Vabadussõjalased
Vapside riigipöördekatse
Väidetavalt plaanisid nad jätkuvalt riigipööret, kuid praegu on ajaloolased seisukohal, et see oli tollaste võimude osav provokatsioon ; vandenõulased arreteeriti 7. detsembril 1935 ja 1936 mõisteti vapside juhtidele juba pikemad vanglakaristused. Artur Sirgul õnnestus 1934 vanglast põgeneda; ta leiti surnult 1937 Luksemburgis (seda on tänapäeval peetud poliitmõrvaks, kuigi Luksemburgi võimude korraldatud juurdluses loeti juhtum enesetapuks). 1936. aastal alanud Vapside riigipöördekatse 154 süüdistatavaga kohtuistungil süüdistati : Andres Larkat, Johannes Woldemar Hollandit, Aleksander Seimani, Paul-Georg Laamani, August-Julius Klasmani, kapten Ants Pedakut, Leonhard-Herman Pallonit, Karl Podrätsikut, Aleksander Wilti, Nikolai Tuimanit, Arnold Liivakut, Anton Allikut, Mihail Kalmi, Viktor Puskarit, Hjalmar Mäed, Eduard-Alfred Kubbot, Alfred Sampkat, Hans-Walter Parist ja Bernhard Välit, sellet et nemad 1935. a. Tallinnas ja Tartus kaitseseisukorra maksvuse ajal ja maksvuse piirkonnas kokkuleppel teiste, isikutega valistasid ette Eesti vabariigis põhiseadusega maksmapandud riigikorra vägivaldset muutmist. Selleks organiseerisid nad lööksalku kallaletungimiseks riigivanemale, kaitsevägede ülemjuhatajale, vabariigi valitsuse liikmetele ja Valitsusasutustele. Nende sihiks oli vägivaldselt Eesti vabariigi etteotsa seada teisi isikuid, kes selleks seaduslikus korras ei ole volitatud, ja riigi üldjuhtimine panna oma meestest koosneva asutuse, „rahvuskongressi" peale, milline põhiseaduses pole ette nähtud, ühtlasi muretsesid nad kallaletungimise teostamiseks 10 kilo dünamiiti, 77 käsigranaati, püstolkuulipilduja ja käsirelvi ning jaotasid omavahel osad ja ülesanded kallaletungimise teostamisel, määrates kallaletungi aja 8. detsembriks 1935. a., kui vabariigi valitsus pidi minema „Estonia" teatrihoonesse Isamaaliidu kongressile. Selle raske kuritöö ettevalmistamine katkes mässumeestest enestest mitteolenevail põhjustel, sest et nemad tabati politseivõimude poolt ja wahistati ööl vastu 8. detsembrit. Kohtu alla anti ka kaebealused: Karl-Robert Pusta, Juhan Waabet, Hans Saar, Aleksander Buldas, Jüri Sammul, Juhan Tõrvand, major Jaagup Leeman, kapten Nikolai Maasing, kapten Aleksander Takel, kapten Albert Kuusk, Lucius Treiberg, Jüri Keerig, Konstantin Hallik, Heinrich Kubu, Edgar Huberg, Eduard Aller, Arnold Punno, Eduard Koit, Aleksander Saar, Jaan Ausmees, Jaan Neuberg, Karl Reinbaum, August Kotri, Viktor Paavel, Johannes Värtina, Oskar Tabur, Jaan Pappo, Tõnis Suurkask, Osvald Lillemägi, Artur-Evald Paulberg, Johannes Tohver, Johannes Aguraijuja, August Tomingas, Johannes Birkfeldt, Alfred Kattai, Aleksander-Ferdinand Kesker, Johannes Kulpson, August Orro, Ludvig-Aleksander Malm, Joann Martsinkevitš, Hans Arak, Johannes Laagriküll, August Pihlak, Jüri Pipar, Vassili Läheb, Johannes Niit, Mihkel Klaus, Adolf Teder, Johannes Kitsel, Leopold Oskar, Eduard Zeik, Eduard Tannbergsen, Artur Hellman, Ernst Uiman, Herbert-August Alev, Heinrich Nahkoi, Valter Normak, Oskar Piilberg, Friedrich-Wilhelm Hantsov, Anton Pani, Gustav Leppik, Albert Aug, Albert Land, Jüri Rump, Juhan Lusikas, Heinrich Kurl, Hans Riisenberg, Otto Taalberg, Artur-Konstantin Anni, Ferdinand Albe, Voldemar Sonnberg, Tõnu Kure, Johannes Leemet, Mihkel Nurkse, Voldemar Trompet, Johannes Simson, Arnold-Friedrich Baum, Evald Poola, Aleksander Keller, Reinhold Kruusement, Bernhard-Georg Malter, Eduard Metsavahi, Jaan Tomson, Elmar Kurtman, Erich Bern, Julius Palm, Rein Kivi, Richard Rüütel, Bernhard Havam, Johannes Kivi, Karl-Johannes Rosenbaum, Eduard Pajuste, Edmund Dengo, Kurt-Nikolai Varres, Vello Urva, Rudolf Reiter, Roman-Rudolf Lepisto (Lepist), Aleksander-Rudolf Emmar, Oskar Teiste, Ernst Vasmuth, Voldemar Kera, Aleksander Elts, Aleksander Tamm, Sergei Dutšinski, Voldemar Vaa, Richard Ansman, Heinrich Frank, Mihkel Tamm, Endel Karelson, Viktor Medell, Johann Sepp, Anton Paavel, Herman Kruusement, Mart Vichterstein, Johannes Andesaar, Woldemar Ruus, Alfred-Johannes Stern, Boris-Hans Meret, Oswvald-Kristjan Mitt, Karl Viks, Karl Dobrus, Joosep Tamm, August Põltsamaa, Karl-August Täht, Johannes-Elmar Ulst, August Tasso, Adolf Mudas, Mihkel Tamman, Arnold Morin, Ewald-Raimund Arnover, Jakob Laurits ja Albert Ohvrill, süüdistauna selles, et nemad 1935. a. Tallinnas ja Tartus kaitseseisukorra maksvuse ajal ja maksvuse piirkonnas leppisid kokku suletud vapside liitu kuuluvate isikutega ühiselt vägivaldsete abinõudega muuta Eesti vabariigis põhiseadusega maksmapandud riigikorda ning vägivaldselt asendada Eesti vabariigi riigivanemale, kaitsevägede ülemjuhatajale ja valitsusliikmetele kallaletungimise teel seaduslikke võimukandjaid suletud vapside liidu esindajatega. Arnold Martinson, Johannes Ingel, Oskar Luiga ja Leopold Varret süüdistati mässunõust mitteteatamises ametiwõimudele. pisi|A. Larka kõne poodiumil Peetritehases 21. aprillil 1938 tuli kokku uue põhiseaduse alusel valitud I Riigivolikogu ja kujundatud I Riiginõukogu, mis võtsid Vabariigi Valitsuse ettepanekul esimese seadusena vastu amnestiaseaduse. Seaduses on öeldud: Selle tähtsa hetke puhul tuleb lugeda unustatuiks senised riigikorra vastu sihitud eksimused ning võimaldada ka neil kodanikel, kes senini ühel või teisel põhjusel riigi suhtes eksiteele on sattunud, osa võtta riigi ja ühiskondliku elu ülesehitavast tööst. Vabariigi President kuulutas Amnestiaseaduse välja 6. mail 1938. Selle seaduse alusel vabanesid kõik Eesti poliitvangid 7. mail 1938. Osa vapside juhte, sealhulgas Andres Larka, olid vanglast vabanenud juba eelmisel aastal.