cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaëtan Bong
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis FC Metz, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. 2006. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas. Hooajal 2008–09 mängis ta Prantsusmaa esiliiga klubis Tours ning seejärel neli hooaega Prantsusmaa kõrgliigas Valenciennesis. 2013. aasta augustis liitus ta Kreeka kõrgliiga klubiga PAE Olympiakós, kellega tuli hooajal 2013–14 Kreeka meistriks. Hooaja 2014–15 teises pooles mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Wigan Athletic. Pärast seda jätkas ta karjääri Inglismaa esiliigas, liitudes Brighton & Hove Albioniga. Hooajal 2016–17 saadi liigas teine koht ja tõusti Premier League'i. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Nottingham Forestiga.
2009. aastal mängis Bong Prantsusmaa kuni 21-aastate koondises. Debüüdi Kameruni jalgpallikoondises tegi ta 2010. aastal. Ta on kuulunud Kameruni koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Viinistu rahvamaja
pisi|Viinistu rahvamaja (juuli 2011) Viinistu rahvamaja on rahvamaja Harju maakonnas Kuusalu vallas Viinistu külas. Rahvamaja eesotsas on Enno Tikerpalu.
Aed-mustköömne eeterlik õli
Aed-mustköömne eeterlik õli (Nigellae sativae aetherolum; EO) on aed-mustköömne seemnetest veeauruga destilleeritud või kemikaalidega ekstraheeritud eeterlik õli.
Seemnetest saadava eeterliku õli kogus ja koostis varieeruvad ning sõltuvad ka taime kasvupiirkonnast.
Teadusuuringutes
Ühe uuringu kohaselt sisaldas aed-mustköömne eeterlik õli, mida kasutati diabeetikutel veresuhkru näitajate parandamisel, mitmeid hormoone – folliikuleid stimuleeriv hormoon, luteiniseeriv hormoon, prolaktiin, progesteroon, testosteroon, östradiool, ja need võivad põhjustada häireid menstruaaltsüklis.
Michael Estrada
Michael Steveen Estrada Martínez (sündinud 7. aprillil 1996 Guayaquilis) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib ründajana Mehhiko kõrgliigaklubis Cruz Azul ja Ecuadori jalgpallikoondises.
Aed-mustköömne eeterlik õli
Teadusuuringutes
Eeterlikul õlil on võrreldes tetratsükliini, tsefuroksiimi ja tsiprofloksatsiiniga tugevam antibakteriaalne ja võrreldes klotrimasooliga tugevam seenevastane toime.
Michael Estrada
Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis Macará, mille meeskonnas debüteeris ta Ecuadori kõrgliigas 2013. aastal. Ecuadori kõrgliigas on ta mänginud veel El Nacionali (2016–2017) ja Independiente del Valle (2017–2018) meeskonnas 2019. aastal mängis ta taas Macarás ning lõi 29 mänguga 17 väravat.
2019. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Mehhiko kõrgliigaklubiga Toluca. 2022. aasta esimeses pooles oli ta Tolucast laenul Major League Socceri (MLS) klubis D.C. United. Sama aasta augustis läks ta laenule Cruz Azuli.
Ecuadori jalgpallikoondises tegi Estrada debüüdi 22. veebruaril 2017 sõprusmängus Hondurase vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2019 sõprusmängus Boliivia vastu. Ta kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal. 2022. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiril oli Estrada kuue väravaga Ecuadori suurim väravakütt.
Mare Teearu
Mare Teearu (sündinud 26. jaanuaril 1942 Viljandis) on eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.
Ta õppis viiulimängu Viljandi Lastemuusikakoolis (õpetaja Augustin Pung) ja Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Harald Aasa). 1965. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi viiuli erialal (Vladimir Alumäe klassis). Täiendas end Moskvas aspirantuuris professor Galina Barinova juures.
Aastatel 1964–1999 esines ansamblis koos pianist Helju Taukiga.
Ta on Tallinna Muusikakeskkooli keelpilliosakonna viiuliõpetaja. 2004. aastast on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia keelpilliosakonna professor.
Isiklikku
Tema poeg on tšellist Raul Seppel. Tütar Maarja Seppel
Kaja Kallas
Kaja Kallas (aastatel 2002–2006 Kaja Leiger; sündinud 18. juunil 1977 Tallinnas) on Eesti jurist ja poliitik, Eesti Reformierakonna esimees ja alates 26. jaanuarist 2021 Eesti Vabariigi peaminister.
Ta on Eesti esimene naispeaminister ning aastail 2002–2003 peaministriks olnud Siim Kallase tütar. Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlasena tegutses Kallas alates 1999. aastast juristina, kuni pääses 2011. aasta valimistel Reformierakonna nimekirjas Riigikokku, tegutsedes seal majanduskomisjoni esimehena. 2014. aastal valiti ta Euroopa Parlamenti, kus töötas kuni 2018. aasta septembrini. 2018. aasta aprillis valiti ta Reformierakonna esimeheks ning 2019. aastal võitis Reformierakond Kallase juhtimisel Riigikogu valimised, kuid ei suutnud moodustada valitsuskoalitsiooni.
Kallas jätkas 2021. aasta jaanuarini Riigikogu liikmena, kuni Jüri Ratase teise valitsuse tagasiastumise järel õnnestus tal koos Keskerakonnaga moodustada uus valitsuskoalitsioon, milles ta ise sai peaministriks. Valitsusesiseste konfliktide tõttu saatis Kallas 2022. aasta juunis Keskerakonna valitsusest välja ja moodustas seejärel Isamaa ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga peetud edukate koalitsioonikõneluste järel sama aasta juulis uue valitsuse.
Töökäik juristina
Kaja Kallas on alates 1999. aastast Eesti Advokatuuri liige ja tegutses alates 2002. aastast vandeadvokaadina. Ta on olnud advokaadibüroo Luiga Mody Hääl Borenius ja Tark & Co partner ning Estonian Business Schooli koolitaja, Euroopa Kartellivastase Juristide Assotsiatsiooni liige. Kaja Kallas oli advokaadina spetsialiseerunud Euroopa ja Eesti konkurentsiõigusele.
Ta lõpetas töö advokaadina 26. märtsil 2011, mil temast sai XII Riigikogu liige.
Poliitilise karjääri algus ja 2011–2014 Riigikogus
2013. aastal valiti ta Eesti Reformierakonna aseesimeheks.
2014–2018 Euroopa Parlamendis
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai Kaja Kallas 21 504 häält, osutus valituks ja asus tööle Euroopa Parlamendi liikmena. Ta oli Euroopa Parlamendi liige kuni 2018. aasta septembrini, kuuludes Euroopa Demokraatide ja Liberaalide (ALDE) fraktsiooni.
Novembris 2018 ilmus Kaja Kallasel raamat "MEP. 4 aastat Euroopa Parlamendis", kus ta kirjeldab oma elu ja tööd nelja Brüsselis veedetud aasta jooksul.
Tõus Reformierakonna juhiks
13. aprillil 2018 valiti ta Reformierakonna üldkogul 1067 toetushäälega 1199-st Hanno Pevkuri asemel uueks erakonna esimeheks.
2019–2021 XIV Riigikogus
2019. aasta Riigikogu valimistel kogus ta 20 072 häält. Ka valimiste üldvõitjaks osutus Kallase juhitud Eesti Reformierakond, saades kokku 162 332 häält ja vastavalt 34 kohta Riigikogus. President Kersti Kaljulaid nimetas Kallase peaministrikandidaadiks, kuid 15. aprillil Riigikogus toimunud hääletusel toetasid Kallasele valitsuse moodustamise volituste andmist vaid 45 Riigikogu liiget. Saalis viibinud Keskerakonda, EKREsse ja Isamaasse kuuluvast 55 liikmest oli selle vastu 53. Valitsuskoalitsiooni moodustasid lõpuks hoopis Eesti Keskerakond, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond ja Isamaa Erakond.
Valitsuse loomise ebaõnnestumise järel jätkas Kallas riigikogu liikmena 2021. aastani, olles seejuures riigikogus Reformierakonna frakatsiooni esimees.
Kaja Kallase esimene valitsus
2022. aasta juuni algul tegi Kallas president Alar Karisele ettepaneku vabastada ametist kõik seitse Keskerakonna ministrit seoses koalitsioonisiseste vastuoludega. Kallas lubas uue koalitsiooni moodustamiseks kõnelusi Isamaa ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga. Pärast koalitsioonikõneluste lõppu astus Kallase juhitud valitsus juulis kollektiivselt tagasi ja Alar Karis tegi Kallasele ettepaneku moodustada uus valitsus.
Kaja Kallase teine valitsus
Kallase teine valitsus astus ametisse 18. juulil 2022. Sellesse kuulusid lisaks Eesti Reformierakonnale Isamaa Erakond ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond.
Kaja Kallase kolmas valitsus
Eesti Reformierakond võitis Kaja Kallase juhtimisel valimised 190 632 häälega, mis moodustas kõikidest häältest 31,2%. Sellega sai Eesti Reformierakond Riigikogus 37 mandaati. Valimiste järel tegi valimised võitnud Eesti Reformierakond ettepaneku moodustada koalitsioon Sotsiaaldemokraatlikule Erakonnale ja Eesti 200-le. Koalitsioonikõnelused kestsid 11. aprillini 2023, kui allkirjastati koalitsioonileping. Samal päeval astus Kaja Kallase teine valitsus vastavalt seadusele tagasi ja president Alar Karis andis Kallasele ülesande moodustada uus valitsus. Uus, Kaja Kallase kolmas valitsus valitsus andis Riigikogu ees ametivande 17. aprillil 2023. Koalitsioonierakondadel on Riigikogus kokku 60 kohta.
Välisvisiidid
Peaminister Kaja Kallase esimene välisvisiit oli Soome. 19. veebruaril 2021 kohtus ta Helsingis Soome presidendi Sauli Niinistö ja Soome peaministri Sanna Mariniga.
Isiklikku
Ta on Reformierakonna auesimehe Siim Kallase tütar. Tema vanaisa oli klarnetist ja saksofonist Udo Kallas.
Aastatel 2002–2006 oli ta abielus Roomet Leigeriga.
2011. aastast elas ta koos Taavi Veskimägiga, neil sündis 8. novembril 2011 poeg. 20. juunil 2014 teatasid nad Twitteri vahendusel oma lahkuminekust.
Septembris 2018 abiellus Kaja Kallas Arvo Hallikuga.
Ta on tantsinud rahvatantsukollektiivis Sõleke.
Eesti Tuletõrje Korpuse koosseis 1940
Eesti Tuletõrje Korpuse pealik: Siseministeeriumi Politseitalituse kodanliku õhukaitse ja tuletõrje juhataja Rudolf Vaharo
Korpuse pealiku abid: Eesti Vabatahtliku Tuletõrje Liidu esimees Boris Melts, Politseitalituse tuletõrje inspektor Friedrich Parmask
Sunberryz
Sunberryz oli Eesti ansambel, mis sündis Kanal 2 uudistesaate "Reporter" ja plaadifirma Moonwalk ühisprojektina. Ansamblisse kuuluvad Grete Klein, Marit Mittal, Britt Kõrsmaa, Jaan Lehepuu ja Brey Velberk.
Game Gear
Game Gear on 8-bitine neljanda põlvkonna pihukonsool, mille andis välja Sega 6. oktoobril 1990 Jaapanis, aprillis 1991 Põhja-Ameerikas ja Euroopas ning 1992 Austraalias.
Game Geari põhikonkurentideks turul olid Nintendo Game Boy, Atari Lynx ja NEC TurboExpress. Game Gear on riistvaraliselt sarnane Master Systemi konsooliga ning sellel saab mängida nii spetsiaalselt talle loodud kui ka Master Systemi mänge (vajab selleks kassetiadapteri lisaseadet). Sega positsioneeris Game Geari parema tasutavalgusega värviekraani tõttu tehniliselt võimekamaks pihukonsooliks Nintendo Game Boyst.
Kuigi Game Gear toodi turule kiirustades, oli tal eelis Atari Lynxi ja TurboExpressi ees tänu unikaalse mänguvaliku ja hinna tõttu. Konsoolil oli ka probleeme, mis väljendusid lühikeses patareitoite kestvuses, vähestes originaalsete mängude hulgas ja limiteeritud ressursside panustamises Sega poolt. Mainitud põhjustel ei suutnud Game Gear edestada Nintendo Game Boy edu, müües märtsiks 1996 umbkaudu 10,62 miljonit seadet. Game Geari järglaseks oli Genesis Nomad, mis tuli välja 1995. aastal ja mille tootmine lõpetati 1997. aastal. Game Gearist oli 2000. aastal uus väljalase, mida tootis Sega litsentsi alusel Majesco Entertainment.
Arvamused Game Gearist olid vastuolulised. Käsikonsooli tunnustati selle värvilise taustvalgustusega ekraani ja riistvara võimekuse eest. Samas kritiseeriti seadet aga suurte mõõtmete, lühikese patareide kestvuse ja küsitava mängude valiku pärast.
Ajalugu
Game Gear, arendusnimega "Project Mercury", lasti välja Jaapanis 6. oktoobril 1990, Põhja-Ameerikas ja Euroopas 1991. aastal ja Austraalias 1992. aastal. Algse jaehinnaga 19 800 Jaapani jeeni Jaapanis,149,99 USA dollarit Põhja-Ameerikas ja 99,99 Inglise naela Euroopas, Game Gear töötati välja, et konkureerida Nintendo Game Boyga, mis tuli välja aastal 1989. Konsool oli projekteeritud seadmena, mis oleks ühtlasi nii portatiivne Master System kui ka Game Boyst võimsam pihukonsool. Sega modelleeris Game Geari kuju sarnaselt Genesise / Mega Drive'i juhtpuldiga, mille idee oli kumerate pindade ja suurema horisontaalsete mõõtmetega pakkuda võrreldes Nintendo Game Boyga mugavamaid kasutusvõimalusi. Kuigi Game Gear oli arhitektuuriliselt sarnane Master Systemiga, oli Master Systemi mängude mängimiseks vajalik eraldi lisaseade Master Gear Converter. Algselt oli konsooliga pakendis kaasas mäng "Columns", mis sarnanes Tetrisega (Tetris oli kaasas Nintendo Game Boy pihukonsooliga).
Hilise sisenemise tõttu pihukonsoolide turule, paiskas Sega Game Geari kiirustades kaupluste lettidele. Konsooli tootmise kiirendamiseks projekteeriti Game Geari riistvara juba olemasoleva Master System mängukonsooli põhjal. Lisati suurem võimalik värvipalett (võrrledes Master Systemi 64 toetatud värviga). Valitud riistvaralise lahenduse põhjuseks oli ka soov tagada Master Systemi mängude võimalikult kerge portimine uuele pihukonsoolile. Kuigi Game Gear oli tehniliste näitajate poolest Nintendo Game Boy pihukonsoolist üle, pidi see lõivu maksma patareitoite kestvuses ning jäi selle näitaja poolest alla Nintendo konkureerivale konsoolile. Game Boy oli võimeline töötama nelja AA-patareiga kuni 30 tundi, Sega Game Gear aga kuue AA-patareiga ainult 3–5 tundi. Konsool müüs Jaapanis müügile tulles 40 000 seadet esimese kahe päevaga ning 90 000 esimese kuu ajaga. Lisaks müüginumbritele oli tellimuste arv konsoolile üle 600 000.
Turuletulek ja turustamine
Enne Game Geari turuletulekut 1990. aastal, oli Sega edukalt reklaaminud oma 16-bitist kodukonsooli Genesis, kui sobivamat valikut vanematele mängijatele. Sellist lähenemisviisi järgis Sega ka Game Geari turundades. Jaapanis valis Sega aga teise strateegia ja turundas oma pihukonsooli kui sobivat valikut naissoost ostjaskonnale. Ülemaailmselt positsioneerisid Game Geari reklaamid seadet "lahedamaks" alternatiiviks Game Boyle.
Langus
Sega tugi pihukonsoolile Game Gear kannatas firma fookuse tõttu kodukonsooli turul. Lisaks konsooli Genesis/Mega Drive edule, toetas Sega lisaks veel kahte antud konsooli lisaseadet – Sega CD ja 32X. Samuti arendati 32-bitist järgmise põlvkonna konsooli Sega Saturn. Vaatamata 10,62 miljonile müüdud Game Gearile 1996. aasta märtsiks, ei suutnud see siiski võistelda oma põhilise rivaali Nintendo Game Boyga, mis müüs arvuliselt üle kümne korra rohkem. Hilisemaid müüginumbreid pärssis Nintendo uus pihukonsool Game Boy Pocket – Game Boy väiksem versioon, mis töötas kahe AAA-patarei toitel.
Segal oli plaan 16-bitise Game Geari järeltulija tootmiseks, et luua viienda põlvkonna pihukonsool. See plaan aga ei saanud teoks. Järgmine pihukonsool oli portatiivne Genesis / Mega Drive nimega Sega Nomad. Nomad oli aga mõeldud pigem Game Geari kõrvale täienduseks, mitte selle asendamiseks. Kuigi Nomad tuli turule 1995. aastal, lõpetas Sega Game Geari toetamise Jaapanis 1996. aastal, ülejäänud maailmas 1997. aastal.
Kuigi Sega ametlik tugi Game Gearile oli lõppenud, tõi eraldiseisev ettevõte Majesco Entertainment 2000. aastal turule konsooli uue versiooni hinnaga 30 USA dollarit ja mängud hinnaga 15 USA dollarit tükk. Lasti välja ka uut tarkvara, nende seas näiteks kohandatud versioon mängust "Super Battletank". See Game Geari versioon ühildus kõikide vanemate mängudega. Samas ei olnud toetatud mõned lisaseadmed nagu TV-tuuner ja osad Master Systemi adapterid. Üle kümne aasta hiljem, 2. märtsil 2011 teatas Nintendo, et nende Virtual Console'i teenus Nintendo 3DS pihukonsoolil sisaldab ka valikut Game Geari mänge.
Tehnilised näitajad
paremal|pisi|Game Gear koos TV-vastuvõtja lisaseadmega Pihukonsool Game Gear oli disainitud horisontaalselt käes hoitava konsoolina. Konsool sisaldab 8-bitist 3,5 MHz Zilog Z80 protsessorit. Sama kiip on kasutusel ka Master Systemi konsoolis. Game Geari ekraan oli 3,2-tolline ja suudab kuvada kuni 32 värvi sama ajal. Värvipalett koosneb kokku 4096 värvist. Ekraani resolutsioon on 160 × 144 pikslit. Kehva valgusega kohtades mängimiseks on ekraanil olemas tasutavalgustus. Konsooli toiteks on vaja kuut AA-tüüpi patareid, millega töötab seade 3–5 tundi. Tööaja pikendamiseks ja tarbijatele säästlikuma lahenduse pakkumiseks andis Sega välja kaks välise laetava akupaki varianti. Game Gear omab 8 kB muutmälu (RAM) ja täiendavalt 16 kB videomälu. Heli tekitab Texas Instruments SN76489 PSG kiip, mis on sama Master Systemis kasutatava lahendusega. Erinevalt Master Sytemist väljastab Game Gear aga ka stereo heli. Game Geari füüsilised mõõtmed on 210 mm lai, 113 mm kõrge ja 38 mm sügav.
Oma eluea jooksul lasti Game Gearist välja erinevaid variatsioone. Hilisemad väljalasked olid erinevates värvides. Põhja-Ameeriaks müüdi sinist "sport" versiooni, millega oli kaasas mäng "World Series Baseball '95" või "The Lion King". Müüdi ka valget värvi konsooli, mis oli komplekteeritud koos TV-tuuneriga ja punast värvi "Coca Cola" temaatikaga Game Geari koos mänguga "Coca-Cola Kid". Jaapanis müüdi pihukonsoolist versiooni Kids Gear.
Mängud
Game Gearile lasti välja üle 300 mängu. Konsooli turuletuleku ajal oli saadaval vaid 6 mängu. Tarkvara hinnad jäid esialgu vahemikku 24,99–29,99 dollarit. Mängu kassetid olid vormitud mustast plastist ja kumera esiosaga, et neid oleks lihtne eemaldada. Mõned tuntumad Game Geari mängud on "Sonic the Hedgehog", "Et GG Shinobi", "Space Harrier" ja "Land of Illusion Starring Mickey Mouse". Viimast nendest nimetas GamesRadar parimaks selle konsooliplatvormi jaoks tehtud mänguks. Hilisemad mängud lõikasid kasu Genesise / Mega Drive'i konsooli edust ja olid enamasti sellel platvormil populaarseks saanud mängusarjadest. Suur osa Game Geari mängude valikust olid ka kohandatud versioonid Master Systemi mängudest. Seda soodustas mängude ületoomise lihtsus tänu nende kahe konsooli tehnilisele sarnasusele.
Vastuvõtt
Game Gear ületas edult Atari Lynxi ja NEC TurboExpressi, kuid jäi pihukonsoolide turul kaugele maha Nintendo Game Boyst. Kuigi Game Geari võib pidada mõõdukalt edukaks pihukonsooliks, siis tema puudused, nagu suured mõõtmed, suhteliselt kõrge hind, suur voolutarve ja ahvatlevate mängude puudumine pidurdasid konsooli edu piisavalt, mõjutamaks Sega loobuma talle tõelise järeltulija arendamisest.
Vonka soo
Vonka soo on soo Harju maakonnas Kose vallas Aela külas. Soo pindala on 9268 ha. Soo jääb Laukasoo maastikukaitsealale.
Soost saavad alguse Pirita ja Kuivajõgi.
Soo turbakihi paksus on kuni 4,8 m.
José Rizal
José Protacio Rizal Mercado y Alonso Realonda (19. juuni 1861 – 30. detsember 1896) oli Filipiinide rahvuslane ja märter.
Vaharu soo
Vaharu soo on soo Harju maakonnas Saue vallas Tagametsa külas. Soo pindala on 1161 ha.
Soos on Vaharu järv (veepeeglit 10 ha).
Soo turbakihi paksus on kuni 4,3 m.
Moskva rajoon (Peterburi)
Moskva rajoon (vene keeles Московский район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Peterburis. Rajooni kuulub viis munitsipaalringkonda.
Rajoon on moodustatud 1919. aastal.
Juhan Raud
Juhan Raud (1935. aastani Osvald Johannes; 26. jaanuar 1905 Tealama talu, Torma, Võtikvere vald, Tartumaa – 8. juuli 1988 Stockholm) oli eesti õigusteadlane.
Raud õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli.
Ta töötas aastatel 1933–1940 Riigikontrollis revidendina, 1941. aastal ETK kapitaalehituse osakonnas ning aastatel 1942–1944 Eesti Omavalitsuse arveosakonna ametnikuna.
1944. aastal põgenes Saksamaale. 1946. aastal siirdus Rootsi, kus töötas pikka aega L. M. Ericssoni telefonivabrikus. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Alexandra Film
OÜ Alexandra Film (ka Alexandrafilm) on Eesti filmitootja. OÜ asutas filmiprodutsent Marianne Ostrat, et toota dokumentaal- ja mängufilme.
Valeri Liiv
Ta töötas treialina Tallinna ekskavaatoritehases Talleks. Ta oli kolm korda (1974, 1979, 1984) Eesti NSVst valitud NSV Liidu Ülemnõukogu liige.
1986 valiti ta EKP XIX Kongressil EKP Keskkomitee Büroo liikmeks.
Elina Born
Elina Born (sündinud 29. juunil 1994 ) on eesti laulja. Ta sai Eestis tuntuks saates "Eesti otsib superstaari" osalemisega. Koos Stig Rästaga esindas ta Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 2022. aastal juhtis Born TV3 saadet "Vallaline kaunitar".
Elulugu
Born on pärit Lääne-Virumaalt Lehtse alevikust. Ta on lõpetanud Tapa Gümnaasiumi.
"Eesti otsib superstaari"
Born osales telesaates "Eesti otsib superstaari" viiendal hooajal, olles 18-aastane. Born pääses finaalidesse esimeses stuudiovoorus televaatajate valikul. Ta laulis Judy Garlandi laulu "Over the Rainbow".
Born laulis duetti finaali 8. voorus Lenna Kuurmaaga ning esitamiseks valiti laul "Imagine". Born saavutas teise koha ja saate võitis Rasmus Rändvee.
Eesti Laul
Teist korda osales ta 2015. aasta Eesti Laulul, kus võitis koos Stig Rästaga esitatud lauluga "Goodbye to Yesterday" esikoha ja pääses esindama Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis, kus saavutati 7. koht.
Ernst von Liphart
pisi|Ernst Friedrich von Liphart Ernst Friedrich von Liphart (26. august 1847 Tartu – 14. aprill 1932 Leningrad) oli vene kunstnik ja dekoraator.
Ta on õppinud Tartu Ülikooli joonistuskoolis Woldemar Friedrich Krügeri õpilasena.
1906–1929 oli ta Ermitaaži maaligalerii kuraator.
Isiklikku
Tema poeg oli Renaud Franz von Liphart.
Surnud 27. detsembril
''Siin loetletakse 27. detsembril surnud tuntud inimesi.
Armin Tuulse
Armin Tuulse (aastani 1936 Armin Neumann; 1. oktoober 1907 Sänna, Tsooru mõis, Valgamaa – 9. detsember 1977 Stockholm) oli eesti kunstiteadlane, rahvusvaheliselt tuntud kindlusarhitektuuri uurija ning esimene eestlasest kunstiajaloo professor Tartu Ülikoolis aastatel 1942–1944.
Elukäik
Armin Neumann sündis Tsooru mõisa metsaülema perekonnas. Õppis Tõrva Ühisgümnaasiumis ja Valga Poeglaste Gümnaasiumis. Mitmekülgselt andekas noormees jätkas 1927. aastal viiulierialal Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja immatrikuleeriti ka Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kus ta aga majanduslikel põhjustel sai õpinguid alustada alles 1929. aastal. Peaaineks valis ta kunstiajaloo, mille lõpetas kuus aastat hiljem magistrikraadiga lõputööga "Eesti lossid. Kronoloogia ja plaanitüübid". Tuulse õpetaja Sten Karling innustas kõiki oma õpilasi kirjutama kaasaja kunstist ja ka Tuulse puhul langes see üleskutse viljakasse pinnasesse. Ta kirjutas näitusearvustusi (peamiselt 1930. aastate lõpus), kunstiraamatute retsensioone ja lahkas kunsti päevaprobleeme. Oma esimese artikli avaldas Tuulse Üliõpilaslehes ja teemaks EÜS ja muusika. Tuulse oli muuseas aastaid EÜS-i orkestri juhataja ja kutseline viiuldaja Vanemuise orkestris. Temalt ilmus rida artikleid Tänapäevas, Akadeemias ja Loomingus ning ajalehtedes Postimees ja Päevaleht.
Aastail 1936–1939 täiendas ta ülikooli stipendiaadina end kodu- ja välismaal (mh Königsbergis Karl Heinz Klaseni ja Wilhelm Worringeri juures, Stockholmi ülikoolis Johnny Roosvali juhendusel ning Hollandis, Belgias, Prantsusmaal ja Itaalias).
Vihula rahvamaja
Vihula rahvamaja on rahvamaja Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vihula külas.
Armin Tuulse
Elukäik
1939. aastast oli Tartu Ülikooli õppejõud, 1942–1944 kunstiajaloo professor.
Vihula rahvamaja
Rahvamaja juhataja on Vihula Seltsi juhatuse liige Kai Tingas.
Armin Tuulse
Elukäik
Armin Tuulset autasustati 1955. aastal Rootsi Teaduste Akadeemia Björnstjerni auhinnaga, 1966. aastal Põhjatähe ordeniga ja 1981. aastal postuumselt Marti Carl Adolf Böckleri nimelise sihtasutuse medaliga Mare Balticum.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Stockholmis 99-aastaseks elanud eesti luuletaja Liidia Tuulse.
Teadustöö
Armin Tuulse kitsamaks erialaks kunstiajaloos kujunes keskaja kunst ja eriti kindlusarhitektuur. Esimene pikem teadusartikkel ilmus Armin Tuulselt Rootsi-Eesti ühingu aastaraamatus Svio-Estonica 1936. aastal, milles autor käsitles Tallinna linnust rootsi ajal. Õpetatud Eesti Seltsi publikatsioonides ilmus 1936 ja 1937 ülevaateid Pirita kloostri väljakaevamistest, kuid peamise energia panustas Tuulse Eesti ja Läti linnuste uurimisele. Temalt ilmus järgemööda ilmus mitu põhjalikku uurimust, mille kokkuvõtteks ja krooniks oli 1942. aastal avaldatud doktoritöö "Die Burgen in Estland und Lettland".
Paguluses viibides tegi Tuulse kaastööd paljudele erialaväljaannetele ning avaldas arvustusi ja artikleid. Lisaks rootsikeelsetele artiklitele avaldas Tuulse ka eestikeelsetes väljaannetes, näiteks Tulimullas ning oli ajalehe Teataja kaastööline. 1952. aastal ilmus juba 1947. aastal kirjutatud "Borgar i västerlandet" ("Linnused läänemaailmas"). 1954. aastal ilmus kolmekeelne ülevaateraamat "Eesti kunst paguluses". Olulist osa etendas ta ka Rootsi kunsti uurijana näiteks kindlusarhitektuuri käsitlevad tööd Kronobergi, Mörby jt linnuste kohta, sakraalarhitektuurist on ta kirjutanud seoses Strängnäsi toomkirikuga, uurinud romaani stiiliperioodi seinamaale Ojamaal jmt.
Mastodon (suhtlusvõrgustik)
Mastodon on avatud lähtekoodiga hajutatud sotsiaalmeediavõrgustik. Selle peamine funktsioon on mikroblogimine ja kasutajakogemus sarnaneb Twitterile, kuid aluseks olev detsentraliseeritud võrgustik koosneb sõltumatutest, omavahel födereeritud serveritest, mis teenindavad nende juures registreeritud kasutajaid ja vahendavad postitusi jm sisu üle kogu võrgustiku.
Mastodoni võrgustiku maskotiks on mastodon, mammutite perekonda kuulunud londiline, keda vahel kujutatakse nutitelefoni või tahvelarvutiga. Algselt kutsuti võrgustiku postitusi Twitteri "säutsudega" sarnaselt "tuutudeks" (inglise keeles toot) ja postitamist "tuututamiseks". Mastodoni tarkvara autor on Jevgeni Rotško ja see kuulutati esmalt välja Hacker News portaalis oktoobris 2016.
Novembris 2022 ületas Mastodoni võrgustik 7 miljoni registreeritud konto ja 2 miljoni aktiivse igakuise kasutaja piiri.
Funktsioonid
Kasutaja loob Mastodoni hajutatud võrgustikus konto serverisse, mille ta valib selle töökindluse, reeglite, asukoha, temaatika, haldaja usaldusväärsuse vm kriteeriumide alusel.
Konto loomise järel saab ta märkida end teiste kasutajate kontode jälgijaks samas serveris või teistes serverites vastava aadressi sisestamise abil. Kasutajad saavad teha postitusi ehk "tuute", mis võivad koosneda kuni 500 tähemärgisest sõnumist ja nendega võib olla kaasa pandud multimeediasisu või küsitlus. Postituste tegemisel saab ka valida postituse keele ja vajadusel lisada tundliku sisu hoiatuse, ka saab valida adressaatide ringi. Saab pöörduda ka kindlate kasutajate poole otse.
Mastodoni võrgustikus saab kasutaja serverit vahetada nii, et senised jälgijad tulevad uude serverisse kolides kaasa.
Võrgustiku iseloom
Mastodoni võrgustiku kontseptsioon modereerimisest rõhub kogukondlikule vastutusele ja serverite poolt vastastikusele suhtlusele seatavatele standarditele, mis väljenduvad serveri reeglites. Sellega erineb Mastodon nii Facebookist, Twitterist kui ka muudest kommertsplatvormidest, kus modereerimisprobleeme on püütud lahendada tsentraliseeritult palgatud moderaatorite abil ja kasutades masinõppe jm algoritmilisi vahendeid.
Mastodoni tarkvara on kasutatud ka födiversumist eraldiseisvate mikroblogimise võrgustike nagu Truth Social, Gab või Tooter loomisel, aga sellel on ka tehniliselt ühilduvaid harusid nagu Librem Social, Pawoo, Civiq.Social. Mastodoni arendav Mastodon gGmbH loetleb https://joinmastodon.org saidil soovituslikuna ära ainult servereid, mis modereerivad rassistlikku, seksistlikku, homofoobset ja transfoobset sisu.
Mastodoni võrgustik Eestis
Eestis on hulk väiksemaid Mastodoni servereid. Diana Poudel tegi 15. novembril 2022 rahvusringhäälingu Terevisiooni saates ettepaneku luua Eesti laiatarbekasutajale mõeldud Mastodoni server, mis arvestaks kohalike reeglite ja oludega.
Ettepanekust lähtuvalt avati 29. novembril 2022 kõigile Eesti kasutajatele mõeldud "kogukondliku sotsiaalmeedia" server est.social. Serverit toetab riistvaraga Zone Media, projekti käivitamisele aitas kaasa Internet Society Estonia. Peamiselt eestikeelsele sisule orienteeritud üldkasutatava serveri kõneisikud lubavad kujundada sellest hea praktika näite ja eeskuju teistele kohalikele Mastodoni serveritele.
Rahvusringhääling edastas ingliskeelseid uudiseid oma Mastodoni kontol aastal 2020.
Dean Kamen
Dean Lawrence Kamen (sündinud 5. aprill 1951 New York Long Island ) on Ameerika ettevõtja ja leiutaja. pisi|left|Dean Kamen ja tema poolt leiutatud [[segway]]
Pekingi lehtnaeris
pisi|Hiina kapsa õied pisi|Kimchi
Pekingi lehtnaeris, kõnekeeles Hiina kapsas ja vene keele eeskujul ka Pekingi kapsas (inglise keeles Napa cabbage, celery cabbage, Chinese cabbage, wombok, petsai; botaanilises nomenklatuuris Brassica rapa subsp. pekinensis (Lour.) Hanelt) on aedsala­tiga sarnanev üheaastane taim ristõieliste sugukonnast kapsasrohu perekonnas, põld-kapsasrohu alamliik, mida tarvitatakse laialdaselt köögiviljana.
Taim pärineb Hiinast Pekingi lähistelt ja on kasutusel nii mitmes Aasia köögis kui ka tänapäevases Euroopa ja Ameerika köögis. Pekingi lehtnaeris on brokoli ja lillkapsa sugulane.
Päritolu
Esimesed kirjalikud teated pekingi lehtnaerist pärinevad 15. sajandist Jangtse jõe piirkonnast Hiinas. Sealt levis see Koreasse ja Jaapanisse. 16. sajandil toodi pekingi lehtnaeris Euroopa kaudu Ameerikasse, kuid 1970. aastate alguseni kasvatati teda piiratud kogustes.
Pekingi lehtnaeris võib olla naeri (Brassica rapa subsp. rapa) ja hiina lehtnaeri (Brassica rapa subsp. chinensis) looduslik hübriid. Kunstlikud hübriidid on andnud sarnaseid tulemusi, samuti kinnitavad hüpoteesi molekulaaruuringud.
Kirjeldus
Lehed, mida korjatakse toiduks, kasvavad tihedalt üksteise kõrval, moodustades pea. Lehed on laimirohelised ja valgete soontega, lehepind on sile. Köögivilja kuju on ovaalne, pea kaalub 1–3 kg. Lehed paiknevad rosetjalt. Õied on kollased ja ristõielistele tüüpilise kujuga. Põllul õisi tavaliselt ei näe, kuna taime lehed korjatakse ära enne õitsemist.
Pekingi lehtnaeris on üheaastane taim, mis paljuneb esimesel aastal. Seda süüakse enne õidepuhkemist, mistõttu on koristamisaeg väga oluline. Taim võib minna õide temperatuurilanguse või päeva pikkuse muutuse mõjul. Pekingi lehtnaeris paljuneb peamiselt allogaamiliselt.
Kasvatamine
Taim vajab kohevat keskmise raskusega mulda ja ohtralt vett, eriti augustis ja septembris. Ta talub öökülma alla 0 °C, kuid mitte kestvat külma alla –5 °C. Kõige paremini kasvab pekingi lehtnaeris 13–21 °C vahel, kuid temperatuurinõudlikkus sõltub sordist. Taim võtab pinnasest ohtralt toitaineid, seepärast lisatakse mulda enne külvamist orgaanilist väetist, kuid sageli ka kunstlikku lämmastikväetist.
Lehtnaeri seemned on väga väikesed, 1000 seemet kaalub 2,5–2,8 g. Seemned tuleks istutada 1–2 cm sügavusele. Istikuid võib kasvatada ka kasvuhoones ja istutada avamaale 2–3 nädala järel. Hektari kohta läheb tarvis 70 000 – 80 000 istikut.
Saak koristatakse 8–12 nädalat pärast külvamist, tavaliselt käsitsi. Pea lõigatakse ära 2,5 cm kõrguselt maapinnast. Keskmine saagis on 4–5 kg/m2. Saak säilib 0–1 °C ja 85–90% suhtelise õhuniiskuse juures 3–4 kuud.
Turu saarestik
pisi|Turu saarestiku kaart Turu saarestik on rohkem kui 20 000 saarest koosnev maailma saarterohkeim saarestik.
Pekingi lehtnaeris
Kasvatamine
Pekingi lehtnaeri sordiaretust alustati Koreas 1906. aastal. Koreas registreeritud sorte on nüüdseks üle 880. 1988. aastal aretati esmakordselt sort, mille siseleht on kollakas; tänapäevaste sortide seas on see joon domineeriv.
Turu saarestik
See piirneb läänes Kihti väinaga, loodes Selkämerega, kirdes Soome rannikuga ja lõunas Läänemerega.
Pavel Morozov (poliitik)
2006. aastal tuli ta poliitilistel põhjustel Valgevenest Eestisse.
Ta on venekeelse telekanali ja uudisteportaali ARU TV asutajaid.
Pekingi lehtnaeris
Kasvatamine
2017. aastal kasvatati pekingi lehtnaerist seemnest ka rahvusvahelises kosmosejaamas International Space Station. Osa saagist pistis meeskond põske, osa säilitati teadusuuringuteks.
Toiteväärtus ja kasutamine
Pekingi lehtnaeris sisaldab ohtralt C-vitamiini ja kaltsiumi. 100 grammis pekingi lehtnaeris on 68 kJ (16 kcal) energiat, 3,2 g süsivesikuid (sellest 1,2 g kiudaineid), rasvu 0,2 g, valke 1,2 g, C-vitamiini 27 mg, kaltsiumit 77 mg, rauda 0,31 mg, magneesiumi 13 mg ja naatriumi 9 mg. Lehtedes leidub ka sidrunhapet ja karotiini.
Taime maitse on kergelt aromaatne. Seda kasutatakse nii toorelt kui ka hautatult, keedetult või fermenteeritult. Pekingi lehtnaeris on Korea rahvustoidu, kimchi salati üks põhilisi koostisosi. Kirde-Hiinas valmistatakse sellest kohalikku hapukapsa analoogi suan cai 'd, samuti tarvitatakse seda Hiina köögi ühes tuntumas roas – kevadrullides. Eestis on pekingi lehtnaeris levinud peamiselt toorsalatite koostisosana.
Grete Kuld
Grete Kuld (neiupõlvenimega Grete Klein; sündinud 12. veebruaril 1989 Tallinnas ) on eesti laulja ja näitleja.
Sai tuntuks 2009 aastal Kanal 2 uudistesaate "Reporter" ilmateadustajana. 2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl".
Aastast 2014 mängib ta "Padjaklubis" üht peaosalist neljast põhikarakterist – Laurat (Laura Pille Lind).
2021. aastal pälvis Kuld tiitli "Aasta seksikaim naine".
Alates 2022 on Grete nõuniku rollis saates "Ma Näen Su Häält"
Koos Tõnis Niinemetsaga oli ta saatejuhiks Eesti Laul 2021 ja Eesti Laul 2023.
Muusikaline karjäär
Grete on avaldanud kaks sooloalbumit ja olnud 2012. aastal ansamblis Sunberryz.
Albumid
Isiklikku
13. märtsil 2019 sündis tal tütar, kes sai nimeks Saara. 26. juunil 2020 abiellus ta oma elukaaslase Ergo Kullaga.
Jakob von Nasackin
Jakob (Jacob) Reinhold Gustav von Nasackin (vene Яков Густавович Насакин; 28. oktoober 1801 Varbla – 1. mai 1899 Tallinn) oli vene sõjaväelane (kindralmajor).
Ta oli Uue-Varbla mõisa omanik.
Ta võttis muu hulgas osa Vene-Türgi sõjast (1828–1829) ja oli üks Poola ülestõusu (1830–1831) mahasurujaid.
Jūbāli väin
Jūbāli väin (ar مضيق جوبال maḑīq Jūbāl) on väin, mis ühendab Punast merd Suessi lahega ja eraldab Siinai poolsaart Aafrikast.
Väinas on palju saari ja rahusid. Nende vahelt läheb läbi umbes 9 kilomeetri laiune ja 80 meetri sügavune osa.
Alfred Pallo
Alfred Pallo (9. juuni 1904 Linnamäe vald, Võrumaa – 9. november 1965 New York) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1925–1926 Tartu Ülikooli arsti- ja 1926–1933 (lõpetas) õigusteaduskonnas.
Alates 1934. aastast oli ta Tartu ringkonnakohtu kandidaat. 8. jaanuaril 1940 nimetas Vabariigi President ta Jõhvi jaoskonnakohtunikuks. 1942 määrati ta jaoskonnakohtunikuks Narva.
Elmar Reisenberg
Elmar Reisenberg (22. mai 1906 Muri talu, Aidu vald, Viljandimaa – 4. juuni 1988 Düsseldorf) oli eesti jurist.
Ta lõpetas 1925. aastal Viljandi Maagümnaasiumi. Õppis 1925–1927 Tartu Ülikooli filosoofia- ja 1927–1934 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1941 metsavend, 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, taandus Saksamaale.
Eesti Ühiskond Saksa Liiduvabariigis esimees kuni 1963. aastani, seejärel kuni surmani Eesti mitteametlik esindaja Saksa valitsuse juures.
Connecticuti Eesti Kool
Connecticuti Eesti Kool (inglise keeles Connecticut Estonian School) on USA-s Connecticuti osariigis tegutsev eesti kool.
Aastatel 1992–2013 oli kooli juhataja Kristi Rakfeldt, 2013. aastast juhatab kooli Merike Siismets.
Heili Sepp
Heili Sepp (sündinud 2. augustil 1975) on Eesti jurist, esseist ja tõlkija.
Aastatel 1997–2008 ja 2011–2014 oli ta prokurör, 2008–2011 ja 2014–2015 Justiitsministeeriumi ametnik, alates 2018. aastast on ta kohtunik.
Õiguskantsleri büroos
2015. aastal asus Sepp tööle õiguskantsleri nõunikuna. Mõni aeg hiljem nimetati ta õiguskorra kaitse osakonna juhatajaks.
16. veebruaril 2017 otsustas XIII Riigikogu nimetada Heili Sepa õiguskantsleri asetäitja-nõunikuks. Salajasel hääletusel oli otsuse poolt 49 Riigikogu liiget, vastu 10 ja 1 jäi erapooletuks. Ta andis ametivande 21. veebruaril 2017.
Kohtunikuna
18. detsembril 2017 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Sepa esimese astme kohtunikuks alates 1. veebruarist 2018. Ta asus tööle Viru maakohtusse.
2020. aasta veebruaris vabanes Tallinna Ringkonnakohtus ametikoht, seoses senise kriminaalkolleegiumi liikme Andres Parmase asumisega riigi peaprokuröriks. Uueks ringkonnakohtu kohtunikuks valiti Heili Sepp.
Ta on vajadusel Vabariigi Valimiskomisjonis teise astme kohtuniku Oliver Kase asendusliige.
Tõlked
Heili Sepp on vahendanud eesti keelde ilukirjandust inglise keelest, eelkõige Aafrika ingliskeelsete autorite teoseid.
Remedios Circle
thumb|Remedios Circle Remedios Circle (ka Plaza de la Virgen de los Remedios, Remedios Rotonda, või Rotary Circle ) on ringtee Filipiinide pealinna Manila Malate rajoonis. Ringteel kohtuvad Remediose tänav, Jorge Bocobo tänav ja M. Adriatico tänav. Ringteele andis nime lähedal asuva Malate kiriku kaitsepühak neitsi Maarja – Nuestra Señora de los Remedios. Remedios Circle on üks kahest suuremast väljakust Malates, teine on Plaza Rajah Sulayman.
Koloniaalvalitsuse aegadel asus ringtee kohal surnuaed, tänapäeval on see aga Manila ööelu keskus ning populaarne kohtumispaik geidele, kes otsivad seksuaalsuhteid.
Esimese ringtee rajasid surnuaia ümber juba Hispaania koloniaalvõimud. Teises maailmasõjas toimunud Manila lahingu ajal 1945. aastal pommitati see aga maatasa. Pärast sõda andis katoliku kirik maa üle Filipiinide valitsusele, surnud maeti ümber Manila Lõunakalmistule ja ringtee taastati.
30. augustil 2009 tõi Filipiinide Ajakirjanike Liit sinna mälestusmärgi 19. sajandi ajakirjanikule Marcelo H. del Pilarile.
Remedios Circle on filmi "The Bourne Legacy" üks tegevuspaiku, kus toimub jälitusstseen.
Eduard Suits (1904–1972)
Eduard Johannes Suits (20. jaanuar 1904 Viljandi vald, Viljandimaa – 27. märts 1972 Kanada) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1924–1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Ta oli aastail 1931–1940 kohtuameti kandidaat, 22. jaanuaril 1940 nimetas Vabariigi President ta Põltsamaa jaoskonnakohtunikuks.
1944. aastal põgenes ta Eestist, suri Kanadas.
1945-'46 Prisoner of War in Zedelgem (Belgium), Camp 2227/III Barak 155
Födiversum
Födiversum (sõnadest föderatsioon ja universum) on kogum födereeritud, kuid sõltumatult majutatud servereid ehk "isendeid", mida kasutatakse veebisisu nagu veebisaidid, blogid, mikroblogid jm sotsiaalmeedia, failivaramud jmt avaldamiseks. Födiversumit hoiavad koos avatud protokollid nagu ActivityPub ja need võimaldavad kasutajatel jagada sisu eri platvormide ja teenuste vahel ning väldivad sellega platvormimajanduse võimendatud monopolistlikke tendentse.
Födiversumi väärtuspakkumist väljendab mõte, et mis oleks, kui Twitteri, Facebooki, Instagrami, Youtube'i, Bandcampi, Bloggeri, Redditi jt platvormide teenused oleks integreeritud ühte hiiglaslikku võrgustikku, kus saab sama kasutajaga kogu sisu ristviidata ja sellega aktiivselt suhestuda. Sisuliselt sellist võimalust födiversum oma kommertsplatvormide vähem tuntud ekvivalentidega pakubki.
Protokollid ja rakendused
Tuntumad födiversumi protokollid on ActivityPub, Diasapora, OStatus ja Zot. Protokollide rakendusi võib kategoriseerida mitmeti, ühe võimaliku ülevaate pakub kategoriseering 2022. aasta seisuga:
Ajalugu
Kontseptsiooni födiversumist sai alguse GNU Social võrgustikuga 2008. aastal, selle edasiarendusteks on Mastodoni loomine 2016. aastal ja W3C egiidi all 2018. aastal väljatöötatud ActivityPub avatud protokoll. Hinnanguliselt suurimad födiversumi teenused 2022 hilissügisel on Mastodon, Matrix, PeerTube ja Disapora.
Orkjärve soo
pisi|Orkjärve raba talvel Orkjärve raba on soo Harju maakonnas Saue vallas Aude, Jaanika ja Tabara külas. Soo ja ümbritseva turbaala pindala on 3281 ha.
Sood piirab põhjast Laanemaa järv ehk Orkjärv.
Soo turbakihi paksus on kuni 3,5 m.
Raba keskel on kõrgem koht, mis on tuntud kui Raeda mägi.
Orkjärve rabast kagusse jääb väiksema lahustükina Raedama raba, mida tuntakse samuti Orkjärve raba nime all.
Ülemaailmne Harrastusteatrite Liit
AITA loodi 1952. AITAsse kuulub rohkem kui 80 rahvuslikku keskust (sh Eesti Harrastusteatrite Liit) ja rohkem kui 100 000 harrastusteatrit üle maailma.
Pikamaajooksud
Pikamaajooksud on kergejõustikus ühest miilist (ligikaudu 1609 m) pikema distantsiga jooksualad.
Laiemas tähenduses arvatakse pikamaajooksude hulka ka näiteks 3000 meetri takistusjooks (staadionirajal), tänavajooksud (5 kilomeetrit, 10 kilomeetrit, poolmaraton (21,0975 km), maratonijooks (42,195 km), ekiden ja ultramaraton) ning krossijooks.
Ajalugu
Nüüdisaegse kergejõustiku algaegadel võisteldi 5 miili jooksus (ligikaudu 8047 m), 6 miili jooksus (ligikaudu 9656 m) ja 10 miili jooksus (ligikaudu 16 094 m).
Olümpiakavva tuli esimese pikamaajooksuna 5 miili jooks vaheolümpiamängudel 1906. Sama ala oli kavas 1908. aasta suveolümpiamängude. Alates 1912. aasta suveolümpiamängudest on kavas 5000 ja 10 000 m jooks.
Saksamaal võisteldi enne Esimese maailmasõjani ainult ühe saksa miili (7500 m pikkusel distantsil). Selle ala viimane Saksamaa rekord (22.43,2) registreeriti 1939 Max Syringi nimele. 23. ja 24. augustil 1919 võisteldi Saksamaa meristrivõistlustel esimest korda 5000 m jooksus.
Esimesed naiste pikamaajooksuvõistlused peeti 1953 Suurbritannias 3000 m distantsil.
Pikamaajooksude arengut on mõjutanud mitme tippjooksja treeningumeetodid. Paavo Nurmi jooksis kaks korda päevas pikka maad (talvel suusatas) ning tegi kordusjookse lühimaa distantsidel. Gunder Hägg leiutas sõidumängu (fartlek), mis koosnes vahelduvas tempos maastikujooksudest. Emil Zátopek kasutas intervallimeetodit, joostes näiteks 60 korda 400 meetrit. Murray Halbergi ja Ron Clarke'i eeskujul võeti laialdaselt kasutusele vastupidavustreening.
Clinton N'Jie
Clinton Mua N'Jie (sündinud 15. augustil 1993 Bueas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo ja Kameruni jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Lyoni Olympique'is, millega liitus 2010. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi 2012. aastal. 2015. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Tottenham Hotspur. 2016. aasta augustis suundus ta laenule Marseille Olympique'i, kellega sõlmis ta järgmise aasta juulis püsiva lepingu.
Vihasoo rahvamaja
Vihasoo rahvamaja on rahvamaja Harju maakonnas Kuusalu vallas Vihasoo külas. Rahvamaja haldab Vihasoo Kultuuriselts. Rahvamaja juhataja on Ingrid Nurmsalu.
Clinton N'Jie
2019. aasta juulis sõlmis N'Jie nelja-aastase lepingu Moskva Dinamoga.
Debüüdi Kameruni jalgpallikoondises tegi N'Jie 6. septembril 2014 mängus Kongo DV vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. 2017. aastal tuli ta Kameruni koondisega Aafrika meistriks. Ta on kuulunud Kameruni koondisse veel ka 2015. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Pandivere kõrgustik
pisi|Vaade Ebavere mäelt Pandivere kõrgustik on Põhja-Eesti kõrgustik ja maastikurajoon. Külgneb Viru lavamaa, Alutaguse madaliku, Kesk-Eesti tasandiku ja Kõrvemaaga.
Kõrgustiku jalam on merepinnast umbes 80, nõlv 80–100 ja keskosa üle 100 meetri kõrgusel. Keskosa pindala on ligikaudu 1100 km². Pandivere erineb Lõuna-Eesti kõrgustikest lauge pinnamoe poolest.
Pandivere alal oli kõrgustik juba enne viimast jääaega. Tekke poolest on Pandivere sarnane Sakala kõrgustikuga. Mõlemad on jäälahkmeala kulutuskõrgustikud (Sakala erineb Pandiverest ürgorgude rohkuse poolest). Nende vastandina on Otepää ja Haanja jää poolt kokku kuhjatud saarkõrgustikud.
Pandivere pinnakate on õhem ja geoloogiline ehitus lihtsam kui lõunapoolseil Eesti kõrgustikel. Lõheliste lubjakividega aluspõhja katab õhuke (2–5 m) koreserohke moreenikiht.
Suur sademevee infiltratsioon ja kõrgem maapind põhjustavad põhjavee väljumist kõrgustiku ümbruses. Pandivere ümbrus on allikate poolest rikkaim piirkond Eestis. Seal on ka palju soid, nt Endla soostik ja Kõrvemaa sood. Kõrgustiku kirdeosa nõlv on järsem, see põhjustab põhjavee intensiivsemat väljumist Kunda ürgorus.
Pandivere kõrgustikuga on tekke poolest seotud Vooremaa voored, mis asuvad kõrgustikust lõuna-kagu suunas. Voored on tekkinud jääkeelte vahele, mis ümber Pandivere aluspõhjalise kõrgustiku minnes kohtusid taas Vooremaa kohal. Seal kuhjasid nad endi vahele moreenikuhilaid, mida me tänapäeval nimetame voorteks. Pandivere ja ühtlasi Põhja-Eesti kõrgeim tipp Emumägi, mille suhteline kõrgus on 79 ja absoluutne kõrgus 166 meetrit, on samuti voor.
Kõrgustiku lõunaosa on põhjaosast metsasem ja rabarohkem, näiteks Emumäe jalamil asuv Peetla raba.
Kõrgustiku põhjaosa läbivad loode–kagusuunalised oosistikud, mille pikkus võib ulatuda 30 kilomeetrini. Tuntuim neist on Neeruti-Porkuni oosistik. Kõrgustiku servaaladel esineb mõhnastikke.
Lubjakivide maapinnalähedus on soodustanud karstumist, mis ei ole siiski nii tugev kui Harjumaal Kostivere karstialal.
Peale ooside, mõhnade ja voorte esineb Pandivere kõrgustikul ka sandur- ja glatsiofluviaalseid deltasid.
Pandivere kliimale on omane paksem ja pikema kestusega lumikate. Pandiveres asub ainus kõrgustiku ilmajaam Eestis, mis on pikka aega katkemata siiani töötanud. Väike-Maarja ilmajaama absoluutne kõrgus on 120 meetrit üle merepinna. Riigi Ilmateenistuse ilmajaamade vaatlusandmete põhjal on seal mõõdetud õhutemperatuuride keskmine kõige madalam.
Küprose president
Küprose Vabariigi president (kreeka keeles: Πρόεδρος της Κυπριακής Δημοκρατίας (Próedros tis Kypriakís Dimokratías); türgi keeles: Kıbrıs Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı) on Küprose Vabariigi riigipea ja valitsusjuht.
Alates 2023. aastast on Küprose president Níkos Christodoulídis.
President valitakse otsesel rahvahääletustel viieks aastaks. Kui ükski kandidaat ei saa üle poole häältest, toimub kahe suurima häälte arvu saanud kandidaadi vahel teine valimisvoor.
Euroopa Liidu liikmesriikide seas ainulaadselt on Küprosel riigipea ja valitsusjuhi roll kombineeritud, mistõttu on Küpros ainus ELi riik, kus valitsemine on täielikult presidentaalne.
Roger Taylor
Roger Taylor on mitme tuntud isiku nimi:
Eduard Suits (1903–1986)
Eduard Johannes Suits (18. september 1903 Viljandi vald, Viljandimaa – 1986) oli eesti õpetaja.
Ta õppis aastail 1925–1936 (lõpetas) ja 1936–1937 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatika osakonnas. 1963. aastal oli ta Tartu 2. Keskkooli õpetaja.
Kahala soo
Soo turbakihi paksus on kuni 4,4 m.
Vene Kultuuriseltside Assotsiatsioon Ruthenia
Vene Kultuuriseltside Assotsiatsioon Ruthenia on Eesti venelaste organisatsioon, mille kontor asub Tallinnas aadressil Pikk tänav 38-2 asulas. Organisatsiooni eesotsas on Roman Ljagu.
Organisatsioon asutati 2000.
Kihnu maalammas
pisi|Kihnu maalambad talvel Tammemäe taluspisi|https://kihnulammas.ee/pisi|Kihnu maalambad Viimsi Vabaõhumuuseumis pisi|Kihnu maalambad Angla Tuulikumäel SaaremaalKihnu maalammas on lamba kohalik põlistõug, kes algselt kuulus üle-eestilise maalamba tõu hulka, elades siinsetel aladel juba 3000 aastat.