cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermes
Seda, kuidas Hermes Apolloni karja varastas, nägi pealt lambakarjane Battos. Hermes sundis teda vanduma, et ta peab suu. Battos vandus, kuid ei pidanud suud. Hermes muutis ta kiviks.
Hiljem, juba noorukina, leiutas Hermes flöödi, mille eest ta sai Apollonilt (või Zeusilt) kullast kepi, mida ta kasutas oma kepina (vaata Hermese kepp).
Hermese järglased
Paan oli Hermese ja printsess Dryope poeg. Dryopet kohutas tema inetu, poolsikust laps ning ta jooksis ära. Hermes viis lapse Olümposele, kus jumalad nautisid lapse naeru ja heasüdamlikkust. Paanist sai jumal, keda austasid eriti lambakarjused ja kütid.
Abderos oli Hermese poeg, kelle sõid ära Diomedese märad. Abderos oli läinud märade juurde koos oma sõbra Heraklesega.
Hermaphroditos oli Hermese kolmas poeg, kelle ema oli Aphrodite. Jumalad muutsid ta hermafrodiidiks, tulles vastu tema armastuse tagasi lükanud Salmakise palvetele.
Teised lood
Kui Hermes armastas Herset, tuli nende vahele armukade Aglaulos, kes keeldus ära minemast. Hermes muutis ta kiviks. Kephalos oli Hermese ja Herse poeg. Hermesel oli ka poeg Keryx Herse teise õe Pandrososega. Aglaulosega oli Hermesel poeg Eumolpos.
Zeus armastas Argose printsessi Iot ja muutis ta lehmaks, et kaitsta teda Hera eest. Hera kahtlustas pettust ja küsis lehma kingituseks. Zeus ei saanud keelduda ja Hera pani Argose lehma valvama. Hermes uinutas Zeusi käsul Argose magama ja päästis Io, kuid Hera saatis parmu teda lehma kujul olevat Iot hammustama. Zeus muutis ta lõpuks inimeseks tagasi ning Io sai Zeusi ja enda poja Epaphose kaudu Heraklese esiemaks.
Hermes päästis Odysseuse Kalypso ja Kirke käest, veendes esimest lubada tal ära minna ja valmistades Odysseusele rohu, mis kaitses teda Kirke võlude vastu. Hermes tõi ka Eurydike Hadesesse tagasi, kui Orpheus oli ta teist korda kaotanud. Hermes muutis ka minüaadid nahkhiirteks. Triiadele õpetas ta ennustamise kunsti.
Vader (ansambel)
Ajalugu
Aastal 1990 andis bänd välja oma kolmanda demo "Morbid Reich", mida müüdi kokku pea 10 tuhat eksemplari; tänu demo edule sõlmiti leping Nottinghamis ja New Yorgis tegutseva plaadiettevõttega Earache Records. 1993 lindistati esimene täispikk debüütalbum "The Ultimate Incantation".
Sideprobleemide tõttu katkestati 1994 leping Earache Recordsiga. Järgmised plaadid ja singlid tulid eri tootjate käe alt. 1995 sõlmiti leping plaadiettevõttega Impact Records, kes aitas toota järgmised albumid "De profundis" (1995), "Future of the Past" (1996) ja "Black to the Blind" (1997).
1998 läks bänd Metal Blade Recordsi alla.
Liikmed
"Vaderi" liikmed on sageli vahetunud. Üksnes Piotr Wiwczarek on algusest peale bändi koosseisu kuulunud. 1988–2005 kuulus bändi Krzysztof Raczkowski (Docent), kes lahkus bändist heroiinisõltuvuse tõttu ja suri sama aasta augustis. 1997–2008 kuulus bändi Maurycy Stefanowicz (Mauser).
Kokku on bändis läbi aegade olnud 2011. aasta seisuga 20 liiget, kellest 15 on endised liikmed, 5 turneeliiget, kes on bändiga koos olnud ainult mõne turnee ajal, 11 külalisliiget, kes on mingil plaadil mänginud juhtkitarri või laulnud, ja 2 salvestusliiget, kes on mänginud mingil plaadil klahvpille.
Lasari
Külast saab alguse Tiru oja.
Ivan Krõlov
pisi|Ivan Krõlovi mälestussammas [[Peterburi Suveaias]] Ivan Andrejevitš Krõlov (vene keeles Иван Андреевич Крылов; 13. veebruar 1769 Moskva – 21. november 1844 Peterburi) oli vene kirjanik.
Krõlovi isa Andrei Prohhorovitš (1736–1778) oli harimatu, kuid siiski oskas lugeda ja kirjutada. Ta teenis tragunipolgus ja paistis silma Jaitski (tänapäeval Uralski) kaitsmisel Pugatšovi ülestõusu ajal. Seejärel oli ta Tveris magistraadi juhataja ja suri kapteni auastmes, jättes maha lese kahe alaealise lapsega (vanem poeg Ivan ja noorem poeg Lev). Isa suri vaesuses, kuid pärandas lastele kohvritäie raamatuid.
Ivan Krõlov õppis lugema ja kirjutama kodus. Prantsuse keelt õppis ta jõukatelt naabritelt. 1777 pandi ta kirja Kaljazini alama maakohtu kantseleiametniku abina ja hiljem Tveri magistraadi kantseleiametniku abina, aga nähtavasti oli see üksnes nominaalne: ta viibis kogu aeg puhkusel ja talle ei makstud palka, seda oli vaja üksnes tööstaaži saamiseks.
1782 kolisid Krõlovid Peterburi, kus Ivan Krõlov sai tööd. 1788 ema suri ja Ivan pidi ka nooremat venda kasvatama, hoolitsedes tema eest kogu elu kui isa poja eest.
Juba 1785 hakkas Krõlov ilukirjandust looma. Sel aastal valmis tal tragöödia "Kleopatra". Krõlov näitas seda oma aja tuntud näitlejale Ivan Dmitrevskile. Näitleja innustas Krõlovi edasi kirjutama, kuid ei kiitnud näidendit senisel kujul heaks. See ei ole säilinud. Järgmise paari aasta jooksul valmis Krõlovil veel mitu näidendit, nii tragöödiaid kui komöödiaid. Mõni neist on isegi säilinud. Mõnda neist mängiti kaasajal koguni teatris. Siiski on nad kõik üsna halva tasemega. Krõlovi sõber ja elulookirjutaja Lobanov kirjutas ühe kohta neist: "Ma otsisin kaua seda komöödiat ja lõpuks kahetsen, et selle leidsin."
1789 hakkas Krõlov välja andma ajakirja "Potšta duhhov". See ilmus igas kuus, aga kõigest jaanuarist augustini, sest sellel oli üksnes 80 tellijat. 1802 ilmus ajakirjast teine trükk.
Ivan Krõlov on kirjutanud üle 200 valmi. Need ilmusid 1809–1843 9 raamatuna. Tema valmidest anti juba tema eluajal välja palju trükke tolle aja kohta hiiglaslikes tiraažides. Paljude valmide sisu esineb juba Aisoposel ja Jean de la Fontaine'il, kuid küllaga on ka algupäraseid süžeesid.
Elu lõpul külvas tsaarivalitsus teda austusega üle. Tal oli riiginõuniku auaste ja ta sai pensioni 6000 rubla aastas. 1811 sai ta Keiserliku Venemaa Akadeemia tegevliikmeks. 1841 ühendati see teaduste akadeemiaga ja Krõlov sai korraliseks akadeemikuks vene keele ja kirjanduse osakonnas.
Krõlov suri kahepoolsesse kopsupõletikku, kuigi kaasaegsed kuulujutud rääkisid, et ülesöömisest saadud songa kätte.
Aastal 1842 ilmus tema valmikogu saksa keeles.
Krõlov ja Eesti
Ivan Krõlov teenis Liivi-, Eesti- ja Kuramaa sõjaväekuberneri Sergei Golitsõni juures sekretärina ja elas Riias, kuid külastas Tallinna 1802 ja 1824.
Eesti keeles on ilmunud "Wanaisa Krõilow ja mõistulaulud" (1897), Ivan Krõlovi valmivalimikke (1944, 1945, 1952, 1955, 1960, 1969 ja 1975) ning komöödiad "Õppetund tütardele" (1953, kogumikus "Valimik lühinäidendeid") ja "Pirukas" (1959).
As-Sulaymānīyah' kubernerkond
As-Sulaymānīyah' kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis Iraagi Kurdistani alal.
Viited
🇮🇶
Laatre küla
Laatre on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
Külas asub Vanamõisa järv. Külas on olnud Laatre mõis.
Anni Warma
Anni Warma (ka Anna, Varma; neiupõlvenimi Anni Pulk; 12. märts (vkj)/ 24. märts 1891 Kärstna vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 12. jaanuar 1957) oli eesti õpetaja.
Oli Tallinna Linna Naiskutsekooli juhataja. Külastas 1929. aastal Brüsseli rahvakunstinäitust, et tutvuda eri maade rahvusliku käsitöö ja pitsitööstusega. Külastas ka Barcelona 1929. aasta maailmanäitust.
Aastatel 1949–1956 oli küüditatuna Vene NFSV-s.
Isiklikku
Oli abielus Aleksander Warmaga.
Ott Rünk
Ott Rünk (kuni 1937 Otto Alexander Tief, 23. juuni 1914 Tallinn – 19. jaanuar 1968 Tallinn) oli eesti matemaatik.
Rünk lõpetas Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi 1932. aastal ja Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna 1938. aastal. Akadeemiliselt oli ta Fraternitas Liviensise liige.
Ta oli alates 1937. aastast Tartu Ülikooli matemaatika ja mehaanika instituudi abijõud.
Ta oli aastatel 1944-1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi kujutava geomeetria õppejõud, alates 1961. aastast dotsent.
Põlde
Põlde on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
Külas asuvad Abja mõisa süda, mõisa kalmistu ja Konnaveski järv.
1939 nimetati senine Abja asundus Põlde külaks.
Dahūki kubernerkond
Dahūki kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis Iraagi Kurdistani alal.
Viited
🇮🇶
The Great Rock 'n' Roll Swindle
The Great Rock 'n' Roll Swindle võib tähendada mitut asja.
Fütosemiootika
Fütosemiootika on biosemiootika haru, mis uurib märgiprotsesse taimedel, või üldisemalt vegetatiivset semioosi. Vegetatiivne semioos on algeline märgiprotsesside tüüp, mis esineb elusorganismide rakulisel ja koelisel tasandil. Ennekõike kuuluvad fütosemiootika valdkonda rakkudevahelise kommunikatsiooni, geneetiliste ja epigeneetiliste informatsiooniprotsesside ja mälu, ensümaatilise äratundmise, transduktsiooni, orgaaniliste koodide ja spontaanse liikumisega seotud valikuprotsesside semiootiline uurimine. Seega kattub fütosemiootika suures osas endosemiootika ehk organismisiseste märgiprotsesside uurimisega.
Termini võttis kasutusele Martin Krampen 1981. aastal.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Peter Carl Ludwig Schwarz sündis Danzigis Eduard ja Sophie (nee. Breiten) pojana. Schwarzi lapsepõlv möödus Peterburis, kus tema isa oli õueteatri näitleja. Schwartz õppis aastatel 1831–1840 Püha Peetruse kirikukoolis Peterburis ja 1841–1846 Tartu ülikoolis matemaatikat.
4. oktoober
4. oktoober on Gregoriuse kalendri 277. (liigaastal 278.) päev. Juliuse kalendri järgi 21. september (1901–2099).
Peter Carl Ludwig Schwarz
Tööd Tartu tähetornis alustas ta juba ülikooliõpingute ajal, olles Thomas Clauseni assistent. Assistenditööd jätkas ta seal ka pärast ülikooli lõpetamist kuni 1849. aastani.
Dokumendihaldur
Dokumendihaldur on laiapõhjalise ettevalmistusega asjatundja, kellel on teadmised ja oskused asjaajamisest ning arhiivitööst.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Aastatel 1863–1866 viibis Schwarz välismaal, kus valmistus teaduskraadi kaitsmiseks. 1867. aastal kaitses Schwarz magistrikraadi väitekirja "Näivate ja tõeliste kauguste redutseerimine üksteiseks Kuul" ja 1871. aastal doktorikraadi tööga "Kahekordse seniitkauguse siinusest sõltuv liige Dorpati meridiaanringi läbipaindes".
Dokumendihaldur
Seoses üleminekuga elektroonilisele dokumendihaldusele on dokumendihaldurile vajalikud teadmised ja oskused infotöötlusest ja infotehnoloogiast. Dokumendihaldureid vajatakse nii avalikus kui erasektoris. Dokumendihalduril peab olema täielik ülevaade organisatsiooni tegevusest ja eesmärkidest, et koostöös juhtkonnaga tagada organisatsiooni tegevuse nõuetekohane dokumenteerimine, dokumentide haldamine ning säilimine.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Siberi ekspeditsioonid
1854. aastal määrati Schwarz järgmise ekspeditsiooni juhiks. Vene geograafiaseltsi uurimisreisi sihtkohtadeks olid 1855–1858 Ida-Siberi, Sahhalini saare ja Turaani mäestik Hiina põhjaprovintsides. Ekspeditsioonil osales Schwarz oma naisega ja kolme abilisega, kellest üks hukkus. Selle käigus tehti kindlaks paljude punktide geograafilised koordinaadid ning mõõdistati 15 000 versta pikkuselt marsruute. Ekspeditsiooni aruande trükis anti välja 1864. aastal.
Dokumendihaldur
Kutsekirjeldus
Dokumendihalduri põhilised ülesanded on dokumendihalduse korraldamine, dokumendihaldussüsteemi toimimise tagamine, dokumendihalduse alusdokumentide väljatöötamine, riskihaldus, arhiivihalduse korraldamine, töötajatele dokumendihaldusealaste koolituste korraldamine ja erialane nõustamine.
Dokumendihalduri tööülesannete mitmekesisus nõuab paindlikku ja kiiret tegutsemist, korrektsust, täpsust, püsivust ja kohusetundlikkust, süstemaatilist mõtlemist ning oskust planeerida oma tööd ja aega. Töö on seotud inimeste juhtimise ning teenindamisega, mis eeldab suhtlemisvalmidust, kehtestavust, koostöö-, otsustus- ja vastutusvõimet ning head suulist ja kirjalikku väljendusoskust. Dokumendihaldur puutub oma töös kokku konfidentsiaalse informatsiooniga, mis seab talle kõrged eetilised nõudmised.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Siberi ekspeditsioonid
Siberis tehtud uurimistööde eest määrati Schwarzile kahekordne eluaegne pension 600 hõberubla, Peterburi teaduste akadeemia Demidovi preemia ja geograafiaseltsi kõrgeim autasu Konstantini medal.
Dokumendihaldur
Kutsekirjeldus
Varasematel aegadel on dokumendihaldureid nimetatud sekretäriks või asjaajajaks. Lisaks neile oli paljudel asutustel oma arhivaar. Selle klassikalise tööjaotuse korral tegeles sekretär valdavalt asjaajamises olnud üksikdokumentidega (neid vormistades, registreerides, edastades jne) ja arhivaari ülesandeks oli hallata asutuse vanemaid dokumente – asutuse arhiivi.
Seoses elektrooniliste dokumendihaldussüsteemide levikuga toimub muutusi vanas klassikalises dokumendihalduse tööjaotuses. Dokumentide hulga plahvatuslik kasv muudab paratamatuks, et dokumentide haldamisel osaleb varasemast palju laiem töötajate ring. Tegelikult saavad paljud töötajad õigusi, mida neil varem ei olnud – näiteks õiguse registreerida süsteemi uusi dokumente. Samuti süveneb dokumendihalduse personali spetsialiseerumine. Näiteks vajatakse elektroonilises dokumendihaldussüsteemis dokumendihaldurile lisaks süsteemihaldurit, kes tagab riist- ja tarkvara toimimise.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Siberi ekspeditsioonid
1884. aastal avaldas Schwarz oma Siberi ekspeditsioonidest kokkuvõtte.
Dokumendihaldur
Kutsekvalifikatsioon
Dokumendihalduri erioskuste ja -teadmiste omandamine võimaldab spetsialiseerumist kitsamas valdkonnas, kus erialane tegevus nõuab spetsiaalseid infotehnoloogilisi ja dokumentatsioonialaseid teadmisi ja oskusi.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Tartu tähetorni tegevus
1865. aastal pani Mädler Tartu observatooriumi direktori ameti maha ja Clausen võttis direktori ameti üle. Schwarz valiti vabanenud Tartu tähetorni astronoomi-observaatori kohale. Sellega alustas Schwarz Tartu tsoonivaatlust, mille 10 000 tähest vaatles ta umbes 3000–4000 tähte.
Skyforger
Skyforger on 1995. aastal loodud Läti folk metal ansambel.
Dokumendihaldur
Kutsekvalifikatsioon
Dokumendihaldur IV kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutavad kutsestandardile vastavad teadmised ja oskused ning kõrgharidus.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Tartu tähetorni tegevus
Clauseni emeriteerumise järel 1872. aastal valiti Schwarz ühehäälselt Tartu tähetorni direktoriks ja ülikooli astronoomiaprofessoriks.
Dokumendihaldur
Kutsekvalifikatsioon
Dokumendihaldur V kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutavad kutsestandardile vastavad teadmised ja oskused, kutsealane täiendkoolitus, kõrgharidus ja vähemalt kolmeaastane kutsealane töökogemus.
Peter Carl Ludwig Schwarz
Isiklikku
Aasta hiljem sõlmis Schwarz abielu (äiapapa August Matthias Hageni õnnistusel) varalahkunud naise õe Julie Emilie Wilhelmine Hageniga. Pulmatseremoonia toimus 14. jaanuaril 1855 Peterburis. Päev pärast pulmi asus Schwarz koos abikaasaga ekspeditsioonile, seal sündisid ka noorpaari esimesed lapsed.
Muud huvitavat
Phylloscopus schwarz (Siberi lehelind) on nimetatud Schwarzi järgi.
Aleksander II (täpsustus)
Aleksander II (Alexander II) on eestipärane nimekuju, mille all on tuntud:
Ofelia (täpsustus)
Ofelia on mitme asja ja inimese nimi:
Villem Ormisson
Elulugu
Villem Ormisson õppis Viljandis Heine progümnaasiumis ja aastatel 1910–1914 Riia Linna Kunstikoolis. Täiendas end kunsti alal 1922. aastal kaks kuud Berliinis ja Dresdenis.
Riia linna kunstikoolis õppis ta joonistamist Jānis Tilbergsi ja maalimist Vilhelms Purvītise juhendamisel, kes olid mõlemad Peterburi Kunstiakadeemia kasvandikud. Purvītiselt, oma aja kuulsaimalt baltimaade maastikumaalijalt, omandas ta suurepärase õhu ja vee väreluse kujutamise oskuse, milles jäi eluajal eesti kunstis ületamatuks.
Esines esimest korda Eestis 1914. aasta veebruaris Noor-Eesti korraldatud IV eesti kunstinäitusel Tartus teatris Vanemuine.
Koolijuhataja abina kuulus tema ülesannete hulka kõik õpilaste elusse puutuv, ettetulnud tüliküsimused lahendas ta ääretult õiglaselt. Maaliklassi juhendajana oli Villem Ormisson väga diskreetne, ei maalinud kunagi õpilaste töid üle ega sundinud tegema, nagu tema tahtis, ka ei armastanud ta eriti kunsti üle teoretiseerida. Tööde hindamisel vältis ta emotsionaalseid hinnanguid – otse halba ei öelnud, kuid ka kiitusega oli kitsi. Enamik 1930. aastatel eesti kunsti astunud tipptegijaist on oma maalialgõpetuse saanud Ormissonilt.
Astus 1920. aastal kunstiühingusse Pallas ja esines sealtpeale selle näitustel. Oli kunstiühingu esimees aastatel 1927–1928 (abiesimees 1928–1930), 1930–1931 ja 1935–1936.
Pöördelistest ajaloosündmustest vapustatuna tegi Villem Ormisson 1941. aastal enesetapu. Nõukogude võim mõistis tema "ohtlikkust" kiiresti: selleks ajaks juba elust lahkunud kunstniku näitus oli üks esimesi, mis 1948. aastal Tartu Kunstimuuseumis keelati.
Kaasaegsed mäletasid teda väga heasüdamliku, vaikse, isegi erakliku inimesena, kes avanes alles lähemate sõprade seltsis. Rahuliku ja tasakaaluka meele pärast kutsuti teda sageli rahukohtunikuks ja tülide lepitajaks. Maalimine, male mängimine kohvikus Werner ja kalastmine olid tema elu kolm suurt kirge.
Looming
Villem Ormisson on loonud peamiselt maastikumaale ja natüürmorte, vähemal määral portreid. Loomingu algusaastate teostes on märgata impressionismi (ennekõike Matisse'i ja Cézanne'i) ja Konrad Mäe loomingu mõjutusi; pärast Saksamaal käimist 1922. aastal ilmus tema loomingusse ekspressionistlikke jooni, koloriit tumenes ja valdavaks sai rohekassinine toon. 1930. aastatel maalis Ormisson rohkem impressionistlikke maastikke, milles erilisel kohal on talvised Tartu vaated täis rahu ja lõputult langevat lund. Aeg-ajalt jäljendas ta teadlikult mõne suure meistri käekirja, L. Anupõld on nimetanud seda "mänguks meistritega". Ormissoni hilise loomingu tippsaavutuseks on 1939. aastal valminud 3 x 5 meetri suurune pannoo "Pühajärv" Vanemuise teatris.
pisi|Villem Ormisson "Mehe portree. Karl Ormisson" (1924–1926), õli/ lõuend.
Hannah Arendt
Hannah Arendt (14. oktoober 1906 Linden, Hannoveri lähedal – 4. detsember 1975 New York) oli juudi päritolu Saksa politoloog, keda sageli nimetatakse filosoofiks, kuigi ta ise ennast selleks ei pidanud.
Hannah Arendt sündis mitteusklike juutide peres.
Arendt esindas poliitilisel areenil paljuse (pluraalsuse) kontseptsiooni. Sellest lähtuvalt on poliitikas inimeste vahel võimalik vabadus ja võrdsus. Oluline on ka teiste vaatenurk. Poliitilised kokkulepped, lepingud ja põhiseadused peaksid kaasama teotahtelisi ja sobivaid inimesi. Selle vaate tõttu oli Arendt kriitiline ainult esindusdemokraatiate suhtes ning eelistas nõukogusüsteeme ja otsedemokraatia vorme.
Raamatuasjandus
Raamatuasjandus on raamatu tootmise, levitamise ja kasutamisega seotud tegevus.
Raamatuasjandus on raamatuteaduse üks põhilisi uurimisobjekte.
Raamatu
Raamatu (kohalikus kõnepruugis Tuski, läti keeles Ramata) on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
185. Eesti julgestusgrupp
185. Eesti julgestusgrupp (Estnische Sicherungsgruppe 185 ehk Estnische Sicherungs Abteilung 185) oli Wehrmachti alluvuses olnud eestlastest komplekteeritud rinde tagala julgestusüksus II maailmasõjas. Julgestusgruppe kutsuti ka julgestuspataljonideks.
Raamatu
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
Külas asub Kõrvi järv.
185. Eesti julgestusgrupp
Juhtkond ja koosseis
Julgestusgrupi ülemad:
Räägu (Mulgi)
Räägu on küla Mulgi vallas Viljandimaal.
185. Eesti julgestusgrupp
Juhtkond ja koosseis
Peale üldsõjaväelise väljaõppe õpetati sõduritele vene keelt ja Leningradi linna tundma ning näidati filme Leningradist. 185. Jugestusgrupis kanti esialgu erariideid, pärast anti õppuste ajaks läti sõjaväe vorm, mis hiljem Saksa Wehrmachti välihalli vormi vastu vahetati. Kehtisid Wehrmachti auastmed, kuid paguneid ei olnud, kanti kollaseid käelinte kirjaga Im Dienste der Deutschen Wehrmacht.
Julgestuspataljon pidi koosnema neljast sadakonnast (kompaniist), igaühes 150 meest, kuid 185. Eesti julgestusgrupp komplekteeriti alamõõdulisena. Igas sadakonnas oli peale jalaväerühmade veel üks raskekuulipildujarühm, hobu- ja motoveokite voor ning sadakonna staabirühm. Pataljoni staabis oli 57 meest. Pataljon saavutas oma täismõõtmed (657 meest) alles pärast täienduse saamist 1942 aasta suvel.
Räägu (Mulgi)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.
185. Eesti julgestusgrupp
Tegevus
Vastavalt 1942. aasta 1. mai raportile oli julgestusgrupi nimekirjas sel hetkel 18 ohvitseri, 88 allohvitseri ja 532 reameest pluss sakslasest allohvitser ja 5 reameest. Kolm kompaniid asusid raudtee valves ja neljas kompanii oli allutatud I korpusele ning asus Tigoda ruumis rindel.
Likvideerimine
23. oktoobril 1942 lõppes julgestusgruppide vabatahtlike aastane teenistusleping, ning umbes pooltest saksa sõjaväe teenistusse jäänud julgestusgruppide vabatahtlikest moodustati 3 idapataljoni.
185. Eesti julgestusgrupi 19. ja 21. sadakonnad liideti 181. Julgestusgrupi 4. sadakonnaks ja 181. JG muudeti hiljem 658. Idapataljoniks (Ost-Batailon 658) ja 1. jaanuarist 1943. aastast 658. Eesti Pataljoniks.
1942. aasta sügisel väeosa likvideeriti ja kustutati üksuste nimekirjast.
Pinggu
Pinggu (平谷; pinyin 'is Pínggǔ) on Hiina pealinna Beijing Shi linnarajoon. Keskus asub 65 km Pekingi kesklinnast kirde pool. 2001. aastani oli selle nimeks Pinggu maakond.
Marutaud
Haigusetekitajaks on marutõve viirus (sugukond Rhabdoviridae, perekond Lyssavirus).
Inimene võib marutõppe nakatuda marutaudi põdeva looma hammustuse tagajärjel. Ravita põhjustab marutõbi alati surmaga lõppevat ajupõletikku.
Eesti on alates 2013. aastast kuulutatud marutaudivabaks riigiks, kuid Aasias ja Aafrikas sureb marutaudi igal aastal kümneid tuhandeid inimesi.
Klassifikatsioon
RHK-10-e klassifitseerib marutõve jaotises A82 marutõbi, mida vajadusel täpsustatakse alamjaotistega.
Marutõve rahvusvahelise klassifikatsiooni kohandused RHK-10 alamjaotistena
Nakatumine
Haigus levib peamiselt haige loomahammustuse tagajärjel, kui viirusega nakatunud loomasülg sattub haava. Võimalik on, et nakatutakse ka siis, kui haige looma sülg satub silma, ninna, suhu või värskele haavale, kuid tegelikus elus juhtub seda harva. Ohtlik on selline levikuviis eriti seetõttu, et sülg võib olla nakkusohtlik juba 4-10 (15) päeva enne, kui loomal tekivad haigusnähud.
Veterinaaria
Veterinaarias nimetatakse püsisoojaste loomade ägedakujulist närvisüsteemi kahjustavat viirushaigust, mis lõppeb alati haigestunud isendi surmaga, marutaudiks.
Brno
Brno (hääldus ; saksa Brünn) on linn Tšehhis, Lõuna-Morava maakonna keskus. Brno on elanike arvult teine linn Tšehhis. Linnaõigused aastast 1243.
Juliana (Madalmaade kuninganna)
pisi|Juliana Juliana (täisnimega Juliana Emma Louise Wilhelmina van Oranje-Nassau; 30. aprill 1909 Haag – 20. märts 2004 Baarn) oli Madalmaade kuninganna 1948–1980. Ta sai võimule pärast oma ema, kuninganna Wilhelmina troonist loobumist 4. septembril 1948. 30. aprillil 1980 loobus ta ise troonist oma tütre Beatrixi kasuks.
Perekond
Kuninganna Juliana abikaasa oli prints Bernhard ja neil on neli last:
Schirgiswalde
Schirgiswalde on linn ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaa kaguosas Bautzeni kreisis Lausitzi mägismaal Spree jõe kaldal. 2011. aastast on ta Schirgiswalde-Kirschau linna osa.
Schirgiswaldet ümbritsevad mäed, sealhulgas Kälbersteine. See on üleriigiliselt tunnustatud puhkelinn.
Sekretär (täpsustus)
Sekretär võib tähendada mitut asja:
Plagioklassporfüriit
Plagioklassporfüriit on aluseline vulkaaniline kivim.
Plagioklassporfüriidid on porfüürilise struktuuriga vulkaanilised kivimid, mille peeneteralises põhimassis sisalduvad prismalised plagioklassi fenokristallid.
Tegemist on ajaloolise kiviminimega, mida tänapäeval kasutatakse harvem.
Enamasti on tegemist gabro ja basaldi vahepealse kivimi diabaasiga.
Plagioklassporfüriidid paljanduvad näiteks Suursaare põhjaosas.
Gattšina rajoon
Gattšina rajoon (ka Gatšina rajoon, soome keeles Hatsinan piiri) on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis.
Rajoonis on kaks linna linna, Gattšina (soome keeles Hatsina) ja Kommunar, ning neli alevit, Družnaja Gorka (Orinansavotta, Orinansavota), Siverski (Siiverska), Taitsõ (Taaitsa) ja Võritsa (Viiritsa).
Rajoon jaguneb kuueks linnaasunduseks ja 11 külaasunduseks (sulgudes nimi soome keeles):
Bernhardiin
Bernhardiin (ülemsaksa der Bernhardiner) on suurt kasvu koer, kes aretati Suure Püha Bernhardi kuru kloostris pääste-, valve- ja seltsikoeraks. On kahesuguseid bernhardiine: lühi- ja pikakarvalised. Bernhardiin on Šveitsi rahvuskoer.
Ajalugu
Bernhardiini tõu kujunemine on tihedalt seotud Sankt Bernhardi mäekuru ja sealse mungakloostriga ning kloostri juurde kuuluva hospiitsiga. Kuru läbib ajalooline Šveitsi ja Itaaliat ühendav tee. Kuru üle Mont-Joux, nagu teda siis kutsuti, oli suure tähtsusega ärireisijate jaoks, kes reisisid Rooma. Klooster rajati 1050. aastal ja 1127. aastal pani paavsti bulla kloostri paavstliku kaitse alla. Järgneva 400 aasta jooksul kasvas klooster oma praeguse suuruseni. 16. sajandil anti kurule ja kloostrile St. Bernhardi nimi.
Bernhardiinide kujunemist mõjutas tugeval piiratud juurdepääs kloostrile. Kuni kloostri rajamiseni polnud kurusse koerte sissevoolu, katkestus koerte sisseveos piirkonda on oluline, mõistmaks bernhardiini päritolu.
Esimesed koerad olid hospiitsis ajavahemikus 1660–1670, nende esmane ülesanne oli hospiitsi valvata. Neid kirjeldatakse kui “Küherhunde”, st lehmakarja koeri tugevama pea ja laigulise karvaga. Samuti kirjeldatakse nn. “Mantelhund” koeri (koer mantliga); ka tänapäeval on nn. rebitud mantel (kattest läbi murdnud valged laigud) tõustandardis kirjeldatud. Esimene kirjalik teade hospiitsi koertest pärineb aastast 1703. Kloostri kroonikates on registreeritud koerte värv, mis oli punakaspruun valgega. See värvikombinatsioon oli Šveitsi karjakoerte seas laialt levinud. Isegi tänapäeval, mil Šveitsis on väga vähe punaseid karjakoeri, on käibel vanasõna “vo dämm git´s meh weder rot Hüng” (rohkem kui punaseid koeri). Bernhardiinidel ja suurtel Šveitsi karjakoertel, keda siis tunti “Küherhunde”dena (lehmakarja koerad) ja “Metzgerhunde”dena (lihunikukoerad), on väga sarnane koljukuju. Pole põhjust kahelda, et algselt oli kahe tõu vahel raske vahet teha.
Kuigi see võib romantilisi bernhardiinide huvilisi kurvastada, tuleks bernhardiinide päritolu otsida just nimelt vanast “Küherhunde”st (lehmakarja koer), kuna nad olid väga levinud kuni 19. sajandi keskpaigani. Kirjalikud teated, pildid ja suured skeletimaterjalid ei luba tulla muule järeldusele. Rõhumine mastifitele omastele iseloomujoontele võib tuleneda kolmest asjaolust:
Esimene tõustandard koostati 1884. aastal, samast aastat pärineb ka esimene Šveitsi Tõuraamat, kus bernhardiine mainiti – esimene koer tõuraamatus (SHSB #1) oli E. Baurile ja B. Siegmundile kuuluv bernhardiin Leon. Tõupuhastele bernhardiinidele pani aluse Heinrich Schumacher, kes alustas aretustööd millalgi 1850. aastate teisel poolel. Schumacher oli esimene, kes kasutas tõuraamatut loomaks bernhardiinide täpset sugupuud. Sellal esines palju tüüpe. Tihti ei tehtud vahet ka bernhardiinil ja leonbergeril, hinnates neid näitustel ühes ringis. Segadus tüüpidega lõppes, kui 15. märtsil 1884 loodi Baselis Šveitsi bernhardiiniklubi (“Schweizerische St. Bernhardsclub”) ja 1887. aasta rahvusvahelisel künoloogiakonverentsil tunnustati siduvana Šveitsi tõustandardit. Hospiitsil oli vähe tegemist tõustandardi loomisega ja tõu hilisema kujunemisega. Tänapäeval kloostris enam koerte kasvatamisega ei tegeleta, kloostri kennelit (du Grand Saint Bernard) haldab Barry Foundation.
Hymni i Flamurit
pisi|Hymni i Flamurit instrumentaalversioon koos ingliskeelsete laulusõnadega "Hymni i Flamurit" ("Lipuhümn") on Albaania riigihümn.
Karma (Kameloti album)
"Karma" on Kameloti viies album. Selle andis 19. veebruaril 2001 välja plaadifirma Sanctuary Records.
Bernhardiin
Iseloom
Bernhardiin on olemuselt sõbralik, rahuliku kuni elava temperamendiga, valvas. Igasugune agressiivsus, ebakindel iseloom vms on lubamatu (diskvalifitseeriv viga). Tõustandardi kohaselt tuleb kõik psüühiliste kõrvalekalletega bernhardiinid diskvalifitseerida (st ei või hinnata näitusel ega kasutada aretuses).
Bernhardiin laste ja teiste loomadega suheldes kannatlik ja tolerantne. Ta vajab enda ümber "karja" ja arvestab selle liikmetega väga. Tänapäeval hinnataksegi bernhardiini ennekõike seltsikoerana. Bernhardiin on hästi koolitatav, kuid peab arvestama et ta vajab soorituste tegemiseks ja käsklustele reageerimiseks rohkem aega.
Hymni i Flamurit
Sõnade autor on albaania luuletaja Aleksander Drenova.
Hümn avaldati esimest korda Sofia albaaniakeelses ajalehes Liri e Shqipërisë ('Albaania Vabadus') 21. aprillil 1912. Luuletuse esialgne pealkiri oli "Betimi mi flamur" ("Liputõotus"). Luuletus ilmus 1912 Bukarestis luulekogus "Ëndra dhe lot" ('Unenäod ja pisarad').
Meloodia autor on Rumeenia helilooja Ciprian Porumbescu.
Hümn võeti kasutusele Albaania iseseisvumisel 1912 ning on olnud kasutusel kogu aeg, ka kommunistliku režiimi ajal. Hümnis kasutatakse nelja salmi luuletuse kuuest salmist.
Albaaniakeelsed sõnad
Hymni i Flamurit
Rreth flamurit të përbashkuar, Me një dëshirë dhe një qëllim, Të gjithë Atij duke u betuar, Të lidhim besën për shpëtim.
Prej lufte veç ay largohet, Që është lindur tradhëtor, Kush është burrë nuk friksohet, Po vdes, po vdes si një dëshmor.
Në dorë armët do t'i mbajmë, Të mbrojmë Atdheun në çdo vend, Të drejtat tona ne s'i ndajmë, Këtu armiqtë s'kanë vend.
Se Zoti vet e tha me gojë, Që kombe shuhen përmbi dhé, Po Shqipëria do të rrojë, Për te, për te luftojmë ne.
Ligikaudne tõlge
Lipuhümn
Karma (Kameloti album)
Lugude nimekiri
Kõik laulud on kirjutanud Khan ja Youngblood, arranžeerinud Kamelot (kui ei ole märgitud teisiti).
Ameerika versioon sisaldab lisalugu:
Jaapani versioon sisaldab lisalugu:
Variatsioonivorm
Variatsioonivorm ehk variatsioonid on muusikas variatsioonil põhinev muusikavorm, milles muusikalist teemat, näiteks meloodiat, bassiliini, akordijärgnevust või muud muusikalist objekti korratakse muudetud kujul.
Bernhardiin
Lühi-ja pikakarvalised bernhardiinid
On olemas kaks bernhardiinitüüpi: lühikarvaline variant (Stockhaar – kahekihiline) ja pikakarvaline variant.
Lühikarvaline variant (Stockhaar – kahekihiline) : kattekarv tihe, sile, tihedalt liibuv ja jäme. Aluskarv rikkalik. Kintsud väheldaste pükstega, saba on tihedakarvaline.
Pikakarvaline variant (Langhaar): Keskmise pikkusega sirge kattekarv rikkaliku aluskarvaga. Näoosa ja kõrvad on kaetud lühema karvaga; puusadel ja laudjal on karv sageli veidi laineline; esijalad on narmaslippudega; tugevate pükstega kintsud; saba kohev.
Mõiste “lühikarvaline” bernhardiin on tuletatud tõlkesõnast stockhaarig. Kuigi kõige tüüpilisem tõlge väljendile stockhaarig on lühikarvaline (või stockhaar tõlgitakse pehme karvana), annab “Trilingual Pocket Dictionary of Canine Terminology”, mis on välja antud 1991. aastal Viinis, stockhaarig vasteks double coated ('kahekordselt kaetud', 'topeltkattega'). Saksakeelses bernhardiinisõnavaras ei tehta vahet väljenditel kurzhaarig ja stockhaarig ning põhimõtteliselt võib “stockhaarig” tõlkida "lühikarvaliseks". Tegelikult tuleb lühikarvalise ja pikakarvalise all mõista erinevat karvastruktuuri, mitte erinevat karvapikkust (ideaalis peab lühi- ja pikakarvalise bernhardiini karvapikkus olema ühepikkune).
Algselt oli bernhardiin lühikarvaline, pikakarvaline variant saadi ristamisel leonbergerite või nende eellastega.
Lühi- ja pikakarvaliste bernhardiinide variatsioonide vaheline aretus ja eriti pikakarvalise variandi karvapikkus olid ning on ka tänapäeval ägeda debati teemaks. Probleemid:
Tänapäeval ei takistata enamikus FCI liikmesriikides variatsioonidevahelist ristamist. Üldlevinud arusaam on, et õige tüübi säilitamiseks tuleb variatsioonidevahelist ristamist kasutada vähemalt igas kolmandas põlvkonnas.
Nimetus
Nimetus "bernhardiin" (St. Bernardshund / Bernhardiner) ei olnud levinud 19. sajandi keskpaigani. Bernhardiine kutsuti "Holy Dogs", "Saint Dogs", "Alpenmastiff", või "Barry Dogs". Põhja-Ameerikas kutsutakse neid siiani "Saints" – pühakud.
WUSB
Weltunion der St. Bernhards-Clubs on rahvuslikke bernhardiinide aretajate-kasvatajate organisatsioone ühendav rahvusvaheline organisatsioon. WUSB eesmärgid on järgmised:
Hymni i Flamurit
Ligikaudne tõlge
Lipu ümber koondununa, ühe soovi ja ühe eesmärgiga, andkem ausõna võidelda oma pääsemise eest.
Relvaga käes jääme valvama oma isamaad. Oma õigusi me ei loovuta, vaenlastel pole siin asu.
Sest Issand Ise on öelnud, et rahvad kaovad maa pealt, kuid Albaania jääb kestma, sest tema eest me võitleme.
Välislingid
Pealkirja "Hymni i Flamurit" kannab ka üks Fan Noli luuletus.
Soulgrind
Soulgrind on Soome black metal ' i ansambel.
Auripigment
pisi|Auripigment pisi|[[Kellsi evangeliaar 8. sajandist. Kuldkollane värvus on saadud auripigmendist]] Auripigment (ladina aurum 'kuld' ja pigmentum 'värvaine') on kuldkollase värvusega mineraal, arseenimaak (keemilise ainena arseentrifosfaat, As2S3).
Ralf R. Parve
pisi| Ralf R. Parve 1998. aastal. Foto: Jaan Künnap Ralf R. Parve (6. mail 1946 – 6. veebruar 2008) oli Eesti ajaloolane, humorist, ajakirjanik ja poliitik.
Ta oli Eesti Raadios huumori ja satiiri saatesarja "Nätsti!" saatejuht. Humoristina tegi ta kaastööd RAMETO-le ja Eesti Raadio saatele "Meelejahutaja" ning huumoriühendusele Aara. Hariduselt ajaloolasena kirjutas ta 1970.–1980. aastatel ajalooteemalisi artikleid mitmes väljaandes.
1994. aastal ilmus tema humoreskikogumik "Irveid iseseisvuse võitluspäevilt" (Meelejahutaja, 1994). Ta oli ka 1996. aastal ilmunud huumorikogumiku "Meie nätsti" koostaja ja kaasautor (koos Raimo Aasa ja Jüri Paetiga; Meelejahutaja, 1996). Ta koostas mälumängude jaoks küsimusi ning oli ka mälumänguteemaliste kogumike kaasautor. Mälumängutemaatikat uuris ta ka oma ülikooli ajakirjandusstuudiumi lõputöös "Enigmaatika trükisõnas ja eetris" (Tartu Riiklik Ülikool, Žurnalistika kateeder, 1986; juhendaja Andrus Saar).
Ta kuulus 1992–1995 VII Riigikogus Kuningriiklaste fraktsiooni. Hiljem töötas ajalehes Kesknädal ja kuulus Eesti Keskerakonda.
Isiklikku
Ta oli kirjanike Ralf Parve ja Lilli Prometi poeg.
LeHelMus
Osaühing LeHelMus (sõnadest "Lea ja Helduri Muusika") Eesti ettevõte, eelkõige plaadifirma, mis kuulus muusik Heldur Jõgiojale.
Kõik tööd tegi juhataja Heldur Jõgioja ise. Ettevõte on kirjastanud ka mitu raamatut.
Christfried Ganander
Christfried Ganander (ka Kristfrid Ganander; 21. november 1741 Haapajärvi – 17. veebruar 1790 Rantsila) oli Soome literaat, folklorist ja vaimulik. Tema tuntuim teos on soome rahvausundit käsitlev "Mythologia Fennica" (1789). Eluajal jäi avaldamata tema soome keele sõnaraamat, mis ilmus Soomes faksiimileväljaandena 1937–1940.
Frederik IX
thumb|Frederik IX Frederik IX (Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg; 11. märts 1899 – 14. jaanuar 1972) oli Taani kuningas aastatel 1947–1972.
Tema isa oli kuningas Christian X ja ema kuninganna Alexandrine ning tal oli noorem vend prints Knud.
Frederik sai hariduse Taani Mereväeakadeemias, murdes traditsiooni sellega, et valis armee asemel mereväe, ja Kopenhaageni Ülikoolis. Enne kuningaks saamist sai ta kontradmirali auastme ning oli pikalt olnud aktiivteenistuses.
Tema isa Christian X suri 1947 ja Frederik krooniti kuningaks. Tema valitsusajal muutus Taani põllumajanduslikust ühiskonnast heaoluühiskonnaks. Ning 1960. aastatel sisenesid majandusõitsengu tagajärjel tööturule ka naised. Taanist sai moodne riik, mis tähendas uusi nõudmisi ka monarhiale ja selle kohanemisvõimele.
Perekond
1922. aastal oli Frederik kihlatud Kreeka printsessi Olgaga, kes oli tema vanaonu lapselaps, kuid nad ei abiellunud.
Frederik abiellus 24. mail 1935 Rootsi printsessi Ingridiga, kes oli Rootsi kroonprintsi Gustav Adolfi ainus tütar. Paaril oli kolm tütart:
Kuna kuningal ei olnud poegi, eeldati, et järgmiseks kuningaks saab tema noorem vend Knud. Kuid 1953. aastal muudeti troonipärimisseadust nii, et trooni võis pärida ka naine, kui monarhil puudus otsene meessoost järeltulija. Uue seadusega sai printsess Margrethest troonipärija.
1972. aasta alguses jäi kuningas haigeks ning suri 14. jaanuaril 1972. Ta maeti Roskilde katedraali Kopenhaagenis ning erinevalt eelmistest monarhidest mitte kabeli sisse, vaid kirikuaeda.
John C. Wiley
pisi|John Cooper Wiley (1936) John Cooper Wiley (26. september 1893 – 3. veebruar 1967) oli USA diplomaat.
Aastail 1938–1940 oli ta USA saadik Tallinnas.
Charles Ghankay Taylor
Charles McArthur Ghankay Taylor (sündinud 28. jaanuaril 1948 Arthingtonis) on Libeeria endine sõjaväelane ja poliitik, aastatel 1997–2003 Libeeria president. Mais 2012 mõisteti talle sõja- ja inimsusvastaste kuritegude eest 50-aastane vanglakaristus.
Lapsepõlv ja noorus
Ta sündis Libeeria pealinna Monrovia lähistel, kuid hariduse omandas Ameerika Ühendriikides. Aastatel 1972–1977 õppis ta Massachusettsis ja sai Bentley kolledžist kraadi majanduse alal. Ameerikas sai Taylor tuntuks poliitiliste ja finantsskandaalidega. 1979. aastal ähvardas ta vallutada Libeeria diplomaatilise esinduse New Yorgis ja 1984. aastal arreteeriti ta süüdistatuna 922 000 USA dollari ulatuses riigi raha kõrvaldamises. 1985 põgenes Charles Taylor vanglast, lahkus Ameerika Ühendriikidest ja läbis sõjalise koolituse Liibüas.
Väepealik ja president
Detsembris 1989 päästis ta Libeeria naaberriigi Elevandiluuranniku territooriumilt valla kodusõja, juhtides mässulist Libeeria Rahvuslikku Patriootlikku Rinnet. 1991. aastast toetas ta Foday Sankoh' juhitavaid Sierra Leone mässulisi. Libeeria kodusõjas hukkus kuni 200 000 ja oma kodudest pidi lahkuma umbes 1 miljon inimest.
Pärast kodusõja lõppu 1996 võitis Taylor 75-protsendilise toetusega juulis 1997 toimunud presidendivalimised ja vannutati 2. augustil 1997 presidendiametisse. 1999 algas uus kodusõda, seekord juba Taylori valitsuse vastu. 11. augustil 2003 astus ta sise- ja välispoliitilise surve tulemusel ametist tagasi ja läks eksiili Nigeeriasse, kus ta elas 29. märtsini 2006.
Elu eksiilis
Juba enne tema ametist lahkumist oli ÜRO andnud välja Charles Taylori vahistamisorderi, süüdistades teda Sierra Leones toime pandud sõjakuritegudes. Novembris 2003 pani Ameerika Ühendriikide Kongress tema tabamise eest välja 2 miljoni USA dollari suuruse tasu, detsembris 2003 kuulutas ta tagaotsitavaks ka Interpol.
Nigeeria keeldus Taylorit loovutamast kuni 17. märtsini 2006, mil Libeeria uus valitsus esitas ametliku taotluse ekspresidendi väljaandmiseks. 25. märtsil teatasid Nigeeria võimud oma nõusolekust Taylor riigist välja saata, kuid 28. märtsil selgus, et ta on vaatamata ööpäevaringsele valvele oma Calabari villast öösel lahkunud. Juba 29. märtsil tabati ekspresident Nigeeria tolliametnike poolt ja saadeti erilennukiga tagasi Libeeriasse, kus ta anti üle kohalikele võimudele. Veel samal päeval saatsid Libeeria võimud Taylori edasi Sierra Leonesse, kus ta võeti ÜRO rahvusvahelise sõjakuritegude tribunali valve alla.
Kohtuprotsess
3. aprillil 2006 algas Sierra Leone pealinnas Freetownis tema kohtuprotsess. Algul teatas Taylor, et ei tunnista üldse rahvusvahelise eritribunali õigust tema üle kohut mõista, seejärel asus aga eitama kõiki talle esitatud süüdistusi. Protsess pidurdus peatselt, kuna Sierra Leone võimud avaldasid soovi viia kohtuprotsess turvalisuse kaalutlustel üle kolmandasse riiki.
ÜRO pakkus protsessi toimumise kohana välja Haagi Hollandis, kuid selleks tuli esmalt leida Euroopa riik, kes oleks süüdimõistmise korral nõus lubama Taylori oma vanglasse karistust kandma. Mitmed riigid, sealhulgas Austria, Rootsi ja Taani lükkasid vastava taotluse tagasi.
Alles 15. juunil 2006 andis Suurbritannia valitsus nõusoleku tema lubamiseks oma karistusasutusse. Kohe pärast seda, 16. juunil teatas ka ÜRO Julgeolekunõukogu omapoolsest nõustumisest Taylori kohtuprotsessi üleviimisega Haagi. 20. juunil viidi Taylor lennukiga Sierra Leonest Hollandisse ja anti Haagis sealse ÜRO sõjakuritegude tribunali valve alla.
Haagi tribunalis loeti Taylorile 21. juulil 2006 ette 11 süüdistust sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes. Kohtuprotsess tema üle pidi algama 2. aprillil 2007, kuid selle algus venis ja avaistung peeti alles 4. juunil 2007.
2021. aasta oktoobris esitas Charles Taylor, kes mõisteti 2012. aastal Sierra Leone kodusõjas osalemise eest 50 aastaks vangi inimsusvastaste kuritegude eest, Libeeria vastu kaebuse "pensionile jäämise eest maksmata jätmise eest". See kaebus esitati Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse (ECOWAS) Euroopa Kohtule.
Isiklikku
Charles Taylor oli ka baptistliku kiriku ilmikjutlustaja. Ta oli kolm korda abielus ja tema kolmas abikaasa Jewel Howard-Taylor on majandusteadlane ning Libeeria senaator. Abielu lahutati 2006. aastal.
Charles Taylori poeg Charles McArthur Emmanuel (sündinud 1977) tunnistas ennast augustis 2006 süüdi isa kohta käivate andmete võltsimisel Ameerika Ühendriikide passi taotlemisel. Teda võidakse lisaks süüdistada ka tegevuse eest Libeeria Antiterrorismi Üksuse juhina oma isa presidentuuri ajal.
Agrotsönoos
Agrotsönoos ehk agrobiotsönoos ehk agrofütotsönoos ehk kultuurtaimekooslus on kultuurtaimede kooslus.
Agrotsönoose moodustavad nii põllukultuurid, energiakultuurid kui ka kunstlikud heina- ja karjamaakooslused.
Või
thumb|Võipakk thumb|Rasvainete riiul poes Või on peamiselt lehmapiima koorest valmistatud toiduaine, mille rasvasisaldus on 68–82,5%. Euroopa Liidu määruste järgi tohib võiks nimetada aga vähemalt 80% rasvasisaldusega toiduainet. Või sisaldab veel 16–20% (EL määrustele vastavalt mitte üle 16%) vett, 1% valku ja rasvavaba piima kuivainet (EL määruste järgi mitte üle 2%). Või sisaldab ka A-, E-, D-, ning vähesel määral C-vitamiini ja B-rühma vitamiine.
Võiks peetakse ka maitsevõisid, milles on väikeses koguses maitsetaimi, vürtse, aroomiaineid jm. Sageli lisatakse maitsevõidele tilli, küüslauku, peterselli, murulauku, basiilikut, harvem tüümiani, sinepit jms.
Naturaalseks peetakse otse ja üksnes pastööritud koorest valmistatud toodet. Taastatud või seevastu valmistatakse võiõlist, rasvata piima kuivekstraktist ja veest, vadakuvõi aga vadakukoorest või vadakukoore ja koore segust.
Võilaadseid tooteid, mida võiks nimetada ei lubata, kutsutakse tihti sarnase kõlaga nimetustega, näiteks "võidel" ja "võideks".
thumb|[[Võimasin]]
Valmistamine
Võid on valmistatud ajast, kui loomapiima on toiduks tarvitatud. Vanasti valmistati võid võikirnus hariliku puulusikaga hõõrudes, ankrus või pudelis loksutades.
19. sajandil tulid kasutusele mitmesugused käsitsi ringiaetavad võimasinad.
thumb|Või valmistamine koduste vahenditega Võid tehakse puhtast ja kvaliteetsest, ilma kõrvalmaitseta hapukoorest või rõõsast koorest võimasinaga. Selles klopitakse koort, kuni rasvaosakesed liituvad võiks ja eraldub või- ehk petipiim (vt pett).
Diskursiivsus
Diskursiivne on loogilisel arutlusel põhinev, järelduslik. Diskursiivse mõtlemise täielik vastand on intuitiivne mõtlemine. Diskursiivset mõtlemist kasutatakse näiteks teaduses.
Enar Jääger
pisi|Enar Jääger mängimas [[Islandi jalgpallikoondis|Islandi koondise vastu Raio Piiroja lahkumismängus Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. märts 2015 ]] Enar Jääger (sündinud 18. novembril 1984 Kohilas) on endine eesti jalgpallur (kaitsja).
Klubikarjäär
Jääger sai jalgpalliristsed FC Flora Kehtna jalgpallikoolis. Tema esimeseks treeneriks oli Viktor Mets.
Ascoli Calcio 1898
Eesti ajakirjandus teatas juulis 2009, et Itaalia teise liiga klubi Ascoli on teinud Jäägrile pakkumise ning pooled sõlmisid samal kuul kolmeaastase töölepingu. Jääger pääses hooaja esimesel poolel väljakule vaid viies liigamängus ja leping otsustati lõpetada 2010. aasta jaanuaris.
Naasmine Ålesundi
2010. aasta märtsis sõlmis Jääger pärast katseid New York Red Bullsi juures kaheaastase lepingu oma endise tööandja Aalesunds FK-ga.
Lierse S.K.
Olles vahepeal pool aastat koduklubita, sõlmis ta juulis 2013 lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Lierse S.K..
Koondisekarjäär
Eesti koondises on ta pidanud 121 kohtumist. Oma koondisedebüüdi tegi Jääger 12. oktoobril 2002 sõpruskohtumises Uus-Meremaaga. 69. minutil vahetas ta välja Marko Kristali. Mäng võideti 3:2. Mängupäeval oli Jääger 17-aastane. EM 2012 valikturniiril oli Jääger Eesti koondise ainuke mängija, kes osales kõigis 12 mängus 90 minutit. Enar Jääger pidas oma lahkumismängu 2022. aasta suvel Soome legendide vastu, kohtumine lõppes soomlaste 0:1 võiduga.
Isiklikku
Tema vend Enver Jääger on endine jalgpallur.
Karl Wilhelm Seeler
pisi|Wilhelm Seeler Karl Wilhelm Seeler (6. märts 1861 Riia – 27. oktoober 1925 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane, kes pani aluse töötajate kindlustamisele.
Tema isa Friedrich von Seeler oli Saksamaal sündinud sõjaväearst, kelle Venemaa keiser tõstis aadliseisusse. Tema ema nimi oli Amalie. Karl Wilhelm oli nende kolmest pojast keskmine. Noorima poja nimi oli Carl Friedrich ja selleks, et vendadel vahet teha, kutsuti keskmist venda Wilhelmiks, õigupoolest baltisaksa moodi Willaks. 8 aasta vanusena kaotas ta ühe oma vanematest.
Koos vendade Nikolai ja Carl Friedrichiga õppis ta kõigepealt oma tädi Louise Vogti erakoolis, seejärel Riia Linnagümnaasiumis. 1882–86 õppis ta Tartu ülikoolis ja lõpetas selle õigusteaduse erialal. Tartus kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Rigensis. 1887–90 õppis ta Berliini ülikoolis, seejärel Uppsala ülikoolis.
1891–95 töötas ta Tartu ülikoolis Rooma õiguse eradotsendina ning seejärel professorina Harkivi ülikoolis, Kiievi ülikoolis, Peterburi ülikoolis ja Berliini Humboldti ülikoolis. 1912–13 oli ta Tartu ülikooli professor, seejärel suundus Peterburi. Baltisakslase ja aristokraadina saadeti ta 1916 Tomskisse, kus ta emeriteerus. Kuid 1920 sai ta Rooma La Sapienza ülikoolis ja 1921 Tartu ülikoolis õigusteaduse professoriks.
Seeler oli õigusteaduste doktor nii saksa kui vene reeglite järgi. Viimane on eriti haruldane, sest Venemaal anti õigusteaduste doktori tiitel välja ainult 7 korda eriliste teadusalaste teenete eest. Selle tiitli pälvis ta 1896. Tema erialad olid Rooma õigus, Balti eraõigus ja töötajate kindlustamine. Teda autasustati ka riikliku kuldmedaliga.
Meremärk
Vaata ka
Schifffahrtszeichen Sea mark Sjømerke Sjømerke Sjömärke Merimerkki
Kuressaare Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas
pisi|Vabadussõja mälestussammas Kuressaares (2007) pisi|Amandus Adamson Kuressaare Vabadussõja mälestussamba juures (1928) pisi Eesti Vabadussõjas langenute Kuressaare mälestussammas on mälestusmärk Eesti Vabadussõjas langenuile.
Mälestusmärk asub Kuressaares Lossi ja Lasteaia tänava ristmikul.