cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hispaania meedia
Ajalugu
Hispaania ajakirjanduse juured ulatuvad 17. sajandini, mil riigis levisid esimesed väljaanded. Esimesed neist (La Gazette, Le Journal des Savantes ja Le Mercure Galan) olid pärit Prantsusmaalt. Esimene Hispaanias kirjastatud väljaanne ilmus 1644. aastal ja kandis nime Gaceta Semanal de Barcelona.
Üldiseloomustus
Hispaanias oli 2008. aasta seisuga 161 päevalehte, neist 21 tasuta (võrreldes 2006. ja 2007. aastaga on mõlemad arvud mõlemad väiksemad). Igal aastal ostetakse Hispaanias umbes 1500 miljonit ajalehte ja ajalehtede müügitulu ulatub igal aastal ligi 1300 miljoni euroni. Hispaania ajalehed sisaldavad uudiseid sisepoliitikast, ühiskonnast, majandusest, teadusest, kultuurist, spordist jm ning kajastavad ka tähtsamaid välisuudiseid. Väga suur osa ajalehe sisust kuulub spordi kajastamisele.
Lugejaskond
Kogu ajalehtede lugejaskond on umbes 39% tervest Hispaania elanikkonnast. Hispaania ajalehtede lugejatest on 58,8% mehed ja 41,2% naised. Kõige populaarsemad on ajalehed 25–54-aastaste hispaanlaste seas. Umbes 60% kogu lugejaskonnast on 25–54-aastased. Kõige väiksem on ajalehtede loetavus 14–24-aastaste hispaanlaste seas (~12%).
Hispaania päevalehtede kogu lugejate arv ulatub üle 15 miljoni inimese.
Suurima lugejate arvuga ajalehed Hispaanias aasta 2010. seisuga ja nende lugejate arv.
Üldiseloomustus
2009. aasta seisuga oli Hispaanias 12 igal nädalal ilmuvat ajakirja, mille lugejaskond ületas 300 000 piiri. Vähemalt 300 000 lugejaga oli aga samal aastal 40 igakuist ajakirja. Iga kahe nädala tagant ilmub Hispaanias kolm märkimisväärset ajakirja, mis kõik ületavad ka 300 000 lugeja piiri. Kokku on Hispaanias iganädalaste ajakirjade lugejaid ligi 9,5 miljonit. Kaks korda kuus ilmuvaid ajakirju loeb natuke alla miljoni inimese ja igakuiste väljaannete lugejaskond on üle 15 miljoni inimese.
Lugejaskond
Kogu ajakirjade lugejaskond moodustab umbes poole riigi (50,5%) rahvastikust. 54% ajakirjade lugejatest Hispaanias on naised ja 45,5% mehed. Hispaania ajakirjad on kõige populaarsemad 25–44-aastaste lugejate seas – selles vanuses lugejad moodustavad kogu auditooriumist 43,2%. Kõige väiksemad lugejate grupid on 13–19- ja 20–24-aastased, mõlemad vanuserühmad moodustavad kogu lugejaskonnast 8%.
Kõige populaarsemad ajakirjad on eelkõige naistele suunatud ajakirjad, aga ka tervise ja sporditeemalised väljaanded. Põhiteemadeks on kõmu-uudised ja persoonilood ning ilu, stiil, tervis ja sport.
Populaarsemad iganädalased
Iga kahe nädala tagant ilmuvad
ajakirjad ja nende lugejate arv.
Ajalugu
Hispaania esimene raadiojaam Radio Ibérica alustas oma tööd aastal 1923. Francisco Franco režiimi ajal kuulus kogu raadioedastus riiklikule Radio Nacional de España (RNE) monopolile. Raadio vabanes riigivõimu alt 1977. aastal.
Üldiseloomustus
2005. aasta seisuga oli Hispaanias 4877 raadiokanalit, millest ligi pool, 1803, tegutses tegevusloata. Olulisimad raadiogrupid on RNE, Cadena de Ondas Populares (COPE), Sociedad Española de Radio Difusión (SER) ja Onda Cero. Neist kõige populaarsem on SER, mida kuulab päevas 4,75 miljonit inimest ning mille tugevaks küljeks peetakse muusikakanaleid ja uudistesaateid.
Auditoorium
Raadiot kuulas 2010. aasta seisuga 55,2% hispaanlastest. Raadiouudised on Hispaanias populaarsemad kui trükimeedia, kuid televisioon on siiski populaarseim uudistevahendaja. Kõige rohkem on raadiokuulajaid vanusevahemikus 35–44 aastat, nad moodustasid kõigist kuulajatest 21,7%.
Populaarsemad raadiojaamad
Hispaania populaarsemate raadiojaamade tutvustus ja kuulajate hulk 2010. aasta märtsi andmete järgi.
Ajalugu
Hispaania esimene telekanal La 1 alustas regulaarse programmi edastamist aastal 1956. Televisión Española (TVE) alla kuuluvad riiklikud kanalid La 1 ja 1966. aastal käivitatud La 2 olid pikka aega Hispaania ainsad telekanalid. Alles pärast diktaator Franco surma sai võimalikuks uute autonoomsete kanalite teke. Televisiooniturg avati erakanalitele täielikult aastal 1989.
Üldiseloomustus
Hispaanias oli 2008. aasta seisuga umbes 400 litsentseeritud telekanalit, millest enamus on vaid kohaliku tähtsusega. Neil on veel omakorda ligi 800 tütarkanalit. Täpset edastajate arvu on aga väga raske määrata riigi telemeediamaastiku killustatuse tõttu. Lisaks tegutsevad paljud kohalikud telekanalid ilma ametliku litsentsita. Kanalite arvu mõjutab ka suuresti digitelevisioonile üleminek, mis jõudis Hispaanias lõpule 2. aprillil 2010. Digitaalseid Hispaania üleriigilisi kanaleid on 32, millest 24 on tasulised. Analoogpilti edastavad veel kohalikud kanalid, kuid digitelevisioon on kättesaadav juba 98,13%-le elanikkonnast. Teenusega on päriselt liitunud 83,6% Hispaania elanikest.
Auditoorium
Televisioon on populaarseim massimeedium Hispaanias, teler on igas majapidamises. Iga päev vaatab telerit ligi 9 inimest kümnest. Hispaanlane vaatab päevas keskmiselt 225 minutit telerit, võrdluseks on Euroopa keskmine 218 minutit ja maailma keskmine 188 minutit.
Vaadatuimad kanalid
Tähtsaimate kanalite osakaal kogu vaadatavusest 2010. aasta mai andmete järgi.
Üldiseloomustus
Hispaanias on interneti kasutus aasta-aastalt suurenenud, kuid on siiski Euroopa keskmisest väiksem. Internetikasutajaid oli 2009. aastal ligikaudu 29 miljonit, mis moodustab 71,8% elanikkonnast. Võrdluseks olid vastavad arvud 2000. aastal 5 300 000 ehk 13,2%. Keskmine hispaanlane tarbis 2008. aastal päevas 42 minutit internetti.
Levik
Hispaania on kiire lairiba-interneti leviku poolest Euroopa keskmisel tasemel. Sellegipoolest ei levi kiire internet maakohtadesse, mistõttu on 60% riigist kättesaadav vaid sissehelistamisega või satelliitühendusega internet. Populaarsemad Hispaania internetiportaalid on suhtlusvõrgustik Tuentining uudisteportaalid Elmundo, Marca ja 20minutos.
Piraatlus
Probleemiks hispaanlaste internetikasutusharjumuste juures on suur piraatluse levik. 30% hispaania internetikasutajatest laadib internetist illegaalselt alla muusikat, filme, tarkvara ja muud. Euroopa keskmine vastav näitaja on 15%. Ainuüksi filmi- ja teletööstus kaotas piraatluse tõttu Hispaanias 2008. aastaga hinnanguliselt 900 miljonit eurot. USA filmitööstus on ähvardanud oma toodangu Hispaania turult ära viia, kui ei piraatluse piiramiseks ei jõustata asjakohaseid õigusakte. Erinevalt paljudest Euroopa maadest, näiteks Inglismaast ja Prantsusmaast, sellised õigusaktid Hispaanias puuduvad.
John Langshaw Austin
John Langshaw Austin (26. märts 1911 – 8. veebruar 1960) oli inglise filosoof. Ta rajas kõneaktiteooria.
Douglase maakond (Nebraska)
thumb|Asend Nebraska osariigis pisi|Douglase maakonna kohtumaja Omahas Douglase maakond (Douglas County) on maakond USA-s Nebraska osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°30' N, 96°15' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Omaha.
Maakonna pindala on 2194 km², millest 21 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 285 407. Aastal 2000 oli elanike arv 250 291.
Ajalugu
Douglase maakond moodustati 23. novembril 1854. aastal. Maakond on saanud nime USA senaatori Stephen A. Douglase järgi.
Capua lennujaam
Capua lennujaam on lennujaam Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis, vähem kui kilomeetri kaugusel Capua keskusest lääneloodes, mõne kilomeetri kaugusel Caserta Grazzanise sõjaväelennuväljast kirdes. Lennujaamale on antud I maailmasõja kangelase Oreste Salomone nimi.
Rom Harré
Ta lõpetas Punjabi Ülikooli Pakistanis, ning õpetas seal ka mõnda aega. Doktoritöö tegi ta John Langshaw Austini juhendamisel Oxfordi Ülikoolis. Hiljem töötas ta Georgetowni Ülikoolis Ameerika Ühendriikides ning Londoni Majanduskoolis.
Ta on näiteks põhjendanud kvalitatiivsete meetodite fundamentaalsemat rolli kvantitatiivsete meetodite suhtes teadusuuringutes.
Ta on mitmel korral esinenud Eestis.
Karl Friedrich Särg
Karl Friedrich Särg (10. märts 1900 Uderna – 26. veebruar 1971 Göteborg) oli eesti vaimulik.
Karl Friedrich Särg osales vabatahtlikuna Vabadussõjas ja kuna ta isa suri varakult, pidi ta kandma koduseid kohustusi. Siiski lõpetas ta gümnaasiumi ja astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1937. aastal. Oli prooviaastal Puhja koguduses. Ordineeriti õpetajaks 26. detsembril 1938.
1944. aastal emigreerus ta Rootsi, kus oli aastatel 1944–1957 Rootsi kiriku teenistuses. Aastatel 1957–1971 oli ta Gävle, Halmstadi ja Göteborgi koguduse õpetaja ning 1959–1964 ühtlasi ka Rootsi praostkonna abipraost.
Juravičy
Agrolinnakeses on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Asula lähistel paikneb rajooni kõrgeim punkt (167,5 m). Vaatamisväärsusteks on sealne klooster (varem kuulus see jesuiitidele, tänapäeval on klooster õigeusu kiriku valduses), paleoliitikumi asulakoht, keskaegse linnuse ase ja sealne Jumalaema ikoon (üks ligi kolmekümnest taolisel kombel kroonitud ikoonist maailmas).
Ajalugu
Arheoloogiliste uuringute põhjal asustati piirkond ligi 24 000 aastat enne Kristust. Juravičy kurgaanides tehtud väljakaevamised näitavad, et sinna on surnuid maetud ka mesoliitikumis ja neoliitikumis, kuigi välja kaevatud on üksnes paleoliitikumi asulakoht.
Kohaliku legendi kohaselt asunud seal keskajal Mižmoscie linn, mis aga hävis kodusõdade ja mongolite sissetungi tõttu. Kroonikate põhjal võib arvata, et sealne linnamägi on siiski Vidoličy kindlus, mille tatarlased aastal 1240 maha põletasid.
Juravičyt on kirjalikes allikates esmamainitud 1432. aastal. 1510. aastal andis Zygmunt I küla Bogdan Serbinile, ent aastal 1550 mainitakse seda Mazyri lossi inventariraamatutes. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas küla kuuluma Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. pisi|vasakul|Juravičy ikoon
XVII sajandil asusid külla elama jesuiidid, kes sinna aastal 1673 püstitasid kabeli, kuhu toodi ka imettegev ikoon. Aastal 1683 andis Jan III Sobieski asulale alevi õigused.
Sealse kiriku ehitusaastad varieeruvad. Ühtede allikate kohaselt algas ehitustöö aastal 1701 ja kirik valmis aastal 1715. Teiste allikate kohaselt algas ehitustöö aastal 1717 ja lõppes aastal 1757. Aastal 1758 viidi ikoon vanast kabelist kivikirikusse üle. Aastal 1727 sai alev õiguse esmaspäevaseks turupäevaks ja õiguse pidada neli korda aastas laata. Aastal 1756 avati alevis kool, aastal 1778 aga kolledž. Samal aastal taastati vahepeal külaks muudetud Juravičy staatus alevina.
Aastal 1793 läks Juravičy teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Linn hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Aastal 1820 asusid kloostrisse jesuiitide asemel bernardiinid. Aastal 1836 ehitati alevisse ka õigeusu kirik. Novembriülestõusu järel konfiskeeriti klooster katoliiklastelt, ent aastal 1841 tagastati see katoliiklastele. Jaanuariülestõusu järel konfiskeeriti katoliiklastelt aga nii klooster kui kirikud ja anti need õigeusu kiriku käsutusse. pisi|Juravičy kabel ja klooster XIX sajandil
Aastal 1897 oli Juravičy alevis 40 poodi, 2 kõrtsi ja 210 elamut, seal asus üks õigeusu kirik ja üks kabel. Kabel asus ka samanimelises külas, kus oli 108 majapidamist, kaks kooli, kaks tuulikut ja üks hobuveski, postkontor-telegraafipunkt, apteek, kõrts ja pood. Aastal 1901 avati alevi juures jõesadam, kust veel samal aastal saadeti teele 501 000 puuda kaupa ja kus laaditi maha 400 000 puuda kaupa.
Aastal 1919 läks Juravičy Valgevene NSV koosseisu. Samal aastal aitasid alevi elanikud üle Prõpjatsi pageda ligi 6000 Vladimir Strekopõtovi juhitud ülestõusus osalenud sõduril, veel 2000 sõdurit tabasid põgenikke jälitanud Punaarmee väeosad. Aastal 1930 liideti kaks Juravičy küla aleviga, ent aastal 1938 muudeti alev ise külaks. Nõukogude perioodil sealne klooster suleti, kirikut hakkas kohalik kolhoos aga kasutama ehitusmaterjalina. XX sajandi lõpuaastatel tagastati kloostrikompleks kirikule ja seal avati naisklooster, aastal 2006 aga meesklooster. Ühtlasi on alustatud kloostrikompleksi restaureerimist.
Rudnja rajoon
Rudnja rajoon (vene keeles Руднянский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Rudnja linn.
Rajoon piirneb põhjas Veliži rajooniga, kirdes Demidovi rajooniga, kagus Smolenski rajooniga, lõunas Krasnõi rajooniga ja läänes Valgevenega.
Rajooni pindala on 2111 km². Elanike arv oli 2012. aastal 24 764, 2009. aastal 25 021 ja 2002. aastal 28 037.
Rudnja rajoonis on 158 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Rudnja linna) ja üheksa külaasunduse koosseisu.
Brian Kidd
pisi Brian Kidd (sündinud 5. mail 1949) on Inglise jalgpalli kõrgliiga klubi Manchester City abitreener. Ta aitab peatreener Pep Guardiolat. Noorena oli Kidd profijalgpallur. Karjääri lõppedes 1984 otsustas ta alustada oma treenerikarjääri. 1991 sai ta ametikõrgendust Manchester Unitedis Alex Fergusoni abitreenerina ning oli seal kuni 1998. Pärast seda proovis ta ise peatreeneri rolli eri klubides. 2009 naasis ta Manchesteri, kuid seekord Manchester City klubisse Roberto Mancini abitreeneriks. Manchester City abitreenerina töötab ta siiani, kuid peatreenerid on vahetunud. Manchester City on samuti võitnud seitse kodust tiitlit viimase 10 aasta jooksul. See on väga hea tulemus klubi kohta. 2021 võib klubi võita veel mitu tiitlit, sest on Inglise kõrgliigas esimene ja poolfinaalis Euroopa meistrite liigas.
Welfid
pisi|Braunschweig-Lüneburgi vapp pisi|300px|Euroopa poliitiline kaart [[12. sajandil. Pisipildil Welfide, Askania ja Hohenstaufenite valdused Põhja-Euroopas 1176. aastal]] pisi|300px|Welfide valdused [[Heinrich Lõvi ajal]] Welfid on Euroopa dünastia, millest on pärit olnud paljud Saksa ja Suurbritannia monarhid 11.–20. sajandini.
Welfid on Este dünastia vanem haru, dünastia, mille varaseimad tuntud liikmed elasid 9. sajandil Lombardias. Sel põhjusel kutsutakse seda mõnikord ka Welf-Este. Selle haru esimene liige oli Welf IV; ta päris Vanema Welfide dünastia vara, kui tema emapoolne onu Welf III aastal 1055 suri. Aastal 1070 sai Welf IV Baieri hertsogiks.
Welf V abiellus krahvinna Matilde di Canossaga, kes suri lastetuna ja jättis talle oma valdused, sealhulgas Toscana, Ferrara, Modena, Mantova ja Reggio, mis mängisid rolli Investituuritülis. Kuna Welfide dünastia asus selles tülis paavsti poolele, said paavsti poolehoidjad Itaalias tuntuks kui "gvelfid"; vaata gvelfid ja gibelliinid.
Heinrich Must, Baieri hertsog aastatel 1120–1126, oli esimene kolmest Welfide dünastia hertsogist, kes kandsid sama nime. Tema poeg, Baieri ja ka Saksimaa hertsog Heinrich Uhke, oli keisri valimistel soositud kandidaat Hohenstaufenite dünastia Konrad III vastu. Heinrich kaotas valimised, kuna teised vürstid kartsid tema võimu ja temperamenti, ja aeti Konrad III poolt oma hertsogkondadest ära.
Aastal 1692 ülendati Calenberg liini hertsog keiserliku kuurvürsti seisusse ja sai tuntuks kui Hannoveri kuurvürst. Tema poeg, Georg Ludwig, päris aastal 1714 Briti trooni (en:Act of Settlement 1701). Welfide dünastia liikmed jätkasid Suurbritannia valitsemist kuni kuninganna Victoria surmani aastal 1901; Suurbritannias olid nad tuntud kui Hannoveri dünastia.
Hannover ise ülendati kuningriigiks aastal 1814, kuid annekteeriti Preisimaa poolt Austria-Preisi sõja käigus aastal 1866, milles Hannover oli Austria poolel. Dünastia vanem liin valitses palju väiksemat Braunschweig-Wolfenbüttelit. See liin hääbus aastal 1884. Kuigi hertsogkonna oleks pidanud pärima viimase Hannoveri kuninga poeg, jättis tema truudusetus keisrile hertsogkonna trooni tühjaks aastani 1913, kui tema poeg Ernst August abiellus keiser Wilhelm II tütrega ja päris hertsogkonna. Tema valitsemine oli siiski lühiajaline, kuna monarhia jõudis lõpule pärast Esimest maailmasõda aastal 1918.
Welfide dünastia kestab edasi. Selle praegune pea on Ernst August von Hannover.
Welfide sugupuu 12. sajandil
520px
C30-M
pisi|Vedur C30-M [[Tapal]] pisi|Vedur C30-M-1559 "Rudolf" [[Ülemiste kaubajaam|Ülemiste jaamas]] C30-M on AS Operaili ja Tšehhi firma CZ Loko ühisprojektina toodetav diiselveduriseeria, mis on ette nähtud manööverdus- ja liiniteeninduseks 1520 mm rööpmelaiusega raudteedel. Esimene vedur valmis 2018. aasta sügisel Tapa depoos.
Veduri alusraam ja veermik pärinevad algselt vanadelt Eestis kasutuna seisvatelt GE С30‑7Ai seeria veduritelt, moodulid on tarnitud CZ Lokolt.
Kuueteljelise veduri kaal on 138 tonni, teljekoormus 23 tonni ning kütusepaagi maht 13200 l. Vedur on vahelduvvoolu/alalisvoolu elektriülekandega. Vedurile on paigaldatud moodne Caterpillar 3512C HD diiselmootor võimsusega 1550 kW (2079 hj), mis annab talle tippkiiruseks kuni 100 km/h.
2018. aastal valminud veduri näol on tegemist esimese taasiseseisvunud Eestis valmistatud veduriga. Viimati ehitati vedur Eestis ümber 1940. aastal Franz Krulli masinatehases.
Noor paavst
Sarja näitas alates 21. oktoobrist 2016 esimesena Itaalia telekanal Sky Atlantic. Teine hooaeg linastus uue seriaalina pealkirjaga "Uus paavst" 10. jaanuaril 2020.
C30-M
Iga Tapa depoos valminud vedur on saanud endale nime endiste Tapa jaamaülemate järgi.
Noor paavst
Tootmine
Esimese hooaja filmimine algas augustis 2015 ja selleks kulus seitse kuud. Võtted toimusid peamiselt Cinecittà stuudios Roomas, kus loodi Vatikani hoonete interjöörid. Välivõtted ja aiastseenid filmiti peamiselt villades, näiteks Villa Lantes, Villa Medicis ja Orto Botanico dell'Università di Roma "La Sapienzas". Mõned sisevõtted tehti ka Palazzo Venezias. Esimese hooaja viimase jao lõpustseen filmiti Veneetsias Piazza San Marcol.
C30-M
2022. aastal võeti C30-M kasutusele ka Soome avalikul raudteel.
Noor paavst
Tootmine
Sarja pikendati teiseks hooajaks.
Kriitikud
"Noor paavst" on saanud üldiselt kriitikute suure heakskiidu osaliseks Suurbritannias, Iirimaal ja Itaalias.
Vaatajad
Itaalias saavutas sari telekanali TV SKY vaatajarekordi 953 000 vaatajaga, edestades näiteks "Gomorra" ja "Troonide mängu" Itaalia esilinastusi.
Korallpunane
Korallpunane on punane värvitoon, kergelt oranži suunas kalduv soojatooniline särav punane, vääriskoralli (Corallium rubrum) värvus.
Variatsioonid
Loodusteadlaste ja linnuvaatlejate tarbeks koostatud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." näitab korallpunast (Coral Red) peaaegu oranži punasena ning soovitab seda segada krapplakist, kaadmiumoranžist, kinaverist ja valgest.
RAL Classic värvikaardi toon 3016 Korallenrot on kergelt pastelse tooniga soe punane, mis sarnaneb madarapunase või terrakota värviga.
Pantone värvid 16-1539 Coral ja 16-1546 Living Coral on soojatoonilised, ent pigem roosaka kui punase koralli värvi.
Veebivärv Coral on kergelt roosaka poole kalduv oranž.
Jaapani traditsiooniline värv sango-iro (珊瑚色, 'koralli värv') on korallroosa või roosakas-oranžikas soe punane.
Kasutamine
Värvus seostub looduslikkuse ja loomulikkusega, mõjub delikaatselt ja õrnalt.
Sisekujunduse värvina mõjub toon puhtast punasest rahulikumana, köökide või muude interjööride kujunduses soovitatakse seda kasutada punase asemel kui vähem väsitavat. Eriti neutraaltoonide kõrval on korallpunase soojal toonil virgutav mõju.
Juuksehooldusvahendite tootjate Kallos Cosmetics ja Joico tootevalikusse kuulub korallpunane juuksevärv. Toon on oranžikas punane.
Pantone Inc. 2019. aasta trendivärv on Pantone 16-1546 Living Coral, roosakas intensiivne koralli värvi toon. Eestikeelses tõlkes on nimetatud seda koralloranžiks.
Toomas Rõõm
Toomas Rõõm (sündinud 7. novembril 1961 Tallinnas) on eesti füüsik, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2022).
Tema teadustöö keskendub teraherts-spektroskoopia arendamisele ning sellega erinevate füüsikanähtuste uurimisele.
Elulugu
Lõpetas 1979 Tallinna 2. Keskkooli ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli tahke keha füüsika erialal; Ph.D. (1993, Tartu Ülikool), väitekiri "Paramagnetic H2- and F+ centers in crystals: spectra, relaxation and recombination luminescense". Täiendas end 1994–1996 USA-s Californias Berkeley Ülikoolis, 1996–1997 Kanadas Ontarios McMasteri Ülikoolis ja 2001 Saksamaal Stuttgardi Ülikoolis ja Max Plancki Instituudis.
Oli 1984–1996 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) teadur, aastast 1996 vanemteadur. Alates 2012 on ta KBFI juhtivteadur.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks füüsika alal valiti ta 2022. aastal. Kandideeris koos Heikki Junnineni ja Kaupo Kukliga. Ta kuulub akadeemias astronoomia ja füüsika osakonda. On Eesti TA energeetikakomisjoni liige. Ta oli perioodil 2019–2021 Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: madalamõõduliste ja tugevalt korreleeritud elektron- ja spinnsüsteemide infrapunane ja terahertsspektroskoopia tugevates magnetväljades. Ta on kolme patentse leiutise kaasautor.
Töid
Üle 60 teadustrükise.
Olga Hristoforova
Olga Hristoforova (vene keeles О́льга Бори́совна Христофо́рова, inglise keeles Olga Khristoforova (sündinud 23. mail 1970 Luhhovitsõs Moskva oblastis) on vene folklorist, usundiuurija, kultuuriantropoloog ja meditsiiniantropoloog. Ta on enam kui saja teadustöö autor.
Abitreener
Abitreener on peatreeneri abi, kelle ülesanne on tegelda asjadega, mille jaoks pole peatreeneril aega. Peatreeneril on palju raskeid ja tähtsaid ülesandeid ehk kui midagi jääb unarusse, siis sellega tegeleb abitreener. Eri aladel on eri abitreenerid, näiteks jalgpalli abitreener ja korvpalli abitreener.
Ülesanded
Abitreeneri ülesanded on individuaal- ja võistkonnatrennides sportlasi võistlusteks ette valmistada. Samuti peab ta treeninguid planeerima, jälgima teisi sportlasi ja võistkondi. Abitreener peab planeerima transpordi, toitlustuse ning majutuse võistkonnale, kui tegemist on võõrsil mänguga. Abitreeneril tuleb motiveerida võistkonda, olla asjadega kursis. Kui kellelgi on mure, on võimalik kohe abitreeneri poole pöörduda. Abitreeneril tuleb teha teiste treenerite ja abilistega võimalikult palju koostööd, et jälgida mängijate vormi ja valmidust. Peatreeneriga peab tal samuti hea koostöö olema, et võistkond suudaks saavutada parimad tulemused. Enne mänge koostavad pea- ja abitreener mänguplaani. Kui kedagi mängul vahetada tahetakse, peab abitreener plaani kohandama ning mängijale selle selgeks tegema.
Nõuded
Abitreeneril peavad olema põhjalikud teadmised alast, millega ta tegeleb. Paljud klubid ja koolid nõuavad, et läbitud oleks ka abitreenerite kursus. Väga vajalik on ka hea kommunikatsioonioskus, sest suhtlemine on selle töö suur osa. Kasuks tuleks näiteks ülikoolis kehakultuuri eriala läbimine ning kindlasti ka see, kui abitreener on ise oma alaga tegelenud. Eriti tahetud on kandidaadid, kes on enne ise profisportlased olnud. Siis on nad pidevalt treeningukeskkonnas olnud ning teavad, kuidas see kõik toimib, ja neil pole kohanemisprobleeme.
Töötasu
Abitreeneri keskmine palk Ameerikas on umbes 45 000 dollarit ja 21,82 dollarit tunnis. Need palgad võivad palju erineda olenevalt sellest, mis tasemel võistkond mängib, mis tulemusi võistkond saavutab, kui suur on töökoormus ja kes on sponsorid. Eestis on näiteks Põlva spordikooli abitreeneri palga alammäär täistööajaga töötamisel 780 eurot. Treenerikutsega on keskmine palk Eestis umbes 1237 eurot kuus. National Football League'is (NFL) ehk Ameerika jalgpalli kõrgliigas teenib keskmine abitreener 400 000 dollarit hooajal, mis on teiste abitreeneritega võrreldes väga suur palk. Keskmine NFL-i peatreener teenib hooajaga pea 6 miljonit dollarit.
Tunnustus
Eestis tunnustab treenereid Eesti Olümpiakomitee, kes annab treenerikutse ja korraldab selleks koolitusi. Abitreeneritele eraldi auhinda ei ole.
Meeme Veisson
Meeme Veisson (sündinud 22. mail 1953 Pärnus) on eesti geoloog, fotograaf ja ettevõtja.
Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1976. aastal geoloogia erialal.
Mullaviljakus
Eristada saab looduslikku ja kunstlikku mullaviljakust. Loodusliku mullaviljakuse määravad mulla omadused koos väliskeskkonna teguritega olukorras, kus inimtegevuse mõju taime kasvu tingimustele puudu. Kunstlik mullaviljakus kujuneb loodusliku viljakuse baasil, mille saagi suurendamise eesmärgil lisandub inimtegevuse mõju maaharimise, väetamise, niisutamise, kuivendamise, taimekaitse jms. kujul. Mulla potentsiaalne viljakus on kvalitatiivne tunnus, mille määravad mula koostis, režiimid ja omadused. Mulla efektiivne viljakus väljendub kvantitatiivselt taime saagikuses ning see avaldub taimede võimes toota sellel mullal teatud kogus fütomassi ning seda väljendatakse kvantitatiivselt saagi suurusena pinnaühiku kohta.
Meeme Veisson
Ta oli 1998–2006 oli Pärnus asuva taastusravikeskus Sõpruse direktor.
Poliitiline tegevus
Eesti Reformierakonna liige alates 8. maist 2007. Kuulub Reformierakonna volikogusse. On olnud Pärnu linnavolikogu liige.
Mullaviljakus
Haritava mulla viljakust hinnatakse Eestis boniteedi 100-punktilise hindeskaalaga. Mulla boniteet näitab mulla omadustest sõltuva viljakuse suhtelist taset selle hindamisaegses seisundis. Maa boniteet on maa tootlikkust iseloomustav lõppnäitaja, mille leidmisel lähtutakse mulla boniteedist ja teistest maatüki omadustest, mis võivad mõjutada põllukultuuride kasvamist. Boniteet väljendab mulla ja maa kvaliteeti eelkõige viljakuse ja põllumajanduse tootlikkuse seisukohast.
Holstre Linajärv
Linajärv (ka Holstre Linajärv) on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Holstre külas, Viljandi maakonna sügavaim järv.
Järve pindala on 1,9 ha, pikkus 190 m, laius 130 m, suurim sügavus 16,7 m ja kõrgus merepinnast 92 m. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline järv. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Järv kuulub kaitsealuse Loodi looduspargi koosseisu.
Intransitiivlause
Intransitiivlauses puudub grammatiline objekt ehk sihitis. Grammatilise predikaadi ehk öeldisega väljendatav tegevus ei ole suunatud sihitisele ega avaldu selles tulemusena.
Intransitiivlause öeldis
Intransitiivlauses võib öeldiseks olla kas
Intransitiivlause, milles on öeldiseks sihitu verb
Kliendi leping aegub enne juunit.
Artiklis toetun mitmele allikale.
Arno ei jõudnud isaga koolimajja.
Sõdur tõusis püsti ja lahkus lahinguväljalt võitjana.
Intransitiivlause, milles on öeldiseks sihituna kasutatav sihiline verb
Villu lihtsalt tunneb nii, vrd Villu tunneb, et peab Viljaga hüvasti jätma, sest naine lahkub linnast.
Sõnumitooja teatas heast uudisest, vrd Sõnumitooja teatas hea uudise.
Huviline küsis maja kohta, vrd Huviline küsis küsimuse maja kohta.
Väljajätteliste lausete sihilisus
Intransitiivlauseks ei saa pidada sellist transitiivlauset, milles on sihitis välja jäetud, kuid sisaldub seal mõtteliselt.
Kontekstiellips: ''Mis sa selle jäätisega teed? – Söön (selle jäätise) ära.''
Vaata ka
Sihilisus
Lünklause
Ellips (lausekujund)
Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla
Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla (ka Tammiku jäätmehoidla) oli Saku valla Männiku küla territooriumil asuv radioaktiivsete jäätmete hoidla.
Tammiku jäätmehoidla rajati 1963. aastal ja seda kasutati Eesti territooriumil paiknevate tööstusettevõtete, teadus- ja meditsiiniasutuste ning mujal tekkivate radioaktiivsete jäätmete matmispaigana. Hoidla haldamisega tegeles Tallinna Eriautobaas.
Jäätmete ladustamiseks rajati eraldi hoidlad vedelate ja tahkete jäätmete hoiustamiseks. Vedeljäätmete hoiustamiseks rajati maa-alune silindriline betoonmahuti. Vältimaks radionukliidide sattumist põhjavette, olid mahuti seinad ja põrand seestpoolt vooderdatud roostevabast terasega. Tahkete jäätmete hoidla kujutas endast maapinnalähedast betoonkonstruktsiooni mõõtmetega 17,8×7,9 m, mis oli betoonvaheseintega jaotatud üheksaks sektsiooniks. Hoidla sektsioonide kõrgus on ligikaudu 4 m ning pealtpoolt olid need kaetud betoonplaatidega.
1994. aastal Rootsi Kiirguskaitse Instituudi poolt koostatud ohutushinnangu järgi ei vastanud Tammiku jäätmehoidla radioaktiivsete jäätmete hoidlate suhtes kehtivatele kaasaegsetele ohutusnõuetele. Seetõttu lõpetati 1995. aastal hoidlas radioaktiivsete jäätmete ladustamine ja selle haldamine anti üle riigi omandisse kuuluvale äriühingule A.L.A.R.A.
Hoidla üheksast kolme meetri sügavust sektsioonist olid kolm tühjad. Kuuesse ülejäänud sektsiooni oli maetud erinevaid jäätmeid: metalli, kilet, laborite kappe, onkooogilised kiiritusvahendeid, katseloomi, kopterite jäätumisandureid, suitsuandureid (sisaldasid plutooniumi) jms.
Vedeljäätmete mahuti sisaldas küllaltki madala aktiivsusega jäätmeid. Kiirguskeskuse ja Tallinna Linnavalitsusega kooskõlastatult juhiti need jäätmed 2001. aastal Tallinna kanalisatsioonisüsteemi kaudu merre.
2005. aastal koostati hoidla likvideerimiskava, sest Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla võis senisel kujul kujutada edaspidi tõsist ohtu ümbritsevale keskkonnale ja kohalike elanike tervisele. Kava kohaselt peab hoidla nii likvideerima, selle järel võib territooriumi kasutata edasiste piiranguteta.
Aastatel 2009–2011 teisaldati hoidlas sisalduvad (110 m3) tahked jäätmed Paldiski radioaktiivsete jäätmete vahehoidlasse.
Radioaktiivsete ainete varastamine 1994. aastal
Hoidlast varastati 1994. aastal radioaktiivseid aineid ja intsidendi käigus ja selle järel suri 2 ja radioaktiivseid kahjustusi sai 4 inimest.
Harilik näär
Harilik näär (Pimpinella saxifraga) on sarikaliste sugukonda nääre perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline rohttaim. Rahvapärased nimetused on ka ingver, maapihl, atlahein, krampjuur.
Taime botaaniline kirjeldus
vasakul|pisi
Õis
Hariliku nääre õied on väikesed, kaheli õiekattega, mõlemasugulised. Kroonlehed võivad olla kollakasvalged või valged, vahel ka roosakad. Kroonlehtede välisküljel on lühikarvakesed. Õied on sarikates, mis koonduvad 6–15 kaupa liitsarikaks. Liitsarikate läbimõõt on 5–8 cm. Mõnikord areneb osakatis, mis koosneb üksikutest lehtedest. Enamasti osakatis ja katis siiski puuduvad. Õitsemise ajal on emakakael sigimikust lühem. Õitseb juunist septembrini. On putuktolmleja.
Vili
Paljad kaksikseemnised vähemärgatavate, kuid teravate ribidega. Kuni 2,5 mm pikkused. Munaja kujuga, alusel südajad, tipul ahenenud.
Leht
Lehe järgi on harilik näär kergesti eristatav. Taimel on kahte tüüpi lehti. Enamik lehti juurmise kodarikuna, varrelehti on vähe. Alumised lehed lihtsulgjad liitlehed, rootsulised, pikkus koos rootsuga 10–20 cm, sulglehekesed munajad, tömbitipulised, sisselõikunult hambulised, tipmine leheke sageli kolmehõlmaline. Sarnanevad pihlakalehega, andnud taimele rahvapärase nimetuse maapihlad. Keskmised varrelehed on väiksemad, kitsastel tuppedel, ülemised lehed eriti väikesed, tillilehega sarnased, tavaliselt kolmelilõhised, süstjate tipmetega. Vahel esinevad varre ülaosas vaid lehetuped. Sarnaste lehtedega putke eesti looduses ei leidu. Lehtede järgi võib seda segi ajada suure näärega.
Vars
Kaetud enamasti lühikeste karvadega, peenike, ümardunud, ruljas, pealt peenelt vaoline, harunenud. 30–60 cm kõrge. Ülalt peaaegu ilma lehtedeta.
Juur
Peajuur tavaliselt valkjas, veidi kõver, harunenud. Juurekaelal surnud lehtede jäänused. Läbi lõigates muutub lõikekoht sinakaks. Sisaldab mitmeid tugevatoimelisi eeterlikke õlisid.
Levik
Levinud peaaegu kogu Euroopas, Lääne- ja Ida-Siberis, Kesk- ja Väike-Aasias, Põhja-Aafrikas. Levinud ka Põhja-Ameerikasse. Kasvab kuivadel ja päikesepaistelistel päris- ja looniitudel, lahjadel aruniitudel, puisniitudel, hõredates metsades, karjamaadel, põllupeenardel, teeservadel, kangrutel, kuivades võsastikes, kraavikallastel. Lubjalembene, sagedamini kasvab klibusel ja liivasel pinnasel. Väldib hästi väetatud muldi. Eestis on levinud kõikjal, veidi harvemini Kesk-Eestis.
Keemiline koostis
Hariliku nääre eeterlik õli sisaldab kumariini derivaate pimpinelliini, isopimpinelliini, isobergapteeni, spondriini, bergapteeni ja umbelliferooni. Taimes on rohkesti orgaanilisi happeid, suhkruid, vaiku ja sitosterooli.
Rahvameditsiinis
Kogu taim sisaldab rikkalikult eeterlikke õlisid. Juuri (Pimpinellae radix) on kasutatud meditsiinis. Droogist tehtud ravimeid on kasutatud nahahaiguste raviks, köha korral, seedetegevuse parandamiseks, söögiisu tõstmiseks, uriinierituse soodustamiseks, haavade loputamiseks jne. Juurt kogutakse varakevadel või hilissügisel. Juur tuleb mullast puhastada, pesta jooksva vee all ja kuivatada varjulises, tuuletõmbuselises kohas. Juurtel iseloomulik lõhn ja mõru maitse.
Hariliku nääre juurtest valmistatud tee on röga lahtistava toimega. Temast on abi ka haavade loputamisel, neerukivide korral, silmapõletike korral, nääre tee parandab söögiisugi. Samuti on vanarahva hulgast pärit tähelepanek, et kui “verejooksvarohtu” (harilik näär) panna värskele haavale, siis jääb veri kohe seisma. Tänapäeval Eesti meditsiinis enam ei kasutata.
Veterinaarias
Veterinaarias on teda kasutatud sigade niinimetatud atlahaiguse korral, sellest nimetus atlahein. Atlahaigus on haigus, mille korral ilmuvad looma kaelale punased laigud, kael võib minna paiste, muutuda kõvaks, arstide poolt kasutatavaid haigusnimetusi on selliste nähtude kohta mitmeid. Tänapäeval seda taime meditsiinis enam ei kasutata.
Toiduainena
Noored lehed sobivad salatite ja suppide valmistamiseks. Juuri on kasutatud toiduainetööstuses terava maitseainena. On ka meetaim.
Gniezno
Gniezno ([ˈɡɲeznɔ], saksa Gnesen) on 70 000 (2014.) elanikuga linn Poola lääneosa keskel, 50 km Poznańist idas. thumb|left|Vanalinna väljak Poola esimese kuningadünastia Piastide ajal oli Gniezno üks võimukeskusi. 10. sajandi allikad (nt "Dagome Iudex") nimetasid seda Piastide Poola pealinnaks. Tõenäoliselt oli Piastide riigi esimene pealinn siiski 840. aastail rajatud Giecz.
Gniezno peapiiskop on roomakatoliku kirikus Poola priimas. Nii sarnaneb Gniezno ajalooline positsioon Canterbury või Reimsi omaga.
1999. aastast paikneb Gniezno Suur-Poola vojevoodkonnas; varem kuulus see Poznańi vojevoodkonda. Linn on ka Gniezno maakonna (powiat) administratiivkeskus.
1965. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised
Valimiste eellugu
Peale 1961. aastal valimisi moodustas Konrad Adenauer CDU-CSU ja FDP koalitsiooni. FDP oli aga tema poolt hääletamiseks läbi surunud nõudmise, et Adenauer veel samal ametiajal tagasi astub.
10. oktoobril 1962 avaldati ajalehes Der Spiegel artikkel, mis avaldas kahtlust Bundeswehri kaitsevalmiduse üle, artiklis sisaldus ka ühe NATO komandöri hinnang. Kaitseminister Franz-Josef Strauß (CSU) süüdistas Spiegelit riigireetmises (41 riigisaladuse lekitamises). 26. oktoobril kella 21 paiku tungis politsei Hamburgis Spiegeli peakorterisse, peatoimetaja Rudolf Augstein koos toimetajate Claus Jacobi ja Johannes Engeliga arreteeriti. Ka artikli autor Conrad Ahlers, kes oli parasjagu Hispaanias puhkusel, arreteeriti öösel hotellis. Adenauerit teavitati Straußi tegevusest, kuid FDP justiitsminister Wolfgang Stammberger jäi otsustest kõrvale. Strauß oli sunnitud tunnistama, et ta oli ise helistanud Madridi Lääne-Saksamaa suursaatkonna sõjaväeatašeele ja palunud tal Ahlers arreteerida. Tegevus kutsus esile suured meeleavaldused üle riigi, 19. novembril andsid valitsuse viis FDP ministrit sisse lahkumisavaldused. Adenauer suutis koalitsiooni lagunemist vältida Straußi ametist vabastamisega ja 14. detsembril vahetus valitsuse koosseis. Samas suurendas skandaal survet tema tagasiastumiseks. Viimastel aastatel polnud Adenaueri suhted asekantsleri, majandusminister Ludwig Erhardiga (CDU) head ja ta üritas takistada Erhardi saamist tema järglaseks kantslerina, mis aga ei õnnestunud. 11. oktoobril 1963 astus Adenauer tagasi, tema asemel sai kantsleriks 17. oktoobril 1963 Erhard, jätkus senine CDU-CSU ja FDP koalitsioon.
Valimistel oli CDU-CSU kantslerikandidaadiks Ludwig Erhard, SPD kandidaadiks sarnaselt eelmistele valimistele Willy Brandt.
Erhard kui Saksamaa 1950.-1960. aastate majandusime (Wirtschaftswunder) rajaja oli veel populaarne, sest 1965. aastal oli majandus veel heas seisus. Ta lubas tulumaksu langetada ja suurendada sotsiaalhoolekande kulutusi.
Valimised
Valimiste ajal oli Lääne-Saksamaal kokku 38 510 395 hääleõiguslikku inimest. Valimas käis kokku 33 416 207 inimest ehk 86,77% valijaskonnast. Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed
Senine CDU-CSU ja FDP koalitsioon jätkus, kantsleriks sai Ludwig Erhard.
Võru kaitsepataljon
Võru kaitsepataljon oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe väeosa Eesti Vabadussõjas.
Rahvusvaheline aatomiaeg
Rahvusvaheline aatomiaeg, lühend TAI (prantsuse k sõnadest Temps Atomique International), on aatomiaja skaala, mille puhul aja mõõtmine põhineb elektromagnetvõnkumistel, mida kiirgavad aatomid siirdumisel ühest energiaseisundist teise.
Aatomiaja ühikuna defineeris Rahvusvaheline Vihtide ja Mõõtude Büroo (Bureau international des poids et mesures) 1967. aastal aatomisekundi, mis on ka SI ajaühik. Aatomisekund on tseesium-133 põhiseisundi kahe ülipeenstruktuurilise energianivoo vahelisele siirdele vastava kiirguse 9 192 631 770-kordne periood.
Rahvusvahelise aatomiaja täpsuseks saadakse 270 aatomkella keskmisena 2 × 10‒12.
Populatsiooni struktuur
Populatsiooni struktuur on populatsiooni ülesehitus, mis määrab populatsiooni olemuse. Populatsioon ehk asurkond on grupp organismidest, kes elavad koos nii ajas kui ka ruumis ning on võimelised omavahel ristuma. Ühe populatsiooni isendid kuuluvad samasse liiki ja kasutavad elu-, sigimis-, ja toitumispaigana ühist geograafilist piirkonda.
Populatsiooni struktuuri saab väljendada populatsiooni erinevate aspektide kaudu: vanuseline, sooline, geneetiline ja ruumiline struktuur ehk paiknemine.
Vanuseline struktuur
pisi|Vanusepüramiid
USA Esimene praostkond
USA Esimene praostkond oli luteri kiriku praostkond USA-s.
Populatsiooni struktuur
Sooline struktuur
Sooline struktuur ehk sugude suhe on populatsiooni emas- ja isasisendite arvu suhe ehk osakaal populatsioonis. Sooline struktuur võib populatsiooni areaali eri osades varieeruda. Varieeruvus võib olla pidev või sesoonne, olenedes liigi ökoloogiast (näiteks imetajate jooksuajad).
USA Esimene praostkond
Seisuga jaanuar 1991 olid EELK USA Esimeses praostkonnas järgmised kogudused:
Populatsiooni struktuur
Sooline struktuur
Eristatakse kolme erineva vanuserühma sugulist struktuuri: Soolist struktuuri mõjutavad keskkonnatingimused ja populatsiooni üldine arvukus. Piisava toidubaasi ja normaalse arvukuse korral on emaste ja isaste isendite suhe enam-vähem võrdne. Kui populatsiooni tihedus on väike, sünnib rohkem emaseid, kuna emaste arvu suurenedes suureneb ka juurdekasv. Kui populatsiooni tihedus on suur, suureneb isaste sündimus ja väljaränne.
USA Esimene praostkond
Hiljem oli see EELK Välis-Eesti piiskopkonna koosseisus. 2013. aastal praostkond kaotati ja moodustati USA praostkond. Bergen County, Lakewoodi Püha Vaimu, Los Angelese, New Yorgi Pauluse, Connecticuti ja Buffalo kogudus arvati EELK-st välja.
Populatsiooni struktuur
Geneetiline struktuur
Populatsiooni geneetiline struktuur tuleneb tema alamosade variatiivsusest. Geneetiline struktureeritus populatsioonis tuleneb sellest, et kõik populatsiooni isendid ei paaritu võrdse tõenäosusega. Lisaks juhuslikule ruumis paiknemisele mõjutab seda ka isaste varieeruvus ja populatsiooni sotsiaalne ülesehitus. Populatsiooni geneetiline struktuur tuleneb populatsiooni jagunemisest alampopulatsioonideks ja sinna kuuluvate isendite võimest omavahel ristuda. Samuti mõjutab struktuuri alampopulatsioonide geneetiline mitmekesisus. Mida suurem on geneetiline mitmekesisus väikestes osapopulatsioonides, seda suurem on see kogu populatsioonis.
Populatsioonid on jagunenud alampopulatsioonidesse geograafilistel (näiteks kalad erinevates väikestes järvedes), ökoloogilistel (näiteks parasiidid peremeesliigil) ja sotsiaalsetel (näiteks primaadid karjades) põhjustel. Alampopulatsioonid võivad üksteisest geneetiliselt erineda, sest pikka aega on kestnud isoleeritus. See võib olla tekkinud geograafilistel põhjustel. Samuti võib olla tekkinud suurema populatsiooni isenditel erinev kohastumus ehk adaptiivne radiatsioon (näiteks paalia Islandil), ilma et alampopulatsioonide vahel oleks geograafiline barjäär. Viimane tähendab, et isenditel ei ole otsest ristumisbarjääri, kuid nad ei sattu ruumis kokku, kuna asustavad ühe elukoha erinevaid nišše ja seetõttu ei kohtu ega kopuleeru. Mida suurem on alampopulatsioonide isendite vaheline ristumine, seda heterogeensem on populatsioon. Homogeenne populatsioon on heterogeense populatsiooniga võrreldes nõrgema adaptatsioonivõimega ehk ei kohane sama kiiresti muutlike keskkonnatingimustega. See on populatsioonile ohtlik, kuna võib viia suurema tõenäosusega väljasuremiseni. Sigimishooaja-väline migratsioon või alampopulatsioonide segunemine ei mõjuta geneetilist struktuuri, kuna sellel ajal ei toimu geenide ülekannet järglastele (näiteks lindude ränne).
Ruumiline struktuur
Isendite ruumiline jaotumus ehk territoriaalstruktuur on liigi isendite paiknemine koosluses. See võib olla regulaarne ehk korrapärane, agregatiivne ehk kogumiline või juhuslik. Populatsiooni ühtlane jaotus esineb tavaliselt vaid kultuurtaimedel või metsakultuuride istandustes. Looduses esineb paljudel juhtudel rühmajaotus ehk agregeeritud jaotus, mille korral isendid rühmituvad kogumikesse, mille keskmine arvukus ületab palju kordi keskmise arvukuse kogupindalal. Sellised agregaadid tekivad järgmistel põhjustel: Rühmade tekkimise ja püsimise aluseks on vastandlikud tendentsid. Ühelt poolt suureneb konkurents, mille tulemusena tekib sotsiaalne hierarhia ja territoriaalsus. Teiselt poolt võib rühmades loomade eluiga pikeneda, kuna rühmas luuakse suhtlemiseks ja õppimiseks sobiv mikrokliima.
Populatsioon hõlmab teatud ruumi, vastavalt kas territooriumi või akvatooriumi, mida nimetatakse populatsiooni areaaliks või levialaks. Areaali suurus on liigiti erinev, kuna sõltub populatsiooni moodustavate isendite individuaalse aktiivsuse raadiusest. Populatsiooni ruumilist struktuuri iseloomustab populatsiooni tihedus. Seda määratakse hõlmatava ruumi ühe ühiku (ruumala või pindala) kohta tuleva arvukuse, biomassi või energiana. Olenevalt vaadeldavast liigist, võib tiheduse dimensioon (ühik) olla erinev. Mikrobioloogias kasutatakse biomassi kontsentratsiooni mõistet, mis on sisuliselt identne tihedusega (g/l; mg/ml; jne). Populatsiooni arvukust mõjutavad sündimus ja suremus ning isendite sisse- ja väljaränne. Kui sündimuse ja isendite immigratsiooni summa on väiksem kui suremus ja isendite emigratsioon, siis populatsiooni arvukus väheneb. Populatsiooni tihedus iseloomustab populatsiooni seisundit. Samuti näitab see, kui sobiv on konkreetne keskkond vaadeldavale populatsioonile. Populatsiooni tihedust mõjutavad mitmed abiootilised ja biootilised tegurid. Lisaks on populatsioonil palju võimalusi tiheduse isereguleerimiseks. Selle tulemusena on tihedus looduslikes tingimustes üsnagi muutlik, kuid siiski kindlatesse piiridesse jääv suurus. Populatsiooni optimaalne tihedus oleneb liigist. Tihedus võib areaali eri osades varieeruda, olenedes geograafilistest tingimustest, liigi ökoloogiast, ressursside olemasolust jms. Isendite jaotumist ruumis tekitab liigisisene konkurents. Populatsiooni ruumiline struktuur võib sesoonselt erineda. Näiteks kogunevad rändlinnud parvedesse või talvituvad loomad kolooniatena. Selgroogsetel loomadel esinevad perioodilised tiheduse fluktuatsioonid. Näiteks 3–4-aastased tsüklid esinevad arktilistes ja kõrgmäestikupiirkondades lemmingite, uruhiirte, hiirte ja teiste pisinäriliste populatsioonides. 9–11-aastased tsüklid on seotud põhjapoolsete piirkondade ja suurte selgroogsetega, nagu näiteks metsis, valgejänes, ilves või rebane. Tõukeks tsükli algusele antud regioonis võib olla eriti ebasoodsate ilmastikutingimustega periood.
Oolu Rõõs
Oolu Rõõs (25. november 1933 Väätsa vald, Türi kihelkond, Järvamaa – 14. oktoober 2014) oli eesti mullamikrobioloog.
Elulugu
Oolu Rõõs oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1952 Türi 1. Keskkooli ja 1957 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina; 1960–63 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) aspirant; bioloogiakandidaat (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Mõningate mullas vabalt elunevate õhulämmastikusidujate bakterite ökoloogilis-geograafilisest levikust Eesti NSV muldades".
Töötas 1957–60 Põllumajandusministeeriumi Maakorralduse Valitsuses. Oli 1963–69 EBI nooremteadur, 1969–70 vanemteadur, 1970–90 mikrobioloogia sektori juhataja, 1990–92 mikrobioloogia osakonna juhataja, 1992–95 juhtivteadur ja taimefüsioloogia osakonna mullaökoloogia labori juhataja, 1995 EPMÜ maaviljeluse ja taimesaaduste tehnoloogia instituudi vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: mullabakterite ökoloogilis-geograafiline levik, orgaaniliste ja mineraalväetiste mõju mullabakterite, -seente ja -vetikate arvukusele, mulla ensümaatilisele aktiivsusele ja lämmastikuühendite muundumisprotsessidele mullas, mullabakterite, -seente ja -vetikate sesoonne dünaamika ja seda põhjustavad tegurid, erinevate kompostide mõju mullaelustikule. 1975–91 mulla biodünaamika-alaste uuringute koordinaator NSVL-s ja 1963–81 Eesti Mikrobioloogia Seltsi juhataja, aseesimees ja 1981–91 esimees. Üle 20 teadustrükise.
Žvan
Žvan (ukraina keeles Жван) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 892. Pindala on 4,474 km².
Masaki Yokotani
Masaki Yokotani (jaapani keeles 横谷 政樹 Yokotani Masaki; sündinud 10. mail 1952 Kyotos) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine
Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine oli 1994. aastal toimunud vahejuhtum, kui Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidlast varastati radioaktiivseid jäätmeid. Vahejuhtumi käigus ja selle järel suri üks ja radioaktiivseid kahjustusi sai viis inimest.
Jekateringof
Jekateringof (saksa keeles Ekaterinhof 'Jekaterina/Katariina hoov') on park Peterburi edelaosas, samanimelisel saarel.
1933. aastal nimetati park ümber 1. mai nimeliseks pargiks (парк имени 1-го Мая), 1948. aastal ÜLKNÜ 30. aastapäeva nimeliseks pargiks (парк имени 30-летия ВЛКСМ), ajalooline nimi taastati 1992. aastal.
Viini värav
pisi|1936. aastal valminud värav Viini värav (ungari keeles Bécsi kapu, saksa keeles Wiener Tor) asub Budapesti I. ringkonnas Buda kindluslinnakus samanimelisel väljakul. Selle kaudu oli võimalik pääseda Viini suunduvalt maanteelt Buda paleesse.
pisi|vasakul|1896. aastal lammutatud värav
Inglise rebasehagijas
Inglise rebasehagijas on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.