cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valio
Valiol on välisriikides kaheksa tütarettevõtet, neist kaks Eestis: Valio Eesti ja Võru Juust. Eestis turustatakse Valio tooteid lisaks Valio kaubamärgile ka kaubamärkide Alma ja Gefilus all.
2004. aastal müüs Valio oma jäätisetootmise Nestléle.
Afonso de Albuquerque
thumb|[[Johann Adolf Rossmassleri portree umbes aastast 1810.]] Afonso de Albuquerque (1445, 1450, 1453 või 1462 Alhandra Lissaboni lähedal – 16. detsember 1515 Goa reid) oli Portugali meresõitja, sõjaväelane ja poliitik.
Aastal 1505 uuris ta Madagaskarit.
Aastal 1509 sai ta Francisco de Almeida järel India asekuningaks.
Ta laiendas Portugali koloniaalimpeeriumi Kagu-Aasia rannikuni. Ta hõivas 1510 Goa ja 1511 Malabari ranniku ülejäänud osa ning Tseiloni ja Malaka poolsaare ranniku. Ta maksustas Siiami, Sumatra ja Jaava kuningad.
Gnaeus Naevius
Gnaeus Naevius (umbes 265 eKr – pärast 200 eKr) oli vanarooma luuletaja ja näitekirjanik. Ta oli pärit Campaniast ja osales sõdurina Esimeses Puunia sõjas.
Tema teosed on säilinud vaid fragmentidena, teada on üle 30 komöödia ja mõned tragöödiad.
Ta kirjutas ajaloolisel teemal eepose "Bellum Punicum" ("Puunia sõda").
Aizkraukle linnus
Aizkraukle linnuse all võidakse mõelda
Paistu kihelkonnakool
Paistu kihelkonnakool oli kihelkonnakool, mis asus Paistus, Paistu kihelkonnas.
Paistus avati 1854. aastal kihelkonnakool poeglastele ja 1871. aastal tütarlastele. Kaks kooli ühendati 1920. aastal algkooliks ja suleti 1930. aastal.
Poeglaste kihelkonnakool avati Paistus 1854. aastal. Aastatel 1871-1924 töötas ka tütarlaste kihelkonnakool, kus aastatel 1880-1911 oli organistiks ja õpetajaks helilooja ja koorijuht Friedrich August Saebelmann. Tema eestvõttel loodi 1880. aastal segakoor Heli, mis eksisteeris Paistus 125 aastat. Koori juhatas pikki aastaid  õpetaja Martin Kahu ja hiljem tema tütar Heli-Maria Kahu. Koolid ühendati 1920. aastatel algkooliks ja suleti 1930. aastal.
Koolimaja põles maha 1941. aasta juunis.
Õpilasi
Paistu kihelkonnakoolis on õppinud ka Mihkel Veske, Juhan Kunder ja Mart Raud.
Canto carnascialesco
Canto carnascialesco (itaalia keeles 'karnevalilaul', mitmus canti carnascialeschi) oli Firenzes 15. ja 16. sajandi algul levinud mitmehäälne ilmalik laul. Laule loodi paastuaja eelse karnevali ja Calendimaggio pidustuste jaoks. Meloodia oli tenorihääles, laulud koosnesid paljudest sama viisiga salmidest.
Taust
Firenze elanikud ei tähistanud ainult paastule eelnevat aega karnevalipidustustega, vaid ka Calendimaggio aega, mis kestis 1. maist jaanipäevani, 24. juunini. Lorenzo de' Medici valitsusajal 1469–1492 kujunesid karnevalipidustused eriti keerukaks ja rahvarohkeks, ja valitseja eestvõttel osales selles ka tema õukond. Lorenzo ise kirjutas tekste laulmiseks pidustustel nii õukondlastele kui ka gildidele, esimestele enamasti mütoloogial põhinevatel teemadel ja gildidele päevakajalisemat ja kohaliku igapäevaelu ainelist. Näideteks neist kahest tüübist on Lorenzo kirjutatud barzelletta-vormis "Trionfo d'Arianna e Bacco" ja "Canto di uomini che vendevano bericuocoli e conjortini" ('Maiustustemüüja laul').
Kirjeldus
Teksti poolest pärineb karnevalilaul vanast caccia ' st, mis oli sageli mingil teemal, kirjeldava sisuga ja tulvil topelttähendusi. Sageli olid nad kas satiirilise või obstöönse sisuga ja nende pealkirjades kajastub 15. sajandi Firenze tarmukas ja elujanune õhkkond: "Canto de' sartori" 'rätsepate laul', "... de' profumieri" 'parfüümitegijate laul', "... de' facitori d'olio" 'õlimeistrite laul', "... de' molinari" 'möldrite laul'; "Canto d'uomini che vanno col viso volto di dietro" 'meeste laul, kes kõnnivad nägu selja taha pööratud' võis kanda poliitilist sõnumit, ja "Canto delle donne giovani e di mariti vecchi" 'vanameeste noorte abikaasade laul' või "Canto dei giudei battezzati" 'ristitud juutide laul' pidid arvatavasti olema koomilised.
Laulud on mitmesalmilised, akordilise struktuuriga ja sarnanevad Mantua frottola ' tega, on oletatud, et mõlema puhul on lihtne vorm tingitud nende ettekandmisest vabas õhus – vajadus laulda linnaväljaku akustikas ja kõlada üle rahvahulga suminast sundis lihtsat akordilist laulu eelistama keerukale polüfooniale. Muusika on ABBC struktuuriga, kusjuures 4/4 meetrum läheb C-osas üle 3/4 meetrumiks. Kõik salmid lauldakse sama viisiga.
Autorid
Lorenzo il Magnifico valitsuse kuldajal oli canto carnascialesco terve kogukonna omand ja paljud neist on anonüümsed. Teisalt on paljude puhul teada autor, peale Lorenzo enda kirjutas karnevalilaule tema heerold Battista dell'Ottonaio ja tema muusikameister Alexander Coppinus. Rea karnevalilaule kirjutas Heinrich Isaac, kui viibis 1480. aastatel Lorenzo õukonnas, kuid ühtki neist pole tänaseni säilinud. Ka Madalmaade helilooja Alexander Agricola on karnevalilaule kirjutanud.
Kõige varasem ja ühtlasi kuulsaim karnevalilaulude kogumik on 1559. aastal ilmunud Anton Francesco Grazzini koostatud "Tutti i Trionfi, Carri, Mascherate e Canti Carnascialeschi". Selles on laulutekstid ja autorid, kuid mitte kirjapandud muusikat. Enne muude käsikirjade avastamist 19. sajandil oli see pikka aega ainuke allikas selle žanri kohta.
Kasaritsa
Kasaritsa on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Konrad Mägi on maalinud mitmed õlimaalid, millel kujutatakse Kasaritsa maastikku. pisi|Kasaritsa küla läbiv Kose-Käbli tee sügiseses Võrumaal.
Dominik Landertinger
Dominik Landertinger (sündinud 13. märtsil 1988 Braunau am Innis Austrias) on Austria laskesuusataja. Ta elab Hochfilzenis ja kuulub spordiklubisse HSV Hochfilzen.
Landertinger sai juunioride MM-il 2006. aastal teatesõidus hõbemedali ja eraldistardiga sõidus pronksmedali ning 2007. aastal teatesõidus kuldmedali ja sprindis hõbemedali.
Täiskasvanute 2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai ta 20 km eraldistardiga sõidus kuuenda koha ja tuli maailmameistriks 15 km ühisstardiga sõidus 8,9-sekundilise eduga koondisekaaslase Christoph Sumanni ees.
Psühhoanalüüs
Psühhoanalüüs on psüühikat käsitlevate teooriate kogum, psüühika uurimise metodoloogia ja psühhoteraapia koolkond.
Psühhoanalüüsi teooria kohaselt on enamik inimese käitumisest määratud psüühikasiseste jõudude poolt. Isiksuse tuumaks on konfliktsed teadvustamata tungid, mis tähendab, et suurem osa inimese motivatsioonist pole teadvustatud. Motivatsioonilised jõud kujunevad eelkõige lapsepõlvekogemuse ja sotsialiseerumise põhjal. Paljud kaasaja psühholoogia kontseptsioonid toetuvad psühhoanalüütilisele käsitlusele (nartsissism, nalja ja unenägude funktsioon, seksuaalsus jne).
Lisaks üldisele inimpsüühika käsitlusele on psühhoanalüüsi näol tegemist ka üldistavalt inimese seksuaalsust käsitleva teooriate kogumiga.
Psühhoanalüüsi teooriale pani 1895. aastal aluse Sigmund Freud teosega "Uurimusi hüsteeriast". Järgnenud enam kui sajandi jooksul on psühhoanalüüs arenenud eri autorite töö läbi küllaltki erinevatesse suundadesse ja Freudi tööde roll tänapäevases psühhoanalüüsi teoorias sellevõrra vähenenud. Teoreetilised erinevused seisnevad peaasjalikult eri aspektide suuremas või vähemas tähtsustamises. Olulisemate psühhoanalüütiliste teoreetikutena võiks mainida Jacques Lacani, kes põimib ühte keeleteaduse ja väidetavalt pärisfreudistliku psühhoanalüüsi, Melanie Kleini, kes uuris inimese suhteid teda ümbritsevate reaalsete ja temas sisalduvate psüühiliste objektidega ja nende suhete kujunemist, ning Gilles Deleuze'i ja Félix Guattari, kelle välja töötatud skisoanalüüs püüab eemaldada sellest perekonnadraama elemente. Mitmed Freudi õpilased ja kolleegid (Alfred Adler, Carl Gustav Jung, Erich Fromm jt) arendasid Freudi ideedest lähtudes oma käsitlusi ja teooriaid.
Psühhoanalüüsi teooriale tuginevad ka paljud psühhoteraapia vormid.
Psühhoanalüüsi praktiseeritakse Prantsusmaal, Ameerika Ühendriikides, Ladina-Ameerikas ja Suurbritannias. Mitmed kriitikud seavad psühhoanalüüsi algusperioodil tegutsenud Sigmund Freudi käsitluste teaduslikkuse kahtluse alla (vt Psühhoanalüüs).
Klassikaline (freudistlik) psühhoanalüütiline teooria
Allolev teoreetiline ülevaade esitab psühhoanalüüsi põhijooned "klassikalise psühhoanalüüsi" järgi, mis lähtub eelkõige Freudi töödest ning mis on omaks võetud ja rakenduses rahvusvaheliste psühhoanalüütikute organisatsioonide poolt. Samas tuleb võtta arvesse, et psühhoanalüütiline teooria on freudismist palju ulatuslikum. Freudi tööd moodustavad psühhoanalüüsi teooria arengu esimese etapi.
Freud arendas oma teooriat pidevalt edasi ja aja jooksul mõningad tema seisukohad muutusid.
Klassikalise psühhoanalüüsi aluseks on viis aspekti.
Psüühika topograafiline käsitlus
Alateadvus on psüühika teadvustamata osa, mis siiski oluliselt määrab inimese käitumist. Freudi arvates on enamik inimese igapäevakäitumisest motiveeritud alateadlike jõudude poolt. Oluline on dünaamiline alateadvus või nagu Freud ütles, "päris" alateadvus – see osa meie teadvusest, mida me saame vaid suurte pingutustega teadvustada, sest teadvustamist takistavad mingid sisemised jõud.
Freud eristas alateadvuses kahte tasandit. Protsesse, mis on kirjeldatavad kui alateadlikud ja mida nimetatakse tänapäeval eelteadvuseks ning "päris alateadvust". pisi|Teadvuse tasemed, püstkriipsud on "tsensoriteks" nende vahel Repressioon ehk väljatõrjumine on mehhanism, mille abil ebameeldivad mõtted, soovid, tunded ja mälestused tõrjutakse alateadvusse. Kuigi nad ei ole seal teadlikud, mõjutavad nad siiski käitumist ning otsivad avaldumist varjatud ja moonutatud kujul. Tõrjutakse seda, mida on kas liiga valus meenutada, moraalselt laiduväärne, enesehinnangut alandav või liiga suuri nõudmisi esitav.
Isiksuse mudel
Psühhoanalüüsi kohaselt koosneb isiksus kolmest funktsionaalsest osast. Teisiti öeldes on inimeses kolm motiveerivat jõudu.
Ly Rebbas
Ly Rebbas (kuni 1963. aastani Ly Vaiksaar; sündinud 2. juunil 1944 Paides) on eesti endine näitleja ja inspitsient.
Psühhoanalüüs
Isiksuse mudel
Peamised tungide grupid on seotud seksuaalsuse ja agressiivsusega. Oma hilisemates teostes nimetas Freud nad ümber elu- ja surmatungideks (Eros ja Thanatos). Seksuaaltungi energiat nimetatakse libiidoks.
Freud eristas kaht mõtlemistüüpi: primaar- ja sekundaarprotsessilist mõtlemist.
Ly Rebbas
Ly Rebbase isa oli villavabriku tööline. Ly Rebbas lõpetas 1964. aastal Järva-Jaani Keskkooli, töötas aastani 1966 villavabrikus korrutajana. Alustas lavategevust 1967. aastal Endla teatri õppestuudios ja töötas samas teatris 1985. aastani.
Psühhoanalüüs
Isiksuse mudel
Primaarprotsessid ei arvesta reaalsust ega loogikat; tegelikkust asendab fantaasia, soovmõtlemine. Selline mõtlemine on väga kiire ja liikuv, samaaegselt võib toimuda mitmeid primaarprotsesse. Täiskasvanud inimesed kasutavad primaarprotsessilist mõtlemist pidevalt, kuid see toimub alateadvuses ja jääb teadvustatud mõtlemise varju. Täiskasvanutel näeme me  primaarprotsesslist mõtlemist unenägudes, loomingulises inspiratsioonis või psühhootilistes seisundites. Freudi arvates on see mõtlemistüüp valdav imikute psüühikas.
Lincoln Burrows
Lincoln Burrows on üks peategelasi teleseriaalis "Põgenemine". Tegelaskuju kehastab Dominic Purcell.
Psühhoanalüüs
Isiksuse mudel
Sekundaarprotsessid järgivad traditsioonilisi loogikareegleid; ideid hinnatakse sisuliselt ja loogiliselt, mitte emotsionaalselt. Et ideed seonduvad järjestikku, on selline mõtlemine aeglasem.
Mina ülesanded on tungide kontroll, regulatsioon ja kaitse; reaalsusega suhtlemine, tunnetus, reaalsuse testimine; tegutsemine, suhete loomine ja süntees.
Lincoln Burrows
Seriaalis nähtavaid klippe noorest Lincolnist mängivad Max Kirsch ja Hunter Jablonski. Lincolni noorem vend Michael Scofield, keda kehastab Wentworth Miller, ohverdab ennast, et päästa oma vend Lincoln range süsteemiga Fox Riveri vanglast, kus too parasjagu surmasüüdistusega seal istub.
Psühhoanalüüs
Isiksuse mudel
Ülimina on sarnaselt miskiga ebaratsionaalne. Kui mina tahab naudingut vaid sobivate võimaluste tekkimiseni edasi lükata, siis ülimina tahab seda täielikult tõkestada. Ülimina peamine emotsioon on süütunne.
Esialgu oletas Freud, et ülimina kujuneb välja vanemlikest nõudmistest. Hiljem leidis ta, et ülimina on pigem vanemate vastu tekkinud agressiooni sissepoole pööramise tulemus. Ülimina on sisemine agressor ja karistaja. Tugev ülimina tekib suurte vanemlike nõudmiste tõttu, sest tekkinud agressioon on tugev ja selle väljendamine pole võimalik. See võib tekkida nii liiga rangete kui ka liiga heade vanemate puhul.
Psühhodünaamika
Kõik psüühilised fenomenid on vastandlike jõudude koosmõju tagajärg. Inimese käitumine ja tema motivatsioonid on aktiivsed, energiaga laetud ning muutuvad pidevalt. Kuna isiksuse struktuuri osad on oma loomult vastandlikud, on pidev sisekonflikt inimesele omane. Mina funktsioonid suudavad siiski enamasti tagada konflikti talutavuse. Kui aga mingitel põhjustel Miski või ülimina nõudmised tugevnevad, siis võib tasakaal paigast ära minna. See võib toimuda näiteks eluperioodil, mil seksuaaltung on tugevam. Tekib ärevus, kasutusele võetakse kaitsemehhanismid.
Ökonoomika
Psüühilist energiat jagatakse otstarbekalt, kuna seda on piiratud hulgal. Üks alasüsteem saab energiat teiste arvel. Kui näiteks Mina kulutab kaitsemehhanismide käigushoidmiseks liiga palju energiat, siis jääb vähem energiat loominguks või suhtlemiseks. Inimene muutub kinniseks, kartlikuks, sukeldub endasse.
Lincoln Burrows
Pärast Lincolni ja Michaeli ema surma, sai Lincolnist Michaeli nö. "Kaitseja". Lincoln kukkus oma Sofamoori ajal välja Morgan Park'i kõrgkoolist ja alustas kuritegevuslikku elu. Peale selle et teda süüdistatake Asepresidendi venna mõrvas, on Lincolnile kaela seatud ka palju teisi kuritegusid.
Psühhoanalüüs
Genees
Arengulooliselt kujuneb isiksus välja läbi järjestikuste astmete. Freudi jaoks oli oluline psühhoseksuaalne areng, milles eristuvad arenguastmed vastavalt naudinguallikaks olevatele kehapiirkondadele. Igal arenguastmel peab laps lahendama konfliktid, mis tekivad naudingu soovi ja piirangute vahel. Kui rahuldust või piiranguid on liiga palju, tekib fiksatsioon sellesse arengustaadiumisse ning see võib põhjustada probleeme täiskasvanuna.
Freud eristas järgmisi psühhoseksuaalse arengu astmeid:
Neile järgnevatele faasidele pööras Freud suhteliselt vähe tähelepanu.
Kaitsemehhanismid
Kaitsemehhanismid on teadvustamatud meetodid ängiga toimetulekuks.
Kaitsemehhanismid jagunevad kolme gruppi.
Primitiivsed kaitsed
Lisandus: seda terminit kasutatakse ka varases eas esineva mustvalge suhtumise kohta, kus lapse kogemuses on teine inimene ainult kas "täiesti hea" või "täiesti halb" ja viitab pigem seisundile kui psüühilisele tegevusele. Enne teatud vanust (preoidiplaalses faasis) on see normaalne, samas kui täiskasvanute puhul viitab seiskunud psüühilisele arengule.
Käsitlused ühiskonnast, inimrühmadest, kultuurist ja kunstist
Freudi seisukoha järgi on psüühilised ja sotsiaalsed nähtused vastastikuses seoses ja lahutamatud.
Kunstiline eneseväljendus toetub Freudi teooria kohaselt seksuaalenergia ehk libiido sublimeerimisele, st otsest seksuaalset väljendust mitte leidva seksuaalenergia muundumisele loominguliseks energiaks.
Freudi käsitlus monoteistlikest religioonidest
Freudi käsitluses on monoteistlikud religioonid (nt. judaism, kristlus ja muhameedlus) kaitseks ärevuse eest, mida kutsub esile emast eraldumisest alguse saav enda täielikult eraldiseisva üksusena tajumisest põhjustatud üksilduse hirm. Turvatunde taasloomiseks tekib teadvustamata fantaasia kõikvõimsast kaitsvast jumalast, n-ö isast.
Psühhoanalüütiline teraapia
Psühhoanalüütiline teraapia toimub individuaalselt või rühmas. Levinum on individuaalne teraapiavorm. Kolmanda vormina on olemas laste psühhoanalüüs.
Individuaalne psühhoanalüüs
Psühhoanalüüsi seanss toimub üldreeglina analüütiku kabinetis. Patsient (klient) ehk analüüsitav heidab pikali kušetile või istub analüütiku vastas. Juttu alustab üldjuhul patsient, rääkides kõigest, mis tema meeltesse parajasti tõuseb.
Terapeut hoidub igasugustest hinnangutest, arvamustest või emotsioonidest ja delikaatsel viisil palub hetkel, kui patsient väljendab midagi tähendusrikast, mõtet täpsustada. Analüütik soodustab talle tähenduslikena tunduvate seosejadade jätkamist hetkel, kui patsient mingil põhjusel seda enam ei suuda või ei oska. Seda eriti siis, kui patsient räägib oma unenägudest, unistustest, fantaasiatest, lapsepõlvest jne. Samuti viitab ta sobival hetkel neutraalsel viisil patsiendi öeldule või tehtule. Samuti väldib analüütik patsiendi jutule vahele segamast. Kirjeldatud vabade assotsiatsioonide meetod on psühhoanalüüsi praktikas kõige tavalisem.
Terapeudi kommentaarid ja selgitused võivad olla paljastavad või toetavad. Paljastavaid tehnikaid kasutatakse üldreeglina tervemate patsientide puhul ning toetavaid tehnikaid nende patsientide puhul, kes on suuremas stressis.
Tavaliselt tehakse 3–5 seanssi nädalas. Normaalne psühhoanalüüsi kuur kestab 3–7 aastat.
Rühmapsühhoanalüüs
Rühmas toimuvale psühhoanalüüsile pani aluse Wilfried Bion 1940. aastatel psühhiaatriahaiglas töötades.
Adil Tojgonbajev
Adil Tojgonbajev (ka Tojganbajev; sündinud 12. oktoobril 1966) on Kõrgõzstani endise presidendi Askar Akajevi tütre Bermet Akajeva Kasahstani kodanikust abikaasa.
Akajevi võimu ajal sai Tojgonbajevist Kõrgõzstanis mõjukas ärimees, kes hoidis oma ärisid enda kontrolli all variomanike kaudu. Muuhulgas oli tema kontrolli all üks Manasi lennuväebaasi kütuseäriga seotud allhankija.
Tulbirevolutsiooni järel esitati Tojgonbajevile korruptsioonisüüdistus.
Psühhoanalüüs
Laste psühhoanalüüs
Laste psühhoanalüüsi vormi on arendanud Anna Freud, Melanie Klein, Donald Winnicott ja Françoise Dolto. Laste psühhoanalüüs erineb märgatavalt harilikust psühhoanalüüsi seansist: lapsed ei lama kušetil, vaid on oma tegevuses vabad. Analüüs toimub tihti läbi mängude ja joonistamise, analüütik vestleb patsiendiga ja püüab mõista, mida too väljendab.
Psühhoanalüütikute väljaõpe
Ülikoolide juures üldreeglina teraapiaga tegelevaks psühhoanalüütikuks õppida ei saa. Ülikoolide psühhoanalüüsi õppetoolid tegelevad eelkõige psühhoanalüüsi teooriaga.
Koolkonnad
Psühhoanalüütilisi rühmitusi piiritletakse kitsamalt mõjukate teoreetikute järgi, kuid psühhoanalüütilised koolkonnad jaotuvad ka piirkonniti ja kultuuride lõikes.
Inglise koolkond
Prantsuse koolkond
Ameerika Ühendriikide koolkond
Psühhoanalüüsi mõju filosoofiale, kirjandusele ja kunstile
Psühhoanalüütilises teoorias on palju uuritud loovuse ja loomingulise tegevuse kui nähtuse olemust, samuti inimeste omavahelise suhestumist teiste inimeste ja inimrühmadega. Psühhoanlüüs pakub välja ka küllaltki tervikliku kontseptisooni inimese kui olendi loomusest. Seetõttu on psühhoanalüüs avaldanud olulist mõju nii filosoofiale, kirjandusele kui kunstile. Samuti toetuvad psühhoanalüütilisele teooriale paljud kultuurikriitikud.
Teiste hulgas on psühhoanalüüsist lähtunud või inspiratsiooni leidnud
Eesti literaatidest on psühhoanalüüs mõjutanud näiteks Hasso Krulli, Anton Hansen Tammsaare, Uku Masingu, Mihkel Muti, Ilmar Laabani, Johannes Semperi, Aadu Hindi ja Vaino Vahingu loomingut.
(Teostest vt näiteks Adamson, Jaanus. "Freudi häda". Tartu: Veljesto, 2015.)
Psühhoanalüüs ja kasvatusteadused
Psühhoanalüütiline teooria, mille oluliseks komponendiks on inimese psüühiline kujunemine, on kogu oma arengu jooksul leidnud kasutamist kasvatusteadlaste ja pedagoogide hulgas.
Tuntumaid psühhoanalüütiliste teadmiste rakendajaid pedagoogikas on Anna Freud. Täiskasvanukoolitsuse osas võib ära märkida Michael Balinti, kelle loodud arutelurühmad üldarstidele on pannud aluse täiskasvanute professionnaalse arengu sariseminaride meetodile.
Eestis on ilmselt tuntuimad psühhoanalüüsist mõjutatud kasvatusteadlased Johannes Käis ja Aleksander Elango. Mõlemad lähtusid eelkõige Alfred Adleri teooriatest.
Kriitika
Psühhoanalüüsi kriitika jaguneb kolme rühma. Need on järgmised:
Kriitika Sigmund Freudi kui isiku suhtes
Psühhoanalüütiliste mõistete kriitika
Psühhonalüüsi epistemoloogiline kriitika, mis põhineb eelkõige positivistlikul teaduskontseptioonil. Positivistide peamisteks etteheideteks on olnud kvantitatiivsete suuruste puudumine, falsifitseeritavuse puudumine jmt.
Nii Freudi kui isiku kui erinevate psühhoanalüütiliste seisukohtade kriitika on levinud ka psühhoanalüüsi teoreetikute hulgas, selle tulemusena on tekkinud küllaltki palju erinevaid psühhoanalüüsi koolkondi.
Karl Popper väitis, et psühhoanalüüs on pseudoteadus, sest selle väited ei ole testitavad ja neid ei saa ümber lükata; st, need ei ole falsifitseeritavad. Teadusfilosoof Imre Lakatos kirjutas hiljem, et "freudiste ei ole kitsikusse viinud Popperi põhiline väljakutse teadusliku aususe kohta. Tõepoolest, nad on keeldunud rakendamast eksperimentaalseid tingimusi, mille kohaselt nad loobuksid oma põhieeldustest." Briti psühholoog Hans Jürgen Eysenck tegi metaanalüüsi olulistest publikatsioonidest psühhoanalüüsi tõhususe kohta. Paljude uurimuste põhjal tuli Eysenck järeldusele, et remissioon ilma mingi ravita ("spontaanne remissioon") esineb neurootiliste haigete puhul niisama sageli kui psühhoanalüüsiga ravimise järel: ligikaudu 67% tõsiste sümptomitega haigetest tervenesid kahe aasta jooksul. Lähtudes sellest, et psühhoanalüüs ei ole tõhusam kui platseebo, tegi Eysenck järelduse, et teooria ise, mis on selle aluseks, on väär, ja et "on täiesti ebaeetiline määrata seda haigetele, võtta neilt selle eest raha või õpetada välja terapeute selliseks ebatõhusaks meetodiks".
Kirjandus
Psühhoanalüüsi-alase kirjanduse hulk on üsna suur. Bibliograafia, mille on koostanud Ameerika Ühendriikide Psühhoanalüütiline Ühing, sisaldab üle 34 000 väljaande ja artikli.
Eesti keeles
(Eesti kohta vt ka ingliskeelseid viiteid)
Lorenzo Fioramonti
pisi|Lorenzo Fioramonti (2018) Lorenzo Fioramonti (sündinud 29. aprillil 1977 Roomas) on Itaalia poliitik. Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 25. detsembrini 2019 Itaalia haridus-, ülikoolide ja teaduse minister.
Ta lõpetas Rooma Tor Vergata Ülikooli (Università degli Studi di Roma Tor Vergata) filosoofiateaduskonna erialal "kaasaegse poliitilise ja majandusliku mõtte ajalugu". Hiljem sai ta doktorikraadi politoloogia alal Siena ülikoolist. Ta on õpetanud Pretoria ülikooli poliitilise ökonoomia kateedris politoloogiat.
Mart Kuusik
Hugo-Maksimilian Kuusik (ka Mart Kuusik; 9. detsember 1877 Harjumaa – 24. august 1965 Battle Ground, Washington, USA) oli Eesti päritolu sõudja.
Kuusik võistles 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel Venemaa lipu all ja võitis meeste ühepaadil kolmanda koha. Seni pole üheselt selge, kas kolmanda koha võitnud sportlased said pronksmedali või mitte.
Noorukina siirdus ta paremate töötingimuste otsingutel Peterburi, kus lülitus kohalikku seltsiellu ja oli spordiseltsi Kalev asutajaliige (1900).
1900. aastatel siirdus ta Inglismaale õppima ja sai Oxfordi Ülikoolist inseneridiplomi.
Pärast õpingud naasis Kuusik Venemaale ja jätkas sõudetreeninguid. Ta osales paljudel ülevenemaalistel ja rahvusvahelistel regattidel. Ta tuli kolm korda Venemaa meistriks (1910, 1911 ja 1913).
Sõudjana kogus Kuusik kuulsust juba Oxfordis ülikooli võistlustel. 1908. aastal võitis ta Amsterdamis mitteametlike maailmameistrivõistluste regati ning 1909 ja 1910 Hollandi lahtised meistrivõistlused, mida tol ajal peeti mitteametlikeks Euroopa meistrivõistlusteks. Oma viimase võistlussõidu tegi Kuusik 1914. aastal Aa jõel Lätis.
Stockholmi olümpiamängudel jagas ta kanadalase Everard Butleriga 3.–4. kohta. Sealjuures võitis ta ülekaalukalt eelvõistlused, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalistile Polydore Veirmanile Belgiast, sest tema oma paat purunes ja võistelda tuli võõra paadi ja aerudega. Võisteldi paarikaupa, võitja pääses järgmisse ringi.
1913. aastal saavutas Kuusik võidu, – ta alistas inglased nende oma kodus, mida ei olnud suutnud teha ükski välismaalane 60 aasta jooksul.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni arreteeris Tšekaa Kuusiku, kuid Eesti diplomaatide abiga õnnestus ta vanglast vabastada. Ta naasis Eestisse, kus ta mõnda aega oli klubi V.S. Sport poksitreener.
Kuusik lahkus Eestist 1920. aastatel USA-sse Washingtoni osariiki, kus leidis endale alalise elupaiga ning rajas kodu ja perekonna.
Ta on maetud Washingtoni osariigi Clarki maakonna Park Hilli kalmistule.
Lõuna-Liibanon
Lõuna-Liibanon on Liibanoni lõunapoolne osa. See hõlmab Lõuna-Liibanoni kubernerkonna ja An-Nabaţīyah' kubernerkonna. Kubernerkonnad eraldati 1990. aastate alguses. Mõnikord arvatakse Lõuna-Liibanoni hulka ka Bekaa kubernerkonna lõunapoolseimad piirkonnad.
Lorenzo Fioramonti
Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 25. detsembrini 2019 Itaalia haridus-, ülikoolide ja teaduse minister.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kaks poega.
Bobi Andonov
Bobi Andonov (makedoonia keeles Боби Андонов; sündinud 18. augustil 1994 Melbourne'is) on makedoonia päritolu Austraalia laulja ja tantsija.
Ta esindas lauluga "Prati mi SMS" ("Saada mulle SMS") Makedooniat 2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel. Tema laul saavutas seal viienda koha.
Klas Horn (1517–1566)
Vabahärra Klas Kristersson Horn af Åminne (ka Clas (Claes, Klaes) Christersson Horn; soome keeles Klaus Kristerinpoika Horn; u 1517 Turu linnus – 9. september 1566 Åby, Halland, Östergötland) oli soome päritolu Rootsi riiginõunik ja ülemadmiral.
Liivi sõja ajal 1561 oli Klas Horn Rootsi kuninga Erik XIV saadik Eestimaal ja sama aasta jaanipäeval vallutas ta Tallinna linnuse. Pärast vabahärra Lars Ivarsson Flemingi (u 1520–1562) määramist esimeseks Eestimaa asehalduriks oli Horn tema nõuniku ja kohusetäitjana augustis 1561 ka Eestimaa asehalduri ametis. Horn tellis Tallinna ja Põhja-Eesti alistumise jäädvustamiseks 320 sentimeetri kõrguse ja 145 sentimeetri laiuse raidkivitahvli, millel on Rootsi riigivapp ning selle all tema enda vapp ja nimi Nicolavm Christierni e Aaminne. Tahvel asub tänapäeval Tallinnas Meremuuseumi õuel Paksu Margareeta juures. 29. juunil 1561 sai ta kuningas Erik XIV kroonimisel Åminne ehk Joensuu mõisa (asus kaasaja Salo linna alal) vabahärratiitli.
1562 vallutas ta Padise ja Paide.
1563 sai ta riiginõunikuks ja ülendati Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal 8. augustil 1564 (t.a. 3. mail 1566) Rootsi laevastiku ülemadmiraliks.
Ta suri 1566. aastal katku ja on maetud Uppsala toomkirikusse, kus asub ka tema ja ta abikaasa reljeeffiguuridega hauaplaat. Päris-Soomes Halikko kirikukülas asuvas kirikus asub 1571. aastal valmistatud kivitahvel tema ja ta abikaasa vappidega.
Perekond
Tema vanemad olid Raseborgi ja Turu linnusefoogt, ning 1504. aastal Olavinlinnas (Nyslott) toimunud Vene-Rootsi vaherahu sõlmimisel osalenud Krister Klasson (Horn) (surnud 1520; sv) ja Sundbyst pärit Ingeborg Siggesdotter Sparre (1474–1544), kes oli Sigge Larssoni (Sparre af Rossvik) ja Kerstin Månsdotteri (Natt och Dag) tütar. Tema õde Brita Kristersdotter Horn (sündinud 1520) oli abielus Soome asehalduri Nils Andersson Boijega (soome Niilo Antinpoika Boije).
Klas Horn abiellus 1551 Åkeröst pärit Kerstin Krummega (surnud 1575), kes oli Jakob Nilsson Krumme (surnud 1531 Hedensö mõisas) ja Anna Clementsdotter Hogenskildi (1513–1590) tütar. Abielust sündisid:
Leili Tammel
Leili Tammel (sündinud 29. juulil 1943 Kärla vallas Käesla külas) on eesti laulja (metsosopran).
Ta lõpetas Leningradi Konservatooriumi laulu eriala.
1973. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia solist, 1986. aastast ka Tallinna Konservatooriumi õppejõud ja ansambli Camerata Tallinn solist.
Pärast emeriteerumist elab Saksamaal.
Flydubai
Dubai Aviation Corporation (araabia keeles: مؤسسة دبي للطيران ‎ ), opereerib Flydubai nime all (araabia keeles:  فلاي دبي ‎),  on Araabia Ühendemiraatides paiknev odavlennufirma, mille kodulennujaamaks on Dubai rahvusvaheline lennujaam.
Flydubai opereerib Dubaist lende 95 sihtkohta Lähis-Idas, Aafrikas, Aasias ja Euroopas.
Lennuõnnetus
19. märtsil 2016 kukkus Venemaa lõunaosas Doni-äärses Rostovis alla ettevõtte lennuk Boeing 737-800 62 inimesega pardal, kes kõik hukkusid.
Tuhkur
Tuhkur ehk metstuhkur ehk tõhk (Mustela putorius) on väike kärplane, Eesti pärismaine kiskja.
Toitumine
Jahile minekuks ootab ta öö saabumist. Tema ohvriks langevad hiired, rotid, kahepaiksed, kalad, küülikud, kodulinnud, roomajad, ta sööb ka mett ja mesilasi.
Saaklooma tapab ta kõri läbi hammustades. Tapetud saagi tassib ta urgu, kus käib söömas.
Väljaheited on tuhkrutel 10–20 cm pikad. Tuhkru väljaheide on vänge haisuga ja selle järgi kergesti äratuntav.
Elupaik
Teda võib kohata peaaegu kõikjal, mägedes, mere ääres või külas. Pesitseb küüliku urus, kaljusel mäenõlval või puujuurte all. Ta on hea ujuja.
Kehaehitus
Täiskasvanud emasloom kaalub kuni 0,7 kg, isasloom kuni 1,7 kg, keskmine pikkus koos sabaga (13 cm) on umbes 51 cm ning tema keskmine eluiga on 7–10 aastat.
Host
Host (inglise keeles host (otsetõlkes peremeesarvuti)) on arvuti, mis jagab teistele arvutitele või muudele seadmetele infot, erinevalt teistest võrguseadmetest (näiteks ruuterist), mis kasutavad infot liikluse korraldamiseks.
Igal Interneti hostil üks või mitu unikaalset temale määratud IP aadressi. Aadressid on kas käsitsi määratud võrgu administraatori poolt või automaatselt määratud Dynamic Host Configuration Protocoli (DHCP) poolt.
Iga host on füüsiline võrgu sõlmpunkt, aga iga võrgu sõlmpunkt ei pruugi olla host. Võrguseadmed nagu modemid ja kommutaatorid tavaliselt ei saa endale IP-aadressi ja neid ei peeta hostideks. Seadmetele nagu võrguprinterid ja ruuterid küll määratakse võrgus IP-aadressid, kuid kuna nad ei ole tavaarvutid, siis nende hostiks pidamine on vaieldav.
Justiitsministeerium
Justiitsministeerium (JUM) on Eesti valitsusasutus, mille valitsemisalas on riigi õigus- ja kriminaalpoliitika kavandamine ning elluviimine.
Ministeerium tegeleb õigusloome koordineerimise, õigusaktide terviktekstide koostamise, Eesti õigusaktide Euroopa Liidu õigusega ühtlustamise tagamise, rahvusvaheliste õigusabitaotluste menetlemise, esimese ja teise astme kohtute, prokuratuuri, vanglate, kohtulike registrite ning kohtuekspertiisi tegevuse, notariaadi ametitegevuse, kohtutäituri- ja vandetõlgiteenistuse, õigusteenuse ja pankrotihaldurite töö korraldamise, kuriteoennetuse koordineerimine ja vastavate õigusaktide eelnõude ettevalmistamisega ministeeriumi pädevuse kohaselt.
Louisenlundi loss
pisi| Louisenlundi loss (Schloß Louisenlund) on klassitsistlik loss Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Rendsburg-Eckernförde kreisis Schlei-Ostsee maakonnas Güby vallas Ahrensberg-Louisenlundis Schlei Große Breite ääres suures inglise pargis, Louisenlundi mõisa härrastemaja.
Justiitsministeerium
Ministeeriumis töötab umbes 160 inimest, aga ministeeriumi haldusalas tööd leidvate inimeste arv on suurem kui 3000. Ministeeriumi peamaja asub Tallinnas ning 2013. aastast on vanglate osakonna asukoht Jõhvi, Ida-Virumaa. Ministeeriumi eelarve 2021. aastal on ligikaudu 174 miljonit eurot.
Louisenlundi loss
Mõis kandis algul Tegeilhave mõisa nime. Selle pindala oli 600 ha. Aastani 1530 oli selle omanik Schak Seestede, aastast 1530 Gottorfi hertsog Adolf I.
Justiitsministeerium
Organisatsioon
Ministeeriumi tööd juhib minister, kelle alluvuses on kantsler ja 4 asekantslerit, kes juhivad ministeeriumi osakondade tööd. Alates 17. aprillist 2023 on Eesti Vabariigi justiitsminister Kalle Laanet.
Ajalugu
pisi|[[Kohtuministeerium tegutses 1918. aastast Vene tänav 5 ja hiljem, tänaseks hävinud Väike-Pärnu maantee 3 hoonetes]] Iseseisva Eesti Vabariigi õigusemõistmise süsteemi algust saab lugeda 1918. aasta sügisest, kui Saksa okupatsioon 1918. aasta lõpus hakkas kokku varisema, asus Eesti Ajutine Valitsus peale muu korraldama ka kohtuala. Kohtuminister andis 2. detsembril 1918 korralduse enne 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni Eestis asunud kohtuasutuste tegevusse astumiseks.
Louisenlundi loss
Aastal 1770 kinkis Taani kuningas Christian VI mõisa oma õele printsess Louisele, Karl von Hessen-Kasseli abikaasale. Loss ehitati 1772–1776 nende suveresidentsiks ja on saanud nime printsess Louise järgi.
Arhitekt Hermann von Motz laiendas seda 1790. aasta paiku tunduvalt ning ehitas juurde ka kasvuhoone. Praeguse väljanägemise sai loss Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsogite ajal.
Justiitsministeerium
Ajalugu
Kohtuministeerium alustas tegevust 1918. aasta novembris-detsembris.
Oma püsimajäämise ja iseseisvuse eest sõdiv Eesti Vabariik vajas Vabadussõjas erakorralist repressiiv- ja õigusemõistmisaparaati, et luua korda niihästi tagalas kui ka esialgu üsnagi tõrksates väeosades. Õigusemõistmisasutustena loodi eriõigustega sõjaväe välikohtud, mis asutati jalaväepolkude juurde. Välikohtute kõrghetk saabus pärast Eesti vägede edukat vastupealetungi 1919. aasta jaanuaris ning vaenlase maalt välja ajamist. 1919. aasta kevadel korraldatigi välikohtute töö ümber: välikohtute tegevuse üle hakkas nüüd järelevalvet pidama sõjaväeprokurör, otsused kinnitas rindejuhataja või sõjaminister ning kohtupidamine viidi üle polkudest Tallinnas asuvasse sõjaväeringkonnakohtusse. pisi|1934. aastast tegutses Kohtuministeerium hoones [[Lossi plats 7]] 1. märtsil 1919 andis Eesti Ajutine Valitsus välja seaduse "Kõrgema Riigikohtu kohta", millega asutati kohtuministeeriumi ametkonnas Eesti Vabariigi Kõrgem Riigikohus. Riiklikku süüdistust esindava Prokuratuuri tegevust reguleeris seaduse §4, milles sätestati, et Kõrgema Riigikohtu prokuröri kohuseid täidavad Eesti Ajutise Valitsuse prokurör ja tema abid, sõjakohtute asjus täidab neid kohuseid sõjaprokurör või tema abid. Korraldus kehtis kuni 21. oktoobrini 1919, millal võeti vastu uus Riigikohtu seadus. Prokuratuuri roll jäi aga selle seaduse põhjal samaks. 10. aprillil 1920 võeti vastu seadus "Vabariigi prokuratuuri ajutise korralduse kohta", millega loodi Eesti Vabariigis oma prokuratuurisüsteem. Seadusega kaotati vabariigi prokuröri amet ning loodi Riigikohtu ja Kohtupalati juurde iseseisvad prokuratuurid, mis allusid kohtuministrile. 15. juunil 1920 võttis Asutav Kogu vastu Eesti Vabariigi esimese põhiseaduse, milles kohtupidamist käsitles põhiseaduse VI peatükk "Kohtust", kuid selles ei olnud aga sõnagi prokuratuurist Eesti kohtusüsteemis, samas kui sel ajal tegutsesid riikliku süüdistajana peale prokuratuuri veel kriminaalpolitsei, mitmesugused kohtuvõimud (rahukohtunikud, kohtu-uurijad, süüdistuskojad kohtukodade juures), administratiivasutused ja ametnikud (metsa-, aktsiisi-, tolliametnikud oma alal).
Louisenlundi loss
Loss on tsementkrohviga ja kiltkivikatusega telliskivihoone, mis paikneb Schlei kaldal. Suures pargis on pärnaallee. Aastal 1790 rajas Karl parki suure "vabamüürlaste torni", milles peeti koosolekuid ja korraldati alkeemiakatseid.
Puukabelisse on maetud hertsog Friedrich Ferdinand ja tema abikaasa, viimase Saksa keisrinna õde.
Loss kuulub hertsog Friedrich zu Schleswig-Holsteinile, kes laskis sinna rajada internaatkooli Stiftung Louisenlund, mis asutati 1949 riiklikult tunnustatud gümnaasiumina. Sealt pärineb tuntud purjetajaid. Seal õpib umbes 350 õpilast. See on üks suuremaid Saksamaa internaatkoole.
Justiitsministeerium
Ajalugu
1940. aastal, pärast juunipööret Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu poolt vastu võetud otsuse alusel "Eesti NSV Prokuratuuri moodustamise kohta", likvideeriti Riigikohtu, Kohtukoja ja ringkonnakohtute juures olevad prokuratuurid ning tehti Kohtu Rahvakomissarile ülesandeks üle anda nende prokuratuuride varad ja krediidid Eesti NSV prokurörile. Samal aastal viidi kohtu-uurijad ning Kohtuliku Ekspertiisi Instituut Eesti NSV Prokuratuuri korraldusse ning maakondades moodustati Eesti NSV maa- ja linnaprokuratuurid.
20. juuni 1990. aasta Eesti Vabariigi Valitsuse määrusega nr. 125 tunnistati kehtetuks Eesti NSV Ministrite Nõukogu 16. oktoobri 1972.a. määrus nr. 455 ""Eesti NSV Justiitsministeeriumi põhimääruse" kinnitamise kohta" (ENSV Teataja 1972, nr. 45, art. 498) punkt 1 ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu 27. märtsi 1985.a. määruse nr. 169 ""Eesti NSV Justiitsministeeriumi põhimääruses" muudatuste ja täienduste tegemise kohta" (ENSV Teataja 1985, nr. 20, art. 349) punkt 1 ning kinnitati Eesti Vabariigi Justiitsministeeriumi põhimäärus Justiitsministeeriumi põhiülesandeks oli Eesti omariikluse taastamise eesmärgil väljatöötatavate normatiivaktide ettevalmistamise suunamine ja koordineerimine, õigusemõistmiseks vajalike tingimuste tagamine, notariaadi ja teiste tema halduses olevate justiitsasutuste tegevuse korraldamine.
Kohtuministrid
Kohtuministrid (1918–1929): 1. juulil 1929 Siseministri ja Kohtuministri ametikohad ühendati
Kohtu- ja siseministrid (1929–1934): 1. aprillil 1934 siseministri ja kohtuministri ametikohad lahutati
Kohtuministrid (1938–1940):
Kohtuministrid Vabariigi Valitsuses eksiilis:
Marina Vlady
pisi|Marina Vlady (2009) Marina Vlady (õieti Marina de Poliakoff-Baïdaroff; sündinud 10. mail 1938 Prantsusmaal Clichys) on vene päritolu Prantsuse näitleja.
Marina Vlady õed on näitlejad Hélène Vallier, Odile Versois ja Olga Varen. Õed olid temast vastavalt 6, 8 ja 10 aastat vanemad. Tema isa oli vene päritolu maalikunstnik. Noorena oli isa olnud ooperilaulja ja ema baleriin. Nagu õedki, alustas Marina näitlemist lapseeas ning lühikest aega tegeles balletitantsuga.
Õdedest sensuaalsema väljanägemise tõttu sai ta filmirollide kaudu rahvusvaheliselt tuntuks. Varjunime Vlady valis ta endale pärast isa surma isa nime (Vladimir) järgi.
Ta võitis 1963. aastal Cannes'i filmifestivalil parima naisnäitleja auhinna Itaalia-Prantsusmaa filmis "L'Ape Regina" ("Mesilasema"), mille režissöör oli Marco Ferreri.
Looming
Vlady on tegelenud ka laulmise ja skulptuuriga ning kirjutanud mitu raamatut, sealhulgas ilukirjanduslikku.
Filme
Alates 1949. aastast on ta teinud 102 filmirolli, neist viimase 2001. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
Jekaterinburgis avati 2006. aastal mälestussammas Vladimir Võssotskile ja Marina Vladyle.
Isiklikku
1963–1966 oli ta abielus kahe Aafrika lennuettevõtte omaniku Jean-Claude Brouillet'ga, kes Teise maailmasõja ajal oli olnud vastupanuliikumise liige. Teisest abielust sündis poeg Vladimir, kes elab Paraguays ja tegeleb karjakasvatusega.
Marina Vlady oli aastail 1970–1980 abielus Nõukogude vene laulja Vladimir Võssotskiga. Abielu kestis kuni Võssotski surmani. Mõlemad olid varem abielus olnud ning Marinal oli enne abielu 3 last, Vladimiril 2. Nende abielu oli kirglik ja impulsiivne ning seda kütsid Marina eksootiline staatus välismaalasena ja Vladimiri võrreldamatu kuulsus NSV Liidus. Kuid nad ei kolinud kokku, vaid mõlemad jäid elama oma kodumaale, käies aeg-ajalt teineteisel külas. NSV Liidu kodanikel oli raske välisviisat saada ja ka välismaalastele ei antud väga kergesti viisat. Seetõttu astus Marina Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse, mis andis talle piiramatu pääsu NSV Liitu ja pakkus Vladimirile teatud kaitset võimude tagakiusamise vastu tema laulude varjatud riigivastasuse tõttu. Kaugsuhte probleemid kajastusid paljudes Võssotski lauludes.
1981–2003 oli Vlady abielus onkoloog Leon Schwarzenbergiga.
Tupolev
AS-i Tupolev peakorter asub Moskvas.
Ajalugu
Ettevõtte asutati 1922. aastal ja selle juhiks määrati Andrei Tupolev. Esialgu keskendus ettevõte vaid aeronautikauuringutele ja lennukite projekteerimisele, kuid mitte tootmisele.
1920. aastatel tegeles Tupolev täismetallkonstruktsiooniga lennukite loomisega. Selle aja suurimate saavutuste hulka kuulus raskepommituslennuk, mis oma konstruktsiooni poolest jäi aastateks teerajajaks nii tsiviil- kui ka sõjalennukite projekteerimises Nõukogude Liidus.
1945. aastal maandusid pärast Jaapani sõjaliste objektide pommitamist kokkuleppe alusel NSV Liidus (Kaug-Idas) regulaarselt USAAF-i pihta saanud pommituslennukid, millest Stalini käsul interneeriti 4 väheste vigastustega ajutiselt lennuvõimetut lennukit Boeing B-29 Superfortress, mis toimetati kiiresti Moskvasse. Nõukogude Liidu ÜK(b)P KK Poliitbüroo (Stalin) andis Tupolevile ülesande lennuk kiiresti kopeerida. Boeing B-29 Superfortress koopia sai nimeks Tu-4, mille esmalend toimus juba 1947. aastal. Tu-4 masstootmist teostati mitmes tehases korraga, valmis ligi 1300 õhusõidukit.
Tu-16 turboreaktiivmootorid ei olnud nii kütusesäästlikud, et oleksid võimaldanud lennukile suurt tegevusraadiust. Seepärast andis Nõukogude Liidu valitsus Tupolevile uue ülesande: projekteerida eesrindlikum pommituslennuk, mis oleks ligilähedaselt sama võimekas kui USA pommituslennukiga Boeing B-52 Stratofortress. Toodetud lennuk sai tähise Tu-20 ja hiljem uuema tähise Tu-95. Ka Tu-20 uuendatud sabaosaga kere konstruktsioon tugines sõjalennukile Tu-4, aga nooljas tiib muudeti ümber. Samuti asendati kolbmootorid 4 ülivõimsa ökonoomse turbopropellermootoriga NK-12, mis andsid lennukile suure tegevusraadiuse ja turboreaktiivlennukitele lähedase kiiruse. Õhusõidukist Tu-20 sai NSV Liidu õhujõudude põhiline strateegiline pommituslennuk, kuid lennukit kasutati ka muudeks ülesanneteks, näiteks kaugluurelendudel ja allveelaevade otsinguteks.
Friedrich von Hoyningen-Huene
Tema isa oli Nikolai Bernhard Eduard von Huene (20. veebruar 1807 Lehtse – 15. mai 1867 Lehtse).
Tupolev
Ajalugu
Tu-16 põhjal konstrueeriti reisilennuk Tu-104. Tu-104 oli Nõukogude Liidu esimene turboreaktiivmootoritega reisilennuk ning kui pärast mitmeid katastroofe lõpetati 1954. aastal kõik De Havilland Cometi lennud, oli Tu-104 mõnda aega maailma ainus reaktiivreisilennuk.
Friedrich von Hoyningen-Huene
Ta oli Lehtse, Kurge (saksa keeles Kurküll) ja Aru (saksa keeles Arrohof) mõisa omanik. Tegeles Eesti liblikate uurimise ja fenoloogiaga. Avastas uusi liblikaliike, kogus 20 588 isendist koosneva ehk Eesti suurima liblikate kogu, mida säilitatakse Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseumis.
Ta on maetud Ambla kalmistule.
Tupolev
Ajalugu
Tu-95 sai eeskujuks kesk- ja pikamaareisilennuki Tu-114 loomisele, mis on senini ametlikult kõigi aegade kõige kiirem turbopropellerlennuk.
Enamiku Tupolevi alahelikiirusega reaktiivlennukite üheks ühiseks tunnuseks on see, et nende telikutel kasutatakse enamasti väiksema läbimõõduga ja madalama siserõhuga rehve. Need on ohutuse seisukohalt hindamatud kehvadel NSV Liidu maandumisradadel. Vastavalt on suuremad ka teliku mahutamiseks ettenähtud gondlid, mis ulatuvad üle tiiva tagaserva. Näiteks lennukil Tu-154 on 14 rehvi, mis on sama palju kui hulga suuremal lennukil Boeing 777-200.
Juba enne lennukite Tu-16 ja Tu-20/95 valmimist algasid ettevõttes uuringud ülehelikiiruselise lennuki kallal. Esimesena valmis 1956. aastal lennuki Tu-98 katseeksemplar. Tu-98 sai aluseks lennukite Tu-102 ja Tu-105 prototüüpidele ja see viis pommituslennuki Tu-22 väljatöötamiseni, millega tehti esmalend 1959. aastal. Eesmärgilt oli Tu-22 USA ülehelikiiruselise lennuki Convair B-58 Hustler analoog. Kuigi kehvemate omadustega, oli Tu-22 see-eest kasutusel märksa kauem.
1960. aastate algul pingutas Euroopas Prantsuse-Inglise Concorde'i Konsortsium ülehelikiiruselise reisilennuki Concorde projekteerimisega. Samal ajal üritas Nõukogude Liit konkureerida luues lennuki Tu-144. Kui Prantsusmaale ja Inglismaale oli Concorde'i loomine tehnoloogilise oskuse küsimus, siis Nõukogude Liidu jaoks oli see võistlus kapitalistidest üleoleku tõestamiseks.
1942. aastal alustas ettevõttes tööd ka Andrei Tupolevi poeg Aleksei Tupolev, kes määrati hiljem 1949. aastal ettevõtte juhtivkonstruktoriks, 1963. aastal peakonstruktoriks ja 1973. aastal üldkonstruktoriks. Viimasel ametikohal oli ta kuni surmani 2001. aastal.
Lennukid
pisi|Tu-95 Tupolevi lennukid:
Viited
pisi| [[Tu-126 NSV Liit kasutas aastatel 1965–1984 ]]
Haridus- ja Teadusministeerium
Haridus- ja Teadusministeerium (lühend HTM) on Eesti valitsusasutus, mis korraldab riiklikul tasandil Eesti haridus- ja teadustegevust.
Ministeeriumi valitsemisalas on riigi haridus-, teadus-, arhiivi-, noorte- ja keelepoliitika kavandamine ja sellega seotult alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk-, kõrg-, huvi- ja täiskasvanuhariduse, teadus- ja arendustegevuse, arhiivinduse, noorsootöö ja erinoorsootöö, keelepoliitika valdkondade korraldamine ning vastavate õigusaktide eelnõude koostamine.
Haridus- ja Teadusministeerium on ainuke Eesti ministeerium, mis ei asu Tallinnas.
Ajalugu
Haridusministeerium loodi 11. novembril 1918 Maanõukogu Vanematekogu otsusega. 1929. aastal ühendati see Töö- ja Hoolekandeministeeriumiga Haridus- ja Sotsiaalministeeriumiks. Haridusministeerium loodi uuesti 1936. aastal ja see tegutses kuni 1940. aastani, kui Eesti okupeerimise järel moodustati Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaat. 1946–1989 juhtis Eesti NSV haridusevaldkonda Eesti NSV Haridusministeerium.
2003. aasta jaanuarist kannab ministeerium Haridus- ja Teadusministeeriumi nime.
Kantslerid ja abiministrid
Ministeeriumi kantslerid on olnud järgmised: Ainsa abiministrina on haridusministeeriumis töötanud Erkki Piisang (09.05.2005–05.04.2007).
Ministeeriumi hooned
pisi|[[Peeter Põllu monument Peeter Põllu platsil]] 1. juulist 2001 asub Haridus- ja Teadusministeerium Tartus – erinevalt teistest Eesti ministeeriumidest, mis paiknevad Tallinnas (aadressil Munga 18, Tartu). Ministeeriumi kolimise algatas toonane haridusminister, Tartuga tihedalt seotud Tõnis Lukas. Ehkki siis kõneldi osana riigi regionaalpoliitikast laialdaselt vajadusest riigiasutuste paiknemine detsentraliseerida, oli Haridusministeerium ainus ministeerium, mille kolimiseni ka tegelikult jõuti. Haridus- ja Teadusministeeriumi hoone Munga 18 on ehitatud aastatel 1935–1936 Eesti Panga Tartu osakonna hooneks, selle projekteerisid Tartu linnaarhitektid Arnold Matteus ja Karl Burman vanem.
Ministeeriumi peahoone esisel Peeter Põllu platsil asub iseseisva Eesti esimese haridusministri Peeter Põllu monument, hoone seinal on Peeter Põllu mälestustahvel.
Ministeeriumi Tallinna esindus asub Tallinnas aadressil Tõnismägi 5a.
Ülesanded
Vastavalt Haridus- ja Teadusministeeriumi põhikirjale ministeerium:
Haldusala
Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalas on kolm valitsusasutust:
Samuti on ministeeriumi haldusalas neli sihtasutust: