cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirill (Timofejev)
Metropoliit Amvrossi pühitses ta 25. detsembril 1846/6. jaanuaril 1847 diakoniks, 1/13. jaanuaril preestriks ja 6/18. jaanuaril 1847 piiskopiks (Mainosi piiskop). Seejärel pühitsesid nad koos Arkadi (Dorofejevi) Slava Rusa piiskopiks, Kirill üksi pühitses Onufri (Parussovi) Braila piiskopiks ja koos Onufriga Sofroni (Žirovi) Simbirski piiskopiks. Nendest piiskoppidest algab vanausuliste esimene, Belaja Krinitsa hierarhia.
Pärast Amvrossi pagendamist valisid Onufri ja Sofroni ta 4/16. jaanuaril 1849 Belaja Krinitsa metropoliidiks ja pühitsesid ametisse.
Helle-Maire Ojaveer
Helle-Maire Ojaveer (aastani 1963 Helle-Maire Vaska; sündinud 31. märtsil 1937 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Helle-Maire Ojaveer on juristi tütar, Evald Ojaveere abikaasa ja Henn Ojaveere ning Ott Ojaveere ema.
Lõpetas 1955 Rakvere 1. Keskkooli, 1960 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna; 1972 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat elektrofüüsikas (1973, Eesti TA), väitekiri "Исследование и усовершенствование передачи энергии в удвоителях частоты". Oli aastast 1960 Rakveres füüsika- ja matemaatikaõpetaja, 1961–74 TEFI nooremteadur, 1974–93 vanemteadur, 1993–96 Eesti TA Energeetika Instituudi vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: elektrofüüsika. Uurinud energia muundusprotsesse mittelineaarsetes elektriahelates, välja selgitanud jäävusseadusele alluvad hetkvõimsuskomponendid. Üle 50 teadustrükise, sh 2 monograafiat, 5 autoritunnistust.
Vandyksdrif
Vandyksdrif on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Emalahleni vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vandyksdrifi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,33% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,67%. Sotho keelt pidas emakeeleks 27,13% inimesi, koosa keelt 25,10%, suulu keelt 17,54%, pedi keelt 9,31%, svaasi keelt 7,02%, tsonga keelt 3,78%, ndebele keelt 2,83% ja inglise keelt 2,43%.
Auli (eesnimi)
Auli on naisenimi ja mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 782. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Auli 95 naisel.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 4078. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Auli alla viiel mehel.
Samasooliste abielu Hispaanias
Samasooliste abielu seadustati Hispaanias 3. juulil 2005.
2004. aastal alustas äsja ametisse valitud sotsiaaldemokraatlik valitsus eesotsas peaminister José Luis Rodríguez Zapateroga kampaaniat samasooliste abielu legaliseerimiseks. Koos abiellumisega pidid samasoolised paarid saama ka lapsendamisõiguse. Pärast pikki debatte võttis Hispaania kahekojaline parlament Cortes Generales 30. juunil 2005 samasooliste abielu võimaldava seadusemuudatuse vastu ja see avaldati ametlikes teadaannetes 2. juulil. Seadusemuudatus jõustus päev hiljem.
Hispaaniast sai Hollandi ja Belgia järel kolmas riik maailmas, mis lubas samasoolistel paaridel abielluda. 17 päevaga ennetasid Hispaania seadusandjad Kanadat.
Seadusemuudatuse heakskiitmine ei möödunud konfliktideta, kuigi seda toetas 66% elanikkonnast. Iseäranis teravalt vastustasid muudatust katoliku kiriku juhid, kritiseerides seda kui abielu tähendust nõrgestavat sammu. Muud ühendused tundsid eelkõige muret homoseksuaalsetele inimestele lapsendamisõiguse andmise pärast. Seadusemuudatuse toetuseks ja vastu korraldatud meeleavaldustel osales tuhandeid inimesi kõikjalt Hispaaniast. Pärast seaduse vastuvõtmist vaidlustas opositsiooniline konservatiivne Rahvapartei seadusemuudatuse Hispaania konstitutsioonikohtus.
Aasta jooksul seaduse jõustumisest abiellus Hispaanias umbes 4500 samasoolist paari. Peatselt pärast seadusemuudatuse vastuvõtmist kerkis üles ka küsimus, milline on nende abielude õiguslik staatus, kus Hispaania kodanik on abiellunud samasooliste abielu mittetunnustava välisriigi kodanikuga. Justiitsministeeriumi otsuse kohaselt on taolised abielud kehtivad sõltumata sellest, kas konkreetne välisriik tunnistab taolise partnerluse seaduslikkust või mitte. Kui soovitakse Hispaanias abielluda, peab reeglina vähemalt üks partneritest olema Hispaania kodanik. Samas on võimalik abielluda ka kahel välisriigi kodanikul, eeldusel, et mõlemal neist on Hispaania alaline elamisluba.
Novembris 2011 toimunud parlamendivalimistel saavutas ülekaaluka valimisvõidu konservatiivne Rahvapartei, mille esimees Mariano Rajoy ei varjanud oma vastuseisu samasooliste abieludele, kuid kinnitas, et seadusemuudatuse võimalikust tühistamisest saab rääkida alles pärast konstitutsioonikohtu otsust. 6. novembril 2012 jättis konstitutsioonikohus seaduse jõusse, selle poolt hääletas 8 ja vastu 3 kohtunikku. Hispaania justiitsminister Alberto Ruiz-Gallardón teatas, et valitsus lähtub langetatud otsusest ega püüa seadusemuudatust tühistada.
Ajalugu
thumb||| Samasooliste abielu ja muud tüüpi samasooliste partnerluse õiguslik staatus Euroopas {{Legend|#000080|[[Samasooliste abielu}} {{Legend|#0066FF|Muud tüüpi partnerlus}} {{Legend|#AACCFF|Registreerimata kooselu}} {{Legend|#cccccc|Tunnustamata}} {{Legend|#D40000|Samasooliste abielu välistab põhiseadus}}]]
1990. aastatel ja 2000. aastate alguses hakkasid mitmed Hispaania autonoomsed piirkonnad ja linnad registreerima tsiviilpartnerlussuhteid, mis lubasid kasutada kooselust tulenevaid õiguslikke hüvesid kõigil paaridel, kes polnud ametlikult abielus, sealhulgas ka samasoolistel paaridel. See samm oli esialgu siiski vaid sümboolse tähendusega. Vastavad registrid loodi 12 autonoomses piirkonnas (kokku on Hispaanias 17 autonoomset piirkonda): Kataloonias (1998), Aragónis (1999), Navarras (2000), Valencias, Baleaaridel, Madridis (2001), Astuurias, Andaluusias (2002), Extremaduras, Baskimaal, Kanaari saartel (2003) ja Kantaabrias (2005). Mis puudutab lapsendamist, siis Hispaania seadused lubasid isegi üksikutel (vallalistel) inimestel lapsi adopteerida. Nii oli samasoolistel paaridel lapsendamine de facto võimalik, kuid vanema õigused sai ikkagi ainult üks partneritest ja lahkumineku või tema surma korral ei olnud teisel partneril lapse suhtes mingeid õigusi. Samasooliste abielu ei saanud aga autonoomsed piirkonnad ise seadustada, sest 1978. aasta põhiseadus oli määranud abieluküsimused riigi haldusalasse.
30. juunil 2004 teatas justiitsminister Juan Fernando López Aguilar, et Hispaania parlamendi alamkoda Saadikute Kongress oli andnud esialgse heakskiidu valitsuse kavale laiendada abiellumisõigus samasoolistele paaridele. Sellega asuti täitma peaminister José Luis Rodríguez Zapatero lubadust, mille ta andis ametisse vannutamisel. López Aguilar avalikustas ka kaks ettepanekut, mille oli teinud Kataloonia regionaalne valimisliit Convergència i Unió: üks neist andis samasuguse õigusliku staatuse nii eri kui ka samast soost paaride tsiviilabielule, teine lubas transseksuaalidel muuta seaduslikult oma nime ja sugu ka ilma soovahetusoperatsioonita.
Samasooliste abielu käsitleva seaduseelnõu kiitis Hispaania valitsus heaks 1. oktoobril 2004 ja esitas parlamendile. Saadikute Kongress võttis selle vastu 21. aprillil 2005, kuid 22. juunil 2005 lükkas opositsioonilise Rahvapartei kontrolli all olnud senat eelnõu tagasi. Eelnõu läks tagasi saadikute kongressi, millel on õigus senati otsused maha hääletada, ja see võeti vastu 30. juunil 2005 toimunud hääletusel, kus eelnõu poolt andis hääle 187, vastu 147 ja puudus 4 saadikut.
Seaduse avaldamisega 2. juulil 2005 ja selle jõustumisega päev hiljem sai Hispaaniast pärast Hollandit ja Belgiat kolmas riik maailmas, mis seadustas samasooliste abielu.
Esimene samasooliste abielu sõlmiti 8 päeva pärast seadusemuudatuse jõustumist. Selle sõlmisid pealinna Madridi Tres Cantose äärelinnas Carlos Baturín ja Emilio Menéndez. Esimene naiste vahel sõlmitud abielu registreeriti Barcelonas 11 päeva hiljem.
Seaduse ratifitseerimisprotsess
30. juunil 2004 justiitsministri välja kuulutatud seaduseelnõud analüüsis Hispaania õigussüsteemi kõrgeim organ Kohtuvõimu Ülemnõukogu. Kuigi ülemnõukogu nõustus, et homoseksuaalsete inimeste senist diskrimineerimist ei saa heaks kiita, oli nõukogu küllaltki kriitiline samasoolistele paaridele abieluõiguse laiendamise ja sellega kaasneva lapsendamisõiguse suhtes. Nõukogu väitel ei tulenenud abieluõiguse laiendamise nõue põhiseadusest ja diskrimineerimise oleks saanud lõpetada ka muude juriidiliste meetmete, näiteks tsiviilpartnerluse laialdasema rakendamise kaudu.
Vaatamata negatiivsele analüüsile esitas valitsus seaduseelnõu 1. oktoobril 2004 Saadikute Kongressile. Kõik parlamendierakonnad peale Rahvapartei ja Kataloonia Demokraatliku Liidu toetasid reformi. 21. aprillil 2005 kiitis Kongress seaduseelnõu heaks, selle poolt hääletas 183, vastu 136 ja puudus 6 saadikut (puudujate seas oli ka 1 Rahvapartei liige). Seaduseelnõu ise oli lühike: see lisas vaid tsiviilkoodeksi 44. artiklile uue lõigu, mis rõhutas, et abielu on samaväärne sõltumata sellest, kas abiellu astuvad inimesed on samast või eri soost.
Põhiseaduse sätete kohaselt esitati Kongressi heaks kiidetud tekst lõplikuks kinnitamiseks, muutmiseks või vetostamiseks senatile. 21. juunil 2005 kutsuti eksperdid senatisse sellel teemal diskuteerima. Arvamused olid erinevad: mõned väitsid, et lapsendamine samasooliste paaride poolt ei avalda lapse arengule mingit mõju, kui siis ehk ainult suurendades sallivust homoseksuaalsuse suhtes. Rahvapartei ekspert, psühhiaater Aquilino Polaino nimetas homoseksuaalsust kõrvalekaldeks ning liigitas selle emotsiooni- ja käitumishäirete alla. Muude palju vaidlusi tekitanud väidete seas tõstis ta esile, et "paljud homoseksuaalid on langenud lapsepõlves vägistamise ohvriks" ning et homoseksuaalid pärinevad reeglina perekondadest, kus isad on "vaenulikud, külmad ja alkoholismiprobleemidega", emad aga poiste suhtes "ülehoolitsevad" ja tüdrukute suhtes "külmad". Mitmed tuntud Rahvapartei liikmed distantseerisid ennast hiljem Polaino väidetest.
Senat vetostas Kongressi esitatud seaduseelnõu. Seda tehti senatis enamuses oleva Rahvapartei ja Kataloonia Demokraatliku Liidu ettepanekul. Veto poolt hääletas 131, vastu 119 ja puudus 2 senaatorit. Eelnõu saadeti tagasi Kongressi. 30. juunil 2005 tühistas Kongress vastavalt põhiseaduses kehtestatud korrale hääletusega senati veto ja kiitis seaduseelnõu lõplikult heaks. Poolt hääletas 187 (teiste seas ka üks Rahvapartei liige, Celia Villalobos), vastu 147 ja puudus 4 saadikut. Hääletus toimus pärast Zapatero ootamatut toetuskõnet parlamendis, milles ta ütles: "Me laiendame oma naabrite, kolleegide, sõprade ja sugulaste võimalusi saada õnnelikuks. Ühtlasi rajame me korralikumat ühiskonda." Opositsioonilise Rahvapartei juhile Mariano Rajoyle ei antud pärast Zapatero pöördumist võimalust vastusõnavõtuks ja ta süüdistas Zapaterot Hispaania ühiskonna lõhestamises.
Kui ajakirjandus küsis Hispaania kuningalt Juan Carlos I, kas ta toetab parlamendis lugemisel olevat seaduseelnõud, siis ta vastas, et ta on Hispaania, mitte Belgia kuningas. Sellega viitas ta Belgia endisele kuningale Baudouinile, kes keeldus allkirjastamast eelnõud, millega seadustati Belgias abort. Kui kuningas poleks seadusele oma toetust andnud, oleks see tähendanud selle vetostamist. Juan Carlos I allkirjastas seaduse numbriga 13/2005 1. juulil 2005. Seadus avaldati Hispaania ametlikes teadaannetes (Boletín Oficial del Estado) 2. juulil ja jõustus 3. juulil 2005. Karlistid ja teised konservatiivid kritiseerisid kuningat seaduse toetamise pärast.
Reaktsioonid
pisi|Geiparaad, millega tähistati 2005. aastal samasooliste abielu seadustamist
Aprillis 2005 avaldatud riikliku sotsioloogiliste uuringute keskuse (Centro de Investigaciones Sociológicas) küsitluse tulemuste kohaselt toetas 66% hispaanlasi samasooliste abielu seadustamist. Teine uuring, mille korraldas päev enne seaduse vastuvõtmist uuringufirma Instituto Opina, näitas samasooliste abielule 62,1-protsendilist ja laste adopteerimisele samasooliste paaride poolt 49,1-protsendilist toetust. Sama firma üheksa kuud hiljem korraldatud küsitlus näitas, et 61% elanikkonnast on valitsuse otsusega nõus.
Geiõiguste toetajad tõstsid omakorda esile, et kuigi katoliku kirik on ametlikult vastu ka erisooliste inimeste tsiviilabieludele, on kirik selles küsimuses oma vastuseisu väljendanud oluliselt tagasihoidlikumalt. Näiteks ei vastustanud kirik kroonprints Felipe abielu Letizia Ortiziga, kes oli eelnevalt juba ühe tsiviilabielu lahutanud. Vaatamata sellele, et 80% hispaanlastest peab ennast katoliiklasteks, ei suutnud kirik eelnõu nurjamiseks piisavat toetust koguda. Sotsioloogide hinnangul on see viimastel aastatel kasvanud kultuuriliberalismi tulemus. Eriti märgatav on see üksikisiku õiguste valdkonnas, kaasa arvatud perekonnaküsimustes, mis traditsiooniliselt on olnud kiriku tugeva mõju all. Ühe uuringu kohaselt on kolm neljandikku hispaanlastest seisukohal, et kiriku hierarhia on kaotanud sideme ühiskondliku tegelikkusega. Täiendavalt võib seda selgitada ka kiriku mõju vähenemisega elanikkonnale pärast katoliku kirikuga lähedalt seotud diktaator Francisco Franco surma ja tema režiimi kokkuvarisemist 1975. aastal.
Peaminister Zapatero vastas kiriku kriitikale:
vasakul|pisi|Samasooliste abielu vastane plakatiga "Abielu = mees ja naine"
19. juunil 2005 toimus seadusemuudatuse vastu meeleavaldus. Rahvapartei ja Hispaania Perekonnafoorumi (Foro Español de la Familia) liikmete ning katoliku piiskoppide juhitud meeleavaldusele kogunes nende hinnangul 1,5 miljonit inimest, kes taunisid rünnakut traditsioonilisele perekonnale. Ametlikel andmetel osales üritusel 166 000 inimest. Kaks nädalat hiljem korraldas Hispaania lesbide, geide ja transseksuaalide ühendus FELGT geiparaadiga samal ajal seadusemuudatuse toetuseks marsi, millel osales korraldajate hinnangul 2 miljonit inimest. Politsei andmetel oli osavõtjaid 97 000. Mõlemad marsid toimusid pealinnas Madridis, kus sel ajal oli võimul konservatiivne Rahvapartei.
Hispaania piiskopid väitsid, et valitsus oli abieluõiguse laiendamisega samasoolistele paaridele nõrgestanud abielu tähendust, mis nende määratluse kohaselt sai kehtida ainult heteroseksuaalse paari vahel. Hispaania Perekonnafoorum väljendas muret laste adopteerimise ja kasvatamise üle samasooliste vanematega peredes, väites, et lapsendamine ei ole mitte vanemate, vaid laste õigus. Geiorganisatsioonid vastasid, et tegelikult on samasoolised paarid lapsi kasvatanud juba aastaid, sest paljudes peredes kasvasid ametlikult ühe partneri lapsendatud lapsed. Enne üleriigilise seaduse vastuvõtmist, mis lubas lapsendamist samasooliste paaride poolt, olid vastavad kohalikud seadused jõustunud juba Navarras, Astuurias, Aragonis, Baskimaal ja Kataloonias. Nende organisatsioonide sõnul puudus igasugune teaduslik alus väitmaks, et vanemate seksuaalne sättumus võib nende adopteeritud lastel põhjustada arenguhäireid. Seda seisukohta toetas ka Hispaania Psühholoogiakool, mis ühtlasi rõhutas, et homoseksuaalsus ei ole patoloogia.
Oma 2008. aastal ilmunud eluloos avaldas kuninganna Sofía, et tema eelistaks samasooliste paaride kohta kasutada pigem tsiviilpartnerluse kui abielu mõistet. See ja kuninganna muud väidetavad kommentaarid tõid 2008. aastal kaasa harvaesineva kriitikalaine Hispaania kuningliku perekonna aadressil, mis lõppes kuningakoja ametliku vabandusega kuningannale omistatud "ebatäpsete" kommentaaride pärast. FELGT president Antonio Poveda teatas, et tema organisatsioon võttis kuninganna vabanduse vastu, kuid et nende kommentaaride pärast on Hispaania geikogukond jätkuvalt kuningannas pettunud. Kuningas Juan Carlos, kes on oma naisest märksa liberaalsem, olevat olnud biograafia ilmumise pärast raevus. Ajakirjanduse andmetel oli kuningas lubanud vallandada need paleeametnikud, kes raamatule kuningakoja heakskiidu andsid.
2011. aasta parlamendivalimiste ajal teatas ka Rahvapartei esimees ja nüüdne Hispaania peaminister Mariano Rajoy, et tema eelistab samasooliste paaride puhul tsiviilpartnerluse mõistet abielule.
Vaidlustamiskatsed
21. juulil 2005 keeldus Dénia linna kohtunik lesbipaarile abielutunnistust väljastamast. Kohtunik esitas konstitutsioonikohtule ka samasooliste abielu legaliseerinud seadusemuudatuse vaidlustuse, tuginedes põhiseaduse 32. artiklile, kus on öeldud: "Meestel ja naistel on õigus sõlmida abielu juriidiliselt võrdsetel alustel." Augustis 2005 keeldus Gran Canaria kohtunik väljastamast abielutunnistust kolmele samasoolisele paarile ja esitas järjekordse konstitutsioonilise vaidlustuse. Detsembris 2005 lükkas konstitutsioonikohus mõlemad vaidlustused tagasi, sest leidis, et kohtunikel ei olnud antud küsimuses kaebeõigust. 30. septembril 2005 otsustas opositsiooniline Rahvapartei esitada omapoolse vaidlustuse, mis tõi partei sees kaasa lahkhelid. Kohtuotsus avaldati seitse aastat pärast vaidlustuse esitamist, 6. novembril 2012. Kohus otsustas samasooliste abielu 8 poolt- ja 3 vastuhäälega jõusse jätta.
27. veebruaril 2007 esitas Hispaania Perekonnafoorum petitsiooni, milles taotleti abielu määratlemist ainult mehe ja naise vahelise liiduna (see oleks automaatselt keelustanud samasooliste abielu). Taotlusele oli allkirja andnud 1,5 miljonit inimest, Saadikute Kongress ei võtnud petitsiooni aga menetlusse. 30. mail 2007 määras Hispaania Kohtuvõimu Ülemnõukogu distsiplinaarkomisjon eelmises lõigus mainitud Dénia linna kohtunikule samasoolise paari registreerimata jätmise eest 305 eurot trahvi ja hoiatas karmilt, et taoline juhtum tulevikus enam ei korduks. Kohtunik on nimetanud tema suhtes rakendatud distsiplinaarkaristust valitsuse "propagandistliku masinavärgi" tööks.
Kodakondsusküsimused
pisi|450px|Kaart, mis näitab homoseksuaalsete inimeste õigusliku olukorra erinevusi maailma riikides
Peatselt pärast seadusemuudatuse vastuvõtmist kerkis üles küsimus, kuidas käsitleda samasooliste abielusid, mis on sõlmitud Hispaania kodakondsuseta isikutega. Küsimuse tingis juhtum Kataloonias, kus hispaanlasele ja Kataloonias elavale India kodanikule ei antud abiellumiseks luba põhjendusega, et India ei tunnista samasooliste abielu. Samas registreeris teine kohtunik 22. juulil 2005 Hispaania kodakondsusega naise ja tema Argentina kodakondsusega naissoost partneri abielu (see oli esimene naiste vahel sõlmitud samasooliste abielu Hispaanias). See kohtunik ei nõustunud oma kolleegi otsusega ja pidas Hispaanias kehtivat abieluõigust sel ajal veel samasooliste abielusid eitanud Argentina seadusandluse suhtes ülimuslikuks.
27. juulil 2005 väljastas riigiprokuröri haldusalas tegutsev ja justiitsministeeriumit nõustav asutus Junta de Fiscales de Sala oma ametliku arvamuse, mille kohaselt võivad homo-, bi- ja transsoolised Hispaania kodanikud abielluda ka nende riikide kodanikega, kus samasooliste abielu ei ole lubatud. Taoline abielu on Hispaania seaduste kohaselt kehtiv, kuid see ei muuda seda automaatselt kehtivaks välisriigi kodaniku päritolumaal. Ametlikes teadaannetes avaldatud otsuses on öeldud:
Hispaania justiitsministeeriumi registrite ja notariaadi peadirektoraadi juhiste kohaselt on Hispaania konsulaatidel välisriikides õigus ette valmistada dokumente samasooliste abielu sõlmimiseks. Vähemalt üks abielu osapooltest peab olema Hispaania kodanik, kes elab vastava konsulaadi haldusalas. Abielu sõlmimine välismaal on siiski võimalik ainult nendes riikides asuvates konsulaatides, kus ka kohalik seadusandlus tunnistab samasooliste abielu (augusti 2010 seisuga puudutas see Hispaania konsulaate Bostonis, Brüsselis, Haagis, Amsterdamis, Oslos, Torontos, Montréalis, Ottawas, Kaplinnas, Pretorias, Stockholmis, Washingtonis, Méxicos, Lissabonis, Portos, Reykjavíkis, Buenos Aireses, Rosarios, Córdobas ja Mendozas). Kõigi muude riikide puhul tuleb partneritel abielluda Hispaania territooriumil. Kaks samasoolist välismaalast saavad omavahel abielluda kui vähemalt ühel neist on Hispaania alaline elamisluba; kui kummalgi seda pole, ei saa abielu registreerida.
Statistika
pisi|300 px|Samasooliste abielude protsent Hispaanias (2008) {{legend|#faa6a6|0.127 – 0.060}} {{legend|#dcb9ff|0.060 – 0.040}} {{legend|#b3defd|0.040 – 0.020}} {{legend|#326599|0.020 – 0.013}}
Hispaania Riikliku Statistikainstituudi (INE) andmetel oli 2011. aasta lõpuks registreeritud 23 523 samasooliste abielu: 2005. aastal 1275, 2006. aastal 4574, 2007. aastal 3250, 2008. aastal 3549, 2009. aastal 3412, 2010. aastal 3583 ja 2011. aastal 3880.
2009. aasta seisuga oli kõige rohkem samasooliste abielusid sõlmitud järgmistes piirkondades: Kataloonias – 895 (3,24% kõigist sel aastal autonoomses piirkonnas sõlmitud abieludest), Madridis – 547 (2,77%), Andaluusias – 455 (1,35%), Valencias – 427 (2,34%) ja Kanaari saartel – 224 (3,70%).
25. juulil 2007 avaldas sihtasutus BBVA aruande "Hispaania elanikkonna sotsiaalne portree", mille kohaselt toetas samasooliste abielu 60% elanikkonnast. Toetus on suurim noorte seas vanuses 15–34 (75%), kõrgharidusega (71%), religioosse kuuluvuseta (75,5%) ning vasak- ja vasaktsentristlike poliitiliste vaadetega (71,9%) inimeste seas. Seejuures toetab ainult 44% elanikkonnast samasooliste paaride võimalust lapsendada, vastu on sellele 42% rahvastikust.
Märkimisväärsed abielud
Alates samasooliste abielude seadustamisest 2005. aastal on taolisi abielusid sõlmitud kõigis Hispaania ühiskonna segmentides. Seadusemuudatuse jõustumisele järgnenud aastal abiellus kaks tuntud ühiskonnategelast: jaanuaris 2006 Hispaania Sotsialistliku Töölispartei üks juhte ja Madridi linnavolinik Pedro Zerolo oma poiss-sõbra Jesús Santosega, märtsis 2006 populaarne telesaatejuht Jesús Vázquez oma väljavalitu Roberto Cortésiga. Lisaks abiellusid oktoobris 2005 terroristide protsessidega tuntuks saanud kohtunik Fernando Grande-Marlaska ja tema kihlatu Gorka Gomez. Augustis 2006 abiellus Ourense linnavolinik, Rahvapartei (seadusemuudatuse vastu võidelnud erakonna) liige Pepe Araujo oma kihlatu Nino Crespoga. Septembris 2006 abiellusid Alberto Linero Marchena ja Alberto Sánchez Fernández, kes mõlemad teenisid Sevilla lähistel Moróni õhuväebaasis. Neist said esimesed samasooliste abiellu astunud Hispaania sõdurid. Märtsis 2008 abiellus Medina Sidonia hertsoginna Luisa Isabel Álvarez de Toledo (keda nimetati tema sotsialistlike vaadete ja tegevuse tõttu ka "punaseks hertsoginnaks") oma surivoodil kauaaegse elukaaslase Liliana Maria Dahlmanniga, kes päris abielu kaudu tema valdused ja tiitlid.
Thomas-Andreas Põder
pisi|Thomas-Andreas Põder (2015) Thomas-Andreas Põder (sündinud 3. jaanuaril 1976) on eesti teoloog (süstemaatilise teoloogia eriteadlane) ja religioonifilosoof.
Haridus
Ta lõpetas aastal 1994 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi. Samal aastal alustas ta teoloogiaõpinguid Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, mille ta lõpetas 2000. aastal cum laude. Samal aastal anti talle lõputöö "Usu keel ja metafoor. Fundamentaalteoloogiline traktaat" (juhendaja prof dr Alar Laats) eest Eesti Teaduste Akadeemia üliõpilastööde konkursi I preemia. Tartu Ülikoolis õppimise perioodi jooksul õppis ta 1997. aastal Sydney Katoliku Instituudis ning 1997–1999 Tübingeni Ülikooli evangeelses usuteaduskonnas. Aastatel 2001–2005 jätkas Põder teoloogia- ja filosoofiaõpinguid Tübingeni Ülikoolis. 2001. aastal peale EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari lõpetamist ordineeriti Põder õpetajaks.
Põder alustas doktoriõpinguid süstemaatilises teoloogias 2001. aastal Tübingeni ülikoolis Eberhard Jüngeli juures. 2012. aastal liikus Põder Greifswaldi ülikooli, kus tema juhendajaks oli Heinrich Assel. Doktorikraadi sai ta 2015. aastal. Tema doktoritöö on kirjutatud saksa keeles teemal "Solidarische Toleranz. Systematische Erstgestalt einer Kreuzestheologie und Sozialethik in der Postaufklärung – das Werk Alexander von Oettingens" ("Solidaarne tolerantsus. Valgustusjärgne ristiteoloogia ja sotsiaaleetika süstemaatiline esmakuju – Alexander von Oettingeni teoloogiline pärand"). Väitekiri ilmus raamatuna 2016. aastal Saksamaa kirjastuse Vandenhoeck & Ruprecht sarjas "Forschungen zur systematischen und ökumenischen Theologie".
Helje Pärnaste
Helje Pärnaste (aastani 1983 Lõhmus, 1983–1991 Aru, sündinud 17. juulil 1961 Häädemeestel Pärnumaal) on eesti geoloog ja paleontoloog.
Thomas-Andreas Põder
Tegevus
Põder on 2017. aastast süstemaatilise teoloogia professor ja õppetooli juhataja EELK Usuteaduse Instituudi usuteaduskonnas Tallinnas ja 2016. aasta sügisest religioonifilosoofia lektor Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vikaarõpetaja. Ta on aktiivselt tegelenud oikumeenilise tööga nii Eestis (luterlaste ja õigeusklike vaheline dialoog) kui ka Euroopas. Alates 2006. aastast on ta Evangeelsete Kirikute Osaduse Euroopas ehk EKOE (Leuenbergi kirikuosadus) nõukogu liige ning 2015–2018 kirikuosaduse üle toimuva EKOE õpetuskõneluse redaktsioonitoimkonna liige. Lisaks on Põder üks kultuuriajakirja Kirik & Teoloogia kaasasutajatest ning ajakirja kontseptsiooni sõnastaja. .
Helje Pärnaste
Elulugu
Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1987 TÜ geoloogiaosakonna, 1998 TÜ-s magistrantuuri, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Systematics the Lower Ordivician trilobite Krattaspis viridatus Õpik, 1937", geoloogiadoktor (2004, TÜ), väitekiri "Early Ordovician trilobites of suborder Cheirurina in Estonia and NW Russia: systematics, evolution and distribution" (Tartu, 2004). Täiendas end 1997 ja 1999 Kopenhaageni Ülikooli geoloogia muuseumis. Oli 1980–81 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi laborant, 1984–85 ja 1987 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1987–96 nooremteadur, 1996–2004 juhtivinsener, 2004–05 erakorraline teadur, 2006– vanemteadur, ühtlasi aastast 2005 teaduskogude osakonna juhataja kohusetäitja.
Thomas-Andreas Põder
Tegevus
Alates 2015. aastast on Põder Akadeemilise Teoloogia Seltsi, Eesti Semiootika Seltsi ning Rahvusvahelise Semiootikauuringute Assotsiatsiooni liige. Samast aastast on ta ka kõrghariduse ja teaduse toimkonna esimees EELK hariduskomisjonis.
Helje Pärnaste
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Põhja-Baltikumi ordoviitsiumi trilobiitide süstemaatika ja evolutsioon. 16 teadustrükist.
Thomas-Andreas Põder
Tegevus
Teemavaldkonnad, millega Põder põhiliselt oma teadustöös tegeleb, on järgmised: fundamentaalteoloogia, dogmaatika, oikumeenika, eetika, religioonifilosoofia, valgustusjärgne süstemaatiline teoloogia ja vaimulugu, teoloogia ja semiootika dialoog. Tema tähtsaimad õpetajad on olnud Eestis teoloog Elmar Salumaa ning filosoof Madis Kõiv, Tübingenis teoloogid Eberhard Jüngel, Eilert Herms, Otfried Hofius ja filosoof Anton-Friedrich Koch ning Greifswaldis doktoritöö juhendaja Heinrich Assel.
Isiklikku
Tema isa on emeriitpeapiiskop Andres Põder, vend Johann-Christian Põder on vaimulik, teoloog ja eetik.
Publikatsioone
Põder on teoloogia alal üks viljakamaid kirjutajaid Eestis. Ta on avaldanud artikleid, arvamuslugusid, jutlusi, koostanud raamatuid ning tõlkinud artikleid nii saksa kui ka inglise keelest. Tema tööde hulka kuuluvad:
Antoni (Šutov)
Antoni (Andrei Illarionovitš Šutov 1800 või 1812 Nastasino küla, Moskva kubermang – 8. november 1881 Moskva) oli Venemaa vanausu vaimulik (1853–1861 Vladimiri ja kogu Venemaa peapiiskop, 1861–1881 Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop).
Metropoliit Kirill pühitses ta 3. veebruaril 1853 piiskopiks, samal aastal naasis ta illegaalselt Venemaale ning asus üles ehitama sealset vanausu kirikut.
Harlow Shapley
Harlow Shapley (2. november 1885 Nashville, Missouri osariik – 20. oktoober 1972 Boulder, Colorado) oli ameerika astronoom, Rahvusliku Teaduste Akadeemia liige.
Shapley lõpetas 1911. aastal Missouri Ülikooli ja sai 1913. aastal Princetoni Ülikoolist doktorikraadi astronoomias (väitekirja juhendaja Henry Norris Russell).
Shapley oli aastatel 1921–1952 Harvardi observatooriumi direktor, ühtlasi 1939–1944 Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia president. 1952. aastal sai ta Harvardi Ülikooli astronoomiaprofessoriks. 1956. aastal ta emeriteerus.
Termini metagalaxy kasutusele võtmine
Shapley, uurides Linnutee naabergalaktikaid, eriti Magalhãesi pilvi (suurt ja väikest), tuli järeldusele, et galaktikad koonduvad enamasti galaktikaparvedeks. Selliste parvede tähistamiseks võttis ta kasutusele termini metagalaxy ('metagalaktika').
Sageli märgitakse, et Shapley võttis selle termini kasutusele 1950. aastate teisel poolel (näiteks Kanada Kuningliku Astronoomiaseltsi kodulehel ), kuid tegelikult on Shapley seda mõistet pruukinud ka oluliselt varem: näiteks 1934. aastal ilmus teadusajakirjas Monthly Notices of the Royal Astronomical Society artikkel "On some structural features of the metagalaxy" ja 1944. aastal ajakirjas American Scientist artikkel "Trends in the metagalaxy".
1958. aastal võttis prantsuse astronoom Gérard de Vaucouleurs galaktikate kontsentratsiooni tähistamiseks kasutusele termini "Local Supercluster" (Kohalik Superparv). Ajapikku just de Vaucouleursi Local Supercluster ja hiljem Virgo Supercluster (Virgo superparv) kinnistusid terminitena astronoomias. Termin metagalaxy leidis aga kasutust venekeelses ("Метагалактика") ja viimase mõjutusel ka eestikeelses astronoomiakirjanduses (metagalaktika).
Shapley peateos
Shapley võtab oma magnum opus ' es "The Inner Metagalaxy" (1957) kokku koos kolleegidega Harvardi observatooriumist viimase veerandsaja aasta jooksul tehtud uurimistöö Universumi lähipiirkonna suureskaalalise struktuuri uurimisel.
Gustav Naani sõnul on Shapley selles raamatus mõiste "metagalaktika" kohta öelnud, et see "on praktiliselt identne … kogu materiaalse universumi mõistega".
Shapley superparv
Vaadeldavas universumis kõige massiivsem galaktikate superparv, mis asub Laniakea superparve naabruses, nimetati Shapley järgi Shapley superparveks.
Tunnustus
pisi|100 px| [[Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal ]]
Dohan
Dohan (ka Dohan-sur-Semois) on väike küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Bouilloni vallas. Küla asub Ardennides ja sealt voolab läbi Semois' jõgi.
Nia Ali
Üliõpilasvõistlustel võistles Ali edukalt nii tõkkejooksjana kui ka mitmevõistlejana. 2011. aastal tuli ta 100 meetri tõkkejooksus NCAA meistriks. Samal aastal võitis ta suveuniersiaadil tõkkesprindis kulla.
2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis tuli ta 60 meetri jooksus ajaga 7,80 Sally Pearsoni ja Tiffany Porteri ees maailmameistriks.
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis kaitses ta tiitlit, edestades 7,80-ga Brianna Rollinsit ja Porterit. Suveolümpial Rio de Janeiros aitas ta USA koondisel võtta 100 meetri tõkkejoksus kolmikvõitu, saades ajaga 12,59 Brianna Rollinsi järel ning Kristi Castlini ees hõbemedali.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Ali tõkkesprindis isikliku rekordiga 12,34 maailmameistriks, edestades finaalis teist ameeriklast Kendra Harrisoni ja jamaicalast Danielle Williamsit.
Phaistose ketas
pisi|Phaistose ketas muuseumis pisi|Ketta mõlemad pooled (A ja B) pisi|Paleekompleks Phaistoses Phaistose ketas on põletatud savist ketas, mille leidis Kreeta lõunarannikul Phaistoses asunud Minose kultuuri palee varemetest 3. juulil 1908 itaalia arheoloog Luigi Pernier. See pärineb tõenäoliselt umbes 1700. aastast e.m.a.
Nia Ali
Isiklikku
Suhtest Ameerika Ühendriikide tõkkejooksja Michael Tinsleyga on Nia Alil 2015. aastal sündinud poeg Titus Maximus. Kooselust Kanada sprinteri Andre De Grasse'iga on tal 2018. aastal sündinud tütar Yuri Zen ja 2021. aastal sündinud poeg Kenzo.
Phaistose ketas
Ketta läbimõõt on umbes 16 cm ja paksus 1 cm. Ketas asub Heraklioni arheoloogiamuuseumis. Enamik arheolooge peab ketast ehtsaks, kuid on arvatud ka, et tegu on võltsinguga. Ehtsust aitavad kinnitada Pernieri kaevamisaruanded ja ka hiljem leitud Arkalochori kirves, millel on sarnased, kuid mitte identsed märgid.
Kettal on mõlemal pool kokku 241 märki, mis kulgevad spiraalselt päripäeva ketta keskmeni ja on püstjoontega grupeeritud 2–7-märgilisteks rühmadeks, nn sõnadeks. Neid "sõnu" on kokku 61. Märgid on templitega savisse pressitud.
Kettal olev kiri on vaatamata arvukatele katsetele siiani dešifreerimata. Erinevate märkide koguarv on 45, millest kõige sagedasem on 19 korda esinev sulgedega peakattega profiilis pea kujutis. Enamik uurijaid arvab, et tegemist on silpkirjaga.
Üks viimaseid katseid kettal olevat kirja dešifreerida tehti 2014. aastal. Selle järgi tuleb kettal olevat kirja lugeda spiraalselt väljastpoolt sissepoole. Gareth Owens ja John Coleman kasutasid Phaistose kettal kirjapandu lahtimuukimise abivahenditena nii Kreeka Minose tsivilisatsiooni tähestikku, Minose lineaarkirja A kui ka Mükeene lineaarkirja B. Nende abil suudeti dešifreerida kolm võtmesõna: IQEKURJA, mis tähendab «rase naine» või «jumalanna», IQE, mis tähendab «ema» või «jumalanna» (see sõna esineb kettal korduvalt) ning IQEPAJE või IQE-PHAE, mis tähendab «särav naine» või «jumalanna». Kettal olevat Minose jumalannale suunatud palve.
Vaimude maja
Vaimude maja (tai keeles San phra phum ศาลพระภูมิ) on paljudes Kagu-Aasia maades (Tais, Myanmaris, Malaisias, Laoses, Kambodžas, Vietnamis, Indoneesias, Filipiinidel) kohalike maavaimude või haldjate austamiseks rajatud pühamu.
Uue ehitise alustamisel rajatakse kõigepealt väike majake kohalikele maavaimudele või -haldjatele, et neid lepitada. Vaimude maja püütakse paigutada nii, et uue ehitise vari sellele peale ei langeks.
Vaimude maja on tavaliselt tilluke majake postamendil, kuhu viib maapinnalt väike redel, mida mööda vaimud saaksid kulgeda. Majakese sisse on paigutatud tantsijate ja pillimängijate kujukesi, kes võiksid vaimude meelt lahutada. Vaimude maja ette asetatakse ohvriande, kausikesi toidu ja joogiga ning küünlaid.
Marius Skuodis
Marius Skuodis (sündinud 9. augustil 1986 Vilniuses) on Leedu poliitik. Ta on alates 11. detsembrist 2020 Leedu transpordi- ja sideminister.
Ta oli 16. jaanuarist 2018 kuni 13. novembrini 2020 Leedu majandus- ja innovatsiooni aseminister.
11. detsembrist 2020 on ta Leedu transpordi- ja sideminister.
Isiklikku
Ta on abielus Rita Skuodienėga, neil on poeg.
Asenduspõhimõte
Asenduspõhimõte seadusjärgse pärimise printsiibina
Põhimõtet rakendatakse juhul, kui seadusjärgselt pärima õigustatud sugulane on surnud. Sellisel juhul astuvad pärija asemele tema alanejad sugulased ja pärivad tema asemel pärandi osa mille oleks pärinud surnud sugulane (PärS § 13 lg 5 - esimese järjekorra puhul, mille põhimõtted kohalduvad ka pärimisel teises ja kolmandas järjekorras - vastavalt PärS § 14 lg-d 2 ja 3 ning PärS § 15 lg-d 2 ja 3 koos esimese järjekorra põhimõtetega). Järelikult kui isik on surnud enne pärandi avanemist, astuvad asenduspõhimõtte kohaselt tema asemele tema alanejad sugulased. Enne pärandi avanemist surnud pärija asemele astuvad alanejad pärivad selle osa, mille oleks pärinud nende üleneja, kui ta ei oleks surnud (tüvikonna põhimõte).
Näide
Asenduspõhimõtet selgitab pildil olev skeem, kus on pärandajal kaks last, kellest üks on surnud. Kui mõlemad lapsed oleksid elus, siis päriksid nad mõlemad ½ pärandist. Kuna üks laps on surnud, siis asenduspõhimõtte kohaselt astub tema asemele surnud lapse laps (pärandaja lapselaps), kes pärib samuti ½ pärandist. Kui surnud lapsel oleks mitu last, siis päriksid nad kõik võrdsetes osadena lapse osapärandist (nt 2 lapselapse puhul mõlemad ¼ kogupärandist).
Baltisaksa kunst
19. sajandil koondus baltisaksa kunstnike loominguline tegevus peamiselt Tallinna ja Tartusse, kus taasavatud Tartu Ülikooli juurde oli 1803. aastal asutatud joonistuskool. Joonistuskooli kõrval kujunes mitmete baltisaksa kunstnike õpingute kohaks Saksamaa kunstiakadeemiad või Peterburi, sageli oli tegemist aga lihtsalt iseõppijatega.
Paremate teenimisvõimaluste tõttu valisid baltisaksa kunstnikud Peterburi tihtipeale kas ajutiseks või püsivaks elu- ja töökohaks. Kuni sajandi lõpuni olid peamiselt baltisaksa kunstnikud need, kes vahendasid siinsesse kunstiruumi Euroopas vaheldunud kunstistiile. Kohalike baltisaksa aadlike ja linnakodanlaste õdusale ja turvalisele elulaadile vastas eriti hästi kodu ja perekonda hindav biidermeierstiil, ent nende tööde stilistiline diapasoon ulatus klassitsismist impressionismihõngulise vabaõhumaalini. Estofiilide liikumise kandel jõudis baltisaksa kunsti eesti talupoja kuju, väga populaarsed olid erinevates graafilistes tehnikates teostatud linna- ja maastikuvaated. 19. sajandi teise poole baltisaksa kunstisse põimus akadeemilise kunsti elutruuduse nõue.
Mitmed baltisakslased sidusid end sel ajal kas õppejõudude või kunstiüliõpilastena Düsseldorfi Kunstiakadeemiaga, pannes aluse nn. Düsseldorfi koolkonnale Eesti kunstis. Seoses rahvusliku liikumise ja eestlastest kunstnike jõudmisega kunstiareenile kaotas baltisaksa kunstikultuur 20. sajandi alguseks tasapisi oma mõjujõu, ent Eesti kunsti ühe arenguliinina on see jälgitav kuni Teise maailmasõja puhkemiseni.
Baltisaksa kunst Eesti Kunstimuuseumis:
Eesti Kunstimuuseumis hakati baltisaksa kunsti kollektsioneerima juba muuseumi algusaastatel. On iseloomulik, et esimesed muuseumi enda kunstiostud olid tänini populaarsed Gustav Adolf Hippiuse "Eesti pruut" ja "Eesti noorik". Tõhus alus baltisaksa kunsti kollektsioonile pandi 1924. aastal, mil A. Tassalt omandati Hermann Eduard Hartmanni, Johannes Hau, Gustav Adolf Hippiuse, Georg Friedrich Schlateri, Woldemar Friedrich Krügeri, Karl August Senffi ja paljude teiste kunstnike teosed. Hiljem on Eesti Kunstimuuseumi baltisaksa kunsti kogu täienenud kunstiostude ja annetuste kaudu.
Baltisaksa kunsti kollektsiooni moodustavad Eestist pärit või siinse kunstiajalooga seotud saksa või baltisaksa päritolu kunstnike teosed. Tänu eestlastega jagatud kultuuriruumile ja aktiivsusele siinse kunstielu korraldamisel, on baltisakslastest kunstnike loomingut nende rahvusest hoolimata õigusega peetud siinse kunstiajaloo loomulikuks osaks.
Esku tänav
Esku tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Esku tänav algab Kloostrimetsa teelt. Tänav on silmusekujuline, põhjaloode-lõunakagu suunaline ja ligikaudu 370 meetrit pikk. Esku tänav on hoonestatud ridaelamu (arhitektid Emil Urbel ja Indrek Erm), paarismajade ja eramutega. Esku tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänav on nime saanud endise Esku (Esko) talu järgi. Tänav on rajatud endise Lepiku küla Esku (Esko) ja Tammiku talu maadele.
Heimlichi võte
pisi|Heimlichi võte Heimlichi võte on esmaabivõte, mida kasutatakse nii lämbumisohus loomade kui ka inimeste peal eesmärgiga eemaldada hingetorru kinni jäänud võõrkeha.
Vastunäidustused
Heimlichi võtet ei tohiks esmaabi esmase võttena kasutada rasedate naiste (loote vigastamise oht) ja väikelaste peal (lapsele vigastuste tekitamise ohu tõttu).
Võte
Kannatanul võetakse kahe käega selja tagant kinni ja surutakse temast ümbert kinni hoides vastu abistaja kõhtu. Käed peaksid paiknema rinnakorvi all (rinnakorvi ennast vajutada ei tohiks) ning nendega pigistatakse kiiresti kannatanu rindkere alaosa ja epigastriumi, suunaga üles enda poole. Võtet võib korrata kuni viis korda. Võte tõstab kõhus rõhku ja surub õhku kopsudest välja, lükates hooga välja ka võõrkeha.
Kui võtte kasutamine ebaõnnestub ja ülemisi hingamisteid ei suudeta sel moel avada, tuleb kannatanu asetada pikali ning teha kunstlikku hingamist.
Võtte kasutamisega võivad olenevalt kannatanu vanusest ja tervislikust seisundist kaasneda sisemised vigastused, nagu maksarebestus, aneurüsmi rebenemine, roidemurrud. Seega tuleks kannatanu pärast Heimlichi võtte abil esmaabi andmist haiglasse toimetada.
Alternatiivvõte
Alternatiivvõttena saab kasutada lööke abaluude vahele.
Väikelaste ja imikute võte
Heimlichi võte esmaabi esmase võttena on imikutele ja väikelastele ohtlik, sest võib tekitada vigastusti. Seetõttu on lämbumisohus imikute ja väikelaste jaoks välja töötatud alternatiivvõte.
Imik asetatakse täiskasvanu käele nii, et kõht oleks allpool ja käsi toetaks pead, kuid asuks samal ajal ka kehast allpool. Imikule lüüakse neli lööki abaluude vahele. Kui võte ei väljuta võõrkeha, siis keeratakse imik täiskasvanu põlvedel selja peale, nii et kintsud toetavad imiku keha. Seejärel surub täiskasvanu üksnes kahe sõrmega – keskmise ja sõrmusesõrmega – viis korda imiku rinnakule. Kui võõrkeha on imiku suus, siis saab selle ohutult näppudega eemaldada. Kui võte ei õnnestu, siis tuleb seda korrata.
Kaspars Daugaviņš
pisi|Kaspars Daugaviņš (2023) Kaspars Daugaviņš (sündinud 18. mail 1988 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängis viimati Saksamaa klubis Iserlohn Roosters ja enne seda Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern ründajana vasakäärel.
Daugaviņš alustas 2003. aastal karjääri Läti klubides HK Riga 2000 ja Prizma Riga.
2006. aastal valiti ta NHL-i draft'is Ottawa Senatorsi poolt 91. valikuna. Seejärel suundus Daugaviņš Põhja-Ameerikasse, mängides järgmisel viiel hooajal põhiliselt Ontario Hockey League'i klubis Toronto St. Michael's Majors (hilisem Mississauga St. Michael's Majors) ja American Hockey League'i (AHL) klubis Binghamton Senators. NHL-is tegi ta Ottawa Senatoris meeskonnas debüüdi 14. jaanuaril 2010 mängus New York Rangersi vastu. Hooajal 2010–11 tuli ta Binghamton Senatorsiga AHL-i võitjaks.
Hooajal 2013–14 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Genève-Servette HC. 2013. aastal võitis ta klubiga Spengleri karika.
Aastatel 2014–2021 mängis Daugaviņš KHL-i klubides. Aastatel 2014–2015 mängis Moskva Dinamos, seejärel kolm hooaega Nižni Novgorodi Torpedos ning pärast seda kaks hooaega Moskva Spartakis. 2020. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu HK Vitjaziga. Hooajal 2015–16 valiti ta KHL-i tähtede mängule.
2021. aasta juunis naasis ta Šveitsi kõrgliigasse, liitudes SC Berniga.
Läti jäähokikoondisse on Daugaviņš kuulunud kümnetel maailmameistrivõistlustel (esmakordselt 2006. aastal) ning 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Pinteri kirjandusauhind
Pinteri kirjandusauhind on Inglise PEN-klubi poolt Harold Pinteri mälestuseks väljaantav auhind. Auhinnale võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud. Žüriisse kuulub teiste seas Harold Pinteri lesk Antonia Fraser.
Esmakordselt anti auhind välja 14. oktoobril 2009.
Palgi
Külast on teateid alates 1922.
Biograafiad (Ni)
Biograafiad (Ni) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ni".
Joann (Kalinin)
Joann (Spiridon Kiprianovitš Kalinin; 1868 Sergejevka küla, Saratovi kubermang – 27. august 1956 Moskva) oli Vene vanausu (Novozõbkovi hierarhia) kirikupea (Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop) aastail 1944–1955.
Ta pidas vaimulikke talitusi oma kodukülas, kuni põgenes repressioonide eest Stalingradi. 1939. aastal pühitses peapiiskop Mihhail (Kotšetov) ta piiskopiks. Oktoobris 1944 valisid Kuibõševi piiskop Pavel ja Volski piiskop Paissi ta Moskva ja kogu Venemaa peapiiskopiks. Pärast sõda asus ta legaalse kirikupeana Moskvasse.
Tema poeg Aristarh oli Novozõbkovi hierarhia Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop aastail 1996–2000 ja venna pojapoeg Aleksandr on praegune Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Kamjanka-Dniprovska
Kamjanka-Dniprovska (ukraina Кам'янка-Дніпровська) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis Vassõlivka rajoonis. Asub Dnepri jõel asuva Kahhovka veehoidla ääres, 135 km Zaporižžjast kagus.
Esindustraditsionalism
pisi|[[Kadrioru administratiivhoone. Arhitekt Alar Kotli, 1938]] pisi|[[Võru pangahoone. Arhitektid Edgar Johan Kuusik ja Anton Soans, 1938]] Esindustraditsionalism oli Eestis aastatel 1934–1940 viljeldud arhitektuuristiil.
Esindustraditsionalistlikus stiilis hoonetele on omane kõrge katus ning sümmeetriline fassaad, mille juures on kasutatud stiliseeritud orderimotiivi ja tihti ka rahvuslikku ornamenti.
Connor McDavid
Connor Andrew McDavid (sündinud 13. jaanuaril 1997 Richmond Hillis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, keskmängija. Ta on NHL-i klubi Edmonton Oilersi kapten.
2015. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft'is esimese valikuna.
Hooajal 2016–17 lõi ta NHL-is 30 väravat ja andis 70 väravasöötu. Kokku kogus ta põhihooajal 100 punkti, millega oli liigas esimesel kohal. Sellega pälvis McDavid Art Ross Trophy, saades sellega kolmandaks noorimaks mängijaks, kes selle auhinna on võitnud; ainult Sidney Crosby ja Wayne Gretzky võitsid selle auhinna nooremalt. Samuti oli ta põhihooajal Oilersi suurim väravakütt. Samal hooajal pälvis ta liiga hooaja väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy. Läänekonverentsi poolfinaalis kaotas Oilers Anaheim Ducksile tulemusega 4:3.
Hooajal 2017–18 oli ta liigas ta esimesel kohal kogutud punktidega (kokku 108), pälvides sellega teist korda järjest Art Ross Trophy. Ta lõi kokku 41 väravat ning sel hooajal suutis temast enam väravaid lüüa ainult Pittsburgh Penguinsi mängija Jevgeni Malkin (42 väravat). Oilers sel hooajal aga väljalangemismängudele ei pääsenud.
Spenceri maakond
thumb|Asend Indiana osariigis thumb|Spenceri maakonna kohtumaja Rockportis Spenceri maakond (Spencer County) on maakond USA-s Indiana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°01' N, 87°01' W.
Maakonna halduskeskus on Rockport.
Maakonna pindala on 1040 km², millest 12 km² moodustab veepindala.
Ehitajate tänav
Ehitajate tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Spenceri maakond
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 20 952. Aastal 2000 oli elanike arv 20 391.
Kenneth Bowersox
Kenneth Dwane Bowersox (sündinud 14. novembril 1956) on Ameerika Ühendriikide mereväelane ja endine NASA astronaut.
Spenceri maakond
Ajalugu
Spenceri maakond moodustati 10. jaanuaril 1818. aastal Warricki ja Perry maakonna osast. Maakond on saanud nime kapten Spier Spenceri järgi, kes hukkus Tippecanoe lahingus 1811. aastal.
Kenneth Bowersox
Ta valiti astronaudiks 1987. aastal ja ta on osalenud neljal Space Shuttle'i missioonil ning ühel Rahvusvahelise kosmosejaama ekspeditsioonil. Bowersox lendas missioonidel STS-50 ja STS-61 piloodina ning oli missioonide STS-73 ja STS-82 komandör. Aastatel 2002 kuni 2003 oli ta 6. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise kosmosejaama komandör.
Spenceri maakond
Kliima
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Rockportis −4 °C (24 °F) ja kõrgeim juulis 33 °C (91 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1994. aasta jaanuaris −31 °C (−23 °F) ja kõrgeim temperatuur 1944. aasta juunis 42 °C (107 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 76 mm oktoobri ja mai 121 mm vahel.
Allan Kiil
Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1991 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Sami Niku
Ta alustas JYP-is ka klubikarjääri. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2014/15.