cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Komarov
Ettevalmistus
1959. aasta septembris edutati Komarov insener-kapteniks ja kutsuti osalema kosmonautide valimisprotsessis koos umbes 3000 teise lenduriga. Ta jõudis 1960. aasta veebruaris 20 väljavalitud kandidaadi hulka. 32-aastaselt oli ta kosmoseprogrammi valitud lendurite seas vanuselt teine. Samas oli Komarov ainus, kel oli uute lennukite testimise kogemus.
Mais 1960, mõni aeg pärast kosmoseprogrammi koolituse algust, viibis Komarov operatsiooni tõttu haiglaravil, mistõttu ta ei saanud umbes 6 kuud kehalistest ettevalmistustest osa võtta. See oleks pidanud kaasa tooma tema kosmoseprogrammist kõrvaldamise, ent inseneri kvalifikatsiooni tõttu lubati Komarovil programmis jätkata tingimusel, et ta jõuab kiiresti uuesti vormi. Operatsioonist taastumise ajal jätkas ta kõrgkooliõpinguid.
Oktoobris 1960 liitus Komarov uuesti kosmonautide treeningutega. Mais 1962 sai Komarov Georgi Šonini asemele Vostoki missioonidele Pavlo Popovitši asendajaks, kuid südame rütmihäirete tõttu kõrvaldati ta peagi programmist ja asendati Boriss Volõnoviga. Komarovi tugev lobitöö meditsiinitöötajate ja sõjaväelaste seas viis tema ennistamiseni programmis.
Aprillis 1964 tunnistati Komarov koos Valeri Bõkovski, Pavlo Popovitši, German Titovi, Boriss Volõnovi, Aleksei Leonovi, Jevgeni Hrunovi, Pavel Beljajevi ja Lev Djominiga kõlblikuks plaanitava Voshod 1 missiooni jaoks. Sellest grupist pidi välja valitama kolm kosmonauti aasta teise poolde plaanitud missioonile. Mais jäid gruppi Volõnov, Komarov, Leonov ja Hrunov.
Sojuz 1
Komarov nimetati koos Juri Gagarini ja Aleksei Leonoviga Sojuz programmi. Komarov valiti Sojuz 1 põhipiloodiks ja Juri Gagarin tema asendajaks.
Ettevalmistuste ajal ilmnes mooduli juures üle 200 tehnilise probleemi. Defektidest hoolimata otsustati Sojuz 1 lend kindlasti läbi viia, et näidata maailmale, et Nõukogude Liidu uued kosmoselaevad on võimelised ka Kuule lendama. Stardiga otsustati kiirustada ka Lenini sünnipäeva tähistamiseks, mis oli 22. aprillil. Rohkete probleemide tõttu uskus Komarov väidetavalt lennu õnnestumisse vaid 10% tõenäosusega. Mõningatel andmetel nõustus fataalselt lõppevat lendu ette aimav Komarov lennule minema vaid sellepärast, et säästa oma sõpra ja varupilooti Gagarinit.
Sojuz 1 start toimus 23. aprillil 1967. Orbiidile jõudes ei avanenud üks kahest päikesepaneelist ning voolu puudumise tõttu ei funktsioneerinud navigeerimis- ja stabiliseerimissüsteemid. Häiritud oli ka side lennujuhtidega. Maandumisel ei avanenud trosside keerdumise tõttu langevarjud korralikult ning kapsel põrkas suurel kiirusel vastu maad.
Komarovi põrm maeti Kremli müüri äärde.
Postuumselt
Komarovi autasustati postuumselt ja ühtlasi teist korda nii Lenini ordeni kui ka Nõukogude Liidu kangelase Kuldtähe medaliga.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|"Langenud astronautide" mälestustahvel Kuul 25. aprillil 1968 peeti Komarovi hukkumiskohas mälestusteenistus ning praegu asub seal monument Komarovi büstiga.
Komarovi on kujutatud mitmete riikide postmarkidel. pisi|Vladimir Komarov Nõukogude Liidu 1964. aasta postmargil Komarovi nimi on koos teiste selleks ajaks surnud kosmonautide ja astronautide nimedega Kuule jäetud „Langenud astronautide“ mälestustahvlil.
Komarovi järgi on nimetatud asteroid 1836 Komarov ja kraater Kuul.
Rahvusvaheline Lennuspordiföderatsioon annab välja Komarovi-nimelist diplomit.
Komarovi nime kannab USA punk-metal ansambel, mis andis 2010. aastal välja albumi "Soyuz-1".
Ansambel Sõpruse Puiestee on 2010. aastal valminud laulu "Planeetidegi vahel kehtib raskus" pühendanud Vladimir Komarovile.
Łuków
Łuków on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas, Łukówi maakonna keskus. Łuków asub Lublinist umbes 76 km põhjas.
Ürikutes on Łukówit esmamainitud 1233. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Łuków 1403. aastal.
1897. aasta rahvaloenduse andmetel elas Łukówis 4799 juuti, kes moodustasid 55% linna elanikkonnast.
Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast.
Aastatel 1975–1998 kuulus linn Siedlce vojevoodkonda.
Astaf von Transehe-Roseneck
Alexander Georg Astaf von Transehe-Roseneck (läti Astafs fon Tranzē-Rozeneks) (6. veebruar (vkj) 1865 Auguliena – 2. juuli 1946 Freudenholm, Holstein) oli baltisaksa ajaloolane, genealoog ja publitsist.
Elulugu
Transehe-Roseneck sündis Dzelzava ja Helme mõisniku kaardiväeporutšik Paul Wilhelm Georg von Transehe-Rosenecki (1809−1887) ja tema abikaasa Oļi mõisast pärit Wilhelmine von Löwis of Menari (1822−1868) pojana. 1872−1878 õppis ta Skultes erakoolis. Gümnaasiumihariduse omandas aastatel 1879−1884 Viljandi maagümnaasiumis. Seejärel teenis 1885. aastal vabatahtlikuna 9. tragunipolgus. Pärast väeteenistuse lõppu astus Tartu ülikooli, kus õppis õigusteadust. Jätkas peagi õpinguid Strasbourgi ülikoolis, kus tudeeris 1885 ja 1887−1890; 1886. aastal oli ta Müncheni ülikooli tudeng. Strasbourgis kaitses ta riigiteaduse doktori kraadi (Dr. rer. pol.). Kodumaale naasnuna oli Liivimaa rüüütelkonna notar ja Liivimaa konsistooriumi aadlikust assessor. 1918. aastal esindas ta Liivimaa rüütelkonda Berliinis. 1919−1945 elas Mecklenburgis Bad Doberanis, 1945 Lehmkuhlenis ja seejärel kuni surmani Holsteinis Trenthorstis.
Mõisavaldused
Pärast isa surma oli ta kuni 1888. aastani Helme mõisa üks pärijatest. 1888. aastal läks see tema ainuomandusse, kuid juba 1892. aastal müüs ta selle ära Strykidele. Pärast oma onupoja surma päris ta 1905. aastal Dzelzava ja Kronamuiža mõisad, mis jäid tema kätte kuni võõrandamiseni.
Perekond
Tema isa Georg von Transehe-Roseneck (1809 Dzelzava – 1887 Nervi, Itaalia) oli Dzelzava ja Helme mõisaomanik, kaardiväeleitnant ja kreisisaadik (1854–1869) ja ema Wilhelmine von Löwis of Menar (1822 Riia – 1868 Tartu) Oļi (Ohlenhof) mõisniku kindralmajor Wilhelm von Löwis of Menari (1780–1849) tütar. Tema vanem vend Georg von Transehe-Roseneck (1845 Rozenieki – 1908 Gattšina; Георгий Георгиевич фон (Транзе) Транзеге) oli Rozenieki mõisnik, kindralleitnant, Tema Kõrgeaususe ihukaitse kürassiirirügemendi komandör ru (1895–1899; 1. kaardiväe ratsabrigaadi komandör) ja 1901. aastast Gattšina komandant, ning õde Sophia (1849 Rozeneki–1922 Königsberg) Liivimaa maamarssali vabahärra Friedrich von Meyendorffi abikaasa.
Ta abiellus Cesvaines 1892 vabapreili Leonie von Campenhauseniga (1870– ), kes oli Liivimaa maanõuniku Balthasar von Campenhauseni (1840–1909) ja Marie von Kloti (1843–1902) tütar. Abielust sündisid 5 tütart ja poeg Gert von Transehe-Roseneck (sündinud 1903 Riias), kes emigreerus Liivimaalt München-Sollni, abiellus seal vabrikant Ph. D Gustav Adolphi tütre Ruth Adolphiga (1908–2008 ) ja oli keemiatööstusettevõtte IG Farbeni tütarettevõtte "Transehe & Co. KG" asutaja Gersthofenis Augsburgi juures.
Jahusamblik
Jahusamblik (Phlyctis) on kottseente perekond.
Lycodonomorphus leleupi
Lycodonomorphus leleupi on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levila
Seda maoliiki võib kohata Tansaanias, Malawis, Sambias, Zimbabwes, Mosambiigis ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodonomorphus leleupi seisuga 24.03.2015.
Tööränne
Tööränne ehk töömigratsioon on inimeste rändevorm, mille põhjuseks on indiviidi töötegemine teises regioonis või riigis. Enamasti toimub selline ränne majanduslikult madalamalt arenenud riikidest kõrgema arengutasemega riikidesse. 260px|pisi|Poola külalistöölised ehitustööl Saksamaal
Definitsioon
Vastavalt Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni 2010. aasta raportile hinnatakse, et 2010. aastal elas väljaspool oma sünnimaad 214 miljonit inimest ehk 3% maailma elanikkonnast. Oletatakse, et üle maailma on 80 miljonit töömigranti. Vabatahtlik migratsioon on enamasti seotud paremate töövõimaluste või parema palga otsinguga. Tööga seotud mobiilsus võib olla igapäevane pendelränne, hooajatöö kui ka pikemajalisem elukohavahetus, mis võib olla tingitud inimese kvalifikatsioonile vastava töökoha puudusest kodumaal. Erinevate töömigratsioonide iseloomustamiseks on tekkinud mitmed nimetused neile töölistele. Oma definitsioonides nad siiski ei välista üksteist. Indiviidide, kes ajutiselt migreeruvad teise riiki tööeesmärgil, tuntakse kui külalistöölisi (ing guest worker). Piiriüleseks töötajaks (ing cross border worker, frontier worker) nimetatakse inimest, kes töötab ühes riigis, kuid elab teises riigis, kuhu ta naaseb kas iga päev või kord nädalas. Hooajatööliseks nimetatakse töömigranti, kes on oma sihtriigis vaid kindlaks perioodiks, näiteks külvi või saagikoristuse ajaks.
Põhjused
Peamisteks töömigratsioon põhjusteks on palgaerinevused päritolumaa ja sihtriigi vahel. Lisaks sellele on olulisteks teguriteks indiviidi migratsiooniotsuse langetamisel – tööpuuduse tase ja töökohtade hulk kodumaal, vakantsete töökohtade olemasolu sihtriigis, reisikulud, elamiskulud sihtriigis, seaduslikud piirangud ja bürokraatia ning inimese isiklik valmidus võõras riigis tööd teha. Seoses Euroopa Liidu ja Schengeni ruumi laienemisega Ida- ja Kesk-Euroopasse on neis riikides märgatavalt kasvanud välismaal tööle asunud inimeste hulk. Tööliste saatmine võõrsile on paljudele perifeersetele ja poolperifeersetele riikidele oluline strateegia. Nimelt vähendab see tööpuudust ning külalistööliste kojusaadetav palk on oluline sissetulek peredele. Selline tegutsemine tagab perede elatamise vaesemates riikides, kuid suurendab veelgi keskuse-perifeeria suhteid arengumaade ja arenenud riikide vahel. Üheks oluliseks tööjõu eksportijaks on Filipiinid. Filipiinide näite puhul on suured soolised erinevused sihtriikide ja ametite osas. Meeste puhul emigreerub kõrgemalt kvalifitseeritud tööjõud, naiste puhul aga eelkõige teenindajad. Kõige tavalisemad sihtriigid filipiinlannadele on Hongkong, Singapur ja Jaapan. Euroopa-siseselt on oluliseks migratsiooninähtuseks Ida-Lääne ränne, mis sai alguse NSV Liidu kokkuvarisemisega ning mida süvendas Euroopa Liidu idalaienemine. Selle rändelaine põhjusteks on liikumisvabaduse järkjärguline kasv, transpordi võimaluste paranemine, suur palgaerinevus ja üleminekuajast tingitud tööpuudus. Ida-Lääne rändel on erinevalt teistest migratsioonivoogudest enamasti ajutine ja ringne iseloom. Kaasaegne ränne on pigem tsükliline protsess, mistõttu sisse- ja väljarände kõrval on aina olulisemaks saanud tagasirände uurimine.
Tagajärjed
Töömigratsiooni tagajärjed võivad olla nii positiivsed kui ka negatiivsed. Positiivsete poolele kuuluvad tööpuuduse vähenemine päritolumaal, töökogemuse omandamine, välismaiste ärikontaktide loomine ja pereliikmetele raha saatmine. Lisaks selle tasakaalustub tööjõu nõudlus ja pakkumine lähte- ja sihtriigi vahel. Negatiivsed tagajärjed võivad olla strukturaalne tööpuudus, ajude äravool ehk haritud töötajate lahkumine välismaale, ajude raiskamine ehk olukord, kus kõrgemalt haritud tööjõud lahkub majanduslikult arenenumasse riiki ning töötavad seal madalamat kvalifikatsiooni nõudvatel ametitel, kuna see võimaldab neile paremat palka. Sihtriikide jaoks on ohuks kontrollimatu odava tööjõu sissevool, mis soodustab palkade alanemist. Teiseks probleemiks sihtriikidele on niinimetatud heaoluränne, kus immigrandid lõikavad kasu sihtriigi sotsiaalhoolekande süsteemist.
Rahvusvaheline korporatsioon
Rahvusvaheline korporatsioon ehk hargmaine ettevõte on ettevõte (ehk korporatsioon) või kontsern, mis tegutseb rohkem kui ühes riigis.
Rahvusvaheline korporatsioonina võib laiemas tähenduses käsitada ettevõtteid või kontserne, millel on võim koordineerida ja kontrollida tehinguid rohkem kui ühes riigis asuvates ettevõtetes, isegi kui valitseva mõjuga ettevõte kontrollitavaid ettevõtteid ei oma.
Tänapäeval on 20–25% maailma kogutoodangust turumajandustes rahvusvaheliste korporatsioonide käes.
Rahvusvahelised korporatsioonid viivad sageli oma tootmistegevuse teisele maale (tänapäeval enamasti arengumaadesse), mis võimaldab vältida imporditollide maksmist, kasutada sealset odavat tööjõudu, loodusvarasid, energiat ning leebemaid keskkonna- ja töökaitseseadusi. Need tegurid on ka olulised põhjused, miks korporatsioonid rahvusvaheliseks on muutunud.
Rahvusvaheliste korporatsioonide mõjul toimunud ülemaailmne kapitali sissetung takistab sageli põliselanikkonna väljakujunenud ja traditsioonilist arenguvõimet ühtsel ja kohalikul tasandil. See välishäiring võib takistada vastava ala säästvat arengut.
Rahvusvaheliste ettevõtete kujunemine
Rahvusvaheliste ettevõtete laiem levik on saanud võimalikuks tänu globaliseerumise protsessile Teise maailmasõja järgsel perioodil. Tegemist on hilisindustriaalse nähtusega. RVEd viivad sageli oma tootmistegevuse teisele maale, kuna seal on odavam kaupu toota. Eesmärgiks on kasutada sealset odavamat tööjõudu, loodusvarasid, energiat, mida kohalikud leebed keskkonna- ja töökaitseseadused võimaldavad. Need tegurid on ka olulised põhjused, miks ettevõtted on rahvusvaheliseks muutunud. Rahvusvaheliste ettevõtete arengus põhjusteks eristuvad selgelt kolm etappi. Esimeseks üritasid RVEd omada juurdepääsu loodusvaradele. Teiseks laieneti uutele turgudele ja toodeti kaupasid suurtes mahtudes, et võita mastaabisäästust ning hiljem on RVEd üritanud alandada tootmiskulusid.
Rahvusvaheliste ettevõtete tegevusvaldkonnad
Rahvusvaheliste ettevõtete toodangus on eristatud kolm suuremat gruppi, mida kontrollivad korporatsioonid:
2012. aasta andmete põhjal olid kolm kõige edukamat rahvusvahelist ettevõtet Royal Dutch Shell, Exxon Mobil ja Wal-Mart Stores.
Suurimad ettevõtted
Edetabeli Fortune Global 500 andmetel oli 2013. aastal käibe suuruse poolest suurimaks hargmaiseks ettevõtteks Royal Dutch Shell, millele järgnesid Wal-Mart Stores ja Exxon Mobil.
Granada Ülikool
Granada Ülikool (hispaania keeles Universidad de Granada) on ülikool Hispaanias Granadas.
Ülikool asutati 1531.
Ülikoolis õpib üle 80 000 üliõpilase.
Trapeliaceae
Trapeliaceae on kottseente sugukond.
Pärnu lade
pisi|[[Tori põrgus paljanduvad Pärnu lademe liivakivid.]] Pärnu lade on keskdevoni ladestiku regionaalne lade. Pärnu lademe all lamab Rēzekne lade ja temal lasub Narva lade.
Ladet hakkas esimesena eristama Karl Orviku aastal 1930. Üleilmses standardis vastab sellele Eiffeli lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Pärnu kihistu, milles eristatakse veel Tamme ja Tori kihistikke. Lademe vanus on 391...387,5 miljonit aastat.
Lademe paksus Eestis on 15–47 m. Lätis on lademe paksus 20-25 meetrit, Gulbene ümbruskonnas aga kuni 55 meetrit.
Lademe avamusala ja ühtlasi ka paljandumisala on Pärnu ja Navesti jõe org. Põhja-Euroopas see lade mujal kui Eestis ei paljandu. Selle paljandeist on üks tähelepanuväärsemaid Oore meierei paljand, kus paljanduvad nii Pärnu lade kui ka Narva lade. Lademe kivimid esinevad Eestis Pärnu-Võhma-Mustvee joonest lõunasse jäävatel aladel.
Lademe kivimkoosseisus on Eestis palju liivakivi. Lätis lisanduvad liivakivile veel aleuroliit ja savi, ka on sealsed liivakivid sageli tsementeerunud. Läti lõuna- ja idaosas lisanduvad neile dolomiit ja kips. Lademe liivakivis sisaldub naatriumirikast mineraalvett, mida ammutatakse nii Valmieras, Siguldas, Piltenes kui ka Mangaļis.
Lademe vana nimetus oli Tori lade.
Endel Mallene
Endel Mallene (26. veebruar 1933 – 23. detsember 2002) oli eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1952. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Ta töötas ajalehe Sirp kirjandustoimetajana, Eesti Raadios ja Eesti Kirjanike Liidus.
Tõlkija
Ta tõlkis muuhulgas Veijo Meri, Väinö Linna, Mika Waltari teoseid.
1961. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
1961. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 3. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 25. veebruaril Umeås Rootsis.
20 km
Finaal: 18. veebruar Osavõtjaid: 30 Maailmameister 1959: Vladimir Melanin, NSVL Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
20 km võistkonnavõistlus
Kuupäev: 25. veebruar Osavõtjaid: 7 võistkonda Maailmameister 1959: Vladimir Melanin, Dmitri Sokolov, Valentin Pšenitsõn <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Rayleigh' hajumine
pisi|Rayleigh' hajumine on põhjuseks, miks taevas on päeval sinakas ja päikeseloojangud punakad pisi|Rayleigh' hajumine on paremini jälgitav pärast päikeseloojangut. See pilt on tehtud tund pärast päikeseloojangut 500 m kõrguselt, vaatega horisondi suunas, kuhu päike loojus pisi|Roheline laserkiir on nähtav öösel osaliselt just Rayleigh' hajumise tõttu õhus olevate osakeste ja molekulide pealt Rayleigh' hajumine on elektromagnetkiirguse, eelkõige valguse, elastne hajumine osakestelt, mille mõõtmed on palju väiksemad vastava kiirguse lainepikkusest. Rayleigh’ hajumine on saanud nime briti füüsiku Lord Rayleigh' järgi, kes kirjeldas seda esimesena 1871. aastal.
Nähtava valguse korral toimub hajumine harilikult gaasiliste ainete aatomitelt või molekulidelt, kuid võib toimuda ka läbipaistvates tahkistes ja vedelikes. Igapäevaelus kõige tuntumad näited Rayleigh' hajumise kohta on taeva sinine ja Päikese kollane värvus, mis on tingitud päikesevalguse hajumisest õhumolekulidelt.
Rayleigh' hajumist põhjustab hajutavate osakeste elektriline polariseeritavus. Elektromagnetlaine ostsilleeruv elektriväli sunnib laenguga osakesi sama sagedusega võnkuma, muutes osakesed dipoolideks, mille kiirgusest saabki hajunud valgus.
Valguse hajumist osakestelt, mille mõõtmed on kiirguse lainepikkusega sarnased või suuremad, nimetatakse Mie hajumiseks. Rayleigh' hajumine esineb ainult hajumisel osakestelt, mis on väikesed võrreldes hajuva valguse lainepikkusega ning on optiliselt "pehmed" ehk mille murdumisnäitaja on ligikaudu 1.
Väikese suurusparameetri lähend
Hajutava osakese karakteerse mõõtme r suhe talle langeva kiirguse lainepikkusse λ avaldub järgmiselt:
Rayleigh' hajumise teooria kehtib, kui osakesed on palju väiksemad neile langeva kiirguse lainepikkusest ehk x ≪ 1. Suurematelt osakestelt toimuvat hajumist kirjeldab Mie teooria, mis väikese x korral lihtsustub Rayleigh' hajumiseks.
Ühe väikese osakese ja talle langeva polariseerimata valguse korral avaldub hajuva valguse intensiivsus I lähtuvalt valemist kus I on valguse intensiivsus pärast hajumist, I0 valguse algne intensiivsus, λ selle lainepikkus, R kaugus osakesest, θ hajumisnurk, n murdumisnäitaja ja d hajutava osakese läbimõõt.
Rayleigh' hajumise ristlõikepindala avaldub valemiga: Hajumise ristlõikepindala on hüpoteetiline pindala, mis kirjeldab valguse või mõne teise kiirguse hajumise tõenäosust osakeselt.
Rayleigh' hajumise koefitsient osakeste rühmale on võrdeline ühikruumalas olevate osakeste arvu ja hajumise ristlõikepindala korrutisega. Mittekoherentse hajumise korral tuleb hajumise astmenäitajad omavahel liita. Koherentse hajumise korral, mis esineb näiteks olukorras, kus hajutavad osakesed asuvad teineteisele väga lähedal, tuleb liita hajunud väljad ning koguvõimsuse avaldub väljade summade ruudu kaudu.
Hajumine erinevates keskkondades
pisi|Rayleigh' hajumine häguses klaasis: kõrvalt vaadates on näib klaas sinine, samas kui oranž valgus läheb otse läbi.
Hajumine optilistes kiududes
Rayleigh' hajumisega on oluline arvestada signaaliedastusel optilistes kiududes, kuna kiu materjali tihedus varieerub makroskoopilistel distantsidel. Tiheduse variatsioonidelt tekib ka hajumine, mis tekitab pikkade vahemaade läbimisel energiakadu.
Hajumine poorsetes materjalides
Lainepikkuse neljanda astmega pöördvõrdelise sõltuvuse Rayleigh’ hajumist esineb ka poorsetes materjalides, näiteks toimub väga tugev optiline hajumine nanopoorsetes materjalides. Tugev kontrast pooride ja tahkete piirkondade murdumisnäitajas paistab välja paagutatud alumiiniumoksiidil – selles toimub nii tugev hajumine, et laine võib täielikult suunda muuta ligi 5 mikromeetrise vahemaa jooksul. Hajumine tekib nanopoorsete struktuuride tõttu, mis tekivad ühtlase dispersiooniga alumiiniumoksiidi pulbri paagutamisel.
Rayleigh' hajumise ilmingud looduses
pisi|Hajunud sinine valgus on polariseeritud. Paremal pool asuv pilt on tehtud läbi polaroidi, mis filtreerib välja mingis kindlas suunas lineaarselt polariseeritud valguse
Taeva värvus
Päikesevalguse Rayleigh' hajumine atmosfääriosakestelt põhjustab taeva näivat sinist värvust. Makroskoopilisel tasemel saab sama nähtust kirjeldada mikroskoopiliste õhutiheduse fluktuatsioonide abil, mis on tingitud õhumolekulide suvalisest paigutusest atmosfääris. Suurema ja väiksema tihedusega aladel on ümbritseva keskkonna suhtes erinev murdumisnäitaja, mistõttu need toimivad lühiajaliselt hajutavate osakestena.
Arvestades, et hajumine on pöördvõrdeline lainepikkuse neljanda astmega, hajuvad lühemad lainepikkused – sinine ja violetne – rohkem, võrreldes kollastele ja punastele toonidele vastavate lainepikkustega. Tuleb ka arvestada, et Päikesel nagu igal tähel on kindel spekter ja atmosfääri jõudva kiirguse intensiivsus pole igal lainepikkusel sama. Päikese kiirgusmaksimum asub rohelise valguse juures ja violetset valgust kiirgub vähem. Lisaks neelab atmosfäär ka suhteliselt palju valgust just ultravioletses alas. Atmosfääri värv ongi seega peamiselt põhjustatud hajunud sinisest valgusest. Päike ise paistab taevas aga kollane, sest otse Päikese poole vaadates on näha just neid lainepikkuseid, mis nii efektiivselt atmosfääris ei haju – kollaseid ja punaseid toone. Väljastpoolt Maa atmosfääri paistab Päike valge ja taevas must.
Greenwichi Ülikool
Ülikool asutati 1890.
Ülikoolis õpib üle 19 000 üliõpilase (2016).
Puidusamblik
Puidusamblik (Placynthiella) on kottseente perekond.
Mükotoksiinid
pisi|[[Roheline kärbseseen sisaldab mitmeid väga tugevatoimelisi mükotoksiine]] Mükotoksiinid (kreeka keeles mykes, mis tähendab seent, ja sõna toxikon , mis tähistab toksiini ehk mürki) on seente toodetud keemilised mürkained. Ühtlasi on see ka seente sekundaarne ainevahetussaadus, mille on üldjuhul tekitanud kõduseened. Ühte keemilist mürkainet võivad toota paljud eri liiki seened ning üks kõduseente liik võib toota palju liike mürkaineid.
Üldist
Suur osa seentest on aeroobsed (kasutavad elutegevuseks hapnikku) ning neid leidub peaaegu kõikjal. Seened tarbivad orgaanilist materjali kõikjal, kus on piisav hulk niiskust ning sobilik temperatuur. Kui on tagatud head keskkonnatingimused, siis hakkavad seened vohama ja tekivad kolooniad, mis tõstavad kasvukeskkonnas hüppeliselt mükotoksiinide sisaldust. Mükotoksiine leidub peamiselt seente eostes, samuti sisaldab neid seeneniidistik. Tänaseni ei ole veel täpselt teada põhjust, miks seened mükotoksiine toodavad; nad ei valmista neid kasvuks ega ka enda arenguks, kuid tõenäoliselt kasutavad nad mükotoksiine kasvukeskkonna mõjutamiseks ja seeläbi enda vohamise soodustamiseks. Mürkide tootmine sõltub suuresti seene liigist ja välisest keskkonnast. Hallitusseente toodetud seenemürgid on nähtamatud ja maitsetud. Keemilised mürgid on üldjuhul keemiliselt stabiilsed, vastupidavad kõrgetele temperatuuridele ja igasugusele töötlemisele, seega on seenemürke keeruline täielikult hävitada. Organismide puhul sõltub mürgistatus veel immuunsüsteemist, toitainete kättesaadavusest, organismi mürgiga kokkupuute kestusest ja tema suutlikkusest vastupanu osutada. Need tegurid määravad ära, millist mürki tootma hakatakse. Seente mürkidega kokkupuutumine võib põhjustada tõsiseid terviseprobleeme (allergiad, ärritused, nõrgestatud immuunsüsteem) või isegi surma. Mõned seenemürgid on kahjulikud ka teistele mikroorganismidele (näiteks teistele seentele või bakteritele), üheks näiteks võib tuua penitsilliini.
Mükotoksiinide tarvitamine on suures ulatuses juhuslik. Peamiseks põhjuseks on seente valesti määramine ning seejärel nende söömine, mille tulemuseks on mürgistus. Toksiine sisaldavate seente söömine võib põhjustada ka hallutsinatsioone. Samuti leidub teisi primaarseid mükotoksiinide gruppe: orealliinid, monometüülhüdrasiinid, hallutsinogeensed indoolid, isooksasoolid, gastrintestinaalid. See artikkel käsitleb pigem mükotoksiine, mida leidub mikroskoopilistes seentes, mitte makroskoopilistes seentes.
Aflatoksiinid
Aflatoksiinid on seenemürgid, mida toodavad seeneliigid perekonnast Aspergillus (näiteks Aspergillus flavus ja Aspergillus parasiticus). Aflatoksiinidel on 4 alamjaotust, nendeks on B1, B2, G1 ja G2. Aflatoksiin B1 on nendest kõige mürgisem, ta on potentsiaalne kantserogeen. Paljudel loomaliikidel on märgatud, et aflatoksiin B1 tekitab maksavähki.
Ohratoksiin
Ohratoksiin on seenemürk, mis esineb kolmel sekundaarmetaboliidi kujul: A, B ja C. Vastavaid mürke toodavad Penicillium 'i ja Aspergillus 'e liigid. Neid kolme eristab see, et ohratoksiin B (OTB) on kujunenud kloorimata ohratoksiinist A (OTA) ja ohratosiin C (OTC) on etüülesterdatud ohratoksiinist A. Ohratoksiine tootvaid seeni leidub ka kõige tavalisemates tarbimisainetes, näiteks Aspergillus ochracerus on teada-tuntud veini ja õlle saastaja. Penicillium 'i perekond on levinud parasvöötmes, aga Aspergillus 'e liigid on pigem seotud ohratoksiinide tootmisega soojemas kliimas.
Tsitriniin
Tsitriniin on nefrotoksiin, mis esmakordselt isoleeriti Penicillium citrinium 'ist, kuid on teada, et samuti teised Penicillium 'i ja Aspergillus 'e liigid sünteesivad seda. Inimesed kasutavad mõningaid selliseid liike oma kasuks, näiteks Penicillium camabert 'i abil toodetakse juustu.
Trihhostseenid
Trihhostseenid on tugevad proteiinisünteesi pärssijad. Nad kahjustavad rakke, kuid ei ole kantserogeensed, ärritavad nahka, tekitavad soolestiku põletikke, närvisüsteemi ja immuunsüsteemi kahjustusi, oksendamist, naha kahjustusi. Trihhostseenid on väga tugevad seenemürgid, mis põhjustavad väga tugevaid kroonilisi efekte ning surmasid nii inimestel kui ka loomadel.
Patuliin
Patuliin on mürkaine, mida toodavad Aspergillus, Penicillium ja Paecilomyces. Patuliini leidub rohkesti kõdunevates puuviljades ja juurviljades. Pole teada, kas patuliin on kantserogeen, kuid on teada, et ta on kahjustanud loomade immuunsüsteeme.
Seenemürgid toatingimustes
Hallitusseened eksisteerivad ka tubastes tingimustes, samuti kohtades, kus inimesed elavad ja töötavad, see aga suurendab riski kokku puutuda ohtlike mükotoksiinidega. Ehitistes elavaid hallitusseeni saab jagada tinglikult kolme suurde rühma: primaarsed, sekundaarsed ja tertsiaalsed koloniseerijad. Stachybotryus chartarum on üks toksilisematest seentest, mis tubastes tingimustes kasvab. See seen tekitab allergiaid ja hingamisteede põletikke ning on kujunenud suureks probleemiks ehitistes, millel on kipsseinad või -laed. Kui kips on korduvalt märjaks saanud, siis võib kipsi tselluloosi peal kasvama hakata väga toksiline Stachubotryus charatrum. See tõstab esile vajaduse ventileerida elumaju ja muid ehitisi, vältimaks seenemürkide tekkimist. Väga tähtis on niiskuse kontroll, sest hallitusseentel on kaks peamist keskkonna kasvutegurit: niiskus ja temperatuur. Ruumide siseõhus elavatest seentest toodavad osad ka seenemürke, mille koostis sõltub materjalidest, mille peal hallitus kasvab.
Seenemürkide mõju inimestele
Mükotoksikoloogia on mõiste, mida seostatakse mürgistustega, mille on tekitanud mükotoksiinid. Mükotoksiinide sümptomid sõltuvad mükotoksiinide tüübist; toksiini sisaldusest keskkonnas ja mürgistuse pikkusest; isendi vanusest, tervisest, soost ja ka immuunsüsteemist. Tervisele tekitatavat kahju võib jaotada nelja gruppi: allergia, toksikoos, ärritusnähud, infektsioon. Näiteks glükopeptiide sünteesiv roheline kärbseseen (Amanita phalloides) on suuresti tuntud oma mürgisuse poolest ning selle tarbimine lõpeb 90% juhtudest surmaga.
Allergia
Inimestel tekib allergia kas seeneosade sissehingamisel või kontaktist nahaga. Efekt ilmneb juhul, kui seente kogus on piisav ja inimesel on tundlikkus mükotoksiinde vastu juba välja arenenud. Nähud võivad olla üsna süütu moega, alates kergetest mööduvatest kuni tõsiste krooniliste haigusteni. Palju harvemad on väga rängad kroonilised allergilised haigused nagu aspergilloos või pneumomükoos.
Infektsioon
Sisetingimustes kasvavatest seentest tekib infektsioon üsna harvadel juhtudel. Inimestel, kellel on nõrgestatud immuunsüsteem mõne muu haiguse tagajärjel või ravimi tarvitamise tõttu, võib tekkida seeninfektsioon mükotoksiinidest. Paljud kerahalliku (Aspergillus) liigid on tuntud haigustekitajatena – patogeenidena, mis tekitavad aspergilloosi ainult neile tundlikel inimestel. Haigusnähud võivad ilmneda näiteks nahal, silmades, kopsus, harvemini ilmnevad teistes organites ja süsteemides.
Toksikoos
Hallitusseened võivad sekundaarse metabolismi käigus toota antibiootikume ja mükotoksiine. Meditsiinis kasutatakse haigustekitajatega võitlemisel seente toodetud antibiootikume. Meditsiinis kasutatakse kõige enam mükotoksiini nimetusega penitsilliin, mida saadakse pintselhallikust (Penicillium chrysogenum). Mükotoksiinide üheks ülesandeks seene elus on muuta teda konkurentsivõimelisemaks teiste seente ja bakterite seas. Mükotoksiinid hävitavad rakustruktuure, rikkudes sellega raku eluliselt vajalikke funktsioone. Mükotoksiinid on taimedele ja loomadele, sealhulgas ka inimesele, väga mürgised.
Ärritusnähud
Tervisehäired, mis tekivad seente primaarse või sekundaarse metabolismi käigus õhku lenduvate keemiliste mükotoksiinide toimel. Seened toodavad alkohole, aldehüüde või happemolekule. Õhku sattudes võivad need ärritada silmade ja hingamisteede limaskesti. Sõltuvalt omastatavast toidust võib seen vabastada substraadist äärmiselt mürgiseid gaase, mis võivad tekitada tõsiseid tervisekahjustusi.
Kinošokk
Kinošokk (vene keeles Киношок) on Venemaal Anapas toimuv SRÜ ja Baltimaade filmifestival. See on Venemaa üks suuremaid filmifestivale. Esimene festival toimus 1992. aastal.
Édouard Philippe
Tema vanemad olid prantsuse keele õpetajad. Ta sai keskhariduse Saksamaal Bonnis, kus tema isa töötas kohaliku prantsuse lütseumi direktorina. Ta on lõpetanud Institut d’études politiques de Paris'.
Ta oli aastatel 2010–2017 ja on uuesti aastast 2020 Le Havre'i linnapea.
Philippe on abielus ja tal on kolm last.
28.–29. juunil 2017 käis ta visiidil Eestis, kus kohtus president Kersti Kaljulaidiga ja külastas Prantsuse sõdureid Tapal. See oli tema esimene välisvisiit peaministrina.
Aldo Tammpere
Aldo Tammpere (30. jaanuar 1927 Olustvere vald – 16. september 2013) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas aastal 1946 Viljandi 2. Keskkooli, mille järel asus ta elama Tallinna. Ta alustas töö kõrvalt õpinguid Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, mille 5. kursuselt läks ta üle ERKI-sse arhitektuurieriale, mille lõpetas aastal 1965.
Danilo Barbosa
Danilo Barbosa da Silva (sündinud 28. veebruaril 1996 Simões Filhos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo.
2014. aastal debüteeris ta Brasiilia esiliigaklubis Vasco da Gama.
2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Braga. Hooajal 2014/15 kuulus Danilo Braga põhikoosseisu ning tema vastu tundsid huvi mitu teist klubi. Hooajal 2015/16 oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Valencia. Hooaja 2016/17 esimeses pooles oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica ja hooaja teises pooles Belgia kõrgliigaklubis Standard Liège. Hooajal 2017/18 mängis Danilo taas Braga põhikoosseisus.
2018. aasta juunis sõlmis Danilo lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Nice. 2021. aastal oli ta Nice'ist laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Palmeiras ja võitis samal aastal klubiga Copa Libertadorese. Pärast seda ta Nice'is enam mänguaega märkimisväärselt ei saanud, kuuludes hooajal 2021/22 Prantsusmaa kõrgliigas koosseisus vaid ühes mängus.
2022. aasta augustis sõlmis Danilo lepingu Botafogoga.
Aastatel 2011–2015 mängis Danilo Barbosa Brasiilia noortekoondistes. 2015. aastal saavutas Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel teise koha. Danilo oli turniiril koondise kapten ning valiti lõpuks turniiri teiseks parimaks mängijaks. Ainsa värava lõi ta turniiril teises alagrupimängus penaltist Ungari vastu.
Valentin Kordas
Valentin Kordas (sündinud 31. detsembril 1998 Sillamäel ) on eesti võrkpallur. Ta on esindanud Eesti võrkpallikoondist ning alates hooajast 2023/24 mängib ta Šveitsi meistriliigaklubis Genfi Genois.
Eesti võrkpallikoondis
Kordas teenis esmakordselt kutse Eesti võrkpallikoondisesse 2021. aasta suvel, kui sai koosseisu kontrollmängudes Läti võrkpallikoondisega, kuid suurematel turniiridel koosseisu ei mahtunud. 2022. aastal kutsuti ta Eesti võrkpallikoondise laagrisse ning kuulus koondise koosseisu ka Euroopa Kuldliiga alagrupimängudel.
Klubivõrkpall
Hooajal 2016/17 alustas Kordas meistriliiga tasemel klubivõrkpallikarjääri TTÜ (hiljem TalTechi) võrkpallimeeskonnas nurgaründajana ning esindas klubi kokku neli hooaega. Hooajal 2020/21 oli ta olude sunnil diagonaalründaja. Medalid jäid tal meeskonnaga võitmata.
Hooajaks 2021/22 vahetas Kordas Eesti siseselt klubi ning siirdus Tartu klubisse Bigbank Tartu põhidiagonaalründajaks. Klubi osales CEV Meistrite Liiga ja CEV Cupi eelringides, kuid kummaski sarjas põhiturniirile pääseda ei õnnestunud. Klubi võitis kõik kohalikud sarjad: Eesti karikavõistlused, Eesti meistrivõistlused ja Credit24 Meistriliiga. Valentin valiti Credit24 Meistriliiga 2022. aasta veebruaris kuu parimaks mängijaks ja üldiselt liiga hooaja parimaks diagonaalründajaks.
Hooajaks 2022/23 sõlmis ta oma esimese välislepingu ning siirdus mängima Itaalia esiliigaklubisse Motta di Livenza. Klubi hooaeg algas väga kehvasti ning kuigi hooaja teine pool möödus paremini, lõpetati Itaalia esiliiga viimasel kohal, mis tähendas klubi langemist Itaalia teise liigasse järgnevaks hooajaks. Valentin oli meeskonna üks põhiründajatest, mängides vastavalt vajadusele diagonaal- või nurgaründaja positsioonil.
Hooajaks 2023/24 palgati ta Šveitsi meistriliigaklubisse Genfi Genois nurgaründaja positsioonile. Samal hooajal mängib klubis ka Eesti noortekoondislane Joosep Kurik.
Saavutused
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Sündinud 1985
Sellel leheküljel on loetletud 1985. aastal sündinud tuntud inimesi.
2S34
pisi 2S34 Hosta (vene keeles 2С34 «Хоста») on Venemaal toodetud 120mm liikursuurtükk. GRAU koodnimetus 2S34.
Iris Johansson
Iris Viola Johansson (sündinud 8. aprillil 1945 Västergötlandis) on rootsi konsultant, õpetaja ja kirjanik.
Johansson on autist, kuid ta on õppinud kasutama seda inimeste aitamiseks. Ta töötab inimestega, kellel on sõltuvusprobleeme, psüühikaprobleeme või kellel on raskusi suhetes. Samuti käib Johansson koolides õpetajaid, lapsevanemaid ja õpilasi nõustamas. Teda on kutsutud korraldama kursusi Rootsi, Saksamaale, Eestisse, Leetu, Boliiviasse, Maltale ja mujale.
Elulugu
Iris Johansson kasvas üles traditsioonilises talumajapidamises Lidköpingi lähistel. Tema isa pidas väga tähtsaks, et tütar saaks teiste inimestega kontakti, ning tegi selle heaks palju ära. Ema hoolitses majapidamise eest, kuhu kuulus oli ligi 20 inimest.
Varisesamblik
Varisesamblik (Trapeliopsis) on kottseente perekond.
Korv
pisi|Käsitsi valmistatud korvid Tartu hansapäevade Jõelinnas, juuli 2012 pisi|Korvilaadung kokkupakkimise eel Tartu keskpargis hansapäevadel, juuli 2012 pisi|Mehe mõõtu punutud korvpudel korvide taustal, juuli 2012 Korv oli algselt vitstest, puukoorest või muust vastupidavast looduslikust materjalist punutud avar anum, mida enamasti kasutati tahkete asjade transpordiks ja hoiustamiseks. Et korvis vedelikke hoida, tuli korvi tihendada vettpidava materjaliga, näiteks saviga. Tänapäeval nimetatakse korviks ka kunstmaterjalidest anumaid, mille pind ei ole tavaliselt õhu- ja veekindel; levinuim näide on plastist või metallist ostukorv.
Korv võib olla pealt lahtine või kaanega suletav, kaas võib omakorda olla korvi külge kinnitatud või eraldiseisev. Leidub ka korvide ja muude anumate vahelisi üleminekuvorme, näiteks korvpudel.
Anumatena kasutati korve paljudes kultuurides mitmel otstarbel, näiteks kartulivõtul kartulite kogumiseks ja kalapüügil kalade hoidmiseks – madalas vees hoitud korvis püsisid püütud kalad elus.
Uuemal ajal nimetatakse korvideks analoogia põhjal ka muid esemeid, näiteks on korv korvpallis rõngast ja lühikesest rõngakujulisest võrgust koosnev sihtmärk, millest tuleb pall läbi visata. Mootorrataste puhul kõneldakse külgkorvist, milles istub kaassõitja. Kuigi pesukorvidena pruugitakse tänini sageli punutud mööbliesemeid, mille seintest läbi pääsev õhk ei lase pesul kopitama minna, ei pruugi neil siiski traditsiooniliste korvidega enam materjalilt ega kujult kuigi palju ühist olla.
Umbilicariales
Umbilicariales on kottseente selts.
Akinetopsia
Sümptomid
Akinetopsia jagatakse kahte kategooriasse sümptomite raskusastme ning selle alusel, kuivõrd akinetopsia inimese elukvaliteeti mõjutab.
Silmapaistmatu akinetopsia
Silmapaistmatut akinetopsiat kirjeldatakse sageli kui liikumise tajumist filmilindina või mitut ajahetke korraga kujutava fotona. See on levinuim akinetopsia liik ning paljud patsiendid peavad stroboskoopilist nägemist ebameeldivaks. Akinetopsia esineb sageli koos palinopsiaga (stiimuli järelpilt jääb igas liikumise kaadris püsima ka pärast stiimuli kadumist). Seda põhjustavad nt retseptiravimid ja hallutsinogeeni indutseeritud püsiv tajuhäire. Akinetopsia palinopsia patofüsioloogia pole teada, kuid arvatakse, et see on põhjustatud füüsilise liikumise allasurumise mehhanismide ebakohasest aktivatsioonist. Neid mehhanisme kasutatakse tavaliselt silmaliigutuste ajal visuaalse stabiilsuse säilitamiseks.
Üleüldine akinetopsia
Üleüldine akinetopsia on väga haruldane häire. Patsientidel on sügav liikumispimedus ja raskused igapäevaste tegevuste tegemisel. Võrreldes silmapaistmatu akinetopsiaga, mille puhul liikumistaju meenutab filmilindilt liikumise tajumist, puudub üleüldise akinetopsiaga igasugune liikumise tajumise võime. Enamik, mida sellest väga raskest haigusest teame, on tänu patsient LM juhtumianalüüsile. LM kirjeldas raskusi tee või kohvi tassi valamisel, sest "vedelik näis tarduvat nagu jäämägi". Ta ei teadnud, millal valamine lõpetada, sest ta ei olnud võimeline vedelikutaseme tõusmist tajuma. LM ja teised patsiendid on veel kurtnud raskusi vestluste jälgimisel, sest nad ei näe huulte liikumist ega muutuvaid näoilmeid. LM märkis, et ta tundis end ebakindlalt, kui ruumis rohkem kui kaks inimest ringi kõndisid: "inimesed olid järsku siin või seal, kuid ma ei olnud neid liikumas näinud". Liikumise kohta tehakse järeldusi inimese või objekti asukoha muutusest. LM ja teised on kirjeldanud raskusi tänava ületamisel ja auto juhtimisel. LM hakkas kauguse hindamiseks enda kuulmist treenima.
Muutus ajustruktuuris (tavaliselt kahjustused) häirib visuaalse informatsiooni töötlemist. Ainult visuaalse liikumise taju häiritus on võimalik seetõttu, et eksisteerib eraldi visuaalse liikumisinformatsiooni töötluse piirkond. Sarnaselt akinetopsiaga võib selektiivselt häiritud olla ka värvitaju nagu akromatopsia puhul. Akinetopsia puhul esineb võimetus näha liikumist hoolimata normaalsest ruumilisest täpsusest, stereoskoopilisest nägemisest ja värvinägemisest. Teiste toimivate funktsioonide hulgas on visuaalne ruumitaju ja visuaalne kujundite, objektide ja nägude äratundmine. Akinetopsia häirib visuaalruumiliste ülesannete sooritamist nagu nt objektide poole sirutamist ja nende püüdmist. Ülesannete tegemisel näib tagasiside iseenda liikumisest oluline olevat.
Ajukahjustused
Akinetopsia võib tekkida kahjustusest posterioorses visuaalkorteksis. Kahjustused põhjustavad enamasti üleüldist akinetopsiat. V5 ala keskmes asuvad neuronid vastavad liikuvatele stiimulitele. Seega töödeldakse selles alas liikumist. LM juhtumi puhul oli ajukahjustus bilateraalne ja sümmeetriline, kuid samal ajal piisavalt väike, et mitte teisi visuaalseid funktsioone mõjutada. Ka mõned unilateraalsed kahjustused mõjutavad väidetavalt liikumistaju. Ajukahjustustest tekkiv akinetopsia on haruldane, sest oimusagara kahjustus häirib tavaliselt enam kui ühte visuaalset funktsiooni. Siiski on teatatud juhtumitest, kus akinetopsia tekib traumaatilise ajukahjustuse tulemusena.
Transkraniaalne magnetstimulatsioon
Silmapaistmatu akinetopsia saab tervetel inimestel tekitada ajutiselt ja selektiivselt transkraniaalse magnetstimulatsiooniga (TMS) visuaalkorteksi ala V5 stimuleerides. Stimuleeritava ala pindala on 1 cm2 V5 piirkonnas. V5 ala saab inaktiveerida, kui sellele TMS-iga 800 mikrosekundipikkune impulss anda. Kui siis esitatakse 28 ms stiimul, mis liigub 11 kraadi sekundis, on V5 u 20-30 ms töövõimetu. See mõjub -20 ms enne ja 10 ms pärast visuaalse liikuva stiimuli esitamist. V1 ala TMS-ga inaktiveerimine võib tekitada 60-70 ms pärast visuaalse stiimuli ilmumist teatavat akinetopsiat. Võrreldes V1 alaga on V5 stimuleerimineakinetopsia tekitamiseks oluliselt efektiivsem.
Alzheimeri tõbi
Lisaks mälu probleemidele võib Alzheimeri tõvega patsientidel esineda erineva raskusastmega akinetopsiat. See võib kaasa aidata nende puhul tähendatud disorientatsioonile. Kuigi Pelak ja Hoyt on kirjutanud juhtumianalüüsi seoses Alzheimeriga, pole seda teemat veel palju uuritud.
Antidepressandid
Silmapaistmatu akinetopsia võib vallandada teatud antidepressantide suurtes annustes võtmine. Nägemine taastub, kui annuseid vähendada.
Visuaalsed alad
Kaks tähtsat visuaalset liikumist töötlevat ala on V5 ja V1. Neid alasid eristatakse nende funktsioonide alusel, mida nad nägemisinfo töötluses täidavad. Funktsionaalne ala koosneb ühesuguse selektiivsusega neuronitest ning selle ala stimulatsioonil on käitumuslik mõju. Visuaalses korteksis on leitud enam kui 30 spetsialiseerunud töötlusala.
V5
V5 asub lateraalselt ja ventraalselt oimusagaras. Kõik V5 neuronid reageerivad liikumise suhtes selektiivselt, enamik V5 ala neuronitest on ka liikumise suunale reageerimise suhtes selektiivselt reageerivad. Esimesi tõendeid V5 funktsionaalse spetsialiseerumise kohta leiti primaate uurides. Akinetopsiaga patsientidel on tavaliselt V5 ala unilateraalne või bilateraalne kahjustus.
V1
V1, mida tuntakse ka primaarse visuaalse korteksina, asub Broadmanni alas 17. V1 tegeleb visuaalinfo eeltöötlusega. Info liikumise kohta jõuab V5 piirkonda ka ilma V1 piirkonna kaasatuseta. Pimenägemisega patsientidel on V1 kahjustus, kuid kuna V5 on terve, suudavad nad ikkagi liikumist tajuda. V1 inaktiveerimine piirab liikumise nägemist, kuid ei peata seda täielikult.
Ventraalne ja dorsaalne juhtetee
Arvatakse, et ventraalne juhtetee on seotud tajumisega ning dorsaalne juhtetee liigutamisega. Kuna patsient LM sooritas kehvemini nii taju kui ka liigutamisega (haaramine ja püüdmine) seotud tegevusi, arvatakse, et V5 annab sisendit nii taju kui ka tegevusi töötlevale juhteteele.
Potzli ja Redlichi patsient
Aastal 1911 kirjutasid Potzl ja Redlich 58-aastasest naissoost patsiendist, kellel oli bilateraalne kahjustus pea kuklapoolses osas. Patsient kirjeldas, kuidas liikuvad objektid on justkui paigal, aga on samas hiljem jõudnud õigetesse asukohtadesse. Lisaks kaotas ta ka nägemisvõime suurest osast nägemisväljast ning tal diagnoositi anoomiline afaasia.
Goldsteini ja Gelbi patsient
1918. aastal teatasid Goldstein ja Gelb 24-aastasest mehest, kellel oli kuklas kuulihaav. Patsient ei tajunud liikumist: ta küll suutis nimetada objekti asukohta (vasakul, paremal, all, üleval), kuid "ei näinud midagi vahepeal". Kui Goldesteinile ja Gelbile tundus, et patsiendil oli kahjustunud lateraalne ja mediaalne osa vasakust kuklasagarast, siis hiljem pakuti, et tõenäoliselt olid mõlema poolkera kuklasagarad kahjustunud, sest nägemiskahjustus oli bilateraalne. Patsient ei näinud rohkem kui umbes 30 kraadi nägemisvälja keskelt ega suutnud objektide õigeid nimetusi nimetada.
LM
Enamus teadmisi akinetopsiast on meil tänu 43-aastasele naisele LM, kes sattus 1978. aasta oktoobris haiglasse peavalu ja peapööritusega. LM-il diagnoositi tromboos, mille tulemuseks olid sümmeetrilised bilateraalsed kahjustused posterioorselt visuaalses korteksis. 1994. aastal tehtud PET ja MRI kinnitasid neid. LM tajus liikumist vähesel määral tõenäoliselt tänu V1 ala funktsioneerimisele. On võimalik, et ka V5 alas oli mõningane funktsionaalsus säilinud. LM-ile ei leidnud tõhusat ravi. Seega õppis ta vältima mitme liikuva visuaalse stiimuliga olukordi neid mitte vaadates või mitte nendele fikseerides. Ta kujundas selleks väga tõhusad toimetulekustrateegiad ning elas oma elu edasi. Ta hindas lähenevate sõidukite kaugust heli abil, et tänavat ületada. LMi võrreldi 3 erineva nägemismeele funktsiooni osas kolme 24-aastase naisega, kelle nägemismeel toimis normaalselt.
LM liikumistaju sõltus liikumise suunast (horisontaalne vs. vertikaalne), kiirusest ning sellest, kas ta suutis fikseerida liikumistee keset või objekti silmadega jälgida. Stiimulitena kasutati heledaid ringe. Tal oli raskusi nii horisontaalse kui ka vertikaalse liikumise nägemisega.
Eksperimentaator liigutas musta puitkuubikut laual kas patsiendi poole või temast eemale. Patsient ei suutnud liikumist tajuda. Samas teadis ta, et objekt on oma asukohta muutnud. Ta teadis ka kuubiku suurust ja suutis õigesti hinnata objekti kaugust võrrelduna teiste objektidega.
LM suutis sisemises visuaalväljas mõningast liikumist tajuda eristades horisontaalset liikumist vertikaalsest paremini. Perifeerses visuaalväljas ei suutnud patsient kunagi liikumissuunda tuvastada. Testiti ka LM-i võimet kiirusi hinnata. Ta alahindas neid.
Testiti liikumise järeltaju kasutades horisontaalselt liikuvaid vertikaalseid triipe ning pöörlevaid spiraale. Patsient suutis mõlema mustri puhul liikumist tuvastada, kuid koges liikumise järeltaju vaid kolmel korral kümnest triipudega tehtud katsest ning ei raporteerinud efekti spiraalide puhul. Phi fenomeni katses näivad kaks ringikujulist valgustäppi liikuvat. Näib, et täpike liigub ühest asukohast teise. Patsient ei näinud üheski tingimuses ilmselget liikumist. Ta nägi alati kahte eraldiseisvat valgutäppi.
LM suutis parema nimetissõrmega mööda laua külge pandud juhtmega tehtud rada libistada. Esimeses tingimuses olid tema silmad kinni seotud, teises oli laua kohal tegevust varjav klaas ning kolmandaks oli taktiil-visuaalne tingimus. Parim tulemus oli puhtalt taktiilses tingimuses ning väga kehv tulemus visuaalses tingimuses. Visuaalsest infost polnud kasu ka taktiil-visuaalses tingimuses. Patsient ütles, et ta ei suutnud oma sõrme silmadega jälgida, kui ta seda liiga kiiresti liigutas.
1994. aastal tehti LM võimete kohta muid tähelepanekuid. Ta suutis alati tuvastada stiimuli liikumistelge (vertikaalne, horisontaalne), kuid mitte alati suunda. Segavate objektide puhul muutus suuna tuvastamine juhuslikuks, kuid telje tuvastamine oli endiselt täpne.