cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geneetiline häire
On kolme tüüpi geneetilisi haigusi:
Monogeensed haigused
Paljud pärilikud haigused (teada üle 5000) on ühe geeni määratud ehk monogeensed haigused. Ühe geeni punktmutatsiooniga seostuvad haigused on siiski võrdlemisi haruldased. Näiteks on selliseks harvaesinevaks juhtumiks sirprakuline aneemia (inglise Sicle-cell anemia), kusjuures kõigil haigusega isenditel on sama mutatsioon, mis on seega levinud evolutsiooniliselt. Erinevad mutatsioonid geeni samas alleelis või erinevates alleelides võivad põhjustada haiguse erinevat avaldumistugevust. Nendest mutatsioonidest võivad mõned kõrvalekalded olla evolutsiooniliselt teistest rohkem levinud. Nii näiteks on tsüstilise fibroosi käes kannatavatel Põhja-Euroopa elanikel 80% haigusjuhtudest sama deletsioon. Kui paar, kus üks või mõlemad partneritest on monogeense haiguse kandjad või selle all kannatajad, soovib saada last, on neil võimalus kasutada in vitro viljastamist. Nii on võimalik teha preimplantatsiooniline diagnostika, et selgitada välja embrüo võimalik haigestumine.
Autosoomdominantne pärandumine
Autosoomdominantse haiguse käes kannataval indiviidil piisab haiguse esinemiseks ühest muteerunud geenikoopiast. Igal haigel isikul on tavaliselt üks haige vanem, seega esineb 50% võimalus, et lapsele pärandub muudetud geen. Autosoomsed ehk mittesugukromosoomsed tunnused on autosoomides, kus geeni alleelid esinevad mõlemas homoloogses kromosoomis. Selliste tunnuste pärandumist on lihtne jälgida, kuna tunnused avalduvad põlvkonnast põlvkonda ning esinevad meestel ja naistel sama sagedusega. Dominantse tunnuse avaldumine võib sõltuda ka keskkonnast. On ka võimalus, et dominantne tunnus ei ilmne, sel juhul on tegemist tunnuse mittetäieliku avaldumise ehk mittetäieliku penetrantsusega. Monogeensed haigused on näiteks Huntingtoni tõbi, familiaalne hüperkolesteroleemia ja pärilik kolorektaalvähk.
Autosoomretsessiivne pärandumine
Autosomaalretsessiivse haiguse esinemiseks peavad indiviidil olema muteerunud kaks geenikoopiat. Sel juhul on indiviidi vanemad üldjuhul mõlemad üksiku geenikoopia kandjad, kuid neil ei avaldu haigus. Autosoomretsessiivsed tunnused ei avaldu igas põlvkonnas. Avaldumiseks on vajalik mutatsiooni homosügootsus. Sellised haigused on näiteks tsüstiline fibroos ja sirprakuline aneemia. Osad teised fenotüübid, nagu kuiv või märg kõrvavaik, on samuti määratud autosoom retsessiivsel moel.
X-liiteline pärandumine
X-liitelisi haigusi põhjustavad X-kromosoomi geenimutatsioonid. Naistel on kaks X-kromosoomi, seega võib ühe kromosoomi muutused kompenseerida teine X-kromosoom. Sel juhul on naine väliselt terve X-liitelise haiguse kandja. Kuigi naisel endal haigus ei avaldu, võib ta seda siiski järglastele edasi kanda. Naissoost kandjatel on 50% risk pärandada edasi muutusega geen. Kui ema pärandab pojale mutatsiooniga geeni, siis on poeg haige, kui aga haigust põhjustav muutustega geen kantakse edasi tütrele, siis tütar on kandja nagu tema emagi. Meestel on vaid üks X-kromosoom (XY), ning kui X-kromosoomis on toimunud muutused, avaldub neil haigus kindlasti. Nii päranduvaid seisundeid kutsutakse X-liitelisteks retsessiivseteks haigusteks. Inimesel on X-liitelistest retsessiivsetest geenidest põhjustatud haigustest tuntud veritsustõbi ehk klassikaline hemofiilia. See on haigus, mille puhul organism pole võimeline sünteesima vere hüübimist määravat faktorit. X-liiteline hemofiilia esineb praktiliselt ainult meestel, kes saavad hemofiiliaalleeli emalt, kes on geeni kandja.
Y-liiteline pärandumine
Y-liitelisi haigusi põhjustavad mutatsioonid Y-kromosoomis. Kuna Y-kromosoom esineb vaid meestel, on nemad ainukesed haiguste kandjad ning haigus pärandub edasi vaid isalt pojale. Y-liitelised haigused on harvad ning põhjustavad üldiselt viljatust, sest Y-kromosoomi geenid on paljud seotud meeste viljakuse ja gonaadide (sugunääre) arenguga. Tuntuimaks Y-liiteliseks geeniks on SRY-geen, mis määrab embrüonaalse arengu käigus meessugupoole kujunemist.
Mitokondriaalne pärandumine
Mitokondriaalne või emapoolne pärandumine rakendub mitokondriaalse DNA geenidele. Kuna arenevale embrüole annavad mitokondreid vaid munarakud, saavad selliseid haigusi edasi pärandada vaid emad. Haiguse raskusaste sõltub sellest, kui suur osa mitokondreid on kahjustunud. Mitokondriaalse haiguse näide on Leberi pärilik optiline neuropaatia ehk silma võrkkesta ganglionirakkude degeneratsioon, mis viib nägemise järsule halvenemisele.
Multifaktoriaalsed ja polügeensed haigused
Ühe geeni põhjustatud haigused on erandlikud. Tavaliselt kujunevad haigused paljude geenide koostoimes. Polügeensed haigused on need, mille avaldumiseks on vajalik mitme erineva geeni samaaegne toime. Näiteks põhjustavad perekondliku päriliku rinnavähi soodumust mitmed geenid. Geneetilised haigused võivad olla polügeensed ja multifaktoriaalsed. See tähendab, et haigus on seotud mitme geeni ning eluviisi ja keskkonna koostoimega. Kuigi komplekssed haigused avalduvad tihti perekonniti, ei ole neil siiski kindlat pärandumismustrit. Seega on raske määrata, kas indiviidile võib haigus päranduda. Multifaktoriaalsed haigused on näiteks:
Geneetiliste häirete prognoos ja ravi
Suuremat osa geneetilisi haigusi ei ole aga võimalik täielikult terveks ravida. Olemasolevad ravimeetodid aitavad tulla toime defektse geenide põhjustatud haigustega, kuid ravi tõhusus sõltub haigusest endast. Geneetikaalased uurimused ja kliinilised katsetused annavad lootust geeniteraapia laialdasemaks kasutamiseks tulevikus, kuid esialgu jääb see laiemale elanikkonnale kättesamatuks. Uute geenide sisestamisega kaasneb ka tüsistusoht. Terved geenid viiakse organismi viiruste abiga, sest neil on võime anda edasi geneetilist materjali rakkudele, kus paikneb defektiga geen. Selline meetod ei pruugi esmapilgul problemaatiline tunduda, kuid võib põhjustada tõsiseid tüsistusi. Geeniteraapia eesmärk on viia organismi terve alleel, mis asendaks defektse geeni ja taastaks sellega geeni esialgse funktsiooni. Gaucheri haigus, mis mõjutab metabolismi, on paremini ravitav kui paljud teised geneetilised haigused ning selleks kasutatakse ensüümide asendamist, ravimeid ja luuüdi siirdamist.
Aleksander Peek
Aleksander Peek (25. aprill 1915 Kunda – 10. juuli 1982 Tallinn) oli eesti maali- ja teatrikunstnik ning graafik.
Ta õppis aastatel 1936–1940 Omski kunstikoolis lavakujundust. Ta töötas aastatel 1946–1950 ja 1952–1955 "Estonia" teatri kunstnikuna ja kujundas "Estonia" teatris umbes 25 lavastust. Aastatel 1955–1957 oli ta Eesti NSV Kunstnike Liidu vastutav sekretär. Hiljem tegutses vabakutselise kunstnikuna.
Isiklikku
Tema poeg on ettevõtja Toomas Peek. Aleksander Peegi lapselaps on ajakirjanik Ingrid Peek.
Rekvisiit
thumb|Rekvisiidiladu [[Mannheimis Saksamaal]] Rekvisiit on ese, mida kasutab lavastuses näitleja mingi tegevuse matkimiseks ja/või mis on olustikku kirjeldava lavakujunduse osa. Lavaesemeid ehk rekvisiite valmistab butafoor. Rekvisiite soetab ja nende korrasoleku eest vastutab rekvisiitor. Rekvisiite, mida parasjagu etendustel ei vajata, hoitakse rekvisiidilaos.
Rekvisiit kujutab teatud objekti. Rekvisiitideks võivad olla harilikud esemed ise, kuid tihti valmistatakse rekvisiidid spetsiaalselt teatri vajaduste jaoks näiteks sobivamast materjalist, sobivama suuruse, kuju, värvusega, teistsuguste omadustega, et rekvisiit lavatingimustes objekti võimalikult hästi esindaks, tihti ka turvalisuse huvides. Näiteks kasutatakse nürisid nuge ja mõõku, võltstulirelvi, etenduses puruneva klaasi asemel suhkrust võltsklaasi.
Teatud juhtudel ei ole rekvisiidi sarnasus objektiga oluline, sest rekvisiidi funktsioon võib selguda ka kontekstist, kus seda kasutatakse.
Tänapäeval on mõiste laienenud ka televisioonis ja filmikunstis kasutatavatele esemetele.
Rekvisiidi mõiste areng: argipäevaselt on rekvisiidid inimese juurde kuuluvad esemed, märgid ühiskondliku, kultuurilise jms kuuluvuse kohta. Laval on rekvisiit tegelase, koha, ajastu kirjeldamiseks.
Ajalugu
Vanimad teadaolevad rekvisiidid olid stiliseeritud käeshoitavad maskid vanakreeka teatris.
Samuti kasutati patroonilt laenuks või annetusena saadud asju, nii rekvisiite kui ka kostüüme. Eriti aadliku enda majas toimuvatel etendustel kasutati neid esemeid mõne tegelase elu rekvisiitidena.
Inglismaal keerles teater monarhi ümber, kelle õukonda palgati meelelahutajaid. Seega olid olemas mõned soositud teatrid, kes said endale lubada meistrite palkamist uhkemate rekvisiitide valmistamiseks. Sellest ajast on säilinud dokumente rekvisiitide meistritest, nende töökodadest, rekvisiitide maksekorraldustest, arvetest jms.
Enam ei asetunud rekvisiit maalitud horisondi taustale, vaid ilmus võrdsena kolmemõõtmelisse keskkonda. Seega muutus järjest tähtsamaks laval esitamiseks välja valitud esemete ajalooline, ja geograafiline täpsus, nende viimistlus, materjal ja hulk.
Rekvisiidiesteetika, ansamblilisus lavakujunduses said oluliseks alates 19.sajandi lõpust, mil rekvisiit ja keskkond hakkasid üksteisest sõltuma.
Paide Jumalaema Uinumise kirik
Ajalugu
Vajadus õigeusu koguduse järele Järvamaal tekkis juba enne 1861. aastat, kui Paides elas arvukalt õigeusklikke. Jumalateenistusi hakkas pidama Tallinna garnisoni kiriku teine preester Theodor Grigorjev kolm-neli korda aastas üüritud eramajas. Usklike arvu pideva kasvamisega suurenes ka vajadus alalise pühakoja ja preestri järele. Preester Grigorjevi ettevõtmisel pühitseti 5. aprillil 1861. aastal renditud eramajas Paide õigeusu "ajutise kiriku" nime kandev ühe altariga pühakoda. Uues hoones alustati korrapäraste jumalateenistustega ja alalise preestriga, kelleks määrati Tallinnast Paidesse elama asunud Theodor Grigorjev.
Uue ja suurema hoone ehitamiseks palus preester Grigorjev abi kaupmees Russanovilt, kes kiriku ehitamist 27 602 hõberubla ja 20 kopikaga toetas. Püstitatava kiriku asukohaks valiti Paide Vallimäe edelabastion. 1863. aasta 8. septembril pühitsesid uue kirikuhoone Novgorodi ja Peterburi metropoliit Issidor ja mitmed vaimulikud üle Eesti. Uus Paide Jumalaema Uinumise kiriku kirikuhoone (vene k. Вейсенштейнский Успенская церковь) oli Eestis pikka aega ainulaadne ja teistest 19. sajandi teisel poolel ehitatud õigeusu kirikutest erinev Bütsantsi stiilis puitehitis.
Kogudusel oli 1862. aastal 280 liiget, 1865. aastal juba 347. Kõige rohkem oli koguduse liikmeid 1902. aastal, mil nende koguarv oli 632. Järgnevatel aastatel see arv järk-järgult vähenes.
Kiriku juures tegutses õigeusu kihelkonnakool ja õigeusu abikool Vahastu mõisas.
1938. aastal oli koguduseliikmeid üle 200. Koguduse hooldajaks-preestriks oli A. Pops, kes on Lelle koguduses preestriks. Alaliselt viibis Paides ainult köster, kelleks on J. Taal. .
Paide õigeusklike kogudus liideti 1965. aastal Türi õigeusu kiriku kogudusega ning 1966. aastal anti Paide Muuseumile üle kirikuarhiiv, mis tähistas ühtlasi ka õigeusu koguduse tegevuse lõppu Paides. Pärast seda kasutati kirikuhoonet laona.
Kirik põles 1993. aasta 29. aprillil, misjärel hoone lammutati kuni vundamendini.
Leid kiriku varemetest
2004. aasta mais alustas Paide Linnavalitsus kirikuvaremetel töid, eesmärgiga korrastada vundamendimüür ning katta varisemisohtlikud keldrid pinnasega. Tööde käigus leiti vundamendist vana pudel, milles oli kaltsupaberil dokument; samuti leiti lähedusest 19. sajandi teisest poolest pärinevad 14 Venemaa münti. Veekahjustuse tõttu oli enamik teksti loetamatu, sellelt võis siiski välja lugeda kiriku ehitamiseks eraldatud rahasummad ja mõne annetaja nimed ning kuupäeva 14. juuli 1860, mil kiri pudelisse pandi. Pudel arvatakse olevat osa nurgakivi panekuga müüri peidetust. Mündid ja ürik saadeti Järvamaa muuseumi.
Imavere külanõukogu
Imavere külanõukogu (1945-1960 Järavere külanõukogu) oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945. Külanõukogu halduskeskus asus Järavere asulas.
Külanõukogus tegutsesid Imavere ja Rahva Võidu kolhoos.
Yūzō Kurihara
Yūzō Kurihara (jaapani keeles 栗原 勇蔵 Kurihara Yūzō; sündinud 18. septembril 1983 Yokohamas) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
St. James's Park
St. James's Park on 23-hektariline park Londonis Westminsteri linnaosas.
Ajalugu
Algselt oli pargi asemel soo. Hiljem ehitati sinna pidalitõbila.
1532. aastal sai alast kuninga valdus, kui Inglismaa ja Iirimaa kuningas Henry VIII võttis ala hirvede jahtimiseks kaitse alla.
1660. aastal avas Inglismaa ja Šotimaa kuningas Charles II ala kui avaliku pargi londonlastele.
Anu Kalm
pisi|Anu Kalm 6. veebruaril 2014 [[Eesti Rahvusraamatukogus konkursi "25 kauneimat Eesti raamatut ja 5 kauneimat lasteraamatut 2013" autasustamisel]] Anu Kalm (sündinud 15. jaanuaril 1960 Kuressaares) on eesti graafik.
Kahend-kümnendkood
Kahend-kümnendkood ehk BCD (inglise Binary-Coded Decimal) on kahendarvu eriliik, millesse on paigutatud (kodeeritud) kümnendsüsteemi arvude kohad nelja või kaheksa biti kaupa.
Kahend-kümnendkoodi kasutatakse laialdaselt kellakiipides ja mujal, kus on oluline kümnendarvuks teisendamise kiirus ja lihtsus.
Anu Kalm
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1986. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal.
Kahend-kümnendkood
Arvude kujutamine
Näiteks kümnendarv 91 kirjutatakse kahend-kümnendkoodina 1001 0001. Kuna ühte baiti on "pakitud" kaks numbrit, siis nimetatakse seda pakitud kahend-kümnendkoodiks.
Anu Kalm
Eesti Kunstnike Liidu suurkogu valis 9. mail 2007 Kalmu organisatsiooni asepresidendiks.
Ta kuulub Eesti Vabagraafikute Ühendusse.
Lisaks on ta õpetaja Tallinna Kunstikoolis.
Isiklikku
Ta on Mart Kalmu abikaasa.
Paadrema vasallilinnus
120px|pisi|Uexküllide perekonna vapp 1475. aastast Paadrema vasallilinnus (saksa keeles Padenorm) oli Läänemaal Hanila kihelkonnas kunagises Saare-Lääne piiskopkonnas asunud kindlustatud mõisamaja. Praegu jääb linnusekoht 1,5 km Paadrema külast edelasse.
Nimekujud
pisi|Paadrema mõisa peahoone asukoht künkal. Vaade edelast märtsis 2019 pisi|Paadrema mõisa peahoone köetav kelder koos sisselangenud ristvõlviga. Vaade kirde suunas
Koloniaalstiil
Koloniaalstiil on termin kunsti- ja arhitektuuristiilide sulami kohta, mida viljeldakse asumaades ning mis võtab eeskujuks emamaa ajaloolisi stiile.
Tuntuimad on järgmised koloniaalstiilid:
Nicola di Bari
pisi|Nicola di Bari (1973) Nicola Di Bari (sünninimi Michele Scommegna; sündinud 29. septembril 1940) on Itaalia laulja.
Paadrema vasallilinnus
Nimekujud
Paadrema algne eestikeelne nimi võis olla Paadenurme – sarnaselt näiteks Oonurmega (saksa Onorm) Ida-Virumaal, kusjuures "paade" tähendas paasi ehk paekivi. Ladina keeles on lähedased sõnad pater või padre, mis tähendavad isa paavsti või jumala tähenduses.
Nicola di Bari
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Itaaliat lauluga "I giorni dell'arcobaleno", mis kogus 92 punkti ja saavutas 6. koha.
Paadrema vasallilinnus
Asukoht ja paiknemine
Linnus asetses Paadrema jõest 1,5 km lõunas ja sellest omakorda 50 m lõuna pool voolab Sookalda kraav. Linnus asub u 2–3 m kõrguse künka otsas ja seda läbis ilmselt vana maanteetrass Varblast Karusele. Mõisa peahoone asetseb nurkadega põhiilmakaarte suundades. Oja asukoht on ilmselt kuigipalju muutunud, kuna voolab nüüd sirges magistraalkraavis.
pisi|Paadrema mõisa peahoone soklikorruse müür loodest
Ajalugu
Mõis on XIV ja XV sajandil olnud Buxhövdenite lään.
1435. aastal on kohta esimest korda mõisana mainitud.
1446. aastal siirdus valdus Üxküllide kätte ja püsis nende omanduses 1702. aastani.
1534. aastal olid Üxküllid pärast üht järjekordset Saare-Lääne piiskopkonna vaenust sunnitud Virtsu vasallilinnuse maha jätma ja mõnedel andmetel olevat Paadremas sealne mõisahoone siis kivist vasallilinnuseks välja ehitatud. Algselt olevat see olnud püstitatud kahekorruselisena, kuid pärast Põhjasõja-aegseid purustusi ehitati ühekorruseliseks ringi.
II maailmasõja järel jäi peahoone varemetesse ja 1968. aastal tõmmati selle kõrgemad säilinud müürid traktoriga maha. Varemete lõunapoolsest osast on leitud ka üks XVI sajandist pärit väike raidkivi. Baltisaksa ajaloolased on määratlenud mõisa peahoone linnuste hulka kuuluvaks.
pisi|Vana müür Paadrema mõisa peahoone keskel. Vaade kagusse
Museum Catharijneconvent
Museum Catharijneconvent (hollandikeelne nimi) on kunstimuuseum Hollandis Utrechtis.
Muuseum asutati 9. juunil 1979.
Muuseumis on eksponeeritud eelkõige religioosset kunsti. Näiteks on seal illustreeritud käsikirju, vääriskividega ilustatud köiteid, altar.
Näiteks 2015. aastal külastas muuseumi 111 199 inimest.
1980 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Sagedusdetektor
pisi|Sagedusdetektori ülekande tunnusjoon ehk S-kõver Sagedusdemodulaator ehk -detektor on lülitus, mis eraldab sagedusmoduleeritud kõrgsagedussignaalist moduleeriva signaali ehk muudab sageduse hetkelised muutused pinge muutuseks. Sagedusdetektorid leiavad kasutust FM-raadiotes ja satelliitsides.
Kõikide sagedusdetektorite ülekandetunnusjoon on S-tähe kujuline, sellest ka nimetus S-kõver. Sagedusdetektori ülekandetunnusjoon näitab kuidas väljundpinge sõltub sagedusest. Moonutusete vaba töö tagab suhteliselt kitsas lineaarne osa kõvera keskosas – \Delta S. Sellest alast väljapoole kaldumisega kaasnevad suured moonutused demoduleeritud signaali kujus.
Suhtedetektor
Suhtedetektor on põhiline sagedusmoduleeritud signaali detekteerimise lülitus. Suhtedetektori nimetus tuleneb sellest, et detektori väljundpinge sõltub dioodide voolude omavahelisest suhtest.
Suhtedetektor muudab moduleeritud signaali sageduse muutused kõigepealt pingetevaheliseks faasinihkeks ning selle omakorda pinge muutusteks. Saadud pingeid detekteerivad kaks tavalises lülituses AM-detektorit.
Suhtedetektori eeliseks on võime toimida rahuldavalt ka nõrkade sisendsignaalide korral. Puudus avaldub aga selles, et suhtedetektor nõuab väga täpset häälestamist.
Väljatransistoriga sagedusdetektor
Väljatransistori võimaldab kasutada sagedusdetektorina asjaolu, et madalal neelupingel (alla 0,5 V) toimib ta takisitina, mille kanali takistus sõltub lineaarselt paisupingest.
650px|keskel|Väljatransistoriga sagedusdetektori põhimõtteskeem
Diskriminaator
pisi|Kahe võnkeringiga diskriminaator Diskriminaatorid töötavad lihtsa sagedusdetektorina. Neis kasutatakse ühte või kahte kandesageduse \omega_c suhtes lahkuhäälestatud võnkeringi koos amplituuddetektori(te)ga. Kahe lahkuhäälestataud võnkeringiga skeemi summaarne tunnusjoon on lineaarsem kui üksikvõnkeringi korral. Ühevõnkeringiga diskriminaatori puudusteks on veel ka tundlikkus parasiitse amplituudmodulatsiooni (ajas muutuva amplituudi) suhtes.
Sünkroondetektor
Muundades sagedusmoduleeritud signaali sageduse muutuses peituva informatsiooni faasimuutuseks, saab detekteerimiseks kasutada sünkroondetektori faasitundlikkust. Teisisõnu saab sünkroondetektorit kasutada kaudsel meetodil töötava sagedusdetektorina. Lisaks demoduleerib sünkroondetektor ka kandjata AM ja ühekülgribamoduleeritud signaale ning PM moduleeritud signaale.
Seade koosneb korrutist, millel on kaks sisendit ja sellele järgnevast madalpääsfiltrist. Üks neist on mõeldud moduleeritud signaali s_m(t) ja teine tugipinge u_t(t) jaoks. Sünkroondetektori korrektseks tööks on vajalik, et tugipinge u_t(t) sagedus f_c ja faas \phi oleksid täpselt samad kui kandesignaalil.
Sünkroondetektori eeliseks on võime demoduleerida erineva modulatsiooniga signaale, parem kvaliteet, väiksemad signaalimoonutused. Ehk siis puudub nähtus, kus suur müra maskeerib täielikult signaali detektoris.
Mürade mõju
Sagedusmodulatsiooni korral on sisendsignaal
Moduleerivast signaalist m(t) olenevalt kõigub hetkeline sagedus sagedusribas, kus f_\Delta on sagedusdeviatsioon ehk antud juhul kõrvalekalle kandevsagedusest.
Signaali ja müra võimsused sagedusdetektori väljundis saab ligikaudselt leida, eeldades, et teine liidetav puudub.
Sisendsignaali võimsus on alati võrdne
Si =A^2 /2
Sagedusdetektori väljundsignaali hetkväärtus s_o(t) on võrdeline hetksagedusega
Kasulik signaal on selle avaldise teine liidetav, mille võimsus on
– moduleeriva signaali võimsus ehk ruutkeskmine väärtus
Mürasignaali n(t) võimsus detektori sisendis N_i on võrdeline sagedusriba laiusega
\eta – valge müra võimsuse spektraaltihedus
Müravõimsuse saamiseks arvestame, et sagedusdetektorile järgneb madalpääsfilter, mille lõikesagedus on võrdne maksimaalse sagedusega signaali f(t) spektris F_m. Müravõimsus detektori filtri väljundis on
Avaldisest on näha, et signaali-müra suhet detektori väljundis saab suurendada, ilma et oleks vaja suurendada sisendvõimsust S_i. Vaja on hoopiski tõsta suhet
,
mis tähendab omakorda suuremat deviatsiooni ja laiemat sagedusriba. Sagedusriba laiuse B kasvuga suureneb müravõimsus detektori sisendis, kuid mitte väljundis.
m_F – modulatsiooniindeks
Eelmisest valemist saame leida ka signaali-müra suhte muutuse ehk modulatsioonivõimenduse sagedusdetektoris
Sagedusdetektori läviefekt
Küllalt suure sisendmüra juures tekib sagedusdetektori läviefekt, kus müra varjab signaali ja signaali-müra suhe detektori väljundis langeb järsult. Läviefekti teke on otseselt seotud mürapinge suurusega.
Läviefekti vähendamine on võimalik sagedusliku tagasisisdega sagedusdetektoris.
Ostsillaator on asendatud pingega juhitava generaatoriga (VCO), mille tüürpingeks on detektori väljundpinge y(t). Kui signaal on küllalt suur ja faasiluku võimendus K piisav, jälgib generaator signaali sisendsignaali (kande)sagedust. Seejuures väheneb sagedusdeviatsioon üheminekul vahesagedusele (1+K) korda, mistõttu vahesagedusel on juba tegemist kitsaribalise FM-signaaliga. Koos sellega väheneb ka sagedusdetektorile minev mürapinge ja lävipinge väärtus. See võimaldab satelliitsideseadmeis saavutada lävipinge vähenemist 5–7 dB võrra. 500px|keskel|Tagasisidega sagedusdetektor
Eelmoonutused
pisi|Eelmoonutusfiltrid pisi|Eelmoonutusfiltrite sageduskarakteristikud Eelmoonutuste kasutamine sagedusmodulatsiooni korral võimaldab vähendada läve väärtust. Müra toimel tekib sagedusdetektori väljundis mürasignaal, mille spektraaltihedus kasvab kõrgematel sagedustel järsult. Signaalis on aga kõrgemate sageduste osakaal tavaliselt väike. Kui tõsta saatja poolel signaali spektri kõrgemate sageduskomponentide taset ja vastuvõtjas pärast detekteerimist neid vastavalt jälle nõrgendada, on sellega võimalik müra mõju vähendada.
Selle tulemusena on võimalik vähendada nähtust, kus müra maskeerib signaali ning signaali-müra suhe detektori väljundis langeb järsult.
Eelmoonutuste tekitamiseks ja nende kompenseerimiseks kasutatakse tavaliselt saatjas kõrgpääs- ja vastuvõtjas madalpääsfiltrit.
,
, kui R1 \ge R2.
Tavaliselt valitakse järgmised sagedused:
(umbes 2,1 kHz ) ja
(üle 30 kHz).
Sageduskarakteristikute kujust on näha, et saatja poolel tekitatud eelmoonutused kompenseeritakse täielikult vastuvõtja poolel.
Vääriskala
pisi|[[Angerjas on kõigile tuntud vääriskala, keda esineb mitmetes Eesti järvedes ja jõgedes]] Vääriskala on eriti maitsev ja hinnaline kala.
Tuntud vääriskalad on lõhe, forell, angerjas jpt.
Vääriskaladele vastandatakse soomkala.
Jõesuu tänav
Jõesuu tänav on tänav Narva põhjaosas Sutthoffi ja Siivertsi linnaosas.
Tänav sai nime 4. juulil 1939.
Jõesuu tänav ristub Jõe põigu, Aleksei Juhhanovi, Taime, Pargi, 2. Jõesuu tänava, Pargi põigu, Paadi, Pilve, Purje, Mätta, August Weizenbergi, Paadimehe, Kaluri ja Mesilase tänavaga.
pisi|Surnuaia tänav 1929. aasta Narva linnaplaanil 1900. ja 1905. aasta linnaplaanidel oli selle tänava nimi vene keeles Кладбищенская улица, 1912. ja 1929. aasta linnaplaanidel vastavalt Surnuaia uulits ja Surnuaia tänav – ilmselt selle pärast, et kulges mitme surnuaia vahel.
Enne 1990. aastaid kandis tänav vene keeles nime улица Йыэсуу.
9. mail 1970 avati tänava ääres, aadressil Jõesuu tänav 175 Narva linna vallutamisele pühendatud mälestusmärk. See koosneb postamendile asetatud tankist T-34/85.
Maija Kristalinskaja
Maija Kristalinskaja (vene Майя Владимировна Кристалинская; 24. veebruar 1932 Moskva – 19. juuni 1985 Moskva) oli vene estraadilaulja.
Maija Kristalinskaja sündis Moskvas vene-juudi perekonnas. Tema juudi rahvusest isa Vladimir Kristalinski (1904–1972) oli pärit Valgevenest, vene rahvusest ema Valentina Kristalinskaja (sündinud Põtkina, 1911–1996) oli pärit Kasahstanist Pavlodarist.
Keskkooli lõpetamise järel 1950. aastal astus Maija Kristalinskaja Moskva Aviatsiooniinstituuti. Instituudi lõpetamise järel suunati ta tööle Novosibirskisse Tškalovi nimelisse tehasesse. Kuid varsti pöördus ta Moskvasse tagasi ja asus tööle ühes konstrueerimisbüroos.
1957. aastal sai ta VI ülemaailmse noorsoofestivali laureaadiks, kus ta esines isetegevusansambli koosseisus. 1960. aastal saavutas ta lauljana laiema tuntuse. 1966. aastal tunnistati ta televaatajate küsitluse järgi aasta parimaks estraadilauljatariks.
1961. aastal diagnoositi tal Hodgkini lümfoom.
1970. aastal sai Nõukogude Liidu Teleraadiokomitee esimeheks Sergei Lapin. Lapin oli antisemiitlike vaadetega, seetõttu sattus Kristalinskaja varsti "musta nimekirja" ning tema pääs teleekraanile keelustati. Tal oli võimalik esineda ainult väikelinnades ja rajoonikeskustes, suuremates linnades lubati tal kontserte anda harva.
Poripruun
Poripruun ehk porikarva on keskmise tumedusega pruun värvitoon, mis on pori värvi, tuhmi ja määrdunud tooniga.
Variatsioonid
Veebivärv Mud Brown on keskmine soojatooniline pruun, Mud on sellest veidi tuhmim keskmine pruun.
Englischer Garten
pisi Englischer Garten ('Inglise aed') on Saksamaa Baieri liidumaa pealinnas Münchenis asuv avalik park.
Alates 1970. aastatest päevitab selle pargi muruplatsidel märkimisväärselt palju nudiste.
Riskiregister
Riskiregister (riskilogi, riskimaatriks või ka riskileht) on projektijuhtimise abivahend riskihindamiseks, mis võetakse kasutusele, kui plaanitakse tegevust tulevikus. Eelkõige kasutatakse seda riskijuhtimises, kui tehakse plaane projektideks, organisatsioonis või finantssektoris.
Ülevaade
Riskiregister on meetod, mille abil hallata võimalikku tekkivat riski või ebakindlust kõikide võimalike ohufaktorite eest. Riskijuhtimises on tavaliselt välja töötatud plaanid, mille abil on võimalik riskidega tegeleda kui need tekivad, riskiregistri abil aga üritatakse välja tuua ja vältida riske, mis võivad tekkida või aidata tegeleda paremini tagajärgedega.
Riskijuhtimine kasutab riskiregistreid, et identifitseerida, analüüsida ja hallata riske selgelt ja lühidalt. Riskiregistrit kujutatakse tavaliselt tabeli näol, kus erinevate veergude ja ridade abil tuuakse välja tegevused, millega riske vältida või vähendada. Riskiregister peaks kokkuvõtvalt sisaldama tegutsemisplaani juhuks, kui mõni riskidest materialiseerub ning samuti kokkuvõtet tegevustest, mida tuleks teha, et vastava riski tekkeohtu vähendada.
Riskiregistri eelised:
• Riskiregistris saab kindlaks teha ja ette näha riske, mis võimaldab organisatsioonil raha säästa, kui midagi juhtub.
• Organisatsioon võib olla kindel, et projekti saab investeeringutega jätkata, kuna on teada, et on valmisolek tekkida võivate riskidega tegelemiseks.
Puudused:
Riskikataloog
Riskiregistri mõiste on seotud riskikaartide ja riskistsenaariumidega. Riskikataloogi võib vaadelda kui riskikaarti, mis sisaldab üksikasjalikku teavet iga tuvastatud riski kohta, sealhulgas:
• teave riskiomaniku kohta
• teave riskistsenaariumi üksikasjade kohta
• teave riskianalüüsi üksikasjalike hindamiste kohta
• üksikasjalik teave riski reageerimise ja riski reageerimise seisu kohta
• teave kontrollide kohta (vajaduse korral)
Riskide kirjeldamiseks, liigitamiseks ja tõhusaks juhtimiseks nõutav teave on märkimisväärne ja potentsiaalselt keerukas. Efektiivne riskijuhtimine sõltub tõhusate kontrollide kombinatsioonist, ressursside asjakohasest jaotamisest ning kavandatud aja ja pingutuste piisavast jaotumisest projekti plaanis.
Ristregister toetab nelja põhifunktsiooni:
• See hõlbustab projekti riskide ja nende potentsiaalse mõju tuvastamist.
• See annab olulise panuse ja seob seega projekti riskide tõhusa juhtimise ülevaate.
• See hõlbustab riski hindamist, pakkudes konsolideeritud riskijuhtimise teavet.
• See annab aluse riskijuhtimismeetmete registreerimiseks ja jälgimiseks.
Tegevusplaan
Enne riskiregistri koostamist tuleb:
• Tuvastada ja loetleda kõik võimalikud riskid ja otsustada nende esinemise tõenäosus. Oodatava riski mõju kindlaks määramine, kui see esineb. Määrata mis tahes vastastikune sõltuvus seoses muude riskidega ja millised on selle mõju võimalikud tagajärjed.
• Määrata vastumeetmed riski leevendamiseks enne selle tekkimist.
• Jälgida riskiregistris oleva mistahes riski hetkeolukorda ja toiminguid.
Olemus
Hästi struktureeritud ja dünaamiline riskiregister on eduka riskijuhtimise algatuse keskmes. Siiski on oht, et riskiregistrist võib saada mõttetu dokument, mis dokumenteerib riskijuhtimise tegevuse käesolevaks hetkeks. Tegevuse praktiline tähendus seisneb selles, et asutuse või projekti juhtkond võib arvata, et riskihindamise töötuba ja riskiregistri koostamine täidavad oma riskijuhtimise kohustusi ning muid meetmeid ei nõuta. Parem on mõelda riskiregistrist kui riskide tegevuskavast, mis salvestab organisatsiooni staatuse seoses riskide juhtimisega, kuid sisaldab ka ülevaadet olemasolevatest kriitilistest olukordadest.
Riskide ümberregistreerimisel esitatud teave peaks olema väga ettevaatlik. Näiteks tuleb täiustamisel sätestatud riskid täpselt määratleda, et oleks võimalik selgelt määratleda mis tahes riski põhjused, allikad, sündmused ja mõju. Projektide riskiregister peab olema väga dünaamiline dokument. Riskiregistris antakse projektijuhtidele nimekiri olulistest riskidest ning see sisaldab teavet iga riski kulude ja mõjude kohta. See omakorda toetab situatsiooni lahendamise protsessi, jälgides muutusi tegelike kulude ja ajakavaga seotud riskide tagajärjel, kuna projekt kulgeb arendusprotsessi käigus ja riskid lahendatakse. Registris esitatud detailide tase sõltub projekti keerukusest.
Riskiregistri või riskimaatriksi tuleks kogu projekti kestel asustada ja ajakohastada. Riskijuhtimise tarkvaratööriist võib tihti olla tasuv viis oma riskiregistri säilitamiseks, kuna see võib vähendada käsitsi koormust ja aidata riskijuhtimisega seada prioriteete. Kui riskid on kindlaks tehtud ja nende vähendamise plaanid on loodud, on tingimata vaja neid regulaarselt läbi vaadata.
Riskiregisti osad
Riskiregistri tabel koosneb ridadest ja veergudest, milles on osaliselt või täielikult järgnev informatsioon:
1. Viitenumber – riskijuhi poolt eraldatud unikaalne number.
2. Versiooni number – riskide tajumine muutub projekti elutsükli jooksul ja vastavalt muutuvad riskiparameetrid. Kui riskid muutuvad, suureneb versiooni number ühe võrra, et jälgida riski liikumise suundumust.
3. Riskide klassifikatsioon – on kasulik korraldada erinevaid projektiriske ühiste rühmituste või klassifikaatoritena. Seal on mitmeid üldisi kategooriaid, mis varieerub järgmiselt. :
• komplekssus – projekt võib nõuda erinevate organisatsioonide, komponentide või süsteemide kogumist, mille keerukus muutub;
• tõhusus – valitud suuna või lahendust ümbritsevad eeldused võivad muutuda selleni, et nad enam ei toeta projekti eesmärke või nende efektiivsus väheneb;
• tehnoloogia – valitud tehnoloogiline lahendus võib olla näiteks tõestamata, hilinetud, ebausaldusväärne või sobimatu;
• kasutatavus – eeldused tõhususe tagamiseks vajalike võimaluste kohta võivad muutuda;
• ressursid – projektide, pakkumise ja klientide ressursid peavad koonduma õigesse arvudesse ja õigetesse oskustesse. Puudused suurendavad dramaatiliselt projekti riske;
• kogemused – projekti, varustuse ja klientide ressursside kogemus avaldab olulist mõju projekti ja tarnitud lahenduse efektiivsusele. Kõik probleemid suurendavad dramaatiliselt nii projekti kui ka tulemuste riske;
• ohutus – eeldused personali ja klientide turvalisuse kohta muutuvad.
• Turvalisuse tagamise nõuded või eeldused võivad muutuda või tarnijad võivad rikkuda turvastandardeid.
4. Riski kirjeldus ja pealkiri – riski lühikirjeldus koos lühikese pealkirjaga.
5. Riski domeen ja allikas – nimetatakse organisatsioon või tegevus, kellelt risk tuleneb, ja funktsionaalne piirkond, milles see toimub.
6. Riskiomanik – isik, kes vastutab riski eest.
7. Põhjus – teave, mis selgitab, miks risk tõenäoliselt tekib.
8. Esinemise tõenäosus – hinnanguline riskiprotsendi tõenäosus.
9. Riskimõju ja ajastus – hinnang nii projekti kui ka tulemuse tõenäolisele mõjule kulude, tähtaegade ja efektiivsuse osas ning selle kohta, millal mõju tõenäoliselt ilmneb. Mõju hinnatakse eraldi kulude, efektiivsuse ja aja kohta 50-punktilisel arvulisel skaalal, kus on 1-null-efekt ja 50 – katastroofiline mõju.
10. Riskide skoor – tõenäosuse protsent ja mõju skoorid korrutatakse, et anda riskiskoor, mis koos versiooninumbriga annab teada, kui suur on riski tekkimise tõenäosus.
Karl Alexander von Wistinghausen
Karl Alexander von Wistinghausen (ka Carl von Wistinghausen) (27. mai/8. juuni 1826 Lihula mõis – 10. september/22. september 1883 Tallinn) oli Eestimaa aadlik, arstiteadlane, riigitegelane ja Eestimaa kubermangu kameraalhoovi president ja aktsiisivalitsue juht.
Riskiregister
Vastuolulisus
Riskiregistrid piirduvad mõõdetava ja selgitatava teabega, sageli jäetakse kõrvale intuitsiooni, "kõhutunne" ja emotsioonid. Riskiregistrite ebaõnnestumise algpõhjused ei tulene mitte ainult individuaalsetest moonutustest, vaid ka juurdunud organisatsioonilisest olemusest, näiteks organisatsiooniline eneseteenus ja ekspertide usaldamatus. Drummond'i uurimus väidab, et riskiregistrid peavad muutuma organisatsioonilise vastupidavusega seotud planeerimismeetoditeks, mida toetavad kvantifitseerimismeetodid, mis tunnustavad riskijuhtimise piiranguid.
Karl Alexander von Wistinghausen
Ta õppis aastatel 1844–1850 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Dr. med.
Riskiregister
Kokkuvõte
Riskiregistri abil tekib projektijuhtidele nimekiri olulistest riskidest ning seeläbi täpne teave iga riskiga seotud kulu ja koostatava ajakava kohta. Riskiregister toetab situatsiooni lahendamise protsessi, jälgides muutusi tegelike kulude ja ajakavaga seotud riskide tagajärjel. Riskiregistris esitatud detailide tase sõltub projekti keerukusest. Registrit saab rakendada väiksematele projektidele ning jõupingutused nende loomiseks ja säilitamiseks võivad olla üsna minimaalsed. Kõik üsna keerukad projektid peaksid kasutama riskiregistrit.
Karl Alexander von Wistinghausen
Oli Eesti III üldlaulupeo aupresidendiks.
Felsoandesiit
Felsoandesiit on endine vulkaanilise kivimi tüüp. Felsoandesiidiks nimetati krüptokristalliinse struktuuriga andesiiti; tänapäeval ei soovitata seda nimetust enam kasutada. . Liide felso- tähistab kivimi suurt päevakivi ja kvartsi sisaldust.
East Anglia Ülikool
Üliõpilaste arv on 19 585 (2006), sealhulgas esimese astme kõrgharidust omandamas 15 190 üliõpilast ja kraadiõppureid on 4395.
Ülikool asutati 1963. aastal oktoobris, mitte oma praeguses linnakus. Ülikool oli ette nähtud 1200 tudengile ja ühiselamuid ei olnud.
Lasdun oli brutalismi järgija – see on lähedane rahvusvahelisele stiilile. Ta koondas kogu õppe- ja teadustegevuse "õppemüüri". See oli üksainus 460 m pikkune ehitis. Piki hoonet kulgeb jalgtee, millelt avanevad "õppemüüri" mitu sissepääsu. Jalgteest teisel pool on paljukorruselised ühiselamud, mille iga ülemine korrus on alumisest kitsam ja alumise korruse katusel on terrassid. Sarnasuse tõttu nimetatakse neid ühiselamuid tsikuraatideks.
Ülikoolilinnakust lõunas voolab Yare'i jõgi. 1975. aasta paiku kaevandati jõeorus kruusa ja selle tulemusena sai ülikool endale tiigi. Tiiki nimetatakse Broad. East Anglias olevat põhiliselt laevatatavate jõgede ja järvede süsteemi nimetatakse Norfolk Broads, aga ülikooli tiik on nii väike, et see ei ole laevatatav.
2005 sai East Anglia ülikool koos Essexi ülikooliga Inglismaa Kõrghariduse Rahastamise Nõukogult 15 miljonit naelsterlingit uue ülikoolilinnaku rajamiseks Ipswichi. Projekti toetasid Suffolki krahvkonna nõukogu, Ipswichi linnaosa nõukogu, Suffolki kolledž, Ida-Inglismaa Arendamise Amet ning Õppimise ja Oskuste Nõukogu. Raha eest valmis 2007. aasta septembris Suffolki ülikoolilinnak.
2010. aasta jaanuaris avas East Anglia Ülikool Londonis selleks otstarbeks ehitatud õppehoone rohkem kui 1000 tudengi jaoks.
Ülikooli kunstigalerii ja muuseum asuvad ülikoolilinnaku territooriumil paiknevas Norman Fosteri projekteeritud Sainsbury visuaalse kunsti keskuses, mis avati 1978. Kuubikujulise hoone esikülg on klaasist.
Ülikoolilinnaku territooriumil on eksponeeritud arvukalt skulptuure, nende seas ka kolm taiest Henry Moore'ilt.
Rheydti loss
pisi|Rheydti loss Rheydti loss (saksa keeles Schloss Rheydt) on loss-muuseum Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Mönchengladbachis Rheydti linnaosas.
Lossi mainiti esimest korda 1180. Loss on olnud mitme aadlisuguvõsa käes, sealhulgas Bylandt-Rheydtättenite käes, kellele kuulus Rheydti piirkond üle 300 aasta ja kelle valitsemisajal sai loss tänapäevase ilme.
1917 ostis lossi Rheydti asula. Seejärel asula eestvedamisel loss renoveeriti ja suur osa lossist muudeti loss-muuseumiks.
1978 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Olga Zimina
pisi| Olga Zimina (2008)
Olga Zimina (vene keeles Ольга Анатольевна Зимина) sündinud 14. mail 1982 Vladimiris Vene NFSV-s) on vene päritolu Itaalia maletaja, naiste suurmeister (2003).
Zimina oli kuni 2004. aastani Venemaa maletaja. Ta võitis Venemaa naiste meistrivõistlustel 2001. aastal kuldmedali ja jagas 2002. aastal 2.–4. kohta. Ta esines 2004. aastal Euroopa naiste meistrivõistlustel, kus sai 13. koha.
2004. aastal abiellus ta itaallasega ja asus elama Itaaliasse. Ta on mänginud Itaalia naiskonna koosseisus kuuel naiste maleolümpial (2006–2016) ja neljadel Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (2009–2015).
Zimina sai FIDE-lt 2000. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2003. aastal naiste suurmeistri ja 2008. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Hideto Takahashi
Hideto Takahashi (jaapani keeles 高橋 秀人 Takahashi Hideto; sündinud 17. oktoobril 1987 Isesakis) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Machado de Assisi auhind
Machado de Assisi auhind (portugali keeles Prêmio Machado de Assis) on Brasiilia peamine kirjandusauhind. Seda annab välja Brasiilia Kirjandusakadeemia Brasiilia kirjanikele. Auhind asutati 1941. aastal ja on nimetatud Joaquim Maria Machado de Assisi auks.
Auhinna laureaadid saavad rahalise preemia ja diplomi ning alates 1998. aastast ka väikese Joaquim Maria Machado de Assisi büsti, mille autor on skulptor Mário Agostinelli.
Sandra Lee
Sandra Siew Pin Lee Rebish (sündinud 20. detsembril 1970 New Yorgis), tuntud ka kui Dr. Pimple Popper, on Ameerika Ühendriikide dermatoloog ja YouTube'i sisulooja, kes elab Californias Uplandis. Tema veebivideod ja telesari Dr. Pimple Popper omavad laialdast tuntust.
Tema hiinasingapurlasest isa on endine dermatoloog, ema aga hiinamalaisialane. Vanemad emigreerusid Ameerika Ühendriikidesse aasta enne Sandra Lee sündi. Viie aastaselt kolis tema perekond Lõuna-Californiasse.
Ühe suve akvarellid (film)
"Ühe suve akvarellid" on 1966. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Virve Aruoja. Filmi tootis Eesti Telefilm.
Tunganite ülestõus
thumb|Tunganite ülestõus Tunganite ülestõus (hiina keeles 同治回乱) oli rahvaülestõus Hiinas aastatel 1855–1873.
COVAX
COVID-19 Vaccines Global Access, lühendatult COVAX, on ülemaailmne algatus, mille eesmärk on tagada võrdne juurdepääs koroonavaktsiinidele. Seda juhivad Gavi, Vaccine Alliance (endine Global Alliance for Vaccines and Immunization ehk GAVI), Coalition for Epidemic Preparedness Innovations (CEPI) ja Maailma Terviseorganisatsioon (WHO). See on üks kolmest sambast koroona vastu võitlemise vahenditele juurdepääsu kiirendis, mis on 2020. aasta aprillis WHO, Euroopa Komisjoni ja Prantsusmaa valitsuse poolt koroonapandeemiale reageerimiseks käivitatud algatus. COVAX koordineerib rahvusvahelisi ressursse, et võimaldada väikese ja keskmise sissetulekuga riikidele võrdset juurdepääsu koroonatestidele, ravimeetoditele ja vaktsiinidele. 2020. aasta 15. juuliks oli COVAXiga liitunud 165 riiki, mis esindavad 60% maailma rahvastikust. Kuid 11. aprilli 2021. aasta seisuga jäi COVAX oma eesmärgist maha, olles tarninud 38,5 miljonit doosi, hoolimata eesmärgist 100 miljonit märtsikuu lõpuks.
Eva Nordmark
pisi|Eva Nordmark Eva Marie Nordmark (neiuna Persson; sündinud 21. veebruaril 1971 Norrbotteni läänis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja ametiühingutegelane. Ta on 10. septembrist 2019 Rootsi tööminister; lisaks on ta 30. novembrist 2021 Rootsi soolise võrdõiguslikkuse minister.
COVAX
Vaktsiinikandidaadid
2021. aasta 9. mai seisuga on WHO heaks kiitnud Pfizer-BioNTechi, Moderna, Sinopharm BBIBP-CorV, Oxford-AstraZeneca ja Johnson & Johnsoni vaktsiinid erakorraliseks kasutamiseks. Neid vaktsiine saab levitada COVAXi raames.
Paljudel riikidel, kes saavad COVAXist kasu, on "piiratud regulatiivne suutlikkus" ja nad sõltuvad WHO lubadest. 2021. aasta alguseks vaatas WHO läbi 11 võimalikku koroonavaktsiini erakorralise kasutamise loetellu (EUL). Esimene vaktsiin, millele WHO andis 31. detsembril 2020 EULi loa, oli Pfizer-BioNTechi koroonavaktsiin – RNA-vaktsiin, mille BioNTech töötas välja koostöös Ameerika ettevõttega Pfizer ja mida müüakse kaubamärgi Comirnaty all.
Eva Nordmark
Ta õppis aastatel 1992–1994 Luleå Tehnikaülikoolis politoloogiat, kuid ei lõpetanud seda.
COVAX
Vaktsiinikandidaadid
WHO teatas 24. augusti 2020. aasta pressiteates, et COVAXil on üheksa CEPI toetatud vaktsiinikandidaati ja üheksa katsetamisel olevat kandidaati, mis annab koroonavaktsiinide suurima valiku maailmas. 2020. aasta detsembriks oli COVAX lõpetanud läbirääkimised teiste tootjatega, mis võimaldasid talle juurdepääsu kahele miljardile vaktsiinidoosile.
Eva Nordmark
Ta oli aastatel 1995–1998 sotsiaaldemokraatide Riksdagi liige. Aastatel 1992–1999 oli ta Luleå linnavolikogu liige. Aastatel 1999–2004 oli ta Luleå ametiühingu SKTF tegevdirektor ning 2004–2011 kogu ametiühingu esimees. Aastatel 2011–2019 juhtis ta ametiühingut TCO.
10. septembrist 2019 on ta Rootsi tööminister. Lisaks on ta 30. novembrist 2021 (pärast Märta Stenevi lahkumist) Rootsi soolise võrdõiguslikkuse minister.
Isiklikku
Ta on abielus ja kahe lapse ema.
Johannes Duesborg
Johannes Duesborg (ka Johann Dusborch) oli Tartu ja Tallinna toomhärra ning esimese toomkapiitli poolt valitud Tartu piiskop (ehk korrektsemalt elekt) aastatel 1513–1514.
Aastal 1489 on Duesborgi mainitud Saare-Lääne piiskopi Peter Wetbergi sekretärina. Aastatel 1492 ja 1500 on teda mainitud Tallinna toomhärrana, 1501 ja 1503 Tartu toomhärrana. Aastatel 1503–1513 on teda mainitud Tartu toompraostina.
1513. aastal valis Tartu toomkapiitel Duesborgi piiskopiks ning järgmisel aastal reisis ta Rooma, et saada paavstlikku kinnitust. Maikuus maksidki Fuggerid tema eest paavstile piiskopitasu (servitium communis), kuid on tõenäoline, et õige pea pärast seda ta suri, mistõttu paavst ei jõudnud teda ametisse kinnitada. Tema asemel sai Tartu piiskopiks Liivi ordumeistri Wolter von Plettenbergi sekretär Christian Bomhower.
Duesborgi on küll ühes allikas mainitud 1520. aasta mais, kui teda nimetati endiseks Tartu piiskopiks ja toomhärraks, kuid on tõenäoline, et ta suri siiski juba 1514. aastal.
Kannatus
Kannatus on ebameeldiv, piinav või valus emotsioon ja tundmus. Kannatuse põhjused võivad olla nii kehalist ehk füüsilist laadi kui ka vaimsed ehk hingelised, samuti võivad kannatused olla lühiajalised või kauakestvad. Kannatuse vastand on rõõm või nauding.
Kannatuse aspekte käsitletakse psühholoogias ja meditsiinis, aga ka paljudes filosoofiates ja religioonides.
Filosoofia
Hedonism on mõtteviis, mille kohaselt on nauding ainus tõeline hüve ning selle saavutamiseks tuleb vältida kannatusi. Stoitsismi kohaselt tuleks lähtuda mõistusest ja voorusest ning võtta kannatusi ja naudinguid võrdselt. Schopenhauer soovitab pigem kannatusi vältida kui naudinguid otsida.
Budism
Budistliku käsitluse kohaselt on kannatuse põhjuseks kiindumine illusoorsesse endasse. Kannatusest vabanemiseks on kaheksaosaline tee.
Kristlus
Kristluses on kesksel kohal Jeesuse kannatused ja märtrisurm ristil, millega ta lunastas kogu inimkonna kannatused.
Põldkress
Põldkress (Lepidium campestre) on taimeliik ristõieliste sugukonnast kressi perekonnast.
Dori Ghezzi
pisi|Dori Ghezzi (2011) Dori Ghezzi (sündinud 30. märtsil 1946) on Itaalia laulja.
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Wessga Itaaliat lauluga "Era", mis kogus 115 punkti ja saavutas 3. koha.
Fjodor Vinokurov
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ja uurinud Jevgeni Zamjatini loomingut.
Budapesti Ferenc Liszti rahvusvaheline lennujaam
pisi|Budapesti Ferenc Liszti rahvusvaheline lennujaam Budapest Ferenc Liszti rahvusvaheline lennujaam (ungari: Budapest Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtér) (IATA: BUD, ICAO: LHBP), varem tuntud kui Budapesti Ferihegy rahvusvaheline lennujaam ning endiselt nimetatakse lihtsalt Ferihegy, on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Ungari pealinna Budapesti, ja on riigi suurim neljast tsivilllennujaamast. Lennujaam asub 16 kilomeetri kaugusel Budapesti kesklinnast. Budaspesti Ferenc Liszti rahvusvaheline lennujaam on Wizz Airi kodulennujaam.