cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malta piiramine
Osmanite saabumine
Kindlasti näib olevat tõsi, et Suleiman tegi juhtimise kolme osapoole vahel jagamisega tõsise vea. Ta mitte ainult ei jaganud juhtimist Piyale ja Mustafa vahel, vaid käskis neil mõlemal Turgut Reisi poole pöörduda, kui see Tripolist saabub. Kaasaegsed kirjad Konstantinoopoli spioonidelt viitavad aga sellele, et plaan oli alati olnud ennekõike vallutada Fort Saint Elmo. Igal juhul osutus jõupingutuste sellele koondamine türklastele kriitiliseks veaks.
Sel ajal, kui Osmanid maabusid, parandasid rüütlid ja maltalased viimasel hetkel Birgu ja Senglea kaitset. Osmanid püstitasid oma pealaagri Marsasse, mis oli rüütlite kindlustuste lähedal. Järgnenud päevadel püstitasid Osmanid laagrid ja patareid Santa Margherita künkale ja Sciberrase poolsaarele. Rünnakud Birgule algasid 21. mail, Sengleale päev hiljem.
thumb|533x533px|Malta kaart piiramise ajal. Kirjed prantsuse keeles
Fort Saint Elmo vallutamine
Olles õigesti arvestanud, et türklased püüavad tagada oma laevastikule maabumispunkti ja alustavad seega kampaaniat Fort Saint Elmo vallutamise katsega, saatis de Valette abiväge ja koondas poole oma raskesuurtükiväest kindlusse. Tema kavatsus oli, et nad peaksid vastu abivägede tulekuni, mida lubas Sitsiilia asekuningas don García. Kindluse lakkamatu pommitamine kolmekümnest kahurist Mount Sciberrase kõrgemalt pinnalt algas 27. mail ja muutis kindluse nädalaga rusudeks, kuid de Valette evakueeris öösiti haavatud ja varustas kindlust üle sadama. Pärast saabumist mais püstitas Turgut Reis uued patareid, et ohustada parveköit. 3. juunil õnnestus janitšaride seltskonnal hõivata kindluse raveliin ja kraav. Siiski saatsid rüütlid 8. juunil suurmeistrile teate, et kindlust ei ole võimalik kauem hoida, kuid neile vastati, et Saint Elmot tuleb hoida kuni abivägede saabumiseni.
Türklased ründasid kahjustatud müüre 10. ja 15. juunil ning sooritasid 16. juunil täieliku kallaletungi, mille käigus isegi Saint Elmosse majutatud orjad ja palgatud galeerisõudjad, samuti maltalastest sõdurid väidetavalt võitlesid ja surid "peaaegu sama vapralt kui rüütlid ise". Kaks päeva hiljem nähti Turgut Reisi kaeviku kahuripaigas tülitsemas Türgi laskuritega nende tuletaseme üle. Turgut Reisi nõudmisel langetati kahuri sihik, kuid sihik oli liiga madalal ja tulistades eraldas kuul osa kaevikust, mis tabas Turgut Reisi pähe ja tappis ta (kuigi Bosio sõnul haavas teda surmavalt õnnelik lask Fort Saint Angelost).
Lõpuks 23. juunil hõivasid türklased selle, mis Fort Saint Elmost alles oli. Nad tapsid kõik kaitsjad, kokku üle 1500 mehe, kuid jätsid ellu 9 rüütlit, kelle korsaarid olid kinni võtnud. Väike arv maltalasi suutis üle sadama ujudes põgeneda.
Kuigi türklastel õnnestus Saint Elmo vallutada, võimaldades Piyalel oma laevastik Marsamxetti ankrusse viia, maksis Fort Saint Elmo piiramine türklastele vähemalt 6000 meest, sealhulgas pooled janitšaridest.
Mustafa lasi rüütlite surnukehadel pead maha võtta ja nende kehad hõljusid üle lahe pilkekrutsifiksidel. Vastuseks raius de Valette kõigil oma türklastest vangidel pead maha, laadis nendega kahurid ja tulistas türklaste laagrisse.
Paanika
Selleks ajaks levisid jutud piiramisest. Kui sõdurid ja seiklejad kogunesid Sitsiiliasse don Garcíale appi, levis ka paanika. Pole kahtlust, et panused olid kõrged, võib-olla kõrgemad kui kunagi varem Osmanite riigi ja Euroopa vahelises võistluses. Inglismaa kuninganna Elizabeth I kirjutas:
Kõik kaasaegsed allikad näitavad, et türklased kavatsesid liikuda Tuneesia La Goletta kindlusse ja selle hispaanlastelt ära võtta, ning Suleiman oli rääkinud ka Itaalia kaudu Euroopasse tungimisest.
Tänapäeva teadlased kipuvad aga piiramise tähtsuse sellise tõlgendusega mitte nõustuma. Ordu ajalugu kirjutanud ajaloolane H.J.A. Sire on arvamusel, et piiramine kujutas endast Osmanite vägede liigset laienemist, ja väidab, et kui saar oleks langenud, oleks Hispaania massiivne vasturünnak selle kiiresti tagasi võtnud.
Kuigi don García ei saatnud kohe lubatud abi (vägede kogumine alles käis), veenis ta Felipe II lubama tal loovutada umbes 600-mehelise eelväe Hispaania rüütli don Melchior de Roblesi juhtimisel. Pärast mitmeid katseid õnnestus sellel piccolo soccorso 'l (itaalia: väike kergendus) juuli alguses Maltal randuda ja Birgusse hiilida, tõstes tohutult ümberpiiratud garnisoni tuju. See abijõud oli aga märkimisväärse mõju avaldamiseks liiga väike. Don García palus Felipe II-lt luba palju suuremate abijõudude lähetamiseks, kuid Hispaania kuningas oli otsustusvõimetu ja kartis riskida oma äsja kokkupandud laevastikuga.
Senglea poolsaar
thumb|Saint Michaeli piiramine, kus on näha kristlikke rüütleid, kes on merest ära lõigatud ja ümbritsetud nende allesjäänud Birgu, Saint Angelo ja Saint Michaeli kindlustega
15. juulil andis Mustafa käsu topeltrünnakuks Senglea poolsaarele. Ta oli transportinud 100 väikest alust üle Mount Sciberrase Suurde sadamasse, vältides sellega Fort Saint Angelo tugevaid kahureid, et alustada mererünnakut neeme vastu, kasutades umbes 1000 janitšari, samal ajal kui korsaarid ründasid Fort Saint Michaeli maapoolset otsa. Maltalaste õnneks hoiatas ülejooksik de Valette'i eelseisva strateegia eest ja suurmeistril oli aega ehitada Senglea neemele palissaad, mis aitas edukalt rünnakut kõrvale suunata. Sellegipoolest oleks rünnak tõenäoliselt õnnestunud, kui Türgi paadid poleks sattunud meretasapinnal asuva viiest kahurist koosneva patarei laskeulatusse (vähem kui 200 meetrit), mille oli ehitanud komandör Chevalier de Guiral Fort Saint Angelo jalamile ainsa eesmärgiga peatada selline amfiibrünnak. Vaid kaks kogupauku uputasid kõik laevad peale ühe, hukkus või uppus üle 800 ründaja. Maarünnak ebaõnnestus samal ajal, kui abijõud suutsid ületada Fort Saint Michaeli ujuvsilla, mille tulemusel Malta selleks päevaks päästeti.
Türklased olid selleks ajaks ümbritsenud Birgu ja Senglea umbes 65 piiramiskahuriga ning allutanud linna ilmselt kõige püsivama pommitamiseni ajaloos selle ajani. (Balbi väidab, et piiramise käigus tulistati välja 130 000 kahurikuuli.) Olles suures osas hävitanud linna ühe olulise bastioni, andis Mustafa 7. augustil käsu uueks massiivseks topeltrünnakuks, seekord Fort Saint Michaeli ja Birgu enda vastu. Sel korral lõhkusid türklased linnamüüre ja tundus, et piiramine on lõppenud, kuid ootamatult sissetungijad taandusid. Nagu juhtus, ründas ratsaväeülem kapten Vincenzo Anastagi oma igapäevasel väljasõidul Mdinast kaitsmata Türgi välihaiglat, tappes kõik ja raiudes pea maha enam kui kuuekümnel türklasel. Türklased, arvates, et kristlik abi saabus Sitsiiliast, katkestasid rünnaku.
Saint Michael ja Birgu
Pärast 7. augusti rünnakut jätkasid türklased Saint Michaeli ja Birgu pommitamist, korraldades 19.–21. augustil linna vastu veel vähemalt ühe suurema rünnaku. Mis nendel intensiivse võitluse päevadel tegelikult juhtus, pole päris selge.
thumb|Rünnak [[Langue (hospitaliidid)|Kastiilia rüütlite vahipostile 21. augustil 1565]]
Bradfordi jutustuses piiramise haripunktist on miin, mis lõhkes tohutu plahvatusega, purustades linnamüürid ning põhjustades kivi ja tolmu kraavi vajumise, kusjuures türklased ründasid, kui praht alles langes. Tal on ka 70-aastane de Valette olukorda päästmas, juhtides türklaste poole sadakond Birgu Piazzal oodanud sõdurit. Balbi ütleb oma 20. augusti päevikusissekandes ainult seda, et de Valette'ile öeldi, et türklased on müüride vahel; suurmeister jooksis "ohustatud vahiposti, kus tema kohalolek tegi imesid. Mõõk käes, jäi ta kõige ohtlikumasse kohta kuni türklaste taandumiseni". Bosio ei maini ka miini edukat lõhkamist. Pigem tekkis tema raportis paanika, kui linnaelanikud nägid Türgi standardeid väljaspool müüre. Suurmeister jooksis sinna, kuid türklasi ei leidnud. Vahepeal tappis Fort Saint Angelo kanonaad, keda tabas sama paanika, sõbraliku tulega hulga linnaelanikke.
Fort Saint Michael ja Mdina
Olukord oli piisavalt hull, et mingil hetkel augustis otsustas vanematekogu linna maha jätta ja taanduda Fort Saint Angelosse. De Valette aga pani sellele ettepanekule veto. Kui ta aimas, et türklased kaotavad oma tahte, oli tal õigus. Kuigi pommitamine ja väiksemad rünnakud jätkusid, tabas sissetungijaid üha suurem meeleheide. Augusti lõpupoole üritasid türklased vallutada Fort Saint Michaeli, kasutades esmalt manta 't (sarnane kilpkonnaformatsiooniga), väikest kilpidega kaetud piiramismootorit, seejärel täislöögi piiramistorni abil. Mõlemal juhul kaevasid Malta insenerid läbi rusude käigu ja hävitasid konstruktsioonid ahelmürskude täppiskogupaukudega.
Septembri alguses oli ilm pöördumas ja Mustafa käskis marssida Mdina peale, kavatsedes seal talvituda. Rünnak aga ei õnnestunud. Halvasti kaitstud ja varustatud linn asus lähenevate türklaste pihta kahurist sihilikult mõttetult pikalt tulistama; see bluff peletas nad eemale, lollitades juba demoraliseerunud türklasi, kes arvasid, et linnal on laskemoona varuks. 8. septembriks olid türklased oma suurtükiväe lasknud laevadele viia ja valmistusid saarelt lahkuma, olles kaotanud võitluse ja haiguste tõttu võib-olla kolmandiku oma meestest.
Grande Soccorso
7. septembril oli don García lõpuks u 8000 mehega St. Pauli lahes saare põhjatipus randunud. Niinimetatud Grande Soccorso ("Suur kergendus") seadis end 13. septembril San Pawl tat-Tarġa harjale ja ootas Türgi rünnakut. Räägitakse, et kui mõned abivägede kuumapäised rüütlid nägid türklaste taganemist ja põlevaid külasid, asusid nad Ascanio della Corgna käsku ootamata ründama. Nähes vägesid sellises meeleolus, ei jäänud Della Corgnal muud üle, kui anda käsk üldrünnakuks, mille tulemusel mõrvati taanduvaid Türgi vägesid, kes taandusid saartelt 13. septembril.
Malta oli Türgi rünnaku üle elanud ja kogu Euroopas tähistati viimast eepilist lahingut, milles osalesid ristirüütlid.
Maailmakaart
pisi|Orteliuse maailmakaart, 1570 Maailmakaart on Maa pinna kaart.
Eesti majandus- ja infotehnoloogiaminister
Majandus- ja infotehnoloogiaminister Vabariigi Valitsuse liige, kes juhib Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi.
Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. Alates 17. aprillist 2023 on Eesti majandus- ja infotehnoloogiaminister Tiit Riisalo.
Ajalugu
Majandusministri ametikoht loodi 1. juulil 1929 rahaministri ning kaubandus- ja tööstusministri ametikohtade liitmisel.
Eesti majandusminister 1929–1940
Parteid{{Legend|#1B4D3E|Põllumeeste Kogud / Ühinenud Põllumeeste Erakond}}{{Legend|#AEE8A8|Eesti Rahvaerakond}}{{Legend|#398737|Asunikkude Koondis}}
Eesti majandusminister 1991–
Parteid{{Legend|#FFE200|Eesti Reformierakond}}{{Legend|#007557|Eesti Keskerakond}}{{Legend|#009CE2|Isamaa ja Res Publica Liit}}{{Legend|#E10600|Mõõdukad / Eesti Sotsiaaldemokraatlik Erakond}}{{Legend|#2F2A95|Erakond Eesti 200}}{{Legend|#F0953A|Eesti Koonderakond}}{{Legend|#014F9A|Rahvuslik Koonderakond Isamaa}}
Maailmakaart
Maailmakaardid on tavaliselt kas 'poliitilised' või 'füüsilised'. Maailma poliitilise kaardi peamine eesmärk on näidata maade, enamasti riikide piire; looduskaardi peamine eesmärk on näidata geograafilisi objekte nagu mäestikke, muldade tüüpe või maa kasutamist.
Malta piiramine
Grande Soccorso
Abijõud koosnesid peamiselt Hispaania ja Itaalia sõduritest, keda saatsid nii Hispaania kui ka Firenze hertsogkond, Genova vabariik, Paavstiriik ja Savoia hertsogkond.
Shawn Huff
250px|thumb|Shawn Huff Shawn Huff (sündinud 5. mail 1984 Helsingis) on soome korvpallur, kes mängib Itaalia Legadue klubis Orlandina Basket.
Malta piiramine
Tagajärjed
thumb|left|upright=0.6|"Malta piiramise lõpetamine", [[Charles-Philippe Larivière (1798–1876). Salle des Croisades, Versailles' loss.|350x350px]] thumb|upright|Piiramise mälestusmärk [[Vallettas, Antonio Sciortino|271x271px]]
Shawn Huff
Ta on 198 cm pikk ja kaalub 98 kg. Tema isa on ameeriklasest korvpallur Leon Huff, kes mängis Soome klubides.
Malta piiramine
Tagajärjed
Hukkunute arv on sama palju vaieldav kui sissetungijate arv. Balbi annab 35 000 türklase surma, Bosio 30 000 hukkunut (koos meremeestega). Mitmed teised allikad annavad umbes 25 000. Rüütlid kaotasid kolmandiku oma arvust ja Malta kolmandiku oma elanikest. Birgu ja Senglea tehti sisuliselt maatasa. Siiski oli 9000 kaitsjat suutnud kuumal suvel vastu pidada enam kui nelja kuu pikkusele piiramisele, hoolimata umbes 130 000 kahurikuuliga pommitamisest.
Shawn Huff
2003. aastast mängib ta ka Soome korvpallikoondises.
Malta piiramine
Tagajärjed
Malta rüütlite suurmeister Jean de Valette'il oli Osmanite vastu saavutatud võidus oma eeskuju ja oskusega inimesi julgustada ja koos hoida võtmemõju. See näide avaldas suurt mõju, ühendades Euroopa kuningad liiduks varem võitmatuna näivate Osmanite vastu; tulemuseks oli kuus aastat hiljem toimunud Lepanto merelahingus tohutu vägede liit Osmanite vastu. Nii suur oli Euroopa tänu rüütlite kangelasliku kaitse eest, et peagi hakkas saarele raha voolama, võimaldades de Valette'il ehitada Mount Sciberrasele kindlustatud linn Valletta. Tema eesmärk oli keelata see positsioon tulevastele vaenlastele. De Valette ise suri 1568. aastal jahiõnnetuses Buskett Gardensis Verdala palee juures.
Shawn Huff
Huff on tulnud 2 korda Espoon Honka koosseisus Soome meistriks.
Ḩādībū
pisi|Ḩādībū mošee Ḩādībū (araabia keeles حديبو), varem tuntud ka kui Tamrida (تمريدة), on rannikulinn Sokotra saare põhjaosas. Ḩādībū's elab 2004. aasta loenduse põhjal 8545 inimest, mis teeb sellest suurima linna Sokotra saarestikus. Ḩādībū on ka Sokotra saare kahest rajoonist idapoolsema, Hidaybū rajooni, pealinn.
Sokotra lennujaam asub Ḩādībū'st 12 kilomeetri kaugusel, Qād̨ub'i linna lähistel. 20. juunil 2020. aastal hõivasid linna Lõuna-Jeemeni üleminekunõukogu (STC) väed.
Entelehhia
Entelehhia, eesti keelde vahel tõlgitud ka kui teokstehtus (kreeka keeles εντελέχεια, ladina transliteratsioonis entelechia) on mõiste Aristotelese filosoofias.
Joe Sachsi järgi sobitas Aristoteles omavahel sõnad entelēs (lõpetatud, lõpuni arenenud) ja echein (= hexis, teatudsugune olema tänu selles olemises püsimise pingutusele), mängides samal ajal sõnaga endelecheia (püsivus) ning liites sellele sõna telos (siht, tulemus). Sachs omakorda pakkus välja kompleksse neologismi "tööd-tegema-et-samana-püsida" (inglise keeles being-at-work-staying-the-same). Tema hilisem tõlge on ka "olemine-lõpetatuses" (inglise keeles being-at-an-end). Eesti keeles on entelehhia vastena kasutatud ka sõna "teokstehtus".
Nagu sõna tuletamise järgi näha, on entelehhia teatudsugune lõpetatus. Iga tõelise olemise eesmärk on selle tegelikkus, lõpetatus, "töös-olemine" (energeia). Entelehhia on kestev "töös-olemine", kui miski teeb oma täiuslikku "tööd". Iga asja "asjasus" on teatud töö tegemine, mis teiste sõnadega on teatud kindel liikumises olemise viis. Kõik olemasolevad asjad, mis praegu eksisteerivad ja on mitte ainult potentsiaalselt, on "töös-olevad" ja neil kõigil on kalduvus "töös-olla" teatud kindlal viisil, mis on neile omane ja "täiuslik".
Mõistet entelehhia kasutab ka Leibniz, et tähistada substantsionaalseid vorme, mida tuntakse monaadidena. Substants kui entelehhia ei vaja aktiivne olemiseks välist põhjust.
Entelehhia mõiste on oluline ka vitalismis.
Peeter Jänes
Peeter Jänes (11. detsember 1900 Laatre vald, Tartumaa – 16. märts 1943 Šaragino, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1925. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Peeter Jänes osales Vabadussõjas ja oli 1932–1940 vandeadvokaat Raplas. Ta arreteeriti 14. juunil 1941, mõisteti 21. märtsil 1942 erinõupidamisel 10 aastaks vangilaagrisse, kus suri.
Harpstedt
Harpstedt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Oldenburgi kreisis.
Valla pindala on 23,45 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4708 inimest. Vald asub Bremenist 30 km lõunas.
Harpstedti on esmamainitud 1203. aastal nimega Harpenstede.
Artur Jung
Artur Jung (4. märts 1877 Kabala vald, Viljandimaa – 7. aprill 1959 USA) oli eesti advokaat.
Elukäik
Artur Jung sündis Kabala vallas Kurla koolimajas. Ta isa Hans oli samas koolis õpetajaks. Õppis Adavere-Sillaotsa koolis, siis 1890. aastani Pilistvere kihelkonnakoolis ja 1893. aastani Põltsamaal Eesti Aleksandrikoolis. Kaks aastat hiljemini sooritas õpetaja kutseeksami. 1894–1895 oli õpetajaks Risti vallakoolis ja 1895–1900 Abjas Käidi koolis. Ühtlasi oli samal ajal Halliste kiriku organistiks. 1900–1907 oli köstriks Pärnu Eliisabeti koguduses, 1906. ja 1907. aastatel oli tegev ajakirjanikuna, olles Postimehe Pärnu toimetuse liikmeks. Tema sulest ilmus muuseas 1908. aastal "Emakeele õpetus". 1906. aastal lõpetas Jung eksternina Pärnu kroonugümnaasiumi ja astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1910. aastal.
Ta oli 1910–1911 Tartus vandeadvokaat Oskar Rütli abi, 1911–1915 advokaat Pärnus, ühtlasi Meie Kodumaa toimetaja kuni 1914. aastani. 1915–1917 oli semstvo juriskonsult Novgorodis. 1918. aastal sai vandeadvokaadiks ja asus elama Viljandisse. Lisaks advokaadiametile pidas Artur Jung oma sünnitalu, oli tunnustatud muusikamees ja kirjandusetundja.
Kõrvi suurkivi
Kõrvi suurkivi on rändrahn Viljandi maakonnas Viljandi vallas Aidu külas. Kivi asub endise Kõrvi talu maadel keset metsa. Kõrvi suurkivi on IUCN III kategooria kaitstav loodusmälestis. Gneissgraniidist rahnu ümbermõõt on 22,3 meetrit.
Ülem-Burgundia
[[Pilt:Karte Hoch und Niederburgund EN.png|pisi|300px|Burgundia umbes aastal 900
{{legend|#ECE87B|Ülem-Burgundia, asutatud aastal 888 (Transjuraania + Burgundia krahvkond)}} {{legend|#FBCB8C|Alam-Burgundia, asutatud aastal 879}} {{legend|#D6B68A|Richard Justiciariuse Burgundia hertsogkond Lääne-Frangi riigis}}]] [[Pilt:Alamannien.svg|pisi|300px|Burgundia umbes aastal 1000
{{legend|#76B866|Ülem-Burgundia}} {{legend|#F7C45A|Saksamaa Švaabimaa (Alemannia) hõimuhertsogkond}}]]
Ülem-Burgundia (ka Transjuraania Burgundia (prantsuse Bourgogne transjurane), ka Transjuraania) on Burgundia osa ida pool Juura mägesid, mis koos läänepoolse Burgundia krahvkonnaga moodustasid aastast 868 Ülem-Burgundia kuningriigi, hõlmates Juura mäeaheliku mõlemad küljed. Eesliide "ülem-" viitab selle paiknemisele Rhône'i oru ülemises osas, et eristada seda Alam-Burgundiast (Tsisjuraania) ja ka Burgundia hertsogkonnast Saône'i jõest läänes. Ülem-Burgundia taasühendati Alam-Burgundia kuningriigiga aastal 933 (vaata Burgundia kuningriik), liidendati Arles'i kuningriiki (Arelaati).
Ajalugu
Transjuraania oli algselt hertsogkond Karolingide impeeriumis ja Kesk-Frangi riigi osa keiser Lothar I ajal pärast jagunemist 843. aasta Verduni lepinguga. Pärast keiser Lothari surma aastal 855 liitis tema poeg Lothar II oma Ülem-Burgundia osa oma Lotringi kuningriigiga ja kui tema vend Charles aastal 863 suri, omandas ka mõned põhjapoolsed osad kadunukese kuningriigist. Transjuraaniat valitses siis Hugbert, Bosoniidide dünastia võsu, Arles'i krahvi Boso Vanema noorem poeg, ja oma õe Theutberga kaudu Lothar II naisevend. Hugbert langes pärast Lothar II lahutust Theutbergast siiski soosingust, alistati aastal 864 Orbe lahingus ja asendati Auxerre'i krahvi Konrad II-ga Vanemast Welfide dünastiast, kes aastast 866 valitses Transjuraaniat markkrahvina. Kui Lothar II aastal 869 suri, jagati tema riik 870. aasta Meersseni lepinguga tema onude Charles II Paljaspea ja Ludwig Sakslase vahel.
Keiser Karl Paks, Ludwig Sakslase poeg, taasühendas aastaks 884 veel kord kõik Karolingide territooriumid, väljaarvatud aastal 879 Boso poolt rajatud Provence'i Alam-Burgundia kuningriik. Kui Karl kukutati ja aastal 888 suri, kogunes Ülem-Burgundia aadel ja kõrgvaimulikud St. Maurice'is ning valis kuningaks Auxerre'i krahvi Rudolfi, Welfide dünastiast markkrahvi Konrad II poja.
Esiteks püüdis Rudolf taasühendada Lothar II Lotringi riiki, kuid tugev vastuseis Ida-Frangi riigi kuninga, keiser Arnulfi, ja tema poja Zwentiboldi poolt sundis teda keskenduma oma Transjuraania ja läänepoolse Franche-Comté territooriumile. Pärast tema surma aastal 912 abiellus tema lesk Willa Alam-Burgundia kuninga Hugues'ga.
valitsemise ajal sai Burgundia kuningriik tuntuks kui Arelaat, mis seoses valitseva liini hääbumisega aastal 1032 liidendati Saksa-Rooma riiki kui kolmas kuningriik pärast Saksamaad ja Itaaliat, kus Saksamaa kuningad ja Saksa-Rooma keisrid võtsid tiitli Burgundia kuningas.
Juhan Järv
Juhan Järv (14. oktoober 1891 Karksi vald, Pärnumaa – 26. oktoober 1959 Uppsala) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Ugala vilistlane.
Viktar Kuprejčyk
pisi |280px| Viktar Kuprejčyk (1977)
Maarjamäe paekallas
pisi|Suhkrumäe paljandis olev [[diktüoneemaargilliit]] Maarjamäe paekallas asub Tallinna Pirita linnaosas ning ulatub lauluväljaku ülemistest väravatest Kose teeni.
Viktar Kuprejčyk
Viktar Davydavič Kuprejčyk (valgevene keeles Віктар Давыдавіч Купрэйчык; 3. juuli 1949 Minsk – 22. mai 2017 Minsk) oli valgevene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1980).
Maarjamäe paekallas
See on kaitsealune maa-ala. Paekallas võeti esimest korda kaitse alla 11. mail 1938 ja uuesti 22. mail 1992.
Maarjamäe paekaldal võib kohata väljakujunenud kõrget astangut, häid kambriumi ja ordoviitsiumi kivimite paljandeid. Üks neist on Suhkrumäe paljand Mäe tänava lõpul.
Astangu suhteline kõrgus on maksimaalselt 30 m, absoluutne kõrgus 47 m.
Viktar Kuprejčyk
Kuprejčyk on kahekordne Valgevene malemeister (1972, 2003). NSV Liidu meistrivõistlustel sai ta parima tulemuse 1977. aastal (5.–7. koht). Ta võitis 1980. aastal Islandil Reykjavíki rahvusvahelise turniiri ja aastavahetusel 1981/1982 Inglismaal Hastingsi rahvusvahelise turniiri.
2014. aastal tuli ta Katerínis peetud veteranide maailmameistrivõistlustel U65+ vanuseastmes kolmandaks.
Kuprejčyk osales paljudel maleturniiridel, viimati Minskis kaks nädalat enne oma surma.
Ta oli maletegelase Anastassija Sarokina onu.
Jalgpall 1900. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1900. aasta suveolümpiamängudel oli esimest korda olümpiamängudel, kus jalgpalli oli kavas 20.–23. oktoobrini. Jalgpallivõistlused peeti Pariisi Vélodrome de Vincennesis. Kolme klubivõistkonna vahel peeti vaid kaks näidismängu ja medaleid algul ei jagatud.
Prantsusmaa esindajad määras kindlaks Prantsuse spordiseltside liit, kes valis osalema Pariisi võistkonna Club Français'. Pärast seda, kui Racing Club de Bruxelles keeldus osalemast, saatis Belgia föderatsioon üliõpilastest koosneva Université libre de Bruxellesi klubi, mida tugevdati väheste mitteüliõpilastega. Seevastu Inglise klubi Upton Park F.C. esindas Suurbritanniat. Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) tunnistas hiljem jalgpalli ametlikuks olümpiaalaks ja jagas välja medalid Suurbritanniale, Prantsusmaale ja Belgiale vastavalt kuld-, hõbe- ja pronksmedalid.
FIFA ei loe 1900 ja 1904. aasta olümpiamängudel osalenud jalgpalli olümpiamängudel ametlikuks olümpiaalaks, kuna seal osalesid klubide võistkonnad.
Medalitabel
Jalgpalliturniiri toimumata jäämise tõttu on auhinnatseremoonia ja tulemuste klassifitseerimine kolme osaleva meeskonna paremusjärjestuses põhimõtteliselt teostamatu ja korraldajate poolt pole seda kunagi ette nähtud. Sellest hoolimata määras ROK hiljem lõpliku paremusjärjestuse ja määras medaliastmed, mis nagu näidatud, kajastub ka medalitabelis.
Groß Ippener
Groß Ippener on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Oldenburgi kreisis.
Valla pindala on 28,06 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1006 inimest. Valda kuuluvad Groß Ippener, Klein Ippener, Annen ja Ortholz.
Ajalugu
Nime Ippener on esmamainitud dokumenteeritud aruannetes 1211., 1231. ja 1250. aastast, isikunimena, kohanimena ja kihelkonnana. 1211. aastal on mõistet Ippener esmamainitud Bassumi kloostri tunnistuses, milles aadlimees Aldagus de Ippenerde on loetletud tunnistajana. Aristokraatliku perekonna Ippenerde asukoht oli ilmselt Klein Ippeneris Dünseneri oja ääres. 1231. aastal on Ippeneri esmamainitud Bassumi kloostri dokumendis kohanimena. Seal kinnitavad Bremeni kloostri vaimulikud "Ippenerthe" kümnisevaldust Bassumi kloostrile, mis oli kingitud neile abtiss Elisabethi poolt. 1250. aasta paiku esineb nimi Ippener kui "Parrochia Yppenerthe" hartas ehitada Bremenis sild üle Weseri jõe, milles Ippeneri kihelkond pidi maksma sillamaksu. Kihelkonna suurus määras makstava summa, mis sel ajal vastas täpselt Harpstedti kihelkonna suurusele naabruses. Ippeneri kihelkonnakirik seisis varem Groß Ippeneri keskel praeguse Wülfersi restorani vastas. Kolmekümneaastase sõja ajal põles kirik maha ja seda ei taastatud.
1859. aastal ühendati Groß Ippeneri, Klein Ippeneri, Anneni ja Ortholzi vald suureks Groß Ippeneri vallaks, mis kuulus Freudenbergi kreisi. Äsja moodustatud valla maakogukonnas oli kokku 64 majapidamist 440 elanikuga. 1932. aastal liideti linn Grafschaft Hoya kreisiga.
The Alfee
The Alfee (アルフィー) on Jaapani folkrokkansambel, mis tegi debüüdi 1974. aasta 25. augustil looga „Natsu Shigure“. Grupp moodustus aga juba aasta varem, kui liikmed kohtusid Meiji Gakuini ülikoolis. Üheksa aastat peale debüüti, aastal 1983, sai suureks hitiks lugu „Mary Ann“. Alfee on tuntud ka oma arvukate kontsertide poolest, mida nad on 1983. aastast pidanud iga aasta. 2022. aasta 5. mail täitus neil 2800 kontserti.
Algusaastad
1974. aastal tehti leping plaadifirmaga Victor Music Industries ja ansambli nimi muudeti Alfieks. Sama aasta augustis tulid nad välja oma esimese looga „Natsu Shigure“(夏しぐれ). See polnud aga nende endi looming, vaid selle kirjutajateks olid Takashi Matsumoto ja Kyohei Tsutsumi. Algselt pidi singli A-pooleks olema laul „Kikenna ringo“ (危険なリンゴ), mida esitas Sakurai. See sai aga produtsendi hinnangu tõttu hoopis singli B-pooleks, et kasutada ära Takamizawa kõrgemat häält. Singlil ei läinud kuigi hästi. Enne Miyake lahkumist 1975. aastal tuli Alfie välja veel ühe laulu ja albumiga „Seishun no Kioku“(青春 の 記憶), mis polnud samuti eriti populaarne. Sama aasta detsembris valmistusid nad välja laskma uut singlit „Fuchū Torimono Hikae“( 府中捕物控). Ettevõte lükkas selle aga just enne avaldamist tagasi. Peale seda lahkus Alfie Victorist.
Populaarsuse kasv
Edasi jätkas ansambel esinemistega elava muusika baarides (ライブハウス), kogudes vähehaaval fänne. Aastal 1978 tehti uus leping plaadifirmaga Canyon Records ning sellest järgneval aastal tuldi välja uue debüütlauluga „Love Letter“ (ラブレター) Alfee nime all. Nüüdsest kirjutasid ansambli liikmed ise muusikat ja kuigi uus laul polnud veel hitt, läks sellel paremini kui eelmistel. 21. augustil, 1979. aastal tuli välja album „Time And Tide“.
Kuigi Alfee populaarsus vähehaaval kasvas, ei olnud neil ikka ühtegi hitti ja ka nende järgmine album jäi kesktasemele. Sellest madalseisust väljatulekule andis ilmselt tõuke Akira Inoue. Inoue soovitas Takamizawal, kes oli siiani kasutanud erinevate efektidega elektroakustilist kitarri, hoopis elektrilist kasutada. Nii läks Alfee üle rokilikumale žanrile. Samuti tehti muudatus ansamblisiseselt ning aastast 1981 on Alfee juhtrollis olnud Takamizawa. Esimene album, milles Takamizawa elektrikitarri kasutas, oli 1982. aastal välja antud „Doubt“. Kuigi ka sellel albumil hästi ei läinud, sai sellest oluline osa ansambli ajaloost.
5. jaanuaril 1983. aastal anti välja album „ALFEE“, millest saati on ansambli nime suurtähtedega kirjutatud.
Siiamaani suurema eduta, otsustati singlina välja anda lugu „Mary Ann“ (メリーアン). See oli Alfee kuueteistkümnes singel, mis lasti välja 21. juunil 1983. aastal. Ka see polnud esialgu hitt, kuid hakkas populaarsust koguma, kui seda esitati muusikaprogrammis „Best Ten“. Sellest sai Alfee esimene hitt, mis püsis edetabelites veel mitu kuud.
BE∀T BOYS
1981. aastal lõi Alfee endale alias’e BEAT BOYS. Sellest sai nende tantsuline kõrvalprojekt, millega andsid nad välja kaks albumit, viis singlit ja live-video. 1988. aastal muutsid nad nime BE∀T BOYSiks. Tagurpidine „A“ sümboliseerib vastupidist Alfeet.
Täispuuprotokoll
Täispuuprotokoll (Inglise k. Spanning Tree Protocol) on võrguprotokoll, mis tagab sillatud kohtvõrgule silmustevaba topoloogia. Vajalik vältimaks lõputu tsükli tekkimist topoloogias, kus kaks võrku on mitut teed pidi omavahel ühenduses.
Wilhelm Worringer
Wilhelm Worringer (13. jaanuar 1881 Aachen – 29. märts 1965 München) oli Saksa kunstiteadlane.
Õpetamistegevus
1909–1915 töötas Worringer Bernis eradotsendina, seejärel 1925–28 erakorralise professorina Bonni Ülikooli kunstiajaloo instituudis. 1928 sai ta professorikoha Königsbergi ülikoolis. Siin viibis ta "siseemigratsioonis" aastatel 1933–1945. 1945 sai ta professuuri Halle Ülikoolis. 1950 lahkus ta Saksa Demokraatlikust Vabariigist poliitilistel põhjustel. Königsbergis käis ennast tema juures täiendamas eesti kunstiteadlane, hilisem Tartu Ülikooli professor Armin Tuulse.
1921 esitas Paul Clemen Worringeri kandidaadiks Tartu Ülikooli kunstiajaloo professori kohale. Valituks osutus hoopis Josef Strzygowski. Viimase loobumisel sai 1922. aastal Tartu Ülikooli esimeseks kunstiajaloo professoriks Tor Helge Kjellin.
Isiklikku
Ta oli abielus kunstnik Marta Worringeriga.
Vana-Kariste tehiskoobas
Koobaste lähedal asunud Koodioru koopad on praeguseks kinni varisenud.
Laine Karindi
Laine Karindi (10. mai 1926 Tartu – 4. detsember 2002 Tallinn) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1947 oreli erialal Tallinna Muusikakooli Hugo Lepnurme klassis ja aastal 1953 koorijuhtimise erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Gustav Ernesaksa klassis.
Ta töötas aastatel 1953–1954 koorijuhtimise õppejõuna Tartu Muusikakoolis ja aastatel 1954–1966 Tallinna Muusikakoolis. Aastatel 1966–1973 töötas ta koorijuhtimise õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja aastatel 1973–1995 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (aastast 1983 dotsent). Tema õpilased olid Olev Oja, Ene-Reet Ehala, Raivo Kõrgemägi, Ene Kangron, Ene Ahven, Riho Leppoja, Eevi Ukleika, Riho Rõõmus, Moonika Pullerits ja Tiina Sooba.
Lisaks juhatas ta aastatel 1955–1966 Tallinna Tööstuskooli nr 2 meeskoori, aastatel 1965–1969 Eesti Energia meeskoori ja aastast 1960 Kõrgemate Koolide Lõpetanute Segakoori (oli aastast 1969 selle koori peadirigent).
Isiklikku
Ta oli aastatel 1950–1956 abielus pianisti, organisti ja noodikirjutaja Peeter Rekkaroga. Tema isa oli helilooja, organist ja koorijuht Alfred Karindi. Tema õed on toimetaja ja tõlkija Linda Targo (1928) ning Imbi Mätas (1935), vend oli näitleja ja teatrijuht Jüri Karindi.
Kaheksa tõotust
Kaheksa tõotust on budismis kõlblusnormide loend pühendunud järgijatele erilistel päevadel ja pühadel.
Kuna kaheksat tõotust peetakse sageli budistlike uposatha päevade jooksul, siis neid nimetatakse uposatha tõotusteks või selles kontekstis ühe päeva tõotusteks. Need peaksid toetama meditatsioonipraktikat, ja sageli järgitakse neid kloostrites ja templites viibides, retriitidel jm puhul.
Mõnel perioodil ja kohtades, näiteks 7. – 10. sajandi Hiinas, järgiti ettekirjutusi laialdaselt. Tänapäeval on tehtud nende tõotuste taaselustamise katseid ja on ka tuntud poliitilisi liidreid, kes jälgivad neid pidevalt.
Kirchseelte
Kirchseelte on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Oldenburgi kreisis.
Valla pindala on 14,98 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1176 inimest.
Triinu
Ajakiri Triinu ilmus 1952. aastast Stockholmis stentsileerituna, hiljem trüki teel paljundatuna. Ajakirja asutas Vera Poska-Grünthal, kes oli pikka aega ka selle toimetaja.
Ajakiri ilmus aastatel 1952–1995. Väljaandja oli Toronto Eesti Naisseltsi Triinu Komitee. Aastatel 1985–1995 toimetas ajakirja Tanni Kents.
Ajakiri ilmus kord kvartalis. Ajakiri oli algul mõeldud naisteajakirjaks, kuid kujunes pereajakirjaks. Ajakirjas avaldati kirjeldusi eestlaste tööst, eriti eestluse säilimisest väljaspool Eestit. Ajakiri avaldas artikleid rahvatraditsioonidest, tõi etnograafidelt rahvariiete kirjeldusi ja mustrilehti.
Rägavere tee
Tänav algab Tuleviku tänavalt (teisel pool on samas sihis Laada tänav), suundub kagusse ja lõpeb linna piiril.
Rägavere teega ristuvad Lembitu, Kungla, Karja, Piiri, Võidu, Ehituse, Kruusa, Pae, Päikese, Kivi, Kaevu ja Murru tänav.
Rägavere teed pidi käib liiklus Rakverest Tudusse, Tudulinna ja Rannapungerjale.
Nahuel Molina
Nahuel Molina Lucero (sündinud 6. aprillil 1998 Embalses) on Argentina jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Madridi Atlético ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Boca Juniors, debüteerides Argentina kõrgliigas 2016. aasta veebruaris. 2018. aastal mängis ta laenul Argentina kõrgliiga klubis Defensa y Justicia ja 2019. aastal samasse liigasse kuuluvas Rosario Centralis.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Madridi Atléticoga.
Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn
Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn on rändrahn Rapla maakonnas Kehtna vallas Ellamaa külas Sepa-Mihkli talu krundil. Rändrahn kuulub kaitsealuste objektide alla.
Rahnu mõõtmed on 5,4 x 3,9 x 2,4 m.
Andres Lutsar
pisi|[[Aime Lutsar|Aime ja Andres Lutsar 1995. aastal]] Andres Lutsar (9. märts 1937 Erastvere vald, Võrumaa – 30. september 2007 Tallinn) oli Eesti judotreener, sportlane, spordiestraadi artist ning Eesti judoliikumise rajaja.
Aastal 1961 lõpetas Andres Lutsar Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Pärast seda tegutses ta treeneri ja artistina, oli andekas noortetreener ja mitme tuntud judoka kasvataja. 1972. aastal asutas Lutsar judoklubi Aita nime (praegune Aitado), hiljem oli ta selle president. Ta ise tuli 10 korral Eesti meistriks sambos ja kahel korral akrobaatilistes hüpetes.
Lutsar tegi 1969. aastal sambovõtete juhendajana kaasa filmi "Viimne reliikvia" võtetel, kaskadöörina tegi ta kaasa filmides "Viimne reliikvia" ja "Tulivesi". Lavastas Salme Kultuurikeskuse teatris näidendi "Meisterdetektiiv Kalle Blomkvist".
Andres Lutsar kirjutas judo- ja enesekaitseteemalisi raamatuid (sh "Judo meile" ja "Väike judoõpik") ja artikleid ajakirjandusväljaannetele.
Judoliikumise rajaja Jigorō Kanō eeskuju vääriliselt oli ka Andres Lutsar mitmekülgselt andekas. Ta tegeles peale judopedagoogi ülesannete ka filosoofiaga ning rääkis lisaks emakeelele vene, soome ja inglise keelt. Karismaatilise ja humoorika õhtujuhina juhtis Lutsar nii pulmi kui ka peoõhtuid. Lisaks, mingi aeg 70-ndates ta tegi kaasa Pirita jõesuudmes asuva kuunar-kohviku "Kihnu Jõnni" Kaljo Saarekese varjeteeprogrammis, mängides suupillil 2.MS populaarseid lugusid.
Andres Lutsar suri 30. septembril 2007 Tallinnas ning ta maeti 6. oktoobril 2007 Metsakalmistule.
Isiklikku
Andres Lutsaril on abielust Aimega poeg Jaan Lutsar, kes jätkab ka judokooli Aitado juhatamist ja treeninguid. Lutsaril on kolm pojatütart.
Võrguühenduste agregeerimine
Võrguühenduste agregeerimine (inglise keeles Link aggregation) on võrgundusalane termin tähistamaks meetodeid mitme võrguühenduse ühendamiseks nii, et need töötaks ühena. Sellega suurendatakse ühenduse läbilaskevõimet ja vähendatakse ühenduse katkemise võimalust mõne ühendusliini kadumise korral.
Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs
Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs on Claude E. Shannon'i magistritöö pealkiri, mille ta 1937. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT's). Oma väitekirjas tõestas Shannon, et Boole'i algebraga saab lihtsustada automaatsete telefonijaamade releepaigutusi. Shannon tõestas, et Boole'i algebraülesandeid peaks olema võimalik lahendada kasutades spetsiifilisi releedepaigutusi.
Releede binaaromaduste kasutamine loogikafunktsioonide loomiseks on põhimõtteliselt kõikide elektrooniliste digitaalarvutite aluseks. Shannoni teadustöö sai elektrotehnika kogukonna seas tuntuks Teise maailmasõja ajal ja pärast seda. Enne seda olid loogikaskeemide kavandamisel kasutatavad põhimõtted ad hoc ja puudus hea seletav teooria.
Lacy
pisi|right|Lacy krahvide vapp Lacy (ka von Lacy, de Lacy, de Laci, Lascy, Lacie; vene: Лэси, Ласси) on normannide päritolu aadlisuguvõsa.
Aleksanterinkatu
pisi|300px|Aleksanterinkatu suvel pisi|300px|Jõulutuledes Aleksanterinkatu Aleksanterinkatu (rootsi:Alexandersgatan) on tänav Helsingi kesklinnas. Tänav algab presidendilossi lähedal ja lõppeb Mannerheimintiega ristumisel. Tänava ääres on mitmeid kuulsaid hooneid, teiste seas näiteks Helsingi toomkirik, Helsingi Ülikooli peahoone, Nordea Soome peakorter ja Stockmanni kaubamaja.
Jõulude ajal ehitakse tänav igal aastal jõulutuledega ja avatakse pidulikult jõulutänav.
Helsingi trammiliinidest kasutab tänavat 2, 3, 4, 4T, 7A ja 7B, kuid tänava sõidab kogu pikkuses läbi ainult 4 ja 4T.
Aleksanterinkatu nime kannab ka Lahti peatänav, samuti on sellenimeline suur tänav Oulus ja Tamperes.
Shock G
Shock G (õieti Gregory Edward Jacobs; 25. august 1963 New York, Brooklyni linnaosa - 22. aprill 2021 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide räppar.
Ta oli tuntud ansambli Digital Underground juhtliikmena.
22. aprillil 2021 leiti ta hotellitoast surnuna, surma põhjuseks narkootikumi üledoos.
Eesti otsib superstaari (neljas hooaeg)
"Eesti otsib superstaari" neljas hooaega algas esimese saatega 13. veebruaril 2011 TV3-s. Saate tootis produktsioonifirma RUUT. Saate võitis Liis Lemsalu.
Teist hooaega järjest olid kohtunikud Mihkel Raud, Maarja-Liis Ilus ja Rein Rannap. Saateid juhtisid näitlejad Hele Kõrve ja Evelin Pang.
Võitja sai auhinnaks 10 000 eurot ning plaadilepingu firmaga Universal Music. Saatesarjale järgnes "Eesti otsib superstaari" turnee, mille raames kõikide hooaegade võitjad koos paljude teiste saatest osa võtnutega esinesid Eesti linnades.
24. märtsist 2011 hakkas TV3 neljapäevaõhtuti üle kandma saatesarja lisasaadet, milles näidati lava taga toimuvat. Esimesed kolm saadet olid pühendatud eelmiste hooaegade võitjatele Birgit Õigemeelele, Jana Kasele ja Ott Leplandile, milles tehti ülevaade nende tegemistest pärast saate võitu.
Eelvoorud
2011. aasta eelvoorud toimusid 16. jaanuaril Pärnu Kontserdimajas, 22.–23. jaanuaril Tallinnas Solarise keskuses, Tartus moe- ja vabaajakeskuses Tasku ning 6. veebruaril Jõhvi Kontserdimajas. Vaid 60 lauljat said teatrivoorudesse edasipääsu andva "kollase kaardi".
Teatrivoorud
Teatrivoorud toimusid 14.–15. veebruaril 2011 Tallinnas Salme Kultuurikeskuses. Kuna kuuekümnest osalejast vaid kakskümmend olid meessoost, siis kvalifitseerusid nad otse teise vooru. Neljakümnest neiust pääses teise vooru kakskümmend kaks.
Teises voorus jagati osalejad duettidesse. Osalejatel oli võimalus esitada kas Ott Leplandi ja Lenna Kuurmaa "Sinuni" või James Morrisoni ja Nelly Furtado "Broken Stringsi". Pärast esitusi jaotati osalejad "Jah", "Võib-olla" ja "Ei" gruppidesse, millest esimesed kaks pääsesid teatrivoorude viimasesse vooru.
Kolmandas voorus said tütarlapsed valida Janis Joplini loo "Piece of My Heart" ja Katy Perry laulu "Firework" vahel. Noormeestel oli võimalik valida Koit Toome hiti "Mälestused", Robbie Williamsi "Let me Entertain You" ja Kings of Leoni "Use Somebody" vahel. Stuudiovoorudesse pääsesid edasi kümme noormeest ja kümme tütarlast.
Wolff
Wolff (läti keeles Volfs, vene keeles Вольф) oli Alam-Sileesia päritolu aadlisuguvõsa, XX sajandi algul üks suurimaid maavaldajaid Liivimaal.
Eesti otsib superstaari (neljas hooaeg)
Stuudiovoorud
Stuudiovoorud toimusid 27. märtsil ning 3. ja 10. aprillil 2011. Esimeses voorus osalesid tütarlapsed, teises noormehed. Mõlemast voorust pääses edasi telefonihääletuse tulemuste põhjal kolm lauljat. Ülejäänud osalejate hulgast valisid kohtunikud kümme noort lauljat, kes osalesid kolmandas stuudiovoorus. Kolmandast stuudiovoorust pääsesid finaali neli osalejat.
Wolff
Ajalugu
Wolffide on esimesi teateid 1427. aastast. Nad võeti 1726. aastal Liivimaa ja 1729. aastal Eestimaa rüütelkonda. 1747. aastal omandasid Püha Rooma keisrilt vabahärra tiitli.
Eesti otsib superstaari (neljas hooaeg)
Esimene stuudiovoor
Esimene voor toimus 27. märtsil 2011, milles osalesid kümme tütarlast.
Finaali pääsesid Triin Niitoja, Rosanna Lints, Teele Viira Kolmandasse vooru pääsesid (kohtunike valikul) Katrin-Merili Poom, Liis Lemsalu, Liis Reisner, Marilyn Ollep, Marit Kesa, Raahel Pilpak.
Wolff
Maavaldused
Eesti ja Läti alal oli XIX sajandi lõpus Wolffide käes kokku 270 000 hektarit mõisamaad.
Eesti otsib superstaari (neljas hooaeg)
Teine stuudiovoor
Teine voor toimus 3. aprillil 2011. Selles osalesid 9 noormeest.
Finaali pääsesid Leemet Onno, Imre Saarna, Jaan Lehepuu. '' Kolmandasse vooru pääsesid (kohtunike valikul) Artjom Savitski, Kevin Johannson, Lauri Atsov, Mikk Tivas. ''
Top 10
Esimene finaalsaade toimus 17. aprillil 2011. Saate teemaks oli "Suured lood", mis tähendab, et osalejad pidid esitama väga kuulsaid hitte.
Top 9
Teine finaalsaade toimus 24. aprillil 2011. Finalistid laulsid eestikeelseid laule.
Top 8
Kolmas finaalsaade toimus 1. mail 2011. Finalistid laulsid 1970. ja 1980. aastate tantsulugusid.
Top 6
Viies finaalsaade toimus 15. mail 2011. Osalejad laulsid Big Bandi lugusid Bel-Etage'i orkestri saatel.
Top 5
Kuues finaalsaade toimus 22. mail 2011. Osalejad laulsid laule oma sünniaastast ja kohtuniku lugu.
Top 4
Seitsmes finaalsaade toimus 29. mail 2011. Osalejad laulsid laulu, mille on kirjutanud Hendrik Sal-Saller. Liis Lemsalu esitas laulu "Den fyrste sang eg høyra fekk" (sõnad 1877), mille teksti autors on norra proosakirjanik ja luuletaja Per Sivle (1857–1904).
Top 3
Kaheksas finaalsaade toimus 5. juunil 2011. Võistlejad esitasid ühe armastusloo ja dueti tuntud eesti lauljaga. Külalisesinejatena astusid saates üles Getter Jaani ja Koit Toome, kes esitasid laulu "Valged ööd".
Duetid:
Superfinaal
Superfinaal toimus 12. juunil 2011 Solarise keskuses Tallinnas. Superfinalistid esitasid varem esitatud loo, mida peavad parimaks, isamaaline laul ja võidulugu. Saates astusid üles külalisesinejatena saatejuhid Evein Pang ja Hele Kõrve lauluga "Üks imelik masin" ning Soome poplaulja Kim Herold looga "Before I Marry You". Koos astusid üles ka superfinalistid Liis Lemsalu ja Artjom Savitski lauluga "Addicted to Love". "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja võitjaks valisid vaatajad telefonihääletusega Liis Lemsalu.
Eesti Superstaar Live Tuur 2011
5.–22. juunini astusid Eesti linnades üles "Eesti otsib superstaari" viis viimast superfinalisti Rosanna Lints, Teele Viira, Triin Niitoja, Artjom Savitski ja Liis Lemsalu, lisaks kellele astusid kaheksas linnas toimunud kontsertidel üles ka juba tunnustatud lauljad Ott Lepland, Koit Toome, Lenna Kuurmaa ja Getter Jaani. Piletid tuurile olid saadaval Piletilevist.
Tuuri lugude kava
Teele Viira Triin Niitoja Rosanna Lints Ott Lepland Ott Lepland ja Lenna Kuurmaa Lenna Kuurmaa Artjom Savitski Liis Lemsalu Getter Jaani Koit Toome Getter Jaani ja Koit Toome
Prinzhöfte
Valla pindala on 41,98 km². 31. detsembril 2017 elas seal 668 inimest.
Koodioru paljandid
Koodioru paljandid on Koodiorus asuvad liivakivipaljandid; halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas Päigiste külas. Paljandid koos Vana-Kariste koopaga on arvele võetud ürglooduse objektidena.
Domini di Terraferma
pisi|350px|Veneetsia valdused Vahemere ümbruses, Terraferma on tähistatud roosaga Domini di Terraferma (veneetsia keeles domini de teraferma või stato da tera; sõna-sõnalt "maismaavaldused" või "maismaariik") tähistab neid Veneetsia vabariigi alasid, mis asusid Itaalia põhjaosas Aadria merest sisemaa poole.
Domini di Terraferma näol oli tegemist ühega Veneetsia valduste kolmest osast. Teised kaks olid Stato da Mar ("mereriik") ja Dogado (doodžile allunud Veneetsia ise ja selle lähimad alad laguuni ääres).
USA Today
USA Today (hääldus: ) on 1982. aastal Al Neuharthi asutatud ingliskeelne Ameerika Ühendriikide päevaleht, mille omanik on Gannett Company.
Domini di Terraferma
Geograafia
Oma suurimas ulatuses hõlmas Terraferma järgmisi tänapäevase Itaalia alasid: Veneto, Friuli-Venezia Giulia lääne- ja keskosa ja Lombardia idapoolsed osad (st tänased Bergamo ja Brescia provintsid) kuni Adda jõeni, kus territoorium piirnes Milano hertsogiriigiga. Lõunas moodustas Po jõe alamjooksul asuv ajalooline Polesine piirkond piiri Kirikuriigiga.
Ajaloolisest Friuli piirkonnast hõlmas Terraferma lääne- ja keskosa, välja arvatud selle kõige idapoolsem Soča (itaalia keeles Isonzo) jõe äärne osa, mis oli keiserlike Görzi krahvide valdus. Põhja pool tähistasid Karni ja Julia Alpid piiri Sise-Austria Kärnteni ja Kraini hertsogkondadega.
USA Today
2016. aastal oli väljaandel hinnanguliselt 7 miljonit lugejat, millega see oli USAs 3 loetavaima väljaande seas kõrvuti Wall Street Journali ja New York Timesiga''.
Domini di Terraferma
Ajalugu
Veneetsia vallutas maismaal asuva Mestre Veronat valitsenud Scaligeride käest aastal 1337 ning sellele järgnesid Treviso ja Bassano del Grappa aastal 1339. Terraferma provintsi väljakujunemine sai reaalselt alguse doodž Michele Steno ametisse asumisega aastal 1400. Viimane korraldas süstemaatiliselt sõjaretki Veneetsia tagamaadele, et kindlustada kaubavahetust ja Veneetsia kodanike ülalpidamist.
Steno järglased doodži ametis Tommaso Mocenigo ja Francesco Foscari suurendasid vabariigi valduseid ja seda mitte ainult Scaligeride kahjuks. Oma valdustest pidid loobuma ka Padova da Carrarad (veneetslased hukkasid Padova valitseja Francesco Novello da Carrara aastal 1406) ja Milano Viscontid.
Peale Campo Formio rahu sõlmimist ja Veneetsia vabariigi lõppu olid Domini di Terraferma alad lühikest aega Prantsusmaa võimu all kuni Napoleon alad aastal 1797 Austriale loovutas. 1805. aastal liideti endised Domini di Terraferma valdused Napoleoni Itaalia kuningriigiga. Kümme aastat hiljem sai piirkonnast koos Lombardiaga osa Austria keisririigi kontrolli all olevast Lombardia-Veneetsia kuningriigist.
Leonid Kaart
Leonid Kaart (12. veebruar 1910 Peterburi – 26. veebruar 1994) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aastail 1932–1937 oli ta vandeadvokaat Theodor Kanemäe abi, 1937–1940 vandeadvokaat Tartus.
Anastasija Sarokina
240px|pisi| Anastasija Sarokina (2012)
Leonid Kaart
1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus suri.
Anastasija Sarokina
Sarokina on 2017. aastast Valgevene Maleföderatsiooni president ja 2018. aastast ühtlasi Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. Aprillis 2019 oli ta Nur-Sultanis toimunud võistkondlike maailmameistrivõistluste peakohtunik.