastal sai töölisaleviks ja 1965. aastal sai linnaõigused.
Kongo Demokraatlik Vabariik
Pinnamood
Riigi põhjaservas on soklitasandikud (600–900 m) saarmägedega, mis moodustavad Asande kerkeala lõunanõlva.
Kongo DV kirdeosas on osa Lõuna-Guinea kõrgustikust, mis eraldab Kongo nõgu Zaire rannikumadalikust.
Lõunas on Manika platoo ja Kundelungu platoo (Kundelungu mäed).
Kagus ja idas on lamedatipulised Mitumba mäed (kuni 3305 m).
Korablino
Linna elanike arv 1989. aastal oli 16 100.
Kongo Demokraatlik Vabariik
Veestik
pisi|[[Kongo jõgi]] Suurim ja pikim jõgi, mis läbi Kongo DV voolab, on 4374 km pikkune Kongo jõgi, mis on Niiluse järel Aafrika pikkuselt teine jõgi. Selle vooluhulk on 39 160 m³/s, mille järgi see on Aafrika suurim jõgi ja suuruselt teine jõgi maailmas. Kongo jõe lähe on riigi lõunaosas Mitumba mägedes ning ta voolab umbes 1000 km põhja poolde, kust ta käändub lääneedelasse. Seal on ka sisedelta. Edasi moodustab ta Kongo DV ja Kongo Vabariigi piiri, kuni suubub Atlandi ookeani. Kongo jõkke suubub arvukalt jõgesid. Neist lisajõgedest kaugelt suurim (vooluhulk 9873 m³/s) on Angolast tulev Kasai jõgi, millel on samuti palju lisajõgesid ja mis lähtub mägedest lõunas. Sama kehtib Lomami jõe kohta, mille lätteala on endises Katanga provintsis. Kongo jõe suurim põhja poolt tulev lisajõgi on Oubangui jõgi, mis moodustab peaaegu kogu oma ulatuses Kesk-Aafrika Vabariigi ja Kongo DV piiri.
37 km pikkune rannik põhja pool Kongo jõe suuet on riigi ainus väljapääs Atlandi ookeanile.
Elustik
Kongo nõos on troopilised vihmametsad.
Taimestik ja loomastik on väga rikkalik.
Korablino
Korablino peamine tööstusharu on ehitusmaterjalide tööstus.
Kongo Demokraatlik Vabariik
Infrastruktuur
Koloniaalaja lõpuks omas praegune Kongo DV Musta Aafrika maadest LAVi järel kõige arenenumat infrastruktuuri. Hilisematel aastakümnetel on sel suuresti laguneda lastud, olulisi uuendusi teha pole suudetud. Isegi haiglad on 1960ndate tasemel (amortiseerumise ja remontimata jätmise tõttu sisuliselt halvemas seisundis).
Etniline koosseis
Kongo DV-s elab üle 250 etnilise rühma, millest ükski ei ole ülekaalus. Need on peamiselt bantud, on ka hamiidid ja sanid. Suuremad rühmad on lubad 18%, kongod 16,1%, mongod 13,5%, ruandad 10,3%, asanded 6,1%, bangid ja ngaled 5,8%.
Religioon
94% elanikest on kristlased, peamiselt roomakatoliiklased (55%).
pisi|Kongo Demokraatlik Vabariik
Ebola viirushaiguse epideemiad
26. augustil 2014 teatas Kongo Demokraatliku Vabariigi Tervishoiuministeerium WHO-d Ebola viirushaiguse puhangust Ekvaatori provintsis.
15. oktoobri 2014 seisuga on Kongo DV-s Ebola viirushaigusse nakatunud 68 ja surnud 49 inimest, laboratoorselt on kinnituse saanud kokku 38 haigusjuhtu.
Käimasoleva Ebola viirushaiguse epideemia põhjustajaks võib-olla teistsugune viirusetüvi (Congolese strain).
Haldusjaotus
pisi|Kongo DV provintsid
Kongo Demokraatlik Vabariik on jagatud 25 provintsiks ja üheks keskalluvusega linnaks ehk pealinna-alaks. Kuni 2015. aastani oli riik jaotatud 10 provintsiks ja üheks pealinna-alaks.
Majandus
Kuigi riigil on ühed Aafrika suurimad maavarade varud, on Kongo DV üks maailma vaesemaid riike. Selle põhjuseks on Mobutu oskamatu majanduspoliitika ja raha kokkuajamine, halb majandamine, korruptsioon ja aastakümnetepikkused relvakokkupõrked. 1990. aastate alguses kukkus majandus kokku. Riigis valitses hüperinflatsioon (1994. aastal 7400%), välisvõlg tõusis rohkem kui 10 miljardi euroni.
2/3 elanikest on hõivatud põllumajanduses. Kodusõdade tõttu on põllumajandus vähem arenenud, kui looduslikud tingimused võimaldaksid.
Maailmapanga iga-aastase "Doing Businessi" aruande kohaselt on Kongo DV halvim riik äri alustamiseks.
Peamised kaubanduspartnerid on Hiina, Belgia, Lõuna-Aafrika Vabariik, Tšiili, USA, Saksamaa ja India.
Ajalugu
Vanimad inimasustuse jäljed ulatuvad 90 000 aasta taha.
Esimesed eurooplased saabusid 15. sajandi lõpus. Kongo alal asunud Kongo kuningriik tegeles orjakaubandusega portugallastega. Kongo territooriumi uuris esimese eurooplasena Henry Morton Stanley.
Alates 1877. aastast oli maa allutatud otsesel Belgia kuningale Léopold II-le. Berliini konverentsil 1885. aastal tunnistati Kongo tema eraomandiks (Kongo Vaba Riik). Tema valitsemise ajal toimus Kongos genotsiid, mille käigus tapeti 3–10 miljonit inimest.
1908. aastal, kui Kongos toime pandud metsikused olid paljastatud, võttis Belgia valitsus Kongo enda haldusse ja Kongost sai Belgia asumaa.
1960. aastal sai Kongo iseseisvaks. 24. novembril 1965 tegi Mobutu Sese Seko eduka riigipöörde ja valitses Kongot presidendina järgmised 32 aastat (lasi valimisi võltsida - ta "võitis" alati 100% häältest).
Aastatel 1996–2003 laastas riiki kaks kodusõda, millesse oli kaasatud ka mitu naaberriiki. 1996. aastal puhkenud Esimese Kongo sõja tagajärjel sai võimule opositsiooniliider Laurent-Désiré Kabila. Senine president Mobutu oli sunnitud 17. mail 1997 põgenema Marokosse.
16. jaanuaril 2001 tehti Laurent Kabilale atentaat, mille tagajärjel ta kaks päeva hiljem suri. Uueks presidendiks sai tema poeg Joseph Kabila.
Kirjapomm
Kirjapomm on posti teel saadetud lõhkeseadeldis, mis on ehitatud lõhkema selle avamisel. Kuna kirjapomm saadetakse posti teel, jõuab see peaaegu alati otse adressaadile. Kirja avamisel võib pomm põhjustada vigastusi või tappa kirja avanud isiku(d).
Kirjapommi all mõistetakse mõnikord ka ühele adressaadile saadetud suures koguses sarnaseid või identseid elektronkirju, mis suurtes kogustes ummistavad adressaadi postkasti.
Silvi Vrait
Silvi Vrait (ka Wright; 28. aprill 1951 Kehra – 28. juuni 2013 Tallinn) oli eesti laulja ja pedagoog.
Elulugu
Aastal 1968 lõpetas ta Kehra lastemuusikakooli klaveri erialal, 1969 Kehra keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal. Suunati inglise keele õpetajaks Paide rajooni Retla 8-klassilisse kooli, kus töötas aastatel 1974–1976.
Aastast 1994 töötas ta inglise keele õpetajana Tallinna Prantsuse Lütseumis.
Ta oli aastatel 1992–1993 ja 1994–1999 õpetaja ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, kus tema õpilaste seas olid näiteks Kaire Vilgats, Evelin Samuel jmt.
Aastatel 1976–1983 tegutses Vanemuises, kus üheks suuremaks tööks ja osatäitmiseks kujunes Andres Valkoneni ja Raimo Kangro rokkooper "Põhjaneitsi". Ta oli üks soliste Alo Mattiiseni 1985. aasta risotooriumis "Roheline muna". 1986. aastal mängis naispeaosa Raimo Kangro teleooperis "Sensatsioon" (Eesti Telefilm, režissöör Irene Lään).
Lauljakarjääri alustas Silvi Vrait aastal 1972, esinedes telesaadetes "Kaks takti ette" ja "Käokava". Vrait oli mitme eesti ansambli solist. Aastail 1973–1975 laulis ta Tartu Kultuurihoone ansamblis Suuk.
Rohkesti kontserte ja suur menu poplauljana kaasnesid tegevusega ansamblis Fix aastatel 1975–1984 ja 1995–2003. Koos Fixiga esines ta mitmel aastal ka Tartu muusikapäevadel.
1994. aastal esindas Vrait Eestit 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ivar Musta lauluga "Nagu merelaine", mis pälvis 24. koha.
Silvi Vrait osales mitmes muusikalis, kus tal oli suuri rolle: "Põhjaneitsi" (nimiroll), "Helisev muusika" (abtiss), "Zorba" (jutustaja), "Chicago" (Mamma Morton), "Kuningas ja mina" (leedi Thiang), "Kabaree" (preili Schneider), "Gypsy" (Rose) jm. Tema viimaseks lavatööks paar kuud enne surma jäi samuti muusikal, milleks oli Kaari Sillamaa Muusikateatri lavastus "Jane Eyre" (Ms Reed). Muuhulgas tegeles astroloogiaga. .
Teda teati kui hea stiilitunnetuse ja rikka häälematerjaliga lauljat, kes valdas paljusid stiile: džässi, diksiländi, bluusi, poppi, rokki, šansooni, kantrit jne.
Ametiühingu liikmemaks
Ametiühingu liikmemaks on vastava ametiühingu liikmeskonda kuuluva isiku tehtav kohustuslik perioodiline makse ametiühingule.
Eestis sätestab ametiühingu liikmemaksu määra ametiühingu põhikiri. Maksumäär on tavaliselt 1% töötasult. Enamasti kannab ametiühingu liikmemaksu töötaja avalduse alusel üle tööandja, aga sellekohase deklaratsiooni (vorm INF8) saab, teatud tingimustel, Maksuametile esitada üksnes ametiühingu volitatud esindaja.
Silvi Vrait
Isiklikku
Silvi Vraidi isa oli pärit Kanadast. Vraidi poeg on Silver Vrait.
Mälestuse jäädvustamine
Silvi Vraidi nime hakkab kandma Kaarli kiriku 84 registriga oreli üks vile. See Eesti suurim orel ehitati 1923. aastal Ludwigsburgis Württembergis Walcker & Cie vabrikus. Augustis 2014 avati Kehras gümnaasiumi ees Silvi Vraidi mälestuspink. Selle kavandas arhitekt Külli Kroon.
Vraidi mälestuseks on pärast lauljanna surma korraldatud kontserte. Näiteks tema 70. sünniaastapäeva kontserdil meenutasid teda Pirita kloostri varemetes tema muusikat lauldes Siiri Sisask, Hedvig Hanson, Kaire Vilgats, Ain Agan, Raivo Tafenau ning ansambli FIX koosseisus Novella Hanson, Priit Pihlap, Vello Toomemets, Evald Raidma, Viljo Tamm, Viktor Vassiljev, Mait Paldra, Taavi Peterson, Riho Lilje, Väino Land ja Silver Vrait.
Canal du Midi
pisi| pisi| Canal du Midi on 360 km pikkune kanal Prantsusmaa lõunaosas.
Kanal ühendab Garonne'i jõe Thau laguuniga. See ulatub Toulouse'ist Vahemere rannikule Sète'i linnani.
Kanal rajati aastatel 1667–1681.
Canal du Midi kuulub alates 1996. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Paldiski lipp
pisi|Paldiski lipp
Paldiski lipp on Harju maakonnas asuva Eesti Paldiski linna lipp.
Lipp on kinnitatud 27. septembril 1994.
Lipu kirjeldus
Sinise ristkülikukujulise lipu keskosas on kaks paralleelset valget rõhttriipu laiusega 1/9 ja vahekaugusega 1/9 osa lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalsuurus on 105 × 165 cm.
Sonaaditsükkel
Sonaaditsükkel ehk sonaat-sümfooniline tsükkel on muusikas mitmeosaline vorm, milles vähemalt üks osa (tavaliselt esimene) on sonaadivormis.
Sümfoonia ja keelpillikvartett on tavaliselt neljaosalised:
Sonaat ja instrumentaalkontsert on tavaliselt kolmeosalised:
Concerto grosso
Concerto grosso (itaalia keeles 'suur kontsert') on esimene orkestrižanr.
See koosneb.
Concerto grosso tekkis žanrina barokkajastul, selle rajajaks peetakse itaalia heliloojat Arcangelo Corellit. Concerto grossot mängivad barokktrio (concertino) ja suurem orkester (ripieno), mis toetab väiksemat koosseisu lõiguti. Teost on võimalik mängida ka ainult concertinoga.
Näiteks Alfred Schnittke Concerto grosso (see on kirjutatud kahele viiulile, ettevalmistatud klaverile ja keelpillidele).
PT-91
PT-91 Twardy on Poola lahingutank.
Ajalugu
PT-91 projekteeris ja seda toodab Bumar-Łabędy S.A. Masin on ehitatud Nõukogude tanki T-72 Ural baasil. PT-91 on kaasaegne põhilahingtank, mis paistab silma kiiruse ja manööverdamisvõimega. Tank on soomustatud soomusega ERAWA, mis kaitseb avastamise eest radarite poolt. Tanki on installeeritud kaasaegne tulejuhtimissüsteem DRAWA.
1980. aastate lõpus moderniseeris Poola kõik oma nõukogude tankid T-55 tankideks T-55AM. See projekt õnnestus ja sellega veendus Poola kindralstaap, et Poola on võimeline nõukogude tanke ajakohastama. Kindralstaap käskis ka teisi nõukogude tankimudeleid kaasajastama hakata.
Töö nõukogude tanki T-72 moderniseerimiseks algas 1988. aastal Gliwice mehaaniliste süsteemide uurimis- ja arenduskeskuses, aga esialgu kulges see aeglaselt, sest kindralstaap kaalus võimalust lihtsalt osta NSV Liidust moodsamaid tanke T-72S ja T-80. Läbirääkimised uute tankide ostuks katkesid pärast NSV Liidu kokkuvarisemist ja Poola pidi ise hakkama saama.
Esimene tankide T-72 uuendamise projekt kandis nime Wilk, mis poola keeles tähendab hunti, aga see projekt tühistati. Käiku läks teine projekt Twardy. Selle eesmärk oli kohandada tanki vastavaks sõjaolukorra vajadustele, parandades tanki kõige ilmsemaid puudusi, milleks olid väike liikuvus, õhuke soomus, tulejuhtimissüsteemi puudumine ja kahuritoru halb stabiliseerimissüsteem, mis tähendas väikest lasketäpsust. Täiendav probleem oli öönägemissüsteemi puudumine.
Tankide tootmine tehti 1991. aasta juulis ülesandeks ettevõttele Bumarcombine, mis seni oli NSV Liidu litsentsi alusel tootnud tanke T-72. Kaasajastatud tanki nimeks sai PT-91 Twardy. Baasmudelist erines see paksema soomuse, tulejuhtimissüsteemi ja mootori poolest. 1993 tellis Poola kaitseministeerium 20 tanki välikatsete jaoks.
Katsed õnnestusid. Järgnesid üha uued ja uued tellimused. 1995–1996 anti Poola sõjaväele üle 58 tanki PT-91, 1997 samuti 58 tanki, 1998 7 tanki, 1999 33 tanki, 2000 50 tanki, 2001 20 tanki ja 2002 7 tanki, kokku 233 tanki, millest 2011. aasta seisuga on kasutusel 232.
2002. aasta märtsis kuulutas Malaisia välja rahvusvahelise konkursi tankide ostmiseks. 2003 võitis PT-91 konkursi ja Bumar Łabędylt telliti tanke. Malaisia tingimuste jaoks tehti väikseid muudatusi ja vastava modifikatsiooni tähiseks on PT-91M, kus M tähendabki Malaisiat. 2005 ja 2006 katsetati prototüüpe, 2007 anti Malaisiale üle esimesed 7 tanki, 2008 veel 24 tanki ning 2009 18 tanki ning 15 muud sõidukit, mille hulgas oli 6 evakueerimistanki, 5 sillapaigaldustanki ja 3 inseneritanki.
Erbium
Erbium (sümbol Er) on keemiline element järjekorranumbriga 68.
Tal on 6 stabiilset isotoopi massiarvudega 162, 164, 166, 167, 168 ja 170.
Omadustelt on erbium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 9,07 g/cm³ ja sulamistemperatuur on 1522 Celsiuse kraadi.
Churchi tees
Churchi tees (ka Churchi-Turingi tees) on hüpotees, mis väidab, et kõiki võimalikke arvutusi saab läbi viia arvuti algoritmide abil. Iga algoritmiliselt arvutatav funktsioon on Turingi mõttes arvutatav.
Hüpoteesi käis esmakordselt välja Stephen C. Kleene aastal 1943, kuid see nimetati Alonzo Churchi ja Alan Turingi järgi.
Tiuringo mašina
Paldiski vapp
pisi|[[Paldiski vapp]]
Paldiski vapp on Eesti haldusüksuse Paldiski linna vapp.
Vapp on kinnitatud 1. detsembril 1994.
Vapi kirjeldus
Hõbedase kilbi külgedest eenduvad punased, müüritud, alt lainelõikelised sadamamuulid. Parempoolsel muulil on punane torn. Sinisel lainelõikelisel vapitüvel on võrdsete vahedega kuus hõbedast lainelõikelist varrast, millest ülemine eraldab muulid vapitüvest.
Orlovi traavel
Orlovi traavel on hobusetõug mis on pärit Venemaalt. Orlovi traavlit kirjeldatakse kui elegantset, kiiret ja hea vastupidamisega hobust. Tõug aretati 18. sajandi viimasel veerandil ja 19. sajandi alguses krahv Aleksei Orlov-Tšesmenski (1737–1807) poolt Khrenovsky hobusekasvanduses, Bobrovi linna lähedal. Seal ristati enamasti Euroopa päritolu märasid idamaiste täkkudega. Orlovi traavleid kasutati enamasti ratsutamiseks ja traavivõidusõiduks Vene aadlike ning rikaste poolt. Kui traavisport populaarsemaks muutus, tekkis Orlovi traavlite suurimaks konkurendiks välimuselt vähem elegantne, kuid kiirem ameerika traavel. 1890. aasta paiku hakati Orlovi traavleid ristama sissetoodud ameerika traavlitega ja nii loodi kiirem vene traavel.
Ajalugu
pisi|Smetanka Krahv Orlovi eesmärgiks oli aretada hobusetõug mis oleks sobiv Venemaa karmi kliimasse ning halbade teede ja pikkade vahamaade läbimiseks. Lisaks pidi uus tõug olema silmale ilus vaadata.
Tüübid
pisi|Orlovi traavel traavirajal Orlovi traavel jaguneb kolme tüüpi:
Välimus
Keskmine turjakõrgus on täkkudel 161 cm ja märadel 160 cm. Orlovi traavlitel on suur pea, ilmekad silmad ning pikk ja kaarjas kael. Keha on lihaseline, pika selja ja mahuka rinnakorviga. Rind on sügav ja lai. Jalad on tugevad, silmapaistvate kõõluste ja liigestega.
Iseloom
Orlovi traavel on energiline, mitmekülgne ning iseloomult hea ja rahulik hobune.
Tauno Rahnu
thumb|Rahnu (paremal) teiste [[Eesti Leegioni Sõprade Klubi liikmetega Sinimägede lahingu 65. aastapäeva tähistamisel]] Tauno Rahnu (sündinud 4. augustil 1969 Tartus) on eesti luuletaja ja poliitik.
Elulugu
Tauno Rahnu sündis 4. augustil 1969 Tartus, neljalapselise töölispere noorima lapsena. Ta lõpetas Tartu 10. keskkooli. Aastatel 1987–1989 teenis Rahnu Taga-Kaukaasia kriisipiirkondades Nõukogude armee luureeriüksuses ja osales mitme ohvriterohke etnilise konflikti mahasurumises Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias.
2015. aasta aprillini oli Rahnu Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. 2007–2011 kuulus ta Eesti Leegioni Sõprade Klubi juhatusse ja praegu on ta MTÜ Wiking-Narva juhatuse esimees.
2007. aastal ilmus tema luulekogu "88 luuletust". Rahnu on Untsakate populaarse laulu "Mehed metsas on ühendanud jõu" sõnade autor.
Mstislav Rostropovitš
thumb|1978. aastal mängimas tšellot [[Valge Maja|Valges Majas]] Mstislav Rostropovitš (vene Мстислав Леопольдович Ростропович, 27. märts 1927 Bakuu – 27. aprill 2007 Moskva) oli vene helilooja, tšellist ja Nõukogude-aegne vabadusvõitleja.
Rostropovitš oli üks armastatumaid Venemaa kultuuritegelasi, kes pälvis nii kodumaal kui ka mujal tunnustustust Nõukogude ajal kodanikuõiguste eest võitlemisega. Näiteks kaitses ta häälekalt Andrei Sahharovi ja Aleksandr Solženitsõnit. Kui ta 1978. aastal välismaal oli, võtsid võimud temalt "ebapatriootliku tegevuse" eest kodakondsuse. Selle sai ta tagasi 1990. Viimastel eluaastatel elas Rostropovitš koos ooperilauljast abikaasa Galina Višnevskajaga vaheldumisi Venemaal, USA-s ja Prantsusmaal.
Elulugu
16-aastaselt astus ta Moskva konservatooriumi, kus õppis kompositsiooni kuulsate heliloojate Sergei Prokofjevi ja Dmitri Šostakovitši juures. 1945 sai tuntuks tšellistina, võites kuldmedali üleliidulisel muusikute konkursil.
Pärast NSV Liidust lahkumist 1974. aastal sai temast üks juhtivaid Lääne dirigente. 17 hooaja jooksul juhatas ta Washingtoni, Bostoni ja Londoni riiklikku sümfooniaorkestrit ning Berliini ja Londoni filharmoonia sümfooniaorkestrit.
Ta on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule, kuhu on maetud ka Venemaa president Boriss Jeltsin, kellega kõrvuti astus ta vastu 1991. aasta putšile.
Autasud ja -nimetused
Rostropovitšit oli tunnustatud 29 riigi autasudega. Ta oli 50 ülikooli audoktor, 40 organisatsiooni auliige, 28 linna aukodanik. Ta oli viiekordne Grammy auhinna laureaat (1970, 1977, 1980, 1983, 2003).
Muzio Attendolo Sforza
pisi|Muzio Attendolo Sforza Muzio Attendolo Sforza (28. mai 1369 – 4. jaanuar 1424) oli Itaalia kondotjeer, Milano Sforza aadlisuguvõsa esiisa.
2010. aastad
2010. aastad on ajavahemik 2010. aasta algusest kuni 2019. aasta lõpuni.
Muzio Attendolo Sforza
Muzio Attendolo sündis jõukas talupojaperes Ravenna lähedal. Temast sai väga noorelt sõjamees ja peagi pälvis ta hüüdnime "Sforza" (st keegi, kes saavutab soovitu jõu abil). Selle hüüdnime päris hiljem tema abieluväline poeg Francesco I Sforza perekonnanimena. thumb|vasakul|Muzio Attendolo Sforza
Esialgse väljaõppe sai Muzio Alberico da Barbiano juhitud Püha Jüri kompaniis. Olles rajanud omaenda palgasõdurite kompanii, sai Muzio Attendolost üks oma aja vägevamaid kondotjeere, kes võitles paljude aadlike, esmajoones Napoli kuninga, huvide eest. Napoli kuningriigi teenistuses ta ka 1424. aastal suri.
Osmium
pisi Osmium (sümbol Os) on keemiline element järjekorranumbriga 76.
Ta esineb looduses 7 isotoobina, massiarvudega 184, 186, 187, 188, 189, 190 ja 192.
Omadustelt on osmium plaatinametall ja sellisena väärismetall. Ta on hõbedane, kõva ja habras tahke aine, mille tihedus 22,65 g/cm³ on mõõtmistäpsuse piires võrdne iriidiumi omaga, ja üks neist on tihedaim lihtaine ja metall. Osmiumi sulamistemperatuur on 3033 °C.
Riigihümn
Riigihümn (ehk lihtsalt hümn) on kodumaad ülistav pidulik muusikapala, mis kuulub riigi ametlike sümbolite hulka.
Riigihümne hakati kasutama 18. sajandi lõpus. Tänapäeval on hümn igal riigil. Riigihümne esitatakse pidulikel riiklikel sündmustel, vastuvõttudel, aktustel ja meeleavaldustel, kuid ka rahvusvahelistel spordivõistlustel, näiteks enne riikidevahelist jalgpallimatši või sportlaste autasustamisel. Riigihümni lauldakse enamasti ühiselt ning sellega kaasneb püstitõusmine või valveseisak.
Mart Raun
Mart Raun (sündinud 14. mail 1984) on eesti operaator ja pilditöötleja.
Ta lõpetas 2002. aastal Tallinna Kunstigümnaasiumi ja asus seejärel õppima Tallinna Ülikoolis kunstiõpetuse erialal. 2003. aastal vahetas eriala ning lõpetas 2007. aastal Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli bakalaureusekraadiga operaatori ja režissööri erialal.
Filme
Ta on teinud operaatori- ja muud sellega seotud tööd eeskätt paljude dokumentaal- ja tudengifilmide juures, aga ka järgmistes mängufilmides:
Valgevene kõrgustik
Valgevene kõrgustik on künkliku pinnamoega kõrgustik Valgevene kirdeosas ja Poolas, mille pikkus on umbes 520 km. Jõeorud jagavad Valgevene kõrgustiku omakorda eraldi kõrgustikeks: Hrodna kõrgustik, Vavkavõski kõrgustik, Navahradaki kõrgustik, Minski kõrgustik, Daugava kõrgustik, Vitsebsk-Nievieli kõrgustik, Dnepri kõrgustik ja Orša kõrgustik.
Kõrgeim tipp ulatub 345 meetrini (Dzjaržõnskaja mägi), teistel andmetel 365 meetrini (Lõssaja mägi ).
Serious Organised Crime Agency
Serious Organised Crime Agency (lühend SOCA) on 2006. aastal moodustatud Suurbritannias organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse keskasutus, mis allub Home Office 'ile (siseministeeriumile).
Kiribati
Kiribati (Kiribati Vabariik; kiribati keeles [ˈkiɾibas]) on saareriik Vaikses ookeanis Mikroneesias, mille alasid läbib ekvaator.
Nimi
Kiribati on nimetatud Gilberti saarte järgi, mille Briti maadeavastaja Thomas Gilbert 1788 esmesena kaardile kandis ja mille maadeavastaja Adam Johann von Krusenstern nimetas 1820 Gilberti saarteks. Kuni 1979. aastani kandsid kõik kolm saarerühma administratiivset ühisnime Gilberti saared, mille kiribatikeelne tuletis on Kiribati. Gilberti saarte kiribatikeelne ajalooline nimi oli Tungaru.
Asend
Kiribati territoorium ulatub ida-lääne suunas 4835 km (kaugus linnulennul läänepoolseimast Banaba saarest idapoolseima Millenniumi atollini) ja põhja-lõuna suunas 1973 km (kaugus Terainast (Washington Island) põhjas Flinti saareni lõunas), hõlmates umbes 5,2 miljonit km² ookeaniala.
Kiribatist loodes asuvad Marshalli Saared, läänes Nauru, edelas Tuvalu, lõunas Samoa ja kagus Tuamotu saared.
Riigi rannajoone kogupikkus on 1143 kilomeetrit.
Loodus
pisi|[[Teraina atollil asub riigi ainus järv]] Kiribati koosneb 33 atollist, mis on koondunud kolmeks suuremaks saarerühmaks: (läänest itta) Gilberti saared, Fööniksisaared ja Line'i saared. Lisaks kuulub riigile Banaba saar.
Gilberti saared ulatuvad Vaikses ookeanis põhjast lõunasse umbes 780 km ulatuses, pindalaga 281,1 km². Saarestikku kuulub 16 atolli. Gilberti saarte suurimad atollid on Tabiteuea (37,6 km²), Tarawa (31 km²) ja Abemama (27 km²).
Fööniksisaared jagunevad Kiribati ja USA vahel, Kiribatile kuulub 8 saart, kogupindalaga 27,6 km². Suurim atoll on Abariringa (9 km²).
Line'i saared ulatuvad Vaikses ookeanis loodest kagusse ja nende haldamine on samuti jagunenud Kiribati ning USA vahel. Kiribatile kuulub 8 saart, millest suurim on Kiritimati (388,4 km²). Kiritimati on ühtlasi riigi suurim saar.
Pinnamood
Riigi atollid ulatuvad vaid mõni meeter üle merepinna, mistõttu neid ohustab ookeani veetaseme tõus. Atollidest erinev on Banaba saare pinnamood, kus asub riigi kõrgeim tipp, mis ulatub 81 meetrit üle merepinna.
Veestik
Riigis puuduvad ojad. Teraina atollil asub riigi ainus mageveeline järv, pindalaga 200 hektarit.
Taimestik
Kiribatis on metsa all 14,8% riigi pindalast. Riigis kasvab 60 liiki kõrgemaid taimi, millest 3% ehk 2 liiki on endeemsed.
Loomastik
Kiribatis ei leidu kahepaikseid. Riigis on kirjeldatud 9 sisaliku, 3 kilpkonna ja 1 meremaoliik. Riigis on kirjeldatud 78 linnuliiki. Ainus endeemne linnuliik on kiritimati roolind. Riigi lipul on kujutatud kuning-fregattlindu.
Imetajatest on riigi looduses kohatud 7 liiki vaalalisi.
Keskkonnakaitse
Kiribati tõsiseim keskkonnaprobleem on globaalne kliimasoojenemine. Riik teeb plaane, et kogu oma elanikkond saartelt mujale ümber asustada.
Globaalse kliimasoojenemise tõttu ohustavad atolle mereveetaseme tõus, loodetest tingitud lainetusest põhjustatud ranniku erodeerumine, üha sagenevad ja tugevnevad tormid ning pikaajalised põuaperioodid. Alates 1993 on mereveetase Kiribatis tõusnud keskmiselt 1–4 mm aastas.
Jaanuaris 2008 moodustatud Fööniksisaarte merekaitseala on pindalalt maailmas 3. kohal.
Riigikord
pisi|Kiribati presidendi residents Kiribati on presidentaalne vabariik. Täidesaatev võim kuulub presidendile, kes on ühtlasi ka valitsusjuht. Rahvas valib presidendi ametisse parlamendi esitatud kandidaatide seast. Presidendi ametiaeg kestab 4 aastat ja teda on võimalik kahel korral tagasi valida. President määrab ametisse asepresidendi.
Seadusandlik võim kuulub ühekojalisele parlamendile (Maneaba Ni Maungatabu). Parlamendi liikmeid on 46 ja nad on ametis 4 aastat. 44 liiget saavad ametisse valimiste järel, 1 esindab Banaba saart ja lisaks on parlamendiliikmeks veel peaprokurör. Parlamendivalimised toimuvad kahes voorus. Viimased parlamendivalimised toimusid detsembrist 2015 jaanuarini 2016. Valimistel sai partei Boutokaan Te Koaua 26 kohta ning Mauri Kiribati Partei ja Ühinenud Koalitsioonipartei liit 19 kohta.
Kiribati põhiseadus võeti vastu 12. juulil 1979.
Haldusjaotus
Kiribati pealinn on Tarawa South. Riik jaguneb 6 ringkonnaks:
Rahvastik
pisi|Maneaba Kiribatisse on ajaloo jooksul asunud samoalasi, tongalasi ja fidžilasi. Pärast iseseisvumist olid osad saared ülerahvastatud ja 1988 anti korraldus 4700 elaniku asustamiseks väiksematele saartele. Lisaks elavad Banaba saare endised asukad Fidžile kuuluval Rabi saarel. pisi|Kiribati rahvastikupüramiid 2020. aastal 2015. aastal oli 96,2% elanikkonnast kiribatid, 1,8% segapäritolu ja 0,2% tuvalulased.
Rahvaarv
2017 seisuga oli Kiribati hinnanguline elanikkond 108 145 inimest. , 2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 119 940.
Demograafilised näitajad
55,6% Kiribati elanikest elab linnades. Kiribati sündimusmäär on 20,5 sündi 1000 elaniku kohta. Suremusmäär on 6,9 surma 1000 elaniku kohta. Ühe naise kohta elab riigis 0,94 meest.
Vanuseline struktuur
Elanikkonna hinnanguline vanuseline struktuur 2017. aasta andmetel
Religioon
2010. aasta andmetel on katoliiklasi 55,8%, presbüterlasi 33,5%, mormoone 4,7% ja bahaisid 2,3%.
2000. aastad
2000. aastad on ajavahemik 2000. aasta algusest kuni 2009. aasta lõpuni.
Kiribati
Religioon
Katoliiklik Tarawa piiskopkond rajati 1966 ning hiljem muudeti see Tarawa ja Nauru piiskopkonnaks. 2014. aasta seisuga tegutses piiskopkonnas 15 kogudust, 19 ilmikpreestrit ja 7 regulaarvaimulikku.
Tristan da Cunha vulkaan
Tristan da Cunha on vulkaan samanimelisel saarel Atlandi ookeanis. Kõrgus 2060 meetrit.
Kiribati
Riigikaitse
Kiribatil puudub kaitsevägi. Võõrväe sissetungi korral korraldavad riigi kaitset Austraalia ja Uus-Meremaa. Riigis tegutsevad politseijõud.
Majandus
Kiribati majanduse peamised tuluallikad on kalapüügilubade ja laevade lipuõiguse müük. Riigi majandust mõjutab kaugus suurtest turgudest, oskustööliste vähene hulk ja nigel taristu. Riik sõltub rahanduslikult välisabist.
Teenindussektor moodustab riigi sisemajanduse kogutoodangust 64,5%, põllumajandus 26,3% ja tööstussektor 9,2%.
Taristu
Kiribati teede kogupikkus on 670 kilomeetrit.
Riigis asub 4 sillutatud radadega lennuvälja ja 14 sillutamata radadega lennuvälja.
Riigi peamised sadamad on Betio ja Abariringa (Canton) atolli sadamad. Line'i saartel asub 5 kilomeetri pikkune kanalivõrk.
Ajalugu
Kiribati esimesed teadaolevad asukad olid mikroneeslased, kes saabusid saartele umbes 3000–1300 aastat enne Kristust.
Esimese eurooplasena sattus Gilberti saartele portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós 1606. Briti meresõitja John Byron seilas 1764 läbi saarestiku. 1788 kirjeldas saari Briti maadeavastaja Thomas Gilbert. 1820 sattus saartele maadeavastaja Adam Johann von Krusenstern oma ümbermaailmareisi käigus. 1824 kaardistas Prantsuse ümbermaailmasõitja Louis Duperrey kogu Gilberti saarestiku. 19. sajandil külastasid saari vaalapüüdjad ja odava tööjõu otsijad.
Briti kapten Davis kuulutas Gilberti saared ja Ellice saared 27. mail 1892 Briti protektoraadiks. Protektoraadi peakorter asus esmalt Tarawa atollil ja 1908. aastast alates Banaba saarel. Gilberti saared kuulutati 12. jaanuaril 1916 Briti kroonikolooniaks. Enamik Line'i saari liideti kroonikolooniaga 1919, Fööniksisaared 1937 ja 5 Line'i saarestiku saart 1972. 1902 paigaldati läbi Kiribati ala esimene Vaikset ookeani läbiv telegraafikaabel. Britid asusid Banaba saarel kaevandama fosforiiti, mille kaevandamine lõpetati 1979.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Põhja-Korea rahvuskoondis.
Kiribati
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal okupeeris Jaapan Tarawa atolli ja enamiku Gilberti saartest. USA merejalaväelased maabusid novembris 1943 Tarawal ja ala vallutati tagasi Tarawa lahingu käigus. Peale Teist maailmasõda kasutas Suurbritannia Kiritimatit tuumakatsetuste polügoonina. Lisaks toimus 3 tuumakatsetust Maldeni saarel.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Föderatsioon: DPR Korea Football Association
Kiribati
Ajalugu
Kui Ellice saarestiku elanikud korraldasid 1974 iseseisvusreferendumi ja eraldusid kroonikolooniast 1975 Tuvalu nime all, asusid Kiribati elanikud otsima enesemääratlusviisi. 1977 toimusid Kiribatil esimesed omavalitsuse valimised, mille järel sai valitsusjuhiks Ieremia Tabai. Kiribati iseseisvus 12. juulil 1979 ja riigi esimeseks presidendiks sai Tabai. Iseseisvumise järel andis USA Kiribatile üle veel 14 atolli.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
President: Rim Kyong-Man
Kiribati
Ajalugu
1994 sai presidendiks Teburoro Tito. Kuna seni läbis riiki kuupäevaraja, siis otsustas Tito 1995, et riik kuulub ühte ajavööndisse. Tema ajal sai Kiribatist 1999. aastal ÜRO liige. 2003 algatas parlament Tito vastu umbusalduse ja presidendiks sai Anote Tong.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Asustamisaasta: 1945
Kiribati
Ajalugu
2016. aastast on Kiribati president Taneti Maamau.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
FIFA Liige: 1958
Kiribati
Eesti ja Kiribati suhted
Eesti ja Kiribati sõlmisid diplomaatilised suhted 4. septembril 2014.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
AFC Liige: 1954
Kiribati
Haridus
Kiribati haridussüsteem on kolmeastmeline: põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Põhiharidust on võimalik omandada 6. klassini ja keskharidus hõlmab seejärel 3 klassi.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Koht FIFA edetabelis: 122. koht (juuni 2019)
Kiribati
Haridus
2000 oli Kiribatis 110 põhikooli ja 2001 oli 6 keskkooli.
Kõrgharidust on võimalik omandada South Pacificu ülikooli Kiribati kampuses. Lisaks tegutseb riigis õpetajate seminar.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Kõrgeim koht FIFA edetabelis: 57 (november 1993)
Kiribati
Kultuur
Kiribati elanike seas on levinud rahvuslik käsitöö, rahvalaulude laulmine ja rahvatants. Seejuures on rahvatantsude omapäraks linnu moodi liigutused.
Riigis asuvad kultuurimuuseum (Te Umanibong), Bairikis asub Kiribati riiklik raamatukogu.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Osalemine MM-võistluste finaalturniiridel: 2 korda (1966, 2010)
Kiribati
Kultuur
Kiribati sportlased on võistelnud olümpiamängudel alates 2004. aasta suveolümpiamängudest Ateenas. Riigi sportlased pole olümpiamedaleid võitnud.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Koondise põhivorm: Üleni punane
Kiribati
Kultuur
Riigil on olemas oma jalgpallikoondis, mis on seni kõik kohtumised kaotanud. Riigi suurim staadion on 2500 kohaga Bairiki rahvusstaadion.
Põhja-Korea jalgpallikoondis
Koondise varuvorm: Üleni valge
Koondise peatreener: Kim Jong-Hun
Maoori kuningas
Maoori kuningas või Maoori kuninganna on maooride sümboolne monarhitiitel, mis sai alguse 1850. aastatel Te Kīngitanga liikumisest. Loodeti, et kui maooridel on oma kuningas, on võimalik eurooplaste pealetungile paremini vastu seista ning saavutada hõimude seas suurem üksmeel.
Maoori kuningas on valitav hõimupealike poolt, sisuliselt on tiitel pärilik.
Pavel Tretjakov
thumb|Pavel Tretjakov. [[Ilja Repini portree]] Pavel Mihhailovitš Tretjakov (vene Павел Михайлович Третьяков; 27. detsember 1832 Moskva – 16. detsember 1898) oli vene kaupmees, metseen ja kunstikoguja, Tretjakovi galerii asutaja.
Pavel Tretjakov sündis Moskvas kaupmehe peres. Isa kõrval alustas varakult müügitööd.
Cape York
pisi|Poolsaare kaart pisi|Willem Janszooni ekspeditsioon aastatel 1605–1606 Cape York on poolsaar Austraalia kirdeosas Queenslandi osariigis. Idas piirneb ta Korallimere ja läänes Carpentaria lahega. Uus-Guineast eraldab teda Torrese väin.
Pavel Tretjakov
Pavel Tretjakov osutas materiaalset abi peredvižnikutele, ostes nende näituste paremad tööd oma galeriile. Galerii kinkis ta Moskva linnale 1892. aastal.
Ta suri 16. detsembril 1898 Moskvas. Esialgu maeti Tretjakov Daniili kloostri kalmistule, aastal 1948 maeti ta ümber Moskva Novodevitšje kalmistule.
Cape York
Esimese eurooplasena külastas poolsaart 1606. aastal hollandlane Willem Janszoon. See on esimene dokumenteeritud eurooplaste maabumine Austraalias. Janszoon nimetas paiga Uus-Zeelandiks ehk Uus-Meremaaks (Nieu Zeland) Hollandi Zeelandi provintsi järgi, kuid see nimetus ei kinnistunud ning hiljem kasutasid hollandi kartograafid seda Uus-Meremaa nimetamiseks.
Poolsaar on hõredalt asustatud. Poolsaare suurim linn on Cairns, kus elas 2019. aasta seisuga ligi 154 tuhat inimest. Sõltuvalt aga sellest, kui kaugele lõunasse poolsaar arvatakse ulatuvat, võib suurimaks asulaks pidada ka Weipa kaevanduslinna poolsaare põhjaosas, kus elas 2016. aasta rahvaloenduse järgi 3899 inimest.
1990. aastad
1990. aastad on ajavahemik 1990. aasta algusest kuni 1999. aasta lõpuni.
Maud (Norra kuninganna)
thumb Maud Charlotte Mary Victoria (26. november 1869 London – 20. november 1938 London) oli Norra kuninganna, Haakon VII abikaasa.
Tema järgi on nime saanud Kuninganna Maudi maa.
Lapsepõlv
Maud sündis Londonis Marlborough House'is. Tema vanemad olid Walesi prints Edward ja Walesi printsess Alexandra. Ta ristiti 24. detsembril 1869 Marlborough House'is. Tema ristivanemad olid Rootsi kuningas Karl XV, Albany hertsog Leopold, Hohenlohe-Langeburgi prints Victor, Nassau hertsoginna Adelaide, Leiningeni printsess Marie, Venemaa keisrinna Maria Fjodorovna, Taani kroonprintsess Louise ja Invernessi hertsoginna Cecilia Underwood. Tal oli 2 vanemat õde.
Ta oli väga elava iseloomuga, mistõttu teda hüüti Harryks. Maud osales peaaegu kõigil iga-aastastes külaskäikudel Taani, kus elasid tema emapoolsed vanavanemad, ning hiljem saatis oma ema ja õdesid Norras ja kruiisidel Vahemerel.
Abielu
22. juulil 1896 abiellus Maud Buckinghami palees oma onupoja Taani printsi Carliga. Carl oli Taani kroonprintsi Frederiki, kuninganna Alexandra vanema venna, ja Rootsi printsessi Lovisa teine poeg. Maudi isa kinkis noorpaarile Sandringhamis asuva Appleton House'i, kus paar külaskäikudel Inglismaale peatus. Seal sündis 2. juulil 1903 ka paari ainus laps prints Alexander.
Kuninglik elu
Maud suri südamerabandusse nädal enne oma 69. sünnipäeva ning kolm päeva pärast operatsiooni. Ta surnukeha viidi Norrasse ning sängitati Akershusi lossi kuninglikku mausoleumi.
Aas-kurereha
pisi|Õis Aas-kurereha (Geranium pratense) on taimeliik kurerehaliste sugukonna kurereha perekonnast.
Kirjeldus
Aas-kurereha on mitmeaastane, tugeva kasvuga paljuvarreline taim kõrgusega 30–90 cm. Lehed on karekarvased, seitsmeti sõrmlõhised. Kroonlehed sinised (punakate soontega), kuni 2,5 cm pikad ja 1,5 cm laiad. Õieraod rohkete näärmekarvadega.
Kasvukohad ja levik
Looduslik üldlevila piirdub Euraasiaga, Ameerikas tulnukana. Eestis tavaline mandriosas, saartel haruldasem, Hiiumaalt pole uuemal ajal leitud.
Aas-kurereha kasvab niisketel ja kuivadel niitudel ja puisniitudel, metsaservadel, sihtidel, kraavikallastel, jäätmaadel.
Kasutamine
Peetakse heaks meetaimeks. Kariloomad söövad teda pigem heinana kui värskelt.
Rahvapärased nimetused
Aas-kurereha on Eestis laialt levinud taim, sellepärast kuuluvad temale peaaegu kõik nimetused, millega märgitakse rahva keskel kurerehasid. Levinud nimetus on pistirohi ja selle mitmesugused teisendid. Pistirohu nimetus tekkinud sellest, et taime kasutatakse pistihaiguse puhul ravimtaimena: keedetakse ummukses teed, torgitakse vilja terava otsaga seda kohta, kus on pistja või süüakse taime seemneid.
Love Me Tender (laul)
"Love Me Tender" on üks tuntumaid laule Elvis Presley repertuaarist, üks tema esimestest hittidest. Nüüdseks on see laul evergreen.
Laulu meloodia on võetud George R. Poultoni laulult "Aura Lee". Kenneth Darby kirjutas sellele uued sõnad. Elvis Pesley esitus on osa 1956. aasta vesterni "Love Me Tender" muusikast.
Filmi pealkiri oli algselt "The Reno Brothers", kuid laulu tohutult kasvanud populaarsuse tõttu nimetati film ümber. Samaaegselt filmiga anti välja ka singel (plaadifirma RCA).