cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ksenija Sobtšak
Kodanikuliikumine
"Miljonite marssi" aktsioonist 6. mail Bolotnaja ploštšadil, mis lõppes kokkupõrkega OMON-i üksuste ja miitinguosaliste vahel, Sobtšak ise osa ei võtnud. Järgmisel päeval põhjendas ta Twitteris oma mitteosalemise otsust sellega, et ta oli teadlik aktsiooni korraldajate radikaliseerumise plaanidest, millega aga tema ei nõus ei ole.
Järgmistel päevadel toimus Moskvas mitmeid opositsiooni korraldatud rahumeelseid kogunemisi erinevates kohtades. Kui politsei rahva ühest kohast laiali ajas, koguneti uuesti teises kohas. Selliste aktsioonide käigus peeti paljudel juhtudel ka osa protestijaid kinni, neid sõidutati politseijaoskondadesse, seal vesteldi nendega ning lasti mõne tunni möödudes taas vabadusse. 8. mail peeti sel viisil kinni ka Ksenija Sobtšak ja Aleksei Navalnõi, kes nendega toimuvat ja omi muljeid kommenteerisid jooksvalt Twitteris.
Koordinatsiooninõukogu liige
pisi|Ksenija Sobtšak (2013) Venemaa opositsiooni Koordinatsiooninõukogu esimestel valimistel septembris–oktoobris 2012, seadis oma kandidatuuri üles ka Ksenija Sobtšak. Samal ajal tegi ta koos kümne opositsiooniaktivistiga ühisavalduse, milles öeldakse, et "valitseva võimu ja ühiskonna vastasseis süveneb vägivalla suunas" ning seepärast on hädavajalik läbi viia "ulatuslik poliitiline reform".
22. oktoobril 2012 valimistel Koordinatsiooninõukogusse saavutas Sobtšak üldnimekirjas kandideerinuna 4. koha. Ta sai 32 500 häält, jäädes saadud häälte arvult alla vaid Aleksei Navalnõile, Dmitri Bõkovile ja Garri Kasparovile.
Oblomov-Sobtšak-Parfjonov
pisi| Miiting [[24. detsember|24. detsembril 2011 Moskvas Sahharovi prospektil. Ksenija Sobtšak kõnet pidamas]] Veebruaris 2012 toimus muusikavideo "Превед, Медвед!" (tuntud ka kui "Пока, Медвед!") esiettekanne telekanalis Dožd. Klippi vaatas internetis esimese päevaga üle miljoni vaataja. Koosräpp-stiilis esineva trio moodustasid endine seltskonnalõvi Ksenija Sobtšak, tuntud teleajakirjanik Leonid Parfjonov ja noormuusik Vasja Oblomov. Laul oli kirjutatud vene rahva nimelt ja süüdistab president Dmitri Medvedevit selles, et ta ei osale valimiste-eelses riigi poliitilises elus (Medvedev oli eelmisel sügisel parteikongressil teatanud, et ta ei kandideeri järgmiseks ametiajaks presidendiks ja tegi ettepaneku, et Putin võiks kandideerida).
Koosräppbänd Oblomov–Sobtšak–Parfjonov üllitas internetipublikut sama aasta mais uue muusikavideoga "VVP" ("ВВП") (uue presidendi V.V. Putini nimetähed).
2018. aasta Venemaa presidendivalimised
pisi|220px|Ksenija Sobtšak 2017. aasta detsembris kohtumisel valijatega [[Jekaterinburgis]] 18. oktoobril 2017 teatas Sobtšak oma kavatsusest kandideerida 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel Venemaa Föderatsiooni presidendiks.
Poliitilise partei juhtkonnas
15. märtsil 2018, kolm päeva enne presidendivalimisi teatasid presidendikandidaat Ksenija Sobtšak ja poliitik Dmitri Gudkov uue poliitilise partei loomisest tegutseva Kodanikualgatuse baasil. Kavakohaselt pidi loodav uus poliitiline jõud hakkama taotlema president Vladimir Putini ametist lahkumist, Venemaa vastu kehtestatud sanktsioonide tühistamist ja sõjaliste konfliktide lõpetamist. Partei põhieesmärk olnuks pääsemine parlamenti 2021. aasta Riigiduuma valimistel.
Sobtšaki ja Gudkovi ühinemise mõtet pidas Mihhail Hodorkovski heaks sammuks. Ta leidis, et Gudkovil on hea poliitilise töö kogemus; see teeb võimalikuks, et koos neil õnnestub vältida vigu uue poliitilise partei ülesehitamisel.
23. juunil 2018 toimunud Kodanikualgatuse kongressil valiti Sobtšak taas partei poliitnõukogu liikmeks. Kongressil muudeti partei nimi Muutuste Parteiks. Partei esimeheks sai Dmitri Gudkov.
Tunnustus
Ksenija Sobtšak pälvis koos Vasja Oblomovi ja Leonid Parfjonoviga 2012. aastal muusikaauhinna Stepihunt kategoorias "Нечто" ("Miski") muusikalise kompositsiooni «Превед, Медвед!» esitamise eest.
Isiklikku
Ksenija Sobtšaki isa oli Anatoli Sobtšak, Peterburi linnapea 1990. aastatel, ema Ljudmila Narussova on Föderatsiooninõukogu liige.
Ksenija Sobtšak abiellus 2013. aastal näitleja Maksim Vitorganiga. Peres kasvab poeg Platon (sündinud 2016).
Võõrkeeltest valdab ta hispaania, prantsuse ja inglise keelt.
Henry Hudson
Ta sooritas mitu reisi Kirdeväila leidmiseks ja uuris piirkonda praeguse New Yorgi ümbruses, et leida lühimat teed Aasiasse. Ta uuris jõge, mis hiljem nimetati tema auks Hudsoni jõeks. Selle ääres asuvad ka tema järgi nimetatud Hudsoni maakond New Jersey osariigis ja Hudsoni linn New Yorgi osariigis.
Viimane ekspeditsioon
Hudsoni viimase ekspeditsiooni eesmärk oli leida Loodeväil. Selle käigus avastas ta väina ja lahe, mis hiljem nimetati tema auks Hudsoni väinaks ja Hudsoni laheks. Laevale olid pandud suured lootused, et ta suudab Loodeväila läbida.
Sellel reisil seilas ta Inglismaa lipu all, sest ekspeditsiooni rahastasid Virginia Kompanii ja Briti Ida-India Kompanii (eelmist, 1609. aasta reisi rahastas Hollandi Ida-India Kompanii). Laevaks oli 1602 valminud 20-tonnise veeväljasurvega purjelaev Discovery.
Laev jõudis 11. mail Islandile ja 4. juunil Lõuna-Gröönimaale. Ta sõitis ümber Farveli neeme Labradori merre ja jõudis 25. juunil Hudsoni väina. 2. augustil jõudis laev Labradori poolsaare põhjatipuni, milleks on Wolstenholme'i neem. Sealt edasi pöördub rannik järsult lõunasse ja algab Hudsoni laht. Järgmised kuud veetis Hudson, uurides ja kaardistades lahe kaldaid, aga edasipääsu Aasiasse seal ei olnud. Novembris jäi laev lahe lõunasopis Jamesi lahes jäässe kinni ja meeskond läks kaldale talvituma.
1611. aasta kevadel soovis Hudson uuringuid jätkata, aga meeskond tahtis koju. Juunis hakkas meeskond mässama. Nad panid Hudsoni, tema teismelise poja Johni ja veel kuus meeskonnaliiget, kes olid kas haiged, ei toetanud mässu või olid Hudsonile lojaalsed, väikesesse sõudepaati ja jätsid nad rannikule. Mässulised jätsid neile püssirohtu ja püssikuule, mõned odad, raudpoti, toitu ja muid esemeid, sealhulgas riietust. Mahajäetuid ei nähtud enam iialgi ja nende saatus on teadmata.
13 mässulisest saabus Inglismaale 8. Nad vahistati ja neid süüdistati Hudsoni tapmises. Kohus otsustas, et kogenud meremehe jätmine rannikule, mis polnud inimtühi ega elukõlbmatu, ei ole tapmine ja kõik mässulised mõisteti õigeks. Kui neid oleks süüdistatud mässus, oleks nad kindlasti süüdi mõistetud ja vähemalt osa neist hukatud. Oletatavasti taheti nad ellu jätta, sest nad olid väärtuslikud infoallikad.
Edmund Dalton
Edmund Alexander Dalton (11. september 1887 – 27. veebruar 1972 Saue) oli eesti arst.
Ta lõpetas Tomski ülikooli arstiteaduskonna 1912.
Varamu (raamatusari)
"Varamu" on aastail 1972–1983 kirjastuse Eesti Raamat väljaandel ilmunud maailmakirjanduse raamatusari. Sarja kujundas Heino Kersna.
Esimene valik
Teine valik
Liivimaa Üldkasulik Ühing
Liivimaa Üldkasulik Ühing (Livländischer Gemeinnütziger Verband, Vidzemes Visparderīga Savienība) oli Lätis aastail 1920–1939 tegutsenud Liivimaa rüütelkonna järglasorganisatsioon.
Ühing asutati 10. märtsil 1920 ja registreeriti 20. märtsil samal aastal.
Ühingu presidendid olid :
Liivimaast uue Eesti-Läti piiriga äralõigatud Põhja-Liivimaa aadlike koosolekud Tartus, Pärnus ja Viljandis liitusid 1924. aastal üksmeelselt ühinguga. 1925. aastal loodi Tartus ühingu komitee ja aunõukogu (Ausschuss und Ehrenrat). Põhja-Liivimaa aadlikele oli avatud ka Tallinnas tegutsenud Eestimaa Üldkasulik Ühing. Eestis tegutsesid Liivimaa Üldkasuliku Ühingu Põhja-Liivimaa usaldusmehed (Vertrauensleute für Nord-Livland), kes nimetati 1934. aastal ümber nõukogu liikmeteks (Ratsglieder für Nord-Livland; kümnest nõukogu liikmest pooled tuli valida Põhja-Liivimaalt):
Belleterre
Belleterre on linn Kanadas Québeci provintsis Abitibi-Témiscamingue'i halduspiirkonnas.
Ahhaia piirkonnaüksus
Ahhaia piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Αχαΐας) on Kreeka piirkonnaüksus Lääne-Kreeka piirkonna keskosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Pátra.
Haldusjaotus
pisi|vasakul|Ahhaia piirkonnaüksuse vallad Ahhaia piirkonnaüksus jaguneb 5 vallaks. Need on:
Malé (Trento)
thumb|
Malé (saksa keeles Maleit või Freienthurn) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 35 km Trentost loodes. Valla pindala on 26,2 km². 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 2142 inimest.
Malé vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Magras, Arnago, Bolentina, Montes, Pondasio ja Molini.
Malé majandus põhineb peamiselt turismil, käsitööl (tavaliselt puidust tooted) ja talupidamisel (tavaliselt õunte, juustu ja külmade lõigete tootmine). Trento-Malè-Marilleva raudtee ühendab valda Trentoga.
Malè lähedal on Stelvio rahvuspark, üks suuremaid looduslikke rahvusparke Itaalias, ja UNESCO maailmapärandi paik Brenta Dolomiidid.
15.–22. juunini 2008 oli Malè Maastikujalgrattasõidu maailmameistrivõistluste "Val di Sole 2008" pidamise koht. Esmakordselt nende võistluste ajaloos rajati sektsioonid linna väljakutel, mis pakkus ainulaadset vaatemängu.
Arthur Malmgren
Arthur Leopold Malmgren (18/30. oktoober 1860 Tallinn – 3. veebruar 1947 Leipzig) oli Nõukogude Liidus tegutsenud Eestimaa päritolu luteri vaimulik.
1882 ja 1883–1889 (cand. theol.) õppis ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas. 1927. aastal sai ta Leipzigi ülikooli usuteaduse audoktoriks.
16/28. oktoobril 1889 ordineeriti ta Riias, oli Viljandi linnakoguduse adjunkt, 1890–1891 Tallinna Toomkoguduse diakon, 1891–1916 Peterburi Püha Anna kiriku koguduse õpetaja, Smolna Maarja kiriku jutlustaja. 1891–1905 oli ta usuõpetaja Anna koolis ja 1891–1893 Smolna instituudis
1914–1916 oli ta Peterburi konsistooriumi assessor, alates 16/29. septembrist 1916 kindralsuperintendent ja vaimulik asepresident. 1920. aastal sai ta ülemkirikunõukogu juhatajaks, 1923 piiskopikonverentsi juhataja kohusetäitjaks, 1924 piiskopiks. 1925–1929 oli ta Leningradi vaimuliku seminari juhataja.
Pärast Theophil Meyeri surma 28. aprillil 1934 oli Arthur Malmgren ainus Nõukogude Liidus tegutsev luteri piiskop. 1936. aastal lubati tal lahkuda Saksamaale. Viimased 9 Nõukogude Liidus tegutsenud luteri vaimulikku arreteeriti järgmisel aastal.
20. detsembril 1889/1. jaanuaril 1890 abiellus ta Peterburis Adele Katharina Jürgensonniga (23. detsember 1863/4. jaanuar 1864 Peterburi – 23. detsember 1923 samas).
Eesti korvpallikoondis
Eesti korvpallikoondis on Eesti esindusmeeskond korvpallis.
1924–1927
Algul erinesid tolleaegsed reeglid ja mängu ülesehitus tunduvalt tänapäevasest. Korvpall oli algaastail väga jõuline, vastaseid takistati kehaga, samuti käte ja jalgadega, hoiti kinni nagu maadluses, tooruse piiril. Sellest olid tingitud korvidevaesed tulemused. Eks osa süüd langes ebatäpsetele võistlusmäärustele, aga rohkem kohtunike kogenematusele. "Valevõtted" (vead) olid tehnilised (jooks palliga, palli löömine rusika või jalaga, vastase audi sisseviskaja segamine, kahekordne "tilgutamine" ehk põrgatamine, rääkimine kohtunikuga (tohtis ainult kapten), juhise saamine treenerilt mängu ajal jms) ning isiklikud (vastase tõukamine, jala ettepanek, otsajooksmine, toorutsemine jms). Karistuseks oli vabavise vastase kasuks, mida sooritas kõige osavam viskaja. Vea eest viske ajal karistati kahe vabaviskega sõltumata sellest, kas vise tabas või mitte. Neljanda vea puhul pidi mängija väljakult lahkuma. Hiljem enam tehniliste vigade eest vabaviskeid ei antud.
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudus
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Saare maakonnas Muhu vallas Hellamaa külas. Kogudus kasutab Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirikut.
Eesti korvpallikoondis
1924–1927
Peale sisseläinud viset või vabaviset pandi pall mängu keskringist hüppepallina. Mängust lahkunud (välja vahetatud) mängija tohtis ainult ühel korral väljakule naasta. Igal mängijal oli väljakul oma ala. Kaitsjad püsisid keskjoońe läheduses – vasakul ja paremal, vastaste korvi ründasid ääremängijad koos tsentriga, kumbki ääremängija omalt poolt. Valitses põhimõte: kolm meest kaitses, kolm meest rünnakul. Peale pallikaotust ääremängijad oma poolele tagasi ei läinud, vaid jäid ootama uut rünnakuvõimalust. Seega langes suurim roll keskmängijale, kes oli tegev nii kaitses kui rünnakul. Viskeviisidest oli algul tuntud vaid altvise, tehnika arenedes ka rinnalt ja pea kohalt. Kõik visked sooritati kahe käega ja paigalt. Aja jooksul muutusid reeglid selgemaks ning mängu ülesehitus vabamaks.
Nikolai Goromulinsky
Nikolai Goromulinsky on olnud kahe Eesti arsti nimi:
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudus
Kogudus asutati 1850. aastal. Koguduse esimene preester oli Jakob Boikov.
Eesti korvpallikoondis
1928–1932
Ka järgmised maavõistlused peeti lätlastega, 1928. aastal võitis Tallinnas Eesti 26:25, 1929. aastal Riias Läti 41:28. Samal aastal peeti teinegi kohtumine, kus koondise treeneriks oli välismaal ennast täiendanud Herbert Niiler. Hea mänguga võideti Tallinnas Lätit 57:37. Eesti esinduse edurivis mängisid Erich Altosaar, Valentin Klõšeiko, Robert Ratnik, Taras Timtšenko, Egon Parbo ning kaitses Paul Klõšeiko, Heino Lindpere, Bernhard Nooni. Meeskonna hingeks oli Erich Altosaar, kes visaks 22 punkti. 1930. aastal maavõistlust polnud. 1931. aastal peeti kaks mängu Riias võideti 46:30, Tallinnas kaotati 50:52. Järgmisel aastal võitis Läti 40:30. Seega oli Eesti korvpallikoondis pidanud 10 esimest mängu Lätiga ning seis oli viigiline 5:5.
1933–1936
1933. aastal andis Eesti Käsipalli Liit välja uued määrused, mis olid koostatud korvpalli sünnimaa USA täiendatud võistlusmääruste alusel. Põhilisteks muudatusteks olid: abikohtunik sai kohtunikuga võrdsed õigused mängu juhtimisel; number pidi olema ka mängija rinnal; kehtima hakkas 10 sekundi määrus, mille jooksul pidi pall jõudma tagaalast eesalasse; vabaviskealas rakendati 3 sekundi määrust; pallita mängija liikumise takistamist loeti kaitsemängija veaks; kummagi võistkonna mängijatele tähistati vabavisete sooritamise ajal asetuskohad jne. Peale Läti need aga mujal Euroopas ei kehtinud.
Sirpa Pietikäinen
Ta lõpetas aastal 1986 Helsingi Kaubanduskõrgkooli.
Eesti korvpallikoondis
1933–1936
1936. aasta märtsis saatis Eesti FIBA-le oma ettepanekud määruste muutmiseks. FIBA kongressil Berliinis võeti vastu olulisi muudatusi reeglite kohta: rakendati 10 sekundi määrust; mängu pidid juhtima kaks kohtunikku; võistkonnal võis olla 5 varumeest, kellel lubati mängu tulla 2 korral; vastase korvi puudutamist karistati vea ja kahe vabaviskega; vabavisete sooritamise ajaks seisatati ajamõõtja jne. Ühtlasi tuli välja töötada kohtunike signaalid ja žestid, et vähendada hõiklemist. Eestis kinnitati need määrused siiski alles 1937. aasta oktoobris.
1936 Berliini OM
Eesti koondis osales 1936. aasta suveolümpiamängudel Berliinis. Meeskonda kuulusid Leonid Saar, Aleksander Illi, Bernhard Nooni, Vladimir Kärk, Georg Vinogradov, Erich Altosaar, Aleksander Margiste, Evald Mahl, Robert Keres (kapten), Artur Amon, Heino Veskila. Treener oli Herbert Niiler.
Võistluste süsteem oli korvpalliturniiril üsna ebaloogiline, esimesed neli päeva peeti 23 meeskonna vahel sisuliselt valikmänge, kus kaks järjestikust kaotust saanud koondis langes välja. Lõppvõistlusele jõudis 14 meeskonda, edasi mängiti ühe kaotuse süsteemis. Olümpia esimese korvpalliturniiri ajalooline esimene mäng peeti loosi tahtel Prantsusmaa ja Eesti vahel, kusjuures hüppepalli viskas üles James Naismith (mängu looja), kes enne kätles mõlema meeskonna mängijaid. Eestlased võitsid mängu 34:29 (Veskila 11 punkti). Teises voorus oli vastaseks USA koondis, kelle koosseisus oli kaks meest üle 2 meetri pikad (eestlaste pikim oli Altosaar – 188 cm). Ameeriklased saavutasid võidu 52:28 (Veskila 20 p.). Järgmises voorus naeratas õnn Eestile, sest oldi mänguvabad, seega jõuti 14 parema hulka. Kolmanda mängu Filipiinidega Eesti kaotas 22:39 (Veskila 8 p.) ning langes edasisest võistlusest välja. Kokkuvõttes jäädi jagama 9.–14. kohta, võitjaks tuli USA.
1938–1939
1938. aasta maavõistlusmängudes kaotati Lätile 33:35 ja Leedule 24:36. Kontrollmängud toimusid ka 1938/1939 hooaja talvel, kui kaotati kolmel korral: Riias Lätile 17:21, Kaunases Leedule 18:20, Tallinnas Lätile 33:47. Ajakirjandus rõhutas Eesti mängutehnilist mahajäämust ning publiku vähenenud huvi korvpalli vastu. 1939. aasta aprillis-mais valmistuti Euroopa meistrivõistlusteks. Eesti koondise nädalane harjutuskava koosnes järgmistest treeningutest: ühest välistreeningust (murdmaajooks) ning kolmest saalitreeningust taktika ja tehnika parendamiseks. Söödud ja visked sooritati peamiselt kahe käega rinnalt, keskmängijad kasutasid ka haakviset. Üksikud mängijad hakkasid kasutama ühe käega positsiooniviset (paigalt). Taktikas kasutati juba kattemängu elemente.
1939 EM
Võistlused toimusid Kaunases, kus 8 koondist mängisid 7 mängu ringsüsteemis. Eestit esindasid Ralf Viksten, Erich Altosaar, Heino Veskila, Oskar Erikson, Evald Mahl, Herbert Tillemann, Artur Amon, Georg Vinogradov, Hans Juurup ja Valdeko Valdmäe. Treeneriks oli jätkuvalt Herbert Niiler. Eesti kaotas esimese mängu Poolale 36:40 (Veskila 16 p.) ja teise mängu Leedule 14:33 (Erikson 5 p.). Seejärel võideti suurelt Ungarit 64:20, kus Heino Veskila püstitas turniiri rekordi ühes mängus visatud punktide arvult – 32. Eesti korvpalli ajaloo suurim võit tuli sellel alal alles esimesi samme tegeva Soome üle – 91:1 (Veskila 28 p.), Soome koondises oli ka mängiva treenerina eestlane Alo Suurna. Järgnesid võidud Itaalia üle 29:22 (Veskila 15 p.) ja hõbemedalile tulnud Läti üle 26:25 (Viksten ja Veskila 11 p.). Turniiri viimases mängus kaotati Prantsusmaale 31:33 (Veskila 12 p.) ning kokkuvõttes saavutati 4 võiduga viies koht. Euroopa meistriks tuli kindlalt Leedu. Turniiri resultatiivseim mängija oli Veskila 116 punktiga.
1940
Maavõistlusmängudes võideti mõlemat Euroopa meistrit, Lätit 48:43 ja Leedut 40:38. Selleks ajaks oli Eesti koondis pidanud 40 ametlikku kohtumist 8 Euroopa riigi, USA, Filipiinide ja Egiptuse vastu. Lätiga oli peale 21 mängu seis viigis – 10 võitu, 10 kaotust, 1 viik. Leedu vastu oli kaotusseis 2:4, Poola vastu 1:2, viigis 1:1 olid mängud Itaalia ja Prantsusmaaga. Ülejäänud riikidega oli peetud vaid üks kohtumine.
Valikturniir
Barcelona olümpiamängude kvalifikatsiooniturniir 25 Euroopa riigi meeskonna vahel peeti 1992. aasta suvel viies Hispaania linnas. Meeskonnad jaotati 4 alagruppi, igast alagrupist pääsesid kaks paremat finaalmängudele, mis selgitasid 4 olümpiamängudele pääsejat. Eesti koondise valikmängud alagrupis D:
Alagrupi täiseduga võitnud Leedu ja teiseks tulnud SRÜ (3 võitu-2 kaotust) pääsesid edasi otsustavatele mängudele. Eesti, Holland ja Suurbritannia tulemuseks jäi 2 võitu ning 3 kaotust, kuid parem korvide vahe andis Eestile kolmanda koha.
Valikringid
Kahes esimeses kvalifakatsiooniringis Eesti osalenud. Teise ringi järel oli selgunud 8 meeskonda, kes pääsesid finaalturniirile. Varem olid koha kindlustanud Itaalia, Hispaania ja Prantsusmaa. Kahes korvpalli suurriigis Nõukogude Liidus ja Jugoslaavias toimunud poliitiliste muutuste tõttu korraldas FIBA täiendava kvalifikatsiooniturniiri, mis toimus Poolas Wrocławis 30. maist 1993 kuni 7. juunini 1993, et võimaldada ka taasiseseisvunud ja uutel riikidel meistrivõistlustel osaleda.
Sellel turniiril mängisid 15 meeskonda neljas alagrupis, iga alagrupi kaks paremat said edasi kohamängudele. Eesti mängis A-grupis Horvaatia, Makedoonia ja Rumeeniaga. Eesti tulemused: Horvaatia kogus 3 võitu, Eesti 2 võitu ja 1 kaotuse, Rumeenia 1 võidu ja 2 kaotust, Makedoonia kaotas kõik mängud. Horvaatia ja Eesti pääsesid otsustavatele kohamängudele, kus alagruppide kaks paremat meeskonda jagunesid kahte uude neljaliikmelisse gruppi. Eesti mängud grupis:
Tulemused: Sloveenia 3 võitu, Bosnia ja Hertsegoviina 2 võitu ja 1 kaotus, Eesti 1 võit ja 2 kaotust, Poola 3 kaotust. Kummagi grupi kolm paremat jätkasid kohamänge. Finaalturniirile pääses nendest 5 paremat meeskonda. Eestis kohtus naabergrupis teiseks tulnud Lätiga. Sellega võiduga saavutas Eesti lisavalikturniiril kokkuvõttes neljanda koha ning pääses 1993. aasta Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile.
Finaalturniir
Finaalturniir peeti Saksamaal 22. juuni –. juuli 1993. 16 võistkonda jaotati 4 alagruppi, iga grupi kolm paremat pääsesid teise ringi. Teises ringis jagati nad kahte 6-liikmelisse gruppi, kusjuures esimese ringi kohtumiste tulemused võeti kaasa. Teise ringi neli paremat meeskonda kummastki grupist sai mängima veerandfinaalidesse. Veerandfinaalide kaotajad mängisid 5.–8. kohani.
Eesti meeskond mängis finaalturniiril koosseisus Toomas Kandimaa, Aivar Kuusmaa, Erki Kivinukk, Ivo Saksakulm, Margus Metstak, Andrus Nagel, Indrek Rumma, Sergei Babenko, Marek Noormets, Aleksandr Karavajev, Gert Kullamäe, Rauno Pehka. Eesti kohtumised alagrupis D: Eesti ja Saksamaa kogusid 2 võitu ja 1 kaotuse. Alagrupi võitis Eesti, kuna omavahelises mängus oli Eesti võidukas. Belgia ja Sloveenia said 1 võidu ja 2 kaotust, kolmandana pääses edasi Belgia. Eesti jätkas 6-liikmelises vahegrupis koos Saksamaa, Belgia, Horvaatia, Prantsusmaa ja Türgiga. Eesti koondise vahegrupi mängud (tulemused Saksamaa ja Belgiaga tulid kaasa):
Tulemused peale vahegrupi mänge: Horvaatia 5 võitu, Prantsusmaa 4 võitu/1 kaotus, Eesti 3 võitu/2 kaotust, Saksamaa 2võitu/3 kaotust, Türgi 1 võit/4 kaotust, Belgia võiduta. Veerandfinaalis jätkasid 4 esimest. Eesti kohtus Venemaaga: Eesti koondis jätkas mängudega kohtadele 5.–8.
Eesti meeskond saavutas Euroopa meistrivõistlustel 6 koha.
Valikmängud
Esimeses kvalifikatsiooniringis Eesti ei pidanud mängima, ta osales kvalifikatsiooni teises ringis, kus viies alagrupis mängis igaühes 4 meeskonda. Igast grupist kaks paremat said EM finaalturniirile, neli parimat kolmanda koha saanut aga võimaluse püüda kahte viimast vaba pääset lisaturniiri kaudu. Eesti koondise valikmängud alagrupis B, kus vastasteks olid Sloveenia, Leedu ja Läti koondised:
B-alagrupi võitsid Leedu ja Sloveenia (5 võitu, 1 kaotus) ning sai koha finaalturniiril. Eesti sai kolmanda koha (2 võitu ja 4 kaotust) ning jätkas mänge viimasele kahele vabale kohale finaalturniirile pääsemiseks. Läti kaotas kõik mängud.
Kvalifikatsiooni lisaturniiril, mis toimus Sofias, mängis Eesti Türgi, Bulgaaria ning Bosnia ja Hertsegoviina meeskondadega, kes jäid samuti alagruppides kolmandaks. Neile liitus Jugoslaavia Föderaalvabariik (Serbia ja Montenegro), kes eelmisel korral ei osalenud. Eesti koondise mängud:
Jugoslaavia võitis täiseduga (4 võitu), Türgi sai 3 võidu kõrvale 1 kaotuse. Mõlemad meeskonnad said koha EM finaalturniiril. Bulgaaria (+9), Bosnia ja Hertsegoviina (+8) ning Eesti (−17) võitsid 1 ja kaotasid 3 mängu. Korvide vahe omavahelistes mängudes andis neile kohad eeltoodud järjekorras.
Esimeses valikringis Eesti ei pidanud mängima, ta osales kvalifikatsiooni teises ringis, kus viies alagrupis mängis igaühes 6 meeskonda. Igast grupist kaks paremat said finaalturniirile, lisaks neli parimat kolmanda koha võistkonda. Varem olid koha kindlustanud Hispaania kui korraldaja ning Jugoslaavia kui Euroopa meister. Eesti koondise valikmängud alagrupis B, kus vastasteks olid Venemaa, Saksamaa, Läti, Inglismaa ja Portugali koondised:
Alagrupiturniiri võitis Venemaa täiseduga (10 võitu), teiseks tuli Saksamaa, kolmandaks Läti (mõlemal 7 võitu ja 3 kaotust). Need võistkonnad jätkasid mänge kvalifikatsioonistaadiumi lõppturniiril. Eesti jäi neljandale kohale (4 võitu, 6 kaotust). Inglismaa ja Portugal võitsid 1 ja kaotasid 9 mängu.
Valikmängude eelringides Eesti ei pidanud mängima, ta osales kvalifikatsiooni lõppvõistlusel, kus viies alagrupis mängis igaühes 6 meeskonda. Igast grupist kaks paremat said finaalturniirile, lisaks neli parimat kolmanda koha võistkonda. Varem olid koha kindlustanud Prantsusmaa kui korraldaja ning Jugoslaavia kui Euroopa meister. Eesti koondise valikmängud alagrupis D:
Alagrupis sai esikoha Bosnia ja Hertsegoviina – 9 võitu ja 1 kaotus, teine oli Leedu – 8 võitu ja 2 kaotust, kolmas oli Horvaatia – 7 võitu ja 3 kaotust. Need kolm võistkonda said koha EM finaalturniiril. Eesti ja Holland kogusid 3 võitu ja 7 kaotust, kuid parem korvide vahe omavahelistes mängudes (+15) andis neljanda koha Eestile. Island kaotas kõik mängud.
Valikmängude eelringides Eesti ei pidanud mängima, ta osales kvalifikatsiooni lõppvõistlusel, kus neljas alagrupis mängis 6 meeskonda. Igast grupist kaks paremat said finaalturniirile. Eesti koondise kohtumised alagrupis B:
Alagrupi võitis Kreeka meeskond 9 võitu – 1 kaotus. Eesti koondis saavutas alagrupis 7 võidu ja 3 kaotusega teise koha ning tagas koha finaalturniiril.
Finaalturniir
Turniir toimus Türgis. Võistkonnad jagati nelja gruppi, millest igaühes oli neli meeskonda. Iga grupi esimene meeskond pääses otse veerandfinaali. Ülejäänud nelja edasipääsejat selgitasid igas grupis teise ja kolmanda koha saanud võistkonnad, kohtudes teise alagrupi samadel kohtadel võistkondadega. Mängude võitjad said veerandfinaali. Eesti mängis C alagrupis koosseisus: Tanel Tein, Indrek Varblane, Toomas Kandimaa, Valmo Kriisa, Margus Metstak, Andre Pärn, Indrek Rumma, Tarmo Kikerpill, Marek Noormets, Martin Müürsepp, Toomas Liivak, Rauno Pehka.
Eesti jäi kolme kaotusega alagrupis neljandaks ning edasi ei pääsenud. Alagrupi võitis Jugoslaavia täiseduga.
Valikturniirid
Eesti alustas mänge kvalifikatsioonietapi lõppturniiril, kus mängiti viies alagrupis, iga grupis 6 võistkonda. Alagruppide kaks paremat ning lisaks grupimängude võrdluses parim 3. koha võistkond pääsesid finaalturniirile. Eesti kohtumised alagrupis D:
Alagrupiturniiri grupis D võitis Prantsusmaa 8 võitu – 2 kaotust, teiseks tuli Läti 6 võitu – 4 kaotust. Mõlemad meeskonnad said finaalturniirile. Ungari ja Eesti võitsid 5 ja kaotasid 5 mängu. Ungari tuli kolmandaks ja Eesti jäi neljandaks, kuna omavaheliste mängude korvide vahe oli Ungari kasuks +10.
EM 2005
Finnalturniirile olid koha taganud Serbia (korraldaja) ning 2003. aasta EM paremad meeskonnad (Leedu, Hispaania, Itaalia, Kreeka). FIBA EuroBasketi 2005 valikturniiri jaoks loodi uus kvalifikatsiooniformaat. Meeskonnad jagunesid kahetasandilisse süsteemi. A-divisjoni meeskonnad võistlesid EuroBasket 2005 finaalturniiri kohtade eest, samas kui B-divisjoni meeskonnad võistlesid kahe koha pärast järgmiseks turniiriks A-divisjoni pääsemiseks.
Eesti mängis A-divisjonis, kus võistkonnad jagati nelja alagruppi 4 meeskonnaga ja ühte kolmeliikmelisse alagruppi. Iga grupi kaks paremat pääsesid 2005. aasta finaalturniirile. Edasi mittepääsenud meeskonnad jagunesid täiendavateks kvalifikatsioonimängudeks kolme 3-liikmelisse gruppi. Iga grupi võitja pääses edasi mängima, et omavahel selgitada viimane finaalturniirile pääseja. Teiseks jäänud meeskondade jaoks oli turniir lõppenud. Kolmandaks platseerunud meeskonnad asusid selgitama kahte nõrgemat, kes järgmiseks korraks langesid B-divisjoni.
5. grupi mängude parim oli Türgi – 6 võitu, kaotusi polnud. Teiseks tuli Bosnia ja Hertsegoviina nelja võidu ja kahe kaotusega. Mõlemad said koha finaalturniiril. Holland ja Eesti kogusid ühe võidu ja 5 kaotust. Eesti jäi neljandaks, sest omavaheliste mängude korvide vahe Hollandiga oli +1 Hollandi kasuks. Eesti jätkas kvalifikatsiooni teises ringis ühes grupis koos Tšehhi ja Poola meeskondadega. Eesti kohtumiste tulemused:
Grupis saavutas esikoha Tšehhi 4 võidu ning kaotuseta. Eesti ja Poola kogusid 1 võidu ja 3 kaotust, kuid omavaheliste mängude korvide vahe oli Eesti kasuks +23. Eestis saavutas teise koha ning säilitas mänguõiguse A-divisjonis.
Valikturniirid
Euroopa meeskonnad olid tugevuse järgi jagunenud A-divisjoni ning B-divisjoni. A-divisjoni meeskonnad (16) võistlesid koha eest finaalturniiril, korraldaja Hispaania ja veel kaheksa meeskonda olid varem koha kindlustanud (eelmiste võistluste põhjal). A-divisjoni paremate selgitamiseks oli välja mõeldud keerukas süsteem. Meeskonnad jaotati nelja alagruppi, igas neli võistkonda, iga grupi võitja ning kaks paremat teise koha võistkonda said finaalturniirile. Ülejäänud meeskondadest moodustati valikmängude teiseks ringiks ühe nelja ja kahe kolme võistkonnaga alagrupid. Gruppide võitjad selgitasid omavaheliste mängudega veel ühe, kes sai koha finaalturniiril. Teise ringi kolm nõrgemat meeskonda pidasid samuti lisamänge. Nende mängude võitja jäi A-divisjoni, ülejäänud kaks langesid B-divisjoni.
Eesti pidas A-divisjoni 4. alagrupis mänge Horvaatia, Läti ja Taaniga:
Alagrupi võitis Horvaatia – 5 võitu ja 1 kaotus, teiseks tuli Läti – 4 võitu ja 2 kaotust. Mõlemad meeskonnad said finaalturniirile. Eesti jäi kolmandaks (2 võitu ja 4 kaotust) Taani ees (1 võit, 5 kaotust). Eesti jätkas mänge järgmises valikringis.
Teisel valikturniiril mängisid kümme meeskonda, kes finaalturniiri pääset polnud veel saanud, kolmes alagrupis. Eesti mängis B-grupis koos Põhja-Makedoonia ja Rootsiga. Eesti koondise mängude tulemused:
Teise ringi turniiril kogusid Põhja-Makedoonia ja Eesti 3 võitu ja 1 kaotuse. Kuna omavaheliste mängude korvide vahe oli parem Põhja-Makedoonial (+39), jätkasid nemad mänge finaalturniiri pääsmele. Eesti säilitas koha A-divisjonis. Rootsi kaotas kõik kohtumised ja pidas seejärel lisamänge A-divisjoni jäämiseks.
Eesti alustas mänge kvalifikatsiooniturniiril alagrupis B koos Põhja-Makedoonia, Läti ja Portugaliga. Seitseteist võistkonda olid paigutatud 4 alagruppi (üks alagrupp oli 5 võistkonnaga), kus alagruppides esikoha saanud võistkonnad ja kolm paremat 2.koha võistkonda said otse finaalturniirile. Ülejäänud võistkondadest 6 paremat meeskonda pidasid täiendavaid kvalifikatsioonimänge, et selgitada viimast edasipääsejat. Neli viimast meeskonda pidid jätkama väljalangemise mängudega, kusjuures neist kaks paremat jäid A-divisjoni ning kaks nõrgemat langesid B-divisjoni.
Eesti kohtumised alagrupis:
Põhja-Makedoonia ja Läti kogusid alagrupis 4 võitu ja said 2 kaotust ning pääsesid EM finaalturniirile. Portugali tulemus oli 3 võitu ja 3 kaotust ning ta jätkas kvalifikatsiooni järgmises ringis. Eesti jäi 1 võidu ja 5 kaotusega neljandaks ning jätkas väljalangemise ringis.
Eesti mängud A-divisjonist väljalangemise ringis:
Turniiril saavutasid Ungari ja Ukraina 4 võitu ja 2 kaotust ning säilitasid koha A-divisjonis. Tšehhi (3 võitu ja 3 kaotust) ning Eesti (1 võit ja 5 kaotust) langesid B-divisjoni.
B-divisjon
Euroopa meistrivõistluste B-divisjoni kuuluvad meeskonnad finaalturniirile kvalifitseeruda ei saanud. Mängiti valikturniire, et selgitada kaks paremat võistkonda, kes järgmises valiktsüklis mängiksid A-divisjonis. Komplekteeriti kolm alagruppi, kus kahes oli 4 meeskonda ja ühes 5. Alagruppide võitjad ning parim teise koha meeskond pidid selgitama lisamängudega kaks edasipääsejat.
Eesti koondis mängis grupis A koos Hollandi, Austria ja Luksemburgiga. Eesti mängud alagrupis:
Eesti, Holland ja Austria kogusid 4 võitu ja 2 kaotust. Parem korvide vahe andis esikoha Eestile. Kuna A-divisjon ja B-divisjon liideti järgmiseks valiktsüklils üheks, siis kohamänge kahe parema selgitamiseks ei peetud.
Valikturniirid
Valikturniiridel osales 31 varem kvalifitseerumata meeskonda, kes loositi viide viieliikmelisse ja ühte kuueliikmelisse alagruppi. Iga grupi kaks paremat ning alagruppide peale neli paremat kolmanda koha saanud meeskonda pääsesid finaalturniirile. Eesti koondise kohtumised alagrupis A (6 meeskonda):
Alagrupi võitis täiseduga Montenegro. Iisrael, Serbia ja Eesti kogusid 6 võitu ja 4 kaotust, kuid nende võistkondade omavaheliste mängude korvide vahe oli Eestil halvim (−47), mis jättis ta neljandale kohale, mis finaalturniirile pääsu ei andnud.
Valikturniiride esimese ringis osales 13 meeskonda, kellest võitja pääses otse finaalturniirile. Ülejäänud 12 jätkasid teises ringis koos 14 varem valitud võistkonnaga, et selgitada veel 13 finalisti. Eesti koondise kohtumised esimeses ringis alagrupis B:
Holland võitis küll mängu, kuid kuna võistkond kasutas reeglitevastaselt kahte naturaliseeritud mängijat, määrati Hollandile kaotus.
Eesti võitis alagrupi B ja pääses esimese ringi poolfinaali alagrupi D võitja vastu.
Eesti jõudis esimese ringi finaali, mängimaks otsepääsu eest finaalturniirile.
Eesti tagas võiduga kahe mängu kokkuvõttes osaluse finaalturniiril.
Finaalturniir
Eesti koondis mängis koosseisus: Sten-Timmu Sokk, Tanel Sokk, Rain Veideman, Gert Dorbek, Gregor Arbet, Siim-Sander Vene, Tanel Kurbas, Erik Keedus, Kristjan Kangur, Reinar Hallik, Joosep Toome, Janar Talts. Eesti koondise mängud alagrupis D:
Eesti koondis sai alagrupis 5. koha, järgmisse ringi ei jõudnud ning saavutas EM-l kokkuvõttes 20. koha.
Valikturniir
Valikturniiril osales 27 meeskonda, kes loositi kuude neljaliikmelisse ja ühte kolmeliikmelisse alagruppi. Iga grupi võitjad ning neli paremat teise koha saanud meeskonda pääsesid finaalturniirile. Eesti koondise kohtumised alagrupis D:
Alagrupi võitis Poola 5 võitu – 1 kaotus. Eesti saavutas alagrupis 3 võitu ja 3 kaotust nagu ka Valgevene, kuid parem korvide vahe omavahelistes mängudes andis Eestile 2. koha. Turniiril alagruppides teise koha saanud 7 meeskonna võrdluses jäi Eesti seitsmendaks ning finaalturniirile ei kohta ei saanud.
MM 2019
24 rahvusmeeskonda, kes kvalifitseerusid 2017. aasta Europa meistrivõistluste finaalturniirile, olid kvalifitseerunud ka FIBA korvpalli maailmameistrivõistluste kvalifikatsiooni A-divisjoni. Viimased kaheksa meeskonda selgitati 2017. aasta augustis peetud FIBA korvpalli maailmameistrivõistluste 2019. aasta Euroopa eelvalikmängude kaudu.
Eelvalikturniir
Tulemused: Eesti 3 võitu / 1 kaotus, Kosovo 2 võitu / 2 kaotust, Makedoonia 1 võit / 3 kaotust. Eesti ja Kosovo pääsesid järgmisesse ringi.
Valikturniir
Valikturniiri 32 Euroopa meeskonda jagati 8 alagruppi. Alagruppide 3 paremat said järgmisesse ringi. Eesti meeskond mängis H alagrupis koos Kreeka, Iisraeli ja Suurbritanniaga:
H alagrupi võitis Kreeka – 6 võitu, 0 kaotust; teiseks tuli Iisrael 3 võitu, 3 kaotust; kolmas oli Eesti 2 võitu, 4 kaotust; neljandaks jäi Suurbritannia 1 võit, 5 kaotust. Vastavalt reglemendile jätkasid kolm paremat järgmises valikringis.
Valikturniiri teine ring
H alagrupi kolmele paremale tulid juurde G alagrupi kolm paremat Saksamaa, Serbia ja Gruusia, kellega H alagrupi meeskonnad pidasid kodus/võõrsil mänge. Oma alagrupi vastaste varasemate mängude tulemused tulid kaasa. Finaalturniirile pääsesid siit grupist kolm paremat.
Finaalturniirile said Kreeka 11 võitu / 1 kaotus, Saksamaa 9 võitu / 3 kaotust ja Serbia 7 võitu / 5 kaotust. Järgnesid Gruusia 5 võitu / 7 kaotust, Iisrael 5 võitu / 7 kaotust ja Eesti 4 võitu / 8 kaotust.
Valikturniirid
Eesti ei pidanud mängima kvalifikatsioonimängude eelringe, vaid alustas mänge lõppturniiril, kus 32 meeskonda oli jaotatud 8 alagruppi. Iga alagrupi 3 paremat said koha EM finaalturniiril.
Eesti mängud alagrupis B:
Eesti tuli alagrupis kolmandale kohale ning pääses finaalturniirile.
Finaalturniir
Eesti koondis mängis koosseisus: Sten Sokk, Kerr Kriisa, Kristian Kullamäe, Martin Dorbek, Janari Jõesaar, Henri Drell, Sander Raieste, Siim-Sander Vene, Kristjan Kitsing, Rauno Nurger, Matthias Tass, Maik-Kalev Kotsar. Peatreener Jukka Toijala, abitreenerid Heiko Rannula, Indrek Reinbok. Eesti meeste korvpallikoondis oli maailma edetabelis enne turniiri 47. kohal.
Alagrupimängud, Grupp C:
Koondis sai alagrupis 5. koha, järgmisse ringi ei jõudnud ning saavutas EM-l kokkuvõttes 19. koha.
MM 2023
Korraldajariigid Filipiinid ja Jaapan kvalifitseerusid mõlemad automaatselt finaalturniirile. Kolmas korraldaja Indoneesia aga ei saanud sinna kohta, kuna FIBA soovis, et Indoneesia rahvusmeeskond oleks konkurentsivõimeline ja nõudis, et Indoneesia kvalifitseeruks 2022. aasta FIBA Aasia karikavõistluste kaheksa parema hulka, mida aga ei juhtunud. Ülejäänud 30 meeskonda tuli selgitada valikturniiride kaudu, Euroopa koondistele eraldati finaali 12 kohta.
Valikturniir
Eelkvalifikatsiooni põhjal selgus 32 meeskonda, kes jagati kaheksasse neljaliikmelisse gruppi. Eesti koondis mängis 1. ringi valikmänge D alagrupis koos Saksamaa, Iisraeli ja Poolaga. Kolm paremat meeskonda igast alagrupist said õiguse jätkata valikmängude järgmises ringis. Eesti koondise mängud :
Saksamaa tuli alagrupi võitjaks – 5 võitu ja 1 kaotus. Teine oli Iisrael – 3 võitu ja 3 kaotust. Eesti ning Poola kogusid 2 võitu ja 4 kaotust, kuid kolmandaks tuli Eesti, kuna omavaheliste mängude korvide vahe oli tema kasuks 143:141. Eesti jätkas valikmänge 2. ringis.
Valikturniir 2. ring
Esimese vooru 24 paremat meeskonda jagati nelja kuueliikmelisse gruppi. Eesti koos Saksamaa ja Iisraeliga määrati alagruppi J, kus neile lisandusid Soome, Rootsi ja Sloveenia. Varasemad tulemused kanti üle esimesest ringist. Maailmameistrivõistlustele pääses iga alagrupi kolm paremat meeskonda.
Saksamaa tuli 2. ringis oma grupi võitjaks – 10 võitu ja 2 kaotust. Teine oli Soome – 9 võitu ja 3 kaotust ja kolmas Sloveenia 7 võidu ja 5 kaotusega. Need kolm võistkonda pääsesid MM-finaalturniirile. Rootsi tulemus oli 5 võitu/7 kaotust. Iisreal ja Eesti kogusid võrdselt 4 võitu ja 8 kaotust, kuid kuuendaks jäi Eesti, sest omavahelised mängud oli võitnud Iisrael.
Koondise koosseis 2023
Eesti korvpallikoondise koosseis 2023. aasta augustis Pariisi olümpiamängude eelvalikturniiril korvpallis.
Koondise peatreenerid
pisi|[[Jukka Toijala, koondise peatreener alates 2019. aastast]]
Itami
Itami on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris.
Suurem osa Ōsaka Rahvusvahelisest Lennujaamast jääb Itamisse.
Nanase Kiryu
Nanase Kiryu (jaapani keeles 木龍 七瀬 Kiryū Nanase; sündinud 31. oktoobril 1989) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2010–2014 16 mängu.
Duparquet
Duparquet on linn Kanadas Québeci provintsis Abitibi-Témiscamingue'i halduspiirkonnas.
Zhoushan
Zhoushan on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Asub Ida-Hiina meres Hangzhou lahe saartel. Piirkond hõlmab 1390 saart ning 3306 laidu ja kari. Aastaringselt on asustatud 103 saart. Vaid 15 saarel elab üle 10 000 inimese.
Evángelos Venizélos
Ta on konstitutsiooniõiguse professor Thessaloníki Aristotelese Ülikooli õiguskoolis.
Isiklikku
Venizélos sündis Thessaloníkis. Ta ei ole Elefthérios Venizélose sugulane. Ta sai Kreekas tuntuks 1989. aastal, mil kaitses edukalt Andréas Papandréoud korruptsioonisüüdistuste asjus. Papandréoule avaldas Venizélose sõnaosavus muljet ja ta kutsus Venizélost kandideerima 1993. aasta parlamendivalimistel.
Lisaks kreeka keelele räägib Venizélos prantsuse ja inglise keelt. Ta on kirjutanud raamatuid, monograafiaid ja artikleid näiteks hariduse korraldamisest, päevapoliitikast, välispoliitikast, meediast, ühiskonna arengust, politoloogiast ja kultuurist. Venizélos on teravalt kritiseerinud Samuel Huntingtoni tsivilisatsioonide põrkumise teooriat. Ta on kirjutanud, et Kreeka tsivilisatsioon on "tsivilisatsioonide tsivilisatsioon".
Karjäär poliitikas
Venizélos valiti Thessaloníki valimisringkonnast parlamenti 1993., 1996., 2000., 2004., 2007. ja 2009. aasta üldvalimistel. Ta on kuulunud põhiseaduskomisjoni, riigikaitse- ja välisasjade komisjoni, avaliku halduse komisjoni, avaliku korra ja õigluse komisjoni ja Euroopa asjade komisjoni. Venizélos on olnud:
Venizélos kandideeris PASOKi juhiks pärast erakonna kaotust 2007. aasta valimistel, kuid erakonna esimehena jätkas ametis olnud Geórgios Papandréou. Venizélos sai 38,18% ja Papandréou 55,91% häältest. 2012. aastal sai Venizélos ainukandidaadina erakonna juhiks.
Venizélos oli osaline Makedoonia nimevaidluses. 1994. aastal veenis ta väidetavalt peaminister Andréas Papandréoud, et naaberriik ei tohi kasutada nime Makedoonia. Kreeka embargo tõttu on Makedoonia nimi rahvusvahelistes organisatsioonides endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik (FYROM). On oletatud, et Venizélose tegevuse eesmärgiks oli püüda oma valimisringkonna rahvuslaste hääli.
Tammiku raamatukogu
Tammiku raamatukogu on raamatukogu Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Tammiku asulas. Raamatukogu juhataja on Aire Salmu.
Loomaarst
pisi|Loomaarst tegemas koera allergiatesti Loomaarst ehk veterinaararst ehk veterinaar on arst, kellel on õigus ravida loomi.
Ajalugu
Veterinaariateaduste rajajaks peetakse iidset India tarka ja veterinaari Shalihotrat. pisi|Iidne India tekst, hobuse silmaoperatsioon
Eestis on veterinaariaalast haridust antud Tartus alates 1848. aastast, mil rajati Tartu Veterinaariakool. Aastatel 1873–1918 kandis kool nime Tartu Veterinaariainstituut, mille baasil avati 1919. aastal Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskond. 1947. aastal asutati Teaduste Akadeemia koosseisus Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut. 2005. aastal ühinesid Eesti Põllumajandusülikooli loomaarstiteaduskond, Loomakasvatusinstituut ja Eesti Agrobiokeskus ning asutati Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut.
Haridus ja regulatsioon Eestis
Loomaarstiõppe raamistik on Eestis korraldatud valitsuse määrusega "Arstiõppe, loomaarstiõppe, proviisoriõppe, hambaarstiõppe, ämmaemandaõppe, õeõppe, arhitektiõppe ja ehitusinseneriõppe raamnõuded".
Nominaalne õppetöö kestab kuus aastat, misjärel on üliõpilane seaduslikult valmis töötama nii veterinaarmeditsiini kui ka toiduhügieeni valdkonnas. Soovi korral võib jätkata õpinguid doktorantuuris. On asutatud õppetööd toetavaid seltse üliõpilastele ja vilistlastele: Eesti Veterinaarmeditsiini Üliõpilaste Selts (EVÜS), Tartu Soomlaste Veterinaartudengite Ühing (SUOLET) , International Veterinary Students' Association (IVSA). Tegevarstidel on võimalus liituda Eesti Loomaarstide Ühingu ja väiksemate erialaspetsiifiliste ühingutega.
Veterinaarmeditsiini suunad
Veterinaarid ja veterinaariapraksised võivad olla spetsialiseerunud kindlale veterinaarmeditsiini suunale. Erinevad suunad on näiteks:
Härglaid
pisi|Härglaid 2022. aasta sügisel Härglaid (ka Härjakare) on saar Hiiu maakonnas Käina lahes. Laiu pindala on 2,7 hektarit ja rannajoone pikkus 734 meetrit.
Saar kuulub Käina lahe – Kassari maastikukaitseala Käina lahe sihtkaitsevööndisse.
Ibn Baţţūţah
thumb|right|Ibn Baţţūţah Abū ‘Abd Allāh Muḩammad ibn Baţţūţah (ka Abū ‘Abd Allāh Muḩammad ibn ‘Abd Allāh al-Lawātī al-Tanjī ibn Baţţūţah; araabia keeles أبو عبد الله محمد ابن عبد الله اللواتي الطنجي بن بطوطة) või lihtsalt Ibn Baţţūţah (24. veebruar 1304 – 1368 või 1377) oli Maroko berberi muslimi teoloog ja reisikirjanik.
Ta kirjeldab oma reise raamatus تحفة النظار في غرائب الأمصار وعجائب الأسفار (Tuḥfat an-Nuẓẓār fī Gharāʾib al-Amṣār wa ʿAjāʾib al-Asfār), mida tänapäeval tuntakse nime all "Reisid" (الرحلة, Rihla). Tema reisid kestsid väidetavalt umbes kolmkümmend aastat ja hõlmasid peaaegu kogu islamimaailma, Põhja- ja Lääne-Aafrika, Lõuna- ja Ida-Euroopa läänes ning Lähis-Ida, Lõuna-, Kesk-, Kagu-Aasia ja Hiina idas. Tema reiside kogupikkus olevat olnud umbes 117 000 kilomeetrit.
Tema raamat jäi sajanditeks unustusse ning taasavastati 19. sajandil, mil see tõlgiti mitmesse Euroopa keelde.
Tema reisikirjades leidub palju vasturääkivusi ning nende usaldusväärsus seati kahtluse alla juba tema eluajal. Hilisemad uuringud on näidanud, et osa tema loomingust on plagiaat. Kõik teave tema eluloo kohta pärineb temalt eneselt.
Scandinavian Films
Scandinavian Filmsi juhatuse esimees on Jan Erik Holst.
Kastellaanimaja galerii
Galeriis eksponeeritakse Eesti ja välismaist nüüdiskunsti.
Scandinavian Films
Aastal 2001 sõlmisid Scandinavian Films ja Baltic Films koostöölepingu, mis aitab kaasa filmide ühistootmisele, levitamisele, filmitehnoloogia arendamisele ja filminädalate korraldamisele.
Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus
Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus (saksa keeles Creditverein der Immobilienbesitzer in Reval, vene keeles Ревельское городское кредитное общество) oli 1868. aastal Tallinnas asutatud Majaomanike Krediitselts, ühisuse põhitegevuseks oli oma liikmetele Tallinna linnas kinnisvara tagatisel laenude andmine. Krediidiasutust nimetati ka Immobiilpangaks. Tallinna Majaomanike Krediitselts (hilisema nimega Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus) asutati 1868. aastal.
1905. aastal valiti Tallinna majaomanikkude krediitseltsi esimese jaoskonna valimised, kus valitud said peaaegu ühel häälel: 1. Victor Auster, 2. Eduard Bätge; 3. L. J. Berting: 4. W. W. Demin, 5. Eugen Erbe, 6. Erik Gahlnbäck, 7. Friedrich Giess, 8. Etienne parun Girard de Soucanton, 8. Georg Graf, 10. Edgar Hoeppener, 11. John Hoeppener, 12. John von Hueck 13. Karl Jürgenson 14. Johann Kuhlmann; 15. Christian Luther, 16. Aleksander Riesenkampff, 17. Nikolai Riesenkampff, 18. Christian Rotermann wanem, 19. Georg Scheel, 20. John Scheel, 21. Karl Stempel, 22. Arthur Ströhm, 23. Georg Stude wanem, 24. parun Eduard Dellingshausen. Tallinna majaomanikkude kreditseltsi teises valimisjaoskonnas valiti : V. von Baggo, Theodor Brosse, L. Daugull, A. Freybusch, C. Gräbner, R. Grünberg. E. Günther, J. Haller, Eduard Hoeppener, E. Hoerschelmann, E. Jacobson, C. KreH. Andr. Mathiesen, Hermann parun Maydel, Hugo parun Maydel, Fr. Nicolai, R Reichmann, Ralf parun Rosen, P. Seedorff, A. Sesemann, Ferdinand Treublut, J. P. Winogradow, R. Weiss, ja E. Winter