cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väike pidulik missa
Taust
Rossini Pariisis elatud viimase kümne aasta loomingut tuleks vaadelda teda varasemad 20 aastat vaevanud füüsilise haigluse ja hingelise kurnatuse taustal. Alles Pariisis ärkas Rossini otsekui uuesti ellu. Tema tervis paranes märgatavalt, tagasi tuli tema tuntud huumoritaju. Ta ostis tüki maad Pariisi eeslinnas Passys, ehitas sinna villa. Samuti üüris ta Pariisis Chaussée d'Antini tänaval korteri, mis kujunes Pariisi üheks huvitavamaks ja elegantsemaks salongiks. Rossini viimasesse loominguperioodi kuulub üle 150 teose: klaveripalu, laule, teoseid kammeransamblile ning nende hulgas ka "Väike pidulik missa". Enamik neist teostest kanti ette helilooja enda korraldatud muusikalistel laupäevaõhtutel (Samedi soirs), millest võttis osa suur osa Pariisis elavatest või Pariisi külastavatest kuulsatest kunstnikest ja teisi avaliku elu tegelasi.
”Väike pidulik missa” on Rossini hilise loomingu üks olulisemaid teoseid. Sissejuhatuses “heale Jumalale” (le bon Dieu) nimetab Rossini teost “oma vanaduse surmapatuks” ning pöördub parituuri lõpus Jumala poole sõnadega: “Armas jumal. Siin see on, lõpetatud, see armetu väike missa. Kas ma kirjutasin pühitsetud muusikat (musique sacrée) või paganama muusikat (sacrée musique)? Olen sündinud opera buffa jaoks, sa tead seda hästi! Veidi osavust, natuke südant, see on kõik. Ole siis õnnistatud ja reserveeri mulle paradiisis paigake.” Selles iroonilises naiivsuses on midagi määratult huvipakkuvat. Ükskõik millised Rossini avalikest kaitsekõnedest tugevdasid tema külma ja ükskõikse inimese mainet, mis tema parimas muusikas aga hajus, kui ta laulis con amore kiitust Jumalale.
Alates 1857. aastast kuni surmani oli Rossini Bachi kogutud teoste kriitilise väljaande tellijaks. Paljud tema klaveriteosed annavad tunnistust põhjalikust Bachi-tundmisest ning seda võib tajuda ka "Väikses pidulikus missas". Tegu ei ole mitte niivõrd imiteerimise, vaid püüdega pöörduda tagasi ajalooliste traditsioonide juurde, mis toetaksid kiiresti arenevat moodsa komponeerimise sõnavara. Sellest ideest on pärit kontrapunktiline kirjaviis, arendatud kromatism ja hulljulge harmoonia ning samas rohked imekaunid meloodiad. Mõned osad, näiteks ooperlikult bravuurses võtmes kirjutatud tenori aaria "Domine Deus rex coelestis" meenutab Rossini Stabat Materi "Cujus animami". Samas leiab teosest ka tema varasematest vaimulikest teostest tuttavat kontrapunktilistele liikumistele sarnast vaimu ja rikkust topeltfuugades "Cum Sancto Spiritu" ja "Et vitam venturi saeculi. Amen". "Credo", tempomärkusega Allegro cristiano, on ökonoomia musternäidiseks. Paljud "Credo" muusikalised ideed on kogu teose aluseks, sel ajal kui "Credo" tekst ja muusika toimib refräänina. Soprani aaria "Crucifixus" asub muusikaliselt ootamatult väljaspool konteksti oma lihtsa saatefaktuuri, kromaatiliste alteratsioonidega üle külvatud meloodia ning keskmise osaga, milles toimub väikese tertsi kaupa kiire modulatsioon läbi terve oktavi. Enam kui terves missas püüdleb Rossini siin oma kromaatilise tehnikaga millegi literatuurse suunas, kuid ilma kontekstita see näiks millegi sootuks erinevana. Väike pidulik missa on pakkunud järgmistele põlvkondadele sellise inimese sügavat ilmutuslikkust, keda pealiskaudselt on tuntud tihti vaid teravmeelsena.
Oma viimastel aastatel elas Rossini auväärses tagasitõmbumises heliloojana, kes oli kirjutanud oma olulisemad teosed 40 aastat tagasi ning nüüd pärast pikka vaikimist oli taas leidmas oma häält. Mitte küll anakronistlikuna, aga mitte ka osana valitsevatest muusikasuundadest oli ta rahul muusika kirjutamisega iseendale ja oma ringile, mis koosnes inimestest, kes soovisid kuulata tema seisukohti kunstist ja lugusid tema noorusajast. Mälestusi neist aastatest on paljudel, sealhulgas Hilleril, Saint-Saënsil ja Hanslickil. Väljapaistvamaks (kuigi osaliselt väljamõeldud) üleskirjutiseks on Edmond Michotte’i kokkuvõte Rossini ja Wagneri väidetavast kohtumisest 1860. aastal. Rossini viimased kirjad on täis esteetilisi hinnanguid ja tähelepanekuid itaalia heliloojate loomingu kohta. Näiteks kirjutas ta 1868. aastal Milano Konservatooriumi rektorile Lauro Rossile, et "ärge unustage, itaallased, muusikakunst on eelkõige idealistlik ja ekspressiivne. /.../ Selle kunsti aluseks ja taotluseks peab olema nauding: lihtne meloodia – selge rütm." Ja teisal, viidates uutele suundadele itaalia muusikas, lisas ta: "need uued labased filosoofid /.../ on puhtalt selliste heliloojate advokaatideks, kelle muusikas napib ideid, inspiratsiooni!!!" Sarnaseid mõtteid väljendas ta ka oma kirjas Milano kriitikule Filippo Filippile, kes oli Wagneri ideede toetajaks Itaalias. Siin tegeleb Rossini oma teise lemmikteema, vokaalkunsti allakäiguga ning soovitab püüelda pigem ekspressiivse kui imitatsioonilise muusika poole. Tuginedes oma 20 aasta pikkusele ooperite kirjutamise kogemusele, on ta vastu kiirele progressile, ekstreemselt uue otsingutele, mida ta täheldab heliloojate puhul, kes on langenud Wagneri mõju alla. Ta kirub selliseid, kes vürtsitavad oma kirjutisi "selliste räpaste sõnadega nagu progress või dekadents, tulevik, minevik, olevik, konventsioon jne.", lisades: "Ärge mõelge, mu doktor Filippi, et ma eelistaksin antidramaatilist süsteemi, tõepoolest mitte; ja kuna ma olin enne heliloojaks saamist itaalia bel canto virtuoos, kasutaksin ühe suure poeedi filosoofilist maksiimi, mis kõlab: ":Kõik žanrid on head, välja arvatud igavad.""
Võib öelda, et Rossini ideaalid ei muutunud kunagi. Kui ta katkestas komponeerimise 1829. aastal, maailm muutus. Kuid kui ta taas tõstis oma pliiatsi, oli ta neoklassitsistliku liikumise eelkäijaks, mille varaseimaks pooldajaks oli Rossini noor jumaldaja Saint-Saëns ning mille mõjusid võib täheldada veel Stravinski muusikas. Ning kui tema oopereid võib defineerida 19. sajandi esimesel poolel kirjutatud ooperite loomusena, "vanaduspattudena" (Péchés de vieillesse), siis muusika, mida ta kirjutas Pariisis ja mida võis suurel hulgal kuulda tema laupäevaõhtutel, levitasid oma lummust prantsuse muusika nooremale põlvkonnale.
26. veebruar
26. veebruar on Gregoriuse kalendri 57. päev. Juliuse kalendri järgi 13. veebruar (1901–2099).
124
124. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 70. aastad 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad  - 120. aastad - 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad
Aastad: 119 120 121 122 123 - 124 - 125 126 127 128 129
Hambaarst
pisi|Hambaravi. pisi|Hambaarsti kabinet USA-s Louisianas 2020. aasta märtsis. Hambaarst ehk stomatoloog on arst, kes ravib hambaid.
Stomatolooge õpetatakse Eestis välja Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Stomatoloog peab tundma ka anestesioloogiat, kuna hammaste ravi juures tuleb ette kohaliku narkoosi vajadus, kui ravi toob kaasa valuaistingu. Kohalikku tuimestust tekitava anesteetikuna kasutatakse tihti artikaiini, mis süstitakse igemesse.
Hambaarstiga lähedased ametid on näiteks hambatehnik ja suuhügienist, kellelt võidakse (aga ei pruugita) nõuda madalamat haridustaset kui hambaarstilt.
Pūre
Asulat mainiti kirjalikes allikates esimest korda 1230. aastal Alna Balduini kroonikates seoses kuralastega tehtud lepinguga (Pyrre). Pūre mõisa (Puhren) mainiti esimest korda aastal 1407. Küla on kujunenud endise mõisasüdame juurde. Aastal 1921 omandas selle Läti aiandusselts, rajades sinna oma aianduse katsebaasi. Sellest ajast peale on Pūre olnud puuviljakasvatusele spetsialiseerunud asula.
Asulas asub ettevõte Pure Food. seal asuvad põhikool, lasteaed, kultuurimaja ja raamatukogu. Pūres on ka luteri kirik. Külas asuvad Pūre ja Pūres skola bussipeatus.
Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kuhu on maetud 9 sõdurit.
2015. aastal oli külas 637 elanikku, 2018. aastal 609 ja 2020. aastal 597.
pisi|Pūre veetorn
Umba
Umba on alev Venemaal Murmanski oblastis, Teri rajooni keskus. Asub Kandalakša lahe kaldal Umba jõe suudmes.
Pomooride asustatud Umba küla on esmamainitud 1466. aastal. 1898. aastal tekkis selle lähedale jõe vastaskaldale töölisküla, mis esialgu kandis nime Lesnoi, kuid 1960. aastatest on Umba (rahvasuus Novaja Umba). Vana asulat nimetatakse Staraja Umbaks.
Peamised majandusharud on kalapüük ja metsatööstus. thumb|Staraja Umba|left
Kliimaministeerium
Kliimaministeerium on Eesti valitsusasutus, mille tegevus on suunatud looduskasutuse ja keskkonnakaitse, majanduse ja sotsiaalsfääri tasakaalustatud arengule, selle saavutamiseks vajaliku hästitoimiva süsteemi tagamisele ning keskkonnakaitseks eraldatavate vahendite sihipärasele ja läbimõeldud kasutamisele.
Kliimaministeeriumi juhib kliimaminister.
Kuni 30. juunini 2023 kandis ministeerium nime Keskkonnaministeerium. 1. juulil 2023 jõustunud seadusemuudatusega korraldati ümber osa Eesti Vabariigi ministeeriumide töö: senine Keskkonnaministeerium hakkas kandma Kliimaministeeriumi nime ja senine Maaeluministeerium Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi nime. Kliimaministeerium tegeleb rohereformiga, kliimapoliitika planeerimisega, energeetikaga, sh taastuvenergia arendamise ja selle projektidega, ringmajandusega ning keskkonna- ja looduskaitsega. Kliimaministeeriumi pädevuses on veel näiteks ka vee ja merenduse temaatika ning liikluskorraldus ja transport. Kliimaministeeriumi valitsemisalasse kuuluvad Keskkonnaamet ja Transpordiamet. Osa valdkondi, mis seni olid Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi, Rahandusministeeriumi ja Sotsiaalministeeriumi vastutusalas, viidi uute ministeeriumide vastutusalasse.
Ajalugu
Keskkonnaministeerium loodi 21. detsembril 1989. aastal.
Ajalooliselt on Keskkonnaministeerium välja kasvanud 30. aprillil 1935. aastal riigiparkide valitsemise seadusega asutatud Riigiparkide Valitsusest, mis nimetati 1938. aastal ümber Loodushoiu- ja Turismi-Instituudiks. Riigiparkide Valitsuse ning Loodushoiu- ja Turismi-Instituudi direktor oli geograafiamagister Peeter Päts. Asutus likvideeriti 1940. aasta juunipöörde järel.
Rapla kirik
Rapla Maarja-Magdaleena kirik on kihelkonnakirik Raplas.
Kliimaministeerium
Ajalugu
Pärast Teist maailmasõda kulus uue looduskaitse seaduse väljakuulutamiseni kaksteist aastat. 1957. aastal alustas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures tööd Looduskaitse Valitsus, mida asus juhtima kooliõpetaja ettevalmistusega poliitik Voldemar Telling. 1962. aastal loodi Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Peavalitsus ja ühtlasi hoogustus looduskaitsetegevus. 1966. aastal reorganiseeriti see Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumiks, mida juhtisid metsateadlased: looduskaitse aktivist Heino Teder ministrina, Felix Nõmmsalu aseministrina ja Heino Luik Looduskaitse Valitsuse juhatajana.
Alates 1. juulist 2023 kannab ministeerium nime Kliimaministeerium.
Ülesanded
Ministeeriumi tegevusvaldkond hõlmab järgmisi valdkondi:
Rapla kirik
1901. aastal valminud Rapla kirik on üks stiilipuhtamaid uusromaani stiili järgivaid ehitisi Eestis. Rapla kiriku omapära teiste maakirikutega võrreldes seisneb eelkõige tema suurtes mõõtmetes ja kahe torniga fassaadis.
Kirikut kasutab Rapla Maarja-Magdaleena kogudus.
Albaania kuningriik
Albaania kuningriik (geegi albaania: Mbretnija Shqiptare, albaania standardkeel: Mbretëria Shqiptare) oli Albaania ametlik nimi aastatel 1928–1939. Sel ajal oli Albaania de facto Itaalia kuningriigi protektoraat. Albaanias kuulutas monarhia välja Asutav Kogu ja president Ahmet Bej Zogu kuulutati kuningas Zog I-ks. Kuningriiki toetas fašistlik režiim Itaalias ja kaks riiki säilitasid tihedad sidemed, kuni Itaalia aastal 1939 ootamatult riiki tungis. Zog põgenes pagendusse ja ei näinud oma maad enam kunagi. Kommunistlik Albaania Tööpartei vabastas Teise maailmasõja lõpus maa, kehtestas kommunistliku diktatuuri ja kukutas ametlikult Zogi.
Rapla kirik
Legendid
Legendi kohaselt ehitati Rapla kihelkonna esimene kirik Kuusikule kruusamäe otsa. Asja sellest ehitusest aga ei saanud: ükskõik kui palju ehitajad ka ei pingutanud, töö edenes visalt. Lõpuks said ehitajad aru, et see koht pole Jumalale meelepärane. Proovisid siis kirikut Raikkülasse ehitada, kutsusid mungadki appi. Töö ikka ei edenenud. Mungad palusid öö otsa kiriku müüridel, kuid seegi ei aidanud. Jätsid siis mehed töö katki ja pöördusid nõu saamiseks targa poole. See käskis härjad vankri ette rakendada ja lasta neil ise kivikoormaga astuma hakata. Kus härjad seisma jäävad, seal ongi õige kiriku ehitamise koht. Härjad möödusid Rapla mõisast, sammusid üle jõe ja peatusid hiiepuu all. Nii otsustatigi kirik Vigala jõe äärde rajada.
Albaania kuningriik
Zogi kuningriik
Aastal 1928 tagas Zogu parlamendi nõusoleku enda taandamisele. Uus asutav kogu muutis põhiseadust, tehes Albaania kuningriigiks ja muutes Zogu Zog I-ks, "albaanlaste kuningaks". Rahvusvaheline tunnustus saabus kohe. Uus põhiseadus kaotas Albaania Senati, luues ühekojalise parlamendi. Kuigi nimeliselt põhiseaduslik monarh, säilitas kuningas Zog tegelikult diktaatorivõimu, mida oli kandnud president Zogu. Kodanikuvabadused jäid enam-vähem olematuteks ning poliitilisi vastaseid vangistati ja tapeti sageli. Seega jäi Albaania kõiges sõjaliseks diktatuuriks.
Rapla kirik
Ajalugu
Rapla vana kiriku ehitajateks on peetud Padise kloostri tsistertslasi 13. sajandi teisel poolel. Rapla kirik oli pikk ühelööviline hoone, mille idaosas paiknes natuke kitsam kooriosa. Koor oli võlvitud mõneti omapärasel moel: altari kohal kõrgus baldahhiini meenutav kaar, ülejäänud ruumiosa kattis ristvõlv. Koori idaseinas asus kolmikaken.
Albaania kuningriik
Zogi kuningriik
Varsti pärast enda kroonimist katkestas Zog kihluse Shefqet Verlaci tütrega ja Verlaci loobus kuninga toetamisest ning alustas tema vastu vandenõude sepitsemist. Zog oli aja jooksul suurel hulgal vaenlasi kogunud ja Albaania veritasu traditsioon nõudis neilt proovimist teda tappa. Zog ümbritses end turvameestega ja ilmus harva avalikkuse ette. Kuninga lojalistid desarmeerisid kõik Albaania hõimud peale tema enda Mati hõimu ja nende liitlased, Debari. Siiski võitlesid Zog ja tema ihukaitsjad visiidil Viini aastal 1931 relvalahingu isehakanud palgamõrvaritega ooperimaja treppidel.
Rapla kirik
Ajalugu
Et Rapla kirik põles Põhjasõjas müürideni maha, toimus 1738. aastal põhjalik renoveerimine. Tõenäoliselt ehitati siis ka esimene käärkamber. Rapla vanal kirikul oli puust kellatorn. Pärast selle lagunemist ehitati 1795. aastal uus kivist torn, mis oli ühtlasi kirikuaia väravaks.
Albaania kuningriik
Zogi kuningriik
Zog jäi tundlikuks pidevalt märkuandvast Itaalia ülemvõimust Albaanias. Albaania armee, kuigi vaid 15 600-meheline, kurnas riigikassat, ja itaallaste monopoliseeritud relvajõudude väljaõpe ärritas avalikku arvamust. Vastukaaluks hoidis Zog Briti ohvitsere Albaania kuninglikus sandarmeerias vaatamata tugevale Itaalia survele neist lahti saada. Aastal 1931 astus Zog avalikult itaallaste vastu, keeldudes uuendamast 1926. aasta esimest Tirana lepingut.
1929.–1933. aasta kriisi ajal küsis Zog aastal 1931 itaallastelt 100 miljonit kuldfranki laenu ja Itaalia valitsus kiitis selle heaks. Aastatel 1932 ja 1933 ei saanud Albaania teha laenu intressimakseid Albaania majandusliku arengu ühingust. Vastuseks alustas Rooma survestamist, nõudes, et Tirana: nimetaks itaallased sandarmeeriat juhtima, ühineks Itaaliaga tolliliitu, tagaks Itaalia kontrolli riigi suhkru-, telegraafi- ja elektrimonopolide üle, õpetaks itaalia keelt kõigis Albaania koolides ja võtaks vastu Itaalia koloniste. Zog keeldus. Selle asemel käskis ta vähendada riigieelarvet 30%, loobus Itaalia sõjalistest nõuandjatest ja riigistas Itaalia-juhitud katoliiklikud koolid riigi põhjaosas.
Rapla kirik
Ajalugu
pisi|Rapla kirik
Albaania kuningriik
Zogi kuningriik
Juunis 1934 allkirjastas Albaania kaubanduskokkulepped Jugoslaavia ja Kreekaga ning Benito Mussolini peatas kõik maksed Tiranale. Itaalia katse hirmutada albaanlasi sõjalaevade saatmisega Albaaniasse nurjus, kuna albaanlased lubasid vägedel randuda vaid relvadeta. Mussolini üritas siis albaanlasi ära osta. Aastal 1935 andis ta Albaania valitsusele 3 miljonit kuldfranki kingituseks.
Rapla kirik
Kirjeldus
Laudadest võlvid olid Rapla uue kiriku ehitamise ajal väga moodsad. Kiriku koor järgib gooti kunsti traditsioone. Hulknurkset apsiidi ümbritseb gooti katedraalide kabelitepärga meenutav madal hoone osa, milles paiknevad abiruumid. Interjööris domineerivad peenikesed poolsambad, millele toetuvad võlviroided suubuvad lae keskel asetsevasse päiskivisse. Ruumi jaotus kaheks korruseks on tüüpiline 19. sajandi kirikuarhitektuurile. Üksteise kohal paiknevad akenderead torkavad silma juba kiriku eksterjööris. Luteri usu kirikutele kehtis ettekirjutus, et kantslist lugev õpetaja peab olema nähtav ruumi igast punktist. Selleks ehitati seinte äärde väärid, kuhu paigutati astmetena tõusvad pingiread. Vitraažakende vapid kuuluvad neile ümbruskonna mõisnikele, kes olid seotud uue kiriku ehitusega.
pisi|püsti|Rapla kiriku korsten
Rapla kiriku esimese oreli ehitas 1841. aastal kohalik köster Ludwig Johann Karell. Pilli tööiga aga ei kujunenud kuigi pikaks ning 1878. aastal telliti Saksamaalt uus orel, mis viidi üle ka praegusse kirikusse. 1939. aastal valminud heakõlaline vendade Kriisade orel on juba kolmas Rapla kirikus. Kiriku kantsel valmis Christian Ackermanni töökojas 1700. aastal. Altariseina valmistas Rapla kirikule Lübecki päritolu Tallinna meister Quirinus Rabe 1737. aastal. Altarimaali autor on Carl Siegismund Walther (1862).
Albaania kuningriik
Majandus
Kuningas Zog I 11-aastast valitsemist tähistab suur uuendamise laine riigis, mis oli kannatanud 5 sajandit karmi türklaste valitsemist. Selleks, et moderniseerida mahajäänud riiki, oli vaja palju raha. Raha saadi Itaalia laenudest 1,837 miljardit Itaalia liiri.
Rapla kirik
Kirjeldus
Stiilipuhta arhitektuurilise lahenduse ja eeskujuliku teostusega umbes 900 istekohaga Rapla kirik mahutab ligi 3000 inimest. Suure ja avara hoone teevad hubaseks altar ja kantsel, elusuurune puidust krutsifiks 15. sajandist ja altariruumi vitraažid. Suurepärast interjööri täiendavad Gildemanni meistrite valmistatud ristimiskivi ja Haanja orelimeistrite vendade Kriisade ehitatud kontsertorel.
Albaania kuningriik
Majandus
Aastal 1928 võeti vastu alusstatuut koos tsiviilkoodeksi ja maareformiga, kaotades hijabia. Šariaat asendati Šveitsi tsiviilkoodeksiga, järgides Mustafa Kemal Atatürk mudelit Türgis. Kuningas Zog toetas moodsa arhitektuuri kasutuselevõttu ning püüdis parandada heaolu, kaubanduse tasakaalu ja Albaania noorsoo haridust.
Aastal 1929 tabas maailma suur ületootmiskriis. Selle mõju oli Albaaniale väga laastav. Selle aasta jooksul nägi Zog kriisi esimesi märke, peamiselt finants- ja rahasüsteemis; need muutusid tundlikumaks aastal 1930. Kriisi haripunkt oli 1934. ja 1935. aasta vahel. Enamus tööstusest oli halvatud või läks pankrotti. Kriis mõjutas sügavalt kõiki krediidisüsteeme. Sel ajal võeti tänu käimasolevale riigieelarve puudujäägile ning riigi paljudes valdkondades ja sektorites ilmnenud rahalistele raskustele lääneriikidest laene, kuid enamus Itaaliast.
Aastal 1931 mõjutas Albaania põllumajandust suur põud, mis põhjustas tõsiseid tagajärgi riigi toiduvarudele. Aastal 1932 põhjustas see olukord 33% rohkema nisu ja mais sisseveo.
pisi|Albaania kuningas [[Zog I|Zog]]
1930.–1934. aasta kriis erineb mitmel viisil: põllumajanduses mittehõivatud rahvastiku osakaal vähenes 15,9%-lt aastal 1930 15,4%-ni aastal 1938. Albaania eksport kasvas aastatel 1923–1931 2 miljonilt kuldfrangilt 12 miljonini, kuid langes kahe järgmise aasta jooksul tagasi 1923. aasta tasemele. Raske olukord oli aastatel 1935 ja 1936, kui valitsus oli sunnitud jagama erakorralist toiduabi vaestes piirkondades. Kohtadele, mis müüsid Albaania kaupu, pandi peale juustu ja või impordimaksud. Kriis mõjutas loomakasvatussektorit, mis moodustas 70% rahvuslikust koguväljaveost. Veel üks oluline mõju oli niinimetatud "tax xhelepit", mida rakendati loomakasvatuses. Aastal 1933 vähendas riik makse 50%.
Tahteelu
Tahteelu on üks psüühiline funktsioon, mille eesmärgiks on reguleerida inimese/looma tegutsemist.
Albaania kuningriik
Majandus
Talupojad moodustasid rõhuva enamuse Albaania rahvastikust. Albaanias puudus tegelikult tööstus ja riigi hüdroenergia potentsiaal oli praktiliselt kasutamata. Nafta oli riigi peamine ammutamisväärne maavara. Itaallased võtsid aastal 1939 üle kõigi teiste väliskompaniide naftapuurimise kontsessioonid, luues kompanii "Sveja". Torujuhe Kuçovë naftavälja ja Vlorë sadama vahel kiirendas toornafta saadetisi Itaalia refineerimistehastesse. See kompanii tegeles Albaania loodusvaradega. Albaania omas ka bituumenit, pruunsütt, rauda, kromiiti, vaske, boksiiti, mangaani ja kulda. Shkodëris oli tsemenditehas; Korçës õlletehas; ning Durrësis ja Shkodëris tubakavabrikud, mis kasutasid kohalikku tubakat.
Tahteelu
Tahteelu uurimisega tegeleb psühholoogia.
Albaania kuningriik
Majandus
Aastal 1934 jõudis vilja hind madalaimale tasemele, umbes 7,5 kuldfranki. Tugev hinnalangus, peamiselt põllumajanduses ja lihatööstuses, mõjutasid riikliku kommertspanga raha- ja krediidipoliitikat. Kriisiaastatel vähendas pank ringleva raha hulka, mis halvendas deflatsiooni. Kunstlikult suurendatud frangi väärtus alandas kaupade hindu. 1935. aasta keskpaigas astus Albaania taastumisfaasi. Tööstus taastus ja Zogu tegi maksusoodustusi, eriti tsemenditehastele, mis said maksuvabastuse kolmeks aastaks.
Dempsey & Makepeace
"Dempsey & Makepeace" on Briti krimisari, mida tootis London Weekend Television aastatel 1984–1986. 30-jaolise sarja nimiosades mängisid Glynis Barber ja Michael Brandon.
Albaania kuningriik
Majandus
Aastatel 1933–1935 kujunes majanduslik areng põllumajanduses, loomakasvatuses ja tööstuses. Algas teede ja sildade ehitamine koos 53 telegraafipunktiga.
Enamuse sõdadevahelise perioodi ajal tegid itaallased enamuse tehnilistest töödest Albaania majanduses. Albaanial oli 4 sadamat: Durrës, Shëngjin, Vlorë ja Sarandë. Albaania peamised eksportkaubad olid vedelkütus, loomanahad, juust, kariloomad ja munad. Peamised importkaubad olid teravili ja muud toidukaubad, metallitooted ja masinad. Aastal 1939 oli Albaania impordi väärtus neli korda suurem ekspordi väärtusest. Umbes 70% Albaania ekspordist läks Itaaliasse. Itaalia ettevõtted moodustasid umbes 40% Albaania impordist ja Itaalia valitsus maksis ülejäänu eest.
Aastal 1938 oli rahvusliku kapitali üldine aktiveerumine tööstuses. Sel perioodil ulatus ettevõtete arv 244-ni, samas töötajate arv riigivalitsemises kasvas 7435-ni. Tööstustoodang kasvas, samas põllumajandustoodang vähenes. Aastal 1938 ulatus põllumajandusliku maa kogupindala 2874 aakrini, millest 39,5% oli riigi- ja eravaldused, samas väikemaaharijad omasid 60%.
Teravilja tootmine Albaanias ei vastanud selle vajadustele. Nisu toodang oli umbes 38 000 tonni, samas maisi toodang oli 143 000 tonni. Pärast kriisi kasvas tehniliste kultuuride toodang. Tubakas hõlmas umbes 2600 aakrit. Kasvasid ka teraviljasaagid. Farmerid kultiveerisid umbes 1,2 miljonit teraviljataime, 100 000 tsitrusetaime, 41,5 miljonit viinapuud ja 1,6 miljonit oliivipuud.
Aastatel 1936–1938 majandus paranes. Kaubanduse maht oli 32,7 miljonit kuldfranki, 65%-ne kasv. Eksport kasvas 61,5% ja import 67,3%. Eksport moodustas 1938. aastal 66,3% 1928. aasta tasemest. Aastatel 1936–1938 riigieelarve kasvas. Albaania kuningriigi perioodi iseloomustas tehnorajatiste kasvav arv; aastal 1939 oli 36 ehitustööstuse ettevõtet.
Selle 11-aastase perioodi jooksul tehti tõsiseid jõupingutusi riikliku maanteevõrgu loomiseks, kasutades 60 miljonit kuldfranki investeeringuid, mis laenati Itaalia kuningriigilt. Kümneaastase perioodi jooksul aastatel 1929–1939 ehitati 850 km põhimaanteid, 456 km kõrvalmaanteid, 4062 väikest silda 10 250 miili pikkuses ja 76 suurt silda 2050 miili pikkuses. Sel perioodil alustati ka kanalisatsioonivõrgu ehitamist ja esmakordselt investeeriti raha maanteelõikude ehitamiseks Albaania põhjaosas. Kõige tähtsamad maanteed olid: Shkodër-Pukë, Mat-piiskopisild, Krujë-Mat, Tirana-Elbasan, Lushnjë-Mbrostar, Korçë-Burrel, Burrel-Dibër, Tiranë-Shijak-Durrës, Tiranë-Ndroq-Durrës ja Tiranë-Krrabë-Elbasan. Euroopast palgati nende projektide elluviimiseks insenere. Aastal 1938 jõudis investeeringute maht 150 miljoni albaania lekini (1961. aasta hindades). Fašistliku sissetungi eelõhtul oli Albaanias 300 veoautot, 20 bussi ning 200 sõiduautot ja pikapit.
Sõjavägi
Albaania kuninglik armee oli Albaania kuningriigi ja kuningas Zogu armee aastatel 1928–1939. Selle ülemjuhataja oli kuningas Zog; selle komandör oli kindral Xhemal Aranitasi; selle staabiülem oli kindral Gustav von Myrdacz. Armeed rahastas aastatel 1936–1939 peamiselt Itaalia. Armees oli 15 600 ajateenijat ja 29 860 reservisti.
Sotsiaalsed tingimused
Vaese ja kaugena jäi Albaania aastakümneteks teistest Balkani riikidest hariduslikult ja sotsiaalselt arengult maha. Vaid umbes 13% rahvastikust elas linnades. Kirjaoskamatus vaevas peaaegu kogu elanikkonda. Umbes 90% riigi talupoegadest tegeles elatustalupidamisega, kasutades iidseid meetodeid ja tööriistu, nagu puitadrad. Suur osa riigi viljakast põllumaast asus vee all malaariaga nakatunud rannikupaduritel. Albaanias puudusid pangasüsteem, raudtee, moodne sadam, tõhus sõjavägi, ülikool või moodne trükipress. Albaanlastel oli Euroopa kõrgeim sündimus ja imikusuremuskordaja ning meeste keskmine oodatav eluiga oli umbes 38 aastat.
Ameerika Punane Rist avas koole ja haiglaid Durrësis ja Tiranas ning üks Punase Risti töötaja asutas Albaania skautide rühma, millega kõik 12–18-aastased poisid pidid seejärel seaduse järgi ühinema. Kuigi üle kogu maa avati sadu koole, said aastal 1938 vaid 36% kõigist Albaania kooliealistest lastest mingit liiki haridust.
Zogi valitsusajal sai algharidus vajalikuks. Vaatamata nappidele haridusvõimalustele õitses Albaania kirjandus kahe maailmasõja vahel. Olulist edu saavutati kirjanduses, ja kunsti avaldamise operatsioonides. Väljapaistvad kirjanikud olid: Fan Noli, Aleksandër Stavre Drenova, Esad Mekuli, Ndre Mjeda, Haki Stërmilli, Lasgush Poradeci, Faik Konica, Sterjo Spasse, Ndoc Nikaj, Foqion Postoli, Migjeni ja teised. Frantsiskaani preester ja poeet Gjergj Fishta domineeris kirjanduses oma poeemidega albaanlaste visadusest vabaduspüüdluse ajal. Sel perioodil avati 600 öökooli püüdega kaotada kirjaoskamatust, kuid aastal 1939 oli 80% täiskasvanutest ikka veel kirjaoskamatud.
Aastal 1939 oli Albaanias 643 algkooli ja 18 gümnaasiumit. Kõige tähtsamad gümnaasiumid olid: Elbasani Pedagoogikakool, Korçë Lütseum, Shkodëri Gümnaasium ja Vlorë Kaubanduskool koos kooliskäiva 5700 õpilasega. Need, kes tahtsid oma haridusteed jätkata, läksid sageli välismaale Itaaliasse, Austriasse, Prantsusmaale jne. Aastal 1939 õppis umbes 420 albaanlast välismaal. Kirjaoskaja rahva seas oli 446 ülikooliharidusega ja 1773 põhiharidusega.
Hakati välja andma päevalehti, sealhulgas: Demokracia, Liria Kombëtare, Besa, Hylli i Dritës ja Leka koos suure hulga pedagoogiliste ja teaduslike väljaannetega. Organisatsioonid nagu Gruaja Shqiptare püüdsid uuendada Albaania ühiskonda ja aastal 1938 hakkas tööle esimene riiklik raadiojaam. Need olid esimesed sammud riigi uuendamise suunas, kuid Albaania jäi mitmes mõttes Euroopa kõige mahajäänumaks riigiks.
Majandusarengu puudumine ajendas mitmeid streike. Aastal 1936 korraldasid väliskompaniidele töötavad albaania töölised Kuçovë naftaväljal streigi, mille organiseeris Puna. Veel üks streik korraldati Vlorës ning veebruaris 1936 korraldasid töölised ja käsitöölised Korçës streigi, mis kasvas meeleavalduseks, mis sai tuntuks kui "Näljastreik". Migjeni tööd kirjeldavad selle aja vaesust ja sotsiaalset olukorda. Aastal 1929 loodi kommunistlik ühing, mida ei toetanud selle ateistliku ideoloogia pärast õigeusklikud, katoliiklased ja moslemid.
Religioon
Esialgu, monarhia ajal, olid religioossed institutsioonid pandud riigi kontrolli alla. Aastal 1923 kogunes Tiranas Albaania moslemikongress ja otsustas kalifaadist lahku lüüa, luues uue palvevormi (seistes, traditsioonilise salah-rituaali asemel), keelates polügaamia ja kaotades naistel loori (hijab) kohustusliku kasutamise avalikkuses, mis oli olnud Osmanite poolt okupatsiooni ajal linnarahvale peale surutud.
Aastal 1929 kuulutati Albaania õigeusu kirik autokefaalseks (omavalitsuslikuks).
Aasta hiljem, aastal 1930 viidi läbi esimene ametlik religioosne loendus. Meenutades tavalisi Osmanite andmeid sajand varem, mis toona katsid kahekordse uue riigi territooriumi ja rahvastiki, 50% rahvastikust olid sunniidid, 20% õigeusklikud, 20% bektaši moslemid ja 10% katoliiklased.
Monarhia määras, et religioon ei peaks enam olema välismaale orienteeritud isand, mis albaanlasi jagab, vaid neid ühendav riigisulane. See oli sel ajal, kui ajalehetoimetajad hakkasid halvustama peaaegu universaalset moslemi ja kristlike nimede kasutamist, eeldades, et lastele tuleks panna neutraalsed Albaania nimed.
Ametlikud loosungid ilmusid kõikjale. "Religioon eraldab, patriotism ühendab", "Me ei ole enam moslemid, õigeusklikud, katoliiklased, me oleme kõik albaanlased", "Meie religioon on albanism". Rahvushümn ei kõnele ei Muhamedist ega Jeesus Kristusest, vaid kuningas Zogust kui "Shpëtimtari i Atdheut" (Isamaa Päästjast). Hümn lipule austas sõdurit, kes suri oma maa eest kui "pühak". Mošeelt ja kirikult oodati üha tegutsemist riigi teenrina, kõikide usundite patriootlikud vaimulikud jutlustasid albanismist.
Monarhia kehtestas, et riik peab olema neutraalne, ilma ametliku religioonita ja et religiooni vaba praktiseerimine tuleb laiendada kõigile usunditele. Ei valitsuses ega koolisüsteemis tule soodustada ühe usundi eelistamist teisele. Albanism asendas religiooni ning ametnikke ja kooliõpetajaid kutsuti "apostliteks" ja "misjonärideks". Albaania pühad sümbolid ei olnud enam rist ja kuusirp, vaid lipp ja kuningas. Rahvust, Skanderbegi, sõjakangelasi, kuningat ja lippu idealiseerivad hümnid domineerisid riigikoolide muusikaklassides, välistades peaaegu iga muu teema.
Esimene lugemistund põhikoolis juhatas sisse patriootilise katekismuse, alustades lausega: "Mina olen Albaania. Minu maa on Albaania". Edasine oli poeetilisel kujul: "Kuid inimene ise, mida ta elus armastab?" – "Ta armastab oma maad." – "Kus ta elab lootusega? Kus ta tahab surra?" – "Omal maal." – "Kus ta võib õnnelik olla ja auga elada?" – "Albaanias".
Itaalia okupatsioon
Kui Saksamaa annekteeris Austria ja liikus Tšehhoslovakkia vastu, nägi Itaalia ennast telje teisejärguliseks liikmeks muutumas. Albaania kuningliku lapse lähenev sünd ähvardas Zogi dünastia kestmajäämisega. Pärast seda, kui Hitler tungis Tšehhoslovakkiasse (15. märtsil 1939) ilma Mussolinit ette teatamata, otsustas Itaalia diktaator jätkata oma Albaania anneksiooni. Itaalia kuningas Vittorio Emanuele III kritiseeris plaani võtta Albaania mittevajaliku riskina.
Rooma aga saatis 25. märtsil 1939 Tiranale ultimaatumi nõudega, et see alluks Itaalia Albaania-okupatsioonile. Zog keeldus vastu võtmast raha Itaalia täieliku Albaania-koloniseerimise eest ja 7. aprillil 1939 tungisid Mussolini väed Albaaniasse. Vaatamata mõningale jonnakale vastupanule, eriti Durrësis, tegid itaallased albaanlastele kiirelt ära.
Soovimata saada Itaalia marionetiks, põgenesid kuningas Zog, tema naine, kuninganna Geraldine Apponyi ja nende poeg Leka Kreekasse ja lõpuks Londonisse. 12. aprillil hääletas Albaania parlament riigi ühinemise poolt Itaaliaga. Vittorio Emanuele III võttis Albaania krooni ja itaallased panid ametisse fašistliku valitsuse Shefqet Verlaci juhtimisel ning võtsid varsti üle Albaania sõjalise ja diplomaatilise teenistuse.
Pärast seda, kui Saksa armee võitis Poolat, Taanit ja Prantsusmaad, otsustas kade Mussolini kasutada Albaaniat hüppelauana Kreekasse tungimiseks. Itaallased alustasid rünnakut 28. oktoobril 1940 ja kahe fašistliku diktaatori kohtumisel Firenzes jahmatas Mussolini Hitlerit teatega Itaalia invasioonist. Mussolini lootis kiiret võitu, kuid Kreeka vastupanuvõitlejad peatasid Itaalia armee ja surusid varsti Albaaniasse. Kreeklased võtsid Korçë ja Gjirokastëri ning ähvardasid itaallased Vlorë sadamalinnast välja ajada. Albaanias võitlevate Kreeka vägede šovinism jahutas albaanlaste entusiasmi võitluses itaallaste ja kreeklastega ning Mussolini väed lõid varsti püsiva rinde Kesk-Albaanias. Aprillis 1941 purustasid Saksamaa ja tema liitlased nii Kreeka kui ka Jugoslaavia ja kuu hiljem andsid teljeriigid Albaania kontrolli alla Kosovo. Seega olid Albaania rahvuslased iroonilisel kombel tunnistajaks oma unistuste täitumisele enamuse albaanlastega asustatud alade ühendamises teljeriikide okupatsiooni ajal.
Pärand
Zog I oli ikka veel riigi seaduslik monarh, kuid ta ei saanud oma trooni tagasi. Kommunistlikud partisanid sõja ajal ja pärast, toetatuna Jugoslaavia ja Nõukogude Liidu poolt, surusid Albaania rahvusliku liikumise maha ja kehtestasid stalinistliku režiimi, mis kestis 46 aastat. Kuningas Zogil olid kommunistid keelanud Albaaniasse siseneda ja ta elas oma ülejäänud elu maapaos.
Gwyneth Paltrow
Gwyneth Kate Paltrow (sündinud 27. septembril 1972 Los Angeleses Californias) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud USA filminäitleja ja laulja.
Tema tuntuimate rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Malice" ("Õelus", 1993), "Se7en" ("Seitse"; 1995), "Great Expectations" ("Suured lootused", 1998), "A Perfect Murder" ("Täiuslik mõrv", 1998), "Shakespeare in Love" ("Armunud Shakespeare", 1998),  "The Talented Mr. Ripley" ("Andekas härra Ripley", 1999),  "Proof" ("Tõestus", 2005) ja "Running with Scissors" ("Kääridega plehku!", 2006).
Psühhopatoloogia
Psühhopatoloogia on psühhiaatria alldistsipliin, mille ülesandeks on kirjeldada ja süstematiseerida häirunud psüühilise tegevuse erinevaid avalduskujusid ehk sümptomeid.
Lisalugemist
Патопсихологія
Panna cotta
pisi|Panna cotta maasikakastmega Panna cotta (Itaalia keeles 'keedetud koor') on pudingutaoline Itaalia magustoit, mis on valmistatud koorest või vahukoorest, suhkrust ja želatiinist. Selle kalorsus on umbes 1530 kJ/100 g (365 kcal/100 g).
Kommutaator
Kommutaator (ladina keeles commutare, ’vahetama’) on seade, mida kasutatakse elektriahelate ümberlülitamiseks.
Telefoni algusajal nimetati kommutaatoriks ka käsitsilülitamisega telefonikeskjaama (seadet telefonikõnede ühendamiseks).
Mälaren
Mälaren on järv Rootsis.
Järve pindala on 1190 km². Tegu on suuruselt Rootsi kolmanda järvega Vänerni ja Vätterni järel. Suurim sügavus on 66 meetrit.
Järves on palju saari ja lahtesid.
Stockholmi kohal voolavad välja Norrström ja Söderström. Kõrge veeseisu korral meres voolab merevesi Saltsjönist järve. Keskmine veetase järves on vaid 30 cm üle merepinna.
125
125. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 70. aastad 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad  - 120. aastad - 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad
Aastad: 120 121 122 123 124 - 125 - 126 127 128 129 130
Piret Marvet
Piret Marvet on eesti tõlkija.
Ta töötab Kuningliku Norra Saatkonna nõunikuna.
Einar S. Einarsson
Einar S. Einarsson (sündinud 1938) on islandi maletegelane, rahvusvaheline arbiiter (1990), FIDE auliige (1994).
Einarsson on Islandi malefunktsionäär ja malekohtunik. Ta oli aastatel 1976–1980 Islandi Maleföderatsiooni president, 1981–1990 Põhjamaade Maleföderatsiooni peasekretär ja 1994–2002 FIDE Põhjamaade regionaalne president.
Lõuna-Euroopa
thumb|Lõuna-Euroopa
Lõuna-Euroopa on piirkond Euroopa lõunaosas.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Lõuna-Euroopasse:
Rahuste–Kaunispe tee
Rahuste–Kaunispe tee (registrinumber 21176) on kõrvalmaantee Saaremaal Saaremaa vallas Sõrve poolsaarel. Tee pikkuseks on 9,7 km.
Tee saab alguse Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee 13. kilomeetril Rahuste külas ning lõpeb sama tee 17. kilomeetril Kaunispe külas. Tee läbib Rahuste, Lindmetsa ja Kaunispe külad. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 17 truupi. Teele jääb 6 bussipeatust: Rahuste I, Rahuste II, Ampri, Lindmetsa, Vanamuise, Kaunispe.
Jälitustegevus
Jälitustegevus on pädeva riikliku jälitusasutuse poolt salajaste ja avalike toimingute läbiviimine, mille eesmärk on teabe (mitte tõendite) kogumine jälitustegevuse huvisfääris olevate isikute ja sündmuste kohta.
Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee
Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee (registrinumber 21103) on kõrvalmaantee Saaremaal Saaremaa vallas Sõrve poolsaarel. Tee pikkus on 41,7 km.
Jälitustegevus
Alates 2012. aastast sätestab kõik jälitustegevusega seotud kriminaalmenetluse seadustik. Seal jälitustegevuse mõistet kasutatud ei ole, kasutatakse vaid sõna „jälitustoimingud“. Jälitustegevus hõlmab kõiki jälitustoiminguid.
Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee
Tee saab alguse Kuressaare–Sääre maantee 22. kilomeetril Läätsa ja Imara küla piiril. Tee läbib Läätsa, Imara, Üüdibe, Kaugatoma, Lõu, Rahuste, Lõupõllu, Kaunispe, Kargi, Jämaja, Ohessaare, Türju, Tammuna, Karuste, Sääre, Läbara, Mõntu ja Mäebe küla. Tee lõpeb Kuressaare–Sääre maantee 42. kilomeetril Mäebe külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 66 truupi. Teele jääb 14 bussipeatust: Kaugatoma, Lõu, Kasekääru, Lõupõllu, Kaunispe, Kargi, Kiriku, Jämaja, Kivipõllu, Ohessaare, Türju, Tammuna, Karuste, Sääre.
Jälitustegevus
Jälitustoimingute tegemise õigus on jälitusasutustel.
Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee
Teega ristub 2. kilomeetril Lõmala–Kaugatoma tee, 10. kilomeetril Kaimri–Lõu tee, 13. kilomeetril Rahuste–Kaunispe tee, 14. kilomeetril Kaunispe–Viieristi tee, 17. kilomeetril Rahuste–Kaunispe tee, 19. kilomeetril Mäebe–Kargi tee, 22. kilomeetril Jämaja–Hänga tee, 35. kilomeetril Sääre majaka tee, 37. kilomeetril Kuressaare–Sääre maantee.
Kuni Lõu külani on tee kruusatee, edasi mustkattega. Tee on osaliselt klassita, osaliselt on tee klass V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Jämaja külas on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Jälitustegevus
Jälitustoimingud
Jälitustoimingud on kriminaalmenetluse seadustiku kohaselt
Hoonesse, ruumi, sõidukisse, piirdega alale või arvutisüsteemi varjatult sisenemist ei loeta otseselt jälitustoiminguks, kuid neid toiminguid on lubatud sooritada mõne ülalmainitud jälitustoimingu täideviimiseks.
Jälitusasutused
Jälitusasutuste jaoks pole jälitustoimingute tegemise õigus piiramatu. Uuritav kuritegu, mille raames jälitustoiming tehakse, peab olema selle asutuse uurimisalluvuses. Seaduses ettenähtud juhtudel võib mõni asutus jälitustoiminguid täide viia ka mõne teise asutuse palvel.
Ajalugu ja seadusemuudatus
Kuni aastani 2012 oli jälitustegevus sätestatud eraldi jälitustegevuse seaduses. 29.06.2012 võeti vastu seadusemuudatus, millega muudeti jälitustegevuse seadus kehtetuks ning sätestati sellega seotu täies mahus kriminaalmenetluse seadustikus.
Jälitustegevuse seaduse kohaselt oli lubatud jälitustoiminguid läbi viia jälitusasutuse enda loal, uue regulatsiooni järgi peab loa andma prokuratuur või teatud juhtudel ka kohus. Samuti ei ole enam lubatud teostada jälitustoiminguid ükskõik milliste kuritegude tõkestamiseks ja ennetamiseks, vaid ainult raskemate, st esimese ja tahtliku teise astme kuritegude puhul.
Seadusemuudatuse eesmärk oli tugevdada kontrolli jälitusasutuste tegevuse üle ja tagada seeläbi inimeste õiguste ja vabaduste parem kaitse.
Jälitustoimingutega seotud probleeme
Jälitustoimingute kaudu võidakse riivata mitmeid isikute põhiseaduses sätestatud õigusi. Kõige tavapärasemalt puudutab jälitustoimingute tegemine perekonna, eraelu, eluruumi, valduse ja töökoha puutumatust, samuti näiteks sõnumisaladust, südametunnistuse-, usu- ja mõttevabadust.
Inimeste põhiõiguste ja -vabaduste piiramine on iseenesest lubatud, kuid sel juhul peab ka riive ise põhiseadusega kooskõlas olema. See tähendab, et inimese õiguste riivamine peab demokraatlikus ühiskonnas mingil põhjusel vajalik olema, samuti peab ka riivates säilima kõnealuste õiguste ja vabaduste tegelik olemus.
Jälitustoimingutega seotud probleemide üle on arutletud ka meedias. Kalle Klandorf kirjutas 2011. aastal enne seadusemuudatuse jõustumist artikli, kus tundis muret muu hulgas selle üle, et uue seaduse kohaselt on prokuratuuril õigus nii jälituslubasid anda kui ka selle üle järelevalvet teostada. Justiitsministeeriumi esindaja Marko Künnapu kinnitas aga, et muretsemiseks pole põhjust – selles osas seadus sisuliselt ei muutunud, kontrolli teostas prokuratuur ka varem, jälitustegevuse seaduse kohaselt. Muudes aspektides uus seadusandlus siiski karmistas toiminguks loa andmise nõudeid.
Samuti leidis Klandorf, et seadusemuudatus annab süüdistavale poolele menetluses ebaproportsionaalselt suure eelise kaitsja ees. Selles küsimuses oli Künnapu ja Justiitsministeeriumi seisukoht jällegi, et nii kohtueelse kui ka kohtumenetluse põhimõtted jäid ka uue seaduse järgi samaks ning kummalegi poolele ei tulene seadusemuudatusest edumaad.
Jälitustegevuse statistika
2019. aastal anti jälitustoiminguteks kokku 1729 luba, kusjuures üks luba võib hõlmata mitut toimingut. Jälitusluba anti 818 isiku suhtes, kuid toimingu tegemisest teavitati 2008 isikut. Vahe tuleneb sellest, et teavitatakse ka näiteks jälitatava isiku telefonivestluse teist poolt. 30 jälitusloa taotlust jäeti kohtu poolt täielikult rahuldamata. Enim sooritati jälitustoiminguid narko-, majandus- ja korruptsioonikuritegudega seotult.
Suurem osa statistilisi näitajaid oli 2018. aastaga võrreldes langenud.
Valmiera Draamateater
pisi|Valmiera teater (veebruar 2009) Valmiera Draamateater (läti Valmieras Drāmas teātris) on Lätis Valmieras asuv elukutseliste teater. Teater asutati 1919.
2004 sai teater uue maja.
Aastast 2005 on teatri juht Evita Sniedze.
2008 töötas teatris 30 koosseisulist ja 15 koosseisuvälist näitlejat.
EDHEC Business School
EDHEC Business School on Pariisis, Londonis, Lille'is, Nice'is ja Singapuris asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. See asutati 1906. aastal.
Financial Timesi edetabelis oli EDHEC 2015. aastal Euroopa äriülikoolide seas 25. kohal. Selle MBA-programm on maailmas 84. kohal.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB.
Berat Albayrak
pisi|Berat Albayrak (2017) Berat Albayrak (sündinud 1. jaanuaril 1978 İstanbulis) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 9. juulini 2018 Türgi energeetika ja loodusvarade minister. 9. juulist 2018 kuni 10. novembrini 2020 oli ta Türgi rahandusminister.
Ta sündis aastal 1978 İstanbulis. Ta on lõpetanud İstanbuli ülikooli ärijuhtimise erialal.
Ta töötas aastast 1999 firmas Çalık Holding; aastal 2002 määrati ta firma Ameerika osakonna finantsdirektoriks, Türki ta tuli tagasi aastal 2006, aastatel 2007–2013 tegutses ta sama firma peadirektorina.
2015. aasta Türgi parlamendivalimistel ja 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel valiti ta Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. 24. novembril 2015 kuni 9. juulini 2018 oli ta Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses energeetika ja loodusvarade ministriks. 9. juulist 2018 on ta Türgi rahandusminister.
Isiklikku
Tema isa Sadık Albayrak on ajakirjanik ja poliitik. Berat Albayrak on aastast 2004 abielus Esra Albayrakiga (neiuna Erdoğan), neil on kolm last, abikaasa isa on Türgi president Recep Tayyip Erdoğan.
Nils Bielke (1644–1716)
Nils Turesson Bielke (7. veebruar 1644 Stockholm – 26. november 1716 Rootsi) oli Rootsi väejuht, diplomaat, riigimees ja Salestadi krahv.
Ta juhatas 1676 Lundi lahingus ratsaväerügementi, sai 1678 kindralleitnandiks, 1679–1681 oli ta Rootsi saadik Prantsusmaal, 1687 sai ta krahvitiitli ja immatrikuleeriti 1689 Bielke nime all Rootsi rüütelkonda krahvisuguvõsana nr 29. Samal aastal määrati ta Eestimaa kindralkuberneriks, kuid asus peagi ametisse Pommeri kindralkubernerina. 1690 ülendati ta feldmarssaliks. thumb|vasakul|Nils Turesson Bielke
Perekond
Nils Bielke vanemad olid riiginõunik ja Salestadi vabahärra Ture Nilsson Bielke (1606–1648) ja Djursholmist pärit Christina Anna Banér (u1625–1652). Tema ema oli Riia asehalduri, riiginõunik Svante Gustafsson Banéri (1584–1628) tütar. Õde Ingeborg Bielke (surnud 1671) oli 1670. aastast abielus krahv Gustaf Stenbockiga (1646–1672), kes oli krahv Gustaf Otto Stenbocki poeg.
Teised lapsed, Gustaf (1672–1672), Ture (1674–1674), Adam (1679–1679) ja Sofia Charlotta (1693–1696), surid kõik noorelt.
Kaunispe–Viieristi tee
Kaunispe–Viieristi tee (registrinumber 21106) on kõrvalmaantee Saaremaal Saaremaa vallas Lõupõllu külas Sõrve poolsaarel. Tee pikkuseks on 4,0 km.
Tee saab alguse Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee 14. kilomeetril ning lõpeb Kuressaare–Sääre maantee 35. kilomeetril Mässa ja Lõupõllu küla piiril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Ülenurme valla vapp
thumb|150px|Ülenurme valla vapp Ülenurme valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Ülenurme valla vapp.
Vapp kinnitati 20. juunil 2000.
Vapi kirjeldus
Vapikilp on lainelõikega kaldjaotatud kuldseks ja roheliseks väljaks. Kilbi alumisel, rohelisel väljal on kuldne vannasadra kujutis.
Põhjendus
Lainelõige tähistab Emajõe lähedust vallale. Kuldne vannasader rohelisel taustal sümboliseerib paikkonna ajaloolist seotust põllumajandusega ja ühtlasi osutab, et valla territooriumil asub Eesti Põllumajandusmuuseum, mille logoks on samuti vannasader. Kuldne värv sümboliseerib küpsust ja viljakust. Roheline värv sümboliseerib loodust, põllundust, noorust ja elu.
Vapi kasutamise kord
Valla vappi kasutatakse:
Eesti Kongress
Eesti Kongress oli rahvaalgatuse tulemusel 24. veebruaril 1990 toimunud üle-eestilistel valimistel valitud rahvaesindajatest moodustatud Eesti Vabariigi õigusjärgsete kodanike esinduskogu. Kongressi esimene istungjärk toimus 11.–12. märtsil 1990 Estonia kontserdisaalis.
Algkoosseisu kuulus 499 hääleõiguslikku liiget ja 43 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejate seast valitud sõnaõiguslikku liiget. Eesti Kongressi liikmed valisid enda hulgast täidesaatva organi Eesti Komitee. Selle esimeheks valiti Tunne Kelam. Eesti Kongressi peamine eesmärk oli Eesti Vabariigi taastamine selle seadusliku kodanikkonna poolt õigusliku järjepidevuse alusel. Eesti Kongressi osalusel täideti see eesmärk 1992. aastaks.
Kronoloogia
24. veebruaril 1989 avaldasid Eesti Muinsuskaitse Selts, ERSP ja Eesti Kristlik Liit üleskutse korraldada Eesti Vabariigi kodanike üldine registreerimine ja vabad valimised Eesti kodanike esinduskogusse Eesti Kongressi.
Asutati Eesti kodanike komiteede liikumise Ajutine Sidetoimkond (AST).
11.–12. märts 1990. Eesti Kongressi esimene istungjärk otsustas taastada Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel. Heinrich Marga tervituse Eesti Kongressile luges ette Mihkel Mathiesen.
Kokku peeti kümme Eesti Kongressi istungjärku.
Naxos (täpsustus)
Naxos võib olla:
Astelpaju (perekond)
Astelpaju (Hippophaë) on hõbepuuliste sugukonda kuuluv puittaimede perekond.