cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koroonapandeemia Eestis
Vaktsineerimise kriitika
2020. aasta lõpul kritiseeris Tervisameti kommunikatsioonijuht Simmo Saar riigi vaktsineerimisplaani ja väitis, et riik on sellega lootusetult hiljaks jäänud. Terviseamet vallandas Saare 22. detsembril usalduse kaotamise pärast  ja talle allunud meedianõunik Eike Kingsepp, kuna viimane olevat suhelnud oma endise ülemusega. Järgnesid mitmed kohtuvaidlused, mis pälvisid samuti meedia tähelepanu. Näiteks leidis Töövaidluskomisjon, et Saarega töölepingu lõpetamine on tühine, kuid nõustus usalduse kaotuses.
Koroonapiirangute vastased viisid läbi mitmeid proteste ning populistlik opositsioonierakond EKRE õhutas seda tagant, et enda toetust tõsta. Sellega seoses on Eestit nimetatud isegi politseiriigiks ning võrreldud olukorda diktaatorlike režiimidega. Samas kirjutati 2021. aasta esimese nelja kuuga Eestis piirangute rikkumiste eest välja ainult 24 trahvi, kuid näiteks Lätis 26 406 ja Leedus 17 870 trahvi ehk Eestis on reeglite rikkujatega ümber käidud äärmiselt leebelt. Terviseameti pressiesindaja sõnul on püütud vältida vandenõuteoreetikutega vaidlemist, kuna see annaks neile ainult rohkem tähelepanu.
Algul loodeti, et pärast 2020/21 talve läheb pandeemia üle ning vaktsineerimisega seljatatakse viirus lõplikult, aga uued pareminilevivad tüved nullisid selle võimaluse. Lisaks hakkas valeinfo levik vastu töötama vaktsineerimise edenemisele ning ilmnes, et ühiskonnas on suur hulk inimesi, kes ei usalda ei valitsust ega meediat ning pole valmis vaktsineerima. See tekitas survet leida süüdlasi, kelle kaela ajada kuhjunud probleemid.
Antonius Bomhower
Antonius Bomhower (ka Anton Bomhower) oli Vana-Liivimaa katoliiklik vaimulik, Christian Bomhoweri vend.
Taassulatusjootmine
pisi|Näide temperatuuritasemetest jootmisprotsessis Taassulatusjootmine (ingl reflow soldering) on tööstuslik viis pindmonteeritavate komponentide jootmiseks plaadile. Komponendid asetatakse plaadile koos jootepastaga ning kontrollitud temperatuuril kuumutatakse tervet plaati ahjus, mille mõjul pastas olev jootetina üles sulab. Pärast mahajahtumist tina tahkub ning komponentide ja joodetavate pindade vahele tekivad tahked elektrilised ühendused. Kuumutamise protsessi võib läbi viia nii erilise ahju abil, kasutades infrapunakiirgust või jootes kõik komponendid eraldi kuuma õhku kasutades.
Sedalaadi jootmine on üks levinumaid meetodeid, millega pindjoodetavaid komponente plaadile paigutada. Samas saab seda kasutada ka läbiaugu-komponentide jootmisel pannes jootepastat aukudele ning asetades komponendi otsad neist läbi. Kuna lainejootmine on ainult läbiaugu-komponente sisaldavate trükkplaatide jootmisel odavam ja lihtsam, siis neil juhul enamasti taassulatusjootmist ei kasutata. Samas olukorras, kus trükkplaat sisaldab mõlemaid võib olla kasumlikum kasutada taassulatusjootmist, elimineerides sellega lainejootmine kogu protsessist ning vähendades tootmiskulusid.
Ettevalmistus
Taassulatusjootmisel kasutatakse jootepastat, mis koosneb väikestest jootetina kuulikestest ning eriotstarbelisest räbustist. Enne trükkplaadi kuumutamist tuleb sellele kanda jootepasta nendesse kohtadesse kuhu vaja ehk siis joodetavatele pindadele. Selleks kasutatakse šablooni, milles on augud täpselt õigetes kohtades, et jootepasta jõuaks sinna kuhu vaja. pisi|Tööstuslik jootepasta Pärast jootepasta pealekandmist viiakse trükkplaat edasi komponente paigaldava seadme juurde, mis asetab komponendid oma õigetele kohtadele. Jootepasta omab piisavalt suurt pindpinevust, et hoida komponente paigal.
Antonius Bomhower
1520. aastate alguseks oli Antonius Bomhowerist saanud Riia frantsisklaste konvendi liige, kes osutus üheks kõige aktiivsemaks luterlusevastaseks võitlejaks Liivimaal. Võimalik, et ta asus juba 1521. aastal dispuuti Riia esimese reformaatori Andreas Knopkeniga. Samal aastal tegutses ta mõnda aega ka Aizpute frantsisklaskloostris.
Taassulatusjootmine
Jootmise faasid
Kogu taasjootmise protsessi võib jagada neljaks eri faasiks, millel on oma soojenemiskiirus ning kuumustase. Igal faasil on oma eesmärk.
Antonius Bomhower
Pärast luterlaste rünnakuid Aizpute ja Riia frantsisklaste kloostritele otsustas Bomhower tõenäoliselt Johann Blankenfeldi soovitusel minna abi otsima paavsti käest. 1523. aasta juulis asus ta Riiast koos orduvend Burchard Waldisega teele. Rooma jõuti sama aasta novembris, mis osutus väga ebasobivaks ajaks: paavst Hadrianus VI oli just surnud ning uut paavsti poldud veel valitud. Peagi sai selleks Medicite soost pärinev Clemens VII, kes püüdis aga luterlasi lepitada, et korraldada kristlaste ühist sõjaretke Türgi vastu. Seetõttu ei õnnestunud Bomhoweril ka oma suurejoonelist Liivimaa "ketserite" karistamise programmi läbi suruda.
Taassulatusjootmine
Eelsoojendus
pisi|Trükkplaadile kantud jootepasta Eelsoojendus on taassulatusjootmise protsessi esimene järk, milles trükkplaati soojendatakse aeglaselt umbes temperatuurini 100–150 °C. Selle temperatuuri juures jootepasta veel ei sula, kuid kõik kogu plaat viiakse kõrgemale temperatuurile vältimaks soojusstressi, mis tuleneb komponentide liiga kiirest kuumutamisest. Lisaks aitab aeglane kuumutamine jootepasta pritsimist vältida.
Antonius Bomhower
Selle asemel siirdusid Bomhower ja Waldis 1524. aasta alguses koos paavsti legaadi, kardinal Lorenzo Campeggioga Saksamaale, kus Bomhower esitas ulatusliku katoliku kiriku reformikava, mis nägi ette vagade kommete au sisse tõstmist ning kirikuametite kuritarvitamise lõpetamist. Pärast sisemisi kirikureforme oleks olnud võimalik asuda efektiivselt võitlema ka luterlusega. Kuid Bomhoweri reformiplaanid ei äratanud siiski laiemat tähelepanu ja nõnda pidi ta viimaks pettunult Liivimaale naasma. Ta jõudis sinna sama aasta juunis, kuid Riias vangistati ta, süüdistatuna linna ja maa vastases vandenõus. Tema kaaslane Burchard Waldis vabastati, kui oli omaks võtnud luterluse. Bomhower jäi aga katoliiklusele truuks ja pidi seetõttu kuni 1525. aastani vangistuses olema, vabanedes tänu peapiiskop Blankenfeldi ja ordumeister Wolter von Plettenbergi eestkostele.
1526. aasta lõpus tuli Bomhower uuesti Riiga, et väidelda Andreas Knopkeniga. Riias võeti teda äärmiselt negatiivselt vastu ja seetõttu lahkus ta Tallinna. Kuid ka seal sattus ta oma katoliikliku meelsuse pärast raega vastuollu ja pidi linnast lahkuma. Mõnda aega viibis ta Pirita kloostris oma õe juures ja andis 1527. aastal tunnistusi Aizpute kloostrist lahkunud vennapoja asjus. See on ka viimane teave tema kohta. Leonid Arbusow on oletanud, et Bomhower võis edaspidi tegutseda mõnes Liivimaa frantsisklaste kloostris.
Taassulatusjootmine
Eelsoojendus
Eelsoojenduse tuleb trükkplaati soojendada pidevalt lineaarselt kasvaval temperatuuril. Siinkohal on tähtis kiirus, millega plaati kuumutatakse mõõdetuna kraadi sekundi kohta (°C/s). Konkreetne kuumutamise kiirus sõltub paljudest teguritest nagu näiteks tootmisaeg, jootepasta lenduvus ja komponentide erisusest tulenevad nõuded. Kõige olulisem neist on tundlike komponentide jootmisvajadused. Mitmed neist võivad vale temperatuuritõusu juures mõraneda, seega ei tohi plaati kuumutada kiiremini kui nende komponentide nõuded lubavad. Kui tundlikke komponente ei kasutata, võib eelsoojenduse faasis viia kuumutamise kiiruse suuremaks, et lühendada tootmisprotsessis kuluvat aega. Seejärel minnakse üle eeljootmisfaasi.
Eeljootmine
Teises jootmisfaasis, eeljootmises hoitakse plaati konstantsel temperatuuril tavaliselt vahemikus 150–170 °C pikema aja jooksul (60–120 sekundit), mille eesmärgiks on ühtlustada kõigi komponentide temperatuur. Olenevalt komponendist võib see soojeneda kiiremini või aeglasemalt kui mõni teine ning see põhjustab ebaühtlast temperatuuri. Eriti muutub see oluliseks infrapunaahjude korral, mille eri komponendid neelavad või peegeldavad kiirgust erinevalt. Eeljootmisfaasis räbusti aktiveeritakse ning aurustuvad seal olevad lenduvad ühendid.
Standardsel pliivabal eeljootmisel, kus temperatuuri hoitakse 150 °C ning jootmisfaasis 245 °C juures, tekib 95 °C suurune tõus, mille jooksul võib jällegi esineda komponentide soojusmahtuvusest tulenevat ebaühtlast soojenemist trükkplaadil. Selle asemel, et hoida eeljootmisfaasis temperatuur konstantsena on mõnikord soovituslik seda vaikselt tõsta näiteks 150 °C juurest 180 °C-ni.
Jootmine
Jootmisfaasis tõstetakse trükkplaadi temperatuuri umbes 2 °C/s, kuni see ületab jootetina sulavuspunkti, tuntud ka kui TAL (ingl temperature above liquidus). Kõrgeim temperatuuripunkt peaks olema vähemalt 20–40 °C rohkem kui TAL, kuna sellisel juhul jootetina liitub vase või kullaga kaetud jootepindadega paremini. Selle limiidi määrab ära kõige temperatuuritundlikuma komponendi taluvus. Üldjuhul võetakse selleks maksimumiks 5 °C kõige õrnema komponendi taluvuspiirist vähem. Väga oluline on jälgida, et kogu protsessi jooksul seda limiiti ei ületataks.
Kõrgem temperatuur parandab jootetina märgavust, mis omakorda loob paremad ühendused pindade vahel. Eriti oluline on see pliivabade jootetinade puhul, mis on pliid sisaldavatest halvema märgavusega. Lisaks võib väga kõrge temperatuur (üle 260 °C) teha kahju pindmonteeritavate komponentide sisemisele mikroelektroonikale ning vastupidi: liiga madala temperatuuri juures ei pruugi jootetina korralikult sulada.
Vahemetalliline kiht (ingl intermetallic layer) tekib kahe erineva metalli vahele, kui üks lahustub osaliselt teise sisse. Antud juhul on hea ühenduse saamiseks oluline, et jootetina moodustaks vasest padjandiga vahemetallilise kihi. Seepärast kasutataksegi jootmisel tina (Sn), mis on suurepärane lahusti teistele metallidele. Kuigi vahemetalliline kiht tagab vajaliku hea elektrilise ühenduse, on see joote kõige hapram osa, mis võib kergesti mõraneda.
Harmooniline intervall
Harmooniline intervall moodustub üheaegselt kõlavate helide vahel (2-häälne kooskõla). Harmoonilised intervallid on võimalikud ainult mitmehäälsetes heliteostes kahe erineva hääle vahel.
Taassulatusjootmine
Infrapuna- ja konvektsioonahjud
Tööstuslikul jooteahjul on mitu erinevat tsooni, millest igaüht saab individuaalselt kontrollida. Üldjuhul on need jaotatud kuumutavateks ja jahutavateks tsoonideks. Trükkplaat liigub jootmisel läbi ahju konveierlindil ning sellega saavutatakse erinevate tasemetega kuumutamisprofiil.pisi|341x341px|Taassulatusjootmiseks kasutatav jooteahiSoojusallikaks on tavaliselt keraamilised infrapunasoojendid, mis kannavad kuumust edasi kiirguse teel. Ahjusid, mis kasutavad veel ka ventilaatoreid puhumaks kuuma õhku trükkplaadile (tihti kasutuses koos infrapuna soojenditega), kutsutakse infrapuna konvektsioonahjudeks.
Osad ahjud on konstrueeritud jootmisprotsessi läbi viima hapnikuvabas keskkonnas. Kõige levinum gaas, mida sellistes ahjudes kasutatakse, on lämmastik (N2). See vähendab oksüdeerimist joodise pinnal.
Aurufaasiahjud
Aurufaasiahjudes kasutatakse soojusenergiat, mis vabaneb mingi aine faasivahetusel trükkplaadile kondenseerudes. See vedelik valitakse vastavalt soovitud keemistemperatuurile, mis sobiks sulatatava jootetinaga.
Nende ahjude mõned eelised:
Seda tuntakse ka kondensatsioonjootmisena.
Murru vangla
Ajalugu
Vangla asutati 1. jaanuaril 1938 Murru Vangimajana. Pärast Murru Vangimaja asutamist 1938. aastal, ehitati 1937.–1938. aastal tollase Murru vangimaja territooriumile puitehitised - barakid. Kogu vangla koosnes vahtkonnahoonest, kahest barakist süüdimõistetuile, tööstushoonest ja lahtisest katusealusest kiviraiduritele.
10. oktoobril 1938 alustas tööd ka Vasalemma Lubja- ja Marmoritehas asukohaga Rummul, kus tööjõuks Rummu karjääris ja Vasalemma lubjakivimaardlas kasutati sunnitööle mõistetud vange. Kivitööstus Murru vangla juures valmistas mitmesuguseid plaate, raidtöid, trepiastmeid, ehituskive, marmorkaltsiiti ja muud ning 1939. aastal eraldas Vabariigi Valitsus vangistusasutiste tööstuse tööfondile laenu 140 000 krooni 10 aastaks, Vasalemma raudteejaamast haruraudtee ehitamiseks Murru vangla juurde.
1961. aastal asutati Murru vangla idaosast eraldatud alast Rummu vangla.
Parandusliku Töö Koloonia nr 2
1941. aastal nimetati Murru vangimaja ümber (ITK-2, Ispravitelnaja Trudovaja Kolonija), seejärel ITU-2 (Ispravitelnoje Trudovoje Utšreždenije).
1949. aastal valmisid koloonia territooriumil esimene kartserikorpus ja saun-pesumaja. Muud vangla põhihooned on ehitatud 1960.–1980. aastatel, nende rajamisel juhinduti tolleaegsetest nõudmistest kolooniatele. Algul rajati vangla perspektiivse paekivitööstusena, kus oli võimalik päevas tööle rakendada kuni 400 süüdimõistetut. Rummu karjäär on olnud läbi aegade Vasalemma marmori (paekivi liik) leiukoht. Peamiseks tööjõuks olid Murru vangla kinnipeetavad. Vangla likvideerimine seiskas tegevuse karjääris. Pärast pumpade seiskamist oli Rummu karjäärijärves veetõus nii kiire, et uppusid suur kaevandusekskavaator, hooned ja muu inventar, mis koos haruldaselt läbipaistva veega moodustab ainulaadse veealuse muuseumi ning pakub tänapäeval suurt huvi sukeldujatele. Lubjakivi tootmise jääkidest tekkisid ka aherainemäed.
Kivitööstus ammendus 1970. aastatel, mil tööhõive kompenseeriti metalli- ja puidutööstusega. Vanglas tegutsesid mitme tehase filiaalid. Täideti ka sõjatööstuse tellimusi. Kinnipeetavad töötasid kolmes vahetuses.
JUM-422/2
Vahepeal kandis vangla nimetust Eesti NSV Siseministeeriumi Parandusliku Tööde Valitsuse JUM-422/2. Kinnipidamisasutuste nimetus muudeti Eesti NSV Siseministeeriumi 17.05.1990. a käskkirjaga nr 67, Parandusliku Töö Koloonia nr. 2 ja moodustati Paranduslike Töö Valitsuse baasil Kohtuotsuste Täitmise Amet.
Murru vangla
Riikliku Kinnipidamiskohtade Ameti peadirektori 03.05.1994. a käskkirjaga nr 81 nimetati kinnipidamisasutused vanglateks. Nime "Murru vangla" kandis kinnipidamisasutus aastatel 1994–2011.
Aastatel 1961–2000 tegutses nüüdseks Murru vanglaga liidetud Rummu vangla iseseisva vanglana, kuni 2004. aastal sai sellest Murru vangla avavangla osakond. 2007. aastal liideti Murru vanglaga Ämari vangla.
Murru vangla territooriumil paikneb vangla administratiivhoone, mille esimesel korrusel toimuvad lühiajalised kokkusaamised; teisel korrusel on pikaajaliste kokkusaamiste toad, kolmandal korrusel vangla personali tööruumid. Vangla territooriumil haldushoonete kõige vanemas hoones, mis on ehitatud 1949. aastal, asetsevad meditsiini-, majandus- ja julgeolekuosakond ning kooliruumid (Murru Vangla kutsekool).
Sky Plus
Sky Plus on Eestis tegutsev raadiojaam, mis alustas tegevust 9. mail 1997.
Murru vangla
Murru vangla
2011. aastal liideti vangla Harku vanglaga ning ühisnimeks sai "Harku ja Murru vangla". Endine Murru vangla suleti 1. jaanuarist 2013.
2011. aastal ehitati vangla territooriumile Euroopa Liidu rahalisel toetusel sööklahoone ja kutsekool. Vanglas tegutses kirjandusklubi Kulg.
Sky Plus
Sky Plus on suurima kuulajaskonnaga kommertsraadiojaam Eestis.
Murru vangla
Murru vangla
Murru vangla kirjandusõpetaja oli Mare Riimets.
800px|Vaade Murru vanglale Haapsalu maanteelt, Murru asulas
Sky Plus
Raadiojaamal on uuringutulemuste järgi üle 300 000 kuulaja nädalas.
Raadiosaated
Saatejuhtidega programm on eetris ööpäev läbi. Sky Plusi programm koosneb muusikast, uudistest ja liiklusteadetest, lisaks on iga päev kavas mitmesugused raadiomängud.
Hommikuprogramm
Hommikuprogramm on kavas viiel päeval nädalas, esmaspäevast reedeni kella 6.00–10.00.
Hommikuprogrammi saatejuhid (detsembri 2016 seisuga) on Alari Kivisaar, Kristjan Hirmo ja Maris Järva.
977
977. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 920. aastad 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad - 970. aastad - 980. aastad 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad
Aastad: 972 973 974 975 976 - 977 - 978 979 980 981 982
Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus
Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (inglise keeles European Centre for Disease Prevention and Control; ECDC) on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2004. aasta 21. aprilli määrusega (EÜ) nr 851/2004 asutatud Euroopa Liidu sõltumatu amet, mille missiooniks on muu hulgas välja selgitada, hinnata ja teavitada nakkushaigustest tulenevatest olemasolevatest ja pürgivatest ohtudest inimeste tervisele.
Beduiinid
pisi|Beduiini mees [[Siinai mägi|Siinai mäel]] Beduiinid (araabia sõnast بدوي badawī, mitmus badw 'kõrbeelanik') on nomaadse eluviisiga araabia hõimud. Nad samastavad end konkreetse hõimuga, mitte rahvaga, ja nimetavad end arab.
Nad elutsevad Lähis-Ida kõrbepiirkondades (sealhulgas Araabia kõrb, Siinai poolsaar, Negev, Sahara). Nende asuala hõlmab Araabia poolsaare, Süüria, Jordaania lõunaosa, Iraagi, Palestiina ja Põhja-Aafrika.
Arv
Kui 1974. aasta rahvaloenduse ajal moodustasid beduiinid Saudi Araabia elanikkonnast 27%, siis 1991. aastaks oli nende osakaal langenud 10 protsendini. Beduiinide koguarvu on 2006. aastal hinnatud 4,2 miljonile. Teistel andmetel on neid alla miljoni ja nende arv väheneb.
Ühiskond
Beduiinid jagunevad hõimudeks, valitavaid hõimujuhte nimetatakse šeikideks ('vanem'). Viimased teevad otsuseid pärast hõimuga nõu pidamist. Hõim jaguneb isajärgseteks suurperedeks.
Kõige rikkamad ja prestiižsemad on kaamelinomaadid, kellel eriti Araabias ja Süürias on suured hõimud ja maa-alad. Lamba- ja kitsenomaadid on vähem prestiižsed. Kõige madalama staatusega on sepad ja orjad (viimaseid leidub tänapäevani).
Religioon
Beduiinid on islamiusulised ja peavad oma esivanemaks Aabrahami ja Haagari poega Ismaeli. Islami ettekirjutustest tähtsamal kohal on aga endiselt islamieelsed paganlikud kombed.
Majandus
Beduiinide põhilised elatusalad on karjakasvatus (kasvatatakse kaameleid, lambaid ja kitsi, samuti hobuseid ja eesleid), käsitöö ja uuemal ajal kohati turism. Loomakasvatussaadusi on traditsiooniliselt kasutatud nii omaks tarbeks kui ka müügiks. Ajalooliselt juhtisid ja kaitsesid beduiinid karavane ning tegutsesid kaupmeestena. Araabia poolsaare beduiinid tegelesid peale karjakasvatuse ka põlluharimise, kalapüügi ja pärlipüügiga. Üha enam beduiine asub tööle naftatöötlejatena või põlluharijatena või leiab tööd linnas.
August Terkmann
August Artur Terkmann (29. august 1885 – 12. veebruar 1940 Tallinn) oli eesti orelimeister. Tema isa oli Gustav Terkmann, kes oli samuti oreliehitaja.
Hard
Hard on alev ja vald (saksa Marktgemeinde) Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas otse Bodeni järve ääres. Hardi vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Strandbad ja Grünerdamm. Hard on kuulus ka oma rulapargi poolest.
August Terkmann
Isiklikku
Tema tütar oli dirigent ja organist Tiiu Targama.
Beduiinid
Ajalugu
Beduiinid on elanud kõrbes vähemalt 4–5 tuhat aastat. Alguses rääkisid nad kõik ligilähedaselt sama keelt. 4. sajandil hakkasid nad järgima ristiusku. 7. sajandil võtsid nad vastu islami ja araabia keele. Samal sajandil rändasid nad Araabia poolsaarelt Negevi kõrbesse. 11. sajandil tungisid nad Põhja-Aafrika kõrbetesse, alistades sealsed berberid. Ühtlasi on beduiinidel suur osa berberite ja Lähis-Ida rahvastiku islamiseerimises.
Hard
Brasiilia aukonsulaat asub Hardis.
Ajalugu
7. sajandi paiku asusid alemannid Mittelweiherburgi lähistele. See oli esimene asupaik selles piirkonnas. Bodeni järve lähistel puhastati 1200. aasta paiku suur ala metsast, kuhu ehitati uus küla: Hard (vanaülemsaksa keeles "mets"). Hardi valda on esmamainitud 1249. aastal paavst Innocentius IV vabastamiskirjas Mehrerau kloostrile.
1794. aastal avas Samuel Vogel Alsace'ist Hardis esimese tekstiilivabriku. 1802. aastal tühistati "Allmenden" (ühismaa). Selle tulemuseks olid privaatsed põllud, karjamaad ja metsad, mida oldi kasutatud umbes 1000 aastat. 1997. aastal avati Mittelweiherburgis riidetrüki muuseum.
Harder Schwabenkinder (Švaabilapsed)
thumb|Schleienlöcher looduskaitseala Hardis
17. sajandist 20. sajandi alguseni saatsid vaesed Vorarlbergi talunikud oma lapsi Švaabimaale hooajatöödele. Neid lapsi kutsuti "Schwabenkinder", tegevust ennast aga "Schwabengehen".
Beduiinid
Ajalugu
Tänapäeval on beduiinide nomaadne eluviis ohus rangete riigipiiride paikapanemise, naftajuhtmete, veenappuse ja riiklike kavade tõttu beduiinide paikseks muutmiseks. Beduiine on paikseks muuta püüdnud näiteks Iisrael, mis lubab beduiini päritolu araablastel erinevalt araablastest üldiselt teenida Iisraeli armees.
William Kunstler
William Moses Kunstler (7. juuli 1919 – 4. september 1995) oli USA advokaat ja kodanikuõiguste eest võitleja.
Ta sündis arsti pojana New Yorgis ning õppis Yale'i ja Columbia Ülikoolis.
Teise maailmasõja ajal teenis ta USA armees Vaikse ookeani rindel ning jõudis majori auastmeni. Teda autasustati Pronkstähe medaliga.
1948. aastal sai ta New Yorgis advokaadiks.
Ta oli õigusteaduse kaasprofessor New York Law Schoolis (1950–1951) ja ülikoolis Pace University (1951–1963) ning õpetas ülikoolis New School for Social Research (1966–1971).
Kunstler oli tuntud värvika radikaalina, kes kaitses vaidlusi tekitanud kliente. Ta kaitses ainult neid kliente, kelle poolel oli tema arvates õigus. Tema klientide seas olid Lenny Bruce, H. Rap Brown, Stokely Carmichael, Indiaanlaste Liikumise (AIM) juhid, Jack Ruby, Abbie Hoffman, Angela Davis, Jerry Rubin, Martin Luther King, El Sayyid Nosair, Siddig Ibrahim Siddig Ali, Ibrahim A. ElGabrowny, Qubilah Shabazz ja viimase isa Malcolm X.
Kunstler suri 76-aastaselt New Yorgis südameinfarkti.
Aleksander Hellat
Aleksander Hellat (20. august 1881 Tartu – 28. november 1943 Kemerovo oblast) oli Eesti poliitik ja diplomaat.
Elulugu
Aleksander Hellat õppis paar aastat Peterburi Sõjaväemeditsiiniakadeemias, kuid valis siis juristi elukutse. 1909. aastal pärast Peterburi ülikooli lõpetamist alustas ta tööd vandeadvokaadi abina Riias. Peagi sai temast vandeadvokaat. Tallinna asus ta elama 1916. aastal, lülitus ühiskondlikku, või nagu siis öeldi, seltskondlikku ellu. Pärast Märtsirevolutsiooni 1917 valiti ta Tallinna miilitsaülemaks, sest tsaaripolitsei oli Venemaa Ajutise Valitsus poolt laiali saadetud. Tallinna miilitsaülema asetäitjaks oli August Liit.
Jaanuaris 1918 vallandas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee A. Hellati Tallinna miilitsaülema ametist. 24. veebruaril 1918 sai temast esimene Eesti Vabariigi aegne Tallinna miilitsaülem. Käsukirjaga nr 1, keelas miilitsaülem uulitsatel liikumise kella 21–6 ning kohustas punakaartlasi nende käes olevad relvad, laske- ja lõhkemoona miilitsajaoskondadesse ära andma. Relvastatud isikuist tohtisid tänavail liikuda ainult Omakaitse Seltsi liikmed ning Eesti polgu sõdurid. Vargad, röövlid ja vägivallatsejad tuli selle käsukirja kohaselt kuriteopaigal ilma armuta maha lasta.
Ööl vastu 12. novembrit 1918 võtsid taas Tallinna miilitsaülemaks määratud Aleksander Hellat ja tema abi August Liit korrakaitseasutused Saksa okupatsioonivõimudelt üle. A. Hellat sai pelgalt viis päeva olla miilitsaülem, siis nimetati ta Tallinna linnapeaks.
3. juunist 1919 nimetati Aleksander Hellat Eesti vabariigi prokuröriks.
Aleksander Hellat oli siseminister Jaan Tõnissoni esimeses valitsuses 18. november 1919 kuni 28. juuli 1920 ja välisminister Juhan Kuke valitsuses 21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923 ning Jaan Teemanti kolmandas valitsuses alates 11. novembrist 1927 kuni 9. detsembrini 1927.
Pärast Eesti okupeerimist 17. juunil 1940 alanud Eesti riigi- ja ühiskonnategelaste, ohvitseride, politseinike ja teiste arreteerimiste käigus vahistati ka A. Hellat 24. septembril 1940. Tallinnas 8. jaanuaril 1941 toimunud NKVD sõjatribunal mõistis ta mahalaskmisele, kuid NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium muutis surmaotsuse ja asendas selle 10 aasta pikkuse vangistusega. A. Hellat suri 28. novembril 1943 Kemerovo vangilaagris.
Isiklikku
Tema pojad olid arst Aleksander Hellat ja Toomas Hellat; vennad olid Eesti Vabariigi Välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja Herman Hellat ja Tallinna linnaarhitekt Georg Hellat, onu Venemaa keisririigi I Riigiduuma liige Karl Hellat.
Kainuu maakond
Kainuu maakond (soome Kainuu, rootsi Kajanaland) on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes. Piirneb idas Venemaaga.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Oulu lääni. 2016. aasta alguses läks Vaala vald Põhja-Pohjanmaa maakonda.
Haldusjaotus
Maakonnas on 8 kohalikku omavalitsust, sealhulgas 2 linna.
Välislingid
🇫🇮
Jagelloonid
Jagelloonid oli dünastia, mis valitses Leedut 1377–1572, Poolat 1386–1572, Ungarit 1440–1444 ja 1490–1526 ja Böömimaad 1471–1526.
Majordoomus
Majordoomus (ladina major 'suurem, ülem' + domus 'maja') oli Frangi riigis Merovingide dünastia ajal Frangi riigi ja  alamkuningriikide (Neustria, Austraasia) kuninga kojaülem ning tema majapidamise juhataja ja ka kuninga sõjalise kaaskonna ülem.
7. sajandil muutusid majordoomused Frangi riigi tegelikeks valitsejateks, kuna nende kätte oli koondunud kogu võimutäius. 751. aastal võttis majordoomus Karl Martelli poeg Pippin III, hüüdnimi Pippin Lühike aristokraatide toel kuninga tiitli ja rajas riiki valitsenud Karolingide dünastia. Pippin III oli Frangi kuningas Karl Suure isa.
Hilisemal ajal oli majordoomuse nimetus kasutusel majaülema ehk maja või lossi ülemteenri tähenduses.
1968
1968. aasta (MCMLXVIII) oli 20. sajandi 68. aasta.
Pealtnägija
"Pealtnägija" on Eesti Televisiooni uuriv-ajakirjanduslik saatesari, mis on eetris alates 1999. aasta sügisest.
"Pealtnägija" vastutav toimetaja ja saatejuht on Mihkel Kärmas, kaasautorid Kristjan Pihl, Piia Osula, Piret Järvis-Milder ja Taavi Eilat. Saadet juhtisid 2007. aastani Vahur Kersna ja Mihkel Kärmas. Pärast Kersna lahkumist tervislikel põhjustel liitusid saate meeskonnaga ajakirjanikud Roald Johannson, Rasmus Kagge ja Kadi Jaanisoo, hiljem Piret Järvis ja Anna Gavronski. Roald Johannson lahkus 2015. aastal. 2016. aastal lahkus Rasmus Kagge, pärast mida liitusid saate meeskonnaga Kristjan Pihl ja Taavi Eilat. 2017. aastal lahkus "Pealtnägija" meeskonnast Piret Järvis, kes jätkas "Terevisiooni" juhtimise kõrvalt koostööd, ja liitus Dmitri Pastuhhov , kes juhtis ETV+ ajakirjanduslikku saadet "Insight".
"Pealtnägija" meeskonnas on saatesarja algusest saatejuht Mihkel Kärmas, produtsent Piret Priisaar ja režissööri assistent Jaak Tammearu.
"Pealtnägija" saade ja kaasautorid on võitnud mitmeid tele- ja ajakirjandusauhindu. Esimese telesaatena võitis "Pealtnägija" Bonnieri uuriva ajakirjanduse auhinna, kui Rasmus Kagge ja Mihkel Kärmas pälvisid tunnustuse 2011. aastal ilmunud lugude eest isamaaliste poliitikute sahkerdamisest elamislubadega. 2017. aasta Eesti filmi- ja teleauhindade konkursil pälvis "Pealtnägija" parima publitsistikasaate ja Mihkel Kärmas parima toimetaja auhinna.
2017. aastal toetas "Pealtnägija" saadet ÜRO pagulasamet sihtotstarbeliselt 2400 dollariga, arvatavalt loo jaoks, kus käidi Türgis pagulasabi uurimas.
Advokaatide loend
Advokaatide loend loetleb tuntud isikuid, kes on või on olnud advokaadid.
Oldžo
Oldžo (vene Ольджо) on jõgi Aasias.
Jõgi algab Tšerski mäestikust. Voolab ülemjooksul loodesse, alamjooksul edelasse. Suubub paremalt Janasse. Pikkus 330 km.
976
976. aasta
Aastakümned: 920. aastad 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad - 970. aastad - 980. aastad 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad
Priit Ligi
Priit Ligi (24. mai 1958 Tartu – 28. september 1994 parvlaev Estonia, Läänemeri) oli eesti arheoloog.
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal.
Priit Ligi uuris peamiselt Vadjamaa muistiseid ning esitas mitu rahvusvahelist vastukaja leidnud teooriat Vadjamaa asustuse ja poliitilise võimukorralduse kohta I aastatuhande lõpus. Samuti uuris ta Eestis Saaremaa nooremat rauaaega.
Ligi hukkus parvlaeva Estonia katastroofis.
Isiklikku
Tema isa oli Herbert Ligi, õde on Katre Ligi ja vend on Jürgen Ligi.
Seisuste kaotamise seadus
Seisuste kaotamise seadus oli Eesti Asutavas Kogus 9. juunil 1920 vastu võetud ja sama aasta 27. augustil jõustunud seadus, millega kaotati Eestis seisused (aadel, vaimulikud, linnaelanikud ja talupojad), kõik seadused ja määrused, mis sisaldasid seisuslikke õigusi, eesõigusi, kohustusi ja õiguste kitsendusi, sealhulgas eriti Balti provintsiaalseadustiku II jagu.
Eestimaa ja Liivimaa talurahvaseadus kaotasid kehtivuse ja Balti eraseadus jäi ainsaks eraseaduseks, välja arvatud endise Peterburi ja Pihkva kubermangu maa-alad, kus jäi kehtima Vene tsiviilseadustik (seda sätet ei viidud tegelikult ellu).
Seaduse põhisätted
Seaduse kohaselt:
Seniste seisuslike (talupoegade) valdade varandused läksid mitteseisuslike valdade omandusse ning rüütelkondade varandused riigile, välja arvatud Kuressaare loss, mis läks Kuressaare linnale.
Yi-Fu Tuan
Yi-Fu Tuan (Duàn Yìfú 段義孚 / 段义孚; 5. detsember 1930 Tianjin – 10. august 2022) oli hiina päritolu Ameerika Ühendriikide inimgeograaf.
Yi-Fu Tuan sündis Hiinas, õppis Inglismaal ning töötas seejärel Kanadas ja Ameerika Ühendriikides.
Yi-Fu Tuani tuntumate teoste hulka kuuluvad "Topophilia" ja "Space and Place".
Ideid
Yi-Fu Tuani tuntuim käsitlus on ruumist ja kohast (space and place). Inimese kultuuriline tegevus on vaadeldav ruumi teisendamisena kohtadeks: ruumis kohtade loomine, neile tähenduste ja nimede andmine; metsiku ja ohtliku ruumi muutmine turvalisteks ja kodusteks kohtadeks. Ruumi ja koha vahekorda näeb ta ka vaimu ja keha puhul: vaim võib vabalt ruumis ringi hulkuda, kuid keha on seotud koos oma meeleorganitega kindlasse asukohta.
Yi-Fu Tuani järgi on linn seda enam linn, mida vähem on seal tunda öö ja päeva ning aastaaegade vaheldumist. Linn on seega inimeste loodud kunstlik keskkond, milles püütakse võimalikult vähendada looduslike tegurite mõju.
Tsitaate
"Kas me kardame sügavamate tõdede ilmsikstulekut? Või me kardame, et sügavamaid tõdesid ei olegi? Mina kardan seda viimast."
"Me tahame olla tunnustatud, et end päriselt tunda. Mida teha? Tehnoloogia pakub lahenduse – mobiiltelefon."
Pjassina laht
thumb Pjassina laht on Kara mere laht Taimõri poolsaare loodekaldal.
Lahe laius on 200 km. Ta ulatub maasse 170 km ulatuses. Sügavus kuni 25 m. Lahte suubub Pjassina jõgi.
Njandoma
thumb|Njandoma raudteejaam Njandoma (soome-ugri keeltest tuletatuna Mändide maa ) on linn Venemaal Arhangelski oblastis, Njandoma rajooni halduskeskus.
Rajati 1898, linnaõigused sai 1939. aastal.
Njandoma on suur raudteesõlm. Linna läbib Arhangelski–Moskva raudtee. Njandoma linna tekkimine ja areng on läbi ajaloo olnud tihedas seoses linna läbiva magistraalraudteega. Algselt oli põhiliselt raudteeliikluse teenindamise, kogu veeremi remondi, auruvedurite tankimise, vahetamise ja muude operatsioonide teostamise paik.
Ajalugu
Jaamahoone ja kiriku ehitus algas 1895.
1905 oli asulas 1000 alalist elanikku. 1909 sai raudteejaam telefoniühenduse.
1929 oli linnas 6500 elanikku ja ta sai ringkonna- ja rajoonikeskuseks.
Põhja-Pohjanmaa maakond
Põhja-Pohjanmaa maakond on 1. järgu haldusüksus maakond Soomes.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Oulu lääni.
Haldusjaotus
Maakonnas on 30 kohalikku omavalitsusüksust, sealhulgas 11 linna.
pisi|tühi|Põhja-Pohjanmaa omavalitsused (2009)
Välislingid
Maakonna koduleht
🇫🇮
Florence Nightingale
pisi|Florence Nightingale Florence Nightingale (12. mai 1820 – 13. august 1910) oli inglise põetaja ja meditsiiniõde, keda peetakse tänapäevase haiguspõetuse ehk õenduse rajajaks. Teda on kutsutud ka "daamiks lambiga". Tema sünnipäev on kuulutatud Rahvusvahelise Õdede Nõukogu poolt rahvusvaheliseks õdede päevaks.
Krimmi sõjas (1853–1856) oli Nightingale haigete ja viga saanud sõdurite põetaja. Tema mitmed kirjeldused sõdurite laatsarettide viletsast olukorrast pälvisid avalikkuses suure tähelepanu. Ta kritiseeris eriti laatsarettide vähest puhtust, värske õhu vähesust, soojuse ebapiisavust, toiduvaliku ühekülgsust ja sõdureile antavast ebapiisavast puhkuseperioodist. Nightingale kritiseeritud puudujääkide parandamine vähendas oluliselt sõdurite suremust välihaiglates.
Aastal 1907 pälvis ta esimese naisena Teeneteordeni.
Minarett
pisi|Mošee kahe minaretiga [[Aswānis Egiptuses]] pisi|Vanim säilinud minarett [[Kairouanis Tuneesias (valmis 836. aastal)]] Minarett on mošee kõrval asuv torn, millest islami vaimulikud kutsuvad usklikke palvusele.
Minaretid on enamasti kõrged ja peened ning koonuse- või sibulakujulise tipuga. Minarett võib olla eraldiseisev ehitis või ehitatud põhiehitise (mošee) külge. Ehitusstiilid on piirkonniti ja ajastuti erinevad. Minarett võib olla koonusekujuline, silindriline, neli- või hulknurkse põhiplaaniga. Lisaks palvusele kutsumise funktsioonile on minaretid oluliseks visuaalseks maamärgiks.
Volgodonsk
Linn asutati 1950. aastal Volga-Doni kanalit ehitavate tööliste alevina. Linnaõigused sai 1956. aastal.
Linnas asub Tsimljanski hüdroelektrijaam ja Volgodonski tuumaelektrijaam.
Põllküla raudteepeatus
Põllküla raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Põllkülas. pisi|Põllküla peatus ja vana perroon aastal 2007 Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 41 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Klooga-Aedlinna ja Laoküla raudteepeatuse vahele.
Alates 2010. aasta märtsist on kasutusel uus 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Rongist väljumine toimub seetõttu ainult läbi rongi C-ala. . Peatuses peatuvad AS Elroni Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis nüüdseks on lammutatud.
Dekabristide saar
Saare pindala on 410 ha. Saar on madal ja soine.
Enharmooniline intervall
Enharmooniline intervall on samakõlaline intervall, mis on erineva astmelise suurusega, kuid sama toonilise suurusega intervall. (puhas priim p1 = vähendatud sekund >2, suurendatud kvart <4 = vähendatud kvint >5).
Kodasoo–Kaberla tee
Kodasoo–Kaberla tee (registrinumbriga 11104) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,6 km.
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee kolmekümne teisel kilomeetril Kodasoo külas. Tee läbib Kodasoo ja Kaberla küla. Tee lõpeb Jõelähtme–Kemba tee kolmeteistkümnendal kilomeetril Kaberla külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Ühtegi bussipeatust teele ei jää.
Tee on kaetud Kodasoo liiklussõlme piirkonnas asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub esimesel kilomeetril üks Kodasoo liiklussõlme ühendustee.
Sookiur
Sookiur ei ole looduskaitse all.
Välimus
Ta on silmatorkamatu välimusega, teistest kiurudest natuke väiksem ja heledam. Tema keha on alla 16 cm pikk ja ta kaalub alla 20 g. Ta on seljalt tumepruun, kõhu alt hele, rinnal tumedate tähnidega. Tal on heleroosad jalad ja väike kitsas nokk.
Levila
Sookiur on laialt levinud Euraasia parasvöötmes ja lähisarktikas. Ta on levila suuremas osas rändlind, talvitudes Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas, Krimmis, Kaukaasias, Kesk-Aasia lõunaosas, Ees-Aasias ja Lõuna-Aasias. Paikne on sookiur Briti saartel ja Lääne-Euroopa rannikualal.
Eestis on sookiur tavaline ja üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnati sajandi algul 150–200 tuhandele paarile. Kuid viimase paarikümne aastaga on tema arvukus vähenenud ja tänapäeval on Eestis pesitsevaid sookiure kõigest 50–100 tuhat paari.
Elupaik ja eluviis
Sookiur asustab niisket avamaastikku: niite, loopealseid, karjamaid, soid ja rabasid. Ehkki ta ei ela kultuurmaastikul, arvatakse ta soodsas seisundis liikide hulka.
Sookiur tegutseb maapinnal, aga ärevuses võib ta ka põõsa otsa lennata. Ta lendab peamiselt madalalt ja kiirete tiivalöökidega.
Pesitsemine
pisi|Sookiuru pesa Pesitsusajal kohtab sookiuru mängulendu. Lind tõuseb astmeliste järkudena järjest kõrgemale ja laulab kogu lennu jooksul oma katkendlikku laulu. Harvem laulab sookiur maas, veel harvem puu otsas.
Pesa ehitab sookiur mättale või kuivemale kõrgemale kohale rohu sisse lohukesse. Pesa asub mulluse kulu varjus ja mõnikord isegi selle all, mõnikord mätta serva sees.
Oskar Angelus
pisi|Oskar Angelus (1937) Oskar Georg Richard Angelus VR I/3 (25. aprill / 7. mai 1892 Loo mõis, Kolga vald, Harjumaa – 3. november 1979 Lund, Rootsi) oli eesti sõjaväelane, ajakirjanik, riigiametnik, publitsist ja Saksa okupatsiooni aegse Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektor.
Sookiur
Pesitsemine
Enamikus levilast on sookiurul kaks kurna aastas: esimeses umbes 5, teises umbes 4 muna.
Esimesed sookiurud saabuvad Eestisse märtsi lõpul või aprilli algul. Suur osa neist rändab edasi põhja poole. Esimene kurn munetakse mai algul, teine juuli algul. Äralend algab augusti teisel poolel, on kõige intensiivsem septembri keskel ja kestab novembri alguseni.
Oskar Angelus
Elulugu
Oskar Angeluse isa oli mõisavalitseja Karl Angelus ja ema Sophie Auguste Johanna Angelus (sündinud Eichhorn).
Sookiur
Pesitsemine
Sookiur kasvatab sageli üles käopoegi.
Oskar Angelus
Elulugu
1909. aastal lõpetas ta Tallinna Peetri Reaalkooli kaubandus- ja 1911. aastal reaalharu ning 1918. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. 1956. aastal kaitses ta Saksamaal Kieli ülikoolis dr. phil. kraadi.
Sookiur
Toitumine
Sookiur sööb peamiselt putukaid, keda otsib maapinnalt. Ta eelistab mardikaid ja liblikate röövikuid. Tema toiduobjektid on peamiselt taimekahjurid ja nende hävitajana toob sookiur kasu.
Astmeline suurus
Astmeline suurus ehk astmemaht on intervalli diatooniliste astmete arv noodijoonestikul (erinevate astmete arv). Intervalli astmeline suurus ei näita suurust toonides, kuna naaberastmete vahed ei ole kõik ühesugused. Näiteks diatoonilises helireas d-e tervetoon, e-f pooltoon. Astmeline suurus puhta, suure või väikese intervalli suurendamisel või vähendamisel jääb samaks, muutub vaid toonide arv (tooniline suurus) intervallis. Intervallide ehitamisel antud noodist tuleb loendada kõigepealt astmeline kaugus antud noodist üles (või ka alla). Peale selle täpsustatakse tooniline suurus.
Oskar Angelus
Elulugu
1916–1917 oli Angelus Moskvas J. A. Ventser & Ko kaubamaja ärijuht ning seejärel lühikest aega Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloo- ja geograafiaõpetaja.
Astmeline suurus
left|frame|Intervallide astmeline suurus
Oskar Angelus
Elulugu
1918–1920 osales ta Vabadussõjas: esmalt 1. jalaväerügemendi ja seejärel kitsarööpaliste soomusrongide koosseisus. 1920. aastal ülendati O. Angelus vapruse eest lipnikuks.
1920–1941
pisi|Eesti Kultuurfilmi juhatus vasakult H. Viikman, E. Kigaste, O. Angelus
1921–1940 töötas Angelus Siseministeeriumis, olles siseministri adjutant (1921–1923), asjadevalitseja (1923–1926), administratiivosakonna abidirektor (1926–1935) ja üldosakonna abidirektor (1935–1940 ), ühtlasi vähemusrahvuste kultuurautonoomia järelevalveametnik.
1930. aastail juhtis ta nimede eestistamise aktsiooni ja kureeris aastatel 1939–1940 baltisakslaste ümberasumist Saksamaale.
Lisaks oli Angelus politseilehe Eesti Politseileht, Eesti Politsei) tegev- ja vastutav toimetaja aastatel 1924–1938 ning kuulus mitmete seltside ja nõukogude juhatustesse, näiteks oli Eesti Kultuurfilmi nõukogu esimees (1936–1940).
1941–1944
1941. aasta algul siirdus Angelus järelümberasujana Saksamaale ja võttis Saksamaa kodakondsuse. Sama aasta augustis naasis ta Eestisse ja määrati Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektoriks, kellena töötas järgmised kolm aastat. 1943. aastal taotles Angelus Berliinis üheskoos Hjalmar Mäega Eestile autonoomia andmist.
1944–1979
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ning läks sealt 1950. aastal Rootsi, kus ta oli esmalt vabrikutööline ja seejärel arhiivitöötaja (1951–1960). Paguluses olles avaldas ta mälestusteraamatu "Tuhande valitseja maa: Mälestusi Saksa okupatsiooni ajast 1941–1944" (1956) ning hulga kirjutisi väliseesti, Rootsi, Soome, Inglismaa, USA jt riikide ajakirjanduses. Angelus oli Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige.
Oskar Angelus suri 1979 Rootsis Lundis ja on maetud sealsele kalmistule.
Teosed
Eesti keeles
Saksa keeles
Rootsi keeles
Kristen Viikmäe
Kristen Viikmäe (sündinud 10. veebruaril 1979 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängis Eesti Meistriliiga klubis JK Nõmme Kalju kuni 2011/2012 hooaja lõpuni.
Klubikarjäär
Kevadel 2010 sõlmis Viikmäe lepingu Kreeka klubiga Panaigiáleios G.S., kuid lahkus septembris palgaprobleemide tõttu.
Jaanuaris 2011 sõlmis kaheaastase lepingu Nõmme Kaljuga.
Koondisekarjäär
Ta on pidanud Eesti koondises 115 kohtumist ja löönud 15 väravat. Oma koondisedebüüdi tegi Viikmäe 26. jaanuaril 1997 sõpruskohtumises Liibanoni vastu. 68. minutil vahetas ta välja Andres Operi. Mäng kaotati 2:0. Mängupäeval oli ta 17-aastane.
Buenos Aires
260px|pisi|Buenos Aires Buenos Aires on Argentina pealinn ja riigi suurim linn.
Asend
Linn asub La Plata lahe kaldal.
Kiiu–Soodla tee
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne esimesel kilomeetril Kiiu alevikus (Kuusalu vald). Tee läbib Kiiu aleviku ning Külmaallika, Rehatse ja Soodla küla. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee üheteistkümnendal kilomeetril Soodla külas (Anija vald). Tee ületab ühe silla (Soodla sild üle Soodla jõe tee kümnendal kilomeetril) ja 8 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Esimesed 0,7 km teed on mustkattega, edasi kuni 4,1 km-ni on tee asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni 3,2 km-ni 1000...3000 autot ööpäevas, edasi 500...1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on tee esimesel kilomeetril (50 km/h). Valgustatud on 0,5 kilomeetrine lõik tee esimesel kilomeetril.
975
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 920. aastad 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad - 970. aastad - 980. aastad 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad
Aastad: 970 971 972 973 974 - 975 - 976 977 978 979 980
973
973. aasta
Aastakümned: 920. aastad 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad - 970. aastad - 980. aastad 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad
Lööv
pisi|Fresko Püha Peetruse basiilikast Roomas, mis oli viielööviline võlvimata basiilika. Kesklööv on kõrvallöövidest kõrgem, kaugemad kõrvallöövid on omakorda madalamad. pisi|Kolmelöövilise gooti kodakiriku sisevaade pisi|Vaade [[Krakówi Püha Kolmainu basiilika kesklööv]] Lööv on kummaltki poolt välisseina või toenditega piiratud pikisuunaline siseruum pikiehitistes, nagu näiteks kirikutes. Lööve võib olla üks või mitu ja nii paaris- kui ka paaritu arv, paarituarvulise asetuse puhul eristatakse ruumis kesklöövi ja kõrvallööve.
Löövide arvu alusel jaotatakse kirikud ühelöövilisteks, kahelöövilisteks, kolmelöövilisteks jne. Kesk- ja külglöövide kõrguse järgi eristatakse kirikute ruumitüüpe nagu basiilika, kodakirik, pseudobasiilika, astmeskirik jne. Kõik need ruumitüübid eeldavad vähemalt kolme löövi olemasolu; erinevalt neist on saalkirik alati ühelööviline.
Kesklööv ja külglöövid
Kesklööv ehk pealööv asetseb ehitise keskel ja see on reeglina kõige laiem, kõige kõrgem ja vahel ka kõige pikem ruum kirikus. Kesklööv oli reeglina mõeldud jumalateenistuse jälgijatele; sealt avaneb vaade peaaltarile. Kesklööviga külgnevaid, sellest sammaste või piilaritega eraldatud lööve nimetatakse kõrvallöövideks või külglöövideks. Kesklööv ja kõrvallöövid koos moodustavad kiriku põhiplaanil pikihoone.
Ka kiriku kooriosa ja transept võivad olla jaotatud pea- ja kõrvallöövideks. Kesklöövi ja kõrvallööve eraldavad enamikus kirikutes sammastikud või arkaadid.
Kui külglöövi kohal on lööviga ühelaiune teine korrus, nimetatakse seda kirikuarhitektuuris empooriks.
974
974. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastad: 969 970 971 972 973 - 974 - 975 976 977 978 979
Michael Bauerfeind
Michael Bauerfeind oli Tartu toomkapiitli dekaan enne 1485 – vähemalt 1526.
Bauerfeind pärines Ermlandi (Warmia) diötseesist Preisimaalt. 1465. aastal asus ta õppima Kölnis, hiljem Leipzigis ja Bolognas, viimases aastal 1470. Ta omandas teoloogiamagistri kraadi.
1482. aastal sai Bauerfeindist Riia Peetri kiriku jutlustaja, kolm aastat hiljem, 6. jaanuaril 1485, on teda aga mainitud Tartu toomdekaanina Riiga saabumas. Seetõttu on tõenäoline, et ta sai dekaaniks juba varem, millalgi ajavahemikus 1482–1484.
Dekaanina reisis Bauerfeind mitmel korral Rooma, näiteks aastal 1499, et saada piiskop Johann von der Ropele paavstipoolset kinnitust. Ta osales ka Liivimaa maapäevadel, viimast korda 1526. aasta suvel. See on ka viimane teade temast. Järgmist dekaani on mainitud aga alles 1528. aastal. Igal juhul oli Bauerfeind Tartu toomkapiitli pikaajalisim dekaan, olles selles ametis vähemalt 41 aastat.
Umaro Sissoco Embaló
Umaro Mokhtar Sissoco Embaló (sündinud 23. septembril 1972) on Guinea-Bissau politoloog ja sõjaväelane, 27. veebruaril 2020 kuulutas ta ennast Guinea-Bissau presidendiks. Ta oli 18. novembrist 2016 kuni 16. jaanuarini 2018 Guinea-Bissau peaminister.
Michael Bauerfeind
1509. aastal ringles Preisi- ja Liivimaal kuulujutt, et Tartu piiskop Gerhard Schrove olla surnud ja dekaan Bauerfeind tema asemel piiskopiks valitud. Selle kuulujutu päritolu pole teada.
La Plata
La Plata on linn Argentinas, Buenos Airese provintsi pealinn. Asub La Plata lahe kaldal.
Jõutõstmine
Jõutõstmine on spordiala, mis koosneb kolmest alast: kükist, lamades surumisest ja jõutõmbest.
Tänapäeval kuuluvad jõutõstmise alla kolm ala: klassikaline jõutõstmise kolmevõistlus (kükk, lamades surumine ja jõutõmme), varustusega jõutõstmise kolmevõistlus (kükk, lamadses surumine ja jõutõmme) ning lamades surumine (üksikalana).
Klassikaline jõutõstmine erineb tavalisest jõutõstmisest selle poolest, et võistlustel ei tohi kasutada spetsiaalset tugivarustust (surumissärki, küki- ning tõmbetrikood ja põlvesidemeid). Lubatud on vaid vöö, randmesidemed ja põlvesoojendused, mis ei anna tulemusele midagi juurde.
Kükk
Kükkimisel võetakse esmalt kang pukkidelt turjale ja fikseeritakse algasend. Pärast peakohtuniku märguannet "start" laskub sportlane kükki, mille sügavus peab olema vähemalt paralleelne põrandaga. Kükk vastab määrustele, kui sportlase reite esiküljed on madalamal kui põlve ülaosa. Pärast piisava kükisügavuse saavutamist annab kohtunik märguande kang pukkidele tagasi asetada.
Lamades surumine
Lamades surumist alustades võetakse kang pukkidelt sirgetele kätele ja fikseeritakse algasend, kus käed on sirged ning keha ja jalad liikumatus asendis. Seejärel lastakse kang rinnale ja hoitakse seal liikumatult seni, kuni peakohtunik annab loa kangi üles surumiseks. Kui kang on üles surutud ja sirgetele kätele fikseeritud, annab kohtunik käskluse kang tagasi pukkidele asetada.
Jõutõmme
Jõutõmbes tuleb esmalt kang tõstepõrandalt üles tõsta nii, et lõppasendis oleksid põlved lukustatult sirged ning selg fikseeritud sirges asendis nii, et õlad on vähemalt kaelaga ühel maal või kaugemal taga. Pärast lõppasendi saavutamist annab peakohtunik märku tõstekang põrandale lasta.