cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irek Faizullin
Elulugu
1989–1995 projekteerimis- ja ehitusorganisatsiooni Tatstroiprojekt direktor. 1995–1997 ettevõtte Kazstroidekor juhatuse esimees. 1997–2002 ettevõtte Tatavtodor juhataja esimene asetäitja. 2002–2005 riigiettevõtte Tatinvestgraždanprojekt peadirektor. 2005–2010 Tatarstani Vabariigi ehitus-, arhitektuuri- ja elamumajanduse ning kommunaalteenuste ministri asetäitja, Tatarstani Vabariigi peaarhitekt. 2010–2020 Tatarstani Vabariigi ehitus-, arhitektuuri- ja elamuminister, Tatarstani Vabariigi peaarhitekt. Jaanuarist 2020 Venemaa Föderatsiooni ehitus-, elamu- ja kommunaalteenuste ministri esimene asetäitja – Venemaa Föderatsiooni regionaalarengu valitsuskomisjoni presiidiumi (peakorter) aseesimees.
10. novembrist 2020 Venemaa Föderatsiooni ehitus-, elamu- ja kommunaalminister. Venemaa Raudtee direktorite nõukogu liige.
Sanktsioonid
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides asuv vara külmutati.
Koidumardikas
Koidumardikas (Dictyoptera aurora) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Väike Siimurahu
Väike Siimurahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Siimurahu kõrval asuv väike saar (rahu).
Marie Sepp
Marie Sepp (1862–1943), tuntud ka kui Kõue Marie, oli Eesti rahvalaulik ja rahvaluulekoguja Viljandimaalt Kolga-Jaani kihelkonnast.
Sepp sündis Võrtsjärve põhjakalda paigus Soosaare vallas. Ta isa Hans Kõu oli lähipiirkonnas ainuke mees, kes jõudis pärast 21-aasta pikkust nekrutiteenistust Vene Keisririigi armees tervena koju tagasi. Mõisateenijast ema õpetas Mariele tollastest laulikutest nii kiriklikke kui ilmalikke laule ja lugemist. On teada, et nelja-aastaselt oskas Marie lugeda, misjärel õpetas isa talle kirjutamist. Soosaare vallakoolis paistis ta silma nii oma kirjutamisoskuse kui vaimsete võimete poolest, kuid sai seal kokku käia ainult 11 nädalat.
Leeriskäimise järel töötas ta aastatel 1897–1886 teenijana regilaulik Mari Pärtensi perele kuuluvas Purtsi ehk Eessaare talus Vissuvere külas.
1937. aastal salvestati 17 regilaulu Riigi Ringhäälingus, hiljem saatis Sepp ise Muusikamuuseumile tema kogutud ja üles kirjutatud pärimusmaterjali. regilaulik Mari Pärtensi elulookirjelduse.
Temalt salvestatud lõikuslaulu "Väljad karja käia" ja lüro-eepilist regilaulu "Ema haual" on hiljem pärimusmuusikaansambel Duo Ruut.
Vaida raamatukogu
Vaida raamatukogu on kolmest Rae valla hallatavast raamatukogust. See asub Vaida alevikus.
Ääsmäe raamatukogu
Ääsmäe raamatukogu asutati 6. detsembril 1924 Ääsmäe kooli juures nimega Ääsmäe Avalik Raamatukogu, mis oli Saue valla Keskraamatukogu osakond.
Mureen
Mureen (Muraena) on kalade perekond angerjaliste seltsi mureenlaste sugukonnast.
Mureenid on enamasti öise eluviisiga, päeval varjuvad nad kaljulõhedesse, pragudesse või setetesse, jättes välja vaid pea.
Perekonda kuulub 10 liiki:
Meistriliiga 2013
Meistriliiga 2013 ehk Premium liiga 2013, liiga suurtoetaja A. Le Coq järgi, oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 23. hooaeg, mis algas 3. märtsil 2013 ning lõppes 9. novembril 2013. Tiitlikaitsja oli Nõmme Kalju. Kaks vooru enne hooaja lõppu kindlustas oma kaheksanda meistritiitli FC Levadia.
Meistriliiga üleminekumängud
2013 hooaja lõpus osalesid Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2. koht üleminekumängudel, mis selgitas välja järgmisel hooajal Meistriliigas ja Esiliigas mängiva võistkonna.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool
style="background: #FFDFDF;"|0:12
Romans Suta
Romans Suta (28. aprill 1896 Võnnu kreis – 14. juuli 1944 Thbilisi) oli läti maalikunstnik, graafik, illustraator, stsenograaf ja sisekujundaja.
Haridus
Suta õppis Riias Jūlijs Madernieksi erakunstistuudios ja Riia Kunstikoolis, ent oli kunstnikuna peamiselt autodidakt. Esimese maailmasõja ajal kolis ta koos perega 1915. aastal ajutiselt Venemaale. Ta jätkas kunstiõpinguid Penzas, kus tutvus ka oma tulevase abikaasa Aleksandra Beļcovaga. Oktoobrirevolutsiooni ajal viibis Suta Peterburis, kus tutvus noorte vene kunstnikega. 1917. aasta detsembris naasis ta Riiga.
Rôtânăh Kĭri provints
Rôtânăh Kĭri provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Piirneb põhjas Laose ja idas Vietnamiga.
Romans Suta
Haridus
1922. aasta lõpus abiellus Romans Suta Aleksandra Beļcovaga ning suundus temaga koos Euroopa-reisile. Nad viibisid Berliinis, Dresdenis ja Pariisis ning naasid Lätisse 1923. aastal.
1924. aastal rajati Suta initsiatiivil portselanimaali stuudio Baltars, mis aga lõpetas finantsraskuste tõttu töö 1928. aasta lõpus.
1929. aastal sai Sutast Riia Rahvaülikooli joonistusstuudio juht, pärast kooli sulgemist 1934. aastal jätkas ta õpetamist oma erastuudios. 1930. aastail jätkas ta ka tööd portselani ja keraamika dekoreerijana.
Rôtânăh Kĭri provints
Rôtânăh Kĭri provints on hõredalt asustatud. Elanike arv on 150 000, mis moodustab umbes 1% Kambodža rahvaarvust. Suurim linn on Ban Lŭng. Suuremad rahvad on tampuanid, džaraid, krõngid ja laved, keda nimetatakse mägikhmeerideks. Suuremad immigrantide rühmad on khmeerid ja laod.
Romans Suta
Haridus
Pärast 1940. aasta okupatsiooni töötas ta kunstnikuna Riia Filmistuudios. 1941. aastal deporteeriti ta koos stuudiopersonaliga esmalt Moskvasse, seejärel Almatõsse ja viimaks Thbilisisse, kus ta 1943. aastal arreteeriti, väidetavalt leivatalongide võltsimise eest. 14. juulil 1944 ta hukati. Suta rehabiliteeriti postuumselt 1959. aastal.
Suta ja tema abikaasa olid esimesi läti kunstnikke, kes viljelesid nn rahvuslikku konstruktivismi ja kubismi.
Rôtânăh Kĭri provints
Haldusjaotus
Provints jaguneb üheksaks ringkonnaks:
Tööinspektsioon
Tööinspektsioon (TI) on Eesti Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus.
Ülesanded
Tööinspektsioon:
1) viib ellu töökeskkonnapoliitikat;
2) teeb järelevalvet töökeskkonnas töötervishoidu, -ohutust ja -suhteid reguleerivate õigusaktide nõuete täitmise üle;
3) teeb järelevalvet selle üle, kas töövahendusteenust osutavad ja renditööjõudu vahendavad ettevõtjad täidavad majandustegevuse nõudeid ja piiranguid;
4) teavitab üldsust, töötajaid ja tööandjaid töökeskkonna ohtudest;
5) lahendadab töövaidlusi ja viib läbi lepitusmenetlusi kohtuvälises töövaidlusi lahendavas organis.
Järelevalve osakond
Järelevalve osakond teeb töötervishoiu, -ohutuse ja -suhete järelevalvet, koostab aruandeid, uurib ja analüüsib tööõnnetusi, nõustab ja kontrollib tööinspektoreid järelevalve tegemisel.
Ennetusosakond
Ennetusosakond annab isikutele selgitusi töösuhte ja töökeskkonna nõudeid reguleerivate õigusaktide rakendamise kohta. Lisaks pakutakse töökeskkonna konsultandi teenust ning vastatakse selgitustaotlustele ja teabenõuetele. Samuti tehakse inspektsiooni nimel ettekandeid ja kirjutatakse artikleid.
Teabe ja välissuhete osakond
Põhiülesanded on kavandada ja korraldada inspektsiooni avalikke ja rahvusvahelisi suhteid, teha infopäevi ja seminare ning hallata asutuse veebilehte.
Finantsosakond
Finantsosakond kavandab ning jälgib terve aasta eelarvet, korraldab finantsmajandusliku tegevust ja arvestust Sotsiaalministeeriumiga, haldab riigivara.
Üldosakond
Põhiülesanded on pidada töökeskkonna andmekogu, tagada andmete kaitse ning korraldada infotehnoloogilist ja arhiivitööd.
Menetlustoimingud järelevalves
Tööinspektsioon peab kontrollima kas tööandja täidab tööohutust, -tervishoidu ja -suhteid reguleerivatest õigusaktidest tulenevaid kohustusi. Eesmärk on tagada turvaline töökeskkond. Järelevalvet teeb järelevalve osakond.
Sunniraha
Kui tööandja jätab oma kohustuse täitmata, on Tööinspektsioonil õigus teha ettekirjutus. Rikkumise määratud tähtajaks kõrvaldamata jätmise korral tuleb tasuda sunniraha. Seda võib määrata senikaua, kuni ettekirjutuse saaja oma kohustuse täidab.
Tööõnnetus
Tööõnnetused on tervisekahjustuse või surmaga lõppenud õnnetused, mis juhtusid tööandja tööülesannete täitmise või muul tema loal tehtava töö tõttu. Tööinspektsioon korraldab uurimise, et selgitada välja, miks tööõnnetus juhtus, ning ennetada tulevasi sarnaseid juhtumeid.
Tööga seotud haigestumine
Haigus, mille on põhjustanud või süveneb tööalaste ohutegurite tõttu. Kui tegemist on kutsehaigusega (silikoos, asbestoos jpt.), korraldatakse uurimine, et vabaneda ohuteguritest ja vältida uusi haigusjuhtumeid.
Šampēterise mõis
Šampēterise mõis (läti keeles Šampētera muiža; saksa keeles Hof Champêtre) oli poolmõis Lätis Riia linnas Pleskodāle asumis; selle peahoone asus aadressil Vecaines iela 1.
Tööinspektsioon
Üldkontroll
Tööinspektsioon kontrollib kas ettevõtted järgivad töötervishoiu ja tööohutuse nõudeid: õigusaktide ning töö- ja puhkeaja korralduse järgimist. Samuti hinnatakse ettevõtte töökeskkonna seisundit ja tööandja tegevust töö korraldamisel. Nende kontrollide alusel analüüsitakse töökeskkonna olukorda terves riigis.
Sihtkontroll
Kontrollitakse valikuliselt teatud õigusaktide nõuete täitmist või vaadatakse kitsalt mõnda konkreetset valdkonda. Kontrolli ajend võib olla Tööinspektsiooni laekunud info nõuete rikkumise kohta.
Järelkontroll
Kontrolli käigus kontrollitakse, kas varem avastatud rikkumised on ettevõttest kõrvaldatud.
Šampēterise mõis
Mõisa barokne puidust peahoone ehitati XVIII sajandil. Teise maailmasõja ajal asus hoones Saksa sõjaväe laatsaret. Pärast sõda oli hoone kasutusel tekstiilivabriku Sarkanā Tekstilniece tööliselamuna. Halvas seisukorras hoone lammutati 1998. aastal. Mõisakompleksist on säilinud vaid paar tiiki ja mõned pargis asunud puud.
Tööinspektsioon
Pöördumine
Tööalaste erimeelsustega, mida pooled ei saa ise lahendada, saab pöörduda töövaidluskomisjoni. Selle eesmärk on pooled lepitada, leida kompromiss ning sõlmida kokkulepe. Töövaidluskomisjonis saab lahendada nii individuaalseid kui kollektiivseid töövaidlusi. Töövaidluskomisjonile tuleb esitada allkirjastatud avaldus, samuti kaasa võtta tõendid, sest töövaidluskomisjon ei kogu neid ise.
Kompromissi sõlmimine
Pooled lepivad ise kokku, mis tingimustel vaidlus lõpeb. Kompromiss tähendab mõlema poole ühist tahet. Samuti on võimalik valida lepitusmenetlus, mis on lihtsustatud töövaidluse lahendamine lepitaja vahendusel. Lepitajaks on töövaidluskomisjoni juhataja.
Rzeczpospolita haldusjaotus
Rzeczpospolita haldusjaotus oli Poola-Leedu ühisriigi Rzeczpospolita eksisteerimise jooksul 16.–18. sajandini kujunenud ja korduvalt muudetud Poola kuninga ning Poola Krooni maade jaotuse loetelu.
Rzeczpospolita territooriumi moodustasid Poola ja Leedu ajaloolised piirkonnad: Pomorze Gdańskie (Kaszuby), Warmia, Preisimaa (Prusy), (Klaipėda (Kraj Kłajpedzki)), Suur-Poola (Wielkopolska), Masoovia (Mazowsze), Väike-Poola (Małopolska), (Podhale), Kujawy, Podlaasia (Podlasie), Aukštaitija (Auksztota), Dzūkija (Dzukija), Suwałkimaa (Suwalszczyzna), Žemaitija (Żmudź), Volõõnia (Wołyń), Galiitsia (Ruś Halicka), Volodõmõr (Ruś Włodzimierska).
Rzeczpospolita territoorium oli haldusjaotuses jagatud vojevoodkondadeks ja maakondadeks (powiat).
Fjodor Ušakov
Kanoniseerimine
2001. aastal kuulutas Vene Õigeusu Kirik ta pühakuks kui "õiglase sõjamehe" (праведный воин). Ta on Venemaa sõjalaevastiku patroon-pühak. Aastast 2005 on ta ka Venemaa tuumarelvadega varustatud strateegiliste pommitajate patroon-pühak.
Richard Hammond
pisi|Richard Hammond (2006) Richard Mark Hammond (sündinud 19. detsembril 1969) on inglise telesaatejuht.
Tuntuks on ta saanud BBC autosaatest "Top Gear", mida ta aastatel 2002–2015 juhtis koos Jeremy Clarksoni ja James Mayga.
24. aprillil 2015 teatas ta, et keeldub "Top Gearis" ilma Jeremy Clarksonita jätkamast. Ka May ja produtsent Andy Wilman lahkusid sarjast, ning nad neljakesi lõid uue tootmisfirma, W. Chump and Sons Ltd, mis hakkab tootma Amazon Videole nende uut autosaadet, "The Grand Tour". Ta juhtis ka Briti versiooni Ameerika saatesarjast "Wipeout", mis kandis pealkirja "Total Wipeout".
Mika Kallio
Mika Kallio (sündinud 8. novembril 1982) on soome motosportlane. pisi|vasakul|Mika Kallio
Nieuport 10
Nieuport 10 on Prantsusmaal lennukiehitusettevõttes Nieuport konstruktor Gustav Delage'i poolt Esimese maailmasõja ajal loodud kahepinnaline puitkonstruktsiooniga sõjalennuk. Seda valmistati nii ühe- kui ka kahekohalisena, kasutati nii luure-, hävitus- kui ka õppelennukina.
Arendus
1914. aasta jaanuaris asus lennukikonstruktor Gustave Delage tööle ettevõttes Société Anonyme des Etablissements Nieuport, kus ta lõi Esimese maailmasõja jooksul rea edukaid sõjalennukeid. Nieuport 10 oli sarja esimene ning algselt mõeldud osalema Gordon-Bennetti auhinnavõistlusel 1914. aastal. Esimese maailmasõja puhkedes jäi võistlus ära ning Delage arendas sellest 2-kohalise luurelennuki, mis võeti 1915. aastal Prantsusmaa lennuväes kasutusele. Nieuport 10-le algselt paigaldatud Gnome-Rhone 80 hj rotatiiv-tähtmootor jäi kaheistmelisele lennukile nõrgaks.
Lennukil võeti kasutusele mitmed konstruktsioonielemendid, mis iseloomustasid kõiki hilisemaid Delage'i konstrueeritud Nieuporti lennukeid. Kitsam alumine tiib oli ülemisest väiksema ulatusega – Delage soovis biplaanide tiibadevaheliste terastrossidega pingutatud ning V-tugedega tiivakarbile omase jäikuse ja tugevuse ühendada pealtiivalise monoplaani hea vaateväljaga.
Tehases valmistati kaks uut lennukiarendust Nieuport 10 baasil: väiksem Nieuport 11 Bébé, mis konstrueeriti algusest peale ühekohalise hävituslennukina, ja suurema ülatiiva ja võimsama mootoriga kahekohaline Nieuport 12. Samuti ehitati nimetuse Nieuport 83 E.2 all eraldi topeltjuhtseadmetega õppelennuk. Nieuport 10 kere kasutati ka ühe triplaanlennuki ehitamiseks.
Versioonid
pisi|300 px| Nieuport 10 A2 kolmvaade
Kasutus Eestis
Venemaal ehitati Nieuport 10 lennukeid nii ühe- kui ka kahekohalises versioonis Moskvas Duxi lennukitehases. Vabadussõja lõppedes võttis Eesti lennuvägi Loodearmeelt üle ka kaks Duxi tehases tehtud Nieuport 10 lennukit. Neist ühekohaline (Duxi tehase nr 1501, Eesti lennuväes nr 51) seati lennukorda ning leidis aastatel 1922–1925 kasutust hävituslendurite õppelennukina. Kahekohaline lennuk (Duxi tehase nr 1511, Eesti lennuväes nr 52) seisis loeteludes kui remondis olev, kuni samuti 1925. aastal maha kanti.
Kikevere kalmistu
Kikevere kalmistu on kalmistu Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jalametsa külas Järva vallas Järva maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Kikeveres 1850. aastal. Alles 1889. aastal hakati teenistusi pidama, kui Laimetsa mõisast üüritud maja kohandati kirikuks. Tõenäoliselt asutati kalmistu umbes samal ajal, sest nii Põltsamaa kui ka Pilistvere õigeusu kalmistu asus kaugel.
Kalmistuala kuulus sellal Lõimetsa külla Adavere vallas Põltsamaa kihelkonnas. 1931. aasta maadevahetusega läks see ala Imavere valla alla.
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 400 m idas, kuid teid pidi on nende vahemaa oluliselt pikem. Kalmistu algne suurus oli tõenäoliselt 1 Riia vakamaa (umbes 0,37 ha), praeguse kalmistukrundi suurus on umbes 1,44 ha. Praegu (detsembris 2014) on kalmistu väheses kasutuses, kuid üldiselt hästi hooldatud.
Ungru kool
Ungru kool oli Läänemaal tegutsenud kool.
Ungru kooli eelkäija oli 1762. aastal rajatud õppeasutus. See oli ühtlasi Ridala kihelkonna esimene kool.
Ungru kool pandi kinni 1952. aastal põhjendusega, et seal asunud sõjaväelennuväljale oli maad vaja. Sulgemise ajal õppis koolis viis last.
Gong Li
Gong Li (sündinud 31. detsembril 1965 Jinanis ShanDongis) on ​​Hiina päritolu Singapuri näitleja. Ta on üks tähtsamaid naisnäitlejaid Hiinas.
Tema tähtsamate tööde hulka kuuluvad "Punane sorgo", "Rippuvad punased laternad", "Qiu Ju kohtuasi", "Ju Dou" jne.
Jarkko Määttä
pisi|Jarkko Määttä (2017) Jarkko Määttä (sündinud 28. detsembril 1994 Iisalmis) on Soome suusahüppaja.
Oktoober 2013
Oktoober 2013, kroonika
2013. aasta oktoober algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast neljapäeval.
Frugarolo
Frugarolo on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis.
Sae veskijärv
Sae veskijärv (ka Saeveski paisjärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Rohe külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 826 m.
Barnett Newman
pisi|Barnett Newman Barnett Newman (Baruch Newman; 29. jaanuar 1905 New York – 3. juuli 1970 New York) oli Ameerika kunstnik, abstraktse ekspressionismi üks juhtfiguure , kes mängis suurt rolli 1960. aastatel filosoofilises esteetikas.
Elulugu
Barnett Newmani vanemad Abraham ja Anna olid Poolast pärit juudi immigrandid, kes olid 1900. aastal New Yorki jõudnud. Barnett Newman sündis 29. jaanuaril 1905; tal olid nooremad õed Gertrude ja Sarah ning vend George. Nende isa Abraham Newman oli riidetehase omanik ja Bronxis asuva heebreakeelse kooli eestkostja. Keskkooli ajal käis Newman tihti Metropolitani muuseumis ning koolis sai ta oma joonistuste eest alati kiita, mis ärgitas teda kunstnikuks saama. New Yorgi linnaülikoolis õppis ta filosoofiat ning lõpetas 1927. aastal.
Pärast ülikooli lõpetamist kutsus isa teda ja venda George'i oma ettevõttesse tööle. Rahaliselt läks hästi kuni ülemaailmse majanduskriisini, mis peagi viis isa südameinfarktini ja pensionile jäämiseni. Newman töötas lisaraha teenimiseks kaks korda nädalas asendusõpetajana täiskasvanute huvikoolis, kus õpetas maalimist ja joonistamist. Koos sõber Alexander Boroduliniga hakkasid nad töötama ajakirja kallal, mille peamiseks ideeks oli tuua tähelepanu avaliku sektori töötajate õigustele. Sellest ajendatuna kandideerisid Newman ja Borodulin 1933. aastal linnavalitsuse liikmeks, sest soovisid New Yorgis tasuta kunstiinstituute ehk kunstikoole ja muuseumi, kuid ei osutunud valituks.
1934. aastal tutvus Barnett Newman Annalee Greenhouse'iga, kellega teda ühendas armastus muusika vastu. 1936. aastal nad abiellusid ning pärast mesinädalaid Concordis kolisid nad Chelsea linnaossa.
1936. aastal ilmus Newmani ja Borodulini ajakirja The Answer - America's Civil Service Magazine esimene ja ainus väljaanne.
Nagu tema sõber Adolph Gottlieb, tahtis ka Newman kunstiõpetajaks saada, kuid kukkus korduseksamil 1938. aastal läbi. Vastulöögina korraldas Newman eksamikomisjonile näituse "Can We Draw? The Board of Examiners Say - No!", misjärel lubati tal eksam uuesti sooritada, millel Newman uuesti läbi kukkus.
Pärast oma teist läbikukkunud näitust Betty Parsoni galeriis 1951. aastal, leidis Newman ennast sügavas kriisis, mis kestis umbes 10 aastat. Ainsa positiivse arvustuse kirjutas kuus kuud pärast näituse lõppu Clement Greenberg, kellel oli kahju, et Newmani nii tugevalt boikoteeriti. Newman tundis, et teda ei väärtustata teiste kunstnike seas ning 1956.–1957. aastal ei maalinud ta ühtegi teost. Kõige enam hoidis teda tagasi kollektsionääride ja näituste võimaluste nappus. Raha teenimiseks panustas ta hobuste võidusõiduajamisele, kuid elatus ikkagi Annalee õpetajapalgast.
Barnett Newman oli väga sõnakas ning rääkis kaasa poliitilistel ja sotsiaalsetel teemadel. Tema sõnavõtud kunsti ja kunstnike kohta olid nii radikaalsed, et üha enam süvenes tema isoleeritus teistest kunstnikest. Nii halvenesid suhted ka Rothko, Jackson Pollocki, Robert Motherwelli ja Ad Reinhardtiga.
Frugarolo
Frugarolo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alessandria, Bosco Marengo, Casal Cermelli, Castellazzo Bormida.
Barnett Newman
Elulugu
Newmanil oli väga palju hobisid, näiteks botaanika, geoloogia, ornitoloogia ja fotograafia.
Frugarolo
Frugarolo halduspiirides asuvad järgmised asulad: Cabannoni, Mandrino.
Barnett Newman
Elulugu
52-aastaselt ehk 1957. aastal tabas Newmanit esimene südameinfarkt, misjärel läks mitu kuud aega, kui ta sai uuesti maalima hakata. Esimene töö pärast infarkti oli "Outcry" ja sarja "Stations of the Cross" kaks esimest maali.
65-aastaselt tabas Newmani uuesti südameinfarkt, mille tagajärjel kunstnik suri.
Looming
1930. aastatel jagas Newman oma sõbra Adolph Gottliebiga stuudiot ning sai tuttavaks Mark Rothkoga. Newman hävitas kõik oma teosed, mis olid valminud enne 1944. aastat. Ta tundis, et pärast sõda oleks olnud imelik maalida lilli ja muud ilutsevat, ning nägi seda aega kui uut võimalust maalikunstnikel nullist alustada ja Ameerikal seeläbi maailma kunstikeskuseks tõusta. Newman sai palju inspiratsiooni aafrika ja indiaanlaste kunstist ning 1944. aastal korraldas näituse Kolumbuse-eelsest kunstist ja 1946. aastal oma sõbranna Betty Parsoni uues galeriis indiaanlaste kunstist. 1946. aasta lõpus oli Parsoni galeriis esimest korda välja pandud Newmani teos ning peagi rentis kunstnik endale stuudio.
Samal ajal tegeles Newman palju kirjutamisega, enamjaolt kunstikriitikaga.
Esimene säilinud teos oli 1944. aastal õlivärvide ja vahakriitidega papile valminud "Gea".
Newmani kõige tähtsam teos valmis 1948. aastal, kui maalis enda 43. aasta sünnipäeval üsna väikeseformaadilise maali "Onement I", mis pani aluse tema tulevastele teostele ning mis Newmani arvates märkis tema kunstnikukarjääri alguspunkti. Enamik Newmani teoseid olid ühevärvilised, neid läbis üks või mitu vertikaalset joont, mida hakati kutsuma "tõmblukkudeks" ("zips"), sest jätsid mulje pildi pooleks rebimisest või just kahe värvilise ala kokku sidumisest. "Lukud" olid lõuendi pealt ära tõmmatud teibiribad, mis paljastasid alumise värvi või mille peale Newman üsna lohakalt teise värviga maalis. "Lukkude" mõte oli tekitada täielikkuse, terviklikkuse ja reaalsusest eemaldumise tundeid. Alates 1950. aastatest hakkas Newman teostama peamiselt suureformaadilisi maale.
1950. aastate lõpus Newmani enesehinnang paranes, kui neli tema teost valiti MoMA korraldatud Euroopa ringnäitusele ning Clement Greenberg korraldas tema isikunäituse. Viimasest polnud kriitikud eriti vaimustuses, kuid Newman jäi nooremale kunstnike põlvkonnale silma.
Alles 25. märtsil 1969 avas Newman oma isikunäituse, mis oli esimest korda väga edukas. Näitusel olid välja pandud kõik "Who's Afraid of Red, Yellow and Blue" seeria maalid, "Now II", "Anna's Light" ja kaks kolmnurkset teost "Jericho" ja "Chatres".
Newman ei plaaninud ega visandanud oma maale ette. Ta alustas igat uut teost nii, nagu poleks ealeski varem maalinud ning pani teostele pealkirjad mitu aastat hiljem.
Newmanil valmis kokku umbes 110 maali, üle 80 joonistuse, 42 graafikalehte, kaheksa skulptuuri ja üks sünagoogi makett. Ta oli üks esimesi kunstnikke, kes lõuendite raamimisest loobus.
"Onement I" (1948)
"Onement I" on väike, natuke läbikumavalt värvitud punakaspruun vertikaalne teos, mille keskel on tumepruuni teibi peale paksult oranžika värviga pintseldatud lohakas joon ehk "tõmblukk". 1965. aasta intervjuus räägib Newman, kuidas ta elas selle maaliga umbes aasta, kuniks ta sai aru, et oli oma elu muutnud ning selle maaliga ütles ta üles absoluutselt kõik loodusläheduse ehk millegi figuratiivse kujutamise oma teostel. "Onement I" teosel on rõhk sümmeetrial, anonüümsusel ja muutumatusel. pisi|284x284px|Barnett Newman "Broken Obelisk" (1963/67)
"Broken Obelisk" (1963/67)
"Broken Obelisk" oli Barnett Newmani kõige suurem teos ja Thomas B. Hessi sõnul 20. sajandi kõige muljetavaldavam monumentaalskulptuur.
Traditsioonilise ülespoole aheneva neljatahulise kivisamba asemel on "ära murtud" Cor-Ten terasest obelisk allapoole ning selle tipp puudutab all oleva nelinurkse püramiidi tippu.
Skulptuur kujutab simultaansete energiate keskendumist ja neutraliseerimist, mis viib tasakaaluni. Paljud autorid on tõmmanud paralleele Giza püramiidide või "Aadama loomisega", kus Jumala sõrm peaaegu puudutab Aadama oma, kuid Newman visualiseeris spirituaalset, mitte füüsilist toimingut.
Kokku valmis neli samasugust skulptuuri. Esimesena valminud skulptuur oli välja pandud 1967. aasta näitusel "Sculpture in Environment" New Yorgis ning selle koopia samuti 1967. aastal "Scale and Content" näitusel Washingtonis. Üks neist viidi Rothko kabeli juurde ning 1971. aastal pühendati skulptuur Martin Luther Kingile. Kolmas skulptuur nõudis parandusi ja valmis 1969. aastal ning on praegu New Yorgi moodsa kunsti muuseumis. Neljas koopia valmis postuumselt, 2006. aastal, ning enne Storm King kunstnikekeskusse viimist oli mõnda aega Berliinis Uue Rahvusgalerii ees.
Ääris-verevjätklane
Ääris-verevjätklane (Malachius aeneus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Loit Lepalaan
Loit Lepalaan (sündinud 23. aprillil 1951 Kullamaal) on eesti muusik ning muusika- ja kultuurielu edendaja.
Ta on õppinud Silla 8-klassilises Koolis, Lihula Keskkoolis, Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ning Peterburi Nikolai Rimski-Korsakovi nimelises Muusikakoolis.
Loit Lepalaan on tuntud kui soolotrompetist, mitmekülgne džässmuusik ja arranžeerija. Ta on töötanud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri trompetistina ja rühma kontsertmeistrina üle 10 aasta. Loit Lepalaan on olnud Pärnu Linnaorkestri asutaja ja dirigent, puhkpilliorkestri Tartu dirigent, Tartu Junior Big Bandi juhataja ning korraldanud aastaid Haapsalu kuursaali suvist kontserdisarja Promenaadi Sümfonietid.
Mitte-elektrilised suurused
Mitte-elektrilised suurused on mõõtetehnikas kasutatava liigituse alusel need mõõdetavad füüsikalised, keemilised jm. suurused, mis ei ole oma olemuse poolest seotud elektriliste suurustega (pinge, vool, või nende parameetrid vahelduvsuurustena nagu sagedus, faasinihe, jt.) või elektriliste signaalidega.
Loit Lepalaan
Alates 2004. aastast on Loit Lepalaan Kullamaa kultuurimaja juhataja ning valla kultuuri- ja muusikaelu eestvedaja.
Mitte-elektrilised suurused
Kõige enam mõõdetavad mitte-elektrilised suurused on temperatuur, jõud ja kaal, rõhk, geomeetrilised mõõtmed, liikumiskiirus, asend jt.
Loit Lepalaan
Loit Lepalaan on õpetanud muusikat Ülenurme Muusikakoolis, Pärnu Muusikakoolis, Pärnu Koidula Gümnaasiumis, Pärnu Vanalinna Põhikoolis ja Haapsalu Muusikakoolis.
Skaņkalne
Skaņkalne (vanasti ka Skulberģi) on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas Skaņkalne vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel Salatsi jõe kaldal.
Külas asub endise Skulberģi mõisa (Kolberg) keskus. Külas on raamatukogu ja vabaõhulava. Küla kujunes välja nõukogude perioodil kui külanõukogu ja Skaņaiskalnsi kolhoosi keskasula. Sealne õigeusu kirik tegutses XX sajandi kuuekümnendate aastateni. Skaņkalne valla halduskeskus asus seal aastani 2012. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Skaņkalne ehk Kolbergi linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Sealses pargis asub ühe hukkunud partisani hauatähis.
Külas kasvav metsõunapuu, Bezdelīgi paljand ja koopad on looduskaitse all.
2000. aastal elas külas 364 inimest, aastal 2020 oli elanikke aga 250.
pisi|tühi|Bezdelīgi paljand
Eduard-Alfred Kubbo
Eduard-Alfred Kubbo VR II/3, VR I/2 (vkj 16./28. detsember 1887 Helme vald Helme kihelkond Viljandimaa – 10. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Elulugu
Eduard-Alfred Kubbo sündis 28. (vkj 16.) detsembril 1887 Viljandimaa Helme kihelkonna Helme vallas kõrtsmiku peres. Õppis Viljandi linnakoolis ja Vilno sõjakoolis, mille lõpetas 1908. aastal.
Teenis 25. Siberi kütipolgus ja viidi sealt 1914. aasta augustis üle 45. Siberi kütipolku. Esimese maailmasõja puhkemise ajal oli Kubbo leitnandi auastmes. Sõjas võttis osa lahingutest Karpaatides, Poolas, Galiitsias ja Lätis ning sai kahel korral haavata. Teda autasustati Georgi mõõgaga 22. aprillil 1915. Autasu anti 5–6. detsembril 1914 toimunud lahingu eest, kus leitnant Kubbo lõi oma rooduga tagasi mitu vastaste rünnakut ja sattunud piiramisrõngasse, murdis sellest täägirünnakuga välja. Ülendati alampolkovnikuks 1917. aasta juunis.
Eduard Kubbo tuli 1918. aastal Eestisse ning oli jaanuarist kuni märtsini Viljandis asuva 2. Eesti jalaväepolgu majandusülem. Vabadussõja eel 1918. aasta 11. novembrist määrati ta Viljandi maakonna ja Viljandi linna Kaitse Liidu ülemaks.1918. aasta 21. novembrist oli ta 3. jalaväepolgu ülem, 1919. aasta veebruarist 2. diviisi I brigaadi ülem ning 1919. aasta aprillist 2. diviisi ülema abi. Aastal 1919. ülendati koloneliks (polkovnikuks).
Pärast Vabadussõda oli 1921–1924. aastani 1. diviisi ülema abi, 1924–1930. aastani 2. diviisi ülema abi ja 1927–1929. aastani 2. diviisi ülema kohusetäitja. Läks erru 1934. aastal.
Lisaks sõjaväelisele karjäärile õppis Eduard Kubbo aastatel 1925–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Õpingute ajal astus korp! Sakalasse. Kuulus ka Vabadussõjalaste Keskliidu juhatusse ja arreteeriti selle tõttu 1934. aastal ning viibis aastatel 1936–1938 vangis. Vabanes vanglast 1938. aasta 7. mai amnestia põhjal. Peale vangistust oli aastatel 1938–1939 vandeadvokaat Hilda Reiman-Poomi abi ja alates 1939. aastat vandeadvokaat Tartus.
Eduard-Alfred Kubbo arreteeriti pärast Eesti okupeerimist nõukogude võimu poolt 6. novembril 1940 ja hukati nõukogude julgeolekuorganite poolt Tallinnas 10. juunil 1941. Tõenäoliselt maeti tundmatuna Tallinna Liiva kalmistule.
Tallinna Haridusamet
Tallinna Haridusamet on Tallinna linna ametiasutus, mis korraldab Tallinna alus-, üld-, huvi- ja kutseharidusega seotut.
Haridusameti haldusalas on 202 munitsipaalharidusasutust, nende seas 129 koolieelset lasteasutust, 60 üldhariduskooli, 9 huvikooli, 1 kutsekool.
Johannes Pürn
Johannes Pürn (10. november 1895 Väätsa vald, Paide kihelkond – 10. jaanuar 1942 Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja spordikohtunik.
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 1920 kuulitõukes ja 1920–1921 kettaheites pronksi.
Ta oli Poliitilise Politsei ametnik 1925~1940.
Arreteeritud NKVD poolt 13. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha.
Isiklikku
Sporditegelane Tarvi Pürn on tema lapselapselaps.
Heli Susi
Aastatel 1949–1957 oli ta küüditatuna asumisel Krasnojarski krais.
1960. aastatel pakkusid Arnold Susi ja Heli Susi Eestis varjupaika Aleksandr Solženitsõnile, kui ta kirjutas "Gulagi arhipelaagi".
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2019. aastast annab Justiitsministeerium välja Arnold ja Heli Susi nimelist sõnajulguse missiooniauhinda.
Isiklikku
Tema isa Arnold Susi oli Otto Tiefi valitsuse haridusminister (ametilt advokaat), vanem vend Heino Susi oli soomepoiss, kirjanik ja biokeemik, noorem vend Arno Susi oli majandusteadlane.
Ta oli abielus maalikunstnik Olev Subbiga, nende poeg Juhan on füüsik.
Jõgeva veskijärv
Jõgeva veskijärv (ka Jõgeva paisjärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Jõgeva alevikus, Liivoja ja Võduvere külas. Veekogu pindala on 10,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 6546 m. Järves on kolm saart.
Tallinna Ettevõtlusamet
Tallinna Ettevõtlusamet oli Tallinna linna ametiasutus. Amet asus aadressil Kaarli pst 1 / Roosikrantsi 2.
Ameti põhimääruse järgi oli selle tegevusvaldkondade seas Tallinna ettevõtluse arendamine, Tallinna turismi arendus ja turundus, tarbijakaitse ja hinnakujundus, müügimaksu ja reklaamimaksu haldamine, järelevalve linna ja linna osalusega ettevõtete ja sihtasutuste üle.
Alates 2021. aastast kaotati Tallinna Ettevõtlusamet ning samu ülesandeid täidab Tallinna Strateegiakeskuse koosseisu kuuluv ettevõtlusteenistus.
Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee
Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee (lühemalt ka: Eesti NSV Spordikomitee) oli Eesti NSV ajal kehakultuuri ja sporti riiklikul tasemel juhtinud asutus. Komitee allus üheaegselt kolmele asutusele: EKP Keskkomiteele, Eesti NSV Ministrite Nõukogule ja Üleliidulisele Kehakultuuri- ja Spordikomiteele.
Aastatel 1959–1968 täitis komitee ülesandeid Eesti NSV Spordiühingute ja Organisatsioonide Liit.
Lehter-kukeseen
Lehter-kukeseen (Craterellus tubaeformis) on kukeseeneliste sugukonda torbikseene perekonda kuuluv seeneliik.
Kirjeldus
Lehter-kukeseene kübar on 2–6 cm läbimõõduga, lehterjas, noorelt allakeerdunud servaga, hiljem laiuv ja ebakorrapäraselt hõlmine, nahkjas, radiaalsooneline, peenelt kiulis-soomuseline, hallpruun kuni tumepruun.
Kübara allkülg on hall või võidunudkollane ja meenutab eoslehekesi. Voldid on kas helehallid või sinakashallid, harunevad, jalale laskuvad.
Jalg on 3–5 cm kõrge, 0,5–1 cm läbimõõdus, silindriline, seest õõnes, vetruv-sitke, kahvatukollane kuni tumekollane.
Kasutamine
Hea söögiseen. See on hinnatud söögiseen Soomes (soome suppilovahvero) ning tasapisi kogub populaarsust ka Eestis.
Primaarne süsinikuaatom
Primaarne süsinikuaatom orgaanilise ühendi molekulis on seotud vaid ühe kõrvaloleva süsinikuaatomiga ja veel kas kolme vesinikuaatomiga või kahe vesinikuaatomi ja funktsionaalrühmaga.
Näiteks etüülkloriid CH3CH2-Cl või neopentüülalkohol (CH3)3CCH2-OH on primaarsed funktsionaalrühma sisaldavad derivaadid.
Prairie maakond (Arkansas)
Prairie maakond (Prairie County) on maakond USA-s Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskused on Des Arc ja De Valls Bluff.
Weekend Festival
Weekend Festival on Soomes alates 2012. aastast toimuv, Rootsis 2016. aastal toimunud ning Eestis aastatel 2015–2018 toimunud elektroonilise muusika festival. Esimest korda toimus Weekend Festival Soomes Espoo Luukki linnaosas 17.–18. augustil 2012. Alates 2013. aastast toimub üritus Soomes Helsingi Kyläsaari Kalasatama festivalialal. Weekend Festivalil esinevad peamiselt elektroonilise tantsumuusika artistid, kuid esindatud on olnud ka teised stiilid.
Prairie maakond (Arkansas)
Maakonna pindala on 1750 km², millest 77 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8715. Aastal 2000 oli elanike arv 9539.
Weekend Festival
Weekend Festivali meediajuht on Gunnar Wiese.
Prairie maakond (Arkansas)
Ajalugu
Prairie maakond moodustati 25. oktoobril 1846. aastal Monroe ja Pulaski maakonna osadest.
Weekend Festival
Weekend Festival Baltic
Eestis toimus Weekend Festival esimest korda 2015. aastal Pärnu rannas 6.–8. augustil. Festivali teema 2015. aastal oli Super Digital Baltic-edition.
Viimane Weekend Festival Pärnus toimus 2018. aastal. 2019. aastal plaaniti korraldada festivali Tallinnas, kuid lõpuks sellest loobuti.
27.02.2019 kuulutati välja festivali korraldaja Weekend Festival Baltic OÜ pankrot. Ettevõttel oli kogunenud üle 2,5 miljoni euro kohustusi ning varasid oli vaid 4000 eurot.
Weekend Festival Rootsis
Detsembris 2015 anti ametlikult teada, et 2016. aastal toimub Weekend Festival ka Rootsis Stockholmis.
Weekend Festival Sweden toimus 5.-6. augustil 2016 Stockholmis. Peale üritust kuulutati välja ka 2017. a. festival, kuid seda siiski ei toimunud.
Parasiitlehik
Parasiitlehik (Asterophora) on šampinjonilaadsete seltsi Lyophyllaceae sugukonda kuuluv seente perekond.
Tõusulaine
pisi|Tõusulaine [[Ribble'i jõgi|Ribble'i jõel]] Tõusulaine (inglise tidal bore, bore) on vahutava harjaga järsk laine, mis liigub koos tõusuhoovusega ülesvoolu mõnel ookeani suubuval jõel.
Tõusulaine kõrgus on harilikult 1–2 m ja kiirus 3–7 m/s.
Seine'i jõe tõusulainet kutsutakse nimega barre, üldiselt mascaret (maskara). Amazonase tõusulaine nimeks on pororoca. Severni, Mersey ja Trenti jõel esineb kuni 2 m kõrgune bore.
Turnau
Turnau on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. See asub Hochschwabi jalamil.
Turnau osad on Turnau, Göriach, Seewiesen, Stübming ja Thal.
Tõusulaine
Tõusulaine on ohtlik aeglastele laevadele ning eriti kai ääres seisvatele laevadele, sest järsk tõusulaine koos mitme väiksema järellainega paneb laevad liikuma, mille tulemusena nõrgalt kinnitatud kinnitusotsad annavad sageli järsult suurenenud liikumisjõule järele ja purunevad.
Tragöß-Sankt Katharein
Tragöß-Sankt Katharein on 2015. aastast uus vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas, kui ühendati endised iseseisvad vallad Tragöß ja Sankt Katharein an der Laming.
Valla põhjaosas domineerib Hochschwabgruppe platoo. Siin asub kuulsa Sonnschienalmi (koos sarnase nimega Schutzhüttega) lähedal Frauenmauerhöhle kuristik ja Sackwiesensee järv. Järgmised tuntud tipud kõrguvad valla territooriumil:
Kultuur ja vaatamisväärsused
thumb|Antoniuskapelle Oberortis
thumb|Pfarrkirche St. Katharein an der Lamingis
thumb |Southwest view of Grünen Sees; in background the [[Meßnerin peak.]]
Loodusmälestised:
Uus meedia
Uus meedia on Internetis leviv informatsioon, mis on interaktiivses kooskõlas tarbijate nõudlusega.
Näited uuest meediast
Tuntumateks näideteks võib pidada veebiväljaanded, ajaveebe, artikleid, reklaami, videomänge, sotsiaalmeediat.
Üheks uue meedia tunnuseks on dialoog. Sisu edastatakse läbi vestluse, mis annab inimestele üle maailma võimaluse jagada ja kommenteerida huvipakkuvaid teemasid. Erinevalt varasematest tehnoloogiatest on uus meedia rajatud interaktiivsele kommuunile.
Meedia areng
Kuni 1980. aastateni toetus meedia peamiselt trükiväljaannetele. Elektroonilise teabelevi vahenditena kasutati lisaks trükiväljaannetele ka televisiooni ja raadiot. Interneti ja digiseadmete kasutuselevõtust tingituna on meedia viimase 25 aasta jooksul läbinud hüppelise arengu.
Uue meedia kasutuselevõtt on suurendanud kommunikatsiooni inimeste vahel üle maailma ja Interneti. Meedia evolutsiooni tõttu suureneb ka globaliseeritus. Elektroonilise kommunikatsiooni abil vähendatakse inimestevahelist distantsi, mis vähendab füüsilise isiku kohalolu tähtsust sotsiaalsetes suhetes.
Uue meedia kasulikkus
Internetis levivad meediakanalid on võrreldes vana meediaga palju efektiivsemad ning võimaldavad rohkem tegevusi. Uue meedia informatsiooni levik toimub reaalajas, materjale on mugav arhiveerida, internetis saab kasutada hüperlinke ning teksti vms kõrval on tihti olemas ka pilt või heli.
Uus meedia kommunikatsiooni tehnoloogiana võimaldab interaktiivset käitumist informatsiooni ja tarbijate vahel. See asendab traditsioonilise massikommunikatsiooni ühelt-kõigile mudeli kõigilt-kõigile vastu. Iga indiviid saab sobiva tehnoloogia abil toota endale sobivat sisu piltide, tekstide, helide ja videote näol, mis annab kasutajale võimaluse väljendada ennast läbi blogide, veebilehtede, piltide, videote ja muude loodud kanalite kaudu.
Elektriline suurus
Elektriline suurus on mõõtetehnikas kasutatava liigituse alusel selline mõõdetav füüsikaline suurus, mis on olemuselt elektriline (nt pinge või voolutugevus) või suuruse esinemisel vahelduvsuurusena selle parameeter (nagu sagedus, faasinihe jm).
Vastandiks elektrilistele suurustele on mõõdetavad mitte-elektrilised suurused, nagu näiteks temperatuur, jõud ja kaal, rõhk, geomeetrilised mõõtmed, liikumiskiirus, asend jt. Ka mitte-elektriliste suuruste mõõtmiseks kasutatavad mõõtevahendid võivad oma toimimise põhimõtte või väljundsignaali poolest olla elektrilised.
Elektriliste suuruste ja/või nende parameetrite mõõtmist käsitletakse elektrimõõtmistena.
Tänapäeval on elektrimõõtmiste vahendid põhiliselt elektroonsed, nagu seda on ka suur osa mitte-elektriliste suuruste mõõtevahendeid.
Porta Westfalica (kuristik)
thumb|300px|Porta Westfalica Porta Westfalica, ka Vestfaleni lõhe, on kuristik ja läbimurdeorg, kus Weseri jõgi kulgeb läbi Wieheni aheliku (läänes) ja Wesergebirge (Weserberglandi osa) (idas) vahelise lõhe. See paikneb Minden-Lübbecke kreisis Nordrhein-Westfalenis Saksamaal.
1973. aastast on Porta Westfalica ka linna nimi, mis loodi 15 kuristikku ümbritseva küla ühendamise teel. 2006. aastast on see rahvuslik geotoop.
Nimi "Porta Westfalica" on ladinakeelne mõiste "Vestfaleni värav". Põhjast tulles on kuristik sissepääsuks Vestfaleni piirkonda. Vaatamata oma ladina nimele ei mõeldud mõistet välja Rooma aegadel, vaid õpetlaste poolt 19. sajandil.
Kõrgel kuristiku kohal läänepoolsel küljel on suur kuuekülgne kiviehitis, mis paistab kaugele; see on keiser Wilhelmi monument, püstitatud Saksa keisri Wilhelm I auks ja pühendatud 1896. aastal.
Krabi Põhikool
pisi|Krabi Põhikooli hoone Krabi Põhikool oli põhikool Võru maakonnas Varstu vallas Krabi külas. Kool suleti 2014. aastal.
Ajalugu
Esimesed andmed koolihariduse andmisest Krabil pärinevad 19. sajandi teisest poolest, kui Krabil tegutses kaks kooli: õigeusu ja luteri kiriku juures. Kolmas koolihoone ehitati Krabile 1837. aastal, see sai juurdeehitise 1937. aasta sügisel. 1917. aastal eraldati kool kirikust ja Krabi vallavolikogu liitis kaks kooli. Kool muudeti neljaklassiliseks, töötas kaks õpetajat. 1924. aastal muudeti kool viieklassiliseks. 1925. aastal lisandus kuues klass. 1946. aastal lisandus seitsmes klass ja 1960. aastal kaheksas klass. 1988. aastal muudeti kool üheksaklassiliseks ja alates 1990. aastast kandis kool põhikooli nime.
Krabi Põhikool suleti 2014. aasta sügisel, sest kooli oli õppima jäänud ainult neli Varstu valla last. Samas alustas samas 1. septembrist tegevust erakool – Krabi Kool – õpilaskodu vajavatele ja haridusliku erivajadusega lastele.
Koolimaja
pisi|Krabi vana koolimaja asub uue kooli hoone kõrvalkrundil, on eraomanduses ning viimastel aastatel kasutuseta. alt=Krabi Kool suvel 2016|pisi|Panoraamvaade vana koolimaja poolt Krabi küla poole, paremal koolimaja ja vasakul kooli spordiplats. Kuni 1997. aasta sügiseni toimus õppetöö nn Krabi vanas koolimajas. 1996. aastal ehitati kõrvalkrundile uus koolimaja, kus algas õppetöö 10. novembril 1997. 1998. aastal koliti sinna hoonesse ümber ka Krabi raamatukogu.
Rick Prelinger
pisi|Rick Prelinger [[Prelingeri Raamatukogus]] Rick Prelinger (sündinud 1953 USA-s Washingtonis) on arhivaar, kirjanik ja filmirežissöör, Prelingeri Arhiivi (Prelinger Archives) asutaja. Arhiivi kuulub 60 000 reklaam-, haridus- tööstus- ja amatöörfilmi. Pärast 20-aastast iseseisvat tööd omandas selle 2002. aastal USA Kongressi raamatukogu.
Koostöös Internet Archive'iga on Prelinger teinud 1970 Prelingeri Arhiivi filmi veebis vabalt vaadatavaks, allalaaditavaks ning taaskasutatavaks. Koos uue meedia kirjastusettevõttega Voyager Company on ta tootnud 14 CD-d arhiivimaterjaliga, sealhulgas "Ephemeral Films", seeria "Our Secret Century" ning "Call It Home: The House That Private Enterprise Built", CD eeslinnade ajaloost ja planeerimisest (selle kaasprodutsent on arhitekt Keller Easterling).
Ta töötas telekanalis Comedy Channel selle algusest 1989. aastal liitumiseni komöödiakanaliga HA!, seejärel 1995. aastani Home Box Office'is. Prelinger on õpetanud New Yorgi Visuaalkunstide Kooli vabade kunstide magistriprogrammis ja peab mitmel pool loenguid USA kultuuri- ja sotsiaalajaloost ning kultuurilise ja intellektuaalse omandi ligipääsetavusest. 2001–2004 kuulus ta Riiklikku Filmisäilitusnõukokku (National Film Preservation Board) Filmiarhivaaride Liidu (Association of Moving Image Archivists) esindajana. 2002–2007 oli ta San Francisco Cinematheque'i nõukogu president ning praegu on ta Internet Archive'i nõukogu president.
2004. aasta suvel linastus Prelingeri täispikk film "Panorama Ephemera", mis on kollaaž Ameerika ajaloost 1626-1978. Ta on San Franciscos asuva Prelingeri Raamatukogu (Prelinger Library) üks omanikest (koos oma naise Megan Shaw Prelingeriga).
2007. aastal avaldas Prelinger raamatu "The Field Guide to Sponsored Films", mis "kirjeldab 452 ajalooliselt või kultuuriliselt olulist filmi, mille on tellinud ettevõtted, heategevusorganisatsioonid, lobigrupid ja osariikide või kohalike omavalitsuste asutused 1897-1980". See on saadaval raamatu ja PDF-failina Riiklikust Filmisäilitusfondist (National Film Preservation Foundation). 2005–2007 töötas Prelinger Internet Archive'is suuremahuliste tekstide digiteerimisprojektis ja aitas hiljuti rajada Open Content Alliance'i.
Ortenburgi riigikrahvkond
Ortenburgi riigikrahvkond oli Saksa-Rooma riigi osariik tänapäeva Alam-Baieris Saksamaal. See paiknes maadel Ortenburgi lossi ümber, umbes 10 km Passaust läänes. Kuigi Ortenburgi (varem Ortenbergi) krahvid tekkisid 12. sajandil Reini Sponheimide (Spanheimide) kõrvalharuna, kes valitsesid siis Kärnteni hertsogkonda, on sugulus Kärnteni Ortenburgi krahviperekonnaga kontrollimatu.
thumb|left|[[Ortenburg (Baieri)|Ortenburgi loss Baieris]]
Esimest Ortenburgi krahvi Rapoto I-st on mainitud 1134. aasta paiku. Sündinuna Kraiburgis Kärnteni hertsogi Engelbert II neljanda pojana, sai ta mitu Spanheimi perekonna valduses olnud Baieri territooriumit, kui tema vanemad vennad Ulrich ja Engelbert III järgnesid oma isale Kärntenis ja Istrias. Rapoto püstitas Ortenburgi lossi 1120. aasta paiku, misjärel hakkas ta end kutsuma Graf von Ortenberg. Kui tema vend Engelbert III aastal 1173 pärijateta suri, sai ta märkimisväärse arvu territooriume oma võimu alla ühendada ja kinnitas oma sõltumatust, kui Baieri hertsogitiitel läks aastal 1180 Wittelsbachidele. Pärast seda, kui Wittelsbachi Otto VIII mõrvas aastal 1208 Saksa kuninga Švaabi Philippi, oli Rapoto poeg krahv Rapoto II Baieri pfaltskrahvi ametis.
Kuid Rapoto II järglased sattusid varsti kibedasse konflikti naabruses asunud Passau piiskoppidega ja ka mõjuvõimsate Austria Babenbergidega. Pärast krahv Rapoto III surma aastal 1248 läksid tema territooriumid, samuti pfaltskrahvi amet tagasi Wittelsbachidele. Ortenburgi territoorium vähenes veelgi käimasoleva pärandikonfliktiga Rapoto III vennapoja Heinrich II ja tema vendade vahel, millest aastal 1275 eluga välja tulnud krahv Rapoto IV säilitas vaid maad ümber Ortenburgi lossi.
Pärast Ortenburgi krahvi Heinrich IV surma aastal 1395 jagunes krahvkond Ortenburg-Altortenburgiks, Ortenburg-Neuortenburgiks ja Ortenburg-Dorfbachiks. Neuortenburgi haru päris Altortenburgi krahvkonna aastal 1444 pärast Etzel I surma ja Dorfbachi krahvkonna aastal 1462 pärast krahv Alram II surma. Vahepeal langes krahvkond Wittelsbachide Baieri-Landshuti hertsogkonna mõju alla ja asus 1503. aasta Landshuti pärilussõjas ka Baieri-Müncheni hertsogi Albrecht IV poolele. Kui Cilli krahvide dünastia krahv Ulrich II surmaga aastal 1456 hääbus, nõudsid Ortenburgi krahvid Kärnteni Grafschaft Ortenburg, kuid ei suutnud tõestada mingit sugulust peale nime sarnasuse.
thumb|upright=0.5|Krahv Joachim (1530–1600)
Ortenburg-Neuortenburgi krahvi Joachimi ajal pöördus riik aastal 1563 protestantismi, mille vastu oli ägedalt Baieri hertsog Albrecht V, kes lootis käppa peale panna otse keisrile alluvale Ortenburgile, mis siiski kinnitati keiserliku õuekohtu poolt aastal 1573. Krahvkond jäi luterlikuks enklaaviks peamiselt katoliikliku Baieri maade sees ja sai Kolmekümneaastase sõja ajal pagendatute pelgupaigaks.
thumb|Tambachi loss