cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arnold Schönberg
1950. aastad
13. juulil 1951 Arnold Schönberg suri Los Angeleses.
Vangi vald
Vangi vald on omavalitsusüksus Norras Innlandeti maakonna lääneosas.
Valla halduskeskus on Vang i Valdres.
Vangi vald loodi 1. jaanuaril 1838.
2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda.
Nimi
Vanalt Vangi talult saadud nime kannab vald (algselt kihelkond) ajast, mil sinna ehitati esimene kirik. Vangr tähendab vanapõhja keeles välja või aasa.
thumb|tühi|Püha Toomase kirik
Neeme Raud
Haridus
Ta on õppinud Moskva Riiklikus Ülikoolis sotsioloogiat, New Yorgi Ülikoolis ajakirjandust ja kommunikatsiooni (lõpetas cum laude) ning Columbia ülikoolis rahvusvahelisi suhteid (lõpetas magistrikraadiga).
Lapssaatejuhina raadios ja televisioonis
10-aastaselt astus Neeme Raud Eesti Raadio noorte reporterite klubisse, kus tutvus raadiotööga ja tegi esimesed harjutuslõigud raadioreporterina.
13-aastaselt alustas ta päris raadiotööd Eesti Raadio "Mikriveski" saatejuhina (koos Reet Madega). Eesti Televisioonis oli ta noortesaate "Oma asi" saatejuht (koos Reet Ojaga).
Hiljem Moskvas õppides tegi Eesti Raadiole kaastööd Moskvast.
Ajakirjanduslik tegevus Kanadas
1990. aastal asus ta pere elama Kanadasse. Aastatel 1990–1992 oli Neeme Raud Toronto ajalehe Vaba Eestlane asetoimetaja.
Ameerika Hääle ja ERR-i korrespondendina Ameerikas
1992. aastal kolis Neeme Raud Ameerikasse. Aastatel 1992–2004 oli ta Ameerika Hääle ajakirjanik Washingtonis ja New Yorgis.
2004. aastast kuni 2013. aasta kevadeni töötas Neeme Raud Ameerika Ühendriikides Eesti Rahvusringhäälingu korrespondendina (ta oli üldse esimene Eesti Televisiooni väliskorrespondent USA-s), pärast seda tööperioodi kolis tagasi Eestisse.
ERR-i korrespondendina Venemaal
Augustist 2014 kuni detsembrini 2015 oli ta ERR-i Moskva korrespondent.
ERR-i ajakirjanikuna taas Eestis
Jaanuarist 2016 jaanuarini 2017 oli uudistesaate "Aktuaalne kaamera" ja aeg-ajalt "Välisilma" saatejuht.
Tegevus vabakutselise ajakirjanikuna
2017. aastast on ta vabakutseline ajakirjanik: kirjutab artikleid ja 2019. aastast teeb Kuku Raadios saadet "Neeme Raud. Siin" – eeskätt kommenteerides välispoliitilisi teemasid ja aktuaalseid ühiskonnanähtusi.
2020. aastal jõudsid ETV kanalil eetrisse tema välispoliitilised saated tsüklist "Eesti ÜRO Julgeolekunõukogus".
2020. aasta septembrist juhtis Neeme Raud TV3 jutusaadet "Tallinna kodanikud" ja 2021. aasta jaanuarist Kanal 11 vestlussaadet "Siin Tallinn".
Keskmiselt korra kuus käib ta giidina Eesti turistidele Ameerikat tutvustamas. Oma reise ja ajakirjanduslikku tegevust kajastab ta blogis Neeme Raud Productions.
Isiklikku
Neeme Raud on mitmes meediaintervjuus (sh 2019. aasta 17. aprilli telesaates "Pealtnägija" ) tunnistanud, et on juba aastaid kannatanud ärevushäire all. 2017. aasta algul süvenes see tööalaseks läbipõlemiseks. Ta on iseenda näite varal selle seisundi teket, olemust ja sellest väljatulekut analüüsinud ning kogemusnõustamise eesmärgil Eesti meediapublikuga jaganud.
Pavel Starostin
Pavel Starostin (sündinud 25. aprillil 1955) on Eesti poliitik. Ta oli 2007. aastal lühikest aega X Riigikogu liige, pääsedes Riigikokku 6. märtsil 2007 Olev Laanjärve asendusliikmena.
Ta on Eesti Keskerakonna liige alates 2001. aastast, enne seda kuulus Eestimaa Ühendatud Rahvaparteisse.
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi 1978. aastal elektriinsenerina.
Pavel Starostin on töötanud Mustamäe ja Lasnamäe linnaosa vanemana, olnud Lasnamäe Halduskogu esimees ja Tallinna Linnavolikogu aseesimees.
Braahman
pisi|Grupp braahmaneid, [[1913]]
Braahman, ka brahmaan või brahmiin (sanskriti ja paali keeles brāhmaṇa ‘jumal Brahmast tulenev’) on kõrgeima varna nimetus Indias.
Braahmanid moodustasid vaimulike seisuse, kelle funktsiooniks oli eelkõige ohvrirituaalide sooritamine ja pühade tekstide tundmine.
Hinduistliku mütoloogia järgi tekkisid braahmanid ürgmehe (puruša) peast. Hinduismis peetakse braahmaneid rituaalselt kõige puhtamateks ning nendele ettenähtud piirangud igapäevaelus on kõige rangemad (täielik hoidumine lihasöömisest, vaesus jms). Braahmanid olid traditsioonilise india ühiskonna vaimne eliit ning valitsejate nõunike ja ministritena tegevad ka riigiasjades.
Budism ja džainism astusid vastu seisuslikule korrale ja braahmanite sünnipärast tulenevatele eesõigustele. Sellepärast nimetatakse budismis braahmaniks mitte sünnipärase seisuse liiget, vaid kõrgete moraaliomadustega tarka inimest, kes on teistele eeskujuks.
Sean Penn
Sean Justin Penn (sündinud 17. augustil 1960 Los Angelese maakonnas Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja režissöör, kes on tuntud ka poliitilise aktivistina.
Sean Penni isa Leo Penn oli samuti näitleja ja režissöör. Pennil on muusikust vanem vend Michael ja näitlejast noorem vend Chris, kes suri 2006 ülekaalust tuleneva südame laienemise tõttu. Nende isapoolsed vanemad olid juudi immigrandid Leedust ja Venemaalt.
Sean Penn on kandideerinud Oscarile filmidega "Surmamõistetu" ("Dead Man Walking"; 1995), "Magus ja vastik" ("Sweet and Lowdown"; 1999), "Mina olen Sam" ("I Am Sam; 2001), "Saladuste jõgi" ("Mystic River"; 2003, võitis) ja "Milk" (2008, võitis).
Tegevus aktivistina
Penn oli äge George W. Bushi vastane. 18. oktoobril 2002 avaldas ta ajalehes Washington Post kuulutuse, milles palus presidendil lõpetada vägivallatsükkel. See oli kirjutatud avaliku kirjana ning selles astus Penn välja plaanitava Iraagi sõja ja terrorismivastase sõja vastu. Ta kritiseeris Bushi administratsiooni kodanikuvabaduste piiramist ning nende hea ja kurja lihtsustatud käsitlemist. Varsti pärast seda tegi ta 2002. aasta detsembris lühivisiidi Iraani.
Venezuela president Hugo Chávez luges Penni kirja televisioonis täies pikkuses ette, kiitis Penni ja julgustas ameeriklasi Bushi tagandama. Augustis 2007 külastas Penn Venezuelat ning vestles Chávezega kaks tundi, kuid ei teinud ühtegi avaldust. Cháveze surma järel avaldas ta kindlat veendumust, et "Venezuela ja tema revolutsioon jäävad kestma asepresident Nicolas Maduro läbiproovitud juhtimise all".
2005. aastal külastas Penn ajalehe San Francisco Chronicle korrespondendina Iraani.
Augustis 2008 protestis Penn USA-s levinud kombe vastu kutsuda presidendivalimiste ajal kohale ainult kahe suurima erakonna esindajad. Ta nõudis väitluste avamist ka ülejäänud erakondade kandidaatidele.
Oktoobris 2008 külastas Penn Kuubat ning intervjueeris president Raúl Castrot.
Eraelu
Sean Penn on agnostik.
Sean Penn abiellus Madonnaga 1985. aastal, kuid lahutasid 1989. aastal.
Abielu ajal paistis Penn silma vägivaldsusega kõmupiltnike vastu. Ühe kõmupiltniku löömise eest mõisteti talle 60-päevane vanglakaristus, millest ta istus ära 33 päeva. Räägitakse, et kui ta Hongkongis enda ja Madonna hotellitoast kõmupiltniku avastas, riputas ta selle üheksanda korruse aknast välja, hoides teda kandupidi kinni, ja lubanud ta alla visata.
1996. aastal abiellus Penn Robin Wrightiga. Nende esimene laps Dylan Frances sündis 1991 ja teine Hopper Jack 1993. 27. juulil 2010 lõpetasid nad oma 14 aastat kestnud abielu lahutusega.
Maahoki 1968. aasta suveolümpiamängudel
Maahoki 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 13.-26. oktoober. Olümpiavõitja 1964: India. 16 meeskonda.
5.-8. kohale
Holland-Uus-Meremaa 3:1 Hispaania-Keenia 2:1
Poolfinaalid
Austraalia-India 2:1 Pakistan-Saksa FV 1:0
15. koha mäng: Malaisia-Mehhiko 1:0 13. koha mäng: Jaapan-Argentina 2:0 11. koha mäng: Saksa DV-Suurbritannia 2:1 9. koha mäng: Belgia-Prantsusmaa 3:0 7. koha mäng: Uus-Meremaa-Keenia 2:0 5. koha mäng: Holland-Hispaania 1:0 Pronksimäng: India-Saksa FV 2:1 Finaal: Pakistan-Austraalia 2:1
Kaasiku (Hiiumaa)
Küla piirneb põhjas Undama ja Tammela, läänes Villemi, lõunas Kogri ja Niidiküla ning idas Jõeküla ja Viilupi külaga.
Nimi
Küla nimi tuletub kasemetsast.
Loodus
Küla läbivad Vaemla jõgi ja Tammela peakraav.
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Küla rajati 1867, kui mõis asustas vabadikke ümber. Külaelanikud kasutasid enne Teist maailmasõda Emmaste vallas Harju külas asuvaid Papsi ranna heinamaid.
Taristu
Küla keskosa läbib Kaasiku tee.
Populatsioon
pisi|Ökosüsteemi tasemed: isend-populatsioon-kooslus-ökosüsteem-bioom-biosfäär Populatsioon ehk asurkond on kõik organismid, mis kuuluvad samasse liiki ja kasutavad elu-, sigimis-, ja toitumispaigana ühist geograafilist piirkonda ehk areaali. Tavaliselt on ristumise tõenäosus oluliselt suurem ühises elukohas elavate isendite vahel (inbriiding), kui sellest eemal geograafiliselt isoleeritud alas elavate isendite vahel (crossbreeding).
Sotsioloogias tähendab populatsioon mingi tunnuse alusel liigitatud inimeste gruppi, kes elavad kindlas kohas. Demograafia ehk rahvastikuteadus on teadusharu, mis uurib inimpopulatsioonide suurust, koosseisu ja liikumist (migratsiooni).
Definitsioon eri käsitlustes
Terminit "populatsioon" lihtsustatakse tihti mitteametlikus kontekstis. Sel juhul tähendab see lihtsalt ühte liiki kuuluvaid organisme. Kuid tegelikult on tegemist spetsiifilisema organismide grupiga. Populatsioonigeneetikas ei viidata populatsioonile kui tervele liigile. Populatsioon on grupp organisme samast liigist, kes elavad piisavalt piiratud geograafilisel alal nii, et potentsiaalselt saavad kõik populatsiooni liikmed vabalt ristuda iga vastassoost liikmega sellest populatsioonist.
Populatsiooniökoloogilisest aspektist on väga täpset definitsiooni keeruline formuleerida, sest liigiti on geograafiline paiknemine väga erinev. Populatsiooni liikmete paiknemine pole kunagi homogeenne: alati esineb suuremal või vähemal määral liitumist ning väiksemate gruppide tekkimist. Sel viisil alampopulatsioonide tekkimine on enamasti põhjustatud keskkonnateguritest: paremini sobivamad elupaigad vahelduvad ebasobivamatega. Näiteks saartel elav maismaa loomastik on sel viisil fragmenteerunud saarestikel ning veel tavalisem on see nähtus näiteks aasadel, kus esineb niiskemaid ja kuivemaid laike, ning metsades, kus on päikeselisemad ja varjulisemad osad. Alampopulatsioon võib tekkida ka sotsiaalse käitumise erinevustest. Selline nähtus esineb näiteks huntide seas, kui isendid moodustavad karju. Isegi inimpopulatsioon on grupeerunud alampopulatsioonideks: külad või linnad on üldiselt moodustatud soodsatele aladele, mis on eemal mägedest või kõrbest, kus on ekstreemsemad elutingimused. Sellised geograafilised piirid mängivad olulist rolli, sest enamik liikidest, kaasaarvatud inimesed, valivad suurema tõenäosusega endale kaaslase oma elupaiga lähedalt.
Populatsiooniökoloogia
Tänapäeva ökoloogias on ühtedeks põhiküsimusteks populatsioone puudutavad probleemid, näiteks optimaalne liikide arv piirkonnas, millised tegurid mõjutavad selle arvu langust ja kuidas liigid omavahel suhtlevad. Selliseid küsimusi kokku võttes on loodud termin populatsiooniökoloogia. Populatsiooniökoloogia on osa suuremast teadusharust, populatsioonibioloogiast, mis hõlmab nii evolutsioonilisi kui ka ökoloogilisi tegureid, mis mõjutavad populatsiooni.
pisi|Thomas Robert Malthus – esimene teadlane, kes uuris populatsioone
Esimesena uuris lähemalt populatsioone ja selles toimuvaid protsesse Thomas Robert Malthus. Oma teoses "Essay on the Principle of Population" (1798) kirjutas T. Malthus, et kui sündide ja surmade arv on konstantne, eeldades et sünde on rohkem kui surmasid, siis populatsioon kasvab geomeetriliselt seniajani, kuni väline tegur hakkab seda piirama. Tänapäevani kasutatakse Malthuse parameetrit indeksina, et kirjeldada populatsiooni. T. Malthuse ideed mõjutasid paljusid esimese generatsiooni biolooge, kes hakkasid mõtlema populatsioonides toimuvate protsesside peale. Ühes selliseks oli Charles Darwin, kes mõistis, et geomeetriline populatsiooni kasv toob kaasa tohutu suremuse ning sellest tulenevalt annab suure eelise igale päritavale tunnusele, mis aitab isendil ellujäämise eest võidelda.
Populatsioonigeneetika
Populatsioonigeneetika järgi kõik organismid, kus isendipaar saab omavahel järglasi, moodustavad paljunemisvõimelise populatsiooni. Eeldus on vaid selles, et kõik populatsiooni liikmed kuuluksid ühte ja samasse liiki. Populatsioonigeneetika eesmärk on välja selgitada geneetilised erinevused nii liigisiseselt kui ka liikide vahel. Kõige laiemas mõistes on populatsioonigeneetika teadus, mis uurib organismide loomulikult tekkivaid geneetilisi erinevusi. Geneetilisi erinevusi, mis on tavalised samast liigist organismidel, nimetatakse geneetiliseks polümorfismiks. Seevastu aga geneetilised erinevused, mis akumuleeruvad eri liikidel, moodustavad divergentsi. Sellest tulenevalt võib öelda, et populatsioonigeneetika on teadusharu, mis uurib polümorfismi ja divergentsi.
Ajalugu
20. sajandi alguses oli levinud kaks vastandlikku arvamust evolutsiooniprotsesside kohta, mida toetasid kaks koolkonda: saltatsionistid ja gradualistid. Kui 1900. aastal Mendeli tööd uuesti avastati, võtsid mõlemad pooled väga erinevad hoiakud. Saltatsionistid toetasid Mendeli päritavuse ideid, sest nad arvasid, et see toetab nende kujutluspilti katkendlikust evolutsioonist. Seetõttu hakati neid nimetama mendelistideks. Gradualistid vaidlesid, et Mendeli eksperimendid pidevalt varieeruvate tunnustega viitavad pigem järkjärgulisele päritavusele ning neid hakati nimetama biomeetrikuteks. Vaidlused mendelistide ja biomeetrikute vahel kestsid üle kümne aasta, kuna konfliktid tekkisid tihti personaalsete arvamuste ebakõlast ning isikute omavahelistest ebasobivusest, mitte alati teaduslikel teemadel.
Hikari
Hikari on linn Jaapanis Yamaguchi prefektuuris. Asub Iwakunist lõuna pool Seto ääres.
Hikari on linnaõigused saanud 1943, 1965 ja kolmandat korda 2004. aastal, kui Hikariga liideti Yamato linn.
1940. aastani oli linna nimi Shūnan.
Populatsioon
Ajalugu
Aastatel 1924–1932 avaldas Briti geneetik John Burdon Sanderson Haldane teaduslikke artikleid üldnimetuse all "A Mathematical Theory of Natural and Artificial Selection". Nendes artiklites ta töötas välja teooria, mis seletas, kuidas looduslik valik on seotud geenitriivi, inbriidingu, mutatsioonide, epistaasi ja muude protsessidega.
Sewall Green Wright oli USA geneetik, kelle varasemad tööd olid seotud merisigade karvavärvi uurimisega. 1931. aastal avaldas ta pika teadusliku artikli "Evolution in Mendelian Populations", kus ta seletas lahti oma arvamuse evolutsioonilise geneetika kohta. Wrighti vaatenurk erines oluliselt Fisheri ja Haldane'i omast. Kaks Wrighti olulisimat panust geneetikasse on inbriidingu koefitsiendi ja efektiivse populatsiooni suuruse idee. Peaaegu kogu tänapäeva populatsioonigeneetika põhineb nendel mõistetel.
Hardy-Weinbergi seadus
Hardy-Weinbergi seadus on väga oluline alusteadmine populatsioonigeneetikas, mistõttu nimetatakse seda ka populatsioonigeneetika põhiseaduseks. See seaduspära on nimetatud kahe teadlase järgi: Godfrey Hardy (1908) ja Wilhelm Weinberg (1908).
Suures isoleeritud panmiktilises ehk vabalt ristuvas populatsioonis, milles ei toimi mutagenees ega valik, säilivad alleeli- ja genotüübisagedused põlvkonniti muutumatud, kusjuures genotüübisagedused on määratud alleelisagedustest ruutseose kaudu. Kui lihtsaima mudelina vaadelda üht autosoomset dialleelset lookust, mille alleelide A ja a sagedused geenifondis on vastavalt p ja q, siis väljendab seost alleelisageduste ja genotüübisageduste vahel võrrand: pisi|Hardy-Weinbergi seadus graafiliselt [p(A) + q(a)]2= p2(AA) + 2pq(Aa) + q2(aa) = 1 Populatsioon, kus kehtib see Hardy-Weinbergi võrrand, on geneetilise tasakaalu seisundis ja püsib selles, kuni mingi geneetilise dünaamika tegur (evolutsioonitegur) ei põhjusta muutusi.
Dialüüs
Dialüüs on meetod, mis seisneb selles, et lahusest on poolläbilaskva membraani abil võimalik eraldada suhteliselt väiksema molekulmassiga ühendid (madalmolekulaarsed ühendid, näiteks glükoos), mis membraani läbivad, suhteliselt suurema molekulmassiga ühendeist (kõrgmolekulaarsed ühendid, näiteks tärklis), mis membraani ei läbi.
Dialüüs toimub ka organismide rakkudes, kus selle poolläbilaskvad membraanid aineid valikuliselt läbi lasevad.
Makroelemendid
Makroelemendid on keemilised elemendid, mida organismid (taimed ja loomad) vajavad elutegevuseks suhteliselt suurtes kogustes (võrrelduna mikroelementidega).
Makroelemente saab käsitleda kitsamas ja laiemas mõistes. Kitsamas mõistes arvatakse siia kaltsium, fosfor, magneesium, kaalium, naatrium, kloor ja väävel. Laiemas mõttes aga lisaks eelmainituile ka organismide peamised koostiselemendid – süsinik, hapnik, lämmastik ja vesinik.
Taimede kontekstis räägitakse mõnikord ka makrotoiteelementidest.
Šarhorod
Šargorod (ukraina keeles Шаргород) on linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Šargorodi rajooni halduskeskus. Šargorod asub Vinnõtsjast umbes 65 km edelas.
Šargorod on asutatud 1585. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1588. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šargorodi elanikest ukrainlasi 97,26%, venelasi 1,44%, juute 0,61% ja poolakaid 0,19%.
Linnas asub 1589. aastal ehitatud Šargorodi sünagoog, mis on üks vanimaid sünagooge Ukrainas.
X noorte laulupeo kava
Selles artiklis on loetletud 2007. aastal toimunud X noorte laulupeo "Ilmapuu" kavas olnud teosed.
Pastoraal
Pastoraal on maaelu maalilisust kujutav karjaselaul või kirjandusteos, lamburielu kajastav lühiooper, ballett või pantomiim.
20. sajandil on muusikalisi pastoraale kirjutanud nt Hollandi helilooja Hendrik Andriessen ja prantslane Georges Auric. 20. sajandi kunstist on tuntud Henri Matisse'i "Pastoraal" (1906),
Eesti kultuuris
Eesti kirjandusest on tuntud nt Vello Lattiku "Pastoraal mummulisest kleidist" (1978) ja Kalju Saaberi novell "Eesti pastoraal II" (1986), muusikas Juhan Simmi "Pastoraal puhkpilliseptetile" (1956), Juhan Aaviku "Pastoraal" op. 133 (1955) ja Peeter Süda samanimeline teos. Peeter Vähi on kirjutanud teose "Komputeriseeritud maailma pastoraal" flöödile, tšellole ja klaverile, Alo Põldmäe "Pastoraal" oboele ja orelile valmis 2005. 1994. aastal tõi Tiit Palu Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli XVII lennuga Nukuteatri lavale Friedebert Tuglase "Eesti pastoraali".
Nime "Pastoraal" kannab ka Kaarel Liimandi 1940. aastast pärit õlimaal. Skulptor Edgar Viiese viimane teos oli 2006. aasta suvel Viljandis avatud purskkaevuskulptuur "Pastoraal allikal". Pastoraali nime on kandnud ka Arnold Lauguse ja Malle Leisi näitused.
Peetrikese unenägu
"Peetrikese unenägu" on 1958. aastal valminud Eesti nukufilm, mille lavastaja on Elbert Tuganov.
Film põhineb taani kirjaniku Jens Sigsgaardi muinasjutul "Palle üksi maailmas". Animafilmi keskne tegelane on Peetrike, kes leiab ühel hommikul, et on maailmas täiesti üksi. Ta hakkab vallatusi tegema ja satub pööraste tempude tõttu väga täbarasse olukorda. Viimaks selgub, et see kõik oli üksnes halb unenägu.
Animafilmi filmimist alustati 8. novembril 1957. aastal. Tollal algajate Eesti animafilmitegijate tööd kergendas asjaolu, et filmis tegutses vaid üks nukk. Filmi andis käiku Tallinnfilmi stuudio direktor Nikolai Danilovitš omal riisikol, sest tegemist oli tollal ühe esimese katsetusega selles animafilmi valdkonnas. Hiljem kiideti film Moskvas heaks ja rahastati see tagantjärele.
Film on digitaalselt taastatud 2014. aastal.
David E. Kelley
thumb|David E. Kelley koos abikaasa [[Michelle Pfeifferiga 1994. aasta Emmyde jagamisel]] David Edward Kelley (sündinud 4. aprillil 1956 Maines Watervilles) on mitme Emmy auhinnaga pärjatud USA stsenarist ja filmiprodutsent.
Tema ideede ja stsenaariumi põhjal on loodud populaarsed telesarjad "Chicago Hope", "The Practice", "Ally McBeal", "Boston Public" ja "Boston Legal".
Elulugu
David E. Kelley õppis Princetoni ülikoolis ja Bostoni ülikoolis õigusteadust. Töötas Bostonis juristina.
Märt Sults
pisi|Märt Sults (2015) pisi|Märt Sults 2015. aastal esinemas Märt Sults (sündinud 24. märtsil 1961) on eesti õpetaja, poliitik ja koolijuht. Ta on endine Tallinna Kunstigümnaasiumi ja praegune Tallinna Kunstikooli direktor.
Sultsil on kaks kõrgharidust: keemik-anorgaanik-pedagoogi ja koolipsühholoogi erialal. Ta õppis keemiat ja psühholoogiat/koolipsühholoogiat Tartu Ülikoolis. Ta on lõpetanud Valga Muusikakooli trompeti eriala. On mänginud/kuulunud Eesti noorte ja täiskasvanute koondvõistkonda käsipallis.
Ta kuulub Eesti Keskerakonda. Ta oli 2015. aastani Tallinna Linnavolikogu liige ning selle haridus- ja kultuurikomisjoni aseesimees.
Alates 2008. aastast veab ta enda poolt algatatud ja rahastatud projekti "Paljassaare Kultuurilaiud" ehk rahvakeeles "Kasiinosaared".
Alates 1984. aastast töötas keskharidussüsteemis keemia õpetajana, huvijuhina. Aastatel 1995–2015 oli ta Tallinna Kunstigümnaasiumi direktor.
Märt Sults kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1, sai 1285 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga Riigikogu 13. koosseisu liikmeks.
Märt Sults andis riigikogu liikme ametivande 30. märtsil ja Tallinna Haridusamet lõpetas temaga Tallinna Kunstigümnaasiumi direktori töösuhte 29. märtsil 2015.
Poliitilistes sõnavõttudes on Sults silma paistnud reljeefse väljenduslaadiga, näiteks väljendas ta 2015. aastal Eesti Ekspressile antud intervjuus oma vaateid pagulas- ja majandusküsimustes järgmiselt: "Majanduskasv tuleb siis, kui kõik ei ole "võrdsed". Anna andeks, kas see kuradi Süüria aborigeen on minuga võrdne või? Kukele mine. Mina olen 3 ülikooli lõpetanud, tema on 20 aastat istunud banaanipuu all!"
2006. aastal tekitas Sultsi paljudele segasena tundunud sõnavõtt Tallinna Linnavolikogus mitmes volikogu liikmes hämmastust, kuid volikogu liige Elmar Sepp välistas võimaluse, et Märt Sults võis olla joobes: "Ma välistan selle. Märt Sults on täiskarsklane. Tema sõnavõtt tulenes sellest, et ta on lihtsalt väga emotsionaalne inimene." "Asi ei olnud "segasuses" vaid esitamise maneeris ... tuleb rääkida selles keeles, millest auditoorium aru saab, mitte arvata, et auditoorium on haritud ja pädev."
Ta on loonud muusikat enda tekstidele: on välja antud 4 CD-salvestist ("Kes ma olen", "Siin ma olen", "Kõigest Koolipapa", "Sõnumikandja"). Perioodil 1997–2002 kirjutas ta tekstid ja muusika ning lavastas Tallinna Kunstigümnaasiumi õpilastrupiga muusikalis-sõnalised, reaalelule tuginevad ja ühiskonnakriitilised näitemängud "Avatud Raamat", "Avatud Raamat-1" ja "Avatud Raamat-2", mida esitati Salme Kultuurikeskuses ja Vene Teatris.
Riigikogu liikmena liisis ta ametiautoks luksuslinnamaasturi BMW X5 4.0 xDrive. Enne oli tal liisitud BMW 525 Xi, mille kuutasu oli 723 eurot, X5 kuutasu oli 450 eurot.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 393 häält ning ei osutunud valituks.
Tiibeti keel
Tiibeti keel on üldnimetus, mida kasutatakse vastastikku arusaadamatute kesktiibeti, khami ja amdo keele murrete kohta, mida ajalooliselt kõneldakse Hiina Rahvavabariigi poliitilise kontrolli all olevatel Tiibeti aladel. Ka klassikalist tiibeti keelt ja tiibeti kirjakeelt nimetatakse sageli lihtsustatult tiibeti keeleks. Hiina Rahvavabariigi poliitilistes piirides kõneleb tiibeti keelt emakeelena umbes 6 miljonit inimest. Üle 100 000 inimese kõneleb tiibeti keelt muudes riikides, eelkõige pagulaskonnas Indias.
Tiibetlastel puudub üldnimetus enda kui rahva ning tiibeti keele kohta. Lhasa ehk kesktiibeti keeles öeldakse kesktiibetlaste kohta phöba ning kesktiibeti keele kohta phögje; amdo keele kõnelejad on amdoba ja amdo keel amdogje; khami keele kõnelejate kohta öeldakse khamba ning nende keel on khamgje. Klassikalist kirjakeelt nimetatakse seadmusekeeleks (tšhögje), sest selles on kirja pandud budistlik ja böniusu pühakiri.
Mitmed ajaloolis-poliitilise Tiibeti ja Hiina Rahvavabariigi naaberriikides kõneldavad tiibeti keeled, näiteks dzongkha keel ja šerpa keel, sarnanevad kesktiibeti keelega rohkem kui näiteks amdo keel, kuid poliitilistel põhjustel (Hiina Rahvavabariigi välispoliitika), aga ka ajalooliselt väljakujunenud identiteedi tõttu (näiteks dzongkha keel Bhutanis) käsitletakse neid eraldi keeltena.
Et tegemist on üldnimetusega, mis hõlmab mitut konkreetset keelt, ei ole tiibeti keelele ISO 639-3 koodi antud.
Välislingid
তিব্বতি ভাষা
Beršad
Beršad (ukraina Бершадь) on linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Beršadi rajooni halduskeskus. Beršad asub Vinnõtsjast umbes 123 km kagus ja Umanist ligikaudu 66 km edelas.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Beršadi elanikest ukrainlasi 89,29%, venelasi 8,98%, juute 0,61%, moldaavlasi 0,33%, valgevenelasi 0,17%, armeenlasi 0,15%, poolakaid 0,12% ja mustlasi 0,10%.
San Marino
San Marino (ametlikult San Marino Vabariik; itaalia keeles Repubblica di San Marino, ka Serenissima Repubblica di San Marino) on merepiirita kääbusriik Lõuna-Euroopas. Ta on tervikuna ümbritsetud Itaalia territooriumist, moodustades enklaavi Itaalia territooriumi sees. Lisaks San Marinole on maailma riikidest enklaavid veel Vatikan ja Lesotho. San Marino on maailma vanim tänini eksisteeriv vabariik ja Euroopa Nõukogu väikseim liikmesriik.
Christian Olsson
John Christian Bert Olsson (sündinud 25. jaanuaril 1980 Göteborgis) on Rootsi kergejõustiklane (kolmikhüppaja), olümpiavõitja (2004)
San Marino
Nimi
Nimi "San Marino" tähendab itaalia keeles "püha Marinust". Püha Marinus oli traditsiooni järgi riigi rajaja.
Dekabristid
Dekabristid olid poliitiline liikumine, mis tekkis Venemaa Keisririigis 19. sajandi esimesel poolel pärast Napoleoni sõdade lõppu.
Christian Olsson
Vaevalt tund aega pärast Stefan Holmi kullavõitu Ateena olümpiamängudel meeste kõrgushüppes võis Rootsi ristilipu õlgadele võtta ja auringile minna teinegi sama maa spordimees. 24-aastane Christian Olsson hüppas uueks oma maa rekordiks 17.79 ja sai 2003. aastal võidetud MM-kulla kõrvale sama karva medali ka olümpiamängudelt.
San Marino
Asend
San Marino asub Lõuna-Euroopas Apenniini poolsaare keskosas. Riik piirneb tervikuna Itaaliaga; põhjast, idast ja läänest piirab San Marinot Emilia Romagna maakonna Rimini provints, lõunast aga Marche maakonna Pesaro ja Urbino provints.
Mikkeli
Mikkeli on linn Soome idaosas Saimaa järve põhjasopi Savilahti ääres, Ida-Soome lääni, Lõuna-Savo maakonna ja Mikkeli linna keskus.
Christian Olsson
Isiklikud rekordid
Kõrgushüpe 2.24 (27. august 2002 Göteborg) Kaugushüpe 7.69 (24. august 2002 Helsingi) Kolmikhüpe 17.79 (22. august 2004 Ateena )
San Marino
Asend
San Marino maismaapiiri kogupikkus on 37 kilomeetrit.
Mikkeli
Mikkelis elab umbes 34 000 inimest (seisuga 31. jaanuar 2014).
Christian Olsson
Kuldliiga võistlus
2002 2. koht 17.47 (Oslo) 2002 3. koht 17.18 (Zürich) 2002 2. koht 17.33 (Brüssel) 2002 1. koht 17.63 (Monaco) 2002 2. koht 17.60 (Saint-Denis) 2002 1. koht 17.40 (Berliin) 2004 1. koht 17.46 (Zürich) 2004 1. koht 17.41 (Saint-Denis) 2004 1. koht 17.50 (Rooma) 2004 1. koht 17.58 (Bergen)
San Marino
Asend
Riigisisene pikim vahemaa põhjast lõunasse on 13 kilomeetrit, idast läände aga 9 kilomeetrit.
Dekabristid
Liikumise kulminatsioon oli detsembris 1825 keiser Aleksander I surmale järgnenud troonipärimisarusaamatustes Peterburi Senati väljakul toimunud relvastatud vastuhakk uuele Venemaa keisrile Nikolai I-le. Selle järgi ongi liikumine nime saanud.
Christian Olsson
Muud võistlused
2002 1. koht 17.48 IAAF Grand Prix finaal (14. september Pariis) 2002 3. koht 17.05 IAAF World Cup (21. september Madrid ) 2003 1. koht 17.55 IAAF World Cup finaal (14. september Monaco) 2004 1. koht 17.30 Euroopa Karikas (20. juuni Bydgoszcz)
Dekabristid
Välislingid
Décabrisme
San Marino
Loodus
pisi|[[Titano mägi ja pealinn San Marino]] San Marino maastik on mägine, läbi riigi kulgeb edelast kirdesse mäeahelik. Riigi kõrgeim koht on pealinna San Marino lähistel asuv Titano mägi (itaalia keeles Monte Titano), mis ulatub 755 meetrit üle merepinna.
Nõrk vastastikmõju
Nõrk vastastikmõju toimib nii kvarkide kui ka leptonite vahel. Tuntumad on kvarkide muundumised (d \to u aatomituumade beetalagunemisel tuumareaktorites ja tähtedes termotuumareaktsioonides u \to d). Kuna kvargid ei saa üksi eksisteerida, vaid moodustavad ainult liitosakesi, hadroneid, siis sellise ülalmainitud protsessi tagajärjel muundub prooton neutroniks. Nõrk vastastikmõju on peamine radioaktiivsete elementide sünteesija tähtede supernoovaplahvatusel, mille tulemusena on tekkinud kõik elemendid, mille järjenumber keemiliste elementide perioodilisussüsteemis on suurem kui raual.
Pseudobasiilika
Pseudobasiilika on mitmelöövilise basiilika ja kodakiriku vahepealne kirikutüüp, kus kesklööv on külglöövidest kõrgem, aga puuduvad basiilikale iseloomulikud valgmikuaknad. Mõistet kasutatakse ainult selliste sakraalehitiste kohta, mille katuseliigendus on basiilikale iseloomulik - kesklöövi katab viilkatus ja külglööve pultkatused ning nende vahele jääb akendeta seinariba.
Nõrk vastastikmõju
Standardmudeli kohaselt kannavad nõrka vastastikmõju massiivsed (≥80 GeV, umbes 100 prootoni massi) Z- ja W-bosonid. Z- ja W-bosoni suure massi tõttu on nende osakeste keskmine eluiga väga lühike, mistõttu on nõrgal vastastikmõjul väga väike mõjuraadius (10–18 meetrit) – umbes 1000 korda väiksem kui aatomituuma läbimõõt. Teiste vastastikmõjude välja vahendavad kvandid on praegu teadaolevalt massita ja nende mõjuraadius seetõttu lõpmata suur. (Märkus: Tugeva vastastikmõju reaalne mõjuraadius on siiski aatomituuma läbimõõduga samas suurusjärgus.)
Pseudobasiilika
Kirjanduses võidakse vahel nimetada pseudobasiilikaks ka astmeskirikut, hilisgooti kodakiriku erivormi, mille kolme löövi katab ühine viilkatus.
Nõrk vastastikmõju
Nõrga vastastikmõju kohta on teada vaid jõu suurus. Täpsemat matemaatilist valemit ei teata.
Pseudobasiilika
Romaanikas
Saksamaal Vestfaalis kujunes hilisromaanikas kohalik ehituskoolkond, mille kirikud olid seotud süsteemis toevaheldusega ja ristroidvõlvidega hooned külglöövidest kõrgema kesklööviga. Varaseim näide seda tüüpi kirikust on Münsteri Püha Ludgeri kirik, millele järgnesid teised temasarnased (tänapäevaks on enamus ümber ehitatud). Algsel kujul on säilinud kirikud Billerbeckis ja Legdenis.
Nõrk vastastikmõju
Nõrka vastastikmõju tunnevad kõik vasakukäelised leptonid ja kvargid. See on ainus vastastikmõju, mis rikub P-sümmeetriat ehk paarsussümmeetriat ning CP-sümmeetriat ehk laengu-paarsuse sümmeetriat.
Pseudobasiilika
Gootikas
Kolmeosalise katusega pseudobasiilikad on gootikas mõnevõrra haruldasemad, kuid neid esineb siiski Saksamaal, Madalmaades, Tšehhis ja Poolas. Vahel pole kesklöövi ja külglöövide katused eraldatud muuga kui vaid väikese järguga, nagu Görlitzi Peetruse ja Pauluse kirikul.
Erijuhtumid
Pseudobasiilika erivorm on Hispaaniale iseloomulik kirikutüüp, kus kesklööv on vaid veidi kõrgem külglöövidest nagu astmeskirikul, kuid kesklöövi seina kõige kõrgemas osas on igas võlvikus väike ümaraken, nagu Barcelona katedraalis ja Santa María de la Mari kirikus. Päris basiilikast eristab seda tüüpi selgelt eristatava valgmikukorruse puudumine siseruumi liigenduses.
San Marino
Loodus
San Marino asub Marecchia jõe valglal, riigist voolavad läbi San Marino, Marano ja Ausa jõgi koos lisajõgedega. Riigi ainus järv on Itaalia piiril asuv ja 1960. aastatel rajatud Faetano tehisjärv (itaalia keeles Lago di Faetano), mille pindala on 0,6 hektarit.
Riigis on kirjeldatud 744 kõrgema taime liiki. Riigis ametlikult metsa ei esine. Küll on aga parke ja rohealasid, mille peamised puuliigid on laialehised puud, nagu harilik tamm.
San Marinos on kirjeldatud 96 linnuliiki.
Riigi looduses on kirjeldatud 9 liiki imetajaid: harilik leethiir (Myodes glareolus), metshiir (Apodemus sylvaticus), pimemutt (Talpa caeca), harilik pikktiib (Miniopterus schreibersii), suur sagarnina (Rhinolophus ferrumequinum), väike sagarnina (Rhinolophus hipposideros), rebane (Vulpes vulpes), nirk (Mustela nivalis) ja saarmas (Lutra lutra).
San Marinos valitseb vahemereline kliima, suvel ulatub maksimaalne temperatuur +26 °C, talvel – 7 °C. Aastane keskmine sademete hulk riigis on tavaliselt vahemikus 560–800 mm.
Riigikord
San Marino on parlamentaarne vabariik. Riigipeaks on 2 samaaegselt ametisse määratavat kaptenregenti, kes on ametis 6 kuud (kas oktoobrist aprillini või aprillist oktoobrini). Kaptenregendid valitakse ametisse üldkogu poolt. Kaptenregente assisteerib 9 riigisekretäri, kelle seast välisasjade riigisekretär täidab ka valitsusjuhi ülesandeid
Eesti sildade loend
''Siin on loetletud Eesti sildu.
A
Aarna sild - Admiralisild - Ahja sild - Albu mõisa sild - Alekvere sild - Andja sild - Andja kivisild - Angerja sild - Aniküla sild - Aseri viadukt - Assaku viadukt - Audru sild
B
Botaanikaaia rippsild
E
Edelasild - Ehavere sild - Ehitajate tee jalakäigusild - Elva sild - Endla viadukt
H
Haabersti viadukt - Haava sild - Hendriksoni küür - Härma sild - Hüüru mõisa sild - Hüüru sild
I
Igavere sild - Ihaste sild - Ilistvere sild - Ilvesesild - Inglisild (Haapsalu) - Inglisild (Tartu) - Ingliste sild - Iru raudteesild - Iru sild
J
Jahimeeste sild - Jõelähtme kivisild - Jõesuu sild - Jõgeva sild - Jõgeva viadukt - Jõgisoo sild - Jägala sild - Jänese raudteesild - Järuska sild - Järve jalakõijatesild - Järve raudteesild - Järve viadukt - Jüri viadukt
K
Kaarepere viadukt - Kaarsild - Kaasiksaare sild - Kadaka viadukt - Kadrina viadukt - Kagusild - Kahala viadukt I - Kahala viadukt II - Kamari sild - Kanaküla sild - Kanali sild - Kanama viadukt - Kantsi jalakäijate viadukt - Kariste maanteesild - Kasari maanteesild - Kasari raudbetoonsild - Kaupmehe sild - Kehra sild - Keila maanteesild - Keila raudteesild - Keila-Joa rippsild - Keila-Joa kiigesild - Kesklinna sild (Pärnu) - Kibiste sild - Kiisamauru sild - Kiiu viadukt I - Kiiu viadukt II - Kiltsi sild - Kiriku sild (Põltsamaa) - Kivisild (Tallinn) - Kivisild (Tartu) - Kodasoo viadukt I - Kodasoo viadukt II - Koersild - Kohatu ökodukt - Kohila jalakäijate sild - Kohtumaja sild - Kolga sild - Kolu ökodukt - Koluvere Jõgeva kõrtsi kivisild 1 (Liivi jõgi) - Koluvere Jõgeva kõrtsi kivisild 2 (Marimetsa oja) - Koluvere maanteesild - Koluvere mõisa peasild - Koluvere mõisa viinavabriku sild - Konuvere kivisild - Konuvere maanteesild - Konuvere raudteesild - Koorvere sild - Kopli viadukt - Kose jalakäijate sild - Kose-Allika sild - Kostivere sild - Kristiine viadukt - Kroodi viadukt - Kroonuaia sild - Kukerpalli sild - Kuradisild (Haapsalu) - Kuradisild (Tartu) - Kurgja maanteesild - Kurina sild - Kurna viadukt - Kuusalu viadukt I - Kuusalu viadukt II - Kõrkja tee sild - Kõveriku sild - Kägara sild - Käravete sild - Kärevere sild - Kärkna sild - Kükita kivisild - Külitse sild - Künka tee viadukt
L
Laashoone sild - Lagedi viadukt - Laisna tamm - Lalsi sild - Lilu sild - Lindakivi sild - Loksa jalakäijate sild - Loksa sild - Loobu maanteesild - Loode sild (Kuressaare) - Loone ökodukt - Lossi sild (Põltsamaa) - Luige viadukt - Lvovi sild - Lükati sild - Lükati suusasild
M
Maardu viadukt - Maetsma sild - Merirahu sild - Metsküla sild - Miina Härma sild - Moe sild - Mustakivi sild - Mustamäe suusasild
N
Nahksild (Pärnu) - Nahksild (Tartu) - Naissaariku sild - Narva raudteesild - Narva sild - Nasva sild - Navesti sild - Neeruti sild - Nehatu sild - Noblessneri laevatehase raudteeviadukt - Noblessneri sild - Nuia sild - Nurme sild - Nurmeveski sild - Nõmme suusasild - Nõuni sild
San Marino
Riigikord
Seadusandlik võim riigis kuulub 1-kojalisele üldkogule (Consiglio Grande e Generale), kuhu kuulub 60 liiget. Üldkogu koosseis valitakse ametisse 5 aastaks. Riigis on esindatud parteisid kogu poliitilise skaala ulatuses, mis parlamendivalimistel moodustavad omavahel valimisliidud, neist 2019. aasta valimiste järel on üldkogul enim kohti San Marino Kristlikdemokraatlikul Parteil – kokku 21, RETE liikumisel 11, Liberal 10, Noi per la Repubblica 8, tsentristlikul Repubblica Futura 6 ja parteil Domani Motus Liberi 4 kohta.
Eesti sildade loend
O
Oiu sild - Omedu sild - Ontika sild - Oorna sild
San Marino
Riigikord
San Marinol puudub põhiseadus. Riigi õigussüsteemi aluseks on 1600 vastu võetud statuudid ja 1974 kehtestatud kodanikuõiguste deklaratsioon. Riigi kõrgeim kohtuorgan on Kaheteistkümne nõukogu, mille liikmed määrab ametisse üldkogu viieks aastaks.
San Marino on 1992. aastast ÜRO liige.
Haldusjaotus
San Marinos on 9 omavalitsust (castelli) ja 43 valda (curazie).
Christian Olsson
Isiklikku
Christian Olsson on 193 cm pikk ja kaalub 75 kg. Ta kuulub klubisse Örgryte IS ja treenib Yannick Tregaro juhendamisel. Suur eeskuju ja iidol on Jonathan Edwards. Hobideks on autod, arvutimängud ja muusika.
Eesti sildade loend
R
Raadiku sild - Rahu sild (Tartu) - Rahumäe viadukt - Ramsi sild - Randvere sild - Rannu-Jõesuu sild - Rapla kivisild - Raudsild (Tartu) - Reastvere sild - Reiu raudteesild - Reiu sild - Reopalu sild - Riia tänava raudteesild - Riisipere viadukt - Ringtee sild (Põltsamaa) - Ristiku tänava raudteeviadukt - Ritsike sild - Rocca al Mare viadukt - Rohe sild - Rohu tänava viadukt - Roobe sild - Roosisaare sild - Ropso sild - Ruila sild - Rumba maanteesild - Rumba raudteesild - Russalu mõisa sild - Rutikvere sild - Ruunavere sild
S
Saare sild - Saarepiiga sild - Saariku sild - Saarjõe maanteesild - Sadama sild (Võõpsu) - Saku viadukt - Sauga sild - Sauga raudteesild - Sauga vantsild - Sauna sild (Põltsamaa) - Saustinõmme viadukt - Saviaru sild - Siimu sild - Silla sild - Sillaotsa sild - Silmasild - Sindi sild - Sindi–Lodja sild - Sipa sild - Soodla kivisild - Soodla sild - Smuuli sild - Smuuli viadukt - Soodevahe viadukt - Soodla kivisild - Soodla sild - Suislepa sild - Suur sild (Põltsamaa) - Suure väina sild - Suurejõe maanteesild - Suursild (Kuressaare) - Suursild (Pärnu) - Sõmeru viadukt - Sõpruse sild (Narva) - Sõpruse sild (Tartu) - Sämi sild - Särevere sild
Z
Zinovjevi sild (Väikese väina tamm)
U
Uderna sild - Ulila sild - Unduski org - Urge ökodukt - Utsali sild - Uus sild (Pärnu)
V
Vabadussild - Vahepere sild - Vaida I sild - Vaida II sild - Vaida III sild - Vaida jalakäijate sild - Vaikna mõisa kivisild - Vaksali sild - Valgejõe sild - Valgejõe sild (Tapa) - Valingu viadukt - Valitseja sild - Valkla kivisild - Vallikraavi sild (Pärnu) - Vana kivisild (Tapa) - Vanamõisa sild - Vapramäe sild - Varraku sild - Vana sild (Pärnu) - Vana-Kastre sild - Vana-Pärnu jalakäijate sild - Vana-Vigala sild - Varangu sild - Varese sild - Variku viadukt - Varraku sild - Vasalemma sild - Vaskjala sild - Veinitehase sild - Vesivärava sild (Põltsamaa) - Veski sild (Põltsamaa) - Viljandi rippsild - Voka sild - Võidu sild (Pärnu) - Võidujooksu sild - Väike sild (Põltsamaa) - Väikese väina tamm - Väo raudtee viadukt
Ä
Ääsmäe viadukt
Ü
Ülemiste jalakäijate sild - Ülemiste liiklussõlm - Ülemiste viadukt
San Marino
Taristu
pisi| Muuseum San Marinos San Marino asfalteeritud teede kogupikkus on 292 kilomeetrit. Borgo Maggiores asub helikopteri maandumisplats. Riigis puudub ametlik lennuväli, kuid San Marino lennuklubile kuulub Torraccia maandumisrada.
Riigis on väike busside sisetranspordivõrk. Peamine bussiühendus on Riminiga. Tõstukiga on võimalik liikuda Borgo Maggiore ja Monte Titano mäe vahel. Riigis kehtib parempoolne liiklus.
Riigis puudub raudtee, kuid 1932 avati kitsarööpmelise raudtee lõik, mis Teises maailmasõjas 1944 hävitati. Raudteele ehitati 17 tunnelit.
Rahvastik
San Marinos elas 31. detsembri 2020 seisuga 33 627 inimest. Riigis elas 16 587 meest (49,3% rahvastikust) ja 17 040 naist (50,7% rahvastikust).
Serravalle omavalitsuses elas 11 066, Borgo Maggiores 6969 ja San Marinos 4048 elanikku.
97% riigi elanikest on katoliiklased. Riigis tegutseb 12 katoliku kogudust ja mitmeid katoliiklikke institutsioone. Vähesel määral leidub riigis teiste religioonide ja konfessioonide esindajaid.
Detsembri 2015 seisuga oli riigis levinuim mehenimi Andrea (527 mehel) ja naisenimi Maria (385 naisel). Levinumad perekonnanimed riigis on Gasperoni (553 inimesel), Guidi (447 inimesel) ja Casadei (402 inimesel).
Riigikaitse
San Marinos puudub regulaararmee ja sõjalise rünnaku korral kaitseb riiki Itaalia. Samas riigi kaitse vajadustest lähtuvalt võidakse mobiliseerida kõik mehed vanuses 16–55 eluaastat. San Marinos tegutseb vabatahtlike osalusel põhinev Sõjaväeline Korpus (Corpi Militari), mis täidab politsei ja tseremoniaalseid funktsioone.
San Marino sõjaväe tuumik on Ammuküttide Korpus, kuhu kuulub 70 meest. San Marino Kalju kaardivägi valvab valitsushoonet ja patrullib piiril. Valitsushoone valves kasutavad kaardiväelased Beretta BM 59 vintpüsse, piirivalves aga Glock 17 püstoleid. Kaardiväe koosseisus on ka suurtükiväe üksus, kelle ülesanne on tseremoniaalsete sündmuste korral käsitseda valitsushoone ainsat kahurit. Nõukogu kaardivägi turvab kaptenregente ja üldkogu istungeid.
Riigis on veel sandarmeeriakorpus ja miilitsakompanii, mille koosseisu kuulub 50-liikmeline ansambel.
Majandus
San Marino olulisemad majandusharud on turism, pangandus, manufaktuuritööstus. Manufaktuuritööstus ja pangandus hõlmavad poole riigi sisemajanduse koguproduktist. Riigi majandust mõjutas 2008. aasta finantskriis. Riik on avatud välisinvesteeringutele, kuna seal on madalad maksud. Septembris 2009 eemaldas OECD San Marino maksuparadiiside nimekirjast.
Riigi tööstuspiirkonnaks on Dogana, Faetano ja Chiesanuova.
San Marinos peamised põllumajanduspiirkonnad on Serravalle ja Borgo Maggiore. Riigis kasvatatakse nisu, viinamarju ja oliivipuid. Loomadest kasvatatakse riigis lehmi ja sigu.
Riigi sisemajanduse kogutoodang oli 2016. aastal 2,023 miljardit USA dollarit.
Ajalugu
pisi|püsti| "Püha Marinus rajab San Marino". Pompeo Batoni maal ([[1740)]] Traditsiooni järgi rajas San Marino püha Marinus, kes oli pärit tänapäeva Horvaatia lähistelt Rabi saarelt. Marinus tegutses Riminis kiviraidurina, Rimini piiskop Gaudentius ordineeris ta diakoniks, kuid Marinus pidi linnast ühe naise valesüüdistuse tõttu lahkuma. Ta rajas 3. septembril 301 Titano mäele kabeli ja kloostri, kus ta ise suri 366. aastal. San Marino peab kabeli ja kloostri rajamist oma kogukonna rajamiseks, mistõttu San Marinot peetakse maailma vanimaks vabariigiks.
San Marinos kujunes järgnevate sajandite jooksul välja kommuun, mis 10. sajandist oli vasallisuhetes Spoleto hertsogkonnaga. 1243 määrati ametisse esimesed kaptenregendid, 1263 on teada riigi varaseim statuut. 1463 liitus San Marino Rimini hertsogi Sigismondo Pandolfo Malatesta vastase koalitsiooniga, mille tulemusena andis paavst Pius II San Marinole Fiorentino, Montegiardino ja Serravalle linna. Faetano linn soovis peatselt ise San Marinoga liituda ja sellest ajast said San Marino piirid määratletud. 1503 okupeeris Cesare Borgia lühiajaliselt vabariigi. 1602 soostus paavst Clemens VIII, et Kirikuriik tagab sõjalise rünnaku korral San Marino kaitse. Paavst Urbanus VIII ajal tunnustas Püha Tool 1631 San Marino sõltumatust.
Itaalia kuningriigi ja San Marino vahel sõlmiti 1862 leping, mida revideeriti 1872. 19. sajandi lõpus tabas riiki majanduskriis ja sellest tingitud tööpuudus, mistõttu paljud elanikud lahkusid riigist. 25. märtsil 1906 kogunesid 805 perekonna esindajad, et arutada riigi tulevikku ja valitsemise korraldust. Esimeses maailmasõjas jäi San Marino neutraalseks, kuid 10 vabatahtlikku osales Itaalia üksustes. Pärast sõda jagelesid riigis omavahel sotsialistid ja fašistid.
Teises maailmasõjas pakkus San Marino peavarju 100 000 sõjapõgenikule. Briti lennuvägi pommitas 26. juunil 1944 San Marinot, hävitades raudtee ja surmates 63 tsiviilisikut. 27. juulil 1944 esitas Saksa ohvitser Gunther San Marino juhtidele ultimaatumi. 30. juulil 1944 rekvireerisid Saksa väed 2 avalikus kasutuses olnud hoonet, muutes need sõjaväehaiglaks. Järgmisel päeval saatsid riigi juhid Natsi-Saksamaa juhtidele kirjad, milles protesteerisid Saksa vägede invasiooni vastu. 17.–20. septembril 1944 pidasid Saksa ja liitlasväed San Marino alal lahingu, milles hukkus 597 sõdurit. Lahingu järel okupeerisid liitlasväed 2 kuuks San Marino.
San Marino oli pärast Teist maailmasõda 1945 esimene Lääne-Euroopa riik, kus pääses võimule kommunistlik partei. San Marino oli ka esimene riik, kus kommunistid valiti parlamenti demokraatlikul teel. Kommunistid olid partei peasekretäri Ermenegildo Gasperoni juhtimisel valitsuses 1957. aastani, mil nad üritasid 19. septembril 1957 läbi viia riigipööret. Riigipöörde luhtumisel jäid kommunistid opositsiooni ja partei saadeti 1990 laiali.
29. augustil 1982 külastas riiki paavst Johannes Paulus II ja 19. juunil 2011 Benedictus XVI.
Eesti suhted San Marinoga
Eesti ja San Marino sõlmisid diplomaatilised suhted 9. juulil 2003. San Marino suursaadik Eestis on Silvia Berti. Eesti suursaadik San Marinos on Celia Kuningas-Saagpakk.
2014 oli Eesti ja San Marino vahelise kaubanduse kogukäibeks 257 000 eurot ja San Marino oli Eestile 124. kaubanduspartner.
Eesti ja San Marino jalgpallikoondised on omavahel kohtunud kolm korda (seisuga aprill 2019).
Haridus
San Marino haridussüsteem on 3-astmeline. Koolikohustus algab 6. eluaastast. Põhikool kestab 5 aastat. Keskharidus on 2-astmeline: 3 aastat õpitakse madalamas ja 3 kõrgemas astmes.
1985 asutati San Marino Vabariigi ülikool.
Kultuur
Riigi suurim kirik on uusklassitsistlikus stiilis ehitatud San Marino basiilika. Riigi kõrgeim hoone on Doganas asuv 2004. aastal valminud 11-korruseline Maailma Kaubandusorganisatsiooni Keskus.
San Marinos on rahvusraamatukogu ja 12 muuseumi, millest viis on riiklikud muuseumid. Riigis asub kaks teatrimaja ja Concordia kinoteater. Riigis ilmub neli ajalehte.
San Marino osales Eurovisioonil esimest korda 2008. aastal.
San Marino populaarseim spordiala on jalgpall ja 1985. aastast peetakse riigis jalgpalli meistrivõistlusi. Vormel 1 San Marino Grand Prix on nimetatud küll riigi järgi, kuid seda ei peeta San Marinos. San Marinos on veel korvpalli, käsipalli ja ragbi meeskonnad.
Olümpiamängudel osalesid San Marino sportlased esimest korda 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas ja 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis. Riigi sportlased on võitnud 3 medalit 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs. San Marino on maailma väikseim riik, mille sportlased on medalid võitnud. Riigi suurim staadion on 6664 kohaga staadion Serravalles.
Arahnoloogia
pisi|[[Ristämblik]] pisi|Ämblikuvõrk [[Kakerdaja rabas]] Arahnoloogia ehk araneoloogia on ämblikuteadus, ämblikulaadsetega tegelev zooloogia haru.
Kreeka keeles tähendab arachne ämblikku. Antiikmütoloogias oli Arachne neiu, kelle jumalanna Athena muutis kadedusest ämblikuks, kui Arachne teda kudumisvõistluses võitis.
Eesti tuntumad arahnoloogid on Eugen Keyserling, Asta Vilbaste ja Mart Meriste.