cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PT-76
Lihtsuse ja odavuse tõttu oli PT-76 populaarne ka Nõukogude Liidu liitlaste seas Ida-Euroopas ja Aasias. Selle platvormil põhineb veel mitu soomukit.
Ajalugu
pisi|PT-76 [[Kiievis Ukraina Teise maailmasõja ajaloo muuseumis]] Teises maailmasõjas kasutas Punaarmee mitut tüüpi ujuvaid kergetanke (T-40, T-60, T-70 ja T-80), lisaks lendliisi eest saadud kergetanke. Sõja lõpus oli Nõukogude Liidul 8800 kergetanki.
Esimene pärast sõda valmistatud kergetank oli K-90. See kaalus 10 tonni ja oli ehitatud suurtükiveduk M-2 veermikule. 140-hobujõuline karburaatormootor GAZ-201 paiknes masina esiosas. Tanki maksimaalne kiirus oli 43 km/h. Soomus oli õhuke, ulatudes kõigest 15 millimeetrini. Pearelv oli 76 mm kahur LB-70G. Vees liikus tank sõukruvide abil. Tanki peakonstruktor oli A. Kravtsov. Tootmisse see tank ei läinud.
PT-76 eelkäija oli Objekt 740, mille kallal töötati Tšeljabinski Kirovi tehase konstrueerimisbüroos Nikolai Šašmurini juhtimisel. Aastast 1951 algasid tööd PT-76 kallal. Projekti kiitis heaks Nõukogude sõjavägi 1952. aastal. Seeriatootmine algas 1953. aastal Stalingradi traktoritehases (praeguses Volgogradi traktoritehases) ja võeti relvastusse 1954. aastal.
Hilisemad katse-ujuvtankid
1960. aastate alguses valmistati täiesti uue konstruktsiooniga kergetank Objekt 906. Tanki kere oli 30 mm paksusest alumiiniumist, torn 15 mm paksusest terasest. Mootor oli 300-hobujõuline diiselmootor D-6-300M, tanki maksimaalne kiirus oli 75 km/h. Pearelv oli 85 mm kahur D-58 koos 15 mürsku mahutava laaduriga. Neid tanke tähistati ka nimega PT-85. Lisaks projekteeriti üks 90 mm kahuriga versioon PT-90, kuid seda ei ehitatud valmis. Kuigi PT-85 oli tehniliste andmete poolest PT-76-st üle, ei läinud see siiski tootmisse.
1975. aastal ehitati Volgogradi traktoritehases ja Kuragini tehases M3 (masina- või mehaanikatehas) veel kaks katsetanki. Mõlemad olid relvastatud 100 mm kahuriga 2A48 ja 400-hobujõulise diiselmootoriga. Tankide tippkiirus oli 70 km/h. Kuragini tehase tanki peakonstruktor oli A. Blagonrarov ja selle tähis oli Objekt 685. Kere oli valmistatud terasest, torn titaanisulamist, masin kaalus 16,5 tonni.
Volgogradi tehase tanki nimi oli Objekt 934. See üleni alumiiniumsulamist masin kaalus 17,5 tonni. Kumbki tank ei läinud tootmisse.
Kirjeldus
pisi|Endine [[Egiptuse või Süüria PT-76 Iisraelis Yad la-Shiryoni muuseumis. Ümmargune kühm torni taga on õhutusava, kuhu saab kinnitada snorkli. Veepaiskurite avad on nähtaval sõiduki tagaosas, mõlemad on suletud]] pisi|PT-76 [[Tel Avivis Batey ha-Osefi muuseumis. Üks veepaiskuri luuk on avatud, teine suletud]] PT-76 kere meenutab paati ja on küllalt lame, tema torn on kausjas. Tankiroomikul on kuus maanteeratast, tugirattad puuduvad. Tankil on 240-hobujõuline kuuesilindriline neljataktiline kompressorita diislikütusel töötav reasmootor V-6 (V-6G, V-6P ja V-6B), mis võimaldab sõita maal kuni 44 km/h ja vees kuni 10 km/h. Samal ajal toodetud kesktank T-54 sõitis maal kuni 50 km/h. PT-76 käiguvaru on maal kuni 260 km, vees kuni 100 km.
Meeskond koosneb kolmest liikmest: juht on ees keskel, komandör (täidab ka sihturi ülesandeid) ja laadija on tornis. Komandör on kahurist vasakul ja laadija paremal. Torni peal on komandörile ja laadijale mõeldud topeltluuk. Juhi istme all on varuluuk hädaolukorras kasutamiseks.
Relvastus
Kahuri kõrval asub 7,62 mm kuulipilduja SGMT. Mõnele masinale on paigaldatud 12,7 mm õhutõrjekuulipilduja.
Kahuri laskekiirus on 6–8 lasku minutis. Laskemoon on 40 mürsku, millest 24 on kildmürsud, 4 alakaliibrilised soomustläbistavad trasseermürsud, 4 soomustläbistavad trasseermürsud ja 8 kumulatiivlaenguga mürsud. Maksimaalne laskeulatus on 4 km. Soomustläbistavad mürsud suudavad 2 km pealt läbistada kuni 60° nurga all 60 mm paksuse soomuse. Modifitseeritud kahuritega suudetakse samadel tingimustel läbistada kuni 75 mm paksuse soomuse.
Tegevussubjekt
Tegevussubjekt on lauses tegusõna seotud laiend, mis väljendab sündmuse keskset osalist – tegevuse sooritajat, seisundis või protsessis olijat. Lauses Juhan ehitas kevadel suvilat on Juhan tegevussubjekt ja ka grammatiline subjekt (alus).
PT-76
Kaitse
PT-76 soomus on valmistatud külmvaltsitud terasest. Kerel on see kuni 13 mm ja tornil kuni 15 mm paks. Selline soomus kaitseb tavalise käsitulirelva, kuid mitte raskekuulipilduja tule eest. Erinevalt enamikust selle aja Nõukogude tankidest puudub PT-76-l massihävitusrelvade-vastane kaitse.
Tegevussubjekt
Tegevusubjekt toimib lausesiseste asenduste ning väljajättude kontrollijana.
PT-76
Liikumine vees
pisi|Ujuvad Poola PT-76-d Tank liigub vees veepaiskurite abil. Liikuda saab nii edas- kui ka tagurpidi. Ka pööramine käib veepaiskurite abil. Vees sõites tõstetakse üles lainemurdja, mis muidu on klapitud nina peale maha. Lainemurdja ülestõstmine ja kahe elektrilise pilsipumba töölepanek on ainsad vajalikud tegevused enne vettesõitmist.
Lisaks pilsipumpadele on hädaolukordadeks olemas veel käsipumbad. Tänu pumpadele suudab tank jääda vee peale ka siis, kui on saanud tabamuse või lekib mõnel muul põhjusel.
Tegevussubjekt
Just tegevussubjekt on see, kellele või millele viitavad näiteks lauses kasutatud enesekohased asesõnad: Juhan ehitas kevadel ( oma) suvilat.
PT-76
Tehnilised andmed
Kõigil neil tankidel oli üks 7,62 mm kaliibriga kuulipilduja. Kõigil oli kahuri laskemoonavaru 40 mürsku ja kõigil oli meeskonnas 3 liiget.
Märkused: * ; **
Tegevussubjekt
Lausest Poisile meeldib koera paitada on näha, et infinitiivitarindist (koera paitada) välja jäetav tegevussubjekt peab olema identne põhilause tegevussubjektiga, st paitaja saab olla ainult poiss.
PT-76
Kasutamine
pisi|7. Lužyca Maabumisdiviisi kuulunud Poola PT-76 õppustel. Torni topeltluuk on avatud PT-76-t kasutati Nõukogude Liidus ja Varssavi Lepingu Organisatsiooni maades standardse luuretankina, veetakistuste ületamiseks ja merejalaväe dessandi toetusmasinana. Tänapäeva Vene sõjaväes on PT-76 rolli üle võtnud BMP-1, mille põhiline puudus on suurekaliibrilise pearelva puudumine. Praeguseks on PT-76 kasutusel vaid vähestes Vene sõjaväe üksustes, kuid see on laialt levinud arengumaade sõjavägedes.
Vietnami sõda
Vietnami sõjas kasutas Põhja-Vietnami sõjavägi tanke T-54, T-55, Tüüp 59, Tüüp 63 ja PT-76.
Tegevussubjekt
Tegevussubjekti semantiline roll lauses
Olenevalt tegusõna tähendusest võib tegevussubjekti täpsem semantiline roll olla erinev.
Kirjandus
M. Erelt, Eesti keele lauseõpetus. Sissejuhatus. Öeldis. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele osakonna preprindid 4, 2013.
PT-76
Vietnami sõda
Põhja-Vietnami soomusväe esimene õnnestumine oli Lang Vei lahing 6.–7. veebruaril 1968. Põhja-Vietnami 202. soomusrügemendi 13 PT-76 juhtisid rünnakut USA erivägede laagri vastu, kus paiknesid 24 rohelist baretti ja 500 maakaitseväelast. Kaitsjad kasutasid tankitõrjerelvi M72 LAW ja kutsusid lähedal asunud Khe Sanhi baasist abi. Khe Sanh oli samuti piiramisrõngas ega saanud aidata. Viimased ellujääjad Lang Veis murdsid piiramisrõngast välja ja evakueeriti kopteritel.
Esimene tank-tanki vastu lahing toimus 1968. aasta keskel, kui USA luurelennuk märkas Ben Hai jões demilitariseeritud tsoonis PT-76-t, mida selle meeskond pesi. Lennujuht edastas andmed lähedal paiknenud 3. merejalaväe soomuspataljoni allüksusele, mis oli relvastatud M48 Paton tankidega. Lennukit kasutati tulejuhtimiseks ja üksus tulistas PT-76 pihta kolm lasku, tabades kolmandaga. Tankimeeskond jättis oma sõiduki maha. Mõne aja pärast lendasid mahajäetud tankist üle mõned F-4 Phantom lennukid, kes seda samuti märkasid. Laskemoona kokku hoidmata pommitati tank puruks.
Ben Heti lahing
pisi|Ben Heti lahingus purustatud PT-76 3. märtsi 1969 öösel ründas Põhja-Vietnami sõjavägi USA erivägede 202. soomusrügementi Ben Heti laagris, et hävitada sealsed suurtükid. Üks PT-76 sõitis miinile, hoiatades sellega laagrit. Lisaks süütas plahvatus mitu PT-76 põlema. Lahinguvälja valgustati rakettidega. Üks PT-76 suutis kahuri välgatuste järgi sihtides tabada üht M48 Patton tanki otse torni pihta, tappes kaks meeskonnaliiget ja haavates veel kaht. Üks Patton suutis sama tehnikat kasutades hävitada teise lasuga ühe PT-76. Hommikul oli lahinguväljal kahe PT-76 ja ühe BTR-50 vrakk. Eemalt leiti veel mõned mahajäetud masinad.
TOW-rakett esmakordselt lahingus
24. aprillil 1972 saabus Vietnamisse rühm kahe helikopteriga UH-1B, millele olid eksperimentaalselt kinnitatud tankitõrjeraketid XM26 TOW. Meeskonda saatsid tehnikud ettevõtetest Bell Helicopter ja Hughes Aircraft Corporation. Üksus nimi oli 1st Combat Aerial TOW Team ja see paigutati Tây Nguyêni, et seal sooritada relvakatsetusi. Alates 2. maist otsiti iga päev vaenlase soomusmasinaid. 9. mail ründasid Põhja-Vietnami soomusüksused Ben Heti laagrit. TOW-üksus hävitas 3 PT-76 ja lõi rünnaku tagasi.
721
721. aasta
PT-76
TOW-rakett esmakordselt lahingus
26. mail üritas Põhja-Vietnami sõjavägi Kontumi linna tagasi vallutada. TOW-dega varustatud helikopterid toodi kohale esimestena. Põhja-Vietnami tankid liikusid peaaegu takistamatult läbi linna. Konventsionaalne õhurünnak oli liiga riskantne, kuna see ohustanuks sõbralikke vägesid. Kuid TOW-raketid osutusid heaks tankide noppimise vahendiks. Kaks helikopterit suutsid päeva jooksul hävitada 9 vastase tanki ja vigastada üht (5 hävitatud tanki olid T54/55- ning 4 hävitatud ja 1 vigastatud tank PT-76-tüüpi). Kuu lõpuks olid helikopteritelt lastud TOW-raketid hävitanud 47 sihtmärki, millest 24 olid tankid.
Muud konfliktid
Tanki PT-76 kasutati ka 1965. ja 1971. aasta India-Pakistani sõdades. Kuigi PT-76 oli 1971. aastaks juba vananenud, mängis see tänu arvulisele ülekaalule ja paremale taktikale olulist rolli India võidus Pakistani üle. Idarindel (Bangladeshi piiril) osutusid PT-76-d ülekaalukalt paremaks Pakistani M24 Chaffee tankidest, kuid läänerindel jäid nad oluliselt alla tankidele M48 Patton ja Tüüp 59, eriti otsustavas Cyhambi lahingus.
721
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
PT-76
Muud konfliktid
PT-76 kasutati ka Kuuepäevases sõjas 1967, kui Iisraeli sõjavägi hävitas või hõivas umbes 200 Egiptuse tanki T-54, T-55 ja PT-76. Yom Kippuri sõjas kasutas Egiptuse 135. merejalaväebrigaad tanke PT-76 Suure Mõrujärve ületamiseks.
Jugoslaavia sõdades kasutasid Jugoslaavia Rahvaarmee ja hiljem Krajina serblaste sõjavägi PT-76 tanke 1991 Sloveenia sõjas ja 1991–1995 Horvaatia iseseisvussõjas.
721
Kümnendid: 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad - 720. aastad - 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad
PT-76
Tootmine
PT-76 oli tootmises aastatel 1951–67 ja neid valmistati 12 tuhat tükki. Lisaks tehti selle põhjal teisigi soomukeid. Umbes 2000 masinat eksporditi Ida-Euroopasse, Aasiasse, Aafrikasse ja Lähis-Itta.
Nõukogude Liit
pisi|Endine Süüria või Egiptuse BTR-50PK soomustransportöör Iisraelis Yad la-Shiryoni muuseumis pisi|ASU-85 ründesuurtükk pisi|ZSU-23-4 mobiilne õhutõrjekahur, põhineb PT-76-l
721
Aastad: 716 717 718 719 720 - 721 - 722 723 724 725 726
NSYNC
pisi|Bändi logo (1998) NSYNC (stiliseeritult  ★ NSYNC) oli Ameerika vokaalansambel, mis asutati 1995. aastal Florida osariigis Orlandos. Ansambli liikmed olid Justin Timberlake, JC Chasez, Chris Kirkpatrick, Joey Fatone ja Lance Bass. NSYNC on albumite läbimüügilt maailma muusikaajaloo kaheksas poistebänd, nende albumeid on ostetud üle 50 miljoni.
Bänd sai nime Justin Timberlake'i emalt Lynn Harlessilt, kui ta kommenteeris, et bändi liikmete hääled klappisid omavahel hästi (in sync), lisaks oli bändi nimi ka kombineeritud liikmete eesnimede viimastest tähtedest (JustiN, ChriS, JoeY, JasoN ja JC).
Pärast mitu nädalat kestnud proove plaanisid nad lüüa käed Pearlmani Trans Continentali plaadifirmaga. Viimasel hetkel aga Jason Galasso lahkus, kuna talle ei meeldinud bändi muusikastiil ja ta ei plaaninud saada teismeliste iidoliks. Bassihääle puudumise tõttu vajati ruttu asendajat. Timberlake'i muusikaõpetaja soovitas neile 16-aastast Lance Bassi Mississippist. Bass tuli Orlandosse prooviesinemisele ja kiideti bändi liikmete poolt ruttu heaks. Et bänd saaks edasi kasutada oma nime, võttis Lance endale hüüdnimeks Lansten.
Bändiliikmed jätkasid proove Pearlmani Orlando majas. Nende esimene avalik esinemine toimus 22. oktoobril 1995 Disney Worldis Pleasure Islandil. Pearlman palkas bändi mänedžeriks Backstreet Boysi mänedžeri Johnny Wrighti. Bänd liitus BMG Ariola Munichi plaadifirmaga.
Pärast seda saadeti ansambel Rootsi, kus nad hakkasid salvestama oma debüütalbumit. Nende esimene singel, "I Want You Back", avaldati Saksamaal 7. oktoobril 1996, kus see jõudis edetabeli esikümnesse 18. oktoobril. Bändi debüütalbum "NSYNC" avaldati Saksamaal 26. mail 1997, ja jõudis järgmisel nädalal seal edetabelite tippu.
Bänd pälvis ruttu RCA Records plaadifirma esindaja Vincent DeGiorgio tähelepanu. Pärast bändi esinemist Budapestis liitusidki nad RCAga 1998. aastal. Nende debüütsingel "I Want You Back" anti USAs välja 20. jaanuaril 1998 ning see jõudis edetabelis Billboard Hot 100 13. kohale. Nende debüütalbum "NSYNC" jõudis USAs müügile 24. märtsil. Kuigi alguses album ei müünud hästi, jõudes edetabelis Billboard 200 82. kohale, siis aitas seda müüa bändi Disney Channeli kontsert 18. juulil 1998. Kontserdil oleks algselt pidanud esinema Backstreet Boys, kuid kuna Brian Littrellil oli parasjagu südameoperatsioon, oli BSB sunnitud sellest loobuma. Kolm nädalat enne kontserti oli NSYNC album 85. kohal, kolm nädalat pärast kontserti aga juba 9. kohal. Osalemine Janet Jacksoni turneel "The Velvet Rope Tour" ning esinemine telesarjas "Sabrina, teismeline nõid" aitas albumit veel rohkem müüa, lõpuks jõudes 10 miljonini.
Gaižaičiai vald
Gaižaičiai vald (leedu keeles Gaižaičių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
NSYNC
Kui kohtuvaidlused oli lõppenud, sai bänd uuesti keskenduda järgmise albumi salvestamisele. 2000. aasta alguses anti välja "Bye Bye Bye", mis jõudis USA, Saksa ja Hollandi edetabelites 4., Briti, Rootsi ja Norra edetabelites 3. kohale ning Austraalia, Kanada ja Uus-Meremaa edetabelites esikohale. Seda laulu on peetud bändi tuntuimaks lauluks. Laul sisaldus albumil "No String Attached", mis anti välja 21. märtsil 2000 ja mida müüdi esimese päevaga 1 miljon, esimese nädalaga 2,42 miljonit ning aasta lõpuks 10 miljonit eksemplari, mis oli rekord kuni Adele'i albumini "25" 2015. aastal. Praeguseks on albumit "No Strings Attached" müüdud 11,1 miljon eksemplari. Albumi teine singel, "It's Gonna Be Me", sai bändi esimeseks Billboard Hot 100 tippu jõudnud lauluks.
Gaižaičiai vald
Valla pindala on 108 km². 2011. aasta seisuga elas seal 527 inimest. Valla keskus on Gaižaičiai küla. Vallamaja asub aadressil Vilties g. 9. Vallavanem on Stanislava Andrulaitienė.
NSYNC
24. juulil 2001 anti välja album "Celebrity", mille tegemises olid bändi liikmed palju loovamalt osalenud: Chasez ja Timberlake kirjutasid ja produtseerisid mitmed laulud sellelt albumilt. Seda albumit müüdi esimesel nädalal ligikaudu 1,88 miljon eksemplari. Albumi promomiseks toimus neljakuune turnee "PopOdyssey Tour", mis teenis kokku 90 miljonit dollarit. 3. märtsist 28. aprillini 2002 toimunud "Celebrity Tour" aitas ka albumit reklaamida, teenides kokku 30 miljonit dollarit. Vahetult enne "Celebrity Touri" esines bänd Salt Lake Citys 2002. aasta taliolümpiamängudel.
Pärast NSYNCi viimast kontserti 28. aprillil 2002 Orlandos, mis toimus turnee "Celebrity Tour" raames, läks bänd ajutiselt vaheajale, plaanis oli lindistada uus album, mis pidi välja tulema 2003. aasta sügisel, kuid need plaanid ei saanud teoks. Bändi kõige viimane esinemine toimus 25. juulil 2004 "Challenge For the Children" korvpallimängu raames, kus nad laulsid USA riigihümni "The Star-Spangled Banner". Justin Timberlake alustas kohe pärast lahkuminekut oma soolokarjääri ning juba 4. novembril 2002, 6 kuud pärast "Celebrity Touri" lõppu, valmis koostöös Timbalandiga tema debüütalbum "Justified", mis jõudis USA edetabelites teisele ja Briti edetabelites esikohale. Selle albumi jaoks oli tal juba tekkinud täiskasvanulikum, R&B laulja imago, võrrelduna senisele NSYNCi poistebändi popmuusika imagole. 2007. aastal kirjutas Lance Bass oma memuaarides "Out of Sync", et suvel 2004 kohtusid bändi liikmed uuesti, et arutada bändi tulevikku, kus Timberlake otsustas bändist lahkuda ja tegeleda oma soolokarjääriga.
Pärast bändi laialiminekut on Justin Timberlake olnud väga edukas, teised liikmed vähem.
Korraks tuldi uuesti kokku 25. augustil 2013 MTV muusikaauhindade galal, kus Justin Timberlake võitis auhinna "Michael Jackson Video Vanguard Award".
30. aprillil 2018 sai NSYNC tähe Hollywoodi kuulsuste alleel.
Pulmareis
Pulmareis on abiellumise järel toimuv noorpaari reis mesinädalate veetmiseks.
Martin Guerre'i tagasitulek
"Martin Guerre'i tagasitulek" (inglise keeles The Return of Martin Guerre, prantsuse keeles Le Retour de Martin Guerre) on Ameerika Ühendriikide ajaloolase Natalie Zemon Davise uurimus 16. sajandi Prantsusmaal toimunud petuloost.
Zemon Davis kirjutas raamatu üheaegselt samanimelise filmi võtetega, mille juures ta ka konsultant oli.
Stephanus VI
Stephanus VI (mõnedes paavstide loendites, kus arvestati ka preester Stephanust, on ta Stephanus VII) oli paavst 896–897. Ta oli 113. paavst.
Stephanus (Stefano) oli pärit Roomast. Ta oli preester Johannese (Giovanni) poeg. Formosus ordineeris Stephanuse 891 Anagni piiskopiks.
Paavstiks saamine
Stephanus VI valiti paavstiks mais või juunis 896 ja pühitseti ametisse 11. juunil 896.
Laibasinod
pisi|Paavst Stephanus VI süüdistab [[laibasinod|sinodil Formosust. Jean-Paul Laurensi maal]] Stephanus VI arendas suhteid Spoleto hertsogi Lambertoga, kes taunis, et Formosus kroonis 22. veebruaril 896 Frangi keisriks Arnulfi.
Jaanuaris 897 lasi Stephanus VI Lamberto ja tema ema Ageltrude ärgitusel kaevata Formosuse säilmed Rooma Peetri kirikus asunud hauast välja. Stephanus VI pidas Lateraani basiilikas sinodi (Synodus Horrenda, Cadaver synod, Leichensynode), kuhu toodi ka paavstirüüsse riietatud Formosuse lagunenud surnukeha. Formosuse kaitsjaks määrati sinodil üks diakon.
Sinodil leiti Formosus olevat süüdi Troyes's antud vande murdmises, kuna ta oli lubanud jääda jäädavalt eksiili ega nõuda tagasi Porto piiskopi ametikohta. Formosus mõisteti sinodil süüdi veel paavsti ametikoha ihaldamises ja kanoonilise õiguse rikkumises, kuna tollase kanoonilise õiguse ja Nikaia I kirikukogu otsuste alusel ei tohtinud piiskoppi määrata ametisse teise piiskopkonda, Formosus oli aga enne paavstiks saamist olnud Porto piiskop.
Sinod kuulutas ka Formosuse teostatud ordinatsioonid ja otsused õigustühisteks. Sinodi otsuse järgi muutus muuhulgas kehtetuks Stephanus VI määramine Anagni piiskopiks Formosuse poolt. Järgnevatel kuudel nõudis Stephanus VI Formosuse poolt ordineeritud vaimulikelt, et need loobuksid oma ametitest. Teisalt jäi Lamberto sinodi otsuse alusel ilma Frangi keisri tiitlist.
Sinodi järel raiuti Formosuse surnukeha paremalt käelt ära kolm sõrme, mida ta oli paavstina kasutanud õnnistamiseks, tema surnukeha maeti esmalt ühishauda, kuid seejärel visati mõni päev hiljem Tiberi jõkke. Üks eremiit leidis paavsti surnukeha ja mattis selle maha. Sinodi ajal tabas Roomat maavärin, mille tagajärjel varises Lateraani basiilika kokku.
Paavstid Theodorus II ja Johannes IX tühistasid laibasinodi otsused, kuid Sergius III rakendas need taas jõusse.
Suhted gallikaani piiskoppidega
Stephanus VI kinnitas 896 Narbonne'i peapiiskopkonna ja Vézelay kloostri privileegid. Ta tagandas ametist Langres' piiskopi Argrini.
Stephanus VI kultuuriloos
Kunstnik Jean-Paul Laurens on Stephanus VI-t kujutanud laibasinodit kujutaval maalil.
Surm
Laibasinodi järel suurenes kevadel 897 Roomas rahva pahameel paavsti vastu, mis kulmineerus rahutustega. Inimesi sütitasid kuuldused Formosuse võimalikest imetegudest ja Lateraani basiilika kokkuvarisemine laibasinodi ajal, milles nähti jumalikku märki. Stephanus VI vangistati ja heideti Castel Sant'Angelosse, kus ta kägistati juulis või augustis oma kongis surnuks.
Stephanus VI maeti Rooma Peetri kirikusse.
Vankriredel
Vankriredel (saarte murdes ja läänemurdes kartsas) oli vankri korvile tuginev redeli kujuga külgosa.
Tihedate pulkadega redelkorv võeti Kesk- ja Lääne-Euroopas kasutusele varakeskajal ning levis Eestis ilmselt pärast sakslaste vallutust.
20. sajandi keskel loobuti vankriredelite kasutamisest külglaudade kasuks.
Neutralism
Neutralism on samas ökosüsteemis elava kahe liigi vaheline suhe, mille korral liigid üksteist märkimisväärselt ei mõjuta pärssivalt ega soodustavalt.
Neutralistlik suhe on näiteks metsas kasvavatel arukaskedel ja seal liikuvail huntidel.
Litviinid
Litvin (valgevene keeles літвін; ; ; ) on slaavikeelne rahvanimetus, mida kasutati ajaloolistes allikates. Leedu suurvürstiriigi elanikkonna nimetamiseks.
Viited
<references group="M"/>
Kupiškise rajoon
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Alizava, Kupiškise, Noriūnai, Skapiškise, Subačiuse ja Šimonysi vald.
pisi|tühi|Kupiškise rajooni omavalitsused
Halduskeskus on Kupiškise linn. Teised tähtsamad asulad on Subačiuse linn ning Alizava, Antašava, Palėvenė, Salamiestise, Skapiškise, Senasis Subačiuse ja Šimonysi alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,17% leedulased, 1,7% venelased, 0,27% poolakad, 0,19% ukrainlased, 0,13% valgevenelased ja 0,54% oli teistest rahvustest.
Keszthely kultuur
pisi|300px|Vaade õhust roomaaegse Keszthely kultuuri keskusele Gorsium-Herculia asulale (tänapäeval [[Táci küla Ungaris)]] Keszthely kultuur kujunes välja umbes aastavahemikus 500–700 Pannoonia romaniseerunud elanike hulgas, kes elasid Castellumi-nimelises kindlustatud küla piirkonnas (tänase Ungari lääneosas Balatoni järve lähedal asuv Keszthely asula).
See kultuur õitses ajal, mil Pannooniat domineerisid sealsed avaarid ja see on eriti tähelepanuväärne Keszthely käsitööliste valmistatud (peamiselt kullast) esemete poolest.
Ajalugu
pisi|Nime Bonosa kandev nõel ja Bütsantsi stiilis sõrmused
Lääne-Rooma keisririigi Pannoonia provintsi laastasid barbarite (hunnid, gepiidid, avaarid jne) sissetungid. Rünnakud elasid muuhulgas üle ka mõni tuhat Pelso järve (tänapäevane Balaton) ümbruses asunud kindlustatud külades (nt Keszthely küla) elanud romaniseerunud pannoonlast. pisi|300px|[[Rooma keisririik|Rooma provints Pannoonia ja seda ümbritsenud alad]] Pannoonia roomlastest elanikkond pani aluse Keszthely kultuurile, mis arenes peamiselt 6. ja 7. sajandil. Selle kultuuri esemed valmistati Rooma päritolu töökodades, mis asusid peamiselt Keszthely-Fenékpuszta ja Sopianae (tänapäeva Pécs) kindlustatud asulates. Roomlastest käsitöölised võisid töötada oma gepiididest ja avaaridest isandate heaks.
Avaaride valitsemine
Avaari khaaniriigi valitsemise ajal Keszthely lähedal asunud Fenékpuszta kindlust ei okupeeritud ja seega said sealsed algsed romaniseerunud elanikud segamatult edasi elada. Nad tasusid rahu eest avaaridele toidu ja käsitöökaupadega. Pärast aastat 568 saabusid piirkonda uued romaniseerunud kristlastest pannoonlased: ilmselt tulid nad hävitatud Aquincumi linnast (tänapäeva Budapest). Keszthely-Fenékpuszta kindlusest sai 30-kilomeetrise läbimõõduga piirkonna, mille elanikud matsid oma surnuid Bütsantsi päritolu ehete ja riietega ehitult, keskus. Nad taastasid kindluse basiilika, kuhu maeti kogukonna tähtsamad isikud. Nende jõukad sugulased leidsid oma viimse puhkepaiga lähedalasuva horreumi (aida) kõrval.
Pärast kodusõda
Aastal 626 said avaarid Konstantinoopoli all Bütsantsi vägedelt tõsiselt lüüa ja sellele järgnes kodusõda. Keszthely-Fenékpuszta kogukonna juhid olid toetanud neid, kes hiljem alistati. Seetõttu piirasid avaarid Fenékpuszta kindlust ja hävitasid selle. Nad sundisid sealse elanikkonna linnakeskuse territooriumile kolima ja sealne kogukond allutati sõjaväelisele valitsemisele.
Frankide vallutused
8. sajandi lõpul vallutasid Karl Suure juhitud frangid avaaride riigi ja tungisid Pannoonia tasandikele. Keszthely ümbruses elanud ristiusustatud ja romaniseerunud elanikkond võttis kiiresti omaks läänekristluse kombed, mis muuhulgas tähendas ka seda, et nad matsid oma surnuid ilma hauapanusteta: seega on sellest ajast alates võimatu neid eristada.
Fenékpuszta kindlus parandati uuesti 9. sajandil ja selle müürid andsid edaspidi peavarju sajandi alguses piirkonda rännanud avaaride ja lõunapoolsete slaavi rahvaste järeltulijatele. Nende kalmistutel säilisid mitmed paganlikud kombed.
Kadumine
10. sajand oli Keszthely ajaloo pimedaim ajajärk. Teada ei ole mingeid jälgi võimalike alles jäänud varasema perioodi romaniseerunud Pannoonia elanikkonna ega piirkonna vallutanud ungarlaste kohta.
Käsitöö
pisi|Kultuurile omased rõivastel kasutatud nõelad ja korvikujulised kõrvarõngaste ripatsid pisi|Tänapäevane kujutis 6. sajandi Rooma Pannoonia tüdrukust, kes kannab Keszthely kultuuri ehteid 6. sajandi lõpuks maeti romaniseerunud elanikkonna liikmeid peamiselt endiste Rooma kindluste Keszthely (toona Castellum) ja Pécsi (toona Sopianae) lähedale vastselt rajatud kalmistutele. Surnud maeti sinna ridades. Avaaride valitsemise ajal saabus piirkonda romaniseerunud inimesi ja bütsantslasi Balkanilt ja nad aitasid vilunud käsitööliste kogukonda arendada. Need kogukonnad, mille liikmed olid ilmselt kristlased, säilitasid või uuendasid oma kunstilisi suhteid Vahemere-äärse romaniseerunud elanikkonnaga. .
Enamus Pannoonia romaniseerunud elanikkonnast segunes avaaridega ja nende hilisantiikaegse kultuuri omanäolist "saart" on dokumenteeritud vaid Keszthely vahetus läheduses, kus nende traditsioonilisi rõivaid kanti kuni 9. sajandi alguseni. Seejärel kaotasid sealsed elanikud kontakti Vahemere piirkonnaga. .
Keel
Lingvistid Alexandru Magdearu (teoses "Românii în opera Notarului Anonym") ja Julius Pokorny (teoses "Indogermanisches etymologisches Wörterbuch") on kirjutanud, et sõna "kestei" (nagu kohanime Keszthely ungari keeles hääldatakse) sarnaneb veneetsia/istria sõnaga caestei ('loss'), mis on üks väheseid väljasurnud Pannoonia romaani keelest säilinud sõnu.
Charles IX
Charlesi isa suri 1559. Järgmisel aastal suri Charlesi 16-aastane vanem vend François II lastetuna ja 10-aastane Charles kuulutati kohe kuningaks. 15. mail 1561 krooniti ta Reimsi katedraalis kuningaks. Esialgu valitses tema eest regendina ema. Antoine de Bourbon, kes oli ise troonipärilusjärjestuses kõrgel kohal, määrati Prantsusmaa kindralleitnandiks. Bourbon langes küll 1562. aasta lõpul lahingus, kuid tema poeg päris 1589 Prantsusmaa trooni Henri IV nime all ja abiellus 1572 Charlesi õe Marguerite de Valois'ga.
26. novembril 1570 abiellus Charles IX Austria Elisabethiga. Sellest abielust sündis Marie Elisabeth de Valois (1572–1578). Lisaks oli Charles IX-l juba enne abiellumist armuke, madalast soost Marie Touchet, kellel pärast Charlesi surma sündis 1573 poeg Charles de Valois.
1572 andis Charles nõusoleku Pärtliöö veresaunaks. Kuid veresauna õudused, mis olid oodatust märksa suuremad, mõjusid nii tema tervisele kui psüühikale halvasti. Tema meeleolu kõikus alates hooplemisest veresauna julmustega kuni kisendamiseni, et tapetud hugenottide karjed kõlavad veel ikka ta kõrvus. Ta süüdistas oma ema veresauna korraldamises, mispeale ema teatas, et tema poeg on hulluks läinud.
Bonifatius VI
Bonifatius VI (ka Bonifacius VI) oli paavst aprillis 896. Ta oli 112. paavst.
Charles IX
1574. aastal hakkasid tal ilmnema tuberkuloosi tunnused, ta hakkas verd köhima. 30. mail ta suri 24-aastaselt. Prantsusmaa trooni päris tema noorem vend Henri III, kes oli aga vahepeal Poola kuningaks valitud. Henri põgenes Poolast ja asus Prantsusmaa troonile. Seni valitses Prantsusmaad regendina nende ema.
Bonifatius VI
Bonifatius (Bonifacio) oli pärit Roomast ja ta oli piiskop Hadrianuse poeg. Bonifatius oli Johannes VIII ajal alamdiakon, kuid paavst tagandas ta vaimulikuseisusest. Bonifatius sai peatselt uuesti vaimulikuks ja ordineeriti preestriks, kuid Johannes VIII tagandas ta taas vaimulikuseisusest väidetavalt ebamoraalsuse pärast. Salvador Miranda andmetel sai Bonifatius Formosuse ajal kardinaliks.
Bonifatius VI valiti paavstiks, kui Roomas toimusid rahvarahutused. Kirikuloolane J. N. D. Kelly eeldab, et ta võis paavstiks saada 11. aprillil 896.
Bonifatius VI suri Roomas 15 päeva hiljem, võimalik et 26. aprillil 896 podagra tagajärjel tekkinud tüsistustesse ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Seni polnud ükski paavst nii vähe valitsenud, hiljem on veel vähem valitsenud vaid Urbanus VII.
Paavst Johannes IX tunnistas 898 Rooma sinodil Bonifatius VI paavstiks valimise kanoonilisele õigusele mittevastavaks, kuid alates hilis-keskajast on teda tunnustatud ametliku paavstina.
Haigete salvimise sakrament
Haigete salvimise sakrament on katoliku kirikus sakrament, mis algselt oli suunatud surijatele, tänapäeval aga kõikidele haigetele.
Salvimise sakramendi eesmärk on Püha Vaimu kaudu haigele/surijale pakkuda leevendust, julgustust, vaimulikku tervenemist.
Õigeusu kirikus vastab sellele õlitamise sakrament.
Krooniline pindmine keratiit
thumb|Krooniline pindmine keratiit saksa lambakoeral Krooniline pindmine keratiit ehk pannus on koertel esinev kornea põletikuline haigus. Haigust esineb sagedamini saksa lambakoertel, kuid on kirjeldatud ka teistel koeratõugudel.
Gaspard de Coligny
Ta langes 1557 Saint-Quentini lahingus hispaanlaste kätte vangi, vabanes 1559. Vangipõlves sai temast reformatsiooni pooldaja. 1570 oli ta kaastegev ususallivust tagava Saint-Germaini rahu sõlmimisel. Kuningas Charles IX nõuandjana õhutas de Coligny alustama sõda Hispaania vastu. Ta oli pärtliöö esimesi ohvreid. Ta visati aknast välja.
Perekond
Gaspard de Coligny vanemad olid Gaspard de Coligny-le-Vieil ja Louise de Montmorency.
Gaspard de Coligny abiellus 1547. aastal Charlotte de Laval-Montfortiga. Sellest abielust sündisid:
1571. aastal abiellus ta Jacqueline de Montbeliga.
Armulaua sakrament
pisi|[[Leonardo da Vinci, "Püha õhtusöömaaeg" (1495–1498)]] pisi|[[Kose kiriku koduse armulaua komplekt 19. sajandist]] Armulaua sakrament ehk armulaud on kristlikes kirikutes (sealhulgas katoliku kirikus, õigeusu kirikus ja luterlikus kirikus) sakrament, mis põhineb Jeesuse sõnadel pühal õhtusöömaajal:
Katoliku kirik
Usutakse, et armulaual pakutavad Jeesuse veri veini kujul ja Jeesuse ihu leiva kujul evivad järgmisi toimeid:
Siewierz
Siewierz (saksa Sewerien) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Będzini maakonnas, Siewierzi valla halduskeskus. Siewierz asub Będzinist umbes 17 km põhjakirdes.
Asulat on esmamainitud 1105. aastal. Siewierz sai linnaõigused 1276. aastal.
Universaalne gaasikonstant
Et CODATA annab mõlemad konstandid täpse väärtusega (sest nad on aluseks SI põhiühikute defineerimisel), siis on ka gaasikonstandi väärtus täpne:
Gaasikonstandi ühik tähistab ühe mooli gaasi energiat ühe kraadi kohta.
Elevandiõunapuu
Elevandiõunapuu (Sclerocarya) on puude perekond anakardiliste sugukonnast.
Perekonda kuulub kaks liiki: Aafrika kesk- ja lõunaosas levinud maruula-elevandiõunapuu (Sclerocarya birrea) ja Keenias endeemne Sclerocarya gillettii.
Molaarmass
Molaarmass on aine ühe mooli osakeste (aatomite, molekulide) mass: kus
Molaarmassi mõõtühik SI-süsteemis on kilogramm mooli kohta (kg/mol), keemias aga üldiselt grammi mooli kohta (g/mol). Molaarmass kuulub intensiivsete olekuparameetrite hulka (need parameetrid ei sõltu ainehulgast, seega ka mitte valitud massiühikust).
Sanxi Guerre
Sanxi Guerre (esialgu Daguerre) oli 16. sajandil elanud baski talupoeg, tolleaegse kuulsaima petuloo ohvri Martin Guerre'i isa.
Sanxi oli koos oma venna Pierrega Hendaye külas telliskivipõletaja. 1527. aastal kolisid nad koos peredega Artigat' külla, kus jätkasid samal tegevusalal. Oma nime muutis ta pärast kolimist Guerre'iks. Sanxi ja tema poja Martini suhted olid üpris pingelised ja 1548. aastal süüdistas esimene viimast viljavarguses, misjärel too jättis oma pere maha ning kadus ligi 13 aastaks. Sanxi suri paar aastat pärast seda.
Boltzmanni konstant
Boltzmanni konstant (tähis k või k_\text{B}) on füüsikakonstant, mis seob omavahel ühe aineosakese kineetilise energia ja aine temperatuuri.
Boltzmanni konstant saadakse universaalse gaasikonstandi R jagamisel Avogadro arvuga :
See on täpne (piirhälveteta) väärtus, mille Vihtide ja Mõõtude Peakonverents kinnitas 2018. aastal seoses kelvini uue määratlusega.
Boltzmanni konstant on nimetatud Austria füüsiku Ludwig Boltzmanni järgi.
Paul Ricœur
Paul Ricœur (27. veebruar 1913 – 20. mai 2005) oli prantsuse filosoof, kes on tuntud tänu oma fenomenoloogilist kirjeldust ja hermeneutilist kirjeldust siduvatele töödele. Tema looming on seetõttu tihedalt seotud Martin Heideggeri ja Hans-Georg Gadameri omaga.
Ricœur sündis 1913. aastal Valence'is prantsuse protestandi perekonnas. Religioon suunas oluliselt tema karjäärivalikut: ta tegeles nooruses ka teoloogiaga ning kaitses 1934. aastal väitekirja Jumala probleemist Jules Lachelier' ja Jules Lagneau loomingus. 1930. aastatel õppis ta filosoofiat, kuid tema karjääri katkestas teine maailmasõda. 1939. aastal värvati ta Prantsusmaa armeesse ning järgmisel aastal langes ta sõjavangi, kuhu jäi viieks aastaks. Sealgi jätkas ta filosoofiaga tutvumist ning suhtles ka vangilangenud prantsuse filosoofidega.
1970–1985 õpetas ta Chicago ülikoolis; sel ajal ilmusid ka tema kõige olulisemad tööd, mis tagasid talle laia tunnustuse nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. 1985. aastal naasis ta Prantsusmaale ja jätkas seal uurimistööd.
Ta suri 2005. aastal loomulikku surma.
Tunnustus
Ta on valitud Humanitaaruuringute Akadeemia (Moskva) liikmeks
Otepää vald (1999)
Otepää vald oli vald Kirde-Valgamaal. Moodustatud 1999. aastal Otepää linna ja Pühajärve valla ühinemisel. Piirneb põhjas Palupera vallaga, kirdes Põlvamaa Valgjärve vallaga, idas Põlva maakonna Kanepi vallaga, lõunas Võrumaa Urvaste vallaga, edelas Valgamaa Sangaste vallaga ja läänes sama maakonna Puka vallaga.
Otepää vallavanem on Jaanus Barkala.
Asustus
Otepää vallas olid Otepää linn ja 21 küla. 1. jaanuari 2004 seisuga oli Otepää vallas 4329 elanikku, neist mehi 2038 (47%) ja naisi 2291 (53%).
Otepää
Arula – Ilmjärve – Kassiratta – Kastolatsi – Kaurutootsi – Koigu – Kääriku – Mägestiku – Mäha – Märdi – Nüpli – Otepää küla – Pedajamäe – Pilkuse – Pühajärve – Raudsepa – Sihva – Truuta – Tõutsi – Vana-Otepää – Vidrike
Loodus
Paikneb Otepää kõrgustikul, seetõttu on reljeef vaheldusrikas. Siin paiknevad mitmed mäed nagu näiteks Väike Munamägi ja Harimägi, järvedest on tuntuim Pühajärv.
Risto Järv
Risto Järv (sündinud 15. jaanuaril 1971 Tallinnas ) on eesti folklorist, Eesti Rahvaluule Arhiivi juhataja ning Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule kaasprofessor.
Haridus
Lõpetanud 1989. aastal Tallinna 20. keskkooli. 1995. aastal sai Tartu Ülikoolist bakalaureusekraadi (eesti ja võrdlevas rahvaluules), 1997. aastal magistrikraadi (eesti ja võrdlev rahvaluule) magistritööga "Eesti usundi uurimise lähtel. Kr. J. Petersoni kommenteeritud tõlge Kr. Gananderi “Mythologia Fennicast”". Aastatel 1997–2005 õppis Tartu Ülikoolis doktoriõppes, kaitstes Ülo Valgu juhendatud doktoritöö teemal "Eesti imemuinasjuttude tekstid ja tekstuur. Arhiivikeskne vaatlus".
Seltsid
Ta on Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liige aastast 1996 (aastatel 2003–2009 kuulus ARS-i juhatusse), Rahvusvahelise Rahvajutu-uurimise Seltsi (ISFNR) liige aastast 2005. Samuti kuulub ta aastast 2009 Eesti Kirjandusmuuseumi teaduskirjastuse kolleegiumisse, aastast 2010 Eesti Kirjandusmuuseumi teadusnõukogusse, aastast 2013 Societé Internationale d´Ethnologie et de Folklore'sse (SIEF), aastast 2016 Eesti Digitaalhumanitaaria Seltsi ja 2018. aastast Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadusnõukogusse.
Mesûd Barzanî
thumb Mesûd Barzanî (kurdi keeles ‌Mesûd Barzanî; araabia keeles مسعود برزاني (Mas‘ūd Barzānī); sündinud 16. augustil 1946 Mahābādis) on Iraagi Kurdistani president ja Kurdistani Demokraatliku Partei (KDP) juht.
Mesûd Barzanî sündis KDP rajamise päeval. Tema isa Mistefa Barzanî oli partei rajaja ja juht kuni surmani 1979. aastal. Mesûdi sünnipaik Mahābād (kurdi keeles Mehabad) oli 1946. aastal praegusel Iraani territooriumil lühikest aega eksisteerinud Kurdistani Vabariigi pealinn. Isa surma järel asus parteiliidri positsioonile Mesûd, esialgu koos oma vanema venna Idrissiga, kuni Idrissi enneaegse surmani. Iraagi-Iraani sõja ajal oli ta pikka aega Iraanis eksiilis.
Kuni 1991. aastal peetud lahesõjani oli KDP põhitegevuseks Barzanî juhtimisel sissivõitlus keskvalitsuse vastu. Siis tuli kurdide kontrolli all olevatel aladel võtta vastutus ka tsiviilelanikkonna murede eest.
Alates kohalikest valimistest 1992. aastal pingestusid aga taas Barzanî suhted rivaalitseva Kurdistani Patriootliku Liidu (PUK) ning selle liidri Celal Talebanîga. Talebanî partei oli Barzanîde omast lahku löönud juba 1960. aastal, kuid 1987. aastal rivaalid mõneks ajaks leppisid. 1994. aastal lõi PUK KDP provintsipealinnast Arbīlist välja; algas sõda, mis kestis 1998. aastani. Barzanî otsis abi Iraagi valitsuselt, Talebanî Iraanilt. 1998 sõlmiti Washingtonis ameeriklaste vahendusel rahuleping.
Kurdistani Rahvusassamblee valis 2005. aastal Barzanî Iraagi Kurdistani presidendiks.
25. juulil 2009 toimunud valimistel valiti ta ligi 70% häältega tagasi uueks ametiajaks.
Romanus (paavst)
Romanus oli paavst augustist novembrini 897. Ta oli 114. paavst.
Romanus (Romano) oli sündinud Galleses ja ta oli Constantinuse (Constantino) poeg. Salvador Miranda andmetel oli ta paavst Marinus I sugulane.
Nicolaus I määras ta 867 San Pietro in Vincoli kardinalpreestriks.
Romanus oli paavst Formosuse pooldaja. Formosuse toetajad valisid ta augustis 897 paavstiks.
Romanus andis Grado patriarhile Vitalisele palliumi ja määras patriarhaadile uusi privileege. Ta kinnitas 15. oktoobril 897 Elne, Roussiloni ja Gerona piiskoppide privileegid. Tema aja mündid kannavad Lamberto nime ja paavsti monogrammi.
Liber Pontificalise järgi oli Romanus võimul neli kuud ja 20 päeva, mille järel sai ta mungaks. Kirikuloolane J. N. D. Kelly eeldab, et Romanus võidi novembris 897 tagandada ametist Formosuse toetajate poolt, kes soovisid võimekamat paavsti. "Catholic Encyclopedia" järgi suri Romanus aga novembris 897. Salvador Miranda arvates võisid Formosuse toetajad ta mürgitada. Ta maeti Rooma Peetri kirikusse.
Kroonik Flodoard de Reims on talle pühendanud värsse.
Välislingid
Roman I.
Luga
Luga (Juncus) on loaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond, kuhu kuulub umbes 300 liiki.
Eesti sõnajalgtaimede süstemaatiline nimestik
Järgnev loend sisaldab kõik Eesti pärismaised sõnajalgtaimede liigid (kokku 48 liiki).
Martin Guerre
Martin Guerre (esialgu Daguerre; umbes 1525 Hendaye – umbes 1595 Artigat) oli baski päritolu prantsuse talupoeg, kes on tuntud ühe maailma kuulsama äravahetamispettuse tõttu.
Martin sündis baski linnakeses Hendayes Sanxi Daguerre'i pojana. 1527. aastal kolis tema pere (ema ja isa, tolle vend Pierre ning tema õed) üle Püreneede kirdesse toonase baski ja oksitaani keeleala piirile Artigat' külla. Nad muutsid oma baski nime prantsuspärasemaks Guerre'iks ja jätkasid juba Hendayes alustatud tellisepõletamisäri, mis tegi nad peagi küllaltki jõukaks. Guerre'id sulasid külakogukonda hästi sisse ning 1538. aastal korraldati 13- või 14-aastase Martini ja veel noorema, küla ühte prominentsemasse perre kuuluva Bertrande de Rolsi abielu. See polnud osapoolte nooruse ja tõenäolise vastastikuse antipaatia tõttu kuigi õnnelik ning jäi pikaks ajaks lastetuks. Lisaks elas paar Martini isa Sanxi majas ning isa ja poja suhted olid äärmiselt pingelised.
1548. aastal sünnitas Bertrande viimaks lapse, kellele pandi vanaisa järgi nimeks Sanxi. Harmoonilisest pereelust ei saanud siiski asja, sest samal aastal süüdistas vana Sanxi Martini viljavarguses ning too pidas paremaks kodust lahkuda. Martin siirdus Hispaaniasse, kus temast sai kardinali teener, hiljem astus ta aga Pedro de Mendoza väkke, mis tungis 1557. aastal Picardiesse. Seal võideldes sai ta arkebuusikuuli jalga ning see amputeeriti. Kuningas Felipe II määras sõjateenistuseks kõlbmatuks muutunud Martini ühte kloostrisse ilmikvennaks, kus talle tagati hea äraelamine. Siiski muutus selline elu talle peagi vastumeelseks ning ta hakkas ilmselt taga igatsema oma perekonda. 1560. aasta alguses ületas ta taas Püreneed ning suundus tagasi Artigat'sse.
Vahepealse 13 aasta jooksul oli Guerre'ide peres toimunud palju muutusi. Vana Sanxi Guerre oli surnud ning perekonnapeaks oli saanud tema vend Pierre. Martini naine Bertrande oli mehe äraoleku tõttu aga küllaltki viletsal positsioonil, olemata ei abielunaine ega lesk ning tohtimata toonaste seaduste järgi enne uuesti abielluda, kui täiesti kindlalt teada oli, et ta mees on surnud. 1556. aastal saabus külla aga Arnaud du Tilh, hüüdnimega Pansette, kes väitis end olevat tagasi tulnud Martin Guerre'i. Osava petise juttu jäid enam-vähem kõik esialgu uskuma; võimalik, et mitmed külaelanikud mängisid temaga ka kaasa. Tõenäoline, et seda tegi ka Bertrande, kes soovis endale meest ning nõustus seetõttu du Tilhi pettust varjama. Bertrande ja Arnaud said ka tütre. Kuid peagi tõusid peres varaküsimuste tõttu siiski tülid ning Pierre Guerre hakkas du Tilhi petiseks pidama. 1559. aastal algatati viimase vastu esimene kohtuprotsess, mis toimus Rieux' kohalikus kohtus, 1560. aastal jätkus see Toulouse'is. Sõnaosav Pansette oleks kohtunikud äärepealt ära petnud, kuid protsessi viimastel päevadel ilmus välja tõeline, puujalaga Martin Guerre, kes mõningase veenmise ja pereliikmetega vastastamise järel suutis tõestada, et teise mehe näol on tegu petisega. Du Tilh mõisteti pettuse ja abielurikkumise eest surma ning Martin Guerre sai oma naise ja varad tagasi. Tema hilisemad eluaastad kulgesid rahulikult. Pärast Bertrande'i surma abiellus ta uuesti ning sai mitu last. Ta suri jõuka talupojana 1595. aasta paiku; sellest ajast on teada tema vara jagamine poegade vahel.
Martin Guerre'i hämmastav juhtum äratas suurt tähelepanu üle kogu Prantsusmaa, sellest kirjutati palju lugusid, kõige olulisemad olid aga kaks: protsessis osalenud kohtuniku Jean de Coras' ja noore kohtuametniku Guillaume Le Seueri omad. Artigat' külas on see juhtum jäänud aga siiamaani rahva mällu püsima. Nii Prantsusmaal kui ka mujal on Martin Guerre'i loost tehtud näidendeid, jutustusi ja filme, neist kõige originaalilähedasem on 1982. valminud "Le Retour de Martin Guerre". Sellega üheaegselt kirjutatud samanimeline ajalooline uurimus ilmus 1983. aastal.
1951. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
1951. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti Bordeaux's 3.–10. septembril 1951.
Harald Pärn
Harald Pärn (28. november 1912 Tartu – 26. november 1943 Pihkvamaa) oli eesti poksija.
Pärn töötas Tartus metallitöölisena. Ta võitles Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe politseiüksustes ning langes idarindel. Ta maeti Pihkvasse. Tema haua seisukorrast pole praegu midagi teada.
Bagdathi
Bagdathi on linn Gruusias Imerethis, Bagdathi rajooni keskus.
Bagdathis on sündinud vene luuletaja Vladimir Majakovski. Nõukogude ajal aastatel 1940–1990 kandis nime Majakovski. Linnaõigused sai 1981. aastal.
Hiiekoda
"Hiiekoda" on ansambli Metsatöll teine album, mis ilmus 2004. aastal Nailboard Recordsi väljaandel.
Album ilmus kahes pakendis: tavaline ja takunööriga seotud pappkarbis limiteeritud väljaanne, mis sisaldas Jüri Arraku kujundatud plakatit, mille pöördel asuvad laulusõnad.
Edward Plantagenet
Edward Plantagenet on olnud mitme ajaloolise isiku nimi:
Emumägi
thumb|Vaatetorn Emumäel
Emumägi on Põhja-Eesti kõrgeim looduslik tipp. Suhteline kõrgus on 79 ja absoluutne kõrgus 166,5 meetrit. Asub Pandivere kõrgustiku lõunaserval, Lääne-Virumaa Väike-Maarja vallas Emumäe külast 2 km kirdes.
Emumäel asub 21,5 meetrine puidust vaatetorn. Maastikupargi külastamine on tasuline, seda haldab Väike-Maarja vald.
Lisaks vaatetornile on Emumäel veel kultuuriseltside puukujude allee, kännumaja, päikesetõusumaja, vana kalmistu, "Kersna pink", telkimis- ja piknikukohad.
Muistendi kohaselt on Emumägi tekkinud Kalevipoja hobuse poolt Peetla rabast kaabitud mullast.
Emumäe ja selle lähipiirkonna kaitseks on loodud Emumäe maastikukaitseala.
Igal kevadel korraldatakse ümber Emumäe Emumäe jooksu.
Suurussoo
Suurussoo (ka Suru-Suurissoo) on soomassiiv Saare maakonnas Saaremaa vallas, Võhma külast 4 km ida pool. Suurussoo pindala on 125 hektarit.
Andres Dvinjaninov
Andres Dvinjaninov (sündinud 20. novembril 1963 Tartus) on eesti näitleja, laulja, lavastaja ja teatrijuht.
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu 7. Keskkooli, seejärel õppis aastail 1981–1984 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas. Lõpetas 1988. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 13. lennu.
Aastatel 1988–2000 oli ta Vanemuise teatri näitleja ja lavastaja. 2000–2006 töötas Eesti Nukuteatri kunstilise juhina ja 2006–2008 Eesti Nuku- ja Noorsooteatri lavastajana.
1996. aastal asutas Andres Dvinjaninov MTÜ Tartu Suveteatri Seltsi (Emajõe Suveteater). Ta on selle juhatuse esimees.
Ta on mänginud üle 70 rolli Eestis ja Soomes, lavastanud üle 40 korra Vanemuises, Eesti Nuku- ja Noorsooteatris, Emajõe Suveteatris, teatrites Estonia ja Endla ning Viimsi Suveteatris ja Otepää Suveteatris, Karlova Teatris, esinenud muusikalavastustes, filmides ja telesarjades ("Libahuntide pärijanna" Riia Kinostuudios, "Sangarid", "Õnne 13", "Pilvede all", "Litsid", "Pank" jm), lavastanud telesarja "Eestlane ja venelane", dramatiseerinud ja kirjutanud näidendeid ja muusikalilibretosid.
1992. aastal oli Andres Dvinjaninov üks Eesti Näitlejate Liidu taasasutajaid ja 1993–2000 oli selle juhatuse liige. Ta on Eesti Näitlejate Liidu ning Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige. Aastatel 2002–2007 oli ta UNIMA Eesti Keskuse president.
Aastatel 1980–1985 mängis ja laulis ta ansamblites Miks JUTITA, Salong, Kasum ja Justament, hiljem ansamblites Tip-Malts ja Raba. Alates 1993. aastast on ta ansambli Kaunimate Aastate Vennaskond liige.
2017. aastal osales ta TV3 saatesarja "Su nägu kõlab tuttavalt" 6. hooaja saadetes. 2018. aastal juhtis saadet “Tähtede hõbelusikas”. Ta on esinemise ja häälekoolitaja ning Eesti Televisiooni reisisaate "Reisile minuga" üks juhte.
Isiklikku
Andres Dvinjaninov on olnud kolm korda abielus. Esimesest abielust Eesti Draamateatri endise direktori Ruti Einpaluga on tal ühine tütar Stina ja poeg Markus Dvinjaninov. Teisest abielust näitleja Marika Barabanštšikovaga on tal ühine poeg Mattheus. Kolmandast abielust näitleja Ingrid Isotammega, on tal ühine tütar.
Josip Jelačić
Josip Jelačić (ka Jellačić; 16. oktoober 1801 Novi Sad – 19. mai 1859 Zagreb) oli horvaadist Austria sõjaväelane ja riigitegelane, kes on tuntud 1848. aasta revolutsiooni ühe peamise mahasurujana.