cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaim
Islam
4.350: Teie, Raamatu rahvas! Ärge tehke üle­astumisi usus ja kõnelge Jumala kohta ainult tõtt Sest Messias, Jeesus Maarja poeg on Jumala sõnumitooja ja tema Sõna. Selle ja oma Vaimu andis ta Maarjale. Uskuge Jumalasse ja tema sõ­numitoojatesse ja ärge kõnelege Kolm­ainsusest Lõpetage see, sest nii on teile parem. Jumal on üks, kiitus olgu talle! Kas temal võiks olla poeg? Talle kuu­lub kõik, mis on taevastes ja maa peal. Jumalast piisab hoolitsejaks!
5.122: Kord ütles Jumal: „Sina, Jeesus Maar­ja poeg! Meenuta heategu, mis ma te­gin sulle ja su emale, kui ma olin sulle toeks Püha Vaimu varal ja sa kõnelesid inimestega veel hällis olles52 ja täiskas­vanuna. siis ma õpetasin sulle Pühakir­ja, tarkust, Toorat ja Evangeeliumi ja sa voolisid minu loal savist linnu kuju, puhusid tema sisse ja ta muutus linnuks minu loal. Ja sa tegid minu loal pimeda nägijaks ja tervendasid pidalitõbise, sa äratasid ellu surnuid minu tahtel. Kord ma hoidsin sinust eemal iisraellasi, kui sa tulid nende juurde selgete sõnumite­ga ja need, kes ei uskunud, väitsid: „See ei ole midagi muud kui pelk nõidus.”
17.73: Ütle: „Iga inimene valib endale tee ja teie Isand teab paremini, kes valis õige tee.” Nad hakkavad sinult küsima, mis on vaim. Vasta: „Vaim on osa minu Isanda käsust Kuid teile on selle kohta antud teada õige vähe.”
78.18: Sel päeval, kui Vaim ja inglid seisavad ridadena, ei saa keegi kõneleda ilma Armulise loata, ja ta ütleb siis üksnes tõtt.
Vaimolend: 72. Suura: Džinnid algab järgmiselt:
1     Ütle: „Mulle ilmutati, et jõuk džinne kuulas pealt ja nad ütlesid: „Tõesti, me kuulsime imelist Koraani, mis juhatab õigesti käituma. Me usume seda ja me ei austa enam muud kui meie Isandat üksi.
2     Meie Isanda aulisusest pole midagi kõrgemat ja ta ei ole võtnud oma kõrvale emandat ega poega. Üks rumal meie hulgast kõneles laimulugu Jumalast.
3     Meie aga arvasime, et inimesed ega ka džinnid ei laima iial Jumalat.
4     Mõned mehed inimeste hulgast otsisid varju meessoost džinnide juures, kuid need viisid nad veel suuremasse segadusse.
Urantia raamat
pisi|Urantia raamat on enam kui 2000 leheküljeline põhjalik kirjeldus inimesest, universumist, maailma ajaloost ja Jeesus Kristuse elust Urantia raamatus nimetatakse vaimuks väga paljusid olendeid ja olemusvorme.
Filosoofide käsitlus
Filosoofidest kasutavad seda mõistet vaid idealistid ja dualistid, materialistid eitavad vaimu ja vaimumaailma olemasolu. Filosoofias märgitakse selle sõnaga teadvuslikku olendit, mis on ühelt poolt osa inimesest ja teiselt poolt võimeline vaatama ja hindama inimese käitumist väljastpoolt, kõrvaltvaataja pilguga.
Parun Montesquieu (1689–1755) kasutas oma raamatu pealkirjana mõistet „Seaduste vaim“, millega ta märkis domineerivat hoiakut, mis peaks ühiskonnas valitsema ning kujundama õiguskorra olemust (antud juhul võimude lahusust). pisi|Hegeli vaimukäsitluse skeem raamatust "Psyhologie" Georg Wilhelm Friedrich Hegel (1770–1831), saksa filosoofi töödes oli vaimu (Gaist) teema kesksel kohal. Raamatus "Psychologie" (Psühholoogia) mainib ta, et hing on seotud loodusega, kuid teadvus on seotud vaimuga, mis ei allu ühelegi materiaalse maailma reeglile. Hegeli käsitluses ei tule tundma õppida mitte objekti, vaid selle vaimu. Ta väitis, et "vaim saab alguse iseendast ning ta määrab ise enda käitumist". Sellega mõtles ta, et algselt on olemas vaba ennast teostav vaim, millest eneseteostuse käigus saab objektiivne, absoluutne vaim. Oma töödes seostas ta vaimu mõiste peale psühholoogia ka riigikorralduse, ajaloo ja filosoofiaga. Mõttekäiguga, mis sidus vaimu ja eetri (eeter substantsina, eeterkeha), tuletas ta aja ja ruumi mõisted. Vaimu teemat käsitles Hegel ka oma teoloogilistes töödes: "Der Geist des Christentums und sein Schicksal" (1799) (Kristluse vaim ja selle saatus), "Phänomenologie des Geistes" (1806) (Vaimu fenomenoloogia) ja essees „Geist“. Nendes käsitles ta siiski rohkem mõistuse ja meele kontseptsiooni, mille keskmes oli inimese identiteet oma erinevate tähendustega.
Friedrich Nietzsche (1844–1900), saksa filosoof ja kirjanik kirjeldas üli-inimest (Übermensch), kelles kõrgelt arenenud vaim viib efektiivselt täide kõik need moraalsed ja esteetilised võimalused, mida tänapäeva kasvatus ja väärtushinnangud üritavad maha suruda. Vanemas eas jõudis ta hoopiski arusaamale, et inimene peab ohverdama oma moraali ja isikliku heaolu taotluse, kui ta tahab kaasa aidata arenemisvõimelise vaimse inimtüübi sünnile. Raamatus „Nõnda kõneles Zarathustra“ kuulutab peategelane, et kristlaste ainelisest maailmast põgenemise eelduseks oli surematu hinge leiutamine ja selle füüsilisest kehast eraldamine. Ta väitis, et sellest mõttest arenes välja füüsilise keha suretamise ehk askeetluse tava. Tema väitel, et objektiivsus on subjektiivse tahte väljendus, olid kaugeleulatuvad mõjud paljude inimesega seotud teadusharude arengule, eriti Saksamaal.
Georg Simmel (1858–1918), saksa filosoof, leidis, et hing on meele vorm, mis kujundab nii loogilis-kontseptuaalse mõtlemise subjektiivset sisu kui ka inimese subjektiivse olemuse. Vaim aga teadvustab meeles selle objektiivset sisu.
Max Weber (1864–1920), saksa filosoof oma teose "Protestantlik eetika ja kapitalismi vaim" pealkirjaga viitas taas psühholoogide keskel levinud sõnakasutusele, et vaim esindab inimgrupi domineerivat hoiakut, mis sunnib selle liikmeid käituma viisil, mida ta muidu ei teeks.
Oswald Spengler (1880–1936), saksa filosoof, kasutas oma peateoses "Der Untergang des Abendlandes" ("Õhtumaa allakäik") samuti inimgrupis (rahvas või kultuur) domineeriva hoiaku väljendamiseks seda kandva vaimu kontseptsiooni. Ta leidis, et iga tsivilisatsioon saab alguse hingestatud põhikontseptsioonist, mis hakkab ümber kujundama ümbritsevat maailma. Iga kultuur moodustab oma mentaalse ja materiaalse reaalsuse, mis kehastub selle vaimsetes sümbolites.
Olavi madal
Olavi madal on madalik Irbe väinas, 18 km Sõrve säärest edelasse. Madala geograafilised koordinaadid on.
Veepeegli pindala on umbes 9,5 km². Vähim sügavus on 4,2 m. Madalast 1–3 km lääne poole jäävad Rabotniku madal ja Berezini madal.
Olavi madala keskkonnaregistri kood on VEE3401030.
1355
1355. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad - 1350. aastad - 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad
Aastad: 1350 1351 1352 1353 1354 - 1355 - 1356 1357 1358 1359 1360
1357
1357. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad - 1350. aastad - 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad
Korduskasutus
pisi|[[Autorehvide loov korduskasutus Stockholmis]] Korduskasutus on toote (nt klaaspudeli) korduv kasutamine algotstarbeks. Korduskasutus vähendab oluliselt jäätmete ja heitmete teket ning hoiab kokku loodusvarasid.
Harilik tatar
Harilik tatar (Fagopyrum esculentum) on tatraliste sugukonda kuuluv üheaastane põõsjas taim.
Levila ja kasvukoht
Taim pärineb Kesk-Aasiast, tema kodumaaks peetakse Tiibetit. Tatart on kasvatatud Hiinas ja mujal idamaades alates 10.–13. sajandist, kust ta Türgi ja Venemaa kaudu jõudis Mandri-Euroopasse. Tänapäeval kasvatatakse tatart Euroopas (ka Eestis), Indias, Lõuna-Aafrikas, Lõuna-Ameerikas, Venemaal ja Jaapanis. Taim ei talu hästi külma, seetõttu külvatakse teda Eestis mai lõpus – juuni alguses. Tatrataime õitsemisaeg on juulis ja kestab 30–50 päeva.
Morfoloogia
Tatar on üheaastane 15–50 cm kõrgune rohttaim. Õied on valkjasroosad kobarad. Õitest arenevad välja helekollased, kolmnurksed, teravate äärtega väikesed viljad, mida katavad tumepruunid kestad.
Tootmine
2012. aastal toodeti maailmas 2,3 miljonit tonni tatart, 2017. aastal 3,8 miljonit tonni.
Meetaimena
Tatra õied sisaldavad rikkalikult nektarit ja õietolmu, tehes tatrast hea meetaime – ühelt hektarilt saavad mesilased keskmiselt 70–90 kg mett.
Ravimtaimena
Rahvameditsiinis kasutatakse tatart veenide ja arterite tugevdamiseks, samuti veenilaiendite puhul. Viljadest tehtud tõmmis soodustab rinnapiima teket. Homöopaatias tarvitatakse mõne nahahaiguse ning sügeluse ja peavaluga kaasnevate maksahaiguste puhul.
Tatar on tervendava toimega kõhunäärme ning mao- ja soolestikuhaiguste, astma, rasvumise, suhkurtõve, ekseemi, skleroosi, aneemia, reuma, artriidi, haavandite, allergiate, prostatiidi, leukeemia ja depressiooni puhul.
Tatrale on omistatud palju ravivaid omadusi:
Keemiline koostis
100 grammi tatart sisaldab vitamiine: B1 (0,4–0,8 mg), B2 (0,2 mg), B3 (4,2 mg), B6 (0,4 mg), B9 (0,03 mg), E (2–6 mg), A (0,01 mg), P (8000 mg), C, K, aminohappeid (sh arginiin, gistidiin, tsüstiin, trüptofaan, kõige rohkem lüsiini ja metioniini, makro- ja mikroelemendid: boor (0,75 mg), fluor (0,03 mg), fosfor (350 mg), jood (5 mg), kaalium (530 mg), kaltsium (120 mg), kloor (94 mg), koobalt (4 mg), magneesium (250 mg), mangaan (1,7 mg), naatrium (40 mg), raud (16 mg), räni (120 mg), tsink (2,8 mg), väävel (80 mg); orgaanilisi happeid: maleiin-, menoleen-, sidrun-, õun- ja oblikhape.
Vastunäidustused
Raviannustes ohutu, suurtes kogustes on antratseenide tõttu ohtlik kariloomadele, muutes nende naha valgustundlikuks.
Toiduks
Tatart kasutatakse toiduks – tatrast valmistatakse tangu ja jahu. Selleks peab tatraterad enne kroovima ehk kestadest puhastama. Selleks terad pestakse ja sorteeritakse suuruse järgi ning seejärel eemaldatakse kahe veskikivi vahel purustades väliskest tera ennast kahjustamata. Mida tumedamat värvi on tatrast jahvatatud jahu, seda rohkem sisaldab see mineraalaineid ja vitamiine, seega seda suurem on selle toiteväärtus. Tatratangu turustatakse kas toorelt või röstitult.
Muu kasutamine
Tatrakestadest ja -teradest valmistatakse patju ja massaaživahendeid.
Samm-mootor
Samm-mootor on pingeimpulssidega käitatav sünkroonmootor. Iga impulsi mõjul pöördub mootori rootor kindla nurga – sammu – võrra.
pisi|Samm-mootori tööd kirjeldav animatsioon pisi|Samm-mootorid pisi|Samm-mootor lahtivõetult
Samm-mootoril on vähemalt kaks ergutusmähist, sest ühe mähisega sünkroonmootoril ei ole võimalik määrata toitevoolu kaudu pöörlemise suunda. Tavaliselt on samm-mootoril ka rohkem pooluseid, sest siis saab korraga pöörata väiksema nurga. Kuna samm-mootori liikumisel on diskreetne (inkrementaalne) iseloom, on see hõlpsasti juhitav digitaalseadmetega. Selliste mootorite juhtimise lihtsustamiseks on välja töötatud ka hulgaliselt spetsiaalseid integraallülitusi.
Selle mootoritüübi puuduseks on väike võimsus: seda saab kasutada vaid suhteliselt väikeste koormuste liigutamiseks. Vooruseks on, et samm-mootor ei vaja keerulist rootori asendi andurit, sest asendi määravad saadud impulsside arv ja suund. Andur on vajalik ainult käivitamisel nullpunkti fikseerimiseks. Näiteks enamik printereid liigutab käivitamisel kirjutuspead pead pisut edasi ja siis tagasi, kuni lõpplüliti teatab juhtsõlmele algseisust. Praktikas lisatakse vahel siiski eraldi asendi andurid täiendavaks kontrolliks.
On olemas ka lineaarliikumisega ehk kulg-samm-mootorid sammu pikkusega mõnest mikromeetrist mõne sentimeetrini.
Samm-mootori ehitus
Samm-mootor on elektrimasin, mis muudab alalispinge impulsid mootori võlli mehaaniliseks energiaks. Peamine osa on rootor, mis on mootori ainuke liikuv komponent. Rootori külge on kinnitatud püsimagnetid, mille väljaulatuvate otste külge ühendatakse veomehhanismid. Rootor asetseb omakorda staatori sees. Staator ise seisab paigal ja koosneb mähisest, millest voolu läbijuhtimisel tekitatakse magnetväli, mis tõmbab rootori küljes olevaid püsimagneteid, põhjustades nii rootori pöörlemist.
Kuna samm-mootor on numbriliselt juhitav, siis sobib ta ideaalselt kokku diskreetsete juhtimissüsteemidega, näiteks mikroprotsessoriga. Igale impulsile vastab teatud pöördenurk α, n impulsile aga pöördenurk γ= n•α. Siit järeldub, et samm-mootorit võib kasutada positsioneerimisel avatud juhtimisahelaga, st tagasisideta süsteemides. Samm-mootori eeliseks on asjaolu, et puudub tagasisideanduri vajadus ajami positsioneerimisel. Positsioneerimistäpsuse suurendamiseks konstrueeritakse mootorid suurema pooluste arvuga. Kuna samm-mootorit juhitakse järjestikuste impulssidega, võib madalatel pööretel olla samm-mootori liikumine katkendlik.
Samm-mootorid on rentaablid võimsuseni kuni ~1 kW, neid toodetakse ka lineaarmootorite kujul.
Samm-mootori ühe takti samm ehk sammunurk \alpha,
kus {n_{f}} on pooluste arv faasi kohta,
m on faaside arv,
z on hammaste arv. Samm-mootor koos taktgeneraatori ja lõppastmega moodustab sammajami. Taktsignaalid moodustatakse töö etteandesuuruste (kiirus, asend, kiirendus) alusel ja nendega tüüritakse transistorlülititest koosnevat lõppastet. Transistorlülitite ülesanne on samm-mootori mähiste kommuteerimine ettenähtud liikumistrajektoori tagamiseks.
Samm-mootorite tüübid
Samm-mootorid jaotatakse vastavalt ehitusviisile reluktants- (reaktiivrootoriga) ja püsimagnetmootoriteks (aktiivrootoriga):
Kuna reluktants-samm-mootoritel puuduvad püsimagnetid, ei eksisteeri neil vooluvabas olekus ka takistusmomenti. Püsimagnet-samm-mootorite pooluste arv ja seega ka positsioneerimistäpsus on piiratud. Hübriid-samm-mootoris on esindatud mõlema ehitusviisi omadused, tema rootoril on nii püsimagnetid kui hammasvöö.
Suuremomendilisteks mootoriteks nimetatakse samm-mootoreid, mille rootorite valmistamisel on kasutatud eriti tugevaid haruldastest muldmetallidest püsimagneteid. Sellised magnetid tekitavad tavalisest suuremaid väljatihedusi.
Unipolaarne mootor
Keskväljavõte ühendatakse tavaliselt toite plussklemmiga ja kummagi mähise otsasid kommuteeritakse soovitud pöörlemissuuna saavutamiseks vaheldumisi toite miinusklemmiga. Näidatud mootori sammunurk on 30°. mähis 1 on jaotatud üla- ja alapooluse ning mähis 2 vasaku ja parema pooluse vahel. Aktiivrootoril on kokku 6 vahelduvat, ümbermõõdule jaotatud poolust. Kommuteerides toite mähiselt 1 ümber mähisele 2, liigub rootor 30° ehk ühe sammu võrra. Pidev liikumine saavutatakse mähiste 1 ja 2 järjestikuste ümberlülitustega.
Bipolaarne mootor
Bipolaarsete mootorite ehitus sarnaneb unipolaarsete mootorite omaga, erinevus seisneb keskväljavõtete puudumises. Seega on mootor lihtsama konstruktsiooniga, kuid lõppastme topoloogia vahelduva polaarsuse tõttu keerukam. Jättes mähised ümber lülitamata, säilitab pingestatud aktiiv- või hübriidrootoriga samm-mootor hoidemomendi, mis väldib rootori iseeneslikku liikumahakkamist väliste jõudude toimel.
Lainetalitlus
Lihtsaim samm-mootori juhtimisviis on ühefaasiline talitlus, mille puhul pingestatakse ainult ühte mähist korraga. Meetodi puuduseks on saavutatava momendi väiksus, rootori võimalikud asendid on nt kahefaasilise kahe hambaga mootori korral 0°, 90°, 180° ja 270°.
Täis- ja poolsammtalitlus
Mõlema mähise samaaegsel pingestamisel hakkab mootor tööle kahefaasilises täissammtalitluses ja saavutab suurema pöördemomendi. Asendid jäävad täpselt ühefaasilise talitluse positsiooninurkade vahele, olles vastavalt 45°, 135°, 225° ja 315°. Mõlema talitlusviisi kombineerimisel, st ühe või mõlema mähise vahelduval pingestamisel on võimalik saavutada juba 8 asendit, sellist talitlusviisi nimetatakse poolsammtalitluseks.
Mikrosammtalitlus
Toites samm-mootori mõlemat mähist vastavalt siinus-koosinussignaaliga, on tulemuseks ideaalilähedane pöördmagnetväli ja sellest lähtuvalt ka pöördliikumine. Mootori efektiivsus kasvab koos sammude arvuga pöörde kohta: energiatarve ühtlustub, väheneb sammukao oht ning mootor töötab tunduvalt sujuvamalt.
Kui toita samm-mootori mähiseid siinus-koosinus seaduspärasuse järgi diskreetsete impulssidega, on tulemuseks mikrosammtalitlus. Taolise talitlusviisi eeliseks on liikumise suurem sujuvus, kuid puuduseks vähenenud täpsus, mis eeldab tagasisideahelate kasutamist.
Juhtimissüsteemi realiseerimise näide
Sammajam peab läbitud nurga arvestust loendatud impulsside järgi, saades asendi juurdekasvu ehk inkremendi. Absoluutasendi määramiseks tuleb esmalt loendur nullida algpositsiooni määratlemisega, selleks kasutatakse reeglina piirlüliteid. Sammajami juhtimisosa koosneb mikrokontrolleril põhinevast taktgeneraatorist ja lõppastmest nelja mähiseotsa pingestamisteks peab mikrokontroller väljastama 4-kohalise bitijada. Iga bitijadaga pöördub rootor ühe sammu võrra, pidev pöörlemine on realiseeritav tarkvaraliselt programmitsükliga, kus antakse ette sammude arv. Samm-mootori suureks eeliseks on asjaolu, et tema asend on piisavalt suure täpsusega määratav. Teades nt ratta ümbermõõtu, võib välja arvutada suuruse samm/cm, ehk 1 cm läbimiseks vajamineva sammude hulga. Sellest lähtuvalt võib koostada töö alamprogrammi, mis kasutab sisendsuurusena teepikkust, arvutab sellest sammude hulga ja edastab selle portide kaudu tsüklina lõppastmele.
Samm-mootori koormamine
Samm-mootori arendatav moment sõltub lülitussagedusest ja järelikult ka mootori pöörlemiskiirusest. Mootorid arendavad tüübisildil näidatud nimimomenti ainult väga madalatel kiirustel. Pöörlemiskiiruse suurenemisel arendatav moment väheneb, mis teatud kiiruse puhul võib ajami viia vääratustalitlusse, mida iseloomustab sünkronismist väljalangemine ehk sammukadu. Taolise momendikarakteristiku põhjuseks on mähiste induktiivsus. Mähiste pidevate ümberlülitamiste tõttu tekitavad induktiivsused vastuelektromotoorjõu, mistõttu suurtel kiirustel pole enam võimalik saavutada nimivoolu ega -momenti. Tänapäevaseid samm-mootoreid toidetakse enamasti reguleeritavatest vooluallikatest, mis tagavad püsiva voolu ja momendi suuremas kiiruspiirkonnas. Voolu hoidmisel konstantsena võib 12 V nimipingega samm-mootori klemmipinge tõusta isegi 40 V lähedale. Samm-mootori koormamisel tuleb kinni pidada teatud piirangutest:
Kasutusalad
Samm-mootorit on mõistlik kasutada siis, kui on tarvis saavutada täpne kontrollitud liikumine. Sellest on kasu seadmetes, kus on vaja kontrollida pöördenurka, kiirust ja asukohta ning ka siis, kui on tarvis saavutada sünkroonsus. Neil põhjustel on seda tüüpi mootor laialdaselt kasutusel printerites, skannerites, andmekandjalugejates, mänguautomaatides jne. Samuti kasutatakse samm-mootoreid tööstusseadmetes, CNC-pinkides, tööstus- ja ka mängurobotites, mis nõuavad mitmesuguseid ebastandardseid liigutusi.
Frottola
Frottola on 14.–16. sajandi itaalia ilmaliku laulu tüüp, mis oli populaarne 15. sajandi lõpul ja 16. sajandi algul. Frottola oli enamasti lihtsas vormis salmilaul, millel on tihti ka refrään. Frottola ' t peetakse madrigali otseseks eelkäijaks.
Vorm
Frottola ' d olid enamasti neljahäälsed. Nagu muuski 16. sajandi rahvalikuks pretendeerivas muusikas, domineeris ka frottola ' tes ülemise hääle meloodia, teised hääled täitsid saatehäälte eesmärki ning neid võis mängida ka pillidega. Muusika oli akordilise ülesehitusega ja selge 3/4 või 4/4 meetrumiga. Häälte meloodiate ulatused olid väikesed ja need kordusid sageli.
Frottola tekstid olid tavaliselt piiratud kirjandusliku väärtusega, vormilt tüüpiliselt kuuerealised salmid koos neljarealise refrääniga, millel oli sama muusika kui salmil.
Frottola lihtne muusikaline vorm oli taotluslikus kontrastis selle ajastu pigem keeruka vokaalmuusikaga. 1530. aastate paiku hakkas frottola ' t seltskonnamuusikas asendama madrigalide laulmine.
Kasutamine
Frottola oli kõrgkihi muusika, ehkki viisideks võeti mõnikord rahvalikke meloodiaid. Isabella d’Este patronaaži all õitses frottola viljelemine Mantua õukonnas ja sai populaarseks ka mujal Põhja-Itaalia õukondades, eriti Ferraras ja Urbinos. Tuntuim frottola-tekstide autor oli Serafino dell'Aquila (surnud 1500). Kuulsaimad frottola 'id kirjutanud heliloojad olid Bartolomeo Tromboncino (surnud 1535) ja Marchetto Cara (surnud 1530. aastatel). Vahel kirjutas sama autor nii muusika kui ka sõnad.
Vormilt frottola ' d, ehkki mitte nendeks nimetatud, on ka Josquini mõned ilmalikud kompositsioonid, nagu "El Grillo", "Scaramella va alla guerra" või vaimulik "In te Domine speravi".
Trükised
Erinevalt Firenze canto carnascialesco ' dest on enamik tänaseni teada frottola' id ilmunud trükituna. Ottaviano Petrucci, esimene trükkal, kes teadaolevalt kasutas liigutatavaid trükitüüpe muusika kirjapanemiseks, trükkis Veneetsias ajavahemikus 1504–1514 11 raamatut frottola ' id. Neist raamatuist pärineb suur hulk frottola'id kirjutanud heliloojate nimesid, kellest polegi suurt muud teada, nagu Giacomo Fogliano, Filippo de Lurano või Rossino Mantovano.
Kiil
Sõnal kiil on mitu tähendust.
Vanasõna
Vanasõna  on üks rahvaluule žanre; lühike, terviklik, hinnanguline ja kujundlik ütlus. Vanasõna on rahvasuus käibiv üldistav lause, argikogemuse üldistus, mille tunnusteks on lühidus, poeetilisus ja õpetlikkus. Vanasõna on võrreldes rahvalaulu või -jutuga lühike. Kõige sagedasemad on Eestis 4–8-sõnalised vanasõnad. Leidub ka üle 50-sõnalisi vanasõnu.
Vanasõnade uurimisega tegeleb parömioloogia.
Eesti vanasõnad
Eesti vanasõnade kohta on otsesed andmed hilised (16.–17. sajandist alates), mistõttu ei saa kuigi hästi jälgida nende teket ja arengut. Rahvaluuletekstide kõrvutamisel sugulasrahvaste omadega võib siiski aru saada, et mõne üldläänemeresoomelise vanasõna vanus ulatub vähemalt läänemeresoome ühisaega. Ent Anton thor Helle vanasõnaüleskirjutuste (1732) ja 1900. aastate vanasõnade võrdlemisel on näha, et sajandi jooksul kaob käibelt kolmandik vanasõnu. See-eest lisandub pidevalt uusi ütlusi.
Kõige varasem teadaolev üleskirjutus eesti vanasõnadest pärineb 1587. aastast Hiiumaalt, kus arvekirjade kirjutaja Lorenz Becker on muu hulgas üles kirjutanud kaks eestikeelset lauset: "Kuy Taivas koitap / si Tallopoick hobosett jotap" ja "Arro, Rickus / Ikapeevf Remus", millest viimasel on olemas ka otsene saksa paralleel.
Eesti vanasõnad lähtuvad põhiliselt tolleaegse talupoja seisukohast. Pikad orjusesajandid on vanasõnadesse tugeva jälje jätnud. Hinnatakse töökust, julgust, headust, ausust ja teisi positiivseid omadusi, kuid rohkemgi veel alandlikkust, kannatlikkust, vastupidamist, piskuga leppimist, tasa ja targu toimimist, ettevaatlikkust. Elu mitmepalgelisus ning vastuolud tingivad suuresti ka asjaolu, et võib kergesti leida vastukäivaid eesti vanasõnu ("Pikad juuksed, lühike aru" ja "Pikad juuksed, pikk aru").
Teistest rahvaluule lühižanridest on eesti vanasõnadel väga tihedad sidemed kõnekäändudega, kuid minimaalsed mõistatustega.
Eestis on üles kirjutatud umbes 82 000 autentset vanasõna. Osa vanasõnu tuntakse üle Eesti, mõned on rahvusvahelisedki, kuid kolmandate levik piirdub ühe murdepiirkonnaga. Eesti vanasõnade esialgsed levikualad on: 1. Põhja- ja Kesk-Eesti, 2. saared, 3. Lääne-Eesti ja Edela-Eesti (kaasa arvatud Mulgimaa), 4. Lõuna-Eesti.
Eesti vanasõnade edetabeli eesotsas seisavad järgmised vanasõnad:
Eesti vanasõnu on kõige rohkem mõjutanud kokkupuuted soomlastega (Põhja-Eestis, eriti Ranna-Eestis ja Hiiumaal), liivlastega (Lõuna-Eesti ning Saaremaa), vadjalastega (Kirde-, Ida- ja Kagu-Eesti) ning venelastega (Ida-Eesti, eriti Setumaa ja Vastseliina).
Viited
Risto Järv. 1999. "Vanasõna ei ole varnast võtta?" ''Mäetagused. Hüperajakiri'' 10: 130-155.
Kinnine tootmistsükkel
Kinnine tootmistsükkel ehk suletud tootmistsükkel on tootmisprotsess tootmise keskkonnamõju vähendamiseks, kus abimaterjalina kasutatavad ained (nt vesi, õhk, kemikaalid) viiakse kordus- ja taaskasutusse.
Pornograafia
pisi|Pornograafilise materjali tähistamiseks kasutatakse tihti kolme X-i Pornograafia ehk porno on põhiliselt seksuaalse erutuse stimuleerimiseks mõeldud teoste liik, mis tavaliselt sisaldab inimeste paljastatud kehade või kehaosade, suguelundite, seksuaalvahekordade või muu seksuaalsusega seotu eksponeerimist ja/või kirjeldamist.
Boys Don't Cry
Boys Don't Cry on mitme teose pealkiri:
Pornograafia
Ülevaade
Visuaalne pornograafia esineb eelkõige pornograafiliste filmide, fotode, maalide, graafikateostena, skulptuuridena, etendustena. Kirjanduslik pornograafia esineb tekstidena (romaanid, novellid, jutustused, luule, näidendid jne). Pildilis-tekstiline pornograafia esineb pilt- või fotoromaanide, -novellide, -jutustustena, koomiksitena jne. Auditiivne pornograafia esineb enamasti pornograafiliste tekstide ettelugemisena, helidena.
Vaht
Vaht on keemias pihussüsteem, kus suhteliselt väiksesse hulka tahkesse ainesse või vedelikku on pihustunud palju gaasi.
Pornograafia
Ülevaade
Valdavalt tarbitakse tänapäeval audiovisuaalset pornograafiat pornofilmide, tekstilis-visuaalset pornograafiat pornoajakirjade ja eelmistele omaste vormidega kohandatud veebiportaalide kujul. Vastavalt liigitatakse pornograafiat kõige üldisemalt kahte liiki: hardcore (eksponeeritakse suguelundeid) ja softcore (ka "pehme porno", kus hoidutakse suguelundite eksponeerimisest).
Populaarsemad suunad:
Ajalugu
pisi|Pornograafiline animatsioon "Eveready Harton in Buried Treasure" ligikaudu 1928. aastast Pornograafia kui iseseisva ja ühiskonna poolt tunnistatud valdkonna sündi seostatakse varase uusajaga (17. sajand), mil see kerkis esile koos esteetikaga kui selle vastaspoolus ning puudutas eelkõige st ihulis-erutavate raamatute kirjutamist, väljaandmist ja levitamist. Väljaanded olid enamasti varustatud pildimaterjaliga, peamiselt ladina või prantsuse keeles ja paljud neist olid trükitud anonüümsete libertiinide poolt Amsterdamis ning sealt levitatud üle Euroopa. Pornograafia sündimist võib seostada just kunstiliste vahenditega seksuaalse erutuse tekitamise institutsionaliseerumisega, mille kaudu see eristus muudest kunsti vormidest. Pornograafiat levitati enamasti põranda all ning sellega olid seotud suured trahvid ning väljaandjate üle peeti kohtuprotsesse.
Juuni 2010
Juuni 2010, kroonika
Vaht
Erinevaid vahtusid kasutatakse igapäevaelus märkamatult palju: vedelate vahtude kujul on näiteks šampoon, habemeajamisvaht ja piimavaht kohvil; tahked vahud on aga nii plastvahtudest polsterdused autodes ja mööblis kui ka näiteks leib ja besee. Erinevate kasutusvaldkondadega vahtudel peavad olema ka erinevad omadused, näiteks habemeajamisvahu puhul on oluline, et see oleks aeglaselt kaduv ja pika säilivusajaga, samas tulekustutusvahud peavad olema vastupidavad kütusega kokku puutudes ja kõrgete temperatuuride juures. Vaht võib olla ka ebasoovitav, näiteks pesu pesemisel, keemias destilleerimisel ja mitmetes tööstuslikes protsessides.
Pornograafia
Ajalugu
Kuigi piirid pornograafia ja esteetilise elamuse vahel on sajanditega nihkunud, siiski on pornograafia kasutus siiani enamikus riikides seadusega piiratud ja sellega muudest kunstilise väljenduse laadidest eristatud, kuigi illegaalseks suurt osa seaduslikult toodetud ja levitatud pornograafiast enam ei peeta. Pornograafia vabanemine põranda alt algas 20. sajandi keskel ning selle viimaseks veerandiks oli pornograafia, sh pornograafilised filmid ja nende levitamine enamikus riikides mingil viisil legaliseeritud. Siiani on valdavalt keelatud alaealiste, loomade ja seksuaalse vägivalla kasutamine pornograafiliste teoste loomisel.
Esimestest pornograafilistest teostest olid tuntuimad näiteks "Ekslev hoor" ("La puttana errante", 1650), "Tütarlaste kool" ("L'Ecole des filles", 1655), "Satyra sotadica" (1660).
Ka varasemal ajal valmistati teoseid, mis tänapäevase pilgu jaoks võivad paista pornograafilised, kuid neisse ei suhtutud toona nii nagu pornograafiasse ega levitatud institutsionaliseeritult, kuigi teatud suguline aktiivsus ja selle kujutamine võis eri kultuurides olla taunitud nii ühiskondlikult kui ka õiguslikult.
Vaht
Vahu omadused sõltuvad peamiselt mulle eraldava õhukese vedelikust või tahkisest kile (lamelli) keemilisest koostisest ja omadustest. Vahu omadusi mõjutavad ka mitmed teised tegurid, näiteks mullide suuruse jaotus, vedeliku pindpinevus, gaasi difusioon mullide sisse ja sealt välja, samuti väline rõhk ja temperatuur. pisi|Seebivaht pisi|Piimavaht cappuccino ' l
Amuuri oblast
Amuuri oblast on oblast Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas.
Pornograafia
Tulevik
Seoses Internetis toimiva interaktiivsust võimaldava pornograafiaga tegeldakse teleseksi vahendite väljatöötamisega, mis võimaldaks astuda tehislikku sugulisse vahekorda (harrastada küberseksi) inimestel, kes omavad vastavaid seadmeid ja võrguühendust. Kuna pornograafia on olemuselt suunatud seksuaalse erutuse tekitamisele teiseste või kunstlike vahenditega, siis peetakse teleseksi võimaldamist loomulikuks sammuks pornograafia arengus, kuigi see hakkab ähmastama piire pornograafia, prostitutsiooni ja üldse seksi vahel.
Pornograafiavastased
pisi|Soome piiril konfiskeeritud pornograafiline materjal 1969. aastal Tulisemaid pornograafiavastaseid on kristlik religioon. Tõsiseid probleeme on ka pornograafia õigusliku staatuse määratlemisega.
Juuni 2010
2010. aasta juuni algas teisipäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Amuuri oblast
Piirneb lõunas Hiinaga, piirijõeks on Amuuri jõgi. Põhjas moodustab loodusliku piiri Sahhaga Stanovoi mäestik.
Piirkonna põliselanikud on evengid. Venelaste kolonisatsioon algas 17. sajandil, suuremas mahus alles 19. sajandil.
2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 869 600. Suuremad linnad on Blagoveštšensk, Belogorsk ja Svobodnõi.
Oblastit läbivad Siberi raudtee ja Baikali–Amuuri magistraalraudtee.
Tsiolkovski linna lähedal asub Vostotšnõi kosmodroom.
Vaht
Struktuur
Mullide suurus vahus jääb enamasti vahemikku 50 mikromeetrit kuni paar millimeetrit. Vahu tihedus võib ulatuda peaaegu nullist kuni umbes 0,7 g/cm3-ni, suurema tiheduse korral on tegemist pigem emulsiooni kui vahuga. Kui gaas moodustab vahust üle 75%, siis paratamatult mullid deformeerivad üksteist. Mulle eraldavate lamellide paksus võib varieeruda vahemikus 10–1000 nm.
Mullid paiknevad vahus nii, et oleks täidetud minimaalse pindala nõue, ning seda kirjeldavad Plateau seadused:
a) mööda mullide äärt (Plateau piiri) puutuvad kokku 3 lamelli ja need on üksteise suhtes 120° all;
b) punktis, kus puutuvad kokku 4 Plateau piiri, on need paigutunud üksteise suhtes tetraeedriliste nurkade all (≈109,47°).
Kui vahu struktuuri lõhutakse nii, et lamellid rebenevad, paigutuvad mullid ümber sellisel viisil, et nad alluvad jälle Plateau seadustele.
Vahud võivad ajas muutuda, kaotades potentsiaalset energiat vahus sisalduva gaasi paisumisel või lamellide kokkutõmbumisel. Potentsiaalse energia vähenemine toimub spontaanselt kas lamellide rebenemisel või gaaside difusioonil väiksemastest pooridest suurematesse. Mõned vedelad vahud võivad olla lamellide rebenemise suhtes väga vastupidavad, kuid siiski kahanevad need aeglaselt gaasi difusiooni tõttu.
Moodustumine
Vahtu saab teha kahel viisil:
1) üleküllastades vedeliku gaasiga, kas lahustades gaasi rõhu all ja seejärel rõhku vabastades või gaasi tekkides in situ (näiteks taina kerkimisel pärmseente mõjul);
2) mehaaniliste vahenditega, kas läbi väikese ava gaasi vedelikku sisestades või kloppimise teel õhku vedelikku sisse segades ja mulle väiksemaks lõhkudes. Esimest kasutatakse peamiselt tööstuses, sest see võimaldab reguleerida sisestatava gaasi hulka, teist meetodit aga majapidamises mitmeid toiduaineid vahustades.
Kohe pärast mullide tekkimist hakkavad toimuma mitmed muutused. Gaas hakkab difundeeruma väiksematest mullidest suurematesse, põhjustades väiksemate mullide kadumise ja suuremate mullide mõõtmete kasvu. Mullid tõusevad vedeliku pinnale, moodustades vedeliku peale vahukihi. Mullid deformeerivad üksteist ning võtavad kindla kuju, alludes Plateau seadustele. Vahus olev vedelik valgub tagasi ülejäänud vedeliku hulka ning lamellid mullide vahel hakkavad rebenema, põhjustades mullide ühinemist ja seeläbi lõpuks vahu kadumist.
Stabiliseerimine
Termodünaamilise ebastabiilsuse tõttu ei ole vaht püsiv, kui see koosneb puhtast vedelikust ja selles täiesti lahustumatust gaasist. Eksperimendid näitavad, et sellised vahud eksisteerivad ainult hetke ja seetõttu ei saa stabiilset ja püsivat vahtu teha puhtast vedelikust. Selle printsiibi järgi saab hinnata ka destilleeritud vee puhtust: kui mullid jõuavad vee pinnale ja on seal stabiilsed, siis on vesi saastunud. Et mullidevahelised lamellid ja seega ka vaht oleks termodünaamiliselt stabiilsed, peavad vahus olema pindaktiivsed ained (surfaktandid). Surfaktant adsorbeerub vahus õhu-vedeliku piirpinnale, vähendades vedeliku pindpinevust.
pisi|Marangoni efekt kilel pisi|Uus tasakaal pärast Marangoni efekti kilel
Samas ei anna termodünaamilise stabiilsuse seletus ühtegi füüsikalist mehhanismi ja seetõttu põhjendatakse vahu stabiliseerumist mitmete nähtustega, mis esinevad surfaktantide olemasolul. Vahu püsivust saab seletada van der Waalsi jõududega vedeliku molekulide vahel, dipolaarsete surfaktantide põhjustatud elektriliste kaksikkihtide ja Marangoni efektiga, mis toimib lamellide suhtes taastava jõuna.
Amuuri oblast
Ajalugu
Amuuri oblast moodustati algselt 1922. aastal; aastatel 1926–1938 kuulus piirkond Kaug-Ida Vabariigi koosseisu; aastatel 1926–1930 Amuuri ringkond (okrug); 1930–1932 Amuuri rajoon; 1932 Amuuri oblast; aastatel 1938–1942 oli piirkond Habarovski oblasti koosseisus.
Vaht
Stabiliseerimine
Surfaktandi molekulid moodustavad kihi lamellikile ümber ning kui vahtu mõjutatakse nii, nagu näidatud esimesel pildil (näiteks kui õhumull läbi vedeliku pinnale tõuseb), siis selles piirkonnas suureneb lamelli pindala, põhjustades lokaalse pindpinevuse kasvu. Surfaktantide aeglase difusiooni tõttu on selles piirkonnas surfaktandi kontsentratsioon väiksem ning saab toimuda Marangoni efekt: pindpinevuste erinevuse tõttu tekib gradient, mille tagajärjel hakkab vedelik voolama väiksema pindpinevusega aladest suurema pindpinevusega aladele, kuni saabub uus tasakaal.
Karakteriseerimine
Üks vahu oluline omadus on gaasi ruumala osakaal. Seda on lihtne arvutada, mõõtes esmalt vahu tihedust.
Amuuri oblast
Haldusjaotus
Oblastis on 9 linnaringkonda ja 20 rajooni:
Vaht
Karakteriseerimine
Teiseks iseloomustab vahtu mullide keskmine suurus, suuruse jaotus ja nende kuju. Vahu sisemist struktuuri on võimalik uurida erinevate difraktsiooni meetoditega. Tahkeid vahtusid saab lisaks uurida skaneeriva elektronmikroskoopia ja skaneeriva teravikmikroskoopia meetoditega.
Vedel vaht
Vedelad vahud leiavad palju kasutust toitudes, näiteks vahukoor ja jäätis. Enamasti on sellised vahud stabiliseeritud toidus leiduvate valkudega. Samuti on vaht väga tähtis komponent õlle juures, kus vahu moodustab lahustunud süsihappegaas. Õlles stabiliseerivad vahtu valgud ja polüfenoolid, vahel lisatakse vahu stabiliseerimiseks ka muid ühendeid.
Samuti kasutatakse vedelaid vahtusid palju kosmeetikas, näiteks šampoonides, hambapastades ja raseerimisvahtudes. Siin on vahu eesmärgiks mööda pinda hästi laiali levida, ent samas ka piisavalt nahal (või muudel aluspindadel) kinni püsida.
Tahke vaht
Sõltuvalt tahke pihuskeskkonna materjalist saab tahket vahtu liigitada keraamiliseks vahuks, metallvahuks, polümeervahuks ja komposiitvahuks.
Keraamiline vaht
Keraamilises vahus on tahkeks pihuskeskkonnaks keraamilised lähteühendid, näiteks alumiiniumoksiid. Keraamilisi vahtusid kasutatakse filtrina sulametalli eraldamiseks metallide valamisel, samuti aluspinnana katalüüsides, milles on oluline suur sisemine pindala.
Metallvaht
Metallvahus on tahkeks pihuskeskkonnaks metall, tihti alumiinium. Metallvahud on väga poorsed, tavaliselt moodustab 75–95% materjali ruumalast gaas, mille tõttu on metallvahud ülikerged. Metallvahud säilitavad mõned oma algmaterjali omadused, näiteks mittesüttivast metallist tehtud metallvaht on samuti mittesüttiv ning vahtusid on võimalik ümber töödelda tagasi algmaterjaliks.
Avatud pooridega metallvahtudel on mitmesuguseid rakendusi: need on head soojusvahetid ja neelavad energiat, neid kasutatakse kerges optikas ning väga väikeste pooridega metallvahte kasutatakse keemiatööstuses kõrgtemperatuuriliste filtritena. Suletud pooridega metallvahtusid rakendatakse näiteks lööki absorbeeriva materjalina. Materjali kalliduse tõttu kasutatakse seda peamiselt kosmosetööstuses, arenenud tehnoloogiates ja tootmises. pisi|Alumiiniumvaht pisi|Polüstüreenvahust pehmendused
Polümeervaht
Polümeervahus on tahkeks pihuskeskkonnaks polümeer. Polümeervahtusid tehakse nii polüuretaanist, kummist, polüstüreenist kui ka polüvinüülkloriidist. Selliseid vahtusid kasutatakse laialt pehmendusmaterjalidena autodes ning mööblis, samuti pakkimisel ja soojusisolatsioonis. Polümeervahtude tootmiseks kasutatakse kahte meetodit: temperatuuri tõstmist ja kõrget rõhku. Mõlemas tingimuses muutub polümeer vedelaks ning sinna on võimalik lisada gaasi; temperatuuri või rõhu langemisel gaas eraldub ning polümeer taheneb üheaegselt, mille tulemusena moodustub lõpuks käsnalaadne struktuur.
Komposiitvaht
Komposiitvahus on lisaks põhilisele tahkele pihuskeskkonnale veel üks tahke faas, mis on üle kogu materjali ühtlaselt jaotunud. Erinevate kiudude või osakeste lisamine vahtu võimaldab suurendada selle tugevust ja vastupidavust. Komposiitvahtudel on palju rakendusi, näiteks avameres nafta ja gaasi puurimine, elektromagnetilise häirimise eest kaitsmine, termiline ja akustiline isolatsioon, niisutamine ja kiht- ehk sandwich-konstruktsioonid ehituses.
Vahublokaatorid
Vahublokaatorid on ained, mis väikeses koguses vahusüsteemile lisatult kas takistavad vahu tekkimist või hävitavad olemasolevat vahtu. Seda saavutatakse kas mehaaniliste, termiliste või keemiliste vahenditega, millest keemilised vahendid (põhiliselt räni baasil) on kõige efektiivsemad ja enim kasutatud.
Maret Maasalu
pisi|Maret Maasalu Tammsaare pargis [[Avoni heategevusüritusel, millega toetati rinnavähi ennetustööd Eestis Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. juuni 2009 ]] Maret Maasalu on eesti fotograaf.
1999. aastal lõpetas ta Juuru Gümnaasiumi ja 2000. aastal Tallinna Balletikooli.
Ökoefektiivsus
Ökoefektiivsus ehk ökotõhusus on strateegia jätkusuutliku arengu rakendamiseks ettevõtluses.
Maret Maasalu
2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaaltöö erialal bakalaureusetöö.
24-aastaselt raviti tal raseduse ajal rinnavähk.
Avoni heategevussaadikuna osales ta 2007. aasta oktoobris Eestit esindades ülemaailmsel rinnavähivastasel jalutuskäigul New Yorgis.
2008. aastal sai ta aasta pulmafoto konkursil parima pruudifoto auhinna.
François Couperin
thumb|200px|upright|François Couperin (1668-1733). Tundmatu kunstnik um.1730
Elu
François Couperin, keda on nimetatud ka Couperin Suureks (Couperin le Grand), sündis muusikute peres. Couperinide suguvõsas oli kahe sajandi vältel mitmeid muusikuid. Tema isa Charles Couperin oli Pariisi St. Gervais' kiriku organist. Couperinide pere elas kiriku üüritud korteris, mille eest organist ise üüri ei pidanud maksma.
Esimesed muusikatunnid andis Franςois'le tema isa Charles. Hiljem õppis ta Jacques Thomelini juures orelit. 17-aastaselt sai Franςois Couperin pärast oma isa surma organisti koha St. Gervais' kirikus.
26. aprillil 1689 abiellus Franςois Couperin Marie-Anne Ansault'ga. Neil sündis kaks tütart, kes olid samuti väga head muusikud. Üks neist oli ka organist ja teine klavessiinist kuninga õukonnas. Mõlemal olid tol ajal naiste jaoks ebatavalised ametid.
Nii Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik kui ka orel, mida Franςois Couperin mängis, on säilinud tänapäevani algsel kujul.
Looming
Franςois Couperin kirjutas väga palju klavessiinile, aga ka orelile, samuti kammermuusikat, vokaal-ja koorimuusimuusikat. Franςois Couperin kirjutas orelile kaheosalise kogumiku Pièces d`orgue consistantes en deux Masse (1689–1690). See kogumik sisaldab kahte missat orelile, mida Couperin ise oli kirikupühadel St. Gervais´ kirikus esitanud. Franςois Coperin kirjutas ka muusikateoreetilise raamatu klavessiinimängust ja interpretatsioonist (L`Art de toucher le clavecin , mis ilmus 1716. aastal). Seda teoreetilist teost on kasutanud paljud nii tolle aja kui ka tänapäeva muusikud ja isegi Johann Sebastian Bach. Raamatus on muu hulgas juttu klavessiinimänguvõtetest, artikulatsioonist, kaunistuste (melismide) kasutamisest.
Aleksandr Pepeljajev
Aleksandr Jurjevitš Pepeljajev (eestikeelsetes materjalides enamasti Saša Pepeljajev, vene keeles Александр Юрьевич Пепеляев; sündinud 1954 ) on Vene tantsuteatri lavastaja, kes pälvinud oma loometööga olulist rahvusvahelist tähelepanu. Tema "Luikede järv" Von Krahli teatris (koos Peeter Jalakaga) võitis 2004. aastal USA nimeka Bessie auhinna.
23. septembril 2005 esietendus teatris NO99 Pepeljajevi lavastatud Anton Tšehhovi "Kirsiaed", milles mängisid lavakunstikooli 22. lennu üliõpilased. Pepeljajev on Vene kirjandusklassikaga varemgi teatris tegelenud. 2004. aasta kevadel tõi ta lavakunstikooli 21. lennuga lavale Tšehhovi "Kolm õde", 2005. aasta kevadel Soome Teatriakadeemia üliõpilastega lavastuse "Idioodid" (Fjodor Dostojevski teose järgi).
1356
1356. aasta
Aleksandr Pepeljajev
Pepeljajev on rõhutanud, et klassika puhul huvitavad teda mittetraditsioonilise lavastamise viisid, näidates seega, et need tekstid on suuremad, kui kinnistunud arvamused lubavad oletada.
Usutluses Eesti Päevalehele on Pepeljajev ütelnud: "Kirjandus jääb minu jaoks alati vormi, stiili, kontseptsiooni ja atmosfääri allikaks ega saa kunagi ümberjutustuse objektiks. Kui rääkida väga üldiselt, siis teatris näib mulle kõige huvitavam ja sisukam mitte see, mida öeldakse, vaid see, mida nähakse. Just selles seoses on mul huvitav teatriga tegelda. Teadmaks, et Othello kägistas oma noore naise, ei ole vaja minna teatrisse. Piisab sellest, kui osata lugeda või käia kas või kooli kirjandustundides. Kunstiline tekst erineb ajalehetekstist."
1356
Aastakümned: 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad - 1350. aastad - 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad
Aastad: 1351 1352 1353 1354 1355 - 1356 - 1357 1358 1359 1360 1361
Kadrioru administratiivhoone
Kadrioru administratiivhoone ehk kantselei- või haldushoone on Tallinnas A. Weizenbergi tn 39 asuv hoone, kus alates 1992. aastast asub Eesti Vabariigi presidendi ametiresidents. Hoone valmis aastatel 1937–1938 Alar Kotli projekti järgi. Administratiivhoone asub Kadrioru pargis barokse Kadrioru lossi taga ning on osa Kadrioru lossi- ja pargiansamblist.
Tegemist on 1930. aastate lõpu esindustraditsionalistliku arhitektuurisuuna ühe peateosega, mis on teostatud uusbarokses laadis.
Hoone on Kultuurimälestiste registris arvel nii ehitis- kui ka ajaloomälestisena.
Konstantin Pätsi ametiaeg
Vabariigi Valitsusest eraldiseisva riigipea ametikoht loodi Eestis 24. jaanuaril 1934 jõustunud põhiseadusega. Esimene Vabariigi President Konstantin Päts astus ametisse 24. aprillil 1938. Iseseisva riigi kasvavad vajadused ja võimalused väljendusid 1930. aastate teisel poolel nii ehitusprojektides kui rõhuasetuses esindusarhitektuurile. Kadriorg kujunes 1930. aastatel riikliku esindusarhitektuuri peamiseks keskuseks.
Kadrioru "presidendilinnak"
Kuni 1929. aastani oli riigivanema residents Toompeal. Presidentliku Kadrioru ajalugu sai alguse 1929. aastal, mil Rootsi kuninga Gustaf V riigivisiidist ajendatuna tõsteti kunstimuuseum Kadrioru lossi ruumidest välja ning selle asemele seati sisse riigijuhtide peatuspaik. Hiljem, kui lossist sai esmalt riigivanema, siis presidendi residents, tekkis vajadus ka läheduses asuva administratiivhoone järele.
pisi|Vaade [[Kumu kunstimuuseumile, Kadrioru pargile ja administratiivhoonele]] Samaaegselt administratiivhoone valmimisega 1938. aastal kujundati ümber ka lossi ja administratiivhoone vaheline ala. Haljasala ümberkujundus teostati Berliinis tegutseva saksa aiandusfirma Späth kavandite järgi. Lahendus arvestas 1935. aasta Kadrioru pargi ümberkorraldamise konkursil teise koha pälvinud Alar Kotli põhiideega, mis nägi ette astmeliselt tõusvat vis-à-vis sidet kahe hoone vahel.
Administratiivhoone ehitusajalugu
Hoone nurgakivi pani 1937. aasta 12. augustil riigivanem Konstantin Päts, lausudes: "See hoone peab kestma kaua aastaid ja see võim, mis uue põhiseaduse põhjal siia üle tuuakse, olgu igavene." Hoone projekteerijaks valiti Riigi Ehitusettevõtte "Ehitaja" projekteerimistööde üldjuhataja ja abidirektor Alar Kotli, kes oli varem projekteerinud Toompea linnuse ümberehituse. Hoone valmis üldjoontes 1938. aasta sügisel, kuid tööd viidi lõpuni alles 1939. aasta suvel. Hoones asusid Vabariigi Presidendi kabinet, Vabariigi Presidendi Kantselei, Õiguskantsleri ametkonna, Teenetemärkide Komitee ruumid ning Vabariigi Presidendi Kantselei koosseisu (kantselei ülem, Vabariigi Presidendi vanem käsundusohvitser, raamatupidaja ja autojuhi) ametikorterid. Kadrioru administratiivhoone koosolekusaalis toimusid Vabariigi Valitsuse koosolekud, millel viibis ja mida juhatas Vabariigi President. Vabariigi Presidendi Kantselei ülem Elmar Tambek ja õiguskantsler Anton Palvadre astusid ametisse 6. septembril 1938 ja sama aasta 19. septembril 1938 võttis Elmar Tambek Riigisekretär Karl Terraselt kantselei juhtimise lõplikult üle. Esimene Vabariigi Valitsuse koosolek Kadriorus toimus 26. septembril 1938
Elmar Tambek kirjeldab oma ametikorterit järgmiselt: "Kantseleiülema korter asus adminhoone merepoolses tiivas kahel korrusel. Alumisel korrusel olid köök, teenijatuba, serveerimisruum, vaheruum klosetiga, söögituba ja salong (neid kahte ruumi lahutas teineteisest paks vaheriie, mida tarbe korral sai kõrvale tõmmata, nii et tekkis üks suur ruum – saal, või kuidas teda nimetada), esik, hall ja kabinet. ... Söögitoast läks lai uks otse adminhoone ja Kadrioru lossi vahel olevasse aeda. ... Teisel korrusel oli meie magamistuba, vannituba, lastetuba ja võõrastetuba. ... Presidendi, käsundusohvitseride ja minu töökabinetid olid adminhoones teisel korrusel. Seal ei saanud kurta külma pärast, sest kogu teine korrus oli adminhoones soojem kui esimene. ... Vaatamata mainitud puudustele oli meie uus korter siiski väga hea. Ta oli ruumikas, avar, õhu- ja valguserikas. ... Meil oli vann elektriboileriga, kust võis saada kuuma vett igal ajal. Meil oli isegi sauna- ja duširuum keldrikorrusel. Köögis oli meil elektripliit nelja plaadiga, suur külmutuskapp ja sööginõude pesemise seadeldis. Meil oli majas ka moodne täiesti kindel pommi- ja gaasivarjend keldrikorruse all sügavas. Aga mis peaasi – meil oli väga ilus ümbrus. Ühel pool küljes Kadrioru lossi aed purskkaevudega, tiigikestega ja rooside rohkusega, teisel pool küljes Kadrioru park ise. Ilu, rahu, valgust ja värsket õhku oli külluses."
Administratiivhoone võõrvõimude ajal
Vabariigi Presidendi Kantselei likvideeriti 25. juulil. Nõukogude Liidu okupatsiooni ajal asus administratiivhoones Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium, mis oli Eesti NSV Ülemnõukogu alaliselt tegutsenud juhtorgan. Hoone ette oli püstitatud August Vommi loodud ENSV ülemnõukogu presiidiumi esimese esimehe 60. juubeli puhul püstitatud Johannes Vares-Barbaruse mälestussammas. Saksa okupatsiooni ajal oli hoone Eesti kindralkomissari Karl-Siegmund Litzmanni ametkonna käsutuses.