cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romantika (singel)
Singli lugudest produtseerisid Apparat Organ Quartet ja Jóhann Jóhannsson lood nr 1 ja 3. Singli kujunduse autorid on Haraldur Agnar Civelek ja Jeffrey C. Ramsey. Singli eesmisel vahelehel on eriline kujundus, mis avaneb keskkohast ning paljastab täiendava kujunduse.
Esitajad
Apparat Organ Quartet koosseisus:
Lugude nimekiri
Lood 1 ja 3: sõnad ja muusika Apparat Organ Quartet. Lugu 2: sõnad Eiríkur Hrafn Thorarensen ja Magnús Þór Jónsson, muusika Apparat Organ Quartet.
Kõrgtehnoloogia
Kõrgtehnoloogia ehk tipptehnoloogia (inglise keeles high tech, high technology) on tipptasemel tehnoloogia, mis on tänapäeval kõige arenenum tehnoloogia. Sageli seostatakse kõrgtehnoloogiat mikroelektroonikaga.
Kõrgtehnoloogia definitsioon muutub ajaga. Näiteks 1960. aastatel valmistatud tipptehnoloogiatooted on nüüdseks enamasti moraalselt vananenud. Turundusvaldkonnas nimetatakse kõrgtehnoloogilisteks kõiki uusi tooteid.
Termini päritolu
Esimest korda esines mõiste "kõrgtehnoloogia" ühes ajalehe New York Times artiklis 1950. aastatel, kus propageeriti aatomienergiat.
1969. aasta aprillis kasutas Robert Metz seda mõistet rahandusveerus – Arthur H. Collins Collinsi raadiost "kontrollib kõrgtehnoloogia patentide arvu paljudes valdkondades". Metz kasutas terminit sagedasti ka pärast seda; mõni nädal hiljem ta kasutas seda ingliskeelset mõistet sidekriipsuga (high-tech), öeldes, et fond "hoiab arvuti välisseadmeid... kontoriseadmeid ja kõrgtehnoloogia varusid". 1971. aastal ilmus Metzi artikkel, milles esines sõna "kõrgtehnoloogia" ("high tech" ilma sidekriipsuta).
Majandus
Kuna majanduses kasutatakse kõige uuemat kõrgtehnoloogiat, siis on nähtud, et see annab kõige suurema potentsiaali majanduse arenguks tulevikus. See taju on toonud kõrgtehnoloogiasektorile suuri investeeringuid. Ettevõtted, mis alustavad teed kõrgtehnoloogias, saavad suure osa riskikapitali, kuid kui investeering ületab tegeliku potentsiaali, nagu on juhtunud varem, võivad investorid kaotada kogu või enamuse oma investeeringutest. Kõrgtehnoloogiasektorit on sageli vaadeldud suure riskiteguriga majandusharuna, kuid samas pakub see ka suurt võimalust kõrgeteks kasumiteks.
Nagu suur teaduski, on ka kõrgtehnoloogia rahvusvaheline fenomen, mille ühendajaks on Internet. Seega rahvusvahelises kontsernis võib töötada projektiga 24 tundi päevas, meeskonnad töötavad päikesetõusust päikeseloojanguni. Sellised mahukad projektid võivad olla tarkvara arenduses või integraallülituse arendamises. Rahvusvahelise tugivõrgustike ettevõtted saavad seega haarata töötajaid meeskonda Keeniast, Brasiiliast, Filipiinidelt või Indiast. Ainus nõue on sorav emakeel, olgu see siis hispaania, portugali või inglise keel.
OECD-l on kaks lähenemist: sektori ja toote (tehase) valdkond.
Ökolingvistika
Ökolingvistika on lähenemisviis lingvistikas, mis pöörab tähelepanu mitte üksnes keelte arengu sotsiaalsele keskkonnale, vaid ka ökoloogilisele kontekstile.
Ökolingvistikat rajavaks peetakse tihti Michael Halliday 1990. aastal ilmunud artiklit uutest lähenemistest keeleteaduses.
Kõrgtehnoloogia
Kõrgtehnoloogia valdkonnad
OECD on oma analüüsides leidnud, et tööstuse klassifitseerimine on võimalik ka teadusuuringute intensiivsuse järgi vastavas valdkonnas. OECD klassifikatsioon on järgimine (stabiilne aastast 1973).
Ökolingvistika
Ökolingvistikat võib vaadelda kui ökosemiootika haru.
Kõrgtehnoloogia
Kõrgtehnoloogia valdkonnad
Kõrgtehnoloogia tootmisharud
Lisaks OECD tootepõhisele klassifikatsioonile on tööstusharusid kvalifitseeritud ka tööjõu ning tootmiseks vajaliku tehnilise sisseseade alusel. Vastavalt sellele jaotatakse tööstusharud järgmiselt:
Kõrgtehnoloogiline ühiskond
Kõrgtehnoloogia definitsioonist võib arvata, et kogu ühiskond, mis põhineb kõrgtehnoloogial, on midagi kättesaamatut. See hõlmab oma nappuse seas juba olemasolevaid tehnoloogiaid. Paljud maad ja regioonid, näiteks Ameerika Ühendriigid, Singapur, Kanada, Kreeka, Itaalia, Taani, Belgia, Holland, Norra, Iirimaa, Island, Jaapan, Iisrael, Suurbritannia, Eesti, Austraalia, Saksamaa, Lõuna-Korea, Tai, Hongkong, Soome, Hispaania, Rootsi, Brasiilia ja Prantsusmaa on põhiliselt arvatud kõrgtehnoloogia eesrindlikesse ühiskondadesse, tarbija seisukohast kuuluvad sinna samuti India osad (Bangalore, Mumbai) ja Hiina (Shanghai, Peking).
Orienteeritud institutsioonide uuringud nagu ESA, MITRE, NASA, CERN ja aktiivsete kõrgtehnoloogiliste uuringud nagu MIT ja Stanfordi ülikooli omad arvestatakse samuti kõrgtehnoloogia mikroühiskonda, mis on seotud üldise ümbritseva sotsiaal-majandusliku regiooniga.
Mõnda geograafilist piirkonda võib pidada kõrgtehnoloogia sünni ühiskonnaks, näiteks Silicon Valley.
Organisatsiooni osakond, mis tegeleb oma projektides uusimate tehnoloogiaga, võib arvata kõrgtehnoloogia mikroühiskonda organisatsioonide ja partnerite arvu poolest. Üliõpilased ja õppejõud ENAEE või ABET akrediteeritud programmiga võib arvestada kõrgtehnoloogia liikmetena, teiste traditsiooniliste tasemete suhtes. Ettevõtteid, mis töötavad tipptasemel, võib pidada kõrgtehnoloogilisse ühiskonda kuuluvaks koos oma peamiste konkurentidega, mis puudutab ülejäänud sektorite konkurentsi.
Ettevõtete ja ülikoolide vaheline koostöö
Uuring "Feasibility Study for an Estonian Materials Technology Programme" koostati eesmärgiga kaardistada Eesti materjalitehnoloogiaalane võimekus ning valdkonna potentsiaal teaduses ja eraettevõtluses. Enim rõhutati uuringus nõrka ülikoolide ja ettevõtete vahelist koostööd, mille tulemusena on Eestis sügav lõhe ülikoolide teadus- ja arendustegevuse ning ettevõtete vajaduste vahel. Tõsteti esile ka ettevõtete madalat teadus- ja arendustegevust puudutavat teadlikkust ja võimekust, praktiliste oskuste arendamise väikest osatähtsust kõrgkoolide õppekavades ning kvalifitseeritud tööjõu puudust materjaliteaduse ja -tehnoloogia valdkonnas.
Sandre
Sandre (varem Roose asundus) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Ruhja mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Veelikse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Veelikse külaga.
Wiatowice
Wiatowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Wieliczka maakonnas Gdówi vallas. Wiatowice asub Wieliczkast umbes 11 km ja Krakówi kesklinnast 23 km idakagus.
Sandre
Asula kandis Sandre nime umbes aastast 1939. Enne seda oli see asunduse staatuses (Roose asundus).
Jaanuar 2021
Jaanuar 2021, kroonika.
2021. aasta jaanuar algas reedel ja lõppes 31 ööpäeva hiljem pühapäeval.
Ukraina kirikuvahetus
pisi|Vinnõtsja katedraalkirik
Ukraina kirikuvahetus (ukraina keeles перехід церковних громад до ПЦУ) on pärast 15. detsembril 2018 toimunud Ukraina õigeusu kirikute ühendkogu alanud protsess, mille käigus alustasid Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku (MPUÕK) kogudused üleminekut vastasutatud Ukraina Õigeusu Kirikusse.
Esimene üle läinud kogudus oli Vinnõtsja katedraali kogudus, mis teatas kirikuvahetusest 17. detsembril 2018.
Algus
pisi|Issanda Muutmise katedraalkirik (Kiiev, Teremki) 1. jaanuari 2018. aasta seisuga oli MPUÕK-l Ukrainas 12 064 aktiivset kogudust ja 211 kloostrit. 2018. aasta suvel prognoosis religioonisotsioloog Nikolai Mitrohhin, et MPUÕK-s on ainult metropoliit Aleksander (Drabõnko) toetajaskond, viis tuntud Kiievi preestrit ning 50–60 preestrit erinevatest regioonidest valmis ühinema ühtse autokefaalse kiriku "projektiga". 17. detsembril 2018 teatas MPUÕK Vinnõtsja metropoliit Simeon enda üleminekust UÕK-sse, mida tema katedraali kogudus toetas. Metropoliit Aleksander läks 2018. aasta detsembris koos oma Kiievi (Teremki) Issanda Muutmise katedraalkiriku kogudusega üle UÕK-sse.
2018. aasta detsembris toimusid ülejäänud Ukrainas koguduste üleminekud Vinnõtsja, Tšernivtsi, Lvivi, Volõõnia ja Hmelnõtskõi oblastis. Üks kogudus läks nimetatud perioodil üle Taga-Karpaatia, Kiievi ja Dnipropetrovski oblastis.
Üldised arengusuunad
2019. aasta veebruari alguses teatas MPUÕK, et 12 nende Kiievi piirkonna vaimulikku on läinud üle UÕK-sse. 23. veebruari 2019. aasta seisuga oli Ukraina kultuuriministeeriumi andmetel ametlikult vormistatud 340 endise MPUÕK koguduse liitumine UÕK-ga. 23. veebruaril 2019 teatas esimene Sumõ oblasti kogudus üleminekust UÕK-sse. 1. märtsi 2019. aasta seisuga oli UÕK ametlike andmetel nendega ühinenud kogudusi 412, millest 90 asus Volõõnia oblastis. RISU andmetel oli Žitomõri oblastis asuv Nebiži küla kogudus 500-s MPUÕK kogudus, mis otsustas ühineda UÕK-ga. Kirikuvahetus aeglustus 2019. aasta aprillis seoses 2019. aasta Ukraina presidendivalimistega. Kirikuvahetus kiirenes pärast 24. veebruaril 2022 alanud Venemaa sissetungi.
Ukraina Õigeusu Kirik
UÕK eestseisja metropoliit Epifanius arvas 2019. aasta märtsi alguses, et kui üks õigeusu kogudus lõheneb UÕK ja MPUÕK pooldajate vahel, siis ei välista ta ühe kirikuhoone ühiskasutust. Kui MPUÕK tegi 3. aprillil 2019. aastal ettepaneku UÕK-lt tomos ära võtta, siis vastas UÕK, et MPUÕK ettepaneku tekst sisaldab valeinformatsiooni.
Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirik
MPUÕK Püha Sinod otsustas 3. aprillil 2019 teha pöördumise Konstantinoopoli patriarhi poole, milles väitis, et UÕK-le tomose andmine kahjustas õigeusku Ukrainas ning nõudis oma vea tunnistamist ja tomose tühistamist.
Erandid
27. veebruaril 2019 teatas UÕK Harkivi piiskopkond, et nendega on liitunud varem Ukraina Autokefaalsest Õigeusu Kirikust lahku löönud UAÕK (uuenenud) kaks kogudust.
Veelendlane
Eestis on ta tavaline ja teda leidub ka saartel.
Mõõtmed
Kehakaal 6–10 g, tüvepikkus 45–55 mm, küünarvarre pikkus 33–42 mm, tiibade siruulatus 230–275 mm.
Välimus
Väike kuni keskmise suurusega nahkhiir. Selgmine karv pruun või hallikaspruun, kõhtmine pool helehall või valkjas. Selgmise ja kõhtmise poole värvuste üleminek on selgepiiriline. Nägu on roosakas või punakaspruun, kuid noortel isenditel on nägu vanadest tumedam. Kõrvad ja lennus on pruunid, aga kõrvade sisemine külg on enamasti välimisest märgatavalt heledam. Kõrvad on lendlase kohta ebaharilikult lühikesed ja ümara otsaga. Traagus on lühem kui pool kõrvalesta ning kergelt ettepoole kõverdunud. Noortel loomadel (kuni aasta) esineb alumisel huulel selgepiiriline mustjassinine laik, mis muutub aastatega heledamaks ning 4–5 eluaastaks kaob. Jalalabad on suured ja hõredate jäikade karvadega. Nende järgi on teda kerge eristada enamikust Eestis leiduvatest lendlaseliikidest (v.a tiigilendlane). Hambaid on 38 (I 2/3, C 1/1, P 3/3, M 3/3).
Värvuselt sarnaneb tiigilendlase ja nattereri lendlasega. Tiigilendlasel on samuti suured karvadega jalad, kuid mõõtmetelt on ta tunduvalt suurem. Nattereri lendlasel karvad jalalabadel puuduvad ning kõrvad on veelendlasega võrreldes pikemad (ulatuvad ettepainutamisel üle ninaotsa), sabalennuse serval paikneb karvade rida ja kannus on s-kujuline.
Levik
Levinud Atlandi ookeanist Vaikse ookeanini. Lõunas on levinud Vahemereni ning põhjas peetakse levikupiiriks 63. laiuskraadi, kuid Soomes on teada veelendlase kohtamisi ka polaarjoonest põhja pool. Euroopas üks tavalisemaid ja laiema levikuga nahkhiireliike, ent levila lõunaosa Vahemere ääres on asustatud ebaühtlaselt. Eestis on levinud üle maa ning sageli kohatav liik, keda leidub ka suurematel saartel.
Elupaik
Veelendlast kohtab sageli mitmesuguste veekogude kohal ja nende läheduses asuvates puistutes, suuri lagedaid alasid tavaliselt väldib. Harilikult eelistab varjulisi, tasase vooluga või seisuveekogusid. Saaki püüab enamasti madalal veepinna kohal lennates ning selle pinnalt putukaid noppides. Tihti võib toitumas kohata ka metsa-, hekkide või alleede servades. Lennates piki servaalasid, hoidub neist tavaliselt mõne meetri kaugusele. Tugevalt valgustatud aladest hoiab tavaliselt eemale.
Eluviis ja käitumine
Öise aktiivsusega loom, kes veedab päeva varjepaikades. Need asuvad puuõõntes, harvem ka nahkhiirte varjekastides, sildades olevates pragudes ja hoonetes. Ühte varjepaika võib koguneda mitmekümnest isendist koosnev koloonia. Isasloomad elavad suvel emasloomadest eraldi, kuid võivad moodustada ka omaette kolooniaid. Varjepaiku võidakse jagada suurvidevlasega.
Veelendlane on aktiivne vaid soojal poolaastal. Talv elatakse üle talveunes, mis algab Eestis septembris-oktoobris ja kestab aprilli-maini. Osa loomi võib talvituspaikadesse koguneda juba augustis. Talvituspaikadena kasutatakse mitmesuguseid maa-aluseid ruume, millest olulisematena on Eestis teada mahajäetud kaevanduskäigud ja maa-alused kaitserajatised; võivad talvituda ka suurtes mõisakeldrites, kuid väikestes maakeldrites kohtab neid harva.
Paikne liik, aga võib sooritada lühemaid rändeid suviste ja talviste elupaikade vahel. Suurem osa rõngastatud isendite taasleide on jäänud 100–150 km piiridesse. Pikim Eestis rõngastatud veelendlase läbitud vahemaa on olnud 101 km (Piusalt Baltinavasse Lätis).
Toitumine
Enamjao toidust hõlmavad veekogudega seotud putukad. Suur osa on surusääsklastel, sääriksääsklastel ja teistel kahetiivalistel. Muudest putukarühmadest on saagis leitud võrktiivalisi, kiletiivalisi, ehmestiivalisi ja ööliblikaid. Laborioludes on kindlaks tehtud, et veelendlased on võimelised haarama ka väikseid kalu.
Sigimine ja areng
Paarituvad suve lõpul ja sügisel parvlemispaikades ning talvel talvituspaikades, kuid viljastuvad kevadel pärast talveunest ärkamist. Tiinuse ja poegade kasvatamise ajaks kogunevad emasloomad poegimiskolooniatesse, mis asuvad tavaliselt puuõõntes. 20–50 isendist koosnevatesse kolooniatesse kogunevad mais. Järglased sünnivad juuni lõpus või juuli alguses ning neid on tavaliselt 1. Noorloomad lennuvõimestuvad 3–4 nädala vanuselt, seejärel kolooniad tavaliselt hajuvad. Suguküpsus võib veelendlasel saabuda juba esimesel sügisel.
Koht ökosüsteemis
pisi|Veelendlane talvitumas Laialdase leviku tõttu võib veelendlast pidada Eestis väheohustatud nahkhiireliigiks. Peamisteks ohuteguriteks võib pidada varjepaikadeks sobivate õõntega puude hävimist, loomade häirimist talvituspaikades ja talvituspaikade hävimist.
Staatus
Kuulub Eesti looduskaitseseaduse järgi II kaitsekategooriasse, Euroopa loodusdirektiivi IV lisasse, Berni konventsiooni II lisasse ning Bonni konventsiooni II lisasse. Ühtlasi on kaitstud Euroopa nahkhiirte kaitse lepinguga (EUROBATS).
Märt Hennoste
Märt Hennoste (sündinud 1958) on eesti keeleteadlane ja Eksamikeskuse eesti keele peaspetsialist.
Mazirbe (Dundaga vald)
Mazirbe asub valla keskusest Dundagast 22 ja Riiast 176 kilomeetri kaugusel. Külas asub Mazirbe kalmistu.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Wimbledoni tenniseturniir on iga-aastane Suurbritannia tenniseturniir, mis toimub Londoni eeslinnas Wimbledonis All England Lawn Tennis and Croquet Clubi muruväljakutel. Meeste üksikmäng oli esimene võistlusala Wimbledonis ja see on kavas 1877. aastast.
Mazirbe (Dundaga vald)
Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Külas asuvad kolm katkukivi. Neist suurimasse on raiutud tekst mälestamaks 1676 aastal katku surnuid, teisel on liivikeelne mälestustekst Karl XII juhitud Kuramaa sadamate blokeerimise ajal hukkunute mälestuseks, kolmandal on mälestustahvel Põhjasõja ajal rüüstajate ja katku läbi surnud Dundaga piirkonna asukatele. Külas asub ka Mazirbe kalmistu.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Ajalugu
Wimbledoni meistrivõistlusi mängiti juuli kahel esimesel nädalal (alates 2017. aastast juuni viimane nädalal ja juuli 1. nädalal) ning need on kronoloogiliselt kolmandad tennishooaja neljast suure slämmi turniirist alates 1987. aastast. Turniiri ei korraldatud aastatel 1915–1918 Esimese maailmasõja tõttu ja uuesti 1940–1945 II maailmasõja tõttu. Samuti tühistati see 2020. aastal COVID-19 pandeemia tõttu.
Mazirbe (Dundaga vald)
Külas kasvavad Mazirbe kiriku mänd, Mazirbe kalmistu mänd ja Andrejsārti kask on looduskaitse all. Looduskaitse all on ka üks nimetu mänd ümbermõõduga 2,6 meetrit ja Pitragsupe kaldad. Kogu küla jääb Slītere rahvusparki. Kirikumõisa õpetajamaja on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Ajalugu
Meeste üksikmängu reeglid on pärast esimest võistlust läbi teinud mitmeid muudatusi. Aastatel 1878–1921 algas võistlus väljalangemisturniirina, kõigi osalejate üksikmängudega, mille võitja läks lõpuks vastamisi tiitlikaitsjaga. Kõigi turniiride võitja pälvis tiitli eelmise aasta meistri puudumisel automaatselt kuus korda (1879, 1887, 1891, 1895, 1907, 1908). Väljakutse vooru süsteem kaotati 1922. aastal. Alates esimestest meistrivõistlustest on kõik kohtumised peetud viiest parimast setist. Kõik võitjad selgitati selles formaadis aastatel 1884–1970. 12 punkti kiire lõppmäng (tie-break) võeti kasutusele 1971. aastal nelja esimese sarja puhul, mängiti kaheksal mängul kuni 1978. aastani ja kuuel mängul alates 1979. aastast.
Mazirbe (Dundaga vald)
Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Ajalugu
Alates 1949. aastast on meeste üksikmängu meister saanud miniatuurse koopia võistluste karikast, 1887. aastal loodud hõbedast kullatud karikast, millele on graveeritud kiri: "The All England Lawn Tennis Club Single Handed Champion of the World". Uued üksikmängu meistrid valib klubi komitee traditsiooniliselt AELTC auliikmeteks. 2017. aastal oli meeste üksikmänguvõitja auhinnaraha 2,22 miljonit naela.
Amatööride ajastul võitis meeste üksikmängus enim turniire William Renshaw, kellele kuulub seitse turniirivõitu (1881–1886, 1889). Renshaw' võidud olid aga väljakutse vooru formaadis ja ta võitis pärast turniiri täieliku läbimist võistluse vaid kaks korda. Renshaw omab ka enim järjestikuste tiitlite rekordit kuuega (1881–1886).
Alates elukutseliste tennisistide kaasamisest 1968. aastal on Roger Federer (2003–2007, 2009, 2012, 2017) turniiri meeste üksikmängu võitnud kõige enam kordi – kaheksa. Björn Borg (1976–1980) ja Roger Federer (2003–2007) jagavad enamiku järjestikuste võitude rekordit viiest.
Browning Auto-5
Browning Automatic 5 (tavaliselt Auto-5 või lihtsalt A-5) on Ameerika Ühendriikide tagasilöögiga ümberlaadiv poolautomaatne haavlipüss, mille konstrueeris John Browning. See oli esimene õnnestunud poolautomaatne haavlipüss ning jäi tootmisesse 1998. aastani. Nagu nimi vihjab, on see automaatse ümberlaadimisega relv, millest võib järjest lasta kuni viis lasku (neli padrunit on salves ja üks rauas). Remington Arms ja Savage Arms müüsid peaaegu identseid relvi Remington Model 11 ja Savage Model 720, kuid nendel ei olnud Browningu salve väljalõiget.
Kare mõrkjas
Kare mõrkjas (Picris hieracioides) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Ajalugu
See turniir on võidetud kaks korda kogu turniiril ühtegi setti kaotamata. 1976. aastal tuli sellega toime Björn Borg ja 2017. aastal Roger Federer.
Kare mõrkjas
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
Ajalugu
Roger Federer on nii amatööride kui ka elukutseliste tennisistide ajastu ainus mängija ajaloos, kes on kaksteist korda jõudnud Wimbledoni meeste üksikmängu finaali.
Amatööride ajastu
thumb|right|150px|Esimese mehena võitis William Renshaw seitse turniiri thumb|right|150px|Reginald Doherty võitis Wimbledoni neli korda ja tema vend Laurence viis korda thumb|right|150px|Fred Perry tuli kolm korda järjest Suurbritannia meistriks ja oli viimane britt, kes võitis Wimbledoni turniiri (1936) kuni Andy Murray võiduni 2013. aastal
Avatud ajastu (Open era)
thumb|upright|right|150px|[[Björn Borg võitis Wimbledoni viis korda aastatel 1976–1980]] thumb|upright|right|150px|alt=A man, with a modern racket in his right hand and a tennis ball in his left hand, prepares to serve|Ameeriklane [[Pete Sampras võitis aastatel 1993–2000 seitse turniiri]] thumb|right|150px|[[Roger Federer on kaheksakordne meister, see on meeste üksikmängus kõigi aegade rekord]] thumb|upright|right|150px|[[Novak Djokovic on viiekordne meister]]
Vaata ka
Wimbledoni tenniseturniiri muud võistlused:
Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Ühisus
Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Ühisus (lühend ESDTÜ või ESTÜ) oli aastal 1905 Tartus asutatud Vasakpoolsete sotsiaaldemokraatide-föderalistide organisatsioon, mille eesotsas oli Peeter Speek ja kirjanik Eduard Vilde, Karl Ruga ning Gottlieb Ast. Pärast 1905. aasta revolutsiooni ESDTÜ tegevus lakkas.
ESDTÜ oli põhiolemuselt marksistliku programmiga. 1905. aasta kevadel avaldas Peeter Speek esmakordselt nõudmise Vene keisririigi föderaliseerimise ja Eestile autonoomse osariigi staatuse andmise kohta. Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Ühisuse (ESDTÜ) liikmeskond ulatus 1905. aasta detsembris 10 000-ni.
ESDTÜ moodustasid Eesti, Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei liikmed, kes pooldasid VSDTP ülesehitust rahvuslike parteide föderatsioonina, nähes tulevikus ka Venemaad föderatiivse vabariigina, kuhu Eesti kuulunuks ühe osariigina.
ESDTÜ häälekandja oli ajaleht Uudised.
1903. aastal hakkas Tartus ilmuma ka Peeter Speegi ja Mihkel Martna ajaleht Uudised, mille ümber koondusid Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei (VSDTP) sotsiaaldemokraadid–föderalistid. Föderalistid pidasid oluliseks rahvuslikkust, nad propageerisid sotsialismi ja rahvusluse sünteesi, rõhutasid Venemaa riikliku korralduse reformimisel ja sotsiaaldemokraatliku partei ülesehitamisel autonoomia ja föderalismi põhimõtete rakendamise vajadust. Nad pooldasid tolerantsust ja pluralismi ning partei juhtimise demokraatlikke meetodeid. VSDTP Venemaa organisatsioon oli aga ülevenemaaline ja rangelt tsentraliseeritud põrandaaluse partei ja sotsialistide eesmärk oli isevalitsuse kukutamine relvastatud võitlusega.
Rohesisalik
Rohesisalik (Lacerta viridis) on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomaja.
Levila
Rohesisalik elab peamiselt Euroopas: Lõuna-Saksamaal, Austrias, Ungaris, Tšehhis, Slovakkias, Ida-Itaalias, Horvaatias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Serbias, Montenegros ning Albaanias. Teda võib kohata veel Kreekas kuni Lõuna-Ukraina, Rumeenia, Bulgaaria ja Lääne-Türgini. Tavaliselt elab ta võsastunud taimestikus metsades ja põlluservades. Lõuna pool eelistab ta niisket elukohta.
Välimus
vasakul|pisi|220x220px|Emane ja isane rohesisalik. Vasakul on emane isend umbes 25–30 cm pikk ja paremal pool on isane isend umbes 35–40 cm pikk. Täiskasvanu rohesisaliku isendi pikkus on umbes 13 cm, saba on kehast tavaliselt kaks korda (või enam) pikem. Pea on lame ja üsna lühike (eriti isasloomadel). Kõht on tal kollakas ja suguküpsel isasel ja mõnel emasel on kurgualune sinine. Isaslooma keha ülemine pool on tavaliselt täiesti roheline, pea on tume ja heledate täppidega. Emane rohesisalik võib olla väga erinev: võib olla ühtlaselt roheline, pruun või laiguline, paljudel on kehal kaks või neli heledat triipu, mida ääristavad mustad jooned või täpid. Noor rohesisaliku isend on enamasti ühtlaselt beež, võib olla ka vähesel määral heledaid täppe ja kaks või neli kitsast heledat joont.
Eluviis
Rohesisalik elutseb päikesele avatud põõsastes või nende läheduses, näiteks suhteliselt hõredates metsades, piirdehekkides, tihnikutes ning metsa- ja väljaservadel. Rohesisalik on aktiivne märtsist oktoobri alguseni. Ta peab jahti ja ronib tihedas taimestikus, kuid vahetevahel tuleb välja ennast soojendama. Rohesisalikule meeldib päikese käes peesitada nii hommikul kui õhtusel ajal.
Paljunemine
Rohesisalik pesitseb maist juuni alguseni. Emane muneb kurna 6–20 munana, mida haudutakse 2–4 kuuga (7–15 nädalat). Koorunud poegade pikkus on 3–4 cm. Suguküpsus saabub järgmisel kevadel, sel ajal on emased umbes 8 cm pikkused. pisi|243x243px|Isane ja emane rohesisalik. Isasel kurgualune sinine.|vasakul
Toitumine
Rohesisaliku toit koosneb peamiselt putukatest ja selgrootutest, kuid mõnikord sööb ta ka puuvilju ning linnumune ja -poegi.
Ohud
Rohesisalikku võib mõjutada halvasti pestitsiidide kasutamine. Põhjapoolsetes elupaikades on saanud neile hukatuslikuks elupaikade hävimine liigse võsa ja põõsastiku eemaldamisega. Ohuks on ka koduloomad: kassid ja koerad, kes ajavad neid taga ja võivad ära süüa.
Miina Kallas
Miina Kallas (sündinud 7. juulil 1989) on eesti jalgpallur.
Ta mängib aastast 2012 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Lestalised (kalad)
pisi|Kammeljas Lestalised (Pleuronectiformes) on kiiruimsete kalade hulka kuuluv selts.
Sellesse seltsi kuuluvad sugukonnad:
Eesti liigid
Eestis elavaist kaladest kuuluvad sellesse seltsi kammeljas (Psetta maxima), lest (Platichthys flesus), soomuslest (Limanda limanda) ja merilest (Pleuronectes platessa).
Noorsõdur
Noorsõdur ehk noor on ajateenija esimestel teenistuskuudel.
Voki veskijärv
Voki veskijärv (ka Kasemetsa paisjärv, Kassiratta paisjärv, Kasemetsa järv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Sihva külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 459 m.
Sarvi
Sarvi oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Audru mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lindi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Audru kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lindi külaga.
Külast on teateid alates 1534 (Szerrakulle).
Hannaliis Jaadla
Hannaliis Jaadla (sündinud 12. juulil 1986 Viljandis) on eesti rahvastikuteadlane ja jalgpallur.
Haridus
2004. aastal lõpetas ta hõbemedaliga Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi.
2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo eriala bakalaureuseõppe. 2010. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo magistriõppe ja kaitses humanitaarteaduse magistri kraadi. 2013. aastal sai ta teadusmagistri kraadi demograafias Barcelona Autonoomse Ülikooli Euroopa Demograafia Doktorikoolist.
2017 jaanuaris kaitses ta Tallinna Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi demograafias väitekirjaga "Mortality in the Lutheran population of Tartu at the end of the 19th century" (juhendajad Allan Puur ja Martin Klesment).
Sport
pisi|Hannaliis Jaadla 2009. aastal mängimas naiste jalgpalli MMi Euroopa valikturniiril Islandi vastu Ta alustas jalgpallitreeninguid Viljandis. Aastatel 2002–2004 mängis Viljandi JK Tuleviku naiskonnas, 2005–2010 Tartu JK Tammeka naiskonnas, 2011–2014 Tallinna FC Flora naiskonnas ja osales Eesti Naiste Meistriliigas. Aastatel 2015–2016 mängis Inglismaa esiliiga klubis Oxford United.
2005. aastast on ta mänginud kaitsjana Eesti naiste jalgpallikoondises. Aastatel 2005, 2006, 2009, 2010, 2012, 2013 ja 2014 tuli Eesti naiskonnas Balti turniiri võitjaks.
San Angelo
San Angelo on linn USA-s Texase osariigis, Tom Greeni maakonna halduskeskus ja ainus linn. See asub Edwardsi platoo edelanurgas ja Chihuahua kõrbe kirdenurgas Concho jõe põhja- ja lõunapoolse haru liitumiskohas osariigi pealinnast Austinist umbes 360 km kaugusel loodes.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 99 893. Aastal 2010 oli elanikke 93 200. 48,2% elanikkonnast moodustavad valged ja 42,35% ladinaameeriklased.
Piirkonda asustasid algselt jumano-indiaanlased. 1632. aastal rajati praeguse San Angelo lähedale lühikest aega tegutsenud frantsisklaste misjonikeskus. Praegune San Angelo linn asutati 1867. aastal, kui USA armee rajas sinna kaitserajatise Fort Concho. San Angelo asula (algselt Santa Angela) sai nime ühe selle esimese asuniku Bartholomew J. DeWitti abikaasa Angela järgi (hiljem sai Angelast Angelo). Linn hakkas kiiresti kasvama 1880. aastatel pärast maakonna halduskeskuseks saamist. San Angelo kujunes piirkonna liiklussõlmeks, kui 1888. aastal jõudis sinna Santa Fe Railroadi ja 1909. aastal Kansas City, Mexico and Orient Railway raudteeliin. 20. sajandi esimesel poolel kujunes San Angelo tähtsaimaks majandusharuks nafta- ja maagaasitööstus.
San Angelos valitseb lähistroopiline poolariidne kliima. Keskmine õhutemperatuur on juulis 22–35 °C ja jaanuaris 1–15 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 539 mm. Kõige enam sajab mais (72 mm) ja kõige vähem detsembris (22 mm).
Linnas asuvad 1981. aastal avatud San Angelo kaunite kunstide muuseum, 1867. aastal asutatud endine kaitserajatis Fort Concho, mis tunnistati 1961. aastal riiklikuks ajaloomälestiseks (National Historic Landmark), ja Goodfellow' õhujõudude baas. Linnas tegutseb 1928. aastal asutatud Angelo State University, mis kuulub Texase Tehnoloogiaülikoolide programmi. Linna läänepiiril asub looduskaitseala San Angelo State Park, kus elab väiksearvuline ameerika piisonite kari.
Linna teenindab San Angelo piirkondlik lennujaam. Linnas asub linnadevahelisi bussiliine opereeriva firma Greyhound Linesi bussipeatus. Linnas ristuvad maanteed Route 67 ja Route 87.
Laak
Laak on perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laak 103 inimesel: 50 mehel ja 53 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laak meeste puhul 2105. kohal ja naiste puhul 2164. kohal. Perekonnanime Laak kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune. Kõige levinum oli perekonnanimi Laak vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,63. Perekonnanimi Laak oli levinuim Rapla maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,29.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Põltsamaa, Paistu ja Kolga-Jaani kihelkonnas, Harjumaal Rapla kihelkonnas, Läänemaal Emmaste kihelkonnas, Tartumaal Kambja kihelkonnas ning Saaremaal Pöide kihelkonnas 7 korral nimeks Laak, Lak ja Laack (normaalnimi Laak).
Nimede eestistamise käigus loobus üks isik 1935. aastal nimest Krainev ning võttis uueks nimeks Laak.
Rannakaitsepatarei nr 15
pisi|püsti|Rannakaitsepatarei nr 15
Rannakaitsepatarei nr 15 ehk Aleksander Nevski patarei oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Aegna saare loodeosas Kurikneemel.
Kahe betoontorniga nelja suurtükiga rannapatarei IV-12″/52 ehitus algas 1915. aastal ning esimene parem(ida)poolne suurtükitorn nr 1 valmis 1917. aastal, teise vasak(lääne)poolse suurtükitorni nr 2 suurtükkide paigaldust ei lõpetatud.
Patareipositsioon
Patarei asus 240 meetrit veepiirist. Patarei betoonehitise pikkus oli 200 meetrit, selle kummaski otsas oli kaks 9 meetri kõrgust betoontorni, millel pöörlesid suurtel kuullaagritel soomustornid kahele suurtükile. Patarei kahel eraldi maa-alusel korrusel olid ruumid meeskonnale ja laengule. Betoonosade vahele jäi kolmas soomuskuppel, kus asus komandopunkt ja selle all diiselelektrijaam. Patareide erinevaid maa-aluseid ruume ühendas sirge koridor.
Suurtükipatarei
Suurtükipatareide sümbolite tähendus nimes (12″/52 või 305/52):
Suurtükkide laskekaugus oli 147 kaabeltaud.
Rannakaitsepatarei nr 15 ei osalenud sõjategevuses Esimeses maailmasõjas Eestis ning õhiti enne Saksa vägede saabumist 27. veebruaril 1918. aastal.
Rannakaitsepatarei nr 15 vare (1915–1917 ja 1920–1936), helgiheitja varjend ja helgiheitja positsioon (1915–1917) on arvele võetud ehitismälestistena.
Eesti Vabariigi riigikaitses oli rannakaitsepatarei Eesti merejõudude Aegna Komandantuuris kui Aegna 12-tolline patarei ja 10. oktoobrist 1919 kui rannikupatarei nr 1.
Jekaterina Zahharijeva
Ta sündis aastal 1975 Pazardžikis Pazardžiki piirkonnas. Ta on lõpetanud Plovdivi ülikooli juristina, ta on õigusteaduse magister.
Ta kuulub Bulgaaria paremtsentristlikku Reformistlikku blokki.
Ta oli 6. augustist 2014 kuni 7. novembrini 2014 Bulgaaria regionaalarengu ja investeerimisprojektide minister. 3. jaanuarist 2015 kuni 27. jaanuarini 2017 oli ta Bulgaaria justiitsminister. 4. maist 2017 12. maini 2021 oli ta Bulgaaria välisminister.
Groblershoop
Groblershoop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas, !Kheisi valla keskus.
Groblershoop on asutatud 1936. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Groblershoopi elanikest värvilisi 85,14%, mustanahalisi aafriklasi 8,99%, valgeid 4,19%, India või Aasia päritolu inimesi 0,91% ja teisi 0,79%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,34% inimesi, koosa keelt 1,65%, tsvana keelt 1,42% ja inglise keelt 0,95%.
Purúsi ringkond
Purúsi ringkond on Peruu Ucayali piirkonnas asuva Purúsi provintsi ainus ringkond. Ringkonnast voolab läbi Purusi jõgi, mis kuulub Amazonase jõgikonda.
Sinioja
Sinioja oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Paikuse asula alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Paikuse asulaga.
Külast on teateid alates 1970.
Purúsi ringkond
Katoliku kiriku hierarhias paikneb Purúsi ringkond Puerto Maldonado apostellikus vikariaadis.
Vladimirs Petrovs
Vladimirs Petrovs (vene keeles Владимир Петров Vladimir Petrov; 27. september (vkj 17. juuli) 1908 Riia – 26. august 1943 Kotlas) oli vene päritolu Läti maletaja.
Petrovs oli neljakordne Läti malemeister (1930/1931, 1935, 1937, 1938/1939). Ta esines edukalt 1930. aastatel rahvusvahelistel maleturniiridel. Parima tulemuse saavutas ta 1937. aastal Ķemeris peetud turniiril, kus jagas esikohta Salo Flohri ja Samuel Reshevskyga (edestades seejuures Aleksandr Alehhinit ja Paul Kerest, Savielly Tartakowerit, Reuben Fine'i ja Gideon Ståhlbergi). Märtsis 1939 Ķemeri teisel rahvusvahelisel turniiril jäi Petrovs kaheksandaks.
Ta mängis Läti võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1928–1939; esimesel laual alates 1935. aastast). 1939. aastal maleolümpial Buenos Aireses sai Läti seitsmenda koha.
Pärast Läti Vabariigi okupeerimist juunis 1940 sai Petrovs Nõukogude kodakondsuse ja NSV Liidu meistersportlase nimetuse. Läti esimaletajana sai ta võimaluse mängida septembris 1940 Moskvas NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril, kus ta jäi 20 osavõtja seas kümnendaks.
Pärast sõja algust mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Ta teenis 201. Läti Laskurdiviisi staabis. Hiljem saadeti ta Moskvasse, kus töötas TASS-is. Petrovs arreteeriti 31. augustil 1942 kaebuse põhjal ja mõisteti kümneks aastaks sunnitöölaagrisse. Ta suri 26. augustil 1943 GULAG-is Kotlase lähedal. Rehabiliteeriti 1989. aastal.
Jarosław Jakszto
Jarosław Jakszto (leedupäraselt Jaroslavas Jakšto; sündinud 7. augustil 1980 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt poolakas. Ta oli kokku kahekordne Leedu meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2007 ja 2009.
Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 2004. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mohamed Alyle (Egiptus) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale David Price'ile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sebastian Köberile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 14. maailmameistrivõistlustel (Houston, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jakszto sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Povetkinile (Venemaa). Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Venekeelne elanikkond Eestis
Venekeelne elanikkond Eestis on inimesed, kelle emakeel on vene keel ja kes elavad Eesti Vabariigi territooriumil.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 383 118 inimest (29,6% elanikkonnast), kelle emakeel oli vene keel. Vene emakeelega suurimad rahvusgrupid enesemääratluse alusel on venelased, eestlased, ukrainlased, valgevenelased, soomlased, juudid ja poolakad.
Identiteet
Integratsiooni monitooringu aruanne on uurinud venekeelse elanikkonna riigiidentiteeti ning järeldanud, et ühiskonna integratsiooni põhiprobleem on seotud eelkõige hoiakute ja meelsusega. Hoiakute peamiseks näitajaks peetakse riigiidentiteeti, ehk teisisõnu "inimeste kollektiivset meie-tunnet", mille sisuks on Eesti riiki kuuluvuse tähtsustamine ning selle väärtuste ja sümbolite jagamine. Monitooring on järeldanud, et Eestis sõltub integratsiooni edukus sellest, kuidas erinevate identiteetide koos eksisteerimisel õnnestub kujundada ennast Eestiga sidunud inimestele "ühine avalik sfäär", millega on võimalik kõigil end samastada ja turvaliselt tunda.
'''Eesti Inimarengu Aruanne on täheldanud oma 2016-2017 uuringus järgmist: '''
Identiteedi alamliigid
Venekeelne elanikkond määratleb end Eestis erinevate terminitega, olenevalt inimese kuuluvustundest. Levinud näited enesemääratlusest on: venelane, eestivenelane, venekeelne eestlane.
Vene emakeel rahvusliku kuuluvuse lõikes
Statistikaameti andmetel jagunes vene emakeelega elanikkond Eestis rahvusliku enesemääratluse alusel 31. märtsil 2000 järgnevalt.
Pilditeooria
Pilditeooria on mitme teooria või vaate nimetus.
S7 (Berliin)
S7 on Berliini linnaraudtee liin, mis sõidab Ahrensfeldest Potsdami. Liinil on 29 peatust ning kogu liini läbimiseks kulub 74 minutit.
S7 (Berlin) S7 (Berliinin S-Bahn)
Leida Rammo Linnateatri fondi stipendium
Eesti Rahvuskultuuri Fondi alla kuuluv Leida Rammo Linnateatri Fond loodi 2015. aasta oktoobris eesmärgiga tunnustada Tallinna Linnateatrit ja selle loomingulist kollektiivi.
Varem jagati stipendiume novembris, alates 2022. aastast Leida Rammo sünniaastapäeva, 18. aprilli paiku.
Tuudiköied
Kalavõrgu räbalad ja õletuustid (tuudid) rippusid tuudiköite küljes umbes meetriste vahedega ja oli põhiköiega kokkupõimitud. Tuudiköied kinnitati nooda tiibade külge, nende pikkus sõltus püünise üldsuurusest, kuid nad võisid olla ka 200 meetri pikkused. Tuudid ajasid noodaveol üles põhjamuda ning hirmutasid kalu nooda tiheda võrkkoti suunas. Tuudiköite otsa olid kinnitatud veoköied, millega püünis käsitsi paati tõmmati.
Vabaühenduste Fond
Vabaühenduste Fond (lühendatult VÜF; inglise Funds for Non-governmental Organisations) on Euroopa Majanduspiirkonna ja Norra toetusi välja jagav fond. Toetusi antakse vabaühendustele. Fondi eesmärk on toetuste kaudu edendada kodanikuühiskonna arengut, sotsiaalset õiglust, demokraatiat ja säästva arengut.
Eestis on toetuste korraldajaks määratud Avatud Eesti Fond.
Rannu paisjärv
Rannu paisjärv (ka Utu-Kolga paisjärv) on järv Tartu maakonnas Elva vallas Rannu alevikus. Veekogu pindala on 1,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 835 m.
BMW M67
BMW M67 oli sõiduauto diiselmootor, mida kasutati BMW 7. seeria mudelitel. Seda tutvustati esmakordselt 1998. aastal ja seda kasutati kuni 2009. aastani.
Mootor on V-asetusega 8-silindriline turboga diiselmootor, mis kasutab kahte ülaasetusega nukkvõlli ja millel on 32 klappi. See oli esimene kahe turboga ja vahejahutiga varustatud V8 diiselmootor, mis võeti kasutusele luksusautol.
3,9-liitrine versioon võitis 1999. ja 2000. aastal rahvusvahelise aasta mootori auhinna kategooria 3–4-liitriste mootorite kategoorias.
Hiljem asendati 8-silindriline M67 6-silindrilise N57 mootoriga.
1925. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass
Hooaeg mängiti kahe miinuse karikasüsteemil, mis tähendeb, et meeskond kes saab kaks kaotust langeb meistrivõistlustelt välja.
Eesti Jalgpalli Liit otsustas 1. klassi laiendada ja seeläbi tegid "kõrgliiga" (ametlikult ei olnud tegu liigaga, kuna mängiti karikasüsteemil) debüüdi Nõmme SS Kalju, Pärnu SS Tervis ja Tallinna SK Kalevipoeg.
Vlada Kubassova
pisi
Ta mängib aastast 2011 Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Levadia ja alates aastast 2013 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Surnumägi (Tiskre)
pisi| Kalmistu Surnumägi asub Tiskre külas Harku vallas Harju maakonnas. Kalmistu on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Kare odrik
Kare odrik (Taeniatherum caput-medusae) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Nasutów
Nasutów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Lublini maakonnas Niemce vallas. Nasutów asub Niemcest ligi 7 km läänes ja Lublini kesklinnast umbes 13 km põhjas.
Nasutówit on esmamainitud 1417. aastal.
Zręczyce
Zręczyce on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Wieliczka maakonnas Gdówi vallas. Zręczyce asub Wieliczkast umbes 16 ja Krakówi kesklinnast ligikaudu 28 km kagus.
Grete-Lilijane Küppas
Grete-Lilijane Küppas (sündinud 16. juunil 1994) on eesti jalgpallur.
Ta mängib aastast 2011 Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Tammeka.
Ta mängib aastast 2012 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Soone
Soone oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Mannare küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Mannare külaga.
Külast on teateid alates 1936.
Sookuninga
Sookuninga oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Jäärja mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Jäärja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Jäärja külaga.
Küla nime lähteks on talunimi: 1724 mainitakse nime Sokuning Toffer, 1816 Sookunninga ja 1839 Sookuniga.
Mets-kassinaeris
Mets-kassinaeris (Malva sylvestris L.) on kassinaeriliste sugukonda kassinaeri perekonda kuuluv taimeliik, mis on tavaline ilutaim ja iidne ravimtaim.
Kasvukohad
Mets-kassinaeris ei karda külma, kasvab tavalises aiamullas ja parasniiskes mullas, põõsastikes, lagendikel, aedades ja parkides. Ta eelistab päikesepaistelisi kohti. Esineb hajusalt teede ääres, elamute lähedal, köögiviljaaedades ja kesapõldudel, eriti niisutuspõllundusega piirkondades.
Kirjeldus
Mets-kassinaeris on ühe-, kahe- ja mitmeaastane 20–150 cm kõrgune rohttaim, enamasti kasvatatakse kaheaastasena. Vars on püstine või tõusev, kaetud karvadega. Ümardunud hõlmised lehed on hambulise servaga, pikarootsulised ja kasvavad vahelduvalt.
Tumelillade soontega roosakaslillad õied kasvavad välja lehekaenlast ja on kahesugulised. Õiel on viis kroonlehte ja tema läbimõõt on 30–40 mm..
Keemiline koostis
Mets-kassinaeris sisaldab meditsiiniliste omadustega aineid. Nende hulka kuuluvad parkained, limaained, polüsahhariidid, flavonoidid, karoteen ja suhkrud. Lehtedest on leitud flavonoide, vartest ja lehtedest rasvhappeid. Õites sisaldub antotsüaane, olulisim neist on malvidiin. Viljades leidub rasvhappeid ja õli. Taime maapealsed osad sisaldavad ka C-vitamiini (lehtedes kuni 3%, õites 1%) ja A-vitamiini (lehtedes kuni 0,05%).
Kasutamine meditsiinis
Mets-kassinaerist kasutatakse köha ja kurguhaiguste ravimite komponendina, mao limaskesta ärrituse ja kõhukinnisuse vastu. Taime ravimid sobivad ka põletike, näiteks stomatiidi korral. Rahvameditsiinis kasutatakse mets-kassinaerist köha, bronhiidi, kopsupõletiku, kopsude emfüseemi, seedetrakti põletikuliste haiguste, neerukoolikute, kroonilise pankreatiidi, samuti stenokardia ja stomatiidi korral.
Mets-kassinaerisest kasutatakse droogina õit, lehti ja vähemal määral juuri. Õied ja lehed korjatakse tavaliselt enne õitsemisperioodi. Lehed lõigatakse koos kuni 2 cm rootsuga. Lehti saab korjata juunist septembrini. Juured kaevatakse välja sügisel.
Korjatud osad laotatakse õhukese kihina ja kuivatatakse puhtal puuvillasel kangal otsese päikesevalguse eest kaitstult. Korrapäraselt raputatakse. Kuiva droogi säilitatakse lõuendkottides kuivas ja pimedas kohas mitte rohkem kui kaks aastat.
Kasutamine kulinaarias
Mets-kassinaerise lehed on vitamiinirikkaks lisandiks salatitele, suppidele ja kastmetele. Õisi kasutatakse kaunistusena magusatel dessertidel. Seljankas, rassolnikus ja boršis võib kasutada marineeritud vilju.
Tsiteerimise pilditeooria
Tsiteerimise pilditeooria on tsiteerimise teooria, mida Donald Davidson, kes sellele pilditeooria nime andis,  kirjeldab nii: "... väljendile ei osuta mitte kogu tsitaat, s.o väljend pluss jutumärgid, vaid hoopis väljend ise. Jutumärkide roll on anda teada, kuidas nende sees olevat väljendit tuleb võtta: jutumärgid moodustavad keelelise ümbruse, milles väljendid teevad midagi erilist (...)".
Tsitaat on "hieroglüüf": ta mainib objekti, tehes sellest pildi. Jutumärkides olevat kasutatakse autonüümselt, s.o iseenda nimena. Selle teooria visandas esimesena Willard Van Orman Quine. Sama seisukohta väljendab Wolfgang Stegmüller.
Kriitika
Niels Egmont Christensen leiab, et sellal kui pilt on alati erinev sellest, mille pilt ta on, ja märgid hieroglüüfkeeles on erinevad asjadest, mida nad mainivad, tehes neist pildi, pole tsiteerimise puhul seda erinevust, sest näiteks "Boston" jutumärkides ei ole häälikute ja märkide kompleksi (tüübi) "Boston" pilt, vaid ongi see kompleks ise kõigi sarnaste komplekside esindajana.
Välisturismi Valitsus
Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Välisturismi Valitsus (lühend VTV) oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures tegutsev haldusorgan, mis asutati 1966. aastal. VTV allus NSV Liidu Välisturismi Komiteele.
Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Välisturismi Valitsus moodustati Eesti NSV Ministrite Nõukogu 23. märtsi 1966. aasta määrusega nr 124 ja oli liidulis-vabariiklik organ, alludes ühelt poolt NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuvale Välisturismi Peavalitsusele ja teiselt poolt Eesti NSV Ministrite Nõukogule Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Välisturismi Valitsuse juhatajana tegutses 1972. aastal Roman Nittim.
VTV põhiülesanne oli lahendada Eesti NSV välisturismiga seotud küsimusi.
VTV tegelikku tööd Eesti NSVs viis läbi VTV-le allunud ettevõtte Inturisti Tallinna osakond.
1988. aastal VTV likvideeriti ja selle asemel asutati koondis "Eesti Välisturism" (ka Eesti Välisturismikoondis), mis lõpetas tegevuse 1994. aastal.
Iir Hermeliin
Iir Hermeliin (pärisnimega Hille Ermel; sündinud 25. juulil 1973 Tartus) on eesti lava- ja kostüümikunstnik. Lisaks teatrilavastustele on ta teinud kunstnikutööd filmile "Sigade revolutsioon" ning kujundanud lava sellistel suurüritustel nagu Eurovisiooni lauluvõistlus Tallinnas aastal 2002 ja Euroopa filmiauhindade jagamise tseremoonial Tallinnas aastal 2011.
Töö
Iir Hermeliini esimene kujundus oli Elmo Nüganeni lavastusele "Nukkude akadeemia", mis esietendus aastal 1994 Tallinna Linnateatris. Pärast seda on ta teinud koostööd Eesti Draamateatri, teatri Vanemuine, Rahvusooperi Estonia, Von Krahli teatri, VAT teatri, Eesti Nuku- ja Noorsooteatri ning Emajõe Suveteatriga.
Aastatel 2003–2012 töötas ta Tallinna Linnateatri peakunstnikuna. Aastal 2013 oli ta teatrifestivali Draama 2013 kuraator, olles valinud festivali koondpealkirjaks sellel aastal "Ruumimaagia". Aastaks 2013 oli Iir Hermeliin teinud lavakujunduse rohkem kui viiekümnele lavastusele.