cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konsortsium (ökoloogia)
Konsortsiumi mõiste tõenäoseks esmakasutajaks ökoloogias on botaanik Johannes Reinke aastal 1873, ning seda kasutati seejärel eriti samblike puhul. Hiljem (võimalik, et sõltumatult) kasutasid mõistet Vladimir Beklemišev ja Leonti Ramenski. Selle rakendamisest taimekoosluste uurimisel on kirjutanud Tihhon Rabotnov. Viktor Masing pidas konsortsiume biotsönooside peamisteks funktsionaalseteks komponentideks, näidates ühtlasi, et konsortsiumi edifikaatori biokeemiline mitmekesisus ning evolutsiooniline iga on seotud konsortsiumi mitmekesisusega.
Helgi Hirv
Helgi Hirv (22. mai 1925 Tartu – 8. jaanuar 1977) oli eesti graafik.
Helgi Hirv sündis metallitöösturi Johannes Hirschi perekonnas. Ta lõpetas 1945. aastal Tartu 5. keskkooli. Kunstiõpinguid alustas 1943. aastal Pallase kunstikoolis, 1951. aastal lõpetas Ado Vabbe ja Leopold Ennosaare õpilasena Tartu Riikliku Kunstiinstituudi.
Helgi Hirv töötas aastatel 1952–1956 Tartu Kunstitoodete Töökodade dekooriateljees ning tegi Eesti Riikliku Kirjastuse teadusväljaandeile illustratsioone. Alates 1959. aastast oli ta Kunstnike Liidu liige. Esines näitustel alates 1951. aastast, tema isikunäitus toimus aastal 1975.
Ta on loonud lüürilise loodustunnetusega maastiku- ja linnavaateid peamiselt sügavtrükitehnikas.
Helgi Hirve abikaasa oli kunstnik Louis Pavel ja nende poeg on luuletaja Indrek Hirv.
Kalesi
Kalesi on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Helgi Hirv
Tema vennatütar on ehtekunstnik Piret Hirv.
Edelaraudtee
pisi|Edelaraudtee värvides diiselrong [[DR1|DR1B Narvas (1999)]] Edelaraudtee AS on Eestis asuv raudtee-ettevõte, mis asutati 1997. aastal. Alates 2000. aastast kuulus see aktsiaseltsile GB Railways Eesti AS, mis omakorda kuulus Suurbritannia firmale GB Railways Group Plc. Alates 2003. aastast kuulus GB Railways Group Plc firmale First Group Plc. Edelaraudtee ASi rongid sõitsid Edelaraudtee liinidel kuni 1. jaanuarini 2014, mil seni Edelaraudtee teenindatud rongiliinidel asendati rongid riigi ostetud uute Stadler FLIRT diiselrongidega, mis anti opereerida AS Elronile.
Viimane Edelaraudtee rong sõitis 31. detsembril 2013 kell 22.16 liinile Tallinn–Türi.
Edelaraudtee tõrjub raudteetammidel taimi glüfosaatidega.
Edelaraudtee liinid
Edelaraudtee AS vedas reisijaid järgmistel liinidel:
Edelasuund
* – Selles peatuses ei peatunud kõik selle liini rongid.
Aktanõši rajoon
Aktanõši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Aktanõš.
Mallavere
Mallavere on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Aktanõši rajoon
Rajoonis on 26 külaasundust, kus on kokku 86 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 30 831. 2010. aasta seisuga olid elanikest 96,9% tatarlased, 1,6% marid ja 0,6% venelased.
Nõmme (Lääneranna)
Nõmme on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Külas asub Nõmmeküla rändrahn.
Baltassi rajoon
Baltassi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Baltass.
Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 77 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 33 741. 2010. aasta seisuga olid elanikest 85% tatarlased, 11,9% udmurdid ja 1,7% venelased.
Lembit Peegel
thumb|Lembit Peegel "Eesti spordi aastaraamat 2008" esitlusel 21. mail 2009 Lembit Peegel (18. oktoober 1936 Tallinn) on eesti poksija ja fotograaf.
Peegel on lõpetanud 1956. aastal Tallinna 2. Keskkooli.
Aastatel 1956–1977 töötas ta metallitöölisena. 1989. aastast on ta kutseline fotograaf, kes on spetsialiseerunud spordifotograafiale.
Sportlane
Lembit Peegel poksis 1952–1959 Tallinna Spartakis, tema treenerid olid Evald Seepere, Bernhard Salong, Martin Linnamägi ja Karl Leman.
Peegel sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) Eesti NSV meistrivõistlustel II koha aastatel 1957–1958. Ta võistles 1958. aastal Eesti NSV – Soome sõpruskohtumisel, kus kaotas oma kohtumise. Ta oli kärbeskaalus (kuni 51 kg) Tallinna meister 1957. aastal ja neljakordne Eesti NSV Spartaki meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1955–1958. Ta pidas kokku 31 kohtumist ja võitis neist 20.
Fotograaf
Lembit Peegel oli harrastusfotograaf 1958. aastast. Kutselise fotograafina on ta töötanud aastail 1989–1993 Spordilehes ja 1993–2000 Eesti Päevalehes, 2000. aastast on vabakutseline.
Rēzekne rajoon
Rēzekne rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales.
Lembit Peegel
Fotograaf
Ta on pälvinud fotovõistluste auhindu, sh 1989. aastal Soome-Eesti foto-maavõistlusel peaauhinna parima spordifoto eest.
Rēzekne rajoon
Rajoonis oli 1 linn (Viļāni) ja 28 valda.
Lembit Peegel
Fotograaf
Ta on Eesti Ajakirjanike Liidu ja Rahvusvahelise Spordiajakirjanike Liidu liige.
Lembit Peegel on teinud fotograafina tööd Barcelona 1992. aasta, Lillehammeri 1994. aasta, Atlanta 1996. aasta ja Nagano 1998. aasta olümpiamängudel.
Ta on ka Eesti Päevalehe rubriigi "Ajapeegel" autor.
Riigivolikogu 8. valimisringkond
'''Riigivolikogu 8. valimisringkond''' asus Tallinnas.
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Alendri, Suur-Ameerika – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid, Väike-Ameerika – paaritud numbrid kõik ja paarisnumbrid 2–12, Endla – paaritud numbrid 1–33 ja paarisnumbrid 2–40, Erbe, Falkpargi – paaritud numbrid 1–7 ja paarisnumbrid 2–10, Herne – paaritud numbrid 17-st ja paarisnumbrid 2-st alates, Kiire, Kivi, Koidu – paaritud numbrid 1–45 ja 65-st alates ja paarisnumbrid 76-st alates, Kordese, Kristiine, Liivalaia – nr. 1, 2, 4 ja 6, Luha – paaritud numbrid 13-st ja paarisnumbrid 8-st alates, Kesk-Luha, Ülem-Luha, Luise, Lõuna, Paldiski maantee – paaritud numbrid 1–11 ja paarisnumbrid 2–12, Planeedi, Pärnu maantee – paaritud numbrid 43–89 ja paarisnumbrid 48–100, Raudtee tänav – Väike-Ameerika tänavalt kuni Pärnu maanteeni, Rulkoviuse, Suur-Söörensi, Väike-Söörensi – paarisnumbrid, Tatari – paaritud numbrid 47-st ja paarisnumbrid 54-st alates, Tehnika – paaritud numbrid 1–13, ja paarisnumbrid, Toomkuninga – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid 2– 20, Toompuiestee – paaritud numbrid 1–23, Tui, Tõnismägi – paarisnumbrid, Udu, Uue-Maailma, Varblase, Vaestepatuste – paarisnumbrid, Veerenni – paarisnumbrid, Videviku, Vismari – paaritud numbrid 13–23, ja paarisnumbrid 6–14, Õllepruuli.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 601 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Leopold Johanson, August Kook ja Karl Särgava (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2498, 2112 ja 2455 häält, seega valiti 8. valimisringkonnast Riigivolikogusse Leopold Johanson.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Karl Säre, vastaskandidaat Arvo Taioste.
Microsoft Windows
Microsoft Windows on USA tehnoloogiaettevõtte Microsoft Corporation operatsioonisüsteemide tootepere personaalarvutitele, serveritele ja manussüsteemidele. . See on kõige laiemalt kasutatav operatsioonisüsteem maailmas ja toimetatakse tarbijatele harilikult arvutisse installituna.
Kasutus
Microsofti operatsioonisüsteemi laialdase kasutuse on suuresti tinginud asjaolu, et see ei ole seotud ühe kindla riistvaratootjaga, samuti Microsofti idee litsentsida operatsioonisüsteemi arvutitootjatele. See on kontrastiks Apple Computerile, mis ei litsentsi Mac OS X süsteemi teistele tootjatele.
Windowsi populaarsuse oluliseks põhjuseks on samuti ainult Windowsiga arvutitele mõeldud tarkvara lai varamu. Asutatud on palju ettevõtteid ainsa kavatsusega lasta välja Windowsi tarkvara, sest suur kliendibaas on juba olemas.
Kuna Microsoft on paljude arvutimüüjatega sõlminud ulatuslikud litsentsilepingud, saavad kasutajad osta arvuteid, kuhu Windows on eelinstallitud OEM-i (inglise keeles Original Equipment Manufacturer) versioonis. Sageli on Windowsi arvutikeskkond ainus võimalik valik; vahel pole kasutajatel muude operatsioonisüsteemidega kogemusi ega soovi neid proovida.
Ajalugu
Microsoft Windows muutus personaalarvutite turul domineeriv operatsioonisüsteemiks. Ajakirja Network Computing lugejate 2005. aasta küsitlus leidis, et 87% nende asutustest kasutas mõnd varianti Microsofti lauaarvutite operatsioonisüsteemidest. Windows on arvutiturul saavutanud edu tänu MS-DOS-i valitsemisele varajastes PC-ühilduvates arvutites (IBM PC ja erisugused kloonid). Samuti sai Windowsist peamine platvorm Microsoft Office'ile ning enamikule mitte-konsooliarvutimängudele.
Kõigist Windowsi operatsioonisüsteemidest oli märtsi 2017 seisuga ja Net Applications andmetel levinuim Windows 7 (mida kasutab kõigist lauaarvutitest ligi 48,41%) ja sellele järgneb Windows 10 (25,19%). 2018. aasta detsembri lõpuks oli aga Windows 10 jõudnud esikohale: Windows 10 turuosa oli 39,22 %. Teisel kohal oli Windows 7, mille turuosaks märgiti 36,9% ning see näitab, et Windows 7 veel ligi 10 aastat pärast avalikustamist aktiivses kasutuses.
Eestis oli 2021. aastal kõigist operatsioonisüsteemidest Windowsi turuosa 58 % (järgnesid Android 20 % ja iOS 11 %). Windowsi versioonidest oli Windows 10 kasutajaid 87 % ja Windows 7 kasutajaid 11 %.
Kurat
pisi|Kuradi kujutis [[Strasbourgi katedraali vitraažaknal Prantsusmaal]] Kurat on kristluses ning ka teistes aabrahamlikes religioonides Jumalaks pürgiv vaim, kes võib meelitada ka inimesi pattu tegema. Kuradi paralleelnimetuseks on saatan.
Erinevate rahvaste kristluse-eelse usundi ja mütoloogia mõjul on kuradi kuju eri rahvaste usundilistes kujutelmades omandanud kristlikust õpetusest lahkuminevaid jooni. Sageli kujutatakse kuradit pooleldi antropomorfsena inimese pea ja kehaga, kuid siku sarvede, saba ja jalgadega (vrd Paan, saatür, faun).
Eesti rahvausundis on tuntud rumalavõitu Vanapagan (ka Vanatühi, Vanakuri jm) oma majakondsete ja sulastega.
Eesti keele sõna kurat tuleneb tõenäoliselt tüvest kura, mis tähendab 'vasakut, pahemat'. On oletatud ka, et tegu on laenuga slaavi talve- ja surmajumaluse nimest (Krt, vrd vene keeles черт). Eesti keeles on kurat tavalisimaid kirumissõnu.
Janika Mölder
Janika Mölder (aastatel 1991–1994 Janika Mölder-Maalmann; sündinud 4. jaanuaril 1970 Tartus) on eesti iluvõimleja ja treener, maailmameister.
Isiklikku
Tema õde Tuulika Mölder ja tütar Carmel Kallemaa on samuti iluvõimlejad.
The Mandalorian
"The Mandalorian" (ka "Star Wars: The Mandalorian") on 2019. aasta Ameerika Ühendriikide ulmetelesari, mille idee autor, stsenarist ja produtsent on Jon Favreau.
Seriaal avaldati Disney+ voogedastusteenuses 12. novembril 2019. Tegevus toimub George Lucase loodud "Star Warsi" universumis viis aastat pärast "Jedi tagasitulekut" ja räägib Mandalore'i pearahakütist.
Evan Thompson
Evan Thompson (sündinud 1962) on Kanada filosoof.
Tema peamiseks valdkonnaks on vaimufilosoofia ja bioloogia filosoofia. Ta on töötanud mõnda aega koos Francisco Varela, Eleanor Roschi, Alva Noëga.
Piha
Piha on küla Pärnumaal Lääneranna vallas.
Sisseütlev kääne külanimest on Pihasse.
Piha küla mainiti 1689 kujul Pyhakull och Rahiska, 1726 kujul Peha, 1782 kujul Püha ja 1798 kujul Pihha. Küla kuulus Varbla kihelkonda ja Uue-Varbla mõisale.
Esmamainimise põhjal oli küla esialgne nimi Püha ja nimes on ü muutunud i-ks. Sellegipoolest on peetud võimalikuks nime pärinemist sõnast pihk : piha 'vaik' või pihestik 'võsastik'.
1977–97 oli Piha küla ametlikult Raheste osa, ka 1689 peeti neid samaks külaks.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda. pisi|vasakul|Virmalised Piha külas (2017)
Tõhelgi
Tõhelgi on küla Harjumaal Raasiku vallas. See on üks vanema asustusega alasid Põhja-Eestis, kust võib leida vanu märke asulakohast, kivikalmeid ja arvukalt ohvrikive. Tõhelgi kobarküla kese (hiljem Tõhelgi karjamõis ja Tõhelgi talu) asus praeguse Raasiku-Peningi-Kalesi tee kolmnurgas.
Ajalugu
Esimene kaart Tõhelgi külast pärineb aastast 1690, sellele on märgitud 14 talukohta.
1688. aasta adramaade revisjoni andmed näitavad samuti, et Tõhelgi (TelkoBy, ka Tehokyll) külas on 14 kohta.
1782. aastal oli külas 14 talu, lisaks 5 hajatalu, 2 popsi, Palgi kõrts ning rätsepa ja kingsepa kohad ning piirkonnas elas 201 inimest (106 meest, 95 naist).
1840. aastatel asutati endise kobarküla asemele Tõhelgi karjamõis. Paljud pered jäi toona maata ning algas massiline linna asumine, mis sai eriti ulatuslikuks 1890. aastatel. 1899. aastal oli verstalise kaardi järgi Tõhelgis 24 kohta.
Raudtee ehitamine 1871. aastal jagas Tõhelgi küla kaheks, jättes põhjapoolse osa Antla, Arakavälja, Lammassaare, Aru ja Kaemla talude ja heinamaadega eraldi. Talude päriseksostmine algas 1908. aastal, ent 1920. aastal olid külas veel suures osas mõisamaad. Rendimaade korraldamine, mõisamaade tükeldamine ning hindamine kestsid 1930. aastate alguseni.
Nõukogude võimu ajal Tõhelgi maad kollektiviseeriti ning 1947. aastal moodustati kolhoos “Tõhelgi Liit”, mis liideti lõpuks Aruküla kolhoosiga. Küla kirdeossa rajati 1967. aastal puuvilja- ja marjakultuuride katsetamiseks sordikatsepunkt, mis tegutses 1990. aastate alguseni.
Raespa
Raespa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Herne
Herne on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Ruhri linnastus. Asub Bochumist põhjas ja 16 km Dortmundist läänes Reini-Herne kanali ääres.
Rahvastik
Elanike arv aastati:
Majandus
Aastatel 1856–1978 olid linnas suured söekaevandused.
Endises Wanne-Eickelis on suur ümberlaadimisraudteejaam.
Hernes on 41-kraadine kuumaveeallikas, mille veega ravitakse reumaatilisi ja hingamisteede haigusi.
Ajalugu
Hernet on esmamainitud juba 880. aasta paiku (haranni). Herne oli väike küla 19. sajandini.
Linnaõigused sai 1897. aastal.
1975. aastal liideti Hernega Wanne-Eickeli linn.
Vaatamisväärsused
Ühes linna parkidest on Strünkede loss (16.–17. sajand) 1747. aastast pärineva lossikabeli ning 1725. aastast pärit oranžeriiga. Lossis on Emschertalmuseum.
Välisminister
thumb|250px|[[G8 välisministrid aastal 2007]] Välisminister on suveräänse riigi valitsuse liige, kes tegeleb oma riigi välissuhete ja välispoliitika korraldamisega.
Riigiti on välisministril erinevad ülesanded ja positsioon. Näiteks Uus-Meremaal ei ole ta valitsuse liige ja kuulub opositsiooni. Üldjuhul on parlamentaarses süsteemis välisministri ülesanneteks välispoliitika formuleerimine, kuid tugeva peaministri korral võivad välisministri kohustused limiteeritud olla. Tihtipeale on välisministri ülesanded limiteeritumad presidentaalse süsteemi korral. Pärast teist maailmasõda on levinud ka süsteem, kus kaitseminister ja välisminister koordineerivad koos kaitse- ja diplomaatilist poliitikat. Üldjuhul vastutavad välisministrid riigi diplomaatiliste kohustuste eest.
Saksamaal on välisministri ametinimetus Bundesminister des Auswärtigen ja alates 14. märtsist 2018 on selles ametis Heiko Josef Maas (Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Austrias on välisminister Bundesminister für europäische und internationale Angelegenheiten ning ta juhib Euroopa ja rahvusvaheliste suhete ministeeriumi (Bundesministerium für europäische und internationale Angelegenheiten (BMeiA)). Alates 3. juunist 2019 on see minister Alexander Schallenberg (ÖVP).
Eesti välisminister
Eesti välisminister juhib Välisministeeriumi ja esindab Eesti Vabariiki välissuhtlemises. Välisminister kooskõlastatult justiitsministriga, ja kuulanud ära Riigikohtu esimehe, õiguskantsleri ja riigisekretäri arvamuse, esitab rahvusvaheliste kohtute kohtuniku kandidaadid Vabariigi Valitsusele heakskiitmiseks. Välisminister kehtestab määrusega diplomaadi- ja teenistuskaardi väljaandmise korra, diplomaadi- ja teenistuskaardi vormi, tehnilise kirjelduse ning kaardile kantavate andmete loetelu. Välisminister kehtestab määrusega arengukoostööprojekti ja arengukoostööprojekti aruande vormid. Välisminister kehtestab määrusega välismaiseid massiteabevahendeid esindavate ajakirjanike akrediteerimise tingimused ja korra. Välisminister kehtestab määrusega välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni esindusele kinnisomandi ja kinnisasja valduse üleandmise tingimused ja korra ning taotluse vormi.
Eesti välisministeeriumi valitsemisalas on ettepanekute tegemine riigi välispoliitika kavandamiseks, välislepingute ja välismajandusega seotud küsimuste lahendamine, Eesti Vabariigi suhtlemise korraldamine välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, sise- ja välisprotokolli korraldamine riiklike tähtpäevade tähistamise ning riiklikult oluliste välisvisiitide läbiviimise, samuti kõrgete külaliste vastuvõtmise korral, Eesti riigi ja kodanike huvide kaitsmine välisriikides, rahvusvahelise arengu- ja humanitaarabi andmise korraldamine, Eesti tutvustamine ning vastavate õigusaktide eelnõude koostamine.
Ludza rajoon
Ludza rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Piirnes idas Venemaa ja kagus Valgevenega.
Rajoonis oli 3 linna (Ludza, Kārsava, Zilupe), 19 valda ja 2 piirkonda.
Rajoonis elas Lutsi maarahvas.
Pikavere
Külas asus Pikavere mõis. Mõisa härrastemajas tegutseb tänapäeval Pikavere Lasteaed-Algkool.
Osaliselt jääb Pikavere territooriumile küla põhjaosas asuv Paraspõllu looduskaitseala.
Kasahstan
Kasahstan (kasahhi Qazaqstan, Қазақстан, ametliku nimega Kasahstani Vabariik) on merepiirita riik Kesk-Aasias. See piirneb Venemaa, Türkmenistani, Usbekistani, Kõrgõzstani ja Hiinaga ning ulatub loodusgeograafilisse Euroopasse. Temast läände jääb Kaspia meri, otsest väljapääsu maailmamerele Kasahstanil aga ei ole.
Riigi pealinn on alates 1997. aastast Astana. Suurim linn on Almatõ.
Kasahstan on pindalalt üheksas riik maailmas. Riigis elab 19 miljonit inimest ehk rahvastikutihedus on madal (7 inimest/km²). 70% elanikest on kasahhid, 18% venelased ja 3% usbekid.
Riigis on suured nafta-, gaasi- ja mineraaltoorainete varud. Nafta- ja gaasi toomine on riikliku ettevõtte KazMunayGas käes ja annab suure osa riigi sissetulekutest. Kasahstan on ka maailma suurim uraani tootja ja suuruselt kolmas kroomi tootja. Ekspordis on olulised muuhulgas raud, vask, alumiinium ja tsink, aga ka kuld ja hõbe. Riik on oluline nisu eksportija.
Keskaeg
Esimene teadaolev riik, mis Kasahstani alasid ka hõlmas, oli Göktürki kaganaat. Göktürki riik tekkis umbes 6. sajandil ja haldas hiiglaslikke alasid tänapäeva Kesk-Aasia, Mongoolia ja Hiina aladel. Riigi hiilgeaegadest on Kasahstani jäänud Altÿnkazgani kivipühamu, mida on võrreldud ka Stonehenge'iga.
8. ja 9. sajandil jagati Kasahstan erinevate vallutajate vahel ära. 776. aastal rajasid tänapäeva Ida-Kasahstanis karlukid oma kaganaadi, mille 9. sajandi lõpus hävitas Karahaniidide khaaniriik. Lõuna-Kasahstani vallutasid araablased, kes tutvustasid piirkonnas esmakordselt islamit. Lääne-Kasahstanis rajasid oguusid 9. sajandil Kaspia ja Araali mere vahel ning Sõrdarja alamjooksul oma riigi, mille pealinn oli Jangikentis. Oguusi riik püsis 11. sajandini. Samaaegselt oguusidega rajasid kõptšakid ja kīmākid Kesk- ja Ida-Kasahstanis oma konföderatsiooni, mis samuti säilis 11. sajandini.
Peamiselt Transoxiana piirkonnas võimu haaranud Karahaniidid võtsid vastu islami ja olid kuulekad Abbasiidide kaliifile, kuid khaaniriik sattus tihti kodusõdadesse ning sõdadesse Seldžukkidega, mille tõttu kontroll tänapäeva Kasahstani alade üle muutus sagedasti ajas ja sõltus valitseja tugevusest. 1130. aastatel vallutas Karahaniidide riigi turgi päritolu hiinastunud Karakitai. Kuigi ka Karakitai riik nõrgenes tunduvalt ning 12. sajandi keskpaiku eraldus riigist vasalliks muudetud Horezmi riik, säilitas Karakitai ise iseseisvuse kuni mongolite vallutuseni 1219–1221.
Pärast Tšingis-khaani surma 1227. aastal mongolite impeerium jagati ulussideks. Kasahstani alad jäid Tšagatai ulussi ning Kuldhordi valdustesse, kus Valgehord haldas Kasahstani läänepoolseid ja Shibani mööda Toboli ja Irtõši jõgesid idapoolseid alasid. Ulussid said aluseks kasahhi klannide tekkes, mis tänapäevani kasahhide kultuuris oluline on. 14. sajandi alguses Valgehord ja Shibanihord ühinesid ja moodustasid ühtse Usbeki khaaniriigi, mida valitsesid Shibani järeltulijad. Lääne-Kasahstanis tekkis Kuldhordi võimu lagunemise ajal 15. sajandil iseseisev Nogai hord.
Kasahstani khaaniriik
15. sajandi lõpus ja 16. sajandi kestel suutsid kasahhid rajada tänapäeva Kasahstani aladel võimsa stepiriigi, mis ulatus Kaspia merest Altai mägedeni ja Irtõši jõest Usbeki khaaniriigini. Kõige võimsamad kasahhi valitsejad olid Būryndyq Han (võimul aastatel 1488–1509) ja Qasym Han (1509–18), kelle võimu ajal suutsid kasahhid korraga välja panna kuni 200 000 ratsanikku. Kasahhide võim suurenes 16. sajandil, mil naabruses olnud Nogai ja Siberi kaganaadid ära lagunesid ning mitmed klannid kasahhidega liitusid. Qasym Hani peetakse iseseisva Kasahhi khaaniriigi rajajaks ning oma võimu tipphetkel allusid temale turgi hõimud Kagu-Kasahstanist Uurali mägedeni. vasakul|pisi|Kasahhide kolm [[Kasahhi žuzid|žuzzi]] Qasymi kolme poja võimu ajal aastatel 1518–1538 khaani võim Kasahhi riigis vähenes ning Kasahstan jagunes laias plaanis kolmeks hordiks ehk Žuziks: Vanemaks hordiks Kagu-Kasahstanis, Keskmiseks hordiks Kesk-Kasahstanis ja Nooremaks hordiks Lääne-Kasahstanis. Qasymi neljas poeg Haqnazar Han suutsis oma võimu ajal 1538–1580 taastada Kasahhi keskvõimu ning tekitada süstemaatiline röövretkede korraldamine Transoxianasse. Tema järglane Tauekel Han suutis edukate röövretkede tulemusel mõneks ajaks vallutada Samarkandi.
17. sajandil jätkus Kasahhi khaaniriigi keskvõimu lagunemine, kuni lõpuks võimutsesid regioonis kohalikud hõimupealikud. 1680. aastatest peale olid kasahhid pidevalt konfliktis oiraatide liiduga. Džungarite peamise löögi võttis enda peale Vanem hord, sõdides Džungaaria khaaniriigiga vaheldumisi 1770. aastateni välja, kuigi ka Keskmine hord sattus rünnakute alla. Sellele lisaks hakkasid 16. sajandi lõpust peale kalmõkid rändama oiraatide aladelt Kasahhi aladele, põhjustades sellega peavalu kõigile kolmele žuzzile. 1711–1712 suutis Kasahhi khaan Teüke Han ühendada kõik kolm kasahhi žuzzi, lüüa lühiajaliselt Džungaaria mongolid oma territooriumilt välja ning reformida Kasahhi khaaniriiki luues põhjaliku Kasahhi seadustekogu, kuid khaani edu jäi lühiajaliseks. Kättemaksuks tungis 1723. aastal Džungari khaan Tsewang Rabtan sügavale Vanema hordu aladele, okupeeris Žetisu piirkonna ning põhjustas sellise kasahhide põgenemiskriisi, et kasahhide ajaloos on see invasioon tuntud kui "Paljajalu pagemine".
17. sajandist peale hakkasid sagenema kontaktid Venemaa ja kasahhide vahel. Vene kaupmehed olid piirkonnas tavaliseks muutunud ning 18. sajandil laienesid venelased järk-järgult kasahhide aladele, kutsudes talupoegi põllumaid rajama ning ehitades nomaadi aladele kindluseid, näiteks Oral aastal 1613, Atõrau 1640, Omsk 1716, Semipalatinsk 1718, Ust-Kamneogorsk 1719 ja Orsk 1735. aastal. Keskmine ja Noorem hord olid killustunud, hädas kalmõkkidega ning neil polnud võimekust Vene järkjärgulisele laienemisele vastu panna, samuti lootsid hordid Venemaast liitlast Kalmõki khaaniriigi vastu. Esimesena sattus Venemaa võimu alla 1730. aastal Noorem hord, kui žuzzi khaan Äbılqaiyr sõlmis Venemaa keisrinna Annaga liitlaslepingu, millest kujunes 1731. aastaks protektoraadi leping. Keskmine hord sõlmis sarnase lepingu 1740. aastal, kuigi säilitas enamuses oma iseseisvuse sajandi lõpuni ning Vanim hord aktsepteeris Vene protektoraadi staatuse lõplikult alles 1820. aastatel, kui Kokandi khaaniriigi ohustas žuzzi iseseisvust sedavõrd, et Vene protektoraadi staatus tundus kahest halvast parem variant.
Venemaa Keisririigi ülemvõimu all
Kuigi suuremas osas suutis Venemaa vallutada Kasahstani järkjärguliselt, kuid veretult, järgnesid kasahhide allutamisele mitmed ülestõusud Vene ülemvõimu vastu. Kõige võimsamad ülestõusud toimusid 1792–1797 Sõrõm Batõri juhtimisel ning 1836–1847 Isatai Taimanulõ juhtimisel. Ülestõusudest ajendatuna otsustasid venelased tühistada žuzzide autonoomia: 1822. aastal saadeti laiali Keskmine hord, 1824. aastal Noorem hord ning 1848. aastal Vanem hord. Nende asemele rajati Stepi ja Turkestani kindralkubermangud. Kindlused hakkasid mõjutama kasahhide eluolusid, sest neile lubatud karjakasvatuse piirkond kahanes uute asustuse ehitamisel pidevalt. 1890. aastatest peale soodustasid Keisririigi võimud vene talupoegade piirkonda asumist, eriti intensiivne oli Põhja-Kasahstani koloniseerimine aastatel 1906–1912, mil Stolõpini reformide järel üle poole miljoni vene talupoja piirkonda elama asusid. Võrreldes ülejäänud Kesk-Aasiaga oli Kasahstanis sagedaste kultuurikontaktide tõttu venelastega laialt levinud 19. sajandi Euroopa ideed, mida kohalik eliit omaks võttis ja Kasahstani oludele sobitas.
Esimese maailmasõja ajal andis 1916. aastal Vene keiser käsu ka Kesk-Aasia elanikke Vene armeesse värvata, mis põhjustas ulatusliku vastupanutegevuse kogu regioonis, sh ka Kasahstanis. Aasta lõpuks surusid venelased vastupanu maha, mille tõttu suri tuhandeid kasahhe ning veel tuhanded põgenesid üle piiri Hiinasse. Pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni Venemaal tuli Orenburgis kokku kirgiiside (ehk kasahhide) kongress, kus moodustati kasahhide partei Alaš. Erakond võttis oma sihiks luua autonoomne Kasahstan. Teisel kirgiiside kongressil 1917. aasta detsembris moodustati Alaš Orda valitsus, mis üritas kehtestada omariiklust Kasahstani aladel. Valitsus lõi rahvusväeosad, mis võitlesid Vene kodusõjas koos valgetega bolševike vastu, kuid laias plaanis ei suutnud valitsus püsivat võimu Kasahstani aladel kindlustada. Aastatel 1919–1920 okupeerisid enamlased Kasahstani.
Nõukogude Kasahstan
26. augustil 1920 moodustasid bolševikud Kirgiisia ANSV Vene SFNV koosseisus pealinnaga Orenburgis. 1925. aastal asuti eristama kirgiise kasahhidest ning autonoomne liiduvabariik nimetati ümber Kasahhi ANSV-ks ja selle pealinn Orenburg lülitati ümber Venemaa koosseisu, selle asemel sai uueks pealinnaks Kõzõlorda. 1927. aastal sai kasahhide uueks pealinnaks Alma-Ata. Lõunas muutsid enamlased mitu korda liiduvabariigi piiri: 1925. aastal sai ANSV juurde kaks oblastit endisest Turkestani ANSV-st ja Karakalpaki autonoomse oblasti. 1927. aastal võeti Taškent KANSV küljest ja liideti Usbeki NSV-ga. 1936. aastal liideti Usbeki NSV-ga ka Karakalpaki AO. 5. detsembril 1936. aastal muudeti Kasahhi ANSV Kasahhi NSV-ks ja eraldati Vene SFNV koosseisust.
Sooteadus
Sooteadus ehk telmatoloogia (kreeka keelest telma 'soo') on teadusharu, mis tegeleb soode ehk märgalade arengu ja iseärasuste uurimisega.
Kasahstan
Nõukogude Kasahstan
Varajast Nõukogude aega Kasahstanis iseloomustasid kasahhide nomaadliku eluviisi vastu võitlemine ja kasahhide osakaalu vähenemine liiduvabariigis. Aastatel 1921–1922 kannatas näljahäda käes üle kahe miljoni inimese. Surma ja põgenemise tõttu vähenes rahvaarv miljoni inimese võrra. 1927. aastast võtsid enamlased sihiks võidelda süstemaatiliselt kasahhide nomaadliku eluviisi vastu ja 1929. aastal otsustas Stalin põllumajanduse kollektiviseerida, mis põhjustasid mõlemad mitmeid näljahädasid 1934. aastani. Selle perioodi jooksul suri nälga vähemalt 1,5 miljonit kasahhi ja 80% karjaloomadest suri. Kollektiviseerimisega käis kaasas terror: 1929–1933 lasti troikade poolt maha vähemalt 3386 ja saadeti Siberi vangilaagritesse 13 151 inimest. Järgmine terrorilaine tabas Kasahstani 1937–1938, olles sel korral suunatud rahvusliku haritlaskonna vastu. Selle kõige tõttu proovisid tuhanded kasahhid Kasahstanist pageda Hiina või naaberliiduvabariikidesse, kuid vähem kui veerand jäi pagedes ellu.
Teise maailmasõja ajal Kasahstani tähtsus suurenes, sest suur osa Euroopast evakueeritud tööstust toodi liiduvabariiki. Pärast sõda tõstsid Kasahstani olulisust Liidule veel kosmosejaam ning tuumakatsetused, mis kõik Kasahstani territooriumil toimus. Lisaks tööstusele oli Kasahstan 1930. ja 1940. aastatel üheks küüditamise sihtmaaks, mis tõi riiki sakslased, krimmitatarlased ja põhjakaukaaslased. Lisaks tõi aastatel 1953–1965 toimunud Hruštšovi uudismaade kampaania Kasahstani aladele üle 1 miljoni uue ümberasuja teistest liiduvabariikidest. Suure immigratsiooni ja kasahhide hukkumise tõttu varasematel aastakümnetel oli kasahhide arv langenud 1959. aastaks 30% juurde. Tegemist oli ainukese liiduvabariigiga, kus ametlik rahvus moodustas vähemuse oma aladel.
Nõukogude ajal domineeris Kasahhi NSV poliitikast Dinmuhamed Kunajev, kes oli liiduvabariigis võimul veerandsada aastat perioodil 1959–1986. Kunajev hoidis meisterlikult tasakaalu enamusrahvuse moodustavate venelaste ja nominaalrahvuse kasahhide vahel. Siiski tuli tasakaal peamiselt kasahhide arvelt – Kasahstanis oli valdav vene keel ning liiduvabariigi võimuladviku moodustasid venelased. 1985. aastal sattus Kunajev etteheidete laviini alla ning 1986. astus Gorbatšovi nõudmisel tagasi, kuid tema asemele määrati Kasahstaniga varem mitte seotud olnud venelane Gennadi Kolbin, mis kutsus Kasahstanis 17.-18. detsembril 1986 esile massilised rahutused. Armee ja miilitsa abiga suruti need mõne päeva jooksul julmalt maha.
Sooteadus
Sooteadus kujutab endast ökoloogia, geograafia (sealjuures hüdroloogia, maastikuteaduse jt.) ja geoloogia piiriteadust.
Kasahstan
Nõukogude Kasahstan
1989 juunis sai Kolbini asemel Kasahstanis võimule Nursultan Nazarbajev. Nazarbajev oli truu Gorbatšovile ja tema reformimeelsele poliitikale, üritades tasakaalustada Nõukogude Liidu ja Kasahstani liiduvabariigi vajadusi. Tema juhtimisel muudeti kasahhi keel ametlikuks liiduvabariigi keeleks, rajas iseseisva Kasahhi usuinstitutsiooni ning lasi kriitiliselt analüüsida Nõukogude ajalugu. 1990. aasta märtsis korraldatud valimised olid esimesed Kasahstanis, kus oli valida mitme erineva kandidaadi vahel. Valimised võitsid Nazarbajevile truu võimul olev juhtkond. 25. oktoobril 1990. kuulutas Kasahstani NSV Ülemnõukogu välja enda suveräänsusdeklaratsiooni. Parlament valis Nazarbajevi parlamendi esimeheks ja hiljem kuulutas ta Kasahstani presidendiks. 1991. aasta juunis sai Kasahstan õiguse oma maavarade iseseisvaks haldamiseks. Augustiputši järel keelustas Nazarbajev Kasahstani Kommunistliku Partei, mis võimaldas tal üle võtta siiani partei võimu all olnud osa Kasahstani majandusest.
Sooteadus
Eesti telmatoloogia alusepanijaid on Viktor Masing.
Kasahstan
Iseseisev Kasahstan
Nazarbajevi muutus Kasahstani muutus aastate jooksul autoritaarsemaks. 1994. aasta lõpus saatis ta parlamendi laiali ja valitses üheksa kuud üksi, kuni toimusid uued valimised. 1995. aasta mais pikendati rahvahääletusel tema ametiaega. Sama aasta augustis kiideti teisel referendumil heaks uus põhiseadus, mis kujundas valitsuse parlamentaarsest demokraatiast ümber presidentaalseks vabariigiks. Nazarbajevi sugulased ja pereliikmeid hakkasid ilmuma võtmepositsioonidel valitsuses ja erasektoris. Nazarbajev valiti presidendiks tagasi 1999. aastal ja uuesti 2005. aastal. 2007. aastal võeti vastu seadus, mis lühendas presidendi ametiaega ja võimendas parlamendi võimu, kuid vabastas ka Nazarbajevi isiklikult presidendi kahe ametiaja piirangust. Nazarbajev võitis ka 2011. ja 2015. aasta valimised, saades mõlemal korral ametlikult üle 95% häältest.
2019. aasta märtsis astus Nazarbajev järsku presidendi kohalt tagasi. Tema valitud pärija Senati esimees Kasõm-Žomart Tokajev sai 2019. aasta juunis toimunud valimistel uueks presidendiks ja on esialgu jätkanud sarnase juhtimisstiiliga. Esimesed aastad säilitas ka Nazarbajev poliitilises juhtkonnas kõrge positsiooni, olles määratud mitmele poliitiliselt olulisele kohale. Pärast 2022. aasta jaanuarirahutusi on Tokajev aga võimu kindlustanud ja Nazarbajev on võimult kõrvale tõrjutud.
Haldusjaotus
pisi|Kasahstani oblastid
Kasahstan jaguneb 17 oblastiks ja kolmeks keskalluvusega linnaks:
Juhtimine
Kasahstani president oli aastatel 1991–2019 Nursultan Nazarbajev; ta valiti tagasi neljal korral. 2011. aasta Kasahstani presidendivalimistel sai ta 95,5% häältest. Alates 12. juunist 2019 on president Kasõm-Žomart Tokajev.
Majandus
2010. aastast on Kasahstan tolliliidus Venemaaga.
Loodusvarad
Ligi 13% Kasahstani SKT-st tuleb nafta, maagaasi ning mineraalide kaevandamisest.
Kasahstanis asuvad maailma ühed suuremad uraani-, kroomi-, plii-, tsingi- ja mangaani varud, märkimisväärsed on ka vase, söe, raua ja kulla tagavarad.
Kasahstani naftavarusid on hinnatud 5,5 miljardile tonnile. 2006. aastal ammutati 1,426 miljonit barrelit päevas. 2007. aastal toodeti 67 miljonit tonni naftat, millest 60 miljonit tonni eksporditi. 2011. aastal loodetakse alustada Kashagani naftaväljalt nafta pumpamist, mis suurendaks eksporti märkimisväärselt.
Gaasivarusid Kaspia piirkonnas hinnatakse 2,5 triljonile kuupmeetrile, 2006. aastal toodeti Kasahstanis 23,5 miljardit m³ maagaasi.
Uraanitootmine on kasvuteel. 2007. aastal toodeti ametlikel andmetel 6637 tonni uraani, 2008. aastal 8500 tonni, 2009. aastal 14 020 tonni, 2010. aastal 17 803 tonni. Kasahstanis paikneb 19% teadaolevatest maailma uraanivarudest.
Põllumajandus
Kasahstan on üks suuremaid teraviljatootjaid maailmas. Põllumajandussektor tootis 2005. aastal 10,3% riigi SKT-st. Põllumajandusmaad on Kasahstanis enam kui 850 000 km², millest haritav maa on umbes 200 000 km² ja 600 000 km² on karja- ja heinamaad. Tähtsaimad põllukultuurid on nisu, oder, puuvill ja riis. Nisu on üks Kasahstani olulisemaid ekspordiartikleid. 2008. aasta aprillis otsustas valitsus nisu ekspordi septembrini keelata, eesmärgiga kärpida kõrget inflatsiooni.
Rahvastik
2007. aasta 1. jaanuari seisuga oli Kasahstanis 15 396 900 elanikku, neist mehi 7 409 300 (48,1%) ning naisi 7 987 600 (51,9%). Linnaelanikke oli 8 833 300 (57,4%) ja maal elavaid inimesi 6 563 600 (42,6%). Kasahhe oli rahvastikust 59,2%, venelasi 25,6%, ukrainlasi 2,9%, usbekke 2,9% ja muid rahvusi 9,4%.
Märkimisväärne hulk venelasi asus Kasahstani Nikita Hruštšovi võimuperioodil uudismaade ülesharimise kampaania käigus. 1990. aastatel rändas hulk venelasi Kasahstanist jälle välja. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist lahkus ka suurem osa miljonist volgasakslasest.
2019. aasta seisuga on Kasahstanis 3 miljonilinna: Almatõ, Astana ja Šõmkent.
Riigikaitse
Kasahstanis moodustati 2001. aastal neli sõjaväeringkonda, mis 2003. aastal reorganiseeriti regionaalseteks territoriaalkaitseringkondadeks: "Astanа", "Lääs", "Ida" ja "Lõuna". Relvajõud koosnevad kolmest väeliigist (maavägi, õhukaitsevägi ja merevägi) koos väeliikide peastaapidega. 2003. aastal moodustati kõrgema sõjalise juhtkonnana endise Kindralstaabi asemel Staabiülemate komitee, kuhu kuuluvad kõikide väeliikide ja territoriaalkaitseringkondade staabiülemad.
Sisejulgeolek
Kasahstani sisejulgeolekusüsteemi moodustavad Kasahstani Julgeolekunõukogu, Kasahstani Rahvusliku Julgeoleku Komitee ja Presidendi Kaitseteenistus.
AP
AP võib tähistada:
Constantin von Weiss
Constantin Alexander Clemens von Weiss (Venemaal tuntud kui Konstantin Aleksandrovitš, vene keeles Константин Александрович фон Вейс) (29. juuli 1877 Tsarskoje Selo, Peterburi kubermang – 17. juuni 1959 Augsburg, Baierimaa Saksamaa) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (polkovnik), Balti pataljoni ülem Vabadussõjas. VR I/2.
Päritolu
Weiss põlvnes 1878. aastal Eestimaa rüütelkonda immatrikuleeritud aadlisuguvõsast. Ta sündis Varudi mõisniku Alexander Karl Clemens von Weissi (1840−1921) ja tema abikaasa krahvinna Alexandrine Nierothi (1846−1895) vanema pojana.
Rätla
Rätla on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Constantin von Weiss
Sõjaväeline karjäär Esimese maailmasõjani
Ta õppis Paažikorpuses ja astus pärast selle lõpetamist 1895. aastal sõjaväeteenistusse. Teenis 4. Keiserliku Perekonna kaardiväe kütipataljonis ja ülendati 1897. aastal alamporutšikuks. 1909. aastal sai ta kapteni auastme.
Eesti Vabadussõjas
Aastal 1917 naasis ta kogu perega Eestisse. 1. jaanuaril 1919 sai ta Eesti Vabadussõja ajal Eesti Vabariigile lojaalsetest baltisakslastest moodustatud Balti pataljoni ülemaks. Ta sai suvel 1919 haavata ja viibis haiglas. 1. septembril 1919 nimetati ta 1. Diviisi ülema abiks.
Aastal 1925 läks ta koloneli auastmes erru ning hakkas pidama oma Varudi jäänukmõisa.
Raheste
Raheste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Hagen
Hagen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Ruhri linnastus. Asub Ruhri, Volme, Lenne ja Ennepe jõe ääres.
Ajalugu
Hageni küla on esmamainitud 775. aastal. 1724. aastal hävis suurem osa külast tulekahjus. Hagen sai linnaõigused 1746. aastal.
Hagen on tähtis raudteede sõlmpunkt.
Talsi rajoon
Talsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal.
Rajoonis oli 4 linna (Talsi, Stende, Sabile, Valdemārpils), 1 piirkond (Sabile) ja 16 valda.
Talsi rajooni kuulus ka liivlaste asuala (Liivi rand).
Riigivolikogu 7. valimisringkond
'''Riigivolikogu 7. valimisringkond''' asus Tallinnas.
Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Ahju, Allika, Börsi käik, Dunkri, Estonia puiestee – paarisnumbrid, Falgi tee, Harju, Hariduse, Kaarli, Kaarli puiestee – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid, Suur-Karja, Väike-Karja, Kaupmehe, Kentmanni, Kentmanni põik, Kinga – paaritud numbrid, Kiriku, Kiriku plats, Kiriku põik, Kohtu, Komandandi, Kullassepa, Kuninga, Lembitu – paarisnumbrid, Liivalaia põik, Liivalaia – paaritud numbrid 3–49, Lossi plats, Lätte, Lühikejalg, Müürivahe – paaritud numbrid 1–27 ja paarisnumbrid 2–28, Niguliste, Nunne – paaritud numbrid, Piiskopi, Pikkjalg, Pikk – paarisnumbrid 2–8, Vana-Posti, Pärnu maantee – paaritud numbrid 1–41 ja paarisnumbrid 2–46, Raekoja, Raekoja plats – nr. 1–5, Rahukohtu, Rataskaevu, Roosikrantsi, Rutu, Rüütli, Sakala – paaritud numbrid 25-st ja paarisnumbrid 28a-st alates, Sauna, Süda, Tatari – paaritud numbrid 1–31 ja paarisnumbrid 2–38, Toomkooli, Toompark, Toompuiestee – paarisnumbrid, Toomrüütli, Trepi, Uus turg, Vana turg, Tõnismägi – paaritud numbrid, Vabaduse plats, Vabaduse puiestee – paaritud numbrid 1–7 ja paarisnumbrid, Vaestepatuste – paaritud numbrid, Valli, Viru – paarisnumbrid, Vismari – paaritud numbrid 1–11 ja paarisnumbrid 2 ja 4, Voorimehe.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7513 hääleõiguslikku kodanikku.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Johannes Vares.
Kurgla
Kurgla on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Rannaküla (Lääneranna)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Freiburg
pisi|Freiburgi asend Baden-Württembergis Freiburg (ka Freiburg im Breisgau) on kreisivaba linn Saksamaa lääneosas Baden-Württembergi liidumaal, Freiburgi ringkonna halduskeskus.
Freiburg asub Dreisami jõe ääres 278 m merepinnast kõrgemal. Linna pindala on 153,07 km² ja elanike arv 2009. aasta seisuga 221 924.
Freiburgile lähimad suured (üle 100 000 elaniku) linnad on 46 km kaugusel kagus Prantsuse Mulhouse, 51 km kaugusel lõunas Šveitsi Basel, 66 km kaugusel põhjas Prantsuse Strasbourg ja 85 km kaugusel edelas Šveitsi Zürich.
Freiburgi läbib 48. põhjalaiuskraad. See on mitmel pool ka tänavatele märgitud.
Rannaküla (Lääneranna)
Küla rannikul on Saarma augu Saarma rand.
Freiburg
Kliima
Freiburg on üks Saksamaa kõige kuumemaid linnu. Tema aastane keskmine õhutemperatuur on +11,6 °C. Absoluutne maksimum mõõdeti 13. augustil 2003: +40,2 °C, millega Freiburg ja Karlsruhe jagavad Saksamaa rekordit.
Aastane keskmine sademete hulk on 954 mm, samas kui liidumaa keskmine on 800 mm. Suvel sajab rohkem. Kõige sademeterikkam kuu on juuni (keskmiselt 117 mm), kõige sademetevaesem veebruar (keskmiselt 54 mm).
Aastas paistab päikest keskmiselt 1740 tundi ja ka selle näitaja poolest on Freiburg Saksamaal esirinnas.
Ajalugu
1091 rajas Švaabimaa hertsog Berthold II von Zähringen praegusele Freiburgi Lossimäele Friburchi kindluse, mida tänapäeval tuntakse Leopoldsburgi varemetena. Kuigi Friedrich I von Staufen sundis ta juba järgmisel aastal hertsogkonnast loobuma, ehitati kindlust edasi. Berthold sai Zähringeni hertsog tiitli, mis oli üks esimesi keskaegse Saksamaa nii-öelda tühje tiitleid: perekonnal oli väljaspool lossi väga vähe mõju. Mõju suurendamiseks asutati lähedusse kloostreid. Bertholdi pojad Berthold III ja Konrad I von Zähringen andsid lossi ümber tekkinud asulale 1120 linna- ja turuõiguse. Vaba turu järgi saigi linn nimeks Freiburg.
Freiburgil oli hea asukoht: Põhjamere ja Vahemere vaheline kaubatee lõikus seal Reini ja Doonau vahelise kaubateega. See aitas linna kiirele õitsengule. Juba 1200. aasta paiku oli Freiburgis 6000 elanikku.
thumb|Freiburgi Münsteri katedraal (umbes 1895) Viimane Zähringeni hertsog Berthold V alustas Freiburgi Münsteri katedraali ehitamist endise külakiriku asemele. Ehitist alustati romaani stiilis, aga kui see lõpuks 1513 valmis, oli see põhiliselt gooti stiilis.
Pärast Zähringeni dünastia väljasuremist 1218 said Freiburgi isandaks Urachi krahvid. Linnanõukogu ei usaldanud uut valitsejat ja sõlmis esimese krahviga lepingu, milles märkis oma õigused üles. Urachi krahve nimetati sellest ajast peale Freiburgi krahvideks ja esimene neist oli Egino I von Freiburg. Sellegipoolest puhkes linna ja krahvi vahel 13. sajandi lõpus tüli, kui krahv Egino II von Freiburg püüdis tõsta makse ja piirata kodanike vabadust. Linlased kasutasid katapulte ja hävitasid krahvi lossi. Vihane krahv kutsus oma õemehe, Straßburgi piiskopi Konrad von Lichtenbergi appi ja see saabus oma sõjaväega linna karistama. Kohalik lihunik Hauri pussitas aga piiskopi 29. juulil 1299 surnuks. Sellest ajast pidi linn oma krahvile igal aastal 300 marka hõbedat maksma.
Krahvisoole jäi sellestki väheks. 1366 tegi krahv Egino III katse linn öösel ära vallutada. Katse ebaõnnestus, mis tähendas Freiburgi krahvide võimu lõppu linnas. 1368 ostis linn end vabaks ja astus liitu Habsburgidega, kes lubasid linnal oma vabaduse säilitada. Aadli mõju linnas ja linnaelanike hulgas vähenes oluliselt pärast 9. juulil 1386 toimunud Sempachi lahingut, milles Austria hertsog Leopold III Habsburg püüdis vallutada Šveitsi ja sai hävitavalt lüüa. Enamik Austria sõjaväelasi löödi maha, kaasa arvatud Leopold.
Freiburgi jõukust kasvatasid hõbedakaevandused, mistõttu Freiburg oli kuni umbes 1460. aastani üks Euroopa rikkamaid linnu – hiljem lõppesid hõbedavarud otsa. Alates 1327 müntis Freiburg oma penne. Linnaelanike arv ei tõusnud siiski 10 000-ni.
1467 asutas Austria hertsog Albrecht VI Freiburgis Albrechti ülikooli, mis tänapäeval kannab Freiburgi ülikooli nime. Tähtsuse mõttes astus ülikool ammendunud kaevanduste asemele ja Freiburg kujunes tööstuslinnast kultuurikeskuseks. Reformatsiooni otsustas Freiburg mitte toetada ja sai üheks katoliikliku Saksamaa keskuseks.
800px|Freiburgi panoraam
Peeter I ausammas
Venemaa keisrile Peeter I-le püstitatud ausambaid:
Kirjanik
Kirjanik on isik, kes kirjutab ilukirjandust ehk belletristikat. Ehkki teistes keeltes võidakse sarnaseid sõnu kasutada ka isikute kohta, kes kirjutavad tarbekirjandust, publitsistikat või muid tekste (nt inglise writer), ei kutsuta neid eesti keeles kirjanikeks. Neid hõlmab lähedase tähendusega termin "literaat", samuti vanapärane "kirjamees".
Kirjaniku mõiste
Kuigi ilukirjandus on kunstiliik nagu ka filmikunst, teater, muusika või arhitektuur, ei nimetata kirjanikke eesti keeles enamasti kunstnikeks (neid on küll vahel nimetatud sõnakunstnikeks, kuigi tavaliselt peetakse sõnakunstnikeks etlejaid ehk deklamaatoreid).
Ehkki sõna "kirjanik" esineb ka sellistes liitsõnades nagu "ajakirjanik" ja "reklaamikirjanik", ei peeta ajakirjanikke ega "reklaamikirjanikke" kirjanikeks.
Kirjanik kui elukutse
Eesti suurim ja tuntuim kirjanike kutseühendus on Eesti Kirjanike Liit, kuhu kuuluvad ka kirjanduskriitikud ja tõlkijad. On teisi organisatsioone, mis püüavad pakkuda sellele alternatiivi, näiteks Sõltumatu Ametiühing Kirjanike Kodu. Noortekirjanikke koondab Eesti Noortekirjanduse Ühing, kuhu on oodatud ka teised noortekirjanduse huvilised. Mõnes riigis toimivad kutseorganisatsioonid ametiühingutena ning vahendavad oma liikmetele riiklikku tervisekindlustust; Eesti Kirjanike Liit seda ei tee. Kirjanikke koondas ka 1871–1893 Tartus tegutsenud Eesti Kirjameeste Selts.
Rahvusvahelised kirjanike organisatsioonid, näiteks PEN-klubi, ei piirdu tihti kirjanikega eesti mõistes, vaid hõlmavad ka tarbekirjanduse ja publitsistika autoreid. Samuti leidub Nobeli kirjandusauhinna laureaate, kelle teoste hulka ei kuulu ilukirjandus – nii pälvis Winston Churchill 1953. aastal Nobeli auhinna "oma meisterlike ajalooliste ja biograafiliste kirjelduste ning suurepärase kõnekunsti eest inimlike väärtuste kaitsel".
Beebiraamat
Beebiraamat on raamat, kuhu lapsevanem teeb sissekirjutusi lapse arengu kohta. Raamat algab sageli raseduse päevikuga, mida ema kirjutab raseduse ajal.
Traditsiooniliselt kasutatakse sissekanneteks märkmikke või vihikuid. Poodides on ka müügil erinevateemalisi tühje beebiraamatuid, mida saab kinkida katsikule minnes. Järjest enam emasid on aga teinud ka selle teemalisi kodulehti tasuta serveritesse. Tavaliselt on rohkem vaeva ja ressursse kulutatud lehtedel, millele on registreeritud lapse või vanema omanimeline domeeni aadress.
Eestikeelsetest beebiraamatukeskkondadest on populaarsed "Beebiveeb" ja "Beebifoto".
Anders Lennartsson
Anders Lennartsson Forstena mõisast (ka Anders Lindersson või Anders Lindormsson) (surnud 27. (17. septembril) 1605 Salaspilsis) oli Rootsi sõjaväelane.
Anders Lennartsson sündis Forstena suguvõsast pärit Västergötlandi rüütlite peamehe, Lennart (Lindorm) Torstenssoni (surnud 1564 Põhjamaade seitsmeaastane sõja Bohuse kindluse piiramisel) ja Stola mõisast (rootsi Stola herrgård) pärit Margareta Andersdotter Ekebladi (surnud 1616) pojana. Tema venna, 1625 Rootsi aadlimatriklisse kantud Torsten Lennartssoni (Lindersson) (1561–1631) poeg oli Lennart Torstenson (1603–1651), Eestimaa kindralkuberneri Anders Torstensoni isa. Ema Margareta abiellus pärast isa surma 1573 Hovi mõisast (Hällstad Västergötlandis) pärit Anders Olofsson Oxehufwudiga (u. 1537–1618).
Sigismundi ja hertsog Karli vahelise võimuvõitluse ajal 1598 Linköpingis toimunud Stångebro lahingus oli tema ja Samuel Nilssoni väeüksustel märkimisväärne osa hertsog Karli juhitud mässuliste võidus.
Poola-Rootsi sõja ajal 1602 määras kuningas Karl IX ta enda asehalduriks Tallinnas ja koos Arvid Stålarmiga olid nad 1602–1603 kõrgeimad Rootsi võimu esindajad Liivimaal.
1605. aastal toimunud Salaspilsi lahingus (Kircholmi lahing) juhtis ta Rootsi väe keskosa. Paremat tiiba juhtis krahv Joachim Friedrich von Mansfeld ja vasakut Henrik Brandt. Pärast ratsaväe põgenemist jäi jalavägi kaitseta ning Anders Lennartson, von Hinkeman, Braunschweig-Harburgi prints Friedrich, šotlasest kapten Henry Forbes of Thainston Aberdeenshire'ist ja Stigel oma meestega hukkusid Poola ratsaväe rünnakus.
Anders Lennartssonile kuulus Restadi mõis Västergötlandis Älvsborgi läänis Vänersborgis.
Deana Carter
pisi|Deana Carter (2014) Deana Kay Carter (sündinud 4. jaanuaril 1966 Tennessees Nashville'is) on USA kantrilaulja ja laulukirjutaja.
Elulugu
Ta on Fred Carter juuniori tütar, kes on eeskätt tuntud kui paljajalu esineja. Ise ütleb ta, et see aitab tal laval laulmise ajal paremini lõõgastuda.
August Vellner
August Evald Vellner (10. november 1904 Kährimäe talu, Restu küla, Sangaste vald, Valgamaa – 12. mai 1937 sealsamas) oli eesti agronoom.