cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naissugu
Inimesel ja teistel imetajatel määrab soo Y kromosoomi olemasolu. XX kromosoomidega indiviidid on naissoost ja XY indiviidid meessoost.
Keeleteaduses on naissoost teatud liiki sõnad, millel on ühised tunnused grammatika seisukohalt.
Karl Robert Ruus
Karl Robert Ruus (4. märts 1899 Pangodi vald, Tartumaa – 22. mai 1946 Magadan) oli Eesti poliitik.
Karl Robert Ruus õppis aastatel 1920–1932 ja 1936 Tartu Ülikoolis agronoomiat (lõpetas); Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas.
Aastatel 1930–1933 oli Karl Robert Ruus Valga, 1936–1940 Harju ja 1941–1944 Lääne maavanem. 10. juunil 1940 valiti ta Eesti Maapanga direktoriks. Ta oli Rahvuskogu teise koja liige.
Arreteeriti NKVD poolt, suri nõukogude vangilaagris.
Pinnavesi
Pinnavee moodustab Maa pinda kattev vesi.
Pinnavee hulka kuulub nii soolane kui ka mage, nii tahke kui ka vedel maapinnal olev vesi. Pinnavesi moodustab jõed, järved, ookeanid, mered, liustikud, loodusmaastikus asuvad tehisveekogud, ka lumikatte jne.
Täidesaatev võim
Täidesaatev võim on võimude lahususes seadusandliku ja kohtuvõimu kõrval üks kolmest võimust. Täidesaatev võim rakendab seadusi ja viib ellu poliitikat.
Üldjuhul on täidesaatvaks võimuks valitsus.
Eestis on riigi täidesaatev võimuorgan Vabariigi Valitsus. Kohalikul tasemel on Eesti omavalitsusüksustes täidesaatvateks organiteks vallas vallavalitsus ja linnas linnavalitsus.
Tintoretto
pisi|Fragment Tintoretto autoportreest Tintoretto (pärisnimega Jacopo Comin ) (12. september 1518 Veneetsia – 31. mai 1594 Veneetsia) oli Itaalia hilisrenessansi maalikunstnik.
Nooruses tunti teda ka Jacopo Robusti nime all, kuna tema isa oli "robustsel viisil" kaitsnud Padova väravaid Cambrai liiga sõjas (1509–1516) Saksa-Rooma keisri vägede rünnaku eest.
Tintoretto sündis 22-lapselise pere vanima lapsena. Tema isa Giovanni oli värval (itaalia keeles tintore) ja sellest sai Jacopo endale hüüdnime Tintoretto, mis tähendab väikest värvalit või värvali poega. Perekond ise pärines vanemate andmete järgi Luccast, uuemate andmete järgi Bresciast, mis kuulus Veneetsia Vabariiki.
Tintoretto õppis ja töötas Veneetsias. Seal õppis ta lühikest aega ka Tiziani juures. Kuid juba kümne päeva pärast saatis Tizian ta koju. Kuulujuttude järgi nägi umbes 56-aastane Tizian umbes 15-aastases õpipoisis nii suurt annet, et sai tema peale kadedaks ega tahtnud teda õpetada. Tõenäolisemalt näitasid Tintoretto joonistused nii suurt iseseisvust, et Tizian otsustas, et kuigi Jacopo võib saada kunstnikuks, ei tuleks temast head õpipoissi. Tintoretto jäi kuni surmani Tiziani geeniuse austajaks, kuid sõpru neist ei saanud.
Õpilasi oli Tintorettol vähe: tütar, pojad ja Antwerpenist pärit Maarten de Vos. Nad olid kõige rohkem keskpärased kunstnikud. Küll on aga Tintoretto mõjusid nähtud El Greco loomingus. El Greco nägi Tintoretto teoseid sel ajal, kui ta Veneetsias viibis.
Tintoretto armastas kõiki kunste. Nooruses mängis ta lautot ja teisi muusikariistu, millest mõne valmistas ta ise. Ta valmistas teatri jaoks lavakujundusi ja projekteeris näitlejatele kostüüme. Ta oli ka mehaaniliste seadmete valmistamises osav.
Tintoretto oli seltskonnas meeldiv kaaslane, kellel oli külluses meeldivaid teravmeelseid ütlemisi, aga ta ise naeratas harva. Kuid oma töö huvides elas ta väga tagasihoidlikult. Isegi siis, kui tal parajasti tellimusi polnud, jäi ta oma ateljeesse, kuhu ta ei lasknud õieti kedagi peale oma abiliste, isegi lähimaid sõpru mitte, ja oma töömeetodid hoidis ta saladuses.
Looming
thumb|"Püha õhtusöömaaeg" thumb|"Püha Markuse ime" Tintoretto on saanud mõjutusi Parmigianino ja hiljem Michelangelo loomingust. Hoolimata sellest, et ta oli Tiziani õpilane, arendas ta kunsti omas suunas, välja kõrgrenessansi raamistikust. Ta püüdles naturalismi poole, taotles oma maalides dramaatilisust ja dünaamikat, valmistades teed barokile.
Tintoretto on loonud suuri figuuriderohkeid, dünaamilise ülesehituse ja järskude rakurssidega usu- ja antiikmütoloogiaainelisi kompositsioone. Talle iseloomulik rahutu mitmekesisus ja järsk joon kujunesid lõplikult välja Scuola di San Rocco seinamaalides, kus ta ütles lahti senisest renessansi kompositsioonitraditsioonist rühmitada figuurid sümmeetriliselt ühe keskme ümber. Tintoretto asetas raskuspunkti pildi servale; ta püüaks justkui vaataja pilku sundida viltu pildi sisse vaatama.
Tintoretto maalide koloriidis valitsevad tumedad külmsinakad toonid; Veneetsia kunsti traditsiooni heledat koloriiti kohtab tema esimestel maalidel (näiteks "Püha Markuse ime").
Tintoretto on viljelenud ka portreemaali.
Tintoretto on maalis kujutanud Antaiost, Antiopet , Arachnet , Arest , Arest , Ariadnet , Danaed , magavat Endymioni Selenega , Europet , Helenat , Heraklest , Hermest , Ikarost , kariide , kükloope Hephaistose sepasellidena , Ledat , Lunat , Marsi , Marsyase nülgimist , Midast , muusasid , Narkissost , niobiidide tapmist , Omphalet , Orpheust , Perseust , Phaethoni kukkumist , Semelet ja sibülli. Ta on skulptuuris kujutanud Aeneast Didoga.
Üle 90% Tintoretto teostest on tänapäevani Veneetsias ja paljud neist asuvad samades kirikutes ja teistes hoonetes, mille jaoks Tintoretto nad valmistas.
Ipswich Town FC
Ipswich Town Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Ipswichis. See mängib Inglismaa tugevuselt teises liigas The Championship,. Premier League's mängis klubis viimati hooajal 2001–2002.
Tintoretto
Teosed
pisi|"Muusa lautoga"
Ipswich Town FC
Ipswich Town on tulnud korra Inglismaa meistriks (hooajal 1961–62). Hooaegadel 1980–81 ja 1981–82 on saadud Inglismaa kõrgliigas teine koht. Hooajal 1977–78 võideti Inglismaa karikas ja hooajal 1980–81 UEFA karika.
Praegune meeskond
''Seisuga 8. august 2018''
Vastseliina
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Vastseliina valla halduskeskus.
Seal asuvad Vastseliina Gümnaasium, Vastseliina Internaatkool, Vastseliina Muusikakool ja Vastseliina koduloomuuseum.
Vastseliina oli aastatel 1950–1959 Vastseliina rajooni keskus, Vastseliina rajooni ajaleht oli "Kolhoosi Küla".
Alevikus asub Vastseliina kalmistu.
Vastseliina kirik asub alevikust eemal ja jääb Külaoru küla territooriumile. Kaugemale jäävad ka Vastseliina piiskopilinnus (Vana-Vastseliina külas) ja Vastseliina raudteejaam (Lepassaare külas).
Hermann Walteri mälestussammas
Hermann Walteri mälestussammas on Eduard von Tolli reisikaaslase ja laevaarsti Hermann Walteri mälestussammas Valga maakonnas Tõrva vallas Soontaga külas Aakre Saeveski paisjärve ääres.
Paest mälestussammas on püstitatud 1901.
Karl Steinhoff
pisi|Karl Steinhoff (1951) Karl Steinhoff (sünninimi Carl Steinhoff; 24. november 1892 Herford – 19. juuli 1981 Wilhelmshorst) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane.
Karl Steinhoff oli pärit postiametniku perekonnast. Gümnaasiumi lõpetas ta 1910. aastal. Seejärel õppis ta esialgu ülikoolis kirjandust ja seejärel vahetas eriala ning asus õppima õigusteadust. Vahepeal võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. Õigusteaduste doktoriks promoveeriti ta 1921. aastal. Seejärel töötas ta mitmetel administratiivsetel ametikohtadel. 1923. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel oli ta 1933. aastal sunnitud administratiivtöölt lahkuma ja aastatel 1933–1945 töötas ta sündikuna ühes Berliini kartongivabrikus.
1945. aastal sai Karl Steinhoff Nõukogude okupatsioonitsoonis Brandenburgi peaministriks. 1949. aasta jaanuarist kuni 1950. aasta juulini oli Karl Steinhoff Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1949–1954 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee ja Rahvakoja (parlamendi) liige.
12. oktoobrist 1949 kuni 9. maini 1952 oli Karl Steinhoff Saksa DV siseminister.
1949–1955 oli ta haldusõiguse professor Berliini Humboldti Ülikoolis.
Uurak
pisi|Uurak pisi|Uurak Uurak ehk balka on U-kujulise ristlõikega vooluveetekkeline negatiivne pinnavorm, mille veerud on kaetud taimkattega.
Uurakust väiksem vooluveeuuristus on jäärak ehk uhtorg, millest veelgi väiksemat pinnavormi nimetatakse vihmauurdeks.
Jäärak ja uurak erinevad selle poolest, et uuraku servades on pinnas kinnistunud, kaetud rohu ja vahel põõsastega ega erodeeru edasi, seevastu jäärakus on pinnas paljastunud ja ta on vastuvõtlik erosioonile.
Kui uurakud on lõikunud põhjaveehorisondini, siis kujuneb nende põhja püsiv vooluveekogu. Varasema arengu käigus on kogu orupõhi kaetud veega ja jõesängi ristlõige meenutab kaussi või moldi. Seetõttu nimetatakse sellist jõeorutüüpi moldoruks. Et voolav vesi uuristab orgu, hakkab uurak laienema, mis viib lõpuks iseseisva jõesängi ja lammoru tekkeni. Seega saame lineaarsete vooluveetekkeliste pinnavormide geneetilise rea: vihmauure – jäärak – uurak – moldorg – lammorg.
Johannes Till
Johannes Voldemar Till (12. oktoober 1897 Viljandimaa – 8. mai 1942 Ussollag) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Teenis Viru-Järva Sõjaväeringkonna staabis. Arreteeriti 2. juulil 1941 ja hukati.
Mihhail Abakumov
Mihhail Georgijevitš Abakumov (Михаил Георгиевич Абакумов; 25. veebruar 1948 Kolomna – 19. juuli 2010) oli vene maalikunstnik.
Tal oli palju isikunäitusi nii Venemaal kui ka välisriikides.
313
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad - 310. aastad - 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad
Aastad: 308 309 310 311 312 - 313 - 314 315 316 317 318
Monetarism
Monetarism on majandusteooria ja -poliitika suund, mis peab majandusarengu määravaks teguriks ringluses oleva raha hulka.
Monetarismi saab jagada nelja faasi:
Esmane monetarism
Irving Fisher kogus kuulsust kvantitatiivse raha teooriaga (quantity theory of money), mis lihtsustatult öeldes väidab, et raha hulga kahekordistamine kahekordistab pikaajalises perspektiivis ka hinnad. Seda võib vaadata kui vastuväidet John Maynard Keynesi väitele, et kuna pikas perspektiivis oleme me kõik surnud, siis peaksime kontsentreeruma lühiajalisele perspektiivile.
Robbins ja Schumpeter viisid esmase monetarismi Friedmani arvates "naeruväärsesse" olukorda, kuna nad eitasid rahandus- ja fiskaalpoliitika võimalikku positiivset rolli majandusarengule.
Chicago vana monetarism
Chicago vana monetarismi koolkond, mille tuntumateks esindajateks võib pidada Vinerit, Simonsit ja Knighti, rõhutas raha käibekiiruse muutust (variability of velosity) ja selle võimalikku sidet inflatsiooni määraga. Nimelt spekuleerisid nad, et 1930. aastate suure majanduslanguse taga oli USA riiklik fiskaal- ja rahanduspoliitika, mis andis võimaluse pankadel pankrotistuda ja deposiidi mahul järsult väheneda. Majanduse madalseisust väljatoomiseks soovitasid nad raha hulka järsult suurendada, mis nende arvates oleks teinud lõpu deflatsioonile. Kuigi nimetatud autoreid on kritiseeritud ateoreeriluses, väidab Friedman, et ta ei oleks suutnud ilma nende esialgsete mõteteta jõuda monetarismi kui koolkonna põhimõtteliste järeldusteni.
Klassikaline monetarism
Tekkis 1950.–1960. aastatel, mil Nobeli auhinna laureaat, majandusteadlane Milton Friedman USA-st kogus hulgaliselt teoreetilisi andmeid, et esitada vastuseisu keinslaste teooriale. Pöörduti tagasi klassikalise koolkonna mõtete juurde. Friedman väitis, et majandus on stabiilsem, kui seda oletasid varajased keinslased. Kui Friedmani vaated laienesid ja need sünteesiti mõttekoolkonnaks, kujunes välja ka koolkonna nimetus – monetarism.
Monetarismil on kolm peamist aspekti:
1) eramajandus on põhiliselt stabiilne – hindade ja palkade paindlikkus tekitavad tugevaid isekorrigeerimisomadusi. Langusperioodid kalduvad olema lühikesed ja mõõdukad;
2) aktiivsuspoliitika teeb rohkem halba kui head – poliitika viitajad ja ennustusvead tähendavatki seda, et aktiivsuspoliitika teeb üldiselt rohkem halba kui head. Parim poliitika on lihtsalt jätta majandus rahule;
3) raha on tähtsaim majandusmuutuja – raha võib pikapeale mõjutada ainult inflatsioonimäära, kuid üsna kiiresti avaldada tugevat mõju kõigile majandusmuutujatele.
Monetaristide arvates on majandus pikaajalises perspektiivis stabiilne, mistõttu lühiajaliste kõikumiste tasandamine on edutu ja mõnevõrra isegi destabiliseeriv. Seetõttu toetavad monetaristid ka passiivset poliitikat. Nad arvavad, et igasugune märgatav ebastabiilsus on tõenäoliselt valitsuse sekkumise tagajärg. Suhtumine poliitikasse on monetaristidel sügavalt umbusklik.
Poliitiline monetarism
Monetaristliku koolkonna politiseerumist võib seostada M. Friedmani 1962. aastal avaldatud raamatuga "Kapitalism ja vabadus" ning seejärel abikaasaga kahasse kirjutatud raamatuga "Valikuvabadus". Nimetatud raamatud püüavad populaarteaduslikus keeles selgitada laiemale üldsusele monetaristliku koolkonna tõekspidamisi majanduse toimimise alustest.
Puiatu
Puiatu on:
Katrin Sangla
Katrin Sangla (sündinud 30. juulil 1971 Tallinnas) on eesti jumestuskunstnik. Ta oli tuntud Evelin Ilvese saatjana riigivisiitidel.
21-aastaselt rajas ta ettevõtte Katrin Sangla Make-up Studio, mille abil on ta kord aastas toimuvatel kursustel koolitanud kümneid jumestuskunstnikke, kelle seas on Margit Soosaar-Müürisepp, Meelis Krik, Anastassia Panasenko ja teised. 1993. aastal tuli Katrin Sangla jumestamises Eesti Vabariigi sisemeistriks. 2002. aastal osales ta koos modell Katrina Tee, kunstnik Martin Saare, juuksur Tamara Korjagina ja stilist Gerly Tinniga Las Vegases maailmameistrivõistlustel. Sama võistluse individuaalarvestuses sai ta kuuenda koha .
Sangla andis 2005. aastal välja raamatu "Jumestamisest" ja pälvis samal aastal stiilseima naise tiitli.
Plagioklass
Plagioklass (vanakreeka sõnadest plagios 'viltune, põik-' ja klasis 'murdumine') ehk naatrium-kaltsiumpäevakivi on päevakivide hulka kuuluv kivimit moodustav mineraal.
Plagioklassi keemiline valem ei ole kindel, vaid moodustab pideva rea naatriumirikkast kaltsiumirikkani, sest nende elementide aatomid võivad üksteist igas vahekorras asendada. Valemi võib välja kirjutada nii: (Na,Ca)[Al(Si,Al)Si2O8]. Valemist tuleb aru saada nii, et see, mis on sulgudes võib, aga ei pruugi sisalduda konkreetse plagioklassi koostises. Naatriumirikast plagioklassi tuntakse albiidi ja kaltsiumirikast plagioklassi anortiidina. Plagioklassi kristallid kuuluvad trikliinsesse süngooniasse.
Plagioklass on üks olulisemaid kivimit moodustavaid mineraale.
Moritz Leuenberger
Moritz Leuenberger (sündinud 21. septembril 1946 Berni kantonis Bielis) on Šveitsi jurist ja poliitik, aastatel 2001 ja 2006 Šveitsi Konföderatsiooni liidupresident.
Elulugu
Pärast kooliaastaid Bielis ja Baselis läbis Moritz Leuenberger aastatel 1966–1970 õigusteaduse õpingud Zürichis. 1972 sai ta loa tegutseda advokaadina ja töötas aastani 1991 Zürichis isikliku advokaadibüroo juhina.
Poliitikasse astus Leuenberger 1969, mil temast sai Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Kolm aastat hiljem valiti ta partei linnaorganisatsiooni juhiks ja 1974–1983 kuulus Zürichi linnavolikogusse. 1979 valiti Leuenberger Šveitsi Rahvusnõukogusse (parlamendi alamkotta), kus ta osales peamiselt majanduslikke ja juriidilisi küsimusi lahendavate komisjonide töös. Kohalikul tasandil oli ta aastatel 1991–1995 Zürichi kantonivalitsuse liige, vastutades siseasjade ja justiitsvaldkonna eest.
Plagioklass
Plagioklassi on polarisatsioonimikroskoobis enamasti lihtne ära tunda, sest talle on omane polüsünteetiline kaksistumine, mistõttu näeb ta ristniikoleis välja triibuline nagu sebra. Makroskoopiliselt tunneb plagioklassi ära piklike valkjate või hallide kristallide järgi. Värvus võib olla ka rohekas-, sinakas- või punakasvalge. Plagioklassi esineb massiliselt andesiidi, dioriidi, diabaasi, gabro jne koostises. Orienteerumata plagioklassi kristallid moodustavad ofiidilise struktuuri, mis on eriti iseloomulik diabaasile.
Moritz Leuenberger
Elulugu
Aastatel 1995–2010 kuulus Moritz Leuenberger Šveitsi Liidunõukogusse ehk valitsusse, kus ta juhtis keskkonna, transpordi, energia ja sideteenuste valdkondi. Kahel korral valiti ta Šveitsi liidupresidendiks.
Plagioklass
Plagioklassi erikaal jääb, sõltuvalt koostisest, vahemikku 2,61...2,76. Keskmine erikaal on 2,68. Plagioklassil on hea lõhenevus. Kõvadus jääb vahemikku 6...6,5. Plagioklassil on klaasiläige. Maksimaalne murdumisnäitaja on 1,56. Plagioklass kuulub silikaatide hulka.
Moritz Leuenberger
Elulugu
Leuenberger on olnud tugev raudteetranspordi toetaja ning tema visioon auto- ja bussiliikluse järkjärguliseks asendamiseks rongiliiklusega tõi talle Udine Ülikooli audoktori kraadi.
Plagioklass
Vaata ka
Feldspat
Moritz Leuenberger
Elulugu
Keskkonnapoliitikas toetas ta Kyōto protokolli eesmärke. Energiapoliitikas on Leuenberger pooldanud energiaturu liberaliseerimist, minnes selles küsimuses vastuollu Sotsiaaldemokraatliku Partei ametliku poliitikaga.
Isiklikku
Moritz Leuenberger elab Zürichis. Tal on kaks täiskasvanud poega. Tema abikaasa Gret Loewensberg on arhitekt.
Bütauniit
pisi|Bütauniit Bütauniit on plagioklasside hulka kuuluv silikaatne mineraal.
Bütauniit on värvuselt sinakas kuni tumehall.
Keemiline valem: (Ca,Na)(Si,Al)4O8
Bütauniiti leidub tard- ja moondekivimeis. Esineb kivimeis idiomorfsete või hüpidiomorfsete piklike kristallidena. Lõhenevus on sõltuvalt suunast kas selge või täiuslik. Kõvadus on 7 ehk ligikaudu võrdne kvartsiga. Bütauniidile on iseloomulik klaasiläige. Pleokroismi ei esine.
Bütauniit on päevakivi, nagu ka ülejäänud plagioklasside hulka kuuluvad mineraalid albiit, oligoklass, andesiin, labrador ja anortiit.
Paul Martmaa
Võttis Vabadussõjast osa laiarööpmelisel soomusrongil nr. 3.
Bütauniit
Nimetus tuleb Kanada pealinna Ottawa varasemast nimest Bytown.
Paul Martmaa
Õppis 1920–1924 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli 1924. aastal.
Bütauniit
Bytownite
Paul Martmaa
Alates 1931. aastast oli ta Elvas vandeadvokaat.
1922. aastast abielus Marie Martmaaga, kes oli ka tuletõrjuja (Elva kompanii naisrühma pealik).
Ta arreteeriti 28. jaanuaril 1941 ja suri vangistatuna Venemaal.
Laukasoo (Vihula)
Laukasoo on soo Lahemaa rahvuspargi lõunaosas. See on Lahemaa suurim (1391 ha) ja tuntuim soo. Administratiivselt jääb Laukasoo Lääne-Virumaale Haljala valda. Laukasoo võeti kaitse alla 1971. aastal Lahemaa rahvuspargi ühe reservaadina. Praegu kannab Laukasoo kaitsestaatusena Valgejõe-Laukasoo sihtkaitsevööndi nimetust. Laukasoo kaitsmisel on peamine eesmärk tagada looduse mitmekesisuse ja maastikuilme säilitamine, koosluste loodusliku seisundi taastamine ning loodusdirektiivi elupaigatüüpide, kaitsealuste liikide ja nende elupaikade kaitse. Nende eesmärkide toetuseks on LIFE Mires Estonia projekti raames LIFE programmi ja KIKi looduskaitseprogrammi rahastusel kavas taastada ajavahemikul 2015-2020 Laukasoos looduslik veerežiim. Taastamistegevuste mõjuala - 889 ha - jääb kaitseala piiridesse.
Laukasoo teke
"Loode-kagu sihis väljavenitatud soolaam (pikkus 6, laius 1-2 km) asub Loobu ja Võsu jõe ning Võhma klindineemiku vahele jäävas veelahkmenõos, mattunud ürgoru kohal. Jääsulavete liival levib turvas enam kui tuhandel hektaril. Soo kujunes madala järve, selle kaldaalade ja ümbruskonna maismaa soostumise tulemusena. Turbakihi all, mille keskmine paksus on 2,8, suurim aga 4,7 meetrit, on kohati õhuke järvemudakiht". Nagu nimigi ütleb, on soos rohkelt laukaid; neid kutsutakse Ristlaugasteks. Veesilmade pindala jääb 0,4-0,9 ha vahele ja laugaste sügavus küündib 2,5 meetrini. Paljud laugastest on omavahel ühendatud uurdeojadega. Lisaks laugastikule asub seal maaliline jäänukjärv. Mitmekesise ja suure laugastiku tõttu loetakse Laukasood Eesti üheks kaunimaks rabaks.
Kasvukoha- ja elupaigatüübid
Laukasoo kasvukohatüüpe on 2009. aastal inventeerinud Eestimaa Looduse Fond (inventeerijad Vallo Valdmann, Indrek Tammekänd), mille käigus määratleti mättaraba (3221), laukaraba (3223) ja õõtsik-siirdesoo (3122). Natura 2000 elupaigatüüpidest on Laukasoo suuremas osas kaetud looduslikus seisundis rabadega (7110), kus turbalasundi tüsedus küündib 3-4 meetrini, ja inimtegevusest rikutud, kuid taastumisvõimeliste rabadega (7120). Lisaks lagesoodele leidub Laukasoos siirdesoo- ja rabametsi (91D0), Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsi (9080) ning vanu loodusmetsi (9010). Natura 2000 elupaigatüüpide eestikeelsed vasted ja klassifikatsioon toetuvad Jaanus Paali (2007) koostatud jaotusele. Rahvusvahelised koosluste koodid on ära toodud Euroopa loodusdirektiivis. Rabad on looduskaitseliselt Natura 2000 kõrge tähtsusastmega kooslused ja Eesti riigi jaoks on tegemist vastutuskooslustega.
Elustik
Elustikust on enam uuritud linnustikku. Varasematest uurimustest nt Anu Soon-Proodel 1970. aastate alguses ja Marek Vahula aastatel 1990.–1991. Kokkuvõtvalt on Kai Kimmel (2015) määratlenud samuti Laukasoo linnurikkaks märgalaks: "Linnuliike on rabas rohkem, kuid vähem on elupaiga suhtes nõudlikke sookahlajaid, nagu mudatildrit ja rüüta, samuti avasoole omaseid värvulisi, näiteks sookiuru ja põldlõokest." Viimane teade haruldasest rabapüüst rabas pärineb 1991 aasta kevadest kui Loobu jõe äärsest kanakulli pesast korjatud linnukondid määrati kahed rabapüü omadeks.
Krišjānis Valdemārs
thumb|Valdemārs enne 1885 Krišjānis Valdemārs (2. detsember 1825 Talsi kreis – 7. detsember 1891 Moskva) oli läti rahvusliku liikumise tegelane, kirjanik, poliitik, folklorist ja noorlätlaste liikumise juht. Valdemārs oli Läti ärkamisaja suurkuju analoogselt Eesti ärkamisaja suurkuju Carl Robert Jakobsoniga.
Pärast kooli lõpetamist töötas Krišjānis Valdemārs Kuldīga lähedal Ēdoles kirjutaja abilisena, asutas seal esimese lätikeelse raamatukogu ja 1848. aastal ühe esimestest lätikeelsetest laulukooridest. 1840. aastatel töötas ta Talsi lähedal Sasmakus õpetajana. Seejärel õppis ta Jelgavas gümnaasiumis.
1858. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli, kus õppis majandust. Ülikoolis asutas ta üliõpilasringi, mille eesmärk oli läti keele ja kultuuri vaba arendamine. Sellest kasvas välja noorlätlaste liikumine.
Aastatel oli ta 1859–1867 Peterburis rahandusministeeriumi ametnik. Ta oli varem olnud kaubalaevanduse edenda­mise seltsi asjaajaja-liige ning pani erilist rõhku just Läänemere-äärsete provintside rannikule, tehes suuri pingutusi merekoolide rajamiseks ja laevanduse propagee­rimiseks rannarahvastiku keskel. Ta töötas välja Venemaa laevanduse arendamise plaani ning asutas 11 merekooli, neist 10 tänapäeva Lätis ja ühe Palangas; 1864. aastal asutati tema algatusel ja toe­tusel Eesti-Läti piiril Heinastes merekool, 1875. aastal asutas merekooli Paldiskisse.
Aastatel 1862–1865 toimetas ja andis koos teiste noorlätlastega välja ajalehte Pēterburgas Avīzes. Oma kirjutistes kritiseeris ta kehtivat Balti erikorda.
Kadri Pihla
Kadri Pihla (aastast 2015 Kadri Vaultier; sündinud 7. augustil 1976) on eesti lumelaudur.
Krišjānis Valdemārs
Aastatel 1872–1879 koostas ta vene-saksa-läti sõnaraamatuid.
Kadri Pihla
Ta on esimene eestlane, kes on pääsenud X Gamesi võistlusele.
Krišjānis Valdemārs
Valdemārsi tegevus mõjutas ka Eesti rahvusliku liikumise tegelasi, sealhulgas C. R. Jakobsoni ja Johann Kölerit.
Valdemārs suri Moskvas. Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.
Kadri Pihla
Ta on esimene eestlane, kes jõudis lumelauakrossi FIS MK-etapil finaali. Veebruaris 2011 sai ta Kanadas Stonehamis 11. koha. Märtsis 2011 saavutas ta Itaalia MK-etapil 16. koha.
Krišjānis Valdemārs
Mälestuse jäädvustamine
Valdemārsi järgi nimetati Sasmaka linn ümber Valdemārpilsiks.
Riias on temanimeline tänav.
Tema järgi oli nimetatud Läti jäämurdja Krišjānis Valdemārs, mille Nõukogude võim 1940. aastal natsionaliseeris ja mille uputasid Soome lahes 1941. aastal Saksa väed, kui Nõukogude vägesid 1941. aasta sügisel Eestist evakueeriti.
Fredriksstad Blad
Fredriksstad Blad on Norras Fredrikstadis ilmuv kohalik ajaleht. Ilmub seitse korda nädalas.
Leht asutati 1889. aastal, kuid sel oli eelkäija "Ugeblad for Fredriksstad, Sarpsborg og Omegn", mis hakkas ilmuma 1843. aastal.
1905. aastast ilmus kuus korda nädalas ja 1997. aastast seitse korda nädalas. 1986. aastast ilmub tabloidformaadis.
Lehe trükiarv oli 2008. aastal 22 877.
Fredriksstad Bladi omanik on Mediehuset Østfold, mille aktsiatest 99,3% kuulub Edda Mediale.
Lehe peatoimetaja on Erling Johannes Omvik.
Kerala
Kerala on India osariik Araabia mere ääres. Piirneb põhjas Karnataka, lõunas ja idas Tamil Nadu osariigiga.
Keralas räägitakse valdavalt malajalami keelt, mis on ka osariigi ametlik keel.
Peamised usundid 2001. aasta rahvastikuloenduse järgi on hinduism (56,2%), islam (24,7%) ja kristlus (19%).
Halduslikult jaguneb osariik 14 ringkonnaks: Kasaragod, Kannur, Wayanad, Kozhikode, Malappuram, Palakkad, Thrissur, Ernakulam, Kottayam, Idukki, Alappuzha, Pathanamthitta, Kollam ja Thiruvananthapuram.
Kerala on väikseima rahvastiku juurdekasvuga osariik Indias (3,44%). Samas on see on kõige kõrgema kirjaoskuse taseme (93,9%) ja oodatava elueaga (74 aastat) osariik ning samuti edestab see teisi India osariike inimarengu indeksi alusel (2011. aasta andmetel 0,790 ). Transparency International 2005. aasta uurimuse kohaselt on see kõige väiksema korruptsioonitasemega piirkond Indias.
Majanduses on väga olulised pipra ja kummi tootmine. Näiteks pärineb Keralast 97% Indias toodetud mustast piprast ja 85% looduslikust kummist. Kookospalmide, lääneanakardid, teepõõsaste, kohvipuude ja vürtside kasvatamine annab samuti märgatava panuse osariigi põllumajandusele. 590 km rannajoont soodustab kalanduse arengut ning selle valdkonnaga on hõivatud 1,1 miljonit inimest. Sellega on piirkond ka üks India olulisemaid kalanduspiirkondi.
Kerala on oluline turismisihtpunkt ja turism annab olulise osa piirkonna majandusest. Näiteks ajakiri National Geographic Traveller on valinud selle 50 maailmas enim külastamist vääriva paiga loendisse. 2011. aastal ületas turistide arv 10 miljoni piiri.
Osariigis on kolm rahvusvahelist lennujaama ja plaanitakse kahe uue rajamist.
Välislingid
🇮🇳
Hrodna
Hrodna (valgevene keeles Гродна; taraškievica Горадня; Horadnia; vene Гродно) on linn Valgevenes lääneosas, Hrodna oblasti ja Hrodna rajooni halduskeskus. Ta asub Nemunase jõel Poola ja Leedu piiri lähedal (vastavalt umbes 20 ja 30 km kaugusel).
Linna läbib Peterburist Vilniuse kaudu Varssavisse kulgev raudteeliin. Linnas elab 327 500 elanikku (2009), kellest 62,57% on valgevenelasi, 19,74% poolakaid, 12,2% venelasi, 1,82% ukrainlasi ja 3,67% teistest rahvustest inimesi. Enne Teist maailmasõda oli Hrodna poola-juudi enamusega linn.
pisi|1 – Kastryčnicki rajoon, 2 – Leninski rajoon Hrodna on jagatud halduslikult kaheks rajooniks. Nemunase vasakkaldal asub Kastryčnicki rajoon, paremkaldal aga Leninski rajoon. Linnas asuv Püha Francis Xavieri katedraal on Basilica minoris. Linnas asub Hrodna loomaaed, mis on Valgevene vanim ja kus 2011. aasta seisuga oli 317 liigist loomi.
Ajalugu
Põhjasõjas piirasid Rootsi väed aastal 1706 linnas asunud Vene vägesid, aga aastal 1708 toimus linnas väike kokkupõrge Vene vägede ning rootslaste eelväesalga vahel. Hrodna piirkond koos Valgevenega kuulus kuni 1795. aastal toimunud III Poola jagamiseni Rzeczpospolita riigi koosseisu, pärast aga III Poola jagamist loobus Rzeczpospolita kuningas Stanisław August Poniatowski Grodnas Rzeczpospolita kuningatroonist ning asus elama Hrodna kuningalossi, kus ta elas kuni 1797. aastani, kui ta lahkus uue Vene keisri Paul I kutsel Peterburi, kus ta ka 1798. aastal suri.
Pärast III Poola jagamist 1795. aastal kuulus Grodno ametlikult Vene impeeriumi koosseisu.
Alates 1920. aasta oktoobrist oli Hrodna Poola võimu all. 1931. aastal olid Hrodna elanikest 61% poolakad, 36% juudid, 2% valgevenelased, kuid oli ka teisi tillukesi vähemusi. Punaarmee hõivas Hrodna 20.–22. septembril 1939. 23. juunist 1941 kuni 16. juulini 1944 oli linn Saksa vägede poolt okupeeritud.
Sport
Hrodna jäähokiklubi HK Njoman Hrodna on 4-kordne Valgevene meister (1998, 1999, 2001, 2013). Linnas tegutseb ka jalgpalliklubi FK Njoman Hrodna.
Słubice
Słubice (saksa keeles Dammvorstadt) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas, Słubice maakonna ja Słubice valla keskus. Linn asub Oderi (Odra) jõe vasakkaldal.
Kuulub alates 1999. aastast Lubuszi vojevoodkonda, aastatel 1975–1998 kuulus Gorzów Wielkopolski vojevoodkonda.
30. juunil 2011 oli linnas 18 148 elanikku.
2014. aasta oktoobris püstitati Słubices maailma esimene mälestusmärk Wikipediale (Wikipedia mälestusmärk).
pisi|left|Słubice pisi|left|Słubice, vaadatuna [[Frankfurt Oderi äärest]]
Halti
thumb|Piiritulp Soome kõrgeimas punktis pisi|Orienteerumiskaart Soome kõrgeimast punktist. Halti (soome; põhjasaami Háldi) on tundrute rühm ja saami looduslik pühapaik Skandinaavia mägedes. Kõrgus kuni 1365 meetrit.
Soome piiridesse jääva Halditšohkka rindel on kõrgusel 1324 meetrit Soome kõrgeim punkt.
Otto Fabian von Wrangell
Otto Fabian von Wrangell (18. veebruar (vkj 8. veebruar) 1655 Tallinn – 19. detsember (vkj 8. detsember) 1726) oli Eestimaa poliitik ja kroonikakirjutaja.
Elulugu
Otto Fabian von Wrangell sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Fabian von Wrangelli ja Anna Dorothea von Lode pojana.
1697–1701 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa rüütelkonna maanõunik. Talle kuulusid Imastu, Hõbeda ja Kurna mõis
Perekond
Otto Fabian von Wrangell abiellus 1702. aastal Tallinnas Rootsi feldmarssali Otto Wilhelm von Ferseni tütre vabapreili Christian Eleonore von Ferseniga (1679–1704).
Veebilanss
Veebilanss on vee juurdetulekut, veekadu (veekulu) ja akumulatsiooni vahekorda iseloomustav näitaja vaadeldavas objektis (veekogus, organismis, mullas, biogeotsönoosis vms). Tavaliselt tuuakse veebilanss välja kuu või aasta lõikes.
Kahe tule vahel
"Kahe tule vahel" (originaalpealkiri "The Departed") on 4 Oscariga pärjatud 2006. aasta põnevik, mille on lavastanud Martin Scorsese.
Veebilanss
Eristatakse tasakaalustamata ja tasakaalustatud veebilanssi.
Kahe tule vahel
Film põhineb 2002. aasta Hongkongi trilleril "Infernal Affairs", mille stsenaariumi autorid olid Felix Chong ja Siu Fai Mak.
Veebilanss
Globaalses (planetaarses) veebilansis on täheldatud inimese poolt esile kutsutud häireid. See avaldub näiteks jõgede äravoolu vähenemises ja ookeanide veetaseme üldises tõusus.
Kahe tule vahel
2007. aasta Oscarite jagamisel võitis film 4 auhinda: Oscar saadi parima filmi, parima režissööri (Martin Scorsese), parima montaaži (Thelma Schoonmaker) ja parima kohandatud stsenaariumi (William Monahan) kategoorias.
Veebilanss
Veebilansi valem
Mingi ökosüsteemi või ka maakera veebilansi lihtsustatud valem on järgmine:
Kahe tule vahel
Süžee
Filmi tegevus toimub Bostonis, kus iiri maffiabossil Frank Costellol (Jack Nicholson) õnnestub sokutada oma nuhk Colin Sullivan (Matt Damon) kohalikku politseijaoskonda. Samal ajal palkab politsei Billy Costigani (Leonardo DiCaprio) nuhiks Costello meeskonda. Kui mõlemad pooled hakkavad aimama, et nende meeskonnas on nuhk, tajuvad nii Sullivan kui ka Costigan paljastamisohtu ning asuvad enda päästmiseks vastaspoole nuhi isikut välja selgitama.
Veebilanss
Veebilansi valem
kus
Corbin Bleu
pisi|Corbin Bleu Corbin Bleu Reivers  (sündinud 21. veebruaril 1989) on USA näitleja ja laulja.
Algirdas Brazauskas
Algirdas Mykolas Brazauskas (22. september 1932 Rokiškis – 26. juuni 2010 Vilnius) oli Leedu poliitik, kes aastatel 1993–1998 oli Leedu president ja 2001–2006 Leedu peaminister.
Nõukogude perioodil töötas Brazauskas juhtivatel kohtadel Leedu Kommunistlikus Parteis, olles 1977–1987 partei keskkomitee sekretär ja 1988–1990 partei keskkomitee esimene sekretär.
1990. aastal asutas ta rahvuslikult meelestatud Leedu Kommunistliku Partei liikmete baasil Leedu Demokraatliku Tööpartei ja sai selle esimeseks juhiks. Kui partei ühines 27. jaanuaril 2001 Leedu Sotsiaaldemokraatliku Parteiga, valiti ta ka uue erakonna juhiks.
25. novembril 1992 sai Brazauskasest presidendi kohusetäitja ja 25. veebruaril 1993 vannutati ta presidendiametisse. 1998. aastal ei osalenud ta uutel presidendivalimistel ja andis 25. veebruaril 1998 ameti üle Valdas Adamkusele.
Brazauskas põdes peaministrina töötamise ajast lümfogranulomatoosi. Ta suri 77-aastaselt vähki oma kodus. Brazauskas maeti Vilniuse Antakalnise kalmistule.
Victoria Welby-Gregory
pisi Leedi Victoria Welby-Gregory (27. aprill 1837 London – 29. märts 1912 London) oli inglise filosoof.
Elulugu
Tema elust on vähe teada. Ta sündis Charles ja leedi Emmeline Stuart-Wortley peres. Suure osa oma elust ta reisis.
Aastal 1863 abiellus ta poliitik William Welby-Gregoryga. Nad elasid Lincolnshire'is.
Akadeemilist haridust leedi Victoria ei saanud, kuid ta oli kirjavahetuses mitme tollase filosoofiga, sealhulgas Charles Peirce'iga.
Aastal 1903 avaldas ta oma esimese teose "Mis on tähendus".
Leedi Victoria peamiseks uurimisobjektiks oli filosoofia keel ja loogika, eriti "signiifika" (significs), mille all ta mõtles tähendusteooriat.
Ta on avaldanud ka luulet ja mitu näidendit.
Vabadussõjalased
Vabadussõjalased ehk lühendatult vabsid (vab.-s.) või vapsid olid Eestis aastail 1929–1934 järjestikku tegutsenud kolme organisatsiooni (Eesti Vabadussõjalaste Keskliit, Eesti Vabadussõjalaste Liit ja Vabadussõjalaste Rahvaliikumine) liikmed.
Pärast Vabadussõja lõppu moodustati Eestis Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liit, mis pidi kaitsma Vabadussõja veteranide huve eeskätt maaküsimuse lahendamisel. 1926. aastal asutati Tallinnas vabadussõjalaste liit; niisugused liidud moodustusid sõjajärgsetel aastatel ka teistes linnades.
Eesti Vabadussõjalaste Keskliit
Tallinna, Haapsalu ja Tapa vabadussõjalaste ühingud moodustasid 2. juunil 1929 Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu (EVKL). Üks EVKL-i põhialgatajaid oli Vabadussõjas osalenud noor advokaat (reservnooremleitnant) Artur Sirk, kes jäi liidu ideeliseks juhiks kogu selle tegevuse kestel, kuigi 1930. aastal valiti liidu juhatuse esimeheks erukindralmajor Andres Larka.
Põhikirja järgi oli EVKL-i eesmärgiks "organiseerida vabadussõjalasi ja koondada enese ümber kõiki vabadussõjalaste organisatsioone, kes seisavad demokraatliku ja iseseisvuse alusel; aidata süvendada ja uuendada kodanikus omariikluse mõtet, kohuse- ja rahvustunnet, alal hoida vabadussõjalastes ja levitada kodanikes seda vaimu, mis valitses Vabadussõja päevil; õhutada vääriliselt jäädvustama Eesti rahva vabadusvõitluse ja langenud kangelaste mälestusi ning valvel seista ja kaasa aidata Eesti riigi iseseisvuse kindlustamise töös". Alates liidu esimesest kongressist 1930. aastal kõlasid aga ka poliitilised seisukohavõtud – peamiselt erakondliku korruptsiooni ("lehmakauplemise") ja marksismi vastu. 1931. aastal toimunud teisel kongressil sõnastati Eesti põhiseaduse muutmise nõuded: Riigikogu koosseisu vähendamine, majoritaarsed isikuvalimised, laialdaste täitevvõimu volitustega riigipea jm. Üldisamaalisest sõjaveteranide liidust kujunes EVKL aastatel 1929–1933 poliitiliseks ühing, millega alates 1932. aastast võisid liituda ka Vabadussõjas mitte osalenud mehed. Seda võimalust kasutasid eeskätt majanduskriisis kannatanud keskklass, ärimehed ja haritlased.
Vabadussõjalaste tähtsamad kongressid toimusid 1931 Jahimeeste Klubis, 1932 Börsisaalis ja 1933 Estonias ja vabadussõjalaste päevad 1932 Tapal, Valgas ja Pärnus, 1933 Tartus jm.
Vapsid samastasid end 1930. aastail kogu Euroopas levinud antiparlamentaarsete liikumistega. Hitleri võimuletulekut Saksamaal nad algul tervitasid, kuid hiljem eitasid sidet Saksa rahvussotsialistidega.
Eesti Vabadussõjalaste Keskliit suleti sisekaitseülem Gustav Jonsoni otsusega 11. augustil 1933. 12. augustil 1933 avaldas Rootsi ajaleht Aftonbladet esiküljel leheküljesuuruse artikli "Fascistkupp i Estland" (Fašistlik riigipööre Eestis). Artiklis öeldi, et fašistlik riigipöörde kavatsus suruti valitsuse poolt maha suurte pingutustega. Lisatud oli Johan Laidoneri pilt allkirjaga "Fašistlike sõjaorganisatsioonide liider kindral Laidoner". Järgnevail päevil ei vahetanud enam ükski Rootsi pank Eesti raha ja Rootsis tekkis usaldamatus Eesti vastu. Soome ajalehes Ajan Suunta kirjutati: "Eesti "seaduslik" valitsus ja keskerakonnad on ennast marksistidele ära müünud. Hinnaks olid Eesti Vabadussõjalaste Liit ning Eesti isamaaline rahvas ."
Eesti Vabadussõjalaste Liit
Uus vapside organisatsioon, Eesti Vabadussõjalaste Liit registreeriti Kohtu- ja siseministeeriumis 28. oktoobril 1933. Oktoobris 1933 võeti rahvahääletusel suure enamusega vastu vapside esitatud põhiseaduse muutmise eelnõu, mille järgi Eestist pidi saama presidentaalne riik, kus Riigikogu volitusi oli tunduvalt vähendatud. Rahvale oli tagatud nii riigikogu kui presidendi valimise roll, kui õigus algatada referendumeid ja eelnõusid isegi põhiseaduse muutmiseks. Rahvahääletusele ning 1934. aasta valimistele eelnenud kampaania oli äge ja rikas süüdistustest eriti väidetavalt korrumpeerunud sotsialistide vastu. Valitsusele esitati isegi eelnõu sotsialistlikku ühiskonnakorda propageerivate organisatsioonide keelustamiseks (marksismi vastu võitlemise seadus), kuid see ei läinud läbi.
Jaanuaris 1934 toimunud kohalike omavalitsuste volikogude valimistel sai vapside valimisorganisatsioon "Vabadussõjalaste Rahvaliikumine" kokku 10,7% häältest, sh linnades 41,2% ja saadikukohtade enamuse Tallinnas, Narvas ja Tartus.
1934. aasta aprilliks määratud riigivanema valimistele seati kandidaadina üles Andres Larka. Kampaania oluliseks osaks oli "erakondlaste kandidaadi" kindral Johan Laidoneri, eriti tema majandustegevuse kriitika. Seati eesmärgiks saada Andres Larkale Riigivanema kandidaadiks ülesseadmise puhul võimalikult palju hääli, mis oleks näidanud ülisuurt toetust vapsidele rahva seas. Larka saigi kaks korda rohkem toetusallkirju, kui teised presidendikandidaadid Päts, Laidoner ja Rei kokku (mis ei tähenda iseenesest, et ta oleks Riigivanemaks valitud). Samal ajal levisid kuulujutud, et vapsid ähvardavad Larka kaotuse korral riigipöördega ja teevad ettevalmistusi riigivõimu ülevõtmiseks vajaduse korral jõuga. Pinevas sisepoliitilise võitluse olukorras suleti Eesti Vabadussõjalaste Liit Johan Laidoneri otsusega 12. märtsil 1934 kaitseseisukorra kestuse ajaks ja arreteeriti sadu selle aktiviste. Liidu formaalne esimees ja riigivanema kandidaat Andres Larka jäeti arreteerimata, kuna ta oli seaduslik Riigivanema kandidaat ja liidus tegelikku tähtsust ei omanud.
14. aprillil 1934 väitis advokaat Ferdinand Karlson Riigikohtus, et pole demokraatia vastane, kui rahvas oma enamuses tahab näha fašistlikku riigikorda ja seepärast ei saa süüdistada organisatsiooni, kes leiab, et see kord on sobivam mõnest teisest korrast. Riigikohus jättis kaebused liidu, selle osakondade ja Vabadussõjalaste Rahvaliikumise ühingu sulgemise kohta tagajärjeta, samuti kaebused Tallinna ja Tartu linnavolikogude vabadussõjalastest linnavolinike volituste tühistamise asjus, tunnustades sellega, et need otsused olid seaduslikud ja põhjendatud.
17. detsembril 1934 jõustunud Vabadussõja nimetuse tarvitamise seadusega keelati tarvitada Vabadussõja või vabadussõjalase või mõnda muud neist tuletatud nimetust igasuguste poliitiliste liikumiste ja organisatsioonide ning trükitoodete kohta, kes endale võtnud või kelle kohta üldiselt tarvitati seda nimetust, samuti keelati nimetada isikuid, kes pole võtnud osa Vabadussõjast või kes ei oma õigust Vabadussõja mälestusmärgi kandmiseks, vabadussõjalasteks või mõne sellise nimetusega, mis võiks viia arvamisele, et nimetatavad isikud on võtnud osa Vabadussõjast (isegi kui nad olid sellest tegelikult osa võtnud) .
Vapside suhtumine erakondadesse
Vapsid vastandasid end vahettegemata Eesti erakondadega, võrreldes neid muuseas täide ja koolerabakteritega ("...kuna erakondlus on parasitism, siis selle "väljaarendamine" on niisama hea, kui hakata täisid ja koolerabaktereid nuumama, et neist lihaloomi saada, ja sellega toitluskriisi lahendada." )
Ka "Võitluse" karikatuurides ei säästetud ühtegi Eesti mõjukamat erakonda. Nii on Rahvuslikku Keskerakonda isikustatud järgmiselt: "Keskerakonna tanta – esineb harilikult sümboolse koodiga (vana Jaani valitsemise scepter). Hüsteeriline vanapiiga, kes oma elu pettumused ja äpardused kallab välja sapises laimujuttude luuletamises, kohviklatši levitamises ja hädakisa tegemises. Tema näeb igal pool vaenlasi ja riigikukutajaid, satub siis närvivapustusse ja sonib olematuist asjust, tekitades asjata ärevust. Kas ei tunne teie seda hüsteerilist vana inimest ära "Postimehe" ja "Vaba Maa" laimujuttudes, neurootilistes juhtkirjades, keskerakonna tegelaste paanikat tekitavais kihutuskõnedes, aluseta mässujuttudest, mille tagajärjel kuulutati välja kaitseseisukord jne.”
(Seevastu enesekujutus oli vapsidel väga positiivne: "Vabadussõjalaste karikeerivale pildile ei saagi anda negatiivsete omaduste olevuse kujutust, sest vabadussõjalaste leeri kuulub inimesi igast rahvakihist. See on Eesti rahvas ise, ja sellepärast võib selle kujutus ainult olla positiivne: Eesti mees oma lihtsuses ja aususes, energiline ja nooruslik, karm ja õiglane." )
Pekka Erelti väitel vastandusid vapsid eriti teravalt sotsidele, kelles nähti karjeriste, vargaid ja riigireetureid: "Punasotside erakond on mahutanud endasse kõige rohkem karjeriste, politilisi kaupmehi ja riigiäraandjaid. Kus on viletsus, häda ja rasked kannatajad - seal on kõige suurem lõikus punasotsidel, sest nende politika on samasugune kui surma tööpäev," kirjutas ajaleht Võitlus jaanuaris 1933.
Łowicz
Łowicz on linn Poola keskosas Łódźi vojevoodkonnas, Łowiczi maakonna halduskeskus. Linn asub 60 km kaugusel Łódźist. thumb|left|Łowiczi katedraal
NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaat
25. veebruari 1946. aasta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu Presiidiumi määrusega liideti kaitse rahvakomissariaat ja sõjalaevastiku rahvakomissariaat ning neist moodustati NSV Liidu Relvajõudude Rahvakomissariaat.
Stavanger Aftenblad
thumb|Stavanger Aftenbladi hoone [[Stavangeris]] Stavanger Aftenblad (otsetõlkes 'Stavangeri õhtuleht'; tuntud ka kui Aftenblad) on Norras Stavangeris ilmuv päevaleht. Ajalehe asutas 1893. aastal preester Lars Oftedal ja see oli pikka aega Norra Liberaalse Partei (Venstre) väljaanne. 2005. aasta seisuga oli trükiarv 68 186.
NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaat
NSV Liidu riigikaitse keskorgan muudeti NSV Liidu valitsusorganite reformimise käigus juba 15. märtsil 1946 NSV Liidu Relvajõudude Ministeeriumiks, mida juhtis Jossif Stalin isiklikult.
Stavanger Aftenblad
Stavanger Aftenblad läks 16. septembril 2006 suurelt formaadilt üle tabloidformaadile.
Jordan
pisi|Jordan pisi|Jordan Jordan (heebrea keeles נהר ירדן (Nehar Yardén), araabia keeles الاردن، نهر (Nahr al-Urdun)) on jõgi Aasias Lähis-Idas.
Jordan algab Hermoni läänejalamilt, on 251 kilomeetrit pikk ja lõpeb Surnumeres.
Ülemjooksul voolab Jordan edelasse, läbides Hula järve, mis asub 75 km kaugusel jõe lähtest ja pisut kõrgemal merepinnast. Sellel lõigul langeb jõgi kõvasti. Pärast Hula järvest väljumist voolab Jordan kärestikulisena lõunasse Kinnereti järve, mis asub 25 km kaugusel Hula järvest ja 209 m madalamal merepinnast. Sellest väljununa voolab Jordan edasi lõunasse. Viimane osa ei ole nii järsk kui eelmised ja sellel lõigul Jordan lookleb tugevalt. Ta suubub deltat moodustades Surnumerre, mis on 408 m merepinnast madalamal. Oma keskjooksul voolab mööda vasakkaldal olevat Golani kõrgendikku. Oma alamjooksul, välja arvatud lühike lõik pärast Kinnereti järvest väljumist, moodustab Jordan Iisraeli ja Jordaania kuningriigi vahelise piiri. Alamjooksu esimesel poolel piirneb Jordan Jordaania Irbidi maakonnaga ning teisel poolel Al-Balqa maakonnaga. Alamjooksu esimesel kolmandikul piirneb Jordan Iisraeli Põhjaringkonnaga ning kahel viimasel kolmandikul juutidele kuuluva Jordani Läänekaldaga, mille sees on säilinud mõned on üksikud Palestiina omavalitsusele kuuluvad alad.
Paabel (film)
"Paabel" (originaalpealkiri "Babel") on parima filmi Kuldgloobusega pärjatud 2006. aasta draama, mille on lavastanud Alejandro González Iñárritu.
Jordan
Lisajõed.
Paabel (film)
"Paabel" on viimane film Iñárritu "surmatriloogiast", kuhu lisaks kuuluvad filmid "Amores Perros" ja "21 grammi" ("21 Grams").
Jordan
Jõed, mis ühinevad, et luua Jordani jõgi selle ülemises vesikonnas, on läänest itta:
Paabel (film)
Filmi tegevus leiab aset peamiselt Marokos, Jaapanis ja Mehhikos ning film valmis Prantsusmaa, Mehhiko ja Ameerika Ühendriikide koostöös.
Jordan
Lisaks on veel hulk vadisid.
Paabel (film)
Film võitis 2007. aasta Kuldgloobuste jagamisel parima draamafilmi auhinna. Lisaks oli film nomineeritud seitsmele Oscarile ning osutus võitjaks filmimuusika kategoorias.
Jordan
Keskkonnakaitsjad süüdistavad Iisraeli, Jordaaniat ja Süüriat Jordani ökosüsteemi kahjustamises. Tänapäeval tarvitatakse 70–90% Jordani veest inimese heaks ja veevool on võrreldes kunagisega tunduvalt vähenenud. Selle tulemusena kuivab Surnumeri kokku, selle lõunaots on juba kuivendatud ja muudetud soolatasandikeks. Samuti on Jordan oma alamjooksul väga saastunud.
Alpihelendus
pisi|Alpihelendus [[päikeseloojangul, Mount Everestil]]
Alpihelendus on optiline nähtus, mille puhul on horisondi kohal, Päikese vastasküljes näha punakalt helendav valgusriba. Nähtus leiab aset siis, kui Päike on vahetult horisondi all. Alpihelendust on kõige lihtsam vaadelda, kui see valgustab mägesid, kuid sobivates oludes on seda võimalik näha ka taevas.
Liibüa
Liibüa (ametliku nimega Liibüa Riik) on riik Põhja-Aafrikas Vahemere lõunarannikul ja Sahara põhjaosas. Riik piirneb Tuneesia, Alžeeria, Nigeri, Tšaadi, Sudaani ja Egiptusega.
Riik
pisi|Liibüa omavalitsused Liibüas toimus 2011. aastal kodusõda, mille käigus kukutati pikaajalise riigijuhi Mu‘ammar al-Qadhdhāfī sisseseatud riigikord. 2011. aasta 27. augusti seisuga olid 57 riiki ja Araabia Liiga tunnustanud riigivõimuna Qadhdhāfīle vastanduvat Rahvuslikku Üleminekunõukogu. 20. oktoobril 2011 tabati al-Qadhdhāfī tema sünnilinnas Surtis ja hukati.
Kodusõja ajal moodustatud Rahvusliku Üleminekunõukogu juht andis võimu üle 7. juulil 2012 valitud 200-liikmelise Rahvuskongressi esimehele Muḩammad Yūsuf al-Maqariyafile 9. augustil 2012.
Rahvastik
Ligi 84% rahvastikust on araablased. Oaasides elab berbereid, kõrbealadel umbes 15 000 tuareegi. Naftatööstuse arengu tõttu on sisse rännanud umbes 400 000 inimest mujalt araabia aladelt. Eurooplastest elab Liibüas enim itaallasi ja kreeklasi.
90% rahvastikust elab riigi põhjaosas Vahemere rannikul.
Achtung Baby
"Achtung Baby" on U2 seitsmes stuudioalbum.
Liibüa
Rahvastik
Elanikest 78% elab linnades. Suurimad linnad on Tripoli, Benghazi ja Al-Bayḑā’.
Achtung Baby
Võrreldes bändi varasema loominguga on "Achtung Babyl" rohkem elektroonika- ja tantsumõjutusi ning rohkem kitarriefekte.
Liibüa
Rahvastik
Mediaanvanus on hinnanguliselt 24,5 aastat. Kirjaoskuse määr 2003. aasta seisuga on 82,6%, naiste kirjaoskus 72%.
Bono
Bono (ka Bono Vox, kodanikunimega Paul David Hewson; sündinud 10. mail 1960) on iiri rokkansambli U2 laulja.