cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihema järv
Ihema järv asub 1292 meetri kõrgusel merepinnast ja selle sügavus on valdavalt 5 ja 7 meetri vahel. Suurim sügavus on 7,8 meetrit.
Eesti otsib superstaari (kuues hooaeg)
Hooaja võitis Jüri Pootsmann.
Sassari
Sassari on linn Itaalias Sardiinia maakonnas, samanimelise provintsi ja samanimelise haldusüksuse (città metropolitana) keskus.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Loojal ei saa olla kohustusi võimalikest maailmast parimas elavate olendite ees, keda ta ei ole loonud, sest need olendid ei ole tegelikud. Kuidas on lood olenditega, kes elavad loodud maailmas?
Eesti otsib superstaari (kuues hooaeg)
Esimene finaalsaade
Esimene finaalsaade toimus 5. aprillil 2015. Saate teema oli "See olen mina" – lauljad pidid esitama laulu, mis neid endid iseloomustaks.
Sassari
Sardiinia saarel, 225 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sassari asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta (30. IX 2022).
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Usutav on oletada, et Jumal saab luua maailma, milles on täidetud tingimused: 1) Ükski selle maailma olenditest ei eksisteeriks parimas võimalikest maailmadest. 2) Ühelgi selle maailma olenditest ei ole kokkuvõttes nii vilets elu, et oleks parem, kui seda olendit poleks kunagi olemas olnud. 3) Iga selle maailma olend on kokkuvõttes vähemalt sama õnnelik, nagu ta oleks võinud olla mis tahes teises võimalikus maailmas, milles ta oleks võinud eksisteerida.
Ihema järv
Järve ääres elab umbes 550 linnuliigi esindajaid, nende seas haruldased kingnokk ja papüüruse-pagulind. Endeemsete liikide hulgas on tutt-jäälind, iibiseid, lootoselinde, haigruid, tülle, kurvitslasi.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Armuline Jumal võib vabalt otsustada luua olendid, kes on vähem täiuslikud kui olendid, keda ta samuti saaks otsustada luua. Usklik inimene ei ülista Jumalat tavaliselt selle eest, et ta just meid luues tegi õige otsuse, vaid tänab Jumalat enda loomise kui teenimatu isikliku teene eest.
Ihema järv
Järves vohab vesihüatsint.
Heavy Airlift Wing
HAW-i juhtimisstaap
HAW-i juhtimisstaap (HAW Command Staff) koosneb grupi üldosakonna, juhtimise toetamise, protokolli, avalike suhete, õigusnõustamise, ohutuse ja kvaliteedikindlustamisega seotud funktsioonidest.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Konkretiseerime vastuargumendis esitatud olukorra:
Esimene vastuväide selle näite põhjal ei ütle ainult, et vanemad on teinud midagi moraalselt väära (mis on tõsi), vaid ka, et nad on toiminud moraalselt vääralt lapse suhtes. Ent normaalne laps ei oleks olnud seesama laps, sest tal oleksid olnud teised geenid.
Heavy Airlift Wing
HAW-i juhtimisstaap
Juhtimisstaabi eesotsas on HAWi juhtimisstaabi tegevjuht (Command Staff Executive Officer) koos HAWi kvaliteedijuhiga, kes juhivad kvaliteedikindlustamis- ja ohutussektsiooni.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Mille poolest siis vanemad juhtumil (A) toimisid vääralt? Võidakse väita, et asi on selles, et nad rikkusid printsiipi:
Sassari
Sassari piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alghero, Muros, Olmedo, Osilo, Ossi, Porto Torres, Sennori, Sorso, Stintino, Tissi, Uri, Usini.
Sassari halduspiirides asuvad järgmised allüksused (frazione): Argentiera, Bancali, Baratz, Biancareddu, Bonassai, Caffè Roma, Campanedda, Canaglia, Caniga, Filigheddu, La Corte, La Crucca, La Landrigga, La Muntagna, La Pedraia, Li Punti, Mandra di l'Ainu, Marchetto, Molafà, Ottava, Palmadula, Pian di Sorres, Platamona (jagatud Sorso ja Porto Torresega), Saccheddu, San Camillo, San Francesco, San Giovanni, Tottubella, Truncu Reale, Villa Assunta (jagatud Algheroga), Villa Gorizia, Fiume Santo (jagatud Porto Torresega), Zuari.
Béla Vikár
pisi|Béla Vikár Béla Vikár (1. aprill 1859 Hetes – 22. september 1945 Dunavecse) oli ungari etnograaf ja tõlkija, Ungari Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Printsiibist (Q) järeldub ka väide (P). Ent printsiibile (Q) saab esitada vastunäiteid:
Heavy Airlift Wing
Juhtimisdivisjon (C2S)
Transpordilennukite grupi juhtimisdivisjoni (Command and Control Squadron, C2S) kaudu toimub nii kogu suhtlus HAWi sees kui ka HAWi ja SAC-riikide õhutranspordivajadust puudutav suhtlus. C2Si funktsioonide hulka kuulub riikidelt õhutranspordinõuetele vastamine ja nende alusel läbiviidavate lahinguülesannete andmine. C2S vastutab selle eest, et tellitavad missioonid on poliitiliselt teostatavad ja et soovitav kaubakogus oleks õhu kaudu transporditav.
Béla Vikár
1870. aastate lõpus hakkas ta koguma ungari rahvalaule ja muinasjutte. 1896. aastal hakkas ta fonograafiga salvestama ungari rahvalaule.
Robert Merrihew Adams
"Must God Create the Best?"
Tundub, et meie halvakspanu vanematele juhtumil (A) ei põhine mitte printsiibil (Q), vaid vähem üldisel ja usutavamal printsiibil:
Eesti otsib superstaari (kuues hooaeg)
Teine finaalsaade
Teine finaalsaade toimus 12. aprillil 2015. Saate teemaks oli kaheksakümnendate hitid.
Robert Merrihew Adams
Isiklikku
Robert Merrihew Adamsi abikaasa on 1966. aastast filosoof Marilyn McCord Adams.
Béla Vikár
Vikár tõlkis ungari keelde "Kalevala", kõik La Fontaine'i muinasjutud ja Šotha Rusthaveli "Kangelase tiigrinahas". Ta tõlkis ungari keelde ka katkendeid "Kalevipojast".
Eesti otsib superstaari (kuues hooaeg)
Kolmas finaalsaade
Kolmas finaalsaade toimus 19. aprillil 2015. Saate teemaks oli kauneimad eesti laulud.
Neljas finaalsaade
Neljas finaalsaade toimus 26. aprillil 2015. Saates esitati laule, mis olid valitud kaasvõistlejate poolt.
(1) Laulu esmaesitaja oli hoopiski Ben E. King 1963. aastal. Tom Jonesi versioon on aga aastast 1970.
(2) Laulu salvestas esimesena 1932. aastal Ray Noble Orchestra (lauljaks Val Rosing). Otis Redding, kes polnud tollal sündinudki, salvestas laulu alles 1966. aastal, kuid sellest sai Reddingi tunnuslaul.
Erkki Piisang
Erkki Piisang (sündinud 26. detsembril 1958) on eesti õpetaja, haridusjuht ja riigiametnik.
Heavy Airlift Wing
Juhtimisdivisjon (C2S)
Divisjon määrab ka missiooni fookuse ja aitab määrata kättetoimetamiskuupäeva (required delivery date). C2S teeb tihedat koostööd SACi toetava NATO õhutranspordi juhtprogrammi büroo, Pápa lennubaasi ja Boeingu meeskonnaga Pápas. Koostöö eesmärk on tagada kogu õhutranspordimissiooniks vajalik operatsioonide, administreerimise ja tehnilise valdkonna toetus.
Erkki Piisang
1980. aastatel oli ta Nõmme Pioneeride Maja direktor ja töötas õpetajana Tallinna 62. Keskkoolis.
9. maist 2005 kuni 5. aprillini 2007 oli ta Haridus- ja teadusministeeriumi abiminister. Tema peamisteks vastutusvaldkondadeks abiministrina olid üld- ja kutsehariduse ning ministeeriumi hallatavate asutuste arendamine ja korraldamine.
2016. aastal töötas Järveküla Kooli õpetaja ja majandusjuhtajana.
Ta on olnud Eesti Lastevanemate Liidu eestseisuse liige (2006–2008), Kutsekoja hariduse kutsenõukogu liige ja Eesti Kutseõppe Edendamise Ühingu juhatuse liige.
Isiklikku
Tema ema oli kergejõustiklane Eugenia Piisang (1926–2015), isa kergejõustiklane ja spordiajakirjanik Eugen Piisang (1917–2003). Spordipedagoog ja kergejõustiklane Marion Piisang (1953–2016) oli tema õde. Tema abikaasa on nahakunstnik Tiina Piisang.
Heavy Airlift Wing
Juhtimisdivisjon (C2S)
C2S koosseis on jagatud kolmeks jaoskonnaks: missioonide planeerimine ja läbiviimine (Mission Planning and Execution), diplomaatilised load (Diplomatic Clearance) ja administratiivne toetus (Administrative Support). Lisaks on see üksus ka väga rahvusvaheline, kuna 12 SAC-riigist on C2Si personali hulgas esindatud seitse (Ungari, Holland, Norra, Poola, Rumeenia, Sloveenia ja Rootsi).
Transpordidivisjon (HAS)
Transpordidivisjon (HAS) on maailma esimene ja ainus rahvusvaheline divisjon, kuhu kuuluvad C-17 lennukid.[2] HAS koosneb transpordilennukite grupi lennumeeskondadest ja järgmistest eraldi funktsioonidest: luure, taktika, väljaõpe, standardimine ja hindamine ning HAWi lahingutegevuse julgeolek ja lennujuhtimine. HASi tegevuspõhimõtted rajanevad USA õhupaiske (air mobility) väljaõppel, juhistel ja standarditel. See süsteem on aluseks ka USA õhuväele, kes on C-17 lennukite peamine kasutaja. Lisaks lähtub HAS oma tegevuses parimatest eeskujudest: sarnastest divisjonidest USA õhuväes, Kanada kuninglikus õhuväes, Austraalia kuninglikus õhuväes ja Ühendkuningriigi kuninglikus õhuväes. Divisjoni struktuur, tegevusjuhised ja -põhimõtted on loodud selleks, et toetada SAC-riikide strateegilisi juhiseid, sh lahingutegevuse ja humanitaaroperatsioonide õhutransporti ajal ja kohtades, kus need riigid seda vajavad.
Pärast C-17 väljaõpet nii USAs kui Pápas on HASi lennumeeskondadel olemas väga head oskused, et kasutada lennuki erinevaid võimalusi. Praegu on HAS ainus Foreign Military Sales-programmi C-17-üksus, millel on ettevalmistus ja mis on võimeline läbi viima C-17 ülesannete koguspektrit: kauba ja inimeste transporti koos maandumisega (airland) ning lasti ja inimeste maandamist lennult (airdrop).
Logistikadivisjon (LSS)
Logistikadivisjon (Logistic Support Squadron, LSS) vastutab transpordilennukite grupi erinevate toetusfunktsioonide eest. Divisjon koosneb hooldus-, varustus-, lennujaama- (aerial port) ja elutoetusjaoskonnast.
LSSi lennumeeskonna ülemad ja lennukihooldusspetsialistid reisivad lennukis kaasa meeskonnaliikmetena ja teostavad teel olles hooldustöid. Hoolduse käigus tagatakse, et SACi sõidukid oleks litsentseeritud juhtidele parimas seisukorras. LSSi varustusjaoskond töötab koostöös firmaga Boeing, et kindlustada varuosade ja toetusvarustuse olemasolu hooldusspetsialistidele nii kodulennuväljal kui ka teel olles. LSSi elutoetusjaoskond tagab, et lennumeeskonna lennuvarustus (aircrew flight equipment) oleks hooldatud ja et tagatud oleks meeskonna ohutus.
LSSi lennujaamajaoskond vastutab reisijate ja kauba ohutu peale- ja mahalaadimise eest kodulennuväljal ja selle eest, et järgitaks ohtlike veoste käitlemisreegleid kõigis lennujaamades, kus SACi C-17s kaupu peale laadib.
Lisaks teeb LSS pidevalt koostööd Pápa lennubaasiga ja Ungari tsiviilasutustega erinevates toetust puudutavates küsimustes, nt kütus, maapealne transport, toll jt teenused.
Lisaks on vähemalt 50% HASi lennumeeskonna ülematest võimelised läbi viima õhustankimisülesannet (air refueling). Olemas on ka kaks lennumeeskonda, kes on võimelised igal ajal läbi viima raskevarustuse, konteinerite, kaubaaluste ja isikkoosseisu lennupildu ühelt lennukilt (single ship airdrop).
Eesti otsib superstaari (kuues hooaeg)
Neljas finaalsaade
(3) Laulu esitasid Yves Montand ja Irène Joachim 1946. aasta filmis "Les Portes de la nuit". Piaf esitas laulu 1950. aastal.
Viies finaalsaade
Viies finaalsaade toimus 3. mail 2015. Bigbändivoorus esitati laule koos ansambliga Swingers.
(1) Laulu originaalesitaja on hoopiski Little Willie John.
(2) Laulu salvestas esimesena Kaye Ballard ja seda 10 aastat enne Sinatrat. Laulu originaalpealkiri on aga hoopiski "In Other Words" ning seda esitas kabarees Felicia Sanders.
Kuues finaalsaade
Kuues finaalsaade toimus 10. mail 2015. Iga osaleja esitas kaks laulu: tantsuloo ja laulu kodust.
Seitsmes finaalsaade
Seitsmes finaalsaade toimus 17. mail 2015. Osalejad esitasid kaks laulu. Esimene lugu esitati koos ühega saatekohtunikest, teise loo valis aga igale osalejale telepublik.
Kaheksas finaalsaade
Kaheksas finaalsaade toimus 24. mail 2015. Osalejad esitasid kolm laulu. Esimesed kaks lugu esitati koos ühega kaasvõistlejaist, kolmanda loo valis aga igale osalejale kohtunik.
Superfinaal
Superfinaal toimus 31. mail 2015 Nordea Kontserdimajas, Tallinnas. Esmalt astusid üles superfinalistid ühise duetiga 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Måns Zelmerlöw võidulaulust "Heroes". Esimeses voorus esitasid superfinalistid ühe varem saates lauldud loo, mida nad pidasid oma finaalsaadete parimaks. Teisena esitasid nii Gertu kui ka Jüri loo "Torm", mille muusika autor ja produtsent on Kim Wennerström ning eestikeelse teksti on kirjutanud Maian Kärmas, pärast superfinaali andis Universal Music Group välja aga vaid võitja esituse. Kolmanda ja viimase lauluna esitasid finalistid võiduloo. "Eesti otsib superstaari" kuuenda hooaja võitjaks valisid vaatajad telefonihääletusega Jüri Pootsmanni.
Irene-Maria Lindi
Ta õppis klaverit aastatel 1954–1959 Haapsalu Lastemuusikakoolis Alice Kansa juures, muusikateooriat Cyrillus Kreegi juures; seejärel lõpetas ta aastal 1964 Tallinna Muusikakooli Hilja Olmi õpilasena. Aastal 1969 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor Bruno Luki klassis.
Ta töötas aastast 1969 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis üldklaveripedagoogina. Tema õpilasteks olid Lauri Väinmaa, Jaan Õun, Endel Nõgene, Ulrika Kristian, Juhan Tralla, Harry Traksmann, Andrus Haav, Ruth Haav ja Risto Joost.
Isiklikku
Tema poeg on ettevõtja ja jalgpallitegelane Kuno Tehva. Tema emapoolne vanaema oli muusikapedagoog Alice Kansa, isapoolne vanaisa Nõmme linnapea Johannes Lindemann.
Voor (täpsustus)
Voor on mitmetähenduslik sõna:
Vihtjärv
Vihtjärv on järv Valga maakonnas Otepää vallas Vana-Otepää külas. Veekogu pindala on 2,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 547 m.
Eugen Mickwitz
Seda nime on kandnud:
Werner Lamberz
pisi|upright=1.6|Werner Lamberz (vasakult teine) [[Fidel Castroga Brandenburgi väravate juures, juuni 1972]] pisi|Werner Lamberz (paremal) ja [[Frank Beyer 1975. aasta aprillis]] Werner Lamberz (14. aprill 1929 Mayen – 6. märts 1978 Wadi Suf al-Jin, Liibüa) oli Saksa DV riigitegelane.
Werner Lamberz oli saksa kommunistliku poliitiku Peter Lamberzi poeg. 1939–1943 oli ta organisatsiooni Deutsches Jungvolk liige, kuni 1945. aastani kuulus ta Hitlerjugendisse. Aastatel 1941–1944 õppis Werner Lamberz Sonthofenis Adolf Hitleri Koolis.
1945–1948 õppis Werner Lamberz Mayenis ja Luckenwaldes küttesüsteemide ehitajaks ja montööriks. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ) ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning sai Luckenwalde ringkonnas nende organisatsioonide funktsionääriks. 1949–1952 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja SSÜP funktsionäär Brandenburgis.
1950. aastal õppis ta parteikoolis Schmerwitzis ja 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1953–1963 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogus, kus ta oli algul agitatsiooni- ja propagandasekretär, seejärel kultuuritöö sekretär.
1963. aastal sai Werner Lamberzist Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat, ta töötas seal kuni 1966. aastani agitatsioonikomisjonis. 1967. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks, ta oli seal agitatsiooni- ja propagandasekretär. Samal aastal sai ta ka Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. Alates 1969. aastast oli ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu Presiidiumi liige. 1970. aasta detsembris sai Werner Lamberz Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks, alates 1976. aasta maist oli ta Poliitbüroo liige.
Kui Walter Ulbricht 1971. aastal võimult kõrvaldati, siis pidas Werner Lamberz Erich Honeckeri ülesandel sel teemal läbirääkimisi Nõukogude Liidu parteijuhtkonnaga.
Intelligentset ja küllalt liberaalset Werner Lamberzit peeti Erich Honeckeri võimalikuks järglaseks Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee peasekretäri kohal.
Werner Lamberz hukkus 1978. aasta märtsis Liibüas visiidil viibides helikopteriõnnetuses.
Poolmask
Poolmask on hingamisteede kaitsevahend, mis katab nina, suud ja lõuga.
pisi|Väljahingamisklapiga poolmask, välisküljega ülespoole
Standard EVS-EN 149:2003+A1:2009
Standardi EVS-EN 149:2003+A1:2009 alusel koosneb poolmask suuremas osas filtermaterjalist. Maskil võib olla väljahingamisklapp. Klapp ei tohi olla maskist eraldatav. Filtermaterjal ei ole vahetatav ega maskist eraldatav.
Tähistamine
Standard ei reguleeri ühegi maskiosa värvi. Samuti ei reguleerita maskile kantava teksti värvi. Kui maski tootja poolt on mingi maskiosa värvile määratud eriline tähendus, peab tootja seda juhendmaterjalis kirjeldama. Poolmaski identifitseerimiseks peab igal maskil olema tekst. Tekst peab sisaldama: Maskide pakendi tähistamisele kehtivad eraldi nõuded.
Poolmaskide klassifitseerimine
Poolmaskide liigituse aluseks on filtreerimistõhusus ja õhulekke kogus. Poolmaske liigitatakse: pisi|Kiirabitöötajad riietuvad kaitseriietusse, kandes mh ka FFP3 taseme poolmaski
Poolmaski põhilised omadused
pisi|FFP3 taseme mask, millel on nõuetele vastav väljahingamisklapp. Klapp on kollaka tooniga rõngas, mis jääb valge kaitseraami varju
Magnetostriktsioon
pisi|Magnetostriktsiooni animatsioon Magnetostriktsioon on ferromagnetiliste materjalide omadus muuta magnetvälja toimel oma mõõtmeid (analoogiliselt pieso-pöördefektiga).
Efekti täheldas esimest korda James Joule 1842. aastal, uurides raua proove. Magnetostriktiivne efekt ilmneb lisaks näiteks niklil, nikli-raua sulamitel ja mõnel ferriidil (näiteks NiFeO4).
Ferromagnetilistes südamikes põhjustab magnetostriktiivne efekt sisemisi hõõrdejõude, mis omakorda tekitab südamikes soojuslikke energiakadusid. Samuti põhjustab efekt trafodes madalasageduslikku suminat.
Seletus
Ferromagnetiliste materjalide seesmine struktuur koosneb magnetilistest domeenidest, millest igaüks kujutab endast ühtlase magnetilise polarisatsiooniga piirkonda. Domeenideks jagunemise tulemusena väheneb materjali magnetostaatiline siseenergia. Välise magnetvälja korral domeenidevahelised piirid nihkuvad ning domeenid pöörduvad – mõlemad nähtused põhjustavadki materjali mõõtmete muutust (magnetdomeemide kohta vt magnetdomeenid).
Magnetostriktiivset efekti kirjeldatakse kvantitatiivselt magnetostriktsiooni konstandiga \lambda_{s}, mis väljendab materjali suhtelise pikkuse muutust, kui materjali magneeditakse nullnivoost küllastusväärtuseni. Matemaatiliselt on see võrdeline suhtega \Delta l/l magnetvälja rakendamisel piki kergmagneetimistelge (ingl easy axis) ning seda mõõdetakse miljondikosades (1 ppm =10−6). Üldjuhul avaldub vastav lineaarne deformatsioon \Delta l/l valemiga:
kus \theta on nurk kergmagneetumistelje ja magnetvälja suuna vahel. Magnetostriktsiooni konstant võib olla nii positiivne (keha pikeneb magnetväljas) kui ka negatiivne (keha lüheneb magnetväljas). Raual ja enamikul rauasulamitel on magnetostriktsioon positiivne, kuid näiteks niklil negatiivne.
Ferromgnetiliste ainete magneetimisel deformeerub aine paralleelselt magnetvälja suunaga (toimub elastne pikkusmuutus, mida tuntakse Joule’i magnetostriktsioonina. Seejuures aine ruumala muutub väga vähesel määral. Erandiks on raua ja nikli sulam invar, mille puhul mõjutab magnetväli aine ruumala; mahuline magnetostriktsioon on siiski palju väiksem kui pikkuse muutus ferromagneetikutel.
pisi|Mn-Zn-[[ferriit|ferriidi magnetostriktiivne hüstereesisilmus]]
Magnetostriktiivne hüstereesisilmus
Magnetilise hüstereesi tõttu reageerib magnetostriktsioon välise magnetvälja tugevuse muutustele hilinemisega, sest magnetostriktsiooni ulatus ei sõltu mitte ainult magneetiva välja tugevusest, vaid ka materjali varasemast magneetumusest. Seetõttu hilineb ka materjali mõõtmete ennistumine esialgsesse olekusse. Graafiliselt väljendub see sõltuvus hüstereesisilmusena.
Pöördmagnetostriktiivne efekt
Pöördmagnetostriktiivne efekt (tuntud ka kui magnetoelastne efekt ehk Villari efekt) kirjeldab ferromagnetiliste materjalide magnetilise vastuvõtlikuse muutust mehaanilise pinge rakendamisel.
Matteucci efekt on magnetoelastse efekti erivorm, mille korral tekib materjalis väändemomendi tõttu magnetilise vastuvõtlikkuse spiraalne anisotroopia. Vastav pöörd-magnetoelastne ehk magnetostriktiivne efekt on Wiedemanni efekt, mispuhul vastavad materjalid väänduvad spiraalse välise magnetvälja rakendamisel.
Villari ümberpöördeks nimetatakse raua magnetostriktsiooni märgi muutust positiivsest negatiivseks juhul, kui materjalile rakendatakse väline magnetväli tugevusega umbes 40 000 A/m.
Rakendused
Magnetoelastse efekti abil saab mõõta jõude, mehaanilisi pingeid ja jõumomente. Magnetostriktiivse efekti põhjal on välja töötatud ultrahelilainete allikaid. Magnetostriktiivseid materjale kasutatakse nende energiamuundamisvõime tõttu ka andurite ja täiturite valmistamisel.
Magnetoelastsel efekti kasutatakse näiteks mitut tüüpi magnetoelastsetes muundurites, sh magnetoanisotroopsetes indukjtiivmuundurites. Nende talitlus põhineb ferromagnetiliste materjalide magnetilisel anisotroopsusel ehk mitteisotroopsusel, kui neis tekivad välistest jõududest põhjustatud mehaanilised pinged. Anisotroopsus seisneb selles, et magnetiline läbitavus on materjalide eri piirkondades erineva väärtusega.
pisi|Muundurile mõjub jõud F pisi|Mehaaniliselt koormamata muundur
Joonistel on kujutatud trafo-tüüpi muundurid, mille magnetsüdamik on valmistatud lehtmaterjalist. Südamikes on ruudukujuliselt neli ava. Ergutusmähis W1 ja mõõtemähis W2 on üksteise suhtes täisnurga all, mis väldib nendevahelist induktiivset sidet.
Kui mõõtemuundur on koormamata (F = 0), siis materjalis pole magnetilist anisotroopsust. Ergutusmähise tekitatud magnetvoog kulgeb piki jooni, mis ei lõiku mõõtemähisega W2 ja selles ei teki elektromotoorjõudu. Kui rakendatakse andurile jõudu F, tekivad magnetsüdamikus mehaanilised survepinged. Materjalis tekib magnetiline anisotroopsus. Positiivse magnetostriktsiooni korral magnetiline läbitavus väheneb rakendatud jõuga paralleelses suunas, kusjuures jõuga ristsihis magnetiline läbitavus väheneb. Selle tulemusena magnetvälja jõujooned moonutuvad. Osa nendest jõujoontest ümbritsevad mõõtemähise ja indutseerivad selles elektromotoorjõu. Viimast on võimalik registreerida ning viia vastavusse mähisele rakendatud jõuga.
Jenbach
Jenbach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 563 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 15,22 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 7021 inimest.
Nimi
pisi|Jenbach
Paljud Jenbachi asukad usuvad, et nimi "Jenbach" tuleneb "Jenseits des Baches", mis tähendab "üle jõe"; siiski viitavad nime varasemad versioonid, näiteks "Umbach", sellele, et see tuleneb "Um den Bach [herum]", mis tähendab "Jõe lähedal". See on kooskõlas Jenbachi ajalooga, kui küla ehitati Kasbachi äärde. Jenbachi asukaid kutsutakse "Jenbacher". Baieri murret rääkivad inimesed kipuvad "Jenbach" hääldama kui "Jembåch".
Asend
Naabervallad on Buch in Tirol, Eben am Achensee, Stans ja Wiesing.
Kliima
Köppeni kliimaklassifikatsiooni alamtüüp sellele kliimale on "Dfb" (Kuuma suvega mandriline kliima).
Majandus
Jenbach on majanduslikult oluline paik seal asuvate ettevõtete tõttu: GE Jenbacher, Siko Solar, TIWAG, Katzenberger, Gubert ja Holz Binder. 20. sajandi jooksul tootis Jenbacher Werke (tänase GE Jenbacher eelkäija) vaguneid, vedureid, mootoreid ja muid kaupu. Kasbach on energiaallikaks mitmele väiksele veefirmale. Jenbachis on ka mehaanika- ja majandusinseneriharidusele spetsialiseerunud keskkool.
Transport
Jenbachi raudteejaamas kohtuvad kolm raudteed:
Ajalugu
Varaseimad elamud Jenbachis pärinevad varajase pronksiaja ja varajase La Tène kultuuri lõpust. Asulat on esmamainitud 1269. aasta dokumendis nimekujuga Ymbach. Alates 1410. aastast ehitas Fugger ahje, millega töödelda Schwazi lähedastest kaevandustest kaevandatud hõbeda- ja vasemaaki. Pärast nende maakide väljakaevandamist mindi üle rauamaagi töötlemisele. 1865. aastani jäi see varatööstuslik taristu erakätesse, kuid siis võttis riik selle üle. 1870. aastal müüdi tehas firmale Salzburg-Tiroler-Montangesellschaft. 1881. aastal ostsid Julius & Theodor Reitlinger tehase ja uuendasid seda. Firma jäi perekonna valdusse aastani 1938, kui Julius Reitlingeri poeg Friedrich Reitlinger sooritas anšlussi (Saksamaa ja Austria ühendamine) tõttu enesetapu. Seejärel võttis riik selle üle ja müüs hiljem arianiseerimisprogrammi raames edasi Ernst Heinkelile. Pärast 1945. aastat ei antud firmat endistele omanikele tagasi, vaid see jäi avalikku haldusse.
Veebruaris 1945 heideti raudteejaamale Operatsioon Clarioni ajal 31 tonni pomme, et takistada Deutsche Reichsbahnil sõjamaterjali transporti. See oli vajalik eelseisvaks sissetungiks Saksamaale ja Austriasse. Õhurünnak Jenbachile hävitas 35 hoonet ja tappis 8 inimest.
Sõja ajal tootsid Heinkeli tehased litsentsi alusel Hellmuth Walter KG-loodud vedelkütusel reaktiivmootoreid Me 163B Komet tarvis, mis oli esimene töötav reaktiivmootoriga lahingulennuk; ja muid osi V2 SRBM rakettidele, mida tulistati Teise maailmasõja viimastel kuudel Lõuna-Inglismaa linnadele.
Aprillis ja mais taandusid SS-üksuste riismed, nende seas SS-Reichsführer Heinrich Himmleri peastaap, kiirelt edenevate Prantsuse üksuste eest, keda juhtis Charles de Gaulle, Tirooli, mida natsipropaganda kujutas kui "kindlust Alpides". SS-komandörid julgustasid sõdureid võitlema "viimase padrunini", kuid hoidusid suuresti otsesest vastasseisust. 2. mail taganesid nad Baierisse, jättes Achensee äärde hulga relvi. Major Somweber ja Austria Vastupanuliikumise leitnant Nentwich rääkisid SS-ga läbi nende taandumise ja liitlastega õhurünnakute lõpetamise Jenbachile.
Tänapäeval on GE Jenbacher üks maailma juhtivaid gaasimootorite tootmise ettevõtteid.
Püha viigipuu
Püha viigipuu (Ficus religiosa) on liik viigipuude (Ficus) taimeperekonnast, mooruseliste sugukonnast, levinud Indias ja Kagu-Aasias, kohalike nimetustega pippala, peepul, peepal, ashwattha.
Püha viigipuud austatakse Indiast pärinevates religioonides (hinduismis, budismis, jainismis).
Bhagavadgitas ütleb Krišna, et puude seas on ta viigipuu (peepal).
Siddhārtha Gautama saavutas püha viigipuu all istudes budasuse (sanskriti ja paali keeles bodhi), jõudis täieliku virgumiseni ehk sai Buddhaks. Budismis on see puu bodhipuu ehk "virgumise puu" (sanskriti keeles bodhivṛkṣa), nagu ka kõik selle võrsetest kasvama pandud puud.
Kaugatoma laht
Kaugatoma laht on laht Saaremaa rannikul Sõrve poolsaarest läänes.
Kaugatoma lahe kagusoppi nimetatakse Lõu ja kirdesoppi Ariste laheks.
Lahes on mitmeid saari, näiteks Ooslamaa, Paasrahu, Võrkrahu.
Pietà (Michelangelo)
„Pietà“ on itaalia kunstniku Michelangelo Buonarroti (1475–1564) teos.
Teos kujutab ristilt maha võetud Jeesust hoidvat leinavat Maarjat.
Vatikani Peetri kirikus asuv Carrara marmorist skulptuur on esimene Michelangelo selleteemalistest teostest.
Andra Siibak
Tema peamised uurimishuvid on seotud (noorte) interneti- ja sotsiaalmeedia kasutuse, uue meedia auditooriumite, (lapsepõlve/hariduse/töökeskkonna) andmestumise ning privaatsuse teemadega.
Haridustee
Siibak õppis aastatel 1988–1999 Tartus Miina Härma Gümnaasiumis. 1999–2003 õppis ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppes inglise keelt ja kirjandust, 2003–2005 sealsamas magistriõppes meedia ja kommunikatsiooni erialal (väitekiri "Talk show "Mamma Mia" diskursiivsete praktikate analüüs", juhendaja Veronika Kalmus) ning 2005–2009 doktoriastmes (väitekiri "Self-presentation of the "Digital Generation" in Estonia"; "Eesti "digitaalse põlvkonna" enesepresentatsioon", juhendaja Veronika Kalmus).
Töökäik
Andra Siibak oli aastatel 2005–2007 Tartu Kõrgema Kunstikooli arendusjuht ja 2005–2011 õppejõud, 2007–2009 Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni osakonna erakorraline teadur, 2010–2011 meediauuringute teadur ning 2011–2015 meediauuringute vanemteadur. Aastatel 2011–2013 täitis Siibak ajakirjanduse ja suhtekorralduse bakalaureuseõppekava programmijuhi ülesandeid.
Rahvusvahelist kogemust on Siibak käinud ammutamas Rootsi, Läti, Itaalia, Ameerika Ühendriikide ning Leedu ülikoolide juures. Aastatel 2009–2011 töötas ta Rootsis Södertörni Ülikoolis teadusassistendina ning läbis sealsamas ka järeldoktorantuuri (2011–2012). Aastatel 2019–2021 on Siibak külalisprofessor Lätis, Vidzeme kõrgkoolis. Külalisprofessorina on ta töötanud ka Carlo Bo nimelises Urbino ülikoolis Itaalias (jaanuar 2020) ning Klaipeda ülikoolis Leedus (september 2020). 2020. aasta kevadsemestri veetis Siibak Fulbrighti stipendiaadina Chicago Illinoisi Ülikooli (UIC) kommunikatsiooni osakonnas.
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Siibak on Eesti Noorte Teaduste Akadeemia (ENTA) asutajaliige ning kuulus aastatel 2017-2019 ENTA juhatusse.
Alates 2008. aastast on Siibak ka Euroopa Kommunikatsiooniuurijate Assotsiatsiooni (ECREA) liige, sh. Tartus toimunud ECREA doktorantide suvekooli kohalik peakorraldaja (2019-2021).
2019. aastast on ta õiguskantsleri inimõiguste kaitse nõukoja liige.
Siibak on olnud eksperdina tegev erinevate Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi, Euroopa Nõukogu ja OECD algatuste juures; sh. Euroopa Nõukogu ekspertgrupi Cahenf-IT "Laste õigused digitaalses maailmas" liige.
Siibak on ajakirjade Cyberpsychology: Journal of Psychosocial Research on Cyberspace, Social Media+ Society ja Medialni Studia/Media Studies toimetuskolleegiumi liige ning Tallinna Ülikooli raamatute sarja Bibliotheca Mediorum et Communicationis toimetuskolleegiumi liige.
1989. aasta Kuldgloobuse auhinnad
1989. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 46. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 28. jaanuaril 1989.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Doris Day.
Jeesuspalve
Jeesuspalve on lühike palve, mida austatakse ja praktiseeritakse eriti idakirikutes. Palve tekst on: "Issand Jeesus Kristus, Jumala Poeg, heida armu, minu, patuse peale." Palvet on õigeusu kiriku ajaloos laialdaselt õpetatud ja arutatud. Algne palvevormel ei sisaldanud sõna "patune", mis lisati hiljem. Seda korratakse sageli isikliku askeetliku praktika osana, kusjuures selle kasutamine on lahutamatu osa eremiitlikust palvetraditsioonist, mida tuntakse hesühhasmina. Selle traditsiooni vaimsed isad hindavad seda palvet eriti kõrgelt, sest see on meetod meele ja seejärel südame puhastamiseks ja avamiseks ning esmalt meelepalve või õigemini noeetilise palve (Νοερά Προσευχή) ja seejärel südamepalve (Καρδιακυσρ) esilekutsumine. Südamepalvet peetakse lakkamatuks palveks, mida apostel Paulus Uues Testamendis propageerib. Theophanes Sulgunu (Феофан Затворник 1815–1894) pidas jeesuspalvet kõigist teistest palvetest tugevamaks Jeesuse püha nime väe tõttu.
Kuigi jeesuspalvet seostatakse rohkem idakristlusega, leidub see palve läänekristluses katoliku kiriku katekismuses. Seda kasutatakse ka koos hiljutise uuendusega anglikaani kirikus (Anglican Prayer Beads).
Gregorius Palamase 14. sajandil kuulutatud jeesuspalve teoloogia lükkasid ladina kiriku teoloogid kuni 20. sajandini üldiselt tagasi. Paavst Johannes Paulus II nimetas Gregorius Palamast pühakuks, suureks kirjanikuks ja teoloogia autoriteediks. Samuti rääkis ta tunnustavalt hesühhasmist kui "sellest sügavast armu ühendusest, mida ida teoloogia armastab kirjeldada eriti võimsa terminiga "theosis", "jumalustamine"", ja võrdles jeesuspalve meditatiivset omadust katoliku kiriku roosipärjapalvega.
Üksildase jalgratturi mõistatus
"Üksildase jalgratturi mõistatus" (inglise keeles The Adventure of the Solitary Cyclist) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Algselt ilmus jutustus ajakirja Strand Magazine külgedel 1903. aastal. "Üksildase jalgratturi mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi tagasitulek".
Albert Norden
pisi|Albert Norden (1963) pisi|Albert Norden portree Saksa DV 1984. aasta postmargil Albert Norden (4. detsember 1904 Myslowitz (tänapäeval Mysłowice, Poola) – 30. mai 1982 Ida-Berliin) oli juudi rahvusest Saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane.
Albert Norden oli rabi Joseph Nordeni (1870–1943) poeg. 1920. aastal jättis ta gümnaasiumi pooleli ja asus õppima tisleriks. Juba 1919. aastal sai ta organisatsiooni Vaba Sotsialistlik Noorus (Freie sozialistische Jugend) liikmeks. 1921. aastal astus Albert Norden Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta tegi kaastööd paljudele sotsialistlikele ja kommunistlikele ajalehtedele. Weimari vabariigi ajal vahistati teda korduvalt poliitilistel põhjustel. 1931–1933 oli ta ajalehe Die Rote Fahne toimetaja.
Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel emigreerus Albert Norden 1933. aastal Tšehhoslovakkiasse. Hiljem asus ta elama Prantsusmaale ja 1941. aastal Ameerika Ühendriikidesse. New Yorgis elades töötas ta vabrikutööisena ja võttis osa pagulasorganisatsioonide tegevusest.
1946. aasta oktoobris pöördus ta Berliini tagasi, kus ta tegutses ajalehtede toimetajana. 1949–1952 oli ta Saksa DV Informatsiooniameti pressiosakonna juhataja. 1953–1955 oli Norden Berliini Humboldti Ülikooli uuema ajaloo professor. 1954. aastal sai ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu presiidiumi liikmeks. 1954–1955 oli ta Saksa Ühtsuse Komitee (Ausschuss für Deutsche Einheit) riigisekretär.
1955. aasta märtsis sai Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja sekretäriks. 1955–1967 oli ta Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni juhataja. Alates 1958. aasta juulist oli Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Poliitbüroo liikmena oli ta vastutav agitatsiooni eest. Alates 1976. aastast oli Albert Norden Saksa DV Riiginõukogu liige. 1960–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.
1981. aastal astus Albert Norden tervislikel põhjustel kõigist ametitest tagasi.
Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Albert Nordeni raamat "Nii sepitsetakse sõdu".
Hõivatu
Eesti tööjõu-uuringu (ETU) metoodika kohaselt loetakse hõivatuks kõik isikud, kes uuringu läbiviimise nädalal on töötanud vähemalt ühe tunni. ETU andmete alusel arvutab ja avaldab Statistikaamet Eestis hõivatud inimeste arvu (aastakeskmise väärtuse ja kvartalite lõikes). 2013. aastal oli Eestis hõivatud 621 300 inimest.
Sõrmkübarseen (perekond)
Sõrmkübarseen (Verpa) on mürkliliste hulka kuuluv seente perekond.
Haukajärv
Haukajärv (ka Hauka järv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Nüpli külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 227 m.
Ruslan Homtšak
Ruslan Homtšak (ukraina keeles Руслан Борисович Хомчак Ruslan Borõssovõtš Homtšak; sündinud 5. juunil 1967 Rivnes) on Ukraina sõjaväelane, kindralpolkovnik.
Riigi teenistuses
Ta oli 2017–2019 Ukraina kaitseministeeriumi peainspektor. Oli alates 21. maist 2019 kuni 27. märtsini 2020 Ukraina relvajõudude ülemjuhataja ja kindralstaabi ülem. 27. märtsil 2020 nimetas president Zelenskõi ta uuele Ukraina relvajõudude ülemjuhataja ametikohale. Oli sellel ametikohal 27. juulini 2021.
Kiisa laht
Kiisa laht on laht Saaremaa lääneosas Pitkanina ja Kesknina vahel. Laht jääb Vilsandi rahvuspargi territooriumile.
Hattorpe-tagune torn
thumb|Hattorpe-tagune torn, vaade Šoti klubi hoovist. Kevad 2011 Hattorpe-tagune torn (saksa keeles Hatdorp) on Tallinna linnamüüri kaitserajatiste hulka kuuluv torn. Tänapäeval on selle aadress Pikk tänav 62.
Hattorpest ühele poole jääb Bremeni torn, teisel pool on linnamüüris Stoltingi torn.
Torn ehitati 14. sajandi lõpul – 15. sajandi algul. 1410–1414 oli Tallinna linnaisade seas keegi Hattorpe, torn võis saada nime tema või ta mõne sugulase järgi.
1878. aastal ehitas arhitekt Rudolf Bernhard, Peterburi tsiviilinseneride instituudi esimene rektor, endale torni krundile Pikk 62 uusgooti stiilis maja. "Ajal, mil paljude tornide viimased jäänused linnapildist järjest kadusid, kujundas Bernhard linnamüürist ja tornist oma hoone kagufassaadi. Hattorpe torni sisse tulid ümmargused toad, akendeks keskaegsed laskepilud," kirjutab selle kohta arhitekt Andri Ksenofontov. "Samas tõmmati torn seestpoolt tühjaks kui kokteilikõrs. 1896. aastal ehitas Rudolfi poeg Erwin, samuti kuulus arhitekt, tornile uue korruse peale neogooti muinasjutustiilis."
Ristinimi
Ristinimi on ristimisel antud nimi. Tänapäeval kasutatakse seda tavaliselt eesnimena.
Inimeste puhul, kes liituvad mingi kristliku traditsiooniga täiskasvanult, võib ristinimi erineda nende varasemast nimest | näiteks oli 1060. aastal Tartu vallutanud Kiievi vürsti Jaroslavi ristinimi Juri, selle järgi pandi ka Tartule uus nimi Jurjev. Traditsiooniliselt anti katoliikluses ja õigeusus ristinimi inimese kaitsepühaku järgi, kes sageli valiti tema sünni- või ristimispäeva alusel, kuna kirikukalendris oli ka igal päeval oma kaitsepühak.
Komme võtta endale usuvahetusel uus nimi sarnaneb teistegi tavadega, mille järgi võetakse uus nimi radikaalsete elumuutuste puhul, näiteks vaimulikuks või mungaks saades, samuti abielludes (vahetub perekonnanimi) või sõtta minnes (nom-de-guerre).
Serbia kuningriik (keskaegne)
Serbia kuningriik (serbia: краљевина Србија/kraljevina Srbija või Српска краљевина/Srpska kraljevina) valitses keskaegset Serbiat Nemanjićite juhtimisel aastatel 1217–1346. Serbia suurvürstkond ülendati Stefan Nemanjići (Esmakroonitu) "Serbia kuningaks" kroonimisega tema venna, piiskop Sava poolt pärast kõigi tema isa, Stefan Nemanja poolt ühendatud territooriumite pärimist. Nemanjat peetakse Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia järgi kõige tähelepanuväärsemaks serblaseks ajaloos. Kuningriik kuulutati 16. aprillil 1346 tsaaririigiks.
Serbia suurvürstkond
Aastal 1083 nimetas Duklja kuningas ja serblaste valitseja Konstantin Bodin oma vennapojad Vukani ja Marko vasallideks Raškasse (historiograafiline nimi), mis oli üks neljast tema riigi provintsist. Igas provintsis oli oma aadel ja institutsioonid ja igaüks sai Vojislavljevići županiks. Bütsants käivitas ajavahemikus 1089–1091 Dukljas kampaania ja arvatavasti vangistas Bodini. Riigis puhkes kodusõda Bodini sugulaste vahel, mis nõrgendas Dukljat tugevalt. Vukan kasutas võimalust enese maksmapanemiseks ja lõi lahku, võttes tiitli Serbia suurvürst. pisi|300px|Serbia ja Bütsantsi alad Komnenoste dünastia lõpus, aastal ca 1180 Raška, Bosnia ja Zahumlje said aastal 1091 kõik sõltumatuks. Seni oli Duklja olnud Serbia riigi keskus, samuti peamine vastupanu Bütsantsile Balkanil. Pärast 1091. aastat muutus kõige võimsamaks Serbia riigiks Raška, Vukanovićide võimu all, ja see jäi nii kuni keskaja lõpuni. Raška asendas 12. sajandil Dukljat ka peamise Bütsantsi võimu vastasena. Bodini pärijad sunniti tunnistama Bütsantsi ülemvõimu ja nüüd valitsesid nad vaid väikseid Duklja ja Travunija territooriume. Vukani poja Uroš I valitsusajal tungisid bütsantslased Dukljasse ja plaanisid vallutada ka Raška, kuid diplomaatiliste sidemete kaudu Ungariga säilitas Serbia oma sõltumatuse. Serbia suurvürst (1145–~1161) Uroš II võitles esialgu bütsantslastega, kuid pärast sõja kaotamist andis keisrile vasallivande. Desa, Uroš II vend ja esialgu Bütsantsi liitlane, asus Ungari poolele, kuid kukutati aastal 1163, kui keisri poolt pandi troonile kõrvalliinist Tihomir Zavidović, kes võis olla Nemanjić.
Stefan Esmakroonitu valitsusaeg
pisi|300px|Serbia, [[Balkanid ja Lähis-Ida u 1210. aastal]]
Stefan Nemanja järglane oli tema keskmine poeg Stefan, kui tema esmasündinud poeg Vukan sai valitsemiseks Zeta piirkonna (tänapäeva Montenegro). Stefan Nemanja noorem poeg Rastko hakkas mungaks ja võttis nime Sava, pöörates kõik oma jõupingutused usu levitamisele oma rahva seas. Kuna ka katoliku kirik püüdles oma mõju laiendamisele Balkanil, kasutas Stefan neid asjaolusid oma krooni saamiseks paavstilt, saades seeläbi aastal 1217 esimeseks Serbia kuningaks. Bütsantsis suutis Sava tagada Serbia kirikule autokefaalia (sõltumatuse) ja sai aastal 1219 esimeseks Serbia peapiiskopiks. Samal aastal avaldas Sava esimese põhiseaduse Serbias – Püha Sava Nomocanon (serbia: Zakonopravilo). Nomocanon oli kogum tsiviilõigusest, mis põhines Rooma õigusel, ja kanoonilisest õigusest, mis põhines oikumeenilistel kirikukogudel. Selle põhieesmärk oli korraldada noore Serbia kuningriigi ja Serbia kiriku toimimine. Seega omandasid serblased nii poliitilise kui ka usulise sõltumatuse.
Radoslavi, Vladislavi ja Uroš I valitsusaeg
pisi|300px|Serbia aastal 1265, [[Uroš I Nemanjić|Uroš I valitsusajal]]
Järgmise põlvkonna Serbia valitsejad – Stefan Nemanjići pojad Radoslav (1228–1233), Vladislav (1234–1243) ja Uroš I (1243–1276) – märkisid riigistruktuuri stagnatsiooniperioodi. Kõik kolm kuningat olid rohkem või vähem sõltuvad mõnest naaberriigist – Bütsantsist, Bulgaariast või Ungarist.
Sidemed ungarlastega mängisid otsustavat rolli, kui Uroš I-le järgnes (1276–1282) tema poeg Dragutin, kelle naine oli Ungari printsess. Dragutin loobus aastal 1282 troonist oma noorema venna Milutini kasuks (1282–1321).
Milutini valitsusaeg
Ungari kuningas László IV andis Milutinile maid Kirde-Bosnias, Mačva piirkonna ja Belgradi linna, kuigi ta suutis vallutada ja liidendada maid Kirde-Serbias. Seega said mõned nendest territooriumitest Serbia riigi osaks esimest korda. Tema uut riiki kutsuti Sremi kuningriik. Sel ajal oli nimi Srem tuletis kahest territooriumist: Ülem-Srem (tänapäeval Srem) ja Alam-Srem (tänapäeval Mačva). Sremi kuningriik Dragutini võimu all oli tegelikult Alam-Srem, kuid mõned ajalooallikad mainivad, et Dragutin valitses ka Ülem-Sremi ja Slavooniat. Pärast Dragutini surma aastal 1316 sai tema poeg Vladislav II kuningaks ja valitses aastani 1325.
pisi|300px|Bütsantsi Euroopa alad, Serbia kuningriik, [[Valahhia vürstiriik ja Bulgaaria tsaaririik, 14. sajandi alguses]] Dragutini noorema venna, kuningas Stefan Uroš II Milutini valitsusajal (1282–1321) muutus Serbia tugevamaks, vaatamata aeg-ajalt kolmel rindel sõdimisele. Kuningas Milutin oli taibukas diplomaat, kes kaldus kasutama tavapäraseid keskaegseid diplomaatilisi ja dünastilisi abielusid. Ta oli abielus viis korda, Ungari, Bulgaaria ja Bütsantsi printsessidega. Ta on kuulus ka kirikute ehitamise poolest, millest mõned on keskaegse Serbia arhitektuuri parimad näited, sealhulgas Gračanica klooster Kosovos, Hilandari kloostri toomkirik Áthose mäel ja Püha peaingli kirik Jeruusalemmas. Tänu tema annetustele kuulutati kuningas Milutin pühakuks, vaatamata tema tormilisele elule. Tema järglaseks troonil sai tema poeg Stefan, hiljem tuntud kui Stefan Dečanski.
Stefan Dečanski valitsusaeg
Stefan Uroš III (1322–1331) laiendas kuningriiki itta, võites Niši linna ja ümbritsevad maakonnad, ning lõunasse, omandades territooriume Makedoonias. Ta ehitas Visoki Dečani kloostri Metohijas, Serbia keskaegse arhitektuuri kõige monumentaalsema näite, millega teenis ära oma hüüdnime, Stefan Dečanski. Stefan Dečanski võitis bulgaarlasi Velbuždi lahingus aastal 1330. pisi|vasakul|Serbia ja [[Teine Bulgaaria tsaaririik|Bulgaaria alad ning 1330. aasta Velbaždi lahingu asukoht]] Bulgaaria tsaar Mihhail III Šišman Asen tungis 15 000-mehelise väega Serbiasse. Ta kohtus Serbia kuninga Stefan Dečanskiga, kes juhatas ligikaudu samasuurt väge, piirilinna Velbaždi juures. Kaks valitsejat, kes mõlemad ootasid abivägesid, leppisid kokku ühepäevases vaherahus, kuid kui katalaani abiväed kuninga poja Stefan Dušani juhtimisel saabusid, murdsid serblased sõna. Bulgaarlased said järgnenud Velbaždi lahingus lüüa ja nende tsaar hukkus. Vaatamata võidule ei riskinud serblased sissetungiga Bulgaariasse ja kaks poolt sõlmisid rahu.
Serbia tsaaririik
pisi|[[Serbia tsaaririik, 1355]] Stefan Dečanski kukutati aastal 1331 oma poja, Dušan Nemanjići poolt. Kasutades ära Bütsantsi kodusõda (1341–1347), kahekordistas Dušan oma kuningriigi suuruse, hõivates Bütsantsi arvelt territooriume lõunas, kagus ja idas. Ta vallutas peaaegu kogu tänapäeva Kreeka territoorium, välja arvatud Peloponnesos ja saared. Pärast Serresi linna vallutamist krooniti ta 16. aprillil 1346 Skopjes Serbia patriarhi poolt serblaste ja kreeklaste tsaariks. Tema eesmärk oli saada Bütsantsi keisrite järeltulijaks ja ta püüdis koos paavstiga korraldada ristisõda ähvardavate türklaste vastu.
Tsaaririigi põhiseadus, Dušani koodeks (serbia: Dušanov zakonik), anti välja aastal 1349 ja parandati aastal 1354. Koodeks põhines Rooma-Bütsantsi õigusel. Dušan avas uusi kaubateid ja tugevdas riigi majandust. Serbia õitses, olles üks kõige arenenumaid riike ja kultuure Euroopas, kõrge poliitilise, majandusliku ja kultuurilise mainega.
Dušan suri äkitselt 1355. aasta detsembris 47 aasta vanusena.
Michael Houghton
Sir Michael Houghton (sündinud 1949) on Briti teadlane ja Nobeli auhinna laureaat.
Koos Qui-Lim Choo, George Kuo ja Daniel W. Bradleyga avastas ta 1989. aastal C-hepatiidi.
1986. aastal avastas ta D-hepatiidi genoomi. C-hepatiidi viiruse (HCV) avastamine tõi kaasa diagnostiliste reaktiivide kiire väljatöötamise HCV tuvastamiseks verevarustuses, mis on vähendanud HCV saamise riski vereülekandega 1/3-lt 1/2 000 000-ni. Hinnanguliselt ennetab antikehade testimine ainuüksi USA-s vähemalt 40 000 uut nakkust aastas.
Houghton pälvis ta koos Harvey J. Alteri ja Charles M. Rice'iga 2020. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Barly (Pas-de-Calais)
Barly on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Küla asub 19 km Arrasist edelas, teede D8, D26 ja D59 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Vaatamisväärsused
thumb|300px|left
Loss oli kehvas seisus, kui krahv Jacques d'Antin de Vaillac selle 1970. aastal omandas. Loss on saanud märkimisväärset restaureerimist Prantsusmaa ajaloomälestiste abil.
pisi|tühi|Barly loss
Lehre
Lehre on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Helmstedti kreisis. Valla pindala on 71,57 km². 31. detsembril 2017 elas seal 12 218 inimest. Vald asub umbes 13 km Wolfsburgist edelas ja 12 km Braunschweigist.
Vald koosneb 8 ümberkaudsest külast. Need on Beienrode, Essehof, Essenrode, Flechtorf, Groß Brunsrode, Klein Brunsrode, Lehre ja Wendhausen.
Ajalugu
thumb|Kampstüh
1934. aastal algas Armee laskemoona instituudi ehitamine Kampstüh metsas, 2,4 km Lehrest idas. 225 hektarile ehitati rohkem kui 100 hoonet ja need ühendati raudteesüsteemi. Instituut valmistas laskemoona jalaväe relvadele, tankimiine, tankimürske, suurtükke. 1945. aasta veebruarini toodi instituuti 6000 t keemiarelvi. Seda ei pommitatud Teise maailmasõja ajal ja kuni sõja lõpuni jäi enamus nendest relvadest paigale. 1945. aastal oli paikkonnas ka Vene sõjavange. 11. aprillil 1945 vabastati piirkond Ameerika Ühendriikide 5. soomusdiviisi poolt ja Armee laskemoona instituut hõivati võitluseta. 1945. aasta keskpaigas anti ala üle Briti vägedele, kes viibisid kohapeal 1951. aastani. Täna on palju algseid hooneid veel püsti ja mõnda kasutatakse veel.
Maantee
Lehre asub liidumaa maanteel (Landesstraße) L295, mis pakub ligipääsu kiirteedele A2 ja A39.