cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Santeri Alatalo
2012. aasta detsembris liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga HC Davos. Aastatel 2013–2021 mängis ta Šveitsi kõrgliigas EV Zugi ridades. 2019. aastal võitis ta Zugiga Šveitsi karika. 2021. aastal tuli ta Zugiga Šveitsi meistriks ning valiti samal hooajal Šveitsi kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Luganoga.
2020. aastal sai Alatalo Šveitsi kodakondsuse. Šveitsi jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2021. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Koblenzi-Landau ülikool
pisi|Logo Koblenzi-Landau ülikool (saksa keeles Universität Koblenz-Landau) on ülikool Saksamaal Koblenzis ja Landaus.
Ülikoolis õpib üle 16 000 üliõpilase.
Evi Pihlak
Evi Pihlak (sünninimi Evi Grünling; 1938–1948 Evi Kaljumaa; 11. märts 1928 Tallinn – 6. mai 1993 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik.
Oli 1957–1961 Eesti NSV Riikliku Kunstimuuseumi ja 1961–1972 Ajaloo Instituudi teadur, 1972–1983 ERKI kunstiajaloo dotsendi kohusetäitja.
Looming
Ta uuris 20. sajandi eesti maalikunsti, eriti kunstikooli Pallas ümber koondunud kunstnikke. Käsitles ka lavakujunduse ajalugu ja üldist kunstiajalugu. Avaldas töid kunstiajaloost ja monograafiaid eesti kunstnikest. Oli üks kolmeköitelise "Eesti kunsti ajaloo" põhiautoreid. 1960.–1980. aastail tegutses aktiivse kriitikuna. Tal on umbes 20 teadustööd.
Jana (eesnimi)
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Jana 4401 inimesel.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 54. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Jana 2690 naisel.
Załuczne
Załuczne on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Czarny Dunajeci vallas. Załuczne asub Slovakkia piirist umbes 9,5 km kaugusel, Nowy Targist umbes 15 km läänes ja Krakówist ligikaudu 64 km lõunas.
IEEE 802.11ac
pisi|[[Wi-Fi logo]] IEEE 802.11ac on Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi arendatav IEEE 802.11 perekonda kuuluv traadita võrgu standard ja IEEE 802.11n edasiarendus. 802.11ac töötab avatud sagedustel vahemikus 5,15–5,825 GHz ja kasutab ribalaiusi 20 MHz, 40 MHz, 80 MHz ja 160 MHz. Standard töötati välja aastatel 2011–2013 ja võeti vastu 2014. aasta jaanuaris. Esimest korda tutvustati seda 2012. aastal. 802.11ac kutsutakse ka viienda põlvkonna või 5G Wi-Fi-ks.
Tehnoloogia
IEEE 802.11ac töötab ainult 5 GHz sagedustel, erinevalt 802.11n-st, mis töötas lisaks ka 2,4 GHz sagedustel. See välistab paljud kõrvalised segajad, nagu mikrolaineahjud ja Bluetooth-seadmed. 2,4 GHz sagedusi kasutab ka väga palju vananenud tehnoloogiaid, näiteks IEEE 802.11b ja IEEE 802.11g võrgud. 5 GHz võrgud on aga vähem kasutatud ja seega segajaid vähem.
Kui 802.11n kasutas kuni 40 MHz ribalaiust, siis 802.11ac kasutab 80 MHz ribalaiust, mis suurendab kiirust 2,16 korda. 160 MHz ribalaius suurendab kiirust veel umbes kaks korda. Sellised ribalaiused saavutatakse kanalite liitmisel. Kaks kõrvuti asetsevat 20 MHz kanalit moodustavad 40 MHz kanali ja kaks kõrvuti asuvat 40 MHz kanalit 80 MHz kanali. Samal põhimõttel saadakse ka 160 MHz ribalaius. Selline kanalite liitmine suurendab kiirust üle kahe korra, kuna saab pärast ühendamist kasutada ka kanalite vahelisi sagedusi.
802.11ac-l on samaaegsed andmevood piiratud kaheksaga. Andmekiirus on aga otseselt sõltuv samaaegsete andmevoogude arvust. Seega maksimaalsete andmevoogude arvu kahekordistamine tõstab kiirust kaks korda. Iga andmevoog vajab aga oma saatjat ja vastuvõtjat. Kuna iga vastuvõtja vajab energiat, siis jäävad arvatavasti mobiilsete seadmete vastuvõtjate arv alla kolme. Lisaks kasutab 802.11ac 256QAM tehnoloogiat, mis kasvatab 802.11n-i 64QAMga võrreldes kiirust 1,33 korda. 256QAM on aga mürast rohkem sõltuv, seega parandab ta kiirust rohkem lühikestel vahemaadel. Kõigi nende muutuste tulemusel on minimaalne kiiruse kasv kõige nõrgematel seadmetel 4,4 korda.
802.11ac kasutab ka MU-MIMOt erinevalt 802.11n, mis kasutas SU-MIMOt (Single-User). See tähendab, et 802.11n suutis küll saata korraga mitut erinevat andmevoogu, aga ainult ühele kasutajale korraga. See tähendab, et ainult ühel seadmel oli korraga võrk. 802.11ac suudab aga saata mitut andmevoogu korraga erinevatele kasutajatele. Selle tulemusel võib kasutajate kiirus kasvada kuni kolm korda.
Iga Wi-Fi-seade, millel on mitu antenni, saab teha beamforming'ut ehk raadiosignaali suunamist. 802.11ac lisab aga sounding-tehnoloogia. See tehnoloogia annab vastuvõtjale võimaluse aidata saatjal suunata oma saadetavat energiat vastuvõtja poole, et vähem energiat kaduma läheks.
Kiirused
Juhtmevaba kiirus sõltub kolmest tegurist: ribalaius, andmetihedus ja samaaegsete voogude arv. 802.11ac arendati välja töötamaks uute gigabitiste internetikiirustega, samal ajal pakkudes juhtmetest vabadust. Tema teoreetiline maksimumkiirus on 6,93 Gbit/s. See on 11,5 korda suurem 802.11n teoreetilisest maksimumist 600 Mbit/s. Selline kiiruse kasv on saavutatud kuni 4 korda laiema ribalaiustega ja kaks korda rohkemate samaaegsete andmevoogudega (Spatial Streams), mis on 802.11ac Wi-Fi-ga viidud neljalt kaheksale. 802.11ac praktilised kiirused jäävad 80 MHz ribalaiuse korral vahemikku 300–2400 Mbit/s ja 160 MHz ribalaiuste korral vahemikku 610–4900 Mbit/s. Ühe andmevooga suudetakse saavutada kiiruseid kuni 433 Mbit/s.
Kuna internetti kasutaval seadmel ei ole üldjuhul üle kolme vastuvõtva antenni, mis piirab vastuvõetavate andmevoogude arvu kolmeni, siis praktikas on maksimaalne kiirus 1300 Mbit/s.
Ruuterid
802.11ac ruutereid toodavad kõik suuremad tootjad.
Mobiiltelefonid
pisi|[[Apple iPhone 6]]
Täiendav nimekiri
Tagasiühilduvus
IEEE 802.11ac on tagasiühilduv nii IEEE 802.11n kui ka IEEE 802.11a seadmetega. Kõik 802.11ac seadmed peavad toetama kõiki 802.11a ja 802.11n kohustuslikke seadistusi, mille tulemusel 802.11ac seadme kasutamisel ei teki probleeme 802.11a või 802.11n võrku ühinemisel.
Indeks (keemia)
Indeks on keemilise aine valemis esinev number, mis näitab elemendi aatomite arvu molekulis või ioonide arvude suhet kristallis.
Heikki Ikäheimo
Heikki Ikäheimo on soome filosoof, kes töötab 2008. aastast Austraalias.
Armastuse globaliseerimine: armastuse kui tunnustuse vormi loomusest ja ulatusest
Artiklis "Globalising Love: On the Nature and Scope of Love as a Form of Recognition" käsitleb Ikäheimo armastust kui tunnustust ning võimalust laiendada seda lähiringist väljapoole. Selleks et õigesti mõista armastust mis tahes tähenduses, tuleb mõista ka lähinähtusi, millest mõnel võib olla sama nimi. Tunnustuse teooria võimaldab mõelda armastusest kui tunnustuse, tunnustava hoiaku vormist. Sõna philia oli Aristotelesel mitmetähenduslik, kuid sellel on tuumtähendus, mis tähendusi korrastab. Sama kehtib Georg Friedrich Wilhelm Hegeli armastuse mõiste kohta. Nende põhitähendus on isikustav tunnustushoiak, hoolimine kellegi õnnest tema enda pärast. Armastus mittetuttavate vastu toob kaasa mõistelise probleemi, millele juhtis tähelepanu Daniel Brudney, kuid solidaarsuse mõiste vajab seda.
Aristoteles leidis, et sõna philia on mitmetähenduslik, ja sarnaselt on meie "armastus" mitmetähenduslik. Esiteks, naudingu-philia, kasu-philia ja heade inimeste kui heade vaheline philia (Nikomachose eetika VIII). Esmane ja päris tähendus on kolmas ja teised on philia analoogia järgi (1157a31). Peale selle on sõnal tuumtähendus (pros hen legomenon; Eudemose eetika 1236a16–b27; Gregory Vlastos, "The individual as object of love in Plato"). Ta ütleb "Retoorikas", et see on heaks peetava soovimine kellelegi tema enda pärast (1380b37; ka Nikomachose eetika 1166a3–1166a5). Esimene kolmest philia-nähtusest ja philia tuumtähenduses on eri kategooriate asjad. Eristame 1) konkreetseid (st ei taandu psühholoogilistele teguritele, vaid hõlmavad ka näiteks rolle ja füüsilisi tegureid) isikutevahelisi suhteid, mis hõlmavad psühholoogilisi ja muid elemente, 2) isikutevaheliste hoiakute ja lähedaste psühholoogiliste nähtuste, nagu emotsioonide ja aistingute komplekse, 3) üksikuid isikutevahelisi hoiakuid jne. Kolm philia't on esimese kolm liiki, philia tuumtähendus on aga kolmas. Igas üksikus suhtes on palju hoiakuid, emotsioone ja aistinguid, kuid mõned neist on suhteliigile iseloomulikud. Aristotelese kolmeksjaotus keskendub iga tüübi puhul ühele hoiakule, mis on seda tüüpi suhtes olemise põhipõhjend ning määratleb suhte liigi. Esimese puhul väärtustatakse (või ihaldatakse) sõpra omaduste pärast, mis tunduvad meeldivad, teise puhul väärtustatakse omaduste pärast, mis tunduvad kasulikud (1156a6–b6). Kolmanda puhul aga hoolitakse sõbra hüvest või heaolust sõbra enda pärast (1156a6–a22). Määratlev hoiak on hoolimine sõbra hüvest, heaolust ehk õnnest sõbra enda pärast ehk tingimusteta hoolimine temast. Ent enamik kommentaatoreid toob määratleva elemendina esile selle, et niisugused sõbrad kalduvad teineteist väärtustama vooruslike omaduste pärast (1156b15–b18). Nii et iseloomulik psühholoogiline profiil on hoiakute kompleks; pole ilmne, et üks hoiak oleks põhiline. Aristoteles ei ütle, mis vahe neil hoiakutel on. Ebapiisav arusaamine võib viia segadusse, näiteks arvamusele, et Aristotelesel polnudki selget arusaamist hoolimisest kellegi õnnest tema enda pärast, sest tingimuseks on, et armastatul oleks voorused, mida armastaja hindab. (Vlastos arvab, et Aristotelesel polnud tingimusteta hoolimisest aimugi.) Aristoteles ütleb ju, et armastatu omadused ei ole tingimusteta hoolimise põhjend (neil võib küll olla põhjuslik roll armastuse tekkimises või hääbumises). Paradigmaatiline näide on ema armastus väikese lapse vastu, kusjuures lapsel polegi esialgu vooruslike omadusi, ka mitte philia-armastust vanemate vastu (1159a28–a33; 1161b26–b28). Aristoteles ütleb ka, et seesama hoiak on philia kolmandas tüübis. Kuigi seal on see koos teise väärtustamisega tema headuse või vooruslikkuse pärast, ei hoolita teise õnnest ainult tema omaduste väärtustamise pärast. Nii ei saakski olla, sest olla hea tähendabki Aristotelese järgi muu hulgas hoolimist teistest sõltumata nende omadustest.
Ka Georg Wilhelm Friedrich Hegeli puhul on tähtis arvestada armastuse kolmetist tähendust. (Robert R. Williams (" Aristotle and Hegel on recognition and friendship") näitab analoogiat philia ja Hegeli "armastuse" vahel, kuid sellest punktist selgelt ei räägi.) (Laura Werner (The Restless Love of Thinking: The concept of Liebe in G.W.F. Hegel's philosophy) räägib Hegeli armastusekäsitusest. Oma mõisterealismi ja normatiivse essentsialismi vaimus leiab Hegel, et on empiirilistel nähtustel on reaalsed olemused, mis on nende normatiivsed kriteeriumid. "Vaimu" (inimeste elu) vallas on kõige fundamentaalsem struktuur eneseleidmine oma teises, lühidalt, võõrandumise ületamine ja ühtsuse saavutamine, säilitades erinevuse. See on Hegeli järgi ühiskondliku elu peamine normatiivne printsiip, mille ilmnemise aste määrab ühiskondliku elu eetilise kvaliteedi (Ikäheimo, "Holism and normative essentialism in Hegel's social ontology"). Juba Tübingenis hakkas ta pidama armastust selle struktuuri kehastuseks ("armastus ... leiab end teistes inimestes"), ja hiljem saab tunnustus keskseks mõisteks, mille kaudu ta selle kehastustest räägib. Armastus jääb tal üheks tunnustuse vormiks. (Robert R. Williams, "Hegel's Ethics of Recognition".) Hegel ei täpsusta tavaliselt, kas ta mõistab armastuse all konkreetset suhe, hoiakute (ja teiste psühholoogiliste nähtuste) kompleksi või ühte hoiakut, sest kõiki neid võib pidada iseenda oma teises leidmise kehastusteks. Hegeli armastusekäsitusele on iseloomulik veel see, et ta paneb rõhku seksuaalsusele ning hiljem keskendub kodanlikule tuumperekonnale kui armastuse institutsionaalsele keskkonnale. Et Hegelist õigesti aru saada, tuleb eristada 1) konkreetseid isikutevahelisi suhteid, eriti abikaasade vahel ning laste ja vanemate vahel, kuid ka näiteks sõprust (näiteks Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia, § 436), 2) hoiakute jne komplekse ja 3) üksikuid hoiakuid, emotsioone jne. Näiteks suguiha on üks niisugune hoiak, mis ühtedesse kompleksidesse kuulub, teistesse mitte. On üks hoiak, mis on oluline selles, kuidas täpselt armastus kehastab iseenda oma teises leidmist, kõigi Hegelil armastuse nime väärivate suhete ja hoiakukomplekside tuum. (Ikäheimo ("Holism and normative essentialism in Hegel's social ontology") püüab näidata, et ainult sellise käsituse korral on võimalik aru saada, kuidas armastus kui tunnustuse vorm kehastab iseenda leidmist oma teises.) See on tingimusteta hoolimine teise hüvest, heaolust ehk õnnest, nagu ka Aristotelese philia puhul.
Seesama on ka tänapäeval vähemalt üks "armastuse" tuumtähendusi. (Tavaline vastuväide on see, et see on liiga abstraktne ja veretu arusaam armastusest, mis on võõras armastuse keerukusele (ja kirele) tegelikus elus. Ikäheimo vastab, et konkreetsed suhted ja hoiakute kompleksid võivad olla keerulise ning ka sisaldada kirge, aga kui tahta ühte kriteeriumi, siis see hoiak on väga tugev kandidaat.)
Ühikarotid
Tuuli Roosma produtseeritud "Ühikarotid" on teleseriaal, mille peategelasteks on seitse väga erinevat maalt pealinna tulnud noort, kelle elud tehnikumi ühiselamus saatuse tahtel põimuma hakkavad. Vaataja saab elada kaasa nende suhetele vastassooga, sõprusele, armastusele, vastastikustele jõukatsumistele ja paljule muule. Sari näitab naljakat ja kohati ohtlikku ühikaelu ning pakub ohtralt draamat, nalja ja musta huumorit elust enesest.
Sarja lavastaja on Ergo Kuld ja stsenarist on Martin Algus.
Seriaali "Ühikarotid" tunnusmeloodiaks on Röövel Ööbiku lugu "Kids Stuff Rock".
1. hooaeg
Peategelasteks on neli provintsist pealinna tulnud noormeest, kes saatuse tahtel hakkavad jagama ühte tuba tehnikumi päevinäinud ühiselamus. Peategelasteks on ka kolm samas ühiselamus elavat neidu.
Oma iseseisva elu esimestel päevadel kaotavad noormehed linnatulede säras mõneks ajaks pinna jalge alt, ent haaravad peagi elul sarvist. Eneselegi üllatuseks aitab neid tõelises elus varem häbenetud talupojatarkus palju rohkem kui linnavurlede pealispindne sära ja lobe jutt.
12 jaost koosnevas sarjas saab elada kaasa kõigi poiste mehistumisele ja eneseleidmisele. Nende suhetele tüdrukutega, keerulistele olukordadele, sõprusele, armastusele, vastastikusele jõukatsumisele.
Sarja žanrimääratluseks võiks olla koomiline draama. Nii draamat kui nalja pakub elu ise ning iga inimese asi on osata seda näha ning sellega toime tulla.
2. hooaeg
Vana ühika ukse jäädavalt sulgenud Andri, Staff, Neeme, Tibu, Vika, Iiris ja Marion saavad taas kokku suvisel praktikal, et asuda tööle metsade ja järvede keskel. Tüdrukud ajateenijate kokkadena, poisid Ühikatädi juures vallavanema peksupoistena. Ussid-putukad, lehmakaka, küladisko, näkki ujumine, loomad, joodikud, elektrikarjus – kõik on juba linnastuda jõudnud noortele uus, hirmutav ning omamoodi romantiline. Suur seiklus algab.
Kui suvepraktika saab läbi, majutatakse noored linnas uude euroremonditud ühiselamusse. Algul on rõõm suur, et kraanist tuleb alati sooja vett ning pesuruumi ei pea jagama hiirte-rottidega. Aga selgub, et reeglid on puhtas ühiselamus veel karmimad, Tibu saab küprokiallergia ning kõik muugi hakkab taas allamäge veerema.
3. hooaeg
Ühikarottide kolmas hooaeg algab suure pauguga: Tibu saab elektrilöögi. Sellega seoses tuleb tal muudele foobiatele lisaks ka elektrifoobia. Kuidas leiaks tööd aga elektrifoobiaga elektrik? Ilmselt mitte kuigi hästi, mistõttu otsustab Tibu, et lahkub elektrikute kursuselt ning läheb üle tüdrukute kursusele kokaks õppima. Selgub, et see meeldibki talle rohkem.
Shamrock Rovers F.C.
pisi|Klubi kodustaadion [[Tallaght Stadium]] Shamrock Rovers Football Club (iiri keeles Cumann Peile Ruagairí na Seamróige) on Iirimaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Dublini eeslinnas Tallaghtis. See mängib Iirimaa kõrgliigas League of Ireland Premier Division.
Ühikarotid
3. hooaeg
Hooaeg lõpeb suure peoga – keegi abiellub. Kes, sellele vastuse saamiseks tuleb lasta sündmustel ekraanil lahti rulluda.
Shamrock Rovers F.C.
Klubi on asutatud 1899. aastal. Iirimaa kõrgliigas debüteeriti hooajal 1922/23 ja kohe esimesel hooajal tuldi Iirimaa meistriks. 20. sajandi keskpaigaks oli Shamrock Roversist saanud Iirimaa edukaim jalgpalliklubi, kui oli võitnud 44 turniiri.
Ühikarotid
1. hooaeg
Uued tegelased, uued seiklused ja uus ühikas. Ühikamutile pakutakse tööd meditsiinikooli ühiselamus, kus on ennast sisse seadmas ka uued ühikarotid – meditsiiniõeks õppivad neiud ja mõned naiste seltskonda eksinud poisid. Sarjas näeb, kuidas üksteisele täiesti võõrad noored esimest korda kohtuvad ja milliseid saladusi ühika seinte vahel peitub.
Aleksandri sild
Aleksandri sild on mitme silla eestikeelne rööpnimi:
Shamrock Rovers F.C.
Shamrock Rovers on 20-kordse Iirimaa meistrina riigi edukaim klubi. Samuti on see enim Iirimaa karikavõistlusi võitnud klubi (25 võitu), kuigi 21. sajandil on Shamrock Rovers Iirimaa karika võitnud vaid korra, 2019. aastal. Hooajal 2011–12 osales Shamrock Rovers UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril ning see oli esimene kord, kui Iirimaa klubi oli jõudnud Euroopa klubide sarjas alagrupiturniirile.
Alates 2009. aastast on klubi kodustaadion olnud Tallaght Stadium, mis mahutab 8000 pealtvaatajat.
Alates 1926. aastast on klubi traditsioonilised värvid olnud valge ja roheline.
Shamrock Roversi suurim rivaal on Bohemians.
Praegune koosseis
2023. aasta hooaja seisuga
Kvartskell
pisi|Vaade käekella avatud tagaküljele. All: paremal [[kvartsresonaator, vasakul kellapatarei Ülal: paremal ostsillaatori ja sagedusjaguri kiip, vasakul samm-mootor, näha on staatorimähis]]
Kvartskell on elektritoitega kell, mis mõõdab aega kvartsresonaatori stabiilse võnkesageduse põhjal.
Karjala köök
Karjalaste köögi tuntuim roog on rukkitainast küpsetatud Karjala pirukad (soome keeles karjalanpiirakka, vene keeles калитки), mida peavad oma rahvustoiduks ka karjalaste naabrid soomlased. Sellist rahvustoidu jagamist esineb teistegi soome-ugri roogadega.
Kvartskell
Kvartsresonaator määrab elektrongeneraatori võnkesageduse. Kvartsresonaaatori tüüpiline resonantsisagedus ja vastavalt kvartsgeneraatori võnkesagedus on 32 768 Hz. Generaatorile järgnevas digitaalses sagedusjaguris saadakse seda sagedust 15 korda pooleks jagades sagedus 1 Hz, seega üks impulss sekundis (32768/215 = 1). Nende impulssidega juhitakse kellaaja digitaalset numbernäidikut või osutitega kellas samm-mootori käiku. Samm-mootori ankur annab pöörlemise edasi hammasrataste süsteemi kaudu osutitele.
Karjala köök
Head pirukad on küpsetajale uhkuseks, eriti oluliseks peetakse vanadest traditsioonidest kinnipidamist. Karjalas on käibel kõnekäänd „Kalittoa kyzyy kaheksoa“. Pirukate tegemiseks on tarvis 8 komponenti: rukkijahu, vett, petti, soola, piima, võid, hapukoort ja täidist. Täidiseks kasutatakse kartuli-, tangu- või riisiputru, aga ka köögivilju. Kokku on teada üle 50 liigi Karjala pirukaid.
Kvartskell
Kuigi nii osuti- kui ka numbernäiduga käe-, laua, äratus- ja seinakellad on enamasti kvartskellad, nimetatakse kvartskelladeks peamiselt siiski osutitega elektromehaanilisi (käe)kellasid.
Kvartskella käiguviga on harilikult väiksem kui üks sekund ööpäevas. Kvartsresonaatori omavõnkesagedust mõjutab märgatavalt ümbrustemperatuur, käekella puhul seega ka randmel oleku kestus.
Karjala köök
Karjalaste toidulaual on kindel koht kalal. Eriti soositud on kuivatatud kala, kuid levinud on ka soolakala. Soolamiseks kasutatakse männipuust pütte, kuhu puhastatud kalad laotakse kihiti jämeda soolaga. Soolamiseks roogitakse kalu hoolega, rääbistelgi võetakse pea ära ja kalu pestakse mitu korda järvevees. Kuivatamiseks puhastatakse seevastu ainult suuremaid kalu, väikestel jäetakse sisikond rookimata, sest see kuivab iseenesestki.
Kvartskell
pisi|Samm-mootori ehitus ja talitlus: α ‒ ankru pöördliikumine vooluimpulsi mõjul; β ‒ pöördliikumine voolu katkemise järel (Drechrichtung ‒ pöörlemissuund)
Samm-mootor
Osutitega kvartskellades kasutatakse peamiselt samm-mootorit, mille tööpõhimõtte patenteeris Prantsuse insener Marius Lavet 1936. aastal. Lavet-mootori staatoriks on elektromagnet, mille magnetsüdamiku silindrilises avas paikneb ankur; selleks on kettakujuline püsimagnet, mis saab oma teljel pöörduda. Mootori pöörlemisvõime seisukohast on määrava tähtsusega staatoris olevad nuudid (õnarad), mille sihis staatori magnetahela takistus veidi suureneb.
Karjala köök
Väga palju süüakse seeni. Neidki kuivatatakse, soolatakse, marineeritakse ja hapendatakse.
Üldlevinud toiduks on pudrud, mida süüakse hapukoore ja suhkruga. Piimasuppe keedetakse vähe. Ka liha tarbimine on piiratud. Liha säilitatakse peamiselt soolatult.
Kvartskell
Samm-mootor
Niisugune mootor on küllaltki energiasäästlik (voolu kulub ainult lühikeste impulsside kestel), nii et ka taskukellapatareist piisab vähemalt aastaks.
Ajaloost
Kvartskellasid on ehitatud alates 1930. aastatest, esialgu professionaalseks otstarbeks. Kvartskäekellad tulid laiemalt kasutusele 1970. aastail.
Salapolitsei
pisi|[[Stasi kasutuses olnud aparaat avatud ümbrike kinnikleepimiseks]] Salapolitsei (ehk poliitiline politsei, lühend „polpol“) on valitsuse poliitiliste vastaste ja teisitimõtlejate vastu suunatud varjatud tegevuses osalev luure-, julgeoleku- või politsei asutus. Salapolitsei organisatsioonid on iseloomulikud autoritaarsetele ja totalitaarsetele režiimidele. Nad kaitsevad diktaatori või režiimi poliitilist võimu ja tegutsevad sageli väljaspool seadust, et represseerida teisitimõtlejaid ja nõrgestada poliitilist opositsiooni, kasutades sageli terroristlikke meetodeid.
Vladimír Macura
Haridus
Macura lõpetas keskkooli Ostravas ning asus 1963. aastal õppima tšehhi ja inglise filoloogiat Olomoucis asuvas Palacký ülikoolis, ent suundus isa töökoha vahetuse tõttu hiljem Prahasse Karli ülikooli, mille ta lõpetas 1968. aastal.
1969. aastal sai ta nn väikese doktorikraadi (PhDr., vastab ligikaudu magistrikraadile) tööga neologismidest František Halasi teoste struktuuris ("Neologismus ve struktuře Halasova díla"), 1987. aastal kaitses ta kandidaadikraadi tööga tšehhi sotsialistliku kirjanduse poeetikast ("Poetika české socialistické literatury") ning 1993. aastal doktorikraadi tööga tšehhi taassünnist kui kultuuritüübist ("České obrození jako kulturní typ").
Töökäik
1969–1971 oli ta praktikal Tšehhi Teaduste Akadeemia Tšehhi Kirjanduse Instituudis, kuhu asus seejärel tööle assistendina ja hiljem vanemteadurina kirjandusteooria osakonnas. 1990–1992 oli ta selle instituudi direktori asetäitja, 1993–1999 direktor.
Kirjanduslik tegevus
Alates 1961. aastast avaldas Macura arvustusi, teadusartikleid, ilukirjandust ja tõlkeid. Seejuures ilmus mitu tema käsitlust eesti ajakirjades (Keel ja Kirjandus, Looming) ja ajalehes Sirp ja Vasar. 1974. aastal oli ta üks Prahas tegutseva Läänemere Liidu asutajaist, mis ametlikult registreeriti 1990. Mõnikord kasutas ta pseudonüümi Vladimír Kreutzwald.
Macura on eesti keelest tšehhi keelde tõlkinud mitme eesti kirjaniku teoseid. Ta on kirjutanud A. H. Tammsaaret käsitleva raamatu ("A. H. Tammsaare aneb cesta za epopejí", 1999).
Macura algatusel asutati 1991. aastal Tšehhi-Eesti Klubi.
Super League (Kreeka)
Kreeka Super League (ametlikult kreeka keeles Σούπερ Λίγκα / Soúper Línka; ka lihtsalt Super League) on Kreeka jalgpalli kõrgeim liiga.
Alates 1927. aastast on Kreeka meistriks tulnud kuus klubi. Neist enam kui pooltel kordadel on võitnud Olympiakós (47 võitu), 20 korda on võitnud Panathinaikόs, 13 korda Ateena AEK, kolm korda PAOK ja Aris ning ühe korra AE Lárisa.
Klubid
Hooajal 2023–24 mängivad liigas järgmised 14 klubi:
Liigas mänginud Eesti jalgpallurid
Sander Puri – AE Lárisa 1964 (2010–2011)
Ibani keel
Ibani keel (jaku Iban) on austroneesia keel, mida räägivad ibanid Kalimantani saarel Malaisias, Indoneesias ja Bruneis. Kokku räägib seda umbes 1,5 miljon inimest, neist umbes 780 000 emakeelena.
Fonoloogia
Ibani keeles on 6 vokaalfoneemi ja 19 konsonantfoneemi.
Morfoloogia
Ibani keeles on kolm arvu: ainsus, kaksus ja mitmus.
Air Transati lend 236
Õnnetuse põhjusi analüüsides peeti küsitavaks meeskonna tegutsemist esimese kütusepaagi tühjenemise järel.
Õnnetus
Lend TS 236 tõusis õhku Torontost 0.52 (utc) reedel, 24. augustil, 2001 (kohalik aeg: 20.52 (ET) neljapäeval, august 23), suunal Lissaboni Portugalis. Pardal oli 293 reisijat ja kolmteist pardameeskonna liiget. Õhusõidukiks oli Airbus A330-243 registreeritud kui C-GITS, mis esmakordselt lendas 16. märtsil 1999, konfiguratsiooni järgselt 362 istmega ja planeeritud teenistusse Air Transati poolt 28. aprill, 1999. See oli varustatud kahe Rolls Royce Trent 772B-60 mootoriga, mis suudavad kumbki pakkuda 71,100lb tõukejõudu.
Torontos oli õhusõidukis 46,9 tonni kütust, s.o 4,5 tonni rohkem kui regulatsioonide järgi on lubatud.
Pilootidele teadmata hakkas kell 04.38 kütus lekkima paremast mootorist. Kell 05.03 UTC, enam kui 4-tunnise lennu järel hakkasid piloodid märkama madalat õlitemperatuuri ja kõrget õlirõhku teises mootoris. Kuigi need tulemid olid seotud kütuselekkega, ei kahtlustanud piloodid seda. Kapten Robert Piché, kel oli 16 800 lennutundi ning teine piloot Dirk DeJager, kel oli 4800 lennutundi, kahtlustasid, et need olid lihtsalt valehäired ja jagasid oma arvamust ka hoolduskontrolli keskusega, kes soovitas neil olukorral pilku peal hoida.
Kell 05.36 UTC said piloodid hoiatuse kütuse tasakaalustamatusest. Nad järgisid tavapäraseid protseduure, et parandada tasakaalustamatust saates kütust vasaku tiiva paagist parempoolsesse peaaegu tühja paaki. Pilootidele teadmata, oli õhusõidukil tekkinud kütuseleke kütusetorustikus (parempoolsesse) mootorisse. Purustatud torustik, mis lekkis umbes gallon sekundis, põhjustas ebatavaliselt suure kütusevoolu läbi kütuse-õli soojusvaheti (FOHE), mis omakorda viis õli temperatuuri madalamaks ja tõstis õli rõhku teises mootoris.
Kell 05.45 UTC otsustasid piloodid suunduda Lajes’ õhubaasi Azoreses. Nad kuulutasid kütuse hädaolukorra Santa Maria Oceanic lennujuhtimiskeskusele kolm minutit hiljem.
Kell 06.13 UTC, 135 miili (217 km) Lajesist, põles teine mootor läbi kütuse puudumise tõttu. Kapten Piché seejärel alustas maandumist 33 000 jala (10 000 m) kõrgusel, mis oli sobiv ühe mootori kõrgus lennuki raskuse kohta antud ajal. Kümme minutit hiljem saatis meeskond Mayday Santa Monica Oceanicu lennujuhitimiskeskusele.
Kolm minutit hiljem, kell 06.26 UTC ja umbes 65 meremiili (120 km) Lajes' õhubaasist, põles ka esimene mootor läbi. Ilma mootori jõuta kaotas lennuk oma peamise elektrienergiaallika.
Sõjaväe lennujuhid juhatasid õhusõiduki lennujaama enda radari süsteemiga. Laskumis kiirus oli umbes 2,000 jalga (600 meetrid) minutis. Nende arvutuste kohaselt oli neil umbes 15 kuni 20 minutit enne, kui nad olid sunnitud maanduma ookeanisse. Õhubaasi märgati paar minutit hiljem. Kapten Piché pidi sooritama ühe 360 kraadise pöörde ja „S“ pöördeid, et saada madalamale.
Kell 06:45 UTC, maandus lennuk palju, umbes 1,030 jalga (310 m) Runway 33 piirist allpool, kiirusel umbes 200 sõlme (370 km/h). Nad põrkusid korra ja siis maandusid maha uuesti, umbes 2,800 jalga (850 m) lävendist. Maksimaalne hädaabi pidurdus rakendati ja säilitati ning lennuk peatus 7,600 jalga (2,300 m) 10,000 jalase (3,000m) raja piirist. Kuna libisemisvastane ja piduri modulatsioonisüsteemid ei töötanud, kaheksa põhiratast lukustusid; rehvid läksid katki ning olid täielikult tühjad 450 jalaga (140 m). Neliteist reisijat ja kaks meeskonnaliiget said kergeid vigastusi, kuid kaks reisijat said tõsiseid vigastusi õhusõidukist evakueerimisel. Lennuk kannatas struktuurset kahjustust peamisele käigule ning lennukikerele.
Jussupov
Jussupov oli nogai päritolu Venemaa aadlisuguvõsa, mis kustus meesliinis 1891. aastal. Nimi ja tiitel vürst Jussupov pärandus Sumarokov-Elstoni suguvõsale.
Päritolu
Suguvõsa rajajaks oli Kuldhordi faktilise valitseja Jedigei-Mangiti (1352−1419) järeltulija viiendas põlves Jussuf-mursaa (suri 1556). Tema vanemast vennast Kutum-mursaast põlvnes Kutumovi, nooremast Šeidjak-mursaast Šeidjakovi ja noorema venna Ismail-mursaa pojast Uruss-mursaast Urussovi vürstisuguvõsa.
Kitsarööpmeline raudtee Eestis
pisi|Raudteed Baltikumis 1902. aastal Kitsarööpmeline raudtee Eestis oli 19. sajandil ja 20. sajandil Eestimaa ja Liivimaa kubermangus ehitatud piirkondlik või tööstusettevõtete majandustegevuseks rajatud kitsarööpmeline raudteetaristu. thumb|[[Tallinna Transpordikooli endine sümbol – kitsarööpmeline auruvedur Kč4-100]] 19. sajandi lõpus toimus Euroopas ja Venemaa keisririigis intensiivne tehnika areng ja seda eriti just raudteede osas. Kuna põhimagistraalidena rajatud Balti raudtee laiarööpmeliste raudteede ehitus ja ekspluatatsioon oli võrdlemisi kallis, ehitati erakapitali poolt kubermangusisesed odavamad juurdeveoraudteed, et lahendada väiksemate piirkondade kaupade ja reisijate liikumise vajadus.
Kitsarööpmelise raudtee areng
Eestis ehitati esimene kitsarööpmeline raudtee Kunda tsemenditehasesse 1886. aastal, sellele järgnes Tallinna tänavaraudtee 1888. aastal (Tallinna tramm).
Mõisaküla–Viljandi raudtee
31. jaanuaril 1897 avati Mõisaküla–Viljandi raudtee harutee Valga–Pärnu raudteel (Laatre–Viljandi harutee).
Valga–Mõniste–Hopa–Aluksne–Gulbene–Plavinase raudtee
1898. aastal asutati Liivimaa Juurdeveoraudtee Selts (vene keeles Общество Видземских подъездных путей), mille ülesanne oli pikendada 1896. aastal valminud Valga–Ruhja–Pärnu raudteeliini. Selts hakkas ehitama Valgast üle Koikküla Mõnistesse kulgevat kitsarööpmelist raudteeharu ehk Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudteed, mis valmis 1902. aastal ja avati liikluseks 1903. aastal.
Tallinna–Viljandi raudtee
1901. aastal valmis Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudteeliin (aastatel 1971–1973 asendati Tallinna–Viljandi laiarööpmelise raudteeliiniga) ja Türi–Paide raudteeliini harutee.
Juurdeveoraudtee vedurid ja veerem
Esimesed vedurid Juurdeveoraudteede Seltsi raudteele telliti Belgiast, firma St. Leonard alustas auruvedurite ehitamist juba 1894. aastal. Konstruktsioonilt olid need tankvedurid, st kogu vedurite kütuse- ja veevaru oli paigutatud veduri külgedele ehitatud tankidesse ehk mahutitesse. St. Leonardi firma ehitas ajavahemikus 1894–1898 kolmteist nelja veoteljega tankvedurit, mis tähistati esimese Juurdeveo Seltsi raudteedel tähega "M", järjekorranumbritega 101–113 (M-101, -102, -105, -106, -111, -112 ja -113), mis paiknesid Pärnu, Valga, Viljandi ning hiljem ka Mõisaküla, Türi ja Tallinna depoos.
1926. aastal liideti KRR riigiettevõttega Eesti Vabariigi Raudteed (EVR) ning seoses sellega korraldati ühtse süsteemi alusel ümber kogu EVR kuuluv veeremipark. Kõik vanad M-seeria vedurid said uued seeriatähised ja numbrid. 1926. aastal otsustas EVR Veodirektsioon osa Mt-seeria vedureid ümber ehitada. Vedurite külgedelt eraldati veepaagid koos kütusešahtidega ning kahele vedurile paigaldati endise kindluseraudtee Ameerika päritolu A-seeria vedurite kabiinid. Vee ja kütuse tagavarade jaoks ühendati veduritele samade A-seeria vedurite kaheteljelised haaketendrid. Vedurite tähistusest kadus ära indeks "t" millega tähistati eranditult tankvedureid, kuid numbrid jäeti muutmata. Muudatuste tulemusel tekkisid 1927. aasta EVR vedurite nimekirja masinad M-202, M-203 ja M-205.
Juurdeveoraudtee reisijatevedu
Juurdeveoraudteel kasutati reisijateveoks II, II ja IV klassi vaguneid. Eestis kasutati II ja III klassi vaguneid:
Marite Kallasma
Marite Kallasma (sündinud 28. aprillil 1948) on endine Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni programmiteadustaja ning saatejuhtide koolitaja-eetrinõustaja.
Kitsarööpmeline raudtee Eestis
Kitsarööpmeline raudtee Eesti Vabariigis
18. augustil 1926 liideti Eesti Vabariigi Valitsuse otsusega senine eraldi tegutsenud PTR 1. septembrist kogu infrastruktuuri ja veeremiga riigiettevõttega Eesti Vabariigi Raudteed (EVR). pisi|[[Rapla–Virtsu raudtee]] Eesti Vabariigi ajal rajati:
Marite Kallasma
Ta läbis 17-aastaselt raadiokonkurssi ja asus peale seda põhikohaga tööle Eesti Raadiosse teadustajaks. 1976. aastal läks Kallasma ETV pearežissööri Tõnis Kase kutsel tööle Eesti Televisiooni, kus oli programmiteadustaja ja "Aktuaalse kaamera" uudisteankur kuni 2004. aastani. Juhendaja-eetrinõustajana töötas Kallasma ETV-s 2009. aastani, mil ametikoht koondati, kuid hiljem ametikoht taastati ja Kallasma naasis eetrinõustaja ametikohale. Tema õpilaste seas on näiteks Liisu Lass, Monika Tamla, Meelis Kompus jt. Ta on olnud teadustaja mitmel üldlaulupeol.
Kitsarööpmeline raudtee Eestis
Kitsarööpmelised raudteeliinid Tallinnas
1901. aastal avatud Tallinna–Viljandi raudteeliin läks Viljandi peavaksalist (Tallinn-Väikse raudteejaam) viaduktiga üle laiarööpmelise Tallinna–Tapa raudtee kuni Tallinn-Sadama raudteejaamani (Willjandi Waksal II-ni). Tallinna-Viljandi-Mõisaküla raudtee sai alguse Petrooleumi tänava kandis asunud vaksalist, kulges mööda Vesivärava, Türnpu ja Odra tänavat, viies Filtri tee ja Siselinna kalmistu vahelt linnast välja.
1913. aastal rajati sõjalise otstarbega (Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee, mis Tallinna–Viljandi raudteeliinilt hargnes Liiva sõjaväeraudteejaamast Liiva–Sõrve raudteeks ning edasi hargnes veel raudteedeks Pääskülla ja Männikule.
Nõmme-Väikese ja Vääna vaheline raudteeliin anti 1933. aastal üle reisijateveoks EVR-le. Raudteeliin suundus üle laiarööpmelise Tallinna–Keila–Haapsalu raudtee ning lõppes Väänas.
Marite Kallasma
Enn Eesmaa: "Arvan, et Marite Kallasma on tänini üks väga väheseid klassikalisi telediktoreid. Hindasin ennekõike Marite professionaalsust, mille hulka kuulus nii laitmatu diktsioon kui ka meeldiv, usaldust äratav välimus."
Kitsarööpmeline raudtee Eestis
Kitsarööpmelised raudteeliinid Tallinnas
Endise Peeter Suure merekindluse raudteevõrgu liinidest jäi Eesti Vabariigi ajal kasutusse Liiva–Vääna raudtee. Nõmme-Väikse raudteejaamas Hiiu raudteepeatuse lähedal olid kasutusel mõlema rööpmelaiusega teed.
Üldkasutatavad kitsarööpmelised raudteed likvideeriti Nõukogude ajal kui väherentaablid ja sõjaväele sobimatud. Mõned raudteeliinid ja haruteed ehitati ümber laiarööpmelisteks.
Vaata ka Trammiliiklus Tallinnas
Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee
1913. aastast alates ehitati Lääne-Eesti saartel, Tallinnas ja Harjumaal välja 750 mm Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee (lõigud Liiva–Nõmme-Väikse, Liiva–Vääna, Tallinna–Suurupi, Tallinna–Pääsküla, Vääna–Humala, Naissaare) jm. Peajaam oli Hiiul, kus oli ringdepoo, peahoone Peeter Suure Merekindluse raudtee Nõmme jaamahoone); muid jaamu nt (Rahumäel jm.
Kitsarööpmelised raudteed Eesti saartel
thumb|Säilinud kitsarööpmeline raudtee [[Naissaarel]] pisi|Rong [[Roomassaare sadamas (Saaremaa raudtee)]] Eesti saartest on kitsarööpmeline raudtee olnud Saaremaal, Muhumaal, Hiiumaal, Vormsis, Naissaarel, Suurel Paljassaarel, Väikesel Paljassaarel, Aegnal ja Aksil.
Kitsarööpmelised tööstusraudteed
Kitsarööpmelised haruteed olid kasutusel paljudes tööstusettevõtetes.
Paljud kitsarööpmelised haruteed olid kasutusel ka metsaveoks (sh Jõgeva–Puurmani, Riisipere–Vaimõisa ja Vaiste).
Kitsarööpmelised raudteed tänapäeva Eestis
Praegu on kitsarööpmelistest raudteedest kasutusel:
Allan Hmelnitski
Allan Hmelnitski (sündinud 29. novembril 1967) on eesti muusik ja karikaturist.
Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli skulptuuri erialal 1987. aastal.
Muusika
Mängib kitarri ansamblites Röövel Ööbik ja Una Bomba. Loonud muusikalist tausta Rühm T performance'itele.
Karikatuur ja koomiks
Tema esimesed avaldatud karikatuurid ja koomiksid ilmusid 1993. aastal Hommikulehes. Seejärel on tema karikatuure avaldatud väljaannetes Postimees Extra, KesKus, Maag, Võitlev Sõna, Nelli Teataja ja Noorus. Oma karikatuuridel on kasutanud pseudonüüme A. Habib ja M. Saba. Postimehes on koos Mart Juurega avaldanud paariskarikatuure.
Koeru Muusikakool
300px|pisi|Aruküla mõisa härrastemaja pisi|Aruküla mõisa härrastemaja tagakülg Koeru Muusikakool on muusikakool Järva maakonnas Järva vallas Koeru alevikus. Kooli direktor on Kerli Sirila. Kool tegutseb endisaegse Aruküla mõisa hoones.
Muusikakool kasvas välja Koeru Keskkooli juures 1999-2003 tegutsenud muusikaklassist.
Raie tänav
thumb|Raie tänav
Raie tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Raie tänav algab Kadaka puiesteelt ja lõpeb Päikese puiesteel. Raie tänav on ida-läänesuunaline ja ligikaudu 130 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu
Raie tänav paikneb endise Peetri aedlinna maa-alal. Tänava esialgne nimi oli Ivanovi tänav (vene keeles Ивановская улица). 13. novembril 1925 sai tänava nimeks Kuldnoka tänav (saksa keeles Starenstrasse, vene keeles Скворцовая улица). Aastatel 1940–1941 oli see Meika tänav. 25. septembril 1959 pandi tänavale nimeks Ristnoka tänav. Praeguse nime sai Raie tänav 22. aprillil 1960.
Hing (film)
"Hing" (inglise keeles "Breath") on Eestis aastal 2011 valminud dokumentaalfilm.
Filmi režissöör, stsenarist ja operaator Kullar Viimne, monteerija Kaisa Pitsi, produtsent Erik Norkroos, tootja Rühm Pluss Null.
Sisu
See on imeline dokumentaalfilm elu ja naiseks olemise ehedusest selle värvikirevates variatsioonides! Autor mõtiskleb lihtsalt hingamise, hinge (taas)leidmise üle tänapäeva moodsas elus. Hing ja hingamine on seotud. Isegi nii seotud, et kellegagi ühes rütmis hingates võib hea õnne korral tema hingega kohtuda. Selleks kohtumiseks on aga tarvis usaldavat silda. Kui usaldus on purunenud, tähendab see eraldumist teistest inimestest, tervest inimkonnast. (Eesti Filmi Andmebaas)
Martin Schulzenberg
Martin Schulzenberg (2. november 1864 Pöögle – 17. jaanuar 1912 Tartu) oli eesti talunik (Liivimaa kubermangus) ja III Riigiduuma saadik Liivimaa kubermangust.
Maetud Alatskivi kalmistule.
Jaanika (eesnimi)
Jaanika on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 129. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Jaanika 1470 naisel.
Inga
Inga võib tähendada järgmist:
Vepriai meteoriidikraater
Vepriai meteoriidikraater (leedu keeles: Veprių krateris) on meteoriitset päritolu impaktkraater Ukmergė rajoonis Leedus Vepriai alevi juures. Tegemist on suurima meteoriidikraatriga Leedus.
Kokkupõrke põhjustas umbes 300-meetrise läbimõõduga 100 ± 10 miljonit aastat tagasi (juura ajastul) Maa atmosfääri sisenenud asteroid. Asteroid langes Paleosoikumi liivakivi ja lubjakivi kihtidele, tekitades suhteliselt sügava löögijälje. Plahvatusel vabanenud energia oli hinnanguliselt võrdne 200 000 Hiroshimale heidetud tuumapommi omaga. Juura ajastul asus kraatris väike järv. Hiljem täitus kraater setetega (savi, liiv) ja jääaeg tasandas sealse maastiku lõplikult, nii et tänapäeval on Vepriai meteoriidikraater täielikult mattunud.
Pinnasekihtide alla mattunud kraater avastati 1978. aastal, mil puursüdamikest avastati impaktiiti.
Sligo Rovers F.C.
pisi|Klubi maskott Benny the Bull Sligo Rovers Football Club (iiri keeles Cumann Peile Ruagairí Shligigh) on Iirimaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Sligos. See mängib riigi kõrgliigas Premier Division.
Klubi on asutatud 1928. aastal. Iirimaa kõrgliigas debüteeris Sligo Rovers 1934. aastal. Esimest korda tuldi Iirimaa meistriks oma kolmandal hooajal, 1936/37. Iirimaa meistriks on Sligo Rovers tulnud veel hooajal 1976/77 ja 2012. aastal. Iirimaa karikavõistlused on võidetud viiel korral.
Alates 1928. aastast on klubi kodustaadion olnud The Showgrounds.
Ebaausad kauplemisvõtted
Ebaausad kauplemisvõtted (inglise keeles Unfair Trading Practices) on jaemüüjatelt lepingupartneritele peale surutud ebaausad tingimused: jaemüüjate ühepoolne hindade langetamine, kaubanduslepingute muutmine tagasiulatuvalt, kulude ja riskide tootja kanda jätmine, lepingusuhte ebaõiglane lõpetamine, tellimuste muutmine lühikese etteteatamisega, tootjate ähvardamine jne.
Eksitatav kauplemisvõte
Eksitav on kauplemisvõte siis, kui kaupleja või teenuseosutaja
Agressiivne kauplemisvõte
Agressiivne on kauplemisvõte siis, kui kaupleja või teenuseosutaja piirab sellega tarbija valikuvabadust, ahistades, sundides või mõjutades liigselt tema kaupa või teenust ostma. Näiteks kui kaupleja või teenuseosutaja loob mulje, et enne lepingu sõlmimist ei saa lahkuda, teeb telefoni või e-posti teel järjekindlalt soovimatuid pakkumisi, nõuab tasu saadetud tellimata kauba eest jms.
Ebaõiglaste kauplemisvõtete vastu astumine
Tootjatel on ebaausate kauplemisvõtete vastu keeruline astuda, sest see võib neile tähendada oma peamistest ostjatest ja seega elatisest ilma jäämist. Eriti laastav on olukord arengumaades, kus puudub sotsiaalkindlustus ja napib töövõimalusi.
Euroopas on ebaausate kauplemisvõtetega seotud probleeme viimastel aastatel teadvustatud ja arutatud. 7. juunil 2016 tegi Euroopa Parlament otsuse ebaausate kauplemisvõtete kohta, mis hakkab mõjutama nii Eesti kui ka arenguriikide jaemüüjaid ja põllumehi. Parlamendi liikmed otsustasid, et kõikides liikmesriikides tuleb samade põhimõtete alusel rakendada tugevaid meetmeid nende jaemüüjate ja ettevõtete suhtes, kes ebaõiglaselt suruvad oma lepingupartneritele peale ebaausaid tingimusi.
Ebaõiglaste kauplemisvõtete vastu astumine Eestis
Eestis on eneseregulatsioonina algatatud toiduainete vertikaalse tarneahela heade tavade väljatöötamine, millega töötavad ettevõtjate ja tootjate ühendused. 2016. aasta augustiks soovitakse koostada tegevuskava, kuidas tutvustada väljatöötatud head tava toiduainete vertikaalses tarneahelas tegutsevatele ettevõtjatele ning alustada tegevuskavas nimetatud tegevuste elluviimist. Heade tavade koostamise eesmärk on edendada vabatahtlikkuse alusel head äritava, edendada ettevõtjatevahelisi ausa kauplemise põhimõtteid ning vähendada ebaausate tavade kasutamist toiduainete vertikaalses tarneahelas.
Vadja köök
Vadja köök on tarvitab sarnaselt teiste soome-ugri rahvastega peaasjalikult kohalikke põllukultuure ja metsaande.
Seoses vadjalaste usutraditsioonide ja nendega seotud paastudega on traditsiooniliselt söödud palju taimetoitu. Liha on enamasti soolatud, kuivatatud ja suitsutatud.
Vadja köögis on au sees kalad ja seened, mida soolatakse ja kuivatatakse. Traditsiooniliseks toiduks on ka pirukad, need kuuluvad laupäeva ja pühapäeva juurde. Üldlevinud on pudrud, mida tavaliselt valmistatakse ahjus.
Kui võõras siseneb kööki, kus vadjalased söövad, soovib ta: "Leib-sool!" Sellele vastatakse harilikult: "Kiitos!" või "Istuit ka parve!"
Euroopa Kolledž
Euroopa Kolledž (prantsuse keeles Collège d'Europe) on eraõiguslik kõrgkool, kus saab jätkata haridusteed Euroopa õpingute magistriprogrammis.
Kolledži loomise idee pärineb Hispaania riigimehelt Salvador de Madariagalt, kes 1948. aasta Haagi kongressi järel käis välja mõtte rajada kolledž, kus saaksid koos elada ja õppida paljude maade üliõpilased. Tema ettepanekut toetasid paljud Euroopa liidrid ja Euroopa Liidu rajajad, näiteks Konrad Adenauer, Winston Churchill, Jean Monnet, Robert Schuman, Paul-Henri Spaak, Alcide De Gasperi jt. Kolledž asutati 1949. aastal Belgias Brugge linnas, eesmärgiks “süvendada Lääne-Euroopa rahvaste vahelist solidaarsust ja vastastikust üksteisemõistmist ning tagada esmaklassiline koolitus sellistele üliõpilastele, kes hoiavad ja kannavad Euroopa väärtusi edasi”. Ühtlasi on eesmärgiks koolitada Euroopa jaoks uusi noori juhte." Õppeasutust määratletakse kui üldsuse huvidele vastavat institutsiooni, mis tegutseb vastavalt Belgia seadustele. Alates 1993. aastast on kolledžil ka väiksem kampus Natolinis (Varssavi, Poola), kus saab pühenduda Kesk- ja Ida-Euroopa uuringutele.
Kolledži iga õppeaasta nimetatakse ühe silmapaistva ajaloolise isiku nime järgi, innustamaks üliõpilasi nende õpingutes. Tavaliselt peab õppeaasta avakõne keegi Euroopa juhtpoliitikutest. Kolledži on lõpetanud paljud praeguseks tuntud poliitikud, nt Helle Thorning-Schmidt, Nick Clegg, Enzo Moavero Milanesi, Alexander Stubb. Paljud lõpetanud on ametis diplomaatidena ja tippametnikena Euroopa institutsioonides.
Ajalugu
Euroopa Kolledž, rajatud 1949, oli esimene kõrgkool, mis pakkus magistriõpet ja koolitust Euroopa asjade alal. Grupil Brugge kodanikel, kelle eesotsas seisis reverend Karel Verleye, õnnestus otsustajaid veenda kolledžit rajama Bruggesse. Vastrajatud kolledži esimeseks rektoriks (1950–1972) sai professor Henrik Brugmans – Euroopa Liikumise üks vaimseid liidreid ja Euroopa Föderalistide Liidu president. Pärast kommunistliku režiimi kokkuvarisemist ja ühiskondlikke muutusi Kesk- ja Ida-Euroopas, rajati Euroopa Komisjoni ja Poola valitsuse toetusel 1993. aastal Natolinisse Euroopa kolledži üliõpilaslinnak. Sellest saati toimib kolledž põhimõttel “üks kolledž – kaks kampust”, ning see, millele omal ajal viidati kui “Brugge vaimule”, on nüüd tuntud kui “kolledži vaim”.
Algselt polnud Euroopa kolledžil püsivat õppejõudude koosseisu; kursusi juhatasid ja viisid läbi silmapaistvad akadeemikud ning vahel ka riigiametnikud kogu Euroopast. Siiski on just viimastel aastakümnetel alaline õppejõudude koosseis järjest suurenenud. 1998. aastal rajasid kolledži vilistlased fondi Madariaga – Kolledži Euroopa Sihtasutuse, mille tööd juhib Javier Solana.
Vastuvõtt kolledžisse
Konkursisõel üliõpilaskohtadele on väga tihe ning tavaliselt valitakse sobivad üliõpilaskandidaadid välja kevadel koostöös vastavate maade välisministritega. Kolledžisse kandideerijalt eeldatakse bakalaureusekraadi majandus-, õigus-, riigiteaduste või rahvusvaheliste suhete alal, lisaks tuleb osata kolledži töökeeli – inglise ja prantsuse keelt. Varasematel aastatel võeti kolledžisse vastu piiratud arvul üliõpilasi (mitmete aastakümnete jooksul vähem kui 100 üliõpilast aastas), kuid alates 1990. aastate algusest on see arv tõusnud. Õppeprogramm kestab ühe aasta ja lõpetajad saavad magistrikraadi. Traditsiooniliselt spetsialiseeruvad üliõpilased kas Euroopa õigusele, rahvusvahelisele majandusele (s.t Euroopa majanduse uuringutele) või Euroopa poliitika- ja haldusuuringutele. Viimastel aastatel on õppeprogrammi lisandunud uusi ainekavu.