cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Callisto (Jupiteri kaaslane)
Kallisto  ehk Jupiter IV on planeedi Jupiter kaaslane.
Kallisto on Jupiteri suuruselt teine kaaslane pärast Ganymedest ja suuruselt kolmas kaaslane Päikesesüsteemis pärast Ganymedest ja Saturni kaaslast Titani. Kallisto on sama suur kui väikseim planeet Merkuur, kuigi tema mass moodustab Merkuuri omast ainult kolmandiku. Kallisto läbimõõt on 4821 km, kolmandiku võrra suurem kui Kuu, ja ta tiirleb 1,338 miljoni km kaugusel Jupiterist, 6 korda kaugemal kui Kuu Maast.
Kallisto avastas 1610. aastal Galileo Galilei koos teiste Galilei kuude Io, Europa ja Ganymedesega, kasutades üht esimestest teleskoopidest. Tänapäeval on Kallisto nähtav binokliga. Tema näiv tähesuurus on opositsiooni ajal 5,65.
Kallisto on üleni kaetud löögikraatritega – ta on üks kõige enam kraatritega kaetud kehi Päikesesüsteemis. Kallistol pole mingeid tõendeid geoloogilisest aktiivsusest, näiteks laamtektoonikast või vulkanismist, nähtavasti pole seda Kallistol kunagi esinenud. Kallisto kõige silmatorkavamad pinnastruktuurid on löögikraatrid, kraatriahelad ja mitmest rõngast koosnav pinnastruktuur Valhalla.
Kallisto on kõige väiksema tiheduse ja gravitatsiooniga Galilei kuudest. Tema tihedus on 1833 kg/m³ ehk kolmandik maisest. Tema gravitatsioon on 1,235 m/s² ehk kaheksandik maisest, veel väiksem kui Kuul. Tema paokiirus on 2,441 km/s ehk 4½ korda väiksem kui Maal. Atmosfäär praktiliselt puudub.
Loodejõudude toimel on Kallisto kogu aeg pööratud Jupiteri poole sama küljega nagu Kuu Maa suhtes. Jupiteri lähemad kaaslased Io, Europa ja Ganymedes on loodejõudude toimel ka üksteisega seotud ning nende tiirlemisperioodid ümber Jupiteri suhtuvad üksteisesse nagu 1:2:4. Kallisto on kaugemal ega ole teiste Galilei kuudega selles osas sünkroniseerunud, sest Jupiteri magnetosfäär mõjutab teda vähem. Siiski oodatakse, et 1½ miljardi aasta pärast sünkroniseerub Kallisto orbiit teiste Galileo kuude omadega ja tekib süsteem tiirlemisperioodidega 1:2:4:8 (praegu on Kallisto tiirlemisperiood 9,4 Io oma). Jupiteri loodejõud, mis Galilei kuude tiirlemisperioode sünkroniseerivad, aitavad ühtlasi planeete seesmiselt kuumutada, sellest jääb Kallisto ilma ja on üsna külm: temperatuur on 80–165 K ja keskmiselt 134 K.
Kallisto koosneb umbes võrdses osas kivimitest ja veest. Arvatakse, et 100–150 km paksuse silikaatse pinnakihi all veest koosnev ookean. Vee tõenäolise olemasolu tõttu peetakse Kallistol võimalikuks elu olemasolu, ehkki Europal peetakse seda veelgi tõenäolisemals. Kuid inimeste jaoks peetakse Kallistot sobilikumaks kui Europat, sest suure kauguse tõttu Jupiterist on seal madalam radiatsioon. Kui kunagi Jupiteri kuudele hakatakse kosmosebaasi rajama, on Kallisto kõige tõenäolisem asukohavalik.
Esimeste kosmosesondidena sattusid Kallisto lähedale Pioneer 10 ja Pioneer 11 1970-ndate alguses, aga pakkusid vähe teavet lisaks sellele, mis juba varasemast observatooriumide kaudu teada oli. Voyager 1 ja Voyager 2 möödalennud 1979. aastal olid tulemuslikumad: nad pildistasid planeedi pinda eraldusvõimega 1–2 km ning määrasid kindlaks kuu temperatuuri, massi ja kuju. 1994–2003 möödus kosmosesond Galileo Kallistost 8 korda, kaardistas kogu kuu ja 2001 lähenes talle kõigest 138 km kaugusele, mis võimaldas teha fotosid eraldusvõimega 15 m. 2000 möödus Kallistost Cassini-Huygens teel Saturni juurde ja 2007 New Horizons teel Pluuto juurde.
Survegrupp
Survegrupp ehk surverühm on legaalselt tegutsev ühendus, katusorganisatsioon, liikumine või võrgustik, mis püüab oma huve (era- või avalikke huve) läbi suruda avaliku arvamuse või poliitikute mõjutamise teel.
Lustivere vald
Lustivere vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Lustivere valla maa-alast, välja arvatud Kabla küla ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad; senise Kurista valla maa-alast, välja arvatud Arukse küla piirkond ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad.
1939. aastal oli vallas 2269 elanikku.
Esimene vallavanem oli August Tiiman. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Sall (kinnitatud Siseministri poolt 24. jaanuaril 1940).
Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Aidu külanõukogu ja Neanurme külanõukogu.
Tarbagatay ringkond
Tarbagatay ringkond on ringkond Hiinas Xinjiangis Ili Kasahhi autonoomses ringkonnas. Piirneb läänes ja põhjas Kasahstaniga.
Ringkonna elanikest olid 2000. aastal 58,59% hiinlased, 24,21% kasahhid, 7,45% hueid, 4,12% uiguurid ja 3,33% mongolid.
Haldusjaotus
Ringkond jaguneb 2 maakonna õigustega linnaks, 4 maakonnaks ja 1 autonoomseks maakonnaks:
Elin Pelin
thumb|Elin Pelini ausammas samanimelises linnas Elin Pelin (sünninimega Dimitǎr Ivanov Stojanov ; 8. juuli 1877 Bajlovo – 3. detsember 1949 Sofia) oli bulgaaria kirjanik, kes on eelkõige tuntud maaelu kujutavate jutustustega.
"Kirjandus puhastab hinge ja sunnib mõtlema ülevatele asjadele, juhib mõistuse kõrgematele ideelistele ja moraalsetele radadele, kutsub laiemalt ja sügavamalt haarama elu ja selle salapärast ilu, kinnitab inimese usku sellesse, mida me nimetame ideaaliks," - selline on Elin Pelini kirjanikukreedo.
Aarand Roos
Aarand Roos (28. mail 1940 Tartu – 9. august 2020 Tallinn) oli eesti keeleteadlane, kirjanik, diplomaat ja poliitik.
Rootsis
Tema perekond põgenes 1944. aastal Rootsi, kus ta elas kokku 33 aastat.
Doktorikraadi sai ta 2. aprillil 1980 Lundi Ülikoolist, kus kaitses keeleteaduskonnas väitekirja fennougristika alal (oponent oli professor Seppo Sulonen Helsingi Ülikoolist).
Ta töötas Lundi Ülikoolis soome-ugri keelte professori kohustustes.
Ameerika Ühendriikides
Roos elas 16 aastat Ameerika Ühendriikides, ta tegutses Ameerika Hääle eesti osakonnas Washingtonis ja oli aastail 1982–1995 Eesti Vabariigi konsul New Yorgis.
Eestis
Roos naasis Eestisse 1996. aastal, asudes elama Tallinna. Sellest saadik kuni pensionile jäämiseni töötas ta välisministeeriumis 9,5 aastat tõlgina.
Ta oli Eesti Kristliku Rahvapartei presidendikandidaat.
Roos kritiseeris väliskapitali osakaalu tõusu Eesti majanduses ja eesti keele taandumist ajalehes Vaba Eesti Sõna (24. veebruar 2000): "Vaikselt likvideerub – otsekui iseenesest, kuid ometi kellegi käe läbi – kõik riigile kuuluv vara, majandusharud, infrastruktuur, riigipiirid, oma vääring, oma keel, kultuur ja identiteet. Riigile kuuluv maa ja varad erastatakse võõrastele – nii ettevõtetele kui ka eraisikutele. Välismaalaste kätte lähevad – või juba läksid – elektrijaamad, raudteed-rongid, sadamad, pangad, suuremad ajalehed. Loogiliselt peaks nendele järgnema raadio- ja televisioonijaamad, postiasutused ja miks mitte koolid ja haiglad? Eesti keel tõrjutakse välja kõigepealt kõrgkoolidest, siis keskkooli üha madalamatest klassidest. See kõik käib valutult ja vastupanuta, sest suurem osa rahvast ei usu niikuinii, mis on toimumas. Sest tegijaiks on meie oma demokraatlikud institutsioonid – rahva poolt otseselt või kaudselt valitud".
Tunnustus
2003. aastal loobus Aarand Roos teenetemärgist ja tagastas selle Teenetemärkide Komiteele. Selle sammuga avaldas Aarand Roos protesti valitsusringkondade kümme aastat kestnud Eesti Vabariigi põhiseaduse vastasele poliitikale riigi lammutamisel ja Euroopa Liidule allutamisel.
Isiklikku
Tema isa oli klassikaline filoloog Ervin Roos, tema vend on klassikaline filoloog ja arheoloog Paavo Roos. Tema abikaasa Maaja Duesberg on helilooja Rudolf Tobiase tütretütar. Neil on poeg Taavo Roos (sündinud 16. novembril 1983 New Yorgis), kes on tennisist, ja tütar Leila.
Aarand Roos valdas mitut keelt. Ta oli baptist ja ta oli Erakonna Eesti Kristlikud Demokraadid juhatuse liige.
Ta oli lapsest saadik suur spordihuviline ning kogus Eesti spordi (peamiselt kergejõustiku) statistikat.
Eesti Budistlik Kogudus
Eesti Budistlik Kogudus Drikung Kagjü Ratna Šri Keskus (DKRŠK) on Eestis tegutsev budistlik kogudus.
Drikung (Drigung) kagjü
Kagyu (eestipäraselt: kagjü), millel on kaks nimekuju – Kagyu (tib: བཀའ་བརྒྱུད, Wylie: bka' brgyud ja Kargyu (tib: དཀར་བརྒྱུད, Wylie: dkar brgyud) – koolkonna alusepanijaks peetakse guru Tilopat, kes elas arvatavasti 988–1069. Kagyu traditsiooni tegelikku algust on üsna võimatu määratleda kindla aastaarvuga või kindla isikuga, mistõttu Tilopa nimetamine koolkonna alusepanijaks on tinglik.
Tilopa oli suurte teadmiste ja võimetega inimene, kes olevat omandanud need kahel viisil: Indias elanud õpetajatelt, kelle seas oli ka India kuulsaima budistliku filosoofi Nāgārdžuna õpetusliini otsene edasikandja, ja ilmutuslikul teel – pärimuse järgi saanud ta Mahāmudrā teostuse juhiseid otse Dharmakaya budalt Vadžradhāra ning ka tantrajumaluselt Vadžrajoginīlt.
Tänapäeval seostatakse kagyut peamiselt Marpa kagyu või ka Dagpo kagyuga ja nendest lähtuvaga. See koolkond arenes välja õpetustest, mis olid edastatud tõlkija Marpa Chökyi Lodrö (1012–1097) ja tema järglaste poolt Tiibetis. Marpa õpetajaks oli guru Nāropa (1016–1100), kes oli Tilopa (988–1089) peamine õpilane. Mahāmudrā teostuse juhiseid anti mahasiddha Nāropa kaudu vahetult edasi Marpale.
Teistest eraldi tuleks käsitleda Shangpa Kagyut, mis pärineb kahelt naissoo esindajalt: mahasiddha Naropa kaasalt Niguma ja siddha Virupa õpilaselt Sukhasiddhi. See õpetus anti Tiibetis Kedrub Khyungpo Naljor vahendusel edasi 11. sajandil.
Kagyu koolkond on ajalooliselt jaotatud 4 suureks ja 8 väikseks koolkonnaks (suur ja väike on siin kontekstis vaid ajaloolist järjestust iseloomustavad kujundlikud terminid, mis ei näita tegelikult konkreetse koolkonna reaalsest kandepinda, levikut või suurust), millest üheks tähtsamaks on tänapäeval  Drikung kagjü  (tib: འབྲི་གུང་བཀའ་པརྒྱུད་པ). Selle koolkonna asutaja Jigten Sumgon (eestipäraselt: Džigten Sumgön) ehk Drikung Kyopa elas aastatel 1143–1217. Tema õpetajaks oli Phagmo Drupa Dorje Gyalpo (tib: ཕག་མོ་གྲུ་པ་རྡོ་རྗེ་རྒྱལ་པོ, Wylie: phag mo gru pa rdo rje rgyal po) (1110–1170), kes oli kuulsa nyingma laama Ka Dampa Deshek vanem vend. Drikung kagyu koolkond oli 13. sajandi paiku ilmselt suurimaks Kagyu koolkonnaks.
Kõige esimeseks ja ajalooliselt tähtsaimaks Drikung Kagyu kloostriks on Drikung Thil, mis asutati 1179. aastal Drikung Kyobpa Jikten Gönpo Rinchen Päl poolt. Drikung Thil asub 150 km kaugusel Tiibeti pealinnast Lhasast, Drikungi (Drigung) nime kandvas orus. Ajalooliselt on Drikungi koolkond tugevalt esindatud Kesk-Tiibetis, Ida-Tiibetis Nangchenis, Lääne-Tiibetis (sealhulgas Kailash) ja Ladakhis, samuti paikades Tsari ja Lapchi, mis on tähtsateks kohtadeks kõikidele tiibeti budismi järgijatele.
Tänapäeval juhivad Drikungi koolkonda kaks vaimset juhti e troonihoidjat: Tema Pühadus XXXVII Drikung Kyabgön Chetsang Rinpoche, Könchok Tenzin Kunzang Trinlay Lhundrup, kes resideerib Drikung Kagyu keskuses Dehra Dunis, Indias ning Tema Pühadus XXXVI Drikung Kyabgön Chungtsang Rinpoche, Könchok Tenzin Chökyi Nangwa (sünd. 1942), kes elab Lhasas, Tiibetis.
Kagyu koolkonnana järgitakse Chakrasamvara ja Vajrayogini tantrate õpetusi. Eriliste Drikung kagyu õpetuste hulka kuuluvad tähtsad õpetuskogumid Dgongs gcig ja Theg chen bstan pa'i snying po. Peamisteks harjutusteks on Nāropa kuus joogat (õieti Naropa Kuus Dharmat ehk Naropa Kuus Doktriini) (Wylie: Narö chö druk, na-ro'i-chos-drug) ja Viieastmeline Sügavalt Tähendusrikas Mahāmudrā Tee (lam zab mo phyag chen lnga ldan). Drikung Kagyu koolkonna eriliseks kaitsjaks on Achi Chokyi Drolma, kes oli Drikungi koolkonna alusepanija Drigung Kyobpa Jikten Gönpo Rinchen Päl vanavanaema. Ta olevat ennustanud Jikten Gönpo (nagu koolkonna loojat kutsutakse) sündi ja andnud lubaduse kaitsta neid, kes seda õpetusliini järgivad. Achi Chokyi Drolmat teeb eriliseks see, et ta on samaaegselt nii virgunud bodisattvaks kui ka kaitsjaks, keda harjutaja saab meeleharjutustes rakendada kui oma isiklikku yidamit (jumalust). Achi meeleharjutus sai nii populaarseks, et ta on lülitatud ka teistesse koolkondadesse nagu Karma Kagyu. Harjutustraditsioonidest on Drikungi koolkonnale omane veel Drikung Kagyu Dzogchen Terma Õpetus – Yang Zab (Väga Sügav [vaade]), mida peetakse kõikide Yanade seas ülimaks. See õpetus kehastab tantraõpetuse tuumolemust. Dzogchen meeleharjutusena on ta ainuomane Drikungi liinile, kuna just Drikungi tertön (peidetud õpetusaarete leidja) Rinchen Phuntsog, kes oli ka Drikung Kagyu liini troonihoidja, tõi selle Padmasambhavalt pärit kallihinnalise õpetuse peidukohast päevavalgele. Yang Zab õpetus on Drikungi koolkonnas edastatud tänapäevani katkematu liinina.
Kagyu koolkonnana rakendatakse salajaste juhiste suulist ülekannet, virgumistee pühendusi ja väepühitsusi. Koolkond on kuulus suurte mõtlusmeistrite, joogide ning ka bhowa-teostajate poolest.
Alates 15. sajandist on Drikungi koolkond saanud mõjutusi nyingma koolkonna "Põhja-terma" (byang gter) õpetustest, olles teatud ajalooperioodil mõnede nende õpetuste ainuhoidja.
Drikung Kagyu koolkonna juhid
Phagmodrupa – Jigten Sumgon – Kenchen Gurawa Tsultrim Dorje – On Rinpoche Sonam Drakpa – Chen-nga Rinpoche Drakpa Jungne – Telo Dorje Drakpa – Thog-khawa Rinchen Senge – Chen-nga tsamchedpa Drakpa Sonam – Dorje Yeshe – Chu-nyipa Dorje Rinchen – Nyer-gyepa Dorje Gyalpo – Nyermyipa Chökyi Gyalpo – Shenyen Dondrup Gyalpo – Dakpo Wang – Chogyal Rinchen Pal Zangpo – Rinchen Chökyi Gyaltsen – – Gyalwang Kunga Rinchen – Gyalwang Rinchen Phuntsok – Rinchen Namgyal Chodak Gyaltsen – Chokyi Namgyal – Tsungme Chogyal Phuntsok – Naro Nyipa Tashi Phuntsok – Jetsün Könchog Rinchen (1st Chetsang) – Kunkhyen Chökyi Dragpa (1st Chungtsang) – Könchog trinley Sangpo (Chetsang) – Trinley Dondrub Chogyal (Chungtsang) – Könchog Tenzin Drodul (Chetsang) – Könchog Tenzin Chökyi Nyima (Chuntsang) – Tenzin Padme Gyaltsen (Chetsang) – Tenzin Chöwang Lodrô (regent) – Jetsün Chonyi Norbu (Chungtsang) – Könchog Thukie Nyima (Chetsang) – Könchog Tenzin Chökyi Lodrö (Chungtsang) – Könchog Tenzin Zhiwe Lodrö (Chetsang) – Tenzin Chökyi Jungme (Chungtsang) – Tenzin Thuben Wangpo (regent) – Tenzin Chökyi Nangwa (Chungtsang) – Könchog Tenzin Kunzang Thinley Lhundrub (Chetsang)
Alakoolkonnad
Drikung kagyust on lähtunud mitu alakoolkonda, s.h Lhapa Kagyu ehk Lhanangpa Kagyu, mis on asutatud Gyalwa Lhanangpa (1164–1224) poolt. See õpetus jõudis Bhutani 1194. aastal. Teatud ajaperioodiks oli see kool Lääne-Bhutanis tähtsal kohal, eriti just pealinna Thimphu ja Paro aladel, kus otseselt konkureeriti Drukpa Kagyu koolkonnaga. Mõned Bhutani varaseimad dzongid (n-ö klooster-kindlused) on ehitatud Lhapa traditsiooni esindajate poolt. Hilisemate vastuolude käigus lahkusid Lhapa Kagyu esindajad 1640. aasta Bhutanist.
Õpetajad
Eestit on külastanud mitu drikungi koolkonna õpetajat: esimesena jagas õpetusi Väga Auväärne õpetaja laama XII Nubpa Tulku Konchok Tenzin Rinpoche, seejärel saabunud Väga Auväärne laama tulku Lamkhyen (Lamchen) Gyalpo Rinpoche asutas Eestisse Drikungi keskuse, mis 1992. aasta usuühendusena registreeriti ning pühitses 9 esimest liiget. Korduvalt on Eestis õpetusi jaganud koolkonna juht Tema Pühadus [[XXXVII Drikung Kyabgon Chetsang, Konchok Tenzin  Kunzang Thrinle Lhundrup]] (1994, 1998, 2002), Väga Kõrgeauline õpetaja laama VIII Kyabjé Garchen Triptrul Rinpoche, Väga Auväärne Drikung Yang Zab liinihoidja Lho Ontul Rinpoche, Konchog Tenzin Thrinlé Rabgyé Palzangpo, Auväärne õpetaja laama Drubpon Champa Rigzin Rinpoche. Ning ka Väga Auväärne joogi Drubwang Rinpoche, Konchok Norbu, Kõrgeauline troonihoidja VII Thritsab Gyabra Rinpoche, Kõrgeauline õpetlane khenpo Khenchen Rinpoche, Konchog Gyaltsen, Väga Auväärne õpetaja ja arst laama Lho Kunsang Rinpoche jt. Laama Konchok Tamphel elas ja õpetas Eestis 2000. aastal. Eelmise aastasaja lõpupoole edastasid Drikungi Keskuses budistlikke õpetusi ka teiste koolkondade õpetajad, s.h kõrgeltharitud tiibeti budismi õpetlane lharampa geshe, Ph.D., prof. XI Tarab Tulku, budoloog Alexander Berzin jt. Laama Drubpon Sangye Rinpoche on püsivalt Eestis alates 2001. aastast ning lisaks Baltimaade Drikungi keskustele õpetab ja kureerib ka Ukraina Drikungi keskuses.
Tegevus
DKRŠK-sse kuulub umbes 50 drikungi koolkonna aktiivsemat budisti ning mitmesugustel üritustel osaleb arvukalt ka teisi budismihuvilisi. Korraldatud on õppe- ja harjutuslaagreid, loengusarju, kontserte, filmisarju, tiibeti keele õpet, budistliku kirjanduse ja kultusesemete levitamist. Drikungi Keskus on kutsunud Eestisse külalisõpetajaid ning käinud lisaks Läänes asuvatele Drikungi keskustele regulaarselt ka India, Nepali ja ka Tiibeti jm kloostrites nii pikematel õppustel kui ka palverännakutel. Talvel 2001–2002 viibis Jangchub Lingi kloostris suurejoonelisel Drikungi koolkonna Mao Aasta Õpetusel (mis kestis järjest pool aastat) ning mille jooksul edastati täies mahus kogu Drikung Kagyu koolkonna põhiõpetused, 2 DKRŠK liiget. Kokku osales sellel Mao Aasta Õpetusel 12 DKRŠK liiget. Üks DKRŠK liige on Indias läbinud täiemahulise traditsioonilise 3-aastase eraldus-harjutuslaagri. Drikungi Keskuses Tallinnas toimuvad kaks-kolm korda nädalas Avalokitešvara, Vadžrasattva, Rohelise Tārā, Tervendaja-Buddha, Amitābha, Šākjamuni, Atši, Padmasambhava, ngöndro, bhowa, tšöd, guru-jooga, mandala-annetamise jt meeleharjutused ja rituaalid. Lisaks viib Drikungi Keskuse laama läbi loeng-seminare ja harjutuslaagreid.
Drikung kagyu koolkonna ja õpetustega seotud budistlikud kogudused ja ühendused Eestis
Eesti Budistlik Kogudus Drikung Kagjü Ratna Šri Keskus, Tartu Drikungi Keskus, samuti Pärnu Budistlik Kogudus Tiibeti Budismi Keskus Sangye Ling (kasutab nime Pärnu tiibeti budismi keskus Drikung Dordže Tšö Dzong) ning Drikung Dzogtšeni Eesti Kogukond Drikung Namtšag Mebar Dzong.
Samdrup Jongkhari ringkond
Samdrup Jongkhari ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Lindsey Hunter
Lindsey Benson Hunter (sündinud 3. detsembril 1970) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 17 hooaega ja tuli kahekordseks NBA meistriks.
NBA karjäär
Detroit Pistons valis Hunteri 1993. aasta NBA draft 'ist kümnenda valikuna. Detroitis mängis Hunter suurema osa oma NBA karjäärist, täpsemalt 12 hooaega (1993–2000 ja 2003–2008). Pärast esimest seitset aastat Detroit Pistonsis vahetati Hunter esmalt Milwaukee Bucksi ja seejärel Los Angeles Lakersisse, kellega ta tuli hooajal 2001/02 NBA meistriks.
2008. aasta novembris siirdus Hunter kaheks hooajaks Chicago Bullsi, misjärel lõpetas 2010. aastal 39-aastaselt NBA karjääri.
Trashigangi ringkond
Trashigangi ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Eavere
Eavere (ka: Eapere) on küla Pärnu maakonna Tori vallas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
Valais' kanton
Valais' [val'ee] ehk Wallis (v'allis) on kanton Šveitsis. Piirneb lõunas Itaaliaga ja läänes Prantsusmaaga.
Kantonit läbib Rhône'i jõgi.
Kantoni kõrgeim tipp on Dufourspitze (4634 m), kuid seal asub ka muid tuntud mägesid, näiteks Matterhorn (4478 m). Elanike suurim sissetulekuallikas on turism.
Super Nintendo Entertainment System
Super Nintendo Entertainment System (nime lühivormid: Super NES, SNES ja Super Nintendo) on 16-bitine videomängukonsool, mis on välja lastud Nintendo poolt Põhja-Ameerikas, Euroopas, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas aastatel 1990–1993. Jaapanis ja Kagu-Aasias kutsuti süsteemi Super Famicomiks (スーパーファミコン, võttes nime oma eelkäijalt Family Computerilt (perearvuti)). Kuigi mõlemad versioonid olid suhteliselt sarnased, tehti riikidevahelise konkurentsi pärast tehti versioonid nii erinevateks, et teiste versioonide programme polnud võimalik kasutada. Super Nintendo Entertainment System järgnes Nintendo Entertainment Systemile (NES) ja tutvustas paremaid graafika- ja häälevõimalusi teiste selleaegsete konsoolidega võrreldes. SNES oli ülemaailmne õnnestumine, muutudes enimostetud konsooliks 16-bit konsoolide ajastul, vaatamata hilisele väljalaskmisajale ning kõvale konkurentsile Põhja-Ameerikast pärit Sega Genesis konsoolilt. SNES jäi populaarseks kuni 32-bitiste konsoolide ajastuni. Kuigi Nintendo on lõpetanud kogu toe ja arenduse konsoolile, on see ikkagi populaarne fännide, kogujate ja retro-mängurite seas.
Ajalugu
Et konkureerida populaarse NES/Famicomiga, lõi NEC(Nippon Electric Company) 1987. aastal TurboGrafx-16/PC-Mootori ning Sega tõi sellele vastu 1988. aastal välja Genesis/Mega Drive. Mõlemad süsteemid olid ehitatud 16-bitisele arhitektuurile ja pakkusid uuendatud graafikat ja häält 8-bitise NES-iga võrreldes. Sellele vaatamata jätkas NES domineerimist mänguturul, kuni Sega süsteem lõpuks korralikult tööle hakkas, paar aastat hiljem. Nintendo juhtkonnale algselt uus süsteemi tehniline lahendus ei istunud, kuid nad mõtlesid ümber, kui NES riistvara näitas vastupidamatust aja suhtes. Nähes selle domineerimise lõppu mänguturul, lõi Nintendo uue konsooli, millega võistelda oma 16-bitiste rivaalidega.
Algatus
Super Famicomi töötas välja Famicomi disainer Masayuki Uemura. Jaapanis toodi see turule 21. novembril 1990. Konsool maksis 25 000 jeeni (210 USA dollarit) ja oli suur õnnestumine. Nintendo algne kogus, 300 000 seadet, müüdi ära mõne tunniga ning sellele järgnenud häired ühiskonnas panid Jaapani valitsuse mängutegijatele nõude, et mänge tuleks välja lasta ainult nädalavahetuseti. Süsteemi väljalase tekitas tähelepanu ka Yakuzaga. Sellepärast otsustati seadmeid importida öösiti, et vältida nende vargust.
Kuna Super Famicom hakkas mänguturgu endale krabama, kindlustas Nintendo oma kohta Jaapani konsoolimängude turul. Nintendo edu oli seotud ka oma vanade arendajate säilitamisega, sh Capcom, Konami, Tecmo, Square, Koei ja Enix.
23. augustil 1991 lasi Nintendo välja Super Nintendo Entertainment Systemi, Super Famicomi muudetud tehnilise lahenduse, mis Põhja-Ameerikas maksis 199 USA dollarit. Suurbritannias ja Iirimaal lasti see välja aprillis 1992, Saksamaal mõni nädal hiljem. Nii NES-i kui ka SNES-i lasi Brasiilias välja 1993. aastal Playtronic kahe mänguasjafirma, Estrela ja Gradiente, koostööna.
SNES ja Super Famicom tulid välja ainult mõne mänguga, kuid need mängud olid lihtsasti kättesaadavad. Jaapanis saigi osta ainult kahte mängu: Super Mario World ja F-Zero. Põhja-Ameerikas sai Super Mario Worldi koos konsooliga ning oli võimalik saada veel mõnda mängu nagu Pilotwings, SimCity ja Gradius III.
Konsoolidevaheline rivaalitsemine
Rivaalitsemine Nintendo ja Sega vahel oli kõige julmem konsoolisõda videomängude ajaloos, milles Sega reklaamis oma konsooli kui "äge" konsool, tegi rivaali maha ning kasutas oma reklaamides küpsemaid lauseid, et meelitada endale vanemaid kliente. Seevastu Nintendo tegi kõva pöörde, kui suutis Capcomi klassikalise mängu Street Fighter II muuta kõlblikuks SNES-ile. Genesisel läks selleks aega üle aasta ning kuna Genesis oli algselt oma arenguga ees, siis aprilliks 1992 olid SNES ja Genesis turujaotuselt võrdsed ning kumbki konsool ei hoidnud kindlat juhipositsiooni mõne aasta jooksul. SNES hakkas lõpuks valitsema Ameerika 16-bitiste konsoolide turgu ja jäi populaarseks kuni 32-bitiste konsoolide generatsioonini.
Muutused strateegias
NES ajastul suutis Nintendo kontrollida mängumaastikul kõike – firma pidi heaks kiitma kõik mängud, kolmanda osapoole arendajad võisid välja lasta ainult 5 mängu aastas, neid mänge ei tohtind välja lasta teisele konsoolile kahe aasta jooksul ja Nintendo oli mängukassettide ainuke tootja ja varustaja. Võistlus Sega konsooliga tõi sellele asjale lõpu. 1990. aastal hakkas Acclaim väljastama mänge mõlemale konsoolile.
Ameerika Nintendo jättis alles väikese tsensuuri, piirates mängudes toimuvat vägivalda. Mortal Kombat oli esimene mäng kus lendas verd ja sai teha huvitavaid kaklusvõtteid, kuid Nintendo ei lasknud enda konsoolile seda mängu, sellega sai Sega Genesis endale turuliidri positsiooni – iga müüdud SNES-i kohta müüdi 4 Segat.
Mängijad polnud ainukesed, kes nägid mängudes olevat vägivalda. USA senaatorid Herb Kohl ja Joe Lieberman kutsusid kokku kongressi istungi, arutamaks vägivaldsete videomängude mõju lastele. Tänu sellele loodi Interactive Digital Software Association (Interaktiivne Digitaalse Tarkvara Assotsiatsioon) ja Entertainment Software Rating Board (Meelelahutava Tarkvara Klassifitseerimise Nõukogu) ning kõikide videomängude klassifitseerimise. Klassifitseerimised tehtud, otsustas Nintendo, et tsensuurimist pole enam mõtet teha. Mortal Kombat II versioon lasti SNES-il välja tsensuurimata ja sellepärast oli sel ka edu.
32-bitiliste konsoolide ajastu ja edasi
Kui teised firmad liikusid edasi 32-bitilistele süsteemidele, siis Rare ja Nintendo tõestasid, et SNES oli ikka veel kõva konkurent turul. Novembris 1994 lasi Rare välja esimese platvormi mängu Donkey Kong Country, milles oli 3D mudelid ja etterendertatud tekstuurid SCI tööjaamades. Selle detailse graafika ja heakvaliteetse muusika, Donkey Kong Country konkureeris ilusa kvaliteediga mängudega, mida lasti välja uuematel 32-bitistel CD-del põhinevatel konsoolidel. 1994. aasta viimasel 45 päeval müüdi 6,1 miljonit mängu, tehes temast maailma kiiremini müüdud mängu, tollele ajal. Mäng saatis sõnumi, et varased 32-bitilised süsteemid ei suutnud võistelda SNES-iga ja aitas parematel konsoolidel tõusta horisondile. SNES suutis müüa ennast läbi terve 32-bitiliste konsoolide ajastu.
Oktoobris 1997 lasi Nintendo välja uue versiooni SNES-ist – SNS-101 mudel, millega kaasnes SUper Mario World 2: Yoshi's Island. Uuem mudel oli õhem ja kergem, kui tema eelkäija, kuid tal oli halvem S-Video ja RGB väljund ning oli üks viimastest SNES-iga seotud väljalasetest selles regioonis. Jaapanis lasti samal ajal välja Super Famicom Jr., mis oli sarnaselt uuendatud.
Ameerika Nintendo lõpetas SNES-ide tootmise 1999. aastal, umbes kaks aastat hiljem pärast Kirby's Dream Land 3 väljaandmist (esimene first-party mäng sellele süsteemile). Jaapanis jätkas Nintendo Super Famicomi tootmist kuni 2003. aasta septembrini ja uusi mänge tehti sellele kuni 2000. aastani. 2007. aastal teatas Nintendo, et nad enam ei paranda oma masinaid, kuna neil pole piisavalt varuosi.
Protsessor
Protsessor on Nintendo enda tehtud 5a22 protsessor, mis põhineb 16-bitsel tuumal. Protsessor tarvitab erinevate kiirustega siine vastavalt sellele, mis mälu osa kasutatakse: sagedus on jagatud 6,8 või 12-ga, et saada kätte siini taktsagedust. Mittejuurdepääsu tsüklid ja enamik registreid kasutab jagamiseks 6t. WRAM sisend ja teised põhilised sisendid kasutavad jagamiseks 8t. Ainult kontrolleri serial-sisend kasutab 12ga jagamist. Kiibil on 8-bitine andmesiin, mida kontrollivad 2 aadressisiini. 24-bitine "Siin A" on kasutusel üldise juurdepääsu juures, kui 8-bitine "Siin B" on kasutusel kiipi registrites(põhiliselt video ja hääle protsessorites). Tavaliselt saab kasutada ainult ühte siini korraga, kuid protsessori abil tuleb lugeda andmeid ühega ja kirjutada teisega, et saada andmeedastuskiirus kuni 2,67 MB/s. 5A22 sisaldab ka 8-bitist sisend-/väljundporti (mida üldiselt SNES-i poolt eriti ei kasutata) kontrollerivaheliste liideste ühendused. sisaldades seerial ja paralleel juurdepääsu kontrolleri andmetele; 16-bitine arvutusüksus ja lülitused häiretel V-blankil ja IRQ segamised arvutatud ekraani positsioonidel.
Video
Pilti töötlev üksus koosneb kahest eraldi asetsevast, kuid lähestikusest IC-paketist, mida võib arvestada ühe entiteedina. Tal on ka 64 kB SRAM-i, et oleks võimalik salvestada video andmeid (VRAM), 544 baiti objekti atribuut mälu ja 512 baiti värve genereerivaks RAM (CGRAM), et salvestada värvivahemiku andmeid. Pilti töötlev üksus on samal taktil nagu protsessor ja genereerib piksli ja kahe või nelja tsükli jooksul. Nii NTSC ja PAL-süsteemid kasutasid samu pilti töötlev üksuse kiipe.
Kujuneid võib väljastada 256 või 512 piksliga horisontaalselt ja 224, 239, 448 või 478 piksliga vertikaalselt. Vertikaalsed resolutsioonid 224 ja 239 on kasutusel progressiivsel skaneerimisel ning 448 ja 478 on parema pildi saamiseks. Värvid on päris 15-bitisest RGB-st ehk võimalik on 32,768 erinevat värvi. Graafika koosneb kuni 128 plokist või 4 taustakihist, mis kõik on tehtud 8x8 pikslistest kividest.
Taustakihid on tavaliselt 32x32 kuni 128x128 kivi, kus iga kivi on ühel tasandil (esiplaanil või tagaplaanil) ja kasutab ühte kaheksast paletist. Kivid võetakse kihtide kaupa kuni 1024 tk. (niipalju nagu VRAM laseb) ja neid saab keerata horisontaalselt kui ka vertikaalselt. tagaplaani kihtide arv sõltub töörežiimist.
Tagataustakihte võib ükshaaval pikseldada ja kihte ning kiviplokke võib individuaalselt muuta ja koos värvilisadega võib luua keerukamaid efekte ja sügavamaid värve.
Heli
Heli alamsüsteem koosneb 8-bitilisest Sony SPC700, 16-bitilisest DSP, 64 kB SRAM (mida jagatakse kahe kiibi vahel) ja 64-baidist buutimise ROMist. Heli alamsüsteem on peaaegu täiesti iseseisev ülejäänud süsteemist. Ta jookseb tavaliselt 24,567 MHz sagedusel nii NTSC, kui PAL-süsteemides ja temaga saab suhelda läbi protsessori 4. registri B siiniga.
RAM kasutatakse 3,072 MHz, mis on jagatud SPC700 (1/3) ja DSP (1/3) vahel. RAM-i kasutatakse SPC700 programmi ja stackide, heli proovi andmete ja DSP kaja puhvri salvestamiseks.
SPC700 jooksutab programme (laaditakse üles kasutades boot ROM programmi), et võtta vastu juhiseid ja andmeid protsessorilt ja manipuleerida DSP registritega, et saada õiget muusikat ja hääleefekte. DSP genereerib 16-bitist lainekuju 32 kHz-l segades sisendit kaheksa iseseisva häälega ja FIR filtriga, mida tüüpiliselt kasutatakse järelkõlakestusega. Iga hääl suudab mängida oma PCM proovi erinevatel tempodel. Hääled ja FIR filtri väljundid segatakse kokku väljundamiseks ja tulevaseks sisenduseks FIR filtrisse. Kõik helid pakitakse kokku ADPCMis kasutades Bit Rate Reductioni. Kuna heli alamsüsteem on enamasti isetegelev, siis saab alamsüsteemi olekut salvestada .SPC faili ja alamsüsteemi saab jäljendada, et ta mängiks salvestatud heli.
Korpus
Kõik SNES-i versioonid on hallid, kuigi täpne varjund võib erineda. Originaalsel Põhja-Ameerika versioonil on lillad lülitid ja tume hall eemaldamise kang. Jaapani ja Euroopa versioonid on rohkem ümmargused, koos tumedamate nuppudega. Põhja-Ameerika SNS-101 mudel ja Jaapani Super Famicom Jr. (SHVC-101 mudel) on mõlemad väiksemad ning ümmarguse kontuuriga, kuid SNS-101 nupud on lillad ja Super Famicom Jr. nupud hallid.
Kõikidel versioonidel olid kassetisisestus ülemisel osal, kuigi augu kuju erinevas vastavalt regioonile. Kasseti konnektoril on 62 platvormi, kuigi paljudel kassettidel on ainult 42 platvormi. Kõikidel versioonidel on kaks 7 pinnilist kontrolleri porti üksuse ees, auk voolutoite jaoks ning "MULTI OUT" konnektor taga. MULTI OUT konnektorist saab väljastada videot, S-Videot ja RGB-signaale.
Vanemates SNES-ides kasutusel olev ABS plastik on eriti vastuvõtlik oksüdeerimisele kokkupuutes õhuga, suure tõenäosusega on see tingitud halvasti segatud mikstuurist. Tänu sellele võivad konsoolide korpused väga kiiresti muutuda kollakaks.
Lisaseadmed
pisi|252px|Euroopa SNES-kontroller SNES standard mängupuldi näopoolele oli lisatud eelkäija NES omaga võrreldes kaks nuppu, nüüd oli neid seal kokku neli, paigutatud teemandi kujundisse ja esmakordselt olid lisatud ka "õlanupud" ehk nupud, mis paiknesid ülemise ääre all. Kuue aktiivse nupu lisamine oli tehtud mõeldes Street Fighteri seeria populaarsusele. Samuti võimaldas ergonoomilist disaini, mida hiljem kasutati NES-102 mudelite mängupultides. Jaapani ja PAL regiooni versioonides olid neli nuppu süsteemi logo värvides, samas Põhja-Ameerika versioonis olid nad lavendli ja lillat värvi sobimaks uuesti disainitud konsooliga. Mitmed hilisemad mängukonsoolid on võtnud paljud oma disainielemendid SNES-i disainist, näiteks PlayStation, Dreamcast ja Xbox.
SNES-i jaoks on välja töötatud mitmesuguseid lisafunktsioone andvaid lisaseadmeid. Näiteks Super Scope on lihtne püstoli funktsionaalselt sarnane NES Zapperiga (kuigi Super Scope võimaldab traadita kasutamist) ja Super Advantage on arkaadstiilis juhtkang muudetavate turboseadetega similar to the NES Advantage. Nintendo lasi välja ka SNES Mouse'i koos selle Mario Paint mänguga. Hudson Soft, Nintendo litsentsi alusel, lasi välja Super Multitap, mitmikmängu adapter, mis oli kasutamseks populaarse Bombermani seeriaga. Mõned rohkem ebatavalised kontrollerid hõlmasid ühekäe ASCII Stick L5, BatterUP pesapalli kurikat ning TeeV Golfi golfikeppi.
Kuigi Nintendo ei väljastanud kunagi adapterit, mis lubaks NES mänge mängida SNES-i peal, siis Super Game Boy adapter lubas mänge, mis olid mõeldud Nintendo kaasaskantava Game Boy süsteemile, mängida SNES-i peal. Super Game Boy lubas mitmeid võimalusi üle Game Boy, näiteks valitavad ekraani servad ja juurdepääs SNES konsoolile. Jaapan nägi ka Super Game Boy 2 väljalaset, mis lisas kommunikatsioonipordi võimaldamaks teisel Game Boyl ühenduda mitmikmängudega. Nagu NES enne seda, nägi SNES märkimisväärset osa litsentsita kolmanda osapoole lisaseadmeid, näiteks uus versioon Game Genie sohi tegemise kassettist. Üldiselt oli Nintendo litsentsita SNES lisaseadmete kohapealt tolerantsem, kui oli seda olnud NES lisaseadmetega.
Jaapanis lasti välja Satellaview, modem, mis oli pandud Super Famicomi laiendusporti ja ühendatud St.GIGA satelliitraadiojaamaga. Satellaview kasutajad said alla laadida mänguuudiseid ja spetsiaalselt disainitud mänge, mis olid tihti kas vanade Famicomi mängude järjed või uuesti tehtud vanad Famicomi mängud. Satellaview signaali edastati 23. aprillist 1995 kuni 2000. aasta 30. juunini. Ameerika Ühendriikides oli sarnane, kuid suhteliselt väikse eluajaga olnud XBAND, mis lubas kasutajatel luua võrguühenduse sissehelistusmodemi kaudu, et võistelda teiste mängijatega üle riigi.
SNES eluaja jooksul tegi Nintendo lepingud kahe erineva firmaga, et nad arendaks välja CD-ROM-il põhineva lisaseadme konsoolile, et konkureerida Sega CD-ROM-il põhineva lisandiga Sega CD. Lõpuks läbirääkimised Sony ja Philipsiga kukkusid läbi ning Sony läks edasi välja arendama enda konsooli, mis põhines oma esialgsetel kokkulepetel Nintendoga.
Pärand
Maailmas müüdi kokku 49 miljonit SNES-i, neist 23,35 miljonit Ameerikas ja 17,17 miljonit Jaapanis. Kuigi see ei olnud sama edukas nagu tema eelkäija NES, mida müüdi 61,91 miljonit tükki, oli Super NES müüduim konsool oma ajastul. SNES-i peetakse üheks maailma parimaks konsooliks üldse. 2007. aastal nimetasid GameTrailers Super NES-i teiseks konsooliks paremuselt, kümne konsooli hulgas, mis on jätnud oma märgi mängurluse ajalukku.
Elbu
Elbu on küla Tori vallas Pärnu maakonnas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
Gerhard Kõrb
Gerhard Kõrb (15. juuli 1905 Pärnu – 6. juuli 1983 Stockholm) oli Eesti jurist ja riigiametnik.
Lõpetas 1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, töötas posti- ja maksuametkonnas. EÜS Ühenduse vilistlane. 1944 põgenes Rootsi.
Palo
Palo (ka: Paloveerige) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
2000. ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
N-Euro
N-Euro on Eesti bänd, mis alustas tegevust 1999. aasta jaanuaris kolmeliikmelise paroodiaansamblina.
Parasitoid
Parasitoid ehk röövparasiit on organism, kes suhteliselt pika aja oma elueast elab mingil peremeesorganismil parasiteerides, kusjuures lõpuks ka tapab oma peremehe. Vastavat parasitoidi (mõnikord nimetatud ka nekrotroofiks) ja peremeesorganismi suhet nimetatakse nekrotroofseks parasitismiks.
Turpani ringkond
Ringkond hõlmab Turpani nõo, mille madalaim punkt on 154,5 m allpool merepinda.
Haldusjaotus
Ringkond jaguneb Turpani maakonna õigustega linnaks ning Piqani ja Toksuni maakonnaks.
Tsirangi ringkond
Tsirangi ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Oeti
Oeti on küla Järva maakonnas Paide linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Roosna-Alliku valda.
Kurena
Kurena on küla Tori vallas Pärnu maakonnas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
William Fox
William Fox on mitme tuntud inimese nimi:
Vastureformatsioon
Vastureformatsioon ehk katoliiklik reformatsioon oli katoliku kiriku reaktsioon protestantlikule reformatsioonile.
Vastureformatsiooni eesmärk oli katoliku kiriku tugevdamine, Rooma mõjuvõimu taastamine ja kirikulõhe takistamine.
Vastureformatsioon hõlmas nii teoloogilisi kui organisatsioonilisi küsimusi.
Vastureformatsiooni üheks olulisemaks sündmuseks peetakse 1545–1563 toimunud Trento kirikukogu. Trento kirikukogus arutati katoliku kiriku vastaseid süüdistusi ning kinnitati uuesti katoliku kiriku doktriinid:
Üheks tähtsamaks vastureformatsiooni meetmeks oli seminaride asutamine vaimulike koolitamiseks ning neile õppekirjanduse trükkimine. Tugevdati kiriku tsentraliseeritud organisatsiooni ja distsipliini, piiskoppide poliitiline ja administratiivne tegevus pidi taanduma usulise ees.
Paavst Paulus IV seadis sisse inkvisitsiooni, ketserite jälitamise ja kirjanduse tsensuuri. Tema autokraatlikes püüdlustes peegeldus teatud määral katoliku kirikus juba varem sündinud ranget usulist distsipliini nõudvate suundade mõju. Samal ajal leidis aset uuendus, mis tähtsustas isiklikku ja vahetut emotsionaalset usukogemust, tekkisid müstitsistlikud suunad. Kõrgete kirikutegelaste seas levis püüdlus aidata läbi isikliku täiustumise kaasa kiriku tervenemisele. Dominikaani taustaga paavst Pius V püüdis parandada kiriku avalikku moraali ning propageerida vagadust ja kasinat elu. Ta toetas jesuiitide tegevust ja inkvisitsiooni. Paavst Sixtus V ei keskendunud mitte niivõrd surveabinõudele kui katoliku maailma atraktiivsuse suurendamisele – võeti ette barokse Rooma kui maailmapealinna uuendamine, kaunistati kirikuid ning toetati värvikate usuliste pidustuste korraldamist.
Vastureformatsiooni käigus tekkisid uued vaimulikud ordud – kaputsiinid, ursuliinid, teatiinid, barnabiidid ja jesuiidid. Nad avaldasid suurt mõju eeskätt maapiirkondade kogudustele. Suuresti tänu jesuiitide tegevusele ei juurdunud protestantlus lõplikult Poolas, Prantsusmaal ja Lõuna-Saksamaal.
Eda-Ines Etti
Eda-Ines Etti (esinejanimega Ines; sündinud 26. mail 1981 Haapsalus) on eesti laulja.
Aastal 2000 esindas ta Eestit Eurovisioonil, kus saavutas 4. koha.
Elulugu
Eda-Ines Etti sündis 1981. aastal Haapsalus Tiina ja Avo Etti peres, tal on vend Ivo Etti ja poolõde Kristel Prikko. Paar aastat hiljem kolis pere Väike-Maarjasse, kus Ines hakkas osa võtma kohalikest lauluvõistlustest, saavutades tihti auhinnalisi kohti.
Etti on lõpetanud Väike-Maarja Gümnaasiumi ja Rakvere Muusikakooli klaveri erialal. Ta on õppinud Eesti Humanitaarinstituudis anglistikat.
Muusikaline tegevus
thumb|Ines 2006. aasta "Go Live'il" Etti muusikaline karjäär algas pärast osalemist laulukonkursil "Kaks takti ette", kui lauljatar Maiken soovitas teda 2QS Productioni projekti "Class Act"; koos salvestati 2 lugu, millest "Lift Me Higher" osutus suhteliselt edukaks.
Seejärel alustas Ines soolokarjääri, salvestades 2QS Productioniga lood "One & Only" ja "Illusion of the Happiness".
Pärast Inese esinemist 2000. aasta Eurovisioonil müüdi tema singlit "Once in a Lifetime" ka rahvusvahelisel turul, singlit saatis mõnes riigis märkimisväärne edu ja Ines sai esineda mitmel pool Euroopas. Sama aasta lõpus ilmus Inese esimene album "Here for Your Love".
2004. aasta detsembris andis Bulldozer Records koostöös Downtown stuudioga välja Inese teise albumi "15 magamata ööd", kus lõid kaasa Hendrik Sal-Saller, Fred Krieger, Arian Levin ja Johannes Lõhmus. Samal aastal mängis ta koos Ines Aruga Vanalinnastuudio Supiteatri lavastuses "Ines ja Ines".
Aasta 2005 jõulude paiku andis Bulldozer Records välja Inese kolmanda plaadi "Uus päev", mille 10 loo hulgas oli ka Eesti lauluvõistlusel Eurolaul 2006 teiseks tulnud ballaad "Iseendale". Sama aasta sügisel mängis ta muusikalis "Tuhkatriinu" Haldjas-Ristiema.
2006. aasta suvel käis Ines koos Anne Veski ja Ita Everiga turneel "Kolme lillekese juubel".
2007. aastal osales Ines Eurolaulu eelvoorus looga "In Good and Bad" ning detsembris 2007 ilmus album "Kustutame vead".
2009. aastal ilmus Inese neljas album "Kas kuuled mind", mille tuntumaks menulooks sai "Äratatud hing".
2011. aasta Eesti Laulu konkursil oli ta žürii liige.
2011. aasta suvel ilmus Inese viies kauamängiv "Kiusatus", mille singlist "Tule-tule" tehti ka video.
Televisioon ja raadio
Ines on lisaks muusikalisele tegevusele juhtinud telesaateid "Eurolaul", "Guinnessi rekordid", "Laulud tähtedega", "Usu või ära usu!", "Tenerife", "Eesti talent" ja "Me armastame Eestit", samuti laste laulusaateid. Ta on näidelnud teleseriaalides "Õpetajate tuba", "Kelgukoerad", "Kättemaksukontor", "Alpimaja" ja olnud Raadio 2 hommikusaate juht.
Saavutused
1998. aastal pääses Ines Eesti Televisiooni laulusaate "Laulukarussell" televooru.
Aastal 1999 saavutas ta noorte lauljate konkursil "Kaks takti ette" teise koha.
Aastal 2000 võitis Eda-Ines Etti lauluga "Once in a Lifetime" Eesti Eurovisiooni lauluvõistluse eelvooru. Eurovisiooni lõppvõistlusel Stockholmis saavutas ta selle lauluga neljanda koha (ehkki enne võistlust peeti teda favoriidiks).
2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus osales ta enda ja vend Ivo Etti loodud ballaadiga "Iseendale". Laul saavutas teise koha ja Eurovisiooni lõppvõistlusele ei pääsenud.
2007. aasta Eurovisiooni Eesti eelvoorus esines Ines looga "In Good and Bad", mille muusika ja sõnad on kirjutatud koos vend Ivoga. Laul sai 2583 häälega 10 finalisti seas 6. koha. See lugu on eestikeelsena ("Öelda võin") ilmunud albumil "Kustutame vead".
2008. aastal võitsid Ines ja IBM Eesti tegevjuht Valdo Randpere TV3 saatesarja "Laulud tähtedega". Saates osales 9 duetti, millest iga dueti üks osaline oli kutseline laulja ja teine avaliku elu tegelane mõnest muust valdkonnast.
2009. aasta sügisel lubas Ines välja anda oma viienda kauamängiva. Tema lood "Iseendale" ja "15 magamata ööd" kandideerisid ka saates "Eesti otsib lemmiklaulu".
Mais 2009 esitles Ines singlit "Öine linn". Telesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" laulsid Ines ja Valdo Randpere laulu "Eesti muld ja Eesti süda" (Rein Rannap / Lydia Koidula), mis tuli finaalis teisele kohale.
2014. aasta telesaates "Laula mu laulu" esitas Jaagup Kreemi laulu "Torm" uuenduslikult ja meelejäävalt, nii et Tõnis Mägi kirjeldas seda millegi suurena.
Isiklikku
Ines on olnud eraelus paar laulja Tanel Padariga. Hiljem oli tema väljavalitu USA-s elav kunstnik Martin Saar. 2008. aasta suvel leidis Ines uue armastuse – portugallasest modelli Francisco d'Orey. 19. juunil 2020 teatas Ines Kroonika kaaneloos, et saab emaks; novembris 2020 sündis talle ja ta väljavalitule ärimees Mart Vipsile laps. 2021. aastal avaldati ka poja nimi, milleks on Gustav.
Paul Poom
Paul Poom (4. juuni 1893 Narva – 12. aprill 1984 Stockholm) oli Eesti riigikohtunik.
Töötas kohtu-uurijana Narvas ja prokurörina Tartus. 1926–1933 Tartu-Võru rahukogu liige, 1933–1934 Viljandi-Pärnu rahukogu abiesimees, 1934–1938 Kohtukoja liige, alates 1938. aastast riigikohtunik.
Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kirikukohtu esimees.
Kolõvan
Kolõvan (Колывань) on alev Venemaal Novosibirski oblastis, Kolõvani rajooni halduskeskus.
Paul Poom
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaliige, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige.
Kolõvan
Asutatud 1797. aastal. Asulas on säilinud mitmeid üle 200-aastasi palkmaju.
Paul Poom
Paul Poom oli viimane elusolev riigikohtunik Teise maailmasõja eelses Eesti Vabariigi riigikohtus.
Isiklikku
Tema abikaasa oli Eesti esimene naisvandeadvokaat Hilda Reiman-Poom.
Allveekaevandamine
Allveekaevandamine (mitte veealune kaevandamine, mis on üks avakaevandamise tehnoloogiatest) on maavara ammutamine looduslikust veekogust.
13. august
13. august on Gregoriuse kalendri 225. (liigaastal 226.) päev. Juliuse kalendri järgi 31. juuli (1901–2099).
Allveekaevandamine
Eestis kasutatakse allveekaevandamist Tallinna lähedastes mereliiva maardlates.
Samtse ringkond
Samtse ringkond on 1. järgu haldusüksus Bhutanis.
Allmaakaevandamine
pisi|[[Põlevkivi allmaakaevandamine Kohtla kaevanduses 1994. aastal]] Allmaakaevandamine (mitte maa-alune kaevandamine) toimub maapõues, katendit eemaldamata. Allmaakaevandamisele vastandub pealmaakaevandamine.
Eestis on allmaakaevandamine kasutusel ainult põlevkivi tootmisel.
Plebeid
Plebeid (ladina keeles plebs) oli Rooma riigi vabade kodanike seisus, mis kujunes arvatavasti 7. sajandil eKr. Sinna ei kuulunud patriitsid ehk kõrgem seisus.
Ei ole täpselt selge, kuidas ja millal seisusteks jagunemine toimus. Kuningriigi ajal olid plebeid hõimud, mille hulgast polnud kuninga juures nõuandjat ehk saadikut senatis.
Rahulolematus sellise olukorraga põhjustas aeg-ajalt plebeide streike, kus nad lahkusid Roomast. See tähendas, et kõik kauplused ja töökojad lakkasid töötamast ning patriitsid pidid ise hakkama saama. Selle tulemusena seati plebeidele sisse rahvatribuuni ja ediilide ametikohad.