cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hans Saar
Ta lõpetas 1913. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi, õppis aastatel 1913–1914 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1913–1914 Riia Polütehnilises Instituudis põllumajandust ja 1921–1932 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (lõpetas cum laude). Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Vironia liige.
Oli aastatel 1918–1920 Vabadussõjas.
Töötas alates 1923. aastast Õisu piimanduskooli õpetajana, täiendas end piimanduse alal Saksamaal, Taanis ja Soomes. Aastatel 1934-1940 oli ta AS Eesti Kunstsarvetehaste vabrikujuhataja.
Osales vabadussõjalaste liikumises, oli Õisu osakonna juht ja Viljandimaa komitee liige. 13. märtsil 1934 ta arreteeriti ja paigutati Viljandi vanglasse. Vabanes amnestiaga 8. mail 1938.
Kirna raudteepeatus
pisi|Kirna jaamahoone, 1938 Kirna raudteepeatus oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel.
Hans Saar
Ta oli alates 15. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse põllumajandusdirektor (6. detsember 1941 – 8. mai 1942 põllutöödirektor), seejärel Hindade Asutuse direktor.
Kirna raudteepeatus
Peatus jäi avamise ajal Türi kihelkonda Kirna mõisa maadele. Peatuse asukoht jääb Türi valda Kirna külla.
Hans Saar
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, sealt läks 1950. aastal Iirimaale ja sealt 1952. aastal Kanadasse. Oli 1952-1959 piimanduse eriteadlane Ontario põllumajanduskolledži juures, seejärel pensionär Torontos.
Kirna raudteepeatus
Kirna jaamahoonest on tänapäeval säilinud üksnes vundament. Varisemisohtlik hoone lammutati 1990. aastate alguses.
Superman tuleb tagasi
"Superman tuleb tagasi" (inglise keeles "Superman Returns") on 2006. aasta film superkangelasest. Filmi režissöör oli Bryan Singer. See on viies ja viimane algupärane Supermani mängufilm. Film on järg filmidele "Superman" (1978) ja "Superman II" (1980), aga ignoreerib sündmusi filmides "Superman III" (1983) ja "Superman IV: The Quest for Peace" (1987), mis olid tunduvalt vähem edukad kui esimesed kaks filmi ning põhjustasid ka üheksateistkümneaastase pausi Supermani filmides.
Supermani mängib Brandon Routh. Olulisemates rollides teevad kaasa Kate Bosworth, Kevin Spacey, James Marsden, Frank Langella ja Parker Posey.
Jahtämbliklased
Maailmas on neid üle tuhande liigi, enamik neist elab troopikas.
Nii Eestis kui Euroopas on neid vaid üks liik – Micrommata virescens.
GTO
GTO võib tähistada:
GTO esineb ka mitme automargi nimes:
Aksenija Posselskaja
Aksenija Vassiljevna Posselskaja (vene keeles Аксения Васильевна Посельская; 24. detsember 1924 Tšuraptša uluss, Jakuudi ANSV – 1983) oli jakuudi balletitantsija, esimene jakuudi baleriin.
Aastatel 1952–1954 oli Posselskaja valesüüdistuse alusel uurimise all. Vabanes 1954. aastal amnestia alusel. 1957. aastal sai temast taas Jakuudi Muusika-Draamateatri balletisolist. Aastatel 1959–1961 oli ta stažeerimisel Moskvas. Hiljem jätkas ta koduteatris balletirepetiitorina.
Tema eestvedamisel avati 1966. aastal Jakuudi vabariiklikus kultuurharidustöö koolis koreograafiaosakond. Kuni oma elu lõpuni töötas ta seal tantsupedagoogina.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Jakuudi ANSV haridusminister Semjon Sjulski. Nende tütar Natalja Posselskaja oli balletitantsija.
Barroso teine komisjon
Barroso teine komisjon oli José Manuel Durão Barroso juhtimise all tegutsenud Euroopa Komisjoni koosseis aastatel 2010–2014. Komisjoni koosseisu kuulus koos presidendiga 28 volinikku.
Barroso esimese komisjoni ametiaeg lõppes pärast 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimisi. Ka Komisjoni uue koosseisu moodustamine tehti ülesandeks Barrosole, kelle Euroopa Parlament kinnitas 16. septembril 2009 häältega 382:219 uueks viieaastaseks ametiajaks Euroopa Komisjoni presidendiks. Kuna mitmete volinike kandidatuurid ei saanud Euroopa Parlamendis heakskiitu, venis Barroso teise komisjoni ametisse astumine. Komisjoni koosseis hääletati parlamendis ametisse 9. veebruaril 2010, selle poolt oli 488 ja vastu 137 parlamendiliiget.
1. novembril 2014 astus ametisse Euroopa Komisjoni uus koosseis, mida juhib endine Luksemburgi peaminister Jean-Claude Juncker (nn Junckeri komisjon).
Ingibjörg Stefánsdóttir
Ingibjörg Stefánsdóttir (esinejanimega Inga; sündinud 31. augustil 1972 Reykjavíkis) on Islandi laulja. 1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Islandit lauluga "Þá Veistu Svarið".
Carpi Budrione lennujaam
Carpi Budrione lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Modena provintsis, umbes 20 km kaugusel Modena keskusest põhjas ja 7,4 km kaugusel Cameri keskusest põhjas, Budrione fraktsioonis. Lennujaam kannab Danilo Ascari nime.
Jarova
Jarova on alev Ukrainas Donetski oblastis Kramatorski rajoonis.
Jarovat on esmamainitud 1670. aastal, alev alates 1938. aastast.
Märtsis 2022 okupeeris Venemaa asula. 19. septembril 2022 vabastas Ukraina armee Jarova.
Jarovast põhja ja itta jäävad metsad kuuluvad Svjati Horõ rahvusparki.
The Beresford
The Beresford on luksuslik 23-korruseline kolme torniga Manhattani kortermaja aadressil 211 Central Park West (West 81st Streeti ja West 82nd Streeti tänava vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade Central Parki.
Alfianello
Alfianello on asula ja vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Alfianellos.
48 meetri kõrgusel merepinnast asuva Alfianello asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Alfianello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Corte de' Frati (CR), Milzano, Pontevico, San Gervasio Bresciano, Scandolara Ripa d'Oglio (CR), Seniga.
Baksı muuseum
Baksı muuseum (türgi keeles Baksı Müzesi) on kaasaegse kunsti ja traditsioonilise käsitöö muuseum ning rahvakunsti, teadus- ja koolituskeskus Bayraktari (varasema kirgiisikeelse nimega Baksi ) külas Bayburti provintsis Anatoolias Türgis.
Muuseumi asutamise idee eestvedajaks oli Türgi maalikunstnik, pedagoog ja professor Hüsamettin Koçan. Muuseumi rajamist alustati juba aastal 2000, aga ehitustegevuse algusaastaks loetakse ametlikult 2005. aastat, mil loodi sihtasutus Baksı Kültür Sanat Vakfı (Baksi Kultuur ja Kunst) eesmärgi saavutamiseks.Riikliku rahalise toetuseta ja üksnes vabatahtlike, peamiselt kunstnike koostööl valmis peahoone lõplikult alles 2010. aasta juunis. Kočani ja tema abikaasa Oya algatatud kultuurse ja sotsiaalse projekti aastakümneid kestnud elluviimine maksis kokku 10 miljonit dollarit.
Muuseum avati ametlikult juulis 2010 kaasaegse kunsti muuseumi İstanbul Moderni (trg İstanbul Modern Sanat Müzesi) eestvedamisel, mille avatseremoonial osales Türgi peaminister Recep Tayyip Erdoğan.
Asukoht
Provintsi keskus Bayburt asub Türgi Musta mere piirkonda Ida-Anatooliaga ühendaval muistsel Siiditeel ning linna pääseb peamiselt piki Gümüşhane ja Erzurumi vahelisi kiirteid. Kohalepääsu hõlbustavad Erzurumi ja Trabzoni lennujaamad, kust autosõit Bayburti kestab vastavalt 1,5 ja 2,5 tundi. Bayraktari küla asub 45 kilomeetri kaugusel provintsi keskusest.
Baksı muuseum asub mäe peal keset Anatoolia mägismaa väheviljakaid rohumaid, kust avaneb vaade Musta merre suubuva Çoruhi jõe orgu. Sinna juurdepääs on hooajaliselt raske ja seetõttu on talvel muuseum suletud. Lahtiolekuajad iga päev kell 10–19, v.a esmaspäeval (suletud).
Muuseumi rajamine
Muuseumiidee sündis aasta 1987 talvel, kui Hüsamettin Koçan sõitis kodukülla oma isa matustele. Kunstnikule valmistas meelehärmi asjaolu, et oli suletud küla ainuke koht "häärber", kuhu kohalikud elanikud olid kogunenud omavahel suhtlema ja arutama poliitikate üle, laulma, esitama rahvaluulet ja jutustama vanu lugusid ja pärimusi. Elanikud olid tõmbunud kodudesse, mis omakorda oli põhjustanud sotsiaalsete sidemete nõrgenemise ja väljarände varem traditsioonilise käsitöö poolt tuntud aktiivse kultuurikeskusega külast.
Baksi Rahvakunsti teaduskeskuse kontseptuaalse projektilahenduse ja mudeli peamistest kandesüsteemidest tegi Hüsamettin Koçan ise koos venna Metin Koçaniga. Esialgsele muuseumiideele lisas Koçan peagi raamatukogu ja seminarihoone soovides luua omamoodi "käsitöö, teadus- ja rakenduskeskust". Lõpliku muuseumiprojekti töötas välja arhitekt Mimar Sinan Genim. 2000. aastal algas muuseumi ehitus, mis aastate jooksul Türgi tuntud kunstnike vabatahtlikku toetust saades kujunes tõeliseks sotsiaalseks projektiks. Samuti aastakümne vaevaliseks ettevõtmiseks tänu kulukale ligipääsetavusele ja ehitusmaterjalide transpordile raskel maastikul ning ehitustööliste eriliselt väljakutselisele leidmisele 480 elanikuga külas.
Muuseumi rajamistööd said uut hoogu 2005. aastal seoses sihtasutuse Baksı Kultuur ja Kunst (trg Baksı Kültür Sanat Vakfı) loomisega. Peahoone valmis 2010. aastal ja see avati näitusega 16 nüüdisaja kunstniku töödest. Kaks aastat hiljem valmis uus müüginäitusesaal. Ettevalmistusest muuseumi avamiseni kulus umbes 20 aastat.
Muuseumi kirjeldus
Muuseumi kuju ja välisilme ning selle arhitektuuriline lahendus on kooskõlas nii ümbruskonda laotunud mäetippude kui ka kohalike savikatuste traditsiooniga. Kontrastiks pikale lumisele talvele on must katus, mille kõverjoonelisuses võib näha ümbritsevate mägede siluetti. Kaarjas ja kaldus katusevorm aitab kaasa lumesulamisvete äravoolule. Kompleksi kolm (hiljem neli) struktuurilist sektsiooni on peamiselt betoonist konstruktsiooniga, mis on üks vastupidavamaid arhitektuurilisi valikuid territooriumi rasketele ilmastikutingimustele ja intensiivsele lumesajule. Tõhusamaks looduslikuks valgustuseks on aknad katusel.
Nüüdseks on Baksı muuseum hiiglaslik kompleks, mille territoorium hõlmab 30 hektarit, ja kultuurikeskus, mis pakub võimalusi käsitöölistele ja kunstnikele. Kesk-Aasias tähendab Baksı ravitsejat, abistajat või kaitsjat. Selle koosseisu kuulub 500 000 ruutmeetrit näitusesaale püsi- ja hooajaliste näitustega, nii kaasaegse kunsti kui ka traditsioonilise käsitööga, sh kudumis-, keraamika- ja värvimistöökodasid, 150-kohaline konverentsisaal, raamatukogu 10 000 folkloorse ja kunstiteose ja -väljaandega, muuseumi pood ehk müügisalong ning külalistemaja 30 külastajale. Uus müügisalong ehk muuseumipood avati aastal 2012 ja seejärel on rajamisel 500-kohaline amfiteater. Muuseumi kaader koosneb 11–50 töötajast.
Muuseumikompleks koosneb mitmest hoonest, mis pakuvad võimalusi korraldada seminare ja näituseid. Ringkonna lastele on sihtasutus alates 2012. aastast korraldanud joonistusvõistlusi ning valinud ümbruskonna küladest 30 õpilast ühenädalasele seminarile muuseumis. Baksi muuseum koondab oma kogumikkudesse kvaliteetse kaasaegse kunsti tippkunstnike teoseid, rahvuslikku maalipärandit ja laia valikut originaalset kohalikku käsitööd. Baksı muuseum keskendub omanäolisele ja isikupärasele kohatundele. Muuseum määratleb end kultuurisuhtluse platvormina, mis ületab ja tasandab kehtivaid liigitusi keskuseks ja perifeeriaks, loob dialoogi linna ja maapiirkonna, tänapäevase elustiili ja traditsioonilise kultuuri ning traditsioonilise käsitööoskuse ja tänapäeva kunsti vahele. Baksı muuseum pöörab tähelepanu Euroopa ja Türgi piirkondade majanduslikule ja kultuurilisele ebavõrdsusele ning vaatleb erinevate ja sageli ka põrkuvate maailmavaadete, religioonide ja elustiilide keerukat koostoimimist.
Muuseum on siiani võitnud 30 auhinda. Vaatamata raskele juurdepääsule ja pikale kinniolekule talvisel hooajal on kultuurikeskuse populaarsus pidevalt kasvanud ja külastajate arv 2016. aastal ulatus 15 000-ni. Baksı muuseum pälvis Euroopa Nõukogu preemia aastal 2014. Auhinnaks oli pronkskuju "Femme aux beaux seins" (Ilusate rindadega naine)  katalaani maalikunstniku, skulptori ja keraamiku Joan Miró loomingust. Sama aasta 15. juunil avas Baksı muuseum oma uue hooaja näitusega kunstniku teostest, mis oli avatud 2015. aasta aprillini.
Sihtasutuse 10. aastapäeva tähistas Baksı muuseum spetsiaalse näituse ja kontserdiga, kus osalesid Türgi tuntud muusikud Bülent Ortaçgil, Erkan Oğur ja İsmail Hakkı Demircioğlu. Näituse nimega "ON" (türgi keeles "kümme") kureeris Istanbulis elav saksa kirjanik ja kunstikuraator Marcus Graf.
Sõjaline erakompanii
pisi|USA sõjaline erakompanii [[Triple Canopy (2011)]] pisi|[[Wagneri grupp|Wagneri grupi võitlejad turvamas Kesk-Aafrika Vabariigi presidenti Faustin-Archange Touadérat (2022)]]
Sõjaline erakompanii (inglise keeles private military company) on eraettevõte, mis pakub relvastatud lahingu- või turvateenuseid. Sellise erakompanii tegevus on sageli seotud sõjalistes konfliktides osalemisega.
Kukkurtihane
pisi|Kukkurtihase pesa Kukkurtihane (Remiz pendulinus) on kukkurtihaslaste sugukonda kukkurtihase perekonda kuuluv lind.
Esimesena kirjeldas kukkurtihast teaduslikult Carl von Linné 1758 nime Motacilla pendulinus all, arvates ta järelikult linavästrikuga samasse perekonda. Perekonna Remiz, kuhu tänapäeval arvatakse 3 liiki, pakkus esimesena välja poola zooloog Feliks Pawel Jarocki 1819, kusjuures remiz on kukkurtihase poolakeelne nimetus.
Levila
Kukkurtihasel eristatakse 10 alamliiki. Tema levila ulatub Atlandi ookeanist Vaikse ookeanini ja Lõuna-Siberist põhjas kuni Lõuna-Hiinani lõunas. Levila põhjaosas on ta rändlind, lõunaosas paigalind. Elab üksnes Euraasias.
Eestis on kukkurtihane haruldane haudelind. Tema esimene tõestatud pesaleid pärineb Matsalu looduskaitsealalt 1960. aastatest. Hiljem on teda leitud veel Pedja alamjooksult, Tartu-lähedastelt luhtadelt ja mujaltki.
Tänapäeval hinnatakse kukkurtihase pesitsusaegset arvukust 200–400 paarile.
Kukkurtihase levila pindala on eri hinnangutel 1–10 miljonit km². Üksnes Euroopas elab 420–840 tuhat isendit ja viimasel ajal on tema arvukus suurenenud. Seetõttu on kukkurtihane soodsas seisundis.
Välimus
Väliselt erineb kukkurtihane teistest tihaslastest märgatavalt. Tema ülapool on roostevärvi, pea ja kael on valged, aga otsmik on must ja nokast kulgeb üle silma kuni kõrvuni must triip. Nokk on sirge, peenike ja väga terav. Õlad ja päranipuala on ookrikarva, hoo- ja tüürsuled tumepruunid valkjate ääristega. Kurgualune ja puguala on määrdunudvalged. Muu alakeha on ookrivärvi, rinnal ja külgedel on roostekarva tähnid.
Linnu pikkus on 10–12 cm, kaal kuni 20 g, tiiva pikkus kuni 6 cm.
Eluviis
Kukkurtihane pesitseb veekogude kaldal põõsastikes, samuti soodes kõrkja- ja pillirootihnikutes. Märksa harvem kohtab teda kuivades metsades; siis elab ta suurte jäärakute või väikeste, suviti kuivavate veekogude ääres.
Kukkurtihane toitub peamiselt väikestest putukatest (näiteks mardikatest, liblikatest ja nende röövikutest ning lutikatest), ämblikest ja seemnetest.
Tema laulu iseloomustavad heledad sirinad, mille sekka kostavad ka kõrgemad viletoonid.
Pesa
Kukkurtihaste paarid moodustuvad aprilli teisel ja mai esimesel poolel ning peagi asuvad nad pesa ehitama. Mõned uurijad on täheldanud, et isaslind alustab pesa tegemist üksinda ning emaslind tuleb alles siis tema juurde ja aitab tal pesa ehitamist lõpetada.
Tavaliselt rajatakse pesa remmelga või papli oksale vee kohale 1–5 m kõrgusele. Kesk-Aasias võivad kukkurtihased pesa punuda kahe pilliroovarre vahele. Kui pesa ei ole vee kohal, siis paikneb ta maapinnast vähemalt 10 m kõrgusel.
Pesa rajamiseks kulub vähemalt pool kuud. Kõigepealt valib isaslind välja sobiva oksaharu ja punub sellele kaarja võlvi, mis saab pesa katuseks. Seejärel põimitakse piki kaht oksakest laiad lamedad köidikud, mis allpool järjest laienevad ja otstes ühendatakse. Nii moodustunud ovaalsele avale punutakse sügav põhi. Kandepaelte üks serv laiendatakse tahapoole. Seejärel punuvad mõlemad paarilised kinni moodustunud korvikese tagaseina. Eesseina ehitatakse torujas pesaava. Kui pesa ei ehitata oksaharude vahele, vaid ühe oksarao külge, siis põimitakse selle külge ainult üks köidik. Lõpuks valmib paunakujuline pesa, mille ülemises osas on torukujuline sissepääs. Tavaliselt on pesa läbimõõt 7–10 cm ja kõrgus 4–5 cm, lennuava läbimõõt 23–28 mm. Pesa ehitatakse taimekiududest ja taimevillast, lina, kanepi ja nõgese kiududest, harvem karvadest ja udusulgedest. Väljastpoolt võib pesa olla kaetud künnapuu seemnete pappuste, paju ja papli pungasoomuste ja isasurbadega või kasetohuebemetega. Pesaseinad on 2–2½ cm paksud ja nii tugevad, et pesa ripub puu otsas mitu aastat.
Uno Podar
Uno Podar (17. märts 1924 Tallinn-Nõmme – 19. juuli 2002 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja patoanatoom.
MFA Žalgiris
Moterų Futbolo Akademija Žalgiris (ka MFA Žalgiris) on 2013. aastal loodud Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Vilniuses. Naiste jalgpalliklubi, mis osaleb naiste jalgpalli kõrgliigas.
Uno Podar
Elulugu
Uno Podar oli ametniku poeg ja Toomas Podari isa.
Lõpetas 1941 Rakvere Gümnaasiumi, 1949 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1953, TÜ), väitekiri "Mõningate uinutite ja erutavate medikamentide mõjust haava-organisatsioonilisele protsessile (maksas). Eksperimentaalne morfoloogiline uurimus". Täiendanud end korduvalt Leningradis ja Moskvas. Oli 1949–53 TÜ patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1954–92 dotsent, 1962–74 ka kateedri (aastast 1971 patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateeder) juhataja, 1992–94 patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse instituudi dotsent, aastail 1949–50 ja 1952–60 oli ka TÜ patoloogilise anatoomia kateedri prosektor, 1994–97 Maarjamõisa Haigla patoanatoomia osakonna patoloog.
Teadustöö
Uurinud regeneratsiooniprotsesse ja onkoloogia probleeme. 85 teadustrükist.
MFA Žalgiris
Praegune koosseis
Seisuga 18. aprill 2023.
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Brasschaat
Brasschaat on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Kukkurtihane
Pesa
Tavaliselt hakkab emaslind munema 2-3 päeva pärast pesa valmimist, aga mõnikord veel enne pesa valmimist. Tavaliselt on kurnas 6–8 valget muna. Emaslind haub 13-14 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanemad nii nende pesas viibimise ajal (16–18 päeva) kui ka veel mõni päev hiljemgi, seejärel uitab pere koos veekogude kaldatihnikuid mööda.
Levila nendes osades, kus kukkurtihane on rändlind, algab sügisränne augustis.
Penniinid
pisi Penniinid on madal põhja-lõunasuunaline mäeahelik (kuni 893 m) Põhja-Inglismaal.
Mäestik eraldab Loode-Inglismaa Kirde-Inglismaast ja Yorkshire'ist. Penniine nimetatakse tihti Inglismaa selgrooks.
Mööda mäeahelikku kulgeb Suurbritannia vanim pikamaamatkarada, mis on 429 km pikk.
Barroso komisjon
Barroso komisjon oli Portugali poliitiku José Manuel Durão Barroso juhtimisel tegutsenud Euroopa Komisjoni koosseis aastatel 2004–2014.
Vastavalt kahele ametiajale võib eristada kahte Barroso komisjoni:
Sigríður Beinteinsdóttir
Ta on esindanud Islandit Eurovisiooni lauluvõistlusel kolm korda: 1990. aastal ansambli Stjórnin koosseisus lauluga "Eitt Lag Enn" (4. koht), 1992. aastal ansambli Heart 2 Heart koosseisus lauluga "Nei Eða Já" (7. koht) ning soololauljana 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Nætur" (12. koht).
Indrek Reimand
pisi|Indrek Reimand 2016. aasta teaduskommunikatsiooni konverentsil Indrek Reimand (sündinud 5. juulil 1964 Tartus) on eesti füüsik ja riigiametnik, 2022. aasta maist Tartu Ülikooli Narva kolledži direktor.
Haridus
Lõpetas 1982. aastal Nõo Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal; doktorikraad (PhD) optika ja spektroskoopia erialal (füüsika, 2000, Tartu Ülikool), väitekiri "Picosecond dynamics of optical excitations in GaAs and other excitonic systems".
Töö
Reimand on kuulunud mitme teadus- ja arendustegevusega seotud sihtasutuse juhatusse ja nõukokku.
Tunnustus
2021 Tartu Ülikooli Tänutäht
Teaduste akadeemia
Teaduste akadeemia on riiklik või rahvuslik teadusühing, mille uusi liikmeid valivad tavaliselt senised liikmed ja mille liikmestaatus on eluaegne.
Vanimate teaduste akadeemiate seas on Itaalia Accademia dei Lincei, mille asutas 1603. aastal 18-aastane aadlimees Federico Cesi, ja Prantsuse Teaduste Akadeemia (Académie des sciences), mille rajas 1666. aastal Jean-Baptiste Colberti soovitusel Louis XIV. Eesti Teaduste Akadeemia loodi 1938. aastal.
Kuna teaduse mõiste on eri keeltes erinev, on erinev ka teaduste akadeemiate tegevus. Ingliskeelsetes maades tegelevad teaduste akadeemiad tavaliselt loodusteaduste ja matemaatikaga ning muude teaduslike distsipliinide jaoks, mis ei kuulu inglise keeles termini "science" alla – nagu ajalugu, kirjandusteadus, ajalugu, kunstiajalugu, ühiskonnateadused jne – on loodud iseseisvad akadeemiad. Nii kuuluvad näiteks Austraalia Teaduste Akadeemiasse (Australian Academy of Sciences) vaid loodusteadlased, Ungari Teaduste Akadeemiasse (Magyar Tudományos Akadémia) aga ka humanitaar- ja sotsiaalteadlased.
Kuna inseneriteadused on arenenud ja harunenud, on viimasel ajal mitmes riigis rajatud teaduste akadeemiatest eraldiseisvad inseneriteaduste akadeemiad.
Rodoljub Roki Vulović
Rodoljub Vulović (sündinud 1. mail 1955 Bijeljinas Jugoslaavias) on serbia laulja ja koolijuht.
Elulugu
Vulović sündis 1955. aastal Bijeljinas. 1972. aastal andis ta välja oma esimesed lood "Kristina" ja "Napustićeš me ti". Pärast 1988. aasta albumi "Paša" väljaandmist ta läks ringreisile just neisse riikidesse, kus elab rohkesti serblasi. Varsti pärast seda andis ta välja veel viis albumit. Seejärel tuli pikk vahe: alles 2017. aasta alguses ilmus tema seitsmes album.
Ta on töötanud Bijeljinas asuva Põllumajanduse ja Meditsiini Keskkooli professori ja direktorina, 2020. aastatel on pensionil.
Sõda
Jugoslaavia sõdade ajal oli Bijeljina kesklinn täiesti lõhutud ja Vulovići maja Gavrilo Principi tänavas samuti kahjustatud. Vulović oli vabatahtlik 1. Semberska kergjalaväe brigaadis, millest tuleneb album "Semberski junaci". Mõned laulud olid pühendatud tema sõpradele, mõned olid tema kaaslastele ning mõned tema ülematele. Kogu tulu albumite müügist maksti haavatud sõdurite paranemiseks. Pärast esimese albumi edu läks Vulović edasi Garda Panterisse, kus ta oma ülema Pero Čolići algatusel andis välja albumi 1993. aastal. See album oli otsustav sõdurite jaoks, et anda jaksu ja motivatsiooni edasi võidelda, samal ajal tegi see Vulović kuulsaks. "Crni bombarder" (1995) oli viimane sõja jooksul tehtud album, pärast seda andis Vulović välja armastuslugude albumi "Zbog tebe".
Isiklikku
Vulovići isa sõdis Teises maailmasõjas, võeti kinni ja saadeti Kolmandasse Riiki, kust ta naasis sõja lõpul. Vulovići vanaisa on Montenegrost.
Vulovići filoloogist abikaasa Jelica on paljude tema laulude kaasautor. Vulovićil on tütar ja poeg. Ta valdab vabalt itaalia ja prantsuse keelt ning saab hakkama ka saksakeelse vestlusega.
Kogu tema elu ja turneede jooksul on Vulović käinud paljudes Lääne-Euroopa riikides. Ta sooviks ka Venemaale minna. Ainus suur riik Lääne-Euroopas, kus ta ei ole käinud, on Hispaania.
Tähelepanuväärne on asjaolu, et 1990. aastatel lükati tema taotlus USA kodakondsuse jaoks mitu korda tagasi. Üks põhjuseid USA saatkonna sõnul on see, et ta laulis "revolutsioonilisi" ja NATO-vastaseid laule.
Vaated
Josip Broz Tito ja Vladimir Putin on vaid üksikud näited inimestest, keda Roki Vulović austab. Ta ei toeta Serbia taotlust Euroopa Liitu astumiseks ning ütleb, et mõlemad Serbia presidendid Boris Tadić ja Tomislav Nikolić ei kuulanud rahva mõtteid selle teema kohta.
Santa Clara maakond
pisi|Santa Clara maakonna valitsushoone Santa Clara maakond (Santa Clara County) on maakond USA-s California osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on San Jose, mis rahvaarvult osariigi kolmas ja riigi 11. linn.
Maakonna pindala on 3380 km², millest 40 km² moodustab veepindala. Maakonna pindala on 3380 km². Maakond asub San Francisco lahe lõunarannikul.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 1 936 259. Aastal 2010 oli elanike 1 781 642. ja 2000. aastal oli elanike arv 1 682 585. See on elanike arvult osariigi kuues maakond ning Põhja-California kõige rahvarohkeim maakond. Asustustihendus on 570 in/km².
Maakonnas asub maailma kõrgtehnoloogiakeskus Silicon Valley. 2016. aastal oli Santa Clara maakond keskmise sissetuleku poolest leibkonna kohta riigis viiendal ja läänerannikul esimesel kohal.
Ajalugu
Santa Clara maakond on saanud nime tänapäeva Santa Clara linnas asuva 1777. aastal asutatud Santa Clara de Asíse misjoni järgi, millele omakorda anti nimi püha Klaara järgi.
Kaitsealad
Santa Clara maakonna tähtsaim looduskaitseala on Don Edwards San Francisco Bay National Wildlife Refuge, mis jääb osaliselt ka Alameda ja San Mateo maakonna alale.
USA ajalooliste paikade riiklikku registrisse National Register of Historic Places on kantud Santa Clara maakonnas 2023. aasta jaanuari seisuga 119 objekti, mille hulka kuulub kuus ajaloolist mälestusmärki (National Historic Landmark).
Võhmuta raudteepeatus
pisi|Võhmuta jaama raudteetööliste maja Võhmuta raudteepeatus oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel Tapa vallas Türje küla põhjaservas. Peatus asus raudtee 45. kilomeetril.
Võhmuta peatus jäi avamisel Järva-Jaani kihelkonda Võhmuta mõisa maadele. Peatus suleti ühes raudteega 1972. aastal. Säilinud on selle juures asuv raudteetööliste maja, mille juures seisab kuurina kasutatav puidust külmvagun.
Rahvakunstnik
Rahvakunstnik võib tähendada:
Björgvin Halldórsson
Björgvin Helgi Halldórsson (sündinud 16. aprillil 1951 Hafnarfjörðuris) on Islandi laulja.
1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Islandit lauluga "Núna".
San Mateo maakond
pisi|San Mateo maakonna valitsushoone San Mateo maakond (San Mateo County) on maakond USA-s California osariigis.
Maakonna halduskeskus on Redwood City ja suurim linn Daly City.
Maakonna pindala on 1919 km², millest 756 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 718 451. Aastal 2000 oli elanike arv 707 161.
Ajalugu
San Mateo maakond moodustati 1856. aastal San Francisco maakonna osast. San Mateo tähendab hispaania keeles "Püha Matteus".
Anna Mjöll
Anna Mjöll Ólafsdóttir (sündinud 1970 Reykjavíkis) on Islandi laulja.
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Islandit lauluga "Sjúbídú.
Sarkaņi vald
Sarkaņi vald (läti keeles Sarkaņu pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madona linnaga ning Dzelzava, Arona, Prauliena, Indrāni ja Cesvaine vallaga.
Valla pindala on 167 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1476 inimest. Valla halduskeskus on Biksēre küla. Vallavanema kohusetäitjaks on Andrejs Jankovskis.
Ajalugu
Vald kujunes Sarkaņi mõisavallast, millega aastaks 1900 olid liidetud ka Kuja, Aizkuja ja Birži mõisavallad. Liitmiste täpne aeg on teadmata, kuna vastavad dokumendid olid hoiul vallamajas, mis aastal 1926 maha põles. Aastal 1935 oli Sarkaņi valla pindala 8240 ha. Aastal 1945 moodustati vallas Rubeņi ja Sarkaņi külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Sarkaņi külanõukoguga likvideeritavad Patkule ja Drosme külanõukogud. Aastal 1979 liideti osa külanõukogu maadest Arona külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Muinsusmälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Īvāni Kuradikivi, Patkule muinaskalmed, Vecdilmaņi muinaskalmed, Kapmaļi muinaskalmed, Ižezersi järve asulakoht ja Lejaskujauguļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on hiiepaik Jaunzemji Kirikumägi, Doriņi muinaskalmed, Kalnapieterēni muinaskalmed, Biksēre muinaskalmed ehk Kalmemägi, Rēķi keskaegne kalmistu ja Sarkaņi põhikooli hooned.
Loodus
Vald asub osalt Vidzeme kõrgustikul, osalt aga Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht on Reķi mägi (259,8 m). Suurim jõgi on Kuja. Valda jäävad 10,7 ha suurune Bedrese järv, 10,3 ha suurune Slapese ehk Sarkaņi järv, Zābaks pindalaga 9,4 ha, Ižezers (2,4 ha), Ārmaņi järv (1,4 ha) ja Biksēre veskijärved (4,8 ha). Vallas asuvad ka Zosi soo pindalaga 495 ha ja Skuķi soo pindalaga 239 ha.
Looduskaitse all on Pietnieksi tamm, Norkalni tamm, Īvāni kivi, Lejas Svinci tamm, Libe 4. tamm, Rieba tamm, Iegrīvase mänd, Iegrīvase tamm, Inķērese tamm, Silenieki sanglepp, Smiltaiņese mänd, Pakalnieši tammed, Biksēre park, Biksēre lossi tamm, Biksēre Metsapargi kuusk, Biksēre Metsapargi mänd ja üheksa nimetut põlispuud. Osaliselt jääb valla aladele Kuja looduspark.
Ryn
Ryn (saksa Rhein) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Giżycko maakonnas, Ryni valla halduskeskus. Ryn asub Giżyckost umbes 19 km kagus.
Sarkaņi vald
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 1364 lätlast, 43 venelast, 15 valgevenelast, 4 ukrainlast, 3 poolakat ja 5 leedulast.
Ryn
Ristirüütlid asutasid Ryni kindluse 1337. aasta paiku. Linnaõigused sai Ryn 1723. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Vitali Podgurski
Vitali Podgurski (sündinud 11. oktoobril 1966 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.
Sarkaņi vald
Asustus
Valla külad on:
Vitali Podgurski
Elulugu
Vitali Podgurski on kaluri poeg.
Sarkaņi vald
Asustus
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Vitali Podgurski
Elulugu
Lõpetas 1983 Tallinna 14. Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna.
1994–1996 TTÜ magistrant ja tehnikamagister, väitekiri "Magnet- ja pooljuhtmaterjalide laserablatsioon". 1997–2001 TTÜ doktorant inseneriteaduses, Ph.D., väitekiri "Laser ablation and thermal evaporation of thin films and structures" (Tallinn 2001).
Oli 2002–2004 Saksamaal Jülichi Tehnoloogiakeskuse järeldoktor; aastast 2004 TTÜ materjalitehnika instituudi vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kõvapinded, õhukesed kiled.
Teoseid
Ligi 30 teadustrükist.
Vechta kreis
Vechta on kreis (Landkreis) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Sellega külgnevad (põhjast ja päripäeva) Oldenburgi, Diepholzi, Osnabrücki ja Cloppenburgi kreis. Kreisi pindala on 813 km². 31. detsembril 2017 elas seal 140 540 inimest.
Koos Cloppenburgi naaberkreisiga on kreis tugevalt katoliiklik peamiselt luterlikus piirkonnas, olles nii üks Saksamaa kõige konservatiivsemaid piirkondi. Liidupäeva valimistel moodustab kreis koos Cloppenburgi kreisiga Cloppenburg-Vechta valimisringkonna, mis on traditsiooniliselt olnud CDU tugevaimaks valimisringkonnaks.
Ajalugu
13. sajandil omandas piirkonna Münsteri piiskop ja sellest sai osa tema vaimulikust riigist. Kui Saksamaa vaimulikud riigid 1803. aastal kaotati, anti Vechta Oldenburgile, kuigi vaimulikult kuulus see endiselt Münsterisse. Sellest tulenevalt kasutatakse piirkonna jaoks ka nime Oldenburger Münsterland (koos Cloppenburgi kreisiga). Praegune kreis loodi 1945. aastal ja sellest sai osa äsjaloodud Alam-Saksi liidumaast.
Loodus
Maastik on üldiselt tasane. Ainult lõuna pool on Damme linna lähedal mäeahel, mida kutsutakse Damme mäed (Dammer Berge). Dümmeri järve läänekallas koos külgnevate soodega on samuti kreisi osa.
pisi|Linnad ja vallad Vechta kreisis
Herman Aleksandrov
Herman Aleksandrov (20. juuli 1879 Nõmme, Harjumaa – 1. september 1927 Tallinn) oli Vene sõjaväelane.
Ta lõpetas 1900. aastal Peterburi junkrukooli, teenis samast aastast 89. Belomorski jalaväepolgus Tallinnas (kapten, 1912), osales Esimeses maailmasõjas, langes 1915 sõjavangi. 1918 naasis Eestisse, teenis Kaitseliidus, 1919–1920 Loodearmees (alampolkovnik). Võeti Eesti kodakondsusse ja arvati tagavaraväkke 1921 (kapten, 1924 riigikeele mitteoskamise tõttu reamees).
Vladimiri IV järgu orden mõõkade ja lindiga 1915
Suvilaomanik Nõmmel, kus elas.
Aleksandr Podkopajev
Aleksandoktor Podkopajev (28. august 1865 Permi kubermang – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu
Lõpetas 1888 Kaasani veterinaariainstituudi, oli seejärel sõjaväe veterinaararst. Täiendas end 1897 Tartu Veterinaariainstituudi (TVI) bakterioloogiajaamas, veterinaariamagister (1898, TVI), väitekiri "О применении Schleich'овского метода локальной инфильтрационной анестезии у некоторых видов домашних животных". TVI-s uuris ( juhendamisel) esimesena Eestis infiltratsioonianesteesia kasutamist veterinaarias.
Páll Óskar Hjálmtýsson
pisi|Páll Óskar Hjálmtýsson (2008) Páll Óskar Hjálmtýsson (sündinud 16. märtsil 1970 Reykjavíkis) on Islandi laulja. 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Islandit lauluga "Minn hinsti dans", mis kogus 18 punkti ja saavutas 20. koha.
FeAlN
FeAlN on magnetiliselt pehme ferromagnetmaterjal, mida kasutatakse üliõhukeste kihtidena GMR-struktuurides. Materjali koertsiivsus on alla 1 örstedi, küllastusmagneetumus umbes 20 kilogaussi, suhteline magnetiline läbitavus 3400 ja magnetostriktsioon nullilähedane.
Korean Central Television
Korean Central Television (KCTV) või eesti keeles Korea Kesktelevisioon on Põhja-Korea riiklik televisioonikorporatsioon.
John Carew Eccles
Eccles lõpetas 1925. aastal Melbourne'i Ülikooli meditsiini erialal ning jätkas õpinguid Oxfordi Ülikoolis, mille lõpetas 1929. aastal. 1937. aastal naasis ta Austraaliasse ning töötas Sydney Ülikoolis. Pärast II maailmasõja lõppu sai ta Uus-Meremaa Otago Ülikooli professoriks. Aastatel 1952–1962 oli Austraalia Rahvusliku Ülikooli professor.
Korean Central Television
Peakorter asub riigi pealinnas P'yŏngyangis.
John Carew Eccles
1958. aastal löödi Eccles rüütliks. 1963. aastal sai Eccles koos Andrew Huxley ja Alan Lloyd Hodgkiniga Nobeli meditsiiniauhinna sünapsi uurimise eest.
Casale Monferrato lennujaam
Cameri lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, 2 km kaugusel Casale Monferrato keskusest lõunas. Lennujaam kannab mereväeleitnant Francesco Cappa nime.
Kirsiaed
thumb|"Kirsiaia"-teemaline väljapanek Tšehhovi gümnaasiumis "Kirsiaed" (vene keeles "Вишнёвый сад") on Anton Tšehhovi 1903. aastal valminud tragikomöödia neljas vaatuses, Tšehhovi viimane näidend. Näidend esietendus 17. jaanuaril 1904 Moskva Kunstiteatris, selle lavastas Konstantin Stanislavski.
Tšehhov nimetas oma näidendit komöödiaks ning see sisaldab tõepoolest isegi farsi elemente. Samas lavastas Stanislavski selle tragöödiana. Tollest saati on lavastajate üks põhiprobleeme näidendi kahetine loomus.
Suur on ka näidendi kirjanduslik mõju, mis avaldub teiste seas Eugene O'Neilli, George Bernard Shaw' ja Arthur Milleri loomingus.
Orientocoluber
Klassifikatsioon
Perekonda Orientocoluber klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Kirsiaed
Sisukokkuvõte
Pariisist naaseb kodumaale mõisaproua Ranevskaja koos oma perekonnaga. Majanduslikesse raskustesse sattunud mõis ja seda ümbritsev kirsiaed tuleb oksjonil võlgade katteks maha müüa. Edukas uusrikkast kaupmees Lopahhin, kelle isa ja vanaisa olid samas mõisas pärisorjad, veenab Ranevskajat jagama mõisa juurde kuuluvaid maid, sealhulgas kubermangu suurimat kirsiaeda, suvilakruntideks, mida suvitajatele rentides saaks vältida mõisa oksjonileminekut. Ranevskaja ning tema pere peavad sellist teguviisi aga labaseks ning ei suuda otsust langetada, viivitades sellega pidevalt ning oodates kuni viimase hetkeni mõnd päästvat lahendust. Seda siiski ei tule. Oksjonil ostab mõisa Lopahhin, kes laseb kirsiaia maha raiuda. Ranevskaja ise sõidab tagasi Pariisi ja tema perekond pudeneb laiali.
Orientocoluber
Levila
Neid madusid võib kohata roomamas Hiinas, Põhja-Koreas, Lõuna-Koreas, Kasahstanis, Mongoolias ja Venemaal. .
Kirsiaed
Teemad
Üks "Kirsiaia" põhiteemasid on inimeste kohanemine või kohanematus muutustega ühiskonnas. Ühelt poolt esindab Ranevskaja aristokraatiat, kes peab kõike materiaalset labaseks ning jagab raha laiali sõltumata sissetulekutest, suutmata leppida majandusliku reaalsusega. Teisalt on Lopahhin lõhestatud kahe tundmuse vahel: ta rõhutab korduvalt enda madalat päritolu, tunneb end aristokraatide kõrval rumala ja harimatuna, samas aga tunnetab enda ja raha piiramatut kõikvõimsust ning püüab oma esivanemate orjapõlve eest kaudselt kätte maksta. Sealjuures meenutab teener Firss pärisorjusest vabastamist kui õnnetust ning on uhke oma lõputu mõisateenistuse üle. Selline olukord peegeldab ka 20. sajandi alguse Venemaa ühiskondlikke vastuolusid, kus majanduslik ja kultuuriline mahajäämus tekitas pingeid uuenemist taotlevate kihtidega, talupoegade 19. sajandi keskel pärisorjusest vabastamise šokki polnud ühiskond veel täielikult läbi elanud ning tõusev keskklass ja langev aristokraatia ei olnud kumbki leidnud endale uut tugevat identiteeti.
Orientocoluber
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Orientocoluber spinalis seisuga 30.04.2015.
Kirsiaed
Teemad
Teise liini moodustavad ebalevad armusuhted. Kogu näidendi vältel ootab Varja Lopahhini abieluettepanekut, mis kõigele vaatamata jääb lõpuks ikkagi tulemata. Ebamäärane on ka Anja ning Trofimovi suhe: Anja jälgib varjamatu imetlusega Trofimovit, kes aga korduvalt kuulutab, et nemad Anjaga on armastusest kõrgemal.
Tegelaste otsustamatuses ning oma probleemidele väliste lahenduste ootuses on nähtud vene hinge metafoori, mis kujutab ka kogu Venemaad.
Kuuldemäng
1955. aastal lavastas Kaarel Toom "Kirsiaia" Raadioteatris. Osades olid Meta Luts (Ranevskaja), Hugo Laur (Gajev), Ruut Tarmo (Lopahhin), Olev Eskola (Trofimov) jt.
Sovetbek
Sovetbek on nõukogude päritolu kirgiisi nimi, mis moodustati vene laensõnast sovet ('nõukogu') traditsiooniliste kirgiisi nimede eeskujul.
Joseph Strauss (insener)
pisi|Joseph Straussile püstitatud mälestusmärk [[San Franciscos, märts 2010]] Joseph Baermann Strauss (9. jaanuar 1870 Cincinnati – 16. mai 1938 Los Angeles) oli USA ehitusinsener.
Ta täiustas märkimisväärselt tõstesilla konstruktsiooni.
Strauss oli 19. aprillil 1937 valminud Kuldvärava silla peainsener.
Annicco
Annicco on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Anniccos.
Po madalikul asuva Annicco kõrgus merepinnast on 60 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Annicco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cappella Cantone, Casalmorano, Grumello Cremonese ed Uniti, Paderno Ponchielli, Sesto ed Uniti, Soresina.
Annicco halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Barzaniga, Grontorto.
Fondation Louis-Vuitton
Fondation Louis-Vuitton, mis sai alguse 2006. aastal, on kunstimuuseum ja kultuurikeskus, mida toetab kontsern LVMH ja selle tütarettevõtted. Seda juhitakse juriidiliselt eraldiseisva mittetulundusliku üksusena osana LVMH kunsti ja kultuuri edendamisest.
Kunstimuuseum avati 2014. aasta oktoobris. Hoone projekteeris arhitekt Frank Gehry ja see asub Pariisi 16. linnaosas paiknevas Boulogne'i metsas kõrvuti lõbustuspargi Jardin d'Acclimatationiga. 2017. aastal külastas Fondation Louis-Vuittoni üle 1 400 000 inimese.
Verebja sild
Puitsild
pisi|left|180px|Bareljeef ausambal ([[1859)]] pisi|Puitfermidega Verebja sild (foto [[1860. aastad|1860. aastatest)]] Esialgne sild rajati Peterburi–Moskva raudteele insener Dmitri Žuravski projekti järgi. Üheksaavaline sild avati 1851. aastal ja oli silletega 9×49,7 m. Silla tarindus koosnes raudtõmbidega puitfermidest, mis toetusid puittugedele, mis omakorda toetusid kivist laotud sammastele. Silla kõrgus veepinnast fermide alla oli 53 m.
Verebja puitsild oli tollal (1851) kõrgeim ja pikim raudteesild Tsaari-Venemaal.
Pärast raudtee asukoha muutmist 1881. aastal jäi sild unarusse. Verebja silla rajamine oli Venemaal tähtis sündmus, mida tõendab bareljeef Peterburis 1859. aastal püstitatud Nikolai I ausambal. Bareljeef kannab allkirja "Keiser avamas Verebja silda Peterburi–Moskva raudteel 1851. aastal".
Verebja tõusu ümber viiv tee
Uus üleminek rajati Verebja jääraku ja jõe ületamiseks sobivamasse kohta, umbes viis kilomeetrit allavoolu. Sellega pikenes raudtee umbes 10 km võrra. Kõrgete tugede püstitamise asemel rajati 43 meetri kõrgune teetamm kivist laotud kuuemeetrise läbimõõduga truubiga jõevoolu läbilaskmiseks.
Verbja tõusu ümber viiv tee (möödaviik) avati 1881. aastal. Seoses tee muutusega ehitati ka uued raudteejaamad Verebje ja Oksotši.
Pärast uue raudteesilla avamist (2001) suleti Verebja tõusu ümber viiv tee koos raudteejaamadega.
Uus raudteesild
1990. aastate lõpus võeti vastu otsus Verebja raudteelõigu õgvendamiseks. 2001. aastal, vähem kui 9 kuuga, ehitati uus raudteesild kõrgetel tugedel. Endine ümber tõusu viiv teelõik suleti.
Lukas
Lukas on eesti perekonnanimi.
Verebja sild
Uus raudteesild
Uue kaheteelise raudteesilla üldpikkus on 536 m, üheksaavalise silla silded on 55 m. Täisseinalise terassilla kõrgus veepinnast sillakandurite alla on 53 m. Sillasambad (ristlõikega 2,8×8,8 m) on monoliitsest raudbetoonist.
Lukas
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lukas 222 inimesel: 106 mehel ja 116 naisel. Perekonnanimede levikult on Lukas nii meeste kui naiste puhul 759. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 15,69.
Verebja sild
Uus raudteesild
Ehitas Balti ehituskompanii, töötati ööpäev läbi.
Piraadipartei (Rootsi)
thumb|Rahvamass [[3. juuni 2006 demonstratsioonil, mida tuntakse ka piraatide demonstratsiooni nime all.]] Piraadierakond (rootsi keeles Piratpartiet) on Rootsi erakond, mis tegutseb alates 1. jaanuarist 2006. Partei peaeesmärk on reformida autorikaitseseadust ja patentidega seotud seadusi. Partei pole lasknud end liigitada poliitilisel spektril parem- ega vasakparteiks. Rootsi Piraadiparteist lähtub ajalooliselt ka rahvusvahelise dimensiooniga piraadiliikumine.
1. jaanuaril 2006 avas Piraadipartei oma veebisaidi, millel teatas, et kogub allkirju, osalemaks tulevastel Riksdagi valimistel. Vähem kui 24 tunniga olid eesmärgiks seatud 2000 allkirja koos. 3. jaanuari õhtul lõpetati allkirjade kogumine ja umbes 36 tunni jooksul saadi kokku 4725 allkirja. Et aga ametivõimudele on vaja esitada allkirjad käsikirjaliselt, siis saadi vajalikud allkirjad kokku alles 10. veebruariks. 13. veebruaril saadi valitsuselt kinnitus, et erakond saab osaleda septembris toimuvatel Riksdagi valimistel.
31. mail 2006 tegi Rootsi politsei MPAA poliitilisel survel reidi saidiga The Pirate Bay seotud inimeste vastu, mis põhjustas saidi kolmepäevase sulgemise. See sündmus andis suure tõuke partei liikmeskonna kiireks kasvuks.
3. juunil 2006 korraldas Piraadipartei koos teiste erakondade noortega demonstratsiooni Stockholmis ja Göteborgis. See kutsus Rootsis esile laialdase väitluse teabe vaba leviku üle.
17. aprillil 2009 lõppes Pirate Bay kohtuprotsess. Stockholmi ringkonnakohus tunnistas The Pirate Bay omanikud süüdi, mõistes neile aastapikkuse vanglakaristuse ja rahatrahvi, mis andis järjekordse tõuke Piraadipartei liikmeskonna kasvuks. Järgneva 7 tunni jooksul lisandus ligikaudu 3000 liiget, kuigi ametlikult ei ole The Pirate Bay Piraadiparteiga seotud ja erakonna liikmed väidavad, et sellise partei tekkimine on kõigest loomulik jätk piraatluse levimisele ja The Pirate Bay populaarsuse tõusule.
2006. aasta valimistel sai Piraadipartei 34 918 häält, mis on 0,63% kõikidest antud häältest. Parlamenti pääsemiseks on vaja vähemalt 4% häältest, aga juba 2,5% häältest annaks valitsuse toetust valimiskampaaniaks.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai Piraadipartei 7,1% häältest, mis andis saadud häälte arvult Rootsi erakondade seas 5. koha ja tagas ühe mandaadi Euroopa Parlamendis. Detsembris 2011 sai partei ühe mandaadi juurde, sest Rootsile eraldati kaks lisakohta. Europarlamendi noorimaks liikmeks sai piraadipartei liige Amelia Andersdotter.
Noor Piraat
Noor Piraat (rootsi keeles Ung Pirat) on Piraadipartei noorteorganisatsioon, mis loodi 2006. aasta detsembris. Rohkem kui 15 000 liikmega on Noor Piraat tõusnud aprilliks 2009 suurimaks poliitiliseks noorteorganisatsiooniks Rootsis.
Poliitiline mõju
Vähem kui nädal enne valimisi muutis Rootsi Roheliste Partei oma seisukohta autoriõiguste osas ning Rootsi Mõõdukate Partei (Moderaterna) ja Rootsi Vasakpartei (Vänsterpartiet) muutsid oma arvamust internetist allalaadimise osas. Lisaks väitsid mõlema peaministrikandidaadid, et noortel ei tohiks olla keelatud jagada läbi interneti faile. Pärast valimisi aga selleteemaline arutelu vaibus.
3. jaanuaril 2008 avaldasid 6 parlamendiliiget Rootsi Mõõdukate Parteist artikli, mis kandis kogu mittekommertsliku failijagamise dekriminaliseerimise ideed.
Rootsi Piraadiparteil on olnud laialdane mõju väljaspool ja see on pannud aluse rahvusvahelisele piraadiliikumisele.
Välislingid
Partido Pirata Piratpartiet Partido Pirata
Beringiit
Beringiidiks nimetatakse melanokraatilist (tumedatest osistest koosnevat) leeliselist trahhüüti, mis koosneb põhiliselt tumedast amfiboolist (endise nimetusega barkevikiidist), albiidist ja ortoklassist. Mineraali nimetas 1912. aastal Harzinski Beringi saare järgi.
Jaan Riis
Jaan Riis (sündinud 3. septembril 1958 Tallinnas) on eesti geograaf ja looduse populariseerija.
Ta on Looduse Omnibussi eestvedaja ja Looduse Aasta Foto konkursi korraldajaid.
Haridus
Jaan Riis lõpetas 1977. aastal Tallinna 16. Keskkooli ajaloo eriklassi ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonnas majandusgeograafina.
Töökäik
Töötas 1985–1988 Eesti Looduskaitse Seltsis vaneminstruktorina ja 1995–1997 teadussekretärina.
Aastatel 1988–1995 töötas ta Tallinna Keskkonnaametis linnaökoloogina, pärast seda oli ajakirja Loodus (seejärel Loodusesõber) loojaid ja väljaandja aastatel 1997–2001.
Looduse populariseerimine
1997. aastal asutas ta ettevõtte OÜ Looduskiri ning hakkas korraldama Looduse Omnibussi loodus- ja kultuuriretki mööda Eestit.
1999. aastast toimuvad tema eestvedamisel Eesti Rahvusraamatukogus loodusõhtud.
Alates 2001. aastast on Jaan Riis fotovõistluse Looduse Aasta Foto peakorraldaja.
Liikmesus
Eesti Looduskaitse Seltsi liige 1976. aastast, juhatuse liige 1993. aastast.
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Eesti Vabaerakonna nimekirjas.
Einar Ágúst Víðisson
Einar Ágúst Víðisson (sündinud 13. augustil 1973) on Islandi laulja.
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Víðisson koos Telma Ágústsdóttiriga Islandit lauluga "Tell Me!"
Telma Ágústsdóttir
Telma Ágústsdóttir (sündinud 27. jaanuaril 1977 Reykjavíkis) on Islandi laulja. 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Linkytė koos Einar Ágúst Víðissoniga Islandit lauluga "Tell Me!", mis kogus 45 punkti ja saavutas 12. koha.
Eesti Kalandus
Eesti Kalandus oli 1990–1992 ilmunud Eesti Kalandusliidu ajakiri. Ajakirja andis välja Eesti Kalandusliit; 1990 andis ajakirja välja Eesti Kalurite Liit.
Ajakiri ilmus üks kord kuus.
Ajakirja eelkäija oli 1933–1936 ilmunud ajakiri Kalandus ja selle ajakirja numeratsiooni jätkas 1936–1940 ja 1944 ilmunud ajakiri Eesti Kalandus. 1941 ilmus ajakiri Nõukogude Eesti Kalandus.
Edegem
Edegem on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Johann von Hiller
pisi|315x315px|Johann von Hiller Johann Karl von Hiller (10. juuni 1754 – 10./5. juuni 1819) oli Austria väejuht ja kahuriväekindral, kes osales Prantsuse revolutsioonisõdades ja Napoleoni sõdades.