cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoe Porphyrogennete
Zoe ja Theodora ainuvalitsemine
Zoe ja Theodora osalesid koos senati koosolekutel ja pidasid avalikke audientse, kuid peagi ilmnes, et nende ühine valitsemine tekitas palju pingeid. Zoe oli Theodora peale kade. Ta ei soovinud ise impeeriumi hallata, kuid ta ei tahtnud, et ka Theodora seda üksi teeks. Ka õukond hakkas lõhenema ning kogunegti erinevatesse leeridesse kummagi keisrinna taha. Pärast kahte kuud pingelist õhkkonda, otsustas Zoe otsida endale uut abikaasat. Sellega sai ta võtta võimaluse Theodoralt võimu kasvatamiseks. Õigeusu kiriku reeglite järgi oli tema järgmine, kolmas abielu viimane, mida ta endale lubada sai.
Zoe esimene valik oli Konstantinos Dalassenost, kes oli ka tema isa Konstantinos VIII esimene valik abikaasaks juba 1028. aastal. Ta toodi keisrinna ette audientsiel, kuid nende vestluse käigus ei meeldinud keisrinnale mehe iseseisev ja jõuline käitumine. Tal paluti lahkuda. Tema järgmine valik oli abielumees Konstantinos Atroklines, õukonnaametnik, kellega tal kuulujuttude järgi oli juba Romanos III ajal armusuhe. Väljavalitu suri aga salapärastel asjaoludel mõni päev enne planeeritud pulmi. Arvatavasti mürgitas ta tema enda naine, kelle mees oleks peagi maha jätnud.
Konstantinos IX abikaasana
Konstantinos IX oli võimule saades umbes 42-aastane ning Zoe temast umbes 20 aastat vanem. Zoe lubas Konstantinosel õukonda tuua ka tema kauaaegse armukese Maria Skleraina. Konstantinos ei leppinud vaid Maria õukonda toomisega, vaid ta nõudis, et tal lubataks avalikult naisega koos olla ja et naine saaks ametliku tunnustuse. 64-aastasel Zoel polnud midagi selle vastu, et Maria jagab temaga nii voodit kui ka trooni. Sklerainale anti sebaste tiitel (tähendab auväärne; augustaga võrdväärne tiitel). Sellega tõusis armuke hierarhias Konstantinose, Zoe ja Theodora järel neljandale positsioonile.
Osade ajaloolaste hinnangul oli selleks ajaks Zoe mõistus juba "pehmenenud". pisi|Zoe (vasakul), Konstantinos IX (keskel) ja Theodora (paremal) Monomachose Kroonil Zoe ja Konstantinose suhted olid väga head, kuid sama ei saanud öelda keisri ja keisrinna Theodora kohta. Konstantinos ja Theodora vihkasid teinetest varjamatult.
Välimus & iseloom
Zoe oli lühikest kasvu, heledate juustega, täidlane, kuid kauni figuuriga naisterahvas, kes olevat vihanud bütsantsi naiste peamist ajaviidet - käsitööd. Tema meelistegevuseks oli hoopis kosmeetikumide valmistamine ning Zoe eluruumid palees olevat meenutanud pigem laboratooriumi. Arusaadavalt ei huvitanud Zoed mitte iluravivahendite valmistamine üleüldiselt, vaid ta lootis avastada igavese ilu imevahendit. Kui uskuda bütsantsi autoreid, siis see tal ilmselt ka õnnestus, sest on öeldud, et isegi kõrges eas, kui keisrinna oli juba küürus ja ta käed värisesid, polnud tema näos ühtegi kortsu. Zoe kirg on leidnud hiljem kajastust ühes bütsantsi meditsiinilises traktaadis, kus teiste iluretseptide seas mainitakse "valitsejanna Zoe võiet".
Zoe oli väga äkilise loomuga naine, kelle elus mängis suurt osa armastus. Seejuures ei pidanud ta kunagi vajalikuks oma tundeid varjata. Psellos kirjutab: "Ka siis, kui sisenesid õukondlased, võis keisrinna rahumeeli lamada avalikult Michaeliga voodis. Michael punastas ja häbenes, Zoe aga suudles teda kõigi nähes ja teatas, et oli just nautinud armastust."
Xerotyphlops
Xerotyphlops on maoperekond.
Zoe Porphyrogennete
Surm
Zoe suri aastal 1050, olles 72-aastane. Enne surma jagas ta suure rahasumma vaestele laiali.
Xerotyphlops
Klassifikatsioon
Perekonda Xerotyphlops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lõuna-Euroopas, Lähis-Idas ja Kesk-Aasias.
Riebeek East
pisi Riebeek East (afrikaani keeles Riebeek-Oos) on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Makana vallas.
Teatro Lirico Giuseppe Verdi
pisi|Teatro Lirico Giuseppe Verdi Teatro Lirico Giuseppe Verdi on ooperiteater Itaalia linnas Triestes, mis asub aadressil Riva Tre Novembre 1. Avalik sissepääs on Piazza Giuseppe Verdi poolt. Algselt kandis teater Teatro Nuovo nime. 1820. aastal  muudeti nimi Teatro Grandeks ja 1861. aastal Teatro Comunaleks. 1901. aastal, mõni päev pärast Giuseppe Verdi surma sai ooperimaja tema nime.
Ajalugu
Trieste linna Verdi nimeline teater on enam, kui kahe sajandi pikkuse ajaloo jooksul olnud linna tsiviil- ja kultuurielu keskus. Ta on edukalt üle elanud kõik ajaloolised keerdkäigud alates Napoleoni okupatsioonist ja Trieste kuulumisest Prantsuse impeeriumi koosseisu, sellele järgnenud Habsburgide valitsemise, tervitanud Trieste maakonna liitmist Itaaliaga Esimese maailmasõja lõpus, talunud Saksamaa ja Jugoslaavia okupatsiooni pärast Teise maailmasõja sündmusi ning taas rõõmustanud 1954. aastal Itaaliaga taasühinemise üle.
18. sajandi lõpuks oli selge, et linn vajab uut teatrimaja. Senine teater Teatro di San Pietro kitsas ja halvas seisus ning suleti 1800. aastal. Ehitaja ja ärimees Giovanni Matteo Tommasini oli juba 1795. aastal teinud Austria kantslerile ettepaneku erateatri ehitamiseks. Juunis 1798 sõlmiti leping, millega peamiseks finantseerijaks ja teatrimaja valitsejaks oleks linnavalitsus, kuid Tommasinile jääksid õigused omada mitut rõduboksi ning neid välja üürida või müüa. Ehitustöödega alustati 1798. aastal. Hoone projekteeris Veneetsia La Fenice arhitekt Gian Antonio Selva. Vaatesaal tehti hobuseraua kujuline ning neli rõdukorrust boksidega. Teatri väliskujundust peeti aga liiga lihtsaks. Triestes valitsenud austerlased kutsusid fassaadi kujundama Milano arhitekti Matteo Pertschi, mistõttu on fassaadi ilme tugevalt sarnane Milano La Scala fassaadiga. Uus teatrimaja avati 21. aprillil 1801 Simon Mayri poolt selleks puhuks komponeeritud ooperiga Ginevra di Scozia.
Ümberehitamised ja restaureerimised
pisi|Teatri interjöör Kaunistus- ja restaureerimistöid tehti korduvalt aastatel 1819, 1834, 1848 ja 1881–1884, mil saali mahutavust suurendati algselt 1400-lt 2000-le. Neid restaureerimistöid tehti Eugenio Geiringeri projekti järgi. Lisandusid saali kaunistused, hoone tagumist osa laiendati ja tagafassaad sai sellise kuju nagu on tänapäeval. Aastatel 1992–1997 tehti radikaalset rekonstrueerimist ja teatrimaja vastavusse viimist kehtivate tehniliste ja ohutuseeskirjadega. Neljale rõdukorrusele lisati veel üks korrus, kusjuures kaks viimast on nüüd seisukohtadega ja tunduvalt odavamate piletihindadega. Värske ilme sai Piazza Verdi poolne peafassaad ning istekohtade arv vaatesaalis vähenes 1300-ni. Teater avati kontserdiga Viva Verdi, mis sisaldas katkendeid paljudest maestro ooperitest.
Külalisdirigendid ja lauljad
Verdi teatris on orkestrit juhatanud rahvusvahelise mainega dirigendid Herbert von Karajan, Claudio Abbado, Paul van Kempen, Thomas Schippers, Mario Rossi, Carlo Maria Giulini, Laslo Somogyi, Leonard Bernstein, Gianandrea Gavazzeni, Nello Santi, Riccardo Muti, Bruno Campanella, Donato Renzetti ja Oleg Caetani.
Nimekatest lauljatest on teatri ooperilavastustes kaasa teinud Beniamino Gigli, Lina Cavalieri, Rosina Storchio, Cesare Siepi, Magda Oliviero, Renata Tebaldi, Maria Callas, Franco Corelli, Piero Cappuccilli, José Carreras, Katia Ricciarelli, Jose Cura, Ferruccio Furlanetto, Renato Bruson, Juan Pons ja Leo Nucci.
Rahvusvahelised suhted
Teatri trupp on teinud olulisi riiklikke ja rahvusvahelisi ringreise Wiesbadenis, Pariisis, Ljubljanas, Zagrebis, Budapestis, Sarajevos, Tokyos ja Osakas. 2019. aastal oli pikk ringreis esinema 14 linna, sealhulgas Küprosel, Dubais ja Omaanis. Esitati Giuseppe Verdi La traviata. Trupp on osalenud ka Spoleto festivalil Festival dei Due Mondi.
Teater tänapäeval
Seisuga 1. august 2023 oli teatri orkestris 64 muusikut, kelledest 16 töötasid tähtajalise lepinguga. Teatri kunstiline juht oli Paolo Rodda. Kooris oli 43 lauljat, keda juhtis koormeister Pietro Longo. Trieste linnavalitsusele kuuluv teater on allutatud 1996. aastal seadusega Fondazione Teatro Verdi juhtimisele.
Alates 1997. aastas toimub Triestes igasuvine rahvusvaheline operetifestival (Festival Internazionale dell'Operetta).
Esmaettekanded
Teatris on maailmaesiettekandel olnud järgmised ooperid:
Rikava
Rikava (ka Rikova, latgali Rykova) on küla (vidējciems) Lätis Rēzekne piirkonnas, Rikava valla halduskeskus.
Küla asub valla keskosas. Asulas on kultuurimaja ja raamatukogu. Külas tegutseb üks Läti vanimaid rahvamuusikaansambleid Rikava, kultuurimaja juures asub ka väike ansambli tegutsemisloole pühendatud muuseum.
Esimesed teated külast pärinevad XIX sajandi alguses, mil sealsed maad omandas Reckede suguvõsa. Aastal 1829 rajas omaniku poeg Alexander külla kiriku, mõisakompleks valmis aastail 1870-1875. Recked rajasid külla ka mitu manufaktuuri, kus toodeti äädikat, telliseid, tõrva, tärpentiini ja pargiti nahkasid. Nõukogude perioodil kujunes küla sovhoosi Komjaunietis keskasulaks.
Soolehatud
Soolehattudeks (ladina ains villus intestinalis; mitm villi intestinales) nimetatakse osade selgroogsete loomade peensoole ringkurdudes (plica circularis) paiknevaid limaskestajätkeid.
Soolehattude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Soolehatud sisaldavad rohkelt vere- ja lümfisooni ning närvikiude ja on kaetud arvukate mikrohattudega.
Funktsioon
Soolehattude ülesandeks on peensoole imendumispinna suurendamine.
Skeem
Soolehatus paiknevad perifeerselt arteriool ning tsentraalselt lümfikapillaar ja veenul.
Soolehatu tipul voolab veri anastomoosi kaudu arterioolist veenulisse.
Inimestel
Inimeste peensoole hatud on erineva kõrgusega, kuid harilikult on need 0,3–1,5 mm kõrgused limaskesta väljasopistised. Normaalselt elunevas peensooles on soolehattusid ühel ruutmillimeetril 20–40 ja terves peensooles seega u 5 miljonit. Soolehattude kuju on varieeruv ja oleneb paljudest teguritest, enamik soolehatte on silinderjad.
Soolehattude vahel paiknevad soolenäärmete suudmed, mille ülesandeks on ka soolenõre eritamine.
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Intestinal villus seisuga 27.02.2014.
Soome-ugri rahvaste III maailmakongress
Soome-ugri rahvaste III maailmakongress toimus 10.–13. detsembril 2000 Soome Vabariigi pealinnas Helsingis. Soome-Venemaa Ühingu (Suomi-Venäjä-Seura) ja M. A. Castréni Seltsi koostööna korraldatud kongress kogunes Finlandia-talos. Üritusel viibisid esimest korda ka kõigi kolme soome-ugri rahvusriigi – Eesti, Ungari ja Soome – presidendid.
Osales ligi 600 delegaati ja vaatlejat. Vastavalt reglemendile on hääletamisel igal soome-ugri rahva delegatsioonil üks hääl. Delegaatidena osalesid eestlased, ersad, handid, ingerisoomlased, isurid, karjalased, komid, liivlased, mansid, marid, mokšad, neenetsid, saamid, setud, sölkupid, udmurdid, ungarlased ja vepslased. Vaatlejatena olid kohal soome-ugri maade ja Venemaa Föderatsiooni ametlikud esindajad.
Avamisel pidasid tervituskõned kõik kolm soome-ugri presidenti: Soome president Tarja Halonen, Ungari president Ferenc Mádl ja Eesti president Lennart Meri. Ungari president Ferenc Mádl andis edasi ka Ungari eelmise presidendi Árpád Gönczi tervituse. Venemaa Föderatsiooni kõrgeim esindaja, rahvus- ja migratsioonipoliitika minister Aleksandr Blohhin, luges ette Venemaa presidendi Vladimir Putini tervituse.
Avapäeval esitati kongressile lisaks delegatsioonide ettekannetele ka Soome-Ugri Rahvaste Konsultatiivkomitee aruanne nelja aasta jooksul tehtud tööst. 12. detsembril toimus kongressi töö neljas – poliitika, kultuuri ja hariduse, ökoloogia ja tervishoiu, meedia ja informatsioonisüsteemid – töörühmas.
Töörühmad esitasid kongressile soovitused edasiseks koostööks ja soome-ugri rahvaste olukorra parandamiseks.
Lõppsõnavõtuga pöördus kongressil osalejate poole Soome parlamendi esimees Riitta Uosukainen.
Paralleelselt soome-ugri rahvaste III maailmakongressiga, 9.–13. detsembrini, toimus Helsingis ka Soome-Ugri Rahvaste Noorteassotsiatsiooni (MAFUN) kongress. Vastu võeti kaks uut liikmesorganisatsiooni.
Ametliku kongressitöö kõrval toimusid Soomes ka mitmed soomeugrilised kultuuriüritused. Soome-ugri teatrifestivalil “Karutapp” esinesid Eesti, Karjala, Ungari, Komi, Udmurdi, Handi, Saami ja Soome teatrid.
11.–13. detsembrini toimus Espoos “Ugri röögatus: Kalevala MM 2000”, kus võisteldi runoviiside esitamises ja murdes laulmises. Teiste rahvalaulikutega pistsid “Ugri röögatusel” rinda Olavi Ruitlane, Veiko Märka, Aapo Ilves, Kauksi Ülle ja Sven Kivisildnik. Maailmameistriks kuulutati inglane Nick Hennessey.
Liezeni ringkond
Liezeni ringkond on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal. See on Austria suurim ringkond, mis on umbes 1,2 korda suurem kui järgmine ringkond ja jaguneb kaheks "alamringkonnaks": Bereich Liezen ja Expositur Gröbming. 31. detsembril 2011 kaotati endine kolmas alamringkond Expositur Bad Aussee.
Ringkond koosneb järgmistest valdadest:
Bereich Liezen:
Expositur Gröbming:
Teeninduskombinaat Välk
Teeninduskombinaat Välk oli tööstuskombinaat Eesti NSV-s, mille keskus asus Tallinnas aadressil Kotka tänav 26.
Teeninduskombinaat valmistas ja parandas jalatseid ja nahkgalanteriitooteid, värvis ja puhastas karusnahast ja teisi nahast tooteid.
Teeninduskombinaadil Välk oli 1979. aastal 40 teenindus- ja 14 vastuvõtupunkti. 1978. aastal parandati 512 000 paari jalatseid ning tehti 77 590 paari uusi.
Teeninduskombinaadil Välk oli 1979. aasta 1. jaanuari seisuga 566 töötajat. Direktor oli aastatel 1975–1979 Mati Oblikas.
Alturpe
Alturpe on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Nīkrāce vallas.
Küla asub valla keskosas merepinnast 94 meetri kõrgusel. Alturpe jääb valla keskusest Dzeldast 3,4, endisest piirkonnakeskusest Skrundast 20 ja Riiast 167 kilomeetri kaugusele.
Küla on kujunenud endise Briņķi ehk Alturpe mõisa (Groß-Altdorf) keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda.
Aastal 2005 oli külas 16 elanikku.
Masae Suzuki
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1984–1991 45 mängu.
Jugoslaavia jalgpallikoondis
Jugoslaavia jalgpallikoondis oli Jugoslaavia rahvuskoondis jalgpallis.
Maailmameistrivõistlustel olid Jugoslaavia parimad tulemused kaks 4. kohta (1930. ja 1962. aastal).
Euroopa meistrivõistlustel saavutati 1960. ja 1968. aastal 2. koht, 1976. aastal 4. koht.
Anklam
pisi|left|Anklami turuplats Anklam on linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Vorpommern-Greifswaldi kreisis Peene jõe kaldal.
Linnas elab 12 712 elanikku (2015).
Ajalugu
Anklamil on linnaõigused 1244. aastast. Anklam oli üks hansalinnadest.
Varem oli see Ostvorpommerni kreisi keskus, mis 2011. aastal aga kaotati.
Viktor Hambardzumjani nimeline rahvusvaheline auhind
Viktor Hambardzumjani nimeline rahvusvaheline auhind on Armeenia riigi poolt 2010. aastast kord kahe aasta tagant astrofüüsikutele ja lähedaste valdkondade uurijatele välja antav auhind. Auhinna suurus on 500 000 USA dollarit.
Esimese auhinna pälvis 2010. aastal Šveitsi astrofüüsik Michel Mayor. 2012. aastal võitsid selle Eesti akadeemik Jaan Einasto ja Venemaa Lebedevi füüsikainstituudi kosmosekeskuse asedirektor Igor Novikov.
David Foenkinos
pisi|David Foenkinos (2011) David Foenkinos (sündinud 28. oktoobril 1974 Pariisis) on prantsuse kirjanik ja filmistsenarist.
Ta on sündinud 1974. aastal Pariisis. Ta on lõpetanud Sorbonne'i ülikooli, kus õppis filoloogiat. Samuti on ta õppinud kitarrimängu ja džässmuusikat, tal on olnud oma bänd.
Praegu on ta oma põlvkonna üks populaarsemaid kirjanikke.
Eesti keelde on tõlgitud tema romaan "Delikaatsus" (eesti keeles ilmunud 2013. aastal kirjastuse Tänapäev sarjas "Punane raamat", prantsuse keeles "La délicatesse", tõlkija Pille Kruus). 2011. aastal valmis romaani põhjal ka film, kusjuures David Foenkinos oli filmi pealavastaja ja kaaslavastaja oli tema vend Stéphane Foenkinos; peaosi mängisid Audrey Tautou, François Damiens ja Bruno Todeschini.
Veel on ilmunud eesti keeles 2015. aastal (sarjas "Punane raamat") "Mälestused" (originaalis Les souvenirs, tõlkija Pille Kruus) ja 2017. aastal (sarjas "Punane raamat") "Henri Picki müsteerium" (originaalis Le mystère Henri Pick, tõlkija Pille Kruus).
Barth
Barth on linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Vorpommern-Rügeni kreisis.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga 8696.
Barthil on linnaõigused 1255. aastast.
pisi|left|Barthi Maria kirik
Kiviräha tänav
<mapframe latitude="59.438857" longitude="24.609332" zoom="15" width="250" height="250" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "stroke": "#fc0303", "stroke-width": 3, },     "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [           24.609375,            59.439587          ],          [            24.611135,            59.438114          ]        ]      }    }  ] } Kiviräha tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Kiviräha tänava detailplaneering tehti 2016. aastal, kuid ehitust pole veel alustatud. Tänav on kavandatud kulgema Korese tänava lõunasuunast (mis pole lõplikult veel välja ehitatud) kuni Saviliiva teeni. Tänav jõuaks tulevikus välja Vana-Rannamõisa teele.
Kuna tänava lõpuosas on tegemist rähase ja klibuse nõlvaga, olid kaalumisel nii Klibu, Räha ja Kiviräha tänava nimed. Sobivaimaks ja teistest eristuvamaks pidas nimekomisjon Kiviräha tänava nime.
Tšehhoslovakkia jalgpallikoondis
Tšehhoslovakkia jalgpallikoondis oli Tšehhoslovakkia rahvuskoondis jalgpallis.
Maailmameistrivõistlustel saavutati 1934. ja 1962. aastal 2. koht.
Euroopa meistrivõistlustel jõuti 1960. aastal 3. kohale, 1976. aastal 1. kohale, 1980. aastal 3. kohale.
Eesti õhuruum
Eesti õhuruum on Eesti maa‑ala, territoriaal- ja sisevete ning piiriveekogude Eestile kuuluvate osade kohal asuv õhuruum.
Seda kontrollib Lennuliiklusteeninduse AS, mis on Eesti Vabariigi Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalasse kuuluv dünaamiliselt arenev ettevõte. Eesti õhuruumi ja Tallinna lennuinfopiirkonna kasutamist korraldab Lennuamet ning lennuliikluse teenindamise tsiviillennunduses tagavad sertifitseeritud aeronavigatsiooniteenuse osutajad.
Instrumentaallennuväljad
Instrumentaallennuväli on lennuväli, mis saab teenindada lende, nii starte kui ka maandumisi, visuaal- kui ka instrumentaallennureeglite kohaselt. Eestis on vastavalt varustatud järgmised lennujaamad: Lennart Meri Tallinn, Ämari, Tartu, Kärdla ja Kuressaare.
Heiki Vaher
Heiki Vaher (kunstnikunimega Heiki Waher; sündinud 4. veebruaril 1979) on eesti kunstnik, karikaturist ja illustraator.
Eesti õhuruum
Visuaallennuväljad
Visuaallennuväljad on instrumentaallennuväljadest erinevad, kuna seal on lendude vastuvõtmiseks ja startimiseks seatud konkreetsed ilmastikutingimuste nõuded: pilvede kõrgus vähemalt 450 meetrit, nähtavus maal vähemalt 5 kilomeetrit. Visuaallennuväljal ei ole raadionavigatsiooniseadmeid (võrdluseks: instrumentaallennuväljal on need kohustuslikud). Visuaallennuväljad Eestis on Pärnu, Kihnu ja Ruhnu.
Heiki Vaher
Ta on kunstnikuna autodidakt. 1998. aastast on ta vabakutseline, tegutsedes illustraator-jutustaja, maalikunstniku, graafiku, skulptorina. Ta on teinud mootorsõidukitele aerograafmaalinguid. Ta eksperimenteerib selliste kunstiliikidega nagu tattoo ja loominguline arhitektuur. Ta on juhendanud laatadel laste joonistamise õpitubasid.
Eesti õhuruum
Kopteriväljakud
Kopteriväljak on rajatis, mis on mõeldud täielikult või osaliselt kopteritele: maandumine, väljakul liikumine ja tõusmine. Eestis on sertifitseeritud ainult üks kopteriväljak, mis asub Imara külas Salme vallas Saaremaal.
Heiki Vaher
2013. aastal ilmus tema koomiksisarja "Horn Devil and Bloody Mary" (24 lk, must-valge; kirjastus Juta & Jänkud) esimene vihik. Horn Devil on mootorratturist sisalik postapokalüptilises maailmas, kellel on alalõpmata sekeldusi, mille põhjustajaks on ta peamiselt ise.
Eesti õhuruum
Õhuruumiklassid
Terve Eesti õhuruum on eri piirkondades jagatud kolmeks õhuruumiklassiks. Õhuruumiklassid on kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ja mittekontrollitavad( ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi struktuuri kirjeldus on avaldatud Eesti lennundusteabe kogumikus (AIP).
Heiki Vaher
Tema koomikseid ja karikatuure on avaldatud ajakirjas Motomaania ja huumoriajakirjas Pilkaja.
Christina Hendricks
Christina Rene Hendricks (sündinud 3. mail 1975) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Eesti õhuruum
Õhuruumiklass C
Lubatud on IFR (instrumentaallennureeglid) ja VFR (visuaallennureeglid) lennud, lennujuhtimine hõlmab kõiki lende ning IFR-lennud on hajutatud teistest IFR-lendudest ja VFR-lendudest. VFR-lennud on hajutatud IFR-lendudest ja saavad liiklusinfot teiste VFR-lendude kohta.
Õhuruumiklass G
Lubatud on IFR ja VFR-lennud, lennujuhtimist ei teostata, lennud saavad nõudmisel lennuinfoteenindust.
Sooline dimorfism
Sooline dimorfism on nähtus, kus ühe bioloogilise liigi emas- ja isasloomade vahel esinevad erinevused, välja arvatud suguelundite ehituse erinevused. Sooline dimorfism võib väljenduda erinevates tunnustes, sealhulgas nii füüsilistes kui kognitiivsetes ja käitumuslikes omadustes.
Mõnedel loomadel, peamiselt kaladel, ilmneb sooline dimorfism ainult sigimise ajal. Ühe teooria järgi väljendub sooline dimorfism seda tugevamalt, mida erinevam on sugude panus lõimetishooldesse. Samuti on see polügaamia levimuse näitaja.
Ülevaade
Sooline dimorfism on üldbioloogiline nähtus, mis on laialt levinud loomade ja taimede lahksuguliste vormide seas. Mõnedel juhtudel väljendub sooline dimorfism selliste tunnuste arenemisel, mis on nende omanikele kahjulikud ja vähendavad nende elumust. Sellised on näiteks paljude lindude pulmarüüd ja isaste ere värvus, näiteks isase paradiisilinnu pikad sabasuled, mis takistavad lendu. Isaste või emaste valjud häälitsused või laulud, samuti tugev lõhn võivad äratada kiskjate tähelepanu. Selliste tunnuste arenemine tundus loodusliku valiku seisukohast seletamatu. Nende selgitamiseks pakkus Darwin 1871. aastal välja sugulise valiku teooria, mis tekitas vaidlusi juba Darwini aegadel. Korduvalt väljendati arvamust, et see on Darwini õpetuse kõige nõrgem koht.
Seos populatsiooni reproduktiivse struktuuriga
Sooline dimorfism on seotud populatsiooni reproduktiivse struktuuriga: rangelt monogaamsetel liikidel on see minimaalne, kuna nendel esineb suguline spetsialiseerumine ainult organismi, mitte populatsiooni tasemel, samas kui polügaamsetel liikidel, kes kasutavad diferentseerumise eeliseid täielikumalt, suurenevad soolised erinevused koos polügaamia ulatusega.
Soolise dimorfismi reversioon polüandria puhul
Polüandriat, mille puhul emane paaritub mitmete isastega, esineb mitmetel selgrootutel, kaladel, lindudel ja imetajatel. Koos sellega esineb tihti ka soolise dimorfismi reversioon, mille puhul emased on isastest suuremad, nende värvus on eredam, isased ehitavad pesa, hauduvad mune, hoolitsevad pesakonna eest ja ei pea omavahel võitlema. Seda esineb nt emudel, kurvitslastel ja lutikatel.
Edumaa põhimõte
Edumaa põhimõte on väljapakutud evolutsiooniline mehhanism, mis soosib mõnedel liikidel tunnuseid, mis esmapilgul vähendavad organismi kohastumust. Näiteks ere värvus isaslindudel teeb neid hästi märgatavaks ja tõmbab ligi kiskjaid, samas kui mitte nii erksad emasloomad maskeeruvad paremini.
2. Kõikide isendite omaks võetud paaritumismängu reeglid annavad emastele kindlustunde, et muljetavaldava välimusega isase geenid tagavad tema järglaste edu tulevaste emastega.
Emme ja Viliemes
Emme ja Viliemes olid eestlastest abielupaar 13. sajandil mõõgavendade meistri Volkewini valitsusajal.
Nad päästsid kahe (1223. aastal?) Viljandis vangistatud orduvenna elu. Emme toitis oma mehe nõuandel neid salaja, loopides neid selle varjamiseks kividega. See tõi talle hiljem palju kasu: ta jäi kõigist maksudest vabaks. Lugu on kirjeldatud Liivimaa vanemas riimkroonikas (värsid 759–802).
William Barr
William Pelham Barr (sündinud 23. mail 1950) on Ameerika Ühendriikide jurist, kes oli 14. veebruarist 2019 kuni 23. detsembrini 2020 85. Ameerika Ühendriikide justiitsminister president Donald Trumpi valitsuskabinetis.
Ta on Vabariikliku Partei liige.
Isiklikku
Barr on abiellus 1973. aastal Christine Moynihaga ja neil on tütar Mary Daly, kes töötab justiitsministeeriumis.
Barr on kirglik torupillimängija: ta hakkas pillimänguga tegelema 8-aastaselt ning on osalenud võistumängimistel. Samuti tegeleb ta hobi korras linnujahiga.
Ta on usutunnistuselt katoliiklane.
Peiupoisid
Peiupoisid olid Eesti talupojapulmas vallalised noormehed, peigmehe saatjad ja isamehe abilised.
Peiupoiss oli isamehe järel tähtsam saajarahva pulmategelane (algselt peiu sugulane). Tunnusmärgiks pulmamõõk, lehv või roos rinnas (pruutneitsi kingitus), risti üle õla köidetud valge linik (tavaliselt seoti mõrsjakodus). Peiupoiste arv oli vaba, tavaliselt 2-3 (jõukamas pulmas ka rohkem), peiupoiste arv vastas pruuttüdrukute arvule. Peiupoiss oli peiu (ja mõrsja) vahetu saatja ja otsene abiline. Tal paiguti erinevad ülesanded olid: peiu ja mõrsja kirikusse saatmine ning koju toomine, pulmarongi saatjate ees sõitmine või ratsutamine, pulmarongist etteruttamine, õlletoomine, mõrsja saatmine vanemate kodunt peiukoju. Ta oli veimekirstu valvaja, äia-ämma kohaletooja, pulmasõitudel peiu kutsar, raha korjamisele õhutaja. Peiupoiss ja pruuttüdruk moodustasid paari, olid tegevad noorpaari magamaviimisel ja hommikusel äratamisel. Lääne-Eestis oli nõutav koosmagamine. Annete jagamisel sai peiupoiss täied anded.
Jacinda Ardern
Jacinda Kate Laurell Ardern (sündinud 26. juulil 1980 Hamiltonis) on Uus-Meremaa poliitik ja alates 26. oktoobrist 2017 kuni 25. jaanuarini 2023 Uus-Meremaa peaminister.
Ta sündis aastal 1980 Hamiltonis. Ardern kuulub alates 1997. aastast Uus-Meremaa Tööparteisse. Ta lõpetas aastal 2001 Waikato ülikooli politoloogia bakalaureusena. Ta alustas karjääri teadlasena tollase peaministri Helen Clarki büroos. Hiljem töötas ta Londonis Cabinet Office'i ja Noorte Sotsialistide Rahvusvahelise Liidu heaks. 2008. aastal valiti Ardern Uus-Meremaa parlamenti.
2017. aastal valiti ta Tööpartei asejuhiks ning viis kuud hiljem sai ta Tööpartei juhiks. 2017. aasta parlamendivalimiste järel moodustasid Tööpartei, Uus-Meremaa Esimesena ning Uus-Meremaa Rohelised valitsuse ning Ardernist sai peaminister. 2020. aasta parlamendivalimised võitis ülekaalukalt Tööpartei ning Ardern sai teise ametiaja.
Isiklikku
Tema elukaaslane on Clarke Gayford. 21. juunil 2018 sündis neil esiklaps (tütar); ta on ajaloo jooksul teine naispeaminister, kes oma ametiajal sünnitas (esimene oli aastal 1990 Pakistani peaminister Benazir Bhutto).
Tammispea mõis
Tammispea mõis (saksa keeles Tammispäh) oli Essu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal.
Tammispea mõis oli Essu mõisa kõrvalmõis poolmõisa staatuses, eraldati Essu mõisast 1848. aastal. 1849. aastal müüs Essu mõisnik Karl Thomas von Dellingshausen Essu mõisa juurde kuuluva Tammispea karjamõisa Toompea kodanikule Andreas Goldbergile. 1902. aastal ostis paruness Julie Therese von Ungern-Sternberg (sünd von Dellingshausen) mõisamaatüki Tammispe 21 000 rubla eest ja liitis taas Essu mõisaga.
Rahutu Tuhkatriinu
"Rahutu Tuhkatriinu" on Mari-Leenu 2006. aastal ilmunud debüütalbum. Albumi andis välja firma Moonwalk. Tuntuimad lood albumil on ilmselt kaks kaverit: "Rahutu Tuhkatriinu", mis on kaver soome ansambli Dingo hitist "Levoton Tuhkimo" ja Henry Laksi laul "Õpetaja", mille esitajaks oli Seitsmes Meel.
Sundatyphlops
Sundatyphlops on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Sundatyphlops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik :
Levila
Need maod elavad Ida-Timoris ja Indoneesias: Timori, Sumba, Lombokim Florese, Sumbawa ja Komodo saarel.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Sundatyphlops polygrammicus seisuga 10.06.2014.
Eesti plokkvibukoondis
Eesti plokkvibukoondis on võistkond, kes osaleb rahvusvahelistel tiitlivõistlustel ja maailmakarikavõistluste ning GP etappidel. 2023. aastal kuuluvad koondisesse Robin Jäätma, Lisell Jäätma, Meeri-Marita Paas, Maris Tetsmann ja Evert Ressar. Varem on koondises võistelnud ka Emily Hõim, Hanna Liina Lippand ja Karl Kivilo. Treenerid on Maarika Jäätma ja Snežana Stoljarova.
Maailmareitingus asusid seisuga 1. august 2023 Robin Jäätma 10. kohal, Lisell Jäätma 7. kohal, segavõistkond 4. kohal.
Tulemusi
Eesti naiskond võitis aprillis 2019. aastal Euroopa GP-etapilt kuldmedali (Meeri-Marita Paas, Lisell Jäätma ja Emily Hõim).
Robin Jäätma saavutas 2021.aasta maailmameistrivõistlustel meeste arvestuses 3.koha.
Aprillis 2022. aastal Türgis peetud MK-etapil võitis Eesti plokkvibunaiskond pronksmedali, koosseisus Lisell Jäätma, Meeri-Marita Paas ja Maris Tetsmann. Eestile on see ajaloo esimene maailmakarikaetapi medal vibulaskmises.
2022. aasta mais Lõuna-Koreas Gwangjus peetud MK-etapil võitis Eesti plokkvibukoondis kaks hõbemedalit – teise koha sai nii naiskond (Lisell Jäätma, Meeri-Marita Paas ja Maris Tetsmann) kui segavõistkond (Lisell Jäätma, Robin Jäätma). Individuaalselt sai Lisell Jäätma neljanda koha.
2022. aasta juunis Pariisis toimud MK-etapil saaavutasid Lisell ja Robin Jäätma segapaaride konkurentsis neljanda koha. Naiskond jäi viiendaks, kuid püstitas kvalifikatsioonis uue Euroopa ja Eesti rekordi.
Luksemburgis Strassenis toimunud vibulaskmise sise-MK-sarja esimene etapil novembris 2022 võitis Lisell Jäätma naiste arvestuses hõbemedali ja Robin Jäätma meeste arvestuses pronksi.
Colombias Medellínis toimunud 2023. aasta MK-etapil võitis segavõistkond (Lisell Jäätma ja Robin Jäätma) pronksmedali.
Euroopa mängudel Krakówis 2023. aastal võitis segavõistkond (Lisell Jäätma ja Robin Jäätma) kuldmedali.
Tatruse mõis
Tatruse mõis (saksa keeles Tatters) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.
Mõisat on esmamainitud 1390. aastal.
Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu.
Tehiskeskkond
thumb|Näide tehiskeskkonnast: Victoria Riigiraamatukogu (State Library of Victoria) [[Melbourne'is]]
Tehiskeskkond on inimese loodud või inimtegevuse tagajärjel tekkinud keskkond ; kultuurikeskkonna osa. Tehiskeskkonda vastandatakse looduskeskkonnale.
Tehiskeskkonna alla kuuluvad nt korterid, majad, linnad ja nendesse ehitatud infrastruktuur (veevärk, elektrivõrgud jne).
Viited
Antropizzazione
Damien Fleury
Damien Fleury (sündinud 1. veebruaril 1986 Caenis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Brûleurs de Loups.
Elamisõigus Euroopa Liidus
Elamisõigus Euroopa Liidus on inimese õigus elada ja liikuda Euroopa Liidu territooriumil.
Damien Fleury
Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris Fleury hooajal 2005/06 Drakkars de Caeni meeskonnas ning valiti samal hooajal liiga parimaks noormängijaks. Hooajal 2006/07 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas Ours de Villard-de-Lansi ja aastatel 2007–2010 Brûleurs de Loupsi meeskonnas. Brûleurs de Loupsis on ta mänginud taas alates hooajast 2018/19. Brûleurs de Loupsiga on ta tulnud Prantsusmaa meistriks aastatel 2009, 2019 ja 2022. Hooaegadel 2009/10, 2019/20 ja 2021/22 on Fleury valitud Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks prantsuse mängijaks. Hooajal 2021/22 oli ta Prantsusmaa kõrgliigas resultatiivseim mängija (31+38).
Elamisõigus Euroopa Liidus
Euroopa Liidul (EL) on juriidilise isiku staatus ja omaette õiguskord, mis on eraldatud rahvusvahelisest õigusest. ELi õigusel on lisaks otsene või kaudne mõju liikmesriikide õigusaktidele ja see on liikmesriikide õigussüsteemi osa. ELi õigus jaguneb esmaseks ja teiseseks õiguseks. Esmase õiguse moodustavad ELi aluslepingud, mis on põhiolemuselt ELi õigusaktide hierarhias kõige kõrgemal seisvad aktid. Kõige tähtsamad ELi aluslepingud on Euroopa Liidu leping ja Euroopa Liidu toimimise leping (ELTL), milles määratletakse ELi seadusandliku võimu alus ja ulatus.
Damien Fleury
Väljaspool Prantsusmaad on Fleury mänginud Rootsi esiliigaklubides VIK Västerås HK (2010/11) ja Södertälje SK (2012–2014), Rootsi kõrgliigaklubides Luleå HF (2011/12), Timrå IK (2011/12) ja Djurgårdens IF (2015), Šveitsi kõrgliigaklubis Lausanne HC (2014), Soome kõrgliigaklubis Vaasa Sport (2014/15) ja Lukko (2017), KHL-i klubis Kunluni Red Star (2016/17) ning Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings (2015/16 ja 2017/18).
Elamisõigus Euroopa Liidus
ELi lepingu art 13 lg 2 kohaselt tegutseb iga institutsioon talle aluslepingutega antud volituste piires ning vastavalt nendes sätestatud korrale, tingimustele ja eesmärkidele. Teisisõnu saavad ELi institutsioonid ja kogu EL tegutseda vaid neile aluslepingutega antud volituste ja seatud eesmärkide piires ning nende vastu võetud õigusaktid peavad põhinema mõnel konkreetsel aluslepingu artiklil. Esmase õiguse hulka kuulub ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta,, millel on ELi lepingu art 6 kohaselt aluslepingutega samaväärne õigusjõud. Hartaga kinnitatakse muuhulgas õigust perekonna loomisele ja perekonnaelule ning keelatakse igasugune diskrimineerimine.
ELTLi art 21 lg 1 annab igale liidu kodanikule õiguse liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada. Seda õigust ei tohi piirata, v.a juhul, kui aluslepingud sätestavad teisiti. ELi lepingu art 9 ja ELTLi art 20 kohaselt on ELi kodanik iga isik, kellel on mõne liikmesriigi kodakondsus. Kodakondsus määratletakse selle riigi seaduste kohaselt. Liidu kodakondsus täiendab, kuid ei asenda liikmesriikide kodakondsust, ning toob lisaks liikmesriigi kodakondsusest tulenevatele õigustele ja kohustustele kaasa eraldi õigused ja kohustused. ELi kodakondsus on alus, mis annab isikutele õiguse liikmesriikide territooriumil vabalt elada ja liikuda.
Euroopa Kohus (EK) sõnastas teed rajavas Singh'i kohtuotsuses need põhimõtted, mille kohaselt ELi kodaniku vaba liikumise õigused ei saa olla täies ulatuses toimivad, kui selline isik heitub neid rakendamast takistuste tõttu, mis võidakse tekitada tema päritoluriigis tema abikaasa sisenemisele ja elukohale. Eindi otsuses on EK juurde lisanud, et nimetatud pärssiv mõju ilmneb ka seetõttu, et on võimalik, et nimetatud kodanik ei saa tagasipöördumisel päritoluliikmesriiki jätkata lähedaste pereliikmetega kooselu, mis võis saada – kas abielu või perekonna taasühinemisega – alguse vastuvõtvas liikmesriigis.
Et konsolideerida mitmesuguseid õigusakte ja võtta arvesse isikute vaba liikumisega seotud ulatuslikku kohtupraktikat, võeti 29. aprilli 2004 vastu Euroopa Parlamendi ja Euroopa Nõukogu direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb ELi kodanike ja nende pereliikmete õigust liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada. Direktiiv on ette nähtud selleks, et julgustada liidu kodanikke kasutama oma õigust vabalt liikuda ja elada liikmesriikide piires, vähendada halduslikke formaalsusi kõige hädavajalikumateni, paremini määratleda pereliikmete staatus ja piirata sissesõidukeelu või elamisõiguse tühistamise ulatust.
Direktiivi art 6 annab liidu kodanikele õiguse elada teises liikmesriigis kuni kolm kuud kehtiva isikutunnistuse või passi olemasolul. Seda põhimõtet kohaldatakse ka ELi kodanikuga kaasas olevate või temaga ühinevate mittekodanikest pereliikmete suhtes, kuid ainult kehtiva passi olemasolul. Lähtuvalt direktiivi art-st 7 on ELi kodanikul võimalik elada teise liikmesriigi territooriumil ka pikemalt. Resideerimisõiguse pikendamine kehtib määratud tingimustel ka pereliikmetele.
EK hinnangul ei anna direktiiv ELi kodaniku pereliikmetele eraldiseisvaid õigusi, vaid selles ette nähtud elamisluba on tuletatud õigustest, mis on ELi kodanikul oma vaba liikumise õiguse kasutamise tõttu. Teisisõnu on perekonnaliikme tuletatud õigus olemas üksnes selleks, et ELi kodanik saaks oma liikumisvabadust tõhusalt kasutada. Kohus nentis, et paikseks jäämine ja seega õiguse kasutamata jätmine võib eelkõige riivata ELi kodaniku liikumisvabadust ja talle ELTLi art 21 lg-st 1 tulenevate õiguste kasutamist ja kasulikku mõju.
Faktilised asjaolud
Kohtuasja C-89/17 materjalidest nähtuvalt kohtusid Ühendkuningriigi (ÜK) kodanik Philip Rado ja tema Lõuna-Aafrikast pärit elukaaslane Rozanne Banger Aafrikas. Seejärel elasid nad koos Madalmaades, kus R. Bangerile anti elamisluba kui liidu kodaniku mitteabielulisele elukaaslasele. Hiljem otsustasid nad kolida ÜK-sse, kus R. Banger elamisloa taotlus jäi rahuldamata põhjendusel, et ta ei ole P. Radoga abielus ega ole ÜK ametivõimude hinnangul tema perekonnaliige. Olukorda ei lahendanud ka see, et paar abiellus ÜK-s pärast seda, kui oli Madalmaadest lahkunud.
Õiguslik hinnang
Isikute suhtes, kes ei kuulu direktiivi regulatsiooni alla, peab vastuvõttev liikmesriik direktiivi selle põhjenduse nr 6 alusel arvestama perekonna säilitamiseks isikute olukorraga, andes neile sisenemise ja elamise õiguse lähtuvalt nende suhetest liidu kodanikuga, arvestades seejuures nende rahalist või füüsilist sõltuvust liidu kodanikust. Seejuures toonitab direktiiv, et jätkuvalt on keelatud kodakondsuse alusel õiguste piiramine ja diskrimineerimine.
Euroopa Parlamendi ja Euroopa Nõukogu direktiivi 2004/38/EÜ artikli 2 kohaselt on Euroopa Liidu kodaniku pereliikmed: -	abikaasa, tema alla 21-aastased või ülalpeetavad alanejad sugulased või vahetult ülenejad sugulased; -	partner, kellega liidu kodanik on sõlminud liikmesriigi õigusaktide kohaselt registreeritud kooselu, tema alla 21-aastased või ülalpeetavad alanejad sugulased või vahetult ülenejad sugulased; -	alanejad lähisugulased, kes on alla 21-aastased või ülalpeetavad; -	ülalpeetavad ülenejad lähisugulased.
Euroopa Kohtu seisukoha kohaselt hõlmab pereliikme mõiste liikmesriigi kodaniku mittekodanikust samast soost isikut, kellega on sõlmitud abielu liikmesriigis. Direktiivi 2004/38/EÜ artikli 2 mõttes on abikaasa mõiste sooneutraalne.
Direktiivi kohaldatavus laieneb art 3 järgi kõigile soodustatud isikutele: ELi kodanikele ja pereliikmetele, kes on ELi kodanikega kaasas või ühinevad nendega, vaatamata selle liikmesriigi kodakondsuse puudumisele. Vastuvõttev liikmesriik peab kaaluma ja uurima iga isiku olukorda ning elamisõiguse andmisest keeldumisel esitama veenva ja põhjaliku vastuse. Kehtestatud isikute vaba liikumise piirang võib olla põhjendatud, kui see põhineb objektiivselt üldise huvi kaalutlustel ning on proportsionaalne õiguspäraselt taotleva eesmärgiga riigisiseses õiguses. Euroopa Kohus on korduvalt nentinud, et abinõu on proportsionaalne, kui abinõu on taotleva eesmärgi saavutamiseks sobiv ega ületa vajalikku selle saavutamiseks. Seejuures lasub vastuvõtval riigil kohustus hõlbustada kooskõlas oma õigusaktidega nii muude pereliikmete kui ka partneri, kellel on liidu kodanikuga püsiv ja nõuetekohaselt tõendatud suhe, riiki sisenemist ja seal elamist direktiivi artikli 3 järgi.
On märkimisväärne, et muud pereliikmed on ennekõike ELi kodaniku ülalpeetavad või leibkonnaliikmed lähteriigis ning sellised pereliikmed, kelle tõsine tervislik olukord nõuab vältimatult, et ELi kodanik peab neid isiklikult hooldama. EK täpsustab, et direktiivi art 3 lg 1 reguleerib ainult ELi kodaniku elamise ja sisenemise tingimusi nendes liikmesriikides, mille kodanik ta ei ole, ning see ei saa olla aluseks tema pereliikme tuletatud resideerimisõigusele liikmesriigis, mille kodakondsus on ELi kodanikul.
Bangeri eelotsuse ese on elamisloa taotlus mittekodanikust R. Bangerile ÜK-s. Selle riigi kodanik on P. Rado. Taotluse esitamise ajal ei olnud R. Banger ja P. Rado abielus ega registreeritud kooselus, kuigi elasid juba mitu aastat koos. Seetõttu ei saa kohtu hinnangul direktiivist tuletada R. Bangeri õigust sellele, et ÜK hõlbustaks tema elamisloa taotlemist. Samas leidis EK, et ka sellisel juhul ei tohi tuletatud elamisloa andmise tingimused analoogia alusel olla rangemad tingimustest, mis on direktiiviga ette nähtud niisuguse resideerimisõiguse andmiseks pereliikmele olukorras, kui ELi kodanik on teostanud oma õigust vabalt liikuda, asudes elama mittekodakondusjärgsesse riiki. Seejuures peab siiski EK arvates möönma, et direktiiv ei anna soodustatud isikule automaatset riiki sisenemise ja seal elamise õigust. Comani eelotsuses sisustas EK esimest korda direktiivi tähenduses mõistet abikaasa seoses samasooliste isikute vahel sõlmitud abieluga. Abikaasa on kohtu sügava veendumuse järgi isik, kes on teise isikuga seotud abielu kaudu ehk on direktiivi art 2 p 2 alap a mõistes pereliige. Kohus leidis, et mõiste abikaasa on sooneutraalne ja võib hõlmata ka samasoolist abikaasat. Kui aga tegemist oleks partneriga, kellega liidu kodanik on sõlminud liikmesriigi õigusaktide kohaselt registreeritud kooselu direktiivi art 2 p 2 alap b mõistes, siis oleks ta pereliige alles siis, kui vastuvõtva liikmesriigi õigus tunnistaks kooselulepingu abieluga võrdsena.
Sellest järeldab EK, et ELi riik peab kolmanda riigi kodanikule tuletatud elamisõiguse andmise menetluses tunnustama abielu, mille mittekodanik on liidu samast soost kodanikuga sõlminud mõnes teises liikmesriigis viimati nimetatud riigi õiguse kohaselt, ja seda isegi siis, kui riigisisene õigus samasooliste isikute vahelist abielu ei tunnista. Ühtlasi peab liikmesriik kohtu hinnangul võimaldama sellisel isikul elada riigis kauem kui kolm kuud, sest tuletatud resideerimisõiguse suhtes ei või EK hinnangul kehtida direktiivi art-s 7 sätestatutest rangemad tingimused.
Damien Fleury
Maailmameistrivõistlustel osales Fleury Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus esmakordselt 2009. aastal.
Elamisõigus Euroopa Liidus
Järeldused ja rakendus Eestis
Seega ELi kodakondsuseta isikut, kellel on püsiv ja nõuetekohaselt tõendatud suhe või abiel-suhe ELi kodanikuga, kes on teostanud oma liikumisvabadust ning pöördub nüüd tagasi oma kodakondsusjärgsesse liikmesriiki, et seal elada, ei tohi kohelda ebasoodsamalt sellest, mis on direktiivis ette nähtud ELi mittekodanikule, kellel on võrdväärne suhe ELi kodanikuga ja kes kasutab õigust vabalt liikuda vastuvõtvas liikmesriigis. Sellises olukorras tuleb kodakondsusjärgsel liikmesriigil hõlbustada direktiivis nimetatud soodustatud isikute riiki sisenemist ja seal elamist ning teataval määral soodsamalt kohelda nende esitatud taotlusi võrreldes muude mittekodanike riiki sisenemise ja seal elamise taotlustega.
Eesti Vabariigis puudub liidu kodaniku tagasipöördumisel temaga kaasas olevale või temaga ühinevale kolmanda riigi kodanikust pereliikmele kui soodustatud isikutele tuletatud elamisõiguse andmise kohtupraktika. Kohtuasjades 3-3-1-19-17 ja 3-16-2415 käsitlesid kohtud samasoolise abielupaari välismaalasest abikaasale tähtajalise elamisloa andmisest keeldumisega seonduvat, kuid nendes kohtuasjades direktiiv ei kohaldu, sest abielu oli sõlmitud USAs.
Kohtuasjas 3-16-2415 osutus komistuskiviks rahvusvahelise eraõiguse seaduse (REÕS) § 55 lg 2, mis tunnistab välismaal sõlmitud abielu Eestis kehtivaks, kui see sõlmiti nõuetekohaselt vastavas riigis ning ühtlasi vastavuses mõlema abikaasa elukohajärgse riigi õigusega. Viidatud sättes sisalduvat abielu mõistet tuleb Riigikohtu hinnangul tõlgendada laiendavalt ning "lugeda abielu mõistega hõlmatuks ka kooselulepinguga sarnaselt registreeritud samasooliste isikute kooselu". Riigikohus ei tunnistanud samasoolise paari abielu Eestis kehtivaks, sest see ei vastanud ühe abikaasa elukohariigi (Eesti) õigusele. Kui aga paar tugevdaks abielujärgselt oma perekonnaelu mõnes teises liikmesriigis, siis tuleks analoogses kohtuasjas käesolevas töös viidatud EK kohtupraktikaga kindlasti arvestada.
Eespool öeldu valguses on märkimisväärsed Tallinna Ringkonnakohtu tähelepanekud ELi liikmesriigis seaduslikult sõlmitud samasooliste abielu tunnustamise kohta Eestis kohtuasjades 3-13-1808 ja 3-15-2355. Kohus jõudis järeldusele, et välisriigis sõlmitud samasooliste abielu tunnustamine ei ole vastuolus Eesti siseriikliku õigusega. Juhul, kui selline abielu vastab ühtlasi Eesti õigusaktides sätestatud tingimustele, tuleb see lugeda kehtivaks ka Eestis.
Kui Eesti kodanik on välisriigis sõlminud samasoolise elukaaslasega abielu või alustanud või tugevdanud temaga registreerimata kooselu ning otsustab seejärel Eestisse tagasi pöörduda, siis ei kerki enam "üles küsimus, kas sellisele ühendusele tuleks anda õiguskaitse ka Eestis" ning millega selline õiguskaitse peaks võrdne olema. Käesolevas töös käsitletud EK värske kohtupraktika annab ammendava vastuse. Seetõttu ei jaga töö autorid Eesti pädevate ametiasutuste seisukohta, et käesolevas töös viidatud EK kohtupraktika USAs abiellunud ja kohtuasjas 3-16-2415 kaebajateks olnud Kristiina ja Sarah Rauda ei aita.
Samasoolised abikaasad ning registreerimata koos elavad mees ja naine saavad teatud eelduste täitmisel EK kohtupraktikale tuginedes abielu sõlmimata asuda Eestisse elamisloaga elama. Kui Eesti kodanikul tekib raskusi oma samasoolisele abikaasale või registreerimata elukaaslasele Eestis elamisloa saamisega riigisisese seadusandluse normide kohaldamise pinnalt, siis on kohaseks lahenduseks oma perekonnaelu alustamine või tugevdamine mõnes teises liikmesriigis, kus soodustatud isik saaks kõigi eelduste kohaselt liikmesriigi elamisloa. Seejärel saaks paar pöörduda Eestisse tagasi, tuginedes direktiivi 2004/38 ja ELTLi koosmõjul Eesti kohustusele hõlbustada neile elamisloa andmist, uurides seejuures põhjalikult taotleja isiklikku olukorda.
Kuna Eesti seadusandlus nimetab samasooliste abielu tühiseks, siis ei või töö autorite hinnangul olla ka takistusi väljastpoolt Eestit abiellunud partnerite vahel, kelle abielu Eesti ei tunnista, Eestis kooselulepingu sõlmimiseks. Kehtivale kooselulepingule laieneb Eesti Vabariigi põhiseadusest tulenev perekonnaelu kaitseala. Sel juhul avaneks Raudadele võimalus taotleda Sarah'le elamisluba uuesti ja tugineda seejuures välismaalaste seaduse §-i 118 vastuolule Eesti Vabariigi põhiseadusega. Nimetatud asjaolule on juhtinud tähelepanu ka õiguskantsler.
Eesti kodaniku samast soost registreeritud kooselupartnerile elamisõiguse andmises on välismaalaste seaduse vastavad sätted Tallinna Ringkonnakohus haldusasjades nr 3-16-1903 ja nr 3-17-51 põhiseadusega vastuolus olevaks tunnistanud ning toimub nimetatud sätete põhiseaduspärasuse kontroll. Kuna need kaks otsust ei ole veel aprill 2019 seisuga avalikustatud, ei ole teada, mis riigis on kaebajate kooselud registreeritud ning mis on selle õiguslikud tagajärjed Eestis Koos § 7 lg 2 ja REÕS § 7 ning § 55 lg 2 koosmõjul.