cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Narva tuhavälja tuulepark
Tuhavälja suurus on 576 hektarit, selle kõrgus merepinnast 40 meetrit. Tuhaväljale püstitatud tuulikute stabiilsuse tagamiseks on iga tuuliku vundament rajatud 14 vaiale, mis ulatuvad läbi tuhakihi umbes 40 meetri sügavusele paepinnaseni. Iga tuuliku kaal koos vaiade ja vundamendiga on 2500 tonni.
Aseri Peterburi püha õndsa Ksenia kirik
pisi|Aseri kirik
MPEÕK Aseri Peterburi püha õndsa Ksenia kirik on õigeusu kirik Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri alevikus.
Peterburis projekteeritud väike puukirik ehitati 2010. aastal, ning see asub aadressil Pargi tn 8.
Mõõtemuundur
Mõõtemuundur on mõõtevahend, mis annab mõõteinfot sisaldavale füüsikalisele suurusele edasiseks töötlemiseks või edastamiseks kohase vormi, milleks üldjuhul on elektrisignaal. Laialt levinud mõõtemuundurid on mitmesugused tajurid, mis kuuluvad andurite koosseisu, ja samuti mõõtetrafod, mis paiknevad väljundseadistest ‒ mõõteriistadest ‒ enamasti eraldi.
Juuru Püha Vassili Suure kirik
pisi|Püha Vassili Suure õigeusu kirik Juurus (1. aprill 2018) Juuru Püha Vassili Suure kirik on suletud õigeusu kirik Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru alevikus.
Kirikuhoone
Eestimaa kubermangu arhitekti Erwin Bernhardi projekti järgi rajatud pühakoda mahutas umbes 1000 inimest. Oma stiili ja ehituse poolest on Juuru õigeusu kirik üks omapärasemaid ja kaunimaid Eestis. Juuru õigeusu kiriku ebasümmeetriline plaan ja kaks altarit oli tollal üsna ebaharilik. Ehitisel oli sibulkupliga nelitis, lõunaküljel väike sibulkuppel ja loodes kolmekorruseline kõrge telkkiivriga ja sibul-lõpetustega kellatorn. Kellatorn on hävinud.
Nurgakivi pandi kirikule 17. juulil 1892. Eestimaa kuberneri vürst Sergei Šahhovskoi kaasabil saadi raha 27 000 rubla Ufaa kaupmehelt Mihhail Vassili poeg Pupõševilt tingimusega, et kirik ehitatakse tema kadunud isa mälestuseks. Kiriku peaaltari pühitses Vassili Suure auks 8. septembril 1893 Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev). Kõrvalaltari pühitses Radoneži Püha Sergiuse auks praost Mihhail Ikonnikov.
Kirikut kasutas Juuru Püha Vassili Suure kogudus alates 1892. aastast kuni koguduse sulgemiseni 1963. aastal.
Pärast kiriku sulgemist anti see üle Mahtra sovhoosile, mis kasutas seda muuhulgas ka metallitöökojana. 1970. aastateks olid tornikuplid lagunenud ja seinad hakanud mõranema, nüüdisajaks on tornid peaaegu täielikult hävinenud.
Peergkorv
Peergkorv (Lõuna-Eestis ka pirrukorv) on männi peergudest punutud korv. Selliseid korve valmistavad valdavalt vastava ala meistrid.
Juuru Püha Vassili Suure kirik
Kirikuhoone
Kirik seisab kasutuseta ja laguneb endiselt, hoonet ei ole konserveeritud. Kirik anti õigusjärgselt vallalt Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule üle 2006. aasta veebruaris. Üks võimalus kirik kurvast saatusest päästa oleks see, kui kohalikud elanikud võtaks näiteks omavalitsuse toel hoone konserveerimise ja selle ümbruse eest hoolitsemise enda kanda.
Peergkorv
Kesk-Euroopas ja Skandinaavias valmistati korve lehtpuupeergudest. Peergkorv on vastupidavam kui höövlilaastust korv. Eestis levisid korvid peamiselt laadakaubana, vaid Ida-Eestis valmistati neid mõnel pool ka kodudes käsitööna enda tarbeks. Kagu-Eestis ja Peipsi-äärsetes külades tegid vastavate oskustega mehed peergudest kõik vajalikud korvid:
20. sajandi alguses vähenes peergkorvide kasutus märgatavalt, kuna kodune villakraasimise hääbus, mis oli villavabrikute loomisest tingitud. Praeguseks on Eestis alles vaid üksikud meistrid, kes on oma vilumuse saanud pärandoskusena.
Jaškuli rajoon
Jaškuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia lääneosas.
Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsusüksust ja 27 asulat.
Tajur
Tajur ehk sensor on välistoimele tundlik ning sellele vahetult reageeriv anduri sisendosa, mis muundab mingi füüsikalise suuruse (näiteks rõhu, temperatuuri, deformatsiooni) või keemilise suuruse (näiteks gaasisisalduse, happesuse) teiseks, harilikult elektriliseks suuruseks, mis on paremini võimendatav või muul viisil töödeldav.
Terminitest
Sensor on tajuri rööptermin, kuid sageli kasutatakse sensorit ka anduri tähenduses, sest nüüdisaegsetes andurites on tajur järgnevate võimendus- ja töötluselementidega enamasti lahutamatult kokku ehitatud, näiteks valmistatud integraallülitusena ühel kiibil. Vahelduvale kasutamisele aitab kaasa seegi, et ingliskeelne sensor tähendab peamiselt andurit, aga mõnel juhul tajurit. Nii on ka meil samas tähenduses käibel oskussõnad: tensosensor ‒ tensotajur ‒ tensandur; pildisensor ‒ pildiandur; termosensor ‒ termoandur; Halli tajur ‒ Halli andur jms.
David Tomášek
David Tomášek (sündinud 10. veebruaril 1996 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Tšehhi kõrgliigaklubis Praha Sparta.
Aastatel 2013–2015 mängis ta Kanada noorteliiga Ontario Hockey League'i klubis Belleville Bulls.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Tšehhi kõrgliigaklubis Pardubice Dynamo. 2018. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga Jyväskylä JYP. 2019. aasta oktoobris naasis ta Tšehhi kõrgliigasse, kui liitus Praha Spartaga. 2021. aasta mais siirdus ta KHL-i klubisse Habarovski Amur, kus mängis kuni järgmise aasta jaanuarini. Pärast seda liitus Tomášek taas Praha Spartaga.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osaleb Tomášek 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Uued tööstusharud
Uued tööstusharud (inglise keeles medium-technology industries) on OECD definitsiooni järgi tööstused, mille kulutused teadusele ja arendusele jäävad vahemikku 1–4%. Neid iseloomustab töömahukus ja vajadus mitme ettevõtte omavaheliseks koostööks. Uute tööstusharude hulka kuuluvad näiteks autotööstus, keemiatööstus, elektrotehnika tööstus, põllumajandus- ning kodumasinate, kunstkiude, telekommunikatsiooni arengu tõttu ka sidevahendite tootmine. Uued tööstusharud tekkisisid 20. sajandi alguses, kui oluliseks oli tõusnud nafta- ja elektrienergia tootmine.
Sektori iseloomustus
Uutele tööstusharudele on iseloomulik suur toodangumaht. Probleemiks on tehnoloogia jõudmine täiustumiseni ja turu küllastumine, nagu see on juba juhtunud vanades tööstusharudes. Globaalsel tasandil hakkavad esile kerkima uusimad tööstusharud. Euroopas on tekkinud küsimus, kas peaks keskenduma uusimatele tööstusharudele või siiski kasutama ära vanade ja uute tööstusharude potentsiaali. Neile on ka Euroopa majandus üles ehitatud. Uued tööstusharud annavad tööd miljonitele inimestele üle maailma.
Tootmistsükli eripära
Uute tööstusharude hulka kuuluvad ettevõtted tegutsevad rahvusvahelisel tasandil. Tänapäeva tööstusriigid on võitnud tööstustoodete turu liberaliseerimisest, edusammudest telekommunikatsioonis ja vähenenud transpordikuludest. Hetkel on maailma suurimad tööstustoodangu tootjad küll arenenud maad, kuid raskuskese hakkab nihkuma arengumaade suunas. Ennekõike on põhjuseks arengumaade kordades odavam tööjõud.
Tootmise põhietapid
Uute tööstusharude tootmise võib jagada nelja peamisse etappi: teadus- ja arendustegevus, osade valmistamine, koostetööd ning turustamine. Suurem liiderettevõte teeb ise uuringud ja arendustööd ning võib ka valmistada ja monteerida seadme keerukamad osad. Allhangetega teistelt firmadelt hangitakse ülejäänud, vähem keerukad ning sel viisil odavamalt saadavad, detailid.
Teadus- ja arendustegevus (R&D, Research and Development) on uurimuslik tegevus, mida ettevõte viib läbi kavatsusega teha uus avastus, mis võib viia uue toote või protseduurini või täiustada juba eksisteerivadi tooteid või protseduure. Olulised on ka pidevad turuuuringud. Eesmärgiks on kasvatada produktiivsust ja kasumit. Teaduse ja arendusega tegelevad ettevõtete juurde kuuluvad spetsiaalsed laboratooriumid, toimub ka tihe koostöö ülikoolidega. Kui lähestikku koguneb mitmeid arendus- ja uurimisasutusi, võivad moodustuda teaduspargid. Näiteks USAs kulutab tööstusettevõte teadus- ja arendustegevusele keskmiselt 3,5% tuludest. R&D on ka OECD-poolse tööstusharude jaotamise aluseks vanadeks, uuteks ja uusimateks tööstusharudeks (high-, medium-, and low-technology industries).
Edasi järgneb detailide, sõlmede, pooltoodete ja abimaterjalide ehk osade valmistamine, mis on allhankepartnerite vahel ära jagatud. Selles tootmisprotsessi osas on väga oluline mitme ettevõtte omavaheline koostöö. Sageli on välja kujunenud kindel koostöövõrgustik, kuhu uutel tulijatel on väga keeruline siseneda.
Järgmiseks protsessi osaks on koostetööd. Toote monteerimise või lõppviimistluse juures on oluline seda teha võimalikult odavalt ning tööjõult (erinevalt uuringu- ja arendustöötajatest) erilisi oskusi ei nõuta. Oluline on hoopis selle etapi võimalikult madalad kulud ettevõttele.
Pärast toote valmimist tuleb tegeleda turustamisega ja toode maha müüa. Kuna masinad vajavad hiljem veel hooldust ja remonti lisanduvad turundus- ja hooldusettevõtted. Näiteks autotööstuses tegelevad firmade esindused autode remondi ja hooldusega.
Sejny
Umbes kolmandik linna 5700 elanikust on leedulased. Enne Teist maailmasõda oli linnas suur juudi kogukond.
Linnaõigused sai umbes 1600. aastal.
Blanka (Läti)
Blanka (ka Blankas) on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Mazsalaca vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Mazsalacast 6 ning Riiast 155 km kaugusele.
Küla on tekkinud endise Blanka karjamõisa (Blanken) keskuse juurde. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Blankas asub Blankase bussipeatus. Külast läheb läbi maantee V164.
Aastal 2006 oli külas 40 elanikku.
Jevonsi paradoks
pisi|[[William Stanley Jevons (1877)]] Jevonsi paradoks (ka Jevonsi efekt) ilmneb majanduses siis, kui tehnoloogia areng või valitsuse poliitika suurendab ressursi kasutamise efektiivsust (vähendab igaks kasutuseks vajalikku kogust), kuid kasutuskulude langus suurendab selle nõudlust, suurendades, mitte vähendades ressursside kasutamist. Jevonsi paradoks on ehk kõige laiemalt tuntud paradoks keskkonnaökonoomikas. Valitsused ja keskkonnakaitsjad üldiselt eeldavad, et tõhususe suurenemine vähendab ressursside tarbimist, jättes tähelepanuta paradoksi tekkimise võimaluse.
Kaasaegsed majandusteadlased on leidnud, et lisaks konkreetse kasutuse jaoks vajaliku koguse vähendamisele vähendab tõhususe parandamine ka ressursi kasutamise suhtelist maksumust, mis suurendab nõutavat kogust. See neutraliseerib (teatud määral) tõstetud tõhususe tõttu tarbimise vähenemist. Lisaks suurendab tõhusus reaalsissetulekuid ja kiirendab majanduskasvu, suurendades veelgi nõudlust ressursside järele. Jevonsi efekt ilmneb siis, kui ülekaalus on suurenenud nõudluse mõju ja tõhususe paranemine toob kaasa ressursside kiirema kasutamise. pisi|[[Manchester|Manchesteri söel töötav puuvillatööstus 19. sajandil]] Arutelu käib energiatõhususe Jevonsi paradoksi asjakohasuse üle energiasäästu seisukohalt. Mõned eiravad seda mõju, samas kui teised muretsevad, et energiatõhususe suurendamise kaudu jätkusuutlikkuse poole püüdlemine võib osutuda ennasthävitavaks. Mõned keskkonnaökonomistid on teinud ettepaneku kombineerida tõhususe suurendamine looduskaitsepoliitikaga, mis hoiab kasutuskulud samad (või kõrgemad), et vältida Jevonsi efekti. Tagasilöögiefekti kontrollimiseks saab kasutada poliitikaid, mis suurendavad kasutuskulusid (nt piirmäärad ja kaubandus- või keskkonnamaksud).
Ajalugu
Jevonsi paradoksi kirjeldas esimesena inglise majandusteadlane William Stanley Jevons oma 1865. aasta raamatus "The Coal Question". Jevons märkis, et Inglismaa kivisöe tarbimine kasvas hüppeliselt pärast seda, kui James Watt oli leiutanud Watti aurumasina, mis parandas oluliselt Thomas Newcomeni varasema disainiga söeküttel töötava aurumasina efektiivsust. Watti uuendused muutsid söe kulutõhusamaks jõuallikaks, mis tõi kaasa aurumasina suurema kasutuse paljudes tööstusharudes. See omakorda suurendas söe kogutarbimist, isegi kui konkreetse seadme jaoks vajalik kivisöe kogus vähenes. Jevons väitis, et kütusesäästlikkuse paranemine kipub kütusekasutust suurendama (mitte vähendama), kirjutades: "Pole põhjust eeldada, et kütuse ökonoomne kasutamine võrdub tarbimise vähenemisega. Tõde on vastupidine."
Sel ajal olid paljud Suurbritannias mures söevarude kiire kahanemise pärast, kuid mõned eksperdid arvasid, et tehnoloogia täiustamine vähendab söe tarbimist. Jevons väitis, et see seisukoht on vale, kuna tõhususe edasine suurendamine kipub suurendama kivisöe kasutamist. Seega kipub tehnoloogia täiustamine suurendama Inglismaa söemaardlate ammendumise kiirust ja sellele ei saa probleemi lahendamisel loota.
Keskkonnamõjud
Jevonsi efekt on ehk kõige laiemalt tuntud lõks keskkonnaökonoomikas. Kuigi Jevons keskendus algselt kivisöe küsimusele, on seda mõistet hiljem laiendatud mis tahes ressursi kasutamisele, sealhulgas näiteks vee kasutamisele ja inimestevahelistele kontaktidele. See kontseptsioon on erinevates distsipliinides korduvalt esile kerkinud ning see on hakanud hõlmama mitmeid probleemide ja negatiivsete välismõjude valdkondi. Walnum koos oma töörühmaga viis läbi paradoksi süstemaatilise uuringu ja täheldas seitsme vaatepunkti olemasolu, millest igaüks pakub nähtusele ainulaadseid tõlgendusi ja oletusi: psühholoogiline uuring, ökoloogiline ökonoomika, energiaökonoomika, ökoökonoomika, sotsiaal-tehnoloogiline distsipliin, evolutsiooniline ökonoomika ja linnaplaneerimine. Kaheksas oluline positsioon, tööstusökoloogia, tuvastati ka edasistes uuringutes. Jevonsi paradoks ilmneb ka sotsiaalhüdroloogias, turvalise arengu paradoksis, mida nimetatakse reservuaariefektiks, kus veepuuduse riski vähendamiseks reservuaari ehitamine võib seda riski hoopis süvendada, kuna vee kättesaadavuse suurenemine toob kaasa suurema arengu ja seega ka suurema veetarbe.
Põhjused
Majandusteadlased on täheldanud, et tarbijad kipuvad rohkem reisima, kui nende autod on kütusesäästlikumad, suurendades kütusenõudlust. Ressursi (nt kütuse) kasutamise tõhususe suurenemine põhjustab selle ressursi kasutamise kulude vähenemist, kui seda kõrvutada sellega, mida sama kogusega võib saavutada (nt reisimine). Üldiselt suurendab kauba või teenuse maksumuse vähenemine nõudlust (nõudluse reegel). Madalamate reisikuludega reisivad tarbijad rohkem, mis suurendab nõudlust kütuse järele. Seda nõudluse kasvu nimetatakse tagasilöögiefektiks ja see võib aga ei pruugi olla piisavalt suur, et kompenseerida suurenenud tõhususest tingitud kütusekasutuse algset vähenemist. Jevonsi paradoks ilmneb siis, kui tagasilöögiefekt on suurem kui 100%, ületades esialgse efektiivsuse kasvu.
Otsese tagasilöögiefekti suurus sõltub kauba nõudluse hinnaelastsusest. Täiusliku konkurentsiga turul, kus kütus on ainus sisend, siis juhul, kui kütuse hind jääb samaks, aga tõhusus kahekordistuks, langeks reisi hind poole võrra (reise saab osta kaks korda rohkem). Kui vastuseks ostetavate reiside hulk enam kui kahekordistuks (st nõudlus on hinnaelastne), siis kütusekulu suureneks ja ilmneks Jevonsi paradoks. Kui nõudlus on hinnaelastne, siis ostetavate reiside hulk vähem kui kahekordistuks ja kütusekulu väheneks. Teisalt sisaldavad kaubad ja teenused üldjuhul rohkem kui üht tüüpi sisendeid (nt kütus, tööjõud, masinad) ning hinda võivad mõjutada ka muud tegurid peale sisendkulu. Need tegurid vähendavad tagasilöögiefekti, muutes Jevonsi paradoksi vähemtõenäoliseks.
Põllumajandus
Põllukultuuri, näiteks nisu, saagikuse suurendamine teatud alal vähendab saagi saavutamiseks vajalikku pindala. Tõhususe suurendamine võib aga muuta nisu kasvatamise tulusamaks ja mõjutada põllumehi kasutama rohkem maad nisu tootmiseks, suurendades seeläbi maakasutust.
5G-internet
5G on palju energiasäästlikum kui 4G. Madalam hind toob aga kaasa rohkem internetikasutust, mis omakorda võib kaasa tuua energiatarbimise suurenemise.
Bapaume
Bapaume (algne hollandi nimi Batpalmen) on vald Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus.
Bapaume on põllumajanduslik ja kergetööstuslik linn Arrasist umbes 23 km lõunas ja kagus ning Amiensist 50 km kirdes. Juurdepääs vallale toimub teelt D 917, mis tuleb Ervillersist põhjas, läbib valla siksakiliselt, kulgeb seejärel kagusse Beaulencourti. Tee D 930 läheb itta ja kirdesse Frémicourti. Tee D 929 hargneb teelt D 917 valla servas ja läheb edelasse Warlencourt-Eaucourti. Autoroute A1 läbib lõuna pool valla idaserva ja teenindab linna väljapääsu 14 juures.
pisi|Bapaume'i kaart
Bapaume'i on nimetatud Seuil de Bapaume''' ('Bapaume'i künnis'), kuna see asub ühelt poolt Artois' ja Flandria tasandiku ning teiselt poolt Somme'i oru ja Pariisi nõo vahelises ristumispunktis. 11. sajandi keskpaigast kehtis Bapaume'i lõiv, mis vaadati üle 1202. aastal ja taas 1442. aastal.
Seda seisukohta kahetseti 1859. aastal, kui vald kutsus üles ehitama raudtee, mis ühendaks Achiet-le-Grandi (Pariisi-Lille'i liinil) Bapaume'iga loomade veojõuga (võimalik, et nad kartsid auru). Kahte valda ühendav raudtee võeti kasutusele alles 1871. aastal auruveojõuga. TGV tuli 1993. aastal.
Nimi
Bapaume (flaami Batpalmen või Bapalmen) tähendab "peksma oma peopesi" – kannatama maa vaesuse või mõne mineviku hävingu tõttu.
Ajalugu
thumb|Üldvaade Péronne'i väravas (17. sajand)
Varane Bapaume
Praegune linn ei ole oma algses asukohas. Gallia perioodil asus linn umbes 1500 m lääne pool rohke allika lähedal: Sensée jõe läte. Rooma riigi ajal linn õitses, kuna oli Bavayd Amiensiga ühendava tee ääres. See periood kestis umbes 3 sajandit.
Barbarite sissetungid aastatel 255–280 purustasid täielikult selle esimese Bapaume'i.
Hilis-Rooma riigis ehitati linn uuesti samale kohale bataavi asunike poolt, kes loeti sõdur-talunikeks. Praeguse Bapaume'i asukoha ümber ehitati kaitsevallid ning tee Arrasist Saint-Quentinisse ja Péronne'i suunati ümber kaitsesüsteemi lähedusse.
Seda linna kutsuti Helenaks ja see oli kohaks, kus Aëtius lõi 448. aastal tagasi frankide sissetungikatse. Kuid sissetung 454. aastal oli edukas ja lõpetas roomlaste kohaloleku. Järgnenud sajandite jooksul laastati linna mitu korda. Frangid ehitasid Rooma künkale lossi, kuna selles piirkonnas elasid Arrouaise'i metsa peitunud bandiidid. Bérenger' nime kandev bnandiit hõivas lossi vimkaga ja jättis sinna oma jälje. Pärast tema surma tulid Helluini (Helena) inimesed kindluse lähedale varjupaika ja nii sündis Bapaume. Helluin kadus järk-järgult. Selle paiga mitmete väljakaevamiste käigus leiti linna jälgi ja ajalugu.
Flandria krahvid
thumb|upright|Hainaut' Isabelle thumb|upright|Philippe II pitser
Linna tähtsus kasvas järk-järgult, peamine liiklus ei kulgenud ida-lääne, vaid põhja-lõuna suunas. Bandiitidevastase läbipääsu tagamiseks kehtestasid Flandria krahvid teemaksud koos sõduritega, kes saatsid kaupmehi läbi Arrouaise'i metsa ja linnast põhja pool. Selle tasuga ehitati kirikud. Bapaume'i isandad allusid Flandria krahvidele.
28. aprillil 1180 tähistati Bapaume'is Philippe II ja Baudouin V tütre Hainaut' Isabelle'i abielu. Selle liidu tõttu anti Bapaume 1191. aastal Prantsusmaa kuninga kontrolli alla.
Prantsusmaa kuningriik ja Artois' krahvkond
Philippe II naasis mitu korda Bapaume'i, et anda ühishartasid. Linn muutus iseseisvaks kellatorniga raekoja ehitamise, vapi ja pitsati loomise ning kodanike miilitsaga. 1202. aastal vaadati teemad uuesti läbi, seejärel teist korda 1291. aastal. Prantsusmaa kuningas Louis IX kinnistas Bapaume'i 1237. aastal Artois' krahvkonda oma venna Roberti valitsemise alla tingimusel, et see vandus Prantsusmaa kuningatele truudust. Linnas oli õitsenguperiood teemaksust ja peenest linakudumisest (batist) maapiirkonnas. Artois' krahvi Robert I järglane oli Robert II, siis krahvinna Mahaut kui Artois' krahvkonna pea. Mahaut' vennapoeg tituleeris enda Robert III-ks ja nõudis kaua trooni ning aitas kättemaksuks inglasi. Järgnes pikk sõja- ja õnnetusteperiood.
Krahvinna Mahaut elas sageli lossis, kuna reisis tihti. Tal oli seal oma tuba ja ta tegi arvukalt kindlustustöid. Tema surma korral 1330. aastal läks Bapaume Flandria krahvile. Viimane võttis ette suuri töid, sealhulgas ümbritsev müür ja suured kraavid linna ümber 1335. aastal. Kogu loss ja linn olid üks kaunimaid kindlusi ja seda nimetati "Artois' võtmeks".
Saja-aastane sõda
Kindlustused kaitsesid Bapaume'i elanikke selles sõjas korduvalt inglaste hirmutavate röövimiste eest. Bapaume'i foogtkond kannatas sel perioodil kohutavalt: just sel ajal peitusid külaelanikud oma kriidipinnasesse kaevatud muche'ides (maa-alustes peidupaikades).
Burgundia hertsogid
thumb|upright|Philippe Hea
Bapaume oli aastatel 1383-1494 Burgundia hertsogite kontrolli all ja just selles linnas varjus Jean Kartmatu pärast Orléansi hertsogi mõrva 1407. aastal. Bapaume'is ühendas ta uuesti ka oma armee, et siseneda 30. jaanuaril 1414 kampaaniasse. 1414. aasta juulis piiras Prantsusmaa kuningas Bapaume'i: Jeani garnison alistus hirmuta ja Charles VI läks seejärel Arrasi piirama. 30. augustil sõlmiti rahuleping ja Bapaume anti Jean Kartmatule, kuid see oli sellises seisus, et 3. septembril ei olnud piisavalt valijaid, et valida vanemad. Pärast Jeani surma 1420. aastal veetis tema poeg Philippe Hea lossis mitu päeva ja andis 1437. aastal Bapaume'i linnale kaks tasuta laata aastas. Järgnes õitsenguperiood, kuid 4. aprillil 1472 hävitas linna kohutav tulekahju. Seejärel rüüstati ja põletati seda 7. mail 1475 Louis XI vägede poolt ning taas 1477. aastal. 1486. aastal ründas Charles VIII taas Artois'd ja seega Bapaume'i. Piirkond kannatas palju burgundlaste ja prantslaste vaheliste lahingute tõttu. 4. juunil 1488 põhjustas tulekahju linnale täiendavat kahju.
Madalmaade halduses
Bapaume kannatas palju François I ja Karl V vahelise rivaalitsemise tõttu. Linn laastati prantslaste poolt 15. oktoobril 1521 ja läks Madridi rahuga Karl V-le. See hävis uuesti 1543. aastal tulekahjus, kuigi vahepeal oli keiser andnud käsu loss ja kindlustused ümber ehitada. Prantsuse armeed laastasid piirkonda uuesti 1554. aastal.
Pärast seda, kui Lelievre'i-nimeline isik püüdis lossi vallutada, kindlustasid Bapaume'i elanikud, et lossi ja linna kindlustused ehitati 1578. aastal uuesti üles. Sissetungide ja laastamistega murettekitav periood kestis 1598. aastani, kui 2. mail sõlmiti Vervinsi rahu. Järgnes rahu ja õitsengu ajastu (hoolimata 1626. aasta katkuepideemiast), mis lõppes märtsis 1635, kui Louis XIII kuulutas sõja Felipe IV-le. 18. septembril 1641 alistus Bapaume pärast piiramist Prantsuse armee poolt. Seda kapitulatsiooni tähistati Pariisis ülimalt, kuna Bapaume'i peeti üheks Artois' ja Flandria peamiseks tugipunktiks.
thumb|François I ja Karl V sisenevad Pariisi (1540)
Bapaume ja Prantsusmaa kuningriik
Louis XIII kinnitas linna volitused 1642. aastal. Ta tugevdas kindlustusi, mis olid piiramise ajal kannatada saanud. Linn ja seda ümbritsev maapiirkond pidid Hispaania ja Prantsuse armeede kohalolekut kannatama 1654. aastani (Louis XIV võttis Arrasi ja läbis Bapaume'i augustis kaks korda).
1681. aastal hävines Bapaume tulekahjus, mille järel oli keelatud rookatustega ümberehitus. 1723. aastal püstitati väljakule Louis XV ratsamonument. See oli noore monarhi esimene kuju Prantsusmaal. 24. juulil 1744 läbis kuningas Bapaume'i ja oli rahva seas väga tunnustatud. Ta läbis linna uuesti 6. septembril 1745, 2. mail ja 11. juunil 1746 ning 25. septembril 1747.
Kindlustused
thumb|Bapaume'i plaan 15. sajandil thumb|Bapaume'i plaan 18. sajandil
Asukoht allutas Bapaume'i mitmele sõjale. Ehitati kaitsekonstruktsioonid: esiteks Rooma laager, siis valli ja palisaadiga linnus ja lõpuks loss vallil. Kuninganna Mahaut omas selles lossis kambrit ja tundub, et Jeanne d'Arc veetis seal ühe öö.
1335. aastal kindlustas linn end lossist eraldi. Need kindlustused ei olnud aga kuigi tõhusad ja linna vallutati korduvalt. 1540. aastal käskis Karl V ehitada kindlustatud koha. Lisati linna ja lossi ümbritsevad müürid ja bastionid. 1578. aastal ühendati loss ja linn üheks tervikuks. Neid Karl V kindlustusi tugevdas hiljem Vauban. Ehitati keerukaid kaitsesüsteeme, nagu kaevandid ja tunnelid.
1550. aastal määras kuningas Waili, Havernasi ja Hauteclocque'i isanda Wallerand de Hauteclocque'i Bapaume'i linna ja lossi leitnandiks ja kapteniks.
Roosa pess
Roosa pess (Fomitopsis rosea) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Bapaume
Kindlustused
Hiljem sai "Bapaume'i lossi ja linna peaks" rüütel ja Saint-Martini isand Dominique de Grossolles.
Roosa pess
Seent on leitud ka Eestist.
Bapaume
Kindlustused
19. sajandil ei peetud Bapaume'i enam kindlustatud linnaks. Seetõttu alustati 1847. aastal kindlustuste demonteerimist. Seda tegi armee manöövrite ja lõhkeainetega tehtavate katsete raames. Müürid ja bastionid tasandati ning kraavid täideti. Veel on näha ainult torn ja osa Dauphini bastionist.
Hiljuti on tehtud tööd maa-aluste galeriide taastamiseks ja nende külastamiseks: esiteks Reyne'i bastion linnast kagus ja siis Dauphini bastion teises küljes. Need tunnelid olid kahe maailmasõja ajal varjupaigaks.
Prantsuse revolutsioon
Bapaume'i ühiskond muutus Prantsuse revolutsiooni ajal. Terrori ajal ei piisanud lossist, et vangistada kodanikke, keda kahtlustati revolutsiooni mittesoosimises. Põgenenud elanike vabanenud kodud rekvireeriti vanglaks.
Joseph Le Bon tuli valda, et taaselustada revolutsioonilise komitee tegevust.
Linn oli ringkonnakeskus aastatel 1790–1795.
Bapaume'i lahing 2. ja 3. jaanuaril 1871
thumb|Osa Armand Dumaresqi maalist Bapaume'i lahingust
Bapaume'i lahing toimus 2. ja 3. jaanuaril 1871 Prantsuse-Preisi sõja ajal Biefvillers-lès-Bapaume'i ja Bapaume'i territoorioumitel.
Kindral Louis Faidherbe Põhjaarmee eesotsas peatas preislased.
Esimene maailmasõda
thumb|Ringristmik kesklinnas
1916. aastal oli Bapaume üks linnadest, mida liitlased pidasid Somme'i lahingu raames strateegilisteks eesmärkideks. Sakslased okupeerisid Bapaume'i 26. septembril 1914, seejärel britid 17. märtsil 1917. 24. märtsil 1918 hõivasid sakslased taas linna.
1918. aastal oli Teine Bapaume'i lahing (21. august – 3. september) osa Amiensi lahingu teisest etapist, Briti ja Rahvaste Ühenduse rünnakust, mis oli Esimese maailmasõja pöördepunkt Läänerindel ja liitlaste Sajapäevase pealetungi algus. Täiustatud soomustoetus ja suurtükiväe pommitamine nõrgendasid kunagi vallutamatuid positsioone ja aitasid liitlasvägedel auke läbi kaevikuliinide rebida. 29. augustil hõivas Uus-Meremaa diviis pärast raskeid lahinguid Bapaume'i, olles koos Briti 5. jalaväediviisiga murdnud läbi väga tugevast Le Transloy-Louparti kaevikusüsteemist ja ületanud mitmeid teisi tugevaid punkte linnas.
Sakslased seadsid raekojas lõksu koos miini ja taimeriga, mis plahvatas vahetult enne austraallaste saabumist. Esimene Bapaume'i lahing toimus 24.–25. märtsil 1918 ja Teine Bapaume'i lahing 21. augustil – 3. septembril 1918.
Pärast vaherahu algas aeglane ja ohtlik demineerimistöö. Linn klassifitseeriti punaseks tsooniks ja rekonstrueerimiseks tehti suuri töid. Inglismaa linn Sheffield andis abi rekonstrueerimiseks.
Sellest ajast on säilinud sõjamemoriaal ja kaks sõjaväekalmistut, kus on ka Teise maailmasõja aegseid haudu:
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja ajal oli Bapaume taas intensiivsete võitluste ala. Linnapea Abel Guidet oli vastupanuliikumise liige ning vahistati ja saadeti Groß-Roseni koonduslaagrisse, kus ta 27. novembril 1944 suri.
1948. aastast on tema mälestuseks monument, mis kujutab tema vahistamise hetke. Raekojas on urn Groß-Roseni mullaga ja linnapead kujutav maal.
thumb|Raekoja fassaad
Raekoda ja kellatorn
thumb|upright|Raekoda ja kellatorn
Kindral Faidherbe'i kuju
thumb|upright|Kindral Faidherbe'i kuju
Louis Faidherbe'i kuju pühitseti 27. septembril 1891 ja algselt kujundas selle Louis Noël. 29. septembril 1916 rekvireerisid kuju sakslased, kes uskusid, et see on pronks, ja kuju kadus. Šrapnelliga täkitud alus jäi 13 aastaks tühjaks. Alles 1926. aastal otsustas linn paluda skulptor Déchinil, Louis Noël kasupojal Pariisist see kuju algupäraste plaanide järgi uuesti luua. Uue monumendi avas 18. augustil 1929 sõjaminister Paul Painlevé. Väljaku ümberehitamise ajal 1997. aastal viidi kuju 26. septembril paar meetrit madalamale.
Monument Briquetile ja Tallandierile
Raekoja ette püstitati mälestussammas Albert Taillandieri ja Raoul Briqueti mälestuseks, kes hukkusid raekoja plahvatuses 25. märtsil 1917. Mõlemad olid Pas-de-Calais' valitud esindajad, kuid erinevatest parteidest: Taillandier ol konservatiiv ja Briquet oli sotsialist. Nad olid Prantsusmaa Rahvuskogu nimel rindel kontrollkäigul ja soovisid hoones ööbida, kuid nad jäid plahvatusse ja hukkusid. Ernst Jünger kirjutas oma teoses "Terasäikestes", et plahvatuse põhjustas improviseeritud lõhkeseade, mille jätsid taganevad Saksa väed.
Saint Nicolase kirik
thumb|Saint Nicolase kirik
Saint-Nicolase kihelkonna päritolu langeb kokku linna päritoluga. Esimene kirik ehitati 1085. aastal, kui linn sai esmakordselt tähtsaks, kuid oli 14. sajandi lõpuks kadunud. Teine kirik ehitati 1600. aasta paiku, kuid hävitati Esimeses maailmasõjas. See ehitati uuesti samale vundamendile aastatel 1924-1929. Kirikus on kolm ajalooliste objektidena registreeritud eset:
Sõjamälestusmärk
thumb|upright|Sõjamälestusmärk
See ehitis koosneb ülaosas linna vapiga kaunistatud frontooniga kiviseinast, mis külgneb mõlemal poolel balustraadiga. Frontooni all kolmetulbalise loendi kohal 1914–1918 hukkunud sõduritest on suured sõnad "Pro Patria", millele järgneb tekst "La ville de Bapaume à ses enfants" (Bapaume'i linn oma lastele). Allpool küljel on seisv naine lapsega, kes sümboliseerivad selgelt lesknaist ja orbu. Naisel, kelle juuksed on osaliselt kaetud looriga, mis laskub mööda selga alla kuni põlvekõrguseni, on tõstetud parem käsi, et osutada nime palmioksaga käes. Ta on kaitse märgiks pannud oma vasaku käe lapse vasakule õlale, kes lühikeste pükstega, pea kõrgele tõstetud ja enesekindel, hoiab paremas käes baretti ja vanikut vasaku käsivarre ümber. Monumendi alumine osa sisaldab neljas veerus 1939.–1945. aasta sõjas kadunute nimekirja.
Neli aastaaega
Neli aastaaega on aastaajad kevad, suvi, sügis ja talv.
Jõõdre kivikalme
Jõõdre kivikalme on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Jõõdres.
pisi|
Kivikalme dateering
Muistis on dateeritud I aastatuhande I poolde.
Kivikalme asukoht
Kivikalme asub Jõõdre küla territooriumil, Haapsalu–Laiküla maanteest 185 m idas, korterelamust lääne pool.
Muistise kirjeldus
Kõrgel rohumaal asetseva ovaalse põhiplaaniga muistise pikkus on 32 m, laius 14 m ja kõrgus 1,5 m. Lõuna suunas sopistub välja madalam, 0,5 m kõrgune osa. Nõukogude režiimi ajal rikuti kivikalmet siloaugu rajamise käigus, mis on tänaseks ajaks täielikult täis aetud. Muistise avastas Vello Lõugas 1972. aastal. Kivikalmest on leitud savinõukilde ja põlenud luid.
Superdiskreetimine
thumb|Superdiskreetimise demonstratsioon Superdiskreetimine (inglise keeles supersampling) on ruumilise sakitõrje meetod, millega eemaldatakse arvutigraafikas formuleeritud piltidel paiknevad sakid. Sakid esinevad seetõttu, et arvutiekraan koosneb paljudest pikslitest, mis on ruudukujulised ja millel kõigil on oma vastav värv. Arvutiekraanil saab neid piksleid kujutada sirge joonena/äärena ainult siis, kui need pikslid on laotud üksteise otsa vertikaalselt või kõrvuti ehk horisontaalselt. Paljudel objektidel pole täiesti sirged ääred ning selleks, et võimalikult hästi näidata ka sujuvaid ääri arvutiekraanil, ongi arvutigraafikas kasutusele võetud superdiskreetimine.
Hingamiselundkond
pisi|Inimese hingamiselundkond Hingamiselundkond on spetsiifilistest elunditest ja struktuuridest koosnev elundkond, mida loomorganismid (sh inimesed) kasutavad gaasivahetuseks.
Superdiskreetimine
Teostamine
thumb|Diskreetimise protsess. Värvide keskmise arvutamine
Hingamiselundkond
Hingamiselundkonna anatoomia ja füsioloogia on väga erinevad sõltuvalt organismi suurusest ja keskkonnast.
Superdiskreetimine
Protsess
Ühe piksli sees võetakse erinevates kohtades mitu erinevat värviproovi ning arvutatakse keskmine värvi väärtus. Selline võimalus saavutatakse kui visualiseeritakse pilti palju kõrgema resolutsiooniga (kasutaja seda protsessi ekraanil ei näe) ja hiljem kui on tehtud kalkulatsioonid ekstra pikslitega, tõmmatakse/skaleeritakse pikslite arv esialgsesse mahtu ning kuvatakse pilt ekraanil kasutajale tema kasutatava monitori resolutsiooniga. See tagab ekraanil kuvamisel sujuvamad jooned erinevate objektide äärtes.
Hingamiselundkond
Gaasivahetus toimub kopsudes miljonites väikestes õhutaskutes ehk sopistes, mida nimetatakse imetajatel ja roomajatel kopsualveoolideks. Nendel mikroskoopilistel õhukottidel on väga hea verevarustus, mille tõttu õhk on tihedas kontaktis verega. Õhupakid suhtlevad väliskeskkonnaga hingamisteede kaudu. Nendest on suurim hingetoru, mis asub rindkere keskel kahe peamise bronhi vahel. Viimased sisenevad kopsudesse, kus nad hargnevad järk-järgult kitsamateks sekundaarseteks ja tertsiaarseteks bronhideks, mis jagunevad omakorda arvukateks väiksemateks kopsutorudeks ehk bronhioolideks.
Veeloomadel on hingamiselunditeks enamasti lõpused, mis on veeselgroogsetel loomadel (nt kaladel) liigendunud rohketeks verekapillaariderikasteks liistakuteks (eripind on nii suurem). Liistakute abil toimub gaasivahetus lõpuseid läbiva vere ja vee vahel. Paljudel mikroskoopilistel veeorganismidel (samuti mõnedel suurematel inaktiivsetel veeloomadel) lõpused puuduvad ning hingamine toimub kogu kehapinnaga.
Muudel loomadel, näiteks putukatel, on hingamiselundkonnad väga lihtsate anatoomiliste omadustega. Kahepaiksetel on ka nahal gaasivahetuses väga oluline osa.
Superdiskreetimine
Meetodid
thumb|Võrgustiku superdiskreetimine (grid supersampling) thumb|Juhuslik superdiskreetimine (random supersampling) thumb|(Poisson disc supersampling)
Adaptiivne superdiskreetimine
Superdiskreetimine on arvutuslikult ressursirikas, sest on vaja suurema mäluga videokaardi mälu ja mälu ribalaiust, sest vajalik puhver on mitu korda suurem.
Adaptiivse superdiskreetimise puhul diskreeditakse nendest kohtadest, kus on värvide erinevus olemas. Seega diskreetimiskohad on põhiliselt objektide nurkades ja nii tagataksegi parem jõudlus.
Superdiskreetimise mustrid
Järgnevalt on toodud näiteid, milliste mustrite abil diskreeditakse erinevaid piksleid.
Võrgustiku superdiskreetimise korral on diskreetimiskohad piksli peal proportsionaalsed ning ei ole kuhjunud ühte nurka. Piksel on jaotatud n×n alampiksliteks, mille keskelt võetakse sämplid. Seega saadakse terve piksli ulatuses kätte üsna palju väärtuslikku infot. Mida rohkem diskreetimispunkte, seda parem on superdiskreetimise tulemus.
Juhusliku superdiskreetimise korral on diskreetimispunktid genereeritud juhuslikult ning seega on võimalik, et ei ole tagatud palju väärtuslikku infot. Diskreetimispunktid võivad olla kuhjunud kõik ühte kohta ning kuna tegu on juhuslike genereeritud punktidega, siis ei ole ka määratud diskreetimispunktide omavaheline kaugus, mistõttu võib selle meetodiga saada erinevate diskreetimispunktidega üsna samasugust infot. Seda meetodit peetakse seega ressursi raiskamiseks.
Poisson disc-superdiskreetimise korral on diskreetimispunktid genereeritud samuti juhuslikult, kuid on ka piiratud kindlate vahekaugustega diskreetimispunktide vahel. Kuigi tulemused selle meetodiga on väga head, on siiski see meetod arvutuslikult väga nõudlik, et kasutada seda reaalajaliseks visualiseerimiseks.
Jittered-superdiskreetimine on kolme eelneva meetodi hübriid. Piiratud on kindlate vahekaugustega diskreetimispunktid. Piksel on jaotatud n×n alampiksliteks, mille juhuslikust punktist võetakse diskreetimisinfo. thumb|(jittered supersampling)
Pihusaar
Pihusaar on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Koolimäe lahes Lobi poolsaare lähedal asuv saar.
Superdiskreetimine
Miinused
Superdiskreetimine põhjustab jõudluse langemist kaadrite kuvamises ajaühikus. Näiteks kui graafika protsessor peab visualiseerima neli korda rohkem piksleid esialgsest, siis kaadrite kuvamise arv sekundis võib olla umbes üks neljandik sellest, mis väärtus oli kaadrite kuvamisel esialgsetes sätetes.
Kuna superdiskreetimise käigus visualiseeritakse rohkem piksleid, on need vaja ka pärast skaleerida lõplikku resolutsiooni. See võtab samuti ressursse ning seetõttu võib kaadrite kuvamissagedus veel rohkem kannatada.
Joni Turunen
Joni Touko Aapeli Turunen (sündinud 4. septembril 1976 Vantaas) on Soome endine poksija.
Turunen oli kokku kuuekordne Soome meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 1994. aastal, kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1995–1996, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1999. aastal ning sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 2001 ja 2003.
Turunen sai pronksmedali 8. maailmameistrivõistlustel 1995. aastal (Berliinis) kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 11. maailmameistrivõistlustel 2001. aastal (Belfastis) sulgkaalus (kuni 57 kg).
Dubysa regionaalpark
pisi|Lyduvėnai raudteesild Dubysa regionaalpark (leedu keeles Dubysos regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Raseiniai ja Kelmė rajoonis.
Neeme Lopp
Neeme Lopp (sündinud 25. juulil 1980 Tallinnas) on Eesti kirjandusteadlane, õppejõud, kriitik ja kirjastaja.
Dubysa regionaalpark
Dubysa regionaalpark asub Dubysa jõe ürgorus ja selle ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Dubysa ürgorgu, sealseid maastikke, ökosüsteemi ja kultuuripärandit.
Neeme Lopp
Ta on lõpetanud Tallinna 54. Keskkooli (1998) ja Tartu Ülikooli eesti kirjanduse erialal (2003). 2006.–2013. aastal töötas ta Eesti Kirjandusmuuseumis erakorralise teadurina.
Dubysa regionaalpark
Dubysa org on lai ja järskude nõlvadega, selle ümbrust liigendavad Dubysa lisajõgede orud. Regionaalpargi territooriumil käivad kudemas lõhe ja meriforell. Regionaalpargi territooriumil elavad mitmed hirvlased.
Neeme Lopp
Alates 2014. aastast juhib ta Eesti Kunstiakadeemia kirjastuse tööd ning alates 2017. aastast loeb samas kursuseid filosoofia ajaloost, esteetikast ja tänapäevasest teooriast. Varem on ta lugenud kursusi ka Tartu Ülikoolis. 2020. aastast on ta teadur uurimisprojekti "Eesti siirdekultuuri arengumustrid 1986–1998" juures.
Dubysa regionaalpark
Regionaalpargis kasvavad mitmed Leedu punases raamatus olevad taimed, nende seas mets-kuukress, balti sõrmkäpp, tupp-võsaputk, salutakjas, kahar nurmikas, Aschersoni kerahein, niidu-kuremõõk, karulauk, rohekas käokeel, jumalakäpp, hall käpp, kuradi-sõrmkäpp, euroopa võrdviljak ja teravalehine penikeel.
Neeme Lopp
Tegevus
Ta on avaldanud artikleid eesti kirjanduse, kirjandus- ja teatriteooria alal ning kirjutanud kirjandus- ja kunstikriitikat. Ta on koostanud raamatud Hasso Krulli (2018) ja Kivisildniku (2016) retseptsioonist Eestis, Prantsuse filosoofi Jacques Rancière'i artiklikogumiku "Esteetika kui poliitika" (2017) ja Jean Baudrillardi esseekogumiku "Kunsti vandenõu" (2020). Ta on korraldanud võõrkeelse teaduskirjanduse vahendamist eesti keelde ja toimetanud tõlkeraamatuid (teiste hulgas Roland Barthesi "Camera lucida", Jacques Rancière'i "Esteetika kui poliitika" ja Stuart Halli eestvedamisel koostatud kogumik "Representatsioon"). 2009. aastal ilmus tema kaastoimetamisel mahukas kogumik "20. sajandi mõttevoolud" (peatoimetaja Epp Annus).
Dubysa regionaalpark
pisi|left|Maironise isamaja
Neeme Lopp
Tegevus
Neeme Lopp on Eesti indie-roki bändi Id Rev kitarrist, laulja ja laulukirjutaja.
Dubysa regionaalpark
Dubysa regionaalpargi halduskeskus asub Raseiniais, Dominikonų g. 2. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Lyduvėnai ja Betygala.
Dubysa regionaalpargi pindala on 10 571 hektarit. Erinevate kaitsealade all on sellest 86%.
Lahesaar
pisi|Lahesaar ja Tammneeme laht Maa-ameti kaldaerofotol Lahesaar on Harju maakonnas Viimsi vallas Muuga lahes asuv 0,41 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 308 meetrit.
Saar asub 1 kilomeetri kaugusel rannikust. Saar on pikliku kujuga ja kruusase pinnamoega. Viimsi poolsaarest lahutab seda Tammneeme laht.
Saare koordinaadid on.
ManPower 4
ManPower 4 on Eesti vokaalansambel, mis tegutseb alates 2009. aastast.
Eurovisiooni lauluvõistlus
Ansambel valiti 12. märtsil 2010 Eestit esindama 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslo. Eesti laulu 2010 finaalis esitati laul "Siren", koos Malcolm Lincoln. Poolfinaalis 24. mail saavutati 14. koht.
Andrew Copp
pisi|Andrew Copp 2014. aastal [[Michigani Ülikooli meeskonnas]] Andrew Copp (sündinud 8. juulil 1994 Ann Arboris Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Detroit Red Wings.
Aastatel 2012–2015 mängis Copp Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-i draft'is 104. valikuna. 2015. aasta märtsis sõlmis ta Jetsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta Jetsi meeskonnas 11. aprillil 2015 mängus Calgary Flamesi vastu. Jetsi põhikoosseisu on ta kuulunud alates järgmisest hooajast. Esimese värava lõi ta NHL-is 31. oktoobril 2015 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. 24. märtsil 2021 tegi ta mängus Vancouver Canucksi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is (kokku lõi ta selles mängus neli väravat). Hooaeg 2020–21 oli ühtlasi tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem (15 + 24).
2022. aasta märtsis kaubeldi Copp Jetsist New York Rangersi.
2022. aasta juulis sõlmis Copp viieaastase lepingu Detroit Red Wingsiga.
2012. aastal tuli Copp USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2017. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kalve
Kalve on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kalve uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Kimmel, Kosenkranius, Kreideberg ja Mädasson. Erik-Eugen Kalve palvel kanti Kalve perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 230 all (Siseministeeriumi teadaanne 18. maist 1936).
Moodne viievõistlus olümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|border|Moodne viievõistlus Moodne viievõistlus olümpiamängudel on olnud olümpiaprogrammis alates 1912. aasta suveolümpiamängudest Stockholmis. Kaasaegne viievõistlus on spordivõistlus, mille spetsiaalselt moodsate mängude asutaja parun Pierre de Coubertin on loonud suveolümpiamängude jaoks ja mille esmakordne väljakutse esitati 1912. aastal. Coubertin sai inspiratsiooni iidsete olümpiamängude viievõistlusest, mis oli modelleeritud vastavalt tollase ideaalse sõduri oskustele.
Ala päritolu arvestades pole üllatav, et moodsa viievõistluse ajalugu on tihedalt läbi põimunud olümpiamängude ajalooga. Enne Rahvusvahelise Moodsa Viievõistluse Liidu (UIPM) moodustamist 1948. aastal, allus see ala otse Rahvusvahelisele Olümpiakomiteele.
Naiste osalemine moodsa viievõistluse olümpiaprogrammi lisandus 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys, kus esimeseks olümpiavõitjaks tuli Suurbritanniat esindanud Stephanie Cook.
Moodsa viievõistluse reegleid ja punktisüsteemi on aastate jooksul mitu kordi muudetud ja täiendatud. 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses muudeti reegleid nii, et laskmine toimus mõni tund enne jooksuvõistluse algust. Põhjuseks toodi see, et siis ei saanud sportlased võtta rahusteid, mis oli kõige sagedasem dopinguprobleem laskmistulemuste parandamiseks. Oli mõeldamatu võtta tablette enne jooksu. Teine oluline uuendus oli murdmaajooksu stardi suhtes. Sportlased startisid jooksule ajalise intervalliga vastavalt eelnenud võistlustel kogutud punktidele. Olümpiavõitjaks tuli sportlane, kes ületas esimesena finiši. 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas muudeti taas reegleid, kui ratsutamine viidi viimaseks alaks. Selle mõtteks oli, et sportlased võistleksid lõpuni, säilitades pikemalt pinevat ootust. Loogika seisnes selles, et ratsutamine mõjutas punktisummat enam kui teised alad. Barcelonas oligi viimane ala ratsutamine eriti dramaatiline, kus venelane Eduard Zenovka läks viimasele alale vastu 106-punktilise eduseisuga poolaka Arkadiusz Skrzypaszeki vastu, kuid lõpetas lõpuks 212 punkti poolakast tagapool. Järgmistel olümpiamängudel otsustati pöörduda tagasi vana süsteemi juurde.
Alates 2012. aasta suveolümpiamängudest Londonis kestab nii meeste kui ka naiste moodne viievõistlus vaid ühe päeva. Teine ja kõige tähelepanuväärsem muudatus moodsas viievõistluses oli UIPM-i loodud kombineeritud jooksu- ja laskmisvõistlus. Hindamissüsteem põhineb standartaegadel ja sooritusel ning maksimaalset 5000 punkti saavutamist peetakse ebatõenäoliseks.
Idus
Idus on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Sēļi vallas. Küla asub merepinnast 63 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Sēļist 7,5, endisest piirkonnakeskusest Mazsalacast 10 ja Riiast 159 kaugusele.
Moodne viievõistlus olümpiamängudel
Moodne viievõistlus algab vehklemisega ja jätkub 200 meetri ujumisega. Sellele järgneb ratsutamine ning kombineeritud murdmaajooksmine/laskmine, kus sportlased lasevad määratud aja jooksul viis lasku märklauda, jooksevad seejärel 1000 meetrit ning kordavad seda tegevust kaks korda.
Idus
Külast läheb läbi maantee P21. Seal asuvad Iduse bussipeatused.
Moodne viievõistlus olümpiamängudel
Eestlased olümpiamängudel
Eesti tuntuim viievõistleja on Imre Tiidemann, kes on kolm korda osalenud olümpiamängudel (1992, 1996 ja 2000). Parima (7.) koha (5414 punkti) sai ta Atlantas 1996. aastal.
Idus
Idus on tekkinud endise Iduse mõisa (Idwen) keskuse juurde. Kuni aastani 1949 asus seal Iduse valla halduskeskus. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Külas kasvav Iduse pargi lehis (Euroopa lehis, ümbermõõt 3,72 meetri) on looduskaitse all.
Aastal 2008 oli külas 28 elanikku, aastal 2015 oli seal 15 elanikku, nagu ka aastal 2020.
Kidy Tour
Kidy Tour on rahvusvaheline puhkusereiside korraldaja.
Ettevõte Kidy Tour, mis tegutseb Leedus, Lätis, Eestis ja Venemaal, kuulub lennunduse valdkonnas Ida-Euroopa suurima äriettevõtete grupi Avia Solutions Group koosseisu, mille aktsiad on noteeritud Varssavi väärtpaberite börsil.
Asutamine
Kidy Tour asutati Leedus 2015, reiside müüki alustati märtsis 2016.
Viirjärvesete
Viirjärvesete ehk viirkihiline järvesete ehk järveviirsete on järve põhja kuhjunud õhukesekihiline purd-, kemogeenne või biogeenne sete.
Viirjärvesette eritüübiks on varviline järvesete, millel saab eristada ühe aasta talve- ja suvekihte (paksus harilikult alla 1 mm ).
Viirjärvesetteid leidub enamasti ainult sügavais järvedes, kus põhjaelustik on suhteliselt vaene.
Viirjärvesetete kihilisus on põhjustatud aastaaegade vaheldumisest tulenevast mineraalainete erihulgalisest ja eritüübilisest sissekandest, ning järves toimuvate bioloogiliste ja hüdroloogiliste protsesside tsüklilisusest.
Eestis on viirjärvesetteid nt Rõuge ja Kurtna järvestiku järvedes; viirjärvesetteid leidub seal järvemuda ja -lubja hulgas.
Viirjärvesetteid on kasutatud varvokronoloogias.
Jan Košťálek
Jan Košťálek (sündinud 17. veebruaril 1995 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi kõrgliigaklubis Pardubice Dynamo.