cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti rauaaeg
Kaubandus
8.–11. sajandini tegutsenud kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni Põhja-Euroopast ja Aasiasse tuntuim marsruut algas Birkast (Hedebyst), läks mööda Ahvenamaa ja Edela-Soome rannikut, pöördus hilisema Tallinna kohal Soome lahe lõunakaldale ja jätkus sealt ida suunas. Edasi kulges kaubatee piki Neeva jõge, Laadoga järve ja Volhovi jõge edela suunas Ilmjärvele (Ilmeni järv). Volhovi jõe ääres Laadoga lähedal asus Staraja Ladoga kaubandusasula. Ilmjärve juures kujunes 900. aastatel Veliki Novgorodi linn, mida skandinaavia kaupmehed nimetasid Holmgardr, saksa allikad Ostrogard'iks. Veliki Novgorod oli Loode-Venemaa Novgorodi vürstiriigi suurim linn ja võimsaim keskus. Valter Langi arvates kontrollisid 8.–10. sajandil Soome lahel ja Venemaa jõgedel kaubarahu püsimist skandinaavia viikingid, kasutades selleks "organiseeritud vägivalda". Pärast senise kaubandussüsteemi kokkuvarisemist 10. ja 11. sajandi vahetusel läks kontroll Põhja-Eesti rannikul ja võib-olla ka Soome lahel kohaliku poliitilise juhtkonna kätte, kes sellest majanduslikku kasu lõikas. . Arheoloogilisele leiumaterjalile viidates leiab Mauri Kiudsoo, et sama aktiivses kasutuses oli Soome lahelt Narva jõele pööranud veetee haru. See kulges edasi mööda Peipsi ja Pihkva järve ning Velikaja ja Issa jõge, läbis Sebeži järvede piirkonna ja Daugava ülemjooksu, kuni ühines Gnjozdovo juures põhiharuga. Selle trassi ääres kujunes 900. aastatel kaks olulist kaubanduskeskust: Pihkva Velikajal ja Polotsk Daugaval. Peipsil kulges kaubatee järve idarannikul, Pihkva järvel aga piki läänerannikut.
Tonadilla
Tonadilla (deminutiiv hispaania keele sõnast tonada, mis tähistas teatud tüüpi soololaulu) oli satiiriline muusikaline minikomöödia, mis oli väga populaarne 18. sajandi ja 19. sajandi alguse Hispaania teatris, kuid ka pärast 18. sajandit Kuubal ja teistes Hispaania kolooniates.
Ajaloost
Tonadilla oli algselt paljude salmidega laul, mis oli kirjutatud lavastuses teksti vahele või mida esitati ilmaliku sisuga comedia vaatuste vaheajal, tavaliselt koos järgneva tantsuga. Hiljem hakati tonadilla tekstidesse kirjutama dialooge eri tegelaste vahel, nii et seda laulsid eri osatäitjad ja järk-järgult laienes tonadilla iseseisvaks muusikateatri žanriks, kümme kui kakskümmend minutit kestvaks pisiooperiks. Mõnikord kasutatakse lavastuse kohta väljendit tonadilla escénica, et eristada seda laulust.
Tonadilla kujunemisajaks peetakse 1750. aastaid Madridis, kus see sai tavapäraseks osaks teatrimajade repertuaaris, koos tantsu, laulu ja põhimeelelahutusega. Esimesteks tonadillade kirjutajateks on peetud katalaani heliloojat Luis Misóni, samuti Antonio Guerrerot. Teised tonadillade autorid Hispaanias olid Blas de Laserna, Pablo Esteve, Joaquín Rodrigo ja Jacinto Valledor.
Tonadilla tegelasteks oli lihtrahvas, nagu talupojad, kõrtsipidajad, mustlased, habemeajajad, ja selles kasutati rahvalikku igapäevakeelt. Muusika laenas ja kasutas sageli traditsioonilisi viise ja rahvamuusikat ning rahvatantse. Tonadilla mõjutas Hispaaniale iseloomuliku muusikateatri žanri zarzuela kujunemist.
Läsna mõis
Läsna mõis (saksa keeles Lesna) oli Loobu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal.
Trihhotillomaania
pisi|Trihhotillomaania all kannatava patsiendi kukal Trihhotillomaania on impulsihäire, mida iseloomustab pikaajaline tung omi juukseid ja teisi kehakarvu välja tõmmata. Seda juhtub nii palju, et karvade kaotus on märgatav. Tavaliselt ei õnnestu seda tungi peatada. Karvu võib eemaldada igalt poolt, kuid pea ja silmade ümbrus on kõige levinum. Karvu eemaldatakse sel määral, et see põhjustab stressi.
Häire võib olla iseloomulik tervele perele. See esineb sagedamini neid, kellel on obsessiiv-kompulsiivne häire. Karvade kitkumisele eelneb tavaliselt pingetõus ja järgneb kergendus ning rahulolutunne. Diagnoosi ei saa panna, kui on tegemist nahapõletikuga või kui juuste kitkumine on reaktsiooniks luulule või hallutsinatsioonidele.
Delareyville
Delareyville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas, Tswaingi valla halduskeskus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Delareyville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 88,22%, valgeid 8,30%, värvilisi 2,01%, India või Aasia päritolu inimesi ja teisi 0,67%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 77,64% inimesi, afrikaani keelt 10,28%, inglise keelt 5,13%, sotho keelt 2,30%, koosa keelt 1,42% ja suulu keelt 1,22%.
Beata Stenbock
Beata Gustavsdotter Stenbock (20. aprill 1533 – 20. aprill 1583) oli Rootsi riiginõuniku Per Brahe Vanema (1520–1590) abikaasa, Rootsi aadlidaam, krahvinna. pisi|Beata Gustavsdotter Stenbock, hilisem krahvinna Brahe. Beata oli Rootsi riiginõuniku Gustav Olofsson Stenbocki (1502–1571) ja Brita Eriksdotter Leijonhufvudi (1514–1572) tütar ja Katarina Gustavsdotter Stenbocki õde, kes oli Rootsi kuninga Gustav I Vasa kolmas abikaasa.
Peder Brahel ja Beata Stenbockil oli 13 last, kellest valdav osa oli seotud Rootsi ja hiljem Poola kuninga õukonnaga.
Kundiawa
Kundiawa on linn Paapua Uus-Guineas, Chimbu provintsi halduskeskus.
Odisha rongiõnnetus
Odisha rongiõnnetus on 2023. aasta 2. juunil Indias Odisha osariigis Balasore'i ringkonnas Bahanaga külas toimunud rongiõnnetus, kus kahe reisirongi ja ühe kaubarongi kokkupõrkes hukkus vähemalt 292 inimest, 1175 inimest sai vigastada.
Daniel J. Siegel
Daniel J. Siegel (sündinud 17. juulil 1957) on ameerika lastearst, psühhiaater ja teadlane. Ta on loonud interpersonaalse neurobioloogia, mis integreerides erinevaid teaduslikke distsipliine kirjeldab "meele" (ingl k mind) mõistet ja selle optimaalset toimimist.
Labõtnangi
Labõtnangi on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas. Linn asub Obi ääres Salehardi vastaskaldal.
Aastal 2006 elas linnas 39 400, aastal 2009 42 500 ja aastal 2010 43 500 inimest.
Ajalugu
Nimi tuleneb handi sõnadest lapõt 'seitse' ja nangk 'lehis'.
19. sajandi algul tekkis hantide asula Labõtnangi. 1932. aastal tekkis kolhoos, 1948. aastal ka raudteejaam. Aastal 1952 sai Labõtnangi aleviks, aastal 1975 aga linnaks.
Kraaipan
Kraaipan on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ratlou vallas.
Labõtnangi
Ajalugu
pisi|tühi|Labõtnangi raudteejaam
Kraaipan
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kraaipani elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,27%, värvilisi 0,44%, India või Aasia päritolu inimesi 0,21%, valgeid 0,02% ja teisi 0,06%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 89,92% inimesi, sotho keelt 4,04%, koosa keelt 2,64% ja inglise keelt 1,00%.
Ekvivalentpunkt
Ekvivalentpunkt on keemilises analüüsis (tiitrimisel) kasutatav mõiste. See on vähim reaktiivi (titrandi) hulk ehk stöhhiomeetriline titrandi hulk, mis täielikult reageerib tiitritava ainega (analüüdiga).
Ekvivalentpunkti määramine
Ekvivalentpunkti määramise meetodid põhinevad tiitritava süsteemi keemilisest muutusest tuleneva nähtava või füüsikaliselt fikseeritava omaduse küllalt järsul muutusel ekvivalentpunkti saavutamisel. Need meetodid on kas visuaalsed või instrumentaalmeetodid.
Tatjana Poska-Laaman
Tatjana Poska-Laaman (aastani 1919 Poska, 1919–1930 Arder; 4. oktoober 1900 Tallinn – 14. märts 1988 Uppsala, Rootsi) oli eesti õigusteadlane.
Tatjana Poska-Laaman oli Jaan Poska tütar, Veera Poska-Grünthali ja Jüri Poska õde, Eduard Laamani abikaasa.
Ta lõpetas Tallinnas vene keskkooli, õppis Budapesti Ülikoolis ungari keelt, lõpetas 1929 Pariisi Ülikooli prantsuse keele alal, ühtlasi õppis Pariisis ajakirjandust (diplomitöö Jaan Tõnissonist). Õigusteaduse doktor (1959, Pariisi Ülikool); väitekiri käsitles Rootsi kriminaalhoolduse reforme viimase saja aasta jooksul. Oli 1930. aastate lõpul Tallinnas kaupluseomanik. Põgenes 1944. aasta sügisel koos kahe väikese lapsega Rootsi, elas algul põgenikelaagris, aastast 1945 Lidingös, kus oli mänguasjade poes müüjaks. Asus 1950. aastail Uppsalasse, töötas kuni pensionile jäämiseni 1967. aastal Uppsala Ülikooli sotsioloogia õppetooli arhivaarina.
Tatjana suri 14. märtsil 1988 Uppsalas ja maeti 25. aprillil 1988 Stockholmi Metsakalmistule.
Armaada
Armaada (hispaania keeles armada) on suur sõjalaevastik.
Tatjana Poska-Laaman
Teadustöö
Uurimisvaldkond: vangide psühholoogiline taust, psühhiaatrilise diagnoosiga kurjategijad, vaimuhaiglad sotsioloogilisest aspektist. Järeldas, et kurjategijate varasemas elus on tihti olnud hingelisi traumasid. Uurimistöö käigus külastas Rootsi ning eriti Prantsusmaa vanglaid ja vaimuhaiglaid (nt doktor Paul Sivadoni rajatud lukustamata uste ja ulatusliku tööteraapiaga haiglat). Avaldanud artikleid prantsuse ja rootsi keeles.
Isiklikku
Tema isa oli Jaan Poska. Ta oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa oli Aleksander Arder, sellest abielust sündinud poeg Árpád Arder oli baptisti vaimulik; teine abikaasa Eduard Laaman oli ajakirjanik; sellest abielust sündis kaks tütart, vanem tütar Ilona Laaman on luuletaja. Pojapoeg Ott Arder oli luuletaja, pojapoeg Jaan Arder oli muusik, muusik on ka pojapoeg Jaani tütar Helin-Mari Arder. Õde Ksenia Poska oli arst, õde mag. jur. Vera Poska-Grünthal oli advokaat ja naisliikumise tegelane, vend Jaan Poska (1902–1941) oli advokaat ja Estonia nõukogu esimees, vend Jüri Poska (1919–1974) oli jurist ja õigeusu vaimulik.
Goode'i homolosiinne projektsioon
pisi|350x350px|Maakaart Goode'i homolosiinses projektsioonis alt=Van der Grinteni moondeellipsid|pisi|350x350px|Goode'i homolosiinse projektsiooni moondeellipsid Goode'i homolosiinne projektsioon on pseudosilindriline õigepindne kaardiprojektsioon.
Ajalugu
Projektsiooni töötas välja John Paul Goode 1923. aastal, et pakkuda alternatiivi laialt levinud Mercatori projektsioonile pindalade õigete suhete kujutamiseks maakeral. Goode pakkus erinevaid variatsioone rõhutamaks maismaad ja maailmameresid. Homolosiin arenes välja Goode'i 1916. aasta katsetest jagada õigepindseteks osadeks Mollweide'i projektsioon.
Kuna Mollweide'i projektsiooni on nimetatud ka homolograafiliseks projektsiooniks, pani Goode nime "homolosiin" loomiseks kokku kaks omadust - "homolograafiline" ja "sinusoidne".
Põhiomadused
Goode 'i homolosiinses projektsioonis kasutatakse 40°44'12'' paralleelist põhja ja lõuna pool Mollweide'i projektsiooni ning nende kahe laiuskraadi vahel kasutatakse maailma ekvatoriaalse osa kujutamiseks siinusprojektsiooni. Projektsioon kulgeb nende kahe projektsiooni liitumise kohas katkematu võrguna.
1960. aastatel levinud Goode'i projektsiooni nimetatakse sageli ka "apelsinikoore kaardiks", kuna see sarnaneb kooritud apelsini lamestatud koorega. Oma levinuimal kujul katkestab kaart Põhja-Atlandi, Atlandi lõunaosa, Vaikse ookeani lõunaosa, India ookeani ja kogu kaardi ida/lääne meridiaani.
Ekvaator ja keskmeridiaan projitseeritakse sirgjoonedena ning keskmeridiaani pikkuseks on 0,44-kordne projitseeritud ekvaatori pikkus. Teised meridiaanid on keskmeridiaani suunas nõgusad, võrdselt paigutatud sinusoidsed kõverad 40°44'12  põhja- ja lõunalaiuse vahel ning ellipsi kaared 40°44'12  paralleelist lähima pooluseni. Paralleelid on sirgjooned, mis paiknevad võrdselt 40°44'12 '' põhja- ja lõunalaiuse vahel. Nende vahe väheneb vaikselt nendest laiuskraadidest kaugemale jäävate pooluste suunas. Poolused esitatakse punktidena. Võrk on sümmeetriline ekvaatori kohal.
Maale orienteeritud versiooni korral on sirged meridiaanid põhjapoolkeral -100° ja 30° ning lõunapoolkeral -160°, -60°, 20° ja 140°. Ookeanile orienteeritud versioon kasutab põhjapoolkeral -140°, -10° ja 130° meridiaani ning lõunapoolkeral -100°, 20° ja 140° meridiaani. Poolused esitatakse sõltuvalt katkenud vormist kahe, kolme või nelja punktiga. Kogu võrk ei ole ekvaatori ja keskmeridiaani suhtes sümmeetriline.
Kasutamine geoinfosüsteemides
Projektsioon on kasutusel ArcGIS Pro-s ja sobib väiksemamõõdulisteks kaartideks, mis nõuavad täpset pindala. Projektsiooni kasutavad oma andmete jagamiseks Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus (USGS) ja Maavarade vaatluse ja teaduse keskus (EROS).
Viited
<references group="" responsive="1">
Wewak
Wewak asub Bismarcki mere rannikul.
Energia (kolhoos)
Energia oli kolhoos Rakvere rajoonis Rakvere külanõukogus aastani 1993. Kolhoosi keskasula oli Lepna. Kolhoosi pindala oli 8500 ha.
Reorganiseerimine
Energia ühismajandi volikogu otsusega otsustati:
1.    Moodustada  põllumajanduse  reorganiseerimise komisjon.
esimeheks                 Mati Mehhis
sekretäriks               Anna Pilipenko
Energia ühismajandi volikogu ja juhatuse (pr.14 16.04.1993.a.) otsusega viidi varad ja kohustused üle Energia Laenu- ja Hoiuühistule (LHÜ): juhatuse esimeheks Heinar Palumäe ja finants-spetsialistiks Albiina Eiber.
2.   Energia ühismajandi õigusjärglane on Energia LHÜ:
a)   RKO ja väätrpaberite arvestus;
b)   Ühistatud vara -ja  tööosakute haldamine ning väljamaksmine;
3. Reorganiseerimise komisjoni  otsusega vormistada Rakvere vallale:
Gruusia rahvuskangelane
pisi|Gruusia rahvuskangelase aunimetusega kaasnev [[Rahvuskangelase orden]] Gruusia rahvuskangelane on Gruusia kõrgeim riiklik aunimetus.
Gruusia rahvuskangelase aunimetus asutati 2004. aastal. See antakse väljapaistvate tegude ja kangelasliku käitumise eest Gruusia hüvangu nimel. Aunimetusega käib kaasas Rahvuskangelase orden.
Gruusia president Mihheil Saakašvili andis 26. oktoobril 2013, oma ametiaja lõpul, korraga seitsmele inimesele Gruusia rahvuskangelase aunimetuse.
Seisuga mai 2016 on aunimetus antud 14 inimesele, sealhulgas kolmeteistkümnele neist postuumselt.
Gruusia rahvuskangelased
pisi|150px| [[Ekhvthime Thakaišvili, Gruusia rahvuskangelane (postuumselt 2013)]] pisi|150px|[[Ambrosi, Gruusia rahvuskangelane (postuumselt 2013)]]
Conwy rippsild
Conwy sild arvati 1950. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks.
Silla rajamine
Sild ehitati aastatel 1822–1826 insener Thomas Telfordi projekti järgi. Sild avati liikluseks 1826. aastal – samal aastal kui Menai sild, Telfordi teine rippsild umbes 25 km kaugusel Bangoris. Conwy silla püloonid on arhitektuurselt lahendatud lähtudes kõrvaloleva Conwy linnuse hambulise äärega tornidest.
Silla rippava pikkus 99,7 m. Sepisrauast kettkandureid oli algselt kokku 8, neli kummalgi pool. Sillatekk oli puidust.
Rekonstrueerimine
1958. aastal suleti sild sõidukitele, sest kõrval avati uus maanteesild.
Montferrat' mark
Montferrat' mark (ka markkrahvkond või markiikond) oli Itaalia kuningriigi piirimark Põhja-Itaalias keskajal ja Saksa-Rooma riigi osariik. Markkrahvkond ülendati aastal 1574 Montferrat' hertsogkonnaks.
Olles esialgu Karolingide Lombardia Lääne-Liguuria margi (Marca Liguriae Occidentalis) osa, mille 950. aasta paiku rajas Itaalia kuningas Berengar II, asutas ta Montferrat' alale oma väimehele Aleramole marca Aleramica. Esimesed kindlad dokumendid Aleramo ja tema lähemate pereliikmete kohta pärinevad Grazzano kloostri asutamishartast aastal 961, mis tekkis pärast Aleramo poja Gugliemo hiljutist surma. thumb|200px|left|[[Saksamaa kuningriik|Saksamaa kuningriigi kaart Saksi dünastiast Otto I Suure valitsemise ajal aastal 972 (tumesinine) ja keisririigi edasine laienemine kuni Saali Konradi valitsemiseni]] Pärast Saksa kuninga Otto I sissetungi Itaaliasse aastal 961 ja Berengar II väljaajamist, alustas ta sarnaselt oma eelkäijate Berengari ja Hugues d'Arles'i viisile Saksa-Rooma riigi suurte Itaalia läänide ümberkorraldamist. Ta korraldas loodeosa ümber kolmeks suureks margiks. Lääne-Liguuria taastas ta Aleramole, Ida-Liguuria (marca Januensis) andis ta Oberto I-le ja Torino margi andis ta Arduino il Glabrole.
Montferrat' markii Guglielmo V ja Judith von Babenbergi poeg Corrado del Monferrato (1140. aastate keskpaik – 28. aprill 1192) oli üks peamisi osalejaid Kolmandas ristisõjas. Ta oli abielu kaudu 24. novembrist 1190 de facto Jeruusalemma kuningas Konrad, kuid ametlikult valiti alles aastal 1192, mõned päevad enne oma surma. Ta oli aastast 1191 ka Montferrat' markii.
Ristisõjad
Konradi vend Monferrato Guglielmo (William) (1150–1177) oli Jeruusalemma kuningriigi Jaffa ja Ashkeloni krahv (1176–1177). Bonifacio I (c. 1150–1207) Thessaloniki kuningriigi kuningas (1204–1207). Frederick Alba piiskop. Rainer (1162–1183) aga abiellus Bütsantsi keisri Manuel I tütre Mariaga.
pisi|300px|[[Epeirose despootkond, Bulgaaria tsaaririik, Thessaloniki kuningriik ja Ladina keisririik]]
Markii Bonifacio I oli Neljanda ristisõja juht ja rajas Thessaloniki kuningriigi Ladina keisririigis Kreekas. Veidi pärast Konstantinoopoli alistumist ilmnes, et keisritroonile on kaks pretendenti: Montferrat’ Bonifatius ja Flandria Baudouin. Bonifatiust peeti potentsiaalseks keisriks, kuna ta oli ristisõdijate vägede juht. Samuti õnnestus Bonifatiusel 1204. aastal vallutada Boukoleoni palee, kust teda sundis lahkuma vaid Veneetsia doodži poolt toetatud avalik surve. Lisaks oli Bonifatius kihlatud Bütsantsi keiser Isaak II Angeluse lese ja Ungari kuninga Emerici õe Margaretiga – see oli liit, mis oli sõlmitud eesmärkidega anda Boniftiuse võimutaotlustele legitiimne alus. Ristisõdijad valisid kuus vaimulikku, kellest ainult kolm eelistasid Bonifatiust. See otsustas kandidaadi saatuse – tema oponendid, veneetslaste poolt nimetatud valijamehed, olid kõik ilmalikud võimukandjad. Bonifatiuse toetajad andsid alla ning ühehäälselt valiti Ladina keisriks Baudouin I, kes krooniti 16. mail 1204 Hagia Sophia katedraalis. Thessaloniki kuningriigi, mille oli pärinud Bonifacio kreeka poeg Demetrio, ühendamine Montferrat'ga muutus Bonifacio Itaalia pärijate eesmärgiks, kuigi sellest ei tulnud kunagi midagi välja. Ladina keisririik nõudis bulgaarlase maid. Otsustav lahing Bulgaaria armee ja ristisõdijate vahel leidis aset 14. aprillil 1205 Adrianoopoli juures, kus ladinlased võideti ja nende keiser Baudouin I vangistati. Pärast võitu võtsid bulgaarlased tagasi suure osa Traakiast, sealhulgas tähtsa Philippopolise linna. 1206. aastal olid bulgaarlased võidukad Rusioni lahingus ja vallutasid mitu Ida-Traakia linna. Järgmisel aastal tapeti lahingus Thessaloniki kuningas ja Montferrat' markii Bonifacio I, kuid Kalojan mõrvati enne, kui ta sai alustada rünnakut pealinnale.
13. sajandil flirtis Montferrat Bonifacio II ja Guglielmo VII ajal gvelfide ja gibelliinide parteide vahel. Neid värvati mitmesse pikka sõtta iseseisvusmeelsete Asti ja Alessandria kommuunide vastu ning neist said uuenenud Lombardia Liiga lipukandjad võitluses Anjou mõju Põhja-Itaaliasse laienemise vastu. Sel ajal oli Montferrat' pealinn Chivasso, markkrahvide võimukeskus.
Aastal 1305 suri viimane Aleramo järglasest markkrahv ja Montferrat' päris Kreeka keiserlik Palaiologoste dünastia, kes valdas seda aastani 1533, territooriumi vähenemise perioodil. Sel aastal hõivas Montferrat' Hispaania, keiser Karl V juhtimisel, kes andis selle aastal 1536 Mantova hertsogile Federico II-le hiilgavast Gonzaga perekonnast. Tema poeg, markkrahv Guglielmo X ülendati aastal 1574 Montferrat' hertsogiks ja "mark" lakkas üksusena olemast, kuigi see oli juba läbinud olulise muutuse piirikrahvkondade feodaalsest kogumist üheks renessanss-Itaalia väikeriigiks, jagatuna kaheks eraldi territooriumiks.
Märjandi mõis
Märjandi mõis (saksa keeles Merjandes) oli Linnape mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõis Linnape küla alale Tapa vallas.
Bloxami punalehik
Bloxami punalehik (Entoloma bloxamii) on punalehikuliste sugukonda punalehiku perekonda kuuluv seeneliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda loodudelt ja looniitudelt.
Põllküla-Klooga-Paldiski sõjapõgenike laagrid
Põllküla-Klooga-Paldiski sõjapõgenike laagrid olid aastatel 1942–1944 Eestis Põllkülas, Kloogal ja Paldiskis tegutsenud sõjapõgenike karantiini- ja kogumislaagrite võrgustik, mille eesmärgiks oli Nõukogude Liidust peamiselt Leningradi oblastist Saksa vägede poolt okupeeritud aladelt evakueeritud ingerisoomlaste ajutine majutamine enne ümberpaigutamist Soome, Saksamaale ja Eestisse.
Põllküla-Klooga-Paldiski laagri kaudu evakueeriti aastatel 1942–1944 Soome üle 63 000 ingerisoomlasest sõjapõgeniku.
Laagrites suri haiguste ja viletsate elutingimuste tõttu hinnanguliselt 1500 inimest, kes on maetud ühishaudadesse Põllkülas, Kersalus ja Paldiski õigeusu kalmistul.
Laagrites hukkunute mälestuseks on avatud Põllküla memoriaal mälestustahvlitega hukkunutele ja evakuatsiooni juhtinud Pentti Kaiterale.
Eluolu ja olukord laagrites
Pagulased olid aga juba laagrisse jõudes nõrgad ega suutnud kehvades oludes kosuda. Tervishoiutoimkonna ülemaks oli meditsiiniteenistuse major (lääkintämajuri) Niilo Nathanael Pesonen, tema ametijärglane aga Pentti Halonen. Meedikud Esko Näätänen, Saara Nopola-Ranta, Katri Malmivaara püüdsid ebasanitaarsetes oludes anda parimat. Klooga laagris hoolitsesid pagulaste eest muidugi organisatsiooni Lotta Svärd lotad (Sylvia Heino, Liisa Holma, Hertta Levas, Anni Tukia, Liisa Tenkku, Maria Virolainen, Sandra Yllö, tõlk Elsa Dubbelmann jt). Suurem osa neist olid ingerisoomlased. Laagris olid vaid mõned eestlastest meedikud. Ülejäänud abijõud pärinesid pagulaste endi seast. Teismelise tüdrukuna oli haiglas abistanud ka Toini Luukkanen, kes meenutas, et lastel esines erinevaid ainevahetushäireid (eriti rahhiiti, roosihaigust e erüsiipelit) ning meningiiti. Haiglas, kuhu teda abitööjõuks värvati, suri sülelapsi väga palju. Suure suremuse tõttu hakatudki inimesi matma ühishaudadesse. Üksikult ei lubatud enam matta, samuti polevat lubatud püstitada ka riste. Asjakohased palvedki laususid enamasti naised ise. Naised hankinud siis kusagilt telliseid ja ladunud neist lahkunud omastele ristid maapinnale. Need kattunud aastakümnete jooksul samblakihiga. Ent nii mõnedki on 1990. aastatel omaste üksikkalmusid otsinud ja need suuremate puude asendi järgi üles leidnud (teade: Ilmar Laherand 2011). Kogumislaagrites tegutses kolm kirikuõpetajat ja lapsed käisid isegi koolis. Kaose keskel üritati moraali ja argirutiini üleval hoida.
Akadeemik Mihkel Veiderma meenutas, et põgenikke püüdsid abistada ka ümberkaudsed talunikud. Veiderma põgusast mälestuskillust nähtub, kuivõrd ahtad olid eestlaste võimalused Saksa okupatsiooni aegses Eestis sündmusi mõjutada. Veiderma kirjeldab üksikasjalikult, kuidas ta 14-aastase poisina endisest haridusministrist isaga kogumislaagrit külastas ning millise masendava mulje see jättis. Ei saa öelda, et Eesti avalikkus ja eriti haritlasringkond poleks Klooga ja Paldiski oludest üldse midagi teadnud. Klooga laagrit külastasid mitmed haritlased, kes sealses suvilapiirkonnas suvitasid või ajutiselt elasid.
Inimesed viibisid laagris mõnest päevast kuni paari nädalani, üksikutel juhtudel ka kauem. Tuli ette harvu juhuseid, mil inimesed olid laagris ligi kuus kuud. .
Kokkuvõttes võib öelda, et ingerisoomlasi õnnestus küll aktiivsetest kui ka tulevastest rindepiirkondadest välja tuua, kuid küllaltki suurte ohvrite hinnaga. Suuri puudusi esines kogumislaagrite korralduses ja hooldamises. Samas võimaldati ingerisoomlastel enne evakueerimise alustamist okupeeritud alal (Ingerimaal) kehtinud rubla eest oma loomad ja vara maha müüa, mis mõnevõrra kindlustas nende positsiooni Soomes. Ingerisoomlased ise olid kõige suhtes võtnud juba fatalistliku hoiaku, sest üldjoontes tajuti, et käimasolev operatsioon ei saanud asja hullemaks teha.
Pealtnägija ja koduloo-uurijana on Põllküla laagri oludest kirjutanud Ilmar Laherand (2008). Ta on ka eravestlustes kirjeldanud, et inimesed olid juba saabudes kurnatud ja mõned veeti ühishauda otse vagunitest. Olud läksid eriti keeruliseks siis, kui venelased uputasid ühe transpordialuse ja ülevedu ei julgetud samas tempos jätkata. On andmeid, et esines ka torpedeerimiskatseid. Vene pool oli 1943. aasta lõpus levitanud Ingerimaal lendlehti, kus ähvardati laevad põhja lasta, kui elanikkond evakuatsiooniga kaasa läheb. Ajutine katkestus ülevedudes tähendas aga toiduvarude kiiret lõppemist. Seejärel kaanetas karm talv mõneks ajaks lahejää. Keegi polnud ette näinud, et laagrisse kogunes korraga 15–17 tuhat põgenikku. Laagri vastuvõtu- ja põgenike ülalpidamisvõime oli mitmekordselt ületatud.
Toitlustamine laagrites toimus sõjaväe kaudu. Kuigi olukord oli märksa parem kui oleks olnud Ingerimaal ja otseselt nälga keegi enam ei surnud, tuli aeg-ajalt ette ka toidu puudust. Oma panuse andsid lotad, kelle käsutuses olid väikesed väliköögid. Põllküla eestlasest laagriülem leitnant Rein Espre (ka Saksa väejuhatuse Sicherheitsdienst ' i poolt Ingerimaa rahvusrühmade registreerimiste läbiviijaist) käis ümberkaudsetest taludest toiduabi palumas – jahu, kartuleid jm. Kui oli, muidugi anti. Ümbruskonna majapidamistes teenisid toidulisa need ingerisoomlased, kel kas kokkuleppel laagrivõimudega või salaja õnnestus laagrist lahkuda. Kokku viidi ligi 3000 inimest talutöödele ka teistesse Eesti piirkondadesse – Harju-, Pärnu- ja Viljandimaale. See võis päästa sadade inimeste elu ka kogumislaagris, sest talus tööd leidnud võisid toetada laagrisse jäänud pereliikmeid. Mõnedki taludesse värvatud ei läinudki Soome, vaid jäid elama Eestisse.
Memoriaal
Sõjapõgenike korraldamise valitsuse juhataja Edgar Neggo teatas 2. juulil 1943 oma külaskäigul laagrisse, et kõikide laagrite surnuaedadele rajab tema asutus mälestusmärgid. Jussi Tenkku tegi 1. juulil 1943 päevikusse järgmise sissekande:
''Õhtul olid Klooga surnuaial talgud, kuhu oli tulnud kontoritöötajaid ja ka palju ingerisoomlasi. Enamik haudu olid ilma ristideta, osadel olid puuristid, millele olid pliiatsiga kirjutatud lahkunute isikuandmed. Proovisime vähemalt mingisugustki korda luua. Mõnetunnise töö järel sai surnuaed hoopis teise ilme. Põllküla ja Paldiski surnuaedadel oli juba algusest peale olnud parem korraldus. Tirraneniga oli juttu ka mälestusmärgist, mis tuleks siia kunagi püstitada.''
Üks mälestusmärk jõuti Põllkülla rajada küll juba sõja ajal, ent see hävitati Nõukogude okupatsiooni alguses, mil need maa-alad jäid suletuks Paldiski linna suletud tsooni.
Uus mälestuskivi avati ja pühitseti Põllkülas 1992. aasta 10. mail.
2004. aasta 20. juunil avati ja pühitseti teine mälestuskivi.
2018. aasta suvel avati samas mälestustahvel evakuatsioonilaagrite ja ingerisoomlaste evakueerimisoperatsiooni juhile Pentti Kaiterale.
Riina Liiv
Riina Liiv (neiupõlvenimega Rõõm; 13. jaanuar 1954 Tartu – 30. aprill 2006 Tartu).
Riina Liiv sündis Tartu linnas puusepast/kunstnikust isa Friedrich Rõõmu ja tema abikaasa Aino Rõõmu pere ainsa lapsena.
Ta õppis Tartu 5. Keskkoolis (praegune Tamme Kool). Juba kooliajal paistis ta silma kunstiandega. Nõukogude ajal töötas ta Tartu Linna Reklaamibüroos Must Kass (asus Kompanii 4 / Küütri 16 ristis). Tegeles Tartu linna Kaubandusvalitsuse kaupluste vaateakende paigutamise ja kujundamisega. Pärast osakonna sulgemist asus Riina tööle Tartu Mööblikombinaati (hiljem Tarmeko) kunstniku töökohale. Ta täiendas end ka Tallinnas Kirjakunsti Koolis Villu Tootsi ja Heino Kivihalli käe all. Nõukogude aja lõpus Tarmeko kunstniku koht koondati ning 1992. aastast oli Riina tegev eraettevõtluses: algul reklaamifirmas Eve AS, hiljem asutas koos äripartneriga Etter AS-i.
Riina Liiv on kujundanud ka Haaslava valla lipu (kinnitatud 2000. aastal).
Riina Liiv suri 2006. aastal südameinfarkti tüsistuste tagajärjel.
Ilumäe kolhoos
Ilumäe kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis Vihula külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Võsupere. Kolhoosi pindala oli 3000 ha.
Merenduse mõisteid
''Siin on loetletud merenduse üldmõisteid; laevanduse mõisted on loetletud ka loendis Laevanduse mõisteid; laevu on loetletud loendis Laevade loend
Toorid
Tooride all mõeldakse
Sämi–Sonda–Kiviõli tee
Sämi–Sonda–Kiviõli tee (registrinumbriga 17120) on kõrvalmaantee Lääne-Viru ja Ida-Viru maakonnas. Tee pikkus on 23,2 km.
Tee algab Sämi asulast Tallinna-Narva maanteelt, läbib Sonda asula Lembitu tänavana ja Kiviõli linna piiril läheb üle Sonda teeks.
Horvaatia sõjaväestatud piiriala
thumb|350px|Sõjaväestatud piiriala.
Horvaatia sõjaväestatud piiriala (horvaadi: Hrvatska vojna krajina või Hrvatska vojna granica) oli sõjaväestatud piiriala ringkond, territoorium Habsburgide monarhias, alguses Austria keisririigis ja siis Austria-Ungaris.
Ajalugu
Asutatuna 16. sajandi lõpul Habsburgide Horvaatia kuningriigi maadest, oli see esialgu selle kuningriigi nominaalne osa, mis aastal 1627 muudeti otse keisrile alluva sõjaväestatud piiriala osaks. Piiriala paiknes piiril Osmanite riigiga. Piirialal lubasid kuningas-keisrid tasuta maad ja usuvabadust sinna tulnud inimestele, kes olid peamiselt horvaadid ja serblased. Vastutasuks pidid piirkonnas elavad inimesed teenima keisririigi sõjaväes ja kaitsma maad. Aastal 1630 kehtestas keiser Ferdinand II Statuta Valachorumi. On teada, et sõdurid pidid täitma sõjaväeteenistust 16.–66. eluaastani. 17. sajandi lõpus laiendas Habsburgide monarhia oma piire ja Horvaatia sõjaväestatud piiriala territoorium laienes samuti, hõlmates mõned endised Osmanite territooriumid idas. Aastal 1783 pandi see Horvaatia kindralkonna ühendkontrolli alla, peakorteriga Zagrebis. Sõjaväestatud piiriala demilitariseeriti 8. augustil 1873. Horvaatia sõjaväestatud piiriala kestis kuni 15. juulini 1881, kui see kaotati ja liidendati Horvaatia-Slavoonia kuningriigiga.
Geograafia
See ulatus Slavoonia sõjaväestatud piirialani Una ja Sava jõe ühinemiskohas. Sarnaselt ülejäänud sõjaväestatud piirialaga lakkas see poliitilise üksusena olemast 19. sajandi lõpul.
Jaod
Horvaatia sõjaväestatud piiriala hõlmas kolm kindralkonda (Generalat), mis jagunesid kaheksaks rügemendiks:
Rahvastik
Aastal 1802 koosnes rahvastik ligikaudu:
Esimene moodne rahvaloendus aastast 1857 talletas Horvaatia sõjaväestatud piiriala rahvastiku religiooni:
Kalevipoeg (Rakvere rajooni kolhoos)
Kalevipoeg oli kolhoos Rakvere rajoonis Kadrina külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kadapiku. Kolhoosi pindala oli 1500 ha.
Horvaatia sõjaväestatud piiriala
Rahvastik
74,8% aktiivsest rahvastikust Horvaatia-Slavoonia sõjaväestatud piirialal olid tegevad põllumajanduses, 18,63% olid sõdurid, samas 3,11% olid tööstustöölised.
Valga Maakohus
Valga Maakohus oli Eesti Vabariigi esimese astme kohus aadressil Valga, Vabaduse tänav 5 ja 10.
1. jaanuaril 2006 liideti Valga Maakohus Tartu Maakohtuga. Kohtu töö jätkus samal aadressil Valga kohtumajas.
Coinbase
Coinbase on digitaalne rahakott ning virtuaalraha ehk e-raha börs, mille peakontor asub San Franciscos Californias. Coinbase tegeleb bitcoin 'i, Bitcoin Cashi, Ethereumi ja litecoin 'i börsil vahendamisega.
Aktiivne kuulamine
Aktiivne kuulamine on eriti sobiv
Coinbase
Coinbase on kasutatav 32 riigis, kuid digitaalset rahakotti ning virtuaalrahaga tehinguid võimaldatakse 190 riigis üle maailma. Coinbase'il on 2017. aasta novembri seisuga umbes 13 miljonit kasutajat.
Aktiivne kuulamine
Kuna aktiivse kuulamise tehnikate kasutamine ergutab rääkijat ennast avama, siis ei tohi seda kuritarvitada. Ebaeetiline on seda kasutada, kui rääkija on n-ö nõrgemas või sundpositsioonis.
Coinbase
2018. aasta märtsi seisuga on Coinbase'is umbes 200 töötajat.
Aktiivne kuulamine
Aktiivne kuulamine on kehtestava käitumise oluline komponent. Kehtestav käitumine koosnebki selgest eneseväljendusest ja aktiivsest kuulamisest. Seda protsessi kirjeldab mh käiguvahetuse tehnika.
Coinbase
Ajalugu
Coinbase’i asutasid Brian Armstrong ja Fred Ehrsam 2012. aasta juunis, kui osaleti Y Combinatori idufirmade programmis. Pärast Y Combinatori programmis osalemist oli asutajatel kolm kuud aega, et idufirma käima saada, ning selle perioodi lõpus oli neil võimalus Coinbase’i investoritele esitleda. Ettevõtte eesmärgiks on ka väheste tehnikaoskustega inimeste jaoks virtuaalraha ost ja müük lihtsamaks teha. 2013. aasta mais teatas Coinbase esimese suurema rahasüsti saamisest, milleks oli 5 miljonit dollarit Union Square Venturesilt. See oli selle ajani suurim bitcoin 'iga tegelevale idufirmale antud toetus. 2013. aasta detsembris sai Coinbase 25 miljonit dollarit Andreessen Horowitzilt, Union Square Venturesilt ja Ribbit Capitalilt. Kas see oli bitcoin 'iga tegelevale idufirmale antud toetustest sel ajal suurim. Selleks ajaks oli Coinbase saanud 31 miljonit dollarit rahasüste. Coinbase’i esimene töötaja on Olaf Carlson-Wee.
Coinbase alustas tegevust bitcoin 'i (BTC) vahendamisega. 2016. aasta juulis lisati Coinbase'i Ethereumi (ETH), 2017. aasta mais litecoin 'i (LTC) ning sama aasta detsembris lisati Bitcoin Cashi (BCH) tugi.
Tasud
Raha vahetamise korral võib Coinbase nõuda ka tasu, mis sõltub kasutaja asukohast, maksemeetodist ja muudest asjaoluest. Maksu arvestatakse ühel meetodil kahest:
Martin Kuivleha
Kuivleha sai Tartu linna kodanikuõiguse 1554.
Poola võimu ajaks oli Kuivlehast saanud Püha Katariina eesti koguduse vanem.
Coinbase
Tasud
1. meetod
Suurem kahest järgmisest:
2. meetod
Protsentuaalne tasu – 1% kasutaja tehingu suurusest, kuid mitte alla 1 ega üle 50 dollari (muutuv tasu), mõnel juhul sõltuvalt kasutaja asukohast ja maksetüübist fikseeritud tasu 2,49% (fikseeritud tasu).
Tooted
Coinbase'i kasutajaliides võimaldab kasutajatel lihtsalt ning mugavalt osta ja müüa virtuaalraha vastavalt hetkekursile.
GDAX on börs, kus saab professionaalselt osta ja müüa virtuaalraha. 2018. aasta märtsi seisuga võimaldab GDAX kauplemist 12 valuutapaariga:
Kaebused
2018. aasta märtsis teatas Quartz, et igakuised kaebused klientidelt on selle aasta jaanuaris hüppeliselt (rohkem kui 100%) tõusnud. Umbes pooled kaebused olid seotud probleemiga, et raha ei saadud lubatud ajaks kätte (üle 400 kaebuse 889-st).
Liiv-maakeel
Liiv-maakeel (Sabuloglossum arenarium) on seeneliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida loometsadest ja -põõsastikest.
Teenuse–Tolli tee
Tee algab Teenuse asula juurest ja Urevere asula juures lõppeb tupikteena. Osa teest kulgeb piki Kasari jõge.
Impulsihäire
Impulsihäire on psühhiaatrilise häire liik, mida iseloomustab impulsiivsus – suutmatus seista vastu kiusatusele, tung või impulss, mis võib kahjustada inimest ennast või teisi. Paljud psühhiaatrilised häired tulevad impulsiivsusest, sealhulgas ainetega seotud häired, käitumuslikud sõltuvused, tähelepanupuudulikkuse ja hüperaktiivsuse häire, antisotsiaalne isiksusehäire, piirialane isiksushäire, käitumise häired ja mõned meeleoluhäired.
Impulsihäiretele on Iseloomulikud on korduvad teod, millel pole selget ratsionaalset motiveeringut ja mis kahjustavad tavaliselt inimese enese ja teiste huve. Inimese enda sõnade järgi on käitumise põhjuseks kontrollimatud impulsid. Nende häirete põhjused on ebaselged ning need on ühendatud üldise kirjeldava sarnasuse tõttu, mitte sellepärast, et oleks teada muid olulisi ühisjooni. Siia ei kuulu alkoholi ja ravimite liigtarvitamine ega seksuaal- ja söömiskäitumisega seotud impulsi- ja harjumushäired.
Piia Post
Piia Post (sündinud 10. juulil 1963 Rõuges Võrumaal) on Eesti atmosfäärifüüsik.
Elulugu
Haridustee Teadlaskarjäär
Kauguri küla
Kauguri on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonna Kauguri vallas. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Mūrmuižast 3,5 ning Riiast 110 km kaugusele.
Külas asuvad raamatukogu, valla kultuurimaja ja Kauguri põhikool. Asulasse jääb Kauguri bussipeatus.
Kauguri rajati nõukogude perioodil vana Kauguri valla vallamaja juurde kui kolhoosi Kaugurieši keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Külast läheb läbi maantee V187.
Aastal 2007 oli külas 86 elanikku, aastal 2016 oli elanikke 66, aastal 2021 aga 62.
Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta
pisi|Vene Ajutise Valitsuse otsus Eestimaa kubermangu valitsemiskorrast (eesti keeles) Eestimaa kubermangu administratiivse juhtimise ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta oli Vene Ajutise Valitsuse 12. aprillil (vkj 30. märtsil) 1917 vastuvõetud määrus, mis muutis Eestimaa ja Liivimaa kubermangu piire ning uuendas senist kubermangu ja kohaliku omavalitsuse valitsemiskorda Eestimaa kubermangus, andes viimasele suhtelise autonoomia võrreldes varasema olukorra ja Vene riigi teiste piirkondadega, muu hulgas anti Eestimaa alal elavatele naistele esimest korda valimisõigus.
Eelnõu kujunemine otsuseks
22. (vkj 9.) märtsil loodi Tallinnas kõigi eesti seltside esindajate osalusel Eesti Liit, mille esimeheks valitud Otto Strandmani koostatud programm nägi ette Eesti autonoomiat Vene riigi koosseisus. Omavalitsuse kehtestamise küsimuses peeti 24.–25. (vkj 11.–13.) märtsil Tartus Petrogradi ja kõigi Eesti maakondade (peale Saaremaa) esindajate ühine nõupidamine. Üksmeelselt pooldati autonoomiat ja koosoleku usaldusmehed (Konstantin Päts, Jüri Vilms, Jaan Tõnisson, Otto Strandman ) koostasid Ajutisele Valitsusele esitatava sellekohase seaduseelnõu.
Eelnõu anti Venemaa Ajutisele valitsusele üle 30. (vkj 17.) märtsil või teistel andmetel 31. (vkj 18.) märtsil. Vastuvõtmise kiirendamiseks otsustati korraldada rongkäik läbi Petrogradi 8. aprillil (vkj 26. märtsil). Eestlaste meeleavaldusel Petrogradis rongkäik oli suurejooneline, osales kuni 40 000 eestlast, sealhulgas 12 000–15 000 eesti sõjaväelast 30 orkestriga. Määruse kinnitamise kiirustamiseks võeti imposantsuse pärast kaasa Koonga vallast pärit suure habemega turjakas sõjaväelane Mihkel Lüll, kes olevat rusikaga peaministri lauale põrutanud ja käratanud: "40 000 eesti sõduri nimel Petrogradi garnisonis nõuan seaduse otsekohest kinnitamist!" Venemaa peaminister vürst Georgi Lvov olevat püüdnud sõjameest rahustada, lubades, et tehakse kõik, mis võimalik.
12. aprillil (vkj 30. märtsil) 1917 jõustas Venemaa Vabariigi Ajutine Valitsus eelnõu otsusena (määrusena).
Määruse originaaltekst eesti keeles
I. Eesti kubermangu külge liita Liiwi kubermangu Tartu-, Wõru-, Wiljandi-, Pärnu- ja Saaremaa maakonnad.
II. Eesti ja Liiwi kubermangude piir kindlaks määrata järgmiste määruste põhjal 1. Piiriäärsete waldade Eesti wõi Läti rahwuse külge liitmise määrab ära iseäraline lepituskomisjon. 2. Lepituskomisjon on koos 10-nest liikmest, keda Eesti ja Liiwi kubermangude komissarid nende uutes piirides ühesugusel arwul kutsuwad. Komisjon walib oma keskelt juhataja. 3. Komisjon seab kokku jaotuse-eelnõu, tarwilikul korral waieluse all olewate waldade elanikkudelt nende soowisid jaotuse asjust järele küsides. 4. Komisjoni poolt kokkuseatud jaotuse-eelnõu pannakse siseministri kaudu ajutisele walitsusele kinnituseks ette.
IV. Sisemiste asjade ministert kohustada Ajutisele Walitsusele selle seaduse maksmapanemise kawa kinnitamiseks ette panna.
Ilme Post
Elulugu
Ilme Post on talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1958. aastal Räpina Keskkooli ja 1963. aastal TÜ bioloogia osakonna. 1975. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis bioloogiakandidaadi väitekirja, mis käsitles vikerforelli kasvatamist Eesti tiigimajandites. Ta oli 1964–1966 TÜ botaanika ja taimesüstemaatika kateedri insener, 1966–1986 Vilde-nimelise kolhoosi Aravuse kalamajandi juhataja, ühtlasi 1972–1986 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) Kalakasvatuse Katsejaama mittekoosseisuline teadur, 1986–1990 vanemteadur, 1990. aastast Aravuse forellikasvatuse juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: algoloogia; kalakasvatuse (peamiselt forellikasvatus) tehnoloogia ja ajalugu. Eesti Kalakasvatajate Liidu asutajaliige (1989), aseesimees ja juhatuse liige, infolehe "Eesti Kalakasvataja" väljaandmise (1991) initsiaatoreid ja (aastast 1998 elektroonilise võrguteaviku) toimetaja. Üle 60 teadustrükise, sh 6 brošüüri.
Aleksei Žuravljov
pisi| Aleksei Aleksandrovitš Žuravljov (vene keeles Алексей Александрович Журавлёв; sündinud 30. juunil 1962 Voronežis) on Venemaa poliitik. Alates 21. detsembrist 2011 on ta Riigiduuma liige. Alates 29. septembrist 2012 on ta erakonna Rodina esimees. Ta on lubanud televisiooni otse-eetris tappa 2 miljonit ukrainlast ("kahte miljonit ukrainlast ei tule denatsifitseerida, vaid hävitada") ja lubanud isiklikult tappa Saksa ajakirja Bild Ukraina korrespondendi Björn Stritzeli.
Elukäik ja tegevus
1984. aastal lõpetas Voroneži Polütehnilise Instituudi metallifüüsika erialal ja saadeti komsomoli rajoonikomitee poolt keemiaautomaatika projekteerimisbüroosse meistriks.
1984–1990 oli ta keemiaautomaatika projekteerimisbüroos töödejuhataja, protsessiinsener, komsomolikomitee sekretär. 1991. aastal oli ta komsomoli Voroneži linnakomitee teine ​​sekretär, komsomoli Voroneži oblastikomitee majandusosakonna juhataja. 1995–1996 Voroneži linnavalitsuse teabe- ja analüüsiosakonna spetsialist, 1996–1999 piirkondadevahelise ühiskondliku organisatsiooni "Vene kogukond" esimees. 1991–2001 ülevenemaalise sotsiaalpoliitilise organisatsiooni "Vene kogukondade kongress" aseesimees. Aastal 2001–2004 oli ta Voroneži kuberneri Vladimir Kulakovi täievoliline esindaja Voroneži oblastiduumas, Voroneži oblasti valitsuse avaliku teenistuse peaosakonna juhataja.
2003–2004 erakonna Ühtne Venemaa Voroneži filiaali täitevkomitee ja valimisstaabi juht ning paralleelselt juhendas erakonna Rodina peakorteri tööd.
2004 lõpetas Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia.
2004–2006 pärast erakondade Rodina, Pensionäride ja Elupartei ühinemist "Õiglaseks Venemaaks" riigiduuma erakonna Rodina fraktsiooni personalijuhi asetäitja.
2006–2007 erakonna "Õiglane Venemaa" kesktäitevbüroo piirkondliku parteiehituse osakonna juhataja.
2011. aasta septembris valiti ülevenemaalise ühiskondliku organisatsiooni Rodina - Vene kogukondade kongress esimeheks.
Kolmemõõtmeline arvutigraafika
Kolmemõõtmeline arvutigraafika (ka ruumiline arvutigraafika, 3D-graafika) on stereopilt, kolmemõõtmeline graafika, kolmemõõtmeliste objektide loomine, kuvamine ja töötlemine arvutis. 3D-graafika põhineb vektorgraafikal. Kolmemõõtmelised CAD ja graafikaprogrammid võimaldavad luua objekte XYZ-teljestikus (pikkus, laius, kõrgus). Neid saab pöörata ja vaadelda suvalise nurga all, samuti proportsionaalselt suurendada või vähendada (skaleerida). Objekte saab ka soovitud nurga all valgustada ja tekitada neile varje.
3D-graafika on arvutikeskkonnas tarkvaraprogrammide abil kolmemõõtmelisuse simuleerimine. Näiteks arhitektid ja disainerid kasutavad 3D-tarkvara realiseeritavate objektide tööjooniste valmistamiseks.
Aleksei Žuravljov
Elukäik ja tegevus
29. septembril 2012 valiti erakonna Rodina taasasutamiskongressil selle esimeheks, säilitades kuulumise Riigiduuma Ühtse Venemaa fraktsiooni. Rodina taastati ülevenemaalise ühiskondlik-poliitilise organisatsiooni "Rodina-Vene kogukondade kongress" baasil, mille alusel loodi ka "Eriotstarbeline Vabatahtlike Liikumine" (DON), mille juhatuse esimees ja sekretär ta on.
Kolmemõõtmeline arvutigraafika
3D-graafika objektid on digitaalsed objektid, nad on olemas arvulisel kujul. Kõik, mida me arvutiekraanil näeme, on tegelikult matemaatiliste valemite visualiseering. Digiteerimine tähendab kõikvõimalike omaduste teisendamist numbriliseks väärtuseks. Digiteerimine toimub kahes astmes: info märgistatakse teatud tihedusega, regulaarsete vahedega ja seejärel antakse igale ühikule väärtus. Iga digitaalne objekt koosneb standardselt kirjeldatud ühikutest. Ühikuid saab uuendada ja nende omadusi muuta ülejäänud ühikuid mõjutamata. Digitaalses keskkonnas produtseeritavast objektist on vaja defineerida ainult olulised sõlmpunktid ning nende punktide vahele jääva info produtseerib arvuti reaalajas.
Aleksei Žuravljov
Elukäik ja tegevus
11. oktoobril 2021 liitus ta Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei fraktsiooniga. Alates 2021. aasta oktoobrist riigiduuma kaitsekomisjoni esimene aseesimees, riigiduuma riigikaitse, riigi julgeoleku ja õiguskaitse tagamisele suunatud föderaaleelarve kulutuste kaalumise komisjoni liige.
Kolmemõõtmeline arvutigraafika
Omadused, mis füüsilises maailmas on erinevast materjalist, on digitaalses keskkonnas ühest materjalist. Erinevate tekstuuride (materjali visuaalsete imitatsioonide) kasutamine digitaalses ruumis on seega sisuliselt mõttetu. Ometi kulutatakse materiaalsuse simuleerimisele 3D-graafikas tohutult vahendeid, see on keskmiselt kolm korda aeganõudvam tegevus kui modelleerimine. Omadused, mida inimene tajub erinevatena, on digitaalses meedias kirjeldatud samal viisil – numbriliselt. See digitaalsuse põhiomadus mõjutab visuaalset realismi arvutigraafikas. Iga erinev dimensioon – detail, värv, kuju, liikumine – muudetakse arvude jadaks. Saavutatav realismi aste on kirjeldatav arvudes. Need numbrid (värvisügavus, tahkude arv, kaadreid sekundis) on argumendiks graafikakaartidele, kuvaritootjatele, aga ka tarkvaralahendustele. 3D-objekti realismi astet määrab näiteks tahkude (polügoonide) hulk. Resolutsioon, mis näitab digitaalsuse fotorealismi astet, tähendab aga ka selle hinda. Suur hulk firmasid tegeleb mudelite tootmise ja müügiga. Ühest ja samast objektist on võimalik osta erineva detailsuse astmega mudeleid – mida põhjalikum, seda kallim. Arvutite mälumaht, protsessorite kiirus – mida realistlikum pilt, seda enam see maksab. Seetõttu lükkavad võidujooksu fotorealismi suunas tagant nii arvuti- kui ka tarkvaratootjad. Arvutikasutajad maksavad ühenduse kiiruse eest – võimaluse eest vaadata kiiremini ja realistlikumaid kujutisi.
Aleksei Žuravljov
Poliitiline tegevus
2013. aasta septembris esitas riigiduumale seaduseelnõu homoseksuaalidelt vanemlike õiguste äravõtmise kohta. 2013. aasta septembri lõpus tegi ettepaneku võtta sisserändajate lastelt, kes ei suuda tõestada, et nad maksavad makse, õigus tasuta eelkooli- ja keskharidusele.