cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vähikivi
Iseloomustus
Pealtvaates tilgakujulise põhiplaaniga rahn, mille pikitelg kulgeb kirdest edelasse (65°). Küljed püstised, kirdekülg pisut eenduv. Rahnu pealispind on konarlik, kaetud sambla ja samblikega, lagi muhklik ja konarlik, edela poole madalduv. Lae kõrgemas kohas suuri kvartsipesi.
Nikolai Jegorov (näitleja)
Ta on mänginud Nõukogude filmides "Armastada inimest" ja "Variant Omega".
Isiklikku
Ta oli aastast 1951 abielus näitleja Anastassia Bedredinovaga, nende tütar Jekaterina Jegorova on Vene Teatri näitleja.
Vähikivi
Iseloomustus
Vähikivi ümbrus on 20 m ulatuses lage rohumaa, nähtavasti endine põllumaa. Kaugemal laiub kuusik. Kivi kõrval kasvab metssõunapuu, jalamile on kuhjatud väiksemaid kive.
Rabakivi: tüüpilise ovoidstruktuuriga (viiburgiit)
Ü. Heinsalu mõõtis kivi pikkuseks 5,9 m, laiuseks 4,4 m, kõrguseks 2,2 m ning ümbermõõduks 14,3 meetrit.
E. Pirrus mõõtis kivi pikkuseks 5,6 m, laiuseks 3,1 m, kõrguseks 2,3 m ning ümbermõõduks 14,5 meetrit.
Heinrich Johann von Drenteln
Heinrich Johann von Drenteln, ka Henric Johan von Drenteln (umbes 1659 – 23. juuli 1704 Narva lahingus) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja mõisaomanik.
Elulugu
Põlvnes vanast rae- ja kaupmehesuguvõsast. Ta sündis Öötla mõisniku ja Eestimaa aadlilipkonna leitnandi Hans von Drentelni pojana; tema ema oli Narva tollirentniku Daniel Simonsson Falcki tütar. Ta astus Rootsi sõjaväeteenistusse ja 1678. aastal teenis tragunina ooberst Anders Löschern von Hertzfeldi rügemendis. 1679. aastal oli ta samas väeosas allohvitser. Skåne sõja ajal võttis osa sõjakäigust Preisimaale. 1683. aastal teenis leitnandina ooberst Rembert von Funckeni Narva garnisonirügemendis, 1689. aastal oli ta rügemendi kortermeister. 1691. aastal tõstis Rootsi kuningas ta aadliseisusse; tema järeltulijad introdutseeriti 1726. aastal Rootsi rüütelkonda. Hiljem teenis kapteni auastmes kindralmajor Henning Rudolf Horni Narva rügemendis ja seejärel majorina Narva kodanikeväes. Langes 1704. aastal Narva piiramise ajal.
Mõisavaldused
Talle kuulus osa Auvere mõisast, mille ta müüs 1687. aastal.
Perekond
Heinrich Johann von Drenteln oli abielus Lovisa Charlotte von Patkuliga (suri 1728), kes oli Patkulite Patküla harust põlvnenud kapten Johann von Patkuli ja Anna Sophia von Knorringi tütar. Abielust sündisid:
Tema pere küüditati Tobolskisse, kus nad olid 1721. aastani.
Embūte kihelkond
thumb|250px|[[Kuramaa kubermang]] Embūte kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Amboten) oli haldusüksus Aizpute kreisis Kuramaa kubermangus Lätimaal.
Balkaarid
pisi|Balkaaride asuala Balkaarid (endanimetused аланла, таулула) on turgi rahvas Põhja-Kaukaasias Kabardi-Balkaarias ja naaberaladel. Kõnelevad turgi keelte kõptšaki rühma kuuluvat balkaari keelt ehk karatšai-balkaari keelt. Balkaarid on lähisuguluses karatšaidega ja kasutavad sama kirjakeelt. Balkaaride hulgas on levinud sunniitlik islam, mille nad võtsid vastu alles 17. sajandil.
Balkaaride üldarv on hinnanguliselt 120 000. Venemaa Föderatsioonis elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 112 924 balkaari. Sealhulgas Kabardi–Balkaaria Vabariigis elas 108 577 balkaari (12,6% elanikkonnast).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 7 balkaari.
Balkaari rahvas on kujunenud algasukate segunemisel alaanide ning mitmes laines saabunud turgikeelsete hõimudega.
1944. aasta märtsis deporteeriti balkaarid Kesk-Aasiasse ja Kasahstani. 9. jaanuaril 1957 taastas NSVL Ülemnõukogu Presiidium balkaaride autonoomia ning neil lubati kodukohta tagasi pöörduda.
Baltimaade armeenlased
Baltimaade armeenlased on Eestis, Lätis ja Leedus elavad armeenlased. Baltimaade armeenlased asusid kolme Balti riiki elama peamiselt Nõukogude okupatsiooni ajal.
Eesti
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1444 armeenlast ning 2011. aasta rahvaloenduse koostamise ajaks oli armeenlaste ametlik arv langenud 1042 inimeseni. Suurem oli armeenlaste arv Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloenduse andmetel, nimelt 1669. Suurem osa Eesti armeenlastest elab Tallinnas (2000. aastal 58%).
Pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist aastal 1991 ei antud Nõukogude perioodil sisse rännanud immigrantidele ega nende Eestis sündinud lastele automaatselt kodakondsust.
Ararati järgi on nime saanud Tallinnas tegutsev jalgpalliklubi Tallinna FC Ararat TTÜ, millel on sidemeid Armeenia jalgpalliklubiga FC Ararat Yerevan.
Läti
Veebilehe armeniandiaspora.com andmetel on armeenlasi Lätis ca 5000, Läti ametlike 2008. aasta andmete järgi 2742. Peamiselt elavad sealsed armeenlased Riias.
Aastal 1887 loodi Lätis armeenlaste ühing. Karl Jägeri aruande järgi mõrvati üks armeenlane Einsatzgruppe A poolt 1941. aastal Daugavpilsis. 1990. aastal asetati Riia kesklinna hatškar. 1991. aastal ilmus esimene number ajakirja Ararat, mis pärast pausi hakkas taas ilmuma 2002. aastal. Aastaks 2001 oli loodud Riia armeenlaste kogukond.
Leedu
Viimase Leedu rahvaloenduse (2011) andmetel elas riigis 1233 armeenlast, neist enamus Vilniuses. Armeenlaste ühingud nimetavad aga sealseks armeenlaste arvuks ca 2500. Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloenduse andmetel elas Leedus 1655 armeenlast. Armeenlaste Leedu aladele elama asumine Poola-Leedu ühise riigi Rzeczpospolita ajal oli episoodilise loomuga ning tulenes peamiselt kaubanduslikest vajadustest, kuigi ajalooallikatest on teada, et Vilniuses rajati Armeenia kool juba 16. sajandil ja gild 16.–18. sajandil. Üks 19. sajandi Leedu väljapaistvamaid kunstnikke oli Jan Rustem (armeenia keeles Յան Ռուստամ). Suurema osa praegusel ajal Leedus elavate armeenlaste ajalugu on seotud 20. sajandiga. Hatškar püstitati Leedu Ristimäele 2001. aastal ja Kaunase kesklinna 2004. aastal. Vilniuses avati Armeenia kirik 2006. aastal.
Réthymno piirkonnaüksus
Réthymno piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Ρεθύμνου) on Kreeka piirkonnaüksus Kreeta piirkonna lääneosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Réthymno.
Haldusjaotus
pisi|150px|left|Réthymno piirkonnaüksuse vallad
Dmitri Nekrassov
Dmitri Aleksandrovitš Nekrassov (vene keeles Дмитрий Александрович Некрасов; sündinud 14. veebruaril 1980 Moskvas) on Venemaa poliitik ja politoloog, endine riigiametnik, majanduskandidaat.
Ta on poliitilise partei Muutuste Partei poliitnõukogu liige. Nekrassov on avaldanud publitsistlikke ja populaarteaduslike kirjutisi sotsiaalsete süsteemide toimimise, pensionireformi ja avaliku halduse kohta. . 2012. aastal kirjutas ta koos kaasautoritega (Dmitri Gudkov, Ilja Jašin) ajalehes Vedomosti artikli pensionireformist "Pensionireform – peale meid tulgu või veeuputus".
Töökäik, poliitiline ja ühiskondlik tegevus
Aastatel 2009–2011 töötas Nekrassov riigiteenistuses – Venemaa Föderatsiooni Presidendi Administratsioonis ja Föderaalses Maksuametis.
Ta on olnud 2012. aasta aprillis Aleksei Kudrini eestvedamisel loodud eksperdikogu Kodanikualgatuse Komitee liige. 2012. aasta novembris valiti Nekrassov Venemaa opositsiooni koordinatsiooninõukogu vastutavaks sekretäriks. 2013. aasta märtsis loobus ta sellest kohustusest, et keskenduda tööle Vaba Massimeedia Toetuse Fondis.
Nurjunud kandideerimine Riigiduumasse (2016)
2016. aasta kevadel kavatses Nekrassov kandideerida Jabloko toetusel sügisel toimuvatel Riigiduuma valimistel, kuid valimiskampaania tuli katkestada, sest Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus hakkas teda kimbutama kahtlustatuna sidemetes terroristidega. Mõne aja elas Nekrassov perega väljaspool Venemaad. 2017. aasta suvest on Nekrassov taas Venemaa poliitikas.
Ühisloome
Ühisloome (inglise keeles crowdsourcing, saksa keeles Schwarmauslagerung, tõlkevastetena eesti keelde on pakutud ka talguhange ja rahvahange), on tavaliselt kas reaalses aegruumis või onlain toimuv, osalejatelt tavaliselt vabatahtlikku panust eeldav probleemilahenduse meetod.
Oma algses tähenduses mõeldakse ühisloome all probleemide lahendamist suure hulga vabatahtlike kaastööliste poolt, kes reageerivad avatud üleskutsele hanke korraldaja poolt pakutud formaadi raames. Ühisloome puhul puuduvad probleemi lahendustel konkreetsed autorid, kaastöölised ei saa palka, st nende töö on vabatahtlik ning nende tasuks on eelkõige intellektuaalne rahuldus. Parimatele kaastöölistele võib probleemi püstitaja panna välja erinevaid autasusid.
Ühisloomet iseloomustab ühekülgselt domineeriva positsiooni puudumine või vähene tähtsus, ülesande parim lahendus sünnib võimalikult suure hulga osalejate ühise tarkuse tulemusel.
Ühisloomega tihedalt seotud mõisteteks on ühiskatsetus (crowdtesting) ning ühisrahastus (crowdfunding).
Ühisloome ideid kasutatakse ka elektroonilistes kanalites toimuva sotsiaalse ettevõtluse (social commerce) puhul, kus kliendid moodustavad teistele klientidele justkui "isikliku filtri", aidates leida parimaid pakkumisi.
Allhankest (inglise keeles outsourcing) eristab ühisloomet kaasamise vabatahtlikkus.
Mõiste kujunemine
2006. aastal võttis ühisloome mõiste esimest korda kasutusele ameerika ajakirjanik Jeff Howe: "Simply defined, crowdsourcing represents the act of a company or institution taking a function once performed by employees and outsourcing it to an undefined (and generally large) network of people in the form of an open call. This can take the form of peer-production (when the job is performed collaboratively), but is also often undertaken by sole individuals. The crucial prerequisite is the use of the open call format and the large network of potential laborers."
2008. aastal pakkus Daren C. Brabham välja ühisloome võimaluse teadustekstide koostamiseks: "Crowdsourcing is an online, distributed problem-solving and production model."
2009. aastal pakkus ühisloome kui sotsiaalmajandusliku nähtuse definitsiooni välja Christian Papsdorf: "Crowdsourcing ist die Strategie des Auslagerns einer üblicherweise von Erwerbstätigen entgeltlich erbrachten Leistung durch eine Organisation oder Privatperson mittels eines offenen Aufrufes an eine Masse von unbekannten Akteuren, bei dem der Crowdsourcer und/oder die Crowdsourcees frei verwertbare und direkte wirtschaftliche Vorteile erlangen.". Selle definitsiooniga eraldab Papsdorf ühisloome mõiste selgelt ka mõistetest nagu avatud lähtekood (open source), individuaalne masstootmine (mass customization, Individualisierte Massenfertigung) või töötav klient (Arbeitender Kunde).
Ühisloomeprojektid
Üks tuntumaid ühisloomeprojekte on Vikipeedia, mille eesmärk on koguda entsüklopeedilises vormis kokku kõik maailma teadmised ning teha need võimalikult kõigis keeltes kõigile inimestele kättesaadavaks. Projekti OpenStreetMap eesmärk on luua maailma kaartide vaba andmebaas. Rahvakogu eesmärk on teha Riigikogule ettepanekuid seaduste loomiseks.
Räpina-Lokuta lahing
Räpina-Lokuta lahing (4/15. september 1701) oli üks väiksematest lahingutest, mis võideldi 1701. aasta septembris Rootsi ja Vene väeüksuste vahel Kagu-Eestis. Lahing toimus Võrumaal Räpinas. Kokkupõrge lõppes rootslaste kaotusega.
Eellugu
pisi|Boriss Šeremetjev Peale Venemaa tsaari Peeter I üle Narva lahingus saavutatud võitu suundus Rootsi kuninga Karl XII peaarmee Laiusele talvekorterisse, kust see 1701. aasta mais Kuramaa poole lahkus. Peale Rootsi peavägede lahkumist jäi Eestimaa kaitsmine Wolmar Anton von Schlippenbachile, kelle käsutuses olid vaid väiksemad ja kehvemad väekoondised, mis sisaldasid ka maakaitseväge, aadlilipkondi ja garnisonisõdureid.
Juba enne venelaste tulekut septembris oli Rootsi väejuhatuses levinud arvamus, et vastase poolt on oodata suuremat pealetungi. 27. augustil oli juba Muska-nimelise veski juures toimunud kokkupõrge rootslaste ja venelaste vahel, milles seekord tulid võitjaks rootslased. Räpina juures paiknenud Rootsi vägede juhataja, Andreas Ludwig von Rosen (kes oli ka Muska lähedal kokkupõrkes osalenud), oli teada saanud, et venelaste rünnak on peatselt algamas ning palus Schlippenbachilt abivägesid, kuna tal endal oli peale oma Eestimaa maatragunieskadroni vaid 60 vana sõdurit. See, kusagil 550-meheline vägi ei oleks suutnud suuremale vaenlase väele vastu panna.
Lahingu käik
Siiski ei saanud Rosen enne kokkupõrget vaenlasega abivägesid. Kuskil 11 000-meheline vägi Mihhail Šeremetjevi (Boriss Šeremetjevi poeg) juhatusel proovis ühe osa oma väest praamidega üle Võhandu jõe toimetada. Et seda ennetada, liikus Rosen oma väega jõe äärde ja avas venelaste positsioonide pihta oma kahest kahurist tule. Tänu sellele tõrjuti venelane seal tagasi, kuid samal ajal oli ülejäänud Vene armee teises kohas jõe ületanud ja piiras nüüd Rootsi väed ümber.
Kuigi rootslased panid neile vapralt vastu (mispärast kestis võitlus ka pärastlõunani), said venelased Rootsi üksustest siiski lõpuks jagu. Mõned uuemad värvatud Roseni maatragunieskadronist põgenesid võitluse eest põõsastesse, mille tõttu jäid ülejäänud sõdurid abita. Osad Rootsi sõdurid rebisid oma lahingulipud ning standardid puruks, et need vaenlase kätte ei langeks.
Kaotused
Peaaegu terve Räpina juures olev Rootsi väekoondis hävitati. Venelased võtsid 33 vangi, need olid: major Johan Tandefelt, lipnik, seersant, kapral, ühe kapteni poeg, 20 ratsameest, 5 jalaväelast, ühe kahuriväelase, ja veel kaks adjutanti. Üks neist vangilangenutest oli kornet Caspar von Dannenfeldt.
Rootsi armee langenud selles lahingus olid major Rosen ise ja kaptenid Otto Reinhold Wrangell ning Hermann Reinhold von Strassburg. Lisaks veel üks rügemendi kortermeister, viis leitnanti, neli kornetit ja umbes 400 allohvitseri ja reameest.
Lisaks langes venelaste kätte kaks kahurit, lisaks langes venelaste kätte 37 paari püstleid, 65 mõõka ja 14 musketti.
Venelaste kaotused olid rootslaste omast väidetavalt kolm korda suuremad.
Meistriliiga 2021
Meistriliiga 2021 (ametlikult sponsornimega Premium liiga 2021) oli Eesti jalgpalli kõrgliiga 31. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg pidi algama 5. märtsil 2021, kuid lükati koroonapandeemia tõttu edasi 13. märtsini 2021. Tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora.
Meeskonnad
Liigast võttis osa kümme võistkonda. Üheksa meeskonda 2020. aasta hooajast ja 2020. aasta Esiliiga võitja Pärnu JK Vaprus. JK Tallinna Kalev langes pärast 2020. aasta hooaega, lõpetades liigas viimasel kohal. Kuressaare säilitas oma koha Meistriliigas võites üleminekumängudel Esiliiga teise koha meeskonda Maardu Linnameeskonda.
Lootuse tänav (täpsustus)
Lootuse tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Uljaste Laukajärv
Uljaste Laukajärv on järv Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Järv ürglooduse objektina.
Järve pindala on u 1 ha.
Kuradikivi (Hiiumaa)
Kuradikivi asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palade külas, Palade–Heltermaa vana maantee lähedal metsas, 750 m Palade koolimajast ida pool.
Maastikul pole kivi kuigi kergesti leitav. Kuradikivi võeti kaitse alla 1973. aastal. Tegu on pikliku kujuga suhteliselt madala rahnuga. Mõõtmed: pikkus 5,3 m; laius 2,4 m; kõrgus 1,8 m, ümbermõõt 11,1 m ja maht 10,8 m3. Kivi kohta on muistend Vanapaganast.
Kuradikivi leidmine maastikul pole lihtne, kuna kaardil näidatud piirkonnas, kuid peaaegu tee ääres paikneb lähedaste mõõtmetega rahn (Palade–Heltermaa vana tee nn kagupoolne rahn), mille põhiplaan on siiski teistsuguse suunaga. Läheduses – talude pool – asub veel üks madal rahn, mille juurde külastajad seovad puuokstesse riidelinte.
Williamsoni maakond (Illinois)
Williamsoni maakond (Williamson County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Marion.
Ajalugu
Maakond moodustati 1839. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 66 357.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Rabivere mõis
Rabivere mõis (saksa keeles Rabbifer) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Raplamaa Kohila valla territooriumile.
Kirjalikes allikates on mõisat esmamainitud 1417. aastal. Ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja on ehitatud tõenäoliselt 18.–19. sajandi vahetuse perioodil. Enamik mõisa abihooneid on varemetes või hävinenud.
Rasina raamatukogu
Rasina raamatukogu on raamatukogu Põlva maakonnas Põlva vallas Rasina külas. Raamatukogu juhataja on Edda Prükk.
Eesti Tööandjate Keskliit
Eesti Tööandjate Keskliit (lühend ETKL) on aastal 1997 moodustatud mittetulundusühing, mis ühendab Eesti ettevõtjaid ja nende ühendusi.
Edvin Kanka Ćudić
Edvin Kanka Ćudić (kirillitsas Едвин Канка Ћудић; sündinud 31. detsembril 1988 Brčkos, Jugoslaavias) on Bosnia inimõiguslane, võitluskunstide kunstnik (aikidō, jūjutsu, judo), ajakirjanik ja politoloog. Ta on tuntud kui UDIK nimelise ühenduse eestvedaja, mis tegeleb inimõiguste edendamise ja lepitamisega endises Jugoslaavias.
UDIK ehk Sotsiaaluuringute ja –kommunikatsiooni Ühing on Bosnia regionaalne vabaühendus, mis tegutseb Sarajevo ja Brčko linnades. See on asutatud 2013. aastal Edvin Kanka Ćudići poolt eesmärgiga koguda fakte, dokumente ja andmeid genotsiidi, sõjakuritegude ning inimõiguste rikkumiste kohta Bosnias ja Hertsegoviinas ning endise Jugoslaavia riikides.
Eesti Tööandjate Keskliit
Keskliit on oma eesmärgiks seadnud järgmise: "esindada ja kaitsta oma liikmete huve suhetes seadusandliku ja täitevvõimuga ning töövõtjate esindajatega, samuti esindada liikmesorganisatsioone rahvusvahelisel, üleriiklikul ja regionaalsel tasandil".
Life and Action
"Life and Action: Elementary Structures of Practice and Practical Thought" ("Elu ja tegu: praktika ja praktilise mõtlemise elementaarstruktuurid") on Michael Thompsoni filosoofiline teos. See ilmus Harvard University Pressi kirjastusel 2008.
Eesti Tööandjate Keskliit
Ajalugu
ETKLi ajalugu ulatub 1917. aastasse, mil asutati Tallinna Tööstusliku Piirkonna Vabrikantide Ühisus (hilisem nimi: Eestimaa Vabrikantide Ühisus). Eestimaa Vabrikantide Ühisus lõpetas tegevuse Nõukogude võimu käsul 1940. aastal.
Pärast Nõukogude perioodi moodustasid 1991. aastal tööstusharude liidud Eesti Tööstuse Keskliidu, mis 1995. aastal reorganiseeriti Eesti Tööstuse ja Tööandjate Keskliiduks. Aastal 1995 moodustasid omaette liidu ka teenindussektori majandusharude liitude ettevõtjad. Selle nimeks sai Eesti Tööandjate Ühenduste Keskliit. Aastal 1997 Eesti Tööstuse ja Tööandjate Keskliit ja Eesti Tööandjate Ühenduste Keskliit ühinesid ja moodustasid ühise liidu - Eesti Tööandjate Keskliit.
Life and Action
1. Loogika ja elu
Georg Friedrich Wilhelm Hegel möönab "Loogikateaduses", et elu on nii konkreetne ja reaalne, et loogika tavalises mõttes, tühjad, surnud mõttevormid, ei saa seda haarata. Võiks arvata, et mõttevorm on ikkagi ainult vorm, ükskõik kas jutt on elusast või elutust, kuid Thompson väidab, et mõtlemine elusast on loogiliselt erinev mõtlemisest elutust, nii nagu Gottlob Frege mõttes mõtlemine objektist on erinev mõtlemisest mõistest.
2. Eetika ja elu
Eetika peaks eeldama elu, organismi ja eluvormi mõistet. Eetika põhiteema on kavatsuslik, mõtlemist rakendav, mõisteid harrastav tegu. Selline tegu on aga eluprotsessi vorm, nii et selle adekvaatne mõistmine eeldab elu mõistmist. Tahe on võime olla tegude subjekt, praktiline mõistus on võime mõtlemist tegudele kohaselt rakendada. Need võimed, nagu ka tajuvõime, võivad kuuluda ainult individuaalsele asjale, toimijale, kui konkreetse eluvormi kandjale vastavalt toimija liigile. Selleks et mõista teo ja agentsuse loomust, tuleb mõista mõistusega eluvorme, sealhulgas inimese vormi, mis on maise evolutsiooni nähtus.
Mõtlemine agentsusest kuulub praktilisse filosoofiasse laiemalt, mitte konkreetselt eetikasse. Aga elu ja eluvormi mõiste on eetikas vältimatud. Immanuel Kanti kategooriline imperatiiv rakendub kõigile mõistusega olend]itele, aga "[[Moraali metafüüsikas" tuli vaadelda, kuidas see rakendub konkreetselt inimestele.
Nende mõistete radikaalse ja seetõttu huvitavam rakendus on tänapäeva eetilises aristotelismis, eriti Elizabeth Anscombe'i essee "Modern Moral Philosophy" lõpulehekülgedel, Rosalind Hursthouse'i raamatu "On Virtue Ethics" lõpuosas ja eeskätt Philippa Footi raamatus "Natural Goodness". See mõttesuund algab ideega, et tahe ja praktiline mõistus on samasugused olendi võimed nagu nägemisvõime, kuulmisvõime ja mälu. Need viimased võimed on aga eluvormi või liigi kandja kohta puudulikud või terved, head või halvad, hästi või halvasti toimivad. Need ideed pannakse kokku, et tõlgendada inimese praktilise mõistuse normatiivseid alusmõisteid.
Tahe ja praktiline mõistus on kategoriaalselt erinevad pelgast tundlikkusest, tundlikkus jälle puhtvegetatiivsusest, end ka taimede puhul saab rääkida osade ja operatsioonide terve või puudulik olemisest. Miks siis mitte ka tahte ja praktilise mõistuse puhul pidada oluliseks liiki? Ja kui me oleme valmis mõtlema loomade teistsugustest mõtlemisliikidest, siis võiks ju kujutleda teistsuguseid praktilisi mõistusi, millel on teistsugused puudulikkuse (irratsionaalsuse ja praktilise ebamõistlikkuse) standardid. (Mõnikord öeldakse, et praktilise mõistuse vormid ei saa üksteisest radikaalselt erineda, sest fundamentaalselt teistsuguse teoreetilise mõistusega loomad pole võimalikud, aga esitades looma teoreetilise mõistuse kandjana, esitan ma teda esitavana sama maailma mis mina, mitte elavana sama elu mis mina ega samas eluvormis mis mina.) Ja kas pole mitte olemas mingi praktilise mõistuse üldine mõõt, mis on kõigil inimestel ühesugune? Muidu me ei saaks pidada kellegi projekte või kombeid täiesti ebamõistuslikuks. Kui nii mõelda, siis ei ole põhjust Immanuel Kanti kombel arvata, et me valdame kosmilise või koguni kosmoseülese ulatusega mõõtu. Ja kui õigluses on juhtumisi midagi spetsiifiliselt inimlikku (ja selle alusel me omistame teatud kaalutlustele teiste toimijate kohta normatiivse autoriteedi), siis selle olemasolu meie mõtlemises on inimliku terve praktilise mõtlemise tunnus. Võib-olla pole mõtetki teha numbrit sellest, kas moraal üldse on mõistuspärane.
3. Eetika ja loogika
Võidakse vastu väita, et niisugune mõttekäik toob kaasa naturalistliku eksituse. Teised vastuväitjad arvavad ekslikult, järgmine samm oleks järeldada, et näiteks liigkasuvõtmine ja kontratseptsioon on väärad, sest need on ebaloomulikud. Selliseid vastuväiteid Thompson ei võta tõsiselt, küll aga järgmist. Nimelt, mõisted 'elu', 'eluvorm' ja 'liik' toovad eetikasse sisse midagi võõrast, eriti näiteks bioloogilist või jämedalt empiirilist, nii et tegu on eetika stsientistliku hajutamisega, mis kaldub evolutsioonilisse eetikasse, või siis pakutakse vanamoodsat metafüüsikat seal, kus asju saadakse teada empiiriliselt. Võib-olla tahetakse vaadata meie praktikaid kõrvalt, et anda neile väline alus. Thompson leiab, et kui väliste mõistete sissetoojal on õigus, siis see on eetiline tõde. Kui elu, organismi ja eluvormi mõiste tõesti on loogilised ja valitsevad teo mõiste üle, siis nende mõistete kasutamine eetikas lihtsalt toob välja, mis praktilises mittefilosoofilised mõtlemises niikuinii juba sisaldub. Siis ei vaadata asju mitte kõrvalt, vaid vaadatakse neile näkku.
2. Organiseeritus
Tavaliselt seatakse esiplaanile organiseeritus, korrastatus, struktuur, keerukus. Kuidas saaks organiseerituse astet võrrelda, kui see mõiste on rakendatav erilaadsetele asjadele? Kui mõista korrastatust kuidagi nii nagu termodünaamikas, siis võib-olla tõesti organismid on ruumala kohta kõige organiseeritumad asjad, mida me teame. Aga äsja surnud organism ei ole oluliselt vähem organiseeritud. Kui organiseerida korjused kunstiteoseks ja need kosmosesse saata, kas oleme siis organiseerituse kao korvanud? Aga kunstiteose loomine on võimalik tänu sellele, et inimene on elus. Kas ehk siis elusad asjad on kõrgelt organiseeritud ainetompude allikad? Võib-olla organismi elus keha on vaid üks selle eluprotsesside kõrgelt organiseeritud jääke nagu pesa, maja, kuivanud puulehed, käpajäljed ja korjus. Nii me iseloomustaksime eluprotsesse selle füsikalistlikult mõistetavate ja silmatorkavate tulemuste järgi. Aga kas me tõesti teame, et miski muu peale ei saa neid tulemusi tekitada, või kui saab, siis see on Universumis haruldasem? Isegi kui teaksime, oleks Thompsoni meelest vale see teadmine sellisesse nimekirja sisse panna, sest see oleks juhuslik, mitte olemuslik.
Meil ei õnnestu täpsustada, millist laadi organiseeritust me silmas peame, kui me juba ei kasuta organismi mõistet. Thompson leiab, et mis tahes tunnus, mida me nimekirja tahaks lisada, on kas liiga konkreetne, nii et see pole olemuslik, et tunnus võtab just selle kuju, või see lihtsalt kordab organismi mõistet, mitte ei selgita seda.
Põlva vallaraamatukogu
Põlva vallaraamatukogu on raamatukogu Põlva maakonnas Põlva vallas Peri külas. Raamatukogu juhataja kohusetäitja on Eve Sokk.
Põlva vallaraamatukogu haruraamatukogud on:
Mercia
Mercia kuningriik (vanainglise Miercna rīce) ehk Mercia oli üks anglosaksi seitsmest kuningriigist. Nimi on vanainglise Mierce või Myrce latinisatsioon, mis tähendab piirirahvast (vaata mark).
Kuningriigi süda paiknes Trenti ja selle lisajõgede orus piirkonnas, mida nüüd tuntakse kui English Midlands. Kuningriigi "pealinn" oli Tamworth, mis oli Mercia kuningate residents vähemalt umbes aastast 584, kui kuningas Creoda linnuse ehitas.
300 aasta jooksul (600–900), olles annekteerinud või saanud alluvaid viielt seitsme kuningriigi ülejäänud kuuest kuningriigist (East Anglia, Essex, Kent, Sussex ja Wessex), domineeris Mercia Inglismaal Humberi jõest lõunas: see periood on tuntud kui Mercia ülemvõim. Kuningas Offa valitsusaeg, keda mäletatakse rohkem tema valli järgi, mis määras piiri Mercia ja kõmri kuningriikide vahel, on mõnikord tuntud kui "Mercia kuldaeg". Nicholas Brooks märkis, et "mertsialased paistsid välja kui vaieldamatult kõige edukam erinevatest varajastest anglosaksi rahvastest kuni 9. sajandi lõpuni", ja mõned ajaloolased, nagu Frank Stenton, usuvad, et Inglismaa ühendamine lõuna pool Humberi estuaari saavutati Offa valitsusajal.
Mercia oli algselt paganlik kuningriik, kuid kuningas Peada pööras selle umbes aastal 656 kristlikuks, kristlus kinnistus kuningriigis kindlalt 7. sajandi lõpuks. Mercia piiskopkond asutati aastal 656, esimene piiskop Diuma resideeris Reptonis. Vaid 13 aastat pärast Reptonit, aastal 669, viis 5. piiskop Püha Chad piiskopkonna Lichfieldi, kus see asub veel praegugi. Aastal 691 muutus Mercia piiskopkond Lichfieldi piiskopkonnaks. Lühikest aega (787–799) oli piiskopkond peapiiskopkond, kuigi ametlikult lõpetati see aastal 803. Praegune piiskop Jonathan Gledhill on piiskopkonna rajamisest saati 98. piiskop.
9. sajandi lõpuks, pärast viikingite ja nende Suure paganate armee sissetunge, neelati enamus endisest Mercia territooriumist Danelaw'sse. Oma õitsengu tipul hõlmas Danelaw Londoni, kogu East Anglia ja enamuse Põhja-Inglismaast.
Viimane Mercia kuningas Ceolwulf II suri aastal 879; kuningriik kaotas ilmselt seeläbi oma poliitilise iseseisvuse. Esialgu valitses seda Lord või Earldorman Alfred Suure ülemvõimu all, kes nimetas end "Anglosakside kuningaks". Kuningriigil oli 10. sajandi keskpaiku lühike iseseisvusperiood ja aastal 1016 muutus ta osaks Inglismaa kuningriigist, mida valitses Knud Suur (Canute the Great).
Mercia on veel kasutusel geograafilise määranguna ja nime kasutatakse laialdaselt organisatsioonide poolt, sealhulgas sõjaväeosad, avalikud, äri- ja vabatahtlikud organisatsioonid. Esineb ka naisenimena.
Varajane ajalugu
Mercia täpne areng anglosaksi ajastu alguses on hämaram, kui Northumbrial, Kentil või isegi Wessexil. Mercia arendas tõhusa poliitilise struktuuri ja võttis kristluse vastu hiljem, kui muud kuningriigid. Arheoloogilised uuringud näitavad, et anglid asusid maadele Thamesist põhja pool 6. sajandil. Mercia nimi tuleb vanainglise "piirirahvast" (vaata Walesi margid) ja traditsiooniline tõlgendus on, et kuningriik asus piki piiri põliste kõmride ja anglosaksi sissetungijate vahel. Siiski väitis Peter Hunter Blair teist tõlgendust: et nad kujunesid piki piiri Northumbria ja Trenti jõe oru asukate vahel.
Kuigi nende varaseimad piirid pole teada, on üldine üksmeel, et territoorium, mida kutsuti "Tribal Hidage'is" "Mercia esimeseks", kattis enamuse Lõuna-Derbyshire'ist, Leicestershire'i, Nottinghamshire'i, Staffordshire'i ja Põhja-Warwickshire'i.
Varaseim isik, keda ürikutes on Mercia kuningaks nimetatud, on Creoda, kes öeldakse olevat olnud Iceli pojapojapoeg. Tulles võimule umbes aastal 584, ehitas ta Tamworthi linnuse, millest sai Mercia kuningate residents. Tema poeg Pybba järgnes talle aastal 593. Creoda sugulane Cearl järgnes Pybbale aastal 606; aastal 615 andis Cearl oma tütre Cwenburga naiseks Deira kuningale Edwinile, kellele ta andis peavarju tema maapaos olles.
Penda ja Mercia ülemvõim
pisi|Mercia ja peamised anglosaksi kuningriigid umbes aastal 600
Lahing viis Mercia võimu ajutise kokkuvarisemiseni. Penda järglaseks sai tema poeg Peada, kes pöördus aastal 653 Reptonis kristlusse, ja kes pandi Oswiu poolt ametisse, kui alamkuningas; kuid kevadel 656 ta mõrvati ja Oswiu haaras otsejuhtimise kogu Mercia üle. Mäss aastal 658 kukutas Northumbria ülemvõimu ja põhjustas Penda teise poja, Wulfhere võimulepääsu, kes valitses Merciat kui iseseisvat kuningriiki (kuigi ta ilmselt jätkas mõnda aega andami maksmist Northumbriale) kuni oma surmani aastal 675. Wulfhere oli alguses Mercia võimu taastamisel edukas, kuid tema valitsemise lõpuaeg nägi tõsiseid kaotusi Northumbriale. Järgmine kuningas Æthelred võitis Northumbriat aastal 679 Trenti lahingus, lahendades pikaleveninud vaidluse kontrolli üle endise Lindsey kuningriigi suhtes. Æthelredi järglane oli Wulfhere poeg Cœnred. Mõlemadkuningad on rohkem tuntud oma usulise tegevuse kui millegi muu poolest; kuid kuningas, kes järgnes neile aastal 709, Ceolred, öeldaks püha Bonifatiuse kirjas olevat olnud liiderlik nooruk, kes suri hullumeelsena. Nii lõppes Penda otseste järglaste valitsusaeg.
Mõni aeg enne Æthelbaldi vallutas Mercia Wroxeteri ümbruse, mis oli kõmridele tuntud kui Pengwern või "Powysi paradiis". Kukutatud valitsejate isikutes kirjutatud eleegiad väljendavad kurvastust selle kaotuse pärast.
500px|pisi|Rida kaarte, mis illustreerivad Mercia kasvavat ülemvõimu 8. sajandi jooksul
Järgmine tähtis Mercia kuningas oli Æthelbald (716–757). Paaril esimesel valitsemisaastal pidi ta toime tulema kahe tugeva rivaalkuningaga, Kenti Wihtred ja Wessexi Ine. Kuid kui Wihtred aastal 725 suri ja Ine loobus aastal 726 troonist, et minna Rooma mungaks, oli Æthelbald vaba looma Mercia ülemvõimu ülejäänud anglosakside üle Humberist lõunas. Æthelbald koges tagasilööki aastal 752, kui ta võideti Cuthredi juhitavate läänesakside poolt, kuid näib, et ta taastas oma ülemvõimu Wessexi suhtes aastal 757.
Juulis 2009 avastati Staffordshire'is Lichfieldi-lähedasel põllul anglosaksi kuldaare. Lichfield oli Mercia usukeskus. Esemed dateeriti esialgu umbes aastatesse 600–800. Kas aare peideti anglosaksi paganate või kristlaste poolt, on vaidlusküsimus, samuti peitmise eesmärk.
Offa valitsusaeg ja Wessexi tõus
Pärast Æthelbaldi mõrva ühe tema ihukaitsja poolt aastal 757 puhkes kodusõda, mille võitis Offa. Offa oli sunnitud looma uue ülemvõimu tema eelkäijate Lõuna-Inglismaa üle ja ta tegi seda nii edukalt, et temast sai suurim Mercia kuningas, keda kunagi tuntud on. Ta mitte ainult ei võitnud lahinguid ja ei domineerinud Lõuna-Inglismaa üle, vaid ta võttis käsile ka oma kuningriigi asjade haldamise, asutades kaubalinnu ja jälgides esimest suurt kuldmüntide väljalaset Britannias; ta võttis endale rolli katoliku kirik haldamises Inglismaal (rahastades lühiealist Lichfieldi peapiiskopkonda) ja pidas isegi Karl Suurega võrdsena läbirääkimisi. Offat peetakse Offa valli ehitajaks, mis tähistas piiri Walesi ja Mercia vahel.
Offa püüdis kindlustada, et tema poeg Ecgfrith oleks tema pärija, kuid pärast tema surma juulis 796 püsis Ecgfrith elus vaid umbes viis kuud ja kuningriik läks detsembris 796 kaugele sugulasele nimega Coenwulf. Aastal 821 sai Coenwulfi järglaseks tema vend Ceolwulf, kes näitas oma sõjalisi oskusi, rünnates ja hävitades Deganwy linnuse Gwyneddis. Läänesakside võim Egberti juhtimisel siiski kasvas sel perioodil ja aastal 825 võitis Egbert Mercia kuningat Beornwulfi (kes oli aastal 823 Ceolwulfi troonilt tõuganud) Ellenduni lahingus.
Ellenduni lahing osutus otsustavaks. Beornwulf tapeti idaanglite mässu mahasurumisel ja tema järglane, endine ealdorman Ludeca kohtas sama saatust. Veel üks ealdorman, Wiglaf, valitses seejärel vähem kui kaks aastat, enne kui aeti Egberti poolt Merciast minema. Aastal 830 taastas Wiglaf Mercia iseseisvuse, kuid selleks ajaks oli Wessex selgelt domineeriv jõud Inglismaal. Wiglafi järglane oli Beorhtwulf.
Taanlaste saabumine
pisi|Viis valda (borough) ja [[Inglise Mercia 10. sajandi alguses]] Aastal 852 tuli troonile Burgred ja Wessexi Æthelwulf alistas Põhja-Walesi. Aastal 868 okupeerisid viikingi sissetungijad (Taanist) Nottinghami. Viikingid ajasid Burgredi tema kuningriigist ära aastal 874 ja Ceolwulf II võttis tema koha. Aastal 877 hõivasid viikingid Mercia idaosa, mis sai Danelaw' osaks. Viimane Mercia kuningas Ceolwulf säilitas lääneosa ja valitses aastani 879.
Ühendatud Lõuna-Inglismaa
Pärast Æthelredi surma aastal 911 valitses Æthelflæd kui 'mertsialaste emand', kuid tema noorem vend ja Alfred Suure järglane Inglismaa kuningas Edward Vanem võttis oma kontrolli alla Londoni ja Oxfordi, mille Alfred oli andnud Æthelredi kontrolli alla. Õde ja vend jätkasid Alfredi poliitikat, ehitades kindlustatud burh 'e. Mercia väed Æthelflædi juhtimisel astusid võidukalt vastu koos Edwardiga Northumbria vastu, võitis sissetunginud viikingeid Chesteri juures, 915. aastal võitis maabunud viikingeid Bristoli lahes toetades Walesi liitlasi ning pidas ka eduka sõjaretke waleslaste vastu, kes olid tapnud Mercia abti.
Uljaste Saarjärv
Uljaste Saarjärv (ka: Saarjärv) on järv Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Järv ürglooduse objektina.
Mercia
Ühendatud Lõuna-Inglismaa
917. aastal alustas pealetungi viikingite aladele ning ründas koos liitlaste Walesi Strathclyde ja Bernicia kuningate, Šoti kuninga Constantinega Derby linna ning vallutasid selle. Võit oli nii muljetavaldav, et Leicesteri viikingid ja viikingid Jórvikis alistusid neile. Aastatel 917–918 suudeti vallutada Lõuna-Danelaw' East Anglias ja Taani Mercia ning East Anglia kuningriik sulandati Inglismaa kuningriiki.
Uljaste Saarjärv
Järve pindala on alla 1 ha, sügavus 1,5 m.
Mercia
Iseseisvuse kaotus
Kui Æthelflæd aastal 918 suri, järgnes tema tütar Æthelrediga, Ælfwynn, kui 'teine mertsialaste emand', kuid kuue kuu jooksul võttis Wessexi kuningas Edward Vanem temalt kogu võimu Mercias ja tõi ta Wessexisse, kus ta suri nunnana.
Eraldi poliitiline olek Wessexist taastati lühidalt aastatel 955–959, kui Edgar sai Mercia kuningaks, ja taas aastal 1016, kui kuningriik oli jagatud Knudi ja Edmund Raudkülje vahel, Knud võttis Mercia.
Mertsia murre
Murre arenes jõudsalt 8. ja 13. sajandi vahel ja sellele viitas John Trevisa, kes kirjutas aastal 1387:
"For men of the est with men of the west, as it were undir the same partie of hevene, acordeth more in sownynge of speche than men of the north with men of the south, therfore it is that Mercii, that beeth men of myddel Engelond, as it were parteners of the endes, understondeth better the side langages, northerne and southerne, than northerne and southerne understondeth either other..."
J. R. R. Tolkien on üks paljudest õpetlastest, kes on õppinud ja edendanud vanainglise keele mertsia murret, ja ta viis erinevad Mercia mõisted sisse oma legendaariumisse – eriti Rohani kuningriigi suhtes, teisiti tuntud kui Mark (sugalasnimi Mercia). Mitte ainult Rohani keel ei ole nagu vanainglise keele mertsia murre, vaid ka mitmed selle kuningad said samad nimed kui monarhid, kes esinevad Mercia kuninglikus sugupuus, näiteks Fréawine, Fréaláf ja Éomer (vaata Anglite kuningad).
Mercia religioon
pisi|Lichfieldi ingel Esimesed Mercia kuningad olid paganad ja nad seisid kristluse sissetungi vastu kauem, kui muud kuningriigid anglosaksi Seitsmest kuningriigist.
Mercia valitsejad jäid kindlalt paganateks kuni Peada valitsusajani aastal 656, kuigi see ei takistanud neid ühinemast liitudega kristlike kõmri valitsejatega Northumbria vastu. Kristluse esmakordne ilmumine Merciasse toimus siiski vähemalt 30 aastat varem, pärast Cirencesteri lahingut aastal 628, kui Penda liidendas endise läänesakside Hwicce territooriumi oma kuningriigiga.
Otsustavad sammud Mercia ristiusustamisel tegi Chad (Beda poolt latiniseeritud Ceadda), Mercia 5. piiskop. Sellele vastuolulisele tegelasele andis kuningas Wulfhere maad kloostri ehitamiseks Lichfieldis. Nagu teisteski anglosaksi kuningriikides, loodi Mercia kuningate poolt palju väikseid kloostreid, mis võimaldas poliitilises/sõjalises ja kiriklikus juhtimises tugevdada ühtsust sugulussidemete kaudu.
Mercia allüksused
Teadmisteks Mercia kuningriigi sisemisest ülesehitusest peame toetuma ajaliselt ebakindlale dokumendile (võib-olla 7. sajandi lõpp), mis on tuntud kui "Tribal Hidage" – hinnang maaomandi ulatusele (kuid mitte asukohale) (arvutatud hide 'ides), ning seetõttu sõjalistest kohustustest ja võib-olla maksudest tingitud, iga Mercia hõim ja alamkuningriik nime järgi. See hidage on olemas mitmes käsikirjalises versioonis, mõned veel 14. sajandist. See loetleb mitmeid rahvaid, nagu Hwicce, mis nüüd on kadunud, välja arvatud meenutused erinevatest kohanimedest. Mercia suured allüksused olid järgmised:
Pärast Mercia annekteerimist Wessexi poolt 10. sajandi alguses jaotasid läänesakside valitsejad selle shire 'ideks, mis kujundati nende oma süsteemi järgi, lõigates läbi traditsioonilise Mercia jaotuse. Need shire 'id säilisid enamasti puutumatuna aastani 1974, ja järgivad isegi tänapäeval veel suuresti oma algseid piire.
Sümbolid
137px|pisi|[[Püha Albani rist]] 137px|pisi|[[St Albansi linnavolikogu vapp]]
Mercia kuningriik eksisteeris enne heraldika teket, seega pole ehtsat Mercia vappi. Siiski, hilisemad põlvkonnad on kirjeldanud erinevaid Mercia valitsejate või maa enda vappe.
Vapirist
Vapirist kui Mercia sümbol võib olla kasutusel kuningas Offa aegadest. 13. sajandiks sai vapiristist Mercia kuningriigi väljamõeldud vapp. Vappi kirjeldatakse Azure, a saltire Or, tähendades kuldset (või kollast) vapiristi sinisel väljal. Vappi kasutati seejärel St Albansi kloostri poolt, mille asutas Mercia kuningas Offa. Kloostri laialisaatmisel ja liidendamisel St Albansi väikelinnaga kasutati vappi linnapitseril ja kuulutati ametlikult linnavapiks aastal 1634.
Vapiristi kasutatakse nii lipul kui ka vapil. Lipuna on see lehvinud Tamworthi lossis, iidses Mercia kuningate residentsis, tänaseni. Lipu kujutis on ka tänavaviitadel, tervitades rahvast Tamworthi, "Mercia iidsesse pealinna". See lehvis ka Birminghami raekoja hoonel aastal 2009, kui Staffordshire'i aare oli linnas väljanäitusel enne selle viimist Briti Muuseumi Londonis. Rist on lisatud paljude Mercia linnade vappidele, sealhulgas Tamworth, Leek ja Blaby.
Kotkas
Hõbedane kahepäine kotkas, millel on peas kuldne kolmeharuline saksi kroon, on aastast 1958 kasutusel mitmel Briti armee üksusel kui Mercia vapisümbol. See tuleneb 11. sajandi Leofrici väljamõeldud vapist. Väärib siiski märkimist, et Leofricit kujutatakse mõnikord musta, ühepealise kotkaga. Näide vasakul on Mercia rügemendi ametlik vapp. 137px|pisi|Lohe
Linnamäe rändrahn
Raskesti leitav. Mõõtmeteks on 5,0x3,0x1,3 meetrit ning ümbermõõt on 15,6 meetrit. Linnamäe rändrahn on madal, lapiku kujuga. Looduskaitse all on alates 1959. aastast.
Sausnēja vald
pisi|[[Struve geodeetiline kaar|Struve kaare Sestukalnsi vaatluspunkt]] Sausnēja vald (läti keeles Sausnējas pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ērgļi ja Vestiena vallaga, Aizkraukle piirkonna Irši ja Vietalva vallaga ning Ogre piirkonna Meņģele ja Mazozoli vallaga.
Valla pindala on 117 km². 2016. aasta seisuga elas seal 595 inimest. Valla keskuseks on Sidrabiņi küla, vallavanem on Elita Ūdre.
Ajalugu
Valla maad kuulusid muistsel ajal Jersika vürstiriiki ja allusid Negeste linnusepiirkonnale. Sausnēja mõisa juurde kujunenud Sausnēja vald kuulus algselt Vietalva kihelkonda. Agraarreformi ajal kuulus seal Sausnēja mõisale ja sellele allunud Namniekkalnsi karjamõisale 2480 hektarit maad. Aastal 1935 oli Sausnēja valla pindala 42 km².
Aastal 1945 moodustati vallas Sausnēja külanõukogu, mis aga kaks aastat hiljem likvideeriti. Külanõukogu moodustati taas aastal 1949, sellal kui vald ise likvideeriti. Aastal 1954 liideti Sausnēja külanõukoguga Veseta külanõukogu, ent aastal 1968 eraldati see taas ja liideti Vestiena külanõukoguga. Aastal 1975 liideti külanõukoguga Liepkalne külanõukogu, aastal 1978 aga osa Mazosoli külanõukogu maadest. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. Aastatel 2006–2021 kuulus vald Ērgļi piirkonda.
Kaitstavad mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Struve kaare Sestukalnsi vaatluspunkt, Vecpriekšēni muinaskalmed, Priekšēni linnamägi ehk Pumpiņkalns, Baltava piiskopilinnus, Piķa soo muinaskalmed ehk Vene saar, Liepkalne kiriku muinaskalmed, Jākaiņi muinaskalmed ja hiiepaik Skudrase linnamäel.
Loodus
Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Vallas voolavatest jõgedest tähtsaimad on Ogre jõgi ja Pērse jõgi. Seal asub ka mitmeid järvi, nende seas Stirnezers (68 ha), Zosins (19,6 ha), Ilzins (21,6 ha) ja Bļodonis (5,1 ha).
Looduskaitse all on Aukstija tamm ja Ozolmuiža tammeallee. Lisaks on looduskaitse all veel viis nimetut põlispuud. Valla põhjaosa asub osaliselt Ogre oru looduspargis. Osaliselt jääb valda ka Brāži kärestike ja Akmeņupīte kose geoloogiline kaitseala.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 573 lätlast, 13 venelast, 3 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 4 leedulast.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Butaani ja propaani segu
Butaani ja propaani segu on normaalrõhul gaasiliste, kuid rõhu all vedelas olekus süsivesinike segu, mida toodetakse peamiselt toornaftast. Laialdast kasutust leiab see balloonigaasina, luues võimaluse kasutada gaasi ka seal, kus puudub ühendus gaasijaotusvõrgu torustikuga.
Balloonis rõhu all olles on butaani (C4H10) ja propaani (C3H8) segu vee sarnase konsistentsiga, aurustudes kasutamisel värvituks, lõhnatuks, kergesti süttivaks, plahvatusohtlikuks ning põlemisel vaid veeks ja süsihappegaasiks lagunevaks õhust raskemaks gaasiks. Võimalike gaasilekete avastamiseks lisatakse seepärast tootmisel väike kogus gaasisegule iseloomulikku ebameeldivat lõhna andvat lõhnaainet (etaanetiool või tiofeen). Propaani ja butaani vahekord segus võib olla kasutuseesmärgist ja aastaajast sõltuvalt erinev. Kuna butaani keemistemperatuur on oluliselt kõrgem (−0,5 °C) kui propaanil (−42,1 °C), sobib talvel kasutamiseks suurema propaanisisaldusega segu. Suvel seevastu kasutatakse suurema butaanisisaldusega segu, et hoida ära balloonisisese rõhu liigne tõus. Kuigi butaani energiatihedus (45,72 MJ/kg) on propaaniga (46,44 MJ/kg) peaaegu võrdne, kasutatakse suurema propaanisisaldusega segu ka seal, kus on vaja gaasi kiiremat aurustumist piisava energeetilise võimsuse saavutamiseks. Kuna vedelgaasi aurustumine on endodermiline (neelab energiat), jahtub balloonis olev gaasijääk intensiivse gaasikasutuse korral kiiresti ja selle temperatuur võib ka soojal suvepäeval langeda alla butaani keemistemperatuuri, vähendades sellega järsult edasist aurustumiskiirust.
Toksiliste põlemissaadusteta puhta põlemise tõttu on butaani ja propaani segul väga suur eelis bensiini ja diislikütuse ees piiratud ventilatsiooni tingimustes ja toidu valmistamiseks kasutamisel. Eri mõõdus balloonid annavad sellele kütuseliigile ka paindlikkuse väga erinevates kasutusvaldkondades, kus on oluline mobiilsus ja autonoomsus. Eestis pakutakse vedelgaasi majapidamistes ja tööstuses kasutamiseks harilikult korduskasutatavates 0,3 kg (1 L), 2 kg (5 L), 3 kg (8 L), 5 kg (12 L), 11 kg (27 L), 21 kg (50 L) või 30 kg (70 L) sisaldavates balloonides või siis statsionaarsetes, vedelgaasimahutite tankimiseks mõeldud veoautoga täidetavates erinevas suuruses mahutites. Kaasaskantavate tööriistade, pliitide ja lampide jaoks on kasutuses ka ühekordse kasutusega balloonid, mis võivad olla nii juba kasutusele võetud ballooni pooltühjana eemaldada lubava isesulguva ventiiliga, kui ka ilma ventiilita, sisestamisel seadme poolt mulgustatavad balloonid, mida saab seadmest eemaldada alles gaasi lõppemisel.
Euroopas kasutatav butaani ja propaani segu on valdavalt pärit Venemaalt.
Ohutusnõuded
Tuleohutusnõuete tõttu tohib butaani ja propaani segu balloone hoida ja kasutada keskkonnas, mille temperatuur ei ületa 50 °C. Seetõttu ei tohi balloone jätta soojal ajal otsese päikesevalguse käes seisvasse sõidukisse või mujale kontrollimatult kuumaks minna võivasse kohta. Gaasisegu plahvatusohtlikkuse tõttu peavad siseruumides kasutamise korral ruumid olema ventileeritavad ja võimsamate seadmete kasutamise korral varustatud ka gaasidetektoritega, mille sobiv asukoht on gaasisegu õhust raskema erikaalu tõttu põranda ligidal.
Hoonete kütmine
Butaani ja propaani segu kasutatakse ballooni- või mahutigaasina gaasitorustikust eemale jäävate asulate ja hoonete väiksemate või keskmise suurusega gaasikatelde või muude kütteseadmete (soojapuhurid, gaasikaminad, soojuskiirgurid) kütmiseks. Võrreldes torustiku kaudu pakutava maagaasiga, mis on koostiselt peamiselt metaan, on butaani ja propaani segu suurema energiasisaldusega kütus, kuid ka oluliselt kallim. Esmase küttelahendusena on ballooniga kohale toimetatud vedelgaasi kasutavad kütteseadmed enamasti siiski konkurentsivõimelised, sest puhta põlemise tõttu võib põlemisgaasid lasta otse köetavasse hoonesse, mis tagab suure kasuteguri ja lihtsustab seadmete paigaldamist. Seetõttu kasutatakse sellist kütmisviisi alles ehitamisel olevates hoonetes ja suurepinnalistes tootmishoonetes. Balloonigaasi kasutatakse kütteks ka väljaspool hooneid, nt soojuskiirguritena toimivate terrassisoojendajate juures.
Tööstuslik kasutus
Vedelgaasisegu tööstuslik kasutus on palju suurem kui kasutamine majapidamisgaasina. Vedelgaasil põhinevaid kütteseadmeid kasutatakse erinevates tootmisprotsessides töödeldavate objektide kuumutamiseks või sulatamiseks, tootmiskeskkonna temperatuuri tõstmiseks ning pindade ja õhu kuivatamiseks. Gaasisegu kasutatakse ka toodetes toormena. Tööstuslikus segus on suurema aurustumisvõimsuse tagamiseks ülekaalus propaan.
Toidu valmistamine
Puhta kütusena sobib butaani ja propaani segu hästi kasutamiseks toiduvalmistamisel. Seda kasutatakse gaasipliitides, -ahjudes, -fritüürides ja -grillides. Kuna gaasileek sisaldab veeauru ega eralda tahma, ning on hõlpsasti reguleeritava võimsusega, on gaasigrilliga toidu valmistamisel söegrilliga võrreldes lihtsam hoida liha söestumast ja sellele põlemisjääkide kõrvalmaitsete tekkimisest,kuid ei tohi unustada,et gaasi lõhnastatakse,et avastada gaasilekkeid ja toiduvalmistamisel gaasigrilliga võib loomulikust söegrillist erinevat maitset anda grillitavale toidule lõhnastamiseks kasutatava ebameeldiva haisuga aine jääk.