cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pruulimine
Ajalugu
Juba 6000 aastat eKr valmistati Babüloonias ja Sumeris odrast õlut. Samuti on Egiptuses leitud 5000. aastal eKr valmistatud anuma killud, millel on kujutatud pruulimisprotsessi. Õlle valmistamise tehnika jõudis Euroopasse Lähis-Idast. Keskajal pruuliti kloostriordudes õlut käsitööna. Õlle valmistamine oli talvine tegevus, kuna kääritamiseks on vaja jahedat temperatuuri. Suvekuudel kasutati õlle jahutamiseks jääd. Sellist õlut hakati kutsuma laagriõlleks. 19. sajandi lõpus külmutusseadmete ja jäävalmistamise areng võimaldas pruulimisega tegeleda ka suvel. 21. sajandil on õlletootmine mastaapne tööstus. Kaasaegsed õlletehased kasutavad roostevabast terasest seadmeid ja arvutiga juhitavaid automatiseeritud toiminguid ning pakendavad õlut metallvaatidesse, klaaspudelitesse, alumiinium purkidesse ja plastmahutitesse. Õlut eksporditakse üle maailma ja toodetakse litsentsi alusel paljudes maailma riikides.
Eelprotsessid
Linnastamisprotsess on teraviljade idandamine ning seejärel nende röstimine. Nii saadakse teraviljadest linnas, mida saab pruulimisel kasutada. Et pärm saaks käärimisprotsessi alustada, on vaja teraviljades olev tärklis muuta ensüümide toimel lihtsuhkruteks. Linnaste valmistamiseks kasutatakse spetsiaalselt aretatud odraliike (üldjuhul madala lämmastikusisaldusega). Teised olulised omadused on saagikus, ühtlane idanevus, võime toota ensüüme ja hästi ekstraheeritavat linnast.
Tuntumad pruulimise meetodid ülejäänud maailmas:
Õllejoogid eri maailma osadest
Õllega sarnaseid jooke toodetakse Jaapanis (riisiviinast, riisist) ja Mehhikos (pulque (oktiilist), agaavist-taim). Suures osas Aafrikast kasutatakse linnasesorgot, hirsi ja maisi kohalike õllede (nt bouza, burukutu, pito ja tshwala) tootmiseks. Mehhiko Tarahumara kaasab maisiõlle ja tesquino joomise olulistesse sotsiaalsetesse rituaalidesse.
18. sajandil loobusid Londoni õlletootjad sellest viisist ja valmistasid porterit. Linnaseekstraktide segust valmistatud porter oli kange, tumedat värvi, tugeva humala maitsega õlu, mida käitlesid porteri turud Londonis. Burton upon Trenti õlletootjad, kasutades selle piirkonna karedat vett ja koksiahjudes röstitud kahvatuid linnaseid, pruulisid kahvatu õlle, mida nimetatakse ka parimaks mõrudaks (best bitter). Pale ale on vähem kange, vähem mõru, värvilt heledam ja selgem kui porter. Mahe ale – lahjem, tumedam ja pigem magusam kui kibe ning värvikust saadakse spetsiaalsete linnaste, röstitud odra või karamellide abil. Kasutatakse vähem humalat ning magususe andmiseks ja küpsemise soodustamiseks lisatakse roosuhkrut.
Stout on tumeda õlle kangem versioon, mis on tehtud röstitud linnastamata odrast. Piimastoutid on magusad Inglise stoutid, mis sisaldavad magusainena laktoosi (piimasuhkrut,). Üle 5 protsendi alkoholisisaldusega õlut toodetakse Ühendkuningriigis odraveini nimetuse all, Belgias ja Hollandis toodetakse Trappist õllesid.
2. etapp
Purustatud linnaseteri leotatakse tund aega kuumas vees. Selle etapi ajal lagunevad tärklis ja dekstriin glükoosiks, maltoosiks ja maltotrioosiks. Esimese etapi lõpuks laguneb tärklis käärivateks suhkruteks. Neid tarbib pärm, mille tulemusel valmib alkohol.
3. etapp
Peale teist etappi kurnatakse vedelik ja korratakse linnaste loputust kuumas vees, et eraldada rohkem käärivaid suhkruid. Etapi lõpuks saadud vedelikku nimetatakse virdeks.
4. etapp
Virret tuleb keeta 1-2 tundi, sõltuvalt sellest, millise stiili ja maitsega on soovitud lõpptulemus.
5. etapp
Õllele aroomi ja/või mõruduse andmiseks lisatakse virdele keemise ajal humalaid.
6. etapp
Bakterite õitsengu vältimiseks jahutatakse virre keetmise lõpus kiiresti.
7. etapp
Kui virre jahtub temperatuurini 27 °C või madalamale, valatakse see ümber desinfitseeritud kääritusseadmesse.
8. etapp
Selles etapis puistatakse pärmi kääritusseadmesse ja loksutatakse või segatakse seda tugevalt, et pärm küllastuks hapnikuga ja aktiveeruks.
9. etapp
Kääritusseadmele lisatakse kork ja õhulukk ning seda hoiustatakse jahedas ning pimedas kohas. Pärmi valikust sõltuvalt kestab kääritusprotsess konstantsel temperatuuril keskmiselt 2 nädalat.
10. etapp
Kahe nädala pärast desinfitseeritakse vaadid või pudelid, kus õlut hoiustatakse. Õlu valatakse anumatesse ja lisatakse suhkruid. Selle tulemusena õlu karboniseerub. Õlu jäetakse kaheks nädalaks seisma.
Osmussaare pank
pisi|Osmussaare pank Osmussaare pank on pank Balti klindi Põhja-Eesti klindi osas Loode-Eesti klindilõigus Osmussaare maastikukaitsealal. Pank on Balti klindi kõige läänepoolsem jätk Eestis.
Pank tõuseb merest Osmussaare põhja- ja idarannikul. Merepõhjal olevat astangut ääristab 300 m laiune murrutuslava. Panga kõrgus on 6–7 m, paljanduv lubjakivi moodustab sellest 4 m. 475 miljonit aastat tagasi toimunud maavärina tagajärjel paljanduvad panga jalamil veepiiril bretšalaadse kivimi sooned, mille paksus on 1–1,5 m. Pangal paljanduvad Leetse, Toila, Pakri, Kandle või Aseri ja Väo kihistu kivimid, ülemises osas kohati ka Viivikonna kihistu kivimid.
Pank ümbritseb saare põhjaosa u 5 km pikkuses. Panga kõrgus on keskmiselt 3 m, maksimaalselt 6 m.
Klint on Osmussaare pangal osalt Ölandi tüüpi, mis tähendab, et astang koosneb täielikult lubjakivist. Idarannikul esineb ka Väike-Pakri tüüpi klinti, kus lubjakivi all esineb ka glaukoniitliivakivi, mida meri murrutab. Seetõttu on sealsele pangale omased suured pangale nõjatuvad paekivilahmakad.
Osmussaare pank on kantud Eesti ürglooduse raamatusse ja on Osmussaare kihistiku stratotüüp. Osmussaare kihistik paljandub seal läätsja liivakivikihina, mis moodustab Pakri kihistu ülemise osa ja mille läbimõõt on 0–20 cm.
Panga astang taganeb keskmiselt 7 cm aastas.
Kasimir V (Pommeri)
Kasimir V (või teisiti loendades Kasimir VI; pärast 1380 – 13. aprill 1435) oli Pommeri dünastia liige ja Pommeri hertsog. Ta valitses Pommeri-Stettinit koos oma venna Otto II aastatel 1413-1428. Pärast 1428. aastat valitses ta Pommeri-Stettinit üksi.
Elu
Kasimir V oli hertsog Swantibor III (1351–1413) noorim poeg, kes valitses Pommeri-Stettinit üksi. Tema vanemad vennad olid Otto II (u. 1380 – 1428) ja Albrecht (suri enne 1412).
Isa tegi temast Pommeri väeüksuse juhi, mis võttis Saksa ordu poolel osa Grünwaldi lahingust (1410). Lahingu võitsid poolakad, kes võtsid Kasimiri vangi. Varsti pärast seda lasti ta vabaks. Kremmeri tammi lahingus (1412) võitlesid Kasimir ja tema vanem vend Otto II Brandenburgi vastu.
Pärast hertsog Swantibori surma 1413. aastal valitsesid Kasimir ja tema vanem vend Otto II Pommeri-Stettinit koos. Sõda Brandenburgiga jätkus. 1415. aastal veenis Brandenburgi kuurvürst Friedrich I kuningas Sigismundi põlustama Otto II ja Kasimir V. Samuti seadis ta kahtluse alla Pommeri otse keisrile alluvuse. 1417. aastal läänistas Sigismund Ottole ja Kasimirile, kuid see sõltus Brandenburgi õigustest Pommerile. 1424. aastal külastas Kasimir Sigismundi Budas Ungaris. Otto ja Kasimir said seejärel lääni tingimusteta.
Kasimir V suri 1435. aastal ja maeti Stettini Ottenkirchesse. Tema poeg Joachim Noorem järgnes Pommeri-Stettini valitsejana.
Abielud ja lapsed
Hertsog Kasimir V abiellus kaks korda. Tema esimene naine oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Bernhard I tütar Katharina. Sellest abielust sündis kolm last:
Pärast Katharina surma abiellus ta Braunschweig-Grubenhageni hertsogi Erich I tütre Elisabethiga. Sellest abielust sündis tütar:
Pärast hertsog Kasimiri surma sai tema lesest Elisabethist Gandersheimi kloostri abtiss.
Magdalena de Guzmán, markiis del Valle
Magdalena de Guzmán, markiis del Valle (umbes 1570 – 1621) oli Hispaania õukondlane.
Ta oli algselt peaminister Lerma hertsogi protežee. Too muretses talle kuningas Felipe III abikaasa kuninganna Margarete õuedaami koha.
Novembris 1601 määrati ta infanta Ana guvernandiks. Samuti asendas ta oma ülemuse Gandía hertsoginna haiguse ajal teda kuninganna majapidajana.
Kuni 1603. aastani jäi ta Lerma hertsogi nuhiks, kuid hakkas tasapisi välja kujundama oma kontaktide võrgustikku õukonnas. Kui tal kujunes kuningannaga sõprus, hakkas ta palujaid vastu võtma ning edastas palved koos kuningannaga kuningale. Kui markii de Montesclaros sai palutud ametikoha Mehhikos, tänas ta markiis del Vallet ja kuningannat.
Lõpuks nägi Lerma hertsog markiis del Valles ohtlikku võistlejat ja hakkas kartma oma soosingu kadumist kuninga juures. Oktoobris 1603 kästi tal õukonnast lahkuda ning ta vangistati süüdistatuna ametikoha kuritarvitamises. Vahistati ka tema erasekretäriks olnud sugulane Ana de Mendoza ning mõlemad paigutati 4. oktoobril 1604 koduaresti Logronosse. Kuigi markiis del Valle kaotas ametikoha, sai ta Lerma hertsogi korraldusel ka vangis ja pagenduses viibides tasu.
Nad vabastati 1608, kuid õukonda neid tagasi ei lubatud. Nad naasid sinna alles pärast Felipe III surma ja Felipe IV troonile astumist. Markiis del Valle suri varsti pärast seda õukonnas.
Deutschlandhalle
Deutschlandhalle oli meelelahutusehitis (hall) Berliinis. Hallis toimus nii kontserte kui spordiüritusi.
Halli avas 1935 Adolf Hitler.
1936. aasta Berliini olümpiamängudel toimusid hallis poksi- ja maadlusvõistlused. Seal võitis Kristjan Palusalu kaks kulda.
Hallis oli kuni 10 000 istekohta.
Lammutustööde viimane etapp algas saali lae õhkulaskmisega 3. detsembril 2011.
Barnim VII (Pommeri)
Barnim VII (1390 – 22. september 1450) oli Pommeri hertsogi Barnim VI poeg. 1425. aastast oli ta Pommeri-Wolgasti-Demmini hertsog ja hiljem ka Pommeri-Barthi hertsog. Ta toetas oma venda Wartislaw IX Brandenburgi vastu.
Mikroelektroonika
Mikroelektroonika on elektroonika haru, mille valdkonda kuulub üliväikeste, paljudest (kuni miljarditest) elementidest koosnevate elektroonikalülituste loomine, valmistamine ja rakendamine. Mikroelektroonikale pani aluse pooljuhttehnoloogial põhineva integraallülituse loomine 1958. a. (Jack Kilby, USA).
Kui esialgu oli elementide suurus väljendatav mikromeetrites, siis tänapäeval on see jõudnud kümnete nanomeetriteni. Sellega on pooljuhtkristalli pinnaühikule mahtuvate elementide arv kasvanud oluliselt, digitaaltehnikas lausa miljoneid kordi.
Meie Mall
"Meie Mall" on Arne Oidi (muusika) ja Heldur Karmo (sõnad) 1959. aastal kirjutatud laul, mis võitis 1959. aastal esimese Eesti lauluvõistluse (hilisem Arne Oidi nimeline lauluvõistlus). Laulu esitas seal Anu Anton.
Vincent Aboubakar
Vincent Aboubakar (sündinud 22. jaanuaril 1992 Yaoundés) on Kameruni jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş ja Kameruni jalgpallikoondises.
Klubikarjäär
Ta alustas klubikarjääri Kameruni klubis Coton Sport.
2010. aasta mais liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Valenciennes. Seal mängis ta kokku kolm hooaega, lüües kokku üheksa väravat.
500 kiri
500 kiri on Eesti haritlaste avalik kiri riigikogule ja valitsusele, milles tuuakse esile Rail Balticu projekti mittemõistlikkus ja pannakse ette see projekt peatada. Samas soovitatakse arendada raudteed olemasolevates teekoridorides.
Kiri avaldati 10. jaanuaril 2020 ajalehes Postimees.
Kirja tekst
Avalik kiri riigikogule ja vabariigi valitsusele
Vincent Aboubakar
Klubikarjäär
Hooajal 2016–17 mängis ta Portost laenul Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Tema arvele jäi sel hooajal Türgi kõrgliigas 12 väravat. Beşiktaşesse naasis ta 2020. aasta septembris. Nii hooajal 2016–17 kui ka 2020–21 tuli ta Beşiktaşega Türgi meistriks.
500 kiri
Kirja tekst
''Eestile kahjulik Rail Balticu projekt on mõistlik peatada. Vältimaks korvamatut kahju loodusele ja majandusele, on taristu arendamisel arukas kasutada olemasolevaid raudteekoridore, nagu on korduvalt nõudnud ka avalikud kirjad ja erinevad ühiskondlikud organisatsioonid. ''
Vincent Aboubakar
Klubikarjäär
2021. aasta juunis liitus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Nassr. 2023. aasta jaanuaris oli ta sunnitud klubist lahkuma, kuna klubiga liitus Cristiano Ronaldo ja Saudi Araabia klubidele seatud leegionäride piir sai ületatud. Samal kuul liitus Aboubakar taas Beşiktaşega, kellega sõlmis kahe ja poole aasta pikkuse lepingu.
500 kiri
Kirja tekst
[522 allkirja]
Vincent Aboubakar
Koondisekarjäär
Kameruni jalgpallikoondises tegi Aboubakar debüüdi 29. mail 2010 sõprusmängus Slovakkia vastu. Samal aastal kuulus ta maailmameistrivõistlustel osalenud Kameruni koondisse. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. augustil 2010 sõprusmängus Poola vastu.
500 kiri
Kirja tekst
Eestis, jõulukuul 2019
Vincent Aboubakar
Koondisekarjäär
2017. aastal tuli ta Kameruni koondisega Aafrika meistriks. 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste finaalis lõi ta Egiptuse vastu Kameruni võiduvärava.
Hanevits
Hanevits (Chamaedaphne calyculata) on taimeliik kanarbikuliste sugukonnast hanevitsa  perekonnast.
Vincent Aboubakar
Koondisekarjäär
Kodustel 2022. aasta Aafrika meistrivõistlustel oli ta kaheksa väravaga suurim väravakütt. Kamerun saavutas turniiril kolmanda koha.
Hanevits
Taim kasvab Eestis rabades, rabamännikutes, siirdesoodes. Taime leidub Eestis paiguti ja eelkõige Ida-Eestis.
Vincent Aboubakar
Koondisekarjäär
Ta on kuulunud Kameruni koondisse veel ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Mikrotehnoloogia
Mikrotehnoloogia käsitleb niisuguste kehade ja nendest moodustatud struktuuride tootmismenetlusi, mille mõõtmed jäävad vahemikku 0,1–1000 mikromeetrit.
Kui struktuuriüksuste mõõtmed on väiksemad kui 0,1 μm (100 nm), on tegemist nanotehnoloogiaga.
Mikrotehnoloogilisi menetlusi rakendati kõigepealt integraallülituste valmistamisel (vt pooljuhttehnoloogia), alates 1990. aastatest ka mitmes muus valdkonnas, näiteks
Priscilla Mamba
Priscilla Innocentia Lungile Mamba (sündinud 4. jaanuaril 1972) on Svaasimaa kergejõustiklane.
Ta osales 2000. aasta suveolümpiamängudel naiste 5000 meetri jooksus. Samuti on ta osalenud 1991, 1999 ja 2003. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel.
Aleksander Ellam
Aleksander Ellam (28. september 1897 Kahutsi, Laimjala vald Saaremaa – 24. oktoober 1933 Kapra küla, Laimjala vald) oli eesti kommunist (illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei Saaremaa organisaator).
Elulugu
Aleksander Ellam sündis 1897. aastal Laimjalas Kahutsi küla Alla talus, ta oli pere vanim poeg. Ellamite pere kuuest lapsest olid kommunistid viis: Marie Ellam (1890 – 20. veebruar 1919), Aleksander, Anton Ellam (1902 – detsember 1924), Johan Ellam (1899 – mai 1942) ja Ksenja/Eugenia Ellam (1911 – 17. oktoober 1941). Aleksander Ellami haridus piirdus kohaliku külakooli haridusega. Aleksander osales 1919. aasta Saaremaa mässus, mille eest mõisteti märtsis 1919 kümneks aastaks sunnitööle, kuid vabanes tänu amnestiale juulis 1920. Järgnenud aastatel jätkas Ellam poliitilist tegevust, esialgu Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei, hiljem illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei liikmena.
Poliitiline tegevus
Aleksander Ellam osales 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatses, liitudes selleks vend Johani ja paari kaaslasega Saaremaalt Tallinna riigipöörajatega. Osales Tondil asunud kaitseväe ühendatud õppeasutise vallutamise katses.
Riigipöördekatse mahasurumise järel hukati kolm saarlasest mässukatses osalenut sõjaringkonnakohtu otsusel, sealhulgas ka Anton Ellam, kes mässukatse ajal teenis Eesti Kaitseväes. Kümmekond mässulist aga arreteeriti, nende hulgas ka Aleksander Ellam ja tema noorem vend Johan Ellam, kuid Aleksander Ellam põgenes 1. jaanuaril 1925 teel Kuressaare vangimajja. Põgenemine toimus vahepeatuse ajal Laimjala vallamaja õuel, kui Ellamil õnnestus konvoeerijate valve alt ööpimeduse varjus ära joosta.
Tagaotsimine ja surm
Pärast vahi alt põgenemist tegutses Ellam illegaalselt Saaremaal koos mõttekaaslase Aleksander Muiga kuni viimase vangistamiseni 1926. aastal, misjärel sai Ellam Saaremaa kommunistide organisatsiooni juhiks.
24. oktoobril 1933 tegi kohalik Uuemõisa rajooni konstaabel Hendrik Turu varastatud kraami leidmiseks läbiotsimise Ellami viimases konspiratiivkorteris Kapra külas (endine Koigi asundus) Aadu talus. Läbiotsimise käigus avastati ka Ellam, puhkes tulevahetus, milles Ellam tabas Turut kaela ja kätte, mispeale viimane end pikali viskas ja surnut teeskles. Tagaotsitav Ellam väljus peidupaigast, kuid sai vastaselt kaks tabamust, ühe kõhtu, teise rindu, millesse suri.
Aleksander Ellam maeti Levala apostliku õigeusu kalmistule.
Ellamite talus varjanute tunnistuste kohaselt hakkas Aleksander Ellam end Aadu talus varjama Anastassia Mui kaasabil 1929. aastast, viibides seal vahel päevi, nädalaid ja isegi kuid.
Heino Ross (kodu-uurija)
Heino Ross (5. juuni 1929 Sootiigi, Simuna kihelkond, Virumaa – 1. september 2016 ) oli eesti koduloolane.
Heino Ross tegeles ligi 50 aastat Virumaa kodu-uurimisega, kirjutas raamatuid ning ka tõlkis soome ja saksa keelest.
Hundipaju
Hundipaju (Salix rosmarinifolia) on taimeliik pajuliste sugukonnast paju  perekonnast.
Taim kasvab Eestis näiteks soistel niitudel, madal- ja siirdesoodes. Taim on Eestis tavaline.
Priština ringkond
Priština ringkond (albaania keeles Rajoni i Prishtinës, serbia keeles Приштински округ) on üks Kosovo seitsmest ringkonnast. Selle halduskeskus asub riigi pealinnas Prištinas. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 477 312 elanikku.
pisi|tühi|püsti|Bill Clintoni nimeline puiestee [[Prištinas]]
Chloe (film)
"Chloe" on 2009. aastal linastunud erootiline triller.
Atom Egoyani lavastatud teos on uusversioon Anne Fontaine'i 2004. aastal valminud filmist "Nathalie...".
Peaosi mängivad Julianne Moore, Liam Neeson ja Amanda Seyfried.
Filmivõtted toimusid Torontos.
Sevlievo
Sevlievo on linn Bulgaaria keskosas Gabrovo piirkonnas, Sevlievo valla keskus.
Pejë ringkond
Pejë ringkond (albaania keeles Rajoni i Pejës, serbia keeles Пећки округ) on üks Kosovo seitsmest ringkonnast. Selle halduskeskus asub riigi suuruselt neljandas linnas Pejës. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 174 235 elanikku.
pisi|tühi|[[Pejë linnakeskus]]
Nõukogude okupatsiooni päev (Gruusia)
Nõukogude okupatsiooni päev (gruusia keeles საბჭოთა ოკუპაციის დღე) on Gruusia mälestuspäev. Seda peetakse igal aastal 25. veebruaril, et mälestada Punaarmee sissetungi Gruusiasse 1921. aastal. Püha kehtestati 2010. aastal ja esimene mälestamine oli 2011. aastal.
1921. aasta veebruaris sisenes Punaarmee pärast 1917. aasta järgset segadust Taga-Kaukaasias Gruusiasse, mis oli tollal menševike kontrolli all olnud Gruusia Demokraatlik Vabariik. Gruusia menševike armee sai lüüa ja valitsus põgenes riigist. 25. veebruaril 1921 sisenes Punaarmee pealinna Thbilisisse ja kehtestas kommunistliku valitsuse, mida juhtis Gruusia bolševik Filipp Maharadze. Gruusia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik loodi 25. veebruaril 1921. Järgmised 68 aastat tähistati 25. veebruari ametliku pühana, Nõukogude võimu kehtestamise päevana Gruusias.
21. juulil 2010 kuulutas Gruusia 25. veebruari Nõukogude okupatsiooni päevaks, et meenutada Punaarmee sissetungi Gruusiasse 1921. aastal. Gruusia parlament hääletas valitsuse algatuse poolt. Gruusia parlamendi poolt ühehäälselt heaks kiidetud otsusega anti valitsusele ülesandeks korraldada igal 25. veebruaril mälestusüritusi ja heisata riigilipud, et mälestada, nagu otsuses öeldakse, sadu tuhandeid kommunistide poliitiliste repressioonide ohvreid. töörežiim.
Ivan Orlov
Orlov õppis Moskva Ülikooli loodusteaduskonnas. Ta avaldas mitu artiklit induktiivse arutluse ja tõestuse kohta 1916. aastal, kuid mitte järgnenud poliitilise segaduse aastatel. 1923. aastast oli ta taas teaduslikult viljakas ning osales ideoloogiliste väljaannete filosoofilistes diskussioonides. Ta käsitles peamiselt matemaatika ja loogika filosoofiat, eriti marksistlikku dialektilist loogikat, kuid ka tõenäosusteooriat, psühholoogiat, muusikateooriat ja tööstuskeemiat. 1928. aastal avaldas ta ühes matemaatikaajakirjas oma algupärase loogikakontseptsiooni artiklis "Propositsioonide ühilduvuse loogika". Ta uskus ka loodusseaduste mehhanitsistlikku redutseeritavust.
Pikka aega ei tuntud Ivan Orlovi teoseid väljaspool Nõukogude Liitu, need avastati Läänes alles substrukturaalse loogika esiletõusuga pärast Teist maailmasõda.
Kinnisvara omadused
pisi|Kinnisvara Kinnisvara on isikule kuuluvad kinnisasjad (maapinna piiritletud osa ehk maatükk), mis tekivad looduslikult või inimtegevuse tagajärjel, näiteks vesi, ehitised, mineraalid, puud. Üldiselt hõlmab kinnisvara maa füüsilist pinda ja seda, mis asub maapinnast allpool ja ülal. Kinnisvaraga on seotud ka õiguslikud protsessid, näiteks kõik omandiõigusedi, sealhulgas õigus maa omamiseks, müümiseks, rentimiseks ja nautimiseks. Üks olulisemaid aspekte on kinnisvara väärtus. Eristatakse kaht peamist kinnisvara omadust, mis mõjutavad selle väärtust. Need on majanduslikud omadused ja  füüsikalised omadused. Omadused kujundavad väärtuse, muutes nii kinnisvara eriliseks.
Ivan Orlov
1928. aasta paiku loobus Orlov loogika- ja filosoofiateemaliste kirjutiste avaldamisest ning tegeles tööstuskeemiaga, eriti broomi ja joodi tootmisega. Samuti tõlkis ta keemiateoseid saksa keelest vene keelde.
Kinnisvara omadused
Füüsikalised omadused
Ainulaadsus, hävimatus ja liikumatus – need kolm füüsilist omadust eristavad kinnisvara kui maad nende majanduslikest omadustest. Ainulaadsus toob välja omaduse, et iga maatükk erineb geograafiliselt ning et kaks maatükki ei saa kunagi olla ühesugused. Hävimatus iseloomustab maad, mis on püsiv ja vastupidav. Liikumatus ühendab kõiki kinnisvara geograafiliste asukohtadega maatükke, mida ei saa muuta. Eelnimetatud tunnused eristavad maad majanduses muudest varadest.
Majanduslikud omadused
Kinnisvara majanduslikeks omadusteks on asukoha või piirkonna eelistused, nende arendused ning investeeringute püsivus ja arv. Kõige olulisem neist on asukoha või piirkonna eelistused, sest kinnisvara kuldreegeliks on "asukoht, asukoht, asukoht". Asukoht kajastab inimeste soove ja maitse-eelistusi piirkonna suhtes, lähtudes sellistest teguritest nagu mugavus, maine ja ajalugu. Suur osa kinnisvarast on ka arendused. Arendused on korrektiivid nagu ehitistele maa-ala juurde lisamine või siis olemasoleva maa muutmine. Need mõjutavad omakorda kinnisvara väärtust. Arendused võivad olla erinevad, näiteks privaatsed (kodud ja aiad) või avalikud (kõnniteed ja kanalisatsioonisüsteemid). Samuti on olulisel kohal investeeringute püsivus ja tehingute arv. Investeeringute püsivus muudab maa praktilisemaks, täpsemalt see loob eluks hädavajalikke funktsioone, näiteks drenaaži-, elektri-, vee- ja kanalisatsioonisüsteemid. Eelnevalt mainitud omadused muudavad maa haruldaseks.
Neugrundi pank
Neugrundi pank on veealune pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigus, piirates Neugrundi meteoriidikraatri keskkõrgendikku. Seda ümbritsevad 200-400 meetri laiune ning 20-60 meetri sügavune ringsüvik ja aluskorrakivimitest ringvall. Ringvall on 3-osaline, 20–50 m kõrgune ja kuni 3 km laiune. Veel kaugemal asub ringmurrang, mis eristab kraatri ümbruse kivimeid rikkumata kivimitest.
Neugrundi pank on suurima suhtelise kõrgusega astanguga Põhja-Eesti klindil, mille kõrgus on 60 meetrit. Koos ringsüvikus asuvate setete alla mattunud osaga on sealne astang 100 meetrit kõrge. Pangal esinevad kivimid alates Ordoviitsiumi lubjakividest (Keila lade) kuni Kambriumi liivakivideni. Tegemist on ainulaadse klindilõiguga ehk siis ainsa Neugrundi tüüpi klindiga, kus astang ulatub kristalse alukorrani.
Barsch
Ajalugu
Suguvõsa rändas XVIII sajandi alguses Friisimaalt Venemaale. Viitseadmiral Jakob Barsch (1692−1755) võeti 17. märtsil (vkj) 1753 Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsast võrsus mitmeid mereväeohvitsere. Nad võeti Vologda kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Legeerimine
Legeerimine (lad k ligare ’siduma, ühendama’) on ainele lisandite manustamisega seotud mõiste:
Simon Vouet
Vouet tutvus barokkstiiliga aastail 1613–1627 Itaalias elades. 1627. aastal naasis ta Prantsusmaale, et jätkata kuningas Louis XIII õukonnamaalija ja seejärel õukonna esikunstnikuna (premier peintre du Roi). Ta rajas ka ateljee, kus õpetas tuntud maalikunstnikest näiteks Charles Le Bruni. Vouet ja ta ateljees töötavad kunstnikud lõid kuningale ja jõukatele patroonidele religioosse ja mütoloogilise sisuga maale, portreid, freskosid, tapeete ja mahukaid dekoratiivseid lahendusi.
Elulugu
Simon Vouet sündis 9. jaanuaril 1590 Pariisis. Ta oli juba lapsena kunstist ümbritsetud, sest ta isa Laurent Vouet oli samuti maalikunstnik. Ka ta noorem vend Aubin Vouet (1595–1641) sai hiljem kunstnikuks.
Vouet alustas kunstnikuteed portreemaalijana. Kõigest 14-aastaselt saadeti ta Inglismaale ja 20-aastaselt läks ta Konstantinoopolisse (tänapäeva İstanbuli) maalima sultan Ahmet I.
1613. aastal suundus Vouet Itaaliasse, kus viibis 1627. aastani ja omandas värske kunstistiili baroki tehnikad. Tema suurimad patroonid olid teadlane ja kunstikollektsionäär Cassiano dal Pozzo (1588–1657), kardinal Francesco Barberini (1597–1679) ning aristokraatlik pankur ja kunstikollektsionäär Vincenzo Giustiniani (1564–1637); kunstnikest avaldasid talle mõju baroki väljaarendajad Carraccid ja Michelangelo Caravaggio, kellega ta võis kokku puutuda Caravaggio loominguga kardinal Francesco Maria del Monte kollektsiooniga tutvudes.
Vouet sai paarikümne Roomas veedetud aasta jooksul nii tuntuks, et ta valiti Püha Luuka akadeemia (Accademia di San Luca) presidendiks. Ta avas Roomas ateljee, kus täitis arvukaid tellimusi. Vouet domineeris kujutava kunsti valdkonnas ligi 15 aastat.
1626. aastal abiellus ta Itaalia kunstniku Virginia Vezziga (ka Virginia da Vezzo), kellega sai viis last. Ta kasutas naist Madonnat ja naissoost pühakuid kujutavatel maalidel modellina.
1627. aastal pöördus ta Prantsuse kuninga Louis XIII palvel tagasi Prantsusmaale ning sai õukonna esimaalijaks. Ta lõi palju õukonnaportreid (peamiselt pastelle) ning kuninga soovil koomikseid ja gobelääne.
Elmo Tiisvald
Elmo Tiisvald (sündinud 13. juunil 1967 Tallinnas) on eesti dirigent ja viiuldaja.
Ta õppis aastatel 1974–1982 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit (juhendajaks õpetajad Ene Pedaste ja Tiiu Peäske), lõpetas aastal 1986 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise- (juhendaja Enn Oja) ja viiulierialal (juhendaja Lemmo Erendy). Aastal 1993 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kooridirigeerimise alal (Ants Üleoja klass) ja 2003 orkestridirigeerimise alal (Paul Mägi ja Roman Matsovi klass).
Aastatel 1992–1995 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris laulja, koormeistri ja dirigendina ning õppejõuna Eesti Muusikaakadeemias.
1991. aastal asutas ta Tallinna Rahvusvahelise Orelifestivali Oratooriumikoori ja 1996. aastal Tallinna Kontserdikoori.
1995. aastal hakkas ta dirigeerima etendusi rahvusooperis Estonia, aastatel 1998–2009 töötas ja aastast 2013 on ta töötanud seal peakoormeistrina.
Aastatel 2009–2013 oli ta vabakutseline dirigent ja lektor.
Krässgrundi klindisaar
Krässgrundi klindisaar on Soome lahes asuv ringikujuline paeplatoo, mille pindala on kuni 3 km2. Klindisaar on osa Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigust. Paeplatoo põhjaosa ümbritseb astang (Krässgrundi pank). Pangal esinevad kivimid alates Ordoviitsiumi Lasnamäe lademe lubjakividest (Keila lade) kuni Kambriumi liivakivideni. Tegemist on ainulaadse klindilõiguga ehk siis ainsa Neugrundi tüüpi klindiga, kus astang ulatub kristalse alukorrani. Klindisaare veepealne osa moodustab Krassi saare.
Simon Vouet
Elulugu
Vouet' kuulsus rauges 1640. aastal, kui esile tõusis Nicolas Poussin. Poussinist sai uus kuninga lemmik ning ta tõsiste klassitsistlike teoste kõrval hakati Vouet' loomingut pidama madalaks ja distsiplineerimatuks. Hoolimata kuulsuse raugemisest sai Vouet' käe all koolituse mitu tähtsat prantsuse maalikunstnikku, nagu Charles Le Brun (1619–1690), kellest sai hiljem kuninga esimaalija, ning Eustache Le Sueur (1616–1655), kes maalis suurel hulgal maalitsükleid, peamiselt kirikutele, ning portreid.
Simon Vouet suri 59 aasta vanuses 30. juunil 1649 Pariisis. Ta maeti Saint-Jean-en-Grève'i kiriku kalmistule (praeguseks lammutatud).
Tähtsus
"Kui Simon Vouet 1627. aastal Pariisi naasis, iseloomustas Prantsusmaa kunsti provintslikkus; see oli Itaalia standarditest veerand sajandit taga. Vouet tutvustas seal värskemaid suundi, koolitas noori andekaid kunstnike – aga ka kunstipublikut, – ning tõi Pariisi kunstipildile tagasi," on öeldud. Vouet' stiil kujunes talle ainuomaseks, aga oli selgesti Itaalia mõjudega. Oma harmoonilisuse ja graatsiliste figuuridega jättis ta Prantsuse maalikunsti sügava jälje. Loomingut levitas ta graveeringute kaudu, mis annab tänapäeval suurepärase ülevaate sellest, kui palju ta teostest on tegelikult hävinenud.
Vouet' stuudios said koolitust paljud järgmise põlvkonna kunstnikud. Ta tuntuimate õpilaste Charles Le Bruni ja Eustache Le Sueuri kõrval omandasid seal haridust tenebrist Valentin de Boulogne, maalikunstnikud François Perrier, Nicolas Chaperon, Michel Corneille Vanem, Charles Poërson, Charles Alphonse du Fresnoy ja Pierre Mignard, portretist Pierre Daret, graveerija Claude Mellan, flaami maalikunstnikud Abraham Willaerts ja Michel Dorigny ning portretist ja graveerija François Tortebat.
Looming
Simon Vouet' lõi peamiselt portreid, aga ka rohkelt altarimaale, nagu "Ümberlõikamine" ("Circoncisione di Gesù", 1622, õli lõuendil) Napolis Püha Angelo kirikus ning "Neitsi sünd" ("La nascita della Vergine", u 1620, õli lõuendil) Roomas San Francesco a Ripa kirikus. Paljud ta teosed on religioosse ja mütoloogilise sisuga.
Vouet' töid on kirjeldatud kui harmoonilisi ja dünaamilisi. Maalidel kujutatud inimesed jätavad väga elava mulje. Eriti hästi on äratuntavad naisfiguurid, mis paistavad silma külluslikkuse, maheduse ja õrnuse poolest ning on peente teravatipuliste ninadega. Ta täiendas keskset figuuri sageli väikeste, aga tähendusrikaste detailidega, näiteks kujutades tagaplaanil suurepärase arhitektuuriga ehitisi.
Vouet võttis kasutusele tollal uudse värvipaleti – maalidel domineerisid julged toonid, nagu sidrunikollane, kuldne ja soe oranž. Ta armastas ka drastilisi heleda-tumeda kontraste. Värvid lõid kreemja tekstuuri, pintslitöö oli kerge ja kiire.
Tuntumad teosed
"Ennustaja"pisi|244x244px|"Ennustaja" (1617; rahvuslik antiikkunsti muuseum Roomas) "Ennustajat" (1617; rahvuslik antiikkunsti muuseum Roomas) peeti kaua ühe Firenzest pärit maali koopiaks, kuni restaureerimise ajal tuli ilmsiks selle tagaküljel olev ladinakeelne kiri "aegiptia. vulgo. zingara. fatvi. cerdonis. divinatrix. a. Simoe. Voet. ad. vivum. depicta. MCDXVII", mis tõestab, et tegu on Vouet' loominguga. Lisaks on teada, et maal kuulus Itaalia kunstipatrooni Cassiano dal Pozzo kollektsiooni, Pozzo ostis teose Vouet'lt 1617. aastal ning teose müügi tõttu dokumenteeriti Vouet' Roomas esimest korda aktiivse kunstnikuna. 18. sajandi lõpus jõudis maal Torlonia aadlipere kollektsiooni ja seejärel rahvuslikku antiikkunsti muuseumi Roomas. Üks versioon maalist (valminud u 1620) kuulub ka Kanada rahvusgalerii kogusse.
"Ennustaja" peegeldab noore kunstniku suurepärast pintslitööd ning demonstreerib meisterlikke oskusi. Täheldada võib Caravaggio mõjutusi: lihtne kompositsioon, üsna tumedad toonid, vähe valgust, tegelased on kujutatud viletsates riietes ning nende vahel võib tajuda pinget. pisi|300x300px|"Jeesuse tutvustamine templis" (1640–1641; Louvre)"Jeesuse tutvustamine templis"
"Jeesuse tutvustamine templis" (1640–1641; Louvre) on kardinal Richelieu 1641. aastal tellitud maal jesuiitide Saint-Louis' kiriku retaablile. Pildil kujutatud stseen pärineb Luuka evangeeliumist. Maali keskmes on Maarja, kes ulatab last üle altari ülempreester Siimeonile. Maarja kõrval seisev Joosep vaatab last armastaval pilgul ning ka ülejäänud tegelased on liigutatud. Toimuvat on kujutatud ülemäärase pateetilisuseta ja üleloomulikkuseta.
Sellel kunstniku hilisemasse loomeperioodi kuuluvas teoses on tunda klassitsismi mõjutusi.
Maalide loend
Religioosse sisuga Mütoloogilise sisuga Portreed Muu
Sinialliku raudteejaam
pisi|Sinialliku endine jaamahoone Sinialliku raudteejaam oli raudteejaam Sinialliku külas Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.
Kaukaasia rahvatants
"Kaukaasia rahvatants" on Aleksandr Mişoni poolt Aserbaidžaanis 1898. aastal loodud tummfilm.
Sinialliku raudteejaam
Pooljaam avati 1897. aastal. Avamise ajal jäi see Viljandi kihelkonda Viljandi mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 156,5 kilomeetri kaugusel. pisi|Sinialliku jaamaesine 20. saj alguses Sinialliku naaberjaam Viljandi suunal oli Viljandi raudteejaam ja Mõisaküla suunal Loodi raudteejaam (pooljaam). Lisaks suundus jaamast raudteeharu liivakarjääri.
Sinialliku puidust jaamahoone ehitati eriprojekti järgi ja on ühes ootepaviljoniga säilinud. Hoone on korduvalt ümber ehitatud ning tänaseks eraomanduses.
Chicago Tribune
pisi|Logo Chicago Tribune on USAs Chicagos ilmuv päevaleht; üks suurimaid USA päevalehti. Lehte annab välja Tribune Publishing. Lehe peatoimetaja on Gerould W. Kern.
Lehele panid aluse 10. juunil 1847 James Kelly, John Wheeler ja Joseph Forrest.
Lehe tiraaž oli 2013. aastal järgmine: 448 930 (tööpäevadel), 331 190 (laupäeval) ja 853 324 (pühapäeval).
Carl Friedrich Keil
Carl Friedrich Keil (õieti Johann Friedrich Karl Keil; 26. veebruar 1807 Lauterbach Oelsnitzi lähedal Vogtland – 5. mai 1888 Rödlitz, Saksi kuningriik) oli saksa teoloog.
Ta õppis keisrinna Aleksandra Fjodorovna stipendiaadina Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1827–1830. Ning seejärel 1830–1833 Berliini Ülikooli usuteaduskonnas, kus ta kaitses kaitstes teoloogia litsentsiaadi ja filosoofiadoktori kraadi.
Ta töötas Tartu ülikooli usuteaduskonnas eradotsendina 1833–1838, erakorralise professorina ja teoloogiadoktorina 1838, korralise professorina 1838–1858 eksegeetilise teoloogia ja orientaalkeelte (süüria, kaldea (piibli-aramea), sanskriti ja araabia) alal. Ta oli usuteaduskonna dekaan 1851–1854. Ta on lugenud praktilist teoloogiat, eksegeetikat ning õpetanud piibli arheoloogiat.
Sidestusreaktsioon
Sidestusreaktsiooni (ingl Coupling reaction) nimetust kasutatakse orgaanilises keemias mitmesuguste C–C sideme tekitamise reaktsioonide korral, milles metalliaatomit sisaldava katalüsaatori toimel kaks orgaanilist fragmenti ühinevad, andes produkti R–R’.
Keskkool
Keskkooliks võidakse Eestis nimetada ka kooli, milles on lisaks keskkooliklassidele (10.–12.) ka alamaid klasse, kas 7.–9. või 1.–9.
Kutsekeskkoolis saab omandada korraga nii keskharidust kui ka kutseharidust.
Sidestusreaktsioon
Kõige enam kasutatud katalüsaator on tetrakis(trifenüülfosfiin)pallaadium(0). Reagentide RX ja R’X’ lahkuvate rühmadena on parimad kloriid, bromiid, jodiid või triflaat. Näiteks bromobenseen PhBr) ja vinüülkloriid (CH2=CHCl) annavad stüreeni (PhCH=CH2). Kahe molekuli jodobenseeni (PhI) ühinemisel saadakse bifenüül (Ph-Ph).
Ei-ichi Negishi, Akira Suzuki ja Richard F. Hecki panust sidestusreaktsioonide uurimisel tunnustati 2010. aastal Nobeli keemiaauhinnaga.
Baltisaksa kirjandus
Baltisaksa kirjandus on Eesti ja Läti aladel elanud baltisakslaste kirjandus, mis on kirjutatud peamiselt alamsaksa keeles ja ülemsaksa keeles.
Tinglikult võib baltisaksa kirjanduse osaks lugeda ka teistes keeltes loodud kirjandust, mis sisult kuulub baltisaksa kirjandustraditsiooni, näiteks prantsuskeelseid romaane, ladinakeelset akadeemilist juhuluulet ning esto- ja letofiilide eesti- ja lätikeelseid teoseid, mille lugejaskonda kuulusid peamiselt sakslased.
Eestis on baltisaksa kirjanduse uurimisega tegelnud näiteks Liina Lukas ja Jaan Undusk.
Traakia keel
pisi|Traakia keele leviala Traakia keel oli halvasti kinnistunud väljasurnud keel, mida rääkisid traaklased iidsel ajal Kagu-Euroopas. Traakia keele keelelistest sugulustest on teatud vähe, kuid üldiselt ollakse ühel meelel, et see oli satemi omadustega indoeuroopa keel.
Traakia keeli räägiti praeguses Bulgaarias, Rumeenias, Põhja-Makedoonias, Kesk-Makedoonias (Kreeka), Lääne-Traakias (Kreeka), Ida-Traakias (Türgi) ja Bitüünias (Türgi).
Kallavere kihistu
Kallavere kihistu (inglise keeles Kallavere Formation) on Ordoviitsiumi ladestu kihistu. Kihistu on nimetatud Harju maakonna Kallavere asula järgi. Seda hakkasid esimesena määratlema Lilita Ilga Gailīte ja Rita Ulste aastal 1976. Ajaliselt kuulub see osalt Pakerordi lademesse, moodustades selle alumise osa, erandiks on vaid kihistu vanim, Maardu kihistik. Selle stratotüübiks on Ülgase paljand. Kihistule on nime andnud Kallavere küla. Kihistu paksus on suurim (18,1 m) Eiklas.
Uuema käsitluse kohaselt jääb Kambriumi ja Ordoviitsiumi piir Kallavere kihistusse, muutes seega Pakerordi lademe osaliselt Kambriumi lademeks ja Kallavere kihistu ka Kambriumi kihistuks.
Kihistu kihistikud on järgmised:
Andres Tennus
pisi|Andres Tennus (paremal) Tartu ülikooli peahoone ees 2017. aastal. pisi|Andres Tennus pildistamas Anneli Sarot Tartu ülikooli peahoone teisel korrusel 2017. aasta novembris. Andres Tennus (sündinud 1971) on eesti fotograaf.
Kallavere kihistu
Kihistu koosneb põhiliselt nõrgalt tsementeerunud liivakivist, Põhja-Eestis markeerib Pakerordi lademe alumist piiri oobolusliivakivi all lasuv oobolusi sisaldav konglomeraat, mille paksus on Maardu all meeter, Rakvere ümbruskonnas aga 4-6 meetrit. Pakerordi lademesse kuuluvatel liivakividel on ka õhukesi tumeda kilda vahekihte.
Andres Tennus
Ta töötab Tartu Ülikoolis fotograafina. pisi|Ilmar Raag (auditooriumi ees) ja Andres Tennus (fotoaparaadiga) 2018. aastal Tartu ülikooli humanitaarteaduste instituudis. Töid: Tartu ülikooli fotogalerii, fotod Tartu Ülikooli väljaannetele jm.
Vaade liikuvalt rongilt
"Vaade liikuvalt rongilt" on Georges Mélièsi poolt Prantsusmaal 1898. aastal loodud tummfilm. pisi|püsti|tühi|Film Panorama pris d'un train en marche
Türisalu kihistu
pisi|Türisalu pank on Türisalu kihistu stratotüübiks Türisalu kihistu (inglise keeles Türisalu Formation) on Ordoviitsiumi ajastu kihistu. Kihistu on nimetatud Türisalu panga järgi, mis on ka kihistu stratotüübiks. Seda hakkas esimesena määratlema Karl Müürisepp aastal 1958. Ajaliselt kuulub see suuremalt jaolt Pakerordi lademesse, moodustades selle ülemise osa, ent Tabasalu kihistik kuulub Varangu lademesse. Kihistu on kõige paksem Loode-Eestis, kus Elbikul on selle paksuseks 6,1 meetrit, ent Põlvas on kihistu vaid 5 sentimeetrit paks.
Kihistul on kaks kihistikku: Tabasalu kihistik ja Toolse kihistik. Kihistu kivimid on üldiselt väga ühtsed, koosnedes kildast, ent Varangu lademe ja Pakerordi lademe piire märgib uue kivististetüübi ilmumine, samuti on Tabasalu kihistikus õhukesi kvartsliiva kihte ja see sisaldab alumiste kihtidega võrreldes rohkem püriiti. Tabasalu kihistik jääb Varangu lademesse, üleminekupiirkond asub valdavalt Toolse kihistikus. Kihistu kivimitest suurem osa kuulub Pakerordi lademesse, uuemad Varangu lademesse kuuluvad kivimid esinevad vaid Tallinna ja Rapla vahelisest joonest ida pool. Tapast ida pool jäävad kihistu kivimid juba kõik Varangu lademesse.
Terviseviin
Terviseviin oli rahakogumise komme eesti pulmades.
Tavaliselt toimus pärast pruudi tanutamist. Isamees kallas viina klaasidesse ja kutsus pulmalisi noorpaari terviseks jooma. Kes jõi, see viskas laual asuvasse taldrikusse raha, jõukamad panid rubla, vaesemad münte (Lüganuse, Lihula, Viljandi, Rannu jne.).
Elīna Garanča
Rahvusvahelise tuntuse saavutas Garanča 2003. aastal Salzburgi festivalil, kui ta laulis Annio osa Mozarti ooperis "La clemenza di Tito" (dirigent Nikolaus Harnoncourt). Sellele järgnesid mitmed suuremad osatäitmised, nagu Charlotte Massenet' ooperis "Werther" ja Dorabella Mozarti ooperis "Così fan tutte" Viini Riigiooperis (2004) ning Dorabella Pariisis (lavastaja Patrice Chéreau, 2005).
12. jaanuaril 2008 tegi Garanča debüüdi New Yorgis Metropolitan Operas Rosina rolliga Rossini "Sevilla habemeajajas". 2010. aastal laulis ta peaosa Bizet' ooperi "Carmen" lavastuses Metropolitan Operas.
Isiklikku
Garanča abikaasa on dirigent Karel Mark Chichon. Tütar Catherine Louise on sündinud 2011. aastal.
Lauluvõistlus
pisi|Sopot 1967 Lauluvõistlus on lauljatele mõeldud konkurss, kus lauljad võistlevad, et välja selgitada, kes on parim.
Lauluvõistlused Eestis
Esimene lauluvõistlus Eesti NSV-s toimus 1959. aastal. Selle ja järgnevad lauluvõistlused viis läbi Eesti NSV Riiklik Filharmoonia. Esimese lauluvõistluse võitis Arne Oidi laul "Meie Mall" Heldur Karmo sõnadele. Esitajaks oli Anu Anton. Lauluvõistlus sai hiljem nime Arne Oidi nimeline lauluvõistlus (1976–1987).
Tippmeloodia oli aastatel 1971–1975 Jüri Roomere eestvõttel korraldatud lauluvõistlus.
Eurovisiooni lauluvõistlusel Eestit esindava laulu väljavalimiseks hakati 1993. aastal korraldama konkrussi Eesti Eurolaul, hiljem Eurolaul, mis kannab 2009. aastast nime Eesti Laul.
On toimunud ka sellised lauluvõistlused nagu Lepatriinu lauluvõistlus, Kuldleheke, Solistica, Lauluragin, Alo Matiiseni nimeline lauluvõistlus, Looduslaul, Golden rose, Golden talents, Helisev muusika, Viisivärtnake, Tähtede lava, Laulukarussell.
Lauluvõistlused kogu maailmas
Ajalooliselt on esimesteks rahvusvaheliselt tuntud võistluse vormis toimuvateks laulufestivalideks alates 1951. aastast toimunud Sanremo festival ja selle eeskujul algatatud Eurovisiooni lauluvõistlus (Eurovision Song Contest), mis toimub alates aastast 1956.
Kõrgekalda kihistu
Kõrgekalda kihistu (inglise keeles Kõrgekalda Formation) on Ordoviitsiumi ladestu kihistu. Seda hakkas esimesena määratlema Algimantas Grigelis aastal 1978. Ajaliselt kuulub see Uhaku lademesse, moodustades selle ülemise osa. Selle stratotüübiks on Purtse jõe Kõrgekalda paljand, mille järgi kihistu on ka nime saanud. Kihistu paksus on suurim (18,1 m) Alatskivil.
Kihistul on kolm kihistikku: Erra kihistik, Koljala kihistik ja Pärtlioru kihistik. Kihistu koosneb põhiliselt rohekashallist lubjakivist, mis sisaldab ohtralt kivistisi ja nende jäänuseid. Lubjakivi vahel on õhukeste kiohtide ja läätsedena merglit. Kirde-Eestis sisaldab kihistu ka õhukesi (kuni 2 cm) kukersiidi kihte, mis on vanimad maailmas. Lademe alumisel piiril on palju götiidist ooide.
Mulla erosioon
Mulla erosioon on mulla ja selle lähtekivimi ärauhtumine ajutise vooluveega või lendumine tuulega. See tähendab, et peamised mulla erosiooni tekitajad on tuul ja vesi.
Mulla erosiooni esinemine looduses
Mulla erosioon on sage põllumajanduslikes piirkondades, järskude nõlvadega mägedes, suure sademete hulgaga piirkondades ja samuti piirkondades, kus on metsaraie levinud.
Mulla erosiooni tekke põhjused
Mulla erosiooni võib tekitada põllumajandus, sest põllumaade kündmine muudab mullaosakesed väiksemaks ning seeläbi on põllumajanduslikes piirkondades suurem erosiooni võimalus. Samuti võib mulla erosiooni mõjutada kliima ja selle muutumine:
Mulla erosiooni tagajärjed
Mulla erosioon võib tekitada pikas perspektiivis kõrbestumist, samuti ka vähendab põllumaa tootlikkust ning võib ka mõjutada veeteede ummistumist setetega.
Termostaatventiil
Termostaatventiil on otsetoime temperatuuri proportsionaalregulaator, mis hoiab ruumi temperatuuri soovitud väärtusel, sõltumata ilmastiku muutumisest ja ruumis tekkivast soojuse lisakadudest või lisasoojusest, milleks võib olla tuuletõmbus, päikesekiirgus, elektervalgustus või ruumis viibivate inimeste soojuseritus.
Termostaatventiil koosneb vooluhulka reguleerivast ventiilist ja reguleerimispeast (termostaadist). Termostaatventiil reguleerib soojuskandja vooluhulka ventiili­ava muutmisega. Termostaadi anduriks on gaasiga või vedelikuga täidetud lõõtsiku (sülfooni) ja silindrilise kapsli moodustatud kinnine lõõtsikkapsel, milles olev gaas või vedelik soojuse toimel paisudes surub kokku vedru ning spindli ja koonuse vahendusel suleb ventiili ava ning vähendab soojuskandja vooluhulka. Gaas kondenseerub kõige külmemas lõõtsiku otsas, mis on ruumi temperatuuri mõju all, seega radiaatori temperatuur mõjutab ventiilikoonuse asendit vähe. pisi|Joon 1. Termostaatventiil: 1–pööra-tav käepide, 2–piirikrõngad, 3–lõõtsik, 4–vedru, 5–reguleerimisskaala, 6–spindel, 7–rõngastihend, 8–eelseadekäepide,9–eelseadedüüs, 10–ventiili koonus, 11–ventiili kere, 12–düüsTermostaadi tööd iseloomustab proportsionaalsuspiirkond, mis on temperatuuri­vahemik, mille võrra ruumitemperatuuri muutudes ventiili koonus liigub täisavatud asendist suletud olekusse. Proportsionaalsuspiirkond on tavaliselt kaks kraadi. See tähendab, et radiaatori ventiil sulgub, kui temperatuur ületab kahe kraadi võrra skaala seadeväärtust.
Termostaatventiili termostaat peaks paiknema horisontaalselt ja olema võimalikult kaugel küttetorudest. Termostaadile peab ruumiõhk hästi juurde pääsema, et see mõõdaks ikka tegelikku ruumi temperatuuri. Näiteks paksu kardinaga või laia aknalauaga varjatud radiaatori ja akna juures võib temperatuur oluliselt erineda ruumi temperatuurist ja termostaatventiil hoiab kardinataguse ruumiosa temperatuuri, mitte toatemperatuuri soovitud väärtusel. Sellise olukorra vältimiseks valmistatakse kauganduriga termostaatventiile. Kaugandurit soovitatakse kasutada siis, kui andur jääks kardina taha ja/või seda võiks mõjutada tõmbetuul või küttetorud. Temperatuurianduri saab viia kapillaartoru abil kuni kahe meetri kaugusele termostaatventiilist sellisesse kohta, kuhu pääseb vabalt ruumiõhk. Kaugreguleerimiseks viiakse temperatuuriseadur ja reguleerimisseade termostaat­ventiilist 2,5 või 8 meetri pikkuse kapillaartoruga eemale, siin on kaugandur ja reguleerimisseade ühitatud ning asuvad ventiilist eemal. Neid on otstarbekas kasutada ligipääsmatute konvektorite ja radiaatorite juures.
Termostaatventiilil on küttesüsteemi külmumise kaitseks temperatuuri minimaal­väärtus 6 °C piiratud. Seadeväärtus on tavaliselt 6…26 °C. Reguleerimispiirkonda saab kitsendada või lukustada ühele väärtusele käepidemes paiknevate piirikrõngaste asendi muutmisega. Valmistatakse ka tugevama ehitusega, vandalismi ja varguse vastu kaitstud seadmeid.
Eelseadedüüsiga valitakse soojuskandja vajalik vooluhulk reguleerimata olekus. Eelseadearvu saamiseks on kaks võimalust. Esimene: arvutatakse avatud ventiilile vajalik kv arv, tabelist  lei­takse sellele vastav eelseadearv. Teine võimalus: vastava termostaatventiili nomogrammilt lei­takse soojuskandja vooluhulga ja diferentsiaalrõhu järgi eelseadearv. Graafik N vastab täiesti avatud olekule ning on harilikult tehases termostaadile peale seatud. Soovitud eelseadearvu paigaldamiseks võetakse ventiililt maha termostaat, tõstetakse üles eelseadekäepide ning pööratakse märgi ! kohale vajalik arv. Kui termostaat on kohale paigutatud, on skaala kaetud ja ebasoovitavad muutmised kõrvaliste isikute poolt ei ole enam võimalikud. Eelseadet muudetakse küttesüsteemi häälestamisel.
Suur-Pakri pank
Panga pikkus on u 3 km ja kõrgus 1–5 m.
Pank jääb täies ulatuses Pakri maastikukaitseala territooriumile.
Koos Väike-Pakri ja Osmussaare pangaga kuulub Suur-Pakri pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigu koosseisu.