cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arsenal-Crossley
Kirjeldus
Auto veermik ja mootor pärinesid Inglismaalt firmast Crossley Motors Ltd. Kasutati Crossley 25/30 mudeli 4,531-liitrist mootorit, millel oli 45 hobujõudu ja mis andis tippkiiruseks 60 km/h. Kasutati poolpneumaatilisi rehve, et soomusauto rehvide läbistamise korral liikumisvõimetuks ei muutuks.
Kuue soomusauto tornis paiknes 37 mm Hotchkissi kahur, ülejäänutel oli tornis 7,7 mm Madseni kuulipilduja. Kuulipildujate tornist välja ulatuv toru oli kaetud soomusümbrisega.
Meeskond koosnes neljast liikmest: ees olid autojuht ja soomusauto ülem, tornis paiknes laskur ja taga, seljaga sõidusuunas, oli teine autojuht (taga paiknes teine rool).
Kasutamine
Kaitseväele antud Arsenal-Crossley soomusautodest moodustati koos "Pisuhännaga" Auto-tanki rügemendi (enne 1928. aasta 1. oktoobrit Auto-tanki divisjon) juurde 2. soomusautokompanii 4 rühmaga, mis hakkas paiknema Valgas. Aastal 1935 korraldati Auto-tanki rügemendi struktuur ümber ja loodi lahingumasinatest kolm segakompaniid, mille vahel Arsenal-Crossley soomusautod ära jagati.
1930. aastate keskpaigaks oli soomusväeosadele loodud hea taristu, aga soomustehnikaga olid lood kehvemad. Kaitsevägede staabiülem kindralmajor (hiljem kindralleitnant) Nikolai Reek ütles ühel Riigikaitsenõukogu istungil, et peale äsja soetatud tankettide TKS-3 ja Arsenal-Crossley soomusautode Eestil korralikke lahingumasinaid ei ole. Sõjavägede Ülemjuhataja kindralleitnant Johan Laidoner leidis 1938. aastal, et võrreldes vananenud tankidega Renault FT-17 ja Mark V on Arsenal-Crossley soomusautod paremas seisus, kuid siiski mitte päris moodsad.
Kuna uue tehnika hankimine ebaõnnestus, tehti 1939.–1940. aasta vahetusel plaan olemasoleva tehnika täiustamiseks, mis muuhulgas nägi ette ka Arsenal-Crossley soomusautode relvastuse uuendamise. Kõik soomusautod pidid torni saama 37 mm kahuri ja juhi kõrvale masina esiküljele tuli paigutada soomusümbrises Madsen kuulipilduja. Meeskond pidi laskeavadest laskmiseks saama ühe püstolkuulipilduja Suomi ja seniste vintpüsside asemel revolvrid. Ohvitseridel oli juba varem isiklik püstol. Need plaanid jäid enne Nõukogude okupatsiooni algust rahapuudusel täitmata.
Novembris 1939 otsustati läbi viia viimane struktuurimuudatus, mille käigus jagati Arsenal-Crossley soomusautod Auto-tanki rügemendi kahe kompanii vahel. Muudatustega saadi valmis 20. juuniks 1940. Kolm soomusautot kuulusid 1. kompaniisse, mis paiknes Tallinnas ja ülejäänud kaheksa kuulusid kahte rühma 2. kompaniis, mis toodi Valgast Tartusse.
Kaitseliidus
pisi|Kaitseliidu soomusautod Pikker ja Kõu Kaks Kaitseliidule ostetud masinat said nimeks Kõu ja Pikker (kaitseväe masinatel nimesid ei olnud) ning neist moodustati Kaitseliidu Tallinna Maleva koosseisus soomusautorühm. Mõlemad Kaitseliidu soomusautod olid relvastatud 37 millimeetriste kahuritega. Rühma esimeseks ülemaks sai Aleksander Louni ja rühma kuulus 15 meest. Aastal 1930 muudeti see Tallinna Maleva üksikuks soomusautorühmaks, mis allus otse maleva pealikule. Aastal 1932 sai rühm oma rinnamärgi, mis kujutas Kaitseliidu kotkast kaitsvat soomuslohet. Ka rühma liikmete vorm erines teiste kaitseliitlaste omast: vormipalitu asemel kanti musta nahkkuube. Kapten Eduard Kartus, kes Vabadussõja ajal oli kuulunud soomusautode kolonni, sai rühma pealikuks 3. novembril 1933. Aastal 1934 oli rühmas 23 tegevliiget ja 16 toetajaliiget. Pärast Kaitseliidu likvideerimist anti Kõu ja Pikker üle Auto-tanki rügemendile, kust need läksid peatselt Punaarmee väeosade kätte.
Üleandmine Punaarmeele
Varsti pärast Nõukogude okupatsiooni algust auto-tanki rügement kaotati. Käskkiri selle likvideerimiseks anti välja 21. septembril 1940 ja suur osa varustust jagati laiali. Osa varustust ja enamus Arsenal-Crossley soomusautosid anti 22. Eesti Territoriaalsele Laskurkorpusele. Endine Kaitseliidu soomusauto Kõu saadeti 2. detsembril koos muu ülejäänud varaga Daugavpilsi lattu nr 942. Sinna jõudis see koos mitme Vabadussõja-aegse soomusautoga 1941. aasta jaanuaris-veebruaris. Vastuvõtuakti järgi oli kogu tehnika halvas seisus, roostes ja lõhutud. Kus täpselt Arsenal-Crossley soomusautod Teise maailmasõja keerises lõpetasid, ei ole teada, kuid ühes Paldiski vallutamisest tehtud Saksa rindekroonikas võib näha ühte Arsenal-Crossleyt purukslastuna põlemas.
Koopia
24. veebruaril 2018 toodi Paide keskväljakul esimest korda rahva ette soomusauto Arsenal-Crossley koopia, millelt loeti ette Eesti iseseisvusmanifest. Koopia valmistamist vedas Sergei Jerjomin Jõgewa Muuseumist ja selleks kulus ligi kolm aastat.
Karolina Šprem
Ta on võitnud 11 ITF-i turniiri, neist 10 üksikmängus ja ühe paarismängus. Tema kõrgeim koht maailma edetabelis on olnud 17. (oktoobris 2004).
Ta karjäär tõotas kujuneda paljulubavaks, sest kahel WTA turniiril jõudis ta finaali, kuid 2004. aasta teises pooles hakkas kõik minema allamäge. Karolina treeneriks sai Borna Bikic, kes oli Jelena Dokici poiss-sõber. Pärast seda oli tal raskusi mängude võitmisega. 2007. aasta hilissügisel teatas Karolina Šprem, et loobub Bikici teenetest ja hakkab taas koostööd tegema oma vana treeneriga. Kuid siis pidi ta tegelema raskest õlavigastusest paranemisega.
2008. aastal naasis ta edukalt tennisesse. 2011. aastal katkes ta karjäär tennises vigastuse tõttu uuesti, pärast seda ta WTA turniiridel pole mänginud.
2012. aastal abiellus ta Küprose tennisisti Marcos Baghdatisega ning sama aasta oktoobris sündis paari esimene laps.
Nissi valla lipp
thumb|Nissi valla lipp Nissi valla lipp on Harju maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Nissi valla lipp.
Lipp kinnitati 21. novembril 1994.
Lipu kirjeldus
Valla rohe-kollane lipp on jaotatud horisontaalselt seitsmeks laiuks, iga laid hõlmab 1/7 lipu laiusest. Alates ülemisest äärest neli rohelist ja kolm kollast laidu.
Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ning normaalsuurus 105x165 cm.
Põhjendus
Valla lipu värvid on tuletatud Nissi valla vapilt. Kolm kollast värvilaidu sümboliseerivad vapil olevat kolme kuldset metspähklit - usku, lootust ja armastust. Roheline aga sümboliseerib enamikku valla territooriumist katvat metsa.
Uugla
Uugla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Oru valda.
Külas on Uugla bussipeatus.
Margus Luuk
Margus Luuk on eesti sarimõrvar.
1991. aastal Valeri tahtlik tapmine Kehras, 8 aastat vabadusekaotust.
1995. aastal Jaanuse tahtlik tapmine Rummu vanglas, 10 aastat ja 6 kuud vabadusekaotust.
2002. aastal narkootikumide hoidmine ja tarvitamine vanglas, 7 kuud vabadusekaotust.
Ta vabanes 2007. aasta septembris vanglast, olles kaks korda tapmiste eest karistatud.
3. novembril 2007 umbes kell 2.30 pussitas ta Harjumaal Anija vallas Mustjõe küla puhkekeskuses peetud sünnipäevapeol nelja noormeest, kellest üks suri kohapeal ja teised said viga.
14. augustil 2008 mõistis Harju Maakohus 38-aastase Margus Luugi eluks ajaks vangi.
ISO 216
pisi|ISO 216 A seeria ISO 216 on Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) määratud standard kirjapaberi suurustele. See standard on enim kasutatavate paberisuuruste standard ja määratleb muu hulgas laialt levinud paberisuuruse A4.
Standardi võttis esmalt kasutusele DIN ( sks. k. Deutsche Institut für Normung) 1922. aastal Saksamaal.
Mõõdud
A-seeria paberid kujutavad endast kindla pikema ja lühema külje suhtega ristkülikuid. See suhe on valitud nii, et ristküliku vähendamisel või suurendamisel saaks samasuguse külgede suhtega, sama proportsiooniga ristküliku. Lühema külje suhe pikemaga on 1:√2 (umbes 1:1,4142), mis ümardatakse lähima täismillimeetrini. Kui jagada paberilehe pikem külg lühemaga on suhe samuti alati samasugune: √2. Sisuliselt on A-seeria paberi formaadiks ruudu külje ja ruudu diagonaali suhtega ristkülik ja selle ristküliku diagonaal omakorda √3. See põhineb pythagorase teoreemile, sest 1+√2=√3. Võib öelda, et tegemist on kuubi ühe külgvaatega, mis on risti kuubi külje, ruudu diagonaaliga. Selline formaatide seeria, kus kehtib kõikide formaatide samasugune proportsioon, saab olla ainult ühel juhul: kui pikema ja lühema külje suhe on irratsionaalarv √2. (Tõestust selle kohta vaata välislinkides lisatud videost). A0 suurus on määratud nii, et selle pindala on 1 m². Järgnevad suurused – A1, A2, A3 jne – määratletakse eelnevat suurust lühema küljega paralleelselt poolitades. Enim levinud paberi suurus on A4, mille mõõdud on 210 × 297 mm.
B-seeria mõõdud on geomeetrilised keskmised A-seeria sama numbri ja ühe võrra väiksema numbri mõõtudest. Näiteks suuruse B1 mõõdud on geomeetriline keskmine A1-st ja A0-st. C-seeria mõõdud on geomeetrilised keskmised B-seeria sama numbri ja A-seeria sama numbri mõõtudest. Näiteks suuruse C2 mõõdud on geomeetriline keskmine B2 ja A2 mõõtudest.
Välislingid
Format arkusza
Barham Aḩmad Şāliḩ
Barham Aḩmad Şāliḩ (kurdi keeles بەرھەم ساڵح‎, romaniseeritult Berhem Salih, araabia keeles برهم صالح‎; sündinud 12. juulil 1960) on Iraagi poliitik, kes oli 2. oktoobrist 2018 kuni 13. oktoobrini 2022 Iraagi president. Ta on olnud Iraagi Kurdistani peaminister ning Iraagi föderaalvalitsuse asepeaminister.
Noorus
Şāliḩ sündis 1960. aastal As-Sulaymānīyahis. Aastal 1979 lasi baathistlik režiim ta kaks korda vahistada, süüdistades teda kurdi rahvuslusele kaasaaitamises, kuna ta oli oma kodulinnas meeleavaldajaid pildistanud. Teda hoiti 43 päeva Kirkūki eriuurimiskomisjoni vanglas, kus teda ka piinati. Pärast vanglast vabanemist lõpetas ta keskkooli ning põgenes tagakiusamise eest Suurbritanniasse.
Tema abikaasa Sarbagh on Kurdi Botaanikasihtasutuse juht ja asutaja ning naisõiguslane. Neil on kaks last.
Kurdistani Patriootliku Liidu asepeasekretär
Barham Şāliḩ liitus 1976. aasta lõpus Kurdistani Patriootliku Liiduga (KPL) ning temast sai KPL-i Euroopa-haru liige, kus ta juhtis Londonis liidu välissuhteid. Lisaks poliitikale tegeles ta ÜK-s ka õpingutega, aastal 1983 sai ta Cardiffi ülikoolist bakalaureusekraadi tsiviilinseneerias ja ehituses. Aastal 1987 kaitses ta Liverpooli ülikoolis doktoritööd alal statistika ja arvutirakendused inseneerias.
Kui Lõuna-Kurdistan baathistliku võimu alt lahesõja käigus vabastati, valiti Salih KPL-i esimesel ametlikul konverentsil partei juhtkonda. Ta määrati KPL-i Ameerika Ühendriikide büroo juhiks.
Pärast baathistliku režiimi langemist sai temast 2004. aasta keskel Iraagi ajutise valitsuse asepeaminister, 2005. aastal üleminekuvalitsuse planeerimisminister ning 2006. aastal valitud Nūrī al-Mālikī valitsuse asepeaminister majandusküsimustes ja majanduskommitee juht.
Ta esines videosilla vahendusel USA telesaates "The Colbert Report", kus tänas Ameerika Ühendriike sõjalise sekkumise eest ning tunnistas, et paljud kurdid sooviksid iseseisvust.
Kurdistani piirkonna peaminister
Şāliḩ kandideeris 2009. aasta Kurdistani valimistel valimisnimekirja Kurdistani nimekiri eesotsas. Kohalikus parlamendis saadi 111 kohast 59 ning Salihist sai Nechirvan Barzani asemel uus Kurdistani valitsuse juht. Tema valitsusajal kogus opositsioonipartei Gorrani Liikumine toetust, kuid pärast 2011. aasta meeleavaldusi toimunud umbusaldushääletusest väljus Salih siiski võitjana. Tal õnnestus oma ametiajal ExxonMobiliga sõlmida nafta ekspordileping.
Opositsioonis
Septembris 2017 avalikustas Salih, et astub KPL-st välja ning asutab eelolevateks valimisteks uue erakonna, Demokraatia ja Õigluse Koalitsiooni. Pärast KPL-i esimehe Jalāl aţ-Ţalabānī ja Kurdistani opositsiooniliidri Nawshirwan Mustafa surmasid tundus paljudele, et Salihil on potentsiaali kohalikku poliitmaastikku muuta. Ta ütles, et loodab koos Gorrani ja Komaliga valitsevat KDP-KPL-i liitu võita.
Iraagi president
2. oktoobril 2018 valiti Barham Salih kaheksandaks Iraagi presidendiks. Ta võitis häältega 219:22 Fuad Husseini.
Salih mõistis teravalt hukka 2019. aasta Türgi sissetungi Põhja-Süüriasse ja kutsus maailma rahumeelsetele lahendustele.
Kärevere (Põhja-Sakala)
Kärevere on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas voolab Putku oja (allavoolu nimega Lõhavere oja).
Fabio Grosso
Fabio Grosso (sündinud 28. novembril 1977 Roomas) on Itaalia jalgpallikoondise endine kaitsja, maailmameister.
Koondisekarjäär
Grosso debüteeris Itaalia jalgpallikoondises 30. aprillil 2003 Šveitsi jalgpallikoondise vastu.
2006. aasta MM-il osales Grosso kõigis Itaalia mängudes algusest lõpuni peale teise alagrupimängu, kus ta ei osalenud. Kõigepealt võitis Itaalia 12. juunil 2:0 Ghana jalgpallikoondise, siis viigistas 17. juunil 1:1 USA jalgpallikoondisega ja alistas 22. juunil 2:0 Tšehhi jalgpallikoondise. Itaalia võitis alagrupi Ghana ees. Järgmises mängus Austraalia jalgpallikoondise vastu 26. juunil sai Grosso 29. minutil kollase kaardi. Itaalia jäi 50. minutil vähemusse, kuid võitis 5. üleminutil penaltist. Veerandfinaalis alistas Itaalia 30. juunil 3:0 Ukraina jalgpallikoondise. Poolfinaal Saksamaa jalgpallikoondise vastu toimus 4. juulil ja normaalajal väravateni ei jõutud. Lisaaja eelviimasel minutil lõi Grosso oma teise värava Itaalia koondises, viies Itaalia juhtima, ja 1. üleminutil lõi Alessandro Del Piero 2:0, viies Itaalia finaali Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu. Finaal toimus 9. juulil ja mängu algul lõi kumbki meeskond värava. Järgmised väravad tulid penaltiseerias, kus Itaalia ei eksinud. Viimasena, viiendana lõi Grosso, tagades Itaaliale võidu 5:3.
pisi|Fabio Grosso (2008) 2008. aasta EM-valikturniiril loositi MM-finalistid Itaalia ja Prantsusmaa samasse valikgruppi. Itaalia viigistas Prantsusmaaga kodus ja kaotas võõrsil, kuid võitis siiski alagrupi. 13. oktoobril 2007 lõi Grosso oma kolmanda värava Itaalia eest, nimelt teise värava MM-valikmängus kodus Gruusia jalgpallikoondise vastu, mille Itaalia võitis 2:0. Finaalturniirile pääses igast alagrupist kaks paremat, seega Prantsusmaagi. EM-alagruppi loositi Itaalia ja Prantsusmaa taas kokku. 9. juunil kaotas Itaalia Hollandi jalgpallikoondisele 0:3 ja Grosso sekkus vahetusest 54. minutil seisul 0:2. Itaalia ülejäänud mängud tegi Grosso kaasa algusest lõpuni. 13. juunil viigistas Itaalia Rumeenia jalgpallikoondisega 1:1 ja pidi 17. juunil Prantsusmaaga välja selgitama, kumb neist alagrupist edasi ei pääse (halval juhul võisid ka mõlemad välja kukkuda). Itaalia võitis 2:0 ja pääses 22. juunil toimunud veerandfinaali Hispaania jalgpallikoondise vastu, kus väravaid ei löödud enne penaltiseeriat. Grosso realiseeris Itaalia esimese penalti, aga tema meeskonnakaaslased nii täpsed polnud ja Hispaania võitis 4:2. Hispaania tuli Euroopa meistriks ja Itaalia oli ainus, kes normaalaja suutis temaga viiki mängida.
Maailmameistrina pääses Itaalia 2009. aasta konföderatsioonide karikavõistlustele, mis toimusid Lõuna-Aafrikas. 15. juunil peetud esimese vooru mängus USA vastu jäi Itaalia 35. minutil arvulisse ülekaalu ja Grosso sai 35. minutil kollase kaardi. Poolaja võitis USA, kuid kogu mängu Itaalia 3:1. 18. juunil kaotas Itaalia teise mängu Egiptuse jalgpallikoondisele. Kahes esimeses mängus osales Grosso algusest lõpuni, aga 21. juunil kolmandas ta kaasa ei teinud. Brasiilia jalgpallikoondis alistas Itaalia 3:0 ja võitis alagrupi täiseduga. Ülejäänud meeskondade vahel tekkis surnud ring, kus Egiptus jäi väravate vahega viimaseks ja Itaalia vähese löödud väravate arvu tõttu kolmandaks. Finaalis võitis Brasiilia USA.
Rohkem Grosso Itaalia koondises ei mänginud. Ta pidas Itaalia eest 48 mängu ja lõi neis 4 väravat.
Isiklikku
Fabio Grosso on 190 cm pikk ja kaalub 82 kg.
Ta on abielus Jessica Repettoga. Neil on kaks poega: Filippo, kes sündis varsti pärast 2006. aasta MM-i, ja Giacomo, kes on sündinud 26. oktoobril 2009.
Juulilepped
Vene armee kohaloleku olukord
Eestis oli 21. augusti 1991 seisuga Nõukogude armee halduses 570 militaarobjekti. Neis paiknes üle 40 000 sõjaväelase ja nende perekonnaliikme. Pärast iseseisvuste taastamist algas kohe afišeerimata Vene sõjaväelaste lahkumine. 1. jaanuari 1992 seisuga oli alles 25 000 sõjaväelast ning septembris 1993 veel vaid 7600 tegevväelast ning ohvitseride abikaasat.
Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vaheliste sõjaväe väljaviimise läbirääkimised algasid 1991. aasta septembris ja kestis kuni 25. detsembrini 1991, kui NSV Liit lakkas olemast ja võõrvägede kontingendi jäägid Eesti pinnal kvalifitseerusid ümber Vene armeesse kuuluvateks. Läbirääkimisi jätkati Venemaa Föderatsiooniga. Septembriks 1992 jõuti vaidlustes Vene poole lubaduseni viia väeosad Eestist välja alles aastaks 2002. Eestile oli selline ajakava vastuvõtmatu. Siis pakkus Vene pool uueks tähtajaks 1997. aastat, kinnitades, et vedude suure mahu tõttu ei ole logistiliselt võimalik varem Eestist ära viia vägede isikkoosseisu, mobilisatsioonivarusid ja kaadrisõjaväelaste pereliikmeid koos nende isiklike varadega.
Samal ajal toimusid Venemaa Föderatsioonil pingelised läbirääkimised endise Nõukogude armee Saksamaa väegrupi väljatoomise lõpetamise üle. Seal lepiti kokku lõpptähtaeg 31. august 1994. Nendele läbirääkimistele toetudes õnnestus NATO survel saavutada ka samasugune tähtaeg Vene sõjaväe lahkumiseks Balti riikidest.
Meri-Jeltsini kohtumine
Venemaa teatas 10. juulil 1994, et ei kavatse sellest tähtajast kinni pidada. Eesti pöördus rahvusvahelise üldsuse poole, et Venemaale avaldataks survet. Järgneski mitmete lääneriikide liidrite ja eriti NATO funktsionääride surve. Sündmused Vene armeeüksuste lahkumise kindlaksmääramiseks hakkasid ootamatult kiiresti arenema juulis kui Riigikogu oli suvepuhkusel ning suur osa valitsusest eesotsas peaminister Mart Laariga puhkas. Kreml oli tüdinenud lääneriikide survest ning Jeltsin andis 23. juulil Venemaa Eesti suursaadik Aleksandr Trofimovile korralduse kutsuda president Lennart Meri temaga 26. juulil Moskvas kohtuma. Trofimov edastas kutse välismaal viibivale president Merile telefoni teel.
Vene pool tegi panuse president Merile, ehkki selle küsimuse lahendamine kuulus valitsuse kompetentsi. Eesti presidendil puudusid põhiseaduslikud õigused valitsusväliselt välispoliitilisi küsimusi otsustada. Ilmselt ei võetud Kremlis Mart Laari valitsusjuhina tõsiselt või eeldati, et temaga on keerulisem kokku leppida. Edaspidi puudus peaminister Laar täiesti pildilt Eesti riigile nii olulise küsimuse lahendamisel. Väidetavalt informeeris presidendi kantselei saadud kutsest valitsust, kuid puudub informatsioon, et Moskvasse minekut oleks valitsuse tasemel arutatud. Eesti ja Venemaa vahelised suhted olid sel ajal juba nii teravad, et mingitele konkreetsetele dokumentidele allakirjutamist ei peetud reaalseks. Kremlis aga oldi veendunud, et ootamatu tegutsemisega üllatatakse eestlasi ning saavutatakse enda jaoks maksimaalne tulemus.
Moskvasse sõidu eel polnud olemas ühegi dokumendi projekti, ega isegi mitte seisukohti, milliste tulemusteni peaks venelastega jõudma. Ainus, mida täpselt teati, oli kohtumise kuupäev ja kellaaeg kell kolm pärast lõunat.
Jeltsini ja Meri kohtumine kestis vaheaegadega viis tundi. Selle tulemused olid Eestile ootamatud. Kohtumisel nõudis Jeltsin nende Eesti seaduste muutmist, mis puudutavad Vene sõjaväepensionäride staatust Eestis. Eesti andis osaliselt survele järele. Mõlema maa välisministrid ja delegatsioonide eksperdid alustasid pärast suulisele kokkuleppele jõudmist lepingute tekstide väljatöötamist.
Lepingu ja kokkuleppe sisu
Vene pool pakkus allkirjastamiseks Vene vägede Eestist väljaviimise lepingu ja Eestis elavate Venemaa sõjaväepensionäride ja nende pereliikmete sotsiaalsete tagatiste kokkuleppe. Esimese lepingu järgi kohustus Venemaa Föderatsioon viima oma väed Eesti Vabariigist välja 31. augustiks 1994. NSV Liidu ja tema õigusjärglase Venemaa sõjaväeüksused olid Eestis asunud alates oktoobrist 1939, väljaarvatud teise maailmasõja aastatel 1941–1944, kui Eestis paiknesid Saksamaa sõjaväeüksused.
Esimese lepingu tekstiga polnud probleeme. Kuid sõjaväepensionäride kokkuleppe tekst ei olnud üldse põhjalikult ette valmistatud. Seisukohad kujunesid Meri ja Jeltsini kohtumise käigus ja olid sisuliselt ootamatud mõlemale poolele. Seetõttu polnud lepingu tekst ideaalne ning mitmed üle jala kirja pandud lepingupunktid tekitasid hiljem palju segadust riikidevahelistes suhetes ning võimaldasid mitmeti tõlgendamist. Lepingus ei määratletud kuupäeva, millest alates erru läinud Vene sõjaväelased ei oma õigust Eestisse jääda. Eesti Vabariigi välismaalaste seaduses oli selleks kuupäevaks 20. august 1991. Venemaa seda kuupäeva ei tunnistanud.
Sõjaväepensionäride sotsiaalsete tagatiste küsimuses soostus Venemaa Eesti nõudega, mille kohaselt elamisloa saab iga pensionär või tema perekonna liige isikliku avalduse alusel vastavalt Eesti seadustele. Elamislubade andmise otsuse langetab iga konkreetse isiku kohta Eesti Vabariigi valitsuse töökomisjon, kuhu kaasatakse ka OSCE esindaja. Eestil õnnestus suruda sisse sõnastus, milles välistati elamislubade andmine nendele, kelle kohalviibimine kujutas endast ohtu Eesti riigi julgeolekule. Sellega lahendati paljuvaieldud KGB pensionäride küsimus.
Vastavalt presidentide sõlmitud dokumentidele esitas Vene pool augusti lõpus Eestile täieliku sõjaväepensionäride nimekirja. Selle kohaselt asus Eestis 1994. aasta 26. augusti seisuga 10 517 sõjaväepensionäri ja nende perekonnaliiget. Neist olid vanuses kuni 50 aastat 1778, 50‒60 aastat 2946 ja üle 60 aasta 5965 inimest. Aeg on selles statistikas teinud olulisi korrektiive.
30. juulil 1994 sõlmisid Eesti Vabariik ja Venemaa Föderatsioon veel Paldiski tuumareaktorite demonteerimise leppe, mille alusel tuumaobjekt anti Eesti poolele üle 30. septembril 1995.
1994. aasta augusti alguseks oli Eestis veel 144. Motolaskurdiviisi (staap asus Tondi kasarmutes) tehnikast kohal üle 350 soomustatud lahingumasina, kümneid tanke, sadu veoautosid, 30 tonni rakettrelvi ja muud. Nende väljavedu toimus ešelonidega Ülemiste raudteejaamast 7., 11., 16., 19., 23. ja 27. augustil ning 8., 12., 16., 20., 24. ja 28. augustil Kloogalt. Tondi kasarmulinnaku andis 144. diviisi Matrossovi-nimelise polgu komandör aktiga Eesti delegatsioonile üle 31.08.1994. Sama päeva pärastlõunal korraldasid Eesti muusikaansamblid Tondi kasarmute juures ja öösel Vabaduse väljakul rõõmukontserdi „Pokaa!“. Selle ajaloolise päeva tähistamisel Maarjamäel märkis president Lennart Meri oma kõnes, et okupatsiooni aastakümned läksid Eesti rahvale maksma ühe kümnendiku meie elanikkonnast. Suhtarvudes oleks see Soome puhul 0,5 miljonit, Saksamaa puhul 8 miljonit või USA puhul 25 miljonit inimest. Peaminister Mart Laar pidas kõne öisel kontserdil Vabaduse väljakul.
Ammuta (Haapsalu)
Ammuta on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Juulilepped
Ratifitseerimine
Vene sõjaväe Eestist lahkumise otsustamisel oli lõpuks määrav tähtsus Lennart Meri diplomaadiosavusel ja eruditsioonil. Välismaal hinnati juulilepingute sõlmimist Lennart Meri diplomaatiliseks triumfiks. Kui Riigikogu 22. augustil erakorralisele istungile kogunes, siis üritas mõni rahvasaadik Venemaaga sõlmitud lepingute küsimust väljaspool päevakorda üles tõsta. Kuid sellel arutelul polnud enam kõige vähematki mõtet. Muuta polnud võimalik midagi. Juba käis Venemaa armeeüksuste hoogne lahkumine. Laari valitsus ei riskinud Riigikogu ette ratifitseerimise küsimusega tulla. Lepingute ratifitseerimine võeti Riigikogus käsile alles järgmise Riigikogu koosseisu ajal detsembris 1995, kui peaministriks oli Tiit Vähi ja välisministriks Siim Kallas. Valitsuskoalitsioonil oli piisavalt jõudu, et 22. detsembril 1995 lepingud ratifitseerida redaktsioonis, mis Venemaad ei pahandaks. President Lennart Meri kuulutas kaks päeva hiljem lepingud välja oma otsusega nr 663. Venemaa Föderatsiooni riigiduuma oli mõlemad lepingud ratifitseerinud 21. juulil 1995.
Ammuta (Haapsalu)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Juulilepped
Ratifitseerimine
Väljakuulutamise päeval allkirjastasid ja vahetasid välisminister Siim Kallas ja suursaadik Aleksandr Trofimov Eesti-Vene juulilepete ratifitseerimiskirjade protokollid. Tseremoonial viibisid ka riigisekretär Uno Veering, välisministeeriumi kantsler Indrek Tarand ja protokolliosakonna peadirektor Andres Unga.
Saatkondade kinnisvara omandiküsimus
Kuid vägede väljaviimise järellainetuseks kujunes aastaid vindunud saatkondade ja konsulaatide ning muu saatkonna juurde kuuluva diplomaatilise kinnisvara omandiküsimus. Selleski küsimuses nagu sõjaväepensionäride problemaatikas trumpas Venemaa Eesti üle. Eesti Vabariigi valitsuse ja Venemaa Föderatsiooni valitsuse vahelise Eesti Vabariigi suursaatkonna Venemaa Föderatsioonis paiknemise tingimusi ja Venemaa Föderatsiooni suursaatkonna Eesti Vabariigis paiknemise tingimusi käsitleva kokkuleppeni jõuti alles 18. veebruaril 2014. Selle kohaselt toimus diplomaatilise vara üleandmine või sümboolse hinnaga tähtajatule rendile andmine järgmistel kokkuleppelistel tingimustel:
Artikkel 2
1. Venemaa Föderatsiooni suursaatkonna paiknemiseks Eesti Vabariigis annab Eesti pool hoonestusõiguse alusel Venemaa Föderatsiooni omandisse hooned ja rajatised järgmistel aadressidel:
2. Eesti pool seab Venemaa Föderatsiooni kasuks 99 aastaks hoonestusõiguse tasuga üks euro aastas maaüksustele järgmistel aadressidel:
Kui teha lihtne matemaatiline arvestus ja võrrelda hoonete alla jäävaid ruutmeetrilisi pindu ja maatükkide suurusi, mida Venemaa andis Eestile ja Eesti Venemaale, siis selgub, et meile anti vara 7497,98 m² ulatuses ja meilt saadi vastu 26180,4 m² ulatuses kinnisvara. Eesti andis ära ligi 3,5 korda rohkem kinnisvara, kui vastu sai.
Aleksei Müürisepp
Aleksei Müürisepp (vene keeles Алексей Александрович Мюрисеп; kirjanduses ka Müürissepp) (17. juuli 1902 Välta, Pöide vald, Saaremaa – 7. oktoober 1970 Tartu) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Venemaal
Aleksei Müürisepp sündis pere vanima lapsena ja kasvas paljulapselises peres. Isa Aleksander Müürisepp asus 1907. aastal elama ja töötama Siberisse. 1908. aastal ühines perepeaga ülejäänud pere. Nad elasid Krasnojarskis, kus Aleksei isa töötas jõelaevanduses.
Aastatel 1910–1917 käis Müürisepp koolis, augustist 1918 kuni jaanuarini 1920 oli Jenissei aurulaevanduses kütja. Edasi töötas ta maini 1924 elektrimontöörina laevaremonditehases. 4. märtsil 1922 opteerus ta Eesti kodakondsusse, kuid arreteeriti 22. aprillil 1923, kuna polnud aasta jooksul Venemaalt lahkunud, ja loobus Krasnojarski vanglas Eesti kodakondsusest. Maist 1924 kuni oktoobrini 1925 teenis Müürisepp sundaega Punaarmees 21. Tomski diviisi 4. raadio-telegraafi pataljonis raadiotelegrafistina. Oktoobrist 1925 kuni juunini 1927 oli ta raamatukogujuhataja ja poliitharidustöötaja krai talurahvamajas Krasnojarskis, seejärel kuni augustini 1928 oli ta ametiühingutegelane ning ühtlasi ühiskondliku toitlustamise ja ühiselamute ametiühingute grupikomitee esimees. Ta vallandati reorganiseerimisel. 1926. aastal astus Müürisepp Üleliidulisse Kommunistlikku (bolševike) Parteisse.
Perekondlikel põhjustel asus Müürisepp koos perega elama Tomskisse. Augustist 1928 kuni detsembrini 1931 töötas ta riiklikus tööhoiukassas esmalt kontrolörina, hiljem krai hoiukassade inspektorina. Töö kõrvalt õppis õhtukoolis, mille lõpetas 1931. aasta detsembris. Seejärel astus Tomski Raudteetranspordiinseneride Instituuti, kus omandas veebruariks 1937 elektriraudtee energiavarustuse inseneri kutse.
Eesti NSVs
1944. aasta oktoobrist kuni aprillini 1945 oli Müürisepp NSV Liidu Teede Rahvakomissariaadi käskkirja alusel Eesti Raudteevalitsuse elektrifitseerimisosakonna juhataja.
EKP Keskkomitees
1945. aasta aprillist kuni detsembrini oli A. Müürisepp EK(b)P Keskkomitee transpordiosakonna juhataja asetäitja, seejärel kuni novembrini 1947 EK(b)P KK sekretäri asetäitja kütuse ja energeetika alal. Töö kõrvalt õppis ta 1947. aasta jaanuarist kuni oktoobrini Moskvas ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis parteitöötajate ideoloogiaalasel kursusel. Pärast koolituse läbimist määrati Müürisepp 1948. aasta algul EK(b)P KK sekretäri asetäitjaks tööstuse ja transpordi alal, kus töötas sama aasta novembrini.
Detsembris 1948 valis EK(b)P V kongress Müürisepa EKP Keskkomitee koosseisu, mille pleenum valis ta omakorda EKP Keskkomitee sekretäriks. Sel ametikohal püsis ta kuni 1949. aasta sügise lõpuni.
Eesti NSV Ministrite Nõukogus
6. oktoobrist 1949 kuni 29. märtsini 1951 oli Müürisepp Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, pärast seda kuni 12. oktoobrini 1961 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees. Aastatel 1950–1962 oli ta ühtlasi Eesti NSV välisminister.
Eesti NSV ja NSV Liidu Ülemnõukogus
12. oktoobrist 1961 kuni oma surmani 7. novembril 1970 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees ja NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja.
Aleksei Müürisepp maeti 10. novembril 1970 Tallinna Metsakalmistule.
Esindusorganites
Aleksei Müürisepp oli 1948. aastast kuni surmani EKP KK ja selle büroo liige, aastatel 1952–1966 NLKP Keskkomitee liikmekandidaat ja 1966. aastast kuni surmani NLKP Keskkomitee Keskrevisjonikomisjoni liige.
Isiklikku
Aleksei Müürisepp oli abielus Faina Rõtškovaga (sündinud 1904 Krasnojarskis). Alekseil oli vend August (sündinud 1906), kes töötas automehaanikuna Krasnojarski krai sovhoosis. August represseeriti 1937. aastal, mil heideti parteist välja ja oli aasta sunnitööl. Teine vend Vassili (sündinud 1910) oli insener-tehnoloog lennukitööstuse tehases nr 21. Kolmas vend Vselovod (sündinud 1917) oli soojustehnik Krasnojarski jõelaevanduses. Veel olid tal õed Jelena (sündinud 1909), kes oli rahvakohtunik Krasnojarskis, ja Aleksandra (sündinud 1914), kes oli laojuhataja Krasnojarskis.
Mälestuse jäädvustamine
Aastatel 1970–1991 kandis Orissaare Keskkool Aleksei Müürisepa nime – Aleksei Müürisepa nimeline Orissaare Keskkool. Aastatel 1970–1990 kandis tema nime ka tänapäeva Tallinna Transpordikool (1970–1979 – Aleksei Müürisepa nimeline Kutsekeskkool, 1979–1990 – Aleksei Müürisepa nimeline Kutsekeskkool nr 3).
Tallinna 53. Keskkool
'''Tallinna 53. Keskkool''' on vene õppekeelega keskkool Tallinnas Mustamäel aadressil Sütiste tee 42.
Kool avati 1. septembril 1970 '''Tallinna 53. 8-klassilise Koolina'''. 1973. aastast kannab kool Tallinna 53. Keskkooli nime.
Koolis on keemia ja saksa keele süvaõpe.
Koolis õppis 1. jaanuari 2006 seisuga 785 õpilast 29 klassikomplektis.
Metsatundravöönd
pisi|300x300px|Metsatundravöötme asukoht{{legend|#4b6200|Metsatundra, kus domineerivad okaspuud}}{{legend|#c7ff45|Metsatundra, kus domineerivad lehtpuud}} pisi|Metsatundra Venemaal pisi|Metsatundra Kanadas Metsatundravöönd on ülemineku loodusvöönd, mis paikneb Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas tundra- ja okasmetsavöötme vahel.
Moodustab riba laiusega 30 kuni 300 km kogu Põhja-Ameerika üle ja Koola poolsaarest Indigirka jõgikonnani ning kohati ka ida pool.
Metsatundravöötmele on iseloomulik metsatundra bioom.
Setsessioon
Setsessioon on eraldumine olemasolevast riigist või ühiskonnast ning uue suveräänse ja iseseisva riigi või ühiskonna loomine.
Setsessionistliku liikumise programmi on reeglina kirjutatud autonoomia, föderaalse või konföderaalse staatuse saavutamine. Protsess sisaldab teatud territooriumi eraldumist keskvalitsusest, mis võib lõpuks viia täieliku iseseisvuseni.
Setsessionistlikke ühinguid tuntakse terves maailmas, aga olemuselt on tegemist siiski territoriaalsete ühingutega.
Protsess
Setsessiooniprotsess toimub Wayne Normani sõnul järgmiselt: vähemusrahvastega riigiosad nõuavad autonoomiat, mis viib rahvuse loomiseni, mis omakorda viib suuremate autonoomsete nõudmisteni. See omakorda viib setsessiooniideedeni. Setsessionistlikud nõudmised tekivad tihti sellest, et riigi sees ei anta vähemusgruppidele autonoomsemaid õigusi. See võib omakorda viia mingi piirkonna ühepoolse iseseisvuse väljakuulutamiseni, millele järgneb reeglina suurvõimu sõjaline sekkumine. Seetõttu ongi vaid vähemus Taiwani saare elanikest nõus iseseisvusdeklaratsiooni vastu võtmisega, sest nad ei taha sõda Hiinaga. Setsessionistlikud liikumised ei pelga ka ise kasutada terrorit. Selle eesmärgiks on saada tuntust ja suurendada oma propaganda mõju. Taoline strateegia kuulub nõrkadele gruppidele, kuna puhtfüüsiliselt ei suuda nad varuda suurel hulgal relvastust või treenida ja üleval pidada suurt armeed.
Setsessioon võib olla nii vähemus- kui ka enamusliikumine. Eraldumise käigus võidakse tahta nii suuremat kui ka väiksemat osa riigi territooriumist ja reeglina nõuavad seda territooriumi grupp inimesi, mitte indiviidid. Kolm suuremat eraldumisideed on: inimese õigus oma riigile, ebaausalt kaotatud riigipiiride taastamine ning enesekaitse riigi rõhumise ja vägivalla eest.
Vastuseise
Wayne Normani järgi:
Will Kymlicka ja Wayne Normani järgi:
Kaugus
Kauguse mõiste on kasutusel tavakeeles ning peamiselt loodusteadustes (füüsikas ja geograafias) ja matemaatikas. Kauguse all mõistetakse tavakeeles ja loodusteadustes peamiselt objektide ruumilise eraldatuse määra ehk vahemaad, mõnikord ka muud laadi eraldatuse määra.
Jamie Carragher
James Lee Duncan Carragher (sündinud 28. jaanuaril 1978) on inglise endine jalgpallur. Carragher mängis terve karjääri jooksul vaid Liverpoolis, kus ta aitas klubil tulla muuhulgas ka 2005. aastal Euroopa meistriks. Carragher pidas Liverpooli meeskonnas kõikide sarjade peale kokku 737 mängu, olles selles arvestuses klubi läbi aegade teine mängija.
Kaugus
Loodusteadustes on kaugus mittenegatiivne skalaarne suurus, mida mõõdetakse pikkusühikutes.
Jamie Carragher
Carragher mängis 38 korral ka Inglismaa jalgpallikoondises. Rahvuskoondises debüteeris Carragher 28. aprillil 1999, kui mängiti Ungari meeskonnaga. Carragher kuulus Inglismaa rahvuskoondisse 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal. Veerandfinaalis mängiti Portugali meeskonnaga, kuid nii normaalaeg kui ka lisaaeg lõppesid väravateta viigiga. Penatiseerias oli Inglismaa koondisel üheks penaltilööjaks ka Carragher, kuid tema löögi suutis Portugali väravavaht Ricardo Pereira tõrjuda. Penaltiseeria võitis Portugal 3:1 ning jõudis seeläbi poolfinaali.
Kaugus
Matemaatika võimaldab (füüsikalise) kauguse mõistet üldistada abstraktsetele objektidele. Sellisteks objektideks võivad olla näiteks punktid tasandil. Punktidevahelise kauguse mõistet saab kasutada näiteks ka punktihulkadevahelise kauguse defineerimiseks. Samuti räägitakse näiteks maatriksitevahelisest kaugusest. Kõige üldisemal kujul on kaugus matemaatikas mittenegatiivne reaalarv, mis leitakse teatud komplekti tingimusi (meetrika aksioome) täitva kujutuse (meetrika) abil.
Matemaatika
Matemaatikas saab rääkida kaugusest abstraktsete objektide vahel. Kaugus oma kõige üldisemal kujul on defineeritud meetrilistes ruumides. Meetriline ruum on hulk X, millel on defineeritud kujutus mis seab hulga X igale elementide paarile vastavusse reaalarvu \rho(x,y) nii, et oleksid täidetud järgmised meetrika aksioomideks nimetatavad tingimused:
Kujutust \rho nimetatakse meetrikaks ja arvu \rho(x, y) nimetatakse x ja y kauguseks. Tihti nimetatakse kauguseks ka meetrikat ennast.
Kaugus eukleidilistes ruumides
Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum on ruum, mida seostatakse enamasti füüsikalise ruumiga ning see kattub intuitiivselt ruumi mõistega selle igapäevatähenduses. Üldiselt saab rääkida suvalise mõõtmega eukleidilistest ruumidest, kusjuures n-mõõtmelises eukleidilises ruumis on kaugus defineeritud kui kus tähistab vektori pikkust ja x_1,...,x_n tähistavad vektori koordinaate.
Kaugus eukleidilises ruumis täidab meetrika aksioome ning seetõttu on kõik eukleidilised ruumid ka meetrilised ruumid. Kuna vektori pikkus täidab ühtlasi normi aksioome, on eukleidilised ruumid ka normeeritud ruumid.
Geograafia
Geograafias mõõdetakse kaugust ehk vahemaad nii looduses (meetrites või kilomeetrites) kui ka kaardil mõõtkava abil. Selleks määratakse kaugus ühest punktist teise punktini sentimeetrites ja korrutatakse võrdlusmõõtkavaga. Näiteks kaardil võrdlusmõõtkavaga 1 cm – 100 m mõõdeti kauguseks 5,8 cm. Arvestame: 5,8 × 100 = 580 meetrit.
14. märts
14. märts on Gregoriuse kalendris aasta 73. (liigaastal 74.) päev. Juliuse kalendri järgi 1. märts (1901–2099). Aasta lõpuni on 292 päeva.
Hertfordshire
Hertfordshire on krahvkond Inglismaal Londonist põhjas.
Hertfordshire jaguneb 10 omavalitsusüksuseks: thumb|left
Espre
Espre on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Kaitseväikepinge
Kaitseväikepinge süsteemid:
Elektriohutus ja töökindlus on kõige paremini tagatud maandamata süsteemis, sest selles on kaitseväikepinge ahelate pingealtid osad (s.o rikke korral voolu alla sattuda võivad osad) maast eraldatud, s.t pole ühendatud kaitsejuhtidega. Maandatud väikepingesüsteemi tuleb kasutada juhul, kui vooluahelas on seadmeid, mis vajavad talitlusmaandust, s.t maandust oma normaalseks tööks.
Kaitseväikepinget saadakse eraldustrafost, mida sel juhul nimetatakse kaitseväikepingetrafoks,  või mõnest muust ohutust toiteallikast. Kaitseväikepingetrafo primaar- ja sekundaarmähised on teineteisest eraldatud kahekordse või tugevdatud isolatsiooniga.
Emmuvere
Emmuvere on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Surnud 11. veebruaril
''Siin loetletakse 11. veebruaril surnud tuntud inimesi.
Erja
Erja on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Tuukri põik
Tuukri põik on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Tänav ühendab Tuukri tänavat Karu tänava lõpuga. Tänav on umbes 70 m pikk.
Tänav sai praeguse nime 27. juunil 1950. Enne 1923. aastat oli tänav Hollandi tänava osa. Aastast 1923 oli see iseseisev tänav, mille nimi oli esialgu Hollandi põik.
Käsitrumm
Käsitrumm - teisisõnu ka käsilöökriist.
Bayreuth
Bayreuth on linn Saksamaal Baierimaal, Ülem-Frangimaa keskus. Asub Maini jõe ääres.
Käsitrumm
Käsitrumme on väga erinevas suuruses ning erineva kõlaga ning neid kohtab praktiliselt kõikides kultuurides. Bongod, congad, šamaanitrumm jne kuuluvad kõik käsitrummide nimetuse alla.
Bayreuth
Bayreuthis elas oma elu lõpul helilooja Richard Wagner, nüüd peetakse seal tema auks muusikafestivale. Bayreuthi on maetud ka Ferenc Liszt, kes elas oma viimased eluaastad Wagneri juures.
Aseotroopne destillatsioon
pisi|150px|Aseotroopseks destillatsiooniks sobib [[Deani-Starki aparaat]] Aseotroopne destillatsioon on võte, mida kasutatakse kõige sagedamini vee eraldamiseks segust, näiteks niiskunud ainest või reaktsioonis tekkiva vee eraldamiseks. Niisuguse segu teiseks komponendiks on enamasti benseen või tolueen, mis lisatakse destillatsioonikolbi. Kuna segu keemistemperatuur on tavaliselt madalam kõigi selle komponentide keemistemperatuurist, siis ta lendub ja kondenseerub jahutis. Segu komponendid ei lahustu teineteises, nad kogunevad seadme "sõrme" ja kihistuvad. Lahusti on tavaliselt veest kergem ning kui seda koguneb palju, valgub ta kolbi tagasi ja toob uue koguse vett välja. Näiteks võib vett sisaldavale etanoolile lisada benseeni ning vee ja benseeni segu üle ajades saab veevaba etanooli.
Aseotroopset destillatsiooni
Seda meetodit kasutatakse 100% alkoholi saamiseks. Harilikud meetodid kasutavad asjaolu, et etanooliaurud sisaldavad vähem vett kui destilleeritav lähteaine, kuid 96,4% etanooli aur sisaldab samuti 96,4% alkoholi, mistõttu see segu on aseotroopne ja harilikud destilleerimismeetodid ei võimalda suuremat etanooli kontsentratsiooni saavutada. Suurema kontsentratsiooni saavutamiseks lisataksegi vee ja etanooli segule näiteks benseeni.
Aseotroopset destillatsiooni võib kasutada lähedaste keemistemperatuuridega ja aseotroopseid segusid moodustavate komponentide eraldamiseks. Selle meetodi korral lisatakse lähteainele veel üks komponent, et tekitada uus, madalama keemistemperatuuriga segu, mille aur poleks aseotroopne, vaid heterogeenne, s.t koosneks segunematutest vedelatest faasidest.
Rõhuvahetusega destilleerimine
Teine meetod aseotroopsete segude komponentide eraldamiseks üksteisest on rõhuvahetusega destilleerimine. See põhineb asjaolul, et aseotroopne kontsentratsioon sõltub rõhust. Aseotroobil pole mitte kontsentratsioonivahemik, vaid kindel, täpne kontsentratsioon. Kui õnnestuks kuidagi sellest punktist "üle hüpata", võib jätkata harilike meetoditega destilleerimist, ehkki (vee ja etanooli näite korral) ei keedeta enam etanooli välja veest, vaid vett keedetakse välja etanoolist.
Aseotroopsuse punktist üle hüppamiseks võib asetada segu rõhu alla, mistõttu aseotroopsuse punkt tõuseb 96,4%-lt näiteks 97%-ni. Niisugusel rõhul destilleeritakse etanooli – mitte tingimata 97%-ni, vaid näiteks 96,5%-ni. Seejärel rõhku alandatakse, et asetroopsuse punkt langeks jälle, näiteks normaalrõhul oleva 96,4%-ni või mõnel muul rõhul oleva veel madalama kontsentratsioonini. Jätkata saab hariliku destilleerimisega, millega võib saavutada ka täiesti puhta etanooli.
Tommy (The Who)
"Tommy" on ansambli The Who 1969 ilmunud topeltalbum ja sel olev rokkooper ning ka selle ooperi alusel 1975. aastal valminud film.
Klooritud süsivesinikud
Klooritud süsivesinikud on orgaanilised ühendid, kus süsivesiniku molekulis vähemalt üks vesinikuaatom on asendunud kloori aatomiga. Klooritud süsivesinike struktuur võib olla väga erinev, ja sellega kaasneb keemiliste omaduste mitmekesisus. Klooritud süsivesinikud võib molekuli ehituse põhjal jagada järgmistesse klassidesse:
Retro
Retro on mõiste, mis tähistab nostalgiat ja vanamoodsust, mineviku matkimist või sellele tagasivaatamist. Retro all mõeldakse sageli midagi, mis kõnetab inimesi mitmest põlvkonnast.
Kitsamalt tähistab retro 1960.–1980. aastate muusikat, kunsti, riietust ja sisekujundust, aga ka näiteks ajastule omast tonaalsust või kõnepruuki.
Metsküla (Põhja-Sakala)
Metsküla on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asuvad Lellepi talu kalmistu ja Ruunaraipe luited. Küla lõunapiiril voolab Raudna jõgi. Külas voolavad Raudna jõkke suubuvad Nõrga oja (Metsküla oja) ja Vastemõisa oja.
Paganamaa
pisi|Vaade Piiriorule ja Paganamaa MKA-le vaatetornist pisi|Üks Vanapagana jäljehaudadest Paganamaal, Võrumaal. Paganamaa on paikkond Võrumaal Haanja kõrgustiku edelaserval. Paganamaa jääb Krabi külast lõunasse ning selle lõunapiiriks on mööda Eesti-Läti piiri kulgev Piiriorg. Paganamaa on tuntud soostunud sulglohkude poolest, mida vanarahvas vanapagana jäljehaudadeks kutsub.
Vanapagana jäljehaudade ja seikluste järgi sai Paganamaa endale ka nime. Lisaks on väidetud, et Paganamaa metsades ja raskel maastikul varjasid ennast tsaariajal salapiirituse vedajad ja hobusevargad ning sellest ka sajatus: "Pagana maal!"
Paganamaa Arendamise MTÜ korraldab igal aastal Paganamaal kohalikku kultuuri tutvustavaid Paganamaa päevi.
Akita (koeratõug)
Akita Inu ehk Akita on Jaapani päritolu koeratõug. See on pärit Akita prefektuurist. Tõug kuulutati 1931. aastal Jaapani rahvuslikuks aardeks.
Herjava
Herjava on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Herjava külas 203 elanikku, neist eestlasi 83,7%.
François Quesnay
François Quesnay (4. juuni 1694 Méré, Yvelines – 16. detsember 1774 Versailles) oli Prantsuse majandusteadlane füsiokraatide koolkonnast. Ta oli ameti poolest kirurg.
Quesnay sündis töölisperekonnas. 13-aastaselt jäi ta orvuks. Lugema õppis ta alles 11-aastaselt tervisekäsiraamatust. Kohe pärast seda tekkis tal tohutu huvi lugemise ja õppimise vastu. Ta oli lühikest aega õpipoiss, käis mõnda aega Saint-Côme'is koolis ja abiellus Pariisi vürtspoodniku tütrega, mis tähendas suurt sotsiaalset tõusu. Quesnay hakkas Mantes'is maa-habemeajaja-kirurgiks. Ta paistis silma oma hariduse ja oskustega, mis ta oli ise omandanud, ning saades soovituse soovituse järel, jõudis ta kohalike aristokraatide teenistusse. See jättis talle aega, et rohkem lugeda, õppida ja kirjutada.
Quesnay' arvukad traktaadid kirurgiast kindlustasid tema mainet. Ta oli eriti huvitatud sellest, et tõsta kirurgia meditsiiniteaduse staatusse (asi, mis arstide meelest oli kohutav). Kuninga edikt, millega 1743 lahutati kirurgid habemeajajatest, ning hilisem kuningliku kirurgide kolleegiumi loomine olid osalt Quesnay teene.
1749 sai Quesnay kõva soovitusega Louis XV armukese madame de Pompadouri ihuarstiks. Quesnay asus elama Versailles'sse ning jõudis lõpuks välja kõige kõrgemasse võimusfääri. 1751 valiti ta Teaduste Akadeemiasse.
Quesnay hakkas majanduse vastu huvi tundma aastal 1756, kui tal paluti kirjutada Diderot' ja d'Alembert'i entsüklopeediale artikleid põlluharimisest. Quesnay hakkas lugema marssal de Vaubani, Pierre Boisguillebert'i ja Richard Cantilloni teoseid ning jõudis neile tuginedes välja omaenda majandusteooriani.
Quesnayst sai füsiokraatide majandusteadusliku ringi juht. Teised füsiokraadid nimetasid teda Euroopa Konfutsiuseks ja tänapäeva Sokrateseks.
1758 avaldas ta teose "Tableau économique", mis pani aluse füsiokraatide ideedele.
Emmi Haux
Emmi Haux (on kasutatud ka nimekuju Emmy; abielus Emmi Holdmann; 15. mai 1904 Frankfurt – 1987) oli saksa kergejõustiklane.
4. augustil 1929 püstitas ta maailmarekordi 57.05 meetrit odaviskes mõlema käega.
Ta püstitas 21. mail 1923 mitteametliku 100 m jooksu maailmarekordi 12,7 sekundit ning 1928 ja 1929 4×100 m teatejooksus. 20. juulil 1929 püstitas ta Saksamaa rekordi 100 m jooksus ajaga 12,6 sekundit.
Naiste maailmamängudel 1930 startis ta 100 m jooksus. Eeljooksus oli ta ajaga 13,1 teine, vahejooksus langes ilma ajata välja.
Saksamaa meistrivõistlustel tuli Emmi Haux 1923. ja 1924. aastal Saksamaa meistriks ja 1926. aastal saavutas teise koha. Tõkkejooksus tuli ta 1931. ja 1932. aastal teiseks. Odaviskes tuli ta 1926. aastal teiseks. Kuulitõukes tuli ta 1923. aastal kolmandaks. Kaugushüppes tuli ta 1923. aastal teiseks.
Emmi Haux kuulus spordiühingusse Eintracht Frankfurt (SC 1880 Frankfurt).
Väinjärv
pisi|Droonivideo Väinjärvest 2021. aasta juulis Väinjärv (ka Veinjärv) on järv Järvamaal Järva vallas Väinjärve küla lähedal. Ta jääb Pandivere kõrgustiku lõunaossa.
Väinjärv on Järva maakonna suurim järv.
Järve pindala on 35,9 (saartega 36,2 ha) ja sügavus maksimaalselt 11,5 m.
Väinjärve vesi on väga selge.
Järv saab oma veed allikatest ja kraavidest, väljavool Väinjärve oja pidi Preedi jõkke.
Kaladest esineb latikat, särge, ahvenat, haugi jt.
Järve põhjakaldal on hästi väljaehitatud supelrand ja ujumiskoht.
Muistendite järgi tahtnud Kalevipoeg järvele silda ehitada. Olju mäelt veetud liivast tekkinud pikk mägi ja järve läbiv seljandik.
Järve Väinjärve küla poolsel kaldal kasvab kaks põlist tamme ning võimas kuuetüveline remmelgas (ümbermõõt 5,0 m).
Väinjärvest paar kilomeetrit lõunas on väiksem Rõhu Umbjärv, kus kevadel ja sügisel peatuvad sagedasti suured hane- ja luigeparved.