cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hans Egede
Anno 1708
"Kaua aega tagasi olin ma kord ühest Gröönimaa kirjeldusest lugenud, et seal on kristlased kirikute ja kloostritega. Mul oli suur himu teada saada, kuidas sellega praegu lood on. Aga nendelt, kes seal vaalapüügil käisid, ei õnnestunud mul midagi teada saada. Ma kirjutasin seepärast ühele sugulasele Bergenis, kes oli ka Gröönimaal käinud. Temalt sain ma teada, et meie laevade külastatud kaldal pole inimesi nähtud ega kuuldud. Aga kaugemal lõunas olla metslasi. Gröönimaa idaosa, kus varem olla norralasi elanud, on praegu triivjää tõttu tundmatu. Kaalutlus, et need vaesed inimesed, kes varem olid kristlased, on nüüd õpetuse ja juhatuse puudumise tõttu paganlikku pimedusse langenud, äratas minus soovi neile jälle kristlust jutustada. Minu meel oli päris rahutu, sest paistis võimatu nii rasket tööd ette võtta; ei olnud ju minu hoolde usaldatud mitte ainult koguduse hingeõnnistus, mul oli ka naine ja laps. Suur tahtmine ja himu jumala au ja nende vaeste inimeste õndsust edendada hoidis mind kinni ühel poolel, teisel poolel aga kohutas mind jälle ära sellest sündiv oht ja raskus."
Anno 1717
"Kõige raskem aga seisis veel ees. Nüüd pidi tõeks saama see, millele ma olin kaua mõelnud, millest ma olin nii sageli rääkinud ja kirjutanud: kõik pidin ma maha jätma, oma armsate sõpradega hüvasti jätma. Seda oli kergem öelda kui teha, sest mõistus, liha ja veri tahtsid peremehetseda. Aga siin ilmutas end minu abikaasa suur truudus ja püsivus, kui ta mulle ette heitis, et nüüd on hilja kahetseda, mul oli aega küll seda ette näha; kui ma olin oma tööd koos Jumalaga alustanud, miks ma tahtsin nüüd kahelda ja arg olla? Kui ma olin nüüd oma armsate koguduseliikmetega, armastatud emaga, õdede-vendade ja teiste heade sõpradega valuliselt jumalaga jätnud, läksin ma koos oma hea abikaasa ja nelja lapsega, kellest kõige väiksem oli kõigest aastane, Bergenisse. Pärast mitmenädalast vaevalist reisi jõudsime lõikusajaks 1718 pärale. Selles linnas otsisin ma mõnd kaupmeest, kes saadaks laevu Gröönimaale, et seal kaubelda. Et aga sõda veel käis, lootsime kõik tuleviku peale."
Anno 1727
12. märtsil oleksime mina ja teised minu ettevaatamatuse läbi peaaegu otsa saanud. Ma kuumutasin mõningaid keemilisi liike liiga palju, ning kuna ma olin pidanud neid teatud otstarbeks liiga riknenuks, olin ma klaasi, milles nad olid, lahti teinud. Äkki tiirutasid kaks noort koera, kellega minu lapsed mängisid, vaarudes ringi, nagu oleksid mürki võtnud. Hiljem hakkas kõigil, kes toas olid olnud, halb ja mattis hinge. Lõpuks ma taipasin, milles asi, ja andsin kõigile mürgi vastu pisut teriakki. Peale ühe grööni tüdruku, kes mõne aja pärast suri, saime tänu hea Jumala abiga mõne päeva pärast kõik jälle terveks."Samamoodi nagu ma ette võtsin kõik avameelselt ja üksikasjalikult jutustada, mida ma tegin, et Gröönimaa-ettevõtmist edendada, ei taha ma ka oma keemiliste tööde põhjust ja eesmärki mainimata jätta. Kui ma anno 1718, nagu teatatud, Bergenis ei teadnud, kuidas leida vahendeid ja teid oma kavatsuse teostamiseks, tuli mulle meelde niinimetatud 'lapis philosophorum' (tarkade kivi), millest on nii palju räägitud ja kirjutatud. Ma uurisin mitmesuguseid autoreid, kes seda teemat käsitlesid. Ent minu lootus osutus täiesti asjatuks, sest kogu sellest mässamisest, millega ma end peaaegu kaks aastat piinasin, ei saanud ma mitte midagi peale asjatu töö ja vaeva, määrdunud sõrmede ja oma raha raiskamise. Sellegipoolest olin oma töö juures näinud märke, millest ma võisin järeldada, et olin olnud õigel teel ning teine kord oleks mul suurema hoolsuse ja tähelepanelikkuse korral rohkem õnne."9. septembril tõi üks gröönlane metallitüki, mille ta oli leidnud maa seest kunagiste kablunakkide majade juurest. See oli kahtlemata tükk kirikukella alumisest äärest kunagiste kristlaste aegadest.
Anno 1728
14. märtsil tõi meile üks gröönlane teate, et üks poiss, kes oli paadiga kala püüdma läinud, pole tagasi tulnud. Et ilm oli olnud vaikne ja rahulik, siis nad ei uskunud, et poiss oleks merre uppunud, vaid et ignarsuit ehk maa-alused on ta kaasa võtnud, nagu nad ikka teevad. Minu küsimusele, kes need ignarsuit on, vastas gröönlane, et need on nähtamatud inimesed, kes elavad maa all ja mägedes ning lasevad end ainult mõnikord näha, ja nimelt ainult pimedas, mil nad näevad välja täiesti hõõguvad. Mina õpetasin neid seevastu, et maa all ei ole erilisi inimesi, vaid ainult kuradid, kes püüavad meile hirmu nahka ajada. Meie aga ei tarvitse neid karta, kui me ainult usaldame Jumalat, kes laseb meid inglitel alati valvata."1. juulil tuli kuninglik sõjalaev, mis kõige armulisemal kuninglikul tahtel korraliku meeskonna ning ühe majori kui kuberneriga pidi rajama koloonia kaitseks fordi. Ka mõned abieluinimesed, kes olid tulnud osalt vabatahtlikult, osalt olid pärit vangimajadest ja orbudekodudest ning paari pandud, saadeti maale, et seda asustada."25. septembril sõitsin ma uue koloonia juurde. Hoone ise oli juba nii palju valmis, et katus oli peal ja korstnaid hakati panema. Kuigi savist ja kivist maja oli veel väga niiske, otsustasin ma siiski sinna kolida. Ma tõin seetõttu 30. septembril oma perekonna ja oma asjad vanast kolooniast. Uus koloonia sai nimeks Godthaab nagu vana kolooniagi.
Anno 1729
7. ja 14. jaanuaril kogunes nõukogu, et uurida kuuldust sõdurite mässust. Üks neist olevat öelnud, et kuberner ja mina olla esimesed, kes maha lüüakse. Kui Jumal ei oleks suuremat osa neist tõvevoodisse pannud, oleksid nad kahtlemata oma kurja kavatsuse täide viinud. Me pidime end oma korteris iseenda julgeoleku huvides relvadega varustama ning majalistest öösiti vahtkonna moodustama. Metsikute paganate keskel seevastu saime alati julgelt maha heita ja magada, kui vähe saatjaid meil ka ei olnud."Kui ma kolooniast ära käisin, et nagu tavaliselt gröönlasi külastada, oli seal jälle viis meest surnud, järgnevatel kuudel järgnes veel palju teisi, mõnikord mitu tükki päevas. Kokku suri nelikümmend inimest.
Anno 1730
"Märtsi keskel viisime mõned haigetest gröönlaste juurde, kuhu nad jäid neljateistkümneks päevaks, et süüa cochlear ' e ehk skorbuudirohtusid. Sellega said nad ka terveks ravitud."
Anno 1731
Laevameeskonnast olid paljud raskesse skorbuuti jäänud; mitu neist ka suri."19. juunil tuli laev Charitas, mis kinnitas meile teadet meie kõige armulisema ja vaga kuninga surmast, mille me olime juba hollandlaste kaudu saanud. Samuti kuulutati meile, et praeguse kuninga kõige armulisem tahe ja käsk on, et kõik inimesed kutsutaks Gröönimaalt koju ja koloonia likvideeritaks, sest kulud on liiga suured ja asjatud. Mulle jäeti vabalt otsustada, kas ma tahan kaasa sõita või jääda. Viimasel juhtumil oli kõige armulisemalt lubatud, et inimesed võivad minu juurde jääda ja mulle jäetakse aasta proviant. Edaspidi aga ei ole mul Tema Kuninglikult Majesteedilt mitte mingit toetust oodata. Pärast pikki vaagimisi ja läbirääkimisi jäin ma koos kümne madrusega, kes olid lasknud endale augu pähe rääkida, et nad vabatahtlikult jääksid; ülejäänud sõitsid 24. juulil kodumaale tagasi.
Anno 1732
8. jaanuaril külastasin ma Baals Revieri ääres elavaid gröönlasi. Need ei suutnud mõista, et ma kavatsen neid maha jätta, nad osutasid oma ristitud lastele, kes vajavad õpetust. Isegi kui laevu enam ei tule, et mulle meeskondi ja provianti tuua, on ju küllalt põhjapõtru, hülgeid, linde ja kalu, kellest ma võiksin sama hästi elada nagu nemad ise."Mõned gröönlased Pisubigmest, kes meist külastasid, rääkisid, kuidas omapärasel ja rabaval moel hukati üks nõid, kes omaenese tunnistuse järgi oli väidetavalt põhjustanud mõne hiljuti surnud inimese surma. Kõigepealt olid nad nõia surnuks torganud, siis tema südame välja lõiganud ja merre visanud ja lõpuks ka ülejäänud keha ihuliikme haaval eraldanud ja samuti merre visanud. Mõne aasta eest olid nad samuti koloonia lähedal tapnud ühe nõia, kes olevat ühe noore inimese ära nõidunud ja surmanud.
Anno 1733
Kui aasta alguses oli veel ilus ilm, siis 18. jaanuaril tuli nii kõva pakane, et aasta vanune vasikas laudas ära külmus."20. mail tuli ootamatult laev kodumaalt, et Gröönimaa-kaubandusega hakatakse jälle suurema otsustavusega tegelema; peale selle tahtis Tema Kuninglik Majesteet igal aastal anda kaks tuhat riigitaalrit Gröönimaa misjoni edendamiseks. Selle laevaga tuli tagasi ka grööni poiss Karl, kuna aga ülejäänud gröönlased, kes kaks aastat tagasi olid laevadega Kopenhaagenisse saadetud, olid kõik rõugetesse surnud. Kahjuks tõi poisi tagasitulek tema vaestele kaasmaalastele vähe kasu, sest juuni keskel jäi ta haigeks, ja samal ajal haigestusid teised grööni poisid ja tüdrukud, keda ta oli nakatanud."Järgnevatel kuudel haigestusid ja surid veel paljud. Üks mees tegi sel puhul kohutava teo. Kui surid tema tütar ja vanem poeg, keda ta oli väga armastanud, mõrvas ta oma naise õe, keda ta pidas nõiaks, kes oli tema lapsed tapnud. Selleks julmaks teoks oli teda ajendanud tema poeg ise, kes veidi enne surma sonides ütles, et näeb oma ema õde voodi ees seismas ja nõidumas."7. novembril suri viimane mees, kes kümnest perekonnast Rongasaartel veel alles oli jäänud. Seni olid kõik, kes haigeks jäid, surnud, peale kahe poisi."9. novembril tuli minu poeg tagasi Koeki saartelt, kus kolm maja olid peaaegu välja surnud. Nagu ta jutustas, vedeles ümberringi palju laipu, sest nad ei saanud enam üksteist matta. Hale oli olnud kuulata, kuidas nad Jumalat appi hüüdsid ja kaeblesid.
Anno 1734
Rõuged levisid järgnevatel kuudel üha kaugemale. Kui palju häda me sel ajal nende vaeste inimeste juures nägime, on kujuteldamatu. Ka vaev ja kurvastus, mida me paljude haigete inimestega pidime läbi elama, oli koletu. Suurem osa neist lamas minu enda toas ning mina ja minu pere põetasime neid, sest isegi minu inimesed ja madrused ei tahtnud kannatada seda haisu, mis haigus kaasa tõi. Mul ei olnud südant neid külma käes armetult hukka saada ja kõngeda lasta. Kogu talve vältel ei olnud meil ööl ega päeval rahu. Minu ja minu abikaasa tervis kannatas sel ajal väga; minu naine ei saanudki enam päris terveks. Rohkem kui kahesajast perekonnast, kes elasid kahe kuni kolme miili kaugusel koloonia ümbruses, oli aprillis järel veel vaevalt kolmkümmend perekonda, nii et koloonia oli päris tühi ja gröönlastest maha jäetud. Ainuüksi koloonias suri üle viiekümne inimese. Kogu vaev, hool ja tohutud kulud tundusid mulle asjatud, eriti kui ma teada sain, et ka kaugemal põhjas ja lõunas taud üha levis, nii et paistis, nagu jääks kogu maa inimtühjaks."Kolmandal nelipühal, 15. juunil, tuli laev kodumaalt, mis meie löödud ja kurba meelt jälle pisut kosutas. Ent kuna mul oli nüüd halb lootus misjoni jätkumisele valitsevates oludes ning minu vaimu- ja ihujõud olid niigi nõnda nõrgaks jäänud, et ma ei saanud Gröönimaal enam palju kasu tuua, otsustasin ma Jeesuse nimel paluda kõige armulisemat ametist vabastamist. Siiski tundsin Jumala ees kohustust nii kaua, kuni ta mulle elu annab, töö jätkamist jõudumööda edendada."8. augustil rõõmustas hea Jumal mind ja minu armsat abikaasat meie poja Paul Egede tagasitulekuga. Ta oli ühe Disko lahte sõitva laevaga Kopenhaagenist, kus ta oli tudeerinud, pühitsetud preestri ja misjonärina koos veel kahe misjonäriga tulnud, et gröönlasi õpetada.
Anno 1735
15. mail tuli isamaalt laev, millega ma ka eelmisel aastal kõige alandlikumalt palutud ametist vabastamise sain koos kinnitusega, et minu ja minu pere eest minu tagasitulekul hoolt kantakse."9. septembril tuli laev, millega ma olin tahtnud isamaale sõita. Et aga minu abikaasa jäi üha nõrgemaks ja nõrgemaks ning pidi sageli voodisse heitma, otsustasin ma hilise ja karmi aastaaja tõttu meie reisi edasi lükata. Kui ma gröönlasi külastasin, rõõmustasid nad, et ma pole ära sõitnud, ja palusid, et ma jääksin nende juurde. Kui ma 25. novembril jälle koju sain, leidsin ma oma armsa abikaasa surmahaigena, nii et polnud enam paranemise lootust, ja 21. detsembril tahtis Jumal minu Gröönimaa raskuste tipuks mind veel ka minu kõige armsama abikaasa surmaga kurvastada.
Warp Records
Warp Records on Suurbritannia plaadifirma, mis üldjuhul avaldab eksperimentaalset elektroonilist muusikat.
Kaugatuma–Lõu rand
Kaugatuma–Lõu rand on veemajanduslik mereala Sõrve poolsaare läänerannikul Lõu lahe (lõunas) ja Ariste lahe (põhjas) vahel. Läänest piiravad seda veel Kriimi laid ja Ooslamaa, idarannikule jäävad Kaugatoma pank ja Lõu pank, kirdes on Pitsinina.
Mere sügavus ei ole seal üldiselt üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 15,4 km². Rannikul on mitmed nimetud laiud. Ooslalaiust 1 km põhja poole jääb Võrkrahu.
Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3267000.
Võidmine
Vanas Testamendis Jumala poolt võiti või salviti kuningaks ja/või prohvetiks.
Võitu Tanahis
Õliga võidmisel oli tähtis koht religioossetes tseremooniates, millega seati ametisse preestreid, kuningaid ja prohveteid. Mõningatel juhtudel võiti õliga ka tseremoonias kasutatavaid esemeid. Mõnikord rõhutatakse võidmise tähtsust, mainides seda isikule esitatava nõudena, näiteks: "Ja võitud preester viigu härjavärsi veri  kogudusetelki!" (Kolmas Moosese raamat 4:16).
Uus Leping
Uus Testament mainib võidmist haigete ravimisel, teenimiseks õnnistamisel, Jeesuse tänamisel ja matusteks valmistumisel. Nii nagu Kristus oli Võitu, nii eeldab ka apostellik suktsessioon preestrite võidmist. Õli kasutatakse mitmes kristlikus sakramendis. Reeglina võitakse iga katoliiklast ja õigeusulist vähemalt kord elus.
Zadig
Allegoorilise raamatu sündmused toimuvad muistses Babülonis, seiklusterohke lugu räägib voorusliku Zadigi õnneotsingutest. Voltaire vihjab Zadigi teekonna kaudu, et maailm on täis inimkurjust, tühiseid kirgi ja väiklust ning et inimesed ise pole muud kui "üksteist õgivad putukad väikesel porikübemel". Täiuslik kord valitseb ehk kusagil kõrgemate olendite seas, kuid siin maailmas peab inimene leppima oma saatusega, mis inimesest endast sõltub vähe.
Eesti keeles ilmus "Zadig" 1994. aastal, samade kaante vahel Voltaire'i teise romaaniga "Candide".
Ishtari maa
Ishtari maa on Veenuse põhjapoolkeral paiknev mägismaa. See on umbes Austraalia-suurune.
Kontinendi idaosas asub Veenuse kõrgeim tipp Maxwelli mägi (12 kilomeetrit). Seda ümbritsevad ahelikud on vaid 2–3 kilomeetrit kõrged.
Ishtari maa lääneosas asub Lakshmi platoo. Selle kõrgus ümbritseva tasandi suhtes on 3–4 kilomeetrit. Tolle pinnal on kaks suurt lehtrit, Colette ja Sacajawea, mis meenutavad vulkaanilisi kaldeerasid Marsilt. Neist kahest noorema, Colette'i juures on näha ka laavavoogusid. Lakshmi platood ümbritsevad Akna ning Freyja mägede paralleelsed harjad ja orud, Maxwelli mäed ja Vesta astang. Näib, et nad on tekkinud horisontaalse kokkusurumise tagajärjel, mis on tüüpiline Maale, kuid ei esine Kuul ega Marsil.
Lakshmi platoost ida suunas muutub reljeef. Paralleelsed harjad ja orud asenduvad lühemate, lõikuvate rõngakujuliselt või kaootiliselt paiknevate harjade ja orgude süsteemiga. Seda nimetatakse parketiks ja seda pole leitud mitte ühelgi teisel taevakehal. Tasandike keskel on kõrgendikud, mille pind meenutab tasandikke. Need on Beta, Belli, Ulfruni ja Metise piirkonnad kõrgusega 2–4 kilomeetrit. Ka nendel on astanguid ja kraatreid.
Kõige rohkem pakub huvi Beta piirkond, mis on eraldiseisev kõrgem ala. Seal on kaks suurt vulkaani: Theia ja Rhea. Suurema läbimõõt on 820 kilomeetrit ja ta on 5 kilomeetrit kõrge, tema kraatri läbimõõt on 60–90 kilomeetrit.
Marsi suurima vulkaani, Olympose mäe läbimõõt on 550 kilomeetrit ja kõrgus 20 kilomeetrit ning Maa suurim vulkaan Mauna Loa Hawaii saarel on 200 kilomeetrit läbimõõdus ja oma jalamilt 9 kilomeetri kõrgune.
Pinnavormidelt on Veenus üsna sarnane Maaga. Veenus on üldiselt tasane, rohkem kui pool pindalast mahub poolekilomeetrilisse kõrgusvahemikku. Suurim kõrgustevahe on 12 kilomeetrit (Maal 20 kilomeetrit). Madalamad alad ("ookeanid") vahelduvad kõrgemate mägiste piirkondade (mandritega).
Muidugi on Veenusel ka suur hulk meteoriidikraatreid, kuid vähem kui vulkaanikraatreid.
Veenuse tasandikel on näha veel mõnekilomeetrilisi kuplitaolisi moodustisi, sageli kraatriga tipus, ning seljandike ja vagudega piirkondi pikkusega mõni tuhat kilomeetrit ja laiusega kuni paarsada kilomeetrit. Ishtari maa lähedalt tasandikult leiti omapärased ringstruktuurid läbimõõduga 200–300 kilomeetrit, millele pole analooge teistel planeetidel. Nende, kroonideks või pärgadeks nimetatud pinnavormide keskel asuvad kaootilise reljeefiga piirkonnad. Arvatavasti tekkisid pärjad sinna, kus pinnale tikkus ümbruskaudsete piirkondade kuumem aine.
Planeedi pind sarnaneb kivikõrbega. Pinnaseproovid ja pinnafotod näitavad normaalse maise koostisega tardkivimite (graniit, basalt) olemasolu. Veenuse tasandikud koosnevad põhiliselt basaltlaavast. Oma osa võib olla ka tuule kantud vulkaanilisel tuhal ja liival.
Pinna keskmine vanus on miljard aastat, vaid vulkaanilis-tektoonilistel kõrgendikel on näha nooremaid moodustisi, kuid need katavad tühise osa pinnast. Seevastu Maal on alla miljardi aasta vanused moodustised valitsevad.
Harjumaa vapp
Riigivanem Konstantin Päts kinnitas Harjumaa vapi 5. veebruaril 1937.
Ishtari maa
Veenuse kõrgendikud on kaetud raskmetallikirmetisega. Veenusel on nii soe, et plii sulab, metallid aurustuvad ja kondenseeruvad jahedamatel kõrgematel kohtadel. See seletab, miks kosmoselaevade radarivaatlused on näidanud, et kõrgendikud peegelduvad.
Harjumaa vapp
Vapp on registreeritud 24. detsembril 1996.
Vapi kirjeldus
Punasel kilbil on hõbedane rist.
Põhjendus
Harjumaa vapp põhineb Tallinna väikesel vapil.
Endine vapp
Aastatel 1929–1937 oli kasutusel Harjumaa vapi endine kuju.
Pajumaa
Pajumaa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Helena Takalo
Anni Helena Takalo (sünninimi Kivioja; sündis 20. oktoobril 1947 Nivalas) on Soome endine murdmaasuusataja. Tema karjääri edukamad aastad olid 1970. aastate lõpupoole.
1976. aasta olümpiamängudel kuldmedali võidu järel teatati talle dopingu kasutamise süüdistusest, kuid asja uuesti uurimisel avastati, et dopingu kasutamisega oli siiski vahele jäänud Nõukogude Liidu sportlane Galina Kulakova. Kulakova ei saanud selle eest mingit muud karistust, kui jäi enda väljasõidetud pronksmedalist ilma.
Helena Takalo tunnistati 1975. ja 1976. aastal Soome parimaks naissportlaseks ning 1978. aastal Soome aasta sportlaseks.
2006. aasta suvel avati Helena Takalole 2,5 meetri kõrgune pronksist mälestussammas Pyhäjärvel, mille autor on Antonio da Cudan.
Pärnumaa vapp
thumb|[[Pärnu maakond|Pärnu maakonna vapp]] Pärnumaa vapp on Eestis asuva Pärnu maakonna vapp.
Pärnumaa vapp kinnitati riigivanem Konstantin Pätsi poolt 5. veebruaril 1937. Pärast Eesti taasiseseisvumist registreeriti sama vapp 26. septembril 1996 Riigikantseleis Pärnu maakonna vapina.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil must püstitõusnud karu, kelle silm, kihvad ja küüned on hõbedased ning keel punane
Daugailiai vald
Daugailiai vald (leedu keeles Daugailių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Utena rajooni territooriumil.
Valla pindala on 135 km². 33 % võtavad enda alla metsad, 15 % aga veekogud. 2011. aasta seisuga elas seal 1265 inimest. Valla keskus on Daugailiai alev, kus 2011. aastal oli 325 elanikku. Vallamaja asub aadressil Didžioji g. 48. Vallavanem on Giedrė Eimutienė.
pisi|Vallamaja pisi|Antandraja pisi|Bajoriškiai pisi|Vana Gateliai kalmistu pisi|Juknėnai pisi|Nečėnai vanausuliste kirik pisi|Noliškise mõisa varemed pisi|Radeikiai
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Kirjurahu madal
Kirjurahu madal on madalik Liivi lahes, 14,5 km Leeltseninast itta. Madala geograafilised koordinaadid on.
Veepeegli pindala on umbes 1,8 km². Vähim sügavus on 3,9 m. Madalast 4 km kirde poole jääb Kerju saar.
Kirjurahu madala keskkonnaregistri kood on VEE3407000.
Ibrāhīm ‘Abbūd
Ibrāhīm ‘Abbūd (araabia keeles إبراهيم عبود‎; 26. oktoober 1900 – 8. september 1983 Hartum) oli Sudaani sõjaväelane ja riigitegelane.
Pärast Sudaani iseseisvuse väljakuulutamist 1. jaanuaril 1956 sai ta sõjavägede ülemjuhatajaks. Novembris 1958 toimus tema juhtimisel sõjaväeline riigipööre. Ta oli 1964. aastani 12-liikmelise hunta eesotsas ning 1964 Sudaani president. 15. novembril 1964 astus ta meeleavalduste survel tagasi.
Kõera
Kõera on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Tulejuhtimissüsteem
Tulejuhtimissüsteem on relvasüsteemile lisatud kompleks, mis aitab operaatoril sihtida ja tulistada täpsemalt ja kiiremini. Kompleks koosneb komponentidest, mis on tihedalt üksteistega seotud, mille hulgas võivad olla sonarid, radarid, infrapunaandurid, laserkaugusmõõtur, anemomeeter, termomeeter, tuulelipp ja teised.
Teise maailmasõja lennukite sihikud
Esimesed tulejuhtimissüsteemid tulid kasutusele teise maailmasõja pommitajatel, mis koostasid ühe süsteemi koos pommitaja sihikuga. Need võtsid arvesse kõrgust, lennuki kiirust, millega arvutasid automaatselt välja koha, kus pommid teele saata, ja kui palju aega on plahvatuseni jäänud. Tuntuimaks süsteemiks oli Ameerika Ühendriikides valmistatud Nordeni pommitaja sihik.
Low Altitude Bombing System
Low Altitude Bombing System ehk LABS valmistati USA-s ja seda kasutati esimest korda Vietnami sõjas. Uus süsteem oli konstrueeritud kasutamiseks lennukitel ja sai populaarseks oma täpsuse tõttu. See süsteem võis arvutada, millisel hetkel pomm kukub maa peale või valitud objektile, kui suur on pindala, mille piires pommi lööklaine purustab objekti koos pindalaga, mille piires pomm võib kukkuda arvutuste määramatuse tõttu.
Laevade tulejuhtimissüsteemid
Esimesed tulejuhtimissüsteemid valmistati kõigepealt sõjalaevade jaoks.
Enne 19. sajandit ei võinud laevadevaheline kaugus ületada 50 meetrit, see oli maksimaalne kaugus efektiivseks tulistamiseks. Kuid 19. sajandi teisel poolel andsid tehnilised uuendused võimaluse suurendada relvade maksimaalset tulistamiskaugust. Kauguse suurendamine tõi kaasa probleemi sihtimisega, mis oli raskendatud ka sellega, et laev, mille kiirus uue aurumootori tõttu oli palju suurem, pidi samal ajal ka liikuma. See probleem lahendati güroskoobiga, millega oli võimalik sihtida liikuvalt laevalt. See omakorda tõi esile võimaluse suurendada relvade kaliibrit ja tulistamise kaugust veelgi enam. Raskeimaks protsessiks sai vaenlase laeva leidmine.
Tulistamise parandamine oli kompleksne ja raske ülesanne. Kõigepealt sihiti relva, kasutades metoodikat, mida oli sajandite jooksul kasutatud suurtükiga tulistamisel. Arvesse võeti Koriolisi jõudu, laevade kiirust, tuule kiirust ja suunda, kui palju poüssirohtu oli, õhu tihedust ja temperatuuri. Pärast esimest lasku vaatles suurtükispetsialist mürsu trajektoori ja kohta, kuhu mürsk langeb. Sõltuvalt sellest, kuhu mürsk kukkus, andis suurtükispetsialist korrigeeritud andmed suurtükimeeskonnale, ja see protsess jätkus seni, kuni vaenlase laev oli purustatud.
Arthur Pollen ja Frederic Charles valmistasid esimese niisuguse süsteemi iseseisvalt. Pollen alustas oma tööd pärast lahingu harjutamist Maltal, kus ta leidis, et suurtükituli ei olnud päris täpne. Pollen proovis valmistada kombineeritud mehaanilise arvuti ja plotteri ehk automaatjoonesti tulistamise täpsuse suurendamiseks. Hiljem lisas ta güroskoobi, kuigi esimesed güroskoobid ei olnud piisavalt täpsed selle ülesande täitmiseks. Vaatamata sellele, et esimesed katsed ei andnud positiivseid tulemusi, jätkas Pollen tööd.
Samal ajal meeskond, mida juhtis Dreyer, valmistas oma süsteemi, mis sai populaarsemaks Suurbritannia laevastikus, mida hiljem nimetati MARK IV*. Seda süsteemi kasutati suurel hulgal esimese maailmasõja laevadel ja see süsteem sai populaarseks tänu võimalusele eri suurtükimeeskondadel sihtida koos ja kombineerida oma lasku. Seda süsteemi kasutati laevadel, mis olid ehitatud enne 1927. aastat, kuni see vahetati välja süsteemiga Admiralty Fire Control Table.
Sulgvili
Sulgvili on kuivvili, mis seemnete valmimisel ei avane ja variseb taimelt maha. Sulgviljad on näiteks pähkel, pähklike, seemnis, teris ja tõru. Kuni idanemiseni jäävad seemned ümbritsetuks viljakestaga.
Tulejuhtimissüsteem
Laevade tulejuhtimissüsteemid
Kauguse leidmise süsteeme uuendati mitu korda ja teiseks maailmasõjaks said need tähtsaimaks osaks kogu tulejuhtimissüsteemis. Sel ajal sai veel üheks tähtsaks uuenduseks radari integreerimine süsteemi, mis andis võimaluse tulistada efektiivselt ka öösel ja rasketes ilmastikutingimustes.
Teiseks maailmasõjaks muudeti ka informatsiooni jagamist. Enne oli kasutusel üks peamine jaam, mis oli kõrge metalliline struktuur, kust iga suurtükimeeskond sai informatsiooni sihtimise kohta. Nüüd aga, mõnede laevade hiiglasliku suuruse tõttu, oli igal suurel suurtükitornil ja/või lähedastel suurtükimeeskondadel olemas oma iseseisev vaatlustorn, millega sai kogu laeva relvade tulistamistäpsus palju paremaks. Kuid suured peamised vaatlustornid ei kadunud kuskile, kuna seal oli parim vaatluskoht ja relvade tulistamisest mõju oli minimaalne. Peamistel vaatlustornidel oli üks suur puudus – nende kaitse ei olnud piisav, et hoida suurtükimürsu tabamust.
Allveelaevadel olid ka oma tulejuhtimisarvutid, mis olid pealveelaevade süsteemidest natuke erinevad, kuna tulistamine toimus torpeedosid kasutades, mille liikumine oli mürsku omast palju aeglasem. Tulistamine oli raskendatud ka sellega, et vaenlase allveelaeva positsioon ja suund ei olnud nähtav nagu tavalistel laevadel, vaid pidi olema leitud radaritega.
Tüüpilisel Suurbritannia laeval oli iga suurtükitorn seotud sihtimistorniga ja analoogarvutiga tänu tulejuhtimissüsteemile. Sihtimistornis leiti kaugus vaenlase laevani ja, kasutades spetsiaalseid tabeleid ja seadmeid, arvutati täpsemini nurgad tulistamiseks ja saadeti suurtükimeeskonnale, kus nende andmete põhjal pandi suurtükk õigele positsioonile. Vaatamata sellele, et suurem osa süsteemidest oli automatiseeritud, mängis inimlik tegur suurt rolli.
Pärast teist maailmasõda uuendati suurtükitornid arvutijuhitavaks ja automatiseeriti suurtükimürsu laadimine ja muud tulistamiseks valmistumise protsessid.
Viimane sõda, kus kasutati analoogarvuteid tulejuhtimissüsteemis (vähemalt USA laevastikus), oli Lahesõda.
Tänapäeva tulejuhtimissüsteemid
Tankid olid esimesed platvormid, mis kasutasid laserkaugusmõõdikuid ja relva sirguse mõõtvaid sensoreid. Tänu sellele, et arvutite mõõtmed said väiksemaks ja nende arvutusvõimalused kiiremaks, tekkis võimalus panna tulejuhtimissüsteem ka kuulipildujale, rakettidele, lennukitele. Arvutuskiirus annab võimaluse kombineerida eri sensoritest saadud informatsiooni ja siis kas automaatselt panna suurtüki õigele positsioonile või anda vihjeid operaatorile efektiivseks tulistamiseks. Sama printsiip kehtib ka rakettide puhul, ainult et raketid lendavad aeglasemalt kui suurtükimürsud ja võivad ka manööverdada, mille tõttu on vaja võtta informatsiooni reaalajas.
Hävituslennukil olevat suurtükirelva ei saa automaatselt sihtida vaid siis, kui tulejuhtimissüsteem annab vihje, tänu millele piloot teab, kuidas tuleb teha järgmist manöövrit, et purustada vaenlase lennuk. Tänapäeva lennukitel saab piloot seda informatsiooni HUD-lt ehk Head-Up Display'lt, mis on läbipaistev ekraan, kus kuvatakse andmeid vaenlase lennuki, teiste objektide ja enda lennuki asukoha kohta.
Nurmsi (Lääneranna)
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
1969. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
20 km
Finaal: 27. veebruar Osavõtjaid: 56 Maailmameister 1967: Viktor Mamatov, NSVL Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
4×7,5 km teatesõit
Finaal: 2. märts Osavõtjaid: 14 võistkonda Maailmameister 1967: Jon Istad, Ragnar Tveiten, Ola Wærhaug, Olav Jordet <br style="clear:both;" />
Varutegur
Varutegur on mõiste tehnikast ja tugevusõpetusest, mis tähendab konstruktsiooni või tema üksikosade loomist nii, et lubatud pinged on madalamad piirpingetest (raugepingetest) võrdeliselt varuteguriga. Seega lubatud pinge, kus
Varutegurit kasutatakse selleks, et tagada konstruktsiooni ja tema üksikosade ohutut ja kindlat tööd, vaatamata tegelike töötingimuste ebasoodsatele erinevustele arvutuslikega võrreldes.
Habrastele materjalidele loetakse raugepingeks tugevuspiir, plastsetele aga voolavuspiir, sest voolavuspiirist alates hakkab tekkima plastne deformatsioon, mis muudab konstruktsiooni kasutuskõlbmatuks.
Russalu mõisa sild
Sild on arvatud kultuurimälestiseks.
Viljandimaa vapp
thumb|[[Viljandi maakond|Viljandi maakonna vapp]] Viljandimaa vapp on Eestis asuva Viljandi maakonna vapp.
Viljandimaa vapp kinnitati Riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937. Pärast Eesti taasiseseisvumist registreeriti sama vapp 26. augustil 1996 Riigikantseleis Viljandi maakonna vapina.
Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil vasakule vaatav, tõstetud tiibadega hõbedane kotkas, kelle jalad ja nokk on kuldsed. Kotkas hoiab parema jalaga kuldse käepidemega hõbedast mõõka ning kotka rinnal on roheline kilp, millel on kolm ühest varrest võrsuvat kuldset viljapead.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
pisi|Peahoone eestvaates pisi|Mõisa park
Ecce homo
Ecce homo (ladina keeles 'Ennäe inimest!'; kreekakeelses originaalis on Ἰδοὺ ὁ ἄνθρωπος) on Uue Testamendi järgi (Johannese 19:5) sõnad, mis Pontius Pilatus ütleb Jeesuse üle peetud kohtumõistmise ajal – pekstud, okaskrooniga kroonitud ja purpurkuube riietatud kohtualust juutidele näidates.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Maidla mõis (saksa keeles Maidel) oli rüütlimõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asus mõis Rapla maakonna Rapla vallas.
17. sajandil läks Maidla koos Päärdu ja Kullamaa mõisaga Taubedele. 18. sajandil oli mõis pikalt Rehbinderite ja Fersenite omanduses. 1800. aastal omandasid mõisa taas Maydellid. 1919. aastal võõrandati mõis Joseph von Maydelli pärijatelt.
Ecce homo
Tähendus
Neid sõnu on teoloogid tõlgendanud erinevalt. Näiteks ühe seletuse kohaselt Pilaatus lihtsalt väljendab oma kaastunnet ilmselt ohutule Jeesusele ja distantseerib ennast juutide süüdistustest. Teise versiooni kohaselt pidi nii algama kurjategija vabakslaskmisvormel, mille aga ülempreestrid ja sulased katkestasid hüüetega "Löö risti!". On leitud ka viiteid sellele, et Jeesus on teatud mõttes täiuslik inimene või inimlikkuse kehastus või Inimese Poeg. Vähem levinud tõlgenduse kohaselt on tegu varjatud viitega Vanale Testamendile, kus (1. Saamueli 9:17) Issand samade sõnadega tutvustab Saamuelile Sauli kui Iisraeli uut kuningat. Pole aga selge, kas seda tuleb käsitleda kui kuningakspühitsemise mõnitavat paroodiat või tunnistust, et Jeesus tõepoolest ongi Messias.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Pärast Vabadussõda andis Eesti Valitsus mõisasüdame maad ja hooned autasuks taanlasest kolonelile Richard Gustav Borgelinile, kelle valdusse jäid mõisahoone ja keskmisest suurem asunikutalu kuni 1930. aastate alguseni. Pankroti äärel olnud kolonel müüs oma valdused tolleaegsele välisministrile Karl Selterile, kelle valduses oli mõis kuni 1940. aasta juunipöördeni. Pärast sõja lõppu 1945. aastal läksid peremeheta jäänud maad ja inventar ametiühingute kesknõukogu abimajandile, kes kasutas neid ligi kolm aastat.
Ecce homo
Tähendus
Samuti nimetatakse nii kunstiteost, mis kujutab piitsutatud ja okaskrooniga Jeesuse rahva ette toomist ristilöömise eel.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Aastatel 1950–2012 asus mõisa härrastemajas Maidla lastekodu.
Ecce homo
Tähendus
Neid sõnu kasutab ka Friedrich Nietzsche oma autobiograafia "Ecce homo" pealkirjas.
Käbi
Käbi on okaspuu emaspaljunemisorganite kogumik. See koosneb teljest ja sellele kinnituvaist kattesoomustest. Viimaste kaenaldes seemnesoomustel asetsevad seemned.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Ajalugu
1452. aastast on mõisa kohta esmateateid. Siis müüs Engelbrecht Lamstorp selle Goszwyn Dönhoffile (Donhovede)
Ecce homo
Kirjeldus
Kristlikus kunstis on seostub selle väljendiga kaks pilditüüpi:
Käbi
Mõnda liiki okaspuude käbidel puuduvad kattesoomused.
Ecce homo
Motiivi ajaloost
Ecce homo stseeni esimesed kujutised ilmuvad Süüria ja Bütsantsi kujutavasse kunsti 9. ja 10. sajandil. Keskaegsed Lääne-Euroopas loodud kujutised esitavad ecce homo motiivi enamjaolt okaskrooniga kroonimisest ja Kristuse pilkamisest jutustavates stseenides (näiteks Egberti käsikirjas või Echternachi evangeliaaris).
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Ajalugu
1492 andis Clawes Doenhoff mõisa üle Hansz Varensbeckele (Hans Fahrensbach).
Käbi
Kadakal on lihakaist soomustest moodustunud marjataoline käbi.
Ecce homo
Motiivi ajaloost
Motiivi kasutus muutub populaarseks ja laieneb 15. ja 16. sajandil, mil õhtumaise vagaduse keskmeks saab Kristuse kannatuslugu. Teatriajaloost on teada sellel perioodil etendatud kannatusmängud ning ka illustratsioonis muutub oluliseks stseenide usutavus ja väljendusrikkus, mis käib ka kannatusloosse kuuluva ecce homo stseeni kohta. Tuntud näited on pildid Albrecht Düreri ja Martin Schongaueri graafikaseeriates. Eriti Prantsusmaal sai tavaliseks esitada kirjakoht skulptuuri või skulptuurigrupina; luuakse ka tahvelmaale (Hieronymus Bosch, Hans Holbein vanem).
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Ajalugu
1494 ostis Arndt Tuve (Taube) selle Fahrensbachilt ja selle perekonna käes püsis mõis XVII sajandi lõpuni. Ka Taubed, kui suur ja mõjukas vasallisuguvõsa, olid tuntud linnuseehitajad.
Ecce homo
Motiivi ajaloost
Harduspildi motiivina tõuseb kannatava Jeesuse kuju esile hiliskeskajal. Erinevalt jutustavast pildist on harduspildi idee kaasata vaataja emotsionaalselt vahetult kannatusloo sündmustesse ja võimaldada tal isiklikult suhestuda nähtuga. Seetõttu on Jeesuse figuur isoleeritud ja esile tõstetud teiste stseeniga seotud isikute hulgast kõigis kolmes tüübis (Valumees, puhkav Kristus, ecce homo). Motiivi kasutati ka pärast 16. sajandit, näiteks Jacques Callot' ja Rembrandt van Rijni trükigraafikas, hilisrenessansi ja baroki maalikunstis (Tizian, Caravaggio, Correggio, Peter Paul Rubens) ja barokkskulptuuris.
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Ajalugu
XVIII sajandil oli mõis von Rehbinderite ja von Fersenite käes. Arvatavasti XVIII sajandi II poolel ehitati vanade hoonete baasil uus barokne mõisahoone. Arvatavasti püstitati peahoone vanade linnusevaremete vundamentidele, võttes ka taas kasutusele kunagised linnusekeldrid.
Ecce homo
Motiivi ajaloost
19. ja 20. sajandil laiendati ecce homo motiivi sisu ja tähendust inimese kannatamisele ja väärtustamisele vägivalla ja sõdade kontekstis laiemalt. Näiteks olgu Lovis Corinthi hilisloomingusse kuuluv "Ecce homo" (1925), millel on Jeesus koos valges kitlis Pilatusega ja ühe sõduriga pealtvaatava rahvahulga vaatepunktist, ja Otto Dixi "Ecce homo", autoportree okastraadi taga (1948).
Maidla mõis (Juuru kihelkond)
Ajalugu
1800 ostsid mõisa von Maydellid, kelle käest see ka 1919 võõrandati.
XIX sajandil oli Maidla märgitud linnusena baltisaksa ajaloouurija Andreas von Löwis of Menari koostatud linnuste nimekirjas.
Praegune seisukord
Endise härrastemaja seisukord on hea. 1946–2012 tegutses mõisa peahoones lastekodu. Kunagine Keila jõgi voolab nüüd mõisatiigist 400 m edelas läbi soo kulgevas magistraalkraavis.
Triinu Kivilaan
Triinu Kivilaan (sündinud 13. jaanuaril 1989 Viljandis) on eesti laulja ja endine modell. Tuntuks sai ta ansamblis Vanilla Ninja.
Ta oli mitu aastat modell. 2004. aastal valiti ta konkursil "Miss Modell 2004" teiseks printsessiks, sealjuures edestas ta isegi tulevast Miss Estoniat Laura Kõrgemäed, ning oli ka publiku lemmik.
Vanilla Ninja
2004. aastal liitus ta Maarja Kivi asemele ansambliga Vanilla Ninja.
Ta oli teiste bändiliikmetega juba varem tuttav. Arvatakse, et koosseisu võeti ta tänu välisele sarnasusele Maarja Kiviga. Kivilaan oli bändi noorim liige ning hoolimata ansambli tihedast ajakavast jätkas ta õpinguid.
Tema esimene singel Vanilla Ninjaga oli "When the Indians Cry". Esimene ja ühtlasi ka viimane album nendega oli "Blue Tattoo".
Detsembris 2005 otsustas ta bändist lahkuda. 9. jaanuaril 2006 lahkus ta ametlikult ja ansambli allesjäänud liikmed jätkasid triona. Tema lahkumine leidis teravat vastukaja, kuna paljude fännide arvates oli ta üsna populaarne.
2021. aastal tuli Vanilla Ninja taas kokku ning koosseisu kuulub ka Triinu Kivilaan.
Soolokarjäär
2007. aasta oktoobris otsustas ta loobuda soolokarjäärist, et nautida eraelu. Kuid juba detsembris jätkas ta muusikaga ja kolis elama Šveitsi. 14. märtsil 2008 ilmus tema esimene singel "Home". Tema esimene täispikk sooloalbum "Now And Forever" ilmus 29. augustil 2008.
Isiklik elu
Tema noorem õde Kerli Kivilaan on samuti laulja.
Tal on olnud suhe Šveitsis elava Giovanni Battista Azzolinoga, keda võib näha muusikavideos "Be With You".
Nagano
Nagano (jaapani &#38263;&#37326;; haldusüksusena 長野市 (Nagano-shi : 'Nagano linn')) on linn Jaapanis, Honsh& saarel, Chikuma ja Sai jõe suudmel. Nagano on ka Nagano prefektuuri keskus.
Elanikke oli 383 500 (2005). Pindala on 834 km².
Naganos toimusid 1998. aasta taliolümpiamängud, senistest kõige lõunapoolsemad.
Linnas on 1949. aastal asutatud ülikool.
pisi|tühi|Nagano
Rephlex Records
Rephlex Records on plaadifirma, mille moodustasid Grant Wilson-Claridge ja Richard David James, kes on tuntust kogunud ka elektroonilises muusikas esinejanimega Aphex Twin.
Plaadifirma asutati 1991. aastal Inglismaal Cornwallis, sealt liiguti aga aasta pärast Londonisse, sest avaldatud muusika jõudis kiiresti sealsetesse raadiotesse ja sellega kaasnes ka suurem tähelepanu.
Võrumaa vapp
thumb|[[Võru maakond|Võru maakonna vapp]] Võrumaa vapp on Eestis asuva Võru maakonna vapp.
Võrumaa vapp kinnitati Riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937.
Vapp on registreeritud 12. detsembril 1996.
Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil kuldne rõngas ja kaheteraline vasakult kaldu allapoole pööratud kuldse käepidemega hõbedane mõõk.
Ridase
Ridase külas asub Jaagu-Mihkli hiiekivi. Küla territooriumile jäävad veel muistne asulakoht ja kümme kivikalmet.
Johann VII (Hoya)
Johann VII (surnud 11. juunil 1535) oli Hoya krahv ja väejuht.
Johanni vanemad olid Hoya krahv Jobst I (surnud 1507) ja Irmgard zur Lippe (1469–1524). Isa surma järel sai Johannist koos vendade Jobst II ja Erich IV-ga krahvkonna valitseja. 1520. aastate alguses aitas Johann kaasa Rootsi kuninga Gustav I Vasa troonile tõusule ning temast sai viimase üks olulisemaid lähikondlasi. 1525. aasta 15. jaanuaril abiellus krahv kuninga õe Margareta Eriksdotter Vasaga, kes oli Joakim Brahe lesk (too hukkus 1520. aastal Stockholmi veresaunas). Margareta ja Johanni abielust sündis kokku seitse last. 1525. aastal sai krahvist ka Viiburi asehaldur ehk Ida-Soome valitseja ning ta loobus oma vendade kasuks Hoya krahvkonna valitsemisest, mille eest nood andsid talle 16 000 kuldnat.
1529. aastal pidas krahv Johann kuningas Gustav I esindajana läbirääkimisi Lübecki linnaga ning garanteeris isiklikult, et Rootsi kuningas maksab linlastele oma võlad tagasi; viimased olid tekkinud seoses Gustav I troonile tõusuga 1520. aastate alguses. Kuid kuningas muutus raha tagasimaksmisel üha kitsimaks ning hakkas Johanni kahtlustama kokkumängus Lübeckiga, mille tõttu krahvi ja kuninga suhted halvenesid.
1533. aasta suvel viibis krahv Johann pikemat aega Liivimaal. Enamiku ajast oli ta Tallinnas, kus ta oli viibinud juba ka varem, näiteks 1529. aastal. Ent krahv külastas ka Haapsalu, kus teda võõrustas markkrahv Wilhelm, kes parasjagu taotles Saare-Lääne vaenuse käigus piiskopi kohta. Samal ajal, kui krahv Haapsalus oli, rüüstasid Lõuna-Läänemaad Kuressaares resideeriva piiskopi Reinhold von Buxhoevedeni väesalgad. Seejärel lubas krahv Johann Wilhelmi abiks saata Viiburi sõjalaevu ning pöörduda toe saamiseks ka Rootsi kuninga poole. Vastutasuks soovis krahv aga, et ühest tema pojast saaks tulevikus Tartu toompraost. Wilhelm lubas krahvi praostikoha taotlemisel aidata ning 1533. aasta lõpuks jõudsidki krahvi sõjalaevad Läänemaale. Rootsi kuningalt Wilhelm aga Hoya krahvi kaudu abi ei saanud, sest kuninga ja krahvi suhted muutusid üha pingelisemateks.
1534. aastal katkestas Gustav I lõplikult lepingu Lübeckiga ning seejärel puhkes Taanis ka krahvivaenus, kus Lübeck ja Rootsi võitlesid vastasleerides. Sama aasta suvel lahkus Hoya krahv Viiburist ning tuli taas Tallinna. Seal väitis ta, et peab Rootsi kuninga ülesandel Lübeckisse reisima, samas kui Rootsis oli ta väitnud, et läheb Saksamaale palavikuhaigust ravima. Peagi läkski krahv edasi Saksamaale, kus ta astus väejuhina Lübecki linna ja Mecklenburgi hertsogi Albrecht VII teenistusse. 1535. aasta 11. juunil võitles ta Lübecki vägede eesotsas Fyni saarel toimunud Øxnebjergi lahingus koos endise Uppsala peapiiskopi Gustav Trollega Taani kuninga Christian III vägede vastu, mida juhatas Johann Rantzau. Lahing lõppes Lübecki leerile hävitava kaotusega ning Trolle hukkus võitluses. Hoya krahv Johann andis end lahingu ajal vastaste kätte vangi, kuid üks Holsteini aadlik, kes oli tema vihavaenlane, tappis ta.
Krahv Johanni perekond jäi aga Liivimaale ning tema naine Margareta suri 1536. aasta lõpus Tallinnas. Krahvi pojad Johann (kellest sai hiljem Osnabrücki, Münsteri ja Paderborni piiskop) ja Jobst elasid aga veel mitu aastat Liivimaal: esimene Tallinnas ja teine Tartus.
Lõo
Lõo on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Dünaamiline koormus
Dünaamiline koormus on mõiste tugevusõpetusest, mis tähendab suure kiirusega muutuvat koormust. Sellise koormusega kaasneb konstruktsiooni ja selle üksikute elementide võnkumine või vibratsioon. Pinged dünaamilisel koormusel ületavad tavaliselt mitu korda pingeid staatilisel koormusel.
Динамические нагрузки
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu olulisim otsus oli 20. augustil 1991 vastu võetud otsus Eesti riiklikust iseseisvusest.
Tegevuskunst
Tegevuskunst on üldnimetus etenduslikkudele kunstivormidele, mis said alguse 1960. aastatel.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti iseseisvuse taastamise järel toimis Eesti Vabariigi Ülemnõukogu kuni põhiseadusliku Riigikogu kokkukutsumiseni 30. septembril 1992 de facto Eesti Vabariigi parlamendina.
Tegevuskunst
Mõne kunstistiili (nt 1950. aastatel tekkinud action painting) viljelemist, kus tulemuses on oluline osa teose tekke protsessis, on loetud samuti tegevuskunsti hulka.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Ülemnõukogu kuulutas oma tegevuse lõppenuks 14. septembril 1992.
Eesti NSV XII Ülemnõukogu valimised
Valimisaktiivsus oli 78,2%. Rahvarinde nimekiri kogus 24% häältest ja sai 45 kohta 105-st. Neli kohta oli määratud NSV Liidu sõjaväe esindajatele. Valituks osutunud saadikutest 73 esindasid iseseisvusemeelseid jõude ja 27 impeeriumimeelseid.
Eesti NSV XII Ülemnõukogu tegevus
Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseis alustas tööd 29. märtsil 1990. Presiidiumi esimeheks valiti Arnold Rüütel, asetäitjateks Marju Lauristin ja Viktor Andrejev. Ülemnõukogu juhatajaks valiti Ülo Nugis.
30. märtsil võttis Ülemnõukogu vastu otsuse riiklikust staatusest, millega tunnistas NSV Liidu võimu Eestis ebaseaduslikuks selle kehtestamise hetkest alates ning kuulutas välja üleminekuperioodi Eesti Vabariigi taastamiseks.
Põlva–Karisilla maantee
Põlva–Karisilla maantee (registrinumbriga 90) on üks Eesti tugimaanteedest.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti NSV XII Ülemnõukogu tegevus
4. aprillil valis Ülemnõukogu Eesti NSV valitsuse esimehe – peaministri ametisse Edgar Savisaare. Savisaar sai ülesande moodustada Eesti NSV valitsus.
Põlva–Karisilla maantee
See saab alguse Rosma külas Võru–Põlva maantee 24. kilomeetril. Tee pikkus on 34,2 km. Tee lõpeb Tartu–Räpina–Värska maantee 82. kilomeetril Karisilla külas.
Patarei vangla
pisi|Vangla peasissepääs pisi|Keskvangla makett pisi|Vangikong Patarei vangla ehk Patarei on Tallinna lahe ääres asuv ehitisekompleks, mida kasutati aastatel 1919–2005 vanglana (Keskvangla) ning kus on olnud ka vanglate keskhaigla. Kompleks asub Tallinnas Kalamaja asumis praegusel aadressil Kalaranna 28.
Põlva–Karisilla maantee
Sillad Põlva–Karisilla maanteel
Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist
Patarei vangla
Kompleksi põhiosa oli algselt kindlusehitis (Kalaranna fort).
Põlva–Karisilla maantee
Asulad Põlva–Karisilla maanteel
Rosma küla, Lutsu küla, Partsi küla, Soohara küla, Sarvemäe küla, Haavapää küla, Vinso küla, Verioramõisa küla, Kikka küla, Niitsiku küla, Järvepää küla, Igrise küla, Selise küla, Karisilla küla.
Patarei vangla
Keskvangla asutamine
Esimene maailmasõda möödus fordist erilisi jälgi jätmata, fordi põhihooned olid Vabadussõja ajal kasutusel muuhulgas ka sõjaväehaiglana.
Tallinnas oli tekkinud suur vanglapuudus. Toompea linnuse konvendihoones (selle kohal on praegu Riigikogu hoone) asunud vangla ning Paksu Margareeta tornis ja selle kõrvale 1885. aastal ehitatud hoones (praegu on seal Meremuuseumi ametiruumid) asunud vangla oli põletatud 1917. aastal maha. Lasnamäe serval paiknev vangla oli samuti saanud kannatada.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti NSV XII Ülemnõukogu tegevus
11. aprillil otsustas Ülemnõukogu, et NSV Liidu sõjaväekohustus pole vastavuses Eesti NSV staatusega.
Kuke (Lääneranna)
Kuke on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Patarei vangla
Keskvangla asutamine
See muutumine pidi toimuma järk-järgult, sest sõjavägi oli veel sees ning polnud vahendeid korraga kogu kompleksi ümberehitamiseks. Seni läbikäidavates lahingukambrites hakati maapoolset anfilaadi eraldama koridorina ja sellest mere poole jäävasse osasse ehitama kahte kambrit. Goržihoone esimesele korrusele ehitati hiljem töökodasid, flešihoonesse ambulantsi- ja kontoriruume.
Sõjavägi tahtis hiljem ruumide üleandmist peatada või vähendada, sest ka neil oli 1920. aastate algul tegelikult terav ruumipuudus. Kuid juba oli hilja, ehkki ka vangla jaoks ei olnud ruumid samuti sobivad. Kõiki hooneid ja maa-alasid sõjavägi ei andnudki üle (näiteks leivakoda jäigi sõjaväe kätte).
Kuke (Lääneranna)
1997. aastani kandis küla nime Kukeranna.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu tegevus
pisi|[[Pilt:FIAV 110100.svg|20px]] pisi|200px| Suur riigivapp 8. mail 1990 otsustas Ülemnõukogu tunnistada kehtetuks nimetuse "Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik" ja võtta kasutusele ametliku nimetusena "Eesti Vabariik". Eesti NSV Ülemnõukogu nimetati ümber Eesti Vabariigi Ülemnõukoguks. Riiklikeks sümboliteks kuulutati Eesti lipp ja vapp.
Patarei vangla
Keskvangla asutamine
Keskvangla allus Kohtuministeeriumi Vangimajade Peavalitsusele, 1929. aastast Vangimajade valitsusele ja 1938. aastast Vangimajade talitusele.
Pärast raskemate süütegude eest süüdimõistvat kohtuotsust saadeti süüdimõistetu Tallinna karistusvanglast Tartu maanteel, Vene tänava eeluurimisvanglast (aastani 1928) või maakondlikes vangimajadest Keskvanglasse.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu tegevus
16. mail 1990 võttis Ülemnõukogu vastu otsuse Eesti valitsemise ajutise korra kohta. Eesti riigivõimu-, valitsemis- ja prokuratuuriorganid lahutati NSV Liidu omadest.
Kuke (Lääneranna)
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Patarei vangla
Üksikkambrihoone
1931. aastal projekteeriti (insener Arnold Ahman) ning 1932. aastal valmis kaguküljel juurdeehitisena hoone, kus oli 48 üksikkambrit ning 7 kartseriruumi.