cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magnetilised nanoosakesed
Kaassadestus
Kaassadestus on lihtne ja mugav viis raua oksiidide (Fe3O4või γ-Fe2O3) sünteesimiseks Fe2+/Fe3+ soolade vesilahustest. Seda saab teha inertse atmosfääri tingimustes toa- või ka kõrgematel temperatuuridel aluse lisamise kaudu. Moodustuvate nanoosakeste kuju, suurus ja koostis sõltuvad kasutatavatest sooladest (näiteks kloriidid, sulfaadid või nitraadid), Fe2+/Fe3+ vahekorrast lahuses, reaktsiooni temperatuurist, pH tasemest ja lahuse dissotsiatsiooniastmest, ning lahuse segunemise kiirusest. Kaassadestamismeetodit on laialdaselt kasutatud kontrollitud mõõtmete ja magnetiliste omadustega nanoosakeste sünteesiks. Mitmesugused katsekorraldused on võimaldanud suuremahulist ja pidevat nanoosakeste kaassadestamist kiirsegustamise meetodiga. Suhteliselt hiljuti on õnnestunud magnetiliste nanoosakeste kasvu kiirust ka reaalajas jälgida. Selleks asetati magnetiidi nanoosakeste sadestuskeskkonna reaktantide segunemispiirkonda magnetilist läbitavust jälgiv andur.
Termolüüs
Väiksemõõtmelisi magnetilisi nanokristalle on võimalik toota ka metallorgaaniliste ühendite termolüüsi abil tugevalt keevates orgaanilistes lahustites, millesse on lisatud stabiliseerivaid pindaktiivseid aineid.
Mikroemulsioon
Mikroemulsiooni tehnika abil on sünteesitud metallilisest koobaltist, koobalti ja plaatina sulamitest ning kullast kestaga plaatina ja koobalti sulamitest nanoosakesi. Selleks on kasutatud pahupidiseid heksadetsüül-trimetüül-ammoonium bromiidi mitselle ja 1-butanooli kaaspindaktiivse ainena ning õli rollis oktaani.
Leegiprits
Leegipritsi ja erinevates reaktsiooni tingimustes on võimalik toota oksiidist, metallist ja süsinikuga kaetud nanoosakesi. Selle meetodi eeliseks on kiirus, mis võib ulatuda üle 30 g/h.
Rakendused
Magnetilistele nanoosakestele on leitud palju rakendusi, muuhulgas järgmisi.
Meditsiiniline diagnostika ja ravi
Magnetilisi nanoosakesi kasutatakse eksperimentaalses vähiravi meetodis, mida nimetatakse magnetiliseks hüpertermiaks. Seal kasutatakse ära asjaolu, et magnetilised osakesed soojenevad kui nad paigutada muutuvasse välisesse magnetvälja.
Teistsugune viis magnetilisi nanoosakesi vähi ravimiseks kasutada on kinnitada magnetilised nanoosakesed kehas vabalt hõljuvate vähirakkude külge, mis võimaldab neid kokku koguda ja kehast eemaldada. Seda ravimeetodit on katsetatud laborihiirte peal ja uuritakse tulevikus ellujäämisuuringute abil.
Itaalia rööv
"Itaalia rööv" (originaalpealkirjaga "The Italian Job") on mitme teose pealkiri:
Magnetilised nanoosakesed
Meditsiiniline diagnostika ja ravi
Magnetilisi nanoosakesi võib kasutada ka vähi avastamiseks: tilk patsiendi verd asetatakse spetsiaalsele mikrokiibile, mis sisaldab magnetilisi nanoosakesi. Magnetilised osakesed on kiipi lõksustatud välise magnetvälja abil, kuid veri saab neist vabalt läbi voolata. Magnetilised osakesed on eelnevalt kaetud vähirakkude või valkude vastu aktiivsete antikehadega. Hiljem eemaldatakse nanoosakesed kiibist ja analüüsitakse nende külge kinnitunud vähiga seotud osakeste olemasolu.
Magnetilised nanoosakesed võib seostada süsivesikutega ning neid võib kasutada bakterite olemasolu tuvastamiseks. Ferriidist osakesi on kasutatud nii gramnegatiivsete bakterite (nt E. coli) kui ka grampositiivsete bakterite (nt Streptococcus suis) avastamiseks.
Harvardi meditsiinikooli veebiväljaande artiklist, mille postitas Jake Miller 21. märtsil 2012, võime lugeda järgmist:
"Teadlased Harvardi meditsiinikoolist ja Massachusettsi haiglast on välja töötanud magnetilistel nanoosakestel põhineva magnetresonantstomograafia meetodi, et ennustada, kas ja millal patsientidel, kellel on diabeedi jaoks geneetiline eelsoodumus, areneb välja suhkurtõbi. Kuigi meetodit on algselt katsetatud vaid hiirte peal, näitavad esialgsed andmed, et meetodit saab kasutada ka inimeste peal – esialgu selleks, et tuvastada, kas patsiendi kõhunääre on paisunud (paistes) või mitte. "Selle uuringu eesmärgiks on tuvastada I tüüpi diabeeti ja kasutada ära saavutatavat ennustusvõimet, et paremini mõista erinevusi patsientide vahel, kes jäävad ja kes ei jää haigeks," ütles Diane Mathis, mikrobioloogia ja immunobioloogialabori teadur, koos Christophe Benoistiga. Tulemused avaldati internetis 26. veebruaril 2012 ajakirjas Nature Immonology. Peamise autori Wenxian Fu sõnul oli rühm üllatunud, et diagnostiline aken (kuuest kümne nädala vanuseni) on nii varajane ja nii lühiajaline. See näitab, et haiguse kulg, vähemalt sellel loommudelil, määratakse juba väga varakult ning diabeet ei vaja tekkeks lisategureid nagu teisest nakkust, ega keskkonnast tulenevat stressi..."
Magnetilised immuuntestid
Magnetilised immuuntestid on uudne diagnostilise immuuntesti tüüp, kus kasutatakse markeritena magnetilisi osakesi. Sellel testil on antikeha ühte otsa kinnitatud magnetiline nanoosake ja teine ots seostub talle vastava antigeeni külge. Magnetiliste osakeste olemasolu tuvastatakse magnetomeetri abiga, mis mõõdab osakeste poolt tekitatud magnetvälja muutust. Magnetomeetri signaali tugevus on võrdelises seoses analüüsitava objekti (viirus, bakter, jms) kogusega algses proovis.
Reoveepuhastus
Tänu nende kergele lahusest või segust eraldamisele välise magnetvälja abiga, ja nende suurele pindala-ruumala suhtele, on magnetilistel nanoosakestel tugevat potentsiaali reoveepuhastuse jaoks. Sel juhul kinnitatakse EDTA-sarnased kelaatorid süsinikust kestaga metalliliste nanomagnetite külge. Tulemuseks on magnetiline reagent, mille abil on võimalik saastunud vedelike raskmetallidest kiire puhastamine. Saavutatud on kolme suurusjärgu võrra vähenenud raskmetallide kontsentratsioonid, lõppväärtustega mikrogrammides liitri vedeliku kohta.
Keemia
Magnetilisi nanoosakesi on võimalik kasutada katalüsaatoritena ja katalüsaatorite kandjatena. Katalüsaatori kandjaks nimetatakse keemias tahket suure eripinnaga materjali, millele on fikseeritud katalüsaator. Heterogeensete katalüsaatorite katalüütiline toime avaldub pindmistes aatomites. Sellest tulenevalt nähakse palju vaeva maksimeerimaks katalüsaatori pindala, et seda ühtlaselt kandjale üle viia. Kasutatavamad kandjad on aktiivsüsi, alumiiniumoksiid ja silikageel.
Tomograafia meditsiinis
Magnetresonantstomograafias on ferriidil põhinevatel nanoosakestel palju rakendusi. Magnetilisi CoPt nanoosakesi kasutatakse MRT kontrastainena, et detekteerida siiratud neuronite tüvirakke.
Informatsiooni salvestamine
On käimas uuringud kasutamaks magnetilisi nanoosakesi magnetilistes mäluseadmetes. Üks lubavaimaid kandidaate suure tihedusega salvestuses kasutamiseks on tahkkesendatud tetragonaalses faasis FePt sulam. Tera suurus võib alata 3 nanomeetrist. Kui osutub võimalikuks nii väikeste magnetiliste nanoosakeste manipuleerimine, võib taolise salvestuskeskkonna salvestustihedus kergesti ületada 1 terabaidi ruuttolli kohta.
Geenitehnoloogia
Magnetilisi nanoosakesi võib kasutada mitmesugustes geenitehnoloogia rakendustes. Üks rakendusviisidest on mRNA eraldamisel. See protsess ei võta palju aega, tavaliselt alla 15 minuti. Selle konkreetse rakenduse korral kinnitatakse magnetiline osake tümiini ahela külge. Kui saadud aktiivsed osakesed segada mRNA lahusega, kinnituvad tümiini ahelad mRNA seostumata adenosiini ahelast otsa külge ja mRNA lahusest eraldamiseks piisab lihtsalt anuma küljele magneti asetamisest ning ülejäänud vedeliku väljavalamisest. Magnetilisi osakesi on kasutatud ka plasmiidide koostamisel. Geneetilise ringi kiiresti toimivaks koostamiseks lisatakse järjest geene kasvavale geneetilisele ahelale kasutades nanoosakesi ankrutena. Selline meetod on eelnevalt kasutusel olnutest palju kiirem, sest võtab alla tunni, et konstrueerida funktsionaalseid mitmest geenist koosnevaid struktuure in vitro.
Iloona
Iloona on naisenimi.
AMC
AMC võib tähendada järgmist:
Iloona
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2732. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Iloona 10 naisel.
Erkki Sarapuu
pisi|Erkki Sarapuu Kesklinna sportlikul isadepäeval Foto: Ave Maria Mõistlik, 10. november 2019 Erkki Sarapuu (sündinud 25. veebruaril 1979) on eesti saatejuht.
Teet Parve
Teet Parve (sündinud 30. novembril 1969 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Erkki Sarapuu
Ta juhtis alates 2005. aastast saadet "Kõige naljakamad koduvideod" (varasem saatejuht oli Jaagup Kreem). Alates 2012. aastast juhib ta saadet "Võimalik vaid Venemaal".
Teet Parve
Elulugu
Teet Parve on inseneri poeg.
Lõpetas 1988 Tallinna 55. Keskkooli, 1993 TTÜ mehaanikateaduskonna, 1995–2000 TTÜ magistrant, tehnikamagister (2000, TTÜ), väitekiri "Tuha paakumise ja sadestiste moodustumise mehhanismid biokütuste põletamisel"; aastast 2001 doktoriõppes; stažeerinud 2001–04 Nordic Energy Research'i ja Nordic Graduate School of Biofuel Science and Tehnology raames Taani Tehnikaülikooli, Soome Åbo Akadeemia doktorikoolides ning Soome Riiklikus Tehnika Uurimiskeskuses (VTT).
Aastatel 1994-2019 TTÜ soojustehnika instituudi tööstusliku soojustehnika õppetooli teadur, ühtlasi aastast 1996 instituudi statsionaarsete õhuheitmete mobiilse mõõtelabori vastutav täitja.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: tahkete biokütuste tuha paakumis- ja sulamisprotsessid kateldes, statsionaarsed õhuheitmed tahkete ja vedelate kütuste põlemisel, põlevkivienergeetika, protsesside täiustamine põletusseadmetes, uute biokütuste põletamine, biokütuste andmebaasid.
Teoseid
Üle 20 teadustrükise.
La Década Prodigiosa
La Década Prodigiosa oli Hispaania ansambel.
1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "La chica que yo quiero".
Jan Stankiewicz
pisi|Jan Stankiewicz (1920-1929 aastatel) Jan Stankiewicz VR I/3 (valgevene Ян Станкевіч; 26. november 1891 – 16. august 1976) oli Valgevene-Ameerika Ühendriikide keeleteadlane, ajaloolane, filosoof, sõjaväelane (kaptenleitnant).
Ta sündis Arlianiatõs (Ašmiany lähedal).
Isiklikku
Tema vend Adam Stankiewicz (1891–1949) oli katoliku preester, kes hukkus Ozjorlagis Irkutski oblastis asetsenud stalinistlikus koonduslaagris.
Haapasaari
Haapasaari võib tähendada järgmist:
Nuctech
Nuctech on Hiina ettevõte, mis müüb ja käitab veoste ja inimeste läbivalgustussüsteeme.
Ettevõtte loodi 1997. aastal Tsinghua Ülikooli juures pärast seda, kui Hiina RV valitsus oli käskinud ülikooli teadlastel välja arendada kiirguspõhised läbivalgustusseadmed, mis olid just kasutusse jõudnud Euroopas.
Kuni 2008. aastani juhtis ettevõtet endise Hiina Rahvavabariigi presidendi Hu Jintao poeg Hu Haifeng, kes siirdus hiljem poliitikasse.
2020. aasta alguses võttis selle ametlikult üle Hiina Riikliku Tuumakorporatsiooni (CNNC) varahalduse haru.
Patricia Kraus
Patricia Kraus (sündinud 4. jaanuaril 1964 Milanos) on Hispaania laulja. 1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "No estás solo", mis kogus 10 punkti ja saavutas 19. koha.
Nuctech
Ameerika ühendriigid lisasid ettevõtte 2020. aasta detsembris julgeoleku kaalutlustel majanduse musta nimekirja. Eesti-Venemaa piiril on kasutusel viis Nuctechi läbivalgustussüsteemi. Nende seas on statsionaarsed seadmed Narva raudteepiiripunktis, Luhamaa piiripunktis ja Koidula piiripunktis ning kaks mobiilset seadet Narvas. Investeeringu kogumaht oli 10,1 miljonit eurot.
Užliedžiai
pisi|left Užliedžiai on küla Leedus Kaunase rajoonis, Užliedžiai valla halduskeskus. Küla asub Nevėžise kaldal ja jääb osaliselt Nevėžise maastikukaitsealale. Užliedžiais on Domeikava gümnaasiumi filiaal ja raamatukogu, seal asub ka väike lennuväli. Küla on nime saanud väikese Lieda jõekese järgi, millel asub Užliedžiai piiridesse jääv paisjärv.
Nuctech
Kui Leedu riiklik lennujaamade operaator Lietuvos Oro Uostai soovis aga 2021. aastal paigaldada Nuctech pagasiröntgeni seadmed Leedu lennujaamadesse, siis keelas selle ära strateegiliselt oluliste ettevõtete tehinguid kontrolliv valitsuskomisjon, mis pidas seda ohuks riigi julgeolekule.
Užliedžiai
Kohanime kasutati esimest korda aastal 1680, küla mainiti esimest korda aastal 1744. Küla hakkas kasvama pärast Leedu taasiseseisvumist, veel aastal 1987 oli külas ainult 419 elanikku.
Šimsk
Šimsk on alev Venemaal Novgorodi oblastis, Šimski rajooni keskus. Asub Veliki Novgorodist 48 km edelas Šeloni jõe kaldal, 10 km kaugusel Ilmeni järvest. Alevit läbib Veliki Novgorodi ja Pihkva vaheline maantee.
Šimsk asutati 1878. aastal raudteejaama juurde. 1981 sai Šimsk aleviks.
Alevis tegutseb tarbekaupade tehas "Võmpel".
Ilve
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1358. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ilve 34 naisel.
Laanemets (perekonnanimi)
Laanemets on eesti perekonnanimi.
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laanemets 507 inimesel: 231 mehel ja 276 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laanemets meeste puhul 233. kohal ja naiste puhul 200. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laanemets vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,21. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 10,08 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Virumaal Simuna kihelkonnas Lasinurme mõisavallas nimeks Laanemets ja Lanemetz.
Nimede eestistamisel määrati Laanemets uueks perekonnanimeks 174 isikule, kelle perekonnanimi oli varem Ahse, Anderson (vahetati 2 isikul), Asberg (2), Bachmann, Baumann, Biilov, Birkfeld, Birnbaum, Drachfeld, Braun, Broberg, Dreier, Dunkert, Einberk, Einholm, Ekbas, Espe, Essenson, Feld, Finn, Gross, Grossberg (3), Grünberg, Gutmann (2), Guutmann, Habicht, Hamm (2), Hanson, Hendrikson, Hindrikson, Holdblum, Intsel, Jantson, Jevdokimov, Jürgenson, Juss, Kessler, Kleberg (2), Klein, Kolberg (2), Königsmann, Kõnts (2), Kopajev, Krautman, Kurindin, Laamann, Laarmann, Laasberg (2), Laaser, Laatson, Labeiko, Laggoviz, Lahnmann, Lahtson, Laisk, Lamaso, Lammas (3), Lamvol, Lanberg, Land, Landmann (2), Landsmann, Landson (2), Langenbraun, Langholts, Langmann, Langovits (2), Laning, Lankmann, Laperk, Lason, Laulmann, Laupmann (2), Laurmann, Leene (2), Leetberg, Lehker (2), Leimann (2)n, Leinberg, Lemberg (3), Lencker, Lenker, Letsius, Levström, Liiber, Limberg (2), Lindeburg, Liplap, Lonton, Lövström (2), Luden (2), Lutteil, Martin, Martson, Massa, Metusa (2), Mihkelson, Morits, Muddi, Oinus, Pappa (2), Pärnov, Pertelmann, Petrovits, Petvak, Pollusk, Pooltuur, Porkman (4), Posendorf (2), Prätz, Prommer, Proosovits (2), Pudiffer, Püks, Pulver, Rakkov, Reinvelt, Roosmann, Rosenek, Ross, Rumberg, Rumm, Schulbach, Schvalbe, Selliov, Simson (2), Sits, Smitt, Strauss, Strick, Suder (2), Treismann, Turk, Tüüberg, Vahman (2), Valt ja Veismann (2).
Ingeborg Bachmann
pisi|Bachmanni portree grafitina [[Robert Musili Muuseumi seinal Klagenfurtis, autor Jef Aérosol]] Ingeborg Bachmann (25. juuni 1926 Klagenfurt – 17. oktoober 1973 Rooma) oli Austria luuletaja, prosaist ja filosoof. Tema järgi on saanud nime üks tuntumaid saksakeelse kirjanduse auhindu, 1977. aastast väljaantav Ingeborg Bachmanni auhind.
Kilgi tänav
Kilgi tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Tallinna maanteelt, suundub itta ja lõppeb Rohelisel tänaval. Kilgi tänav ristub veel Telliskivi ja Kolde tänavaga.
Robert Grosseteste
pisi|Robert Grossteste pisi|Robert Grossteste Robert Grosseteste (/ˈɡroʊstɛst/ grohs-test; ladina: Robertus Grosseteste; u 1175 – 9. oktoober 1253) oli inglise riigimees, skolastiline filosoof, teoloog, teadlane ja Lincolni piiskop. Ta sündis tagasihoidlikus peres Stradbroke’is Suffolkis. Pärast surma oli ta peaaegu universaalselt austusväärne nagu pühak Inglismaal, kuid katse teda ametlikult kanoniseerida ebaõnnestus. A. C. Crombie kutsus teda "teadusliku mõtlemise tegelikuks asutajaks keskaegses Oxfordis ja kaasaegse inglise intellektuaalse mõtlemise traditsiooni rajajaks".
Haridustee
Grosseteste hariduse kohta on vähe andmeid. Ta on saanud vabade kunstide hariduse Herefordis tänu oma patroonile, Herefordi piiskopist William de Vere'ile 1190ndatel ja tänu soovitusele Walesi Geraldilt. Aastaks 1192 oli Grosseteste saanud meistriks, kuid ei teata, kas ta jõudis seal õpingutega lõpuni. Grosseteste töötas kuni piiskopi surmani tema majapidamises, seejärel kadus mõneks aastaks ajalooallikatest. 13. sajandi alguses ilmub ta kui kohtunik-delegaat Herefordis, kuid puuduvad üksikasjad elukoha või õpingute jätkumise kohta.
1225. aastaks ta oli saanud Lincolni piiskopkonna diakoniks. Mõned ajaloolased väidavad, et ta alustas oma teoloogia õpetamise karjääri Oxfordis sel aastal, samas kui teised on hiljuti väitnud, et ta kasutas palka teoloogia õpinguteks Pariisi ülikoolis. On selgeid tõendeid, et aastatel 1229–1230 ta õpetas Oxfordis lektorina teoloogiat frantsisklastele, kes oli loonud umbes 1224. aastal kloostri Oxfordi. Ta jäi sellele ametikohale kuni 1235. aasta märtsini. Grosseteste võis olla ka määratud Oxfordi ülikooli rektoriks. Tõendeid viimase kohta pärinevad aga 13. sajandil anekdoodist, mille peamine sõnum oli, et Grosseteste oli tegelikult õpilaste meister (magister scholarium).
Samal ajal kui ta alustas loengute pidamist Oxfordis, nimetas Lincolni piiskop Hugh Wells ta Leicesteri peadiakoniks ja ühtlasi sai temast Lincolni katedraali preester. Pärast rasket haigust 1232. aastal astus ta tagasi Abbotsley diakoni ja Leicesteri peadiakoni ametipostilt, kuid jätkas Lincolni katedraali preestrina. Tema lahkumine olid tingitud hoiakutest rohkem kui ühel kiriklikul positsioonil töötamise kohta. Pärast nõupidamist paavsti kohtuga ta astuski tagasi. Teda üllatasid sõprade ja kolleegide vihased reaktsioonid tagasiastumise kohta. Ta kaebas oma õele ja lähimale sõbrale, frantsisklasest Adam Marshile, et tema kavatsusi mõisteti valesti.
Ladinakeelsete teoloogiakäsikirjade asjatundjana koolitas Grosseteste frantsisklasi ülikooli määratud teoloogia õppekava järgi. Frantsisklane Roger Bacon oli tema kuulsaim jünger ja just tänu Grosseteste’ile tärkas temas huvi teadusliku metoodika vastu. Grosseteste pidas loenguid Psalmide raamatust, Pauluse kirjadest ja võimaluse korral Jesaja, Taaneli ja Siiraki raamatutest. Ta juhtis ka vaidlusi 613 käsu tõepärast ja tõhususest. Grosseteste pidas jutlusi ülikoolis ja oli kutsutud jutlustama piiskopkonda. Ta säilitas mõned jutlused lühikeste märkmetena: see on nüüd tuntud kui tema Dicta. Peagi ta lahkus Oxfordist.
Tema teoloogilised kirjutised näitavad järjepidevat huvi looduse kui teoloogiliste mõtiskluste allika vastu ja oskust lugeda kreekakeelseid tekste. Teoloogiline indeks (tabula distinctionum) näitab tema õpetuse laiahaardelisust ja tema soovi seda süstematiseerida. Kuid Grosseteste enda stiil oli palju rohkem struktureerimata kui paljudel tema aja skolastikutel. Tema kirjutised peegeldavad samuti tema enda isiklikke seisukohti ja maailmavaadet.
Aleksandra Beļcova
Aleksandra Beļcova (17. märts 1892 – 1. veebruar 1981) oli läti maalikunstnik ja graafik, Riia Kunstnike Grupi liige.
Eluloolist
Sündis Venemaal Brjanski oblastis Suražis talupidajate peres. Lõpetanud 1912. aastal Novozõbkovi tütarlastegümnaasiumi, asus ta õppima Penza kunstikoolis (lõpetas 1917). Penzas tutvus ta paljude Läti kunstnikega, kes viibisid Venemaal sõjapõgenikena, nende seas Jēkabs Kazaks, Konrāds Ubāns, Voldemārs Tone ja Beļcova tulevane abikaasa Romans Suta. 1917. aastal siirdus Beļcova Petrogradi ja asus õppima Natan Altmani ateljees (1918–1919), Petrogradis toimus ka kunstniku esimene isikunäitus. Koos Romans Sutaga asus Beļcova 1919 elama Riiga. 1920. aastal moodustasid Läti kunstnikud jõuliselt avangardismi esindava, kosmopoliitse hoiakuga Riia Kunstnike Grupi ja ka Aleksandra Beļcovast sai selle liige. Aleksandra Beļcova ja Romans Suta abiellusid 1922. aastal Riias ja reisisid pärast seda Euroopasse, Berliini kaudu Pariisi (nende tütar Tatjana sündis 1923. aastal Pariisis). 1926. aastal lahkus Aleksandra Beļcova abikaasat järgides Riia Kunstnike Rühmast.
1937. aastal reisis Aleksandra koos tütrega Pariisi, et käia Louvre'is ja vaadata Pariisi maailmanäitust, mille Läti paviljoni oli kujundanud Romans Suta. 1930. aastatel külastas kunstnik Rootsit ja Hispaaniat ning läks abikaasast mitteametlikult lahku.
Aleksandra Belcova põrm on maetud Riia Metsakalmistule.
2008. aastal avati Aleksandra Beļcova ja Romans Suta memoriaal-kortermuuseum Riias. See on Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi filiaal.
Looming
Aleksandra Belcova varasemat loomingut mõjutas suprematism, konstruktivism ja kogu vene avangardne kunst, Pariisis viibides puutus ta kokku kubismiga, mis samuti kujundas ta kunstnikukäekirja. 1928. aastal toimus Riias Belcova suur ühisnäitus koos Romans Sutaga, samuti osales ta Riia Kunstnike Grupi rühmanäitustel ja aastail 1927–1931 rühmituse Zaļā vārna (läti keeles 'siniraag', sõna-sõnalt 'roheline vares') näitustel.
Aleksandra Beļcova oli andekas kolorist, värv on tema teostes jõuliseks meeleolu loojaks ja väljendusvahendiks. Põhiliselt viljeles ta õlimaali, aga ka akvarelli, pastelli ja graafikat. Aastail 1924–1928 oli ta põhikujundaja 1924. aastal Romans Sutaga koos loodud portselaniettevõttes Baltars. Kunstniku motiiviringi kuuluvad põhiliselt portreed ja vaikelud, ta on olnud üks kõige sihikindlamaid kubismi viljelejaid Läti 1920. aastate kunstis. Sage teema on moodne emantsipeerunud naine. 1920. aastate teisel poolel ilmub ta kunstnikukäekirja uusasjalikkus, seda stiili esindavad tema tuntuimad varased teosed "Must ja valge" (1925, läti keeles Baltā un melnā), "Tennisist" (1927).
Kuigi kunstniku 1920.–1930. aastate teoseid iseloomustas julge üldistus ja vaba pintslitehnika, pöördus ta 1950.–1960. aastatel realistliku kujutusviisi poole. 1945. aastast alates kuulus Aleksandra Beļcova Läti Kunstnike Liitu. Isikunäitusi Läti NSV perioodist: Riias 1962 ja 1967, Tukumsis 1963, Liepājas 1974, Jūrmalas 1977 ja 1972.–1973. aastal oli suur ülevaatenäitus kunstniku loomingust Leningradis. Pärast tema surma korraldati mälestusnäitused 1984. aastal Riias, 1985. aastal Liepajas ja Madonas, 1986. aastal Valmieras.
Psammosteiidid
Psammosteiidid (Psammosteiformes) on lõuatute klassi seltsi Heterostraci kuuluv kalade sugukond.
Leiud
thumb|left|Drepanaspis gemuendensis 'e rekonstruktsioon Psammosteiidid on väljasurnud lõuatud kalad, kelle leide esineb eriti rohkesti Balti riikide ning Venemaa Leningradi ja Pihkva oblasti devoni setendites. Kesk-devoni (Eifeli, Givet) ja hilis-devoni (Frasne) ajal oli psammosteiide palju liike. Neist on säilinud välisskeleti luuplaadid ja soomused. Kuid seni on terviklik skelett leitud ainult ühel psammosteiidil. Selleks on Drepanaspis gemuendenensis Saksamaa vara-devonist. Drepanaspise skeletid pärinevad nn Hunsrücki ‘kildast’, st argilliidist, milles fossiilid on reeglina tugevalt deformeeritud. Soomuskattes on täheldatavad soomuste esialgse asendi muutused ja pealenihked, mille tõttu on keha pikkus ilmselt vähenenud. Drepanaspis gemuendenensise leide Baltikumist pole, enamik leidudest on pärit Saksamaalt. Siiski on leitud ka meilt mõningaid psammosteiidide eksemplare, kus on koos eluasendis paar luuplaati või ühel juhul ka väike osa soomuskattest. Kõige paremini on säilinud branhiaalplaadid või nende fragmendid, mis on ka paljudel liikidel ainsaks tänapäevani alles jäänud fossiilseks materjaliks. Säilivuse poolest järgmisel kohal on harisoomused ja tavalised soomused, mis on leidude hulgas üsna sagedased. Suured kõhu- ja seljakilbid on kaks korda haruldasemad kui branhiaalplaadid. Teisi skeleti osiseid, näiteks rostraal- või pineaalplaate, on leitud ainult üksikutel juhtudel. Kogu kalafaunast, kes elas sel ajal, esinevad fossiilide leidudena valdavalt dominantsete liikide jäänuseid. Tartu linna järgi nime saanud suurima kesk-devoni psammosteiidi Tartuosteuse rekonstruktsiooni on peagi võimalik näha Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumis.
Ajalugu
Tuntud psammosteiidide uurijaid:
Tuntud Eestiga seotud uurijaid: Tema suurimaks teeneks on alates 1959. aastast psammosteiidide ja teiste Baltikumi kalafauna esindajate kaevamine, uurimine ning 1965. aastal devoni psammosteiididest monograafia koostamine. Tema suurimaks teeneks teaduse vallas loetakse tohutu suurt fossiilsete kalade kogu – pikaajaliste kaevamiste tulemust Aruküla koobastes ajavahemikus 1831–1856. See kollektsioon kuulub käesoleval ajal Tartu Ülikooli loodusmuuseumi geoloogiamuuseumile.
Settekeskkond
Psammosteiide on leitud devoni troopiliste rannalähedaste riimveeliste madalmere setetest ja ka deltade veealuse osa setetest. Nende mereosade liigirikkus on tänapäeval võrreldes meie leidudega kõvasti suurem. Kesk-devonis oli Balti bassein epikontinentaalne madalmeri, millel oli piiratud juurdepääs ookeanile. Basseini ala paiknes Balti kilbi läänenõlval ning oli ümbritsetud maismaaga, mis ekvatoriaalsest kliimast tulenevalt oli enamjaolt kõrbestunud. Põhjas ja loodes asus Skandinaavia-Kaledoonia mäestik, mis oli kergitatud Baltika ja Laurentia kokkupõrkest tekkinud pingetest. Kuna põhjaosa Baltikast kerkis, algas suurema erosiooni ajajärk, millele järgnes kohe piirkonna tasandumine. Balti basseini areng jaguneb transgressiivseks, mil settisid karbonaadid, ning sellele järgnevaks regressiivseks ajaperioodiks – settisid põhiliselt silikaatsed materjalid. Maksimaalne transgressioon toimus Narva ajal, kui levisid peamiselt mudased karbonaatse-silikaatse massi setted. Sarnaseid setteid leitakse ka näiteks Valgevenest ja Moskva piirkonnast. Paleohoovuste uuringud näitavad, et domineerisid kagu- ja edelasuunalised veemasside liikumised. Perioodi lõpupoole ilmnes aga voolusuunas muutusi, kus lisaks põhisuundadele esines ka arvukalt loode- ja põhjasuunalist liikumist. Viimased olid pigem kohaliku settimismustri või tõusu ilmingud. Setetes puuduvad silmnähtavad süstemaatilised erinevused ristlõike paksuses, mis on märgiks, et hoovuste režiim oli stabiilne ja mõjutatud eelkõige üleujutustest. Sellele viitavad ka suhteliselt laminaarsed, peeneteralised ja suure tihedusega liivad. Setted ise on väga küpsed, koosnedes peamiselt hästi sorteeritud ja ümardatud kvartsist, osaliselt ka kaaliumpäevakiviist ja vilkudest. Küpsus vihjab siinkohal kas pikale transpordile või eeltransporditud materjali järeltöötlusele. Esinevad ka mõned jõesaare setted, mis on tunnuseks eelkõige meandreeruvatele ja põimjasjõgedele ja deltadele. Kuna aga meandreeruvad jõed toodaks rohkelt jõesaari, siis tõenäoliselt see sette keskkonnaks pole. Põimjasjõgede süsteemile vihjab aga suure pindalaga kanalisüsteem ja väiksemahulised kaldavallid, kusjuures peenem materjal on settinud jõesaarekestesse ja kaldavallidesse, mis vihjab samuti põimjasjõgedele. Seega peaks olema tegemist tõusust ja mõõnast mõjutatud jõe deltaga.
Psammosteiidide välisskeleti ehitus
Lõuatutel oli hästi arenenud luuline välisskelett olemas juba varem – ordoviitsiumis ja siluris. Küsimus on selles, mis stimuleeris lõuatutel suure luulise katte arenemist. Üks võimalus on see, et nende areng on seotud kindlate keskkonna tingimustega, näiteks vee keemilise koostisega. Kui nii, siis olid tingimused väga erinevad tänapäevastest ja neid oleks väga raske tuvastada. Teine võimalus on, et fenomen on bioloogiliselt seletatav. Välisskelett arenes tugevaks, et kompenseerida nende kalade kõhrest siseskeletti. Devoni jt fossiilsetel lõuatutel võib nentida, et nende välisskelett arenes põhiliselt keha toestamiseks ja liikumise tõhustamiseks. Lisaks võis see olla kaitseks röövkalade ja kalaparasiitide vastu või ka skeletiosade kulutuse pidurdamiseks ja vigastuste vältimiseks. Fossiilsetel lõuatutel, näiteks Drepanaspisel ' il, moodustavad keha külgedel paiknevad eenduvad servad lihtsaid kiilusid. Skeletist harjana välja ulatuvad luulised moodustised ning kõhtmised ja selgmised harisoomused võisid vähemalt osaliselt täita paaris- või paaritute uimede funktsiooni. Drepanaspisel oli sabauim rohkem kui ¼ kogu kala pikkusest. Reeglina on selle kala sabauimede säilivus väga kehv ja paljud õrnad lateraalsed osad on täiesti kadunud või purustatud. Säilinud osad annavad aga etteujutuse, et suur ja tugev sabauim toimis kui väga tugev mootor ja oli tõhusaks vahendiks röövkalade eest põgenemisel. Sabauimel olid 5 suuremate soomustega tahapoole hargnevat rida, mis tegid uime jäigemaks ning vähendasid selle elastsust. Hingamisaparaat, keha kuju ja liikumine on omavahel seotud. Vesi, mis tuli lõpustest, võis olla stabiliseerivaks ja tasakaalustavaks, umbes nagu kõrgemate kalade rinnauimed. Avatud hingamisaparaat keres viitab sellele, et loom või keskkond oli pidevas liikumises. Luuline välisskelett, mis sisaldas pehmeid kudesid, näiteks kollageeni, polnud ilmselt raske. Seega soomuskate ei andnud kalale negatiivset ujuvust, kuna oli väga õhuke, võrreldes kala enda suurusega. Lõuatud suutsid vabalt konkureerida kaladega ujumiskiiruses ja röövkalade eest põgenemisel, kuid nende manööverdamisvõime jäi kõvasti alla teistele kaladele. Kesk- ja hilisdevoni psammosteiididel on suure tõenäolisusega tegemist nektobentiliste kaladega, kes toitusid peamiselt planktonist. Osal psammosteiidide harisoomustest esineb tugevalt mineraliseerunud kompaktne pleromiinkude, mis takistas soomuste ja teiste skeletiosade mehaanilist kulutamist. Pleromiini olemasolu näitab, et tegemist on kõhtmiste harisoomustega, mille pealispind oli mõnevõrra kulutatud. Harisoomuseid, millel pole pleromiini, loetakse selgmisteks. Sellistel harisoomustel on peaaegu terve välispinna ulatuses säilinud tuberklid. On oletatud, et Pycnosteus ja teised psammosteiidid elasid kõrgema vee energiaga alal, ilmselt madalas meres.
Psammosteiidide soomused
Soomused jagunevad: Soomused (Sq) on valdavalt rombikujulised. Materjal on osaliselt üsna fragmentaarne või ka kulutatud enne mattumist. harisoomused tähistavad kala keha pikiteljel paiknevaid bilateraalseid soomuseid. Psammosteiidide soomuskate hõlmab tervest kala pikkusest umbes 2/3, mis jääb keha eesmisest, luuplaatidega kaetud osast tahapoole. Tartuosteus ' e ja teiste samavanuseliste psammosteiidide (Schizosteus, Psammolepis, Pycnosteus jt) soomuskattest on säilinud üksikud elemendid. Need jagunevad keha külgi ja sabauime katvateks soomusteks (Sq, squama) ja harisoomusteks (Sf, squama fastigiata). Viimased paiknevad keha pikiteljel selja- ja kõhupoolel. Selgmised (Sfd) ning kõhtmised (Sfv) harisoomused on kesk-devoni psammosteiididel erinevad. Kõhtmiste harisoomuste tunnuseks on soomuste tagumises osas mehaaniliste kulutusjälgede esinemine ning kulutamist takistava hüpermineraliseerunud pleromiinkoe esinemine. Kesk- ja hilis-devonis psammosteiidide esindajatel (neid on 9 perekonda ja ligi 50 liiki) pole teada ühtegi säilinud soomuskatet. Napiks erandiks on Eifeli vanusega Schizosteus striatus, kellelt on teada suurem fragment sabauime alumisest osast (eksemplar GIT 116–70 TTÜ kogudes). Ainus teadaolev psammosteiidi soomuskate on Saksamaa varadevoni (Praha-Emsi) vanusega Drepanaspis gemuendenensise soomuskate. Selle kala soomuskatet on põhjalikult kirjeldanud ja illustreerinud W. Gross (1963) ning mõningaid olulisi eksemplare kujutanud teisedki autorid.
Psammosteiidid Eestis
thumb|right|Devoni [[avamusala on kujutatud oranži värviga]] Võimalik on leide vaadata Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumis. Suurim neist oli Tartuosteus, kelle suuruseks võis olla ~1,60 m pikkust ja 1,20 m laiust. Eestist leitud liigid:
Mercedes-Benz Vormel 1-s
thumb|[[Valtteri Bottas 2021. aasta Austria Grand Prix'l']] Mercedes-Benz on olnud Vormel 1 sarjaga seotud nii võistkonnana kui ka mootoritarnijana mitmel perioodil 1954. aastast alates. Saksamaa litsentsiga võistlev ning Brackleys Suurbritannias asuv Mercedes-AMG Petronas F1 Team kuulub 2022. aasta seisuga enamuses Mercedes-Benz Groupile. Suurt osa võistkonnast omab ka võistkonna tegevdirektor Toto Wolff. Mercedes võistkondasid kutsutakse hellitavalt "hõbenoolteks". 2020. aasta detsembris andis võistkond teada, et Suurbritannia keemiatööstus Ineos ostab kolmandiku võistkonna aktsiatest. 25. jaanuaril 2022 sai Ineosest võistkonna kaasomanik.
Aare-Heino Raig
Aare-Heino Raig (sündinud 11. oktoobril 1948 Vastse-Kuuste vallas Tartumaal) on eesti jurist.
Mercedes-Benz Vormel 1-s
Enne teist maailmasõda osales Mercedes-Benz Euroopa meistrivõistlustel ja tuli kolm korda maailmameistriks. Mark tegi Vormel 1 debüüdi. aastal. Pärast nende esimest võitu 1954. aasta Prantsusmaa Grand Prix'l võitis Juan Manuel Fangio veel kolm Grand Prix'd ning tuli 1954. aastal sõitjate maailmameistriks. Fangio oli ka aasta hiljem Mercedese roolis sama edukas, tulles. aastal sõitjate maailmameistriks. Mercedes-Benz loobus Vormel 1 sarjast pärast 1955. aasta hooaega vastuseks 1955. aasta Le Mansi tragöödiale.
Aare-Heino Raig
Elulugu
Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli ja 1974 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1983–1987 õppis Tartu ülikooli kaugõppe aspirantuuris; kaitses 1988. aastal Moskvas Üleliidulises Nõukogude Seadusandluse Teadusliku Uurimise Instituudis õiguskandidaadi kraadi väitekirjaga "Правосубьективность и договорные отношения районного агропромышленного обьединения и его участников". Oli aastatel 1974–1975 Tartu Õigusnõuandla stažöör, 1975–1986 Paide Õigusnõuandla advokaat, 1986–1990 Tartu ülikool tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1990. aastal täiendas end Hamburgis advokaadibüroos Röhreke, Boye, Reme, von Werder, 1992. aastast advokaadipraksis tsiviilõiguse alal, aastast 1994 tegutseb advokaadibüroo pidajana ja vandeadvokaadina OÜ-s Aare Raigi Advokaadibüroo.
Mercedes-Benz Vormel 1-s
Mercedes naasis Vormel 1 sarja. aasta hooajal mootoritarnijana, tehes koostööd Suurbritannia insenerifirma Ilmoriga, kes hakkas Mercedese mootoreid välja töötama ja täiustama. Ettevõte võitis ühe konstruktorite ja kolm sõitjate MM-tiitlit tehasekoostöös McLareniga, kellega kestis koostöö 2009. aastani. 2005. aastal sai Ilmorist Mercedes AMG High Performance Powertrains. . aasta hooaja eel ostis ettevõte Brawn GP võistkonna ja selle uueks nimeks sai Mercedes. Pärast suurt reeglite muudatust 2014. aastal, mis tõi mängu turbokompressorid ja hübriidajamiga jõuallikad, on Mercedes olnud üks edukamaid konstruktoreid Vormel 1 ajaloos, võites seitse järjestikust sõitjate MM-tiitlit. aasta ja. aasta hooaegade vahel ning kaheksa järjestikust konstruktorite MM-tiitlit. aasta ja. aasta hooaegade vahel. Võistkonna käes on rekordid võitude arvu arvestuses ühel hooajal (19 võitu . aasta hooajal) ning järjestikuste konstruktorite MM-tiitlite arvestuses. tarnijana on Mercedesel üle 200 võidu, jäädes alla vaid Ferrarile. Mercedese mootoritega on võidetud kümme konstruktorite ja 13 sõitjate maailmameistritiitlit.
Grand Prix' võistlused enne Vormel 1 sarja (1930. aastad)
Mercedes-Benz osales 1930. aastatel korraldatud Grand Prix'del, kui hõbenooled koos oma kaasmaalastest rivaalidega Auto Unionist domineerisid sporti. Mõlemad võistkonnad olid rahastatud Natsi-Saksamaa poolt, võites kõik Euroopa meistritiitlid pärast 1934. aastat, millest kolm võitis Rudolf Caracciola Mercedesega.
thumb|left|Juan Manuel Fangio [[Mercedes-Benz W196|W196 roolis at the Nürburgringil 1954. aasta Saksamaa Grand Prix'l.]]
Daimler-Benz AG (1954–1955)
1954. aastal naasis Mercedes-Benz Vormel 1 sarja (maailmameistrivõistlused loodi 1950. aastal) Alfred Neubaueri juhtimise all, kasutades tehnoloogiliselt arenenud Mercedes-Benz W196 autot. Autol oli nii traditsiooniline vormelauto kere kui ka aerodünaamilisem variant, millel olid kaetud rattad ja laiem kere. 1951. aasta maailmameister Juan Manuel Fangio vahetas poole hooaja pealt võistkonda, lahkudes Maseratist Mercedes-Benzi enne 1954. aasta Prantsusmaa Grand Prix'd. Võistkond võttis kohe esimesel etapil kaksikvõidu Fangio ja Karl Klingiga kui ka kiireima ringi (Hans Herrmann). Fangio võitis veel kolm etappi ja tuli 1954. aastal maailmameistriks.
Mercedes-AMG Petronas Formula One Team (2010–tänapäev)
Enne 2010. aasta hooaja algust ostis Mercedes-Benzi omanikettevõte Daimler AG vähemusosaluse (45.1%) Brawn GP võistkonnas ning Aabar Investments 30 protsenti. Pärast võistkonna ära ostmist ning Malaisia nafta- ja gaasikompanii Petronasega sponsorlepingu sõlmimist sai tiimi uueks nimeks Mercedes GP Petronas Formula One Team ja Mercedes hakkas esimest korda osalema konstruktorite MM-sarjas. Ross Brawn jätkas võistkonna juhina ja peakontoriks jäi Brackley, mille lähedal Brixworthis asub Mercedes-Benzi Vormel 1 mootoritehas (varem Ilmor Engineering).
Võistkonna keerulise ajaloo alguseks on Tyrrell Racing, mis osales konstruktorina aastatel 1970–1998, kuni võistkonna ostis ära British American Tobacco. aasta hooaja lõpus. . aasta hooajal liitus tubakafirma uue konstruktorina, mille nimeks sai British American Racing (BAR). BARist, millel oli partnerlusside Hondaga, sai 2006. aastal Honda Racing F1 Team, kui British American Tobacco loobus Vormel 1-st. Võistkond vahetas taas omanikke 2008. aasta lõpus, kui Honda otsustas Vormel 1-st loobuda. Juhtkond ostis tiimi ära ja uueks nimeks sai võistkonna juhi Ross Brawni järgi Brawn GP. Brawn kasutas Mercedese mootoreid. Olenamata väikesest eelarvest, võitis Jenson Button kuus hooaja esimesest seitsmest etapist ja tuli lõpuks. aasta sõitjate maailmameistriks ning Brawn konstruktorite maailmameistriks. See oli esimest korda Vormel 1 ajaloos, kui võistkond võitis mõlemad tiitlid oma debüüthooajal.
Goj
Goj (heebrea ja jidiši keeles גוי, mitmuses gojim, גוים /גויים) on Tanahis kasutatav mõiste mittejuutide kohta.
Mercedes-Benz Vormel 1-s
Mercedes-AMG Petronas Formula One Team (2010–tänapäev)
thumb|left|[[Nico Rosberg võitis 2010. aasta Malaisia Grand Prix'l taas Mercedesele poodiumikoha pärast 1955. aastat]]
Goj
Vanades Piibli tekstides (nagu Vana Testament) kasutati mõistet goj kirjeldamaks erinevaid rahvaid juutide ümber, teistesse keeltesse on goj tihti tõlgitud 'rahvas'. Kuna Juudamaa ümber elanud rahvad olid tavaliselt polüteistlikud, on terminit tõlgitud ka 'paganad'.
Mercedes-Benz Vormel 1-s
Mercedes-AMG Petronas Formula One Team (2010–tänapäev)
Mercedes GP palkas sõitjateks sakslased Nico Rosbergi ja seitsmekordse maailmameistri Michael Schumacheri, kes naasis pärast kolme aastat Vormel 1 sarja, ja testisõitjaks Nick Heidfeldi. Brawni 2009. aasta sõitjatest liitus Jenson Button McLareniga ning Rubens Barrichello sai Rosbergist vabanenud koha Williamsis 2010. aasta hooajaks. Pärast oma võistkonna loomist müüs tiimi omanikettevõte Daimler AG oma 40% osaluse McLareni võistkonnas tagasi, jätkates neile mootorite tarnimist. Võistkonna tulemused ei olnud 2010. aastal nii head, kui eelmisel aastal Brawnil, lõpetades hooaja 214 punktiga neljandal kohal Ferrari, McLareni ja Red Bulli seljataga. Nende parimaks tulemuseks jäi Rosbergi kolm kolmandat kohta Malaisia, Hiina and Suurbritannia etappidel. Rosberg lõpetas hooaja seitsmendal kohal, aga Schumacheril oli pettumust valmistav esimene hooaeg. Rosbergist sai esimene Schumacheri tiimikaaslane, kes lõpetas temast üldarvestuses eespool alates tema debüüthooajast. aastal. Schumacher lõpetas aasta ühegi võiduta, poodiumita, parima stardikohata kui ka kiireima ringita. Ta sattus ka terava kriitika alla, kui ta surus Ungaris oma endise Ferrari võistkonnakaaslase Rubens Barrichello suurel kiirusel peaaegu vastu seina.
Goj
Goj ja gojim on enamasti olnud neutraalsed sõnad, kuigi vahel kasutatakse neid sõnu ka negatiivsena.
Mercedes-Benz Vormel 1-s
Mercedes-AMG Petronas Formula One Team (2010–tänapäev)
thumb|[[Michael Schumacher 2011. aasta Malaisia Grand Prix'l.]]
Vahetult enne 2011. aasta hooaja algust ostsid Daimler ja Aabar viimased 24,9% võistkonnast. Uue MGP W02 auto debüüt Austraalias lõppes Schumacheri ja Rosbergi katkestamistega stardis saadud kahjustuste tagajärjel. Malaisias kvalifitseerus Rosberg 9. kohal ja Schumacher ei jõudnud taas kolmandasse kvalifikatsiooniringi, alustades 11. kohalt. Schumacher teenis võistkonna hooaja esimesed punktid üheksanda kohaga ning Rosberg lõpetas vaikse sõidu 12. kohal. Hiinas näitasid Rosberg ja Schumacher tugevat vormi. Rosberg lõpetas sõidu viiendal kohal ja juhtis 14 ringi, Schumacher oli kaheksas. Rosberg teenis veel ühe viienda koha Türgis ning Schumacher teenis kuuenda koha Hispaanias. Pärast punktitut Moncao Grand Prix'd teenis Schumacher Kanadas neljanda koha, olles pikalt teisel kohal. Valencias lõpetas Rosberg seitsmendana ja Schumacher 17. kohal, pärast kokkupuudet Vitali Petroviga. Sakslased lõpetasid kaks järgmist etappi Suurbritannias ja Saksamaal punktidel. Käigukastirike tõttu jäi Schumacher Ungaris punktideta, aga Rosberg teenis üheksanda koha. Järgmisel etapil Belgias sai Schumacher viienda ja Rosberg kuuenda koha. Võistkond lõpetas taas hooaja 165 punktiga neljandal kohal võitudeta, poodiumideta ja kiireimate ringideta.
thumb|left|Michael Schumacher [[2012. aasta Monaco Grand Prix'l.]]
2012. aastaks eemaldas võistkond oma nimest GP ja lisas nime AMG, mis on Daimler AG sportautode haru. Võistkonna ametlikuks nimeks sai Mercedes AMG Petronas F1 Team. Hooaja alguses esitasid mitmed võistkonnad protesti Mercedese uudse tagatiiva kohta, mille legaalsust ei suudetud ära otsustada kuni kolmanda etapini Hiinas, kui FIA ametnikud kinnitasid, et tiib on legaalne. Samal etapil võttis Rosberg võistkonna esimese parima stardikoha alates Fangiost. aasta hooajal. Schumacher lõpetas kvalifikatsiooni kolmandal kohal, aga alustas teiselt kohalt tänu McLareni piloodi Lewis Hamiltoni karistusele. Rosberg võitis sõidu ja teenis sellega Mercedesele esimese võidu pärast 57 aastat. Lisaks sellele sai Rosbergist esimene sakslane, kes on Grand Prix võitnud Saksa autoga alates Hermann Langi võidust 1939. aasta Šveitsi Grand Prix'l. 2012. aasta Monaco Grand Prix kvalifikatsiooni kiireim oli Michael Schumacher, aga ta pidi kandma viiekohalist karistust pärast kokkupõrget Bruno Sennaga Hispaania Grand Prix'l. 28. septembril 2012 kuulutas Mercedes, et alates. aasta hooajas saab Rosbergi uueks võistkonnakaaslaseks McLareni piloot Lewis Hamilton, kes sõlmis nendega kolmeaastase lepingu. 2013. aasta jaanuaris sai Toto Wolffist võistkonna tegevdirektor. Lisaks sellele ostis ta ka 30% osaluse Mercedes-Benzi mootorispordiosakonnas. Wolff võttis Norbert Haugilt üle kogu Mercedes-Benzi mootorispordi koordineerimise.
Järgneval hooajal võitis Nico Rosberg Monaco Grand Prix, alustades parimalt stardikohalt. Paddy Lowe'ist sai 3. juunil 2013 võistkonna uus tegevjuht. Hamilton tõi Mercedesele kolmanda koha Kanada Grand Prix'l, millele järgnes veel üks võit Rosbergilt Suurbritannias. Võistkonna kolmanda võidu võttis Hamilton Ungaris. Mercedes lõpetas hooaja teisel kohal Ferrari ees.
Tippaeg (2014–2021)
Mõlemad sõitjad jätkasid ka. aasta hooajal. Rosberg võitis hooaja esimese etapi Austraalias. Järgmisel etapil Malaisias juhtis Hamilton parimalt stardikohalt igat ringi ja teenis kiireima ringi ning Rosberg tõi võistkonnale kaksikvõidu. See lõpetas Hamiltoni üheksaetapilise poodiumideta seeria ning oli esimene Mercedese kaksikvõit 1955. aasta Itaalia Grand Prix'st. Sama järjestusega lõppesid ka Bahreini, Hiina ja Hispaania Grand Prix'd. Lisaks võttis võistkond kaksikvõidud Rosbergi juhtimisel veel Monacos ja Austrias. Saksamaa Grand Prix'l sai Rosbergist esimene sakslane alates Rudolf Caracciolast 1939. aasta Saksamaa Grand Prix'l, kes võitis Saksamaa Grand Prix Saksa autoga. Venemaa Grand Prix'l kindlustas võistkond endale esimese konstruktorite maailmameistritiitli. Hamilton võitis hooaja viimase etapi Abu Dhabis. Ta lõpetas hooaja 67-punktise eduga Rosbergi ees, kindlustades sõitjate maailmameistritiitli. Võistkond lõpetas 2014. aasta hooaja 296-punktise edu lähima jälitaja Red Bulli ees. Mercedes domineeris täielikult esimest V6 turbohübriidide ajajärgu aastat 18 parima stardikohaga, 16 võiduga ja 11 kaksikvõiduga 19 etapist. Mercedeste keskmine vahe finišis järgmise mitte-Mercedesega oli 23,2 sekundit.
Mercedes jätkas ka. aastal sama koosseisuga. Hooaja 15. etapil Venemaal kindlustas võistkond oma teise konstruktorite maailmameistritiitli järjest ja Hamilton tuli teist korda järjest sõitjate maailmameistriks USA Grand Prix'l, lõpetades hooaja 59-punktise eduga Rosbergi ees. Mercedes jätkas domineerimist, saavutades veelgi paremad tulemused, kui 2014. aastal. Võistkonna saldoks jäi 18 parimat stardikohta, 16 võitu ja 12 kaksikvõitu. Keskmine vahe järgmise mitte-Mercedesega kahanes 19,7 sekundi peale.
. aasta hooajal tuli Mercedes kolmandat korda järjest konstruktorite maailmameistriks, võites 19 sõitu 21st, saades 20 parimat stardikohta (suurim protsent Vormel 1 ajaloos üldse üle terve hooaja 95,2 protsendiga) ja 8 kaksikvõitu. Keskmine vahe mitte-Mercedesega kahanes veelgi 14,6 sekundini. Rosberg võitis oma ainukese sõitjate MM-tiitli, edestades Hamiltoni 5 punktiga, peale mida andis ta teada oma lahkumisest Vormel 1 sarjast.
10. jaanuaril 2017 andis Mercedes teada, et tiimi tegevjuht Paddy Lowe lahkus võistkonnast. 16. jaanuaril 2017 palgati Valtteri Bottas Rosbergi asenduseks. aasta hooajaks ja GP3 sõitja George Russell võeti võistkonna noortetiimi. USA Grand Prix'l kindlustas võistkond oma neljanda järjestikuse MM-tiitli. Nädal hiljem Mehhikos kindlustas Lewis Hamilton sõitjate MM-tiitli ja temast sai esimene britt, kes on tulnud neli korda sõitjate maailmameistriks. Mercedes lõpetas 2017. aasta hooaja 12 võiduga, nelja kaksikvõiduga ja 15 parima stardikohaga ning keskmine vahe lähima mitte-Mercedesega kahanes 13,1 sekundini.
thumb|Bottas [[2019. aasta Jaapani Grand Prix'l|left]]
thumb|Bottas [[2020. aasta Toscana Grand Prix'l.]]
. aastal jätkas Mercedes taas Hamiltoni ja Bottasega. Hooaja avaetapil Austraalias alustasid Mercedese piloodid esireast. Bottas sai stardis Hamiltonist mööda ja võttis oma esimese võidu pärast 2017. aasta Abu Dhabi Grand Prix'd. Hamilton lõpetast teisel kohal pärast pikka võitlust Red Bulli piloodi Max Verstappeniga. Võistkond jätkas suurepärase hooga läbi terve hooaja esimese poole. Suvevaheajaks võitsid Mercedese sõitjad 12-st sõidust 10, lõpetades hooaja esimesed viis sõitu kaksikvõiduga. Võistkond võttis hooaja lõpuks kuuenda konstruktorite ja sõitjate MM-tiitli järjest.
. aasta hooajaeelsel testimisel tutvustas võistkond DAS-süsteemi (dual-axis steering ehk kaheteljeline roolimine). See süsteem võimaldab rooli lükates-tõmmates muuta nurka esirataste vahel. See omakorda aitab sõitjal otsustada, millal hoida neutraalset nurka parema sirgekiiruse nimel ja millal hoida positiivset nurka parema mehaanilise pidamise nimel. Süsteemi lubati 2020. aasta hooajal kasutada, aga järgmiseks hooajaks see keelustati. Võistkond võitis kuuenda sõitjate ja konstruktorite MM-tiitli järjest. Enne hooaja eelviimast etappi Sakhiris nakatus Hamilton koroonaviirusesse ja oli sunnitud etapi vahele jätma. Teda tuli asendama Williamsi sõitja ja Mercedese noortetiimi liige George Russell.
thumb|[[Lewis Hamilton pärast vastuolulist võitu 2021. aasta Suurbritannia Grand Prix'l.]]