cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
James Opie Urmson
Pühakud ja kangelased
Adekvaatne teooria tuleb alles leida. Aga Urmsoni arvates on traditsioonilistest teooriatest utilitarismi kõige lihtsam kohandada. Moore nägi vaeva, et seesmiselt hea täpset loomust määrata, ja John Stuart Mill nägi vaeva, et leida ülim hüve. Need pidid olema juhtnööriks konkreetsete tegude puhul. Ent kuigi kohuse probleemid võivad olla väga keerulised, ei tundu, nagu nende lahendamiseks tuleks viimne eesmärk täpselt määratleda. Tõerääkimise, lubaduste täitmise, mõrvast, vägivallast ja vargusest hoidumise puhul ei tundu, nagu peaks eesmärk olema peenelt määratletud. Piisab, kui saame aru, et ilma nendeta oleks ühiskondlik elu võimatu ning igasugune elu oleks üksildane, halb, vastik, loomalik ja lühike. Isegi omakasu, mida mõned on pidanud moraali ainsaks aluseks, on piisav, et neid printsiipe jutlustada, kui mitte järgida. Nendel kaalutustel on mõned utilitaristid hakanud pidama moraali aluseks ülima hüve saavutamise asemel ülima pahe vältimiseks. Teised on mõningase õigustusega leidnud, et see ei jäta moraalile küllalt õilsat kohta. On küll absurdne küsida, millist ideaali täpselt teenib mõrvast hoidumine, aga keegi ei näeks kangelastegudes lihtsalt ühiskonnavastase käitumise vältimist. Neid tegusid peab inspireerima mingi positiivne ideaal. Kui kohust saab inimestelt kätte nõuda nagu võlga, siis sellepärast, et kohus on kooselu miinimumnõue; tegusid, mis seda ületavad, ei saa kätte nõuda. Võidakse aga vastu väita, et see on moraali kõrgema pilotaaži glorifitseerimine kohuse arvel: me suhtume kohusesse teenimatult küüniliselt ja unustame, kui raske seda võib olla täita. Ei, me pole seda unustanud, aga jutt ei ole mitte moraalisubjektide väärtusest, vaid tegude moraalsest liigitusest. Võidakse aga öelda, et meie arusaam kohusest on liiga madal ja kitsas, sest see ei hõlma kogu moraali.
Ükski arukas inimene ei väida, et tema moraalivaade on eksimatu. Aga siis ta peab ka ütlema, et niipalju kui tema aru saab, on tema moraalikoodeks ideaalne, sest muidu tuleb välja, et ta küll tunnistab kõrgemat moraali, kuid ei taha selle järgi elada. Paljud filosoofid on arvanud, et selleks et oma koodeksi ideaalsust kaitsta, peavad nad näitama, et sellel on üleinimlik, aprioorne kehtivus. Kant püüdis, näidata, et tema moraaliprintsiipe peab iga mõistusega olend vältimatult aktsepteerima. John Locke arvas, et moraaliprintsiipe peab olema võimalik deduktiivselt õigustada. Ja ui nüüd ei õnnestu näidata moraali universaalset kehtivust, hakatakse sellest järeldama, et moraalikoodekseid ei saa õigustada ning tegu on maitse või konventsiooni asjaga. Aga Urmsoni meelest tähendab moraali ideaalsus, et see teenib reaalset inimest kõige paremini. Ideaalsuse juurde kuulub ka see, et ta tõesti aitab inimeste heaolule kaasa; kui see töötab ainult inglite jaoks, on ta ideaalsest kaugel. Võivad muidugi olla ideaalid, mis tegelikult tööle ei hakka, aga nendele ei saa kohust rajada. Tundub, et on kaalukad põhjendid, miks praktiliselt ideaalne peab eristama elementaarseid reegleid, mis on kõigile siduvad, ja kõrgelennulist moraali.
1. Tähtis on kuulutada tungivaks need moraalinõuded, mille järgimine kõigi poolt on vältimatu. Elu ilma pühakute ja kangelasteta oleks vaesem, aga elu ilma elementaarse kohuse täitmiseta oleks halb.
2. Selleks et nõuda elementaarne kohus kätte nagu võlg ning laita selle täitmatajätmist, peab selle täitmine tavaolukorras olema tavainimesele jõukohane. Vastasel korral ei võeta moraali tõsiselt. Mäejutluse imetlejad ei pane seda kümne käsuga ühe pulga peale.
3. Moraalikoodeks peab olema sõnastatav, kusjuures mitte liiga keeruliselt. Aga see on võimalik ainult juhtudel, kus mingit mõistlikult kergesti äratuntavat tüüpi tegu on peaaegu alati kas soovitav või ebasoovitav. Kui kindlat piisavalt lihtsat reeglit ei saa õigustada, siis ei saa töötada sel tasandil, kus mingit tüüpi tegusid saab kohusena käskida või kuriteona keelata. Inimesed, kes on läinud kaugele, et pidalitõbiseid põetada, on sageli teinud moraalselt väga väärtusliku teo. Oleks aga naeruväärne öelda, et kõik peaksid minema välja pidalitõbiseid põetama, olenemata asjaoludest. Oleks aga absurdne püüda sõnastada keerulisi reegleid, millistel asjaoludel säärane tegu on kohustuslik.
4. Kohuse mõiste juurde kuulub, et ka huvitatud asjaosalistel on õigus nõuda selle täitmist. Aga me ei saa võõrastele ette heita, et nad meid ei põeta, kui me oleme haiged. Tuleb teha vahet, mida me saame teiselt eeldada ja nõuda ja mida ainult loota ja tänuga vastu võtta.
Sellepärast ei arva Urmson, nagu oleks tavainimeste moraalimõtlemises sisalduv elementaarse kohuse eristamine teistest moraalse väärtusega tegudest alaväärne võrreldes moraaliteooriatega. See ei tähenda, nagu keegi rahulduks sellega, mis ei ole parim. Subjektil on sisemine käsk püüda käituda nii ideaalselt, kui ta mõelda oskab, ja kui ta sell teoks teeb, siis tal on ükskõik, kas see on kohusetäitmine või ülemäärane tegu. Aga see eristus on sellegipoolest tähtis, sest me ei tohiks nõuda teistelt ideaalset käitumist nii, nagu me peaksime neilt nõudma elementaarset moraalsust. Me võime võtta kohuse käske nii, et need keelavad käitumist, mis on ühiselus talumatu, ja nõuavad minimaalset koostööd.
Utilitarism saab eelnimetatud fakte kõige paremini arvestada, kuid asi pole selles, mis täpselt on ülim hüve. Urmson mõistab utilitarismi all lihtsalt vaadet, et tegude moraalne õigustus peab lähtuma tagajärgedest. Piisab sellest, kui öelda, et kohus puudutab põhiliselt talumatute tegude vältimist, teistel moraalse käitumise vormidel on positiivsemad eesmärgid.
Isiklikku
1940. aastal abiellus ta Marion Drage'iga, kes suri 2010.
Urmson veetis pensionipõlve Oxfordshire'is Cumnoris. Ta harrastas aiatööd, võttis küla elust aktiivselt osa ja mängis harrastusorkestrites oboed.
Teoseid
Theories of Ethics, Oxford University Press 1967
Emil Hácha
pisi|Emil Hácha pisi|Emil Hácha Berliinis 15. märtsil 1939
Emil Dominik Josef Hácha (12. juuli 1872 Trhové Sviny – 27. juuni 1945 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane, poliitik ja jurist. Ta oli 1938–1939 Tšehhoslovakkia president ning 1939–1945 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi president.
Emil Hácha lõpetas Praha Karli ülikooli õigusteaduse erialal 1896. aastal. Seejärel töötas ta Prahas Böömi Kuningriigi Maakomitees. Esimese maailmasõja puhkemise järel sai temast Viinis Tsisleitaania Kõrgema Administratiivkohtu kohtunik. 1918 asus ta tööle Tšehhoslovakkia Kõrgemasse Administratiivkohtusse, olles 1925–1938 selle president.
Kui president Edvard Beneš pärast Müncheni kokkuleppe sõlmimist ametist tagasi astus, valiti Emil Hácha 30. novembril 1938 Tšehhoslovakkia kolmandaks presidendiks.
14. märtsil 1939 kutsus Adolf Hitler Hácha Berliini nõupidamisele. Hitler laskis Háchat tunde oodata. Lõpuks 15. märtsi öösel kohtus Hitler Háchaga. Hirmutamise ja šantaaži abil sunniti Háchat alla kirjutama Tšehhoslovakkia iseseisvuse kaotamise aktile. 15. märtsil 1939 okupeerisid Saksa väed Tšehhi. 16. märtsil kuulutati välja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraat.
Praha hõivamise järel Punaarmee poolt arreteeriti Hácha 13. mail 1945. Ta suri vangla haiglas ebaselgetel asjaoludel.
Isolaatkeel
Isolaatkeel ehk isoleeritud keel on keel, mida pole seni õnnestunud genealoogiliselt liigitada ja mis ei paista ühegi maailma keelega suguluses olevat. (Ehala, 2020)
Westwood
Westwood võib tähendada järgmist:
Isolaatkeel
Isolaatkeeltel saab siiski täheldada keelekontaktidest tingitud mõjutusi teistelt keeltelt. (Ehala, 2020)
Võib kindlalt väita, et kõik keeled maailmas on seotud mõne teise keelega.
Üheks tuntumaks isolaatkeeleks on Põhja-Hispaanias ja Lõuna-Prantsusmaal (Pürenee mägedes) kõneldav baski keel. Selle kohta on arvatud, et baskid olid Edela-Euroopa põliselanikud enne, kui sinna saabusid indoeurooplased. Samuti on tuntud isolaatkeel Põhja-Pakistanis ja Põhja-Indias kõneldav burušaski keel, ajaloolistest isolaatkeeltest üks tuntumaid on aga sumeri keel. (Ehala, 2020)
Oletatakse, et sellised keeled on säilinud eelajaloolisest ajast enne suurte keelkondade levimist ja nende rahvaste rändamist vastavale alale.
Nii näiteks on baski keeles palju ladina, hispaania ja prantsuse laene, samuti mõned keldi ja araabia laenud. Baski keelest on laenatud näiteks hispaania sõnad izquierdo ´vasak´ ja chatarra ´vanaraud´, ´koli´ ning võib-olla prantsuse sõna bizarre ´veider´, pentsik baski bizar ´habe´; siit ka eesti bisarne.
Üks isolaatkeelte olemasolu seletus on see, et need võivad olla suurema keeleperekonna viimane allesjäänud haru. Võimalik, et sellel keelel oli minevikus sugulaskeeli, kuid nad on sellest ajast alates dokumenteerimata kadunud. Teine seletus keeleisolaatidele on see, et need arenesid teistest keeltest eraldatuna. See seletus kehtib enamasti viipekeelte kohta, mis on tekkinud teistest kõne- või viipekeeltest sõltumatult.
Viited
M. Ehala, K. Habicht, P. Kehayov, A. Zabrodskaja "Keel ja ühiskond" 2020
Burhānuddīn Rabbānī
pisi|Burhānuddīn Rabbānī Burhānuddīn Rabbānī (pärsia keeles برهان الدين رباني‎; 1940 Feyẕābād – 20. september 2011 Kabul) oli Afganistani poliitik.
28. juunist 1992 kuni 22. detsembrini 2001 oli ta Afganistani president.
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia (vene keeles Независимaя академия эстетики и свободных искусств) on Venemaa üks paljudest akadeemiatest, mis tekkisid 1990ndail aastatel pärast Nõukogude Liidu lagunemist.
Sõltumatu akadeemia asutati aastal 1993 Moskvas. Akadeemia peab oma strateegiliseks eesmärgiks edendada Venemaa intellektuaalse ja kultuurilise potentsiaali arengut.
Emily Lyle
Emily Lyle (sündinud 19. detsembril 1932 Glasgow's) on folklorist, mütoloogia, kosmoloogia ja šoti ballaadide uurija, Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi vanemteadur.
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia
Struktuur ja liikmeskond
Akadeemial on 31 liiget (2013.a), neist 6 liiget on välismaalt: Aserbaidžaanist, Eestist (Leonid Stolovitš), Itaaliast, Jaapanist, Serbiast ja Usbekistanist.
Emily Lyle
Elukäik
Emily Lyle kasvas Šotimaal Renfrewshire'is Kilbarchanis. Ta õppis Saint Andrewsi Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust, lõpetas ülikooli 1955.
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia
Struktuur ja liikmeskond
Liikmete seas on ka 1950ndail Tartu ülikooli vene kirjanduse kateedri juhatajana töötanud Boriss Jegorov.
Liikmeskond on jaotatud kahte osakonda:
Emily Lyle
Elukäik
Kuus aastat õpetas ta inglise keelt Inglismaa ja Uus-Meremaa koolides, seejärel oli inglise keele lektorina Ripon College'is Yorkshire'is (1961–1965). 1965–1968 töötas ta inglise keele vanemlektorina Neville's Cross College Durhamis.
Linda Viiding
Linda Viiding (kuni 1937 Laarmann, 1937–1938 Manninen; 17. november 1906 Vastse-Prangli mõis, Kambja kihelkond, Krüüdneri vald, Tartumaa – 24. detsember 2003) oli eesti tõlkija ja literaat.
Emily Lyle
Elukäik
1967 kaitses ta doktoritöö "A Study of Thomas the Rhymer and Tam Lin in Literature and Tradition" Leedsi Ülikooli Rahvakultuuri instituudi juures. Sellest sai alguse tema šoti kultuuri uurimine, hiljem huvi mütoloogia vastu.
Linda Viiding
Linda Viiding sündis Tartumaal Krüüdneri vallas Vastse-Prangli mõisas mõisateenijate tütrena. Õppis aastatel 1914–1918 Kammeri vallakoolis, 1918–1923 Nuustaku (Otepää) progümnaasiumis, 1929–1930 Lääne-Soome Rahvaülikoolis.
Emily Lyle
Elukäik
1970–1998 oli ta Edinburghi Ülikooli lektor ja 1970–1995 Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi teadlane. 1978 folkloristika külalisprofessor California Ülikoolis Los Angeleses; 1979–1982 rahvatraditsiooni külalislektor Sirlingi Ülikoolis. Alates 1998 on ta Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi auliige.
Linda Viiding
Oli aastatel 1930–1935 bürooametnik Tallinnas Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse keskjuhatuses ja Lauljate Liidus, toimetaja ajakirjas Kodukeskkool ja ETAs, tõlk-korrektor Raadiolehes. 1930–1931 toimetas ta ajakirja Eesti Noorus. 1936–1938 oli ta ajakirja Nädal Pildis korrektor ja toimetaja abi. 1940–1941 oli Linda Viiding Raadiokomitees soome saadete tõlkija ja diktor, päevauudiste toimetaja, reporter ja toimetuse vastutav sekretär.
Emily Lyle
Elukäik
1974–1975 Harvardi Ülikooli Radcliffe'i instituudi juures tehtud töö muutis ta tuntuks ballaadiuurijana ja jätkus korduvate visiitidena Harvardi. 1995. aastast töötas ta Maailma Religioonide Uurimise Keskuses.
Linda Viiding
Tõlkinud soome kirjanike teoseid.
Burggrafenamt
thumb|Burggrafenamt (roheline) Lõuna-Tiroolis
Emily Lyle
Elukäik
Emily Lyle on panustanud šoti ja teiste rahvaste kalendritavandi ja mütoloogia tõlgendamisse. 1994. aastast oli ta ajakirja Cosmos peatoimetaja, ta on Eesti teadusartiklite sarja "Sator" rahvusvahelise kolleegiumi liige. Ta oli Rahvusvahelise Etnoloogia ja Folkloori Seltsi töörühma Rituaalne Aasta algataja 2004, 2005–2011 töörühma president, 2011– auliige, ühtlasi töörühma väljaannete sarja peatoimetaja.
Burggrafenamt
Burggrafenamt (itaalia: Burgraviato, saksa: Burggrafenamt) on ringkond (itaalia: comunità comprensoriale, saksa: Bezirksgemeinschaft) Itaalia Bolzano provintsi lääneosas. See hõlmab osa Adige jõe orust Naturnsi ja Bolzano vahel ning sellega külgnevad Passeieri ja Ulteni orud. Algselt ajaloolise Vinschgau osana läänes on piirkonna nimi tuletatud Tirooli lossi linnakrahvidest. See on keskaegse Tirooli krahvkonna tuumik pealinnaga Meranos.
2001. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 78,66% oru rahvast emakeelena saksa keelt, 21,06% itaalia keelt ja 0,28% ladiini keelt.
Haldusjaotus
thumb|300px|Burggrafenamti ringkonna vallad
Burggrafenamti ringkonnas asuvad järgmised omavalitsusüksused (comune):
Dorfbeuern
Dorfbeuern (keskbaieri: Dorfbeian) on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Geograafia
Dorfbeuern asub Salzburgist 30 km põhja pool piiril Ülem-Austriaga.
Vallaosad on Dorfbeuern, Michaelbeuern ja Vorau ning mõned väikesed asundused.
Vaatamisväärsused
Dorfbeuerni majanduslik ja kultuuriline keskus on Michaelbeuerni klooster, 8. sajandil asutatud benediktlaste klooster. Klooster peab kooli 10–14-aastastele õpilastele (Hauptschule), järgides traditsiooni, mis pärineb 13. sajandist, kui kloostrikooli on esimest korda mainitud.
Emily Lyle
Välitööd
Aastatel 1976–1977 oli ta Australian National University külalisteadlane. Ta kogus suulist pärimust šotlastelt. Osa salvestistest on avaldatud CD-l "Chokit on a Tattie" (lastelaulud ja -salmid), osa avaldatud ajakirjas Tochter. 1977 annetas Lyle oma salvestiste koopiad Austraalia Rahvusraamatukogule.
Traditional Cosmology Society
E. Lyle tegutseb The Traditional Cosmology Societys. Selts on seotud müüdi-, religiooni- ja kosmoloogiauuringutega eri ajastutel ja eri kultuuripiirkondades. Selts korraldab kõnekoosolekuid ja ühepäevast aastakonverentsi Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi juures ning annab kord aastas välja ajakirja Cosmos. The Journal of the Traditional Cosmology Society.
Linda Viiding
Tema elu põhjal on Peeter Brambat ja Ants Vist teinud dokumentaalfilmi "Elu lugu".
Isiklikku
Linda Viiding oli kunstnik Märt Laarmani õde.
Linda ja Paul Viidingul sündisid tütred Reet (Reet Sein), Anni (Anni Kreem, näitleja ja muuseumiteadur) ja Mari (raadioajakirjanik Mari Tarand) ning poeg Juhan Viiding (näitleja ja luuletaja).
Madona-Lubāna raudtee
Ajalugu
Laiarööpmeline raudtee Madona ja Lubāna vahel valmis aastal 1935 ja avati liikluseks 16. novembril. Raudtee ehitati sinna Lubāna metsadest puitmaterjali väljaveoks, ühtlasi pidi see aitama kohalikel suhkrupeedi kasvatajatel oma kaupa turustada. Algul loeti see Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee osaks ja see pidi jätkuma Kārsavani, ka oli kavas valminud lõigust Ērgļisse viiva raudteelõigu rajamine. Projektile tegid aga lõpu Läti annekteerimine ja teine maailmasõda. Sõja ajal raudtee suleti, ent liiklus sellel taastati juba aastal 1945.
Nõukogude perioodil oli liinil vaid kohalik tähtsus. Reisiliikluseks suleti see tee aastal 1963. Kaubaliiklus jätkus seal kuni aastani 1990. Aastal 2002 anti suletud liin kohaliku omavalitsuse valdusse. Läbirääkimised liini lõplikuks sulgemiseks algasid aastal 2004, aastal 2007 raudtee demonteeriti.
Sven Soiver
pisi|Sven Soiver Estonia maja juubelipidustustel 8. septembril 2013 reportaaži tegemas Sven Soiver (sündinud 15. märtsil 1977 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik.
Soiver õppis Tallinna 8. Keskkoolis kuni 9. klassini ja Tallinna 62. Keskkoolis (praegune Lasnamäe Üldgümnaasium) ajakirjanduse eriklassis. Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureusekraadiga haldusjuhtimise erialal ja Tallinna Ülikooli magistrikraadiga riigiteaduste (lõputöö "Seadusloome kvaliteedinõuded ja nende järgmine Eestis") ja kommunikatsiooni erialal (lõputöö "Lõuna- ja põhja-eestlaste kultuurierinevused").
Sven Soiver töötas aastatel 1998–1999 TV1 reporter-saatejuhina, 1997–1998 raadiojaama Mega FM uudistetoimetajana ning 1996 Nõmme Raadio saatejuhina.
Aastatel 1999–2004 oli ta Riigikontrolli pressiesindaja.
Ta töötab alates 2004. aastast TV3-s, 2009. aasta sügisest on TV3 uudistetoimetuse peatoimetaja.
TV3-s on Sven Soiver toimetanud ka üksikuid dokumentaalsaateid ja "Eestimaa uhkuse" projekti lugusid (2009. aastal oli ka saatejuht).
Sven Soiver on ka Tallinna Ülikooli õppejõud, ta loeb Riigiteaduste Instituudis loengukursust "Riigi andmehaldus" ning varem lugenud samas kursust "Suhtekorraldus ja kommunikatsioon".
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 262 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Ta on abielus Jekaterina Soiveriga ja tal on neli last.
Grayia ornata
Grayia ornata on Colubridae sugukonna maoliik.
Levila
Neid madusid võib roomamas kohata Angolas, Kamerunis, Gabonis, Ekvatoriaal-Guineas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja Sambias.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Grayia ornata seisuga 8.05.2015.
Maela Viirsoo
Maela Viirsoo (sündinud 9. oktoobril 1937 Tallinnas) on eesti päritolu Argentina radiokeemik ja tuumateadlane.
Ta sündis aastal 1937 Tallinnas. Aastal 1944 põgenes ta koos vanematega Rootsi. Aastal 1949 siirdus perekond Rootsist Argentinasse. Ta lõpetas Tucumáni Ülikooli aastal 1960 keemia litsntsiaadina ja aastal 1963 keemia doktorina. Ta on täiendanud end aastal 1960 Concepcióni ülikoolis ja aastatel 1963–1964 Kansase Ülikoolis.
Isiklikku
Tema isa oli agronoom Eduard Viirsoo.
Karl Saar
Karl Saar (sündinud 9. augustil 1945 Palamuse vallas Jõgevamaal) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Karl Saar on kaupluseomaniku poeg.
Lõpetas 1964 Jõgevamaal Maarja Keskkooli (tollal Järve Keskkooli), 1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) soojusenergeetika alal, TPI-s 1979 aspirantuuri, tehnikakandidaat (1980, TPI), väitekiri "Исследование образования окислов азота из топливного азота в процессе горения жидкого топлива". Oli 1969–81 TPI labori juhataja ja teadur, 1981–84 Eesti Teaduste Akadeemia spetsiaalse konstrueerimisbüroo konstruktor, 1984–90 osakonnajuhataja. 1990–2000 direktor, 2000– Eesti Energia AS ökoloogia labori juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: lämmastikoksiidide teke vedelkütuste põletamisel, looduslike keskkondade kaugseire, õhuheitmete analüüs ja selle vähendamise võimalused. Osales 1986–88 uurimislaeval "Arnold Veimer" kolmel teadusliku ekspeditsioonil. NSVL Ministrite Nõukogu teadus- ja tehnikapreemia (1988). 20 teadustrükist, 5 autoritunnistust.
Søren Petersen
Søren Peter Petersen (6. detsember 1894 Kolding, Taani – 1945 Belgia) oli Taani poksija.
Petersen oli kokku kahekordne Taani meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1920–1921.
Petersen poksis oktoobrist 1924 kuni jaanuarini 1934 elukutselisena ning pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 16 (neist 8 nokaudiga), kaotas 10 (neist 8 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 3 kohtumist. Ühel kohtumisel jäi paremus mõlema võistleja diskvalifitseerimise tõttu otsustamata.
Niiskus
Niiskus on vee või veeauru sisaldus aines. Jaotatakse absoluutseks ja suhteliseks niiskuseks.
Meteoroloogias mõõdetakse tavaliselt õhu absoluutset ja suhtelist niiskust.
Mullateaduses mõõdetakse mulla absoluutset ja suhtelist niiskust.
Kirjanduses mõeldakse niiskuse all sageli aines sisaldavat vett või veeauru.
Töökoja tänav (täpsustus)
Töökoja tänav on tänav mitmes Eestis asulas:
Borador
Borador on Ameerika Ühendriikidest pärinev koeratõug. Tõug on tunnustatud USA kenneliklubi poolt.
Koeratõu aretamisel ristati borderkolli labradori retriiveriga, kelle nimedest on tuletatud ka tõu nimi.
Ameerika Ühendriikide Maaväe Sõjakolledž
Ameerika Ühendriikide Maaväe Sõjakolledž (inglise keeles United States Army War College; USAWC) on 1901. aastal president Theodore Roosevelti asutatud kõrgemat sõjalist haridust (magistritaseme õpet) andev asutus, kus valmistatakse kolonelleitnandi või koloneli auastmes Ameerika Ühendriikide sõjaväelasi ette edasiseks karjääriks.
Õppimine
Koolis õpetatakse sõjaliste operatsioonide strateegilist planeerimist ning sõjalis-strateegilist mõtte- ja ajalugu.
Õppekorraldus
USAWC õppetöös on võimalik osaleda kahel moel: kümnekuise residentkursuse või kaheaastase distantsõppeprogrammi raames. Mõlema kursuse suurus on ligikaudu 400 õppurit. Distantsõpe eeldab intensiivset kirjalikku tööd, iga õppemoodul lõpeb akadeemilise essee, õppuse või eksamiga (pärast esimest õppeaastat langeb 1/4 tudengitest välja). Residentkursusel on põhirõhk seminari- ja töötubade vormis õppel. Mõlemad õppevormid eeldavad mahukat iseseisvat tööd erialakirjandusega ja ingliskeelse kirjaliku eneseväljendusoskuse kõrgtaset.
USAWC nimekamad lõpetajad
Kooli lõpetajate hulka kuuluvad näiteks armeekindral Omar Bradley, kindral Walter Bedell Smith, kindral George S. Patton, kindral Tommy Franks, kindral H. Norman Schwarzkopf ja paljud teised Ameerika sõjaajaloos märkimisväärset rolli mänginud ohvitserid, aga ka Egiptuse president Abdel Fatah el-Sisi ja Nigeeria president Muhammadu Buhari.
USAWC ja Eesti
Kool on mänginud olulist rolli Eesti uuema aja ohvitserkonna ja tippametkonna harimisel. Kooli vilistlaste hulka kuuluvad teiste hulgas kindralleitnant Johannes Kert, kindralmajor Meelis Kiili, brigaadikindral Artur Tiganik, riigisekretär Taimar Peterkop, Kaitseministeeriumi kantsler Kristjan Prikk ja Kaitseministeeriumi asekantsler Meelis Oidsalu.
Butkus
Butkus on leedu perekonnanimi. Selle naissoo vormid on Butkienė (abielus) ja Butkutė (neiupõlves).
2007. aastal oli see nimi Leedus perekonnanimede levikult 6. kohal.
Sevara Nazarxon
pisi|Sevara Nazarkhan Sevara Nazarxon (sündinud 18. detsembril 1976; teistel andmetel 26. detsembril 1976) on Usbekistani laulja.
Hou Yifan
pisi|Hou Yifan (2016) pisi|Hou Yifan (2016)
Hou Yifan (hiina keeles 侯逸凡, pinyin ' is Hóu Yìfán; sündinud 27. veebruaril 1994 Xinghuas Taizhous) on hiina maletaja, maailmameister (2010–2012, 2013–2015 ja 2016–2017), rahvusvaheline suurmeister (2009).
Ta on kahekordne Hiina naiste malemeister (2007, 2008). Hou sai Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel ühe kuldmedali (2016), kolm hõbemedalit (2010, 2012, 2014) ja ühe pronksmedali (2006).
2017. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri.
Taas maailmameister
2011.–2012. aastatel toimunud FIDE naiste grand prix' sarja võitis Hou Yifan ja sai õiguse tiitlimatšile valitseva maailmameistri Anna Ušeninaga. 2013. aastal Taizhous peetud matši võitis Hou tulemusega 5½:1½ ja sai taas maailmameistriks. Kuid 2015. aastal toimunud MM-i turniirist Hou osa ei võtnud ja jäi tiitlist ilma.
2013.–2014. aastatel toimunud FIDE naiste grand prix' sarja võitis taas Hou Yifan ja sai õiguse tiitlimatšile valitseva maailmameistri Marija Muzõtšukiga. 2016. aastal Lvivis toimunud matšis võitis Hou Muzõtšukki tulemusega 6:3 ja sai kolmandat korda maailmameistriks. Järgmisel aastal Teheranis toimunud MM-i turniirist ta osa ei võtnud ja kaotas tiitli.
Ta sai FIDE-lt 2007. aastal naiste suurmeistri ja 2009. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Rita Tasa
Rita Tasa (3. detsember 1930 Viljandi – 16. juuli 2007) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Ülikoolis saksa ja inglise filoloogia eriala ning 1965. aastal sai filoloogiakandidaadiks.
1957–1972 töötas Tasa TÜ-s saksakeelse kirjanduse õppejõuna, seejärel kuni 1984. aastani Tallinna Pedagoogilises Instituudis saksa ja maailmakirjanduse õppejõuna ning saksa keele kateedri juhatajana, alates 1979. aastast oli dotsent.
Tema tõlgitud autoritest on olulisemateks peetud Martin ja Robert Walser, Max Frisch, Friedrich Dürrenmatt, Peter Handke, Siegfried Lenz, Lion Feuchtwanger, Gerhart Hauptmann, Klaus Mann, Christoph Hein, Stefan Zweig, Joseph Roth ja Christa Wolf.
Ta koostas lugemikke, keeleõpikuid koolidele ja õppematerjale ülikoolile. Tasa oli Emakeele Seltsi ja 1994. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige, 2000. aastal sai ta Austria Teaduse ja Kunsti I klassi teeneteristi.
Pied-à-terre
pisi|[[432 Park Avenue, mille pooled korterid seisavad tühjana, isegi kui neil on omanik]] Pied-à-terre (prantsuse keeles 'jalg maas', mitmuses pieds-à-terre) on eluase, mis asub tavaliselt mõnes suurlinnas. See on omaniku teiseks peatuskohaks, asudes tema peamisest elukohast kaugemal. Ta ei kasuta kinnisvara puhkuseks, vaid viibib seal harva, osa aastast või osa nädalast. Omanikuks on tavaliselt jõukas inimene, kes võib olla soetanud eluaseme investeeringuks.
Selline elukorraldus on 2010. aastatel poleemikat tekitanud kallites linnades Pariisis ja New Yorgis.
Riia lahing (1198)
Riia lahing oli 1198. aastal liivlaste ja Üksküla piiskop Bertholdi kogutud ristisõdijate väe vahel toimunud lahing hilisema Riia linna asukohal. Tegemist oli Liivi ristisõja esimese lahinguga.
Eellugu
Pärast esimese Üksküla piiskopi Meinhardi ebaõnnestunud rahumeelset misjonitööd Väina liivlaste aladel, mille jooksul ta suutis suhteliselt väheseid ristiusku meelitada ja neistki paljud olid seda teinud vaid piiskopilt vastuteene väljapetmiseks, otsustas paavst Coelestinus III lubada Liivimaa kristlaste kaitseks ja apostaatide usku tagasisundimiseks ristisõdijate jõudu. Uus piiskop Berthold sõitis esialgu Liivimaale siiski ilma sõjaväeta, kuid pärast vaenulikku vastuvõttu Üksküla ja Holmi liivlaste poolt pöördus ta tagasi ja naasis järgmine kord juba ristisõdijatega. Hilisema Riia linna kohal laagrisse jäänud ristisõdijate vastu kogunes liivlaste vägi, kuid esialgu sõlmiti siiski omavahel vaherahu. Berthold nõudis liivlastelt kristlusse pöördumist ja seal püsimist ning pantvange oma turvalisuse tagamiseks, kuid liivlased keeldusid, öeldes, et piiskop võib oma piiskopkonda tagasi pöörduda, aga ta ei tohi mittekristlastele jõuga oma usku peale suruda.
Lahing
Kuna liivlased olevat tapnud hobusemoona otsima läinud sakslasi, siis ütles piiskop rahu üles ja vastaspooled seadsid end lahinguvalmis. Lahingut alustasid ristisõdijad, rünnates liivlaste väge ja ajades nad seejärel põgenema. Liivlastel õnnestus siiski tappa Berthold, kes Ymauti poolt odaga läbi torgati. Kokkupõrke järel hävitasid ristisõdijad mõõkade ja tulega ka liivlaste vilja.
Tagajärjed
Pärast lahingut sõlmiti jälle omavahel rahu ja liivlased nõustusid piiskopi preestrite enda juurde võtmise, neile maksu tasumise ja ristimisega. Ükskülas ristiti umbes 100 ja Holmil 50 inimest. Pärast ristisõdijate lahkumist ütlesid ristitud liivlased aga kristlusest lahti, röövisid preestrite vara ja sundisid nad ka nemad Liivimaalt lahkuma.
Petersi projektsioon
paremal|pisi|421x421px|Petersi projektsioon. Petersi projektsioon on õigepindne silindriline kaardiprojektsioon, mis kasutab kahte standardparalleeli. Projektsiooni tuntakse ka nimega Gall-Petersi projektsioon.
Arnstadt
pisi|Püha Bonifaciuse kirik (Bachkirche) Arnstadt on linn Saksamaal Tüüringi liidumaal Ilmi maakonnas Gera jõe ääres. See on üks Tüüringi vanemaid linnu ja kannab hüüdnime "Das Tor zum Thüringer Wald" ('Tüüringi metsa värav').
Petersi projektsioon
Ajalugu
Petersi projektsioon on nime saanud Arno Peters järgi, kes oli saksa ajaloolane. Arno Peters tutvustas oma projektsiooni 1974. aastal toimunud pressikonverentsil. Ta väitis, et projektsioon väldib Mercatori projektsiooni suuri moonutusi ja kujutab alasid õigetes proprtsioonides ja lisaks asuvad troopilised alad õigetes kohtades. Kui Mercatori projektsioon keskendus rohkem Euroopale, siis Petersi projektsioon tõi esile just kolmanda maailma riigid. Just seetõttu propageerib UNESCO kaarte, mis kasutavad Petersi projektsiooni, samuti kasutatakse neid kaarte laialdaselt ka Briti koolides. USA Massachusettsi osariik ja Bostoni riiklikud koolid hakkasid neid kaarte järk-järgult kasutusele võtma 2017. aasta märtsis, saades esimeseks avalik-õiguslikuks koolipiirkonnaks ja osariigiks Ameerika Ühendriikides, kes võtsid Petersi projektsiooniga kaardid omale standardiks.
Arnstadt
Tänapäeval on Arnstadtis umbkaudu 25 000 elanikku (31. detsember 2010). See on tööstuskeskus, kus tegutsevad klaasitehased ja sulatusahjud, päikesepaneelitehas, kindavabrik ja puidutöötluskäitised. Linna läheduses kaevandatakse mangaanimaaki. Linn asub keskmiselt 288 m kõrgusel merepinnast, selle pindala on 55,29 km² ja see jaguneb kuueks linnaosaks. Praegune linnapea on Hans-Christian Köllmer.
Igal aastal toimub Arnstadtis kõrgushüppeüritus Hochsprung mit Musik, mis toob kohale maailma parimad kõrgushüppajad. 2006. aastal püstitas Kajsa Bergqvist Arnstadti spordisaalis Jahn-sportparkis maailmarekordi.
Petersi projektsioon
Ajalugu
Tihti nimetatakse projektsiooni ka Gall-Petersi projektsiooniks. James Gall avaldas samasuguse projektsiooni esmakordselt 1885. aastal ajakirjas Scottish Geographical Magazine, seega on tegu sisuliselt Gall’i projektsiooni taasleiutamisega.
Arnstadt
Ajalugu
Linnas alustas oma muusikalist karjääri helilooja Johann Sebastian Bach, kelle suguvõsa oli ümbruskonnas elanud mitu põlvkonda. Enamik Bachi-uurijaid usub, et Bach kirjutas oma tuntud "Tokaata ja fuuga d-molli" aastatel 1703–1709 just Arnstadtis.
Petersi projektsioon
Omadused
paremal|pisi|420x420px|Tissot' indikatrissiga kujutatud moonutused Petersi projektsioonil. Tegu on ortograafilise silindrilise projektsiooniga. Silindrilise projektsiooni tunneb ära tema ristkülikukujulise kujutusviisi järgi. Petersi projektsiooni omaduseks on õigepindsus. Õigepindsetel silindrilistel projektsioonidel on alati kaks standardparalleeli, mis asuvad ekvaatorist samal kaugusel, Petersi projektsiooni standardparalleelideks on 45° või 47°. Meridiaanid on võrdsete vahemikega paralleelsed sirgjooned. Paralleelid on ebavõrdsete vahemikega paralleelsed sirgjooned, mis on risti meridiaanidega. Paralleelide vahed on väikseimad pooluste lähedal ja poolused on sirgjooned ning ühepikkused ekvaatoriga. Standardparalleelid on ainukesena moondevabad, see tähendab, et mõõtkava ja vahemaad vastavad päriselule ainult mööda standardparalleele.
Arnstadt
Vaatamisväärsused
Arnstadti vanalinn on säilinud heas korras ning avatud vaid jalakäijatele. Silmapaistvamate hoonete seas on 13. sajandist pärinev Neitsi Maarja kirik ja 18. sajandil ehitatud loss.
Petersi projektsioon
Omadused
Sellele projektsioonile on sarnased Lamberti õigepindne silindriline projektsioon, Behrmanni õigepindne silindriline projektsioon, Tristan Edwardsi ja Balthasarti projektsioonid.
Valemid
Petersi projektsiooni arvutuseeskiri kera mudelil näeb välja järgmine:
Lihtsustatud kujul võib valemid esitada ka kujul:
Kasutusvaldkond
Petersi projektsioon sobib hästi kasutamiseks teemakaartide puhul, kuna tegu on õigepindse projektsiooniga. Õigepindsus tähendab, et pindade suhted antakse õieti edasi, seega saab pindalasid usaldusväärselt hinnata ning see annab hea ettekujutuse erinevate nähtuste geograafilisest jaotumusest või tihedusest. Samuti sobib projektsioon hästi terve maakera esitamiseks nagu ka teised õigepindsed silindrilised projektsioonid.
Tõnu Markus
Tõnu Markus (27. veebruar 1874 Kõo vald – 21. august 1940) oli eesti vaimulik.
Ta sündis aastal 1874 Kõo vallas. Ta lõpetas Pilistvere kihelkonnakooli, seejärel Põltsamaal asunud Eesti Aleksandri Linnakooli ja aastal 1901 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Augustis 1913 lõpetas ta Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Konsistooriumi eksamid õiendas ta Riias novembris 1918. Peale prooviaastat Põlva Maarja koguduses ordineeriti ta 29. novembril 1914 Põlva Maarja kirikus õpetajaks.
Ta oli 13. maini 1915 Võru praostkonna vikaarõpetajaks. 13. mail 1915 valiti ta Puhja koguduse õpetajaks, ta introduseeriti ametisse 2. juunil 1915. Puhja koguduse õpetaja oli ta kuni surmani 21. augustil 1940. Ta maeti 27. augustil 1940 Pilistvere kalmistule.
Mõtsu külanõukogu
Mõtsu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Zalakaros
Zalakaros on linn Ungaris Zala komitaadis Nagykanizsa kreisis. Zalakaros asub Nagykanizsast ligi 15 km kirdes ja Zalaegerszegist umbes 39 km lõunakagus.
Mõtsu külanõukogu
Mõtsu külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Varbla valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Mõtsu külas.
Gediminas Vagnorius
Gediminas Vagnorius (sündinud 10. juunil 1957 Vilkaičiais) on Leedu poliitik.
Zalakaros
Zalakaros on kuurortlinn, seal asuvad kuumaveeallikad.
Gediminas Vagnorius
Ta sündis aastal 1957 Vilkaičiais (asub praeguse haldusjaotuse järele Žlibinai vallas Plungė rajoonis). Ta lõpetas aastal 1975 Telšiai 4. Keskkooli ja aastal 1980 Vilniuse Ehitusinseneride Instituudi ehitusökonoomika teaduskonna. Aastal 1987 Leedu NSV TA Majandusinstituudis kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.
Mõtsu külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Mõtsu külanõukogu 1950 septembris Lihula rajooni koosseisu.
Zalakaros
Asulat on esmamainitud 1254. aastal. 1962. aastal avastati Zalakarosis kuuma mineraalvee allikad. Esimene spaa avati 1965. aasta septembris. Zalakaros sai linnaõigused 1997. aastal.
Mõtsu külanõukogu
Mõtsu külanõukogu likvideeriti 1954 juunis, selle territoorium liideti Varbla külanõukoguga.
Lõigumärk
Lõigumärk (sks Absatzzeichen, inglise keeles pilcrow) on käsitsi kirjutatud märk või tüpograafiline sümbol uue lõigu alguse märkimiseks.
Gediminas Vagnorius
1990. aasta valiti ülemnõukogusse. Ta allkirjastas Leedu iseseisva riigi taastamise.
Lõigumärk
Ladina tekstides
Kreeka kirja lõigumärgi asemel, mis kujutas endast horisontaaljoont lõigu algusest vasakul, hakati kasutama tähte k, lühendit ladinakeelsest sõnast kaput 'pea', st uue mõtte algus ehk pea. Umbes 300 aasta paiku eKr tuli lõigu vm tekstiosa kohta kasutusele ladinakeelne sõna capitulum 'peake' ja lõigu algust hakkas tähistama täht C.
Gediminas Vagnorius
Ta oli 13. jaanuarist 1991 kuni 21. juulini 1992 Leedu peaminister. Teist korda oli ta Leedu peaminister 15. veebruarist 1996 kuni 4. maini 1999.
Lõigumärk
Keskajal
1100. aastatel oli C-täht täielikult asendanud K-tähe kasutuse. Kirjutajad jätsid enamasti lõigu algusse ruumi, kuhu sai värviga või erivärvilise tindiga kirjutada lõigumärgi; sellest, kui see koht jäi tühjaks, kujunes tänapäeval tuntud taandrida. Rubrikaatorid lisasid tähele sageli kaks vertikaaljoont ja täitsid tähe ümara osa tindiga (⸿), võib-olla parema nähtavuse huvides, nii et see hakkas sarnanema tänapäeval tuntud lõigumärgile (¶).
Gediminas Vagnorius
Isiklikku
Ta on abielus, peres on tütar ja poeg. Usutunnistuselt on ta katoliiklane.
Aulua keel
Aulua keel on Austroneesia hõimkonda Põhja ja Kesk-Vanuatu keelte rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Vanuatus Malekula saare idaosas. Kõnelejate arv on ligikaudu 750.
Pruun
Pruun on mustjaspunakaskollane värvus. Pruun on looduses väga levinud, see on tumeda puukoore ja viljaka mulla värv. Inimeste juuksed, silmad ja nahk võivad olla pruuni värvi.
Prantsusmaa 2014. aasta taliolümpiamängudel
Prantsusmaa osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 116 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Prantsusmaa lippu kahevõistleja Jason Lamy Chappuis.
Kahekordseks olümpiavõitjaks tuli laskesuusataja Martin Fourcade, kes võitis ka ühe hõbemedali. Ühe kulla võitsid lumelaudur Pierre Vaultier ja vigursuusataja Jean-Frédéric Chapuis. Hõbemedali võitsid ka Steve Missillier ülisuurslaalomis ning Arnaud Bovolenta ja Marie Martinod vigursuusatamises. Pronksmedali võitsid laskesuusataja Jean-Guillaume Béatrix, suusahüppaja Coline Mattel, vigursuusatajad Kevin Rolland ja Jonathan Midol, lumelaudur Chloe Trespeuch, mäesuusataja Alexis Pinturault ja Prantsusmaa murdmaasuusatamise teatemeeskond.
Kargowa
Kargowa (saksa Unruhstadt) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Zielona Góra maakonnas, Kargowa valla halduskeskus. Kargowa asub Zielona Górast umbes 28 km kirdes.
Kargowat on esmamainitud 1360. aastal, linnaõigused sai 1661. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Lühikest aega oli Kargowa aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Tagasi Poolale läks linn 1945. aastal.
Rubén Pérez
Rubén Salvador Pérez del Mármol (sündinud 26. aprillil 1989 Écijas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs.
Ta alustas klubikarjääri Madridi Atléticos, mille noortesüsteemiga liitus ta 2002. aastal. Ainsal korral mängis ta klubi põhimeeskonnas 15. mail 2010, kui sekkus vahetusest Borja Bastóni asemele Hispaania kõrgliigamängus Getafe vastu. Seejärel oli ta Atléticost kuni 2015. aastani laenul teistest klubides, milleks olid Hispaania kõrgliigaklubid Deportivo La Coruña (hooaeg 2010/11), Getafe (2011/12), Real Betis (2012/13), Elche (2013/14) ja Granada (2015) ning Itaalia kõrgliigaklubi Torino (2014/15).
2015. aasta augustis sõlmis Pérez Granadaga püsiva nelja-aastase lepingu. Aastatel 2016–2018 oli ta Granadast kaks hoooaega laenul teises Hispaania kõrgliigaklubis, Leganéses. 2018. aasta juulis sõlmis ta Leganéseega lõpuks püsiva nelja-aastase lepingu.
2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Panathinaikόsega. 2022. aastal võitis ta Panathinaikόsega Kreeka karikavõistlused.
Aastatel 2010–2011 mängis Pérez viiel korral Hispaania kuni 21-aastaste koondises. 2011. aastal tuli ta selle koondisega Euroopa omavanuste meistriks.
Rohense soo
Rohense soo on soo Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohense, Kadaka ja Kabrametsa külas.
Soo oli suuremas osas madalsoo, endise Juurika järve ääres oli ka raba. Praeguseks on enamus soost kuivendatud ja asendunud kõdusoometsa, soised võsa ja kultuurheinamaaga. Toimiv madalsoo (luhttarna soo) on praegu kuivakslastud Juurika järve kohal.
Soo eesvooluks on Uuemõisa oja ja Võnnu oja.
Ala madalsood on enne kuivendamist kasutusel olnud heinamaana. Raba alal on vähesel määral turvast lõigatud.
Gleinstätten
Gleinstätten on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Gleinstätten asub Sausali mäeahelikust läänes, umbes poolel teel Leibnitzi ja Deutschlandsbergi vahel ja umbes 35 km Steiermargi liidumaa pealinnast Grazist lõuna pool. Selle vanim osa koos silmapaistva renessansslinnusega on keskendunud terrassi ida- ja lõunaservale, mis pakub kaitset jõe üleujutuste eest. Külad Prarath, Haslach ja Forst (viimased kaks jõe vastaskaldal) kuuluvad Gleinstätteni valda.
Neoliitikumist Rooma ajani
Gleinstättenist on neoliitikumi leide väga vähe ja pronksiaegseid leide pole. Sel ajal kasutati Sulmi jõge ääristavaid mägesid aga idast läände suunduva transiitmarsruudina Balkani, Grazi nõo lõunaosade ja palju hiljem Austria lõunapoolseima provintsi Kärnteni vahel.
Varasel alpi rauaajal, 8. sajandi algusest eKr 600. aastate alguseni eKr eksisteeris Burgstallkogelil, silmapaistval künkal, mis on üle Sulmi oru, märkimisväärne Hallstatti kultuuri asula, millel oli rohkem kui piirkondlik tähtsus. Selle asula elanikel olid pikaajalised kaubandussuhted ja neil oleks olnud mõistlik hoida oru vastasküljel asuval terrassil vähemalt valveposti; seni pole aga midagi selle kohta leitud.
Alles 5. sajandil eKr, kui Burgstallkogeli asula oli juba maha jäetud, oli Gleinstättenist põhja pool väike ja üsna vaene eluase. Samuti puuduvad tõendid Gleinstätteni asula kohta Rooma võimu ajal, kui piirkond kuulus Noricumi provintsi, kuigi kunagise Burgstallkogeli asula lähedalt on tuvastatud villa rustica jäänused.
Keskaeg
right|thumb|250px|Gleinstätteni linnus ja kirik right|thumb|250px|Reljeef Gleinstätteni kiriku põhjaseinal, pärineb 13. sajandi teisest veerandist right|thumb|250px|Gleinstätteni linnus, üks parimaid säilinud näiteid Itaalia mõjutustega linnusearhitektuurist Austrias
Küla on esmamainitud 1245. aastal Micheldorfina, mis võib viidata peaingel Miikaelile, kellele pühitseti paljud tolleaegsed lähiümbruse kirikud ja kabelid. See võib tähendada ka lihtsalt suurt küla või suuremat küla (erinevalt ühest või mitmest läheduses asuvast väiksemast külast), sest keskaegses saksa keeles tähistas eesliide Michel- suurt. Asjaolu, et esimene teadaolev dokument, mis viitab külgnevatele küladele Haslach ja Prarath, pärineb aastast 1136, viitab vähemalt sarnasele vanusele Gleinstätteniga, millel on palju silmapaistvam asukoht. Siiski tundub üsna tõenäoline, et kõik need asulad pärinevad 9. sajandist, mil varajased baierlased vallutasid piirkonna praeguste sloveenide eelkäijatelt, kes olid selle hõredalt asustanud pärast seda, kui avaaride võim oli Karl Suurele alistunud. Rationarium Styriae (1265) põhjal teame, et 18 Micheldorfi maja oli kohustatud maksma makse kuningas Otakar II-le.
Renessanssist Teise maailmasõja järgse ajani
1556. aasta tähistas küla keskel asuva väikese keskaegse kindlustuse muutmist üheks olulisemaks Itaalia renessansi stiilis linnuseks, mis on Austrias säilinud. See kasvas oma praeguse nelja tiiva ja kolmekorruselise kujunduse suunas alates 1622. aastast, kui Zellerite perekond omandas Gleinstätteni. Muudatusi tehti 1640. aasta paiku ja pärast 1666. aasta tulekahju ning taas 1740. aasta paiku pärast seda, kui Salzburgi aadliliini oli üle võtnud Khuenburgide (Küenburgide) perekond. See liin valitses ametlikult 1848. aasta revolutsioonideni ja säilitas Gleinstätteni tegeliku omanduse (ja valiti sageli avalikesse ametitesse) 1870. aastani. 1907. aastal eraldusid Pistorf ja Prarath Gleinstättenist, et moodustada omaette vallad; kuid Prarath taasühendati 1965. aastal.
Nende sajandite jooksul koges Gleinstätten sõdu, looduskatastroofe ja epideemiaid samal määral kui enamik teisi paiku Austrias. Tõsisemate sündmuste hulgas olid järgmised:
Esimene maailmasõda nõudis Gleinstätteni elanikelt palju lõivu ja sellele järgnenud Alam-Steiermargi kaotus 1919. aastal muutis kogu piirkonna piiratud majanduslike väljavaadetega piirialaks. Kuigi Austrias oli aadel seaduslikult kaotatud, oli Wucherer von Huldenfeldi perekond, kellele linnus koos paljude kohalike varadega kuulus, märkimisväärselt populaarne. Neil õnnestus mõnda aega oma valdust kinni hoida ja algatati isegi esimene industrialiseerimise laine. 1931. aastaks oli nende majanduslik olukord aga sedavõrd halvenenud, et paruni võlausaldajad ajasid pere linnusest välja, mis hakkas lagunema.
Lähiminevik
Üldine majanduse taastumine Austrias, Steiermargi provintsivalitsuse suurenev tähelepanu piirialadele ja poliitiliste suhete lõdvenemine Jugoslaaviaga aitasid kaasa piirkonna soodsale arengule 1960. ja 1970. aastatel. Selleks ajaks oli linnuse lagunemine nii kaugele arenenud, et teravalt kaaluti selle lammutamist. Tugev rohujuuretasandi algatus, mis surus säilitamisele, oli aga lõpuks edukas nii poliitiliselt kui ka rahastamise tagamisel. Renoveerimist alustati 1976. aastal ja 1978. aastal avati hoolikalt taastatud linnus (selle arkaadse sisehooviga, mida nüüd katab läbipaistev katus) uuesti ühishoonena, kus asuvad kohalikud haldusasutused ja algkool. See eeskujulik taaselustamine muutis Gleinstätteni piirkondlikuks kultuuriatraktsiooniks ja aitas palju kaasa selle tõusmisele 1980. aastal turulinnaks. Sellest ajast peale on elamuehitustegevus alevi äärealadel vallandanud rahvaarvu märkimisväärse kasvu. Oma erinevate riigikoolidega on Gleinstättenist saanud ka piirkondlik hariduskeskus.
11. septembril 2010 sai Gleinstättenist (mida läbib Sulmi orus Bundesstraße B74) esimene kogukond Austrias, kes rakendas nn jagatud ruumi liikluskontseptsiooni.
Majandus
Gleinstättenis on õitsev majandus, kus tegutseb umbes 60 kohalikku ettevõtet alates tootmisest kuni teeninduse ja tööstusalase nõustamiseni. Paljud neist ettevõtetest saavad lisakasu endiste kommunistlike riikide – eriti lähedalasuva Sloveenia – ühinemisest Euroopa Liiduga. Turism on traditsiooniliselt tugev tegur, mida toidavad külalised, kes naudivad matkamise, jalgrattasõidu ja suplemise võimalusi ning suurepärast veini ja kulinaarseid eriroogasid, nagu kõrvitsaseemneõli. Põllumajandus säilitab tugeva positsiooni, keskendudes jätkuvalt sigade söödaks kasvatatavale maisile.
Mitmed Gleinstättini tööstus- ja kaubandusettevõtted on muutunud piirkondlikust tähtsusest enamaks. Maailma turuliidri Wienerberger AG enamusosalusega ettevõte Tondach Gleinstätten AG on üks olulisemaid ehitustelliste ja katusekivide tootjaid Euroopas. Assmanni ettevõtetele kuuluv tehas toodab tööstusplasti.
Hüdronüüm
Õpetust hüdronüümidest nimetatakse hüdronüümiaks.
Kersten Saar
Kersten Saar (sündinud 31. detsembril 1944 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.
Elulugu
Kersten Saar on teenistuja poeg.
Lõpetas 1963 Tallinna 20. Keskkooli, 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1979 NSV Liidu Väliskaubanduse Ministeeriumi sihtaspirantuuri, majanduskandidaat (1979, Läti Teaduste Akadeemia Majanduse Instituut), väitekiri "Государственно-монополистическое регулирование экономики малых стран Западной Европы в условиях империалистической интеграции (на примере Норвегии)". Oli 1973–1975 hotelli Viru finantsdirektor, 1975–1978 TPI sotsioloogialabori juhataja, 1978–1987 TPI vanemõpetaja ja dotsent, 1987–1993 TPedI dotsent, 1987–1990 ka ühiskonnateaduste kateedri juhataja. Koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurinud Eesti rahvusvahelised majandussuhteid. Osalenud mitme firma (Baltlink, Eesti Telecom, Eesti Telefon, EMT, Tallinna Pank, ESTLINE) asutamises ja/või juhtimises. Umbes 200 teadus- ja aimetrükist.
Olustvere külanõukogu
Olustvere külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Olustvere vallas Tääksi külanõukoguna, mis 1960 nimetati ümber Olustvere külanõukoguks. Külanõukogu pindala oli 139 km² (1977).
Ebenau
Ebenau on vald (Gemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.
Turism
Vald asub Salzkammerguti piirkonnas otse Salzburgist idas ja on tuntud oma suurepärase maastiku, sealhulgas mitme kanjoni poolest. Matkamise ja kanuuga sõitmise võimalusi on palju.
Tollegno
Tollegno on vald Itaalias Piemonte maakonnas Biella provintsis.
Tollegno kõrgus merepinnast on keskmiselt 495 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Philippos II Philoromaios
Philippos II Philoromaios Barypous (kreeka keeles Φίλιππος ὁ Φιλορωμαῖος, ′roomlaste armastaja′, ja Βαρύπους, ′raskejalgne′) (u 95−pärast 56 eKr) oli viimane Seleukiidide soost kuningas (65−63 eKr).