cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valdo Jaaniso
Teadusorganisatsiooniline töö
Eesti Geotehnika Ühingu asutajaliige, juhatuse liige ja esimees (1991–2017)
Eesti Ehitusinseneride liidu liige al 1992, auliige al 2016
Rahvusvahelise pinnasemehanika ja vundamendiehituse ühingu liige (al. 1992)
Harrastused ja huvialad
Korvpall. Mängis Tallinna Dünamo ja TPI meeskondades 1951–1957, KAPA liige alates 1980.
Eeslaht
Eeslaht (ka Haapsalu Eeslaht) on Haapsalu lahe osa Haapsalu linnast lääne pool.
Lahte suubuvad Asuküla peakraav ja Ungru oja.
Heino Parik
Heino Parik (16. aprill 1929 Võisiku vald Viljandimaal – 25. märts 2015) oli eesti põllumajandusteadlane.
Suur-Toome tänav
Suur-Toome tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Heino Parik
Elulugu
Ta lõpetas 1949 Olustvere Põllumajandustehnikumi, 1961 EPA agronoomiateaduskonna, 1967 aspirantuuri Leningradi Põllumajanduse Instituudis, põllumajanduskandidaat (1967, samas).
Suur-Toome tänav
Tänav saab alguse Haapsalu maanteelt, suundub edelasse ja lõppeb Merekalda tänaval. Suur-Toome tänav ristub veel Kesk, Luha ja Soo tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 394 meetrit.
Heino Parik
Elulugu
Parik oli 1949–1953 Viljandimaa TSN TK põllumajandusosakonna agronoom, 1953–1963 Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi vanem- ja peaagronoom ning peaagronoom-tehnoloog, 1967–1969 Saku näidissovhoosi direktori asetäitja, 1969–1993 Tartu näidissovhoosi direktor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekasvatus. 11 teadustrükist, sh 2 brošüüri.
Aulla
Aulla on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonnas Massa ja Carrara provintsis. Aulla sai linnaõigused Itaalia presidendi 2011. aasta 12. aprilli dekreediga. 1. jaanuaril 2014 ühendati Aulla halduspiiridesse naaberomavalitsusüksus Podenzana.
Aulla kõrgus merepinnast on 64 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus
Aulla piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bolano (SP), Fivizzano, Fosdinovo, Licciana Nardi, Podenzana, Santo Stefano di Magra (SP), Sarzana (SP).
Aulla halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Albiano Magra, Bettola, Bibola, Bigliolo, Calamazza, Canova, Caprigliola, Chiamici, Gorasco, Filanda, Lizzano, Malacosta, Olivola, Pallerone, Piano di Bibola, Quercia, Ragnaia, Ripa di Quercia, Sannaco, Serricciolo, Stadano, Stadano Bonaparte,Vaccareccia, Valenza, Vecchietto, Venezia di Albiano.
Loodus
pisi|Aulella jõgi|left Aulla asub ajaloolises Lunigiana piirkonnas, mõne kilomeetri kaugusel Liguuria piirist. Strateegilises Aulella jõe suubumiskohas Magra jõkke kitseneb ümbritsevate mägede vahele jääv org märgatavalt. Cisa ja Cerreto mäekurudesse viivate teede ristumiskohal asuvat Aullat läbis antiikajal Itaaliat Prantsusmaaga ühendav Via Francigena.
Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
pisi|left|San Caprasio kloostrikompleks
Raudtee
Aullat läbivad Parma-La Spezia ja Aulla-Lucca raudteeliinid.
Tūļi
Tūļi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Ineši vallas.
Miguel Díaz-Canel
Miguel Mario Díaz-Canel Bermúdez (20. aprill 1960) on Kuuba poliitik, alates 19. aprillist 2018 Kuuba riigipea, alates 19. aprillist 2021 Kuuba Kommunistliku Partei esimene sekretär.
Tūļi
Küla asub valla kirdeosas. Tūļi jääb valla keskusest Inešist 3,2, endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 8,8 ja Riiast 137 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Külas asuv Vectūļi – 1 talu on arhitektuurimälestisena regionaalse kaitse all.
Aastal 2001 oli külas 4 elanikku.
Jules Anspach
Anspach sündis kalvinistlikus Genova päritolu perekonnas, ta isa François Anspach oli Belgia esindajatekoja liige. Ta õppis Brüsseli vabas ülikoolis (Université libre de Bruxelles) õigusteadust.
Pärast kooli lõpetamist tegi Anspach kiiresti poliitilist karjääri: ta valiti esindajatekotta ning 1863. aastal, vaid 34-aastaselt Brüsseli linnapeaks. Sellel kohal oli ta oma surmani aastal 1879. Anspachi juhtimisel tehti Brüsseli planeeringus ulatuslikke muudatusi, millest tähtsaim on Zenne jõe viimine maal alla ja selle kohale laia puiestee (Lemonnierlaan, Anspachlaan, Adolphe Maxlaan) loomine. Tänapäevase Brüsseli linnapildis on tema toonased uuendused hästi jälgitavad.
Anspachi juhitud mahukad uuendused tekitasid palju kriitikat ning teda on nimetatud hilisema nn brüsseliseerimise eelkäijaks.
Viited
= Kirjandus =
Milli Vanilli
Milli Vanilli oli prantsuse-saksa R&B-duett, mille liikmed olid Rob Pilatus ja Fab Morvan. Duett sai kurikuulsaks 1990. aastal suure skandaali tõttu.
Münchenist pärit Pilatus ja Pariisist pärit Morvan kohtusid ühel Los Angelese diskol tantsuseminaril. Hiljem kohtusid nad uuesti Münchenis, kus üritades leida tööd taustalauljatena, kuni asustasid omaenda ansambli. Nad lindistasid ühele väiksemale saksa plaadifirmale albumi, mida aga müüdi vaid mõni tuhat eksemplari.
Kui endine Boney M-i produtsent Frank Farian kuulis Milli Vanillist, kutsus ta nad oma Frankfurdi stuudiosse ühte demo kuulama. Lauluks oli "Girl You Know It's True". Farian küsis, kas Pilatus ja Morvan suudaksid seda laulda. Nad nõustusid.
Mais 1988 käisid Pilatus ja Morvan turneel Prantsusmaal, Itaalias ja Hispaanias, liigutades huuli ettelindistatud laulude järele ja tehes tantsuliigutusi. Kuigi Pilatus ja Morvan ise ei laulnud kordagi plaadi lauludel, sai Milli Vanilli populaarseks, ning novembris anti Euroopas välja nende esimene album "All or Nothing". Põhja-Ameerika turu jaoks nimetati album ümber "Girl You Know It's True" ning anti välja 7. märtsil 1989. Album jõudis Billboard Hot 200 esikohale ja oli seal seitse nädalat, kuni jaanuaris 1990 võitis RIAA 6-kordse plaatinaauhinna (miljon müüdud albumit). Albumilt jõudsid viis singlit Billboard Hot 100-s esiviisiku sekka ning kolm ka esikohale. Albumi eest sai duett ka parima uue artisti Grammy.
Kuid varsti saabus ka skandaal. Pärast MTV intervjuud väitis Beth McCarthy-Miller, et dueti inglise keele oskus jättis soovida, ning oli kahtlane, kas nad ise laulsid. Esimene kahtlus tuli 21. juulil 1989 Connecticuti osariigis Bristolis toimunud MTV kontserdil, kui "Girl You Know It's True" lindistus kiilus kinni. Detsembris teatas Charles Shaw, et ta oli üks kolmest tegelikust lauljast. Väidetavalt pakkus Farian Shaw'le 150 000 USA dollarit, et ta oma ütluse tagasi võtaks.
Välja oli tulemas teine album, kuid kasvavate küsimuste pärast, kes olid tegelikud lauljad, ning Pilatuse ja Morvani nõudmisele saada ise laulda järgmisel albumil, teatas Farian 14. novembril 1990, et ta vallandas nad, ning tunnistas, et Pilatus ja Morvan ei laulnud ise. Pilatus ja Morvan andsid seepeale intervjuu Los Angeles Timesi reporterile Chuck Phillipsile. Dueti Grammy auhind tühistati. Paljud pettasaanud pöördusid kohtusse, mispeale 12. augustil 1991 jõuti otsusele, mille kohaselt kuni 8. märtsini 1992 said kõik, kes olid ostnud Milli Vanilli CD-plaate, kassette, heliplaate või singleid, ning alates 28. augustist ka need, kes olid käinud Milli Vanilli kontsertidel, saada raha tagasi, kuid ainult krediidina uute Arista Recordsi väljaannete ostuks.
Morvan ja Pilatus kolisid Los Angelesse, kus nad Joss Entertainment Groupi all lindistasid uue albumi "Rob & Fab", mis anti välja 1993. aastal. Album ei olnud aga edukas, seda õnnestus müüa vaid umbes 2000 eksemplari.
1997. aastal nõustus Farian koos Pilatuse ja Morvaniga lindistama uue albumi "Back and in Attack", kus nad seekord oleksid ise laulnud. Kuid albumi toomise ajal sattus Pilatus narkosõltuvusse ja hakkas kurjategijaks, sooritades mitmeid kallaletunge ja rööve, mille eest lõpuks ta saadeti 3 kuuks vanglasse ja 6 kuuks California narkorehabilitatsiooni. Farian maksis Pilatuse kautsjoni, kuid juba 2. aprillil 1998, albumi promoturnee eelõhtul, leiti Pilatus Frankfurdis hotellitoast alkoholi ja ravimite üledoosi surnult.
Tišnov
Tišnov (saksa keeles Tischnowitz) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno-venkovi ringkonnas. Tišnov asub Svratka jõe vasakul kaldal, Brno kesklinnast ligikaudu 22 km põhjaloodes.
Tišnov paikneb merepinnast 240–265 meetri kõrgusel.
Tišnovi on esmamainitud 1233. aastal seoses tsistertslaste naiskloostri Porta coeli rajamisega asula lähedale. Tišnovi edukat arengut segasid sagedased sõjad ja looduskatastroofid. 1428. aastal põletasid hussiidid asula ja kloostri maha. Tišnov sai rängalt kannatada ka Kolmekümneaastases sõjas. 1668. aastal põles suur osa Tišnovist tulekahjus maha. Linnaõigused sai Tišnov 1788. aastal. Raudteeühenduse omandas linn 1885. aastal. Alates 1896. aastast oli Tišnov maakonnalinn. 1895. aastal kuulutati Tišnov kuurortlinnaks.
Suur viik
Suur viik on laht Haapsalu linnas. Suur viik on üks Haapsalu lahe osaveekogudest.
Suure viigi kõrval lõunas asub endine merest eraldunud lahesopp Väike viik; neid eraldab kitsas maariba, kus kulgeb Uus-Sadama tänav.
Lill-Babs
Barbro Margareta Svensson (esinejanimega Lill-Babs; 9. märts 1938 – 3. aprill 2018) oli Rootsi laulja.
1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "April, April".
Kõpu algkool
Kõpu algkool oli algkool Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Kõpu külas. 2001 ühines kool Lauka põhikooliga.
Kool asutati 1873.
Sinepes
Sinepes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Līgatne vallas. Aastani 2021 kuulus küla Līgatne piirkonda.
Küla asub Valga–Riia raudtee ääres ja jääb valla keskusest Augšlīgatnest 7, piirkonna keskusest Cēsisest 21,5 ning Riiast 70 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2007 oli külas 18 elanikku.
Gudenå
pisi|Gudenå valgala Gudenå ehk Gudenåen on jõgi Euroopas Jüüti poolsaare idaosas, pikkusega 176 km; see on Taani pikim jõgi. Gudenå ei ole Taani veerohkeim jõgi, see on Skjern. Valgla pindala on 2643 km².
Geograafia
Gudenåen saab alguse Tinnet Kratis Tørringist loode pool kõrgusel 65 meetrit üle merepinna (55°54'07"N, 09°24'03"E) ning suubub Randers Fjordisse (56°27'23"N, 10°01'34"E). Jõgi on laevatatav.
Jõe kaldal asuvad linnad Ry, Silkeborg, Bjerringbro ja Lango ning jõe suudmealas Randers.
Nina-pisarajuha
Nina-pisarajuha ehk nina-pisara juha (ladina keeles ductus nasolacrimalis, canalis nasolacrimalis) on paljude loomade peas silmapiirkonnas paiknev paariline juha, mis suundub pisarakotist ninaõõnde.
Madudel
Madudel suubuvad nina-pisara juhad sahkluu-nina elundi juures suhu.
Inimestel
Inimestel on nina-pisarajuhad pisaraaparaadi osad, mis järgnevad pisarakotile.
Ūdrēni
Ūdrēni on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Ineši vallas.
Küla asub valla lääneosas. Ūdrēni jääb endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 5,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Aastal 2001 oli külas 11 elanikku.
Paikuse-Reiu vabaõhulava
Paikuse-Reiu vabaõhulava on Pärnu maakonnas Pärnu linnas asuv lava, kus on 2000. aastast mängitud vabaõhuetendusi.
CFR Cluj
pisi|CFR Cluj toetajad klubi kodumängul Fotbal Club CFR 1907 Cluj on Rumeenia jalgpalliklubi, mis tegutseb Cluj-Napocas. Klubi mängib riigi kõrgliigas Liga I.
Klubi on asutatud 1907. aastal. "CFR" klubi nimes tähistab Rumeenia riiklikku raudtee-ettevõtet Căile Ferate Române.
Klubi on viis korda tulnud Rumeenia meistriks. Riigi kõrgliigas on püsivalt mängitud alates 2004. aastast. Hooajal 2005–06 osaleti esimest korda Euroopa klubivõistlusel, kui Intertoto karikavõistlustel saadi teine koht. Esimest korda tuldi Rumeenia meistriks hooajal 2007–08. Kolmel hooajal on Cluj osalenud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril ning kõige edukam on olnud hooaeg 2012–13, kui oma alagrupis saadi kolmas koht ja pääseti Euroopa Liigas 32 parema sekka, kus kaotati Itaalia klubile Milano Internazionale.
FC Nordsjælland
Football Club Nordsjælland on Taani jalgpalliklubi, mis hooajal 2012–2013 mängib riigi kõrgliigas.
Hooajal 2011–2012 tuli klubi esimest korda Taani meistriks. Klubi osaleb UEFA Meistrite Liiga 2012–13 grupifaasis.
Uncyclopedia
pisi|Uncyclopedia logo Uncyclopedia ehk Ebatsüklopeedia on Vikipeedia paroodia. See on üles ehitatud sarnaselt Vikipeediaga, kuid artiklite sisu on valdavalt absurdne, naljakas ja kaugel informatiivsusest. Sait loodi 2005. aasta jaanuaris ja augustis oli seal ligi 10 000 artiklit. 2015. aasta märtsis oli eestikeelses Ebatsüklopeedias 98 artiklit.
Ingliskeelse Uncyclopedia nimetus on sõnademäng: sõnas encyclopedia on algus en- asendatud eesliitega un- ('mitte-'). Analoogilisi absurdientsüklopeediaid on veel paljudes keeltes erinevate nimetustega. Need kõik on ühendatud ühisprojektiga Uncyclomedia Foundation.
Et tegemist pole tõsise entsüklopeediaga, muutuvad sealsed artiklid alalõpmata. Mõned naljad püsivad muidugi kauem, kuid paljusid artikleid muudetakse ja värskendatakse pidevalt.
Artikkel Eestist oli Uncyclopedia esilehel 26. augustil 2005 ja sel ajal oli see kogu selle saidi vaadatavuselt kaheksas artikkel.
Lõbusalt ja naljaga pooleks käsitletakse ka uskumusi ja religioone. Kristlus on näiteks "armastuse religioon, mis põhineb jumala piinamisel ja jõhkral tapmisel". Kristlased on "kannibalid, kes usuvad, et söövad jumala ihu ja joovad tema verd". Jne.
Palju nalju tehakse ka kategooriate, linkide, ümbersuunamiste jm vikipeediliste vahenditega. Artiklite arutelud on siiski enamasti asjalikud.
Ukraina Rahva Kangelane
Orden Ukraina Rahva Kangelane (ukraina keeles Народний Герой України) on Ukrainas välja antav mitteriiklik autasu.
Felicia
Felicia on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2424. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Felicia 12 naisel.
Alavere Põhikool
Alavere põhikool on põhikool Harju maakonnas Anija vallas Alavere külas.
Roostiku tänav (Pärnu)
Roostiku tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas Pärnu sadama ääres.
Tänava pikkus on ligikaudu 654 meetrit.
Figueres
Figueres on linn Hispaanias Kataloonias Girona provintsis.
Figueres on tuntud kui Salvador Dalí sünnilinn ja seal asub muuseum Teatre-Museu Gala Salvador Dalí.
Edela tänav (Tallinn)
Tänav sai nime 8. novembril 1927.
Figueres
Linnas asub 1753. aastal ehitatud Sant Ferrani kindlus.
2022. aasta seisuga oli linnas 47 088 elanikku.
Linnast on pärit ka Narcís Monturiol ja Mónica Naranjo.
Soo tänav (Pärnu)
Soo tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse Merekalda tänavlt, suundub loodesse ja lõppeb Mõrra tänaval. Soo tänav ristub veel Suur-Toome, Ranna, Põllu, Luite, Jakobi ja Peetri tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 890 meetrit.
Taani vabatahtlike kompanii
Taani vabatahtlike kompanii ehk Taani Balti Abikorpuse jalaväekompanii (ka Taani vabatahtlike korpus, Borgelini kompanii või Taani rood; taani keeles Dansk-Baltisk Auxiliær Corps – lühend DBAC; ametlik nimetus prantsuse keeles Соrрs Danois, Compagnie Borgelin ) oli kapten (hiljem kolonelleitnant) Richard Gustav Borgelini juhitud jalaväekompanii Eesti ja Läti Vabadussõjas.
Taanis erainitsiatiivil moodustatud üksus tegi Lõunarindel Eesti Rahvaväe 2. diviisi alluvuses kaasa lahingud Rõugest Jēkabpilsini ja võitles ka Pihkva rindel. Kompanii kaotas lahingutes ühe ohvitseri ja 18 sõdurit, 34 sõdurit sai haavata.
Eellugu
Vabadussõja puhkedes pöördus Eesti Ajutine Valitsus oma välissaatkondade kaudu Skandinaavia riikide poole, et saada sõjalist abi. Liitlasriigid olid omalt poolt soovitanud Rootsi, Norra ja Taani valitsustel toetada Balti riike võitluses Nõukogude Venemaaga, lubades esimesel võimalusel kompenseerida relvadele ja laskemoonale tehtud kulutused. Riiklikud väed Skandinaaviast siiski Eestit toetama ei läinud.
Detsembri lõpus 1918 pöördus Eesti Abistamise Peatoimkonna juhataja doktor Oskari Wilho Louhivuori telegrammiga professor Harald Høffdingi poole Kopenhaagenis, paludes sealt Eestile kiiret abi võitluses enamlaste vastu. Võitlus bolševismi leviku tõkestamiseks oli oluline nii Soomele, Skandinaavia maadele kui ka kogu Lääne-Euroopale.
Stopnica
Stopnica on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Busko-Zdrój maakonnas, Stopnica valla halduskeskus. Stopnica asub Busko-Zdrójst umbes 16 km idas.
Taani vabatahtlike kompanii
Eellugu
Kopenhaagenis oli sealne Briti sõjaväe esindaja kolonel Wade juhtinud Taani kapteni Iver de Hemmer Gudme tähelepanu Eesti vabadusvõitlusele. Gudme oli noore üliõpilasena võtnud osa Soome kodusõjast, kus ta ülendati ohvitseriks. Jaanuari algul 1919 sõitis ta Eestisse. Ta tutvus kohapeal olukorraga ja kui oli saanud Eesti võimudelt põhimõttelise nõusoleku, otsustas hakata koguma vabatahtlikke Eesti abistamiseks.
Stopnica
Asulat on ürikutes esmamainitud 1103. aastal. Stopnica sai linnaõigused 1362. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. 1. jaanuaril 2015 sai Stopnica linnaõigused tagasi.
Taani vabatahtlike kompanii
Moodustamine
pisi|Aage Westenholz, Taani Balti Abikorpuse finantseerija 22. jaanuaril 1919 sõlmis Eesti esindaja Soomes doktor Oskar Kallas Eesti Abistamise Peatoimkonna juhatajaga lepingu. Sellega volitati Soome kindral Torsten Leonard Lode värbama kuni 1000 Taani vabatahtlikku samadel tingimustel kui teenisid Soome vabatahtlikud Eestis. Taani vabatahtlikud pidid Punaarmee vastu võitlema Eestis viibivate Soome vabatahtlike vägede ülemjuhatuse alluvuses.
Veeriku tee
pisi|Veeriku tee
Taani vabatahtlike kompanii
Moodustamine
Vabatahtlike kogumiseks asutati 1919. aasta jaanuaris Kopenhaagenis vastav komitee, mille koosseisu kuulusid Taani insener ja endine Siiami armee leitnant Aage Westenholz, Kunda tsemendivabriku üks peaosanikke Alexander Foss, Soome kindral Lode, advokaat K. Dahl, Briti kolonel Wade, Taani kolonel Styrup ja asjaajajana kapten Gudme. Vabatahtlike kogumisele aitas kaasa ka Soome saatkonna sekretär Kopenhaagenis doktor Einar Runeberg.
Vabatahtlike värbamine
Aage Westenholzi rahaga asutati Kopenhaagenis Nansensgadel vabatahtlike värbamise büroo, mille peajuhatajaks sai kapten Gudme. Tema oli ühtlasi vahendajaks Eesti valitsuse ja vabatahtlike finantseerija Westenholzi vahel. Kapten Gudme abiliseks oli kornet Lauridsen, kes täitis ka büroojuhataja-ametniku kohustusi. Tema abi majanduse alal oli seersant Sörensen.
Veeriku tee
Veeriku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis. Tänava pikkus on umbes 500 m.
Taani vabatahtlike kompanii
Vabatahtlike värbamine
Vabatahtlike värbamine Eestisse saatmiseks tekitas Taani ajakirjanduses teravaid vaidlusi. Parempoolsed väljaanded toetasid soojalt vabatahtlike võitlust enamliku Venemaaga, kelle edasitungis läände nähti ohtu ka Taanis valitsevale riigikorrale. Vasakpoolne ajakirjandus, eriti sotsialistlikud ringkonnad olid vabatahtlike kogumise vastu. Elav mõttevahetus ajalehtedes tuli aga värbamisbüroole kasuks ja lühikese ajaga oli end üles andnud paar tuhat vabatahtlikku.
Veeriku tee
Veeriku tee sai nime 11. novembril 1955. Tänava nimi on Jääraku tee paarisnimi.
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
Kiiruisutamisvõistlused 1952. aasta taliolümpiamängudel Oslos peeti laupäevast, 16. veebruarist kuni teisipäevani 19. veebruarini. Toimumiskohaks oli Bisletti staadion, mille rajale oli ajutiselt loodud kunstlik jääkate.. Võisteldi neljal kiiruisutamise distantsil, kus osalesid ainult mehed
Taani vabatahtlike kompanii
Vabatahtlike värbamine
pisi|vasakul|Richard Gustav Borgelin, Taani vabatahtlike kompanii ülem Algatus oli rahva hulgas leidnud elavat vastukaja, kuid Taani sotsialistlik valitsus lubas Eestisse saata ainult paarsada meest. Vabatahtlike salgast kapten Gudme üldjuhatusel pidi moodustatama üks jalaväekompanii kapten Richard Gustav Borgelini juhatusel ja suurtükipatarei meeskond eesotsas kahurväelase kapten Jens Martinus Mortenseniga. Patarei formeerimine siiski ebaõnnestus. Kui taanlastele suurtükke ei antud, sai kapten Mortensenist kompanii väliköögi ülem.
Reis Eestisse
26. märtsil 1919 asusid korralikult varustatud vabatahtlikud Kopenhaageni sadamas aurikule Merkur, et sõita Soome kaudu Tallinna. Seni polnud kompanii koosseis sõlminud Eesti valitsusega mingisugust teenistuslepingut. Vältimaks sekeldusi Taani valitsusega, määrati lepingute allakirjutamise kohaks neutraalvesi. Taanlastega sõitis kaasa ka Eesti valitsuse poolt teenistuslepingute sõlmimiseks volitatud kindral Lode. Rahvusvahelistesse vetesse jõudes hakkas kindral Lode tegutsema. Laev peatati ja eesotsas kapten Borgeliniga kirjutasid Taani vabatahtlikud alla sõjateenistuse lepingutele.
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
500 m
Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 49 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 41,2 Juri Sergejev, 19. jaanuar 1952, Medeo Olümpiarekord: 43,1 Finn Helgesen, 31. jaanuar 1948, Sankt Moritz Olümpiavõitja 1948: 43,1 Finn Helgesen <br style="clear:both;" />
Taani vabatahtlike kompanii
Reis Eestisse
Teenistusdokumentide allkirjastamine avamerel oli küll leidlikult kavandatud, kuid sotsialistlik Taani valitsus leidis ühe vana ja ammu unustatud seaduse, mis keelas Taani aladel värvata vabatahtlikke võõrväe tarbeks. Selle seaduse alusel mõisteti Westenholz kolmeks kuuks vangi. Pärast lühikest vangistust ta amnesteeriti ja vabastati ennetähtaegselt.
31. märtsi õhtupoolikul jõudis Merkur Hankosse. Eesti valitsus oli taanlastele vastu saatnud leitnandid Einstein ja Kirotar.
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
1500 m
Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 39 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 2.12,9 Valentin Šaikin, 20. jaanuar 1952, Medeo Olümpiarekord: 2.17,6 Sverre Farstad, 2. veebruar 1948, Sankt Moritz Olümpiavõitja 1948: 2.17,6 Sverre Farstad <br style="clear:both;" />
Taani vabatahtlike kompanii
Reis Eestisse
1. aprillil asuti rongile, mis sõidutas kompanii Helsingisse. Ohvitserid juhatati öökorterisse Fennia võõrastemajja, kuhu ilmus Eesti Abistamise Peatoimkonna seitse liiget eesotsas doktor Louhivuorega. Viimane tervitas taanlasi Soome pinnale jõudmise puhul. Ühtlasi sai kapten Borgelin Helsingis viibides kutse Soome Vabariigi riigihoidja kindral Carl Gustaf Emil Mannerheimi külastamiseks.
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
5000 m
Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 35 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 8.07,3(*) Hjalmar Andersen, 13. jaanuar 1951, Trondheim ........................... 8.03,7(**) Nikolai Mamonov, 23. jaanuar 1952, Medeo Olümpiarekord: 8.19,6 Ivar Ballangrud, 12. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1948: 8.29,4 Reidar Liaklev (*)Rekord püstitati looduslikult külmunud jääl. (**)Seda rekordit ei tunnustatud enne ISU 1955. aasta kongressi. Rekord püstitati 1000 meetri kõrgusel merepinnast ja looduslikult külmunud jääl. <br style="clear:both;" />
Taani vabatahtlike kompanii
Reis Eestisse
2. aprilli õhtul külastas taanlasi Eesti sõjaministri adjutant leitnant August Schönberg, kelle oli kompaniile vastu saatnud sõjaminister. 4. aprillil algas sõit Tallinna – jäälõhkuja Wäinämöinen hiivas ankrud hommikul kell 7 ja jõudis sama päeva õhtul Tallinna sadamasse.
Rax-Schneebergi rühm
Rax-Schneebergi rühm (saksa: Rax-Schneeberg-Gruppe) on mäestik Põhja-Lubjakivialpides, Austria Steiermargi ja Alam-Austria liidumaade piiril.
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
10 000 m
Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 16:32.6(*) Hjalmar Andersen, 10. veebruar 1952, Hamar Olümpiarekord: 17:24.3 Ivar Ballangrud, 14. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1948: 17.26,3 Åke Seyffarth (*)Rekord püstitati looduslikult külmunud jääl Neli kiiruisutajat olid kiiremad kui püsiv olümpiarekord. Hjalmar Andersen püstitas uue olümpiarekordi 16.45,8 minutiga. <br style="clear:both;" />
Rax-Schneebergi rühm
Paiknemine
Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsiooni (Alpenvereinseinteilung der Ostalpen) järgi on Rax-Schneebergi rühm ümbritsetud järgmiste naabermäerühmade osadega:
Kiiruisutamine 1952. aasta taliolümpiamängudel
Medalid
Korraldajariik
Vello Naaber
Vello Naaber (24. märts 1940 Tartu – 2. oktoober 1985 Tartu) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Taani vabatahtlike kompanii
Formeerimine Eesti pinnal
pisi|Taani vabatahtlikud [[Tallinna linnamüüril aprillis 1919]] Tallinna saabudes majutati taanlased Juhkentali Aafrika tänava kasarmutesse, kus viidi läbi kompanii esimene ettevalmistustsükkel. Kuna parajasti olid käimas Eesti Asutava Kogu valimised, osalesid parema sõjalise väljaõppega taanlased patrullteenistuses, et tagada Tallinnas avalik kord. Kaks täägistatud vintpüssidega relvastatud patrullsalka, kummaski 10 reameest ühe kaprali juhtimisel, pidasid Tallinna tänavatel vahti ööpäevaringselt. Teenistus möödus vahejuhtumiteta ja lõppes Asutava Kogu ametisseastumisega 23. aprillil 1919.
Vello Naaber
Elukäik
Vello Naaber oli tööliste poeg.
Rax-Schneebergi rühm
Tipud
Kõrgeim punkt Schneebergi lubjakivimassiivil on Klosterwappen (2076 m). Selle lähedalasuv kaksiktipp on tuntud kui Kaiserstein (2061 m). Kaks tippu on kõrgeimad mäed Alam-Austria liidumaal. Kaks kõrgeimat tippu Raxi mäemassiivil on Heukuppe (2007 m) ja Scheibwaldhöhe (1943 m).
Taani vabatahtlike kompanii
Formeerimine Eesti pinnal
Üksuse distsiplineerimiseks lasi kapten Borgelin kohale kutsuda kompanii arsti doktor Axel Laurent Christenseni, paludes tal teenistuslepingu kohaselt vaktsineerida mehi tüüfuse ja rõugete vastu. Kuna kummagi süsti järel oli vajalik kahepäevane voodirežiim, pidid nii ohvitserid, allohvitserid kui ka reamehed neljaks päevaks voodisse jääma. Borgelin ise tegi Tallinna ümbruskonnas pikema ringsõidu, leidmaks kompaniile uut ja sobivamat majutuskohta. Ta jõudis Nõmme alevisse ja nägi sealseid vanu kasarmuid, mis vastasid tema ootustele. Kui kompanii 26. aprilli hommikul taas ülevaatuseks rivistus, marsiti Nõmmele ega tuldud enam Juhkentali tagasi.
Väljaõpe Nõmmel
pisi|Kompanii enne rindele saatmist Nõmmel mais 1919 Uues majutuskohas jätkati pingsat õppetööd, et erineva sõjalise ettevalmistusega isikkoosseisu ühtlustada ja kokku harjutada. Kopenhaagenis oli kompaniisse kogunenud jalaväelasi, suurtükiväelasi, traguneid, husaare ja isegi kaks mereväelast. See mitmekesine seltskond tuli nüüd kujundada vajalike üldoskustega üksuseks. Lahingutegevust, liikumisviise, laskmist ja granaadiviskeid harjutati Nõmmel kella 5-st hommikul kuni kella 8-ni õhtul. Kasarmute esisel riviväljakul lehvis Kopenhaagenist kaasa võetud Taani lipp, mida igal hommikul signaali ja tervituste saatel heisati ja õhtul langetati. Tallinna sõiduks sel perioodil keegi väljaluba ei saanud.
Vello Naaber
Teoseid
Ta avaldas artikleid ajaloo ja arhiivinduse alalt ning koostas dokumentide kogumikke ja teatmikke.
Rax-Schneebergi rühm
Kaitsealad
Raxi alpipiirkond koos Schneealpe ja Schneebergiga kuuluvad Esimese Viini mägiallika torujuhtme (I. Wiener Hochquellenwasserleitung) jõelätete kaitsealasse (Quellschutzgebiet). Schneebergi ja Raxi eraldab Höllentali org ja need on kaks Viini "kohalikku mäge" või Hausbergi.
Schneeberg ja Rax asuvad Kirde-Piirialpides: Hohe Wand-Schneeberg-Raxi Erikaitseala (FFH-Gebiet Nordöstliche Randalpen: Hohe Wand-Schneeberg-Rax).
Schneebergi raudtee
Schneeberg on üle 100 aasta ühendatud Schneebergi raudteega (Schneebergbahn), hammasraudteega, mis ronib 1800 m kõrgusele. Kaksiktippu võib orujaamast jõuda ühe kuni kahe tunniga. Jalgtee kulgeb idasuunas üle Hengsti või läänesuunas läbi Fadenwände.
Raxini viivad rajad Puchberg am Schneebergi mägispaast ja metsikust Höllentali orust lõunasse. Lisaks saab Schneebergile Payerbachist, Prigglitzist ja Reichenaust Gahnsi kaudu.
Taani vabatahtlike kompanii
Tegevus Lõunarindel
19. mai hommikul hakkas kompanii sõitma Lõunarindele, sihtjaamaks Võru. Balti jaamas ootas kompaniid erirong, mille oli vastutulelikult taanlaste rindele toimetamiseks eraldanud jaama komandant. Tartus pidi taanlaste väeosa tegema lühemaajalise peatuse ja seepärast andis kapten Borgelin juba paar jaama varem meestele korralduse, et nad tavalisest rohkem hoolitseksid oma välimuse eest. Tartu raudteejaamas oli taanlasi koos teiste Eesti ohvitseridega vastu võtmas 2. diviisi ülem polkovnik Viktor Puskar. Kapten Borgelin andis oma väeosa tseremooniaga Eesti diviisiülema käsutusse. 19. mai õhtul oldi juba Võrus. Kompaniile oli öökorteriks määratud seltsimaja Kannel. Veel oli teadmata üksuse lähem saatus – oli kindlaks määramata, millal tuli minna kaevikutesse.
Kaevikusõda Rõuge all
pisi|Kapten Borgelini komandopunkt Rõuge all ja esimene haavatu mais 1919 20. mail kell 4 pärastlõunal sai Borgelin käsu oma meestega veel samal päeval rindele minna. Taani kompanii pidi asendama üht Eesti 8. jalaväepolgu pataljoni Rõuge piirkonnas. 200 mehega tuli kaitsta tervelt seitsme kilomeetri pikkust rindelõiku Hurda–Suure-Ruuga–Purka joonel. Vaenlase kaevikud asusid taanlastest 2–3 kilomeetri kaugusel. Rinne oli vastu lõunat, vaenupoolte vahel kulges ida-lääne suunas org. Taanlased olid selle põhjapoolsel, vastased lõunapoolsel nõlval. Taanlaste paremal tiival asus rindejoonel 1. jalaväepolgu 1. pataljoni 3. rood lipnik Johannes Granti juhatusel, vasakul tiival 2. jalaväepolk.
Rinde kaheksat toetuspunkti otsustas Borgelin juhtida välivahtkondadena. Paari toetuspunkti juures oli võimalik välja asetada lahingu eelposte. Kolmanda ja neljanda välivahtkonna vahemaa oli üsna suur ja tugevduseks paigutati sinna vahepost – kapral kahe reamehe ja kergekuulipildujaga. Rindelõigu vasakule tiivale jäi Suur Munamägi, millel paiknenud välivahtkond nr 8 sai hüüdnime Palace Hotel. Enda komandopunkti ristis Borgelin varukompaniiks, ehkki selles "kompaniis" oli vaid kaks kornetit: Stephensen ja Theilmann, kaks eesti telefonisti ja käskjalg.
Kaudtuletoetuseks oli rindel taanlastest paar kilomeetrit tagapool 3. suurtükiväepolgu 5. patarei kapten Johannes Roska juhtimisel.
Esimene lahingupatrull
Kuna oli karta, et punaarmeelased võiksid kuidagi saada teadlikuks taanlaste arvulisest vähesusest, keelas Borgelin päevasel ajal igasuguse tulistamise, kui see polnud just tungivalt hädavajalik. Selle taktika juures puudusid vaenlasel igasugused kindlamad andmed taanlaste arvukusest; tulistamisel oleksid nad võinud kergelt taibata, et rinne on nõrgalt mehitatud.
Punasel poolel oli millegipärast kujunenud arvamus, et Rõuge all oli nende vastu asunud terve Taani rügement. Et selline mulje püsiks, otsustas Borgelin korraldada öise demonstratiivse lahingupatrulli. Iga toetuspunkt pidi leitnandi või allohvitseri juhtimisel saatma välja 7–10 mehelise patrullsalga. Kõik mehed olid lisaks isiklikele relvadele ja laskemoonale varustatud käsigranaatidega ning igas salgas tegi kallaletungi kaasa üks kergekuulipilduja.
Hääletult ja tulistamata liiguti vastase positsioonidele öö varjus võimalikult lähedale ning kokkulepitud ajal avasid patrullid kogu rindelõigu ulatuses tule. Kontakt kestis umbes kümme minutit, päikesetõusuks olid kõik patrullsalgad juba toetuspunktides tagasi. Patrullkäigult saadi rohkelt kasulikke andmeid vastase asetsemise kohta ning selgus, et nende kaevikud olid halvasti ja korrapäratult ehitatud. Ootamatu kallaletungi alla sattudes oli enamik punaväelasi oma positsioonidelt minema jooksnud. Patrullid tõid kaasa ka ühe vangi. Taanlaste kaotused olid kuus haavatut, neist üksainus – kapral Viggo Jørgensen – raske haavaga.
Rinde läbimurdmine
pisi|Suure Munamäe viimastes võitlustes vangi langenud punaväelane kahe taanlase vahel mai lõpus 1919 Järgnevatel öödel piirdus taanlaste tegevus vaid üksikute luurekäikudega. Rivist langes välja kaks meest langenuna ja 3–4 meest haavatuna, kuid pisiasjadeni saadi teada, kus asusid vaenlase toetuspunktid, kuulipildujad ja suurtükid. 25. mai hommikupoolikul oli välivahtkonna nr 8 juures rindejoone ületanud vastase patrullsalk, mis avas toetuspunktile selja tagant tule. Kuna tegemist oli väiksema salgaga, said taanlased ründajatest kiiresti jagu ja võtsid viis meest vangi. Kapten Borgelinile tundus, et punastel on kavatsusel kas suurem pealetung või tagasitõmbumine seniselt joonelt, ning sama päeva õhtupoolikul saatis ta välja väiksed patrullsalgad vastase positsioone ja tegevust luurama.
Kaevikuliinidele lähenedes puhkes luurajatel vastasega tulevahetus, mille tulemusel lõi vastupanu mõnes toetuspunktis kõikuma ja punaväelased taganesid. Kohe asusid taanlased tühjaks jäänud kaevikutesse ja jätkati lahingut. Saades käskjalalt teada, et vaenlane valmistub taganema kogu rindelõigu ulatuses, käsutas kapten Borgelin kompanii pealetungile. Rünnak pidi lõppema vaenlasest mahajäänud kaevikute taga mäeharjal, kus oli parem kaitsevõimalus võimaliku vasturünnaku puhul. Taganevaid punaarmeelasi jälitati 600–700 meetrit; 26. mai koidiku hakul jõuti kõrgendiku harjale ja peatuti. Rinde vasakul tiival metsatukas asunud vaenlase suurtükipatarei ja seda kaitsenud jalaväeüksus taandusid taanlastega kontakti astumata.
Osavõtt Võru-Jēkabpilsi operatsioonist
26. mail 1919 ilmus kapten Borgelini juurde naaberväeosa ülem lipnik Grant, kes andis talle üle diviisiülema polkovnik Puskari käsu edaspidiseks tegevuseks. Korralduse kohaselt pidi kompanii järgmise päeva hommikul kell 09.00 olema lahinguvalmis. Operatiivselt allus Taani kompanii 1. jalaväepolgu 1. pataljonile alamkapten Oskar Pajussoni juhtimisel. Kolm üksteisele järgnevat kahuripauku pidid olema signaaliks, et alustada pealetungi, mille esialgseks sihiks taanlaste rünnakusuunal oli määratud Tsiiruli kõrts Eesti-Läti etnograafilisel piiril.
Tsiiruli kõrtsi vallutamine
pisi|Skeem kompanii sõjateekonnast Jakobstadti (Jēkabpilsi) operatsioonis 27. mai hommikul alustas kompanii ettenähtud ajal pealetungi. Esialgu liiguti rühmade kaupa ahelikus, seejärel rühmade kaupa järjestikku. Eeljulgestuseks läkitas kapten Borgelin mõnisada meetrit kompanii ette viis meest kaprali juhtimisel. Borgelin ise ratsutas koos käskjalg krahv Ernst Emil Holsteiniga edasi. Liikunud umbes kilomeetri võrra üksuse põhiosast ettepoole, sattus lahingupaar Vungi külas vaenlase varitsusse. Lähivõitluses suutis Borgelin mõõgahoopidega punaväelased eemale tõrjuda ja taani ratsanikud taandusid, saadetuna küla kaitsjate püssi- ja kuulipildujatulest.
Taani julgestusosa kohale jõudes alustati vastasega tulevahetust. Borgelin lasi tugevduseks juurde tuua veel ühe rühma ja peagi oli näha punaseid külast põgenemas. Taanlased vallutasid Vungi küla tormijooksuga ja ilma suuremate kaotusteta – vaid kaks meest sai kergelt haavata.
Edaspidine rännak Tsiiruli kõrtsi suunas möödus kuni 27. mai videvikuni vahejuhtumiteta. Kõrtsini jõudes saatis kapten Borgelin välja luuresalga ühe leitnandi ja paari mehega. Luuresalga lähenedes hakkasid kõrtsis olnud punaarmeelased nende suunas käsigranaate pilduma ja luurajad olid sunnitud taanduma. Borgelin jättis kohale valvetõkke ja viis kompanii umbes kilomeetri võrra tagasi, et hommikul edasitungi jätkata.
Edasitung Põhja-Lätis
29. mai varahommikul sai Borgelin käsu marssida oma kompaniiga Veclaicene mõisa. Sealt edasi pidi kulgema pealetung Alūksne suunas. Koos lipnik Granti rooduga liiguti Ziemeri külani, seejärel liikus Granti rood rohkem paremale. Kapten Borgelin saatis oma kompanii rännakkolonni ette tugeva eeljulgestuse – 10 jalaväelast ja neli ratsanikku ühe ohvitseri juhtimisel. Taandumisel olid punaarmeelased põletanud ühtekokku kolm silda, mis käepäraste vahenditega parandati. Täpselt keskpäeval marssis kompanii Alūksnesse, kus oli juba kohal 1. ratsapolk rittmeister Gustav Jonsoni juhtimisel. Kapten Borgelinil õnnestus oma kompanii majutada kohaliku tütarlaste gümnaasiumi ruumidesse.
30. mai hommikul jätkus edasitung. Taani kompanii, mis oli määratud tegutsema koos 1. jalaväepolgu 1. pataljoniga, 1. ratsapolguga ja 3. suurtükiväepolgu 5. patareiga, suundus Alūksnest lõuna poole. Kolonni ülesandeks oli tungida vaenlase tagalasse, hõivata Sita raudteejaama kohal Gulbene–Rēzekne raudteeliin, raudteesild Pededze jõel ära lõhkuda ja liikuda edasi Gulbene suunas.
Litene mõisa lähedal teatas ratsapolgu ülem, et mõisas on vaenlane sees, olles end kindlustanud ka mõisast lõuna pool Pededze jõekaldal. Kapten Borgelini kompanii ja lipnik Granti rood said käsu mõisale paremalt poolt maanteed peale tungida. Taanlased asusid mõisa ründama paremalt küljelt tiivates, Granti rood seevastu otserünnakuga üle põllu. Ratsapolgu osad ründasid vaenlast vasakult. Kell 19.30 oli Litene mõis vallutatud.
31. mai hommikul liiguti kiirmarsiga Gulbenesse. Luureinfost teati, et vastase põhivägi oli linnast põgenenud. Päev möödus punaarmeelaste hävitustööd uurides ja sõjasaaki kokku korjates. Kuna Gulbene loss oli punaste poolt lagastatud ja rüüstatud, valiti ööbimispaigaks mõisapark. 1. juuni oli määratud kompaniile varustuse hoolduseks ja puhkuseks, kuid veidi pärast keskpäeva sõitis otse linnas paiknevate Rahvaväe üksuste keskele Nõukogude Läti armee 1. kütidiviisi 4. kütipolgu moonavoor, mis vangistati ja anti sellekohase kokkuleppe kohaselt Läti rahvusväeosadele üle.
Vastane taganeb
2. juuni varahommikul marsiti Jaungulbenesse. Rittmeister Jonsoni käsul pidi Taani kompanii asetama kaks tugevat valvetõket külast 6–7 km ida poole. Kapten Borgelin viis 50-mehelised salgad isiklikult määratud kohtadele; kahe valvetõkke vahele jäi umbes 8 km. Samal ööl läbis taanlaste positsiooni suur taganevate punaväelaste kolonn, hinnanguliselt mõni tuhat meest. Kuna nad valvepostide vastu huvi ei tundnud, jäid ka vahtkonna mehed rahulikuks, arvates, et tegu on kas eestlaste või lätlastega.
pisi|Kompanii väliköök Vabadussõjas. Kiire edasitungi tõttu Põhja-Lätis tekkis raskusi toidu hankimise ja järeleveo korraldamisega. Cesvainesse jõudes oli taanlaste toiduvarudest alles jäänud vaid kaks kotti rukkijahu. 3. juuni hommikul sõitis Taani kompanii koosseis koos lipnik Granti rooduga Jaungulbenest rongiga Dzelzava jaama ning sealt liiguti jalgsi edasi Cesvainesse. Ratsapolgu poolt eelnevalt Dzelzava juures vangistatud punaväelastelt saadi andmeid, et läänest lähenev 7. armee 9. Novgorodi kütipolk kavatseb Cesvaine kaudu taganeda Ļaudona suunas. Cesvaine mõisa jõudes asusid kapten Roska patarei, lipnik Granti rood ja kapten Borgelini kompanii hästi moondatud positsioonidele läheneva vastase väeüksuse vastuvõtuks. Esmalt sõitis mõisahoovi kütipolgu ülem oma staabiga, kes ühegi lasuta vangistati. Umbes veerand tunni pärast marssis varitsusse rännakkorras sisse ka polgu põhiosa. Võeti 300 vangi, hulk püsse ja kuulipildujaid, palju hobuseid ja voor täies koosseisus.
Õhtul saabusid Cesvainesse Läti rahvusväeosad ja Taani kompanii asus koos 1. jalaväepolgu 1. pataljoni kolme roodu ja 1. ratsapolgu 4. eskadroniga rännakule Madonasse, kuhu jõuti mõni minut pärast keskööd. 4. juunil liiguti Madonast Ļaudonasse ja 5. juuni varahommikul alustas rännakkolonn teekonda Krustpilsi suunas, tehes lühikese vahepeatuse Ungurmuiža mõisa juures.
Krustpils ja Jēkabpils Daugava jõe vastaskallastel olid vaenlasest maha jäetud. Pontoonsild üle jõe oli taandudes hävitatud, mistõttu tuli jõe ületamiseks kasutada sõudepaate ja terveks jäänud pontoone. Daugava vasakpoolsele kaldale asetas kapten Borgelin taanlaste valveposti, mis kontrollis jõe ületajaid. Peale taanlaste viibis linnas veel osa 1. ratsapolgu 3. eskadronist.
Taani kompanii viibis Jēkabpilsis kaks päeva, kuni 7. juunini. Ööl vastu 7. juunit jõudis piirkonda Läti 1. Volmari polk, kellele Krustpils ja Jēkabpils üle anti. Vahepeal Lätis puhkenud Landeswehri sõda ei kuulunud taanlastel Eesti valitsusega sõlmitud teenistuslepingusse ja seetõttu tõmmati kompanii rindest eemale.
Puhkus
pisi|[[Karikatuur Kopenhaageni õhtulehes Extrabladet 1919. aastal. Keskel kapten Borgelin Taani lipu ja mõõgaga, vasakul tema kompanii. Esiplaanil kütitakse kergekuulipildujatega sigu ja kanu, tagaplaanil tiritakse tapapaku juurde lehma, kaugemal on näha põgenevaid lätlasi]] Jēkabpilsist lahkudes liikusid taanlased küüthobustel tagasi Ļaudonasse, kus jäädi varusse. 13. juunil oli kompaniil palgapäev. Esimest korda maksti taanlastele palka Eesti markades, täpsemalt Vabariigi 5% võlakohustustes. Varem oli taanlastele tasutud Soome markades, nagu see oli ette nähtud teenistuslepingus. Oletatavasti võisid Eesti valitsusel Soome markade varud lõppeda, või arvati, et Läti piirides on Eesti võlakohustused samuti välisvaluuta. 15. juunil tähistas kompanii piduliku rivistusega Taani lipu 700. aastapäeva.
16. juuniks oli lätlastel Ļaudonas välja kuulutatud mobilisatsioon. Paljud mobiliseerituist olid varem kuulunud Nõukogude Läti armeesse, mistõttu valitses massirahutuste puhkemise oht. Avaliku korra tagamiseks paluti relvastatud abi eestlastelt ja taanlastelt. Vastuhakkajad alistusid ja võtsid omaks läti rahvusvägede eraldusmärgid. 17. juunil pidi kompanii Ļaudonast lahkuma, kuid Läti võimude palvel jäädi mobilisatsioonirahutuste möödumiseni kohale. Sama päeva õhtul toimus jalgpallivõistlus lipnik Granti roodu ja Taani kompanii vahel. Kujundlikult võib seda pidada esimeseks mitteametlikuks Eesti-Taani maavõistluseks jalgpallis.
19. juunil tuli teade, et kompanii pidi liikuma tagasi Eesti suunas, kuni Galgauska mõisani, kuhu jõuti läbi Madona, Cesvaine ja Jaungulbene ööl vastu 21. juunit.
Esines sekeldusi väejooksikute pärast, kes range distsipliini tõttu Borgelini kompaniist omavoliliselt lahkusid ja kodumaale Taani naasid. Seal jutustasid nad sensatsioonihimulistele perioodikaväljaannetele õudusjutte, kuidas kapten Borgelin olevat Võru ja Gulbene haiglatest haavatud taanlased rivvi käsutanud ning kuidas vabatahtlikud kompaniiülema heakskiidul röövivat tsiviilelanike loomi ja vara. Vastuseks saatis kindral Laidoner 8. juulil Kopenhaagenisse ametliku telegrammi, milles kinnitas, et Taani vabatahtlike kompanii on end sõjategevuses tõestanud hästi distsiplineeritud ja sõnakuuleliku väeosana.
Gaugauskas viibisid taanlased kuni 13. juulini, misjärel sõideti Tartusse. Kompanii majutati Riia tänavale ja kapten Borgelin ise asus Anrepi aadlisuguvõsa majja Tiigi tänaval.
Lahingud Ostrovi rindelõigul
22. juulil 1919 sai kapten Borgelin ametliku kirja 2. diviisi staabi operatiivadjutandilt kapten Eduard Johannsonilt. Kompanii koosseis pidi Võru kaudu sõitma Irboskasse ja sealt edasi Pihkva rindele, kus olid käimas lahingud Ostrovi ja Porhovi pärast. Kuna Borgelin ise taastus Tartu sõjaväehaiglas hobuselt kukkumisel saadud vigastustest, andis ta kompanii automaatpüsside rühma ülema leitnant Peter Viggo Christenseni käsutusse. Seejuures lasi ta saata kiirtelegrammid Tallinna ja Valka, et kutsuda väeossa tagasi nendes linnades puhkusel viibivad sõdurid.
24. juuliks olid vajalikud ettevalmistused tehtud ja õhtul asus kompanii rongile. 25. juuli öösel jõuti Tšerskaja raudteejaama, kus jagati sõduritele välja proviant ja laskemoon, ning 26. juuli varahommikul alustati kiirrännakut rinde suunas. Kompanii oli määratud toetama Pihkva–Ostrovi ja Pihkva–Porhovi raudteede vahelises sektoris Ostrovi linna suunas opereeriva lahingugrupi vasakut tiiba. Soode ja rabadega kaetud maastikul oli pealetungimiseks kaks läbipääsu, millest esimese moodustas Pihkva–Ostrovi raudtee ja teise kitsas Prudõ seljandik ida pool raudteed. Operatiivselt allusid taanlased kapten Friedrich-Karl Pinka juhitud Scoutspataljonile; kaudtuletoetuseks oli rindel 2. suurtükiväepolgu 4. patarei leitnant Herman Maimu juhtimisel.
26. juuli keskpäeval leitnant Maimu patarei juurde jõudes sattus Taani kompanii kohe vastase suurtükipatarei tulelöögi alla, milles kaotati üks mees raskelt haavatuna. Ahelikus liikus kompanii täies lahingukorras edasi. Prudõ läbipääsu kohal puhkes tulevahetus rindejoone taha tunginud vastasega, kes kaotas seitse meest langenuna. Koos Scoutspataljoniga vallutasid taanlased õhtuks Stanki küla, kus oli asunud vastase patarei tulepositsioonide ala.
27. juuli hommikul jätkati pealetungi ja vallutati koos Scoutspataljoni B ja E kompaniidega Tserkovštšina küla. Edasisel rünnakul Nikolskoje küla vallutamisega oli vastase vastupanu Porhov–Ostrovi maantee suunas purustatud ja jõutud välja Tarakanova-Baranovka-Smõkalovo joonele. Vasakul tiival kaotati side 6. jalaväepolguga, mis oli pealetungil maha jäänud. Päev oli taanlastelt nõudnud juba rohkem ohvreid: kaks meest surnutena ja 4–5 meest haavatutena. Õhtuks saabus 2. diviisi ülema abi polkovnik Siegfried Pindingu operatiivkäsk, mille järgi tuli väegrupil 5. jalaväepolgu ülema abi kapten Jakob Munneri juhtimisel asuda järgmisel päeval Ostrovi ründamisele. Ühtlasi saabus Scoutspataljoni ülemale telegramm polkovnik Sootsi käsuga saata Tallinnasse taani sõjakirjasaatja ja kinopiltnik, et teha ülesvõtteid Eesti Vabariigi Sõjakooli esimese lennu lõpetamisest.
Pealetung Ostrovile
pisi|Taanlaste komandopunkt Tserkovštšina [[tuuliku juures, mille lähedal langes lipnik Opfer. Langenu ülendati postuumselt leitnandiks ning teda autasustati Vabadusristi II liigi 3. järguga]] 28. juuli varahommikul alustas vastane rünnakut Scoutspataljoni positsioonidele TarakanovaBaranovka joonel. Pärast esialgset taganemist ja kapten Maimu patarei poolset suurtükitule toetust jäi rinne püsima taanlaste positsioonidel Smõkalovo küla juures. Hommik nõudis Taani kompaniilt kolm ohvrit, nende seas lipnik Søren Christian Opfer, kes langes luurekäigul rinde vasakule tiivale. Ostrovi vallutamise plaani järgi pidid taanlased linna ründama vasakult poolt Porhovi–Ostrovi maanteed ja Scoutspataljoni B ja E kompaniid paremalt poolt sama teed. Pärast ägedat lahingut vallutasid taanlased Kisseli (Kissli) küla ja sealt edasi liikudes hõivati kapten Maimu patarei tuletoetuse abil Radušino (Raduhhina) küla.
Radušinost edasi tungides saatis leitnant Christensen Ostrovi poole välja 7-mehelise luuresalga kapral Christenseni juhtimisel. Salgaülem tungis linnale iseseisvalt veel paari kilomeetri võrra ettenähtust lähemale, kus taanlased kohtasid suuremat vastase väeüksust. Kompanii juurde jõudis kapral Christensen tagasi raskelt haavatuna ja ainult kahe reamehe saatel, kellest üks oli samuti haavatud. Neli meest olid põgenedes sattunud rukkipõllule, kus nad vaenlase poolt tabati ja vangistati. Scoutspataljoni seadis raskesse olukorda pataljoniülema kapten Pinka haavatasaamine. Üksust juhtima asunud leitnant Herbert Freiberg ei suutnud pealetungi jätkamiseks vajalikke jõude koondada ja ümberhaaramise vältimiseks otsustati taanduda. Pealetungiva vastasega lahingut pidades jõudsid taanlased ööl vastu 29. juulit Navoloki-Tserkovštšina joonele.
Kaitselahingud üldise taandumiseni
29. juulist kuni 31. juulini hoidsid taanlased vaatamata vastase tugevatele rünnakutele oma kaitsepositsioone Tserkovštšina külas. Ägedate lahingute käigus läks kompaniil segi isegi oma kaotuste arvestamine. 1. augusti hommikul algas Scoutspataljoni ja taanlaste positsioonidele eelmistest päevadest märgatavalt intensiivsem vastase pealetung. Taani kompanii sai Scoutspataljoni E kompanii ülemalt leitnant Voldemar Zupsmanilt teate taandumisest uuele joonele. Taandumise tulemusena liikusid taanlased rinde vasakule tiivale Višnegi küladesse. Kuna külad asetsesid sooveerel lohus, asuti positsioonidele külatagustel küngastel. Rindejoone vasak tiib toetus soole, mistõttu saatsid taanlased julgestuseks välja tugevdatud luuresalku. Tekkis rida kokkupõrkeid vaenlase suuremate luuresalkadega.