cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theophrastos
Elulugu
Pärast seda kui diadohh Antigonos I poeg Demetrios Poliorketes vallutas 307 eKr Ateena ja kihutas Phaleroni Demetriose minema, pidi Theophrastos suunduma aastaks pagendusse seaduse tõttu, mille esitas keegi Sophokles Sunionist. Seadus keelas surmaähvardusel filosoofidel koolijuhtimise ilma nõukogu ja rahvakoosoleku heakskiiduta. Järgmisel aastal süüdistati seaduse esitajat ennast ebaseaduslikkuses ning filosoofid naasid Ateenasse. Seejärel jäi Theophrastos peripateetikute kooli juhiks kuni surmani (kokku 34 aastat).
Teadustegevus
Theophrastos on Aristotelese kõrval tuntumaid antiikaja universaalõpetlasi. Diogenes Laertios toob ära filosoofi eluloo, teoste loetelu ja testamendi. Theophrastos arendas Aristotelese õpetust ka edasi ning rajas uusi uurimissuundi. Näiteks täiendas ta loogikas Aristotelese süllogistikat uurimusega hüpoteetilistest järeldustest. Theophrastos uuris ka geoloogiliste ja meteoroloogiliste nähtuste põhjusi ning sõnastas nii loodusteaduse kui ka filosoofia jaoks olulise mõiste "kohanemine keskkonnatingimustega" (kr oikeiōsis).
Emotsioonide geopoliitika
"Emotsioonide geopoliitika: kuidas hirm, alandus ja lootus muudavad maailma" on Prantsuse rahvusvaheliste suhete eksperdi, Dominique Moïsi (sündinud 21. oktoobril 1946) teos, mis keskendub emotsioonide ja rahvusvaheliste suhete seoste kirjeldamisele.
Aastal 2006 ilmus Project Syndicate´is Dominique Moïsi kolumn pealkirjaga "Tsivilisatsioonide emotsionaalne kokkupõrge". Aastal 2007 ilmus Ameerika ajakirjas Foreign Affairs artikkel pealkirjaga "Emotsioonide kokkupõrge". Artiklile järgnenud elav arutelu ja rohke huvi julgustas autorit kirjutama raamatut, mis ilmus 2009. aastal Ameerika Ühendriikides.
Theophrastos
Teadustegevus
Loodusteaduses püüdis Theophrastos luua kivimite, taimede, loomade ja inimeste liigitamiseks ning kirjeldamiseks vajalikku mõistesüsteemi ja terminoloogiat. Ehkki ta ei esitanud üldist taimede klassifitseerimise süsteemi, ühendas ta siiski mitmed liigid üksustesse, mida tänapäeval nimetatakse perekondadeks. Muuseas pärineb Theophrastoselt varaseim detailne kirjeldus sellest, kuidas käsitolmeldada datlipalmi, samuti esimene selgesõnaline käsitlus õistaimede paljunemisest. Ta vaatles ka seemnete idanemist ja arengut.
Emotsioonide geopoliitika
Oma teoses püüab Moïsi teataval määral vastanduda oma kuulsa eelkäija, Samuel Huntingtoni tsivilisatsioonide kokkupõrke teooriale. Huntingtoni arvates kujunevad piirid tsivilisatsioonide vahel globaalses poliitikas keskseks konfliktijooneks. Moïsi leiab see-eest, et tänapäeva maailma sündmusi saab kõige paremini selgitada mitte niivõrd kultuurinähtusi, kuivõrd emotsioone analüüsides. Rahvusvahelisi konflikte tekitavad pigem emotsioonid: hirm, lootus ja alandus. Moïsi peab muuseas nii Huntingtoni kui ka Fukuyama teooriaid isegi ohtlikeks, sest näeb nendes liiga lihtsustatud võtteid.
Theophrastos
Teadustegevus
Theophrastose psühholoogia- ja füsioloogiauurimused käsitlesid meelte olemust ja psühholoogilisi protsesse, nagu unenäod, väsimus, higistamine ja peapööritus.
Emotsioonide geopoliitika
Teose põhiteemad
Moïsi ei paku oma raamatus läbivat või üldistavat teooriat. Ta kirjeldab nii isiklike kogemuste kui üldtuntud faktide najal neid võimalikke arenguid, mida emotsioonid võivad mõjutada eraldi nii Aasias, islami- ning läänemaailmas kui ka nende omavahelises suhestumises.
Theophrastos
Teadustegevus
Lisaks kirjutas Theophrastos teoseid eetika ja retoorika alal. Filosoofia-ajaloolistest kirjutistest avaldas hilisemal ajal suurt mõju natuurfilosoofide õpetust kajastav doksograafiline teos, mille säilinud osal on oluline roll meie praeguste teadmiste kujundamises nende õpetustest.
Emotsioonide geopoliitika
Lootuse kultuur
Tänapäeval on taandumas lootuse spirituaalne tähendus, mille kohaselt usutakse inimkonna päästmisse patu lunastamise kaudu. Ilmaliku tõlgenduse kohaselt on lootus inimese enda usaldamine, võime maailmaga positiivselt suhelda. Moïsi näeb lootust kui allaandmise vastandit ja usalduse vormi, mis viib inimesi üksteisele lähemale.
Theophrastos
Teadustegevus
Peripateetikute kooli raames oli Theophrastose mõju väga oluline. Talle järgnenud põlvkond näib olevat Aristotelese õpetuse üle võtnud just Theophrastose poolt süstematiseeritud kujul.
Otseselt Theophrastose ideedest lähtus Straton oma füüsikas ja Dikaiarchos psühholoogias. Stoikud võtsid üle Theophrastose loogikateooria, arendades edasi õpetust hüpoteetilistest järeldustest ning pöörates keelelisele aspektile veelgi suuremat tähelepanu, kui seda tegi Theophrastos ise.
Emotsioonide geopoliitika
Lootuse kultuur
Moïsi tõdeb, et tänapäeval on lootus liikunud läänest itta ning seisneb peamiselt majanduslikus ja ühiskondlikus võimekuses. Rääkides Aasiast kui lootuse kultuurist, paistavad ennekõike silma Hiina ja India. Lootus väljendub Aasias vägagi erinevatel viisidel. Shanghais on Pudongi linnaosast kujunemas terve Hiina ärimaailma keskus. Arhitektuuriline stiil, mille linnaplaneerijad valisid, viitab modernsusele, usaldusele ja optimismile tuleviku suhtes. Lootus väljendub ka moemaailmas, kus Jaapani, Hiina ja eeskätt India noorte disainerite mõju on kiiresti kasvanud. Oma rahvuslike kujundite kasutamine disainis viitab sellele, et Aasia kultuurid on taas leidmas oma enesekindlust. Vahest kõige paremini väljendub usk oma riiki ja rahvasse Hiina ja India majanduskasvus, mis suurendab pidevalt nende kahe demograafilise hiiglase mõjuvõimu. Erinevalt paarikümne aasta tagusest ajast, ei ole aasialastele tähtis üritada läänele järele jõuda, sest nad on veendunud, et nad seda suudavad. Kui usk on "lootus seninägematusse", liigub Aasia tasahilju uskumisest mööda, suunates oma lootuse materiaalsetesse projektidesse, mida on ümbritsevas, kiiresti muutuvas maailmas võimalik näha, tunda, kuulda, maitsta ning läbi elada.
Theophrastos
Teosed
Theophrastose mahukamatest teostest on tervikuna säilinud kaks botaanika kirjutist: "Taimelugu" (9 raamatut; lisaks üldistele küsimustele käsitleb ta siin metsikuid ja kultuurtaimi, taimegeograafiat, erinevaid puiduliike, põõsaid, eraldi ka ravimtaimi jne) ja "Taimede algpõhjustest" (6 raamatut; räägib taimede tekkimisest, iga-aastasest tärkamisest ja viljakandmisest, looduslikest mõjudest, viljade ja seemnetega seotud küsimustest, taimehaigustest jne). Lisaks on säilinud lühemaid kirjutisi loodusteaduslikel teemadel ("Kividest", "Tulest", "Lõhnadest", "Tuultest" jne) ning hulgaliselt teosekatkendeid loogika, metafüüsika, psühholoogia, eetika, politoloogia, retoorika, poeetika, muusika, religiooni, filosoofia- ja teadusloo vallast.
"Inimtüübid"
Lisaks mainitule on Theophrastoselt säilinud kirjutis "Inimtüübid" (Charaktēres), mis sisaldab 30 negatiivse inimtüübi kirjeldust. Kirjutise eesmärk ei ole teada, seda on seostatud nii eetika, retoorika kui ka poeetikaga.
Emotsioonide geopoliitika
Alanduse kultuur
Moïsi kirjutab, et kui lootus on usaldamine, siis alandus on tunne, et sa ei ole enam oma elu peremees ei kollektiivselt rahva, riigi ega ususektina, aga ka mitte individuaalselt, üksikisikuna. Alandus tuleneb tundest, et keegi on olevikust ja tulevikust võõrandatud, mis tekitab suure kontrasti idealiseeritud hiilgava minevikuga.
Alandus eksisteerib omal kombel igas kultuuris ja igas ühiskonnas. Mõõdukas alandus võib ergutada raske tööga paremaks muutuma, kuid see eeldab reaalse positiivse võimaluse olemasolu, lootuse kuma. Lootusetu alandus viib aga lootusetuseni ja kättemaksuiha tekkimiseni. Kui tunned, et ei suuda saavutada alandajate taset, üritad sa vähemalt teisi oma tasemele alandada.
Tänapäeval näeb "negatiivse alanduse" kultuuri ohtralt araabia-islamimaailmas, kusjuures erandiks on Pärsia lahe emiraadid. Islami poliitiline, majanduslik ja sõjaline langus, mis sai alguse 18. sajandil, jätkub siiani. Kuigi demograafiliselt näitab islamiusk tänapäeval kasvutendentsi, siis psühholoogiliselt ja emotsionaalselt on moslemite seas valdav poliitiline ja kultuuriline alandatus. Alanduse domineerimisel islamimaailmas on mitu põhjust, kuid neist esimene ja kõige tähtsam on ajalooline allakäik. Murdepunktiks võib pidada 1693. aastat, mil osmanitel ebaõnnestus Viini vallutamine. Kui veel 17. sajandil kujundasid araablased maailma, siis nüüdseks on see roll juba ammu käest antud. Iisraeli riigi loomine 1948. aastal šokeeris araabia maailma. Nende jaoks tähendas see absoluutset lagunemist, lääne kahepalgelisust, nende suutmatust dikteerida ajaloo kulgu. Lüüasaamine 1967. aasta Kuue päeva sõjas ei tähendanud ainult militaarset kaotust, vaid moraalse enesehinnangu langust. Võib öelda, et araablased on kaotanud usu iseendasse.
Hirmu kultuur
Kõige tavalisemas tõlgenduses on hirm emotsionaalne vastus tõelisele või väljamõeldud ohuähvardusele. Hirm tekitab enesekaitserefleksi, mis paljastab ja kajastab inimese, kultuuri või tsivilisatsiooni identiteeti ja haavatavust. Muidugi on hirm hädavajalik kaitse liigse enesekindluse vastu ning garanteerib ohtlikus maailmas ellujäämise. Hirm stimuleerib ümbritsevat tähele panema ja on selles suhtes konstruktiivne emotsioon, loomulik kaitseinstinkt.
Hirm võib aidata lootust luua. Uue sõja puhkemise hirm Prantsusmaa ja Saksamaa vahel pärast Teist maailmasõda oli otsustavaks faktoriks Euroopa Liidu loomisel. Samuti hirm globaalse kliimasoojenemise tagajärgede ees võib sundida inimkonda astuma vajalikke samme, et vältida katastroofi meie planeedil. Kuid liigne hirm on ohtlik. Hirmuga seotud kinnisidee on välismaailmaga suhtlemisel suur puudus.
Moïsi arvates on hirm eelkõige lääne reaktsioon sündmustele ja tunnetele, mis toimuvad mujal. Esimest korda rohkem kui kahe sajandi jooksul ei vali lääs enam muusikat ning tema identiteedikriisi südames on jõuetus ja arusaamine keskse rolli kaotamisest. Siit tuleneb ka väljakutse tunnistada, et lääs ei suuda enam üleilmastumist juhtida. Eurooplastel ja ameeriklastel on kartused terrorismi ja massihävitusrelvade ees, mida saab hõlpsasti omavahel siduda. Neil on hirm majandusliku ebakindluse ja krahhi ees. Sealhulgas eksisteerib ka hirm looduslike, keskkonna põhjustatud katastroofide ees globaalsest kliimasoojenemisest kuni pandeemiateni välja. Kokkuvõttes tähendab see hirmu ebamäärase ja ähvardava tuleviku ees, mida on inimesel väga raske – kui mitte võimatu – kontrollida.
Brunnera
Brunnera on kareleheliste sugukonda kuuluv õistaimeperekond.
Brunneraid on kolm liiki:
Brunnera perekond on saanud nime šveitsi botaaniku Samuel Brunneri (1790–1844) järgi. Looduslik kasvuala ulatub Kaukaasiast Siberini.
Siberi brunnera on Lõuna-Siberi endeemiline rohttaim. Reliktina on siberi brunnera kantud paljude Siberi piirkondade punasesse raamatusse. Sellegipoolest on siberi brunnera tuntud ja populaarne dekoratiivtaim, mis vaatamata reliktsusele kasvab edukalt mitte ainult Lääne-Siberis, vaid ka Euroopa-Venemaa aladel. Aedades kasvatatakse eelkõige suurelehelist brunnerat ja tema sorte.
Õied sarnanevad aed-lõosilma ehk meelespea (Myosotis alpestris) õitega, lehed on südajad ja karedad.
Kasvatamine
Brunnerad on risoomilised mitmeaastased poolvarju- ja varjutaimed. Juurekava on üsna pinnapealne ja seetõttu tundlik kuivuse suhtes. Liigne päike võib kõrvetada brunnerate lehti. Taimi paljundatakse jagamise teel, juure- või lehepistikute abil või seemnetega.
Kahjurid ja haigused
2004. aasta septembris testiti suurelehise brunnera taime Lõuna-Inglismaal, kuna taimel esinesid lehtedel pruunid kuivad laigud. Testimise tulemusena selgus, et taimel oli parasiit Peronospora myosotidis. Inglismaal oli see esmane juhtum; varem oli seda jäädvustatud vaid korra samal liigil 1927. aastal Nõukogude Venemaal. Tänapäeval on see parasiit levinud üle maailma. Iseloomulikult esineb see taimede lehtedel ja vartel pruunide kuivade laikudena.
Kadri Tael
Ta lõpetas 2003. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. 2008. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudi bakalaureuseõppe, kaitstes töö "Iseseisvusidee ja 1918. aasta "Postimees"".
2013. aastal kaitses Tael Tartu Ülikoolis magistritöö teemal "1919. aasta maareform Vana-Põltsamaa vallas". 2014. aastal jätkas õpinguid Tartu Ülikooli doktorantuuris, mille käigus uuris 1919. aasta maareformi elluviimist.
Ta töötab Muinsuskaitseametis.
Ovaal
pisi|Ovaal pisi|[[Muna projektsiooni on sageli toodud ovaali näiteks looduses]] Ovaal on kinnine tasapinnaline kõverjoon, mis meenutab muna projektsiooni. Matemaatikas on ovaalid näiteks ringjoon ja ellips.
Richard Lugar
Richard Green Lugar (4. aprill 1932 Indianapolis – 28. aprill 2019 Annandale, Virginia) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, Vabariikliku partei liige, senati liige aastatel 1977–2013.
Mõõtühikute süsteem
Ühikusüsteem on universaalne, kui seda saab rakendada kõigis teaduse, tehnika ja majanduse valdkondades. Kui seejuures saab ühesuguseid ühikuid kasutada eri valdkondade ühesuguste suuruste mõõtmiseks, on ühikusüsteem unifitseeritud. Ühikusüsteem on koherentne ja selle ühikud koherentsed, kui kõigis tuletatud ühikute definitsioonivalemites on võimalik vabaneda võrdetegurist, seega võrdsustades selle dimensioonita suurusega 1. Koherentsetes süsteemides väljendavad füüsikalisi suurusi siduvad valemid ühtlasi nende arvuliste väärtuste matemaatilisi vahekordi. Koherentsed ühikusüsteemid on näiteks CGS-süsteem ja SI-süsteem.
Kuna füüsikalised protsessid toimuvad ruumis ja ajas, siis on kõigis nimetatud omadustega ühikusüsteemides põhiühikute hulgas pikkusühik ja ajaühik ning kolmandana massiühik.
Ettepaneku niisuguse nn absoluutse süsteemi loomiseks tegi Saksa matemaatik Carl Friedrich Gauss 1832. aastal, pakkudes põhiühikuteks millimeeter, sekund ja milligramm. Samadel alussuurustel põhineb CGS-süsteem põhiühikutega sentimeeter, gramm ja sekund, mis võeti kasutusele 1874. aastal. See asendati 1892 MKS-süsteemiga, mille põhiühikud on meeter, kilogramm ja sekund. Süsteemi täiengati elektriliste suuruste põhiühikuga amper (MKSA-süsteem, 1946). Selle edasiarendusena kehtestati 1960. aastal rahvusvaheline mõõtühikute süsteem (SI), milles on põhiühikutena lisatud temperatuuri ühik kelvin, ainehulga ühik mool ja ja valgustugevuse ühik kandela.
Enamikus valdkondades on SI ainus kasutusel olev ühikusüsteem, kuid on valdkondi, kus CGS-i, eriti selle laiendatud vorme, kasutatakse endiselt, kusjuures elektriliste ja magnetiliste suuruste ühikuid defineeritakse mehaanika ühikute kaudu.
Loodud on ka mitmeid loomulike ühikute süsteeme, mis põhinevad universaalkonstantidel.
Aja jooksul välja kujunenud Briti ühikusüsteemis (British Imperial System) ja sellel põhinevas USA süsteemis (U.S. Customary System) on tänapäeval riiklikult kindlaks määrarud peamiste mehaanika suuruste  – pikkuse ja massi – alusühikud ja nene väärtused SI ühikutes. Seega on nende süsteemide kõigi ühikute väärtusi võimalik teatava täpsusega väljendada SI-süsteemis. Nende süsteemide ühikud pole aga unifitseeritud ega koherentsed ning ei vasta ühikusüsteemi ülaltoodud omadustele.
73 (Tallinna bussiliin)
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev.
Peatused
Kitseküla - Varre - Õilme - Veerenni (Veerenni tänav) - Kosmos - Vabaduse väljak - Viru - Mere puiestee - Linnahall - Kalarand - Lennusadam - Noblessneri - Miinisadam - Erika - Karjamaa - Tööstuse - Maleva - Neeme - Kopli liinid
Kopli liinid - Neeme - Maleva - Tööstuse - Karjamaa - Erika - Miinisadam - Noblessneri - Lennusadam - Kalarand - Linnahall - Mere puiestee - Viru - Vabaduse väljak - Liivalaia - Veerenni - Õilme - Varre - Kitseküla
Marianna Saar
Marianna-Heleene Saar (aastani 1969 Lepik, sündinud 28. jaanuaril 1934 Viljandimaal) on eesti botaanik ja muruteadlane.
73 (Tallinna bussiliin)
Ajalugu
Bussiliin käivitati 1. mail 2016. Kuni 31. jaanuarini 2020 kulges bussiliin kuni Tööstuse peatuseni (Tööstuse tänav Sitsi mäel), kus toimus tagasipööre. Alates 1. veebruarist 2020 hakkas aga bussiliin kulgema tagasiteel mööda Kopli ja Erika tänavat ning lisandus kaks uut peatust: Angerja ja Väike-Erika.
Marianna Saar
Elulugu
Marianna-Heleene Saar on talupidaja tütar.
73 (Tallinna bussiliin)
Ajalugu
Alates 1. maist 2022 alustab liin Kitseküla peatusest. Liinile lisandusid peatused Kitseküla, Varre ja Õilme.
Marianna Saar
Elulugu
Saar õppis 1948–1950 Tallinna Õpetajate Instituudis (eksmatrikuleeriti poliitilistel põhjustel), lõpetas 1955 Olustvere Põllumajandustehnikumi, 1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna ning 1966 Tallinna Botaanikaaias aspirantuuri. 1971 kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV murude botaaniline koosseis ja murutaimede reageerimine niitmisele".
1960–1962 oli ta Paide rajooni põllumajandusettevõtteis agronoom ja tootmisvalitsuse inspektor-organisaator, 1966–1971 Tallinna Botaanikaaia nooremteadur, 1971–1979 ja 1989–1992 vanemteadur, 1979–1989 haljastuse ökoloogia sektori juhataja. Aastast 1993 on ta vabakutseline konsulent, ühtlasi on ta olnud 1995–1998 Loo Keskkooli, 1998–2000 Tallinna Arte Gümnaasiumi, 2000–2005 Tallinna Sõle Gümnaasiumi ja aastast 2001 ka Paldiski Gümnaasiumi bioloogiaõpetaja. 1997 lõi ta koos pojaga haljastusfirma OÜ Murumari, mille tegevusvaldkond on vaipmuru kasvatamine, murukatuste ja jalgpalliväljakute ehitamine ning haljastusalane nõustamine.
Teadustöö
Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud: murukasvatus, niiduteadus ja geobotaanika. Ta on uurinud murude liigilist koostist ning taimekoosluste (murud, puisniidud, metsa alustaimestik) vastupidavust tallamisele ja niitmisele, linnahaljastuse struktuuri ja ökoloogia efektiivsust, ka paepealseid puisniite ja vanade parkide (sh Kadrioru pargi) rohttaimekooslusi.
Ta on töötanud välja linnamurude klassifitseerimise alused, katusemurude ja lillemurude rajamise põhimõtted ning vaipmuru kasvatamise tehnoloogia Eesti oludes. Saar võttis osa Lääne- ja Põhja-Eesti parkide (sh Kadrioru pargi) kompleksuuringutest ning loodusmaastike taimkatte uurimisest Vilsandi ja Vesiloo saarel.
Teoseid
Ta on avaldanud üle 60 teadustrükise, sh 3 monograafiat ning arvukalt aimeartikleid.
André Petersson
pisi|André Petersson (2017) André Willy Petersson (sündinud 11. septembril 1990 Olofströmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliigaklubis HV71 ründajana paremäärel.
Odense Boldklub
Odense Boldklub (taanikeelne nimi) on Taanis Odense linnas tegutsev jalgpalliklubi.
André Petersson
Ta alustas HV71-s ka klubikarjääri. 2010. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks.
Odense Boldklub
Klubi on kolm korda tulnud Taani meistriks jalgpallis: 1977, 1982, 1989.
André Petersson
2008. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i draft'is 109. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2011–12. Senatorsi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 21. jaanuaril 2012 mängus Anaheim Ducksi vastu, kuid see on seni jäänud tema ainsaks mänguks NHL-is. Ülejäänud ajal mängis kolme hooaja jooksul AHL-i klubides Binghamton Senators ja Norfolk Admirals.
Odense Boldklub
Klubi asutati 1887.
André Petersson
2014. aastal liitus ta KHL-i klubiga HK Sotši. Ta mängis seal kokku kolm hooaega. 2015. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. Hooajal 2017–18 mängis ta Omski Avangardis ja hooajal 2018–19 Astana Barõsis. 2019. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Moskva Dinamoga. Järgmisel hooajal siirdus ta Jaroslavli Lokomotivi.
2009. aastal võitis Petersson Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2010. aastal pronksmedali.
Vaucluse'i departemangu haldusüksuste loend
Vaucluse'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Avignon, Carpentras ja Orange on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Apt
Apti kanton Bonnieux' kanton Cadenet' kanton Cavailloni kanton Gordes'i kanton Pertuisi kanton
Carpentras
Beaumes-de-Venise'i kanton Carpentras-Lõuna kanton Carpentras-Põhja kanton Malaucène'i kanton Mormoironi kanton Pernes-les-Fontaines'i kanton Saulti kanton Vaison-la-Romaine'i kanton
Eva Liivak
Eva Liivak (6. juuni 1980 – 9. juuli 2008) oli eesti alpinist.
Ta hukkus Alpides 9. juulil 2008 laskumisel Aiguille du Chardonnet' tipult.
Liivak hakkas mägironimisega tegelema 1999. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Ta viljeles edukalt tehnilist alpinismi, kaljuronimist ja jääronimist.
Ta käis ronimas Alpiklubi Firni korraldatud klubireisidega Alpides: 1999. aastal Monte Rosa piirkonnas, 2005. aastal Berni Alpides ja 2008. aastal Aiguille du Touri piirkonnas ning 2000. ja 2001. aastal Kaukasuses Ullu-Tau alpilaagri piirkonnas.
Tunnustus
Ta on 7 korral tunnistatud Alpiklubi Firn hooaja parimate konkurssidel parima naisalpinisti vääriliseks:
Hukkumine
2008. aasta juulis oli Alpiklubi Firn alpinistide grupp Andres Hiiemäe juhtimisel tegemas tõusu Mont Blanci mäemassiivil Aiguille du Chardonnet'le (3824 m), marsruudi raskuskategooria AD. Kõik, sealhulgas Liivak, jõudsid tippu. Laskuti tavamarsruuti mööda. Ilm oli selge ja suurepärane, kohati puhus harjal mõõdukas tuul. Harjalt tuli sooritada laskumine mööda tugeva jääkoorikuga kaetud umbes 40-kraadist lumenõlva umbes 200 m. Otsustati grupi ohutuse huvides mitte liikuda seongus. Liiguti nõlval teineteisest umbes 5–15 meetriste vahedega. Antud lumelõigu alumises osas, kui jäänud olid vast paarkümmend meetrit laskumisköiteni, kaotas Liivak tasakaalu ning hakkas libisema. Tal ei õnnestunud pidurdusasendit sisse võtta ning mõne hetkega kasvas kiirus suureks. Järgmisel hetkel põrkus ta vastu kivi, mistõttu hakkas rulluma ega saanud ennast enam pidama. Hetk hiljem libises ta üle kaljuserva ning maandus alla liustikule. Grupijuht organiseeris kiiresti päästekopteri. Päästjad jõudsid Liivakuni paarikümne minuti jooksul, kuid Liivak oli juba surnud.
Raskekauglaskepatarei
Raskekauglaskepatarei oli soomusväe üksus Eesti sõjaväes, Soomusrongirügemendi 2. divisjoni koosseisus.
Patarei loodi 1936. aastal, kui alates 1935. aastast oli ehitatud valmis kolm raudteesuurtükivagunit:
Need laevade jaoks mõeldud suurtükid suutsid lasta oluliselt kaugemale (16...20 km) kui harilikkude soomusrongide suurtükid (6...10 km) ning seetõttu olid need mõeldud kaugvõitluseks.
152 mm Canet' kahuril laskekaugus oli 18 km ja 102 mm merekahuri oma oli 16,5 km (kui neil kahuritel suurendati tõstenurka ja varustati mürsud voolujooneliste ballistiliste otsikutega, saavutati katsetamisel laskekauguseks 19,4 km).
Teiste soomusrongikahurite laskekaugus oli märksa väiksem: 76 mm Vene kahuri mõjuvtule kaugus 6 km ja maksimaalselt kuni 8,5 km, 107 mm Schneideri kahuril 8–11 km, 120 mm Inglise kahuril 10 km (erimürskudega saavutati katsetustel laskekauguseks kuni 18 km), 152 mm Vickersi haubitsal 7–9 km ja 152 Schneideri haubitsal samuti 7–9 km.
Rahuajal oli komplekteeritud ainult ühe raudteekahuri meeskond, kuna muidu oleks tekkinud vastava ala ajateenijate üleproduktsioon. Viru-Järva Sõjaväeringkonna ülem palus diviisiülemal eralda vastav kaader ja ajateenijad suurtükiväegruppidest. Juuni lõpus 1939 oli Raskekauglaskepatarei vastava suurtükiväe kaadri puudusel rügemendis formeerimata (täitmata olid näiteks patarei ja kahe suurtükivaguni ülema koht).
1939. aastal kavandati veel kahe suurtükivaguni ehitamist. Kevadel 1939 likvideeriti Randveres 15. patarei ning selle kaks 102 mm kahurit anti uutele suurtükivagunitele. Nende valmisehitamine katkes 1940. aasta suvel.
Kirjandus
Mati Õun. Raudteepatarei. - Eesti merekindlused ja nende suurtükid. Tammiskilp. Tallinn 2001
Lucjan Miładowski
Lucjan Miładowski (29. august 1897 – 18. aprill 1975) oli Poola sõjaväelane.
1934. aastal pälvis ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.
Vinnõtsja rajoon
Vinnõtsja rajoon (ukraina keeles Вінницький район) on haldusüksus (rajoon) Ukrainas Vinnõtsja oblasti põhjaosas. Selle halduskeskus on Vinnõtsja linn.
Rajoon moodustati 1923. aastal.
Peamised jõed on Lõuna-Bug ja selle lisajõgi Desna.
Vinnõtsja rajoon on põllumajanduspiirkond. Põllumajandusettevõtted spetsialiseeruvad vilja ja suhkrupeedi tootmisele, loomakasvatuses liha- ja piimatootmisele.
Külasid
Agronomitšne, Bohhonõkõ, Havrõšivka, Horbanivka, Hõžõntsi, Ilkivka, Ivanivka, Jakušõntsi, Kordõšivka, Luka-Meleškivska, Mizjakivski Hutorõ, Nekrassove, Parpurivtsi, Pereorkõ, Stadnõtsja, Zarvantsi, Žabelivka, Tjutkõ, Tsvižõn, Velõki Krušlõntsi, Vinnõtski Hutorõ.
Ivatani keel
pisi|Ivatani keele piirkond Ethologue kaartide põhjal (ülal väikses sõõris) Ivatani keel on austroneesia keel, mida räägitakse Batanesi saartel Põhja-Filipiinidel. 1998. aasta seisuga oli kõnelejaid 35 000.
Fonoloogia
Ivatani keeles on 4 vokaali, 21 konsonanti ja 5 diftongi.
Vokaalid: a, e, i, u
Diftongid: aw, iw, ay, ey, oy
Konsonandid: b, ch, d, f, g, h, hh, j, k, l, m, n, ng, ny, p, r, s, t, v, w, y
Arvsõnad
Distributiivsed numeraalid märgitakse ivatani keeles prefiksiga.
Uusjäätumine
Uusjäätumine (Neoglaciation, Neoglacial period) on viimased 4000 aastat Hilis-Holotseenis kestnud Maa kliima jahenemise periood, mida iseloomustavad mäeliustike suure kasvu ja taganemise perioodid.
Uusjäätumine algas pärast Holotseeni kliimaoptimumi. Selle lõpuks peetakse soojenemise algust 20. sajandi lõpupoolel.
Tallinn-Sadama raudteejaam
Raudteejaama kohta kasutati 20. sajandi alguses ka nime Tallinn-Sadam jaam, vanadel kaartidel leidub nimekujusid (saksa keeles) Reval-Hafenbahnhof ja Felliner Bhf.II, (vene keeles) Revel-Gavan, samuti Willjandi Waksal II.
Jaamahoone
Tallinn-Sadama raudteejaama vaksal asus Narva maantee ja Tuukri tänava vahelisel (praegusest Tallinna Ülikoolist veidi kirdes asuval) alal, praeguse Tuukri tänav 58 hoone kohal. Jaamahoone lammutati 1980. aasta suveolümpiamängude olümpiaregati eel 1979. aastal. Jaamas asunud vaksalihoone sarnanes Tallinn-Väikse jaama hoonega: mõlemad olid kahekorruselised paekivist jaamahooned koos varikatuse ja veetorniga. Suur osa Tallinn-Sadama jaamakompleksist, sealhulgas vaksali peahoone, lammutati, kui Pedagoogikaülikooli laiendati ning selle lähedale Tuukri ja Nafta tänavale ehitati uusi hooneid. 2020. aastateni on säilinud üks laohoone – Tallinn-Sadama jaama ait Tuukri tänava ääres.
Kitsarööpmelised raudteeliinid Tallinnas
Tallinna sisenenud Tallinna–Viljandi raudteeliin hargnes Liiva raudteejaamas Liiva–Vääna raudteeks ja Liiva–Tallinn-Sadama raudteeks.
3,7 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudteeharu Tallinn-Sadam – Tallinn-Väike avati 1901. aasta 1. augustil.
Tallinna–Viljandi raudteeliin kulges Tallinn-Väikse raudteejaamast viaduktiga üle Tallinna–Narva laiarööpmelise raudtee, edasi Siselinna kalmistute vahelt praeguse Tallinna bussijaama juurde, edasi Odra tänava kõrvalt üle Tartu maantee ning linnamajade vahel kurseerides jõudis ta Narva maanteele Kadrioru juures Vesivärava tänava kohal. Vesivärava tänava juures ristus kitsarööpmeline raudtee just enne Tallinn-Sadama jaama Narva maantee ja Tallinna trammiteega. Narva maantee ääres on alles 1910. aastal ehitatud väikese torniga paekivist hoone. Edasi kulges raudtee Tallinna sadamasse (laiarööpmeline raudtee oli kitsarööpmelisest raudteest eraldi ja tuli sadamasse Balti jaama kaudu). thumb|right|[[Tallinn-Väikse raudteejaam]] Jaamad ja peatused raudteeliinil:
1913. aastal avati Liiva raudteejaamast hargnenud Nõmme-Väike ja Vääna vaheline raudteeliin, mis esialgu oli sõjalise otstarbega (Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee). 1933. aastal anti raudteeliin üle EVR-le. Raudteeliin suundus üle laiarööpmelise Tallinna–Keila–Haapsalu raudtee ja lõppes Väänas.
Karl Leonhard
Karl Leonhard (21. märts 1904 Edelsfeld – 23. aprill 1988 Berliin) oli Saksa psühhiaater (töötas Saksa DVs); lõi psühhooside oma nosoloogilise süsteemi; ka aktsentueeritud isiksuste uurijaid.
Julia Louis-Dreyfus
Julia Scarlett Elizabeth Louis-Dreyfus (sündinud 13. jaanuaril 1961 New Yorgis) on USA näitleja, koomik ja produtsent. Ta mängib peaosa seriaalis "Veep".
Saksi vald (Kadrina kihelkond)
Vallas on sündinud keemik Ants Laur.
1939. aasta valdade reformi käigus läks Lehtse valla koosseisu Saksi, Sauna, Priima, Kaarli-Piilu, Uus-Piilu, Lokuta, Vahakulmu küla ja osa Induniidu külast; Kaarli ja Lokso asundus ning suurem osa Saksi asunduse maa-alast. Aruküla, Kiku, Pariisi, Nõmme ja Metsapere küla ning Saksi asunduse Kuriste nr A-8 talu maa-ala läks Undla valla koosseisu, Kadapiku küla ja osa Induniidu külast läks Assamalla valla koosseisu.
Kõikide Pühakute kirik (Ryde)
Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Ryde ' is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Maismaale paistvat pühakoda kutsutakse ka "Saare katedraaliks".
243 Ida
243 Ida on läbimõõdult 59,8x25,4x18,6 kilomeetri suurune asteroid, mis tiirleb Marsi ja Jupiteri vahel. Selle leidis Johann Palisa 1884. aastal.
Idal on ka 1,4 km läbimõõduga kuu Dactyl. See leiti 1994. aastal kosmosesond Galileo tehtud fotodelt. Galileo möödus Idast 2390 km kauguselt 28. augustil 1993.
Ferencváros
Ferencváros ehk Budapesti IX ringkond (ungari keeles Budapest IX. kerülete) on Budapesti haldusjaotuslik ringkond, mis asub Pesti kesksest Belváros-Lipótvárosi ringkonnast lõunas, Doonau vasakkaldal.
Audriņi vald
Valla pindala on 67 km². 2011. aastal oli seal 1099 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 949 inimest. Valla halduskeskus on Audriņi küla. Vallamaja asub aadressil Krasuhas iela 1A k-1, vallavanem on Aleksandrs Bindemanis.
Valda jääb Rēzekne lennuväli, seal asub ka lennujaama teenindav radar.
Loodus
Valla suurim jõgi on Rēzekne jõgi. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Liužonka ja Živuha.
Vald jääb Latgale kõrgustikule, sealne maasik on metsa- ja järverohke. Järvedest suurim on Puderova järv (9,7 hektarit). Kõrgeim koht asub Hvorobina külas (179,3 meetrit).
Ajalugu
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all mälestusmärk Audriņi küla elanikele ja Kuciņi muinaskalmed ehk Rootsi hauad või Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Puderova vanausuliste palvemaja.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 377 lätlast, 689 venelast, 7 valgevenelane, 11 ukrainlast, 5 poolakat ja 4 leedulast.
Valla keskus Audriņi on staatusega lielciems ja aastal 2022 oli seal 435 elanikku. Staatusega mazciems on Krupi 42 elanikuga aastal 2022. Ülejäänud külad on staatusega skrajciems: Asači 18 elanikuga aastal 2022, Davidovka 10 elanikuga aastal 2022, Drebeji, Fiļkina 8 elanikuga aastal 2022, Goruškas 10 elanikuga aastal 2022, Greivuļi 51 elanikuga aastal 2022, Hvorobina 4 elanikuga aastal 2022, Janīši 2 elanikuga aastal 2022, Jegorovka 10 elanikuga aastal 2022, Jiuseri 18 elanikuga aastal 2022, Kaļvi 10 elanikuga aastal 2022, Kaulači 13 elanikuga aastal 2022, Kļovi 11 elanikuga aastal 2022, Krīvmaizes 6 elanikuga aastal 2022, Kucines 19 elanikuga aastal 2022, Lielā Puderova 68 elanikuga aastal 2022, Līpūri 3 elanikuga aastal 2022, Lounīki 2 elanikuga aastal 2022, Mazā Fiļkina 4 elanikuga aastal 2022, Mazā Puderova 42 elanikuga aastal 2022, Mazie Kaulači 11 elanikuga aastal 2022, Mežarejas 27 elanikuga aastal 2022, Miurinīki 16 elanikuga aastal 2022, Muhi 9 elanikuga aastal 2022, Novaja 4 elanikuga aastal 2022, Pustoška 8 elanikuga aastal 2022, Samrekovka 11 elanikuga aastal 2022, Seiļi 1 elanikuga aastal 2021, Silinīki 8 elanikuga aastal 2022, Skredeļi 21 elanikuga aastal 2022, Staudži 3 elanikuga aastal 2022, Strankaļi 13 elanikuga aastal 2022, Šuļohi 2 elanikuga aastal 2021, Zarečje 13 elanikuga aastal 2022, Zeltiņi 13 elanikuga aastal 2022, Zīmeļi 1 elanikuga aastal 2022, Tabakirkas 3 elanikuga aastal 2022 ja Vabaļi 11 elanikuga aastal 2022.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Saint George's
pisi Saint George’s on Grenada pealinn ja suurim linn, Saint George’si valla keskus. Asub saare edelarannikul hobuserauakujulise lahe kaldal.
Ajalugu
2004. aastal põhjustas linnas purustusi orkaan Ivan.
Torino Aeritalia lennujaam
Torino Aeritalia lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis Collegno omavalitsusüksuse territooriumil. Torino ajalooline lennujaam kannab Edoardo Agnelli nime.
Seirijai vald
Seirijai vald (leedu keeles Seirijų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Lazdijai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 145 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 2174 inimest. Valla keskuseks on Seirijai alev, kus 2011. aastal oli 788 elanikku. Vallavanem on Česlova Šmulkštienė. Vald on tänapäevastes piirides XXI sajandi algusest, mil sellega ühendati osa Šlavantai valla külasid.
pisi|Vallamaja pisi|Akuočiai pisi|Buckūnai
Kevadised hallad
"Kevadised hallad" on 1955. aastal valminud Läti mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Rūdolfs Blaumanise novellidel "Kevadised hallad", "Raudupi perenaine" ja "Sületäis õnne".
Süžee
Filmi tegevus toimub 19. sajandi lõpul. Taluteenija Madara jätab maha oma peigmehe sulase Andrsi ja abiellub rikka vana taluperemehe Miglaga. Kuid jõukama elu lootuses sõlmitud abielu osutub õnnetuks, samuti ei ole suure talu perenaise elu kuigi kerge. Madara ei suuda aga Andrsi unustada. Oma mehe Migla surma järel püüab Madara Andrsit tagasi saada, kuid tagajärjetult. Madara järelevalveta jäetud poeg Matīsiņš külmetab ja sureb. Andrs läheb oma naisega linna elama. Ahastuses Madara viskub kõrgelt kaldapealselt Daugavasse.
Varia
Nõukogude Liidu kinodes vaatas linastusaastal filmi 23,6 miljonit inimest.
Lootuse festival
Lootuse festival oli 29.–31. mail 2009 Saku Suurhallis toimunud evangeeliumikristlaste festival, mille eesmärkide seas oli evangeeliumikristlaste sõnumi levitamine.
Festivali korraldas Billy Grahami Evangeelne Assotsiatsioon koos Eesti evangeelsete kogudustega.
Boriss Bondarev
Boriss Bondarev (sündinud 1980. aastal) on Venemaa Föderatsiooni diplomaat, kes oli 2019. aastast kuni 2022. aasta 23. maini nõunik Venemaa alalises esinduses Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures Genfis Šveitsis.
2013. aastal, enne Genfi siirdumist, juhtis Bondarev Venemaa delegatsiooni raketitehnoloogia kontrollimiskorra tehniliste ekspertide kohtumistel.
I'm So Excited
"I'm So Excited" on USA ansambli The Pointer Sisters laul. Laulu autoriteks on The Pointer Sisters ja Trevor Lawrence. Singlina ilmus lugu esmalt 1982. aastal ning uusväljalaskena 1984. aastal. Laulu peetakse selle ansambli tunnuslauluks.
Eesti keeles on laulu esitanud Marju Länik ("Ei võrdset sulle").
Lugu on kasutusel Pedro Almodóvari 2013. aastal esilinastunud filmi "Los amantes pasajeros" ("Olen nii elevil") teemalauluna ja laulu pealkiri selle filmi ingliskeelse pealkirjana.
Jaak Jürison
Jaak Jürison (sündinud 6. mail 1931 Tallinnas – 7. jaanuar 2021) oli eesti informatsioonisüsteemide teadlane Ameerika Ühendriikides.
Ta sündis aastal 1931 Tallinnas apteekri perekonnas. Ta asus õppima aastal 1938 Tallinna 27. Algkoolis.
Isiklikku
Tema isa Karl Jürison oli farmatseut, Rohuteadlaste Koja esimees aastatel 1935–1940 ja I Riigivolikogu liige.
Meeste 110 m tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus
Meeste 110 meetrit tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus teisipäevast kuni neljapäevani, 5.–7. augustil.
Vahejooksud
Poolfinaali said igast vahejooksust 3 paremat ja kõigi vahejooksude peale kokku 4 jooksjat ajaga.
1. vahejooks 5. augustil 18.40. Tuul +0,1 m/s
4. vahejooks 5. augustil 19.07. Tuul +0,8 m/s
Poolfinaalid
Finaali said iga poolfinaali 4 parimat.
1. poolfinaal 6. augustil 18.00. Tuul -0,7 m/s
2. poolfinaal 6. augustil 18.05. Tuul +1,1 m/s
Finaal
Finaal 7. augustil 21.15. Tuul puudub
SkyscraperPage
SkyscraperPage on pilvelõhkujate poolehoidjatele ning harrastajatele ja entusiastidele mõeldud veebisait, mis jälgib olemasolevaid ja kavandatavaid tornehitisi kogu maailmas. Sait kuulub Skyscraper Source Mediale, mis vahendab illustreeritud pilvelõhkujate diagramme väljaandmiseks, turundamiseks ja kuvamiseks. Samas trükib Victorias asuv ettevõte plakattooteid.
2009. aasta rannavõrkpalli maailmameistrivõistlused
2009. aasta rannavõrkpalli maailmameistrivõistlused toimusid 26. juuni – 5. juulil 2009 Stavangeris, Norras. Sellega sai Norrast esimene Põhja-Euroopa riik, kes on võistlusi korraldanud. Tegemist oli seitsmendate ametlike rannavõrkpalli maailmameistrivõistlustega.
SkyscraperPage
Saidil on võrdlev andmebaas pilvelõhkujate ja muude kõrgete konstruktsioonide kohta kogu maailmas. Üle 60 000 kujutise on loonud rohkem kui 850 disainerit pikslikunsti kasutades. Jooniste skaala on üks piksel meetri kohta. Saidi arutelufoorumi jaotises on üle 6 miljoni postituse, mis on jaotatud 100 000 lõimes 32 erinevas jaotises.
2009. aasta rannavõrkpalli maailmameistrivõistlused
Eestit esindasid meeste turniiril Kristjan Kais ja Rivo Vesik, kes võitsid oma alagrupi ja jõudsid 32 parema hulka. 1/16 finaalis võideti 2:0 Taani võistkonda Hoyer/Soderberg. Kaheksandik finaalis kaotati 0:2 hilisematele poolfinalistidele, Saksamaa võistkonnale Klemperer/Koreng ning saavutati 9. koht.
Mahir Emreli
Mahir Emreli (sündinud 1. juulil 1997 Bakuus) on Aserbaidžaani jalgpallur, kes mängib ründajana Horvaatia kõrgliiga klubis Zagrebi Dinamo ja Aserbaidžaani jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FK Bakuu, debüteerides Aserbaidžaani kõrgliigas hooajal 2014–15.
Aastatel 2015–2021 mängis ta Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Qarabağ. Aastatel 2016–2020 tuli ta klubiga viiel hooajal järjest Aserbaidžaani meistriks. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 16 väravat ja oli sellega liiga suurim väravakütt. Koroonapandeemia tõttu lõpuni mängimata jäänud hooajal 2019–20 lõi ta kokku seitse väravat, millega jagas kolme teise mängija kõrval parima väravalööja tiitlit. Hooajal 2020–21 lõi Emreli liigas 18 väravat, kuid jäi parima väravaküti arvestuses Namiq Ələsgərovi järel teiseks.
2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Poola kõrgliiga klubiga Varssavi Legia. Hooaja 2021–22 UEFA Meistrite Liiga eelringides ja UEFA Euroopa Liigas jõi ta kokku seitse väravat, sh kaks väravat Euroopa Liiga alagrupiturniiril. 2021. aasta detsembris oli Emreli üks Legia mängijatest, kes sattus jalgpallihuligaanide ohvriks. 2022. aasta veebruaris lõpetas ta Legiaga osapoolte kokkuleppel lepingu ja liitus Zagrebi Dinamoga.
Aserbaidžaani jalgpallikoondis tegi ta debüüdi 9. märtsil 2017 sõprusmängus Katari vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. mail 2018 sõprusmängus Kõrgõzstani vastu.
Intensiivpõllundus
Intensiivpõllundus on majandamisviis, mis püüab saada pinnaühikult kõrgeid saake ning teeb seda ulatuslikult põllumajandusmasinaid, väetisi, keemilisi jm. tõrjevahendeid kasutades.
Intensiivpõllunduse puhul kujundatakse ökosüsteem ümber nii, et enamik seal varem elanud liike kas hävitatakse või tõrjutakse välja, mistõttu intensiivmajandatavad alad on väga madala biodiversiteediga.
Alternatiiviks intensiivpõllundusele on ekstensiivpõllundus, sealhulgas mahepõllundus.
Landwirtschaft
Artur Jędrzejczyk
Artur Marcin Jędrzejczyk (sündinud 4. novembril 1987 Dębicas) on Poola jalgpallur, kes mängib kaitsjana Poola kõrgliiga klubis Varssavi Legia.
2013. aasta mais liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga FK Krasnodar. Hooaja 2015–16 teises pooles naasis ta laenule Legiasse ning tuli samal hooajal klubiga teist korda Poola meistriks.
2016. aasta detsembris sõlmis Jędrzejczyk Legiga püsiva lepingu ning on tulnud pärast seda klubiga Poola meistriks veel neljal korral.
Nathaniel Atkinson
Nathaniel Caleb Atkinson (sündinud 13. juunil 1999 Launcestonis, Tasmaanias) on Austraalia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Heart of Midlothian ja Austraalia jalgpallikoondises.
2016. aastal liitus ta Austraalia klubiga Melbourne City, debüteerides hooajal 2017/18 Austraalia kõrgliigas. 2021. aastal tuli ta Melbourne Cityga Austraalia meistriks. Austraalia meistrivõistluste finaalmängus võideti 27. mail 2021 Sydneyt tulemusega 3:1. Atkinson lõi seal Melbourne City esimese värava ja pälvis finaalmatši parimale mängijale antava Joe Marstoni medali.
2021. aasta detsembris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Heart of Midlothianiga.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Atkinson debüüdi 29. märtsil 2022 MM-i valikmängus Saudi Araabia vastu. Ta kuulub Austraalia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales ta Austraalia olümpiavõistkonna koosseisus.
Magnetomeeter
pisi|Kompass on lihtne magnetomeeter, mille nõel pöördub paralleelseks magnetvälja suunaga Magnetomeeter või magnetiline andur on magnetvälja ja magneetumise mõõtmise seade. Sõltuvalt tüübist on selle abil võimalik mõõta magnetvälja suunda, tugevust ja muutu ruumipunktis. Magnetomeetreid saab kasutada elektro- ja püsimagnetite kalibreerimiseks. Väga lihtne magnetomeeter on kompass, mille nõel näitab magnetvälja suunda.
Esimese absoluutset magnetvälja tugevust mõõtva magnetomeetri leiutas Carl Friedrich Gauss 1832. aastal. Oluline areng magnetomeetrite ehituses leidis aset 19. sajandil, sealhulgas Halli efekti avastamine, mida kasutatakse laialdaselt ka tänapäeval.
Laialdast kasutust leiab magnetomeeter Maa magnetvälja omaduste uurimisel ja geofüüsilistes uuringutes.
Magnetomeetrit saab kasutada ka metallidetektorina. Kuigi nendega on võimalik tuvastada ainult raudmetalle, on magnetomeetrite tundlikkus palju parem kui traditsioonilistel metallidetektoritel. Kommertsiaalsed magnetomeetrid suudavad suuri mustmetallist esemeid nagu autod ja mahutid leida üle kümne meetri sügavuselt maa alt, metallidetektorid harva üle kahe meetri. Nende abil on võimalik meres leida allveelaevu, mistõttu on suure tundlikkusega magnetomeetrid mõnes riigis liigitatud militaartehnoloogiaks.
Lähiminevikus on magnetomeetrid mõõtmetelt vähenenud ning mahuvad mikroskeemi pakendisse, mistõttu on langenud ka nende hind ning paranenud kättesaadavus väiksemõõtmeliste kompassidena, mis põhinevad elektromehaanilistel mikrosüsteemidel.
Magnetväljad
pisi|Arvutisimulatsioon Maa magnetväljast Magnetväljad on vektoriaalsed suurused, mis tähendab, et neil on nii suund kui ka tugevus. Magnetilist induktsiooni mõõdetakse SI-ühikutes teslades, CGS-süsteemis kasutatakse gausse, seejuures 10 000 gaussi on üks tesla. Magnetvälja tugevuse ühikuks on SI-süsteemis amper meetri kohta (A/m) ja CGS-süsteemis örsted (Oe). Magnetvälja tugevus on vektor, mis iseloomustab magnetvälja väärtust ühes ruumipunktis.
Maa magnetvälja mõõdetakse tavaliselt nanoteslades (nT), mida nimetatakse vahel ka gammaks. Sõltuvalt asukohast varieerub Maa magnetväli vahemikus 20 000 – 80 000 nT, kõikumine jääb tavaliselt 100 nT suurusjärku. Magnetilised anomaaliad võivad toimuda pikotesla (pT) piirkonnas.
Gaussmeetrid ja teslameetrid on magnetomeetrid, mis mõõdavad magnetilist induktsiooni vastavalt gaussides ja teslades. Sõltuvalt kontekstist nimetatakse aparaate, mis mõõdavad väljatugevusi alla ühe millitesla, magnetomeetriteks ning gaussmeetriteks aparaate, mis mõõdavad sellest suuremaid väljatugevusi.
Magnetomeetritüübid
Magnetomeetreid on kahte põhimõttelist tüüpi: skalaarsed ja vektoriaalsed magnetomeetrid.
Absoluutsed magnetomeetrid mõõdavad magnetvälja, kasutades kalibreerimiseks sisemist standardit või kasutades füüsikalisi konstante. Suhtelised magnetomeetrid mõõdavad küll vektorkomponente, kuid kasutavad kalibreerimata nullnivood. Seetõttu nimetatakse neid ka variomeetriteks, kuna neid kasutatakse välja muutuste mõõtmiseks.
Võimekus
Magnetomeetrite sooritusvõimet kirjeldatakse läbi nende tehnilise spetsifikatsiooni. Põhilised andmed on:
Varajased magnetomeetrid
Magnetkompass, mis koosneb magneetunud nõelast, mille suund pöördub vastavalt teda ümbritsevale magnetväljale, on lihtne magnetomeeter. Võnkesagedus, millega nõel hakkab tasakaalupunkti ümber võnkuma on võrdeline ruutjuurega selles sihis mõjuvast magnetväljast.
Laboratoorsed magnetomeetrid
Laboratoorsed magnetomeetrid mõõdavad uuritava materjali magneetumust ehk magnetmomenti. Erinevalt vaatlusmagnetomeetritest nõuavad laboratoorsed magnetomeetrid tavaliselt proovide paigutamist aparaadi sisse. Sellistes instrumentides saab tihti kontrollida ka proovi temperatuuri, mõjuvat magnetvälja ja muid parameetreid. Katsekeha magneetumus sõltub põhiliselt paardumata elektronidest aatomis, väiksemat mõju omavad ka tuuma magnetmoment ja Larmori diamagnetism. Magnetmomendid klassifitseeritakse peamiselt diamagneetikuteks, paramagneetikuteks, ferromagneetikuteks või antiferromagneetikuteks.
SQUID (ülijuhtiv kvantinterferomeeter)
pisi|Miniatuurne SQUID-magnetomeeter. Suurus ligikaudu 1 cm Ülijuhtiv magnetomeeter koosneb ülijuhtivast materjalist rõngast, mis sisaldab kahte Josephsoni siiret. Siirdes on õhuke mittejuhtiva materjali kiht ülijuhtide vahel. Ülijuhis olev elektrivool läbib neid siirdeid tunneliefekti abil. Kui rõngas paigutada magnetvoogu tekib selles täiendav vool, mis on ühes kontaktis toitevooluga pärisuunaline ja teises vastassuunaline. Magnetvoog läbi rõnga saab muutuda ainult magnetvoo kvantide kaupa, sest ülijuhtiv vool tekib Cooperi paaridena. See on ka SQUID-magnetomeetri teoreetiline tundlikkus.
Praktiliselt kasutatakse SQUID tüüpi magnetomeetreid näiteks aju neuronite aktiivsuse uuringutes, kuna seal tekkivad magnetväljad on liiga nõrgad, et muude meetoditega registreerida. Samuti leiavad nad kasutust materjalide omaduste uuringutes, kus proovi kogused on väikesed ning mõõta on vaja täpselt.
Induktiivpoolid
Induktiivtajurid kasutavad magneetumuse mõõtmiseks induktiivpooli, milles indutseeritav elektrivool sõltub magnetmomendi muutusest. Proovi magneetumust saab muuta kasutades väikest vahelduvvoolu magnetvälja. Sellised mõõtmised nõuavad proovi magnetmomendi ja välise magnetvälja diferentseerimist, mistõttu kasutatakse tihti spetsiaalseid lisapoole. Näiteks üks pool mähisest päripäeva ja teine pool vastupäeva keerdudega ning proov asetatakse ainult ühte poolde. Välise magnetvälja piisava homogeensuse juures tühistavad erisuunalised pooled üksteist ning signaal tekib ainult proovist.
VSM – vibreeriva prooviga magnetomeeter
Vibreeriva prooviga magnetomeetrid kasutavad katsekeha magneetumuse mõõtmiseks katsekeha mehaanilist vibreerimist induktiivpoolis või SQUID-seadmes ning seejuures mõõdetakse poolis indutseeritud voolu. Vibratsiooni tekitamiseks on tavaliselt elektrimootor või piesoelektriline aktuaator. Tavaline VSM induktiivpooliga on suurusjärgu võrra kehvema tundlikkusega kui SQUID-magnetomeetria, kuid mõlemad tehnikat kombineerides saab parema tundlikkuse kui kummagi tehnikaga iseseisvalt. VSM on ebapraktiline habraste proovidega, mis ei kannata järsku kiirendust.