cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mis asi see on, mida nimetatakse teaduseks?
Probleemid Lakatosi metodoloogiaga
Kas näiteks teadusajaloos leiduvad kõvad tuumad? Aeg-ajalt püüavad teadlased probleeme lahendada, kohandades oma teooria või programmi aluseid. Näiteks nihutas Kopernik Päikest pisut planeetide orbiitide keskme poole, laskis Kuul tiirelda ümber Maa, mitte ümber Päikese, ning kohendas mitmel moel epitsüklilisi liikumisi, nii et need polnud enam ühtlased. Mis siis täpselt Koperniku programmi kõva tuum oli? 19. sajandil oli tõsiseid katseid toime tulla näiteks Merkuuri probleemiga, muutes gravitatsiooniseadust. Nii et ka Lakatosi põhinäidetes leidub kõva tuuma rikkumisi.
Bugzilla
Kujundus
Kuigi koodil on potentsiaali, et muuta Bugzilla tehnilise toetuse süsteemiks, ülesannete majandamise tööriistaks või projekti majandamise tööriistaks, keskenduvad Bugzilla arendajad siiski süsteemi jälgimise tarkvarale, mis otsib tarkvarast vigu.
Volitatud projekteerimisnõuded hõlmavad järgmist:
Tegelikult lubatakse kõigil soovijatel enamikus Bugzilla projektides uusi veateateid lisada. Seejärel määratakse kõik vead väravahoidjale, kelle töö on neile vigadele vastutaja ja prioriteet anda.
Mis asi see on, mida nimetatakse teaduseks?
Probleemid Lakatosi metodoloogiaga
Sügavam probleem on see, kas tõesti on olemas need metodoloogilised otsused, millest Lakatos räägib (kõva tuum tehakse mittefalsifitseeritavaks metodoloogiliste otsustega). Lakatos ei tõenda nende olemasolu, ja pole ka päris selge, kuidas seda saaks tõendada. See küsimus on Lakatose jaoks tähtis, sest siin on tema ja Kuhni positsiooni erinevus. Nad on ühel meelel, et teadlased töötavad koordineeritult mingis raamistkus. Kuhni meelest peab selle, kuidas ja miks nad seda teevad, välja selgitama sotsioloogiline analüüs. Lakatose meelest viib see talumatu relativismini. Tema meelest loovad sidususe metodoloogilised otsused. Lakatos ei tõenda, et need on olemas, ega ütle selgelt, mis mõttes saab neid pidada ratsionaalseteks.
Lakatos tahtis anda kindlat vastust küsimusele, mis on teadusliku teadmise eripära. Ta väitis, et teadusfilosoofia keskne probleem on anda universaalsed tingimused, millel teooria on teaduslik. Ta pidas seda lähedalt seotuks teaduse ratsionaalsuse probleemiga ning arvas, et selle lahendamine näitab, millal mingi teooria aktsepteerimine on ratsionaalne, millal mitte. Ta leidis, et on andnud uurimisprogrammi progresseerumise ja stagneerumise kriteeriumid ning reeglid uurimisprogrammide kõrvaldamiseks. Ent tema metodoloogia ei suutnud neid ootusi täita. Tal pole reegleid uurimisprogrammide kõrvaldamiseks, sest on ratsionaalne jääda degenereeruva programmi juurde lootuses, et see saab uuesti edukaks. Ja kui oli teaduslik jääda sajaks aastaks Koperniku teooria juurde, miks siis ei võiks tänapäeva marksistid (keda Lakatos ühtelugu ründab) olla teaduslikud?
Lakatos ja tema järgijad tegid juhtumiuuringuid viimase kolme sajandi füüsika kohta. Aga kui niimoodi toetatud metodoloogiaga otsustatakse teiste valdkondade, näiteks marksismi või astroloogia üle, siis eeldatakse ilma argumendita, et kui mingi uurimisvaldkond tahab olla teaduslik, siis talle peavad olema omased füüsika põhilised jooned. Nii kritiseeris Lakatosi Paul Feyerabend ("On the Critique of Scientific Reason"). Füüsika saab isoleerida üksiku mehhanismi (gravitatsioon, elektromagnetilised jõud, elementaarosakeste põrkumisel toimivad mehhanismid jne) ning kontrollitud katse tehistingimustes. Inimesi ja ühiskondi üldiselt nii kohelda ei saa ilma, et uurimisobjekt hävitataks. Et elusolendite funktsioneerimine nõuab suurt keerukust, siis on oodata, et bioloogiagi on füüsikast oluliselt erinev. Sotsiaalteadustes on loodav teadmine ise uuritava süsteemi oluline osa. Näiteks majandusteooriad võivad mõjutada turuosaliste käitumist. Füüsikas sellist komplikatsiooni ei ole.
Uurimuses "Newton's effect on scientific standards" väidab Lakatos, et Newton muutis teaduse standardeid viisil, mida Lakatos peab progressiivseks. Aga see on vastuolus tema eeldusega, et teadust tuleb hinnata mingi universaalse kriteeriumi järgi. Millise standardi järgi oli Newtoni standardimuutus progressiivne?
Bugzilla
Zarro Boogs
Bugzilla on programmeeritud tagastama stringi „zarro boogs leitud“, kui otsing kaladele ei anna ühtegi tulemust. Kala jälgimissüsteemid nagu Bugzilla omad on alati valmis näitama, kui paljud vead on märkimisväärsed. Väljund „zarro boogs“ on mõeldud iseenesest vigase avaldusena (kirjaviga lauses „zero bugs“, eesti keeles "null viga"), näidates seda, et isegi kui vigu pole leitud, siis tarkvaras neid kindlasti veel on, aga neid pole lihtsalt avastatud.
Atsushi Yanagisawa
Atsushi Yanagisawa (jaapani keeles 柳沢 敦 Yanagisawa Atsushi; sündinud 27. mail 1977 Imizus) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Bugzilla
WONTFIX
Bugzillas ja mujal kasutatakse WONTFIX-i silti probleemides, mis tähendab, et seda probleemi ei hakata lahendama kindlatel põhjustel, näiteks seetõttu, et parandamine oleks liiga kallis, keeruline või riskantne.
Atsushi Yanagisawa
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2006 58 mängu ja lõi 17 väravat.
Ninami keel
Ninami keel on janomami keelkonda kuuluv keel, mida traditsiooniliselt räägivad tänapäeva Brasiilia Roraima osariigi aladel ja vähemal määral Venezuelas elavad ninamid.
2010. aastal hinnati keele kõnelejate arvuks 560.
Fonoloogia
Ninami keeles on 7 vokaali (a, e, ə, i, ɨ, o, u), mis kõik peale ɨ võivad olla ka pikad ja nasaliseeritud ning 13 konsonantfoneemi.
Tõnu Pihu
Tõnu Pihu (sündinud 18. juulil 1957 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Tõnu Pihu on teenistujate poeg.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: põlevkivi mineraalosa käitumine ja soojusefektid põlevkivi põletamisel keevkihis; kohalike biokütuste kasutamine energeetikas; Eesti energeetilise ressursi säästlik kasutamine; keskkonnakaitse. 52 teadustrükist, 3 kasuliku mudeli kaasautor.
Oja tänav (täpsustus)
Oja tänav on paljudes Eesti asulates.
Aiatark
Aiatark on aastail 1993–1998 ilmunud aiandusteatmik ja 1999–2004 ilmunud aiapidaja aastaraamat.
Aiatark on ka Eesti Patendiametis Väino Eskla nimele 5. novembril 1997 registreeritud kaubamärk (kaubamärgiklassides 16 ja 31, alates 6. jaanuarist 2011 ka klassides 35, 41 ja 44).
Kaubamärgi omaniku kasutuses on domeen aiatark.ee.
Skinner
Skinner (inglise keeles 'nülgija') on inglise perekonnanimi.
Untersberg
thumb|Untersberg, vaade [[Salzburgist]]
Untersberg on põhjapoolseim Berchtesgadeni Alpide mäemassiiv, silmapaistev kannus, mis kulgeb Berchtesgadeni (Saksamaa) ja Salzburgi (Austria) vahel. Kõrgeim tipp on Berchtesgadener Hochthron (1973 m).
Geograafia
Untersberg kerkib Põhja-Lubjakivialpide serval, kohe Salzburgi nõo ja laia Salzach oru juures. Naabertipud on Hoher Göll kagus ja Watzmann lõunas, Berchtesgadeni nõo taga. Loodes eraldab Saalachi org koos Bad Reichenhalliga seda Chiemgau Alpide Hochstaufeni massiivist. Ligikaudu 2/3 alast, sealhulgas Berchtesgadener Hochthroni tipp, asub Saksamaal, samas kui põhjapoolseim järsk serv Salzburgi kohal kuulub Austriale.
Mägi on turistide seas populaarne vaatamisväärsus, kuna see on Salzburgi linna lähedal: vähem kui 16 km kesklinnast lõunas ja käeulatuses, näiteks bussiliinidega, mis sõidavad lõunapoolsetesse Grödigi ja Großgmaini agulitesse.
Tippu viivad mitmed rajad, ehkki enamik inimesi eelistab Untersbergbahni köisraudteed. Ehitatud üle kahe aasta ja avatud 1961. aasta aprillis, tõstab 8,5- minutine teekond reisijad alumisest lõppjaamast Sankt Leonhardi külas (456 m) Geierecki posti ülemisse lõppjaama (1776 m), vedades neid horisontaalselt peaaegu 2,5 km, maksimaalse kõrgusega maapinnast 286 m.
Esimene ülestähendatud mäkketõus toimus 12. sajandi esimesel poolel Eberweini poolt, kes oli Berchtesgadeni augustiinlaste kloostri liige.
Tipud
thumb|Berchtesgadener Hochthroni idanõlv
Geoloogia
Untersbergi massiiv koosneb peamiselt lubjakivist. Selle sees on ülemkriidi Gosau rühma kahvatukreemjas, roosa kuni hallikaskollane, raske ja väga tihe lubjakivi, mida tuntakse Untersbergi marmorina. See ehituskivi on peene kuni keskmise teralisusega (osaliselt bretšastunud) areniit, mis moodustab selliste tähelepanuväärsete hoonete nagu Salzburgi toomkirik fassaadi.
Lubjakivi karsti pinnamood sisaldab arvukalt koopaid. Siiani on uuritud üle 400 – sealhulgas Schellenbergi jääkoobas 1570 m kõrgusel, turismikoobas 1925. aastast, ja Kolowrati koobas 300 m kõrguse kupliga. Riesendingi koobas sügavusega 1148 m ja pikkusega 19,5 km on suurim teadaolev Saksamaal. Seal on 930 m sügavusel ka järv. 2008. aasta augustis toimunud ekspeditsioon näitas, et selle madalaimasse punkti pole veel jõutud.
Legend
thumb|[[Karl Girardet (1813–1871). "Frédéric Barberousse dans la grotte de l'Untersberg"]]
Seda on esmamainitud kui Vndarnsperch ("Keskpäevamägi") 1306. aasta Salzburgi peapiiskoppide dokumendis, kuid silmapaistva kannuse kohta on tehtud arvukalt müüte ja legende. Populaarse kuningas magab mäes-legendi järgi jääb keiser Friedrich I Barbarossa Untersbergi mäe sees magama kuni ülestõusmiseni. Väidetavalt kasvab tema habe ümmarguse laua ümber järjest pikemaks ja on kasvanud kaks korda ümber laua. Müüt ütleb, et kui habe on kasvanud kolm korda ümber laua, tuleb maailmalõpp. Kui Friedrich lahkub mäest, ei ole enam ühtegi Saksa-Rooma keisrit ja viimane suur inimkonna lahing peetakse pirnipuu juures Walserfeldil, Walsi lähedasel karjamaal Salzburgist läänes. Tüüringi Kyffhäuseri mäe ja Trifelsi lossi kohta on sarnane legend.
Teiste legendide kohaselt ootab Untersbergi sees Karl Suur, kelle eest hoolitsevad Untersberger Mandln, väikesed kääbusesarnased olendid. Iga saja aasta tagant ta ärkab ja kui ta näeb ronki (tegelikult kroogid) veel Untersbergi ümbruses lendavat, magab ta veel ühe sajandi. Tõepooles pidas Karl Suur 803. aastal Salzburgis sinodi, kus ta kohtus piiskop Arniga. Untersbergi metsiku jahi (Perchten) Alpide traditsioon on hiljuti taaselustatud. Mäe all asuva koopasüsteemi kohta on ka mitu legendi.
Popkultuuris
Paik kogus rahvusvahelist tuntust kui "eristav, viltu langev tipp", mis ilmus 1965. aasta filmi "Helisev muusika" alguses ja lõpus, kuigi filmivõtted tehti Saksamaa poolel, mitte Austria poolel. See on koht, kus Julie Andrews avastseenis "The Hills Are Alive" laulis ja kus pere filmi lõpus Šveitsi põgenedes mäkke ronis.
Mägi on andnud oma nime ka Johann Nepomuk von Poißli (1783–1865) 1829. aasta ooperile "Der Untersberg".
Marmorkuuliveskid
thumb|Kuuliveskid [[Marktschellenbergi juures]] thumb|Video Untersbergi marmorkuuliveskid asuvad Marktschellenbergis Berchtesgadenis, Almbachklammi oru avanemisel.
Kugelmühlen (kuuliveskid) rajati 1683. aastal. Kunagi populaarsed laste mänguasjad, neid marmoreid saadeti üle kogu maailma. Rotterdami ja Londoni kaudu suunati marmorilaevandus Ida- ja Lääne-Indiasse ning eksporditi 60 000 – 80 000 (ja mõnikord koguni 100 000) naela aastas. Marmorid olid purjelaevadel lastina teretulnud, kuna need olid suure tiheduse tõttu sobivad ballastiks. Viimased marmorid läksid Untersbergist Londonisse 1921. aastal.
Kuuliveskeid käitasid Almbachi jõe veed. Alumised fikseeritud lihvkivid on valmistatud kõvast liivakivist ja ülemised pöördlauad pöökpuust. Kuulide jahvatamine varieerub vastavalt nende suurusele kahest kuni kaheksa päevani. Pärast jämedat lihvimist liivakivil läbisid marmorkuulid lihvimise ja poleerimise.
Feminnem
Feminnem oli Bosnia ja Hertsegoviina ja Horvaatia ansambel.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Bosnia ja Hertsegoviinat lauluga "Call Me" ja 2010. aastal Horvaatiat lauluga "Lako je sve".
Říčany
Říčany (saksa keeles Ritschan) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-východi ringkonnas. Říčany asub Praha kesklinnast ligikaudu 20 km kagus.
Říčany paikneb merepinnast 341 meetri kõrgusel.
Linna läbib Praha–České Budějovice raudteeliin.
Aastatel 2018–2021 hinnati Říčany kõige kõrgema elukvaliteediga linnaks Tšehhi Vabariigis.
Vizbuļi
pisi|Vizbuļi asendikaart Vizbuļi (vene keeles Визбули) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Mežciemsist idas, Viduspoguļankast läänes ja Cietoksnisest põhjas.
Vizbuļi on eramajade ja suvilate piirkond Daugavpilsi kindluse ja Riia–Daugavpilsi raudtee vahel. Seal asub Daugavpilsi kindluse garnisoni kabeliks ehitatud ja aastal 1897 valminud õigeusu kirik.
Raudoja–Aavoja kanal
Raudoja–Aavoja kanal (ka Soodla–Aavoja kanal) on kanal Harju maakonnas Anija vallas. Kanal on osa Tallinna veevarustussüsteemist. Kanali pikkus on 9 km. Kanali valgla suurus on üle 16,9 km².
Elasime Eestile
"Elasime Eestile" on 1996. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Andres Sööt. Filmi tootis MONOfilm.
Film räägib Eesti metsavendadest Teise maailmasõja ajal ja pärast seda (vaata Metsavendlus Eestis).
Fleetwood Mac
Fleetwood Mac on inglise-ameerika bluusi- ja rokkansambel, mis alustas tegevust 1967. aastal Londonis.
Ajalugu
Tegevust alustati bluusiansamblina, kuhu kuulusid hinnatud kitarristid Peter Green (kes oli ansambli juht ja laulukirjutaja), ja Jeremy Spencer, trummar Mick Fleetwood ja basskitarrist John McVie. Kahe viimase nimedest kombineeriti ka ansambli nimi. 1968 liitus kitarrist Danny Kirwan. Kirwan lahkus ansamblist kevadel 1970 ja tema asemele tuli Christine Perfect, hilisem Christine McVie. Greeni tervis halvenes LSD tarvitamise tõttu ja ta lahkus ansamblist 1970. aasta mai lõpus. Pärast Greeni ja Spenceri lahkumist ansamblist, jätkati kitarrist Bob Welchi ja klahvpillimängija Christine McViega. Pärast Welchi lahkumist liitusid ameeriklastest kitarrist Lindsey Buckingham ja laulja-laulukirjutaja Stevie Nicks, kes tõid ansambli muusikasse popmuusika mõju.
Varasest perioodist on tuntumad Greeni lood "Albatross" ja "Black Magic Woman" ning kaverversioon Little Willie Johni loost "Need Your Love So Bad".
Läbimurre õnnestus ansamblil aga 1975. aastal eponüümse albumiga "Fleetwood Mac" ning lugudega "Over My Head", "Say You Love Me" ja "Rhiannon". Album tõusis USA albumimüügiedetabeli tippu ja seda müüdi üle 5 miljoni eksemplari.
1977. aastal ilmunud järgmist albumit "Rumours" saatis veel suurem menu. See sai Grammy auhinna kui 1977. aasta parim album. Tuntumad hitid olid "Go Your Own Way", "Dreams", "Don't Stop" ja "You Make Loving Fun". 2003. aasta seisuga oli seda ainuüksi USAs müüdud üle 19 miljoni ja see oli teemantplaadiks tõusnud. Kogu maailmas ulatub müügiarv üle 40 miljoni ja on kõigi aegade albumimüügiedetabelis esikümnes.
1998. aastal lahkus ansamblist Christine McVie.
Podzēni
Podzēni on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas.
Küla asub valla lääneosas maantee A3 ääres. Seal on Podzēni bussipeatus.
Küla on tekkinud endise Podzēni mõisa keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Küla juurest algav Podzēni allee ja Podzēni allee tamm ümbermõõduga 4,1 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 90 elanikku.
Babatana keel
Babatana keel on Austroneesia hõimkonda, Melaneesia keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Saalomoni Saartele kuuluval Choiseuli saarel.
Islami Džihaad
Islami Džihaad on mitmes riigis tegutseva terroriorganisatsiooni nimi. Esimesena hakkas 1981. aastal seda nime kasutama terroriorganisatsioon Islami Džihaad Palestiinas.
Laurentius Tolstadius
Laurentius Tolstadius (Östergötland, Rootsi – 15. jaanuar 1655 Nissi) oli Eesti vaimulik.
Laurentius Tolstadius immatrikuleeriti 9/19. jaanuaril 1633 Tartu Ülikooli üliõpilaseks.
Tolstadius on kirjutanud pühendusluulet.
Dunni maakond (Põhja-Dakota)
pisi|Asend Põhja-Dakota osariigis Dunni maakond (Dunn County) on maakond USA-s Põhja-Dakota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 47°36' N, 102°62' W.
Maakonna halduskeskus on Manning ja suurim linn Killdeer.
Konsu kanal
Konsu kanal (ka Raudi-Konsu kanal) on kanal Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Konsu külas. Kanali pikkus on 1,9 km. Kanali valgla suurus on 1,3 km².
Dunni maakond (Põhja-Dakota)
Maakonna pindala on 5392 km², millest 189 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3536. Aastal 2000 oli elanike arv 3600.
Ajalugu
Dunni maakond moodustati 24. mail 1883. aastal. Maakond on saanud nime Põhja-Dakota esimese apteegi rajaja ja Bismarcki ühe esimese linnapea John Piatt Dunni järgi.
Meilūnai
Meilūnai on küla Leedus Biržai rajoonis Vabalninkase vallas. Küla asub Vabalninkasest 7 kilomeetrit kirdes. Aastal 2001 oli külas 265 elanikku.
Meilūnais on algkool (Vabalninkase kooli filiaal), raamatukogu ja postkontor. Aastani 1963 asus seal Meilūnai külanõukogu halduskeskus.
Küla järgi on nimetatud Vormsi lademe Meilūnai kihistu.
Viited
pisi|Külatänav
Höllental (Alam-Austria)
thumb|300px|Höllental
Höllental ("Põrguorg") Alam-Austrias on kitsas org järskude lubjakivimassiivide Schneebergi ja Raxi vahel, läbi mille voolab Schwarza jõgi.
See ulatub kokku 16,5 km Schwarzau im Gebirge ja Hirschwangi vahele ning oma loodusliku ilu tõttu kuulub see Natura 2000 alasse Kirdepiiri Alpid: Hohe Wand - Schneeberg - Rax (Nordöstliche Randalpen: Hohe Wand - Schneeberg - Rax). Selle suurimad kõrvalorud on Weichi org, Großes Höllental (mis on siiski palju väiksem), Kesselgrabeni, Nasswaldi ja Voisbachi orud. Hästiarendatud maantee Höllental Straße (B 27) järgib jõe kulgu ja on eriti populaarne mootorratturite seas. Orus ja selle kõrvalorgudes on olulised joogiveega varustamise allikad (Fuchsi kuru allikas, Kaiserbrunn ja Wasseralmi allikas), mille vesi tarnitakse Austria pealinna Viini mööda Esimest Viini mägiallika torujuhet (I. Wiener Hochquellenwasserleitung). Torujuhtme 125. aastapäeva puhul rajati trassi kõige atraktiivsemate lõikude äärde nn 1. Viini torujuhtme tee (1. Wiener Wasserleitungsweg), mis kulgeb jalgrajana Kaiserbrunni ja Hirschwangi vahel. Kaiserbrunni veetorujuhtme muuseumis on teavet torujuhtme ajaloo ja ehituse ning Viini veevarustuse kohta.
Kuna org on populaarne turismisihtkoht, on tee ääres mitu restorani. Naßwaldis Weichi oru alguses on Gasthof zur Singerin ja Weichtalhaus ning Kaiserbrunnis on Landgasthof Kaiserbrunn. Höllental on Alpi-ekskursioonide alguspunkt Schneebergi ja Raxi mägedesse. Schwarzat kasutatakse selles piirkonnas ujumiseks ja kärestiku kajakisõiduks ning kärbsega kalapüügiks.
Kodõma
Kodõma (ukraina keeles Кодима) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Kodõma rajooni keskus.
Höllental (Alam-Austria)
Rohr im Gebirgest ja Schwarzau im Gebirgest viib läbi Höllentali Payerbach-Reichenau jaama avalik bussiliin, mis tegutseb mitu korda päevas mõlemas suunas. Lisaks sõidab Höllentali raudtee suvenädalavahetustel Semmeringi raudteelt Höllentali algusesse.
Kodõma
Seal elab umbes 9600 inimest.
Balthasar Raschky
Balthasar Raschky oli 17. sajandil Kuressaares tegutsenud puunikerdaja.
Tõenäoliselt Sileesia päritolu Raschkyt on 1646. aastal mainitud Kuressaare käsitööliste gildi oldermannina.
Ante
Ante võib tähendada järgmist:
2017. aasta ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused
2017. aasta ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused toimusid Taanis Kopenhaagenis 13. kuni 17. detsembrini. Võistlused toimusid Royal Arenal, mis valmis 2017. aasta alguses. See oli esimene suurvõistlus sellel areenil, mille mahutavus on umbes 12 500.
Grän
Grän on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 1138 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 20,9 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 614 inimest.
Grän asub Tannheimi orus, mis on kõrge mägiorg Baieri piiril. See asub maanteel Pfrontenisse Lõuna-Saksamaal.
pisi|tühi|Grän
37 Wall Street
37 Wall Street on 25-korruseline elamispindadega beaux-arts stiilis kõrghoone Financial Districtis New Yorgis. Ehitises asub tänapäeval 373 üürikorterit.
Badeni ringkond (Austria)
Badeni ringkond on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal.
Ringkond koosneb järgmistest valdadest:
2019. aasta ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused
2019. aasta ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused toimusid Šotimaal Glasgow's 4. kuni 8. detsembrini. Suurbritannia korraldas teist korda lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlusi, esmakordselt peeti need 1998. aastal Sheffieldis.
Euroopa meistrivõistlustel osales 539 sportlast 49 riigist. Seitsme kuldmedaliga olid edukam Venemaa ujuja Vladimir Morozov.
50 m vabalt
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 69 Maailmarekord: 20,26 (2014) Florent Manaudou, Euroopa rekord: 20,26 (2014) Florent Manaudou, Euroopa meister 2017: 20,31 Vladimir Morozov, <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 77 Maailmarekord: 44,94 (2008) Amaury Leveaux, Euroopa rekord: 44,94 (2008) Amaury Leveaux, Euroopa meister 2017: 46,11 Luca Dotto, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 1.39,37 (2009) Paul Biedermann, Euroopa rekord: 1.39,37 (2009) Paul Biedermann, Euroopa meister 2017: 1.40,85 Danas Rapšys, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 44 Maailmarekord: 3.32,25 (2012) Yannick Agnel, Euroopa rekord: 3.32,25 (2012) Yannick Agnel, Euroopa meister 2017: 3.35,51''' Aleksandr Krasnõhh, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 14.08,06 (2015) Gregorio Paltrinieri, Euroopa rekord: 14.08,06 (2015) Gregorio Paltrinieri, Euroopa meister 2017: 14.14,59 Mihhailo Romantšuk, <br style="clear:both;" />
50 m selili
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 59 Maailmarekord: 22,22 (2014) Florent Manaudou, Euroopa rekord: 22,22 (2014) Florent Manaudou, Euroopa meister 2017: 23,05 Simone Sabbioni, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 62 Maailmarekord: 48,88 (2018) Xu Jiayu, Euroopa rekord: 48,90 (2017) Kliment Kolesnikov, Euroopa meister 2017: 48,99 Kliment Kolesnikov, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 1.45,63 (2015) Mitchell Larkin, Euroopa rekord: 1.48,02 (2017) Kliment Kolesnikov, Euroopa meister 2017: 1.48,02 Kliment Kolesnikov, <br style="clear:both;" />
50 m rinnuli
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 50 Maailmarekord: 25,25 (2009) Cameron van der Burgh, Euroopa rekord: 25,62 (2017) Fabio Scozzoli, Euroopa meister 2017: 25,62 Fabio Scozzoli, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 47 Maailmarekord: 55,61 (2009) Cameron van der Burgh, Euroopa rekord: 55.94 (2017) Adam Peaty, Euroopa meister 2017: 55,94 Adam Peaty, Ilja Šimanovitš ületas poolfinaalis Euroopa rekordi ajaga 55,89. <br style="clear:both;" />
50 m liblikat
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 44 Maailmarekord: 21,75 (2018) Nicholas Santos, Euroopa rekord: 21,80 (2009) Steffen Deibler, Euroopa meister 2017: 22,42 Aleksandr Popkov, <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 61 Maailmarekord: 48,08 (2016) Chad le Clos, Euroopa rekord: 48,48 (2009) Jevgeni Korotõškin, Euroopa meister 2017: 49,93 Matteo Rivolta, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 1.48,24 (2018) Daiya Seto, Euroopa rekord: 1.49,00 (2015) László Cseh, Euroopa meister 2017: 1.50,54 Aleksandr Harlanov, <br style="clear:both;" />
100 m kompleksi
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 46 Maailmarekord: 50,26 (2018) Vladimir Morozov, Euroopa rekord: 50,26 (2018) Vladimir Morozov, Euroopa meister 2017: 51,76 Marco Orsi, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 51 Maailmarekord: 1.49,63 (2012) Ryan Lochte, Euroopa rekord: 1.51,36 (2015) László Cseh, Euroopa meister 2017: 1.52,41 Philip Heintz, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 3.55,50 (2010) Ryan Lochte, Euroopa rekord: 3.57,27 (2009) László Cseh, Euroopa meister 2017: 3.59,47 Péter Bernek, <br style="clear:both;" />
4x50 m vabalt
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 1.21,80 (2018)  Caeleb Dressel (20.43), Ryan Held (20.25), Jack Conger (20.59), Michael Chadwick (20.53) Euroopa rekord: 1.20,77 (2008) Alain Bernard (20,64), Fabien Gilot (20,33), Amaury Leveaux (19,93), Frédérick Bousquet (19,87) Euroopa meister 2017: 1.23,23 Kliment Kolesnikov (21,24), Vladimir Morozov (20,59), Sergei Fesikov (20,49), Mihhail Vekovitšev (20,91) <br style="clear:both;" />
4x50 m kompleksi
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 22 võistkonda Maailmarekord: 1.30,44 (2017) Kliment Kolesnikov (22,83),Kirill Prigoda 25,26, Aleksandr Popkov (22,11),Vladimir Morozov (20,24) Euroopa rekord: 1.30,44 (2017) Kliment Kolesnikov (22,83),Kirill Prigoda 25,26, Aleksandr Popkov (22,11),Vladimir Morozov (20,24) Euroopa meister 2017: 1.30,44 Kliment Kolesnikov (22,83),Kirill Prigoda 25,26, Aleksandr Popkov (22,11),Vladimir Morozov (20,24) <br style="clear:both;" />
50 m vabalt
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 53 Maailmarekord: 22,93 (2017) Ranomi Kromowidjojo, Euroopa rekord: 22,93 (2017) Ranomi Kromowidjojo, Euroopa meister 2017: 23,30 Sarah Sjöström, <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 61 Maailmarekord: 50,25 (2017) Cate Campbell, Euroopa rekord: 50,58 (2017) Sarah Sjöström, Euroopa meister 2017: 50,95 Ranomi Kromowidjojo, <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 48 Maailmarekord: 1.50,43 (2017) Sarah Sjöström, Euroopa rekord: 1.50,43 (2017) Sarah Sjöström, Euroopa meister 2017: 1.52,19 Charlotte Bonnet, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 8. detsember Osavõtjaid: 43 Maailmarekord: 3.53,92 (2018) Ariarne Titmus, Euroopa rekord: 3.54,52 (2013) Mireia Belmonte, Euroopa meister 2017: 3.58,15 Boglárka Kapás, <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 7.59,34 (2013) Mireia Belmonte, Euroopa rekord: 7.59,34 (2013) Mireia Belmonte, Euroopa meister 2017: 8.10,65 Sarah Köhler, <br style="clear:both;" />
50 m selili
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 25,67 (2014) Etiene Medeiros, Euroopa rekord: 25,70 (2009) Sanja Jovanović, Euroopa meister 2017: 25,95 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 54,89 (2019) Minna Atherton, Euroopa rekord: 55,03 (2014) Katinka Hosszú, Euroopa meister 2017: 55,66 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 1.59,23 (2014) Katinka Hosszú, Euroopa rekord: 1.59,23 (2014) Katinka Hosszú, Euroopa meister 2017: 2:01.59 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
50 m rinnuli
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 50 Maailmarekord: 28,56 (2018) Alia Atkinson, Euroopa rekord: 28,81 (2014) Rūta Meilutytė, Euroopa meister 2017: 29,36 Rūta Meilutytė, <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 56 Maailmarekord: 1.02,36 (2013) Rūta Meilutytė, ..........................................(2014).Alia Atkinson, Euroopa rekord: 1.02,36 (2013) Rūta Meilutytė, Euroopa meister 2017: 1.03,79 Rūta Meilutytė, <br style="clear:both;" />
50 m liblikat
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 24,38 (2009) Therese Alshammar, Euroopa rekord: 24,38 (2009) Therese Alshammar, Euroopa meister 2017: 24,78 Ranomi Kromowidjojo, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 1.59,61 (2014) Mireia Belmonte, Euroopa rekord: 1.59,61 (2014) Mireia Belmonte, Euroopa meister 2017: 2.03,92 Franziska Hentke, <br style="clear:both;" />
100 m kompleksi
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 56,51 (2017) Katinka Hosszú, Euroopa rekord: 56,51 (2017) Katinka Hosszú, Euroopa meister 2017: 56,97 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 2.01,86 (2014) Katinka Hosszú, Euroopa rekord: 2.01,86 (2014) Katinka Hosszú, Euroopa meister 2017: 2.04,43 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 4. detsember Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 4.18,94 (2017) Mireia Belmonte, Euroopa rekord: 4.18,94 (2017) Mireia Belmonte, Euroopa meister 2017: 4.24,78 Katinka Hosszú, <br style="clear:both;" />
4x50 m vabalt
Finaal: 6. detsember Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 1.33,91 (2017) Ranomi Kromowidjojo (23,42),Femke Heemskerk (23,19), Tamara van Vliet (23,65),Valerie van Roon (23,65) Euroopa rekord: 1.33,91 (2017) Ranomi Kromowidjojo (23,42),Femke Heemskerk (23,19), Tamara van Vliet (23,65),Valerie van Roon (23,65) Euroopa meister 2017: 1.33,91 Ranomi Kromowidjojo (23,42),Femke Heemskerk (23,19), Tamara van Vliet (23,65),Valerie van Roon (23,65) <br style="clear:both;" />
4×50 m vabalt
Finaal: 7. detsember Osavõtjaid: 18 võistkonda Maailmarekord: 1.27,89 (2018) Caeleb Dressel (20,43),Ryan Held (20,60), Mallory Comerford (23,44),Kelsi Dahlia (23,42) Euroopa rekord: 1.28,39 (2017) Nyls Korstanje (21,42),Kyle Stolk (20,66), Ranomi Kromowidjojo (23,01),Femke Heemskerk (23,30) Euroopa meister 2017: 1.28,39 Nyls Korstanje (21,42),Kyle Stolk (20,66), Ranomi Kromowidjojo (23,01),Femke Heemskerk (23,30) <br style="clear:both;" />
4×50 m kompleksi
Finaal: 5. detsember Osavõtjaid: 20 võistkonda Maailmarekord: 1.36,40 (2018) Olivia Smoliga (N) (25,85), Michael Andrew (M) (25,75), Kelsi Dahlia (N) (24,71), Caeleb Dressel (M) (20,09) Euroopa rekord: 1.37,05 (2018) Jesse Puts (M) (23,87), Ties Elzerman (M) (26,01), Ranomi Kromowidjojo (N) (24,27), Femke Heemskerk (N) (22,90) Euroopa meister 2017: 1.37,71 Kira Toussaint (N) (26,13), Arno Kamminga (M) (26,03), Joeri Verlinden (M) (22,46), Ranomi Kromowidjojo (N) (23,09) <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Enn Piik
Enn Piik (12. juuli 1932 Tallinn – 16. november 1990 Kohtla-Järve) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Enn Piik oli teenistuja poeg.
Lõpetas 1951 Haapsalu 1. Keskkooli, 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) kütuste keemiline tehnoloogia insenerina, tehnikakandidaat (1964, TPI), väitekiri "Gaasigeneraatorprotsessi produktide eraldamisest kondensatsioonisüsteemides".
Oli 1956–1959 Kiviteri insener, 1959–1971 Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener, vanemteadur ja sektorijuhataja, 1971–1980 Põlevkivi Instituudi ökonoomika labori juhataja, 1984–1990 põlevkivitöötlemise labori juhataja.
Teoseid
Üle 70 teadustrükise, 5 autoritunnistust.
Humpolec
Humpolec asub merepinnast 527 meetri kõrgusel.
Humpoleci on esmamainitud 1178. aastal, linnaõigused sai 1807. aastal.
Ned Beatty
pisi|Beatty ([[2010)]] Ned Thomas Beatty (6. juuli 1937 Louisville, Kentucky osariik – 13. juuni 2021 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja ning koomik.
Bill
Bill võib tähendada järgmist:
Swiss Corona
Swiss Corona on kolme tekiga juugendstiilis kujundatud interjööriga Šveitsi jõereisilaev, mis on ehitatud De Hoop laevatehases Heusdenis Hollandis 2004. aastal. Laev sõidab Saksamaa ja Hollandi jõgedel Reini, Maasi ja Waali äärsete linnade vahet (Düsseldorf-Arnhem-Utrecht-Amsterdam-Rotterdam-Gent-Antwerpen-Maastricht-Venlo (Holland)-Nijmegen-Düsseldorf).
Eesti Noorte Puhkpilliorkester
Eesti Noorte Puhkpilliorkester (ENPO) on Eesti puhkpilliorkester, 1972. aastal asutatud Vabariikliku Noorte Puhkpilliorkestri õigusjärglane.
Ajalugu
Vabariikliku Noorte Puhkpilliorkestri asutaja ja peadirigent oli Ilmar Tõnisson ja majandamisega tegeles Ene Raid. Eesti muusikakoolide õpilastest koosnenud 60-liikmelise kollektiivi Nõukogude Liidu aegse perioodi (1972–1990) olulisemad kontserdireisid: Artek (1978), Moskva (1979), Leningrad (1985), Soome (Lieksa, 1989) ja Rootsi (Göteborg, 1989). Nõukogude Liidu lagunemise ja Eesti Vabariigi taasiseseisvumise perioodil puudusid orkestri tööks rahalised vahendid ja orkestri tegevus katkes mõneks ajaks. 1994. aastal loodi Eesti Kooriühingu juurde Eesti Noorte Puhkpilliorkester (dirigendid Ott Kask ja Harry Illak). Esineti rahvusvahelistel konkurssidel 1999. aastal Itaalias Riva del Gardas ning 2001. ja 2005. aastal Madalmaades konkursil World Music Contest Kerkrades, kus võideti vastavalt hõbe- ja kuldmedal. Aastatel 2008–2013 oli Eesti Noorte Puhkpilliorkestri peadirigent Aavo Ots. Viimane kutsus dirigendiks Valdo Rüütelmaa, 2009. aastal liitus Jaan Ots. 2009. aastal osaleti Tartus rahvusvahelisel puhkpillifestivalil “Mürtsub Pill”. Samal aastal oli Eesti Noorte Puhkpilliorkester IV Balti Puhkpillikooli kursuse orkestriks Aavo Otsa orkestrijuhtimise meistrikursusel. 2010. aastal esines orkester rahvusvahelisel orkestrite festivalil Prantsusmaal. Samal aastal võideti Puhkpilliorkestrite Turniiril kontsertorkestrite kategoorias I preemia. 2013. aastal osales Eesti Noorte Puhkpilliorkester Ameerika Ühendriikides San Franciscos ESTO-l. Aastatel 2013–2018 oli Eesti Noorte Puhkpilliorkestri peadirigent Sirly Illak-Oluvere. Projektijuht on Maria Mägar ja 2013–2017 oli koosseisu teiseks dirigendiks Riivo Jõgi. 2014. aastal musitseeris Eesti Noorte Puhkpilliorkestriga tunnustatud Venemaa muusik Arkady Shilkloper alpisarvel. Alates 2014. aastast esinevad üle-eestilised noortekollektiivid koor aastas koos Lisaks ENPO-le astuvad üles järgmised noortekoorid: poistekoor Kalev, neidudekoor Leelo, üle-eestiline tütarlastekoor Ilmalilled ja Eesti Noorte Segakoor.
2016. aastal oli orkester XII noorte laulupeo "Mina jään" puhkpilliorkestrite repertuaari esitleja.
Impulsimomendi jäävuse seadus
Impulsimomendi jäävuse seadus on füüsikaseadus, mis ütleb, et ainepunktide isoleeritud süsteemi impulsimoment on ajas muutumatu suurus.
Eesti Noorte Puhkpilliorkester
Ajalugu
2017. aastal saavutati ülemaailmsel Welt Jugendmusik Festivalil (WJMF) Šveitsis kontsertorkestrite kategoorias H2 kõrge II koht punktisummaga 87,67 (dirigent Sirly Illak-Oluvere).
Impulsimomendi jäävuse seadus
Noetheri teoreem seob impulsimomendi jäävuse seaduse ja ruumi isotroopsuse ehk ruumi sarnasuse igas suunas.
Eesti Noorte Puhkpilliorkester
Ajalugu
2018. aastal andis Eesti Kooriühingu muusikanõukogu orkestrile "Aasta puhkpilliorker 2017" tiitli.
Alates 2018. aasta sügisest on orkestri peadirigent Riivo Jõgi ja teine dirigent Tarmo Kivisilla.
Alates 2004. aastast on Eesti Noorte Puhkpilliorkester Eesti Puhkpillimuusika Ühingu liige.
Severo Ochoa
Albornoz õppis Madridi Ülikoolis meditsiini ja lõpetas ülikooli 1929. aastal. Ochoa lootis teha koostööd Nobeli meditsiiniauhinna laureaadi Santiago Ramón y Cajaliga, kuid Cajal läks pensionile. 1933. aastal asus ta enne Hispaania kodusõja puhkemist tööle Madridi Ülikooli.
1936. aastal lahkus Ochoa Hispaaniast ning töötas Saksamaal ja Suurbritannias. Viimaks emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas algul Washingtoni Ülikoolis ja hiljem New Yorgi Ülikoolis. Ochoa naasis Hispaaniasse 1985. aastal.
1959. aastal sai Ochoa koos Ameerika Ühendriikide biokeemiku Arthur Kornbergiga Nobeli meditsiiniauhinna ribonukleiinhappe ja desoksüribonukleiinhappe bioloogilise sünteesi mehhanismide avastamise eest.
Jüri Kadak
Jüri Kadak (8. detsember 1941 – 28. detsember 2018) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja välis- ja julgeolekupoliitika õppejõud ning ekspert (PhD).
Haridus
Kaitses 2006. aastal Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuv Riigiteenistuse Akadeemias väitekirja välis- ja julgeolekupoliitikas teemal „Euroopa julgeolekupoliitika arhitektuur ja formeerumine XVII – XXI sajandil“. Eesti ENIC/NARIC Akadeemilise Tunnustamise Infokeskus on hinnanud haridustaseme doktorikraadile vastavaks (hinnang nr. 25.06.2009. nr.11-3/1238-1). Täiendkoolitused ja osalus rahvusvahelistel õppustel: Itaalias, Leedus, Luksemburgis, Lätis, Norras, Saksamaal, Soomes, Taanis, Tšehhis, USA-s ja Ühendatud Kuningriikides.
Osales Kaitseliidu esimese operatiivvalmiduse kava ja operatiivjuhtimise, sh ka side ning väljaõppe korralduse aluste väljatöötamises ja rakendamises. Pärast Vene vägede lahkumist Eesti Vabariigi territooriumilt 1994. aasta sügisel alustas Kaitsejõudude integratsiooni NATO-ga ja NATO standardite kasutusse võtmisega Eesti Kaitsejõududes. Osales regulaarsete staabi- ja väliõppuste läbiviimisel ning selle käigus Eesti maaväe lahingu taktika väljaarendamises.
Osales 2003–2006 Genfi Relvajõudude demokraatliku kontrolli keskuse (Geneva Centre for the Democratic Control of Armed Forces (DCAF)) ja Venemaa Rahvusvahelise Poliitikauuringute Keskuse (Center of political and International Studies Russia) korraldatud NATO-Venemaa mitteriiklike asutuste konverentsidel NATO–Venemaa vastastikuse usalduse tõhustamiseks.
2005–2010 nõustas Aserbaidžaani Vabariiki demokraatia arengu, kaitsepoliitika ja läände suunatud iseseisva majanduspoliitika alal.
On pidanud loenguid Peterburi Ülikoolis ja Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuvas riigiteenistuse akadeemias.
Jüri Kadak on avaldanud sadakond teadusartiklit nii eesti-, inglis- kui ka venekeelsetes teadusväljaannetes ning toimetanud erialaseid raamatuid. Juhendanud hulgaliselt bakalaureuse- ja magistritöid.
Ühiskondlik tegevus
Eesti Eruohvitseride Kogu asutajaliige, juhatuse liige ja aseesimees 2001–2012; Kindral Johan Laidoneri Seltsi, Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Eesti Omanike Keskliidu liige.
Sportlasena
Jüri Kadak tegeles aastatel 1957–1964 Kreeka-Rooma maadlusega ning on saavutanud nii Eestis kui ka Kaliningradi oblastis auhinnalisi kohti. NSV Liidu meistersportlane maadluses.
Meiše Levin
Meiše Levin (ka Moshe Levin ja Moise Levin; sündinud 30. juulil 1934 Valgas) on Eestist pärit matemaatik, kes on töötanud nii Eestis kui ka Iisraelis ja USA-s.
Haridus
Alghariduse omandas Kaštaki asulas Tšeljabinski oblastis, lõpetas Valga II Keskkooli 1952; TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna matemaatikaõpetaja kutsega 1957; Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi aspirant arvutusmatemaatika erialal 1960–63. Täiendusõpe: Kiievi Riiklik Ülikool 1977.
Teaduskraad ja -kutse
Füüsika-matemaatikakandidaat 1963 (Eesti NSV TA); dotsent 1967; füüsika-matemaatikadoktor 1972 (samas, kinnitamata).
Teenistuskäik
Aastatel 1957–1959 töötas ta matemaatikaõpetajana Kallastel ja Tartus. Aastatel 1959–1960 töötas ta TRÜ arvutuskeskuses nooremteadurina. Aastatel 1960–1963 oli ta aspirantuuris Eesti NSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis, aastal 1963 kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja. Aastatel 1963–1964 oli ta Küberneetika Instituudi nooremteadur. TTÜs 1963–1979: Aastal 1963 oli ta tunnitasu alusel Tallinna Polütehnilises Instituudis matemaatika kateedri õppejõud, aastal 1964 samas vanemõpetaja, aastatel 1965–1970 ja 1972–1973 oli ta samas dotsent. Aastatel 1970–1972 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudi matemaatika kateedris vanemteaduriks, mille tulemusena kaitses ta detsembris 1972 doktoriväitekirja "Некоторые вопросы приближенного интегрирования", mida Moskva Kõrgem Atestatsioonikomisjon vaatamata oponentide kõrgele hinnangule ei kinnitanud. Aastatel 1973–1979 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi matemaatika kateedris professori kohusetäitjana.
Aastal 1979 emigreerus ta koos perega Iisraeli. Aastatel 1979–1981 oli ta Tel Avivi Ülikooli vanemteadur. Aastatel 1981–1984 oli ta firma Conlog-Control Petach-Tykva teaduriks. Aastatel 1984–1994 oli ta USA-s, Bostonis firma Adra Systems Inc. vanemmatemaatikuks.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Ajakirja Реферативный журнал: математика ja võõrkeelsete referaatajakirjade põhireferent kvadratuurvalemite ja integraalse ligikaudse arvutamise alal; täitis ВИНИТИ tellimusi, kuid nt aastatepikkune töö teemal "Kvadratuurvalemid", mis koostatud sadade artiklite läbitöötamisel avaldamiseks väljaandes Итоги науки и техники, jäi poliitilistel põhjustel käsikirja; oli teaduslike toimetiste kolleegiumi liige; välismaal tegeles arvutite tarkvara loomisega, saavutades kiiresti silmapaistvaid tulemusi ja tunnustust. Oli ühingu Teadus lektor; Rahvaülikooli dekaan.
Isiklikku
Ka tema abikaasa Mirjam Levina ja poeg Mark on matemaatikud.
Kirjandus
ETBL 2005, 2; Meiše Levin – füüsika-matemaatikadoktor // Matemaatika ja kaasaeg XX. Trt, 1975, lk 140–141; Eesti Matemaatika Selts. Aastaraamat 2000. Trt, 2004, lk 76.
Prandi I kanal
Prandi I kanal on kanal Järva maakonnas Türi vallas Mäekülas ja Rikassaare külas. Kanali pikkus on 1,8 km. Kanali valgla suurus on alla 10 km².
Naoki Matsuda
Naoki Matsuda (jaapani keeles 松田 直樹 Matsuda Naoki; 14. märtsil 1977 Kiryus – 4. augustil 2011 Matsumotos) oli Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2005 40 mängu ja lõi 1 väravat.
Rein Tiido
Rein Tiido (30. juuni 1942 Viljandi – 15. jaanuar 2014) oli eesti muusik ja muusikapedagoog.
Ta sündis aastal 1942 Viljandis. Ta lõpetas Viljandis lastemuusikakooli trompeti erialal ja õppis aastatel 1959–1964 Tallinna Muusikakoolis nii Helmut Orusaare klassis trompetit kui ka Kalju Terasmaa klassis löökpille.
Ta töötas aastast 1961 Estonia teatris löökpillimängijana ja aastast 1980 löökpillirühma kontsertmeistrina. Teatritöö kõrvalt musitseeris ta ka kammerorkestris ja ansamblis Estobrass ning õpetas Saku muusikakoolis.
Viljandi Kutseõppekeskus
Viljandi Kutseõppekeskus (varem Viljandi Ühendatud Kutsekeskkool) on 1920. aastal asutatud kutsekeskkool Viljandi lähistel Viljandi vallas Vana-Võidu külas. Tänapäevane õppeasutus moodustus Viljandi Kutsekeskkooli nr 9, Vana-Võidu Kõrgema Põllumajanduskooli ja Viljandi Õppekeskuse ühendamise teel 1999. aastal.
Vana-Võidu mõisa otsustas põllutöökooli rajada Viljandi Maakonnavalitsus 1920. aasta 17. augustil. Kooli esimene direktor August Usin võttis esimesed õpilased Vana-Võidu Alampõllutöö Kooli sama aasta septembris. Esimese tunni andis 18 õpilasele härra Eduard Kullasepp 13. jaanuaril 1921.
Euroopa Liidu rahastusel renoveeriti aastatel 2008–2015 õpilaskodu, spordihoone, ehitati karjalaudast koolimaja, ehitati praktilise õppe korpus. Kokku investeeriti 15 miljonit eurot.
VIKKis saab õppida ehitus-, elektriku-, hoonete tehnosüsteemide tehniku-, arvuti-, kokandus-, teenindus-, auto-, keevitus-, pehmemööbli valmistaja või restauraatori-, auto- või bussijuhi erialal. Ümberõpet korraldab täiendusõppeosakond. Õppida saavad igas vanuses ja haridusega, ka erivajadustega inimesed, sõltuvalt erialast ja koolikorraldusest päevases tasemeõppes või sessioonõppes, töökohapõhises või õpipoisiõppes.
Oleme mõisakool.
Keskajast pärinev Vana-Võidu mõis (saksa keeles Alt-Woidoma) on mõisana esmamainitud 1507. aastal. Alates 1834. aastast kuulus mõis von Stryki aadliperekonnale. Siis algas ka mõisasüdame ja majandushoonete esinduslikum väljaehitamine. Mõisa hilisklassitsistlik kivist peahoone on ehitatud 1840. aastatel. Mõisa sisekujunduses kasutasid ehitajad herculaneumi stiilis seinamaalingud. Samal ajal said valmis ka ait ja kastellid ning tallid.
Härrastemaja oli algselt ühekorruseline, kahekorruseline oli vaid seitsme akna laiune keskosa. 1938. aastal ehitati härrastemaja ümber kooliks. Ühekorruselisele osale lisati II korrus. Paigaldati ka keskküte. 1970. aastatel ehitati härrastemajale kaks tiiba. Need lammutati 2016. aastal.
Mõisa kastellid on tänaseks ümber ehitatud kooli peahooneks.
Ajalugu
pisi|Vana-Võidu põllumajanduskooli II lennu lõpumärk
Kooli asutamise aastapäeva VIKK 105 vilistlaste kokkutulek toimub '''Vana-Võidus 16. augustil 2025.'''
Peggau
Peggau on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See on Grazi tööstuslik eeslinn.
pisi|tühi|
Rain Liivoja
Rain Liivoja (sündinud 1980) on eesti ja austraalia õigusteadlane, Queenslandi Ülikooli professor.
Liivoja lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli õigusinstituudi. Ta sai 2004. aastal magistrikraadi Helsingi Ülikoolist ning kaitses seal 2011. aastal doktoriväitekirja, mis käsitles riikide jurisdiktsiooni kaitseväelaste poolt välisriikides toimepandud kuritegude üle. 2011. aastast töötab ta Austraalias, esmalt Melbourne'i Ülikoolis ja alates 2018. aastast Queenslandi Ülikoolis.
Rain Liivoja on rahvusvahelise õiguse asjatundja. Tema peamised uurimisvaldkonnad on rahvusvaheline relvakonfliktiõigus (rahvusvaheline humanitaarõigus), rahusvaheliste lepingute õigus ja inimõigused.
Ergo Raukas
Ergo Raukas (15. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2017) oli eesti biofüüsik.
Elulugu
Ergo Raukas oli sõjaväelase poeg, Madis Raukase isa ja Evi-Saidi Raukase abikaasa.
Lõpetas 1953 Tallinna 10. Keskkooli, 1958 Tartu Ülikooli füüsikuna ja 1964 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Biofüüsika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1967, Moskva, NSV Liidu Teaduste Akadeemia), väitekiri " Изучение некоторых структурных закономерностей образования комплексов белков с нуклеиновыми кислотами". Aastast 1959 Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituudis: insener-röntgenoloog, nooremteadur, 1969–75 ja 1996–2003 vanemteadur, 1992–96 juhtivteadur, 1975–92 molekulaarbioloogia-osakonna juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: nukleoprotamiini ja taimeviiruste molekulaarne struktuur, DNA seostumine oligonukleotiidide, antibiootikumide, värvainete, oligopeptiidide ja valkudega ning vastavate komplekside struktuur. On esitanud uudse mudeli nukleoprotamiini struktuuri kohta. Töös kasutatud meetodid: röntgenstruktuuranalüüs, ultraviolettspektrofotomeetria (UV). On välja arendanud spektraalsete komponentide meetodi DNA komplekside UV-spektrite analüüsimiseks. Osalenud DNA biofüüsikaliste uurimuste koostöö­projektides Ida-Euroopas, üle 40 teadusartikli.
Väike-Maarja seltsimaja
pisi|Seltsimaja (september 2011) Väike-Maarja seltsimaja on seltsimaja Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas aadressil Pikk tänav 2. Seltsimaja on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.