cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti NSV
Eesti NSV võimu teostamine ja haldusaparaat
Vastavalt Eesti NSV konstitutsioonile olid "ENSV poliitiliseks aluseks töötava rahva saadikute nõukogud, mis on kindlustatud kapitalistide ja suurmaaomanike võimu kukutamise ja proletariaadi diktatuuri kehtimapaneku tagajärjel ning kõik võim kuulus Eesti NSV-s linna ja maa töötavale rahvale töötava rahva saadikute Nõukogude kaudu." Kui konstitutsioon väitis, et "ENSV Ülemnõukogu on ainus ENSV seaduseandlik organ", siis oli seal ka, et "NSVL seadused on kohustuslikud ENSV territooriumil" ja "iga ENSV kodanik on ühtlasi NSVL kodanik. Kõigi teiste liiduvabariikide kodanikel on ENSV territooriumil samasugused õigused kui ENSV kodanikel". , Eesti NSV Ministrite Nõukogu, Eesti NSV rahvakomissariaatide ja ministeeriumite loend Eesti NSV kõrgeim täidesaatev ja kor­raldav riigivõimuorgan oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja 1946. aastast Minist­rite Nõukogu. Eesti NSV Ajutise Ülemnõukogu Presiidiumi 17. jaanuari 1941 otsusega moodustati maakondades, linnades ja valdades töörahva saadikute nõukogude täitevkomiteed. Kohalikku võimu teostasid linnades ja rajoonides RSN täitevkomiteed (algul TSN täitevkomiteed).
Kuigi konstitutsioon väitis, et "ENSV kodanikel on õigus ühineda erinevatesse ühiskond­likesse organisatsioonidesse", olid need organisatsioonid kõik riigi kontrolli all ja riiki ennast juhtis poliitiliselt ainus lubatud partei – Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei, mille kohalik allorganisatsioon oli Eestimaa Kommunistlik Partei.
pisi|Eesti NSV territoorium 1940. aastal pisi|Eesti NSV piiride muutused: 1944. aastal eraldas NSV Liidu keskvõim 75% [[Petseri maakond|Petseri maakonnast Eesti NSV-st Vene NFSV-le, millest moodustati Leningradi oblastisse Petseri rajoon, hilisem Pihkva oblasti Petseri rajoon. Eesti NSV-sse jäänud osa Petseri maakonnast likvideeriti ning liideti Võrumaaga (hiljem peamiselt Võru ja Põlva rajoonid) 1946. aastal eraldati Eesti NSV-st Narva-tagused vallad, Leningradi oblasti Kingissepa rajooni]]
Eesti NSV territoorium, haldusjaotus ja piirid
1940. aasta Eesti NSV Konstitutsiooni § 14. kohaselt kuulusid ENSV koosseisu maakonnad: Harjumaa, Järvamaa, Läänemaa, Petserimaa, Pär­numaa, Saaremaa, Tartumaa, Valgamaa, Viljandi­maa, Virumaa, Võrumaa ja linnad: Tallinn, Tartu, Narva ja Pärnu, mis ei kuulunud maakondadesse.
Eesti NSV territoorium jäi kuni 1945. aastani kattuma Eesti Vabariigi territooriumiga. 1945. aastal kehtestas NSV Liidu okupatsioonivõim uue haldusjaotuse, milles osa Eesti NSV territooriumist (alad Narva jõest idas ning peaaegu kogu Petserimaa) lülitati Vene NFSV koosseisu. NSV Liidu haldusüksuse Eesti NSV piiride muutmine ei saanud omada mingit mõju de jure edasikestva Eesti Vabariigi territooriumi ulatusele. Seoses sellega nimetatakse Eesti idapiiri Eestis kontrolljooneks. Teoreetiliselt jäid nimetatud alad niikaua Eesti Vabariigi jätkuvalt okupeeritud territooriumiks. Küsimus Eesti Vabariigi piirist ei ole seetõttu seotud Helsingi lepetega, millega Euroopa riigid nõustusid II maailmasõja järgsete piiride muutumatusega. Esiteks ei osalenud Helsingi tippkohtumisel Eesti Vabariigi esindajad, teiseks muudeti Eesti Vabariigi territooriumil moodustatud okupatsioonivõimu haldusüksuse, mitte Eesti Vabariigi piire ning kolmandaks toimus see pärast II maailmasõja lõppu.
Eesti NSV rahvastik
20. sajandi alguses mõjutas iivet peamiselt sündimus, mis oli esimesel kümnendil 30 inimest 1000 elaniku kohta ja 1940. aastate alguseks oli vähenenud 16 inimeseni 1000 elaniku kohta.
Rahvastiku iive oli Eesti NSV-s positiivne ja tõusva trendiga kuni 1960ndateni. Kõrgeim oli see 1955. aastal 6,2 inimest tuhande elaniku kohta (sündimus 17,9, suremus 11,7) ja madalaim 1966. aastal (3,7 inimest 1000 elaniku kohta: sündimus 14,3 ja suremus 10,6). Viimane kõrgseis oli 1971, mil loomulik iive oli 5,1 inimest tuhande elaniku kohta (sündimus 16,0, suremus 10,9).
Eesti NSV rahvaarv kasvas ka mehaanilise iibe teel. Kui näiteks 1976. aastal oli iive kokku 9,2 tuhat inimest, millest loomulik iive oli 4,3 tuhat inimest ja mehaaniline 4,9 tuhat inimest. Väga olulist rolli Eesti NSV rahvastiku kujunemisel etendas migratsioon. Aastatel 1950–1988 oli rahvastiku migratsioonisaldo Eesti NSV-s 257 500 inimest. . Võõrrahvaste sisserände tulemusel vähenes Eesti NSV-s pidevalt eestlaste osakaal (1959. a 74,6%, 1970. a 68,2%, 1979. a 64,7%, 1989. a 61,5%). Kuna sisserändajad saabusid põhiliselt linnadesse, siis oli 1989. aastaks eestlaste osakaal linnarahvastiku hulgas langenud 51,2 protsendini. Maarahvastiku hulgas moodustasid eestlased aga veel 87,4 protsenti. .
Sooline koostis on Eestis 20. sajandil olnud alati naiste kasuks. 1930. aastal oli 1000 mehe kohta 1130 naist, 1957. aastal 1279 naist. Poisse sündis küll alati rohkem, kuid 20.–25. eluaastaks tasakaal võrdsustub. Sõjajärgsetel aastatel oli vahe eriti tuntav, kuid 1970 aasta rahvaloenduse järgi oli kuni 29-aastasi mehi rohkem kui naisi. Linnalistes asulates oli naiste ülekaal suurem kui maal. .
Stalini aeg
Eesti okupeerimisel 17. juunil 1940 osales ligi 100 000 Nõukogude Liidu sõjaväelasest koosnev väekontingent. 21. juunil seati Stalini emissari Andrei Ždanovi dikteerimisel ja Punaarmee toel Eestis ametisse Johannes Varese valitsus, sellega oli toimunud juunipööre. Peagi korraldas okupatsioonivõim 1940. aasta Riigivolikogu valimised, kus nõukogudemeelsetele fabritseeriti 90%-line rahva toetus. 22. juulil kuulutas Riigivolikogu Eesti nõukogude sotsialistlikuks vabariigiks ja palus see Nõukogude Liitu vastu võtta, mis ka toimus 6. augustil, mil Nõukogude Liidu Ülemnõukogu palve rahuldas. Vastavalt Saksamaa-Nõukogude Liidu leppele 1939. aasta oktoobris alanud baltisakslaste ümberasumine Saksamaale ehk Umsiedlung kestis vaheaegadega kuni 1941. aasta suveni, mil Saksa väed Teise maailmasõja käigus Eesti okupeerisid. Enne seda teostas Nõukogude Liit Eestis kiiret sovetiseerimist. Nõukogude salapolitsei NKVD vangistas salaja avaliku elu tegelasi, eriti poliitikuid, kõrgemaid sõjaväelasi, ohvitsere ja kultuuritegelasi. 1941. aasta 14. juunil, vahetult enne Saksamaa-Nõukogude Liidu sõja algust, küüditasid Nõukogude võimuorganid Siberisse üle kümne tuhande eesti elaniku. 22. juunil 1941 alanud Saksamaa-Nõukogude Liidu sõjaga algas Eestis elanike aktiivne Nõukogude okupatsiooni vastane tegevus (metsavendlus). pisi|[[Tallinn Teise maailmasõja ajal|Tallinn, august, 1941]]
Saksa aeg
22. juunil 1941 kuulutas Saksamaa Nõukogude Liidule sõja ja juba juuli alguseks jõudsid Saksa väed ka Eesti territooriumile. Esialgu liikusid Saksa väeüksused kiiresti edasi, neid abistasid ka eestlaste Nõukogudevastased metsavendade üksused. Hiljem Punaarmee vastupanu siiski kasvas. Oktoobri lõpuks oli Eesti mandriala aga Wehrmachti valduses, detsembriks ka saared. Kõrgemat võimu Eesti alal teostas Saksamaa sõjaväeline valitsus, sellele allus täielikult ka väheste võimupiiridega tsiviilvalitsus. Saksa okupatsiooni ajal tekkis peagi Nõukogude Liidu organiseeritud Eesti vastupanuliikumine.
Stalini aeg jätkub
1944. aasta veebruaris liikusid Nõukogude väed uuesti Eesti piiridele. Peamised lahingud algasid Narva ümbruskonnas, kust Punaarmee lootis rindest kiiresti läbi murda ja Tallinnani jõuda. Sakslastele oli aga eluliselt tähtis rinnet hoida, et Soome nende poolel sõda jätkaks. Augustis alustas Punaarmee pealetungi lõuna poolt ja murdis seal, osaliselt sundmobiliseeritud eestlastest koosneva Laskurkorpusega Saksa rindest läbi. Augustis 1944 oli Eesti NSV ajutiseks pealinnaks Võru. Peagi vallutas Punaarmee Tartu. Oli selge, et Saksa väed ei suuda enam rinnet hoida ning Saksa väejuhatus alustas oma vägede Eestist väljatõmbamist. 22. septembril vallutasid Nõukogude väed Tallinna. Kohe pärast Tallinna vallutamist asus ENSV valitsus sinna ümber. Oktoobri alguseks oli Punaarmee vallutanud kogu Eesti mandriala, kuid saartel lahingud veel jätkusid. Viimased Saksa väeosad taandusid Sõrve säärelt alles 24. novembril. Eestlaste jaoks polnud sõda veel läbi, sest nad teenisid nii Saksamaa kui ka Nõukogude Liidu sõjaväes kuni Teise maailmasõja lõpuni Euroopas. Edasi tegutses ka Eesti Vabariigi Valitsus eksiilis, mis aga ametlikku tunnustust üheltki riigilt ei saanud. 1944. aastal eraldas keskvõim Moskvas 75% Petseri maakonnast Eesti NSV-st Vene NFSV-le, millest moodustati Leningradi oblastisse Petseri rajoon, hilisem Pihkva oblasti Petseri rajoon. Eesti NSV-sse jäänud osa Petseri maakonnast likvideeriti ning liideti Võrumaaga (hiljem peamiselt Võru ja Põlva rajoonid. 1945. aastal oli Eesti NSV suure enamusega eestlastega asustatud, kes moodustasid üle 95% elanikkonnast. Ainsaks ajalooliseks vähemusrahvuseks olid jäänud peipsivenelased.
Sõjajärgsetel aastatel oli väga suur tegevusvabadus julgeolekuorganitel, mida Eestis juhtis julgeolekuminister Boris Kumm. Eesti Kommunistliku partei juhiks määrati aga Nikolai Karotamm. Poliitika tipnes EKP Keskkomitee VIII pleenumiga 1950. aastal, kui Moskva viis läbi poliitilise puhastuse Eesti NSV juhtkonnas, mille sõnavõttudes tembeldati süüdistatavaid kodanlikeks natsionalistideks ja millega moskvameelne rahvuskaader ja nn. juunikommunistid (Hans Kruus koos Nigol Andreseni, Johannes Semperiga) kõrvaldati juhtivatelt töökohtadelt ning asendati Venemaa eestlaste ja venelastega. Mitmed haritlased ning avaliku elu tegelased pandi põlu ala ning nende tööde avaldamine keelati. Uueks kommunistliku partei juhiks määrati Johannes Käbin, kes jäi sellele kohale 28 aastaks.
Rahuolematus Nõukogude valitsuse repressiivpoliitikaga väljendus metsavendade aktiivse tegutsemisega ajavahemikus 1944–1953. Pärast relvastatud vastupanu mahasurumist jätkus vaikne vastupanu, mis kestis kuni Eesti riikliku iseseisvuse taastamiseni 1991. aasta augustis. 28. jaanuaril 1949 võttis NSV Liidu Ministrite Nõukogu vastu määruse «Abinõudest põllumajanduses Eesti, Läti ja Leedu NSVs» ning järgmisel päeval 29. jaanuaril 1949 otsuse kulakute, bandiitide ja natsionalistide väljasaatmise kohta. 1949. aasta 25. märtsil Balti riikides alanud küüditamise ohvriks langes üle 20 000 Eesti elaniku. Eraldi korraldati 1950–1951 küüditamisi Eestisse jäänud sakslastele, keda loeti eriti rahvavaenulikuks elemendiks. Repressioonid lõppesid Jossif Stalini surma järel 1953. aastal.
Hruštšovi aeg
1956. aastal toimunud NLKP XX kongressil pidas NLKP KK peasekretär Nikita Hruštšov ettekande riigi olukorrast, milles avalikustas osa Jossif Stalini juhtimisel kommunistliku partei toime pandud inimsusvastastest kuritegudest ja mõistis need kuriteod hukka, kuid süüdistas kõigis kuritegudes ainuisikuliselt Stalinit.
Rahvamajanduse nõukogude reform
1957. aasta seadusega "Tööstuse ja ehituse juhtimise organisatsiooni tõhustamisest" jaotati NSV Liidu territoorium administratiivseteks majanduspiirkondadeks ning nende piirkondade tööstuse ja ehitustegevuse juhtimiseks moodustati liiduvabariikide ministrite nõukogu alluvuses uued institutsioonid rahvamajanduse nõukogud, seniste üleliiduliste ning liidulis-vabariiklike tööstusministeeriumide asemele. Likvideeriti kümme üleliidulist ja viisteist liidulis-vabariiklikku ministeeriumi. Tegutsema jäid üleliidulised lennundus-, raadiotehnika, kaitse-, laeva- ja keemiatööstuse ning elektrijaamade ministeeriumid, mille ülesanne oli tootmise planeerimine ja tootmise kõrge tehnilise taseme kindlustamine oma tootmisharu ettevõtteis, mis asusid administratiivsetes majanduspiirkondades.
Eesti NSV Ülemnõukogus 7. juunil 1957 heaks kiidetud seaduse "Tööstuse ja ehitustegevuse juhtimise organiseerimise edasisest tõhustamisest Eesti NSV-s" alusel tuli 1. juuliks 1957 likvideerida seitse liidulis-vabariiklikku (Metsatööstuse, Linna- ja Maaehituse, Kergetööstuse, Liha- ja Piimasaaduste Tööstuse, Toidukaupade Tööstuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse ja Kalatööstuse Ministeerium) ning kaks vabariiklikku (Eesti NSV alluvusega) tööstusministeeriumi (Kommunaalmajanduse ja Kohaliku Tööstuse ning Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeerium) ning nende alluvuses olnud ettevõtted ja organisatsioonid ja anda Eesti NSV Ministrite Nõukogu (ENSV MN) kinnitatud nimekirja alusel kas Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu (ENSV RMN) või kohalike töörahva saadikute nõukogude juhtimisele. Eesti NSV Ülemnõukogu nimetas 7. juunil 1957 Arnold Veimeri Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimeheks ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjaks, Albert Vendelini rahvamajanduse nõukogu esimehe esimeseks asetäitjaks ning Eesti NSV ministriks ning Karl Vaino ja Vladimir Käo rahvamajanduse nõukogu esimehe asetäitjateks ja Eesti NSV ministriteks.
Gorbatšovi aeg
1985. aastal Nõukogude Liidu juhiks saanud Mihhail Gorbatšov alustas kriisis oleva riigi päästmiseks perestroika ja glasnosti kampaania, millega lubati kodanikel isegi kritiseerida kehtivat režiimi. Eestis kritiseeriti esialgu valitsuse konkreetset poliitikat, eriti kava rajada Kirde-Eestisse fosforiidikaevandusi (fosforiidisõda), samuti esitati omapoolseid ettepanekuid, näiteks IME projekt. Peagi liitusid põhiliselt majanduslike nõudmistega ka rahvuslikult mõtlevad poliitikud, juba 1988. aasta alguses toodi välja sinimustvalged lipud ja loodi Eesti Muinsuskaitse Selts, mis hakkas lisaks kultuuriväärtuste kaitsmisele tegelema ka rahvuspoliitikaga. Toimus loomeliitude ühispleenum, millel eesti kultuuritegelased avaldasid sügavat nördimust Eestis valitseva olukorra üle. Loodi ka Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (ERSP), mis võttis suuna Eesti Vabariigi taastamisele. Sama aasta suvel toimusid ka öölaulupeod, kus sajad tuhanded inimesed laulsid isamaalisi laule ja nõudsid kommunistliku partei senise juhi Karl Vaino tagasiastumist. See saigi teoks, uueks EKP juhiks määrati reformimeelne Vaino Väljas, Ministrite Nõukogu esimeheks aga Indrek Toome. Uus juhtkond püüdis leida keskteed impeeriumi- ja iseseisvusmeelse poliitika vahel ja võttis suuna Eesti NSV muutmisele suure autonoomiaga liiduriigiks NSV Liidu koosseisus. Seda poliitikat toetas ka samal aastal loodud Eestimaa Rahvarinne. Oluliseks sammuks Eesti iseseisvuse suunas oli deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest, mis võeti vastu 16. novembril 1988. 1989. aastal hakkasid radikaalsemad rahvuslased moodustama Eesti Kodanike Komiteesid, mis pidid taastama Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel. Eesti NSV juhtkond sellega aga veel ei nõustunud, vaid taotles NSV Liidu muutmist võrdsete riikide liiduks sõlmitava liidulepingu alusel. Mõlemad suunad olid vastuvõetamatud nii Gorbatšovile kui ka vanameelsetele kommunistidele, viimased organiseerisid Eestis Interliikumise (ka Interrinne), mis asus ägedalt Nõukogude Liidu terviklikkust kaitsma ja püüdis eestlaste rahvuslikke püüdlusi eitada. Toimus ka Balti kett, kus eestlased, lätlased ja leedulased protesteerisid Molotovi-Ribbentropi pakti sõlmimise 50. aastapäeval selle tagajärgede vastu. Alates sellest hakkas ka Eesti NSV juhtkond liikuma Eesti täieliku iseseisvuse toetamise suunas. Nõukogude võimu perioodil muutus oluliselt ka Eesti elanikkonna rahvuslik koostis. Eriti 1960. aastatest 1980. aastateni toimunud võõrtööjõu sissetoomisega langes eestlaste osakaal Eesti elanikkonnast 1989. aastaks 61,5%-ni. 1990. aastal toimusid Eestis esimesed vabad valimised pärast Teist maailmasõda, kus valiti uus Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseis, milles selge enamuse said reformikommunistid ja neid toetav Rahvarinne.
Eesti NSV majandus
Eraettevõtlus keelati Eesti NSV-s 1947. aastaks täielikult. Aastatel toimus maareform, mille käigus jaotati ümber umbes 30 protsenti põllumajanduslikust maast. Pärast maareformi hakati ette valmistama põllumajanduse sundkollektiviseerimist. Viis esimest kolhoosi tehti 1947. aastal ja esimene 6. septembril Saaremaal Sakla külas. Kollektiviseerimise käigu kiirendamiseks organiseeris Moskva 1949. aastal Eesti elanike küüditamise Venemaa Siberi aladele (märtsiküüditamine).
Kogu majandusliku tegevuse kavandamine toimus viisaastakuplaanide alusel, mis lähtusid NSV Liidu üldistest plaanidest.
Oluline oli elektrifitseerimine ja 1951. aastal loodi ühtne Eesti energiasüsteem, mis 1960. aastate algul ühendati Venemaaga. 1966. aastal valmis Balti Soojuselektrijaam ja 1973. aastal Eesti Elektrijaam. 1953. aastaks oli elektriga varustatud 38% kolhoosidest ja 86% sovhoosidest ja 1964. aastal olid kõik majandid elektrifitseeritud, mille poolest Eesti NSV oli Nõukogude Liidus esikohal.
Eesti NSV toodangust läks välja (peamiselt teistesse NSV Liidu piirkondadesse) 90% aparaadi-, raadioelektroonika- ja elektritööstuse-; 60–70% keemia-, kala-, tselluloosi-, paberi-, ja elektrienergiatööstuse ning umbes 45% kergetööstusetoodangust.
1967. aastal alustati kitsarööpmelise raudtee väljavahetamist laiarööpmelise vastu: 1971. aastal avati uus raudtee Tallinna ja Pärnu vahel.
1950. aastatel algas aktiivne elamuehitus. 1962. aastal asutati kolhooside initsiatiivil majanditevaheline ettevõte Eesti Kolhoosiehitus. .
Okupatsioonivõimu kuriteod
NKVD ja NKGB panid Eesti NSV-s toime nii sõja- kui ka inimsusvastaseid kuritegusid. 1941. aasta Suvesõja ajal tegutsesid Eestis Nõukogude julgeolekuorganite juhtimisel kohalikest elanikest moodustatud paramilitaarsed üksused hävituspataljonid, mis rakendasid süstemaatilist terrorit kohaliku elanikkonna suhtes ning võitlesid Nõukogude võimu ja Punaarmee vastase vastupanuliikumisega. Hävituspataljonid panid toime sõjakuritegusid, nagu uurimiseta ja kohtuta hukkamised, sõjavangide mõrvamised, piinamised, rahulike elanike vara hävitamine ja marodöörlus. Ulatuslikumad inimsusvastased kuriteod olid 1941. aasta juuniküüditamine ja 1949. aasta märtsiküüditamine, mille käigus deporteeriti Eestist administratiivkorras uurimise ja kohtuta ning ebainimlikes tingimustes üle 35 000 inimese. Ellujäänud küüditatutel avanes võimalus kodumaale naasta pärast Stalini surma 1953. aastal. , Nõukogude võimu inimsusvastased kuriteod Eestis 1940–1941, Nõukogude okupatsioon Eestis (1944–1991)
Eesti NSV ja mittetunnustamispoliitika
De jure ei lakanud Eesti Vabariik eksisteerimast. Enamik maailma demokraatlikke riike pidas Eesti, Läti ja Leedu annekteerimist ebaseaduslikuks ega tunnustanud ametlikult Eesti NSV, Läti NSV ja Leedu NSV olemasolu (Balti küsimus). Sellest lähtus mittetunnustamispoliitika, mida järgides Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia, Vatikan jpt riigid säilitasid diplomaatilised suhted Eesti Vabariigiga neis riikides asuvate diplomaatiliste esindajate kaudu ja hoidusid aastani 1990 ka igasugustest ametlikku laadi kontaktidest Eesti NSV nukuvalitsusega.
Eesti NSV lõpp
16. novembril 1988 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu erakorraline istungjärk Vaino Väljase eesistumisel vastu deklaratsiooni Eesti NSV suveräänsusest. Seda on peetud ka NSV Liidu lagunemise lähtepunktiks. Suveräänsusdeklaratsioon kuulutas Tallinnas vastu võetud seaduste ülimuslikkust NSV Liidu seaduste ees. 26. novembril tühistas NSV Liidu Ülemnõukogu Eesti NSV suveräänsusdeklaratsiooni. Sellest hoolimata langetasid Eesti eeskujul sarnaseid otsuseid ka teised Nõukogude liiduvabariigid.
8. mail 1990 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu seaduse "Eesti sümboolikast", millega tunnistati kehtetuks nimi Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik ja võeti kasutusele ametliku nimena Eesti Vabariik.
Eesti NSV lakkas sisuliselt olemast Eesti NSV Ülemnõukogu otsusega Eesti riiklikust iseseisvusest 20. augustil 1991.
Kaardiprojektsioon
Moonutused kaardil
Kaardiprojektsioonide väljatöötamise ja kasutamise kõige olulisem küsimus seisneb just moonutuste jaotumises kaardipinnal. Sageli on eesmärgiks konstrueerida projektsioon, mille puhul kas teatud liiki moonutus puudub või see püsib etteantud piirides.
Karl Eichwald
Karl Eichwald (20. veebruar 1889 Mikani talu, Rõngu vald (Rõngu kihelkond) – 19. aprill 1976 Mikani talu, Rõngu külanõukogu) oli eesti botaanik; bioloogiadoktor (1959).
Elukäik ja teadustöö
1902–1904 õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastal 1922 alustas ta vabakuulajana õpinguid Tartu ülikoolis.
Aastast 1930 hooldas Tartu ülikooli botaanikainstituudi kogusid.
Kaardiprojektsioon
Projektsiooni omadused
Moonutuste iseloomu alusel räägitakse projektsiooni omadustest. Enamasti rühmitatakse projektsioonid omaduste järgi konformseteks, õigenurkseteks, õigepindseteks (ekvivalentsed), õigepikkuselisteks, vähimmoondelisteks ja sobedateks.
Karl Eichwald
Elukäik ja teadustöö
Pärast kandidaadiväitekirja kaitsmist 28. jaanuaril 1959 promoveeriti ta töö mahu tõttu doktoriks, kuigi tal polnud lõpetatud kesk- ega kõrgharidust.
Eichwald avaldas alates 1923. aastast arvukalt töid taimesüstemaatika, -geograafia ja üldise looduskaitse alalt.
Ta oli koguteose "Eesti NSV floora" üks peamisi autoreid. Samuti koostas ta 1940.–1950ndatel mitmeid taimemäärajaid.
Kaardiprojektsioon
Projektsiooni omadused
Konformseks nimetatakse projektsiooni, mille puhul kaardi suvalisest punktist võetuna jääb mõõtkava igas suvalises suunas võrdseks. See tähendab, et lõpmatult väike geomeetriline kujund kaardil ei deformeeru (ringjoon jääb ringjooneks). Sellist omadust nimetatakse konformsuseks ehk kuju moondevaba edasiandmiseks. Konformsed projektsioonid on ühtlasi ka õigenurksed.
Eesti NSV
Eesti NSV lõpp
Nõukogude Liidu õigusjärglase Venemaa Föderatsiooni relvajõud lahkusid rahvusvaheliste lepingute alusel Eestist alles 1994. aastal, viimased Venemaa sõjaväelased 1995. aastal. Tuhanded kunagised NSV Liidu ja selle õigusjärgse Venemaa erusõjaväelased jäid aga Eestisse alaliselt elama.
Kaardiprojektsioon
Projektsiooni omadused
Õigenurkse projektsiooniga kaardil vastab nurk kahe suvalise suuna vahel tegelikkusele. Tegelikkuses mõeldakse "suuna" all kindla asimuudiga joont ehk loksodroomi, mis pole looduses pikkade vahemaade korral sirgjoon. Lühim, sirgjooneline lõik looduses kahe punkti vahel on ortodroom, mis muudab oma asimuuti ega pruugi kujutuda õigenurksel kaardil sirgena. Õigenurkse projektsiooni korral meridiaanid ja paralleelid ristuvad. Õigenurksed konformsed projektsioonid on kõige levinumad suuremõõtkavaliste topograafiliste kaartide alusprojektsioonina, samuti on need laialt kasutatavad navigatsioonikaartide ja erikaartide (merendus, lennundus, raadiolokatsioon jms) puhul, kus suundade võtmine ja nurkade mõõtmine on kaardi juures kõige olulisem.
Õigepindse (ekvivalentse) projektsiooni korral säilib kogu kaardi ulatuses suvaliste alade omavaheline pindalaline proportsioon. Üldreeglina tähendab õigepindsus ilmselget nurkade moonutamist, sellega kaasneb ka erimõõtkava muutumine sõltuvalt suunast. Õigepindsed projektsioonid on vajalikud selliste väikesemõõtkavaliste kaartide jaoks, kus pindalafaktori arvestamine on oluline. Tungivalt on soovitav selliste projektsioonide kasutamine teemakaartide juures, mis esitavad teavet tihedusele tuginedes (nt rahvastikutiheduse kaardid). Õigepindseid projektsioone on suurel hulgal ja neid kasutatakse palju atlasekaartide puhul.
Õigepikkuselise (ekvidistantse) projektsiooni puhul on teatud jooned (tavaliselt kaugus projektsiooni keskmest) moonutusteta. See kehtib ainult ühest-kahest punktist võetuna ja/või kindlatel joontel, milleks tavaliselt võivad olla meridiaanid, paralleelid. Pikkused muude punktide vahel on aga mingil määral moonutatud. Õigepikkuselisi projektsioone kasutatakse erikaartide puhul (nt raadiolokatsioonis) või ka mujal, kus soovitakse näidata tegelikke kaugusi mingist punktist.
Vähimmoondelise projektsiooni puhul on, nagu nimetuski ütleb, tegu projektsiooniga, millel on taotluslikult püütud viia kõik põhilised moonutused miinimumini. Sellised projektsioonid omavad praktilist tähtsust väikesemõõtkavaliste, ent tehnilisema otstarbega kaartide või ka teatmekaartide puhul.
Sobedad on üldnimetus projektsioonide kohta, mis ei ole ei konformsed ega ka õigepindsed (kuid võivad olla õigepikkuselised). Neid nimetatakse ka kokkuleppelisteks ehk konventsionaalseteks projektsioonideks. Peamist rakendust leiavad sobedad projektsioonid atlasekaartide juures, mis sageli püüavad parandada mingite konformsete või õigepindsete projektsioonide nõrku külgi, esile tuua üht või teist ideed (nt Maa sfäärilisus, mandrite paiknemine jms) või teatud proportsioonide hoidmist (nt maismaa ja maailmamere vahel).
Väga suurte moonutustega ehk ekstravagantseid kindlate omadusteta projektsioone nimetatakse suvalisteks ehk meelevaldseteks projektsioonideks.
Avogadro seadus
Avogadro seadus on ideaalsete gaaside seadus. Seadus on nimetatud Amedeo Avogadro auks, kes 1811. aastal oletas, et kindlal temperatuuril ja kindla rõhu all on kõikide gaaside moolruumalad võrdsed.
Näiteks normaalrõhul on null kraadi Celsiuse juures meelevaldse gaasi ühe mooli ruumala 22,421 liitrit.
Vaata ka
Volume molare
Sunža ahelik
Sunža ahelik (vene Сунженский хребет, tšetšeeni Taşxoyn̩ raġ) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias Põhja-Osseetia, Inguššia ja Tšetšeenia alal. Ta osa Suur-Kaukasuse eelmäestikest.
Kulgeb ida-lääne suunas Sunža jõe vasakkaldal.
Kõrgus kuni 926 meetrit.
Ohepalu
Ohepalu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
1977. aastal liideti Ohepalu külaga Angapere.
Küla piiresse jääb idapoolne osa Ohepalu soost, kus asub ka Ohepalu järv (Ohepalu Suurjärv) ning arvukalt rabalaukaid. Sood kaitstakse Ohepalu looduskaitseala koosseisus.
Külas tegutseb Õnnela külalistemaja ning seal asub ka Linnumäe loodustalu.
Sandra Z
Lõpetanud Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi. Tantsualase hariduse omandas 1994–2004 Fine 5 tantsukoolis, lisaks Inglismaal Dartington College of Arts kunstikolledžis koreograafiat ja digitaalset meediat. Vokalist death metal bändis Syrcity (varasem nimi Deceased Dreams) ning lo-fi  synthpop projektis QueeNNAive.
Koldvetikad
Koldvetikad ehk krüsofüüdid (Chrysophyceae, varem ka hõimkonna tasandil Chrysophyta) on suur grupp heterokontide hõimkonda kuuluvaid vetikad, keda võib leida peamiselt mageveest. Valdav osa koldvetikaid on ainuraksed, esineb ka koloniaalseid vorme, ja kahe viburiga, millest üks võib olla tugevalt redutseerunud.
Koldvetikaid on teada umbes 200 perekonda 1200 liigiga. Tegelik liikide arv võib olla aga hoopis suurem, ulatudes kuni 2500-ni.
Koldvetikad on tüüpilised miksotroofsed organismid.
Koldvetikatele on iseloomulik moodustada statospoore, mis talitlevad puhketsüstidena. Statospooride moodustamine algab, kui koldvetikate tihedus mingis veehulgas ületab kriitilise piiri. Moodustuvad statospoorid vajuvad põhja ja võivad seal säilida kümneid aastaid; viimaste idanemine on sporaadiline ehk ei sõltu mingitest kindlatest keskkonnateguritest.
Simpel Session 2007 Winter Bash
Simpel Session 2007: Winter Bash oli ekstreemspordifestival Saku Suurhallis, kus võisteldi kahes distsipliinis: rula ning bmx'i platsisõit. Kohal olid tipptegijad üle kogu maailma, eestlastest võtsid osa Hendrik Gross, Rainer Karmann, Ahto Eller, Aleksandr Tubin, Sergo Semitsev, Eron Nõlvand, Romario Siimer, Jaan Suits ning Kaur Rank rula tänavasõidust; ning Raigo Suija, Anton Ardel, Alan Silmann, Viktor Ignatenko, Kert Petersel, Ingvar Neumann ning Reimo Kiisk BMX tänavasõidust. Üritus oli järjeks igal aastal toimuvale Sessionile, mis 2006. aastal kandis nime Pop! Session: Winter Bash.
Alvar Loog
Alvar Loog (sündinud 23. augustil 1975 Viljandis) on eesti kultuurikriitik.
Alvar Loog on õppinud Viljandi 9. Kutsekeskkoolis ehitust, Viljandi Kultuurikolledžis raamatukogundust, Tartu Ülikoolis semiootikat, kulturoloogiat ja filosoofiat ning Tallinna Ülikoolis kultuuriteooriat.
2006, 2010 ja 2017 pälvis ta ajakirja Looming kriitikapreemia, 2010 kultuurilehe Sirp aastaauhinna, ning 2013 ajakirja Teater. Muusika. Kino kriitikapreemia. 2018 pälvis ta Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia.
Alates 2007. aastast on Loog mänginud jäähokit HK Viljandi rivistuses, sh tulnud 2010. aastal Lõuna-Eesti Hokiliiga võitjaks.
Erich Kukk
Erich Kukk (26. oktoober 1928 Misso vald – 17. november 2017) oli eesti algoloog ja looduskaitsja.
1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli, mille järel oli samas taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri õppejõud.
Ta on avaldanud teadustöid tsüanobakterite ja rohevetikate bioloogia alalt, samuti kirjutanud veekogude reostumisest ja nende puhastamisvõimalustest ja -vajadustest.
Isiklikku
Tema abikaasa oli botaanik ja looduskaitsja Ülle Kukk.
Halliste vald
Halliste vald oli vald Viljandi maakonnas.
2017. aasta haldusreformi käigus liitus see Mõisaküla linna ning Abja ja Karksi vallaga uueks Mulgi vallaks.
Ajalugu
Halliste valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
Asustus
Halliste vallas oli 2 alevikku: Halliste ja Õisu ning 23 küla:
Ereste, Hõbemäe, Kaarli, Kalvre, Kulla, Maru, Mulgi, Mõõnaste, Naistevalla, Niguli, Pornuse, Päidre, Päigiste, Raja, Rimmu, Saksaküla, Sammaste, Tilla, Toosi, Uue-Kariste, Vabamatsi, Vana-Kariste ja Ülemõisa.
Vallavanemad
Halliste vallavanemad on olnud Väino Kangur (1991–2002) ja Andres Rõigas (2002–2013). Alates 2013. aastast oli vallavanem Ene Maaten.
Richard Wagner
Wilhelm Richard Wagner [v'ilhelm r'ihhard v'aagner] (22. mai 1813 Leipzig – 13. veebruar 1883 Veneetsia) oli saksa helilooja-romantik, dirigent, ooperite autor ja ooperiuuendaja, muusikateoreetik, -kriitik ja -kirjanik ning poliitikategelane. Ta avaldas suurt mõju 20. sajandi muusikutele.
Lapsepõlv
Richard Wagner sündis 22. mail 1813 Leipzigis politseiametniku Carl Friedrich Wagneri üheksanda lapsena. Kuus kuud pärast Richardi sündi suri ta isa tüüfusse. Pärast seda hakkas ta ema elama koos näitleja ja näitekirjaniku Ludwig Geyeriga, abiellus temaga 1814. aastal ja kolis koos lastega uue abikaasa juurde Dresdenisse. Esimese 14 eluaasta vältel oli Wagneri nimeks Wilhelm Richard Geyer. Ta võis hiljem kahtlustada, et Geyer oli tema bioloogiline isa, samuti seda, et too oli juut. Richard jagas oma kasuisa armastust teatri vastu ning ta on meenutanud ka kaasamängimist mõnes etenduses. 1820. aastal astus ta pastor Wtzeli kooli Dresdeni lähedal Possendorfis ning sai seal oma ladina keele õpetajalt ka mõningast klaveriõpetust. 1821. aastal, kui Ludwig Geyer suri, oli Wagner 8-aastane. Ta pandi õppima Dresdeni Kreuzschulesse ning õpingute eest tasus kasuisa vend. Noor Wagner tundis huvi näitekirjandusega tegelemise vastu ning tema esimene loominguline katsetus, mida ta alustas 1826. aastal, oli tugevalt Shakespeare'ist ja Goethest mõjutatud tragöödia "Leubald". Ta otsustas panna oma loo muusikasse ja veenis perekonda võimaldama talle muusikatunde.
Karjamaa (Tallinn)
Karjamaa on asum Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas. Asum paikneb Tallinna lahe ääres ning piirneb Kalamaja, Paljassaare, Pelgulinna ja Sitsi asumiga. Karjamaa asumi pindala on 0,97 km2.
Richard Wagner
Leipzigis 1827–1833
1831. aastal hakkas Wagner õppima muusikat Leipzigi Ülikoolis. Samal ajal õppis ta mõnda aega kompositsiooni Thomas-Schule kantori Theodor Weinligi juures. Viimane lõpetas tundide andmise, kuna arvas, et tal ei ole oma õpilasele midagi õpetada. Wagner pühendas Weinligile oma esimese muusikateose – klaverisonaadi B-duuris. 1832. aastal kirjutas ta sümfoonia C-duuris.
Karjamaa (Tallinn)
Karjamaa asum on saanud nime selle järgi, et asumi piirkond oli pikka aega kasutusel karjamaana.
Richard Wagner
Riias 1837–1839
1837. aasta juunis kolisid Wagnerid Riiga, kus Richard sai ooperiteatri muusikajuhi koha. 1838. aastal kirjutas ta seal ooperi "Rienzi" teksti ja hakkas sellele muusikat looma. 1839. aastal kaotas Wagner kapellmeistri ametikoha ning tal oli kogunenud ka suur võlakoorem. Abielupaar põgenes Riiast laevaga Londonisse. Teekond oli väga tormine ning hiljem ütles Wagner, et sai sellest reisist inspiratsiooni ooperiks "Der fliegende Holländer" ("Lendav hollandlane", 1841).
Esimene loominguperiood (1833–1842)
Esimene loominguperiood algas 1833–1834. Selle jooksul kirjutas Richard Wagner oma esimese ooperi "Haldjas". Teoses ei ole veel isikupära, palju on Carl Maria von Weberi mõjutusi.
Karjamaa (Tallinn)
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17%, üle 68aastased aga 10–19%. Eestlaste osakaal jäi 18–49% vahele.
Richard Wagner
Esimene loominguperiood (1833–1842)
1834 avaldas Richard Wagner artikli "Saksa ooper", kus kritiseeris teravalt saksa ooperit ja isegi Weberit, nimetades tema teoseid elukaugeteks ja butafoorseteks. Wagner leidis, et tänu Ludwig van Beethovenile ja Wolfgang Amadeus Mozartile on olemas saksa instrumentaalmuusika, kuid puudub saksa rahvuslik ooper. Ta kiitis itaalia laulukunsti ja lauljaid. Sakslastel olevat kõik alles algstaadiumis.
Karjamaa (Tallinn)
Olulisemad objektid
Karjamaa asumisse jääb Hundipea sadam (Lume tänav 9), Veeteede Ameti Meresõiduohutuse teenistuse hoone (Lume tänav 9), Keskkonnaameti hoone (Kopli tänav 76), Päästeameti Põhja-Eesti Päästekeskuse haldushoone (Erika tänav 3), Arsenal Keskus (Erika tänav 14) ja Karjamaa park (Karjamaa tänav 3). Asumi lõunapiirile on kavandatud lineaarpark Putukaväil, mis hakkab ühendama Telliskivi piirkonda Stroomi ranna ja Astanguga.
Haridus ja kultuur
Karjamaa asumis asub Karjamaa Põhikool (varasem Karjamaa Gümnaasium; Karjamaa tänav 1). Asumi aladele jääb Relvamuuseum (Nõlva tänav 9).
Richard Wagner
Esimene loominguperiood (1833–1842)
1836 sai Wagner valmis koomilise ooperi "Armastuse keeld" (William Shakespeare'i komöödia järgi). Lavastas ja dirigeeris ise, menu oli väike.
Karjamaa (Tallinn)
Ajalugu
Karjamaa alad olid asustatud arvatavasti juba 14. sajandil, sest Susipea nime (Zudenpeycke] on mainitud 1374. aastast pärinevates allikates. Keskajal läbis Karjamaa alasid ainus tee, mis ühendas Koplit Tallinnaga (praegune Tööstuse tänav). Tol ajal oli Kopli eraldatud linnast piirdeaiaga, mis ulatus Kopli lahest Tallinna reidini. Selle muldvalliga piirdeaia eesmärgiks oli takistada huntidel pääsemast Kopli karjamaadele. Varasem hoonestus on olnud ka Sitsimäe värava ees. Suurema osa asumist (välja arvatud Hundipea) hõlmas Kalamäe soo. Karjamaa alade lähedale ehitati 1728. aastal mereväe hospidal, mis tegutses seal lühikest aega. Kuni 19. sajandi lõpuni oli asumis ainult üksikuid hooneid. Piirkonna arengusse tuli suurem muutus siis, kui Karjamaa lähedale rajati 19. sajandi lõpus Balti Puuvillavabrik ja vahetult enne Esimest maailmasõda Miinisadam ning sõjatehas Arsenal.
1912. aastal jaotati kogu piirkond väikesteks kruntideks ja avati trammitee Vene-Balti laevatehase peahoonest kuni Sitsi mäeni. Trammiteed pikendati 1932. aastal mööda Kopli tänavat kuni Balti jaamani ja 1953. aastal ühendati see ülejäänud trammivõrguga.
Richard Wagner
Esimene loominguperiood (1833–1842)
1839 kirjutas Wagner ooperi "Rienzi". Ta kirjutas ise ka libreto. Selles suurejoonelises teoses jäljendab helilooja Prantsuse suurt ooperit.
Roman Kuura
Roman Kuura (8. august 1906 Pärnu – 11. juuli 1941 Pärnu) oli eesti poksija ja poksitreener. Ta poksis aastatel 1922–1933 Pärnus ja Tallinnas, pidas 182 kohtumist ja võitis neist 164.
Kuura oli Pärnumaa noortemeister 1924. aastal. Ta oli neljakordne Eesti meister poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) aastatel 1928–1929 ja 1931–1932.
Richard Wagner
Teine loominguperiood (1842–1854)
Teine loominguperiood oli nii-öelda reformieelne periood. Wagner ütles lahti eeskujudest, püüdes saksa ooperile leida originaalset teed. Ta oli veendumusel, et libreto ja ooperi muusika peavad olema ühe isiku kirjutatud.
1841. aastal valmis ooper "Lendav hollandlane", mis jõudis Dresdenis lavale 1843. Wagner töötas selle ümber 1853.
Karjamaa (Tallinn)
Ajalugu
Mereväe ohvitseride peredele ehitati piirkonda suuremad elumajad, mida hakati kutsuma Punasteks kasarmuteks.
Richard Wagner
Teine loominguperiood (1842–1854)
1842. aastal etendus Dresdenis ooper "Rienzi".
Karjamaa (Tallinn)
Ajalugu
1919. aastal asutati Punaste kasarmute kõrvale Mereväe Ekipaaž, mis formeeriti 1931. aastal ümber Mereväe Õppekompaniiks.
Ettevõtetest tegutsesid asumis 1920.–1930. aastail hapniku- ja atsetüleenivabrik Eesti AGA ning Jakob Kiili jahi- ja paaditööstus, samuti asusid seal Eesti Kiviõli õli- ja bensiinihoidlad.
1926. aasta veebruarist alates asus Sitsi mäel (Tööstuse ja Kopli tänava vahelisel alal) laevadega sidepidamiseks Tallinn-Kopli rannaraadiojaam ja sama aasta detsembrist Raadio Ringhäälingu saatejaam, kust läksid alates 18. detsembrist 1926 eetrisse regulaarsed raadiosaated. 1938. aasta detsembris ehitati samasse kohta ranna-raadiosaatejaam, mis pärast Teist maailmasõda töötas raadiojaamade Ameerika Hääl ja Vaba Euroopa eesti- ja venekeelsete saadete segamisjaamana (Raadiokeskuse objekt nr 65).
1930. aastate lõpus valmis Karjamaa elurajooni rekonstrueerimise kava, mille järgi pidi 20 ha suurusel maa-alal paiknema 90 ehituskrunti, kus oleksid olnud 3-4-korruselised tellishooned. Maa-ala keskossa kavandati park. Paraku jõuti valmis ehitada vaid üks maja (Erika tänav 1).
Richard Wagner
Teine loominguperiood (1842–1854)
1849 avaldas raamatu "Kunst ja revolutsioon", mis räägib muusikutest.
Roman Kuura
Kuura kuulus viis korda Eesti koondisse. Ta osales neli korda Eesti-Soome maavõistlustel (1927–1930) keskkaalus (kuni 72,6 kg) ning võitis kolm kohtumist.
Richard Wagner
Teine loominguperiood (1842–1854)
1850 lavastas Ferenc Liszt Weimaris Wagneri ooperi "Lohengrin". Libreto sai valmis 1845, partituur 1848. 1850. aastal ilmus ka artikkel, milles Wagner nõustus Robert Schumanni väidetega, mille põhiideeks oli "Mõistus eksib, tunded mitte iialgi".
Roman Kuura
Kuura osales keskkaalus (kuni 72,6 kg) III Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas esimese kohtumise tehnilise nokaudiga 3. raundis. Tema vastane John Andersson (Rootsi) sai hiljem III koha.
Richard Wagner
Teine loominguperiood (1842–1854)
1851 avaldas Wagner ooperireformile pühendatud raamatu "Ooper ja draama".
Karjamaa (Tallinn)
Ajalugu
Hundipea nuki piirkonnas elasid enne 1940. aastat peamiselt merendusega seotud inimesed. Tänapäeval on Hundipea määratletud eraldi allasumina.
Richard Wagner
Kolmas loominguperiood (1854–1882)
1859 valmis reformooper "Tristan ja Isolde".
Karjamaa (Tallinn)
Ajalugu
Karjamaa piirkonda ehitati 1960. aastate algul Tallinna ühed esimesed suurpaneelmajad. 1964. aastal rajati asumisse kool (tollal Tallinna 15. keskkool).
Alates 2002. aastast on asumis hakatud läbi viima heakorrastustöid ning moderniseeritud vanu hooneid. 2010. aastal avati asumis Karjamaa park.
Richard Wagner
Kolmas loominguperiood (1854–1882)
1861 kanti ooper "Tannhäuser" ette Pariisi laval. See võeti seal väga halvasti vastu: saalist segati vilistamise ja hõikamisega, mille algatasid Pariisi elitaarse Jockey Clubi liikmed. Neil oli kombeks tulla ooperisse kohale alles teiseks vaatuseks, kus näidati tavaliselt balletti, ning sageli lahkusid nad pärast seda (esimese vaatuse ajal sõid klubilised õhtust). Wagner ei nõustunud viima Tannhäuseri balletinumbrit nende pärast esimesest vaatusest ooperi hilisemasse ossa ning see tähendas, et klubiliikmed pidid balleti nägemiseks varem kohale tulema. Jockey Clubile oli vastumeelne ka etendusi promoveerinud vürstinna Metternich ja tema kodumaa Austria.
Eesti jalgpallikoondise mängude loend
Eesti jalgpallikoondise mängude loend on Eesti jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab nende toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid. Tulemused on samuti kokku võetud riigiti.
Roman Kuura
Ta tegi ilmselt koostööd Nõukogude okupatsioonivõimuga, sest pärast Pärnu vallutamist II maailmasõjas Saksa sõjaväe poolt 8. juulil 1941 arreteeriti Kuura 9. juulil ning teda süüdistati vähemalt hävituspataljoni kuulumises. Ta lasti maha 11. juulil.
Richard Wagner
Kolmas loominguperiood (1854–1882)
1869 valmis klassikalise ooperi vormis kirjutatud koomiline ooper "Nürnbergi meisterlauljad".
Roman Kuura
Isiklikku
Roman Kuura mälestuseks peeti Pärnus aastatel 1962–1974 temanimelisi mälestusvõistlusi.
Richard Wagner
Kolmas loominguperiood (1854–1882)
1874. aastal sai valmis ooperitetraloogia "Nibelungi sõrmus", mida Wagner oli kirjutanud alates 1848. aastast. Esmakordne terviktsükli esitus toimus Bayreuthi festivalimaja avamisel 1876. aastal. Kuningas Ludwigi tungival soovil kanti kaks osa ette erietendustel Münchenis ("Das Rheingold" 1869. aastal ja "Die Walküre" 1870. aastal), kuigi Wagner ei soovinud algselt lubada enne kogu tsükli valmimist üksikosade ettekandeid.
Roman Kuura
Isiklikku
Roman Kuura poeg on Eesti Uisuliidu peasekretär Gunnar Kuura.
Richard Wagner
Kolmas loominguperiood (1854–1882)
1882. aastal sai valmis usulis-müstilise süžeega ooper "Parsifal".
Eesti jalgpallikoondise mängude loend
Mitteametlikud sõpruskohtumised
Eesti koondis on pidanud ka mitmeid mitteametlikke sõpruskohtumisi.
Richard Wagner
Tegevus poliitikas
1847 liikus Richard Wagner revolutsiooni ringkondades. Ta oli anarhismi rajaja Mihhail Bakunini sõber. Ta esines miitingutel ja oli ühtse Saksamaa tuline pooldaja. Teda tuntakse ka Adolf Hitleri lemmikheliloojana.
Tänapäev
Tänapäevalgi toimuvad Bayreuthis Wagneri muusikafestivalid (Bayreuthi festivalid). Alguses jätkas traditsiooni Wagneri lesk, Liszti tütar Cosima. Aastakümneid oli kunstiline juht Richard Wagneri lapselaps Wolfgang Wagner. Praegu juhivad festivali tema tütred Katharina Wagner ja Eva Wagner-Pasquier.
Laialdase vastuseisu tõttu ei ole Iisraelis Wagneri oopereid etendatud.
Eesti jalgpallikoondise mängude loend
Mitteametlikud sõpruskohtumised
† – Mäng Bulgaariaga oli planeeritud esialgu ametliku mänguna, kuid FIFA tuvastas, et tegu oli kohtunike poolse kokkuleppemänguga ning seda mängu ametlikus statistikas ei arvestata. * Eesti on pidanud ka mitmeid mitteametlikke kohtumisi Läti ja Leeduga
Tulemused riigiti
Selles tabelis on jalgpallikoondised Eestiga kohtumise ajalises järjekorras, st kõigepealt Eesti läbi aegade esimene vastane Soome ja viimasena uusim vastane Uus-Kaledoonia. Lisatud on peetud mängude, Eesti vaatenurgast võitude (+), viikide (=) ja kaotuste (–) arv ning väravate vahe. Tabeli lõpus on paksus kirjas kõigi Eesti mängude koondnäitajad. Tabel uuendatud seisuga 7. jaanuar 2018.
Lee Ranaldo
thumb Lee Ranaldo (sündinud 3. veebruaril 1956 Glen Coveis Long Islandil New Yorgi osariigis) on ameerika kitarrist, klahvpillimängija ja lugude autor. Ta mängib rokkansamblis Sonic Youth.
Viiratsi vald
Viiratsi vald oli vald Viljandi maakonnas.
Ajalugu
Viiratsi vald moodustati 1992. aasta 7. mail.
Viiratsi vallas oli üks alevik (Viiratsi) ja 21 küla: Jõeküla, Kibeküla, Kuudeküla, Loime, Mäeltküla, Mähma, Rebaste, Ridaküla, Ruudiküla, Saareküla, Surva, Tusti, Tõnuküla, Tänassilma, Uusna, Valma, Vana-Võidu, Vanavälja, Vardja, Vasara, Verilaske.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgija (Lanius isabellinus) on õgijalaste sugukonda õgija perekonda kuuluv lind.
Teaduslikult kirjeldas kõnnuõgijat esimesena Johann Friedrich Gmelin 1788. Tänapäevast ladinakeelset nime kasutasid esimesena Friedrich Wilhelm Hemprich ja Christian Gottfried Ehrenberg 1833.
Tarandkalme
Tarandkalme on kivikalme, mis sisaldab ühte või mitut tarandit – maapinnale kividest laotud müüriga ümbritsetud nelinurkset ala. Mitme tarandiga kalmetes on need ehitatud üksteise külge.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgija on Eestiski levinud punaselg-õgija lähedane sugulane ja täidab sama ökoloogilist nišši, aga elab sellistes piirkondades, kus punaselg-õgijat ei leidu: Kesk-Aasias, Ida- ja Kesk-Hiinas ning Lõuna-Mongoolias. Mägedes tõuseb ta kuni 3½ km kõrgusele.
Tarandkalme
Tarandi piirideks on suured raudkivid või siis paeplaadid, mis on laotud lapiti kuivmüüritisena. Tarandi välisserv püüti laduda sirgena ning tarandi sisemus täideti kivide ja mullaga. Tarandi pikkus varieerus 2–3 meetrist 10–12 meetrini, laius vaevalt 1 meetrist kuni 4–5 meetrini.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgijal eristatakse nelja alamliiki. Kõige laiema levilaga ja meile lähim L. i. phoenicuroides elab Kesk-Aasias (välja arvatud suurem osa Tadžikistanist) ja Põhja-Iraanis. L. i. speculigerus elab Lõuna-Mongoolias ja sellega piirnevas Hiina osas Välis-Mongoolias. Nimialamliik L. i. isabelinus elab Tiibetis. Alamliik L. i. tsaidamensis elab Kesk-Hiinas.
Tarandkalme
Tarandkalmeid rajati alates 8. sajandist eKr ja viimased järelmatused on dateeritud vahemikku (7.) 8.–11. (12.) sajand pKr.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgija on rändlind. Ta talvitub Ida-Aafrikas, Iraagis ja Loode-Indias. Rände ajal eelistab ta samasuguseid paiku (stepid, savannid ja kõrged mäed) kui pesitsusajal.
Tarandkalme
Tarandkalmeid ehitati Eestis, Edela-Soomes, Põhja- ja Lääne-Lätis, Loode-Venemaal ja Kesk-Rootsi idaosas.
Kõnnuõgija
Eestis on ta eksikülaline ja vaadeldud kolmel korral (ühel korral 2001. ja kahel korral 2012. aastal).
Tarandkalme
Alaliigid
Vanuse ja ehitusmeetodi järgi jaotatakse tarandkalmed kolme rühma: varased tarandkalmed, tüüpilised tarandkalmed ja hilised üksiktarandkalmed.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgija on kuni 17½ cm pikk. Isaslind kaalub 30–38 g, emaslind 31–33 g.
Kõnnuõgija sulestik on pruun. Täpsemalt öeldes nimetatakse seda värvitooni isabelliks ja selle järgi ongi lind oma teadusliku nime saanud. Saba on punane. Noori kõnnuõgijaid saab eristada noortest punaselg-õgijatest selle järgi, et nende kõhupoolel on palju vähem tumedaid jutte.
Marika Vaarik
Marika Vaarik-Soo (sündinud 13. oktoobril 1962 Kosel) on eesti näitleja.
Tarandkalme
Varased tarandkalmed
Kuna kusagilt pole avastatud täpseid ja samaaegseid vasteid kõige vanematele tarandkalmetele, siis võib varast tarandkalmet vaadelda kohapeal tekkinud kalmevormina. Varased uurijad arvasid, et tarandid kujunesid kivikirstkalme nelinurksete kirstude suurenemise teel. Artur Vassari hinnangul arenes tarand välja kivikirstkalme ringmüürist, sümboliseerides nii muutust elamuarhitektuuris – ümarapõhjaliste kodade asemel ristpalkhoonete kasutuselevõttu.
Kõnnuõgija
Nagu punaselg-õgija, nii kütib kõnnuõgijagi suuri putukaid, väikseid linde, närilisi ja sisalikke. Ta varitseb saaki väljapaistval kohal istudes. Selle saagi, mida ta kohe ära ei söö, torkab ta tagavaraks okaspõõsaste või okastraadi okaste otsa.
Tarandkalme
Varased tarandkalmed
Valter Lang juhib tähelepanu asjaolule, et 1. aastatuhande algusest eKr pärinevad Volga-äärse Ahmõlovo kalmistu surnumajad paistavad varastest tarandkalmetest erinevat vaid selle poolest, et ehituseks kasutati puitu ja nende põhi oli süvendatud maapinda. Lang pakub välja, et varased tarandkalmed tekkisidki siis, kui Ahmõlovo piirkonnast Põhja-Eestisse rännanud rahvastik ehitas kalmeid, mis ühelt poolt meenutasid esivanemate traditsioone, teisalt sobitusid aga ümbruskonna kividest maapealsete kalmete kultuurikonteksti. Tarandkalmete idee idapoolse päritolu kasuks räägib tema arvates neis leiduv Ilmandu tüüpi keraamika koos paljude sealtpoolt pärit importesemetega. Lang seob selle nähtuse algläänemeresoome keelt kõnelenud rahvastiku tol ajal aset leidnud ulatuslikuma rändega Läänemere äärde, mille toimumist peab ta ka teiste tõendite alusel usutavaks.
Kõnnuõgija
Kõnnuõgija pesitseb avatud maastikel ja teeb pesa peamiselt okkalistesse põõsastesse.
Tarandkalme
Varased tarandkalmed
Kahe Ilmandu ja kahe Kunda varasesse tarandkalmesse maetu isotoopuuringud näitasid, et Ilmandu indiviidid olid sündinud kohapeal, kuid Kunda omad olid immigrandid, kes pärinesid arvatavalt ida või kirde poolt.