cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serbia kuningriik (1718–1739)
Rahvastik
1720. aasta määrus kuulutas, et Belgrad tuli asustada peamiselt Saksa katoliiklastega, samas serblased pidid elama väljaspool linnamüüre "Raška" osas. Hinnanguliselt ei ületanud Belgradi rahvastik 1720. aastatel 20 000. Riigi rahvaarv kasvas kiiresti 270 000-lt 400 000-ni, kuid Habsburgide võimu lõpp piirkonnas põhjustas teise Suure serblaste ümberasumise (1737–39).
Tagajärjed
Kuigi Habsburgide valitsemine tänapäeva Serbia selle osa üle oli lühiealine, jätsid Habsburgid maha teadvuse eraldi poliitilisest üksusest, seega ei kiitnud kohalikud asukad enam kunagi täielikult heaks Osmanite valitsemist, mis viis Koča piirimässuni aastal 1788 ja Esimese Serbia ülestõusuni aastal 1804, mis lõppes Osmanite otsevalitsemisega tänapäeva Serbia selle osa üle.
Liberté pour l'histoire
Liberté pour l'histoire ('vabadus ajaloole') on 2005. aastal Prantsusmaal asutatud kutseliste ajaloolaste ühendus. Ühendus võitleb niinimetatud mäluseaduste kehtestamise vastu, millega nähakse seadusandja poolt ette õige hinnang teatud ajaloolistele sündmustele. Ühenduse president on Pierre Nora.
Maarija Mikiver
Maarija Mikiver (sündinud 12. jaanuaril 1987 Tallinnas) on eesti jalgpallur.
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Flora.
Ta mängib aastast 2008 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Veprõki piiramine
Veprõki piiramine toimus 3.–18. jaanuaril 1709 Rootsi sissetungil Venemaale Põhjasõjas.
Pärast ebatavaliselt külma talve oli mõlema armee poolt hukkunud palju vägesid ja Rootsi Karl XII otsustas Venemaa tsaar Peeter I survestamiseks piirata Venemaa linna Veprõki. Linna kaitses umbes 1500-meheline garnison. Pärast seda, kui Vene komandör Šoti kolonel Fermor keeldus alistumast, alustas Karl XII linna pommitamist ja hiljem, 17. jaanuaril ka pealetungi. Pärast umbes kaks tundi kestnud intensiivset võitlust tõmbusid rootslased tagasi, suutmata linna vallutada. Ööl vastu 18. jaanuari venelased aga alistusid ja rootslastel lasti sisse marssida. Tulemus oli Rootsi vägede taktikaline edu, kuid ei muutnud oluliselt strateegilist olukorda. Umbes 400 rootslast sai surma ja veel 600 haavata. Kogu Vene garnison kas tapeti, vangistati või sai haavata. Mõne päeva pärast põletas Karl XII linna maha.
Dzeņi (Hopa piirkond)
Dzeņi on endine küla Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas. Küla jäi vallakeskusest Hopast 3 ja Riiast 178 km kaugusele.
Tallinna SK Tempo
Tallinna Tempo oli Tallinnas asunud endine Eesti jalgpalliklubi.
1962. aastal loodud klubi mängis alates asutamisest kogu aeg Eesti NSV jalgpalli kõrgliigas, kus võitis kokku neli esikohta: 1963., 1971., 1982. ja 1987. aastal. Klubi saavutuste hulka kuulus ka Eesti NSV karika võitmine 1984. aastal.
1991. hooaja lõpul langes klubi esimest korda Kõrgliigast välja ja lõpetas Esiliigas II kohaga. 1992. aastal läks klubi laiali.
Dvigatel Tallinn
Dvigatel Tallinn (ka Spordiklubi Dvigatel Tallinn) oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi eksisteeris aastatel 1969–1991.
Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1969. ja 1971. aastal.
Jutapere
1452 on esimest korda mainitud nime Jottenkorbe, seejärel 1472 Juttenkurp, 1796 Judaper.
Jutapere küla talude loend, Varbola Valla 1938 / 1939 aasta elanike nimekirja andmetel:
Abema talu, taluomaniku perenimi; Sooman (Soman). Elanikke talus 5.
Jänu talu, taluomaniku perenimi; Jõesaar. Elanikke talus 8.
Luha talu, taluomaniku perenimi; Jernits. Elanikke talus 4.
Lutsupere talu, taluomaniku perenimi; Alliksoo. Elanikke talus 8.
Maasika talu, taluomaniku peremimi; Annervik. Elanikke talus 1.
Madise talu, taluomaniku perenimi; Kalda. Elanikke talus 3.
Miku talu, taluomaniku perenimi; Pirnipuu. Elanikke talus 4.
Pillikmäe talu, taluomaniku perenimi; Ehrpass. Elanikke talus 5.
Sepa talu, taluomaniku perenimi; Jakobson. Elanikke talus 4.
Uuesauna talu, taluomaniku perenimi; Limberg. Elanikke talus 3.
Varinurme talu, taluomaniku perenimi; Roodes. Elanikke talus 5.
Raamatupidamisuudised
Raamatupidamisuudised on Eesti majandusajakiri, mis asutati 1995. aastal. Ajakiri ilmub eesti ja vene keeles 8 korda aastas 64 leheküljel.
Raamatupidamisuudised avaldab artikleid raamatupidamisest, majandusanalüüsist, õigusaktidest ja maksudest.
Praegu annab ajakirja välja 2003. aastal asutatud Litau Büroo OÜ, millele kulub ka majandusportaal rup.ee. Peatoimetaja on Jelizaveta Litau.
Kaubamärgi Raamatupidamisuudised omanik on Litau Büroo OÜ.
2011. aasta Kõrgõzstani presidendivalimised
2011. aasta Kõrgõzstani presidendivalimised viidi läbi 30. oktoobril. Esialgsetel andmetel võitis valimised esimeses voorus Almazbek Atambajev.
President valiti kuueks aastaks. Põhiseadus ei luba ühel isikul üle ühe korra presidendiametit pidada. Kandideerida võisid topeltkodakondsuseta Kõrgõzstani kodanikud, kes olid vanemad kui 35 aastat ja nooremad kui 70 aastat. Nad pidid olema riigis elanud vähemalt 15 aastat.
Kõrgõzstani presidendi kandidaatide esitamine lõppes 16. augustil 2011. Üles seati 83 kandidaati, neist 16 parteide poolt. Teiste seas teatasid kavatsusest kandideerida peaminister Almazbek Atambajev (Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei), parlamendiliikmed Kamtšõbek Tašijev (Ata-Džurt), Ömürbek Tekebajev (Ata-Meken) ja Marat Sultanov (Ata-Džurt) ning parlamendist napilt välja jäänud Bütün Kõrgõzstani juht ja endine parlamendi esimees Adahhan Madumarov. Tekebajev loobus 22. septembriks kandideerimisest.
Iga üles seatud kandidaat pidi 25. septembriks koguma vähemalt 30 000 toetusallkirja ja läbima kirgiisi keele eksami.
Suurem osa kandidaatidest ei suutnud seatud nõudeid täita, ning oktoobriks oli kandidaatide arv vähenenud 19-le. Valimispäevaks loobus veel kolm kandidaati kandideerimast.
Valimisagitatsiooni periood kestis 26. septembrist 29. oktoobrini. Selle aja vältel oli Kõrgõzstani telejaamadel ja kaabeltelevisioonioperaatoritel keelatud edastada välismaiste meediakanalite selliseid teateid, millel võinuks olla mõju valimistulemusele. Trahv keelu eiramise eest oli 100 000 USA dollarit. Operaatorid pidasid keeldu konstitutsioonivastaseks ning andsid teada, et ei näe teist võimalust kui teatud telekanalite ülekandmine üldse peatada. Operaatorite sõnul sundis keeluseadus neid rikkuma rahvusvahelisi lepinguid.
Tulemused
Tašijev ja Madumarov teatasid juba valimispäeval, et keelduvad tulemusi tunnistamast.
OSCE vaatlusmissioon kommenteeris positiivselt kandidaatide registreerimise protsessi ning valimiskampaania käiku, kuid teatas, et kõike seda varjutasid olulised reeglite eiramise juhtumid valimispäeval, eriti häältelugemise ja kokkuarvutamise käigus. Missioon leidis, et valijate nimekirjad vajavad täiustamist, valimisseadustik ja hääletusprotsess parandamist.
Shanghai Koostööorganisatsiooni vaatlusmissiooni peasekretär avaldas arvamust, et kaotajate pretensioonid on põhjendamatud ning "pole ühtki riiki, kus kaotajad peaksid valimistulemusi tõepärasteks".
2. novembril parlamendis toimunud valimiskomisjoni, fraktsiooni- ja komisjonijuhtide ning presidendikandidaatide kohtumisel tunnistasid kandidaadid parlamendi esimehe Ahmatbek Keldibekovi sõnul Atambajevi võitu, kuid rääkisid, milliseid rikkumisi esines. Keskvalimiskomisjoni esindaja tunnistas vigu ja puudujääke.
Kollineaarsed vektorid
Vektoreid \vec{a} ja \vec{b} nimetatakse kollineaarseteks ehk samasihilisteks, kui need asuvad kas ühel ja samal sirgel või paralleelsetel sirgetel.
Vektorite \vec{a} ja \vec{b} samasihilisust tähistatakse kirjapildiga.
Kollineaarsed vektorid võivad olla kas samasuunalised (tähistame: ) või vastandsuunalised (tähistame: ).
Andrei Lugovoi
pisi|Andrei Lugovoi Andrei Lugovoi (vene keeles Андрей Константинович Луговой; sündinud 19. septembril 1966 Bakuus) on Venemaa Riigiduuma liige ja ettevõtja, endine NSV Liidu julgeolekutöötaja.
Lugovoi on Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei liige ja turvafirma Üheksas Laine (Девятый вал) eksjuht.
1. novembril 2006 kohtusid Lugovoi ja teine endise KGB agent Dmitri Kovtun Londonis Aleksandr Litvinenkoga. Samal päeval haigestus Litvinenko raskelt ja suri 23. novembril haiglas, põhjuseks radioaktiivse aine poloonium-210 mürgistus. Surivoodil süüdistas Litvinenko enda tapmise organiseerimises Venemaa valitsust. On selge, et Litvinenko tapmise taga olid väga mõjuvõimsad ringkonnad, sest inimese tapmiseks vajalik polooniumikogus maksab 10 miljonit USA dollarit ja Litvinenko kehas oli seda kümnekordne surmav kogus.
Suurbritannia tunnistas Lugovoi Litvinenko tapmises kahtlustatavaks ja nõudis 2007. aasta kevadel Venemaalt tema väljaandmist. Venemaa keeldub Lugovoid välja andmast, väites, et põhiseadus ei luba seda.
Pärast Venemaa keeldumist saatis Suurbritannia maalt välja neli Venemaa diplomaati, süüdistades neid spionaažis. Venemaa vastas samamoodi ja saatis maalt välja neli Suurbritannia diplomaati.
2007. aasta augustis süüdistas Luguvoi Anna Politkovskaja mõrva organiseerimises Boriss Berezovskit.
Lugovoi kandideeris 2007. aasta septembris Venemaa riigiduumasse Vladimir Žirinovski juhitava Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas kolmanda numbrina. Ta osutus valituks.
Ruth Anderson
pisi|Ruth Anderson Ruth Anderson (21. märts 1928 Kalispell – 29. november 2019 Bronx, New York) oli USA helilooja, orkestreerija ja flötist.
Stephen Heller
pisi|Stephen Heller Stephen Heller (15. mai 1813 – 14. jaanuar 1888) oli juudi päritolu Ungari pianist, õpetaja ja helilooja, kelle karjäär kulges perioodidel Schumannist Bizet'ni ja kes mõjutas hilisemaid romantistlikke heliloojaid.
Elulugu
Stephen Heller sündis Pestis (nüüd Budapest, Ungari) 1813. aastal. Talle oli planeeritud õiguslikku karjääri, kuid selle asemel otsustas ta pühendada oma elu muusikale. Üheksa-aastaselt esitas ta Jan Ladislav Dusseki "Kontserdi kahele klaverile" koos oma õpetaja F. Braueriga Budapesti teatris. Ta mängis nii hästi, et ta saadeti õppima Austriasse Viini Carl Czerny käe alla. Kuna ta ei saanud endale lubada Czerny küsitud kallist tasu, sai temast Anton Halmi õpilane. Pärast edukat esimest avalikku kontserti Viinis 15-aastaselt viis isa ta kontserdireisile Ungarisse, Poolasse ja Saksamaale.
Tagasiteel Budapesti käis Heller Kasselis, Frankfurdis, Nürnbergis, Hamburgis ja Augsburgis. Pärast 1829. aasta talve veetmist Hamburgis jäi ta Augsburgis 1830. aasta suvel haigeks. Sellega tema kontserdireis lõppes ja peagi võttis rikas muusikapatroon ta oma tiiva alla.
Ta reisis 25-aastaselt Pariisi, kus sai lähemalt tuttavaks Hector Berliozi, Frédéric Chopini, Franz Liszti ja teiste tema ajastu tuntud heliloojatega. Siin saavutas Heller lõpuks tunnustuse nii kontsertesineja kui ka õpetajana. Ta õpetas klaverit Isidor Philippile, kellest hiljem sai klaveriosakonna juhataja Pariisi Konservatooriumis.
Aastal 1849 reisis ta läbi Inglismaa, kus 1850. aastal kirjutati temast pikk artiklisari ajakirjas British Musical World ja 1862. aastal esitas ta Mozarti "Kontserdi kahele klaverile nr 10 Es-duur" koos Charles Hallega Kristallpalees.
Väikeste vaheaegadega veetis ta ülejäänud 25 aastat oma elust Pariisis. Ta elas kauem oma maine kestusest ja oli peaaegu unustatud, kui ta 1888. aastal suri.
Erütropoetiin
pisi|Erütropoetiin Erütropoetiin (lühend EPO) on paljudel selgroogsetel loomadel neerude koorolluse periturbulaarsetes fibroblastides sünteesitav glükoproteiin hormoon. Ta on asendamatu erütropoeesi ehk punaste vereliblede kasvufaktor. Ta stimuleerib erütroidsete eellasrakkude prolifereerumist ja diferentseerumist luuüdis.
Kultuuriuuringud
Kultuuriuuringud (cultural studies) on sotsiaal- ja humanitaarteaduste interdistsiplinaarne lähenemine, mis ühendab muu hulgas kultuuriantropoloogia, sotsioloogia, kommunikatsiooniteaduse, kirjandusteooria ja filmiteooria meetodeid.
Erütropoetiin
Erütropoetiin liigitatakse vahel ka tsütokiinide hulka.
Erütropoetiini morfoloogia, komplekteerimine, vabastamine, asend ja aminohapete järjestus ning patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka arenguastmeti.
Kehavälist EPO-t kasutatakse spordis tulemust parandava ainena ja see kuulub erütropoeesi stimuleerivate ainete (ESA) klassi. "Maailma dopinguvastases koodeksis" on EPO kantud 2014. aasta keelatud ainete nimekirja ja sportlastel pole lubatud kehavälist EPO-t kasutada. Inimese EPO molekulmass on 34 000.
Täiskasvanu organismis üle 90% erütropoetiinist sünteesitakse neerude koorolluse periturbulaarsetes fibroblastides ja ülejäänud osa maksas.
Kultuuriuuringud
Kultuuriuuringud uurivad ka kultuuri kui argipraktika tähendust. Neid tähendusi mõistetakse sotsiaalselt konstrueeritutena: need ei ole loomulikud, vaid tekivad kultuuri ajaloos. Eitatakse popkultuuri ja kõrgkultuuri vastandust. Püütakse kultuurile vaadata ilma ideoloogilise eelarvamuseta. Kultuuriuuringud uurivad kultuurinähtuste seost sotsiaalstruktuuriliste tunnustega (etnos, klass, kiht, sugupool, seksuaalne sättumus).
Erütropoetiin
Erinevalt täiskasvanutest toodetakse looteeas ja vastsündinutel aga suurem osa erütropoetiini maksas.
Erütropoetiinil on ka palju teisi bioloogilisi funktsioone peale selle, et ta kontrollib punaliblede loomet. Näiteks mõjutab erütropoetiin peaaju käitumist olukorras, kui on tekkinud neuronite kahjustus. Ka haavade paranemisel on EPO-l oma tähtis roll. EPO soodustab ka angiogeneesi, neurogeneesi, müotsüütide proliferatsiooni ja mõjutab kasvajate arengut (mitmed neeruvähi vormid sünteesivad seda).
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Kultuuriuuringud said alguse Richard Hoggarti ja Raymond Williamsi töödest. Hoggart väärtustas töölisklassi popkultuuri. Williams rõhutas kultuuri ja ühiskonna seoseid.
Erütropoetiin
Põhiroll punaste vereliblede loomes
Erütropoetiin on põhiliseks hormooniks punaliblede loomisel. Ilma selleta ei saaks erütropoees toimuda. Hormooni vabanemist kontrollitakse neerude hapnikusensorite abil, mis on tundlikud vere hapniku osarõhule. Suurenenud perifeerse hapnikusisalduse korral väheneb vere EPO kontsentratsioon ning vastupidi, hapnikuvaeguse ajal vabaneb seda suuremal määral.
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Kultuuriuuringuid viljelesid 1960. aastatel Briti täiskasvanuõppe enamasti töölistele orienteeritud esindajad ja kirjandusteadlased, keda huvitas argikultuur, sealhulgas seoses tekkiva popkultuuriga. Nad rõhutasid sealhulgas Frankfurdi koolkonnale toetudes kultuurihüvede ning Louis Althusseri ja Antonio Gramsci marksismile toetudes seega ka hegemoniaalsete tähendusmustrite tootmistingimusi.
Erütropoetiin
Veredoping
Erütropoeteesi stimuleerivaid aineid kasutatakse vastupidavusaladel, näiteks poks, rattasõit, sõudmine, pikamaajooks, käimine, murdmaasuusatamine, kahevõistlus ja triatlon. Üldine hapniku transpordi süsteem (vere hapniku sisaldus ja ka südame löögimaht, vaskularisatsioon ja kopsude ventilatsioon) seab piirid, kui palju on lihased võimelised sooritama üht või teist pikaajalist tegevust. Sellest tulenevalt võib oletada, et sportlased kasutavad veredopingut selleks, et paraneks lihaste hapnikuga varustatus, mis omakorda suurendab vastupidavust.
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Uurimistöö koondus eelkõige Birminghami Ülikooli juures tegutsenud keskusse Centre for Contemporary Cultural Studies, kus seda juhtis Stuart Hall. Teised juhtfiguurid on Edward P. Thompson, Raymond Williams, Paul Willis ning hiljem Dick Hebdige ja Angela McRobbie. Keskuse uurimisvaldkonnad ulatusid keele- ja meediauuringutest rassi ja sugupoole analüüsini. Rõhutati etnograafilist meetodit (üksikasjalikku kvalitatiivset välitööd) ja uurimistöö kollektiivsust.
Pierre Bourdieu ja John Fiske uurimustega ning uurimistöö kandumisega USA-sse ja Kanadasse hakati 1980. aastatel käsitama kultuuri tootmist ja tarbimist teoreetiliselt samaväärsetena. 1980. ja 1990. aastatel olid ülekaalus tööd, mis keskendusid kultuuritoodete omastamise praktikatele. Erinevalt Frankfurdi koolkonna kultuurikriitikast, milles tarbijaid käsitati kultuuritööstuse poolt petetud ja manipuleeritud massina, rõhutavad kultuuriuuringud rohkem tarbijate loovat ümberkäimist kultuuriliste objektidega. 1990. aastatel hakati rõhutama erinevust. McGilli Ülikoolis hakati uurima sugupoolemeditsiini.
Erütropoetiin
Veredoping
Kui 1990. aastatel õpiti laboritingimustes EPO-t sünteesima, asendas see teatud määral vereülekandeid, millega suurendati vere punaliblede sisaldust. EPO organismi viimisel toimub sama protsess, kuid vere punaliblede sisaldus suureneb organismisiseste protsesside käigus. EPO kasutamisel suureneb hematokrit (vererakkude osa vere üldmahust) ja üldine vere punaliblede mass ja seega annab kasutamine teatava eelise, kuigi selline tegevus on keelatud ja tänapäeval lihtsalt avastatav.
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Juba varakult mõjutasid kultuuriuuringuid Frantz Fanoni tööd.
Erütropoetiin
Veredoping
Peale eetiliste kaalutluste on farmatseutiline EPO ka ohtlik ja selle liigne kasutamine võib lõppeda sportlase jaoks raskete tagajärgedega. Kui vere punaliblede massi kasvatada üle normaalse piiri, suureneb vere viskoossus ehk vere voolavus soontes halveneb. Sellest võime järeldada, et suureneb trombide tekke oht. EPO-t kasutatakse aneemiahaigetel patsientidel ja kliinilise järelevalve all.
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Uuemad lähenemised püüavad muu hulgas mõista kultuuri afektide kaudu. Kultuuri uuritakse kui tootmist, mobiliseerimist ja afekti. Sellega kaasneb poliitika hegemoniaalse käsituse kriitika. Tegeldakse Michel Foucault' eeskujul sellega, kuidas biopoliitika toodab argielu. Siia kuulub ka sport, sest spordiajakirjandus toodab pseudomaailma, mis aidab domineerivatel ühiskonnakihtidel toota hegemooniat. See seostub Tom Holerti ja Mark Terkessidise uurimustega nähtavusest ja subjektiivsusest neoliberalismis.
Erütropoetiin
Veredoping
Usutakse, et EPO kasutamine oli sportlaste seas laialt levinud 1990-ndatel, aga sel ajal polnud veel moodust, kuidas selle kasutamist kindlaks teha. Olukord paranes, kui aastal 2000 tuli Prantsuse Rahvuslik Antidopingu Laboratoorium välja testimeetodiga, mis aitas kehale mitteomast EPO-t uriiniproovist tuvastada. See testimeetod kiideti heaks ka Maailma Dopinguvastase Agentuuri (WADA) poolt.
Triinu Esken
Triinu Esken (sündinud 23. juulil 1992 Pärnus) on eesti jalgpallur.
Kultuuriuuringud
Ajalugu
Kriminoloogias on CCCS-i klassikalise noorsookultuuri uurimise raames kujunenud kultuuriline kriminoloogia, mille keskmes on Jock Youngi sõnul transgressioon ja kättemaksuhimu. Kuritegevust mõistetakse argikultuurina.
Kuigatsi paistiik
Kuigatsi paistiik on järv Valga maakonnas Otepää vallas Kuigatsi ja Mägiste külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 338 m.
Erütropoetiin
Veredoping
2002. aasta taliolümpiamängudel võeti esimest korda EPO suhtes positiivne dopinguproov.
2012. aasta Londoni suveolümpiamängudel andis 50 kilomeetri käimise olümpiavõitja Alex Schwazer EPO suhtes positiivse dopinguproovi 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel. Sportlast karistati tookord võistluselt diskvalifitseerimisega.
Triinu Esken
Ta mängib aastast 2006 Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Flora.
Ta mängib Eesti naiste jalgpallikoondises.
Jaši
Jaši on endine küla Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas. Küla jäi vallakeskusest Hopast 1 km ja Riiast 178 km kaugusele.
Külast läks läbi maantee P19.
Pohemold
Pohemold on endisaegne ovaalne puuliud, otstes asuvate käepidemetega, valmistatud kase- või saarepuust.
Kirjeldus
Pohemoldi kasutati käsikivil või veskis jahvatatud tangudest viljaterade kestade eraldamiseks. Nõu pikkus oli 50–80 cm, laius 20–30 cm ja sügavus 5–6 cm. Käepidemetest hoides pilluti tange üles, kuni tuul kestad minema viis. Pohemoldi kasutati saaretel, Lääne- ja Lõuna-Eestis veel 20. sajandi algul.
Liuda peeti talumajapidamistes nii tähtsaks, et seda kingiti noorpaarile talurahva pulmades. Kohati kasutati pohemoldi ka toidunõuna, mõnel pool pesti selles isegi väikelapsi.
Tartu ASK
Tartu ASK oli Tartus asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi sai Eesti meistrivõistlustel 1923. aastal 2. koha.
Konstantinos VII
Konstantinos VII Porphyrogennetos (kreeka keeles Κωνσταντῖνος Ζ΄ Πορφυρογέννητος (Kōnstantinos Porphyrogennētos); 905 Konstantinoopol – 9. november 959 Konstantinoopol) oli neljas Makedoonia dünastiast Bütsantsi keiser aastatel 913–959. Ta oli keiser Leo VI ja tema neljanda naise Zoe Karbonopsina ning oma eelkäija, keiser Alexandrose vennapoeg.
Varasem elu
vasakul|pisi|Leo VI ja Konstantinos VII Ta oli Leon VI ja selle neljanda naise Zoe Karbonopsina poeg. Konstantinos sündis tegelikult enne oma vanemate abiellumist, aga kuna Zoe sünnitas ta palee "purpurtoas" (vt porfüür), kus toodi ilmale keisrite abielust sündinud lapsed, sai Konstantinos täieõigusliku pärija staatuse ja lisanimeks Porphyrogennetos ehk "purpuris sündinud".
Onu võim
pisi|Konstantinose kroonimine kaasvalitsejaks 908. aastal Konstantinos krooniti juba 15. mail 908. aastal. Leo VI suri 11. mail 912. aastal ning Konstantinos oli veel liiga noor, et iseseisvalt valitseda. Troonile tõusis Leo VI vend Alexandros. Uuel keisril tekkis plaan sandistada oma vennpoeg Konstantinos ja võtta seega kogu võim endale. Õukondlaste veenmisel loobus Alexandros sellest plaanist. 6. juunil 913 ehk aasta hiljem suri ka Alexandros. Samal päeval tõusis troonile noor Konstantinos, kes oli ikka veel vaid laps.
Patriarhi võim
Alexandros määras enne oma surma Konstantinose hooldajate nõukogu eesotsas patriarh Nikolaos Müstikuga. Nikolaos oli oma aja üheks haritumaks inimeseks. Tema sulest on säilinud ligikaudu 150 erinevaid küsimusi puudutavast kirjast koosnev kogu, mida peetakse hindamatuks allikaks tolleaegse eluolu kohta. Patriarh soovis aga oma võimu laiendada ning tahtis troonile upitada hoopis üht väepealikut. Saades aru mässukatse nurjumisest, tegi Nikolaos näo, et ei tea asjast midagi ja hakkas aktiivselt osalema mässu maha surumises.
Keisrinna Zoe võim
pisi|Keisrinna Zoe ja poeg Konstantinos Bütsantsi välispoliitiline olukord ja Nikolaos Müstiku enese tegutsemine lõid tal jalgealuse kõikuma ning tal tuli otsida liitlast. Selleks sobis Konstantinose ema Zoe. Keisrinna kavaldas patriarhi üle ning pääses 914. aastal ise võimule. Temast sai Keisrinna-asevalitseja. Zoe välispoliitiline tegevus ebaõnnestus ning 919. aasta 24. märtsil jõudsid pealinna laevastiku ülemjuhataja Romanos Lakapenose väed. Zoe pooldajad jooksid laiali ning Romanoses sai olukorra peremees. Keisrinna, kellele esialgu tagati head tingimused, soovis uuesti võimu võtta, mille peale ta nunnaks pühitseti.
Romanos I võim
Oma võimu kindlustamiseks pani Romanos oma tütre Helena paari 14-aastase Konstantinosega. Seejuures võttis ta enesele tiitli "Keisri isa" (Basileopatōr - basileuse isa).
Romanose troonile astumise juriidiline vormistamine toimus 17. detsembril 920. aastal, kui Konstantinos VII ja Nikolaos Müstik teda üheskoos pidulikult kroonisid. Pärast seda sümboolset akti hakkas Romanos kõikide vahenditega oma noort kaasvalitsejat kõrvale tõrjuma. Näiteks 921. aastal laskis ta kroonida ka oma vanema poja Christophorose (kaasvalitseja 921–931), muutes ta nii faktiliseks troonipärijaks. Sellele järgnes mõne aasta pärast järgmise kahe poja, Stephanose ja Konstantinose (kaasvalitsejad 924–944) kroonimine. Nii oli keisririigil ühel hetkel koguni viis seaduslikku valitsejat. Ja veel ühele pojale, Theophylaktosele, nägi Romanos ette patriarhi ametiposti. Romanos oli küll harimatu, kuid hea poliitik. Bütsantsi väispoliitiline olukord oli samuti suhteliselt edukas. Valitsemise lõpuaastatel läks Romanos oma vanemate poegadega tülli ning loobus mõttest pärandada troon neile. Nii pöördusidki umbes 70-aastase Romanose mõtted taas Konstantinose poole. Kuid isa meelemuutus ei meeldinud tema poegadele ja nad otsustasid haarata võimu jõuga.
944. aasta 16. detsembril Romanos vangistati, viidi paadiga ühele saarele ning pühitseti vägisi mungaks. Vendade võit osutus siiski lühiajaliseks – palee ette koondunud rahvas ja sõjaväelased kuulutasid keisriks Konstantinose. Ning järgmise aasta 27. jaanuaril andis juba Konstantinos omakorda käsu vangistada kaasvalitsejad ning saata nad munkadeks pühitsetuna maapakku. Romanos elas väljasaadetuna veel mõnda aega ja suri 948. aasta 15. juunil.
Võimult eemaletõugatud
Harva on ajaloos mõni formaalne valitseja oodanud nii kaua tegelikku võimu kui Konstantinos. Seejuures olid tal kõik seaduslikud õigused keisriks saamiseks. Kõigele lisaks oli ta sündinud ka isa valitsemise ajal, mida Bütsantsis peeti trooni pärimisel eriti oluliseks. Vaatamata sellele, et Konstantinosest ei saanud pikkade aastate jooksul tegelikku valitsejat, olid tema seaduslik positsioon ja dünastilised eelised ikkagi niivõrd arvestatavad, et ei Alexandros ega Romanos ei julgenud, kuigi nad seda südames soovisid, teda võimult täielikult kõrvaldada. Samas võib vaid ette kujutada, millises hirmus pidi seaduslik keiser aastakümneid elama – teadis ta ju minevikust, et seaduslik õigus troonile polnud andnud mitmele tema eelkäijale mitte mingit garantiid isegi elule.
Olles sisuliselt riigitüüri juurest kõrvaldatud, leidis Konstantinos enesele lohutuse tegelemises teadusega. Ta luges väga palju ja täiendas igati oma teadmisi. Tänu sellele sai Bütsants keisri, kes teadmiste ja silmaringi poolest ületas kõiki oma eelkäijaid, nende seas ka Filosoofi hüüdnime kandnud isa. Kui võim oli juba täielikult Konstantinose käes, sai üheks esimeseks institutsiooniks, millega keiser hakkas tegelema, ülikool. Lisaks moodustas ta õukonnas oma aja väljapaistvamatest mõtlejatest ringi, mis hakkas koostama erinevaid valdkondi käsitlevaid teatmeteoseid. On teada, et kokku oli neid ligikaudu viiskümmend. Keiser võttis nende koostamisest isiklikult osa. Midagi ligilähedaseltki sarnast ei tunne ei tolle aja Bütsantsi ega Lääne-Euroopa ajalugu, kuid kahjuks pole ükski nendest teostest tänase päevani säilinud. Keiser oli ka vähemalt kolme suure teose ainuautoriks. Ühe neist kirjutas Konstantinos näiteks oma pojale, tulevasele keisrile Romanos II-le. Lisaks õpetustele sisaldas see raamat ka palju andmeid välisriikide geograafia ja Bütsantsi diplomaatia vallast. Millal täpselt oli see raamat kirjutatud, pole teada, kuid ilmselt toimus see 948. ja 952. aasta vahel. Rääkides Dnepri jõe piirkonnast, tõi keiser välja nii slaavi- kui ka skandinaaviapärased kohanimed, millest on saanud üks peamine argument tõestamaks esimeste Vene vürstide Skandinaavia päritolu.
Tänu Konstantinosele teame me ka lugu Päästja imettegeva ikooni tagasitoomisest Edessa linnast Konstantinoopolisse. Legendi järgi olevat Jeesus ise saatnud selle ikooni omaaegsele Edessa valitsejale. Kuigi Konstantinost teadlasena on hiljem ka arvustatud, ja seda peamiselt kriitikata suhtumise pärast kõikidesse allikatesse, oli tema panus teaduse ja kultuuri arengusse erakordne. Tänu just nimelt Konstantinosele on 10. sajandi keskpaika kutsutud vahel – viidates dünastia nimele – Makedoonia renessansiks.
Konstantinose teostest tulevad välja ka tema poliitilised arusaamad ja tegevusprogramm. Tema arvates kuulus keisrile ühiskonnas sama positsioon, nagu oli Kristusel apostlite seas. Keisririiki tervikuna nimetas ta aga "maailma aluseks" ja Konstantinoopolit kogu maailma pealinnaks. Nii käsitluses kogu maailm kaheks: roomlaste riigiks ja ülejäänuteks, kes olid sõltumata nende arengutasemest barbarid. Kogu Bütsantsi välispoliitiline eesmärk seisneski ülejäänute valitsemises, kusjuures selleks olid lubatud kõik vahendid. Niisiis, kuigi möödas oli juba sajandeid ja maailm oli kardinaalselt muutunud, lähtusid Konstantinose arusaamad vanast Rooma maailmavalitsejalikust ideoloogiast.
Välimus & iseloom
Konstantinose välimust kirjeldades on sageli rõhutatud tema ilu. Keiser oli kauni kehaehitusega, heleda naha ja siniste silmadega ning ta oli ka väga meeldiv suhtleja. Ta polevat troonile asudes unustanud ka lihtrahvast, kelle toetus tõigi ta sisuliselt võimule. Nii jagati keisri käsul heldekäeliselt kingitusi, ehitati vaestele haiglaid ja varjupaiku. Lisaks olnud keiser väga suur meister mitut sorti käsitöö peale. Kas see ka nii oli, pole teada, kuid tema kohta on öeldud, et ta oli võrdselt osav kiviraidurina, puusepana, maalijana ja mis kõik veel. Kui lugeda mõnd Konstantinose-aegset bütsantsi autorit, siis jääb tõesti mulje, et keisri andel ja võimetel polnud piire. Keisrit iseloomustades on kirjutatud, et ta "luges kirju kui linnulennult, võttes samal ajal vastu saadikuid, andes juhiseid ametnikele ning muutes ennatlikke seadusi".
Reaalne valitsemine
pisi|Konstantinos VII ja Romanos II Võimuletuleku järel nimetas Konstantinos 945. aastal oma poja Romanose kaasvalitsejaks.
Kuna terve oma nooruse oli Konstantinos olnud regentide varjus ja tegelikust valitsemisest kõrval, eelistas ta ka küpses eas pühenduda teaduslikule tegevusele ning riigivalitsemiskohustused delegeerida ametnikele, väejuhtidele ja oma naisele.
Konstantinose valitsemisaeg oli Bütsantsile välispoliitiliselt igati edukas, mis väljendus peamiselt mitmes araablaste üle saavutatud võidus.
Legend suurvürstinna Olgast
Konstantinos VII valitsemise ajal (kõige sagedamini esinev daatum on 957) toimus Kiievi-Vene suurvürstinna Olga külaskäik Konstantinoopolisse ning tema väidetav ristimine patriarhi poolt. Legendi järgi oli suurvürstinna ristiisaks keiser Konstantinos isiklikult. Keiser olnud oma külalise ilust niivõrd lummatud, et otsustanud temaga abielluda. Olgat polevat see võimalus just meelitanud, ent kartes rikkuda suhteid kõikvõimsa valitsejaga, oli ta andnud nõusoleku ja esitanud samas omapoolse tingimuse: ta abiellub vaid siis, kui Konstantinos saab tema ristiisaks. Armunud keiser ei näinud kavalust läbi ja nõustus. Kui ta siis pärast Olga ristimist aga hakkas nõudma kihlust, sai ta suurvürstinnalt järgmise vastuse: "Kuidas sa tahad mind naiseks võtta, kui ristisid mind ja nimetasid oma tütreks?" Tegelikult on kogu see lugu hilisem vene krooniku väljamõeldis, mis illustreerib tolleaegsete Bütsantsi naabrite unelmat olla võimsale keisririigile võrdseks partneriks.
Surm
pisi|Konstantinos VII surivoodil Konstantinos VII suri 9. novembril 959. aastal. Kõige levinuma variandi järgi tappis Konstantinose tema oma lihane poeg. Kusjuures isa armastus poja vastu oli üldtuntud. Juhtus see väidetavalt järgmiselt. Keiser lahkus pealinnast 959. aasta septembris, et külastada oma mungast sõpra, kellega tahtis arutada üht õukonnaintriigi. Ühe versiooni järgi olevatki Romanos otsustanud tagasiteel Konstantinoopolisse isa tappa ning andnud talle ravimi asemel mürgiga täidetud anuma. Kuid Konstantinos komistas ja läigatas suurema osa joogist maha. Ometi piisas ka joodud kogusest, keisri enesetunne halvenes ning jõudmatagi pealinna Konstantinos suri. Igatahes surma võttis Konstantinos vastu just nõnda, nagu ta oli seda soovinud "surra, nagu on kohane keisritele ja filosoofidele".
Kimaru
Külast on teateid alates 1945 (Kimaro).
Maria Filatova
Maria Filatova (sündinud 27. detsembril 1980 Tallinnas) on Eesti jalgpallur.
Sarrewerdeni vald
Sarrewerden on vald (commune) Prantsusmaa kirdeosas Bas-Rhini departemangus Grand Esti piirkonnas.
Maria Filatova
1999–2006 mängis ta Eesti naiste jalgpallikoondises.
Sarrewerdeni vald
Valla keskus on Sarrewerden. Teised asulad on Bischtroff-sur-Sarre ja Zollingen.
Marsilio Ficino
Marsilio Ficino (  19. oktoober 1433 Figline Valdarno – 1. oktoober 1499 Careggi) oli renessansiaegse Itaalia filosoof, humanist ja astroloog.
Elu
Marsilio Ficino oli  Lorenzo Toreda õpetaja ja Firenze Platoni akadeemia juht. Ta tõlkis Platoni teosed ladina keelde.
Brian Sandoval
thumb|Brian Sandoval Brian Edward Sandoval (sündinud 5. augustil 1963 Reddingis Californias) on USA Vabariikliku Partei poliitik. Ta oli Nevada osariigi 29. kuberner 3. jaanuarist 2011 kuni 7. jaanuarini 2019. Tema eelkäija oli Jim Gibbons.
Lääne maakonna saarte loend
Siin on loetletud Lääne maakonna territooriumile jäävaid saari.
Loiret' departemang
Loiret' departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaa Centre-Val de Loire'i piirkonnas.
Departemangu suurim kõrgus on 273 meetrit üle merepinna ja madalaim punkt asub 66 meetri kõrgusel.
See on saanud nime Loiret' jõe järgi.
Departemang jaguneb halduslikult:
Surnud 14. novembril
Siin loetletakse 14. novembril surnud tuntud isikuid.
1927. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass
'''1927. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass''' oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 7. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport.
Hooaeg mängiti karikavõistluste formaadis.
Eesti kõrgeim tase kandis nime '''1. klass, teine tase Ringkonnaklass'''
Eelring
‡ Võit anti hiljem Nõmme SS Kaljule, kuna Narva KS Võitleja kasutas keelatud mängijat (Remmel, kes oli Rakvere SS Kalevi mängija).
Veerandfinaalid
‡ Võit anti hiljem Tallinna SR Võitlejale, kuna Narva KS Võitleja kasutas keelatud mängijat (Remmel, kes oli Rakvere SS Kalevi mängija).
Pärnu Kunstikool
Pärnu Kunstikool oli kunstikool Pärnus aastatel 1980 kuni 2020. 2020. aastal liideti kool Pärnu Kunstide Majaga, mille uueks nimeks sai ''Pärnu Kunstide Kool.
Kool asus Pärnus aadressil Kerese tänav 3. Kooli direktor oli Kristel Kallau. Kooli haldas Pärnu linnavalitsus.
Keskuse veehoidla
pisi| Keskuse veehoidla on järv Valga maakonnas Otepää vallas Puka alevikus. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 543 m.
Kâmpóng Thumi provints
Kâmpóng Thumi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Haldusjaotus
Provints jaguneb kaheksaks ringkonnaks:
Sieniawa
Sieniawa on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przeworski maakonnas, Sieniawa valla halduskeskus. Sieniawa asub Sani paremal kaldal, Przeworskist umbes 15 km kirdes.
Sieniawa on rajatud 1672. aastal, linnaõigused sai 1676. aastal. Sieniawa kaotas linnaõigused 1896. aastal, kuid sai need 1934. aastal tagasi.
Linnas asub Sieniawa loss.
Pfrillsee
Pfrillsee on järv Tiroolis Austrias.
Etnograafiamuuseum
pisi|[[Ankara etnograafiamuuseum Türgis]] Etnograafiamuuseum on etnograafilisele temaatikale keskenduv muuseum.
Eestis on suur etnograafia-alane kollektsioon Eesti Rahva Muuseumil. See muuseum kandis ka Nõukogude okupatsiooni ajal nime Eesti NSV Riiklik Etnograafiamuuseum.
Liisa Lilleste
Liisa Lilleste (sündinud 18. aprillil 1985) on eesti jalgpallur.
Jesperi Kotkaniemi
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Ässät. Debüüthooajal 2017–18 lõi Kotkaniemi Soome kõrgliigas kümme väravat ja andis 19 väravasöötu.
2018. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft'is kolmanda valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi Kotkaniemi debüüdi 3. oktoobril 2018 mängus Toronto Maple Leafsi vastu, saades kirja ühe väravasöödu. Ta sai sellega esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks, kes on mänginud mõnes Põhja-Ameerika neljas suurimas spordiliigas. Esimese värava lõi ta NHL-is 1. novembril 2018 mängus Washington Capitals vastu. Ta sai sellega 18 aasta ja 118 päeva vanuselt pärast Mario Tremblayd Canadiensi ajaloo teiseks noorimaks väravalööjaks. Oma debüüthooajal lõi ta NHL-is kokku 11 väravat ja andis 23 väravasöötu.
Enne NHL-i hooaja algust mängis ta hooaja 2020–21 esimeses pooles laenul taas Ässätes. Canadiensiga jõudis ta hooajal 2020–21 Stanley karikavõistluste finaali, kus kaotati Tampa Bay Lightningile.
2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga.
2018. aastal tuli Kotkaniemi Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.
Liisa Lilleste
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Pärnu.
2004-2009 mängis ta Eesti naiste jalgpallikoondises.
Pirjo Peterson
Pirjo Peterson (sündinud 22. juunil 1982 Tallinnas) on eesti jalgpallur.
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Tallinna Kalev.
Ta mängib aastast 2007 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Todd Woodbridge
Todd Andrew Woodbridge (sündinud 2. aprillil 1971) on Austraalia endine tennisist. Ta on üks edukamaid paarismängijaid läbi aegade. Koos oma partnerite Mark Woodforde'i ja Jonas Björkmaniga võitis ta 16 suure slämmi turniiri. Samuti tuli ta koos Woodforde'iga 1996. aastal olümpiavõitjaks. Kokku võitis ta karjääri jooksul 83 ATP paarismänguturniiri.
Buffalo raekoda
Buffalo raekoda (inglise keeles Buffalo City Hall) on 32-korruseline ja 121,3-meetri kõrgune art déco stiilis ehitis, kus asub Buffalo linnavalitsus. Hoone valmis 1932. aastal arhitektuuribüroo Dietel, Wade & Jones projekti järgi.
pisi|vasakul|150px|[[Art déco ornamentika hoone tipuosas]]
Badri Bitsadze
thumb|right|Bitsadze 2005. aasta juulis Badri Bitsadze (ბადრი ბიწაძე; sündinud 27. aprillil 1960) on endine Gruusia piirivalve juht, kindralleitnant, endise parlamendi esimehe Nino Burdžanadze abikaasa.
Bitsadze on pidanud riigi peaprokuröri abi ja siseministri asetäitja ametit.
Piirivalve juhi kohalt astus ta tagasi 2008. aasta oktoobris. Bitsadze väitel oli käimas kampaania piirivalve diskrediteerimiseks ja selle põhjuseks oli asjaolu, et Bitsadze on abielus Nino Burdžanadzega.
Bitsadze osales 2011. aasta 26. mail toimunud opositsiooni meeleavaldustel, misjärel talle esitati süüdistus politsei grupiviisilises ründamises. Juunis kuulutati ta tagaotsitavaks.
19. augustil mõistis Thbilisi linnakohus ta tagaselja viieks ja pooleks aastaks vangi. Kohtu arvates oli ta süüdi paramilitaarse rühmituse loomises eesmärgiga rünnata politseid ja õhutada ulatuslikke füüsilisi vastasseise. Bitsadze kaitsjate sõnul on süüdistused fabritseeritud ja võtmetunnistajate ütlused antud surve all. Kaitsjad kavatsevad kohtuotsuse edasi kaevata.
Burdžanadzel ja Bitsadzel on kaks poega.
Mosuli ülestõus
1959. aasta Mosuli ülestõus oli Mosulis aset leidnud riigipööre araabia rahvuslaste poolt, kes tahtsid kukutada peaminister Abd al-Karim Qasimi ning Iraagi Vabariigi Ühinenud Araabia Vabariigiga liita. Riigipööre ebaõnnestus, kuid Mosulis vallandus mitmeteks päevadeks vägivaldne anarhia, mitmed grupeeringud kasutasid kaost isiklike ja poliitiliste tülide klaarimiseks.
Kerjusmungaordu
Neli vanimat kerjusmungaordut, mida tunnustati Lyoni teisel kirikukogul 1274. aastal, on järgmised: kerjusordud on ka trinitaarid, mertsedariaanid, serviidid ja miniimid.
Taust
Juba enne kerjusmungaordude loomist oli keskaegse kiriku rüpes tekkinud liikumine, mis väärtustas apostelliku elu praktiseerimist ja vastustas vaimulikkonna rikkust. Kirik ei võtnud neid liikumisi (näiteks humiliaadid, valdeslased) kuulda ega omaks ja nii arenesid neist üldisemalt kirikuvastased liikumised, palju nende pärandist tunnistati hereesiaks. Alles paavst Innocentius III uus kirikupoliitika andis apostelliku elu järgijatele aktsepteeritud, kirikule kasutoova väljundi.
Põhimõtted
13. sajandi alguse apostellikku elu väärtustav liikumine vormus kerjusmungaordudeks. Kaks suurt kerjusmunkluse liikumise algatajat olid Dominicus Guzmanist, kes asutas 1216. aastal dominiiklaste ordu, ja Franciscus Assisist, kes esitas frantsisklaste ordu asutamise taotluse 1210. aastal, kuid ordut aktsepteeriti alles 1223. aastal. Järgmise põlvkonnaga levisid nende asutatud liikumised üle terve Euroopa ja isegi Aasiasse ning orduvendi oli kümneid tuhandeid. Lääne-Euroopa kõigis linnades asutati kerjusmunkade kloostreid ja dominiiklased ning frantsisklased mõlemad asusid õpetajatena ülikoolide teoloogiakateedritesse. 13. sajandi lõpul ühinesid nende kahega karmeliidid, augustiinlased ja serviitide nunnaordu.
Franciscuse põhiidee oli vaesuse aade, ja on avaldatud ka kahtlust – kuigi see jääb vaieldavaks –, et Dominicus nagu ka hilisemad kerjusordude asutajad laenasid selle temalt. Franciscus ei taotlenud mitte seda, et tema vennad peaksid kerjamisest ja almustest ära elama, vaid vastupidi, ta innustas neid elatist teenima oma tööga ja kerjama alles siis, kui töö ei anna seda piisavalt. Kuid kui frantsisklastest said peaaegu kõigist preestrid, kes pühendusid vaimulikule teenimisele, ja kogudused kasvasid suuremaks, oli frantsisklastel aina raskem elatada end oma tööga ja nii sai kerjamine pikapeale suurema rolli kui asutaja seda ette oli kujutanud. Kuid püsima jäi aade, et frantsisklased peaksid oma elustiilis ja -korralduses hoidma ülimat isiklikku vaesust ja lihtsust ning neil ei tohi olla isiklikku omandit – maavaldust, vallasvara ega püsivat sissetulekut.
Et Franciscuse sõnastatud vaesuseideaali range järgimine osutus praktikas võimatuks, kergendati või isegi tühistati see dominiiklaste ordus ja järgnevates kerjusmungaordudes. Ka frantsisklaste endi hulgas oli see lõputute lahkarvamuste allikaks ja seda aadet hoiti elus üksnes edasiste reformide ja värskete uute algatuste abiga, mis algul olid edukad, kuid varem või hiljem pidid olude survel muutuma. Kõige edukamalt on vaesuse ideaali suutnud hoida frantsisklastest ühe haruna välja kasvanud kaputsiinlased.
Kerjusordude esiletõus oli vastus suurte linnade taastekkimisele pärast varakeskaja vahepausi ja kaubanduse laienemisele. Idee kiriku vaesusest ja lihtsusest, mis pidi olemuselt vastama Kristuse ja apostlite ajale, oli paljudele väga peibutav situatsioonis, kus nii ühiskond kui ka kirik muutus aina võimsamaks, rikkamaks ja struktuurilt keerukamaks. Paavst Innocentius III näitas üles tähelepanuväärset läbinägelikkust, kui ta tegi kerjusmunkade liikumise tunnistamisega ja tunnustamisega nad ametlikult kiriku osaks.
Aljona Sasova
Aljona Sasova (sündinud 11. veebruaril 1988 Tallinnas) on Eesti jalgpallur.
Kerjusmungaordu
Kloostrid
Kerjusmunkade kloostrid sarnanesid varasemate kloostritega ühise elukorralduse ja jumalateenistustel teenimise ja osalemise poolest, kuid kerjusmunkade kloostrielu juurde kuulusid lisaks käigud kloostrist väljapoole, sageli nii ajaliselt kui distantsilt väga pikad rännakud, mille eesmärgiks oli apostlite töö, eelkõige jutlustamine. Selle eesmärgi olid selgelt sõnastanud juba kerjusmungaordude asutajad. Jutlustajavendadena olid nad paavsti käsutuses, ja kiriklik vabastus piiskopi jurisdiktsiooni alt sai nende jaoks palju olulisemaks kui varasemate kloostrimunkade puhul. Algselt ei vajanud kerjusmungad isegi piiskopi luba jutlustamiseks nende piiskopkonnas, seda vabadust on uuematel aegadel siiski piiratud. Jutlustamine sai keskajal peaaegu kerjusmungaordude kaubamärgiks ja erioskuseks ning nende panust keskaja ülikoolide asutamises ei saa alahinnata.
Aljona Sasova
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Levadia.
Ta mängib aastast 2004 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Williamsburgi sild
Williamsburgi sild (inglise keeles Williamsburg Bridge) on New Yorgis East Riverit ületav rippsild, mis ühendab Lower East Side'i naabruskonda Manhattanil Williamsburgi naabruskonnaga Brooklynis. Sild valmis aastal 1903 ja see on 2227 meetrit pikk.
Rahi tiik
Rahi tiik on järv Valga maakonnas Otepää vallas Meegaste külas. Veekogu pindala on 2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1129 m. Veekogus on 1 saar.
Williamsburgi sild
pisi|vasakul|Silla asukoht kaardil pisi|[[Financial Districti vaade]] pisi|Williamsburgi sild
Toomkapiitel
Toomkapiitel on vaimulike nõukogu toomkiriku juures. Toomkapiitlisse kuulub enamasti 12 toomhärrat. Toomkapiitlit juhib toompraost, kes juhatab toomkapiitli istungeid.
Kodila-Uusküla
Kodila-Uusküla (varasema nimega Kasepere) oli küla Harjumaal, ajalooliselt Kodila mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Raka küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Rapla kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Raka külaga.
Sinani maakond
Sinani maakond (Sinan-gun, hangulis 신안군, hanjas 新安郡) on maakond Lõuna-Koreas Lõuna-Jeolla provintsis.
Hõbe-nahkhiir
Eestis on ta haruldane rändliik.
Mõõtmed
Kehakaal 10–15 g, tüvepikkus 48–66 mm, küünarvarre pikkus 41–50 mm, tiibade siruulatus 260–330 mm.
Välimus
Keskmise suurusega nahkhiir. Selgmine karv on suhteliselt pikk, alusel mustjaspruun, kuid hallikalt värvunud karvatippude tõttu jätab selg hõbedase mulje. Kõhtmine külg on ühtlaselt valkjas või kollakaspruun ning selgmise ja kõhtmise poole värvuste üleminek on selgepiiriline. Nägu ja kõrvad on mustjaspruunid, lennus hallikas. Kõrvad on lühikesed ja laiad, traagus samuti lühike ning lai. Kõrva välimisel serval esineb lai volt, mis ulatub suu nurgani. Emasloomadel on ainsana meie nahkhiireliikidest 4 nisa. Isasloomade peenis on peenike ja pikk. Hambaid on 32 (I 2/3, C 1/1, P 1/2, M 3/3).
Eestis levinud liikidest võib hõbe-nahkhiir sarnaneda põhja-nahkhiirega, kellest on eristatav hõbedase selgmise külje poolest, kuid liikide kindlaks eristamiseks tuleks peale värvuse vaadata ka muid tunnuseid. Erinevalt põhja-nahkhiirest on hõbe-nahkhiire epibleem (ehk nahalapp kannuse serval) lai ning peenis kitsas. Emastel põhja-nahkhiirtel on nisasid kaks.
Levik
Levinud Euraasia põhjaosas Madalmaadest Jaapani mereni ning Lõuna-Rootsist ja -Soomest Vahemere ja Pärsia laheni. Euroopas on hõbe-nahkhiir geograafiliselt laia levilaga liik, kuid areaali piires on levik ebaühtlane. Lätis ja Leedus peetakse haruldaseks, kuid sügisrände ajal rannikul sageli kohatavaks liigiks. Eestis on tegu paiguti levinud liigiga, kelle leiukohtadest suurem osa paikneb Eesti idaosas, kuid teada on ka liigi leidumine Pärnu jõgikonnas. Leide on ka lääne- ja põhjarannikult.
Elupaik
Eestis asuvad elualad peamiselt metsade, parkide ning märgalade läheduses. Hõbe-nahkhiirt on toitumas kohatud metsalagendikel, parkides, metsade lähedaste veekogude kohal ning märgaladel. Kohati võib liik esineda ka avatud põllumajandusmaastikus. Vaatlusandmete vähesuse tõttu võib tegelik elupaikade nimekiri olla pikem. Mujal Euroopas on levinud liigiks ka asulates, kus ta toitub sageli tänavavalgustuse ümber.
Eluviis ja käitumine
Öise aktiivsusega loom, kes on päeval varjepaikades, mis asuvad mitmesugustes hoonetes leiduvates õõnsustes. Varjekohti on leitud ka aknaluukide tagant ning linnupesakastidest. Ühte varjepaika võib koguneda 20–70 emasloomast koosnev poegimiskoloonia. Isasloomad võivad samal ajal moodustada kuni 300 loomast koosnevaid kolooniaid.
Hoolimata dokumenteeritud pikkadest rännetest on viimasel ajal kinnitust leidnud ka hõbe-nahkhiire talvitumine põhja pool ning oletatakse, et liigi talvitumisala on viimastel aastakümnetel laienenud põhja suunas. Talveunest ärganud ja siseruumidesse sattunud isendeid on leitud nii Leedust kui ka Lätist (Gunārs Pētersonsi suulised andmed). Eestis on alates selle kümnendi algusest teada mitmeid talviseid hõbe-nahkhiire leide. Viimastel aastatel lisandub uusi leide pea igal aastal, seda peamiselt paneelelamute piirkondadest. Seega võib vähemalt osa populatsioonist pidada paikseks.
Toitumine
Saagiks on peamiselt väikesed kahetiivalised, kellest suurema osa hõlmavad mitmesugused sääsed (surusääsed, sääriksääsed jm). Vähemal määral leidub saagis ka mardikaid, liblikaid ja ehmestiivalisi.