cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jason Dunham (laev)
Kirjeldus
12. novembril 2010 teenistusse võetud laev kannab Iraagi sõjas langenud Jason Dunhami nime.
Jõepere allikad
Allikad on rühm tõusu- ja langeallikaid Loobu jõe orus paisjärve põhjas ja järve kaldal. Allikate suurim vooluhulk on 100 l/s.
Jason Dunham (laev)
Kirjeldus
Laeva kodusadam on Norfolk Virginia osariigis.
Aprillis 2015 NATO laevastiku koosseisus Mustal merel õppustel osalenud hävitaja saabus sama aasta mai alguses Läänemerele.
Xian H-20
Xian H-20 (hiina keeles 轰-20) on radarile nähtamatu Hiina Rahvavabastusarmee Õhujõudude allahelikiirusega projekteerimisjärgus pommituslennuk, mis võib lennata ühe tankimiskorraga väidetavalt ligikaudu 8000 km kaugusele.
Nama keel
Nama keel, Khoekhoegowab (endise nimetusega hotentoti või damara keel, mõnedes allikates khoekhoe keel) kuulub khoisani keelkonda keskkhoisani keelte hulka. Seda kõneldakse Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Botswanas. Nama keeles on kasutusel ladina kiri.
Nama keele rääkijaid on 251 100: Namiibias räägib seda keelt 200 000 inimest, Lõuna-Aafrika Vabariigis 50 900 ja Botswanas 200 inimest. Nendes riikides räägitakse nama keelt enim Oranje jõe ja Namakwalandi piirkonnas. Nama keel on oma rääkijate arvu poolest khoisani keelte seas üks elujõulisemaid.
Nama keel on Namiibia riigikeel. Nama keelt õpetatakse alg- ja põhikoolides, Namiibia Ülikoolis on seda keelt võimalik õppida doktoriõppe tasandini; loodud on namakeelsed raadiosaated ja grammatika ning välja antud sõnaraamatuid. Piibel tõlgiti nama keelde 1966. aastal. Keel on kasutusel ka asjaajamiskeelena.
Fonoloogia
Nama keelele on iseloomulikud oraalse ehk suus tekitatud õhuvooluga ingressiivsed (sissehingamisel moodustatavad) konsonandid – imihäälikud. Need on ainulaadsed, esinedes vaid Namiibia ja Lõuna-Aafrika khoisani keeltes, millest viimaste hulka nama keel kuulub.
Nama keeles on 5 vokaali: /i e a o u/, millest kolmel, /ĩ ã ũ/, esineb ninahääliku allofoon. /a/ hääldub [ə] -na enne /i/ -d või /u/ -d.</ref name=Haacke/>
Konsonante on 31, nende hulgas 20 imihäälikut.
Egressiivsed konsonandid (õhk voolab heli tekitamisel väljapoole):
Imihäälikud:
Intimism
Ajalugu
1888. aastal moodustasid Pierre Bonnard ja Maurice Denis koos teiste mõttekaaslastega rühmituse Les Nabis tõukudes jäigast akadeemilisest kunstist. Nabiid nihestasid senist maali sügavuse illusiooni. Seda illusiooni, justkui oleks kunst aken tõelisusesse, kuhu muidu ligipääs puudub. Maurice Denis tuletas aga meelde, et maal on kõigest värvid lõuendil. 1890. aastatel kunstnike grupp suurenes ning paljude seas liitus ka Édouard Vuillard. Nabiid korraldasid isikunäitusi 1899. aastani. pisi|Pierre Bonnardi maal "Vannis" (1925), kus kunstnik kujutab oma naist Marthe de Mélignyd. Oma naist Marthe'i kujutas ta tihti Nabiide laiali mineku kohta on Édouard Vuillard öelnud järgmist: "Edusammud olid nii kiired. Ühiskond oli valmis tervitama kubismi ja sürrealismi enne, kui olime jõudnud oma eesmärgini, mida olime ette kujutanud. Tundsime end õhku haihtununa."
Etgar Keret
pisi|Etgar Keret (2016) Etgar Keret (heebrea keeles אתגר קרת‏‎; sündinud 20. augustil 1967 Ramat-Ganis) on Iisraeli kirjanik ja lavastaja. Ta kirjutab heebrea keeles ning lavastab nii teatris kui ka kino- ja telefilme.
Ta sündis aastal 1967 Ramat-Ganis. Tema vanemad on holokausti üle elanud. Tema ema Orna Kernet sündis aastal 1934 Mszczonówis ja veetis esimesed eluaastad Varssavis. Isa Efraim Keret (1928–2012) sündis Baranowiczes. Ta on lõpetanud Tel Avivi ülikooli.
Ta töötab Be'er-Sheva linnas asuva Ben-Guriyyoni Negevi ülikooli loovkirjanduse õppejõuna heebrea kirjanduse osakonnas. Ta on juhendanud paljusid loovkirjutuse õpikodasid Ameerika Ühendriikides.
Intimism
Édouard Vuillard ja Pierre Bonnard
Édouard Vuillard ja Pierre Bonnard eristusid teistest nabiidest teemavaliku poolest. Édouard Vuillardi 1895. aastal valminud kuldses koloriidis naisi ja lilli kujutav suuremõõtmeline maalisari "Album" osutus populaarseks, teost näidati ka raamita ja otse mustrilise seina külge kinnitatult – eesmärgiks oli rõhutada pildi teema pidevust ümbritsevaga. Kuid kõige silmapaistvamad on Vuillardi väikeformaadis teosed. Tema töödes kohtame stiliseeritud figuure konkreetsetel isikutel, peaaegu tasapinnalist vormi ja julgeid dekoratiivseid pindasid. Vuillardi suur huvi faktuuri ja ornamendi kontrastide vastu võis pärineda tema õmblejast emalt, kes tegeles tekstiilikujundusega. Kunstiteadlane David Piper kirjutab: "Vuillard on ema sageli kujutanud kas õmblevana või puhkavana, veidi klaustrofoobses, kuid alati südamlikus, vaikses ja mugavas koduses olustikus."
Vuillard tegutses 1890. aastal ühes ateljees Pierre Bonnardi ja Maurice Denis'ga. Asümmeetriline tasakaalutus, omapärane perspektiiv, stiliseeritus ja jaapani puulõike eeskuju on nende kunstnike ühised tunnusmärgid. Nii Vuillard kui ka Bonnard tegid tolleaegsele Prantsuse kunstiajakirjale La Revue Blanche (1889–1903) illustratsioone. pisi|Édouard Vuillardi portree oma emast Mariest Vuillardist (1890) Pierre Bonnardi silmapaistvamad teosed pärinevad tema hilisest perioodist. Kunstnik avaldas 1920. ja 1930. aastatel aktimaalide sarja, kus esitub monet'lik valguskäsitlus ja koloriit. Oma teostel portreteeris Bonnard enamasti oma naist Marthe'i, keda ta kujutas noorukese neiuna, sellisena, nagu kunagi temasse armudes. Bonnard avaldas 19. sajandi lõpus ka seeria Pariisi olustikust, millel ta kujutas maju, loomi ning inimesi argistseenides.
Bonnardi peetakse nabiide rühmituse kõige jaapanipärasemaks kunstnikuks, tema graafikatööd baseerusid suuresti ukiyo-e põhimõtetel. Nabiide seas tunti teda kui "Le Nabi le trés japonard" ehk kunstnikuna, kes on väga mõjutatud japonismist: Bonnard kasutas eri vaatepunkte ja julgeid geomeetrilisi kujundeid (eriti rõivaste puhul). Nii tema kui teised nabiid olid huvitatud kunsti integreerimisest rahva seas levinud vormidesse. Nendeks olid plakatid, ajakirjade kaaned ja illustratsioonid; aga ka kodukaunistuseks mõeldud asjad nagu tekstiilid, seinamaalingud, mööbel, nõud jne. Oma karjääri alguses kavandas Bonnard šampanjaettevõttele France-Champagne plakateid, mis tõid talle ka avaliku tuntuse.
Intimismi tähendus
Lähtudes sellest, et kunsti eesmärk on terviklike tähenduste esitamine, mida me argielust ei leia, tekib järgnev küsimus. Mis on need tähendused, mida kannavad endas intiimsed argistseenid? pisi|Pierre Bonnardi "Kohv" (1915) Vastuse leidmiseks on oluline tunnetada ka tolleaegset kunstimaailma: 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses oli uute kunstivoolude valik väga kirju ja muutuv. Uued stiilid tulid ja kadusid; vanade dogmade järkjärgulise purustamise kaudu sillutati teed modernistlikule mõttele. Lasti lahti pikalt valitsenud akadeemilisest kunstist; muutus oluliseks kunstnike kui indiviidide isiklik lahendus reaalse elu nähtuste kujutamisel. Seega intimism mõjus uudsena.
Siiski oli olustikustseene ja portreesid tehtud palju ka varem – idee privaatruumi kujutamisest on kunstis alati tähtsal kohal olnud. Madalmaade kunstnik Johannes Vermeer, kes tegutses 17. sajandil, pühendas suure osa oma teoste olustikumaalile, portreteerides inimesi argiolekus. Madalmaades muutus olustikumaal populaarseks žanriks rahva hulgas, nende piltide üheks iseloomulikuks tunnuseks oli rahulik või rõõmus õhustik. Need argielu kujutavad maalid mõjusid kontrastsena nn dramaatiliste teemade kõrval, mis tihti kätkesid mütoloogiat, piiblilugusid, looduse salapära.
Kunstnikud on argielu tuimust trotsides olnud alati uute dimensioonide ja tähenduste kannul; ainus kvaliteet argisuses ongi ehk nende hetkede mälestuslik pool. Intimism idee tasandil ei avaldu kaugeltki vaid kunstiteostes. Teatud määral tajume samu ideid ka autobiograafilises kirjanduses, milles mõtestatakse oma elu, portreteeritakse lähedasi inimesi ning seeläbi modelleeritakse ümbritsevat keskkonda luues uusi tähendusi. Nii võiks kokkuvõtvalt öelda, et võrreldes suurte teemadega või kummastavate stiilidega, mis tihti tekitavad aukartust, on intimistlik kunst oma privaatruumide, erksa koloriidi, soojuse ja inimliku melanhoolsusega vastuvõtjale lihtsasti loetav.
Kamai
Kamai (valgevene keeles Камаі, leedu keeles Kamojys, poola keeles Komaje) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Viciebski oblastis Pastavy rajoonis, Kamai külanõukogu keskus. Asulas on 779 elanikku (2001).
Kamais tegutseb keskkool, asulas on lasteaed, kultuurimaja, postkontor, raamatukogu. Külastajaid teenindab võõrastemaja «Дружба». Asulas on puidutööstus.
Maria Saal
Maria Saal (sloveeni: Gospa Sveta) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi ringkonnas. See asub ajaloolise Zollfeldi tasandiku (Gosposvetsko polje) idaosas, mis on Glani jõe lai org. Valla osad on Kading, Karnburg, Möderndorf, Possau ja St. Michael am Zollfeld.
Kamai
Kamais asus juba VII sajandil enne Kristust linnus, mis oli pidevalt asustatud IV sajandini peale Kristuse sündi. Esimest korda mainitakse XVI sajandil, mil seal asus Pronskitele kuuluv mõis. Hiljem kuulus see Rudamina-Dusetiškistele, aga aastast 1722 kuni võõrandamiseni Sulistrovskitele.
Maria Saal
Ajalugu
Zollfeldi org on keldi hõimude piirkonda asumisest saati olnud kultuuriline ja poliitiline keskus. Kui nende Noricumi kuningriigist sai 15. aastal eKr Rooma riigi provints, püstitas keiser Claudius Magdalensbergi jalamile provintsi pealinnaks Virunumi linna, kus künka otsas oli juba suurepärane keldi asula. Virunumist sai varakristluse keskus 4. sajandi algul kui piiskopitool Aquileia patriarhi jurisdiktsiooni all.
Kamai
Kamaist sai alev aastal 1550, aastail 1663–1665 ehitati sinna Kamai Püha Ristija Johannese katoliku kirik, mis on üks vanemaid algsel kujul säilinud kirikuid Valgevenes. Kamai asukad võtsid osa 1863.–1864. aasta ülestõusust. XIX sajandi lõpus tegutses Kamais katoliku kirik, alevis oli juutide kool, haigla, kõrts, veski, veinikelder. Kamais peeti seitse korda aastas laata. XX sajandi algul tegutses Kamai kiriku juures Valgevene luuletaja ja rahvusliku liikumise tegelane Kazimir Swajak.
Nama keel
Fonoloogia
Diakriitikud:
Maria Saal
Ajalugu
thumb|left|Maria Saal [[Hertsogitooliga, Johann Weichard von Valvasori gravüür, 1680]]
Piirkonna teine ristiusustamine algas u 767. aastal piiskopi Virgilius Salzburgist käe all. Tema misjonär Modestus lasi oma misjonitegevuse keskuseks ehitada Maria Saali/Gospa Svetasse esimese Maarja taevaminemise kiriku, Krnski Gradist/Karnburgist üle tasandiku. S. Maria ad Carantanumit on esmamainitud 860. aasta dokumendis, tõenäoliselt väike puidust kirik, mis on ammu kadunud. Sellest piiskopikirikust – sugugi mitte toomkirikust selle sõna tänapäevases tähenduses – levitati kristlust üle kogu Karantaania.
Pärast seda, kui Karl Suur oli Baieri hertsogi Tassilo III 787. aastal lõplikult kukutanud, jäi Karnburg poliitiliseks keskuseks, kui Karantaaniast sai Frangi riigi mark. Ida-Frangi kuningas Arnulf Kärntenist († 899), tõenäoliselt lähedal Moosburgis sündinud, ehitas sinna Kaiserpfalzi. 893. aastal nimetas ta Baieri krahvi Luitpoldi markkrahviks Kärnteni margis, kelle Luitpoldingitest järglased valitsesid ka kui Baieri hertsogid.
Kui keiser Otto II kukutas hertsog Heinrich II Riiaka ja eraldas 976. aastal Kärnteni lõpuks Baierist, oli Karnburg ka hertsogkonna poliitiline keskus, selle funktsiooni võttis hiljem üle hertsogilinn Sankt Veit an der Glan veidi põhja pool ja lõpuks 16. sajandil Klagenfurdi linn lõunas.
thumb| thumb|Maarja kirik
Kirik
Maria Saal on kuulus oma suure palverännukiriku poolest, mis näib olevat ülemineku stiilis romaani stiililt gooti stiilile. Romaani kirikust, mis oli asendanud Modestuse ja tema järglaste piiskopikiriku, pole palju säilinud. Praegune kindluskirikuhoone pärineb 15. sajandi keskpaigast ja on kõrggooti stiilis, rekonstrueeritud tegelikult pärast 1669. aasta suurt tulekahju 20 aasta jooksul.
Pidades silmas kiriku eelkäijat, mis piiskop Modestuse kirikuna oli 8. sajandil Kärnteni religioosne keskus ja 945. aastani praktiliselt piiskopitool, kutsutakse praegust kirikut rahva seas ikka veel "Dom", s.o "toomkirik", mida see muidugi kunagi olnud pole. Kiriku all olev Rooma sarkofaag sisaldab väidetavalt Modestuse jäänuseid. Siiani on see aga suur palverännakukoht nii saksa- kui ka sloveenikeelsetele kärntenlastele ja isegi Sloveenia kodanikele.
Nama keel
Fonoloogia
á – tõusev toon
a – muutumatu toon
à – langev toon
ã – nasaal e ninahäälik
ä – eraldab vokaali diftongist e täishäälikuühendist
Rõhk asub enamasti esimesel silbil.
Ortograafia
pisi|Nama keele tund Nama keeles on kasutatud erinevaid ortograafiavariante. Kõige levinuma kohaselt kasutatakse konsonante b, d, g madala tooniga sõnades ja konsonante p, t ja k kõrgema tooniga sõnades. W esineb ainult vokaalide vahel ja vastavalt tonaalsusele võib seda asendada b või p.
Grammatika
Nama keeles esineb laiemalt levinud sõnajärje tüüp: subjekt-objekt-verb (SOV). Keeles on kolm sugu: meessugu, naissugu ja kesksugu. Mees- ja naissoost sõnadel esineb ainsus, duaal (kaksus) ja mitmus, ent kesksoost sõnadel saab esineda ainult ainsus ja mitmus.
Üldstruktuurilt on nama keel sünteetiline: paljud sõnad koosnevad lauses mitmest morfeemist (tüvimorfeemist ja muutemorfeemidest (aglutinatsioon)). Nama keel on flektiivne, st sõnad esinevad mitmesugustes käänetes ja pööretes: seal on palju tüvesiseseid, tähendust mõjutavaid häälikuvariatsioone.
Keelenäiteid
'Mees nägi koera.'
ǃGãi tses – Tere päevast!
ǃGãi ǁhoas – Tere hommikust!
Kamai
Aastatel 1795–1917 oli Kamai Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. 1940. aastal kaotas Kamai alevi staatuse.
Nama keel
Keelenäiteid
ǃGãi ǃhoes – Tere õhtust!
Kassari (reisi-kaubalaev)
Kassari oli Eesti reisi-kaubalaev, mille uputas Nõukogude allveelaev Štš-323 10. detsembril 1939 kahuritulega, pannes toime sõjakuriteo.
Nama keel
Keelenäiteid
Matisa – Kuidas läheb?
Kassari (reisi-kaubalaev)
Kassari oli teine Teises maailmasõjas hukkunud Eesti laev (esimene oli vaid nädal varem Põhjamerel uputatud aurik Agu, millest jõudis kodumaale teave ilmselt pisut hiljem, ja kolmas oli aurik Mina Põhjamerel mõned päevad hiljem) ja esimene Läänemeres ehk lähimeres hukkunud Eesti laev.
Algne nimi oli Ebba Munck.
Nama keel
Keelenäiteid
ǃGãise ǃgu re – Head aega!
Kassari (reisi-kaubalaev)
Teenistus Soomes ja Vene sõjalaevastikus
Laev ehitati 1888. aastal Turus Crichton & Co laevatehases Uusikaupunki ettevõtte Lounais-Suomen Höyrylaiva tellimusel. Algne nimi oli Ebba Munck, laev sõitis vahepeatustega liinil Pori–Stockholm. 1897. aastal ostis laeva OY Turun Höyrylaiva.
Nama keel
Keelenäiteid
ǃHaese mugus – Peatse nägemiseni!
Kassari (reisi-kaubalaev)
Teenistus Soomes ja Vene sõjalaevastikus
Ebba Munck sõitis seejärel liinidel Turust põhja suunas, hiljem Helsingi ja Vaasa vahel. 1914. aastal müüdi alus Helsingisse, äsjaasutatud AB Ångfartygs Ebba Munckile ja asus liinile Helsingi–Tallinn.
Nama keel
Keelenäiteid
Arvsõnu nama keeles:
Kassari (reisi-kaubalaev)
Teenistus Soomes ja Vene sõjalaevastikus
Pärast Esimese maailmasõja algust 1914. aastal võttis laeva oma käsutusse Venemaa merevägi ja pani talle nimeks Kometa. Oktoobris 1914 ehitati Kometa ümber transpordilaevaks, millena teenis kuni 21. maini 1915. Seejärel kasutati teda valvelaevana. Aprillis 1918 panid taanduvad punakaartlased laeva Pori sadamas põlema. Alus uppus, kuid tõsteti hiljem üles, tehti korda ja anti endistele omanikele tagasi. Asus uuesti liinile Tallinn-Helsingi.
Teenistus Eestis
1937. aastal müüdi laev Eestisse AS Balti Päästeseltsle ja nimetati Endlaks. 1938. aastal läks selleks ajaks juba 50 aasta vanune aurik edasi G. Sergo & Ko omandusse ja nimetati Kassariks. Kassari oli muuhulgas esimene laev, mis läbis 1938. aastal valminud Pärnu Suursilla klapp-ava ja sai selle eest kingituseks mälestusplaadi.
Volker Wissing
pisi|Volker Wissing (2020) Volker Wissing (sündinud 22. aprillil 1970 Landaus) on Saksamaa poliitik, ta on Vaba Demokraatliku Partei liige. Ta on 8. detsembrist 2021 Saksamaa transpordi- ja digitaristuminister ning 2020. aastast Vaba Demokraatliku Partei peasekretär.
Kassari (reisi-kaubalaev)
Uputamine
7. detsembril 1939 alustas Kassari kaubaga, kuid reisijateta Rootsist Sundsvallist teekonda Tallinna. Nädala eest oli alanud Soome ja Nõukogude Liidu vaheline Talvesõda. 10. detsembri 1939 varahommikuks oli laev Hanko poolsaarest umbes 25 meremiili edelas või Ristna tuletornist umbes 28,5 miili põhja pool tavapärasel laevateel. Oli umbes 4 kraadi külma, taevas oli selge ja puhus kirdetuul. Laeval oli 10 meeskonnaliiget. Kapten oli Alfred Sergo, vahis oli tüürimees Hans Sergo. Laeval põlesid navigatsioonituled.
Volker Wissing
Ta sündis 1970. aastal Landaus Rheinland-Pfalzi liidumaal. 1991. aastal lõpetas ta Saarimaa Ülikooli, kus õppis õigusteadust. 1994. aastal lõpetas Freiburgi Ülikooli ja 1997. aastal Münsteri ülikooli.
1998. aastal astus ta Vaba Demokraatliku Partei koosseisu, aastatel 2004–2013 oli ta Bundestagi liige. 2011. aastal juhtis ta Vaba Demokraatliku Partei (FDP) maabürood Rheinland-Pfalzis, 2013. aastal astus partei eestseisusse. 18. mail 2016 määrati ta Rheinland-Pfalzi liidumaa majandus-, transpordi-, põllumajandus- ja viinamarjakasvatuse ministriks ning Rheinland-Pfalzi liidumaa esimeseks asepeaministriks. 19. septembril 2020 valiti ta FDP peasekretäriks.
Kassari (reisi-kaubalaev)
Uputamine
Allveelaeva komandör vanemleitnant Fjodor Ivantsov arvas, et kuna laeval on "saksa tähtedega" nimi, siis ehk on see Soome laev – oli ju Soome rannik üsna lähedal. Otsustati torpeedo kokku hoida ja laev uputada 45 mm kahuri tulega. Laeval oli projekti järgi kaks 45 mm kahurit 21-K 1000 mürsuga ja 2 kuulipildujat. Väidetavalt olnud üks kahest kahurist külmunud ja ka prožektor katki. Kasutada olid vaid käsivalgustid. Kui Kassari oli allveelaeva morsesignaalile vastanud, kõlaski juba esimene kahurilask, mis läks kohe pihta, kuid sellele järgnenud esimene kuulipildujavalang läks esialgu üle laeva. Seepeale jäeti Kassari kohe seisma ja anti 3 vilesignaali, kuid laskmine jätkus. Esmalt purustati allveelaevalt suurtüki- ja kuulipildujatulega laeva päästepaadid. Korra oli allveelaev Kassari vöörist vaid loetud meetrite kaugusel ja vähemalt üks auriku meeskonnaliige hüüdis inglise ja saksa keeles, et laskmine lõpetataks ja et tegemist on Eesti laevaga. Samuti hüüti "Tallinn!". Allveelaevalt midagi ebaselget isegi vastati (sh kuuldi vastu sõna Estonia), kuid jätkati tulistamist. Kassarile heisati ühtlasi Eesti lipp, mis valgustati. Allveelaev tiirutas ümber kaitsetu auriku aga edasi ja tulistas lakkamatult kahurist umbes 20 minutit – tavaliselt 5 lasu kaupa. Sekka anti pidevalt kuulipildujavalanguid. Enamasti tulistati laeva keskosa. Kassari meeskonnaliikmete sõnul lastud mürsud õnneks enamasti ei plahvatanud, vaid tegid keresse auke. Kokku tulistati allveelaevalt välja umbes 160 mürsku.
Volker Wissing
2021. aasta Saksamaa parlamendivalimiste tulemusena naasis ta Bundestagi. Ta osales koalitsiooniläbirääkimistel valitsuse moodustamisel Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ja erakonnaga Liit 90/Rohelised.
Kassari (reisi-kaubalaev)
Uputamine
Et osa mürsutabamusi tuli allapoole veeliini, hakkas Kassari võtma vett sisse ning vajuma vöör ees. Hoolimata pidevast tulistamisest ja allveelaeva tiirutamisest õnnestus laevaperel ahtris asunud ja praktiliselt terveksjäänud (olid vaid mõned kuuliaugud) tumedamat puu-pruunikat värvi paat lasta vette. Paati ronimist kergendasid mürsuaugud, mida pardas oli juba palju. Enne paati asumist jõuti uhkuse ja au märgiks heisata veel Eesti lipp laeva masti. Allveelaevalt siiski märgati tekilt paati ronijaid või paadi veeskajaid ja neid üritati kuulipildujaga tabada. Tüürimees ja kütja saidki haavata. Mehaanik Jakob Randman jäi juba varem laeva tekile surnult maha. Kapten sai seljast õrnalt kriimustada. Pärast Kassari uppumist umbes kell 4.30 tiirutas allveelaev paadis viibinud meeskonnaliikmete sõnul veel mõnda aega hukkumiskohal, püüdes ilmselt kindlaks teha, et keegi pole pääsenud. Merd valgustati käsivalgustitega.
Päästepaadil õnnestus 9 pääsenuga pimedusse kaduda. Esmalt anti esmaabi haavatutele ja jagati ümber riideid. Korraga neli meest sõudsid, üks loopis pangega vett välja ja üks puhkas, kuna kolm ülejäänut olid tegevusvõimetud. Pääsenud jõudsid järgmisel päeval, pärast 12–14-tunnist sõudmist, kell 18 paadiga Hiiumaale Kõrgessaare randa ja sumpasid 250 m läbi jäise vee maale. Kell 21 said meeskonnaliikmed piirivalvekordonis peavarju ja süüa. Haavatud transporditi Kärdlasse haiglasse.
Volker Wissing
8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa transpordi- ja digitaristuminister.
Kassari (reisi-kaubalaev)
Õnnetuse uurimine
Eestis viivitamatult kokku kutsutud uurimiskomisjoni protokollis ei saadud selgust, kellele allveelaev kuulus, sest kuuldud võõrkeelsetest käsklustest ei saadud aru, kuid kardeti, et laev võis viibida Soome blokaaditsoonis ja heideti ette mittekohest peatumist saadud signaalide peale ning riigilipu puudumist. Võib-olla pelgas komisjon ka ärritada Nõukogude Liitu, mille baasid olid paari kuu eest Eestisse baaside lepinguga lubatud.
Tagantjärele võib väita, et komisjoni protokollis osutatud vigade mittetegemine poleks ilmselt siiski etendanud väga suurt rolli laeva uputamisest pääsemiseks. Allveelaevnikud oleks vajadusel ja soovi korral saanud igal juhul teada, mis laevaga on tegu ja olukorda teistmoodi lahendada.
Järelkaja
Kassari uputamisel ilmutatud oskusliku tegevuse eest autasustati allveelaeva Štš-323 kaptenit Ivantsovi ja miini-suurtükisektsiooni ülemat Suhhotinit Punatähe ordeniga. Allveelaev hukkus hiljem Nõukogude-Saksa sõja ajal miinil.
Versioone Kassari uputamisest
Pikka aega väitis Nõukogude Liit oma ajalookäsitluses, et Kassari uputas hoopis Saksa allveelaev. Tänapäeval on hakatud oma kuritegu ääri-veeri tunnistama mälestustele ja arhiiviandmetele tuginevates publikatsioonides. Tegu on samas üritatud vabandada välja fabritseeritud põhjendustega, nagu viibinuks laev Soome blokaadi tsoonis või polevat vastanud signaalile.
Ajakirja Horisont nr 2/2004 andmetel vedas Kassari Nõukogude luure arvates vabatahtlikke Soome ja võidi uputada selle tõttu. Uputamise ajal polnud Kassaril nimetatud põhjendusega mingisugust seost.
Ühe versiooni kohaselt peeti Kassarit Soome laevaks ja uputati. Samas, kuna teadaolevalt mitte ükski allveelaeva meeskonnaliige ei mõistnud ei inglise ega saksa keelt, ei pruukinudki nad lõpuni mõista laeva Eesti päritolu. Hiljem korraldatud Nõukogude Läänemere laevastiku staabis intsidendi uurimine. Asi otsustati siiski vaikida maha, annetada kattevarjuks autasud ja kästud meeskonnal ühtlasi juhtum rangelt jätta enda teada. Siiski keelati Nõukogude allveelaevadel edaspidi rünnata laevu väljaspool otsest blokaaditsooni.
Üks võimalus on veel, et allveelaeval küll saadi vahepeal aru, et tegemist on Eesti laevaga, kuid kuna oli juba tulistamist alustatud ja olulist kahju tekitatud, püüti kuritööd lihtsalt varjata laeva uputamisega ja valedega.
Kassari hukkumisest on valminud ka Erik Schmidti maal, mis asub Eesti Meremuuseumis.
Hennepini maakond
thumb|Asend Minnesota osariigis pisi|Hennepini maakonna valitsushoone Hennepini maakond (Hennepin County) on maakond USA-s Minnesota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45°00' N, 93°47' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Minneapolis.
Maakonna pindala on 1571 km², millest 129 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1 152 425. Aastal 2000 oli elanike arv 1 116 200.
Ajalugu
Hennepini maakond moodustati 6. märtsil 1852. aastal Dakota maakonna osast. Maakond on saanud nime prantsuse maadeavastaja Louis Hennepini järgi.
Sibeliuse Keskkool
Koolis õpetatakse ka eesti keelt (õpetaja Marjo Mela).
Vaikla külanõukogu
Vaikla külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Iisaku vallas. Külanõukogu keskus asus Vaikla külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Vaikla külanõukogu 1950 septembris Jõhvi rajooni koosseisu.
Nenad Krstić
pisi|Nenad Krstić Nenad Krstić (serbia keeles Ненад Крстић; sündinud 25. juulil 1983 Kraljevos) on Serbia korvpallur.
Aastatel 2004–2008 mängis NBA klubis New Jersey Nets, 2008–2011 Oklahoma City Thunderis ja 2011. aastal Boston Celticsis.
Viimati mängis ta Türgi klubis Anadolu Efes S.K..
Serbia korvpallikoondisega on ta võitnud hõbemedali 2014. aasta maailmameistrivõistlustelt ja 2009. aasta Euroopa meistrivõistlustelt.
Nenad Krstić on 213 cm pikk.
Takashi Mizuno
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1955 1 mängu.
Erik Püvi
Tema sulest on ilmunud följetonivalimik "Vilistav eesel" (Tallinn : ajakiri Pikker, 1975, 112 lk), lühijutukogu "Peeglike seinal" (Tallinn : Eesti Raamat, 1976, 120 lk) ja vanemale koolieale mõeldud jutustuste kogumik "Eluõigusmäng" (Tallinn : Eesti Raamat, 1977, 94 lk).
Viktor Hrjapa
Viktor Hrjapa (Виктор Владимирович Хряпа; sündinud 3. augustil 1982 Kiievis) on Venemaa korvpallur.
Ta mängib Moskva CSKAs.
2007 tuli ta koos Venemaa koondisega Euroopa meistriks.
Jugu järv
Jugu järv (ka Jubu järv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Jugu külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 469 m.
Viktor Hrjapa
Viktor Hrjapa on 206 cm pikk.
Silfverharnisk
Silfverharnisk, varem Silfverharnesk (Eestimaal tuntud kui Silfwerharnisk, vene keeles Зильбергарниш) oli Soome päritolu aadlisuguvõsa. Suguvõsa kustus meesliinis 1820. aastal.
Ajalugu
Suguvõsa oli ilmselt Soome päritoluga. Suguvõsaliin algab major Matias Erikssoniga (1600−1670), kes sai 1651. aastal Lehijärvi kihelkonnas lääniks Nihattula valduse (ta rajas sinna mõisa). 12. augustil 1653 tõstis kuninganna Kristiina ta aadliseisusse ja ta sai aadeldamisel perekonnanimeks Silfverharnesk; ta introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1664. aastal. Tema pojapoeg Karl Gustav von Silfverharnesk (1702−enne 1783) läks 1737. aastal Rootsi teenistusest leitnandina erru ja asus elama Eestimaale. Temast sai alguse Eestimaa liin, mille esindajad kasutasid nimekuju Silfwerharnisk, harvemini Silfverharnisk. Suguvõsa suri meesliinis välja 1820. aastal.
Silfverharniskid rüütelkonna matriklis
Leitnant Karl Gustav von Silfwerharinski (1702−enne 1783) pärijad võeti 1783. aasta 17. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Asehalduskorra ajal matriklid ajutiselt kaotati ning vennad Gustav Wilhelm von Silfwerharnisk (1755−1820) ja Karl Ernst von Silfwerharnisk (1759−1809) võeti 26. augustil (vkj) 1786 Eestimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Lõuna-Venemaa
pisi|[[Lõuna föderaalringkond (sinises) ja Põhja-Kaukaasia föderaalringkond (punases)]] Lõuna-Venemaa (vene keeles Юг России) on kõnekeelne väljend kirjeldamaks Venemaa Euroopa-osa kõige lõunapoolsemaid alasid, mis asuvad enamasti Lõuna föderaalringkonnas või Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas. Neid alasid, mille kultuuri on oma jälje jätnud bütsantsi ja vähemal määral pärsia mõjutused, on idaslaavi hõimud asustanud alates 3. sajandist. Teise aastatuhande alguses rajasid Volga ja Doni vahelisele alale oma riigid tatarlased. Pärast mongolite sissetungi hakkas sealsetel aladel levima islamiusk.
Visuaaltehnoloogia
Visuaaltehnoloogia on silmaga tajutava ainese tootmismenetluste ühisnimetaja.
Etenduskunstide visuaaltehnoloogia – lavastuse, performansi, häppeningi ja muu sellise silmaga tajutava kujunduse praktiline tootmisprotsess, -menetlus, mis sisaldab lavastuskorralduse, valguskujunduse, multimeedia ja butafooria tehnikaid. Lavastuse stsenograafia teostub visuaaltehnoloogia kaudu.
Teatrikunsti visuaaltehnoloogiat on võimalik õppida Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Teatrikunsti visuaaltehnoloogia õppekava kuulub etenduskunstide osakonda, kuhu lisaks kuuluvad veel teatri- ja tantsukunsti õppekavad. Osakonna erialade kombinatsioon vastab rahvusvaheliselt levinud etenduskunstide kõrgkoolide mudelile. Õppekavad koosnevad nii praktilistest kui ka teoreetilistest üld- ja erialaainetest.
Teatritehniliste töötajate kõrgharidusõppe algataja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias oli Kalju Komissarov (1946–2017).
Teatrikunsti visuaaltehnoloogia õppekaval on neli spetsialiseerumissuuna: butafoor-dekoraator, lavastuskorraldaja, valguskujundaja, etenduskunstide multimeediaspetsialist.
Tehnoloogia („teadus või käsitöö“, pärineb kreekakeelsest sõnast τέχνη techne, „kunst, oskus, käte osavus“, ja –λογία – logia).
Tootmismenetlus, mis sisaldab tehnikaid, oskusi, meetodeid ja protsesse, mille tulemusel valmib objekt, toode või teenus.
Johann Zimmermann
Johann Zimmermann (1663 Kuressaare – 3. september 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastast 1669 Kuressaare koolis ja aastast 1678 Riia lütseumis. Aastatel 1680–1685 õppis ta (immatrikuleeriti 4. detsembril 1680) Kieli ülikoolis.
Ta oli aastatel 1688–1695 (kutsuti 28. märtsil 1688, introdutseeriti 17. juunil 1688) Hanila Pauluse koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1695–1696 oli ta sama koguduse õpetaja. Aastatel 1696–1710 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja.
Alates temast tegutsesid soome ja eesti kogudused eraldi ning eesti kogudusele ehitati oma pastoraat. Aastal 1704 vangistasid venelased Zimmermanni koos abikaasaga, kuid vabastasid nad peagi.
Zimmermann võttis osa (aastast 1704, koos Eberhard Gutsleffi, Arnold von Huseni, Johannes Schoppiuse ja Joachim Salemanniga) Uue Testamendi tõlketegevusest. Samuti aastal 1699 ilmunud kirikuagendaga Kässi-Ramat.... Teda on nimetatud ka seoses piiskop Jacob Langi juhtimisel toimetatud lauluraamatu revideerimisega.
Isiklikku
Tema abikaasa Christina Elisabethi isa Johann Bärner oli Hanila Pauluse koguduse õpetaja.
Rise of the Blood Legion: Greatest Hits (Chapter 1)
"Rise of the Blood Legion: Greatest Hits (Chapter 1)" on esimene kompilatsioonialbum Ameerika metal-ansamblilt In This Moment. See avaldati 4. mail 2015 Century Media plaadifirma kaudu.
Taust
Albumi kaanepilt avaldati 21. märtsil 2015 internetis.
Üleilmakool
Üleilmakool on välismaal elavate eesti laste e-põhikool. Kooli haldab Soomes tegutsev Eestikeelse Hariduse Selts. Kooli juhataja on Helja Kirber.
Kool alustas 2013.
Kooli õppetöö toimub Moodle'i keskkonnas.
Argo Rosin
pisi|Argo Rosin 2022. aasta Arvamusfestivalil Argo Rosin (sündinud 9. augustil 1972 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Preisi keel
pisi|Preisi keele levikuala Preisi keel (ka vana-preisi või muinaspreisi keel) on väljasurnud keel, mida kõnelesid preislased.
Argo Rosin
Elulugu
Oli 1995–1997 TTÜ elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi insener, 1998–2005 teadur ja 2005– vanemteadur, 1998–2001 AS Contactus peaautomaatik, 2004– OÜ Süsteemitehnika juhatuse liige.
Preisi keel
Preisi keel kuulub balti keelte lääne-balti alarühma ja oli arvatavasti lähedases suguluses samuti hääbunud galindi ja jatvingi keelega. Preisi keel on ainus läänebalti keel, millest on säilinud kirjalikke tunnistusi (katekismus, sõnade nimekiri, palved jm).
Argo Rosin
Elulugu
Oli 2011– 2016 TTÜ nõukogu liige, 2012–2016 TTÜ energeetikateaduskonna prodekaan. 2017. aastast aastast on TTÜ inseneriteaduskonna prodekaan.
Preisi keel
Preisi keelt räägiti peamiselt praeguse Kaliningradi oblasti ja Loode-Poola alal. Keel säilis arvatavasti kuni 18. sajandi alguseni, mil selle vahetas välja saksa keel.
Argo Rosin
Teadustöö
Uurimisvaldkond: elektri tarkvõrgud ja elektrivarustus, robotitehnika ja automatiseerimine, elektriajamid ja jõuelektroonika, energeetika, ühistranspordi juhtimis-, talitlusjärelevalve- ja infosüsteemid, telemaatika. Eesti Inseneride Liidu, Eesti Transpordi ja Teede Ühingu ning Eesti Moritz Hermann Jacobi Seltsi liige.
Simolin
pisi|Edle von Simolini suguvõsa aadlivapp Simolin oli aadlisuguvõsa.
Argo Rosin
Teadustöö
Temalt on ilmunud üle 60 teaduspublikatsiooni.
Simolin
Ajalugu
Suguvõsast on teada Turust pärit Matthias Simolin, kes aastast 1710 oli Tallinna Rootsi Mihkli kirikus jutlustaja. Matthiase pojad olid Vene õukonna tegelased ja said 1754 Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. Vanem poeg Karl Edler von Simolin oli muu hulgas Vene tõeline riiginõunik, kes 1776 sai Kuramaal Poola vabahärra tiitli.
Suguvõsa kanti 1768 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Jüri Liiv
pisi|Jüri Liiv Jüri Liiv (sündinud 24. detsembril 1964) on Eesti materjaliteadlane, keemik ja leiutaja.
Tema haridustee algas Kohtla-Järve 1. Keskkoolis 1971. aastal, jätkus Tallinna 37. Keskkoolis ja Tallinna 1. Keskkoolis. Kooli ajal võitis mitmes aines vabariiklikke olümpiaade, teadaolevalt on Jüri Liiv ja Jaan Kalda ainsad eestlased, kellel on õnnestunud võita individuaalarvestuses Nõukogude Liidu olümpiaad füüsikas. Bioloogias saavutas ta NSV Liidu olümpiaadil II koha.
1991 jätkas õpinguid Tallinna Polütehnilises Instituudis tööstuselektroonika-2 erialal (pooljuhtide tehnoloogia). Ülikooli ajal oli üleliidulise üliõpilasmaleva Magadani Eesti rühma komandör ja TPI mälumängumeeskonna kapten. Mälumänguga on tegelenud ka hiljem, on mitmekordne Eesti meister ja Maakilva võitja.
1986 eksmatrikuleeriti seoses eriarvamustega KGB-ga. Vahepeal töötas Gunnar Grapsi helimehena; käidi ka kuuajalisel turneel Tšernobõli ümbruses. Aasta pärast ennistati ta kõrgkooli ning sai kätte inseneridiplomi.
Juba keskkooli ajast on ta teinud kaastööd mitmele ajalehele (põhiliselt varjunimede all), Eesti Raadiole ja Televisioonile. 1988 kirjutas ta tekste legendaarsele saatele "HTV uudised". Tegu oli esimese telesaatega tollases Nõukogude Liidus, kus avalikult tehti nalja kehtiva korra üle. Saatesari keelustati peatselt, kuid Jüri Liiv sai selle eest televisiooni aastapreemia. Hiljem on ka lühemat aega töötanud BNS-i uudistetoimetajana ja ajakirja "+1" peatoimetajana. Avaldab seni reisikirju ja teadusvaldkonda tutvustavaid artikleid. pisi|Orgaaniline mullaparandaja TURPS 1988 aitas käivitada esimest NSVL mitteriiklikku valuutakauplust ELKE Electronics Tallinnas (kuulus EKE süsteemi) ja oli lühidalt ka selle direktor. Samal aastal käivitas oma turismifirma Sarved ja Sõrad, mis korraldas reise Euroopasse, Kagu-Aasiasse ja Lõuna-Ameerikasse. Ka see oli endise NSV Liidu alal esimene omataoline. On ka hiljem olnud reisijuhiks põhiliselt Ladina-Ameerikas ja Vaikse ookeani regioonis.
1998 asus tööle KülaTee programmi juhina, mille eesmärgiks oli internetiseerida Eesti kohalikud omavalitsused ja II etapis rajada avalikud internetipunktid kõigis Eesti raamatukogudes.
Hiljem leiutas patenteeritud painduva e-paberi tehnoloogia Visitret ning oli vastava ettevõtte arendusjuht.
2014 kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi keemias (ATRP – polümeerimolekulide aatomhaaval modifitseerimine) ning peale seda on töötanud põhiliselt seal, kuid osalenud ka Maaülikooli uurimisprojektides. pisi|Keemia ja füüsika õhtuõpik Põhilised uurimisvaldkonnad:
On osalenud mitmetes rahvusvahelistes projektides, sh Sahara taasmetsastamine (Alžeeria) ja riisitootmisjääkidest majade ehitusmaterjali loomine (Keenia).
On kirjutanud populaarsed "Keemia õhtuõpiku" ja "Füüsika õhtuõpiku"   ; esimese eest anti Jüri Liivile riiklik teaduste populariseerimise auhind (Grand Prix trükisõna kategoorias).
Leiutas patenteeritud tehnoloogia orgaanilise mullaparandaja TURPS tootmiseks. See parandab oluliselt taimede juurdumist, taastab hävinud mulla ning võimaldab kasutada sama saagi saamiseks ca 30% vähem väetisi.
III liiga 2004
III liiga 2004 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2004. aasta hooaeg.
Jüri Liiv
Töökäik
2019–2021 Eesti Maaülikooli metsanduse ja inseneeria instituudi maaehituse ja veemajanduse õppetooli teadur
2018–2019 Eesti Maaülikooli teadur
2007–2012 Visitret Displays OÜ teadusjuht
1998–2001 Riigikantselei KülaTee projekti programmijuht
Mordekhay Gur
pisi|Mordekhay Gur Mordekhay Gur (heebrea keeles: מרדכי גור‎‎; 6. mai 1930 Jeruusalemm, Briti Mandaat Palestiinas – 16. juuli 1995 Tel Aviv, Iisrael) oli Iisraeli sõjaväejuht ja poliitik, kindralleitnant.
Ta sündis aastal 1930 Jeruusalemmas Venemaalt väljarännanute perekonnas. 13-aastaselt astus ta organisatsiooni Hagana liikmeks. Ta võttis osa Iisraeli iseseisvussõjast.
Aastatel 1984–1986 oli ta Iisraeli tervishoiuminister.
Vananemine
Vananemine on kogum nähtusi, mis kaasnevad eakamaks (e vanemaks) saamisega.
Välislingid
VIkitsitaadid: vananemine
Hüdrostaat
Hüdrostaat on allveeaparaat, mis lastakse baaslaevalt trossi otsas vette veealuste uuringute teostamiseks.
Läbipaistev Coca-Cola
Läbipaistvaks Coca-Colaks (vene keeles Бесцветная кока-кола Bestsvetnaja koka-kola; inglise keeles Clear Coca Cola) nimetatakse värvitut varianti Coca-Cola sortidest, mida hakati tootma 1940. aastatel Nõukogude Liidu marssali Georgi Žukovi soovil.
Hüdrostaat
1911. aastal valmistas ameerika insener Hans Hartman illuminaatoriga terasest kestas silindrikujulise hüdrostaadi ja laskus sellega Vahemeres trossi otsas 458 m sügavusele.
Nüüdisaegseid hüdrostaate nimetatakse ka allveekambriks.
Läbipaistev Coca-Cola
Ajalugu
Žukov tutvus Coca-Cola joogiga teise maailmasõja ajal või vahetult pärast seda, kui tema kolleeg Lääne-Euroopas, Lääne-Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja Dwight Eisenhower seda talle pakkus, kes oli ise ka joogi suur fänn. Kuna Coca-Colat peeti Nõukogude Liidus Ameerika Ühendriikide imperialismi sümboliks, oli Žukov vastu sellele, et teda Coca-Cola joogiga pildistataks.
Ajakirjanik Tom Standage'i sõnul küsis Georgi Žukov hiljem, kas Coca-Cola jooki oleks võimalik valmistada ja pakendada viina sarnaseks.
Marssal Žukov tegi joogi importimise ja selle maskeerimise suhtes päringu kindral Mark W. Clarki kaudu, kes oli Ameerika Ühendriikide okupeeritud Austria sektori ülem, kes omakorda esitas taotluse president Harry Trumanile. Presidendi töötajad võtsid ühendust korporatsiooni Coca-Cola Export juhatuse esimehe James Farleyga. Tol ajal jälgis Farley 38 Coca-Cola tehase rajamist Kagu-Euroopas, sealhulgas Austrias. Farley delegeeris Žukovi eritellimuse Mladin Zarubicale, Coca-Cola ettevõtte tehnilisele juhatajale, kes oli saadetud Austriasse 1946. aastal, et teostada järelevalvet suure villimistehase rajamise üle. Zarubica leidis keemiku, kes võis värvuse Coca-Colast eemaldada, täites seeläbi marssal Žukovi soovi. Coca-Cola värvitu versioon villiti läbipaistvast klaasist pudelitesse, mille valge kork tähistati punase viisnurgaga. Pudeleid ja korke valmistas Crown Cork ja Seal Company Brüsselis. Valge koolajoogi esimesi eksemplare saadeti tellijale kokku 50 kasti.
Räätsamatk
Räätsamatk on matkaliik, kus matkatakse räätsadel.
Räätsamatku võetakse ette aastaringselt: kevadest sügiseni tavaliselt pehme pinnasega soodes ja rabades, talviti ka muudel lumega kaetud matkaradadel.
Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia
Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.
Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 1995. aastast.
Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.
Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia laureaadid
1995 1996 1999 2001 2003 2005 2006 2007
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
Heino Ross
Heino Ross (15. oktoober 1929 Rakvere vald, Virumaa – 18. jaanuar 2022) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Heino Ross oli kooliõpetajate poeg ja Juhan Rossi vend.
Lõpetas 1948 Tartu 1. Keskkooli, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, 1957 Leningradi Elektrotehnika Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1959, samas), väitekiri käsitles allveelaevade demagneetimist. Oli 1957 TTÜ elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide kateedri assistent, 1957–1960 teoreetilise ja üldelektrotehnika kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1960–1992 automaatika kateedri ja 1992–1996 automaatikainstituudi dotsent, 2006– emeriitdotsent, 1962–1963 ja 1990–1992 ka õhtuse teaduskonna prodekaan, 1963–1990 dekaan. Luges magnetoonika ning süsteemide projekteerimise ja töökindluse kursusi.
Ta oli Eesti Meestelaulu Seltsi asutajaliige (1988), 1988–1996 president, 1996. aastast auliige.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Halli andurid, induktiivsete pingejagurite arvutus ja ehitus. 8 teadustrükist.
Hoiak
Hoiak on üks sotsiaalteaduste kasutatavamaid mõisteid. Ka igapäevases kõnepruugis räägitakse teiste inimeste iseloomustamisel nende mõttemaailma iseloomustavatest hoiakutest sama iseenesestmõistetavalt nagu nende silmade värvist, juuste pikkusest või jala suurusnumbrist.
Hoiaku mõiste evolutsioon
Tänapäeval peetakse hoiaku all silmas indiviidi psühholoogilist kalduvust hinnata objekte või nähtusi teataval moel. Hoiakud võivad avalduda nii teadlikult kui ka mitteteadlikult ja need on emotsionaalsete reaktsioonidega tugevasti seotud. Käitumise prognoositavuse suurendamiseks lisasid Ajzen ja Fishbein oma hoiakute mudelisse ka normatiivsed käitumiskavatsused ning erinevate käitumisviiside tajutud kerguse või raskuse. Nende käsitlus on tuntud planeeritud tegevuse teooriana, mille kohaselt on individuaalsed hoiakud koos käitumiskavatsuste ning üldiste normide ja käitumisviiside tunnetatud kergusega aluseks inimeste käitumisele.
Hoiakud on olemuselt hinnangud. Nad näitavad, kuidas me orienteerime end selliste objektide suhtes, mida nimetatakse hoiaku referendiks. Kõigil hoiakutel on abstraktsem või konkreetsem referent ehk objekt, mille all peetakse silmas mitte ainult materiaalseid või vaimseid objekte, vaid samuti protsesse nagu valimised või abstraktsemaid nähtusi nagu liberalism, võrdsus või sotsioloogia. Referendile osutades näitab hoiak talle antavat hinnangut. Hoiakutest rääkides kasutatakse hinnangulisi väljendeid nagu "meeldiv-ebameeldiv", "hea-halb". Kui hoiakuobjekt on inimesele tähtis, siis kaasnevad objektile hinnangu andmisega afektiivsed või emotsionaalsed reaktsioonid.
Kunnjärv
Kunnjärv (ka Viitina Kungjärv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Jugu külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 286 m.
Dejan Stanković
pisi|Dejan Stanković (2009) pisi|Dejan Stanković (2009) pisi|Dejan Stanković (2009) Dejan Stanković (sündinud 11. septembril 1978 Belgradis) on Serbia jalgpallitreener ja endine mängija (poolkaitsja).
Alates 2019. aastast on ta Serbia kõrgliiga klubi Belgradi Crvena Zvezda peatreener.
Klubikarjäär
Stanković mängis 1994–1998 Belgradi Crvena Zvezdas, kus tuli korra Jugoslaavia meistriks ja võitis 3 korda karika.
Utsjokisuu kool
Utsjokisuu kool (soome keeles Utsjokisuun koulu) on Soomes Utsjokis tegutsev saamikeelne kool.
Dejan Stanković
Klubikarjäär
1998–2004 mängis ta Rooma Lazios. Samal aastal võitis ta Itaalia superkarika, järgmisel aastal karikavõitjate karika ja UEFA Superkarika. 2000 tuli ta Itaalia meistriks ning võitis karika ja superkarika.
Utsjokisuu kool
Koolis on aastaid õpetatud Skype'i kaudu ka eesti keelt, õpetab Maiu Juurik.
Dejan Stanković
Klubikarjäär
2004–2013 mängis Stanković Milano Internazionales. Interiga tuli ta viis korda Itaalia meistriks (2006–2010) ning võitnud kolm korda karika (2005, 2006 ja 2010) ja neli korda superkarika (2005, 2006, 2008]ja 2010). 2010 võitis ta UEFA Meistrite Liiga ja seejärel 2010. aasta klubide maailmameistrivõistlused jalgpallis.
Koondisekarjäär
Ühes mängus suutis ta kaks väravat lüüa veel San Marino ja Fääri saarte vastu. Kõige rohkem väravaid, kokku 3, lõi ta Fääri saarte jalgpallikoondise vastu.
Stanković osales Jugoslaavia koondisega 1998. aasta MM-il Prantsusmaal. Avakohtumises Iraani jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 50. minutil seisul 0:0 ja Jugoslaavia võitis 1:0. Teises kohtumises Saksamaa jalgpallikoondise vastu mängis ta esimesed 66 minutit ja vahetati välja eduseisul 2:0, aga Saksamaa suutis viigistada 2:2. Kohtumises USA jalgpallikoondise vastu mängis ta esimesed 54 minutit, saades 41. minutil kollase kaardi. Ta vahetati välja eduseisul 1:0, mis jäigi lõpptulemuseks. Tänu paremale väravate vahele võitis alagrupi Saksamaa Jugoslaavia ees. Järgnenud kohtumises Hollandi jalgpallikoondise vastu Stanković ei osalenud ja Jugoslaavia kaotas 1:2.
2000. aasta EM-il Belgias osales Stanković mälestusväärses kohtumises Sloveenia jalgpallikoondise vastu, mis oli nende riikide esimene omavaheline kohtumine. Sloveenia läks 57. minutil 3:0 ette ja Jugoslaavia oli jäänud selleks ajaks kümnekesi, kuid Jugoslaavia suutis ikkagi 3:3 viigistada. Järgnes 1:0 võit Norra jalgpallikoondise üle. Viimases mängus Hispaania jalgpallikoondise vastu läks Jugoslaavia kolm korda juhtima, aga kaotas üleajaminutitel ikka 3:4. Jugoslaavia ja Norra kogusid võrdselt võidu, viigi ja kaotuse ühesuguse väravate vahe 0 juures, aga Jugoslaavia oli löönud 7 väravat Norra 1 vastu ja läks Hispaania järel veerandfinaali. Seal vahetati Stanković sisse 52. minutil seisul 0:3 ja Holland võitis Jugoslaavia 6:1.
2002. aasta MM-ile Jugoslaavia ei pääsenud, sest jäi valikgrupis Venemaa ja Sloveenia järel kolmandaks, kuigi oli kõige resultatiivsem meeskond.
2004. aasta Euroopa meistrivõistlustele püüdis Jugoslaavia asemel pääseda Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis. See ei õnnestunud, sest valikgrupis jäädi Itaalia ja Walesi järel kolmandaks.
2010. aasta MM-il Lõuna-Aafrikas osales Stanković Serbia kaptenina kõigis mängudes algusest lõpuni. Serbia kaotas Ghana jalgpallikoondisele 0:1, võitis Saksamaa 1:0 ja kaotas Austraalia jalgpallikoondisele 1:2 ning jäi alagrupis viimaseks.
Stanković lõpetas koondisekarjääri 2013. aastal.
Toshio Iwatani
Toshio Iwatani (jaapani keeles 岩谷 俊夫 Iwatani Toshio; 1. märts 1925 Kobe – 24. oktoober 1970) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1951–1956 8 mängu ja lõi 4 väravat.