cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The National Interest
18. juunil 2020 ilmus ajakirjas Venemaa presidendi Vladimir Putini artikkel "Teise maailmasõja 75. aastapäeva tõelised õppetunnid" ("The Real Lessons of the 75th Anniversary of World War II"), kus ta lähtub täiesti Nõukogude aja historiograafia seisuskohtadest, õigustades Nõukogude Liidu tegevust Molotovi-Ribbentropi pakti sõlmimisel, Poola ründamisel 1939. aastal (mindi lääneukrainlastele ja -valgevenelastele appi), Balti riikide okupeerimisel (see kõik toimus nende riikide juhtkonna nõusolekul) jne.
Ehitusmeister Solness
pisi|Näidendi [[käsikiri|käsikirja tiitelleht]] "Ehitusmeister Solness" (originaalpealkirjaga "Bygmester Solness") on Henrik Ibseni 1892. aastal ilmunud näidend. Näidendi tegevus toimub ehitaja Halvard Solnessi kodus.
Näidendit mängiti esimest korda 19. jaanuaril 1893 Berliinis.
Näidendi põhjal on tehtud mitu filmi. Näidendi järgi on nimetatud Eesti kirjastus Solnessi Arhitektuurikirjastus.
Keerd
Keerd on eesti perekonnanimi.
Statistika
Perekonnanimi Keerd oli kõige levinum vanuserühmas 85+ aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,34. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,95 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Kambja ja Rannu kihelkonna ühes mõisavallas, Viljandimaal Kolga-Jaani ja Viljandi kihelkonna ühes mõisavallas, Virumaal Jõhvi, Saaremaal Muhu, Läänemaal Kirbla ning Võrumaal Põlva kihelkonna mõisavaldades talupoegadele nimeks Keerd, Keert ja Kehrd (normaliseeritult Keerd) kokku kaheksal korral.
Nimede eestistamise käigus võeti 1936.–1938. aastal Keerd uueks nimeks kokku neljal korral, kui loobuti nimedest Keert, Keertmann, Kerdt ja Kördt.
Harilik kedristõlvik
Harilik kedristõlvik (Cordyceps militaris) on perekonda kedristõlvik kuuluv mittesöödav parasiitne seen.
Seene eosed asuvad mullas, kus leidub ka liblikate röövikuid. Eosed põhjustavad röövikutel surmahaigust: nad nukkuvad, aga seejärel surevad ja nukust kasvab välja hoopis seene viljakeha.
Harilik kedristõlvik võib parasiteerida ka maa-alustel murumunadel.
Seen võib kasvada nii üksi kui hulgakesi. Viljakeha on nuiakujuline, ülevalt jämedam kui alt, 2–8 cm kõrge ja sageli kõver. See on kollakasoranži värvi, sageli alt kahvatum, ülevalt vinniline ja alt sile.
Seene eosed moodustavad pikki jadasid, mis lagunevad üksikuteks ellipsikujulisteks eosteks. Eose mõõtmed on 2–4,5 × 1–1,5 μm.
Harilik kedristõlvik sisaldab põletikuvastaseid polüsahhariide, mis on tõhusad kasvajate ja nende metastaasi vastu. Seen sisaldab kordütsepiini, mis tapab baktereid.
Hiina rahvameditsiinis kasutatakse harilikku kedristõlvikut afrodisiaakumina, kopsude ja neerude raviks, külmetusest paranemiseks ja ergutina.
Saksamaa Mükoloogiaselts valis hariliku kedristõlviku 2007. aasta Saksamaa aasta seeneks.
John Schumann
John H. Schumann (sündinud 23. mail 1943) on rakenduslingvistika professor California Ülikoolis Los Angeleses.
Ta on kasutusele võtnud termini 'sümbolisfäär' (symbolosphere).
Lyoni maakond (Iowa)
Lyoni maakond (Lyon County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Rock Rapids.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 581.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kedristõlvik
Kedristõlvik (Cordyceps) on perekond seeni sugukonnast kedristõlvikulised, seltsist helekottseenelaadsed.
Perekonnas on umbes 600 liiki. Enamikus parasiteerivad putukatel, mõned ka teistel seentel.
Raviomadused
Kedristõlvik on Hiina meditsiinis kasutusel kui loomse päritoluga ravim, kuna kasutatakse nii taime kui ka putukavastset, millel taim parasiteerib. Toonikut kasutatakse neeru- ja kopsuhaiguste leevendamiseks. Arvatakse, et ta ravib köha ja tugevdab immuunsüsteemi. Seda kasutati ka meestele afrodisiaakumina.
Vesiroheline
Vesiroheline ehk veeroheline (prantsuse keeles vert d'eau) on hele ja kahvatu roheline värvitoon.
Harvaesinev värvinimetus, arvatavasti tõlkelaen, kasutatakse moes ja sisekujunduses. Vesirohelist võib vaadelda kui akvamariinsinise rohelise tooniga varianti.
Variatsioonid
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub veerohelise (vert d'eau) vasteks toonivahemiku erksast jahedast helerohelisest kahvaturoheliseni.
Veebivärv Aquamarine on mitte sinise, vaid ereda veerohelise tooniga.
Svinhult
Svinhult on küla Rootsis Östergötlandis Östergötlandi läänis Ydre vallas.
Svinhulti on esmamainitud 1545. aastal.
Külas asub Svinhulti kirik, mille praegune hoone ehitati aastatel 1872–1876.
Arūnas Dulkys
250px|pisi
Ta on 7. detsembrist 2020 Leedu tervishoiuminister Ingrida Šimonytė valitsuses.
Isiklikku
Ta on abielus Dalia Dulkienėga ja neil on kolm tütart.
Püha Risti basiilika (täpsustus)
Püha Risti basiilika ehk Basilica di Santa Croce itaalia keeles, Basílica de la Santa Cruz hispaania keeles, Basilique Santa Croce prantsuse keeles, võib viidata mitmele pühakojale
Eesti Rahvapank
Eesti Rahvapank oli aastatel 1920–1940 Tallinnas tegutsenud pank.
Eesti Rahvapanga põhikiri registreeriti 29. augustil 1919. aastal, 16. jaanuaril 1920 peeti panga asutamiskoosolek ja valiti 3-liikmeline juhatus, juhatus esimeheks sai Juhan Kukk. Pank alustas tegevust 12. märtsil 1920. aastal Roosikrantsi tänav 15 Tallinnas.
Aastast 1925, põhikirja muutusega oli Ühistegeline Keskpank Eesti Rahvapank ühistegevuslike krediidiasutuste keskpank. Rahvapanga liikmeteks võisid olla ainult ühistud, omavalitsused või riiklikud ettevõtted, millised töötasid kindla põhikirja alusel ning omasid iseseisvat eelarvet ja põhikapitali.
Ingrid Ulst
pisi|Ingrid Ulst, Alle-Saija Teatristuudio (2014) pisi|Suvelavastus "Asenaine" (2014)pisi|Preili Nõbu (Ingrid Ulst) lavastuses "Proua Daam" (2016) pisi|Suvelavastus "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (2016) pisi|"Surnud hinged" (2017)pisi|Saga (Ingrid Ulst) lavastuses "Viikingitütar Ragna" (2017)pisi|Inetu nõid (Ingrid Ulst) suvelavastuses "Kukk" (2018)pisi|Juta (Ingrid Ulst) kontorikomöödias "Arenguvestlus" (2018)pisi|Urve (Ingrid Ulst) lavastuses "... ja õunapuud õitsevad" (2018)pisi|Mrs Bramson (Ingrid Ulst) krimipõnevikus "Täpselt nagu roos" (2019)pisi|Tamara (Ingrid Ulst) lavastuses "Printsess Moon" (2020)|237x237pxpisi|234x234px|Aleksandra Fjodorovna Romanova (Ingrid Ulst) lavastuses "Viimased" (2020)Ingrid Ulst (sündinud 26. märtsil 1977 Tartus) on kultuurikorraldaja, lavastaja ja näitleja.
Ta on ka Alle-Saija Teatritalu   asutaja ja loovjuht. Ta õpib Polygoni Teatrikoolis lavastajaõppes (kursuse juhendaja Tamur Tohver). Ta on kirjutanud mitu näidendit, dramatiseeringuid, kolm lasteraamatut, muusikat ja laulusõnu.
2016. aastal asutas ta koos tsüstilist fibroosi põdeva näitekirjaniku ja lavastaja Janno Puusepaga MTÜ Janno Puusepa Fond, eesmärgiga aidata kaasa raskeid ravimatuid haigusi (nt tsüstiline fibroos, ALS, PLS) põdevate inimeste praktiliste ja tervishoiuga seotud vajaduste katmisele, mida riiklik süsteem ei toeta (näiteks energiarikaste toitesegude ja sonditoitude soetamine haige normaalse kehakaalu säilitamiseks) ning panustada haigete ja omastehooldajate kogemusnõustamisse.
Alates 2019. aastast on Ingrid Ulst ka suurfilmi "Tõde ja õigus" võttepaika rajatud Filmi Vargamäe külastuskeskuse  tegevjuht.
Muu loometegevus
pisi|Albina Panteleimonovna (Ingrid Ulst) lavastuses "Naisevõtt" (2021) pisi|Pikk Päkapikk (Ingrid Ulst) koguperelavastuses "Jõulutaadi äpardus" (2021) pisi|Maria (Ingrid Ulst) lavastuses "Stranitzky ja rahvuskangelane" (2022)
Publikatsioonid
pisi|Alle-Saija Teatritalu, suvi 2018|alt= pisi|Alle-Saija Teatritalu teatrisaal, kevad 2017 pisi|Alle-Saija Teatritalu, jõulud 2017
Lošinj
pisi|Kaart Lošinj (itaalia keeles Lussino, veneetsia keeles Lusin, saksa keeles Lötzing, ladina keeles Apsorrus, vanakreeka keeles Ἄψορρος) on Horvaatia saar Aadria mere põhjaosas Kvarneri lahes. See on osa Primorje-Gora maakonnast.
Lošinji asulate hulka kuuluvad Nerezine, Sveti Jakov, Ćunski, Artatore, Veli Lošinj ja Mali Lošinj.
Juho Matsalu
Juho Matsalu (kuni 1936. aastani Joan Matson; 22. august 1911 Sindi – 1. august 1987 Tartu) oli eesti jalgpallur ning jalgpallitreener ja -kohtunik.
Ta alustas karjääri Pärnu SS Tervises 1929. aastal ja aitas meeskonnal 1935. aastal tõusta Meistriliigasse.
1936. aastal liitus ta Tallinna JS Estoniaga, kellega tuli Eesti meistriks kolmel korral. Ta kuulus 15 mängus Eesti koondisse ning kuulus ka 1938. aastal Balti turniiri võitnud meeskonda.
Hilisemas elus tegutses Matsalu jalgpallikohtuniku ja -treenerina. Tema juhendamisel tuli Tartu Kalev 1947. aastal Eesti meistrivõistlustel kolmandaks. Meeskonda kuulus ka hilisem korvpallur Ilmar Kullam.
Kuldar Sink
Kuldar Sink (14. september 1942 Tallinn – 29. jaanuar 1995 Kõrve küla, Võru maakond) oli eesti helilooja ja flöödimängija.
Elulugu
Esimesi teoseid käis Kuldar Sink Heliloojate Liidus näitamas kaheteistkümneaastaselt. Aastal 1960 lõpetas ta Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ja 1961 ka flöödi erialal. Ta õppis ka kompositsiooni ning pärast lõpetamist jätkas õpinguid Leningradi Riiklikus Konservatooriumis. Oma kompositsiooniõpetajate seas pidas Sink kõige tähtsamaks Veljo Tormist. Leningradis õppis ta kaugõppes, sest töötas ühtaegu ka Estonia teatris flöödimängijana.
Noorpõlvest saadik rändas Sink palju. Seitsmeteistkümneaastaselt jõudis ta esimest korda Dagestani. Pärast seda käis ta koos Jaan Kaplinskiga Burjaatias, järgnesid Taga-Kaukaasia ja Kesk-Aasia. Sink matkas ka Eestis.
Viimased aastad veetis Kuldar Sink oma majas Võrumaal. Ta hukkus selle maja põlengus.
Isiklikku
Kuldar Sink oli Eesti poliitiku Tunne Kelami vend ja tšellist Theodor Singi ning helilooja ja pianisti Madli Marje Singi isa. .
Kuldar Singi isa oli kunstnik, luuletaja, äratusjutlustaja ja EELK Elva koguduse õpetaja Peeter Sink. Tema ema oli helilooja ja koorijuht Marje Sink. Ta oli aastatel 1963–1975 abielus maalikunstnik Lilia Singiga, nende tütar Maarja Kruusmaa on arvuti- ja robootikateadlane ning aastast 2016 akadeemik. Kooselust Maie-Merike Pauga sündis tütar. Tema teine abikaasa oli kunstnik Ülle Sink (1957–2017), abielust sündisid tütar ja poeg. Tädi Anna Kalamees (neiuna Sink) oli kopsuarst.
Looming
Loomingulise elu vältel muutus Singi helikeel mitu korda radikaalselt. Esimesel, uusklassitsistlikul perioodil mõjutasid tema loomingut ka Debussy ja Bartók, sellest perioodist pärineb tema kontsertiino flöödile ja kammerorkestrile (1960).
Teine periood kulges Uus-Viini koolkonna ja eriti Anton Weberni tähe all. Selle perioodi teoste hulgas on "Monotemaatilised etüüdid" klaverikvintetile (1964), kompositsioonid kahele klaverile (1964–1966), kammerkantaat "Aastaajad" (1965) ja kammersümfoonia nr 2 (1967).
Kolmas periood koosneb aleatoorilistest teostest ja häppeningidest. Nende seas on näiteks "Muusikaliste sündmuste päevik III" neljale lauljale, neljale lugejale ja instrumentaalansamblile.
Järgnes vaikimise aeg, mil olulisim sündmus oli reis Kesk-Aasiasse. Sellest reisist, mille käigus Kuldar Sink tutvus kasahhi ja kirgiisi rahvamuusikaga, sai alguse uus periood tema loomingus. Selle esimene oopus – sonaaditriloogia "Mäed ning inimesed" klaverile – ongi kirjutatud Kirgiisias Õsõk-Köli järve ääres. Sellele perioodile on omane idalik lõpmatult kestev aeg ja vaba, improviseeringu sarnane areng. Samasse kuulub ka vokaaltsükkel García Lorca sõnadele "Sünni ja surma laulud" (1985).
Viimast perioodi iseloomustab keele klaarimine ja lihtsustumine ning põhimõtteline eklektika. Enamik sellaseid teoseid on kirjutatud liturgilistele tekstidele; nende seas on "Maarjamaa missa", mis kestab rohkem kui kolm tundi.
Film
Režissöör Peeter Brambat on teinud Kuldar Singist filmi "Mees, kes teadis saladust".
Teosed
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
Nullpäeva turvaauk
Ründevektor
Ründetarkvara arendajad saavad nullpäeva turvaauku ära kasutada mitme ründevektori abil. Kui kasutajad külastavad võltsi veebilehte, saab sealne pahatahtlik kood ära kasutada veebibrauserite nõrkusi. Veebibrauserid on põhiline sihtmärk kurjategijatele, kuna need on nii laialt levinud.
Kuldar Sink
Teosed
1967
Nullpäeva turvaauk
Nõrkuseaken
Nõrkuseaken on ajavahemik, mille jooksul on võimalik nõrkust ära kasutada. Iga tarkvara nõrkuse ajajoon on defineeritud järgmiste peamiste sündmustega:
Kuldar Sink
Teosed
1969
Madisoni maakond (Iowa)
Madisoni maakond (Madison County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Maakonna halduskeskus on Winterset.
Maakonnas on kuus katustatud silda, mille põhjal kirjutas Robert James Waller romaani "Madisoni maakonna sillad".
Maakonnast on pärit vesternfilmide näitleja John Wayne.
Ajalugu
Maakond moodustati 13. jaanuaril 1846.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 679.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kuldar Sink
Teosed
1972
1977
1978
1984
1985
1989
1991
1992
1993
1994
Nullpäeva turvaauk
Nõrkuseaken
Seega on nõrkuseakna pikkus arvutatav valemiga t2-t1b.
Kaitse
Nullpäeva kaitse võimaldab pakkuda varjet nullpäeva rünnakute eest. Kuna need rünnakud pole laiemale üldsusele teada, on raske nende eest pidevalt kaitstud olla. Nullpäeva rünnakud on tihtipeale edukad kui sihtmärgiks on just "turvalised" võrgud. Rünnakud võivad jääda varjatuks isegi pärast nende algust. Seega peavad selliste turvaliste süsteemide kasutajad olema siiski ettevaatlikud ja praktiseerima ohutustehnikaid.
Viirused
Nullpäeva viirus (nullpäeva pahavara) on eelnevalt tundmatu arvutiviirus või muu pahavara, millele pole veel loodud spetsiaalset antiviiruse signatuuri. Tavaliselt loodab antiviiruse tarkvara signatuuri peale, et tuvastada pahavara, kuid seetõttu ei saa ennast kaitsta antiviirusega pahavara eest, mis on tundmatu. Seega pole signatuuripõhine antiviirus nullpäeva viiruste avastamise suhtes tõhus meetod. Tänapäevased antiviirused on signatuuripõhised, kuid viivad läbi ka teisi analüüse.
Koodi analüüsimine
Koodi analüüsimises vaadatakse läbi faili masinkood, et näha, kas seal on midagi kahtlast. Pahavaral on oma käitumisjäljed, mis tulevad koodis nähtavale, kui seda analüüsida. Samas on koodi analüüsimise meetodil palju piiranguid, sest pole alati võimalik öelda, mida mingi koodi osa tegema peaks. Samuti võidakse kirjutada kood niimoodi, et koodi analüüsimisel ei oleks võimalik täheldada, et kood on pahavara. Lisaks kasutab see meetod liialt palju aega ja muid ressursse, mis pole antiviiruste tootjate konkurentsis hea omadus.
Emuleerimine
Teine moodus on käitada kahtlast tarkvara turvalises „aedikus“ ning jälgida selle koodi käitumist. See on kiirem, kui koodi analüüsimine, kuid peab hoolitsema selle eest, et kahtlane kood „aedikut“ ei märkaks.
Üldistatud signatuurid
Üldistatud signatuurid on signatuurid, mis on spetsiifilised käitumuslikule eripärale, mitte ühele pahavara tükile. Paljud pahavarad on omavahel sarnased või üksteisest välja töötatud, seega on neis palju sarnast, mida saab üldistatud signatuuridega kindlaks teha.
Tarkvara prototüüp
Tarkvara prototüüp on kergekaaluline vahend testimaks tarkvara kasutajaliidest, funktsionaalsust, algoritmi vms enne tervikliku tarkvaratoote valmistama asumist. Prototüüpimise eesmärk on aidata klientidel ja arendajatel aru saada loodava süsteemi vajadustest.
Sketsh
Sketsh ehk visand on disaineri või kujundaja viimistlemata visiooni edastamiseks visuaalselt oma ideid kliendile.
Paberprototüüp
Prototüüp, millega saab kiiresti läbi mängida graafilise kasutajaliidese interaktsioone ja elementide paiknemist.
Mockup
Graafilise kasutajaliidese näide pildina.
Viited
Software prototype
Palentinise vald
Palentinise vald (leedu keeles Palentinio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 10,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 260 inimest. Valla keskuseks on Palentinise küla, vallamaja asub aadressil Palangos g. 1. Vallavanem on Miglė Zybartienė.
STS-109
STS-109 oli Space Shuttle'i programmi 108. ja kosmosesüstik Columbia 27. missioon ning Hubble'i kosmoseteleskoobi neljas hooldusmissioon. See oli ka kosmosesüstik Columbia viimane edukas missioon, sest see purunes missioonilt STS-107 naasmisel.
Hubble'i kosmoseteleskoobi viis 25. aprillil 1990 orbiidile missioon STS-31. Pärast teist hooldusmissiooni STS-82, läksid katki kolm kuuest kosmoseteleskoobi güroskoobist ning NASA otsustas seetõttu jaotada järgmise hooldusmissiooni missioonideks STS-103 ja STS-109. STS-103 toimus 1999. aastal.
Missiooni ajal vahetati kosmoseteleskoobil välja mitmed seadmed, sealhulgas päikesepaneelid, üks kaamera ja hooratas.
Missiooni kokkuvõte
STS-109 eesmärk oli Hubble'i kosmoseteleskoobi hooldamine. See oli kosmosesüstik Columbia esimene missioon pärast kaks ja pool aastat kestnud remonti. Missiooni ajal paigaldas meeskond Hubble'ile uue kaamera Advanced Camera for Surveys (ACS), uued päikesepaneelid, uue energia juhtimisseadme ja eksperimentaalse jahuti Near Infrared Camera and Multi-Object Spectrometer'ile. Columbia viis kosmoseteleskoobi ka kõrgemale orbiidile.
STS-109 astronaudid sooritasid kosmoseteleskoobiga töötamiseks viiel päeval viis kosmosekõndi, mille kogukestus oli 35 tundi ja 55 minutit.
STS-109 oli kosmosesüstik Columbia viimane edukas missioon, sest vähem kui aasta hiljem Columbia purunes ja kogu meeskond hukkus.
Kindlustatud asula
Kindlustatud asula oli Euroopa varase metalliaja asulatüüp, mis paiknes looduslikult kaitstud kohas (nt künkal) ja oli sageli tugevdatud kunstlike kindlustustega, eriti kui looduslik kaitse jäi nõrgaks. Lääne- ja Põhja-Euroopa kirjanduses kasutatakse sama nähtuse kohta sageli terminit "mägiasula" (inglise keeles hill-top settlement). Levinud arvamuse kohaselt olid seesugused asulad osa üle-euroopalise pronksi töötlemise, -levitamise ja -jaotamise süsteemist.
Leviku piirkond ja aeg
Sellised asulad olid kasutusel Baltikumis, Valgevenes, Ida-Euroopa metsavööndis (Djakovo ja Gorodištše kultuurid) ja Kesk-Euroopas (Lausitzi kultuur), üksikud näited on teada ka Skandinaaviast (Darsgärde, Sjöberg) ja Soomest (Liedo Vanhalinna). Leedus ja Loode-Valgevene riipekeraamika kultuuri alal hakati neid rajama 2. aastatuhande viimasel veerandil eKr ja enamik neist jäi kasutusele kuni eelrooma rauaaja lõpuni või isegi rooma rauaajani. Ida-Euroopa metsavöötmes, Volga-Oka regioonis, rajati esimesed kindlustatud asulad 2. ja 1. at vahetusel või 1. at esimestel sajanditel eKr. Lätis ilmusid esimesed kindlustatud asulad 2. at lõpul eKr, Ida-Lätti (Brikuļi) ja Väina alamjooksule jõudsid nad 1. at alguses eKr ning paljud neist püsisid kasutusel kuni rooma rauaajani. Eesti kindlustatud asulad ehitati 9. sajandil või 8. sajandi algul eKr ja jäeti maha 1. at keskpaiku eKr. Soome ja Rootsi kindlustatud asulad rajati samal ajal või veel hiljem kui Eestis. Seega levisid KA-d aja jooksul lõunast (kagust) põhja (loodesse).
pisi|[[Asva linnusasula|Asva kindlustatud asula asukoht tänapäeval]]
Baltikumi kindlustatud asulad
Baltikumis olid kindlustatud asulate kõrval olemas ka avaasulad, kus ilmselt elas rohkem inimesi, kuid arheoloogiliselt on tunduvalt enam uuritud just kindlustatud asulaid. Kindlustatud asulate kontsentratsioon oli suurim piki Väina jõge Lätis (nt Ķivutkalns, Vīnakalns, Mūkukalns, Klaņģukalns) ning selle jõgikonnaga seotud mäe- ja järverikkas Kirde-Leedus (nt Nevieriškė) ja Loode-Valgevenes.
Eesti kindlustatud asulad asusid Põhja-Eestis (Iru ja Narva) ja Saaremaal (Asva ja Ridala) ning nende kaitseehitised olid suhteliselt nõrgad, piirdudes puust või kivist tara või madala muldvalliga.
Baltikumi kindlustatud asulates elanud kogukond oli suurem ühest perest/majapidamisest. On hinnatud, et näiteks Irus elas 30–50 inimest ja vähemalt sama palju ka Asvas ja Ridalas, Ķivutkalnsis 40–60, Vīnakalnsis 30–50 ja Brikuļis 40–70 inimest.
Jõgeva Vaegkuuljate Ühing
Jõgeva Vaegkuuljate Ühing on Jõgeva maakonnas tegutsev mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Jõgevamaa vaegkuuljate probleemide teadvustamine ja nende lahendamisele kaasa aitamine. Ühing on Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja liige.
Ajalugu
Ühing asutati 27. veebruaril 2001. Asutamiskoosolekul osales 33 inimest, sealhulgas Eesti Vaegkuuljate Ühingu esimees Uno Taimla, Rootsi Värmlandi vaegkuuljate ühingu esimees Torbjörn Raneffell ja juhatuse liige Stig Börklund, SA TÜ Kliinikumi Kõrvakliiniku Kuulmiskeskusest Mari Reilson jt.
Anthony Berkeley Cox
Anthony Berkeley Cox (5. juuli 1893 – 9. märts 1971) oli inglise ajakirjanik ja kriminaalromaanide autor.
Kirjanik kasutas pseudonüüme Anthony Berkeley, Francis Iles jt.
1930. aastal asutas ta Londonis koos Agatha Christie, Dorothy L. Sayersi, Freeman Wills Croftsi ja teiste Briti kriminaalkirjanikega ühenduse Detection Club.
Elulugu
Anthony Berkeley Cox sündis 1893. aastal Londoni lähistel Hertfordshire'i krahvkonnas. Noormees lõpetas Sherborne'i linna kooli ja Londoni Ülikooli kolledži. Pärast sõjaväeteenistust I maailmasõjas töötas ta palju aastaid ajakirjanikuna.
Alates 1938. aastast avaldas Anthony Berkeley Cox John O'London's Weeklys ja Daily Telegraphis pseudonüümi Francis Ilese all raamatuarvustusi. 1940. aastatel töötas ta Sunday Timesi ja 1950. aastatest kuni surmani The Guardiani toimetuses.
Viinaköök
pisi|[[Lasinurme mõisa viinaköök Väike-Maarja vallas]] Viinaköök oli viina tootmise koht Eesti mõisates.
Viinakööke ehitati Eestis alates 16. sajandist kuni 19. sajandi lõpuni. Viinapõletamine oli eduka mõisamajandamise oluline osa. Sellele aitas kaasa tõsiasi, et Eesti rukkis puudus mürgine tungaltera. Viinaköökide olulisus hakkas vähenema 19. sajandil, kui hakati ehitama piiritustehaseid, mis olid viinaköökidest efektiivsemad ja tootlikumad.
Kõige tuntumad ja säilinud on Palmse mõisa, Heimtali mõisa, Mooste mõisa ja Kurna mõisa viinaköök. pisi|[[Heimtali viinaköök|Heimtali mõisa viinaköök]]
Ajalugu
Teadaolevat hakati Tallinnas viina tootma 1525. aastal.
16. ja 17. sajandil oli viinapõletamine linnakodanike peamine tuluallikas ning tänu Vene turu avanemisele 1763. aastal muutus viinapõletamine üheks olulisemaks mõisamajanduse osaks. Kindralkuberner George Browne oli Katariina II agraarpoliitiliste abinõude kohapealne elluviija. Ta andis 1763. aasta 5. augusti resolutsiooniga mõisnikele õiguse teatud piirangutega viina toota (ja selleks vilja üles osta) ning seda müüa linnades, kroonule ja välismaale.
Et mõisates viina ajada, oli vaja füüsikuid ja keemikuid, ning see oli üks põhjustest, miks tuli taasavada Tartu Ülikool 1802. aastal. Wilhelm Ostwald oli füüsikalise keemia üks rajajaid ning oli ka paljude viinameistrite õpetaja.
Eesti viinaköökide areng oli kiire ning 1799. aastaks oli viinakööke Eestis kokku 731. 1840. aastail kroonutarned vähenesid ja algas viinahindade langus. 1845. aastal hakati Lõuna-Eestis umbes veerandit viina kogutoodangust valmistama vilja asemel kartulist, kuna viimane oli odavam. Pärast lihtviina tootvate viinaköökide asendamist piiritustehastega oli 1899. aastaks Eestis kokku 13 viina tootvat tehast.
Valmistamine
Keskajal peeti Eestit rukkiriigiks. Selle üheks põhjuseks oli kvaliteetse rukki eripära – Eesti rukis ei sisaldanud tungaltera, mis on inimestele ja loomadele mürgine. Selle tõttu olid ka viinatootmise ja rukki hinnad omavahel tasakaalus. Rukki ja vilja kasvatamisel ja koristamisel oli talupoegadel väga oluline roll. Kui vili või rukis sai põllult koristatud, läks see viinakööki ja seal hakati sellest põletama piiritust. Viinatootmine käis kolme põletuskatla abil. Piiritusekatla ja veekatla sisu juhiti kolmandasse katlasse, kus tekkis viin, mis juhiti edasi vaatideni. Seejärel saadeti vaadid kõrtsidesse, kus viin kallati pangedesse.
Viinaköökide tootlikkust püüti tõsta sellega, et ehitati spetsiaalseid hooneid ja muretseti moodsam aparatuur. Kubermangu maamõõtja S. Dobermanni andmeil olid 19. sajandi alguses Põhja-Eesti mõisate viinaköögid enamasti spetsiaalsed kiviehitised. Kõige olulisem oli destilleerimisaparaatide kasutusele võtmine lisaks aurujõule.
Viin pidi omadustelt vastama kindlatele nõudmistele. Tähtsamad neist olid, et viinal ei võinud olla halba lõhna, samuti ei tohtinud see olla sogane või põhjakõrbenud, vasktiiglis põletamisel pidi sellest põlema ära pool. Niisugust viina nimetati poolpõletis (Halbbrand) vaskproovi järgi ja see oli umbes 40-kraadise alkoholisisaldusega. Kuna siseturul pidi viin olema kange (poolpõletis hõbeproovi järgi 50 kraadi), siis lahjendati siinset viina enne riigilattu üleandmist veega.
Tänapäev
pisi|[[Luunja mõisa viinaköögi varemed]] 19. sajandi teisel poolel ilmnesid viinatööstuse arengus kontsentreerumise tendentsid. Seetõttu hakati lihtviina tootvate viinaköökide asemel rajama piiritustehaseid. Esimesed piirituse puhastamise, peenviina- ja likööritehased rajati Lõuna-Eestis 1845. aastal Kastres ja 1850. aastal Raadil.
Suurimaks maal asuvaks piiritustehaseks kujunes Rootsi vabrikandi Carl Falkmanni Narva lähedal Kudruküla mõisas rajatud tehas.
Algul läbiti kõik vajalikud viina valmistamise etapid ühes ehitises. Tänapäeval kasutatakse eri etappideks mitut hoonet või on viina valmistamise protsessid jagunenud eri ettevõtete vahel. Tänapäeval koosneb piirituse valmistamine neljast etapist: jahvatamine, keetmine, kääritamine ja destilleerimine.
Raadi mõis
Tänapäevani on säilinud Raadi järve ääres 19. sajandil rajatud Raadi mõisa viinaköögi varemed. 20. sajandil hakati tootmises kasutama aurujõudu. Teise maailmasõja järel hakkas hoonet kasutama Nõukogude sõjavägi.
Palmse mõis
pisi|[[Palmse mõisa viinaköögi hoone]] 33-meetrise korstnaga Palmse mõisa viinaköögi varemetest sai 20. sajandi lõpus hotell. Puidust hoone ehitati 18. sajandi alguses Palmse mõisa kõrvale. 18. sajandi teises pooles ehitati hoone ümber kivist ehitiseks ning 19. sajandil lisati sinna korsten.
Lagedi mõis
Lagedi mõisa viinaköök ehitati 19. sajandil ning rekonstrueeriti 20. sajandil kontserdi- ja kultuurikeskuseks. Praegu seisab hoone eravalduses tühjalt.
Mooste mõis
Mooste mõisa viinaköök ehitati 20. sajandi algul Mooste järve kaldale ja seda kasutati toorpiirituse tootmiseks kuni 20. sajandi teise pooleni. Renoveerimine lõppes 2010. aastal. Nüüd on see fototurismi keskus.
Heimtali mõis
Heimtali viinaköögi hoone ehitati 19. sajandil ning Heimtali mõisa ajal kasutati seda meierei ja juustukojana. Siiamaani ei ole tõestatud, kas Heimtali mõisas toodeti viina pidevalt või vaid mõisniku vajaduse korral. Restaureerimine algas 20. sajandil.
Kurna mõis
Kõige väärtustatum hoone Kurna mõisa alal on 19. sajandil ehitatud viinaköök, millest pärast monopoli keelamist sai õlleköök. Põlemise käigus kannatada saanud ehitist hakati 2016. aastal renoveerima. pisi|[[Vihula mõisa viinaköök – nuumhärgade tall]]
Vihula mõis
Vihula mõisa viinaköögi kohta on andmeid 18.-19. sajandi vahetusest, kivist viinaköögi hoonet laiendati 1830. aastail, viinatootmise hoogustamise käigus. Sellest perioodist on tänini säilinud praegune kolmekorruseline hoone. Vihula mõisa viinaköök jäi 19. sajandi lõpul moderniseerimata ning esindab vanema põlvkonna arhailisemat versiooni.
Bhikkhu
Bhikkhu on budismis almustest elatuv munk, täielikult ordineeritud meessoost Buddha õpetuse pühendunud järgija. Kasutusel on ka sanskritikeelsest nimetusest bhikṣu tuletatud bhikšu. Vastav nunna nimetus paali keeles on bhikkhunī, sanskriti keeles bhikṣuṇī.
Mõiste
Bhikkhu (sanskriti keeles bhikṣu; paali keeles bhikkhu; tiibeti keeles dge slong; hiina keeles ⽐丘 biqiu; jaapani keeles biku) täpne tõlkevaste on ‘kerjus’ (tuletis sanskriti verbijuurest bhikṣ ‘kerjama’), mis viitab omandi puudumisele ja sellele, et mungad kerjavad toitu. Buddha pöördus oma kaaslaste poole alati selle sõnaga (Bhikkhu 'd!), mis tol ajal ei tähendanud muud kui "Kerjused!". Tänapäeval tõlgetes kasutatakse tavaliselt sõna "Mungad!" või jäetakse üldse tõlkimata.
Varajases budismis oli kerjusmunga sünonüümiks ka ‘erakrändur’ (sanskriti keeles parivrājaka), ka 'kodutu' või 'hulgus', kuna tal puudus püsiv eluase. Ajapikku aga jäi mungakogudus paikseks ja tänapäeval elab enamik munki kloostrites.
Kombestik
Almuste kogumine on theravaada budismi maades (Tais, Myanmaris, Sri Lankal jm) munkade jaoks oluline ka praegu. Hommikusel (või ka lõunasel) pindapatal, toidu-almuse kogumise ringil, kõnnivad nad paljajalu, silmi maast tõstmata, kelleltki midagi palumata, võttes vastu üksnes seda, mida neile vabatahtlikult, küsimata pakutakse. Nendes maades, kus toetajaid pole piisavalt, võidakse vastu võtta ka rahalisi annetusi jmt.
Bhikkhu pole preester, ta ei ole vahendaja jumala ja inimese vahel. Küll aga võidakse temalt paluda õnnistust või õpetust vmt. Bhikkhu on valinud tsölibaadi ja vaesuse ehk maistest asjadest vaba ja alandliku elu. Algselt ja ideaalselt vajab bhikkhu vaid rüüd keha katmiseks ja kaussi toidu kerjamiseks ning neid saab ta ka ise endale valmistada. Tal pole tavaeluga seotud kohustusi, kuid ta peab kinni pratimokša reeglitest.
Bhikkhu viibib tavaliselt kloostris ehk vihaaras, kuid ta võib olla ka mujal või rännata vabalt ringi. Kuna bhikkhu on idee poolest kodutu, siis pole ta ka jäigalt kinnistatud ühe või teise kloostri külge. Üldiselt on bhikkhu teretulnud mistahes riigi ja koolkonna budistlikus kloostris. Üksnes vassa ajal (vihmaperioodil) peavad bhikkhu 'd reeglina püsima ühes kindlas kohas. Bhikku staatuse määrab suuresti see, mitmel vassal ta on olnud.
Bhikkhu (või bhikkhunī) väliseks tunnuseks on paljaks aetud pea ja mungarüü (sanskriti keeles cīvara või kāṣāya); muid rõivaid ei kanna bhikkhu kunagi. Mungarüü oli algselt määrdunud kollakat tooni; selliseid kantakse ka tänapäeva theravaada budismi maades. Nunnad ehk bhikkhuni 'd kannavad valget rüüd. Ehkki bhikkhu 'del (bhikkhunī 'del) on sanghas ja kloostris erinevad staatused, kannavad nad kõik ühesuguseid rüüsid, ilma mingite täiendavate tunnusmärkideta.
Paljudes traditsioonides võib bhikkhu ka loobuda oma staatusest, minnes ilmalikku ellu, ning võib ka jälle uuesti bhikkhu 'ks saada.
Upāsaka (meessoost) või upāsikā (naissoost) on Gautama Buddha õpetuse ilmikjärgija, kes ei ole ordineeritud mungaks, nunnaks ega noviitsiks, kuid kes juhindub "Viiest tõotusest". Peamine sisuline erinevus upāsaka ja bhikkhu vahel on see, et lisaks loobumisele pahedest on bhikkhu loobunud ka varast ja kodust. Formaalne erinevus seisneb ordinatsioonis, kuid loomulikult võib igaüks elada sündsalt ja ausalt ka ilma tõotusteta ning selleks ei pea luba küsima ega õnnistust otsima.
Ordineerimine
Mungaks ordineerimisele eelneb mungaõpilase ehk šramanera periood ning kogu ettevalmistus võib kesta umbes aasta. Theravaada traditsioonis järgib munk 227 pratimokša reeglit. Eri traditsioonides ja koolkondades on reeglite hulk ja sisu mõnevõrra erinev, kuid enamasti kuulub nende hulka üks söögikord päevas, loobumine kõrgest ja pehmest magamisasemest, igasugusest meelelahutusest jmt.
Tai budismis on igale noormehele soovitatav lühiajaline ordinatsioon kestusega vähemalt kolm kuud. Igaüks võib sellest staatusest ka loobuda ning hiljem see taas omaks võtta.
pisi|Buddha mungad [[Tais (theravaada)]]
Vinaya reeglite kohaselt saab ordinatsiooni anda vaid inimesele, kes seda ise omal algatusel vabatahtlikult soovib, vastasel juhul on see algusest peale kehtetu.
Sõltuvalt ordinatsiooni taotleja vanusest ning teadmistest eristatakse kaht liiki ordinatsiooni:
Esmalt peab sanghaga liituja läbima pabbajjā (maise hüljanu) ordinatsiooni ja saama šramaneraks (noormungaks), misjärel on tal võimalik läbida upasampadā (täisordinatsioon) ja saada täisordineeritud mungaks. Noormunk järgib 10 juhist, täisordinatsiooni saanud munk 227 ja nunn 311 juhist.
Kui munk on läbinud sanghas 10 või rohkem vihmaperioodi (vassa), nimetatakse vanemmungaks (thera), kui aga 20 või rohkem vassa 't, siis kõrgemaks vanemmungaks (mahā-thera). “Vanem” (thera) ei viita Buddha sõnade kohaselt eale ega hallile peale, vaid targale, kes on mõistnud dhammat ja nelja tõde, on vägivallatu, kõlbeline ja tajusid ohjav, tark ja ebapuhtusest loobunud bhikkhu.
Tiibeti budismis eristatakse kolme munkluse taset:
Sardar Azmoun
Ta mängis noorena Iraani klubides, kuid kogu profikarjääri on ta veetnud Venemaa kõrgliigas. 2013. aastal liitus ta Kaasani Rubiniga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aasta juulis UEFA Euroopa Liiga eelringi kohtumistes. Esimese värava lõi ta Rubini meeskonnas 29. augustil Euroopa Liiga eelringi mängus Molde vastu. Venemaa kõrgliigas tegi Azmoun debüüdi 6. oktoobril 2013 mängus Mahhatškala Anži vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2013–14 jäi tema arvele Venemaa kõrgliigas neli väravat.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Rostovis. 2017. aasta juunis naasis Azmoun Rubini.
2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Venemaa kõrgliiga klubiga Peterburi Zenit. Hooaegadel 2018–19, 2019–20 ja 2020–21 tuli ta klubiga Venemaa meistriks. Hooajal 2019–20 oli ta Venemaa kõrgliigas 17 väravaga klubikaaslase Artjom Dzjuba kõrval liiga suurim väravakütt.
Jaanuaris 2022 ostis Leverkuseni Bayer Azmouni mängijaõigused Zenidilt 2,5 miljoni euro eest.
Iraani jalgpallikoondises tegi Azmoun debüüdi 26. mail 2014 sõprusmängus Montenegro vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta on kuulunud Iraani koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2015. ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Saavutused
Peterburi Zenit
Immunoglobuliin Y
Immunoglobuliin Y ehk Y-antikeha (lühendatult IgY) on vesilahustuv valk, mis on peamine antikeha lindude, roomajate, kahepaiksete ja kopskalade veres. Seda leidub ka lindude munakollases, tekitades nii embrüole kui ka kooruvale tibule esmase kaitse haigustekitajate vastu.
Varem klassifitseeriti Y-antikeha imetajate immunoglobuliin G-ks nende sarnase struktuuri tõttu.
Struktuur ja aine omadused
IgY on suhteliselt vähepaindlik, kuna sellel puuduvad liigendpiirkonnad, ka glütsiini- ja proliinijäägid piiravad selle liikuvust. Jäikuse eeliseks on Y-antikeha vastupidavus proteolüütilisele degradatsioonile ja fragmentideks killustumisele. Selle poolestusaeg on ühest kuust kuni mitme kuuni, olenevalt temperatuurist, säilides toatemperatuuril kuni kuus kuud ja 37 °C juures ühe kuu.
IgY on suhteliselt stabiilne valk, püsides muutumatu temperatuurivahemikus 30–70 °C ja pidades vastu pH-le 3,5–11, siiski väheneb selle afiinsus antigeeni suhtes temperatuuri tõustes. Ka pärast kaheksatunnist inkubeerimist trüpsiini või kümotrüpsooniga säilitab IgY 40% oma aktiivsusest.
IgY Swedbergi koefitsient (sadestumiskoefitsient) on 7S-i.
Immunoglobuliin Y Eestis
Teadaolevalt pole immunoglobuliin Y mõju veel Eestis täpsemalt uuritud ja ka selle kasutus pole teada.
Ekossees
Ekossees (prantsuse keeles écossaise 'šoti (tants)') on šoti päritolu rahvatants. See kuulub kontratantsude hulka.
Immunoglobuliin Y
IgY meditsiinis
Odava tootmistehnoloogia ja mitmete kasutusvõimaluste tõttu on immunoglobuliin Y-il väga suur potentsiaal võitluses viiruslike ja bakteriaalsete haigustekitajate vastu nii veterinaar- kui ka humaanmeditsiinis. Ühe doosi nasaalselt või suukaudselt manustatava annuse valmistamine maksab vaid paar senti. Selleks süstitakse munevate kanade vereringesse haigustekitaja antigeene. Organismis valmivad antigeenispetsiifilised IgY immunoglobuliinid, mis jõuavad vereringe kaudu ka kana munasarjadesse ja sealt edasi arenevatesse folliikulitesse. Munemise järel on vastavad immunoglobuliinid talletunud munarebus. Üks muna sisaldab keskmiselt 50–100 mg IgY-d.
Ekossees
Ekossees oli populaarne Suurbritannias ja Prantsusmaal 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi alguses.
Laila Kaasik
pisi|Laila Kaasik heameeleavaldusel Tartus (2021)
Ekossees
Tavaliselt tantsitakse seda 2/4 taktimõõdus.
Immunoglobuliin Y
Võrdlus teiste immunoglobuliinidega
* 1,0 mg/ml lahuse optiline tihedus 280 nm juures
Laila Kaasik
Laila Kaasik (sündinud 13. juunil 1991) on eesti fotograaf ja bioloog.
Poliitiline tegevus
Juunist 2019 on ta Eestimaa Roheliste erakonna liige.
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 182 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Tema vanemad on Helle ja Marko Kaasik.
Suur Inimese Loodud Jõgi
Suur Inimese Loodud Jõgi (Great Man-Made River, GMR, النهر الصناعي العظيم) on torudevõrgustik, mis varustab Nuubia põhjaveekihist veega Sahara kõrbes asuvat Liibüat. Suur Inimese Loodud Jõgi on maailma suurim niisutusprojekt.
Alternature: Over the Water Blue
"Alternature: Over the Water Blue" on Evelin Samueli album, mis ilmus 2002. Albumi tootis Universal Music AB.
Archelaphe
Archelaphe on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Archelaphe klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Archelaphe bella seisuga 23.12.2013.
Türi Uudisleht
Türi Uudisleht oli 2003–2004 ilmunud ajaleht, mis vahendas Türi linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte toimetas Arvo Saad. Leht ilmus sagedusega üks kord nädalas (neljapäeval). Lehe eelkäija oli samanimeline leht, mis ilmus 1932–1935.
Dylan Bronn
pisi|Dylan Bronn 2018. aasta MM-il Dylan Daniel Mahmoud Bronn (sündinud 19. juunil 1995 Cannes'is) on Prantsusmaal sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Salernitana ja Tuneesia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis AS Cannes, mille meeskonnas mängis ta aastatel 2013–2016 Prantsusmaa madalamates liigades.
Hooajal 2016–2017 mängis Bronn Prantsusmaa esiliigaklubis Chamois Niortais. Seejärel liitus ta Belgia kõrgliigaklubiga Gent. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Metz.
2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Salernitanaga.
Tema isa on sakslane ja ema Tuneesia päritolu.
Tunne (eesnimi)
Tunne on eesti eesnimi.
Tunne nimepäev on 25. august.
Varastamine (pulm)
Varastamine oli üks tavadest Eesti talupojapulmas.
Pulmasõidul püüdis ajumees mõrsjat varastada, valvajateks olid peiupoisid. Kui vargus õnnestus, pidid peiupoisid mõrsja lunastama ja taluma peiu etteheiteid.
Kui veimekirst toodi peiukoju, siis püüti seda peiupoolsete pulmaliste poolt varastada. Valvajateks-takistajateks olid kirstumehed või veljed. Nood sõidki enamasti kirstu peal, et kirstu mitte silmist lasta.
Need olid peamised varguseobjektid pulmades. Omaaegne maagilis-rituaalne tähendus muutus aja jooksul mängulis-naljatlevaks tavaks, mille üheks eesmärgiks oli ka raha korjamine noorpaarile, sest varastatud asi tuli ju välja osta või lunastada (Vigala, Audru, Pöide, Kursi, Karja jne.).
3. Smolenski ulaanipolk
3. Smolenski ulaanipolk (vene 3-й уланский Смоленский Императора Александра III полк) oli Venemaa keiserliku sõjaväe ulaanipolk (tegutses eriaegadel ka tragunipolguna). Aastatel 1898–1914 asus polgu staap Vilkaviškise lähistel Suwałki kubermangus.
Väeüksus formeeriti viiest füseljeeroodust 28. juulil (uue kalendri järgi 8. augustil) 1708 Smolenski aadelkonna eestvõtul, kandes algselt nimetust Рославский драгунский шквадрон.
Polk on kandnud mitmesuguseid nimetusi:
Waterloo (Sierra Leone)
Waterloo on suuruselt teine linn Sierra Leone Läänepiirkonnas. See asub pealinnast mööda teed umbes 30 km kaugusel idas.
2004. aastal elas seal 34 079 inimest ja 2015. aastal umbes 55 000.
Linn on etniliselt mitmekesine, ükski rühm ei ole selges enamuses. Kõige rohkem räägitakse krio keelt.
Skuodase rajoon
Skuodase rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Klaipėda maakonna aladel. Rajoon piirneb loodes Lätiga.
Rajooni pindala on 911 km². 2014. aasta seisuga elas seal 18 912 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Aleksandrija, Barstyčiai, Lenkimai, Mosėdise, Notėnai, Skuodase (maavald), Skuodase (linnavald), Šatėse ja Ylakiai vald.
Georg Sander
Georg Sander (7. mail 1923 Tartu – 16. märts 2016 Tartu) oli eesti teatrikunstnik.
Skuodase rajoon
pisi|tühi|Skuodase rajooni omavalitsused
Halduskeskus on Skuodase linn. Teised suuremad asulad on Mosėdise, Ylakiai, Lenkimai ja Barstyčiai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,35% leedulased, 0,63% venelased, 0,2% lätlased ja 0,8% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on läänepiiril voolav Šventoji jõgi ning Bartuva lisajõgede Luoba ja Apšega. Skuodase rajoonis asub Barstyčiai rändrahn, mis on Leedu suurim rändrahn. Kõrgeim koht on Kruopiai külas asuv Pūkštė mägi (171,8 m.).
Skuodase rajooni territoorium jääb osaliselt Žemaitija rahvuspargi ja osaliselt Salantai regionaalpargi territooriumile.
Georg Sander
Ta lõpetas aastal 1941 Tartu kommertskooli, suvest Tartu hävituspataljonis. Aastast 1949 õppis ta Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas 1955. aastal teatridekoratsiooni eriala juba Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Don Rickles
pisi|Rickles (2008) Donald Jay Rickles (8. mai 1926 Queens, New York – 6. aprill 2017 Beverly Hills, California ), esinejanimega Don Rickles, oli Ameerika Ühendriikide koomik, filmi- ja seriaalinäitleja.
Georg Sander
Ta töötas aastatel 1945–1949 Vanemuise teatris dekoratsioonimaalijana ja 1951–1983 kunstnikuna, aastast 1983 kuni 1990. aastate keskpaigani oli ta Vanemuise mittekoosseisuline kunstnik.
Don Rickles
Tal on Hollywoodi kuulsuste alleel omanimeline täht.
Tārgale vald
pisi|Vaade Oviši tuletornist Tārgale vald (läti keeles Tārgales pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ance, Ugāle, Piltene, Pope ja Vārve vallaga, lisaks veel Ventspilsi linna ning Talsi piirkonna Kolka vallaga.
Georg Sander
Isiklikku
Tema õde oli matemaatik ja endine baleriin Tamara Sõrmus.
Tārgale vald
Valla pindala on 364 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1845 inimest. Valla keskus on Tārgale küla, vallavanem on Mārcis Laksbergs.
Ajalugu
19. sajandi teisel poolel moodustati Sarkanmuiža vald (Rothof). 1920. aastatel ühendati selle Lībciemsi ja Dzirtniekciemsi küla ning osa Kuldīgasse viiva tee ümbruskonnast Ventspilsi linnaga. 1935. aastal oli valla pindala 308,2 km². 1939. aastal nimetati vald ümber Venta vallaks. 1945. aastal moodustati vallas Tārgale, Liepene ja Venta külanõukogu, 1949. aastal aga vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Venta külanõukoguga likvideeritav Liepene külanõukogu. 1961. aastal liideti osa Venta külanõukogust Tārgale külanõukoguga, 1964. aastal Venta külanõukogu aga likvideeriti ja suurem osa selle maadest liideti Tārgale külanõukoguga. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 1996. aastal liideti Maurciemsi küla Ventspilsi linnaga. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Loodus
Suuremad jõed on Venta jõgi ja Irbe jõgi. Järvedest asub Pope valla piiril 60 hektari suurune Klāņezers, lisaks asub vallas 8,3 hektari suurune Puterezers. Vald ise asub Rannikumadalikul. Valla pindalast katvad metsad 76,2%.
Kaitstavad mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Oviši tuletorn ning Kraupi pärnast ja saarest ja Puuslikupärnast koosnev hiiepaik. Kohaliku kaitse all on Nabeļkalnsi piirimägi, Lielirbe muinaskalmed, Mazgalenieki muinaskalmed, Tārgale kirikuase, Cīruļi muinaskalmed ja Lorumi muinaskalmed.
Asustus
2011. aastal elas vallas 1532 lätlast, 104 venelast, 23 valgevenelast, 32 ukrainlast, 5 poolakat ja 23 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Olavinlinna
pisi|Olavinlinna linnus Olavinlinna (rootsi keeles Olofsborg; varasemates allikates ka Savonlinna või Uusilinna, rootsi keeles Nyslott) on keskajal ehitatud kolme torniga linnus Soomes Ida-Soome läänis Lõuna-Savo maakonnas. See on kõige põhjapoolsem keskajal ehitatud linnus, mis on säilinud tänapäevani.
Linnust hakati ehitama aastal 1475 Erik Axelsson Tott'i eestvõttel ja ehitamise eesmärk oli rajada Rootsi kuningriigi kaitserajatis Moskva suurvürstiriigile alluva Novgorodi vabariigi rünnakute vastu.
Aastal 1714 kapituleerus linnus Moskva tsaaririigile.
Linnus on tänapäeval muudetud turismiatraktsiooniks. Linnuses toimub igal aastal Savonlinna ooperifestival.
Teckberg
pisi|Vaade õhust, lõuna poolt. Teckberg (rahvapäraselt ka Teck) on 775 m kõrgune mägi Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Švaabi Juuras. Geograafilised koordinaadid on. Mäe tipus on Tecki linnus.
Teckberg tõuseb Albtraufist esile umbes 3 km põhja poolt ning ületab Albvorlandi 350 m võrra ja Lauteri jõe oru 400 m võrra.
Teckbergist põhjas asub umbes 602 m kõrgune eelmägi Hörnle ja loodes Hohenbol. Mõlemad eelmäed paiknevad Švaabi vulkaani lõõrides. Põhjas Hörnle all on Tecki purilennuala.
Teckbergi nõlva ülaservas on Gelber Fels ('kollane kalju'), Juura mere käsnarihv heledast lubjast. Gelber Felsi all on 31 m pikkune ja 45 m kõrgune koobas Veronikahöhle, mis on lõhede kaudu ühenduses teise koopa, Verena-Beutlins-Lochiga. Gelber Felsist idas on kolm Hallstatti ajastu (800–400 eKr) hauaküngast, mis annab tunnistust Teckbergi varajasest asustusest. Tecki linnuse all on 35 m pikkune ja 9 m kõrgune koobas Sibyllenloch, millega on seotud muistendid. Selle vastas paikneb 22 m pikkune koobas Sibyllen-Gegenhöhle, mis avastati alles 1937 tee-ehituse käigus ning uuriti läbi 1977. Väljakaevamistel Sibyllenlochis leiti aastatel 1898 ja 1899 üle 2000 koopakaru, koopalõvi, koopahüääni ja metsiku hobuse luustiku. Sellest tehti palju järeldusi jääaja loomastiku kohta.
Looduskaitseala
Stuttgardi ringkonna presiidiumi määrusega 9. novembrist 1999 kuulutati kogu Teckberg pindalaga 386,0 looduskaitsealaks nr 1.237. Kaitse alla võeti erakordselt mitmekülgne kultuurmaastik suurte nõmmede, niiskete ja kuivade aasade, parkmetsade, hekkide, metsaservade, alleede, salude, üksikpuude, kaljude, koobaste, allikate ning haruldaste, peaaegu looduslike metsakooslustega. Need biotoobid on väärtuslikeks elupaikadeks paljudele ohustatud taime- ja loomaliikidele. Alalt on leitud 464 liiki taimi.
Sillamäeski Vestnik
Lehe esimene number ilmus 4. novembril 1989.
2002 ühines selle ajalehega Notabene-nimeline ajaleht.
1994-2000 ilmus sellel lehel eestikeelne lisaleht Sillamäeski Vestnik.
Wilhelm Süß
pisi|Wilhelm Süß Wilhelm Süß (9. märts 1882 Friedberg – 12. juuli 1969 Mainz) oli saksa klassikaline filoloog, Tartu Ülikooli professor.
Valga Sõjaväeringkond
Valga Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Valga Kaitseringkond) asus Valgamaal.