cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rotermanni Tehased
Rotermanni jahuveski hoone oli algselt 1-korruseline kiviehitis, jahuveski on funktsionaalselt seotud sellega kokku ehitatud nisu-rukkiveskiga. Hoone põhikehand jaotub läänepoolseks pakkimisosaks ja idapoolseks veskiosaks. Algselt 1-korruselisele hoonele on ehitatud hiljem peale teine korrus, mille idapoolse otsa kohal on selgelt eristuv kolmas korrus, mis kuulub nisu-rukkiveski koosseisu. pisi|left|Rotermanni soolaladu, [[Ahtri tänav 2]] 1908. aastal valmis baltisaksa inseneri Ernst Boustedti projekti järgi Rotermanni soolaladu, mis on üks omapärasemaid säilinud paeehitisi Eestis.
pisi|left|[[Rotermanni leivatehase hoone (Rotermanni tänav 6)]] 1910–1911 ehitati Mere puiestee alguses asunud Rotermanni puust elumaja asemele punastest tellistest juugendstiilis Rotermanni tehase direktori Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu-kontorihoone koos väravaga. Hoone arhitektuurse lahenduse loojaks peetakse kuulsat Soome arhitekti Eliel Saarineni. 1911 valmis ka uus juugendstiilis väravahoone.
1912. aastal avati Rotermanni Leivatehas, mis oli kaasaegseim leivatööstus kogu Venemaa Keisririigis, leivatehase lõunafassaadiga liitub samal aastal ehitatud kontorihoone ning kaks hoonet moodustavad ühtse terviku, mis on omavahel ühendatud leivavabriku lahendusse kuuluva trepikojaga. 1912. aastal laiendati ka Rotermanni kaubamaja hoonestust. pisi|Rotermanni tehaste hooned, Mere pst 4a, 4b, 6e, 8 1912. aastal võttis äri juhtimise üle Christian Ernst August Rotermann (1869–1950).
1921. aastal reorganiseeriti "kaubamaja Chr. Rotermann" aktsiaseltsiks Rotermanni Tehased ning AS Rotermanni Tehaseid asus juhtima C. B. Rotermanni poeg Christian Ernst August Rotermann, kelle eestvedamisel rajati kvartalisse ka üks Eesti esimesi automüügiesindusi. Aktsiaselts tegutses toiduaine- (leiva- ja jahutööstus) ja metallitööstuse alal. 1920ndad olid AS-i Rotermanni Tehaste jaoks üliedukad, kuid suureks tagasilöögiks oli 1930. aasta hiigeltulekahju, kus hävis suurem osa ettevõtte viljatagavaradest. Põlengut kustutati kaks nädalat.
1926. aastal olid AS Rotermanni Tehaste kontsernis järgmised ettevõtted: nisupüüli-, rukki-, tangu- ja kruubiveski, mehaanika- ja autoremonditöökoda; külmhoone; lina ja taku töötlemise tehas. 1939. aastal töötas Rotermanni tehastes 250 töölist.
Teise maailmasõja aegse Saksa okupatsiooni ajal (1941–1944) nimetati tehas ümber Rotermanni leivatehaseks. 1961. aastal lahutati teraviljakombinaat Viktor Kingissepa nimeliseks jahukombinaadiks ning Tallinna leiva- ja makaronikombinaadiks.
Ettevõtte hooned asusid peamiselt praeguses Rotermanni kvartalis.
Baranoff
pisi|Baranoffi suguvõsa krahvivapp Baranoff oli tatari päritolu aadlisuguvõsa.
Sofia CSKA
Sofia CSKA on Bulgaaria jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Sofias. See mängib riigi kõrgliigas Parva Liga.
Klubi on asutatud 5. mail 1948, kuid klubi juurde ulatuvad 1923. aastal loodud armeeohvitseride klubini.
Baranoff
Arvatakse, et suguvõsa esiisa oli tatari mursa (vürst) Ždan, kes 15. sajandil liikus Venemaale. Venemaal läks ta ristiusku (ristinimi Danil Baran). Hiljem oli üks tema järglastest (Zachar Baranoff) mõisaomanik Viiburi piirkonnas. Kahekümneviieaastane sõja ajal Eestimaale asunud Zachari järglased Woin (†1620), Kassjan (†1648), Grigori ja Menschik olid Eestimaal mõisaomanikud. Suguvõsa aadlipäritolu on teada 1592. aastast.
Sofia CSKA
Sofia CSKA on riigi edukaim jalgpalliklubi, olles tulnud riigi meistriks 31 korda, viimati hooajal 2007–08. Lisaks on 21 korda võidetud Bulgaaria karikas. Sofia CSKA on Bulgaaria ainus klubi, mis on jõudnud UEFA klubide tähtsaima karikasarja poolfinaali (hooaegadel 1966–67 ja 1981–82). Hooajal 1988–89 jõuti UEFA karikavõitjate karikavõistluste poolfinaali.
Stelle (Harburg)
Stelle on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Baranoff
Baranoffid immatrikuleeriti 1745. aastal Eestimaa, 1830. aastal ja 1842. aastal Liivimaa ning 1845. aastal Saaremaa rüütelkonda.
Stelle (Harburg)
Valla pindala on 38,50 km². 31. detsembril 2017 elas seal 11 102 inimest. Vald asub umbes 20 km Hamburgist kagus ja 7 km Winsenist läänes.
Baranoff
Ohtla liin
1590. aastal läänistas Rootsi kuningas Johan III Feodor Baranoffile suurusega 1,25 adramaad, millele Feodor Baranoff järgmisel aastal rajas Ohtla mõisa. Feodor ise ja ta pojad Johan ja Gerd langesid lahingus. Ohtla läks 1631. aastal Rootsi kuninga Gustav Adolf kinnitusega, Feodor Baranoffi väimees Christopher von Nyen/Nyn/Nyien/ (1603-1684)ile meeslääniks. --- Trofim von Baranoff (-1918 Venemaal asumisel),.
Sofia CSKA
Klubi suurim rivaal on Sofia Levski ning nende kahe klubi omavaheline mäng on tuntud Bulgaaria jalgpalli igavese derbina.
Praegune koosseis
''Seisuga 10. september 2021''
Rumo
Rumo (saksa: Räu või Run, ladiini: Rum) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 45 km Trentost põhjas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 833 inimest ja valla pindala on 30,8 km².
Rumo külgneb järgmiste valdadega: Ulten, Proveis, Bresimo, Cagnò, Revò ja Livo.
Mutsuhiro Watanabe
Mutsuhiro Watanabe (jaapani keeles 渡邊睦裕 Watanabe Mutsuhiro; sõjavangide seas hüüdnimega The Bird (inglise keeles 'lind'); 18. jaanuar 1918 – 1. aprill 2003) oli Jaapani sõjaväelane, kes teenis teise maailmasõja ajal mitmes keiserliku armee sõjavangilaagris. Pärast sõda otsisid Ameerika Ühendriikide okupatsiooniväed teda taga sõjakuritegudes süüdistatuna, kuna ta oli sõjavange väärkohelnud. Watanabel õnnestus arreteerimisest pääseda ning kohtus teda süüdi ei mõistetud.
Viljandi talvine tantsupidu
pisi|[[Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel esinemas Viljandi talvisel tantsupeol (2010)]] Viljandi talvine tantsupidu on Viljandi maakonnas Viljandis toimuv tantsupidu. Pidu korraldavad Eesti Tantsupedagoogide Liit, rahvatantsurühm Vabajalg ja rahvatantsuansambel Viljandi.
Peale eestlaste esineb tantsupidudel ka välismaa tantsijaid.
2010 toimus XII Viljandi talvine tantsupidu.
Tähe
Tähe võib tähendada järgmist:
Usbekistan 2022. aasta taliolümpiamängudel
Usbekistan osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis ühe sportlasega.
Usbekistani esindas mäesuusataja Komiljon To'xtaev.
Soomõiste ja liigierisus
Soomõiste ja liigierisus ehk soo-liigisuhe (ladina keeles genus proximum et differentia specifica) on Aristoteleseni ulatuv mõiste määratlemise reegel, mille skolastikud sõnastasid "definitio fi(a)t per genus proximum et differentiam specificam".
Soomõiste ja liigierisus on kahe mõiste suhe, milles ühe mõiste sisu sisaldab teise mõiste sisu ja vähemalt üht lisa-eristustunnust. See tähendab, et mõiste määratlemisel tuleb kõigepealt kindlaks määrata selle lähim soomõiste kui ülemmõiste ehk tervikumõiste ning seejärel liigierisuse alusel liigimõiste kui alammõiste ehk osamõiste.
Soomõistel ja liigierisusel põhineb Porphyriose puu.
Karel Mejta
Karel Mejta (18. juuni 1928 Třeboň – 6. november 2015) oli Tšehhoslovakkia sõudja, olümpiavõitja.
Mejta võitis roolijaga neljapaadil paadimeeskonna koosseisus Jiri Havliš, Jan Jindra, Stanislav Lusk ja Miroslav Koranda 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis kuldmedali.
2026. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
2026. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused on 23. maailmameistrivõistlused jalgpallis, mis toimuvad juunis ja juulis Ameerika Ühendriikides, Kanadas ja Mehhikos. Mänge võõrustavad 16 Põhja-Ameerika linna ning see on esimene kord, kui jalgpalli maailmameistrivõistlusi korraldavad kolm riiki.
Elizabeth Fricker
Elizabeth Fricker (Lizzie Fricker) on Briti filosoof. Ta on avaldanud töid epistemoloogiast, keelefilosoofiast ja vaimufilosoofiast, sealhulgas tunnistusest ja eneseteadmisest.
Kolga jõgi
Kolga jõgi on mitme jõe nimi.
Norra 2022. aasta taliolümpiamängudel
Olümpiavõitjaks tulid murdmaasuusatajad Therese Johaug (15 km suusavahetusega sõit, 10 km klassikasõit ja 30 km sõit) ja Johannes Høsflot Klæbo (sprint), murdmaasprindi meeskond (Erik Valnes ja Johannes Høsflot Klæbo), laskesuusatajad Marte Olsbu Røiseland (2 individuaalalal) ja Johannes Thingnes Bø, laskesuusavõistkond (Marte Olsbu Røiseland, Tiril Eckhoff, Tarjei Bø, Johannes Thingnes Bø 4 × 6 km segateates), laskesuusameeskond (Sturla Holm Lægreid, Tarjei Bø, Johannes Thingnes Bø, Vetle Sjåstad Christiansen), kiiruisutamismeeskond (Hallgeir Engebråten, Peder Kongshaug ja Sverre Lunde Pedersen), kahevõsitleja Jørgen Graabak, vigursuusataja Birk Ruud (Big Air) ja suusahüppaja Marius Lindvik (suur mägi).
Elizabeth Fricker
Tunnistuse epistemoloogia
Artiklis "The Epistemology of Testimony" püüab Fricker näidata, et tunnistuse epistemoloogiaga seotud kaalutlused lubavad eelistada õigustusule orienteeritud epistemoloogiat (justifikatsionismi) usaldatavusele orienteeritud epistemoloogiale (reliabilismile).
Tunnistuse (tunnistuseks nimetab Fricker kogu iseloomulikku protsessi, mille käigus kuulaja selle tulemusel, et ta vaatleb kõneleja väitvat lausungit, omandab uskumuse väidetusse) teadmise ja keele loomuse probleem. See aitab mõista teadmist ja keelt, kuid ka tugineb teadmise ja keele teooriale. Pädev keelekasutaja ei piirdu maailma kohta teadmist hankides oma taju- ja intellektivõimetega, vaid suudab saada teadmist ka teiste keelekasutajate ütlustest ja kirjutistest. Kui kõneleja ja kuulaja valdavad ühist keelt, siis võib juhtuda, et kõneleja uskumus tekitab lausungi, mis tekitab kuulajas sama sisuga uskumuse, kusjuures kui kõneleja uskumus on teadmine, siis ka kuulaja uskumust võib pidada teadmiseks. Fakt, et teadmist niimoodi levitatakse, seab teadmise teooriale selle adekvaatsustingimuse, et see fakt peab teooriast järelduma. See jätab lahtiseks, missugune on parim teadmise teooria ning missuguste kirjeldatud uskumuse levitamise põhjusliku protsessi omaduste tõttu ei ole see lihtsalt uskumust tekitav põhjuslik protsess, nagu näiteks ajupesu ja uskumuste esilekutsumine hallutsinogeenidega, vaid ka teadmise omandamise viis, mida võib nimetada episteemiliseks seoseks kuulaja ja selle asjaseisu vahel, mille asetleidmist ta hakkab uskuma.
Justifikatsionism ja reliabilism on kaks põhilist teadmisekäsitust. Justifikatsionistlik on teadmiseteooria, mis nõuab selleks, et uskumus oleks teadmine, uskumuselt õigustust. Reliabistlik on teadmisteooria, mis iseloomustab teooriat uskumuse usaldatavuse mõiste mõne eksplikatsiooni kaudu, näiteks uskumusena, milleni on jõudnud usaldatava meetodi või mehhanismi abil. Reliabilistlikuna käsitleb Fricker sellist teooriat, mis õigustuse nõuet ei sisalda. Nii ei saa ükski teooria olla korraga justifikatsionistlik ja reliabilistlik.
Kergeusklikkuse vastu
Njaaja koolkond ütleb, et tunnistus on teadmise erilaadne allikas, mida ei saa taandada tajule, mälule, järeldamisele ega nende kombinatsioonile. Ühes versioonis on see eeldatava õiguse tees: kuulajal on eeldatav episteemiline õigus ilma tõenditeta eeldada, et kõneleja on usaldusväärne, st et see, mida kõneleja ütleb, on tõene, kui pole erilisi asjaolusid, mis selle eelduse tühistavad. Selle vaate järgi pärineb kuulaja õigus uskuda seda, mis talle öeldakse, spetsiaalsest normatiivsest episteemilisest printsiibist, mitte tavalisest induktsioonil põhinevast empiirilisest järeldamisest. Tunnistuse staatust erilise teadmise allikana rõhutab see, kui eeldatava õiguse teesile lisatakse eitav väide, et kuulajal ei ole üldiselt võimalik saada sõltumatut kinnitust kõneleja usaldusväärsuse kohta – selle kohta, et see, mida kõneleja ütleb, on tõene. Kui see eitav väide on tõene, siis on tunnistuse kaudu regulaarselt võimalik teadmist saada ainult juhul, kui ei ole tarvis saada sõltumatut kinnitust kõnelejate usaldusväärsuse kohta.
Frickeri eesmärk on lükata ümber eitav tees. See on ka esialgne argument eeldatava õiguse teesi vastu. Täielikum käsitlus lükkaks ümber ka argumendid selle teesi kasuks, mille järgi keele ning tema episteemilise legitiimsuse jaoks on hädavajalik üldine usalduse dispositsioon. Eitav väide, et üldiselt ei saa olla mittetsirkulaarset kinnitust, et antud kõneleja on usaldusväärne, on väär. Iga täiesti pädev loomuliku keeles osaleja teab liiga palju kõneleja iseloomuliku rolli kohta ning võimalike lünkade kohta väitmise ja selle vahel, mida väidetakse, et kujundada uskumusi eeldatava õiguse printsiibi järgi. See artikkel vastustab kergeusklikkust.
See, et tunnetus on spetsiaalne teadmise allikas või annab erilaadset teadmist, on mitmeti mõistetav. Fricker ei võta seda nii, et tunnistusel põhinev teadmine on erandlik, vaid et teadmise teooria adekvaatsus nõuab, et teadmise olemus ei sõltuks sellest, kuidas teadmine saadakse. Üldine teadmisekäsitus võib olla orienteeritud põhjusele või usaldatavusele, kuid Fricker eelistab õigustusele orienteeritud käsitlust, mille järgi selle tarvilik tingimus, et uskumus on teadmine, on see, et uskuja suudab oma uskumust kohaselt kaitsta. Sellisel juhul ei ole väide, et tunnistus on taandumatu teadmise allikas, mitte vastunäide teesile, et teadmine nõuab kohast õigustust, vaid väide selle kohta, mis laadi õigustust tunnistusel põhinev väide vajab. Eeldatava õiguse tees ongi niisugune väide. See on normatiivne episteemiline printsiip, mille järgi kuulajal on episteemiline õigus uskuda seda, mida ta kuuleb suvalist kõnelejat väitvat, lihtsalt selle põhjal, et seda on väidetud: ta ei pea püüdma hinnata tõenäosust, et selle kõneleja väited oma aine kohta on tõesed, ega muutma ma dispositsiooni uskuda vastavalt niisugusele hinnangule. Nii et asjaolu, et keegi on seda öelnud, on uskumuse adekvaatne õigustus. Pole tarvis lisatõendeid ütleja usaldusväärsuse kohta ega viitamist eeldatava õiguse teesile.
Eeldatava õiguse teesi ei tohi segi ajada kirjeldava eeldusega, et kõnelejad räägivad peamiselt tõtt. Vaade, et uskumist sellesse, mida väidetakse, õigustab niisugusele eeldusele viitamine, on hoopis teistsugune vaade, mis taandab tunnistusel põhineva teadmise induktsioonil põhinevale järelduslikule teadmisele. Sellele kirjeldavale eeldusele, olgu siis kogemuslikult kinnitatud faktina või aprioorse mõistelise tõena keele kohta, võidakse viidata eeldatava õiguse argumenti filosoofiliselt kaitstes, kuid see on täiesti erinev sellest, et see kuulub eelduste hulka, mida tavakuulaja peab oma uskumuse õigustamiseks teadma ja oskama öelda.
Argumendid eeldatava õiguse teesi kasuks on kahesugused: positiivsed argumendid, mis toetuvad keele olemusele, ja negatiivne argument. See viimane on transtsendentaalne argument:
Epistemoloogiline tunnistusest saadud teadmise õigustamise probleem on probleem, kuidas saab olla, et kuulajal on konkreetsel juhul episteemiline õigus uskuda konkreetse kõneleja väidet. Tuleb näidata, et see on võimalik ja kuidas see on võimalik. Selleks on kaks viisi. Tuleb kas näidata, et uskumuseni jõutakse deduktsiooni ja induktsiooni teel kogemuslikult kindlakstehtud eelduste põhjal, või väita, et uskumus põhineb spetsiaalsel episteemilisel õigusel usaldada sõltumatult tõenditest. Eitav väide on samaväärne teesiga, et reduktsionistlik viis tunnistusele toetumist õigustada on võimatu. See samaväärsus eeldab, et kõneleja usaldusväärsus samastatakse selle omadusega, mille kogemuslik kindlakstegemine võimaldab deduktsiooni ja induktsiooni teel järeldada, et see, mida kõneleja väidab, on tõene. Tunnistuse-antireduktsionist järeldab esimese viisi võimatusest, et teine viis on võimalik.
See on ainuke tõeline epistemoloogiline probleem: näidata, et konkreetsed tunnistuse juhtumid on niisugused, et neid saab õigustatult uskuda. Antireduktsionisti argumendi usutavus põhineb peamiselt segadusel, mis probleem tuleb lahendada.
Isiklikku
Ta oli abielus Michael Bacharachiga. Neil sündisid poeg ja tütar.
Kubija laululava
pisi|Kubija laululava festivali [[Uma Pido ajal (2008)]] Kubija laululava (ka Võru laululava, Võru-Kubija laululava) on laululava Võru maakonnas Võrust kagus Meegomäe küla territooriumil.
Esimene Kubija laululava rajati 1950ndate lõpus. See oli ilma katuseta ja akustiliselt ebaõnnestunud ning varsti hakati mõtlema parema laululava ehitamisest.
1995. aastal projekteeris laululava Fredi-Armand Tomps. Inseneritööd tegi Tõnu Keskküla. Laululava taasavati 1999.
Keeni Põhikool
Keeni Põhikool on põhikool Valga maakonnas Otepää vallas Keeni külas. Kooli direktor on Peeter Kangur.
Keeni kool tegutses ajavahemikus 1840–1930 Kihul (varem Kiho). Viimane Kihul asuv koolimaja ehitati 1903 ja põles maha 17. septembril 1930.
Aastatel 1938–1988 tegutses Keeni kool Keeni mõisa peahoones.
Seevetal
Seevetal on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Valla pindala on 105,20 km². 31. detsembril 2017 elas seal 41 260 inimest. Vald asub umbes 20 km Hamburgist lõunas ja 15 km Winsenist läänes. Valla keskus on Hittfeldi külas. Vald on nime saanud Seeve jõe järgi.
Ajalugu
1. juulil 1972 ühendati 19 iseseisvat väiksemat omavalitsust uueks Seevetali vallaks. Need 19 linnakest ja küla on Beckedorf, Bullenhausen, Emmelndorf, Fleestedt, Glüsingen, Groß Moor, Helmstorf, Hittfeld, Holtorfsloh, Horst, Hörsten, Klein Moor, Lindhorst, Maschen, Meckelfeld, Metzendorf, Ohlendorf, Over ja Ramelsloh.
Paljudel nendest linnakestest on rikas ajalugu: Ramelsloh olemasolu on esmakordselt tõendatud 845. aastal, Maschenit on esmamainitud 1294. aastal ja Hittfeld tähistas oma 900. aastapäeva 2007. aasta juunis. Püha Mauritiuse kirik Hittfeldis pärineb 12. sajandist. Märkimisväärsed arheoloogilised leiud piirkonnas on Metzendorf-Woxdorfi pea matus umbes aastast 2200 eKr või varakristlik Mascheni ketassõlg, mis on püsiväljapanekus lähedases Hamburgi arheoloogiamuuseumis.
Alar Veraksitš
Alar Veraksitš (sündinud 25. juunil 1967) on eesti arstiteadlane, füsioloog.
Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1996. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
Ta kaitses 2003. aastal Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Characterization of behavioural and biochemical phenotype of cholecystokinin-2 receptor deficient mice: changes in the function of the dopamine- and endopioidergic system".
Ta töötab Tartu Ülikoolis.
Kati Kukk
Kati Kukk (sündinud 13. aprillil 1958) on eesti purjetaja.
Pere
Tema isa on Ülo Vooglaid. Tema abikaasa on purjetaja Hillar Kukk.
Foneetiline transkriptsioon
Foneetiline transkriptsioon on süsteem suulise kõne häälduslikult võimalikult täpseks ülesmärkimiseks.
Keeleteaduses on loodud mitmeid foneetilise transkriptsiooni süsteeme. Üks levinumaid on Rahvusvahelise Foneetikaassotsiatsiooni ehk IPA transkriptsioon (inglise keeles International Phonetic Alphabet), mis on enam-vähem universaalne. Fennougristikas kasutatakse soome-ugri transkriptsiooni, mis sobib paremini soome-ugri keelte fonoloogilise struktuuriga.
Foneetilise transkriptsiooni eesmärk on kajastada keele hääldust, mitte fonemaatilist struktuuri: sama foneemi erinevat hääldust kirjutatakse üldjuhul erinevalt, isegi kui sellega ei kaasne tähenduse muutus ja erinev hääldus ei tähenda keele fonoloogia seisukohalt kaht vastanduvat foneemi. Fonemaatilist struktuuri kajastab fonoloogiline transkriptsioon.
Aare Kruusimäe
pisi|[[Triin Koch, Aare Kruusimäe ja Leelo Tungal XI noorte laulu- ja tantsupeol juulis 2011 pärast neidudekoori esitatud "Ilusa rõõmu laulu"]] Aare Kruusimäe (sündinud 27. juunil 1972) on eesti helilooja.
Kruusimäe on lõpetanud Kuressaare 2. Keskkooli, õppinud 1991–1993 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Alo Põldmäe juhendamisel klassikalist laulu, muusikateooriat ning loomingut. 1997. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooni erialal Raimo Kangro õpilasena.
Ta on Eesti Heliloojate Liidu liige alates 1999. aastast.
Kruusimäe töötab aastast 2000 Eesti Rahvusmeeskoori kutselise lauljana (bass) ning tegeleb vokaalimprovisatisooniga ansamblis Improloo.
Kruusimäe teosed on kõlanud Eesti muusika päevadel, Suure-Jaani muusikafestivalil, Paide raemuusika festivalil ja Eesti noorte heliloojate festivalil. XXV üldlaulupeol esitasid ühendkoorid Jaan Krossi "Maailma avastamine", mille Kruusimäe on viisistanud.
Sertifikaat
Sertifikaat (prantsuse keeles certificat < keskladina keeles certificare 'kinnitama, tagama' < ladina keeles certus 'kindel' + facere 'tegema') ehk sert on sertifitseerimisorgani väljastatud ametlik dokument vastavuse või autentsuse tõendamiseks.
Serdiga tõendatakse süsteemi, toote vm autentsust või vastavust teatavatele välistele nõuetele (näiteks standardile). Autentsuse tõendamise sertifikaati nimetatakse ka autentsustõendiks, vastavuse tõendamise sertifikaati aga vastavustõendiks.
Kauliņi (Rauna vald)
Kauliņi on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Rauna vallas.
Küla asub valla keskosas. Seal asub Kauliņi bussipeatus. Aastail 1999–2021 kuulus küla Rauna piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 11 elanikku.
MTÜ Eesti Jalgrattamuuseum
pisi|Valdo Praust ühega Teise maailmasõja eel Eestis levinud [[Husqvarna jalgratastest, 2010.]] MTÜ Eesti Jalgrattamuuseum on Eestis tegutsev 2011. aastal loodud mittetulundusühing, mille eesmärk on pidada jalgrattamuuseumi, et hoida ja tutvustada Eestis leiduvaid ajaloolisi jalgrattaid ja nendega seotud esemeid. MTÜ loodud jalgrattamuuseum asub Järva maakonnas Väätsal aadressil Pikk 9 (1893. aastal ehitatud Väätsa ajaloolises vallamajas). Muuseum on suveperioodil avatud reedeti, laupäeviti ja pühapäeviti kell 11–18, muudel aegadel kokkuleppel.
Muuseumi loomist veavad MTÜ juhatuse liikmed Priit Kasikov ja Valdo Praust. Prausti kogus on hinnanguliselt üle 500 jalgratta, teda on nimetatud ka Eesti tuntuimaks vanade jalgrataste ennistajaks. Ühingu liikmed on korduvalt korraldanud rattanäitusi, näiteks Tartu Hansapäevadel 2012. aastal. 2014. aasta juuli seisuga on väike jalgrattanäitus väljas Väätsa mõisahoone mansardkorrusel. Aastaid oli suurem rattanäitus väljas ka Palmse mõisa tõllakuuris, kuid see lõppes 2014. aasta juunis.
2013. aasta sügisel sõlmis MTÜ lepingu Väätsa vallaga, mille kohaselt sai muuseum oma käsutusse Väätsa ajaloolise vallamaja. 2013. aasta sügisel ja 2014. aasta esimesel poolel sai see remonditud-kohandatud muuseumi tarbeks, mille esimene versioon avas kahes toas uksed 2014. aasta juulis. 17. maiks 2015 said valmis muuseumi kõik kuus ekspositsioonisaali ning toimus muuseumi ametlik avamine täismahus.
2013. aasta mais valmis Eesti Jalgrattamuuseumil veebis asuva virtuaalmuuseumi esialgne versioon.
Psammophylax
Psammophylax on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Psammophylax klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Neid võib kohata Aafrika lõunaosas.
Paragenees
Paragenees on ühtsete tekketingimustega mineraalide koosesinemine maakoores.
Tähtsamateks mineraalide parageneesi määravateks teguriteks on keskkonna keemiline iseloom, antud maa-ala geoloogiline arenemislugu, mineraalide kujunemist mõjutanud füüsikalis-keemilised ja termodünaamilised tingimused jms.
Parageneesi seadusi uurib iseseisev teadusharu - geokeemia.
Samone (Trento)
thumb|Samone valla paiknemine Trento provintsis
Samone (saksa: Samon) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost idas.
Samone külgneb järgmiste valdadega: Castel Ivano.
Fidesz
Fidesz – Ungari Kodanike Liit (ungari keeles Fidesz – Magyar Polgári Szövetség) on Ungari rahvuskonservatiivne, parempoolne partei.
Erakond asutati 1988. aastal liberaalse noorteorganisatsioonina, mis vastandus võimulolevatele kommunistidele. Fideszi võimuaeg algas, kui 2010. aasta valimistel võideti valimisliidus Kristlik-Demokraatliku Rahvaparteiga parlamendis häälteenamus. Parlamendienamus suudeti säilitada ka 2014. ja 2018. aastal.
Fideszil on häälteenamus ka kõigi 19 komitaadis ning 23-st komitaadi õigusega linnast 10-s. Budapesti assamblees on partei opositsioonis. Fideszi juht on palju aastaid olnud Viktor Orbán.
Sagron Misi
thumb|Sagron Misi valla paiknemine Trento provintsis thumb|left|Väike Caravaggio Jumalaema kirik
Sagron Mis (saksa: Sagraun) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 70 km Trentost idas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 211 inimest ja valla pindala on 11,2 km².
Sagron Mis vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Matiuz, Pante (Penns) ja Vori.
Sagron Mis külgneb järgmiste valdadega: Gosaldo, Cesiomaggiore ja Primiero San Martino di Castrozza.
Euroopa sotsiaalteenuste kvaliteedijuhtimise süsteem
Euroopa sotsiaalteenuste kvaliteedijuhtimise süsteem (EQUASS) on Euroopa sotsiaalteenuste sertifitseerimissüsteem kvaliteedi ja kvaliteedikontrolli tagamiseks.
EQUASSi tunnustamis- ja sertifitseerimissüsteem käivitati 2000. aastal ja see põhineb peamiste sidusrühmade süstemaatilisel Euroopa tasandil nõustamisel: teenuste kasutajaid esindavad organisatsioonid, teenuseosutajad, sotsiaalpartnerid, rahastajad ja poliitikud. Seega võimaldab EQUASS sotsiaalteenuseid osutavatel organisatsioonidel võtta osa sertifitseerimise protsessist Euroopa tasandil, tagades sellega teenuse kasutajatele, klientidele ja teistele huvirühmadele oma teenuste parim kvaliteet. EQUASS on ainus hinnatud sotsiaalvaldkonna eripärasid ja paindlikkust arvestav kvaliteedi hindamise metoodika sotsiaalasutustele, mis on kasutusel mitmetes Euroopa riikides.
Taotlemine
Kvaliteedi kõrgema taseme sertifikaat on EQUASS Excellence ja seda saab taotleda otse Euroopa Rehabilitatsiooni Platvormist. EQUASS Eesti pakub võimalust EQUASS Assurance sertifikaadi saamiseks. EQUASS Assurance on loodud sotsiaalsektori tarbeks ja tagab laiaulatusliku lähenemise, mis põhineb 10 kvaliteedipõhimõttel, 50 kriteeriumil ja 100 tegevuse indikaatoril.
Põhimõtted
EQUASSi raamistik põhineb 10 kvaliteedipõhimõttel, mis väljendavad sotsiaalsektoris kvaliteetsete teenuste osutamise põhiväärtusi: juhtimine, personal, õigused, eetika, partnerlus, osalemine, isikukesksus, terviklikkus, tulemustele orienteeritus ja pidev areng.
Juhtimine
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid peaksid demonstreerima eeskujulikku juhtimist kogu sotsiaalsektoris. Laiemas kogukonnas tuleb asutustel edendada positiivseid kuvandeid, esitada väljakutseid madalatele ootustele, luua parimaid praktiseerimistavasid, kasutada olemasolevaid ressursse veelgi efektiivsemalt ning olla innovaatiline ja pürgida veelgi vabama ja kaasavama ühiskonna poole.
Personal
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid juhivad ja haldavad oma personali ja tegevust suunas, lähtudes organisatsiooni eesmärkidest ja inimesekesksest teeninduskultuurist. Töötajad, kellel on nõutud teadmised, oskused ja pädevus, leiavad organisatsioonis arenguvõimalusi ja edutamist. Need organisatsioonid on pühendunud huvirühmade heaolu nimel personali kaasamisele, arendamisele ja edasiõppe soodustamisele, pakkudes oma töötajatele tervisekaitset, turvalisust, heaolu ning nõuetele vastavaid töötingimusi.
Õigused
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid on pühendunud klientide õiguste kaitsmisele. Edendavad võrdsete võimaluste, võrdse kohtlemise, valikuvabaduse, enesemääramisõiguse ning võrdse osalemisõiguse printsiipe. Organisatsioonid tagavad oma teenustes nende saajate teadliku nõusoleku ning mittediskrimineeriva ja positiivse suhtumise. Selline mõistev suhtumine on nähtav kogu teenuse arendamise ja osutamise protsessis ning teenuse osutaja väärtustes.
Eetika
Sotsiaalteenuseid osutavate organisatsioonide tegevuse aluseks on eetikakoodeks, kaitsmaks teenuse saajate ja nende pereliikmete/hooldajate väärikust, ennetamaks riske ning toetamaks sotsiaalset õiglust. Eetikakoodeksis on täpsustatud organisatsioonisisesed kompetentsusnõuded.
Koostöösuhted
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid teevad koostööd avaliku ja erasektori esindajate, tööandjate, töötajate esindajate, rahastajate, teenuse hankijate, teenuse saajate esindusorganisatsioonide, kohalike huvirühmade, perekonnaliikmete ja hooldajatega, loomaks avatum ja kaasavam ühiskond, mis võimaldab tagada teenuste osutamise järjepidevuse ja saavutada parimaid tulemusi.
Osalemine
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid edendavad teenuse saajate osavõtlikkust ja kaasatust organisatsiooni kõikidel tasanditel ning ka ühiskonnas üldisemalt. Teenuse osutajad kaasavad teenuse saajaid, kui aktiivseid meeskonnaliikmed. Teenuse saajate osavõtlikkuse suurendamiseks peaksid teenuse osutajad jõustama, toetama ja laiendama teenuse saajate volitusi/ vastutust. Selgitustöö tegemiseks, takistuste kõrvaldamiseks, avaliku hariduse aktiivseks propageerimiseks ning võrdsete võimaluste loomiseks peaksid teenuse osutajad tegema koostööd erinevate esindusorganite ja rühmadega.
Isikukesksus
Sotsiaalteenuseid osutavate organisatsioonide eesmärgiks on tõsta teenuse saajate elukvaliteeti, lähtudes nii teenuse saajate, kui teiste potentsiaalsete kasusaajate vajadustest. Sellised organisatsioonid hindavad kõrgelt indiviidi panust organisatsiooni tegevusse, võimaldades neil osaleda erinevates protsessides nagu enesehindamisprotsessis, tagasiside andmisel ja organisatsiooni tegevuse hindamisel. Samuti on sellistele organisatsioonidele olulised teenuse saaja isiklikud ja ka teenusega seotud eesmärgid, arvestades teenuse saaja füüsilist ja sotsiaalset keskkonda. Kõiki neid protsesse vaadatakse läbi / hinnatakse regulaarselt.
Laiahaardelisus
Sotsiaalteenuseid osutavad organisatsioonid tagavad, et teenuse saajatele on pidevalt kättesaadavad tervikliku) ja kogukonnapõhised teenused. Teenuste osutamisel väärtustatakse kõikide teenuse saajate ja potentsiaalsete partnerite panust ning teenuseid pakkudes kasutatakse lähenemisi alates varajasest sekkumisest kuni toetamise ja järelkontrollini. Teenuseid peaks osutama kasutades multidistsiplinaarse meeskondliku lähenemise metoodikat või tehes koostööd teiste teenuse osutajate ja tööandjatega.
Tulemustele orienteeritus
Teenuseid osutavad organisatsioonid on tulemustele orienteeritud. Eesmärgiks on pakkuda parimat väärtust. Pidades silmas, kuidas neid tajutakse, millised on olnud nende saavutused ja kui palju kasu nad pakuvad nii teenuse saajatele, perekonnaliikmetele, hooldajatele, tööandjatele, teistele huvirühmadele ja ühiskonna ootustele üldiselt.. Teenuse mõjusid mõõdetakse ja jälgitakse pidevalt.
Kestev areng
Teenuseid osutavad organisatsioonid käituvad turuvajaduste hindamisel, ressursside efektiivsel kasutamisel, teenuste arendamisel ja parendamisel ning innovaatiliste uurimistööde ja arendustööde kasutusse võtmisel proaktiivselt. Nad pürgivad efektiivse kommunikatsiooni ja turundamise suunas, väärtustavad teenuse saajate, rahastajate ning huvirühmade tagasisidet ja tegutsevad pideva kvaliteedi tõstmise nimel.
I etapp – EQUASS Assurance’i protsessist ülevaate saamine
Informatsiooni saamiseks on mitu viisi:
II etapp – eneseanalüüsi ehk sisehindamise etapp
Viiakse läbi, hindamaks oma asutuse/teenuse vastavust EQUASS kriteeriumidele. Eneseanalüüsi moodustavad 100 küsimusega küsimustiku täitmine, küsimustike analüüs koos EQUASS konsultandiga, konsensus koosolek ning tegevuskava koostamine. Sellesse etappi on soovitatav kaasata kogu personal.
III etapp – rakendusetapp
Rakendusetappi on kaasatud kogu personal, kliendid, koostööpartnerid, huvirühmad. Rakendusetapis võib kasutada kontrollpunktidena testauditite läbiviimise võimalust. Testauditeid viivad läbi EQUASS konsultandid või audiitorid ning testauditi jooksul kontrollitakse vaid dokumentatsiooni.
IV etapp ehk taotlusvormi koostamine
Kui asutus on jõudnud rakendamisega lõpule, siis tuleb koostada ja esitada EQUASS taotlusvorm, millele järgneb asutuse välisaudit. Välisauditi jooksul kontrollib audiitor üle taotleja tõendusmaterjalid tutvudes dokumentatsiooniga ning intervjueerides personali, teenuse kasutajaid / kliente ja teiste huvirühmade esindajaid. Välisauditi teevad EQUASS audiitorid, kes kajastavad auditi tulemusi auditi aruandes.
Asutusele, kes vastab EQUASS Assurance kriteeriumidele, väljastab EQUASS Autasu Komitee (Awarding Commettee) sertifikaadi, mis kehtib 2 aastat.
== Eestis sertifitseeritud asutused == Kehtivad sertifikaadid ja saamise aasta:
Toomas Voll
pisi|Toomas Voll pärast neidudekoori esitatud "Öölaulu" [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeol]] Toomas Voll (sündinud 17. juunil 1958 Kilingi-Nõmmes) on eesti helilooja, vokaalpedagoog ja koorijuht.
Voll on lõpetanud Pärnu Lastemuusikakooli, õppinud Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogika-koorijuhtimise erialal. Omab koorijuhi V kvalifikatsiooni kutsetunnistust.
Töötab Pärnu Muusikakoolis koorimuusika ja hääleseade õpetajana.
Juhatanud Pärnu segakoori Endla, Kammerkoori Matone, Viljandimaa kammerkoori., Pärnu kammerkoori Ave Canto. Praegu juhatab Pärnu Muusikakooli neidudekoori Argentum Vox, üle-eestilise neidudekoori Leelo vilistlaskoori Leelo Vol.2., Tallinna Ülikooli Naiskoori.
Ta oli 1997., 2002. ja 2007. aasta noorte laulupeo ning 1999. aasta üldlaulupeo lastekooride liigijuht, 2009. aasta üldlaulupeol juhatas segakooride esituses põimikut Raimond Valgre lauludest. X noorte laulupeol 2011 juhatas neidudekoore. XXVI üldpeol (2014) oli lastekooride ja naiskooride liigidirigent. 2017 juhatas XI noorte laulupeol lastekoore.
Tuntumad solistiõppe kasvandikud: Liisi Koikson, Maarja Soone, Oliver Timmusk, Hedi Maaroos, Laura-Retti Laos, Marta Lotta Kukk, Laura Junson, Kaisa Lillepuu jpt.
Voll on koostanud ja avaldanud laulukogumikud "Laulud" (2002) ja "Laula või ise" (2007).
Lydia Rahula
pisi|Lydia Rahula [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeol pärast poistekooride poolt laulu "Maateadus" esitamist (2011)]] Lydia Rahula (sündinud 9. jaanuaril 1948 Paides) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Rahula on Tallinna 21. Kooli muusikaõpetaja. Ta asutas 1988. aasta septembris Tallinna Poistekoori ning sestpeale on ta koori kunstiline juht ja peadirigent. 2003. aastal asutas ta Eesti Lastekoori.
Isiklikku
Lydia Rahula abikaasa on Tõnis Rahula (sündinud 1947). Tütar Teve Rahula (sündinud 1972) töötab lennunduses, tal on kaks tütart Terke (sündinud 2001) ja Rhe (sündinud 2003). Poeg Tomi Rahula (sündinud 1976) on muusik, kellel on tütred Agathe Vega (sündinud 2002) ja Rubi (sündinud 2017) ning poeg (sündinud 2022).
Peiulill
pisi|300px|[[Madal peiulill]] Peiulill (Tagetes) on taimeperekond korvõieliste sugukonnas. Eesti keeles võidakse kasutada selle perekonna taimede kohta ka nimetust tageetes.
Perekonda kuulub 56 liiki. Nad kasvavad pärismaisena Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas. Mitmed liigid on naturaliseerununa levinud paljudes maailma piirkondades. Mitmeid liike kasutatakse laialdaselt dekoratiivtaimedena.
Eestis pärismaiseid peiulilleliike ei leidu.
Rühm T
Rühm T (ka: Rühm-T) oli aastatel 1986–1996 tegutsenud kunstirühmitus.
Raoul Kurvitza ja Urmas Muru poolt ellu kutsutud gruppi kuulusid teiste seas ka Peeter Pere, Ene-Liis Semper, Tarvo Hanno Varres, Tiina Tammetalu, Lilian Mosolainen. Nii Pere, Kurvitz kui ka Semper on hiljem esindanud Eestit Veneetsia biennaalil.
Näitustel eksponeerisid rühmituse liikmed näiteks ekspressionistlikke, postmodernistlikke, postkontseptualistlikke teoseid; väljendusvahenditena kasutati maali, installatsioone, performanseid, fotot, videot. Rühm T tekkis diskussioonina kunstnike tootmise võimalikkusest. Kõik, kes olid saanud valmis kunstnikeks, pidid astuma rühmast välja.
1980. aastatel kultiveeris Rühm T ekspressionistlikku maali ja maakunstist lähtuvat installatsiooni. Rühm T tõi Eestisse perfomansi-kunsti. 1992–1993 valmisid rühmituse kunstnikel video- ja arvutiinstallatsioonid ning hulk tele- ja ajakirjandusprojekte. Rühm T katsetas ka keelemängude ja arvutikeskkonna hüpertekstiga.
Julie Steinmann
Julie Steinmann (neiuna Vares; 29. september 1883 Põlgaste vald, Võrumaa – 8. detsember 1957 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja naisliikumise tegelane ning poliitik, V Riigikogu liige.
Steinmann töötas õpetajana Eestis ja Peterburis ning lõpetas 1917. aastal Peterburi Kõrgema Kommertsteaduste Instituudi. Ta kirjutas mitmetes ajalehtedes, sealhulgas ka pseudonüümi Käo Orviku all. Steinmann osales paljudes naisorganisatsioonides, oli EÜS Põhjala liige.
1932. aastast oli Julie Steinmann V Riigikogu liige; Riigikogu koosseisu tegevus lõppes 1934. aastal, volitused peatati 1937.
1936. aastal avaldas Koduse Kasvatuse Instituut Steinmanni brošüüri "Seltskonna suhtumine lapsesse meil ja mujal".
Teise maailmasõja ajal põgenes Julie Steinmann koos perega Rootsi, kus osales Eesti Komitee, Eesti Rahvusnõukogu jpt organisatsioonide tegevuses ning korraldas eesti sõjainvaliidide abistamist põgenikelaagrites Saksamaal.
Kasearu
Kasearu on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kasearu 55 inimesel: 26 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kasearu meeste puhul 4597. kohal ja naiste puhul 4516. kohal.
Perekonnanimi Kasearu oli kõige levinum vanuserühmas 60–64 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,14. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,08 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Järvamaal Järva-Jaani kihelkonna Järva-Jaani ning Koeru kihelkonna Liigvalla mõisavaldades talupoegadele nimeks Kassearro(Kasearu).
Gubanitsõ kirik
pisi|Gubanitsõ kirik 1911. aastal pisi|Kirik 2019. aastal Gubanitsõ Ristija Johannese kirik on luterlik kirik Ingerimaal, mis praeguse haldusjaotuse järgi asub Leningradi oblastis Volossovo rajoonis Gubanitsõs. Kirikut kasutab Gubanitsõ Ristija Johannese kogudus, mis kuulub Ingeri Kiriku Lääne-Ingeri praostkonda.
Ajalugu
Luterlikku kogukonda on mainitud Gubanitsõs esimest korda aastal 1647. Luterlik kogudus moodustus aastal 1656, esimene pastor oli Olaus Michaelis Elgfooth. Esimene puukirik ehitati aastal 1704. Aastal 1743 alustati teise puukiriku ehitamist, kirik pühitseti aastal 1748.
Aastal 1860 algas kolmanda, seekord kivikiriku ehitamine, kirik pühitseti 3. detsembril 1861. Aastatel 1901–1903 toimus kirikus kapitaalremont. Augustis 1937 jumalateenistused katkesid, pastor Leo Schultz lasti maha.
Aastal 1988 registreeriti Ingeri Kiriku all Gubanitsõ kogudus, samal aastal anti kirikuhooned koguduse kasutada ja algasid restaureerimistööd. 3. detsembril 1989 algasid kirikus jumalateenistused, 14. mail pühitseti kiriku varemetes Ingeri lipp. Aastal 1991 oli kirik restaureeritud.
Kavastu mõis
pisi|Kavastu mõisa ait (september 2013) pisi|Mõisa talli varemed Kavastu mõis (saksa keeles Kawast) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Luunja valda.
Mõisaansambel
Kavastu mõisa park, tall, ait ja piirdemüür on arvele võetud kultuurimälestisena.
Johannes Hasselblatt
Ferdinand Alexander Johannes Hasselblatt (4. oktoober 1861 Kambja – 25. juuli 1934 Pärnu) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Tartus gümnaasiumi ja õppis aastatel 1882–1887 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Võnnu (Gustav Axel Conrad Oehrni juures), Kambja (isa juures) ja Rõuge Maarja koguduses (Rudolf Kallase juures). Ordineeriti õpetajaks 20. märtsil 1888.
Aastatel 1888–1889 oli ta adjunkt Kambja koguduses ja 1889–1890 Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1890–1934 (introdutseeriti 15. aprillil 1890) oli ta Pärnu Eliisabeti koguduse esimese pihtkonna õpetaja ja ühtlasi vanglavaimulik. Aastatel 1921–1923 oli sõjaväevaimulik ja 1929–1930 Pärnu praostkonna praosti kohusetäitja.
Isiklikku
Tema vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, isa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, vend Carl Paul Martin Hasselblatt oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vennapoeg Bruno Hasselblatt oli Tallinna Jaani koguduse õpetaja.
Eriolukord
Eriolukord on loodusõnnetuste ja katastroofide korral ning nakkushaiguste tõkestamiseks riiklikult kehtestatav erikord.
Riigikohtu endise esimehe Rait Maruste sõnul on eriolukord üldmõiste, mis võib jaguneda üksikmõisteteks nagu hädaolukord, erakorraline olukord (ka erakorraline seisukord), piiramisolukord, sõjaolukord (sõjaseisukord) vms. Selline liigitus, eriolukorra liikide puhul kasutatavad meetmed ja erivolitused on eri riikide õigusaktides erinevalt määratletud.
Eestis saab eriolukorra välja kuulutada ainult valitsus. Eriolukorra tingimused ja sellega seotu on Eestis koondatud hädaolukorra seadusse.
Eesti valitsus kuulutas esimest korda eriolukorra välja 12. märtsil 2020 seoses koroonapandeemiaga. Algselt 1. maini kehtestatud eriolukorda pikendati 17. maini.
Anton Ackermann
pisi|Anton Ackermann 1. mail 1950 [[Leipzigis]] pisi|Anton Ackermanni portree 1985. aasta Saksa DV postmargil Anton Ackermann (sünninimi Eugen Hanisch; 25. detsember 1905 Thalheim, Maagimäestiku kreis – 4. mai 1973 Ida-Berliin) oli saksa kommunistlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Anton Ackermann oli pärit sukakuduja perekonnast. Rahvakooli lõpetas ta 1920. aastal, seejärel töötas abitöölise ja sukakudujana. Juba 1919. aasta astus ta organisatsiooni Vaba Sotsialistlik Noorsugu. 1920. aastal sai temast Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu liige. 1920–1928 oli Anton Ackermann Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu, Saksa Tekstiilitöötajate Liidu ja Punaste Rindevõitlejate Liidu funktsionäär. 1926. aastal astus Anton Ackermann Saksamaa Kommunistlikku Parteisse.
1929–1933 õppis Anton Ackermann Moskvas Rahvusvahelises Lenini Koolis. Alates 1931. aastast õppis ta aspirantuuris. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel pöördus ta 1933. aasta märtsis Saksamaale tagasi, kus oli illegaalsel parteitööl. 1935. aasta oktoobris valiti Anton Ackermann Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomiteesse ja temast sai Poliitbüroo liikmekandidaat. 1935–1937 elas ta Prahas. 1937–1940 elas Anton Ackermann Pariisis, vahepeal juhatas ta Internatsionaalsete brigaadide poliitkoole Benicàssimis Hispaanias ja Draveil's Prantsusmaal.
Allan McGregor
pisi|Allan McGregor (2018) Allan James McGregor (sündinud 31. jaanuaril 1982 Edinburghis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers.
Anton Ackermann
1940–1945 elas Anton Ackermann Moskvas. Ta oli ajalehe Das freie Wort toimetaja, töötas alates 1941. aastast saksa sõjavangidega, oli üks Rahvuskomitee Vaba Saksamaa asutajatest ja juhatas 1941–1945 raadiojaama Freies Deutschland.
Allan McGregor
Ta alustas Rangersis profikarjääri 2001. aastal. Hooaegadel 2008–09, 2009–10 ja 2010–11 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks. Hooajal 2004–05 mängis ta laenul Šotimaa esiliiga klubis St Johnstone ja hooajal 2005–06 Šotimaa kõrgliigasse kuuluvas Dunfermline Athleticus.
Anton Ackermann
1. mail 1945 saabus Anton Ackermann nn Ackermanni grupi juhina Saksamaale Nõukogude okupatsioonitsooni ja asus taastama Saksamaa Kommunistlikku Parteid. Anton Ackermann mängis olulist rolli kommunistide ja sotsiaaldemokraatide sundliitmisel ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei moodustamisel 1946. aasta aprillis. 1946. aasta aprillis valiti ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei partei eestseisusse ja kesksekretariaati. 1946–1950 oli Ackermann Saksimaa Maapäeva liige.
Allan McGregor
2012. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Beşiktaş. Aasta hiljem suundus ta 1,5 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubisse Hull City. Seal mängis ta kokku neli hooaega, millest kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. . Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Cardiff City.
Anton Ackermann
1949. aasta jaanuaris sai Anton Ackermann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. 1950–1954 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige. 1949–1953 oli Anton Ackermann Saksa DV Välisministeeriumi riigisekretär ja Marxi-Lenini-Stalini Instituudi direktor. 23. jaanuarist kuni 1. oktoobrini 1953 oli ta Saksa DV välisministri kohusetäitja. Lisaks oli Ackermann 1951. aasta augustist kuni 1952. aasta novembrini Majandusteaduslike Uuringute Instituudi (Saksa DV välisluure eelkäija) juhataja.
Allan McGregor
2018. aasta mais naais ta Rangersi, kellega sõlmis kahe-aastase lepingu.
Anton Ackermann
1953. aasta juulis arvati Anton Ackermann ja tema abikaasa Elli Schmidt Poliitbüroo koosseisust välja. Neid süüdistati seostes Wilhelm Zaisseri ja Rudolf Herrnstadti "parteivaenuliku fraktsiooniga". 1953. aasta oktoobris vabastati Ackermann oma ametikohtadelt välisministeeriumis. 1954. aasta jaanuaris arvati ta välja Keskkomitee koosseisust ja talle tehti vali noomitus. Ta rehabiliteeriti 29. juulil 1956.
Allan McGregor
Aastatel 2007–2018 mängis McGregor Šotimaa jalgpallikoondises kokku 42 mängu. 2011. aastal valiti McGregor hooaja parimaks Šotimaa koondisemängijaks.
Anton Ackermann
1954–1958 oli Anton Ackermann Saksa DV Kultuuriministeeriumi filmiosakonna juhataja. 1958–1961 töötas ta Riiklikus Hariduse ja Kultuuri Plaanikomisjonis. Esialgu oli ta oli ta osakonnajuhataja, alates 1960. aastast aseesimees.
1961. aastal haigestus Ackermann vähki ja jäi tervislikel põhjustel pensionile. 1973. aasta mai algul lõpetas ta raskelt vähihaigena elu enesetapuga.
Villem Lapimaa
Villem Lapimaa (sündinud 6. detsembril 1977) on Eesti jurist, kohtunik.
Ta lõpetas 1996. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga ja 2002. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötab õppejõuna Tartu Ülikoolis. Ta on ad hoc kohtunik Euroopa Inimõiguste Kohtus.
Ameerika Ühendriigid 2022. aasta taliolümpiamängudel
Ameerika Ühendriigid osalesid 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 224 sportlasega, kes võistlesid 15 spordialal.
Euroopa hümn
"Ood rõõmule" (saksa keeles "Ode an die Freude") on Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu hümn. Samas peavad mõlemad institutsioonid seda mütoloogilise hõnguga pooleldi nüüdisaegset heliteost ka kogu Euroopa hümniks. Hümni muusika põhineb Ludwig van Beethoveni 1823. aastal komponeeritud 9. sümfoonia viimasel osal ning seda esitatakse mõlema organisatsiooni ametlikel üritustel.
Ajalugu
pisi|vasakul|Helilooja [[Ludwig van Beethoven]]
Saamislugu
Friedrich Schiller kirjutas poeemi "Rõõmule" ("An die Freude") aastal 1785 "inimestevahelise sõpruse" tähistamiseks. Hiljem suhtus poeet luuletusse aga põlglikult ning heitis selle kõrvale kui selle kirjutamise ajastule tüüpilise "halva maitse" näite. Pärast Schilleri surma said luuletuse tekstist aga Beethoveni 9. sümfoonia kooriosa sõnad.
Kasutuselevõtt
Helilooja Herbert von Karajanil paluti kirjutada kolm instrumentaalset orkestreeringut – sooloklaverile, puhkpillidele ja sümfooniaorkestrile. Lisaks dirigeeris Karajan ise ametliku lindistuse jaoks tehtud ettekannet. Karajan tegi partituuris ka omad muudatused, mis puudutasid peamiselt just teose tempot.