cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Utena rajoon
Rajooni suurimad jõed on Šventoji jõgi ja Vyžuona. Rajoonis on 185 järve, neist suuremad on Alaušas, Indrajai, Tauragnas ja Utenas. Osaliselt ulatub sinna ka Aisetas. Rajoon jääb Aukštaičia kõrgustikule. Kõrgeim koht on Taurapilise linnamägi (246 m).
Rajooni territooriumile jäävad osaliselt Aukštaitija rahvuspark ja Labanorase regionaalpark.
Poissoni tegur
Poissoni tegur on pideva keskkonna mehaanikas elastsusmoodul, mis iseloomustab materjali põiksuunalise ja pikisuunalise suhteliste deformatsioonide ehk moonete suhet. Kuna moone on dimensioonita suurus, siis Poissoni tegur on kahe dimensioonita suuruse suhe ja seetõttu samuti dimensioonita suurus. Poissoni tegurit tähistatakse kreeka tähega \nu (või \mu):
Poissoni tegur on nimetatud Siméon Poissoni järgi.
Poissoni tegur ja normaalelastsusmoodul iseloomustavad täielikult isotroopse materjali elastsusomadusi.
Matemaatiline kirjeldus varraste korral
pisi|417x417px|Tõmbejõu (positiivse pikijõu) mõjul varras pikeneb ja tema ristlõike mõõtmed vähenevad (Δd on negatiivne suurus). Kui rakendada isotroopsest materjalist vardale tõmbejõud, siis ta deformeerub nii piki kui ka põiki varda telge olevates suundades. Olgu l ja d varda pikkus ja läbimõõt enne deformeerimist, ning l^\prime ja d^\prime vastavad suurused pärast deformeerimist. Siis positiivse pikijõu korral varda pikkus suureneb võrra ja läbimõõt väheneb  võrra.
Kui tähistatakse pikenemist = \Delta l, siis varda suhtelist pikenemist ehk pikkuse muutuse suhet algpikkusesse nimetatakse pikimoondeks.
Poissoni teguri väärtusi
Absoluutselt jäiga (hapra) materjali korral on Poissoni tegur 0 ja täiesti elastsel materjalil 0,5, enamasti aga jääb Poissoni tegur vahemikku 0,25...0,35.
Katsed on näidanud, et Poissoni teguri väärtused on nii tõmbel kui ka survel ühesuurused.
On ka üksikuid materjale, enamasti küll eri ainete kombinatsioonina, millel Poissoni tegur võib olla negatiivne, jäädes vahemikku. Need tõmbel paksenevad (põikmoone suureneb) ja vastupidi. Niisuguste materjalide üldnimetus on aukseetikud (ingl auxetics).
Etioloogia
Haiguste tekkepõhjused võivad olla:
Haiguse tekke põhjus võib olla teadmata (näiteks skisofreenia, migreen).
Patogenees
Patogenees on õpetus haiguste kulgemise seaduspärasustest.
Kui näiteks nakkushaiguste puhul etioloogiliseks faktoriks oleks mikroob, siis patogenees uurib, miks ja kuidas mikroob põhjustab haigestumist.
Efusiivne kivim
Efusiivne kivim (inglise effusive rock) on efusiivse vulkaanipurske tagajärjel vulkaanist väljutatud laava tardumisel tekkinud tardkivim.
Efusiivse kivimi täpne tähendus on kitsam kui purskekivimil või vulkaanilisel kivimil. Kui purskekivimiks on nii vulkaanist väljunud laava kui ka püroklastiline materjal ja vulkaaniline kivim ei pea olema isegi mitte vulkaanist väljunud, siis efusiivne kivim on eranditult mitteplahvatusliku vulkaanipurske saadus. Enamasti on efusiivseks kivimiks basalt.
Termineid "efusiivne kivim", "purskekivim" ja "vulkaaniline kivim" käsitletakse harva korrektselt. Enamasti peetakse neid sünonüümideks.
Union
Union (inglise union 'liit', 'ühendus') on mitmetähenduslik sõna:
Ullaste
Ullaste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Veski tee
Veski tee (registrinumbriga 11333) on 0,8 km pikkune kõrvalmaantee Rae vallas Assaku alevikus. Tee saab alguse Järveküla–Jüri tee kuuendalt kilomeetrilt ja lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee üheksandal kilomeetril. Tee ületab 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirang 50 km/h. Tee on valgustatud.
Valvas
Valvas (pardanumber 109) on Eesti piirivalvele kuulunud piirivalvelaev, mis on tänapäeval muuseumlaev. Algselt kuulus ta Ameerika Ühendriikide rannavalve 180-jalaste poilaevade klassi ja omakorda selle alamklassi Iris (C).
Ameerika Ühendriikide rannavalve teenistuses
Laeva ehitas 1943 Zenith Dredge Company Minnesotas Duluthis, laev lasti vette sama aasta novembris. Teenistusse võeti nime Bittersweet all 11. mail 1944. Bittersweet (pardatähis WLB-389) teenis Ameerika Ühendriikide rannavalves, kus tegi hüdrograafiatöid ning osales narkokaupmeeste tabamisel ja inimelude päästmisel merel. Kuni 1976. aastani teenis laev Alaskal Kodiaki ja Ketchikani piirkonnas, pärast oli laeva kodusadam Woods Hole Massachusettsis. Laev renoveeriti põhjalikult 1976–1978. aastal, 1991. aastal renoveeriti veelkord.
Saare maakonna vapp
thumb|[[Saare maakond|Saare maakonna vapp]] Saaremaa vapp on Eestis asuva Saare maakonna vapp.
Raeküla tee
Raeküla tee (registrinumbriga 11334) on 3,1 km pikkune kõrvalmaantee Rae vallas Rae külas. Tee saab alguse ühelt Assaku liiklussõlme ühendusteelt ning lõpeb Assaku–Jüri tee teisel kilomeetril. Tee ületab 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Saare maakonna vapp
Saaremaa vapp kinnitati riigivanem Konstantin Pätsi poolt 5. veebruaril 1937.
Raeküla tee
Tee esimene kilomeeter on asfaltkattega, edasi andmed puuduvad. Tee klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute kohta andmed puuduvad. Tee esimesel kilomeetril on lühike valgustatud lõik.
Valvas
Eesti piirivalve teenistuses
Ameerika Ühendriikide laevastiku uuendamise tõttu kingiti Valvas Eestile. Sõsarlaevu kingiti ka teistele riikidele. Ühendriikide rannavalve andis Bittersweeti Eestile üle 5. septembril 1997 Woods Hole'is. Enne laeva Eestisse toomist said 20 meeskonnaliiget Ameerika Ühendriikides kahenädalase väljaõppe. 6. septembril alustas laev 20-liikmelise Eesti meeskonnaga Eesti lipu all teekonda üle Atlandi ookeani Tallinna, kuhu jõuti 27. septembril. Ilm oli Atlandi ookeanil väga ränk ja ookeani jaoks suhteliselt väike laev jäi orkaan "Erika" kätte. See laev on esimene Eesti riigile kuuluv alus, mis ületas Atlandi ookeani. Eestis sai laev nime Valvas.
Saare maakonna vapp
Vapp on registreeritud 26. septembril 1996.
Tõlgendus
Merel olev viikingilaev tähistab saarlaste kunagist tugevat mereväge.
Valvas
Eesti piirivalve teenistuses
Laeva kasutati esimesel talvel Pärnu sadamas ja lahel jää lõhkumiseks. Peagi osutus ta kaubalaevade jaoks jää murdmiseks liiga väikeseks ja samuti osutusid peamasinad selleks pisut nõrgaks. Pärnu sadamas võttis lõpuks jäämurdetööd üle EVA-316. Valvasel on oma esimest merepraktikat läbinud Eesti Mereakadeemia kadetid ning ta on olnud 2000. aastal BALTRONi õppuste käigus mereväe staabilaev. Peale patrullimise on Valvas osalenud päästeoperatsioonil – 2006. aastal, kui Vaindloo saare juures uppus kaubalaev Runner 4. Samuti pukseeris Valvas pardaga sadamasse Suurupi-Naissaare lähistel õppuste käigus avarii tagajärjel ümber läinud piirivalvekaatri. Alus on võõrustanud Poola ja Eesti presidente – Kwasniewskit ja Merd. Selleks toimus vööritekil vastuvõtt 80 külalisele.
Teenistusest väljaarvamine
Seoses vananemisega, laeva ülalpidamiskulude kasvuga ning uuemate laevade teenistusse asumisega võeti Valvas piirivalve aktiivsest teenistusest 2010. aastate algul maha ja alates 2012.–2013. aastast ootas kas müüki, lammutamist või üleandmist Eesti Meremuuseumile. Eemaldati või demonteeriti ka kogu varustus, mida sai edasi kasutada mujal.
Kirjeldus
Laev on 54,9 m pikk, 11,3 m lai ja süvisega 3,7 m. Veeväljasurve on 1000 tonni ja kiirus kuni 13 sõlme. Laev on jääklassiga. Laeval on 2 peamasinat (diiselelektriline ülekanne), kumbki võimsusega 750 hobujõudu, ja 2 abimasinat, kumbki võimsusega 315 hobujõudu. Laeva meeskonnas oli lõpus 15 liiget, kuigi valmimise järel Teise maailmasõja lõpus oli meeskonna suuruseks isegi kuni 80 liiget, hiljem külma sõja ajal 40 liiget. Meeskonna vähenemisega on ühtlasi paranenud olmetingimused. Laev ehitati poilaevaks. Laeval on selleks ka 20-tonnise tõstevõimega poom.
Ehitamise järel oli laeval sõjaaja nõuetest lähtuvalt üsna arvukas relvastus kahurite ja allveetõrjevahendite näol, mida hiljem aastatega järk-järgult demonteeriti. Eestis paigaldati ahtrisse korstna taha 1 automaatkahur 2M-3M ning silla katusele kaks NSVL aegset raskekuulipildujat.
Sündinud 1. jaanuaril
''Siin loetletakse 1. jaanuaril sündinud tuntud inimesi.
Relaksatsioon
Relaksatsioon (ladina keeles relaxatio nõrgenemine, vähenemine)  ehk pingete relaksatsioon on tugevusõpetuses keha elastse deformatsiooni muutumine plastseks deformatsiooniks pika aja jooksul. Tulemuseks on pingete suuruse muutumine püsiva kogudeformatsiooni juures. Relaksatsiooni tõttu lõdvestuvad pinguga liited kestval ning pikaajalisel tööl. Kui ping oli liite koostamise hetkel liiga väike siis võib liide relaksatsiooni tõttu muutuda kasutuskõlbmatuks.
pisi|püsti=1.3|[[Füüsikaline suurus |Suuruse f(t) eksonentsiaalne relaksatsioon häirituse algusele vastavalt väärtuselt f_0 kuni tasakaaluoleku väärtuseni f_\infty]]
Üldisemalt on relaksatsioon füüsikas makroskoopilise süsteemi tasakaalu taastav iseeneslik protsess). Kui tasakaalust kõrvalekalle (häiritus) on väike, siis toimub relaksatsioon harilikult eksponentsiaalse seaduse kohaselt, kus \Delta y(t) on parameetri kõrvalekalle tasakaaluväärtusest hetkel t ja \tau on relaksatsiooniaeg. Relaksatsiooniaeg oleneb süsteemi parameetritest ja häirituse laadist.
Relaksatsiooni tõttu saabub muutunud välistingimustele vastav tasakaaluolek alati hilinemisega. Kiirete protsesside korral, kui välisolud muutuvad palju kiiremini kui relaksatsiooniaeg, mõjutab relaksatsioon oluliselt protsessi kulgu, avaldudes näiteks hüstereesina. Seevastu aeglastes protsessides ei ole relaksatsioonilist hilinemist märgata.
1999. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
'''Põhja suusaalade 1999. aasta maailmameistrivõistlused''' toimusid 19.–28. veebruarini Austrias Ramsaus.
Andrus Veerpalu võitis hõbeda 50 km klassikas. Kristina Šmigun võitis hõbeda 15 km vabasõidus ja 30 km klassikas.
David Silva
pisi|David Silva (2017) David Josué Jiménez Silva (sündinud 8. jaanuaril 1986 Las Palmas de Gran Canaria linnas) on Hispaania endine jalgpallur. Ta mängis Hispaania ja Inglismaa klubides ning Hispaania jalgpallikoondises poolkaitsjana.
Silva alustas klubikarjääri Hispaanias Valencias. Aastatel 2010–2020 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City. Ta tuli klubiga Inglismaa meistriks neljal korral. 2017. aastal valiti ta Manchester City aasta jalgpalluriks. Hooaegadel 2011–2012, 2017–2018 ja 2019–20 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
Pärast Manchester Cityst lahkumist mängis ta 2020–2023 Real Sociedadis.
Koondisekarjäär
Silva tegi Hispaania rahvuskoondises debüüdi 15. novembril 2006 sõprusmängus Rumeenia vastu. Esimese värava lõi rahvuskoondise särgis 22. augustil 2007 sõprusmängus Kreeka vastu.
Hispaania meeskonnas võitis ta kuldmedali 2008. ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel.
Ta kuulus Hispaania koondisse veel ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2009. ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Hispaania koondises lõi ta aastatel 2006–2018 kokku 35 väravat, millega ta on paremuselt Hispaania kõigi aegade neljas väravakütt.
2018. aasta augustis teatas ta koondisekarjääri lõpetamisest.
Sõudmine 1952. aasta suveolümpiamängudel
Sõudmine 1952. aasta suveolümpiamängudel toimus Helsingis Meilahel.
Ühepaat
18 võistlejat
Paarisaeruline kahepaat
16 paatkonda
Roolijaga kahepaat
15 paatkonda
Venemaa haldusjaotus
pisi|450x450px|{{legend|#75d902|vabariik}} {{legend|#eeeba8|krai}} {{legend|#cac782|oblast}} {{legend|#ff0082|keskalluvusega linn}} {{legend|#9fa4ff|autonoomne oblast}} {{legend|#fdca31|autonoomne ringkond}} Venemaa jaotub halduslikult 83 (85) föderatsiooni subjektiks (1. järgu haldusüksuseks):
Sõudmine 1952. aasta suveolümpiamängudel
Roolijata neljapaat
17 paatkonda
Venemaa haldusjaotus
Peale selle on Venemaa jaotatud 8 föderaalringkonnaks, mis aga ei ole Venemaa Föderatsiooni subjektid.
2014. aasta Krimmi kriisi käigus annekteeris Venemaa Ukrainale kuuluva Krimmi Autonoomse Vabariigi Krimmi Vabariigina ja Sevastopoli linna keskalluvusega linnana. Rahvusvaheline üldsus seda ei tunnista.
Sõudmine 1952. aasta suveolümpiamängudel
Roolijaga neljapaat
17 paatkonda
Venemaa haldusjaotus
Ainult kahel Venemaa 1. astme haldusüksusel on piir kolme välisriigiga. Need on Pihkva oblast, millel on piir Eesti, Läti ja Valgevenega, ning Altai Vabariik, millel on piir Kasahstani, Hiina ja Mongooliaga.
''Tabeli veerg "Nr" viitab kaardil olevale numbrile. Numbrid jooksevad ülevalt vasakust nurgast üles-alla liikudes paremale (1-83)''
Dandong Shi
Dandong Shi (hiina keeles 丹東市 (Dāndōng Shì) on linnaks nimetatav 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Liaoningi provintsis. Asub Hiina ja Põhja-Korea piirijõe Yalu ääres.
Keskus on Dandong.
Jaguneb kuueks 3. järgu haldusüksuseks:
Laura Lepistö
thumb|Laura Lepistö 2010. aasta EM-i galaetendusel Laura Anneli Lepistö (sündinud 25. aprillil 1988) on soome iluuisutaja, Euroopa meister (2009).
Laura Lepistö on kahekordne Soome meister (2008 ja 2010) ning 2009. aasta Euroopa meister. 2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta naisüksiksõidus hõbemedali.
2012. aastal teatas kaks hooaega vigastuste tõttu vahele jätnud Lepistö, et loobub tippspordist.
Glenn Morris
Glenn Edgar Morris (18. juuni 1912 – 31. jaanuar 1974) oli USA kergejõustiklane, olümpiavõitja.
Morris sündis Colorado osariigis Simla lähedal oma vanemate rantšos, kus tegeldi hobusekasvatusega. Ta oli pere seitsmest lapsest vanuselt teine.
Juba lapsena oli Morris väljapaistev sportlane. Tema nimel püsis keskkooli rekord 220 m tõkkejooksus nelikümmend aastat. 1930. aastal astus Morris Colorado Põllumajanduskolledžisse, mis kannab tänapäeval Colorado Osariigi Ülikooli nime. Sealgi paistis ta silma paljudel aladel ja nimetati USA ülikoolide sümboolsesse kergejõustikukoondisse. Ta lõpetas kooli 1934 kraadiga põllumajanduses ja sotsioloogias.
Olümpiamängudel Berliinis ületas Morris iseenese maailmarekordi, kogudes 7900 punkti. USA saavutas kolmikvõidu.
Saksa filmirežissöör Leni Riefenstahl kirjutas oma memuaarides, et olümpiamängude ajal ja pärast seda oli tal Morrisega afäär, mille Riefenstahl lõpetas sellepärast, et grafoloog andis talle Morrise kohta väga halvustava iseloomustuse. Riefenstahl väitis ka, et see suhe olevat alanud siis, kui Morris olevat saja tuhande pealtvaataja ees pärast kuldmedali võitmist tema pluusi lõhki käristanud ja tema rindu suudelnud. Tegelikult sai Morris üksnes medali ja loorberipärja Hitleri armukeselt Eva Braunilt tseremoonia käigus, mis kulges igapidi standardselt.
Morrise edu olümpiamängudel põhjustas lühiajalise kuulsusepuhangu. New Yorgis korraldati talle paraad konfettide ja lintide puistamisega ning Colorados tähistati tema võitu üle kogu osariigi. Samal aastal pälvis ta USA parimale harrastussportlasele määratava James Sullivani auhinna.
Morrise maailmarekord püsis 14 aastat. Alles 1950. aastal ületas tema kaasmaalane Robert Mathias selle rekordi.
Morris töötas lühikest aega NBC kommentaatorina. Ta mängis 4 mängu Ameerika jalgpallis Detroit Lionsi eest, kuid sai siis vigastuse, mis sundis ta spordist loobuma.
Morris mängis pisiosa ühes filmis ja sai seejärel peaosa 1938 ilmunud filmis "Tarzani kättemaks", saades juba neljandaks olümpiasportlaseks, kes Tarzanit mänginud. Film valmis ettevõttes Twentieth Century Fox. Ka filmi teine peaosaline oli olümpiavõitja, ujuja Eleanor Holm. Filmis lõi Tarzan naise, kelle nimi polnud Jane, vaid Eleanor, üle selle peigmehelt, kes oli tulnud Aafrikasse suuri metsloomi jahtima. Filmi arvustused mainisid nii filmi stsenaariumi rumalust kui ka näitlejaväljaõppeta Morrise liialdatud näitlemist. Morris sai ühe pisirolli veel, aga Holmile jäigi see film ainsaks, kus ta mängis kedagi peale iseenese.
1937–1940 oli Morris abielus Charlotte Edwardsiga, kellega kohtus kolledžis.
1967. aastal arvati Morris Colorado Spordikuulsuste Halli. Ta oli tseremoonial osalemiseks liiga haige, kuid ta kuulutati seal maailma suurimaks sportlaseks. Morris annetas hallile oma kuldmedali, mille hall omakorda koos teiste Morrise mälestusesemetega andis Simla keskkoolile. Keskkool annab tänapäevani välja iga-aastast Glenn Morrise auhinda saavutuste eest spordis ja õppetöös. Kool omakorda annetas Morrise medali 2011. aasta aprillis Colorado Osariigi Ülikoolile, kus see pandi vaatamiseks välja temanimelises õppehoones.
Jenson Button
Jenson Alexander Lyons Button (sündinud 19. jaanuaril 1980 Somersetis Frome'is) on Suurbritannia autovõidusõitja. Ta on endine vormel 1 piloot, 2009. aasta maailmameister.
Jenson Button sõitis vormel 1 sarjas aastail 2000–2016. Pärast seda oli ta 2018. aastani McLareni testisõitja ning osales 2017. aastal ka ühel etapil. 2018. aastast võistleb Jenson Button Jaapani Super GT sarjas Kunimitsu tiimis autoga Honda NSX-GT.
Võidusõitjakarjäär enne vormelit
Button hakkas kardisõiduga tegelema kaheksa-aastaselt. Kardi ostis talle isa. 1991. aastal võitis ta Suurbritannia kadett-klassi meistrivõistlustel kardispordis kõik 34 etappi. Järgnesid 3 meistritiitlit Suurbritannia lahtistel meistrivõistlustel kardispordis. 1997. aastal sai temast noorim Euroopa Super A meistrivõistluste võitja. Samal aastal võitis ta Ayrton Senna mälestusvõistlused.
1999. aastal sõitis Button vormel 3 sarjas. Ta võitis kolm etappi ja tuli hooaja kokkuvõttes Mark Hynesi ja Luciano Burti järel kolmandaks.
2000: Williams
1999. aasta lõpus testis Button lisaks McLarenile ka Prosti meeskonna autot. Tal tekkis aga võimalus saada koht Williamsi meeskonnas, kui Williamsi meeskonna juht Frank Williams lõpetas lepingu Alessandro Zanardiga. Uue sõitja valimiseks korraldas Williams testiduelli Buttoni ja vormel 3000 sõitja Bruno Junqueira vahel. Koha meeskonnas sai Button.
Jenson Buttoni vormel 1 karjääri esimene võistlus oli Austraalia Grand Prix 12. märtsil 2000, mille ta katkestas. Järgmine sõit Brasiilias tõi seevastu 6. koha. See tegi Buttonist, kes oli 20 aastat ja 67 päeva vana, toona noorima vormel 1-s punkte teeninu. 2006. aastal ületas selle rekordi Sebastian Vettel, kes jõudis punktini veel enne 20. sünnipäeva.
Kokku sai Button hooajal 6 punktikohta, jõudmata küll poodiumile. Saadud 12 punkti andsid talle hooaja kokkuvõttes 8. koha. Ta tegi sel hooajal hulgaliselt algaja vigu. Näiteks Monzas tegi ta avarii ajal, kui võistlejad pidid rahulikult turvaauto taga sõitma. Kokkuvõttes jäi Button oma meeskonnakaaslase Ralf Schumacheri varju, kes jõudis 3 korral esikolmikusse ja 9 korda punktikohale ning oli hooaja kokkuvõttes 5.
2001: Benetton
thumb|Button 2001. aastal Buttonil oli küll endistviisi leping Williamsiga, kuid sel hooajal sõitis ta Benettoni meeskonnas, mille oli äsja ostnud Renault. Tema asemel palkas Williams Schumacheri kõrvale Juan Pablo Montoya. Auto ei olnud konkurentsivõimeline ja selle hooaja tulemused olid Buttonil kehvad. Punktikohale tuli Button ainult korra ja lõpetas hooaja 17. kohal. Tema meeskonnakaaslane Giancarlo Fisichella tuli punktikohale 3 korral, korra isegi poodiumile, ja sai kokkuvõttes 11. koha.
2003–2005: BAR
thumb|Button 2005. aasta USA Grand Prix'l Hoolimata eelmise hooaja tulemustest laskis Renault Buttoni lahti ja palkas tema asemele Alonso, kes tuli hooajal kuuendaks (Trulli oli 8.).
Sellegipoolest ei jäänud Button tööta: BAR palkas ta Jacques Villeneuve'i kõrvale. Button sõitis korduvalt punktikohale, saamata küll kordagi poodiumile, ja oli kokkuvõttes 9. Villeneuve'i peeti küll meeskonna liidriks, kuid kanadalane suutis punktikohale sõita ainult 2 korral ning jäi 16. kohale. Tema asemele võeti senine testsõitja Takuma Satō.
2004. aastal oli BAR märgatavalt parem. Juba teisel etapil Malaisias jõudis Button esimest korda elus poodiumile, kui tuli Michael Schumacheri ja Montoya järel kolmandaks. Juba neljandal etapil San Marinos tuli Button Schumacheri järel teiseks. Etapivõit jäi sel hooajal küll saamata, kuid poodiumile tuli Button 10 korral ning punktidele jõudis kõigil kordadel, mil etapi lõpetas. Kokkuvõttes tuli Button 85 punktiga Schumacheri ja Häkkise järel kolmandaks. Satō tuli poodiumile ainult korra ja oli hooaja kokkuvõttes 8.
2006–2008: Honda
thumb|Jenson Button Bahreini Grand Prix'l 2006. aastal ostis Honda BAR-i ära. Huvitaval kombel kaasnes sellega jaapanlase Satō lahtilaskmine. Tema asemele palgati Rubens Barrichello. Button jõudis 3 korral poodiumile, sh sai ta Ungaris oma elu esimese etapivõidu. Kokkuvõttes andsid 56 punkti talle 6. koha. Barrichello poodiumile ei jõudnud ja oli 30 punktiga 7. Button sai oma elu esimese etapivõidu 113. katsel, mis ei ole siiski vormelimaailmas rekord, sest Barrichello jõudis etapivõiduni alles oma 124. võistlusel.
Järgmised kaks aastat tähistasid Honda allakäiku. Button ei mahtunud kordagi poodiumile ja punktide saamisegagi oli raskusi. 2007. aastal oli Button 6 punktiga 15., Barrichello 0 punktiga 20. Järgmisel aastal oli vastupidi: Barrichello jõudis korra isegi poodiumile ning sai kokkuvõttes 11 punktiga 14. koha, Button sai 3 punktiga 18. koha.
2009
Honda loobus vormel 1-s osalemast ning oli oht, et Button ja Barrichello jäävad töötuks. Õnnekombel ostis meeskonna ära Ross Brawn. Auto osutus väga konkurentsivõimeliseks ja Button võitis 2009. aastal esimesest seitsmest etapist kuus. Varem olid seda suutnud ainult Jim Clark ja Michael Schumacher.
Jenson Button tuli 2009. aasta maailmameistriks eelviimasel, Brasiilia etapil 18. oktoobril.
Salavere (Lääneranna)
Salavere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Sümptom
Sümptom ehk sümptoom meditsiinis on mingile haiguslikule protsessile viitav iseärasus, haiguse märk.
Sümptom ei ole ainult silmaga nähtav ja kõrvaga kuuldav haigustunnus ja haige poolt esitatav kaebus, vaid ka laboratoorse ja instrumentaalse diagnostika abil leitud kõrvalekalle.
Sümptomid on näiteks köha, peavalu, QRS saki lamenemine jne.
Semiootika
Semiootikas vaadeldakse sümptomeid haiguste märkidena.
RHK-10-Q
RHK-10-Q tähistab rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni (RHK-10) XVII peatükis klassifitseeritud kaasasündinud väärarendeid, deformatsioone ja kromosoomianomaaliaid (inglise keeles Congenital malformations, deformations and chromosomal abnormalities), mida vajadusel täpsustatakse alamjaotistes Q00-Q99. Kaasasündinud väärarendid, deformatsioonid ja kromosoomianomaaliad erinevad soo, avaldumisaja, sümptomite, tüübi, tekkeaja ja -tekkemehhanismi, raskusastme, kaasnevate hälvete, ravimite ja abiseadmete ning teraapia, prognoosi, võimaliku invaliidsusastme, taasavaldumisriski ja põhjustava teguri ehk tegurite rühma jms poolest.
Fossiilkütus
Fossiilkütus ehk fossiilne kütus (ka ürgkütus) ehk fossiilse päritoluga orgaaniline kütteaine on energeetilisel otstarbel kasutatav maapõuest saadav orgaaniline aine. See on päritolult settekivim, millesse on ladestunud biosfääri aineringest väljunud süsinikuühendid. Fossiilkütused on põlevad maavarad, mis on tekkinud orgaaniliste jäänuste fossiliseerumisel.
Fossiilkütused kuuluvad taastumatute ressursside hulka, sest inimkultuuri kestmisaeg on olnud tühiselt lühike võrreldes nende moodustumiseks vajaliku ajaga (mitmed miljonid aastad). Fossiilkütused erinevad biokütustest kui taastuvatest kütustest, kuivõrd biokütused moodustuvad uuesti lühikese aja (tavaliselt aastakümnete) jooksul.
Fossiilkütuste põletamine lisandab biosfääri aineringesse süsinikku, biokütuste põletamine aga seda ei tee, sest biokütused on ise biosfääri aineringe osad.
Fossiilkütustest saadud energiat nimetatakse fossiilenergiaks.
Reservid
Tõestatud olemasolevad reservid 2005–2007
Päevane tootmine 2006. aastal Mitmeks aastaks reserve ülal toodud tootmismahtude põhjal jätkub 2011. aasta seisuga Mitmeks aastaks reserve kõige optimistlikuma prognoosi järgi jätkub 2011. aasta seisuga
Mõju keskkonnale
pisi|400px|Süsihappegaasi heitkoguste kasvu graafik
Fossiilkütuste põletamine suurendab süsihappegaasi hulka atmosfääris, see omakorda tugevdab Maa atmosfääri kasvuhooneefekti. Energiasektor on suurim keskkonnamõjutaja. Fossiilkütuste põletamisel läheb õhku suur hulk saasteaineid, mis oluliselt halvendavad välisõhu kvaliteeti. Fossiilkütuste põlemisel eralduvad välisõhku järgmised saasteained: vääveldioksiid, lämmastikoksiid, süsinikoksiid, süsinikdioksiid, lenduvad orgaanilised ühendid (LOÜ), tahked osakesed, raskmetallid. Viimase saja aasta jooksul on fossiilkütuste (nagu nafta ja kivisüsi) üha kasvavast põletamisest tingituna CO2 kontsentratsioon atmosfääris kasvanud 17%. See on Maa jaoks väga järsk muutus. Tõestatud on, et Maa keskmine õhutemperatuur on viimase saja aasta jooksul kasvanud koguni 0,5° võrra. Teooriaid on erinevaid. Leidub teadlasi, kes väidavad, et jutt kliima soojenemisest ei vasta tõele ning õhutemperatuuri langemise tõttu Maa atmosfääris on oodata hoopis globaalset kliima jahenemist, nn väikest jääaega. Paljud teadlased siiski ennustavad, et CO2 praeguse kontsentratsioon kahekordistub sajandi keskpaigaks ning see võib kaasa tuua õhutemperatuuri kasvu Maal 1,5–5 kraadi. Maailmamere pinnakihi temperatuur võib tõusta samaks ajaks 2–2,5° võrra. Globaalse kliima soojenemisetulemusena hakkavad praegusest kiiremini sulama suured jäämassid (Antarktika, Gröönimaa, mägiliustikud jne) ning Maailmamere tase võib tõusta aastaks 2050 mitmekümne sentimeetri võrra. Aastaks 2100 ennustatakse kuni 1,4-meetrist meretaseme tõusu. Kliima soojenemine ja meretaseme tõus mõjutaks kogu maailma. Eriti traagiline oleks meretaseme tõus aga madalatele rannikualadele ja väikestele saareriikidel. Kindlasti hakkab kliima soojenemine tugevasti mõjutama enamikku ökosüsteeme, ka inimtegevust (põllumajandust, metsandust). Juba praegu täheldatakse kõrbestumise kiirenemist, kus näiteks kõrbe pindala kasvab ning järjest uusi seni viljakaid maid jääb kõrbe alla.
Kiira Korpi
Kiira Linda Katriina Korpi (sündinud 26. septembril 1988 Tamperes) on soome iluuisutaja, naisüksiksõitja.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali, 2007. ja 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali, 2010. aastal Tallinnas saavutas ta neljanda koha. Korpi otsustas karjääri 2015. aastal lõpetada ja tegi oma otsuse teatavaks sama aasta augustis toimunud pressikonverentsil.
Teda peetakse üheks kõige ilusamaks naisiluuisutajaks ning välise sarnasuse tõttu Monaco vürstinna Grace Kellyga kutsutakse teda jääprintsessiks.
Eraelu
2008. aastast õpib Kiira Korpi Tampere Ülikoolis.
Vabal ajal tegeleb ta asthanga joogaga.
Tema isa Rauno Korpi on hokitreener, kelle juhendamisel võitis Soome jäähokinaiskond 1998. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali.
Karjääri algus
Vanema õe eeskujul hakkas Korpi iluuisutamisega tegelema viieaastaselt. Oma esimese kolmekordse hüppe, salchowi, sooritas ta 11- või 12-aastaselt.
Ta tuli 2003/04. hooajal Soome juunioride meistriks (aasta varem oli ta olnud teine). Sama aasta juunioride Grand Prix'l Poolas saavutas ta kolmanda koha, järgmisel hooajal Saksamaal võitis ja 2005. aasta sügisel Tallinnas peetud juunioride Grand Prix'l tuli Korpi taas kolmandaks. 2003/04. hooajal tuli ta Põhjamaade meistriks juunioride seas.
2005. aasta Soome meistrivõistluste teine koht Susanna Poykiö järel kindlustas Korpile pääsu Euroopa meistrivõistlustele Itaalias Torinos, kus ta sai 13. koha. Pöykiö saavutas Irina Slutskaja järel hõbemedali, olles läbi aegade esimene naine, kes toonud Soomele medali iluuisutamise üksiksõidus, ja Elina Kettunen oli 11.
2005–06
2006. aasta Soome meistrivõistlustel sai Korpi 145,01 punktiga pronksi Susanna Pöykiö (153,42) ja Alisa Drei (149,61) järel ning Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal Lyonis 146,37 punktiga kuuenda koha vahetult Poykiö ja Drei ees. Kaksikvõidu sai Venemaa (Irina Slutskaja ja Jelena Sokolova). Nende tulemuste põhjal saadeti Korpi koos Pöykiöga esindama Soomet 2006. aasta taliolümpiamängudel, kus ta saavutas 16. koha 137,20 punktiga. Pöykiö oli 143,22 punktiga 13.
Olümpiamängudele järgnesid Kanadas Calgarys peetud maailmameistrivõistlused, kus Pöykiö saavutas 180,06 punktiga 9. ja Korpi 176,65 punktiga 10. koha.
2006–07
8.–10. detsembril 2006 Mikkelis peetud Soome meistrivõistlustelt tuli neljas koht 134,88 punktiga. Medalid võitsid Susanna Pöykiö (156,36), Laura Lepistö (142,71) ja Alisa Drei (140,32). Siiski arvati Korpi Soome koondisse välisvõistlusteks.
Euroopa meistrivõistlustel Varssavis sai Korpi 151,19 punktiga Carolina Kostneri (Itaalia, 174,79) ja Sarah Meieri (Šveits, 171,28) järel pronksmedali. Sellega oli ta läbi aegade teine soomlanna, kes on EM-ilt võitnud naiste üksiksõidu medali. Pöykiö oli 146,02-ga neljas, Drei 141,90-ga 6.
2007. aasta maailmameistrivõistlused iluuisutamises toimusid Tokios. Korpi saavutas seal 149,47 punktiga 14. koha, aga Pöykiö oli 160,12 punktiga 8. Jaapan sai kaksikvõidu (Miki Ando 195,09 ja Mao Asada 194,45).
2007–08
pisi|Kiira Korpi (2008) 2007–2008 hooaja alguses haigestus Kiira Korpi põsekoopapõletikku ja pidi oma esimese Grand Prix ära jätma. 7.–9. detsembril 2007 Raumas toimunud Soome meistrivõistlustel võidutses esimest korda Laura Lepistö, Korpi jäi väga napilt teiseks (164,76 ja 164,40 punkti). Susanna Pöykiö kaotas neile selgelt (147,35).
2008. aasta EM-il Zagrebis, mis toimusid 22.–27. jaanuaril, tuli Korpi 162,22 punktiga viiendaks. Lepistö pälvis 165,65-ga pronksmedali. Carolina Kostner võitis 171,28-ga Sarah Meieri ees (169,44).
17.–23. märtsil Rootsis Göteborgis toimunud maailmameistrivõistlustel oli Korpi lühikava järel küll 4., kuid ebaõnnestunud vabakava tõttu (17. koht) pidi lõppkokkuvõttes leppima 145,73 punkti ja 9. kohaga. Vastupidi läks Lepistöl, kes ebaõnnestus lühikavas (21. koht), kuid vabakava 7. koht tõstis ta 8. kohale (147,26).
2008–09
Soome meistrivõistlused toimusid Helsingis 19.–21. detsembril. Korpi tuli esimest korda Soome meistriks 167,13 punktiga Lepistö (150,34) ja Pöykiö (147,80) ees.
2009. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises toimusid samuti Helsingis Hartwall Arenal 20.–25. jaanuaril. Korpi oli seekord kolmest soomlasest kõige nõrgem üksnes 139,01 punktiga. See andis 5. koha. Medalid võitsid Lepistö (167,32), Kostner (165,42) ja Pöykiö (156,31).
Maailmameistrivõistlustele Korpit ei saadetud. Lepistö oli seal parima eurooplasena 170,07-ga 6. ja Pöykiö 153,31-ga 13.
21.–24. veebruaril osales Korpi Hiinas Harbiinis 2009. aasta taliuniversiaadil. Ta võitis lühikava, aga vabakavas oli alles 4. ja sai kokkuvõttes kahe jaapanlase järel pronksi 148,22 punktiga. 146,42-ga jäi neljandaks Eesti iluuisutaja Jelena Glebova.
2009–10
pisi|Kiira Korpi (2010) 2009–10. hooaeg algas Kiira Korpi jaoks hästi: poodiumikohad tulid Nebelhorni ja Finlandia auhinnavõistluselt. Ta sai veel Grand Prix' sarja Hiina etapil hõbemedali, mis oli tema esimene Grand Prix' medal täiskasvanute arvestuses.
Soome meistrivõistlustel, mis peeti 18.–20. detsembril Jyväskyläs, ei suutnud Korpi tiitlit kaitsta, kuigi võitis vabakava. Lepistö kogus 167,79 ja Korpi 159,28 punkti, Pöykiö pälvis 147,85-ga pronksi.
18.–24. jaanuaril Tallinnas peetud Euroopa meistrivõistlustel jäi ta vabakavas tehtud vigade tõttu napilt medalita. Medalid võitsid Carolina Kostner (173,46), Laura Lepistö (166,37) ja Elena Gedevanišvili (Gruusia, 164,54). Korpi oli 163,68-ga neljas, Pöykiö katkestas pärast lühikava, milles ta jäi 18. kohale.
Vancouveri taliolümpiamängudel sai Korpi 23.–25. veebruaril 11. koha 161,57 punktiga. Lepistö oli parima eurooplasena 187,97 punktiga 6. Sealjuures ebaõnnestus mõlemal lühikava, milles nad olid vastavalt 17. ja 10., aga vabakavas olid nad 11. ja 4.
2010. aasta iluuisutamise maailmameistrivõistlused toimusid 22.–28. märtsil Torinos. Korpi esinemine ebaõnnestus: ta oli 134,49 punktiga 19., sealjuures oli ta lühikavas 16. ja vabakavas 20. Lepistö saavutas 178,62 punktiga pronksmedali. Sellega sai Lepistö läbi aegade esimeseks soomlaseks, kes naiste üksiksõidus MM-medali pälvis.
2010–11
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises toimusid 24.–30. jaanuaril Šveitsis Bernis. Korpi võitis lühikava, aga vabakavas oli 4. ja kokkuvõttes andis see 166,40 punktiga pronksmedali Sarah Meieri (170,60) ja Carolina Kostneri (168,54) järel. Teistest soomlastest oli Juulia Turkkila 15. ja Cecilia Törn 32.
2011. aasta maailmameistrivõistlused iluuisutamises toimusid 24. aprillist 1. maini Moskvas. Korpi oli lühikavas 9. ja vabakavas 8., kokku sai ta 164,80 punktiga 9. koha. Juulia Turkkila oli 20.
2011–12
pisi|Kiira Korpi (2012) 2011. aasta juulikuus vigastas Korpi jalga ja pidi hooaja esimesed võistlused vahele jätma. Kuigi jala- ja seljaprobleemide tõttu pidi ta vabakavas tegema muudatusi, tuli ta 17.–18. detsembril kolmandat korda Soome meistriks. Tema tulemus oli 170,98, hõbeda pälvinud Turkkilal 145,39 punkti.
Euroopa meistrivõistlustel, mis toimusid 23.–29. jaanuaril Suurbritannias Sheffieldis, sai ta 166,94 punktiga Carolina Kostneri (183,55) järel hõbemedali. Juulia Turkkila oli 17. Napilt jäi kolmandaks Elena Gedevanišvili (165,93).
2012–13
Soome meistrivõistlustel, mis peeti 14.–16. detsembril Joensuus, saavutas Korpi 170,05 punktiga järjekordse kindla võidu (hõbemedali pälvis Turkkila 135,40-ga).
2013-14
23. augustil 2013 teatas Korpi, et tema uueks treeneriks on Rafael Arutyunyan. Ta pidi osalema ka kahel Põhja-Ameerika iluuisutamisvõistlusel, kuid loobus septembris saadud Achillese kõõluse vigastuse tõttu. Detsembris 2013 sai üheks tema treeneriks Carlos Avila de Borba. Aprillis 2014 tuli teda jalga löönud nekroosi tõttu opereerida ning ta pidi kuus nädalat kandma kipsi. Korpi taasalustas treeninguid juuni lõpus.
2014-15
Korpi naasis võistlema pärast kaheaastast vigastuspausi, kui osales Zagrebis toimunud võistlusel. Ta sai lühikava eest neljanda koha, kui võitis võistluse vabakavaga. Detsembris 2014 tuli ta viiendat korda Soome meistriks. 2015. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustel lühikava eest neljanda koha ja katkestas, tuues põhjenduseks haigestumise. Maailmameistrivõistlustel sai ta 31. koha.
Hilisem karjäär
Korpi plaanis alguses võistelda ka 2015-2016 hooajal, kuid hiljem loobus sellest plaanist. 27. augustil 2015 teatas ta Helsingi pressikonverentsil oma karjääri lõpetamisest. Hilisemas intervjuus tunnistas ta, et on põdenud ärevushäiret ega saa võistlemist jätkata.
Korpi on hiljem jätkanud jääetendustel esinemist.
Maarjamaa
Maarjamaa (ladina Terra Mariae ehk Terra Mariana) oli tulevase Vana-Liivimaa alade (hilisema Eesti ja Läti) üldine nimi, mille 1201. aastal laskis käibele piiskop Albert.
Piiskop samastas selle sümboolselt seni ristisõdade sihiks olnud Palestiina ehk Poja maaga. Paavst Innocentius III kinnitas Maarjamaa nime 1216. aastal, kuulutades sõja pühaks sõjaks uskmatute vastu.
Neitsi Maarja oli ka siin sõdiva Saksa ordu ja selle haru Liivi ordu ning nende valduste kaitsepühak.
Džengiš
Mägi on eesti keeles tuntud ka venekeelse nimega Pobeda (Пик Победы 'Võidu mäetipp'). Mäe uiguurikeelne nimi on Tömür ("raudmägi") või Galibiyat Qokkisi, hiina keeles 托木尔峰 Tuōmù'ěr Fēng või 胜利峯 Shengli Fēng.
Avastamis- ja vallutamislugu
1938. aastal juhtis Augusts Lietavietis ekspeditsiooni, mille eesmärgiks oli aasta varem Karpinski tipult vaadeldud Han-Tengrist lõunasse jääva nimeta mäetipu juurde pääsemine ja tipputõusu üritamine. Augusti alguses jõuti mäe jalamile. Tipu vallutasid ekspeditsiooni liikmed Leonid Gutman, Aleksandr Sidorenko ja Jevgeni Ivanov. Sellele anti nimi XX Let Komsomola (XX лет комсомола). Altimeetriga mõõdeti tipu kõrguseks alla 7000 meetri: 6930 meetrit. 1943. aastal töötas Lõuna-Engiltšeki liustikul rühm sõjatopograafe. Saadud andmete läbitöötamisel kameraaltööde käigus 1944. aasta märtsis ilmus kaardile 7439-meetrine mäetipp, mis esialgselt nimetati Pik Vojennõh Topografov. Teistest Nõukogude Liidu territooriumile jäävatest mägedest jäi see tipp kõrguselt alla vaid Stalini mäetipule (7495 m). 1946. aastal sai tipp Suures Isamaasõjas saavutatud võidu auks teise nime – Pobeda mäetipp.
1956. aastal, pärast Vitali Abalakovi juhitud alpinistide grupi edukat esmatõusu Pobedale (7439 m), võrreldi Abalakovi grupi 1956. aastal ja Lietavietise grupi 1938. aastal tehtud fotosid ning leiti, et XX Let Komsomola ja Pobeda on üks ja seesama mäetipp.
Tipputõusud
pisi|[[Jaan Künnapi 1987. aasta foto Džengiši ehk Pobeda mäetipust]] Esimene kindlalt tõendatud tipu vallutamine toimus 1956. aasta suvel Vitali Abalakovi juhitud alpinistide rühma poolt. Hiina poolelt kaguharjalt tõusti tippu esmakordselt 1977. aastal, esimese talvise tipuretke tegid veebruaris 1990 vene alpinistid. Tipp kuulus teisena ka NSV Liidu nelja seitsmetuhandese ehk "lumeleopardi" tipu hulka.
1973. aasta lõpuks oli tipus käinud 144 mägironijat.
Salevere
Salevere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Džengiš
Instruktorite tõus Pobedale (1983)
1983. aasta augusti alguses, pärast hooaja lõppemist Pamiiri rahvusvahelises alpilaagris, komplekteeriti 17-st alpinismiinstruktorist koosnev grupp ekspeditsiooniks Pobedale. Võeti neid, kes vähemalt viis aastat laagris olid töötanud. Treenituse tase oli kõigil kõrge. Džomolungma vallutajatest (1982) kaasati gruppi Vladimir Putškov ja Juri Golodov. Eestlastest pääses gruppi Ilmar Priimets.
Salevere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Džengiš
Instruktorite tõus Pobedale (1983)
10. augustil sõitis grupp Lenini tipu jalamilt Atšik-Taši orust Kirgiisia oblastikeskusesse Ošši. Sealt edasi lennukiga Prževalskisse ja edasi kopteriga baaslaagrisse Engiltšeki ja Diiki liustike puutepunktis. Grupp läks tõusule 14. augustil ja 19. augustil olid esimesed tipus, Ilmar Priimets oma telkkonnaga 20. augustil.
Salevere
Seal asub Salevere Salumägi, Salevere linnus ja Salevere Salumäe allikad.
Džengiš
Instruktorite tõus Pobedale (1983)
Valitud tõusumarsruut läks üle tipuharjal oleva Važa-Phšavela tipu (6918 m). Peatipuni jõudmiseks jäi veel mäeharjapidi 4–5 kilomeetrit käiku. Pobeda tipp kujutab endast kilomeetripikkust suhteliselt tasast lagendikku. Tuli aga leida selle lagendiku kõrgeim, tippu ennast tähistav punkt. Poole tunni pärast Priimetsa telkkond selle leidiski. 21. augusti õhtuks oldi juba baaslaagris tagasi. Retk oli edukalt lõppenud.
Salevere
pisi|left|[[Salevere salumägi, näha on ka Salevere pank]]
Hans Egede
Hans Poulsen Egede (31. jaanuar (21. jaanuar) 1686 Harstadi talu, Trondenes (praegu Harstadi vald), Troms, Norra – 5. november 1758 Stubbekøbing, Falster, Taani ) oli norra luterlik vaimulik, misjonär ja kolonisaator, esimene Gröönimaa uurija. Teda hüütakse Gröönimaa apostliks.
Egede läks 1721. aastal esimese uusaja misjonärina Gröönimaale, tegi seal 15 aastat gröönlaste seas misjonitööd, pani aluse Gröönimaa kaupadega kauplemisele ja Gröönimaa koloniseerimisele Taani poolt ning uuris teaduslikult Gröönimaad ja gröönlasi. Egede andis olulise panuse Gröönimaa geograafia ning grööni kultuuri ja keele uurimisse. Ta uuris Gröönimaa läänerannikut ja kirjutas sellest artikleid. Tema raamat oma misjonitööst ja raamat Gröönimaast "Det gamle Grønlands nye Perlustration eller Naturel Historie" (1741) tõlgiti mitmesse keelde ja neist said tähtsad allikad.
Elulugu
Oktoobris 1708 tuli Egedele meelde, et ta oli Peder Claussøn Friisi raamatust "Norrigis Bescrifuelse" (1632) kunagi lugenud, et Gröönimaal on olnud keskaegsete norra kolonistide kirikud ja kloostrid, kuid vaalapüüdjad pole neid leidnud, ning ta tahtis teada, mis neist on saanud. Samal ajal kuulis ta muu hulgas oma naisevennalt Niels Raschilt Bergenis, kes oli korduvalt vaalapüügi- ja kaubalaevade tüürimehena Gröönimaal käinud, et saare läänerannikul on metslasi, kes kristlust ei tunne. Aastal 1710 saatis ta Trondheimi ja Bergeni piiskopile kirja, milles pani ette käivitada misjonitöö Gröönimaal ning pakkus ennast misjonäriks. Piiskoppide vastused olid põhimõtteliselt soosivad, kuid nad viitasid rahapuudusele ja sõjale, mis takistab neid Egedet toetamast. Aastal 1711 saatis ta kirja kuningas Frederik IV-le, kus ta põhjendas oma plaane üksikasjalikumalt. Ka kuningalt ei saanud ta toetust.
Egede kavade vastu oli tema abikaasa, kes kartis nendest perele õnnetust. Ta kohtas vastuseisu ka Bergeni ja Kopenhaageni mõjukatelt inimestelt. Aastal 1715 avaldas ta kaitsekirja misjonile "En skrift- og fornuftgrundet Resolution og Erklæring om de Objectioner og Forhindringer angaaende det Forsæt til de hedenske Grønlænderes Omvendelse". Et ta Kopenhaageni misjonikolleegiumilt toetust ei saanud, esitas ta 1717. aastal ametist lahkumise palve ning 1718 sõitis ta Bergenisse, et misjoni jaoks raha koguda. Ta kogus Bergeni kaupmeestelt toetust Gröönimaa kaubanduskompanii rajamiseks, mille esindajaks ta tahtis saada. Aastal 1719 sõitis ta ka Kopenhaagenisse, kus tal õnnestus saada Taani kuningalt Frederik IV-lt toetust Gröönimaa kaubanduskompanii (Bergen Grønlandske Compagnie) asutamiseks Bergenis. Kompanii asutati 1720 stardikapitaliga 10 000 riigitaalrit, millest Egede enda panus on 300 riigitaalrit. Aastal 1721 nimetas kuningas Egede misjonäriks tiitliga "misjonär meie maal Gröönimaal" ja aastatasuga 300 riigitaalrit. Temast sai esimene uusaegne norra misjonär väljaspool Norrat. Osteti kolm laeva. 3. mail 1721 asusid laevad teele.
3. juulil 1721 maabus Egede laevaga Haabet ja veel kahe laevaga ning 40 inimesega (sealhulgas oma perega) Gröönimaa läänerannikul. Maabumiskoht oli Imerigsoq (Haabets Havn) hilisemast koloniseerimiskeskusest Godthåbist (Nuuk) põhja pool. Ta alustas 64. laiuskraadil misjonitööd. Ta oli esimene gröönlaste misjonär ning tegutses sellena 15 aastat. Algul oli tal gröönlastega raske suhelda, sest tal olid ainult mõned vanad sõnastikud, kus oli paar-kolmsada sõna. See-eest pojad õppisid keele ruttu selgeks ning õpetasid seda isale. Hans Egede ei õppinudki grööni keelt soravalt kõnelema. Ta käis koos poegadega misjoniretkedel gröönlaste asulates. Seal ööbides kannatas ta rääsunud rasva haisu ja täide käes. Ta jutlustas poeg Pouli joonistuste abiga ja poegade tõlget kasutades.
Aastal 1727 pidi Bergeni kaubanduskompanii Hollandi kaubalaevade konkurentsi tõttu tegevuse lõpetama. Kuningas Frederik IV võttis koloonia ülalpidamise enda peale. Aastal 1728 rajas Egede Taani valitsuse abiga gröönlaste jaoks misjonijaama valitsuse algatatud kolooniasse Godthaabis (praegu Nuuk). Kolooniasse toodi sõdureid ning endisi vange ja orbudekodu kasvandikke abielupaaridena.
Kuningas Frederik IV suri 1730. Aastal 1731 käskis uus kuningas Christian VI rahapuuduse tõttu kolonisatsiooni peatada ja kõik koju kutsuda. Kuningas jättis Egedele võimaluse veel üheks aastaks kohale jääda, hiljem aga pidi tema varustamise lõpetama, Egede jäi oma pere ja 10 vabatahtlikuga kohale. Järgmisel aastal otsustati jätkata Gröönimaa-kaubanduse arendamist. Taanist kaasa toodud rõugeepideemia 1733–1734 viis kaasa suurema osa Godthaabi ümbruse elanikest (Gröönimaa rahvaarv vähenes 7000-lt 4000-le), mistõttu tema misjonitöö suuresti ebaõnnestus: enamik ristitud gröönlastest suri rõugetesse. Selles nägi Egede Jumala karistust.
Aastal 1734 sai Kopenhaageni hulgikaupmees Jacob Severin Gröönimaa-kaubanduse monopoli. Egede misjoni tarvis määrati toetus, mis oli algul 2000, hiljem 5000 riigitaalrit aastas. Samal ajal lubas kuningas krahv Nikolaus von Zinzendorfi taotlusel Gröönimaale ka kaks hernhuutlastest misjonäri. Nad läksid peagi Egedega tülli, sest too ei olnud nende meelest usklik, pöördunud ega aus.
Detsembris 1735 suri Egede abikaasa Gertrud Rask. Selle põhjuseks peetakse seda, et ta oli töötanud koos mehega pingsalt rõugehaigete ja orvuks jäänute eest hoolitsedes ning surnuid mattes, mis teda kurnas. Suvel 1736 lahkus Egede Gröönimaalt alatiseks.
Aastal 1736 naasis Egede Kopenhaagenisse ning temast sai tema algatusel 1737 rajatud Gröönimaale saadetavate misjonäride ja lastekodukasvandikest katehheetikute seminari Det Grønlandske Seminarium (Seminarium Groenlandicum) juhataja, kellena ta töötas 1747. aastani. Aastal 1740 nimetati ta titulaarseks Gröönimaa piiskopiks (superintendendiks), kelleks ta jäi 1747. aastani. Talle pakuti mitmeid vaimulikke ameteid, kuid ta pidas oma kutsumuseks töötada gröönlaste heaks. Kopenhaagenis avaldas Egede mitu teost, sealhulgas "Omstendelig og udførlig Relation angaaende den grønlandske Missions begyndelse og Fortsættelse", "Grønlands ABC og Læsebog" ja "Elementa fidei Christianæ Grønlandice".
Pärast seminarist lahkumist elas Egede algul oma uue abikaasa pastorist väimehe juures Norras Vardalis. Alates 1751. aastast elas Egede Taanis Falsteri saarel Stubbekøbingis, kuni ta suri haiguse tagajärjel. Tema enda soovil maeti ta Kopenhaageni Nikolai kalmistule esimese abikaasa Gertrud Raschi kõrvale. Aastal 1779 hauakivi müüdi; aastal 1921 paigaldati Nikolai kiriku seinale mälestustahvel Gertrud ja Hans Egede auks.
Kujutamine kunstis
pisi|Hans Egede mälestussammas [[Nuukis]]
Ilukirjandus
Egede kohta on kirjutatud Eve Garnetti romaan "To Greenland's Icy Mountains" (1968) ja Kåre Holti "Sønn av jord og himmel" (1978).
Teater ja muusika
David Stefansson kirjutas Egede kohta näidendi "Landid gleymda", mis esietendus 1953 Islandi rahvusteatris.
1995. aastal etendati festivalil "Festspillene i Nord-Norge" esimest korda Egedest kirjutatud ooperit (helilooja Kjell Habbestad, libretist Paal-Helge Haugen).
Kujutav kunst
Frederiksborgis muuseumis Det Nationalhistoriske Museum on Johan Hørneri poolt 1740 maalitud Hans Egede portree.
Taanis Jægersprisi lossis on Johannes Wiedeweltilt pärinev Hans Egede monument (1779).
Qaqortoqi Lunastaja kirikus (Frelserens Kirke) on 1837. aastast pärinev Hans Egede portree R. Carlsenilt.
pisi|Hans Egede monument Frederikskirkeni juures Kopenhaagenis Frederikskirkeni juures on 1913. aastal August Sannbye loodud Hans Egede pronksist monument, mis kujutab teda täies pikkuses. Nuuki kiriku juures Gröönimaal on selle koopia.
Kopenhaageni Nikolaikirkenis on 1921. aastal August Hasseli loodud pronksreljeef, mis kujutab Hans Egedet koos abikaasa Gertrud Raschiga.
1965. aastal avati Oslos Trefoldighetskirkeni juures pargis Hans Egede mälestussammas, mille autor on Nic Schiøll.
Hans Egedet on kujutatud 1971. aasta Taani postmargil, 1986. aasta Norra postmargil ja mitmel Gröönimaa postmargil.
Isiklikku
Tema esimene abikaasa (aastast 1707) oli Gertrud Nielsdatter Rasch ehk Gertrud Rask (umbes 1673 – 21. detsember 1735), kelle vanemad olid lensmann Niels Rasch ja Nille Nielsdatter. Nende poeg Poul Hansen Egede (1708–1789) oli samuti misjonär Gröönimaal. Ta viis lõpuni isa alustatud Uue Testamendi tõlke grööni keelde. Ka teine poeg Niels Rasch Egede (1710–1782) tegutses Gröönimaal. Neil sündis ka kaks tütart.