cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kvasar
Ülevaade
Usutakse, et kvasareid varustab energiaga kaugete galaktikate tuumades olevate supermassiivsete mustade aukudesse lisanduv aine. See teeb neist tavaklassi objektide – aktiivsete galaktikate helendavad versioonid. Kuna valgus ei suuda põgeneda supermassiivsetest mustadest aukudest kvasarite keskmes, toodetakse pääsenud energia väljaspool sündmuste horisonti gravitatsiooniliste pingete ja sissetuleva aine üüratu hõõrdumise abil. Kvasarite kesksed massid (106–109 Päikese massi) on mõõdetud kajakaardistamise abil. Mõnikümmend lähedalasuvat suur galaktikat, millel ei paista olevat kvasarist tuuma, omavad siiski sarnast musta auku oma keskmes. Selle põhjal arvatakse, et kõigil suurtel galaktikatel on selline must auk, kuid vähesed kiirgavad ja on nähtavad kvasaritena. On vähetõenäoline, et musta auku kogunev aine kukub sinna otse, pigem omab ta mingisugust pöördemomenti augu ümbruses ja koguneb nii juurdekasvu ketasteks. Kvasareid saab süüdata tavagalaktikatest pärinev aine. On välja pakutud, et Andromeeda ja Linnutee galaktika kokkupõrkel 3–5 miljardi aasta pärast võib tekkida uus kvasar.
Omadused
pisi|Chandra röntgenikiirguse observatooriumi pilt kvasarist PKS 1127-145, väga hele röntgen- ja nähtava kiirguse allikas, mis on Maast umbes 10 miljardi valgusaasta kaugusel. Kvasarist väljaulatuva röntgenikiirguse joa pikkus on vähemalt miljon valgusaastat. Vaatlemise kuupäev: 28. mai, 2000. Instrument: ACIS
Praeguseks on teada enam kui 200 000 kvasarit, neist enamik SDSS (Sloan Digital Sky Survey) uuringutest. Kõikide uuritud kvasarite spektrite punanihked jäävad 0,056 ja 7,085 vahele. Kui rakendada punanihetel Hubble’i seadust, ilmneb, et kvasarid on 600 miljoni kuni 28 miljardi valgusaasta kaugusel (kaasaliikuva kauguse mõistes). Hiiglaslike vahemaade ja valguse lõpliku kiiruse tõttu näeme me neid ja neid ümbritsevat ruumi nii, nagu need eksisteerisid väga noores Universumis.
Enamik kvasareid asub enam kui kolme miljardi valgusaasta kaugusel. Kuigi kvasarid näivad Maalt vaadelduna ähmased, on nende nägemine tõestuseks, et kvasarid on ühed heledaimad objektid vaadeldavas universumis. Maa pealt vaadeldavas taevas on heledaimaks kvasariks 3C 273, mis asub Neitsi tähtkujus. Selle näiv tähesuurus on 12,8 (piisavalt ere, et vaadelda läbi keskmise suurusega amatöörteleskoobi), aga absoluutne tähesuurus −26,7. Ligikaudu 33 valgusaasta kauguselt oleks see objekt taevas sama ere kui meie Päike. Seega on selle kvasari eredus umbes 2*1012 (2, millele järgneb 12 nulli) korda suurem Päikese omast, või umbes sada korda suurem keskmise hiidgalaktika, nagu meie Linnutee, koguvalgusest. See aga eeldaks, et kvasar kiirgab energiat igas suunas. Aktiivsed galaktikate tuumad on tavaliselt aga seotud võimsate ühesuunaliste mateeria- ja energiapursetega ja ei pea seega kiirgama igas suunas. Universumis, mis sisaldab sadu miljardeid galaktikaid, millest enamikul oli aktiivne tuum miljardeid aastaid tagasi ja mis on meist miljardite valgusaastate kaugusel, on statistiliselt kindel, et tuhanded sellised pursked on suunatud meie poole, mõned neist otsesuunalisemalt kui teised. Paljudel juhtudel kehtib seos, et mida eredam kvasar, seda otsesemalt on purse suunatud meie poole.
Hüpereredale kvasarile APM 08279+5255 määrati tema avastamisel aastal 1998 absoluutseks tähesuuruseks −32,2, kuid kõrglahutusega pildistamisel Hubble’i teleskoobi ja 10 m Kecki teleskoobiga ilmnes, et see süsteem on moonutatud gravitatsiooniläätse poolt. Selle efekti uurimisel tuli välja, et kvasari absoluutne tähesuurus on suurendatud ~10 korda. Sellest hoolimata on see oluliselt eredam teistest lähedalolevatest kvasaritest.
On avastatud, et kvasarite eredus varieerub väga erinevatel perioodidel. On leitud kvasareid, mille eredus muutub igas kuus, nädalas, päevas või isegi tunnis. See tähendab, et kvasarid toodavad ja eraldavad energiat väga väikesest alast. Mõne nädala jooksul eredust muutev kvasar ei saa olla suurema läbimõõduga kui mõni valgusnädal. Suurte energiakoguste tootmine väikesest alast nõuab aga palju efektiivsemat energiaallikat kui tähti toitev tuumasüntees. Musta augu poole kukkuvate objektide vallandatav gravitatsioonienergia on seni ainus teadaolev protsess, mis suudab selliseid energiakoguseid pidevalt toota (supernoovad ja gammakiirte pursked on ka selliseks energiatootmiseks suutelised, kuid maksimaalselt vaid mõneks nädalaks). Musti auke pidasid mõned astronoomid 1960. aastatel liiga eksootiliseks ja pakuti välja, et punanihked tulenesid mõnest teisest (teadmata) protsessist, millest tulenevalt kvasarid ei oleks tegelikult nii kauged kui Hubble’i seadusest järelduks. See "punanihke väitlus" kestis mitu aastat. Mitmed tõendid (peremeesgalaktikate nägemine, gravitatsiooniläätsed) näitavad nüüd, et kvasarite punanihked tulenevad siiski Hubble’i paisumisest, ja kvasarid on tegelikult nii võimsad kui algselt arvati.
Kvasaritel on kõik samad omadused, mis on aktiivsetel galaktikatel, aga kvasarid on võimsamad: nende kiirgus on osaliselt mittesoojuslik (ei tulene mustast kehast), ja umbes 10%-l on avastatud ka jugasid ja sagaraid sarnaselt raadiogalaktikate vastavate nähtustega, mis kannavad olulist (kuid vähemõistetud) osa energiast kõrge energiaga (s.o valguse kiiruse lähedase kiirusega liikuvate) osakeste (kas elektronide ja prootonite või elektronide ja positronide) näol. Kvasarid kiirgavad elektromagnetlaineid igal uurimist võimaldaval lainepikkusel – raadio-, infrapuna-, optilisel, ultraviolett-, röntgeni- ja isegi gammakiirgusel. Enamik kvasareid on eredaimad iseenda taustsüsteemi suhtes UV-lainepikkuste ümbruses (u 1216 ongströmit (121,6 nm) ümbruses, vesiniku Lyman-alfa kiirguspiigi juures), kuid kvasarite hiiglaslike punanihete tõttu on maapealsed uuringud mõõtnud suurimat eredust isegi 9000 ongströmit (900 nm) juures, varases infrapunases. Vähestel kvasaritel on mõõdetud tugevat raadiokiirgust, mis tuleneb ligi valguse kiirusel liikuvatest väljapursatud mateeriajugadest. Sellised kvasarid näivad, kui piki juga vaadelda, blasaritena (blazing quasi-stellar object – 'lõõskav tähesarnane objekt') ja neil on tihti piirkondi, mis näivad keskmest eemalduvat kiiremini kui valguse kiirus (superluminaalne paisumine). See on aga erirelatiivsusest tulenev optiline illusioon. Kvasarite punanihkeid mõõdetakse tugevatest spektrijoontest, mis on nende optilises ja UV-spektris ülekaalus. Need jooned on üldisest spektrist eredamad, mistõttu kutsutakse neid emissioonijoonteks. Nende laiused ulatuvad mitme protsendini valguse kiirusest. Joonte laiused tulenevad Doppleri nihetest, mida põhjustavad jooni andvate gaaside ülikiire liikumine. Eredaimad on vesiniku- (peamiselt Lymani ja Balmeri jadade omad), heeliumi-, süsiniku-, magneesiumi-, raua- ja hapnikujooned. Emiteerivad aatomid varieeruvad neutraalsetest tugevalt ioniseerituteni. Selline lai ionisatsiooni ulatus näitab, et gaas saab tugevat kiiritust kvasari poolt, mitte ei ole pelgalt kuum, ega ole kiiritatud tähtede poolt, mis ei ole võimelised tootma nii laia ulatust.
Kiirguse teke
Kuna kvasaritel on kõigile aktiivsetele galaktikatele ühised omadused, siis saab nende kiirgamist võrrelda väiksemate aktiivsete galaktikatega, mida "toidavad" väiksemad supermassiivsed mustad augud. Selleks, et genereerida 1040 W võimsusega valgust (tüüpiline kvasari heledus), peaks super massiivne must auk tarbima 10 tähe massi väärtuses ainet aastas. Heledaimad teadaolevad kvasarid "õgivad" 1000 päikese massi väärtuses ainet aastas. Suurima teadaoleva oleva tarbimiseks hinnatakse 600 Maa massi minutis. Kvasarid lülituvad "sisse ja välja" sõltuvalt enda ümbrusest ja kuna nad ei saa sellisel kiirusel "toitumist" jätkata 10 miljardit aastat, siis pärast lähedal asuva gaasi ja tolmu ära tarbimist muutub ta tavaliseks galaktikaks.
Kvasarid annavad vihjeid suure paugu teoorias reionisatsiooni lõppemise kohta. Vanimad kvasarid (punanihe ≥6) demonstreerivad Gunni-Petersoni efekti ning nende ees toimub neeldumine, mis viitab sellele, et tol ajal oli galaktikate vahel neutraalne gaas. Noorematel kvasaritel puudub neeldumispiirkond, kuid nende spektris on terava tipuline ala, mida tuntakse ka Lymani-alfa joontena. See näitab, et galaktikate vaheline mateeria on vahepeal reioniseeritud plasmaks, ja et neutraalne gaas eksisteerib vaid väikestes gaasipilvedes.
Kvasarid annavad tõendeid heeliumist raskemate elementide kohta, mis omakorda näitab, et galaktikates toimus massiivne tähtede moodustumise faas. Loodi III generatsiooni tähed Suure Paugu ja esimeste vaadeldud kvasarite tekke vahele jääval ajal. Praeguseks veel kinnitamata vaatluse käigus 2005. aastal võidi NASA Spitzeri kosmoseteleskoobiga vaadelda nendelt kvasaritelt pärinevat valgust.
Kvasarid võivad olla suured röntgenikiirguse allikad, nagu kõik (varjamata) aktiivsed galaktikad. Raadiosagedusel kiirgavad kvasarid võivad tekitada röntgenikiirgust ja gammakiirgust madalama energiaga footonite Comptoni pöördhajumise tõttu raadiosagedusel kiirgavate elektronide vahel kiirgusjoas.
Vaatlusajalugu
Esimesed kvasarid avastati raadioteleskoopide abil 1950. aastate lõpus. Need registreeriti raadiolaineallikatena, millel puudus visuaalne kujutis. Väikseid teleskoope ja Lovelli teleskoopi interferomeetrina kasutades tõestati, et vaatlusobjektidel on väga väike nurksuurus. 1960. aastaks oli selliseid objekte salvestatud sadu ja need avaldati kolmandas Cambridge'i kataloogis. Lõpuks, 1960. aastal suudeti raadiolaine allikas 3C 48 siduda visuaalse objektiga. Astronoomid avastasid objekti, mida nad nimetasid ähmaseks siniseks täheks, täpselt sama koha peal, kust levisid raadiolained. Samuti suudeti saada antud objekti spekter, mis sisaldas palju teadmata laiu kiirgusjooni. Astronoom John Bolton pakkus välja, et spektri puhul võib tegemist olla suure punanihkega, aga suure hälbe tõttu normaalsest spektrist seda versiooni ei tunnustatud.
Dionysos
pisi|Dionysos. Marmor. 2. sajand eKr pisi|Dionysos, Ariadne, saatürid ja menaadid. Atika krateer IV sajandist eKr pisi|Dionysos loorberipärjaga. Marmor. Rooma umbes aastaist 40–60 pärinev koopia kreeka originaalist (umbes 350–325 eKr) Dionysos ehk Bakchos (ladina keeles Bacchus) oli vanakreeka mütoloogias veinijumal.
Kvasar
Vaatlusajalugu
Läbimurre saabus 1962. aastal, kui järjekordse raadiolaine allika 3C 273 mõõtmisel saadi Hale'i teleskoobi abil optiline spekter. Saadud spekter sisaldas taas samasuguseid laiu kiirgusjooni. Maarten Schmidt, kes spektri avastas, mõistis, et tegemist oli vesinikspektraaljoonte punanihkega 15,8% juures. See avastus näitas, et antud allikas eemaldus meist umbes 47 000 km/s. Tänu Schmidti avastusele toimus läbimurre kvasarite vaatluses ja see võimaldas teiste raadiolaine allikate spektrite punanihke määramist. Nagu oli ennustanud J. Bolton, oli ka esimesena avastatud objekti 3C 48 puhul tegemist punanihkega (37%).
Dionysos
Dionysos oli Zeusi ja Teeba printsessi Semele poeg.
Kvasar
Vaatlusajalugu
Mõistet "kvasar" kasutas esimesena Hiinas sündinud USA astrofüüsik Hong-Yee Chiu ajakirja Physics Today 1964. aasta artiklis, kus ta kirjeldas uuritavaid raadiolaine allikaid järgmiselt:
Dionysos
Kui Semele Zeusi last kandis, vandus Zeus Styxi nimel, et täidab Semele ükskõik millise soovi – Styxi nimel antud vannet ei tohtinud isegi jumal murda. Semele soovis näha Zeusi täies hiilguses taeva kuninga ja piksenoolte käsutajana. Seda oli Semelel soovida palunud Zeusi armukade naine Hera, kes teadis, et ükski surelik ei suuda seda vaatepilti vaadates ellu jääda. Zeus pidi lubatut täitma ja Semele suri tema hiilguse nägemisest. Kuid Zeus võttis Semele emaihust lapse ja pani selle oma reie sisse, kus kandis seda seni, kuni lapsel oli aeg sündida.
Dionysos oli ainuke jumal, kelle mõlemad vanemad polnud surematud. Teistest lastest, kelle üks vanematest oli jumal ja teine surelik, erines ta selle poolest, et tema isa oli jumal ja ühtlasi oli ta jumalast sündinud.
Kvasar
Vaatlusajalugu
Hiljem avastati, et ainult umbes 10% kvasaritest on tugevad raadiolainete allikad ehk nad on nii öelda "raadiovaljud". Sellest alates on "tähetaolised objektid" või siis kvasarid jagatud kahte rühma: 1) raadiovaljud ja 2) raadiovaiksed.
Dionysos
Dionysos kasvas algul Semele õe Ino ja tema abikaasa Athamase juures, aga pärast seda, kui Hera mõlemad tappis, Nysa nümfide hoole all.
Kvasar
Vaatlusajalugu
1960. aastate jooksul oli üheks suurimaks väitlusteemaks kvasarite kaugus. Arvati, et kvasarite punanihe polnud tingitud universumi paisumisest vaid pigem on tegemist valguse väljumisega gravitatsiooniaugust. Siiski tekitas küsimusi tõik, et täht, mis oleks vajaliku massiga sellise gravitatsiooniaugu tekitamiseks, oleks ebastabiilne ja ületaks Hayasi piiri. Samuti ilmneb kvasarite spektraaljoontes "keelatud" kiirgusjooni, mida varem on nähtud ainult kuumades väikse tihedusega gaasudukogudes, mis on liiga laiali hajunud, et üldse mahtuda ja tekitada vajaliku tugevusega gravitatsiooniauku. Samuti oli probleem ideega kosmiliselt kaugetest kvasaritest. Üks tugev argument selle vastu oli fakt, et kvasaritest tulenev energia ületas kaugelt kõik võimalikud energiatootmisprotsessid, kaasa arvatud termotuumareaktsioonid. Mõned arvasid, et kvasarid koosnesid siiani teadmata stabiilsest antiaine vormist, mis tingis kvasarite võimatult suure heleduse. Teised spekuleerisid, et kvasarid on ussiaugu valge augu ots. Viimased väited lükkas ümber nn juurdekasvu ketta teooria, mis lõpuks 1970. aastatel edukalt modelleeriti. Viimased väited muutusid selle valguses üsna tähtsusetuteks ja tänapäeval on teooria kosmiliselt kaugetest kvasaritest väga levinud. 1979. aastal kinnitati gravitatsioonilise läätse teooria, millele pani aluse Einsteini üldine relatiivsusteooria, kui saadi pildid topeltkvasarist 0957+561.
Dionysos
Sedamööda, kuidas vanakreeka mütoloogia arenes, muutus ka Dionysos. Algselt oli ta vana habemik mees, hiljem kujutati teda ilusa noormehena. Pärastpoole arvati ta üheks Olümpose jumalatest, aga Homeros teda veel nende hulka ei arvanud.
Kuigi Dionysos oli jumal, ei veetnud ta teiste jumalate kombel aega Olümposel, vaid rändas mööda maailma. Laubal kandis ta viinapuulehtedest pärga ja käes oli tal luuderohuga põimitud kepp, mille nupuks oli männikäbi. Kõikjal, kuhu ta sattus, õpetas ta inimesi viinamarju kasvatama, viinamägede eest hoolitsema ja veini tegema.
Kvasar
Vaatlusajalugu
1980. aastatel loodi ühendatud mudelid kvasaritest, mis klassifitseeriti kui kindlad osad aktiivsetest galaktikatest, ja lepiti kokku, et paljudel juhtudel eristab neid teistest galaktika tüüpidest ainult vaatleja vaatlusnurk. Kvasarite suur heledus on tingitud nende keskel asuvatest supermassiivsetest mustadest aukudest, mis võivad muuta 10% keha massist energiaks. Siinkohal võrdluseks: termotuumareaktsioonid Päikse-sarnastes tähtedes muudavad energiaks 0,7% massist.
Dionysos
Kord, kui ta jalutas Kreeka rannal, nägid teda mereröövlid, kes ta kinni võtsid ja oma laevale viisid, lootes tema müügist palju raha saada või kui ta oleks osutunud mõne kuninga pojaks, siis tema vastu suurt lunaraha nõuda. Kapten käskis Dionysose kinni siduda, aga kõik ahelad langesid tema kehalt maha. Laeva tüürimees taipas, et nende ees seisab jumal, ja käskis teistel ta vabaks lasta, aga kapten teda ei kuulanud ja käskis teistel laevameestel ta ankrukettidega kinni siduda. Siis juhtusid teisedki imed: tuulest hoolimata ei liikunud laev paigast, laeva masti katsid viinamarjaväädid ja luuderohi. Dionysos muutus lõviks ja rebis kapteni lõhki. Teised meremehed hüppasid merre ja muutusid delfiinideks peale tüürimehe, kellele Dionysos armu andis.
Kvasar
Vaatlusajalugu
See mehhanism seletab ka, miks kvasarid olid rohkem levinud varajases universumis. Nimelt, energia tootmine lõppeb kui kvasari tuumas olev must auk tarbib ära kõik läheduses oleva gaasi ja tähetolmu. See kinnitab asjaolu võimalikkust, et samast protsessist on läbi käinud enamik galaktikaid, sh meie enda Linnutee galaktika. Kuna musta augu lähedal olev gaas ja tolm on tarbitud, siis nüüd on meie galaktika jõudnud vaiksesse perioodi ja kvasarit kui sellist Linnutee südames enam ei eksisteeri.
Dionysos
Erinevalt enamikust jumalatest olid Dionysosel tavaliselt saatjad. Tema saatjateks olid saatürid, Silenos ja metsanümfid menaadid.
Oma kaaskonnaga rändas Dionysos oma sõnul mitmel pool maailmas ja pidas kõikjal võidukaid lahinguid. Hakatuseks käisid nad läbi kogu Aafrika, kus Egiptuses sõdisid liidus Liibüast pärit amatsoonidega titaanide vastu, kes olid jumal Amoni välja ajanud. Dionysos aitas Amoni tagasi Egiptuse jumalaks. Seejärel läbisid nad Araabia, Lüüdia ja Pärsia ning jõudsid Baktriasse Oxose ja Iaxartese kallastele. Enamasti alistusid inimesed talle vabatahtlikult, välja arvatud Damaskus, keda Dionysos seejärel lahingus võitis ja tappis Damaskuse kuninga. Indias sõdisid nad kolm aastat, enne kui indialased alla andsid ja Dionysost kummardama hakkasid. Nad läksid veelgi kaugemale itta, kuni jõudsid maailma lõppu ja pidid tagasi pöörduma. Dionysose sõnul käisid nad seejärel läänes kuni hesperiidide maani ja pakkusid veini ka Atlas, kes taevavõlvi kandis. Põhjas jõudsid nad Hüperboreani ja see oli ainus koht, kus nad viinamarjakasvatamise kunsti ei õpetanud, sest sealne elu oli nii täiuslik ja harmooniline, et neil polnud veini vaja.
Dionysos õpetas ka Atika kuninga Ikariose veini tegema. Ikarios jättis veinivaadi laokile, tema lambakarjased leidsid selle, jõid end maani täis ja joobnuna tapsid Ikariose, heitsid ta surnukeha kaevu ja loopisid sinna kive peale. Kuningatütar Erigone poos end kurvastusest üles.
Dionysos jõudis ka oma ema sünnikohta Teebasse. Seal valitses Semele õepoeg Pentheus. Dionysost saatsid menaadid: rodu naisi, kes tantsisid ja laulsid, ülistasid Dionysost ja jõid veini. Nad käskisid kõigil Dionysost kummardada, sest tema olevat uus jumal. Pentheus pidas seda avaliku korra rikkumiseks ja ilma loata meeleavalduse korraldamiseks ning käskis uue jumala vangi panna, nimetades teda petisest nõiaks Lüüdiamaalt. Pentheus käskis Dionysose türmi heita, kuid kütked ja ahelad ei pidanud teda, lukud kukkusid eest ja uksed avanesid iseenesest. Dionysos jalutas vanglast minema. Ka Pentheus tormas mägedesse linna naisi otsima, ent siis nuhtles Dionysos neid hullusega, nii et nad purjuspäi pidasid Pentheust lõviks, tapsid ta ja kiskusid tükkideks.
Pärast seda, kui Theseus jättis Kreeta printsessi Ariadne Naxose saarele maha, võttis Dionysos Ariadne naiseks. Tema pulmakink Ariadnele oli Põhjakroon. . Kui Ariadne lõpuks suri, asetas Dionysos Põhjakrooni taevavõlvile tähtede hulka.
Dionysose auks lauldavast koorilaulust ditürambist arenes välja tragöödia. Ditürambe esitas sokujalgseteks saatüriteks maskeeritud noormeeste koor Dionysose auks. Neid noormehi kutsuti välimuse tõttu sõnaga tragi, mis tähendab sokku. Näitlejad esitasid Dionysose elust tuntud juhtumeid, mis lõppesid kurvalt, näiteks Ikariosest ja Pentheusest. Sõna odi tähendab kreeka keeles laulu ja nende kahe sõna liitmisel tekkis mõiste "tragöödia", mis käib kõigi näitekunstiteoste kohta, mille kangelasi tavaliselt teenimatult tabab kurb saatus.
Eestis tegutseb 2009. aastast Dionysose Sõprade Selts.
Märtsirevolutsioon
Märtsirevolutsioon oli liberaalne revolutsioon Eestimaal 14.–17. märtsil (vkj. 1.–4. märtsil) 1917. Märtsirevolutsiooniks nimetasid seda ka sündmuste kaasaegsed.
Demonstratsioonid ja keisrivõimuvastased rahutused
Revolutsioon algas 14. märtsil (1. märtsil vkj) 1917 Tallinnas töölisstreikidega, Vene-Balti ja Bekkeri laevatehases, Voltas, Balti Manufaktuuris jm.
15. märtsil (2. märtsil vkj) moodustati Petrogradis Ajutine Valitsus, mille esimeheks sai vürst Georgi Lvov. Ülemjuhatuse peakorteris viibiv Venemaa keiser Nikolai II andis vägedele korralduse alustada sõjakäiku Petrogradi vastu. See ebaõnnestus. Nikolai II loobus samal päeval Pihkvas troonist oma noorema venna Mihhail Aleksandrovitši kasuks.
Revolutsioonisündmused Tallinnas
15. märtsil (2. märtsil vkj), neljapäeval kogunesid Tallinna streikivate tehaste töölised miitingule Tallinna Uuele-Turule, turuplatsilt liikusid miitingulised sadamasse, kus seisis neli-viis sõjalaeva. Tallinna Kopli piirkonna sõjatehastest (Bekkeri laevatehas jt) streikijatega liitusid mässuks sadamas ehitamisel asunud laevade: Izjaslavi, Avtroili, Prjamislavi, Brjatšislavi, Fjodor Stratilati meeskondade ja relvastatud Tallinna sõjasadamas asunud Balti laevastiku Tallinna eskaadri 1. brigaadi ristlejate Rjuriku, Olegi, Bogatõri, Admiral Makarovi, Bajani; miinilaevade Pogranitšniku ja Ohhotniku madrused. Kõigepealt suunduti Suure Rannavärava juurde Tallinna vangla nr. 2ks muudetud keskaegse suurtükitorni Paks Margareeta juurde. Et vanglaülem ei avanud väravaid, murti need maha ja tungiti sisse. Rannaväravate lähedal asunud Peeter Suure merekindluse staabis Pagari tänaval asunud merekindluse komandör viitseadmiral Aleksandr Gerassimovit, kes püüdis meeleavaldajaid rahustada, vigastati ning ta toimetati minema. Vanglaülema, kes revolvri haaras ja õhku tulistas, pistsid madrused täägiga surnuks ning üks vastupanu osutanud vangivalvur tapeti. Vangimaja kaitsnud 60–70 soldatilt võeti relvad ära ja jaotati mässajate vahel. Vabastati kõik vangid, kokku sadakond inimest, kelle hulgas oli ka 1906. aastal mässu pärast vangi mõistetud Pamjat Azova madrused. Tallinna Vangla nr 2 pandi põlema.
Rannaväravast hargnesid mässulised mitmes suunas. Juba Paksu Margareeta ründamise ajal siirdus osa inimesi ohranka maja juurde Pikk tänav 63. Hoone uksed murti lahti. Purustati sisseseade ja hävitati asjaajamispaberid. Edasi rünnati Vene tänava eeluurimisvanglat, mida kaitses rood soldateid. Need andsid relvad ära. Vangla väravad avati ja kõik vangid lasti välja.
Verisem kokkupõrge tekkis Tallinna garnisoni komandantuuri juures Tartu maanteel (praegune Tartu maantee 51), kus relvastatud valve ei lasknud mässulisi ligi. Tekkis tulevahetus, kus mitu madrust sai haavata. Lõpuks murti vastupanu ning komandantuuri peavahist vabastati samuti kõik vangid.
thumb|[[Eestimaa kubermangu vapp]] Mässulised tungisid ka Toompeale, kus asusid Eestimaa kubermanguvalitsus ja kubermanguvangla. Seal vastupanu ei osutatud. Vangid vabastati ja vangla pandi põlema. Tuli levis ka Eestimaa kubermanguvalitsuse ruumidesse ja kuberneri lossi. Eestimaa kubermanguvalitsus lakkas toimimast. Vanglate järel langesid mässuliste löögi alla ka politseiasutused ja kohtud. Need võeti käsile üksteise järel: ruumid vallutati, sisustus purustati ja asjaajamisdokumendid hävitati, sest kardeti, et reaktsiooni võidu korral võidakse neid materjale jälle kasutada inimeste vastu. Dokumente põletati Tallinna Linna Politseivalitsuse maja (Viru tänav 6) ja Tallinna Ringkonnakohtu hoone (praegune Pärnu maantee 7) ees.
16. märtsil (3. märtsil) 1917 loobus Mihhail II troonist. Isevalitsus ja Romanovite dünastia oli kukutatud.
Tallinnas algasid grandioossed miitingud ja meeleavaldused. Töö ettevõtetes ja asutustes seisis. Tallinnas kui Balti laevastiku põhibaasis ja selle sõjalaevadel ning baasi kaitseks moodustatud Peeter Suure Merekindluse kindlustatud rajoonis asuvates väeosades õppusi ei toimunud.
Samal päeval algasid Tallinna ja selle ümbruskonna vabrikutes ja tehastes, sõjaväeosades ja sõjalaevadel tööliste, soldatite ja madruste saadikute valimised Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogusse. Valitud 198 saadikust oli bolševikke vaid 58, esseere 87, menševikke 29 ja parteituid 22 saadikut. Valimistulemustes tuleb arvesse võtta Tallinnas ja Põhja-Eestis asunud Venemaa revolutsiooniliselt meelestatud sõjaväeosade isikkoosseisuga. Juba samal päeval tuli nõukogu Mere puiesteel asuvas Grand Marina kinos kokku.
Nõukogu koosolekul asutati linnas korra hoidmiseks rahvamiilitsa komitee ja Täitevkomitee, kes pöördus linnaelanike poole üleskutsega hoida avalikku korda ning kohustas politseid ja sandarmeid relvi ära andma mitte hiljem kui ülejärgmisel päeval kell 12.
Samal päeval algas üldstreigi ja meeleavaldustega revolutsioon Narvas, millest võttis osa ka Narva Anarhistlik-Kommunistlik Noorte Ühing. Moodustati Narva Linna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu.
Väänas asuvas 3. kindlusesuurtükiväe polgus puhkes mäss samal päeval. 6 kõige vihatumat ohvitseri lasti maha. Suurupis asuvas Peeter Suure Merekindluse 3. kindlusesuurtükiväelaste seas puhkes mäss samal päeval. 6 kõige vihatumat ohvitseri lasti maha.
Naissaarel, kus asus Peeter Suure merekindluse raskesuurtükiväe üksikpataljon ja töötas hulk inimesi kindlustustöödel, toimus samal päeval madruste ja tsiviilisikute mäss. Madrused võtsid sandarmitelt relvad, vabastasid kõik vahialused ja süütasid peavahi hoone põlema.
Revolutsioonisündmused Tartus
Tallinnas jätkusid grandioossed miitingud ja meeleavaldused.
Revolutsioonisündmused Haapsalus
Haapsalus pandi revolutsiooniline kord maksma 17. märtsil (4. märtsil). Juba varahommikul levis linnas teade, et mõnikümmend madrust on kohale jõudnud. Esimeseks madruste ohvriks langes Haapsalu raudteejaamas linnavaht, kes küllalt kiirelt polnud nende käsku täitnud. Teiseks ohvriks olnud endine mõisnik Ernst von Tritthof, kes tapeti oma korteris. Seejärel vabastati linna vangimajast kõik vangid. Kõik dokumendid, mis rahukohtuniku ja politseipristavi juurest leiti, hävitati. Kella 9 paiku organiseerisid peamiselt madrused ja Läti sõjapõgenike naised Turuplatsil revolutsioonilise kohtu, kus kohtu alla anti linnapea dr. Gottfried von Krusenstern ja kirikuõpetaja Ralph von zur Mühlen. Mõne tunni pärast lamasid nad juba tänaval vereloigus — linnapea surnuna ja pastor raskesti haavatuna, kuid siiski elusana...
Revolutsioonisündmused Saaremaal
Saaremaal koguneti pärast uudiseid Ajutise Valitsuse moodustamist Kuressaares Pikale tänavale Bürgermusse vanglahoone juurde, kus asusid sõjaväeasutused, (polkude staabid jms), kus lasti maha üks 425. Kargopoli jalaväepolgu ohvitser, kes olevat meeleavaldajaid relvaga ähvardanud ning kavatseti revolutsioonilist kohut mõista admiral Belogolovõi üle, kes oli Muhu väina kindlustatud piirkonna ülem ning ei olnud vandunud truudust uuele Ajutisele valitsusele. Kuressaare Eesti Selts esimehe kt. Mihkel Nepsi algatusel kutsuti kokku eesti seltskondlike organisatsioonide esindajate koosolek, kuhu kokkutulnud, umbes 20–25 isikut, otsustasid endid lugeda või tunnistada Saaremaa Eesti Ajutiseks Täidesaatvaks Komiteeks. Esimeheks oli Kaarma pastor Hugo Bernhard Rahamägi,.
18. märtsil (5. märtsil) nimetati Ajutise Valitsuse Eestimaa kubermangukomissariks Jaan Poska, millega algas Ajutise Valitsuse võimu korraldamine Tallinnas ja Eestimaa kubermangus.
8. aprillil (vkj 26. märtsil) toimus Petrogradis eestlaste meeleavaldus, kus Eestile nõuti autonoomiat. Sinimustvalgete lippude lehvides sammusid seal elavad eestlased läbi linna parlamendihoone ette, kus esitati oma nõudmine. Neli päeva hiljem kinnitas Venemaa Ajutine valitsus Eesti ajutise omavalitsuse seaduse, millega Eesti sai ulatusliku autonoomia. See oli esimene taoline järeleandmine endise Venemaa Keisririigi rahvastele.
Föderaalülikool
Föderaalülikool (vene keeles федеральный университет) on liik kõrgõppeasutusi (kõrvuti instituudi, akadeemia ja ülikooliga) Venemaal.
Venemaa Föderatsiooni Haridus- ja Teadusministeeriumi kontseptsiooni järgi on föderaalülikoolide moodustamise peamine eesmärk kõrgharidussüsteemi arendamine piirkondlike haridusstruktuuride optimeerimise läbi ning kõrgemate õppeasutuste sidemete tugevdamine föderaalringkondade majanduse ja sotsiaalsfääriga.
Esimene föderaalülikool Venemaal oli Siberi föderaalülikool, mis moodustati 2006. aastal Krasnojarski Riikliku Tehnikaülikooli, Krasnojarski Riikliku Arhitektuuri- ja Ehitusakadeemia ning Riikliku Värviliste Metallide ja Kulla Ülikooli liitmisel.
7. mail 2008 allkirjastas Venemaa Föderatsiooni President seadluse föderaalülikoolidest ("О федеральных университетах"), mille kohaselt kohustati Venemaa Föderatsiooni Valitsust kahe kuu jooksul välja töötama ja Riigiduumale esitama föderaalseaduse eelnõu, mis määrab kindlaks föderaalülikoolide moodustamise ja tegevuse korra.
24. veebruaril 2009 jõustus Venemaa Föderatsiooni seadus "Muutuste sisseviimisest Venemaa Föderatsiooni seadusandlikesse aktidesse föderaalülikoolide tegevuse küsimustes".
21. oktoobril 2009 allkirjastas Venemaa President seadluse föderaalülikoolide moodustamisest Loode, Volga, Uurali ja Kaug-Ida föderaalringkondades.
Amos Oz
Amos Oz (heebrea keeles עמוס עוז ; sünninimega Amos Klausner; 4. mai 1939 Jeruusalemm − 28. detsember 2018 Tel-Aviv) oli Iisraeli kirjanik ja ajakirjanik, Iisraeli-Palestiina konflikti kahe riigi lahenduse silmapaistev toetaja.
Föderaalülikool
Aastatel 2010–2011 moodustati nimetatud föderaalringkondades neli föderaalülikooli: Põhja (Arktika) föderaalülikool Loode föderaalringkonnas, Kaasani (Volga) föderaalülikool Volga föderaalringkonnas, Uurali föderaalülikool Uurali föderaalringkonnas, Kaug-Ida föderaalülikool ja Kirde föderaalülikool Kaug-Ida föderaalringkonnas.
Amos Oz
Ta õppis filosoofiat Heebrea Ülikoolis ja Oxfordi Ülikoolis. Hiljem oli Ben-Guriyyoni ülikooli kirjandusprofessor.
Föderaalülikool
13. oktoobril 2010 allkirjastas Venemaa President seadluse Immanuel Kanti nimelise Balti föderaalülikooli moodustamisest. 30. detsembril 2010 moodustati nimetatud kõrgkool Loode föderaalringkonnas Immanuel Kanti nimelise Venemaa Riikliku Ülikooli baasil.
Amos Oz
Temalt ilmus 23 romaani ja esseekogumikke. Ta loomingut on tõlgitud rohkem kui 25 keelde.
Felipe IV
thumb|Felipe IV Felipe IV (8. aprill 1605 – 17. september 1665) oli Habsburgide soost Hispaania kuningas 1621–1665 ja Portugali kuningas 1621–1640.
Föderaalülikool
18. juulil 2011 allkirjastati Venemaa Föderatsiooni Presidendi seadlus Põhja-Kaukaasia föderaalülikooli moodustamisest Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas. Põhja-Kaukaasia föderaalülikool moodustati Stavropoli kolme kõrgkooli baasil 2012. aastal.
Felipe IV
Felipe IV oli vaimselt ja füüsiliselt tunduvalt võimekam kui ta isa Felipe III, kuid temagi ei suutnud riiki langusest päästa. Aastal 1640 kuulutas Portugal end Hispaaniast sõltumatuks ja järgnesid edutud sõjad Prantsusmaaga. Felipe püüdis alati toetada katoliiklust ja Habsburge, mis põhjustasid lahkhelisid Inglismaaga. Seetõttu kannatas tugevalt Hispaania majandus ning riik kaotas oma eelisseisundi kaubanduses ja koloniaalpoliitikas.
1640. aasta algas ülestõus Portugalis, samal ajal Kataloonias puhkenud ülestõusuga ning Hispaania ja Prantsusmaa vahel puhkenud sõjategevusega. Ülestõusu etteotsa asus Bragança hertsog João, kes kuulutati pärast Hispaania garnisonide väljakihutamist 15. detsembril 1640 Portugali kuningaks João IV, Bragança dünastia. Hispaania keeldus aga Portugali iseseisvust tunnistamast ja nii puhkes detsembris 1640 Portugali iseseisvussõda, mis kestis kuni 1668. aastani. 1660. aastatel asus Portugali sõjaliselt toetama Inglismaa kuningas Charles II ja 1668. aastal sõlmitud Lissaboni rahuga oli Hispaania sunnitud tunnistama Portugali iseseisvust.
Järglased ja troonipärimisküsimus
Felipe IV-le sündis 13 last, kellest täiskasvanuks said 2 poega ja 2 tütart, abiellusid kaks last (mõlemad tütred, kes olid abiellunud välisriigi kuningaga) ja tänapäevani kestab neist üksnes ühe sugu. See tekitas terava troonipärimise probleemi.
1615 abiellus Felipe IV Burgoses Prantsusmaa kuninga Henri IV tütre Prantsusmaa Isabeliga. Sellest abielust sündis 8 last, kellest 2. sünnipäevani elas üksnes kaks: poeg Baltasar Carlos ja tütar Hispaania María Teresa. Baltasar Carlos haigestus pisut enne oma 17. sünnipäeva rõugetesse (pakutud on teisigi haigusi) ja suri. María Teresa abiellus oma onupoja, Prantsusmaa kuninga Louis XIII-ga ja ehkki abielu tõttu lähisugulasega suri tema 6 lapsest 5 pisikesena, kestab tema sugu tänapäevani.
Isabel suri 1644 ja esialgu oli Felipe lesk, kuid pärast Baltasar Carlose surma 1646 pidi ta uue poja saamiseks uuesti abielluma. Väljavalituks osutus tema oma 14-aastane õetütar Austria Mariana, kes oli temast 29 aastat noorem. Varem oli Mariana plaanitud Baltasar Carlose abikaasaks. Pulmad toimusid 1649. Felipe IV teisest abielust sündis 5 last, kellest täiskasvanuks said üksnes kaks: vanem tütar Hispaania Margarita Teresa ja noorim poeg Carlos II. Vanim poeg Felipe Prospero oli peaaegu alati haige ja suri pisut enne 4. sünnipäeva.
Margarita Teresa anti naiseks Saksa-Rooma keisrile Leopold I-le, kellele lubati, et abielust sündinud laps pärib Hispaania trooni. Abielu sõlmiti 1666 ning sellest sündis 4 last, kellest 3 surid pisikesena ja neljandagi sugu suri enne 17. sajandi lõppu välja.
8 päeva pärast Felipe Prospero surma, 1661. aasta lõpus sündis Felipe IV noorim poeg Carlos II. Veel enne Carlos II 4. sünnipäeva suri Felipe IV ja Carlos kui ainus elusolev poeg päris Hispaania trooni. Sagedaste abielude tõttu lähisugulaste vahel oli Carlos II degenerant ja võimetu järglasi saama. Temaga suri Habsburgide dünastia meesliin Hispaanias aastal 1699 välja.
Felipe IV-l oli ka üks ebaseaduslik laps: 1629 sündinud poeg Austria Juan José suhtest näitlejatari María Inés Calderóniga. Temast sai diplomaat ja sõjaväelane ning kardeti, et ta võib hakata taotlema Hispaania trooni. Ta tõusiski 1677 peaministriks, kuid suri 1679 vallalise ja lastetuna.
Pärast Carlos II surma päris aastal 1700 Hispaania trooni Felipe vanima täiskasvanuks saanud tütre María Teresa ainsa täiskasvanuks saanud lapse vanuselt teine poeg Felipe V. Felipe V vanem vend oli Prantsusmaa dofään, kes sellepärast ei tohtinud Hispaania kuningaks saada.
Eelnev: Felipe III Portugali kuningas 1621–1640  Järgnev: João IV Hispaania kuningas 1621-1665 Järgnev: Carlos II Burgundia hertsog 1621–1665 Milano hertsog 1621–1665
Föderaalülikool
2014. aastal arutati aktiivselt V. I. Vernadski nimelise Krimmi föderaalülikooli moodustamise ideed. Eeldati, et ülikool alustab tööd 2015. aastal. Hiljem lükati tähtaegu edasi.
Canopus
thumb Canopus (α Car, α Carinae, Kiili alfa, Kiili α) on lõunataevas paikneva Kiili tähtkuju näiva heleduse poolest heledaim täht ning näiva heleduse poolest kolmas täht Päikese ja Siiriuse järel (tähesuurus –0,72).
Canopus on Maast umbes 313 valgusaasta kaugusel.
Canopuse absoluutne heledus on 14 000 korda suurem kui Päikesel.
Tammemäe
Tammemäe on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Külas asub Tammemäe järv.
GPC
"GPC" võib tähendada:
Afrikaat
Afrikaat on keele süsteemis ühele foneemile vastav häälik, mis algab sulghäälikuna ning läheb sulu veniva, plahvatuseta avanemise kaudu samas või ligikaudu samas häälduskohas üle ahtushäälikuks.
Afrikaadiga algavad näiteks saksa sõnad Zeit ja Pferd, inglise sõna child, vene sõna час ja udmurdi sõna ӝӧк. Eesti ühiskeeles afrikaate ei ole, kuid neid esineb murretes.
Lemmaru
Lemmaru on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Aastatel 1992–2017 kuulus Vasalemma valda.
Küla territooriumil asub Vasalemma raudteejaam.
Uosohhai
Uosohhai ehk osuohai või ohuokhai (jakuudi keeles оһуохай) on jakuutide traditsiooniline, rahvuslikke identiteete rõhutav ringtants pika ja poeetilise improvisatsiooniga koorilaulu saatel. Uosohhai on Sahha Vabariigi vana ja olulisima päikese tervitamise ja uusaasta tähistamise tseremoonia, suvise pööripäeva pidustuste ja rituaali õsõeahi ametlik osa, kus tants sümboliseerib suvehooaja ja uue eluringi algust.
Uosohhai on Sahha folkloori üks rikkamaid ja vanimaid rahvuslikke žanre, mis ulatub ajaloolisse karjakasvatusperioodi, kui Sahha inimesed (jakuudid) elasid lõunapoolsemates piirkondades. Tantsu nimetus on tulnud tolleaegsete päikesekummardajate sõnast үңкүү (tants) ja verbist үң (kummardada). Kariloomadest lauldi aina hobusele ja varsale, seepärast laule peeti eelkõige etnilise austusavaldusena hobusele.
Uosohhai on universaalne ühtsuse sümbol, mil üldiselt rahvarõivastes tantsijad käsikäes liiguvad laias ringis ja rahulikus tempos päripäeva, s.o. päikese liikumise suunas ning laulja improviseerib laulu suve auks. Pidustused toimuvad tavaliselt linnast väljas suurel mitmeruutkilomeetrisel platsil ning keskseteks sündmusteks on suurte lõkete põletamine ja hommikul tõusva päikese tervitamine.
Muinsus ja semantika
Uosohhai on üks arhailisemaid monumente jakuudi traditsioonilises tantsukultuuris ja selle päritolu ulatub tagasi muinasaega uskumustega selle võluväest ümbritsevale keskkonnale. Vaatamata näilisele lihtsusele, tants on kui sümboolne keel eriepohhide tantsukultuurist, millel on mitmeid erinevaid tõlgendusi. Esimeseks teaduslikuks kontseptsiooniks on pakutud, et see on rituaalne tants looduse ja vaimude kummardamiseks müsteerilise hümni saatel. Etnograafid on nimetanud uosohhai 'd rituaalse õsõeah 'i rüpes arenenud iidseks pidulikuks tantsuks, mil ringis keereldes, lõket kohendades ja ohvriande tehes tänatakse vaime ja jumalaid inimesele antud soojuse ja valguse eest. Vanapärase leksikaga ring- ja algõs-laulude täpsema verbaalse uuringu põhjalt seda on samuti peetud uueaasta pühadega seotud kultuseks.
Jakuutide pärimuskultuuris on ringtantse peetud panteoni jumaluse, helge Aiõõ (Айыы) poole pöördumiseks ning selle käsitluse kohaselt hüppamistel ja vahelduval tantsutempol on tema juurde lendamise funktsioon. Siiski jakuudi rahvuspärimusteadlaste arvamuste kohaselt eelkõige suletud ringis liikumine ja laul olid pühendatud jakuutide iidsele päikesejumalale, kes esimeste zoomorfsete kujutiste kohaselt oli tiivuline ja hobusekujuga. Laulutekstis esinevat tantsusõnu ja nimetusi (сиэлэн хаамыы, увтэн) tiivulisest nagu Theben (тэпсэн, тэбэн), Monen (мвнвн), Koten (квтен) hobusest ning ühesuunalise edasiminekuga, vahel hüpates ja vahel tammudes esitatakse taevaliku päikesehobuse liikumist. Hobusele pühendamisriitustega õsõeah 'ide esmaseks eesmärgiks oli saada taevast õnnistust. Ja kuna samuti ohvriloom oli hobune, see viitas iidsete iraanikeelsete sküütide mõjule. Paigal tammumine on olnud iidseim ja tähtsaim tantsuviisidest, mil tõstes jalga teise ette või aeglase edasiminekuga imiteeriti müütilist taevast hobust tema taevasel teekonnal. Tihtipeale kahel jalal kõrgedki hüpped demonstreerisid hüpet ”uude (või võõrasse)” maailma. Improviseeritud tekstis leiduvate väljendite чээл муран ja чээл кувх leksikaalsed analüüsid väidavad uosohhai laule pärinevateks hunnide ajalt. Usulisi tõekspidamisi uurinud teadlased on uosohhai suletud ringis päripäeva liikumist nimetanud suletud avara ruumi, aja tsüklilisuse ja alatise taasloomise sümboliks. Lõpuks mitmete Siberi rahvaste folkloori ja etnograafia uurijate arvamused on taas toonud esile, et kuivõrd tantsust puuduvad eepilised märkmed, on see esivanemate ringmäng kui tunguusidelt ja burjaatidelt laenatud, vaid selle erinevusega, et jakuudi tants matkib valgekure tantsuna näivat liikumist. Tantsule on antud isegi raviomadusi.
Tants tantsiti hommikul. Suurte hõimude korraldatud uosohhai 'd kestsid mõnikord kolm päeva ja ööd. Osalejad muutusid kogu aja, mil usuti, et igaühega, kes siseneb ringi, kaasneb energia terveks aastaks.
See on levinud tants, mis ühendab kolme kunstiliiki: tantsimine, laulmine ja luule. Muusika varieerub marsist ooperini. Tantsijad oma jalgade, käte ja keha graatsilise, rafineeritud liikumisega moodustavad ringi, kus hüppamiste, tempo vahelduvuse ja järk-järgult suurenemise, tantsijate erineva riietumise ja külg ees päikese suunas tantsimisega avaldatakse austust looduse ja eluringi nähtuse vastu. Tantsul on juhid ehk juhtivad lauljad, kes improviseerivad sõnad ja tantsijad ringkäigus kordavad neid. Tähtis ei ole üksnes laulmine, vaid samuti viljakuse, kasvu ja ümbritsevas looduses tärkava elu poolt esile kutsutud tänutunde laulukeeles sõnastamise kunst. Tavaliselt juhtiv laulja ei ole professionaalne laulja, vaid oma varasest lapsepõlvest saadik eepilise laulmisega tegelenud ja suure poeetilise improviseerimisoskusega meister. Meloodia rahvuslikku koloriiti toonitatakse häälepaelte vibratsiooniga ehk ”kõrilauluga”.
Tihtipeale juhtivad lauljad võistlevad omavahel ning parima poeetilise väljendusega laulumeistriks nimetatakse seda, kellel suurim tantsuring. Suurim Ohuokhai tants toimus nädalavahetusel, 23. juunil 2012: see koosnes 15 293 osalejast.
Ottone Visconti
thumb|Ottone Visconti
Ottone Visconti (1207– 8. august 1295) oli Milano peapiiskop aastatel 1267–1295. Sai Milano valitsejaks 1277 peale seda, kui oli tulnud võitjaks konfliktis samuti Milanole pretendeeriva Valassina ja Lecco üle valitseva Della Torre suguvõsaga. Visconti suguvõsa omas enne Milano üle võimu saamist maavaldusi Verbanos.
Ottone valitses Milanot aastani 1285. Hoidmaks võimu perekonna käes, laskis Ottone osava diplomaadina valida nn rahvajuhiks (Capitano del Popolo) oma venna pojapoja Matteo I Visconti.
Ottone pani aluse Visconti dünastiale, mis valitses Milanos kuni perekonna meesliini hääbumiseni aastal 1447.
Parklaev
pisi|Parklaev Parklaev ehk bark (hollandi keeles bark) on 3–5-mastiline purjelaev, millel on raapurjed kõigis ülejäänud mastides peale besaanmasti (viimane mast), kus on kahvel- ehk pikipuri.
19. sajandi keskel oli parklaev enimkasutatud laevatüüp kaugsõidul.
Maailmas on ehitatud kuus viiemastilist parklaeva, sealhulgas "Maria Rickmers".
Termini päritolu
pisi|[[Rumeenia mereväe õppelaev Mircea 2022. aastal Prantsusmaal]] Sõnatüvi "park" tuleb kreekakeelsest sõnast baris, mida kreeklased kasutasid Vana-Egiptuse paatide kohta. See sõna laenati ladina keelde kujul barca. Sellest pärinevad itaalia sõna barca ning prantsuse sõnad barge ja barque. Mõlemad sõnad laenati inglise keelde, kusjuures kumbki pisut erineva tähendusega. Eesti keelde on need jõudnud kujul pargas ja park(laev).
Laeva iseloomustus
pisi|[[Kaliningradi Kõrgem Merekool|Kaliningradi Kõrgema Merekooli õppelaev Krusenstern]] pisi|[[Portugali merekooli õppelaev, vaade ahtrile ja paremale pardale]] pisi|Portugali merekooli õppelaev, vaade käilale ja vasakule pardale Parklaev kujunes välja 18. sajandi lõpuks. Selleks ajaks omandas vastav sõna inglise keeles ka tänapäevase tähenduse, varem oli sõna tähendus märksa ebamäärasem ega märkinud kindlat laevatüüpi.
Kolme mastiga parklaeva maste nimetatakse fokkmastiks, grootmastiks ja besaanmastiks. Nelja mastiga parklaeva maste nimetatakse fokk-, groot-, besaan- ja džigermastiks. Viie mastiga parklaeva maste nimetatakse fokk-, groot-, kesk-, besaan- ja džigermastiks.
Ämari
Ämari on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Parklaev
Laeva iseloomustus
Eespurjesid on pukspriidi ja kliiverpoomi kohal kuni 4. Mastide vahel paiknevad kuni 5 taakslit ülestikku. Lisapurjedena võivad kasutusel olla leipurjed.
Ämari
Kuni 2017. aasta haldusreformini kuulus Ämari Vasalemma valda.
Parklaev
Laeva iseloomustus
Parklaeva eelis täislaeva ees, mille igal mastil olid raapurjed, oli see, et nad nõudsid väiksemat meeskonda, mida reederil oli järelikult odavam pidada. Ka laev ise oli odavam. Õppelaevadeks, vastupidi, valiti just sellepärast, et selle meeskond oli suurem ja sellepärast sai rohkem meremehi korraga väljaõppe. Ühtlasi oli parklaeva lihtsam vastu tuult juhtida.
Teisalt tõrjus parklaev välja vanemaid ja väiksemaid kuunareid, kaljaseid ja brigantiine. Kuunarid ja brigantiinid olid väiksemad ega suutnud nii palju kaupa peale võtta, lisaks olid kuunarid ja kaljased aeglasemad. Kui täislaevad on purjelaevatüüpidest kõige kiiremad ning kuunarite ja kaljastega on parem vastu tuult sõita, siis parklaeva peeti nende kahe vahel väga heaks kompromissiks, mis kummaltki võttis üle nende parimad omadused.
Ämari
Ämarit on esimest korda mainitud "Taani hindamisraamatus" (küla nimega Hemaeri). 1413. aastal mainitakse praeguse aleviku kohal olnud küla Happemat, mis müüdi Padise kloostrile. Aastast 1592 on teada küla järgi nimetatud Ämari mõis (Happtmatt, hiljem Habbinem); küla ennast küll nimetati Suurkülaks.
Parklaev
Laeva iseloomustus
Tüüpilise parklaeva kandevõime oli 3000 tonni, aga ehitati suuremaidki, eriti vilja ja väetise veoks Lõuna-Ameerika sadamatest sõiduks ümber Kap Hoorni. Üks suurimaid parklaevu oli viiemastiline "France", mis oli 110 m pikk, 14,9 m lai ja 7,9 m süvisega. Tema kandevõime oli 5500 tonni. Ta vedas väetist Tšiilist Euroopasse ja kiireima reisi tegi ta 63 päevaga.
Tänapäeval on enamik säilinud parklaevu õppelaevad või muuseumlaevad. Vaid mõned üksikud on kasutusel Vaikse ookeani saarte vahelises kaubaveos. Vanim parklaev, mis tänapäevani sõidab, on "Star of India", mis valmis 1863 täislaevana ja muudeti 1901 parklaevaks.
Kirjandus
pisi| Nippon Maru II
Ruunid
pisi|Rootsis [[Uppsala Ülikool|Uppsala ülikooli pargis seisev ruunikivi, mis leiti frantsiskaanikloostri müürist, pärineb 11. sajandist ja kannab kirja "Tägn ja Gunnar püstitasid selle kirja Väderile, tema vennale".]] Ruunid on vanade germaanlaste tähestik, mis tekkis esimestel sajanditel pKr väidetavalt ladina tähestiku eeskujul. Vanade germaanlaste, arvatavasti kreeka-ladina või keldi-etruski päritoluga raidkiri, mis 4. sajandist alates esineb sageli haua- ja mälestuskividel.
Sõna ruun on seotud protogermaani sõnaga *runo (loits, salajane vestlus, sosin). Keldi keeltes on sellel sarnane tähendus, kuid teistes keeltes võib tähendada noaga lõikamist, kõne või imet. Seos saladusega võib tuleneda sellest, et kirjaoskus loodi ja levis vaid rahva koorekihis.
Galopp
thumb|200px|Galopeeriv võistlushobune Galopp on hobuse kõige kiirem allüür, milles hobune liigub edasi hüpetega. Kuulda on kolme kabjalööki, millest keskmine jaguneb mõnikord kaheks. Kõigepealt toetub hobune paremale tagajalale (1. löök), seejärel sirutab üheaegselt ette vasaku taga-ja parema eesjala (2. löök). Sellele järgneb keha edasiviimine üle parema eesjala. Tagajalad tõusevad ja vasak eesjalg sirutub maksimaalselt ette. Järgmisel hetkel toetub hobune ainult vasakule eesjalale (3. löök). Keha paiskub üle vasaku eesjala, millega antakse tugev tõuge. Järgneb lennufaas, kus hobune maapinnale ei toetu. Seejärel tsükkel kordub.
Olenevalt sellest, kumma eesjalaga annab hobune äratõuke enne lennufaasi, kõneldakse parema või vasaku jala galopist.
Galopi kiirus on 12...60 km/h. Kõige aeglasemat galoppi, mille korral kiirus on 12...15 km/h nimetatakse kenteriks. Tavalise galopi kiirus on 30...35 km/h.
Ruunid
Ruunid ja Eesti
pisi|Tõenäoliselt 13. sajandist pärinev läänemeresoomekeelne tohtkiri Eesti muinasjast säilinud stiluste (kirja kraapimiseks kasutatavad metallteravikud) põhjal oletatakse, et ka Eestis võidi ruunikirja näiteks kasetohul või puidul kasutada, kuigi seda kinnitavad ruunileiud puuduvad. Hilisemast ajaloost on säilinud sirvilauad (puulauakeste peale märgitud kalendrid) ja peremärgid, kus kasutati samuti ruune. Kirjalike allikate puudumisele vaatamata oletatakse ka, et muistsed eestlased tegid ülestähendusi rootslastelt laenatud ruunikirjas. Üksikud eestlased võisid kirjaoskusega kokku puutuda kloostrites, kus õpetati misjonäre ka Eesti tarbeks. Lääne-Eesti ja saarte rahvad käisid läbi Skandinaavia rahvastega, samuti oli Ida-Eestil sidemed Loode-Venemaa läänemeresoomlastega, kellest on säilinud slaavi tähestikus kasetohuribasid. Peamiselt märgiti neile loetelusid, võlanõudeid ja muud ametlikku, samuti igapäevaseid üksteisele lähetatud teateid, sajatusi ja armastuskirju.
Galopp
Pferdegangart Horse gait Hevosen askellaji