cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kõvaketas
Kõvaketta ajalugu
1950. aastal valmis esimene kõvaketas USA mereväe tellimusel, selle valmistas Engineering Research Associates of Minneapolis ning see seade mahutas ühe kilobiti andmeid. Alles 6 aastat hiljem, 1956. aastal tuli IBM välja kõvakettaga, mis mahutas 5 MB andmeid, kuid oli kordi odavam ja kergemini kättesaadav kui see andmekandja, mis oli valmistatud USA mereväele.
1973. aastal laskis IBM välja kõvaketta, mida peetakse tänapäeva andmekandjate isaks. Konkreetse kõvaketta puhul kasutati sama tehnoloogiat, mis on laialt levinud tänapäeva kõvaketastes. Mudeli nimi oli 3340 ja hüüdnimeks Winchester. Sellest seadmest väljastati kolm versiooni: kaks 30 MB mudelit ja üks 70 MB mudel.
1980. aastal valmistas Seagate kõvaketta kodukasutuseks. Selle hind pole küll teada, kuid kindlasti ei saanud seda endale lubada iga pere. Kõvaketta maht oli 5 MB. Võrdluseks: sel ajal oli tipptehnoloogiaks IBMi kõvaketas, mis mahutas 1 GB andmeid, kuid kaalus 250 kg ja oli külmkapisuurune.
1983. aastal lasti välja kõvaketas laiusega 3,5", mis on tänapäeval saanud üheks levinumaks standardiks lauaarvutites ja serverites.
1991. aastal tutvustati avalikkusele esimest sülearvuti ketast laiusega 2,5", see mahutas 100 MB andmeid.
1997. aastal avalikustati esimene kõvaketas, mille pöörlemissagedus oli 7200 pööret minutis (rpm). 2003. aastal avalikustati Serial-ATA standard, mis mõne esimese aastaga üheks populaarsemaks IDE kõrval, 2010. aasta paiku sai ainuvalitsejaks.
Pärast 2003. aastat pole nii suuri ja märkimisväärseid tehnoloogilisi hüppeid toimunud. Tehnoloogia on üldjoontes jäänud samaks, kuid see on muutunud oluliselt efektiivsemaks ning arendusse on piisavalt investeeritud. Detailid muutuvad väiksemaks, komponendid kiiremaks ja täpsemaks. 2005. aastal mahutas kodukasutajale mõeldud kõvaketas 500 GB andmeid, 2009. aastal juba 2000 GB. (See lõik vajab parandamist!)
Tänapäev
60 aasta jooksul on kõvaketaste areng olnud meeletult kiire, täiesti võrreldav infotehnoloogia arenguga. 60 aastat tagasi toodeti mõned üksikud kõvakettad, tänapäeval on toodang kasvanud 500 miljoni kõvakettani aastas (vastavalt iSuppli andmetele).
On palju näitajaid, mille järgi tänapäeva kõvakettaid liigitada. Näiteks füüsilise suuruse (laiuse), kiiruse (pöördeid minutis) ja andmeedastusliidese järgi.
Tänapäeva kõvaketta levinud standardid on 3,5", 2,5" ja 1,8". Esimest kasutatakse lauaarvutites ja serverites, selle kõvaketta laius on ligikaudu 10 cm. Üldjuhul on tegu kiirete, kuid energiajanuste ja palju kuumust eraldavate ketastega. 2,5" kõvakettaid kasutatakse sülearvutites. Need ei mahuta küll nii palju andmeid, kuid on see-eest vaiksemad ja tarbivad vähem voolu. 1,8" kõvakettad on vähe levinud ja neid kasutatakse erinevates kaasaskantavates seadmetes, nt mobiiltelefonides, või muudes väikestes seadmetes. 2000. aastate esimeses pooles toodeti ka lauaarvuti 8-tollisesse pessa sobivaid aeglaselt pöörlevaid ja aeglase andmevahetuskiirusega kõvakettaid, millel on suurem mahtuvus.
Et kõvaketas on tänapäeval nii laialt levinud, siis on igal inimesel sellele omad soovid – entusiastid soovivad kiirust, serveriomanikud vastupidavust, sülearvuti kasutajad vaikset tööd jne. Seetõttu ongi kõvakettad eri pöörlemiskiirustega. Pöörlemiskiiruse all on mõeldud ketaste (inglise k. Platter) täispöördeid minutis (inglise k. Revolutions per minute). Kõvaketaste kiirused on tavaliselt 4200, 5400, 7200, 10 000 ja 15 000 rpm. Mida suurem on ketta pöörlemiskiirus, seda suurem on andmeedastuskiirus, kuid samas eraldavad kiiremad kõvakettad rohkem kuumust, on mürarikkamad ja kulutavad rohkem energiat. Seetõttu kasutatakse näiteks 4200 rpm kõvakettaid sülearvutites ja 15 000 rpm kiirusega seadmeid serverites.
2006. aasta paiku hakati müüma kõvakettaid mis kasutavad perpendikulaarset salvestust (ristsalvestus, Perpendicular recording, PMR (technology)). Tänu sellele tehnoloogiale hakkasid kõvaketaste mahud kordades kiiremini kasvama, kui need kasvasid eelmistel kümnenditel. 2015 aastal toodeti 10TB (10 terabaidise) mahtuvusega kõvakettaid.
2012. aastal tõi Western Digital turule 4 TB mahuga kõvaketta. Võrdluseks saab tuua, et 2005. aastal oli suurima erasektoris kasutamiseks mõeldud kõvaketta mahutavus 500 GB.
Tulevik
Tulevikus võib kindlasti oodata standardsete kõvaketaste ehk HDD kiiruse ja mahu kasvu. Kuid kindlasti leiab laiemat kasutust ka uus SSD (inglise solid state drive) tehnoloogia, mida eesti keeles võiks nimetada välkmälul baseeruvaks salvestusseadmeks, lühemalt pooljuhtkettaks, pooljuhtajuriks või tahkisajuriks (hoolimata sellest, et termin on kohati läinud tavakasutusse, on nimetus "pooljuhtketas" tegelikult ekslik, kuna seade füüsiliselt ketast ei sisalda; ingliskeelse sõna drive tõlkena on kasutatud nii sõna "draiv" kui ka "ajur").
Tegu pole uue tehnoloogiaga, vaid vana täiustamisega. Välkmälu on juba kaua aega arvutites muutmäluna kasutatud, kuid nüüd on seda tehnoloogiat täiendatud. Kiirus on suurenenud, vastupidavus on parem ja maht samuti kasvanud.
Peamine erinevus HDD ja SSD vahel on see, et viimasel puuduvad igasugused liikuvad osad. Seetõttu on see vastupidavam, sest liikuvad osad kuluvad. Tänu sellele on SSD vastupidavam ka välisärritustele: nii temperatuuri muutustele ja põrutustele kui ka niiskusele. Välkmälul põhinevad kettad tarbivad ka vähem voolu ning kuivõrd neil puudub lugemis-kirjutuspea, on võimalik ka andmeid kiiremini lugeda ja kirjutada.
SSD miinusteks on kõrgem hind ja väiksem mahutavus. SSD kahjuks räägib ka piiratud kirjutuskordade arv. Tavakasutajale pole see kuigi oluline, sest ta ei pruugi oma eluea jooksul kõiki neid kordi ära kasutadagi, kuid entusiasti või serveri puhul võib juhtuda, et välkmäluketas lakkab töötamast, sest seda on nii palju kasutatud. Aastatel 2015–2016 on SSD-ketaste mahud hüppeliselt tõusnud, räägitakse 16 TB suuruste SSD-ketaste tootmisest, hind on aga väga kallis.
Suuremat kiirust võib kindlasti pidada üheks SSD paremaks küljeks, sest see võib kohati ületada HDD oma mitmekordselt. SSD puhul on väga oluline see, kas loetakse ja kirjutatakse mitmeid väiksemahulisi andmeid või üht suurt. Esimesel juhul on SSD kiirused võib-olla väiksemadki kui HDD omad. Seda seetõttu, et andmed paiknevad SSD-kettal 4 kB plokkide kaupa, mida on ükshaaval väga aeganõudev muuta.
Varss
pisi|Mära ja varss Varss on kasvueas hobuslane või kaamel. Hobust loetakse varsaks, kui ta on vähem kui aastane.
Veidi vanem kuid mitte veel suguküps noorhobune on sälg (mitmus: sälud).
Hageri kihelkond
pisi|[[Hageri kirik]]
Piirkonna ajalugu
Oletatavasti oli kihelkond Lohu muinaslinnuse ümber olemas juba muinasajal, kuid kihelkonna toonane nimi ei ole teada.
Hageri kihelkonda on kirjalikes allikates esmamainitud 1241. aastal. 1240. aastal eraldus Hageri kihelkonnast Juuru kihelkond.
Hageri kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 22 mõisat, neist 1 kirikumõis, 15 rüütlimõisast peamõisat ning nende 6 kõrvalmõisat. Lisaks veel 1 karjamõis.
Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkonna piiridesse jääb tänapäevane Kohila vald ühes Kohila aleviga. Samuti jäävad kihelkonna piiridesse Kiisa ja Kurtna küla.
Oberschöna vald
Oberschöna on vald Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus Freibergi kreisi.
Valda kuuluvad Bahnhof Frankenstein, Bräunsdorf, Kleinschirma, Langhennersdorf, Oberschöna ja Wegefarth.
932
932. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad - 930. aastad - 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad
Aastad: 927 928 929 930 931 - 932 - 933 934 935 936 937 938
Vilepill
pisi|175px|[[Pajukoorest valmistatud vilepill ehk pajupill]] Vilepill on torujas huuliku ja sõrmeaukudega puidust, metallist, savist või plastist valmistatud muusikariist.
Valmistamine
Tuntumaid vilepille on pajupill, mis on peamiselt lastepillina tänini kasutatav. Vilepille tehti ka muude puude koorest (toomingas, lepp, pihlakas, männikasvust jt.). Pill tehti kevadel mähiajal siledast sõrmejämedusest umbes 15 cm pikkusest oksast. Puhumisotsast 2–3 cm kaugusele lõigati sisse hammas(sälk), oksa koor klopiti lahti ning keerati pealt ära. Puhumisotsa lõigati poolviltuselt. Väljakeeratud puust pandi sellesse otsa huulikuks puupulgast "keel", millel pealmine kumerus oli ära lõigatud, nii et tekkis väike pilu. Pilusse puhudes tekkis heli. Teise otsa pandi punn, mis oli mõnikord liikuv ja sellega sai muuta heli kõrgust.
Muud vilepillid
Lisaks kuulub vilepillide hulka hein putkest valmistatud mitme sõrmeavaga putkepill, Lõuna-Eestis nimetatakse seda pütsikpilliks. Sõrmeavadega vilepille tehti ka puust (millesse põletati sisekanal) või plekist. Leitud on sarnaseid keskaegseid loomaluust vilepille. Eraldi variant oli Kirde-Eestis kasutatud venevile (ka piibar), see oli kaks korda pikem pajupillist, tema keskel oli puhumisava ning otsad olid suletud punnidega. Puhumisavast kahel pool asusid sõrmeavad.
Efektiivdoos
Efektiivdoos on kiiritusedoosi suurus, mis arvutatakse ekvivalentdooside kaalutud liitmisel. See väljendab kogu inimkeha saadavat kiiritust.
Efektiivdoosi mõõtühikuks on siivert (tähis Sv), sagedamini millisiivert (mSv). Efektiivdoosi mõiste kirjeldas aastal 1977 Wolfgang Jacobi.
Krišjānis Barons
pisi|Krišjānis Baronsi pilt 1985. aastal ilmunud Nõukogude Liidu postmargil Krišjānis Barons (31. oktoober 1835 Strutele – 8. märts 1923 Riia) oli läti kirjanik, folklorist ja rahvusliku liikumise tegelane.
1856–1862 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat ja astronoomiat.
Aastail 1862–1865 oli ta ajalehte Pēterburgas Avīzes toimetaja. 1867 läks ta koduõpetajaks Moskvasse. Alles 1893. aastal läks ta tagasi Riiga.
Krišjānis Baronsit on kujutatud Läti 100-latisel pangatähel.
Lõuna-Matabelelandi provints
Lõuna-Matabelelandi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Zimbabwes.
Serravalle
Serravalle on omavalitsus (castello) San Marino põhjaosas. Piirneb Domagnano ja Borgo Maggiore omavalitsustega ning Itaalias Rimini provintsi Verucchio, Rimini ja Coriano omavalitsusega.
Serravalle on San Marino suurim ja tihedaima asustusega omavalitsus.
Keskaegsetes allikates on koha nimi Castrum Olnani. Serravallet on esmamainitud 962. aastal ühes Otto I kirjas.
Omavalitsuses asub San Marino rahvarikkaim asula Dogana.
Põhja-Matabelelandi provints
Põhja-Matabelelandi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Zimbabwes.
Pagari tänav
pisi|Vaade Pagari tänava hoonetele Oleviste kiriku vaateplatvormilt pisi|Pagari tänav Pagari tänav on tänav Tallinna vanalinnas Pika tänava ja Laia tänava vahel. Lühike Pagari tänav on tuntud selle poolest, et läbi aegade on sealseis hooneis asunud riiklikud sisejulgeoleku ja riikliku julgeoleku ametkonnad, ehkki 1911. aastal ehitati hooned elamuks.
Ajalugu
Pagari tänav on kandnud nimesid: Paggari tn; saksa keeles Bäckerstraße, vene keeles ''Булочная ул. , Пагари, ул.''
1911. aastal ostis Suurbritannia kodanik William Tulip Pagari, Pika ja Laia tänava vahelises kvartalis kolm kinnistut. Kinnistud liideti, varasem kesk- ja varauusaegne hoonestus lammutati. Eelmised hooned Pika ja Pagari tänava nurgal kuulusid Emilie von Essenile, August von Kotzebuele, Ida Josefi ja Virginia von Hueckile, kes olid saanud hooned pärandusena. Alles 1908. aastast kuulusid vanad nurgapealsed hooned Virginia von Hueckile.
Uus suur äri- ja eluhoone valmis 1912. aastal arhitekt Hans Schmidti projekti järgi. Vaatamata mõõtmetele on tegemist siiski elegantse ehitisega, mis ei mõju vanalinnas pealetükkivalt ebamastaapsena. See meenutab nii mastaabilt kui ka arhitektuurilaadilt pigem Riia või Kesk-Euroopa suurlinnade arhitektuuri ning on Tallinnas sügavalt erandlik. Tallinnasse Peeter Suure merekindluse rajamisel otsiti lisaks uute hoonete ehitamisele ka juba olemasolevaid. Tulipi üürimaja leiti olevat sobilik merekindluse juhtkonna elamuks ning osteti 1917. aasta jaanuaris Vene keisririigile, kus asus Peeter Suure merekindluse ehitusvalitsus.
1918. aasta märtsi alguses toimusid maja ühes toas Eesti Ajutise Valitsuse koosolekud, seejärel läks hoone Saksa okupatsiooni ajal Saksa keisririigi 8. armee staabi tooraine- ja kaubandusosakonnale (RoHa). 1918. aasta novembri keskel paiknes majas Harjumaa Maakonna Valitsus. Pagari tänava hoonestus koosneb kolmest hoonest:
1918–1940
24. novembril 1918 taotles sõjaminister kindralmajor Andres Larka siseministrilt Harju maakonna valitsuse kasutuses oleva hoone Pagari 1 sõjaväeliste asutuste jaoks üleandmist ja hoone Pagari 1 anti üle Eesti Vabariigi Sõjaministeeriumile. Lisaks ministeeriumile olid hoones ka sõjaväe peastaap ning Vabadussõja Ajaloo Komitee ruumid – kontor, raamatukogu ja soklikorrusel arhiiv. 1936. aastal omandas Eesti Vabariik Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikult hooned Pikk 61, 62, 63.
1940–1941
9. oktoobril 1940 anti hoone Pagari tänav 1 üle Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadile ning seal hakkas tööle Nõukogude repressiivaparaat. 1941 rajati Pagari tänava maja nr 1 keldritesse kongid.
1941–1944
1941. aasta augustis, kui Saksa väed vallutasid Tallinna, püüdis NKVD Pagari tänava hoone torni õhku lastes oma tegevuse jälgi hävitada, osa tornist häviski. Saksa okupatsiooni ajal asusid Pagari tänava majas Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium, Välispolitsei Peaosakond, Politsei ja Omakaitse Peaosakond ja Omakaitse staap ning teised Saksa sõjaväega seotud asutused. Saksa Julgeolekupolitsei ja SD asus Tõnismäel Antonisberg-Strasse 16 majas, julgeolekupolitsei Eesti osakond aga Toompuiestee 4.
1944–1991
Hoone Pagari 2 // Pikk 61 // 63 sai 1944. aastal Nõukogude lennuväe märtsipommitamise käigus suuri kahjustusi ja taastati 1950. aastail. Siseministeeriumi hoone ühendati Pagari 1 hoonega II korruse galerii kaudu.
Nõukogude võimu taaskehtestamisel endine tegevus jätkus, Pagari tänava majas asusid Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaat ja Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaat. Enamik 1940. ja 1950. aastail poliitilistel põhjustel kinnipeetutest toodi "Pagari maja" keldritesse Patarei tänava sisevanglasse ning saadeti sealt edasi Keskvanglasse.
1991. aastani tegutses majas Pagari 1 Eesti NSV Julgeolekukomitee ja Pagari 2 Eesti NSV Siseministeerium.
931
931. aasta
Pagari tänav
1944–1991
1990. aastal, pärast Eesti taasiseseisvumist, 1. augustil 1990. aastal Eesti NSV Siseministeerium väljumist NSV Liidu Siseministeeriumi alluvusest ja iseseisvumist ning Eesti politsei taasloomist 1. märtsil 1991. aastal jäi Pagari 1 hoone Eesti Politsei Politseiameti käsutusse, 1. detsembril, anti Eesti NSV Julgeolekukomitee hoone üle Eesti valitsusele üle. Pagari tänav 2 hoone aga Eesti Vabariigi Siseministeeriumile.
931
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Jim Marrs
pisi|Jim Marrs Jim Marrs (5. detsember 1943 Fort Worth, Texas – 2. august 2017 Springtown, Texas) oli ameerika uudistereporter, kolledžiõpetaja ja vandenõuteooriaid levitav kirjanik.
931
Aastakümned: 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad - 930. aastad - 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad
Pagari tänav
2010. aasta ja erastamine
2010. aastal erastati kolmikaadressil Lai 44 // Pagari 1 // Pikk 59 asuv kinnistu Pagari 1 OÜ-le, mis kinnitas ajaloomälestiseks tunnistatud hoone rekonstrueerimise eskiisprojekti ning kavatses seni riigikaitselistel eesmärkidel kasutatud hoone rekonstrueerida äripindadega korterelamuks – ehitist soovitakse kasutada 90% ulatuses eluruumidena, 5% ulatuses äripindadena ja 5% ulatuses muuseumina.
Tatjana Zrjanina
Tatjana Zrjanina (vene Зрянина Татьяна Сергеевна) (6. jaanuar 1910 (vkj 26 detsember 1909), Maikop – 6. september 1998, Narva ) oli vene päritoluga  Eesti luuletaja.
Tatjana Farforovskaja elas algselt Maikopis.
Kolisid Venemaalt (Jaanilinn ) Eestisse (Narva) aastal 1962. Töötas Narvas lektori ja õpetajana, juhendas linna kirjandusühendust. Kirjutas luuletusi ja tegi koostööd Tallinna, Leningradi ja Narva perioodiliste trükkidega.
Pagari tänav
Hoone Pagari 1
Hoone on üks silmapaistvamaid juugendlikus uusklassitsistlikus stiilis ehitatud korterelamu Tallinnas. Viiekorruselise, kõrge soklikorrusega hoone kandeseinad on ehitatud tellise-pae segaehitisena. Hoonel on kaks peatrepikoda ja kolm õuepoolset trepikoda. Sokkel on viimistletud klombitud paekivist, esimene korrus lihvitud paekivist. Hoone fassaadid on säilinud alates 1912. aastast muutumatuna. II–V korrus on krohvitud. Madala kaldega katus oli algselt kaetud betoonvaltskividega, praegu värvitud terasplekiga. Kahe pidulikult vormistatud sissepääsuga Pagari tänava poolsel peafassaadil on kaks poolümarat ja kaks kandilist kolme korrust läbivat ärklit.
Tatjana Zrjanina
Tatjana Zrjanina looming oli tihedalt seotud Narva ja selle ajalooga. Ta oli Narva kohta värsikogude ("Narvalased Narvast" ("Нарвитяне о Нарве", 1981), "Sa oled narvalane" "Ты – нарвитянин", 1984), "Meie Narva" ("Наша Нарва", 1989)) koostamise innustaja ja algataja. 1989. aastal on ta avaldanud Narva luuletajate almanahhi.
Pagari tänav
Hoone Pagari 1
Üle tee Pagari 2 asuva hoone, kus asus Eesti NSV Siseministeeriumi hoone ühendati 1950. aastatel Pagari 1 hoonega II korruse galerii kaudu, mis katab ühe kandilistest ärklitest. Analoogselt, kuid ilma paraadsissepääsudeta on lahendatud kitsamad Pika ja Laia tänava fassaadid. Tänavafassaade ilmestavad krohvmedaljonid ning akendealused ornamentidega tahvlid, metall- ja kivipiiretega rõdud. Valminud hoonest olid hoone II–V korrusel ruumikad korterid, I korruse suurtes korterites olid ka avaliku funktsiooniga büroo- või vastuvõturuumid. Soklikorrusel olid kaupluse- või töökojaruumid, ülemiste korterite panipaigad ja 2–4 korterit.
Algset plaanilahendust on hiljem muudetud, kohandades seda ametiasutusele sobivaks. Praegune hoone siseplaneering pärineb 1920. aastatest, mil hoone kohandati ümber korterelamust ametiasutuse hooneks: ühe korruse ruumid seoti omavahel pikkade koridoridega. I ja soklikorrusele on vastavalt hoone funktsioonile juurde tehtud arhiivi-, kinnipidamis-, söökla- jms ruume. Eriti väärtuslikuks ja säilitamisväärseks tuleb lugeda hoone keldreid, kus on seni alles Eesti NSV SARK-i aegne vangla kongidesüsteem.
931
Aastad: 926 927 928 929 930 - 931 - 932 933 934 935 936
Tatjana Zrjanina
Aastast 1985 tõlgis Eesti luuletajate Aira Kaali ja Viivi Luigu luuletusi vene keelde.
Aastast 1982 oli Tatjana Zrjanina Eesti Kirjanike Liidu liige.
Pagari tänav
Hoone Pagari 1
2008. aastal kaalus valitsus hoone maha müümist, aga vabadusvõitlejad ja represseeritud oleksid soovinud seal hoopis kommunismikuritegude muuseumi näha.
Ettevõte Tolaram Grupp muudab hoone luksuslikuks kortermajaks. Planeeritud on 42 korterit, mis valmivad 2013. aastal.
Tatjana Zrjanina
Isiklik
Tal oli poeg Sergei ja tütar Olga.
Jim Marrs
Elulugu
Tema isa, sügavusklik baptist, oli teraskonstruktsioonielementide müüja Saint Louises asuvas ettevõttes.
Jim Marrs lõpetas 1966. aastal Põhja-Texase Ülikooli bakalaureusekraadiga ajakirjanduse erialal ning 1968. aastal lõpetas ta magistrikraadiga Texase Tehnikaülikoolis Lubbockis.
Pärast tehnikaülikooli lõpetamist astus ta USA relvajõududesse. Pärast armeest vabanemist 1968 alustas ta tööd Fort Worth Star-Telegram nimelises ajalehes. Ta tegeles põhiliselt politseisündmuste ja muude üldiste uudiste kajastamisega nii kohalikus kui ka Euroopa ja Kesk-Aasia mastaabis. Vietnami sõja ajal võttis ta pausi ajakirjaniku tööst ja liitus US Armee 4. luurerügemendiga, teenides sõjakoldes. Eraellu naastes jätkas ka kirjutamist, kajastades põhiliselt lennundustehnoloogia uudiseid ja ka toimides uuriva reporterina.
Oma uuriva reporteri päevil asus ta uurima John F. Kennedy mõrvalugu. Pärast paljude Dallase Politseidepartemangu töötajate küsitlemist jõudis ta veendumusele, et Warreni Komisjon oli valitsuse poolt organiseeritud varjamaks JFK mõrva piinlikke üksikasju. Jätkates uurimist, küsitles ta veel paljusid Dallase linna ja maakonna ametnikke ning teisi olulisi võtmetunnistajaid.
1976. aastal hakkas Marrs õpetama Texase Ülikoolis kursust JFK elust ja surmast. Ta lahkus Fort Worth Star-Telegrami juurest 1980. aastal ja hakkas tööle vabakutselise ajakirjanikuna, kuid jätkas ka JFK surma asjaolude uurimist. Pärast pikka uurimist ja tunnistajate küsitlemist jõudis Marrs veendumusele, et Lee Harvey Oswald oli valitsuse poolt ette lükatud ohvrilammas, ning 1989. aastal ilmus temalt raamat "Crossfire: The Plot That Killed Kennedy" – "Risttuli; Vandenõu, mis tappis Kennedy". Raamatus avaldatu võeti vastu suhteliselt kriitiliselt, kuid raamat jõudis veebruaris 1992 New York Times müügiedetabeli tippu. Selle raamatu põhjal tegi režissöör Oliver Stone mängufilmi "JFK"; Marrs oli selle produktsiooni ja stsenaariumi peakonsultant.
1980. aastal võttis Marrs end igapäevasest palgatööst vabaks, kirjutas vahel midagi ajakirjaniku ja kirjanikuna või andis nõu avalike suhete konsultandina. Ta andis ta välja maakonnalehte ja iganädalast turismifirma brošüüri ning tootis mitu telesaadet kaabeltelevisioonidele ja videoid, mida on võimalik osta tema kodulehe vahendusel.
1992. aastast töötas Marrs ligi kolm aastat, tehes uurimist ja lõpetades raamatut, mis käsitleb ülisalajast CIA ehk Luure Keskagentuuri programmi parapsühholoogiasse kuuluva ala kaugtunnetuse ("Remote Viewing") kohta. Raamatu avaldamisest keelduti teadmata põhjustel 1995. aastal. Paar kuud hiljem avaldas Washington Post kirjutise USA Armee samasuunalistest uurimistöödest ning kohe ka CIA, kes teatas oma analoogilisest programmist. Praeguseks on raamat trükki jõudnud ja saadaval autori veebilehe vahendusel.
1997. aastaks lõpetas Marrs raamatu "Alien Agenda", mis käsitleb põhjalikult ufosid. Raamatu avaldas kirjastus HarperCollins. Hiljem esines Marrs ufoteemalistel konverentsidel nagu Annual International UFO Conference ja Annual Gulf Breeze UFO Conference. Publisher's Weekly nimetas "Alien Agendat" kõigi aegade parimaks ufoteemaliseks raamatuks. Sellest sai USA menukaim ufoteemaline teos. Alates 2000. aastast õpetas Marrs ufoteemalist kursust Texase Ülikoolis Arlingtonis.
2000. aasta alguses avaldas Harper Collins raamatu "Rule by Secrecy" ehk "Saladusega valitsedes", milles on uuritud salaseltside ajalugu ja ühendusi muistsete seltsideni, mis õpetasid niinimetatud Ancient Mystery õpetust alates Egiptuse riigi tekkimisest. 2003. aastal ilmus temalt raamat The War on Freedom ehk "Sõda vabaduse vastu", milles ta uuris vandenõusid ja muid vastukäivusi 9/11 sündmuse kontekstis ja selle tagajärgedest USA-le kui riigile ja tema inimestele.
Navi
Navi on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Püssi vapp
pisi|[[Püssi vapp]]
Navi
Külas asub Navi Silmaläte.
Püssi vapp
Püssi vapp oli Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Püssi vapp.
Navi
Külas on sündinud poliitik Ivari Padar ja teadusfilosoof Enn Kasak ning seal elas lapsepõlves kunstnik Navitrolla, kes võttis küla järgi ka kunstnikunime. 2010. aastate algul leiti Navi külast ligikaudu 4000 aasta vanune kivikirves.
Püssi vapp
Vapp on kinnitatud 12. jaanuaril 1993.
Vapi kirjeldus
Linna vapp kujutab kuldsel põhjal kuusikut, milles on seiskunud saehambad. Vapi allosas kujundatud hõbedased lained sümboliseerivad puidu parvetamist jõel.
Blake Shelton
Blake Tollison Shelton (sündinud 18. juunil 1976) on Ameerika kantrimuusika laulja ja televisioonitegelane. Shelton on tuntud kohtunik saadetest Nashville Star, Clash of the Choirs ja The Voice. Ta on olnud saate The Voice kohtunik selle loomisest saadik ning kuuel korral on võitnud tema meeskonna liige.
Nooruspõlv
Shelton sündis Oklahomas Ada'is. Tema isa oli ilusalongi omanik ja automüüja. Shelton hakkas laulma juba varases nooruses ja 12-aastasel õppis ta kitarri mängima. 15-aastaselt oli ta kirjutanud oma esimese laulu. 13. novembril 1990 hukkus autoõnnetuses tema vanem vend Richie Shelton. Pärast keskkooli kolis ta Tennessee osariiki Nashville'i lauljakarjääri tegema..
Diskograafia
Stuudio albumid
Kogumiku albumid
Tuurid
Großdubrau
Großdubrau (ülemsorbi keeles Wulka Dubrawa) on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Großdubrau vallas.
Külas oli 2009. aastal 1700 elanikku.
Ekvivalentdoos
Ekvivalentdoos ehk ekvivalentne kiirgusdoos väljendab ioniseeriva kiirguse põhjustatud kiirgusdoosi ja selle bioloogilist mõju. Füüsikalist kiirgusdoosi kirjeldab neeldumisdoos (kiirgusenergia) kiiritatava objekti massi kohta (neeldumisdoosi ühik grei). Ekvivalentdoosi saab arvutada neeldumisdoosist, kasutades kiirguse laadist sõltuvaid kiirgusfaktoreid (kaalutegureid).
Ekvivalentdoosi SI-süsteemi mõõtühik on siivert. Kui kaalutegur on 1, vastab üks sievert ühele greile.
Kehas neeldunud ekvivalentdoos H saadakse kiirgustüübist R põhjustatud neeldumisdoosi D_R korrutamisel kiirgusliigi ohtlikkust väljendava kaaluteguriga w_R: Kaaluteguril w_R on eri tüüpi kiirguse korral järgmised väärtused:
Nooska
Nooska on küla Võru maakonnas Võru vallas. Nooskas asub ka arvatav Talimäe linnuse koht ehk Nooska linnamägi.
Komarovo
Ajalugu
Pärast Soome iseseisvumist Venemaast 1917. aastal kuulus Viiburi kubermangu Terijoki valda kuulunud Kellomäki küla Soome Vabariigile, kuid Soome kaotas Karjala kannase alad 1940. aastal pärast Talvesõda NSV Liiduga.
Pärast ajutist territooriumi hõivamist Jätkusõja käigus (aastail 1941–1944) oli Soome sunnitud sõja kaotamise järel uuesti loobuma 1944. aastal Karjala kannase aladest (sh Kellomäki külast) NSV Liidu kasuks.
Tähelepanuväärsused
Komarovos asuvad peamiselt suvilad. 2001. aastal oli Komarovos 1100 elanikku.
Asub Peterburi kesklinnast umbes 40 km kaugusel ning pärast Peterburi – Viiburi raudtee valmimist 1870. aastal sai ta Peterburi elanike puhkekohaks, 1916. aastal oli külas umbes 800 suvilat ja seal viibis ka juveliir Peter Carl Fabergé.
Pärast Teist maailmasõda olid asulas Leningradi Kirjandusfondi puhkemajad, kus elas enne surma Anna Ahmatova, kes on sinna ka maetud 1966. aastal. Komarovos on elanud ka akadeemik Dmitri Lihhatšov, näitleja Innokenti Smoktunovski, heliloojad Solovjov-Sedoi, Dmitri Šostakovitš ja Tovstonogov ning kirjanikud Daniil Granin ja Jevgeni Schwarz
Tahu mõis
Tahu mõis (saksa keeles Schottanäs) oli rüütlimõis Noarootsi kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
James Lovelock
pisi James Ephraim Lovelock (26. juuli 1919 Letchworth Garden City, Hertfordshire – 26. juuli 2022 Abbotsbury, Dorset) oli inglise atmosfäärikeemik, polühistor ja populaarteaduslike raamatute autor.
Ta lõpetas Manchesteri ülikooli keemia erialal ning sai hiljem Londonis meditsiini alal doktorikraadi. Sellele järgnes USAsse kolimine, kus ta töötas mitmes ülikoolides teadurina. Aastal 1961 asus ta tööle NASAsse. Aastaks 1970, kui Vikingi programm Marsile jõudis, oli Lovelock arutlenud palju Marsi atmosfääriolude üle. Ta leidis, et kõik elusorganismid planeedil peavad ära kasutama ka planeedi atmosfääri ja selle läbi ka seda muutma, kuid Marsi atmosfäär oli peaaegu täielikus keemilises tasakaalus. Sellest järeldas ta Maa näite põhjal, et Marsil ei saa olla elu.
Tuntuse on Lovelock saanud oma raamatutega Gaia hüpoteesist. Ta on arutlenud ka uue ajastu novatseeni teemadel.
Warriors of the World
Warriors of the World on heavy metal bändi Manowar üheksas täispikk album, mis on välja antud 4. juuni 2002. Giacomo Puccini ooperist "Turandot" pärit laul "Nessun Dorma" on pühendatud Adamsi emale, kes sama aasta alguses suri.
Lääne-Mashonalandi provints
Lääne-Mashonalandi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Zimbabwes.
GPRS
GPRS (pikemalt General Packet Radio Service ehk üldine raadio-pakettandmeside teenus) on pakettandmesideteenus, mis võimaldab GSM-mobiiltelefonivõrku kasutades vaadata WAP-lehekülgi, saata e-posti ja MMS-sõnumeid ning sülearvutiga Internetti kasutada.
Paatsalu mõis
Paatsalu mõis (saksa keeles Patzal) oli rüütlimõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Ajalugu
Mõis rajati ajavahemikul 17. sajandi lõpp kuni 18. sajandi algus Paadrema mõisast eraldatud alast.
1871. aastal omandas Paatsalu, Nehatu ja Illuste mõisa Gotthard von Maydell (1808–1872) ning 1887. aastast oli Illuste, Paatsalu ja Nehatu mõisnik Eduard von Maydell (1849–1917). 1917. aastal hukati Vene sõjaväelaste poolt rüüstamise käigus viimane mõisaomanik Theodor Eduard von Maydell ja tema õed Sophie Wilhelmine von Maydell ja Helene Anna Wilhelmine von Maydell.
GPRS
Tänapäeval on enamik maailma GPRS-tehnoloogial töötavaid võrke edasi arendatud toetamaks EDGE-tehnoloogiat, mis võimaldab 3–4-kordset kiiruse kasvu. Kuid välja tulevad järjest uuemad mobiilsidetehnoloogiad, mis tõrjuvad vanemad tagaplaanile, näiteks 3G ja 4G.
Ajalugu
26. juunil 2000 käivitas Suurbritannias kohalik operaator BT Cellnet (praeguse nimega O2 (United Kingdom)) maailma esimese GPRS-võrgu. Eestis hakkas GPRS-teenust pakkuma '''2001. aastal''' EMT. Praegu pakuvad seda teenust ka Tele2 ja Elisa Eesti mobiilsideoperaatorid. GPRS-i kasutuselevõtuga suurenes tunduvalt andmeedastuskiirus võrreldes varasemate sideteenustega.
Tööpõhimõte
GPRS-i andmeedastus toimub GSM-võrgu kaudu saadetavate andmepakettidena. Esimest korda on kasutusel mobiilsidevõrk, kus IP-võrgud (Internet) on ühendatud orgaaniliselt. Et mobiilsidevõrk saaks andmeid vahetada IP-põhiste võrkudega, laiendavad võrguoperaatorid pakettandmesidekanalit (Packet Data Channel, PDCH) ja integreerivad oma võrku kaht tüüpi arvuteid: GPRS-keskjaama (Serving GPRS Support Node, SGSN) ja internetiga lüüsarvuti. Lüüsarvuti saadab mobiiltelefonile ajutise IP-aadressi, mis tagab andmete edastuse õigesse adressaat-mobiiltelefoni. IP-aadressi nimetatakse ka privaataadressiks, mis transleeritakse (NAT – Network Address Translationi abil) väliste võrkude jaoks. GPRS toetab igal sagedusel nelja kanalit võimalikust kaheksast. GSM-i puhul tähendaks üks kõne ainult ühte hõivatud kanalit. GPRS võimaldab aga mitut kanalit korraga hõivata, sellega saavutatakse ka suurem andmeedastuskiirus. Kanalitega ühendus võib olla pidev, kui kanalit hõivatakse ainult siis, kui toimub tegelik kasutamine andmete edastamisel. Ühte kanalit võivad kasutada paljud inimesed. Samuti arvestatakse andmesideteenuse tasu mitte aja, vaid edastatud andmete mahu järgi.
pisi
Kanalite paremaks ärakasutamiseks on neli kodeerimisvõimalust:
GPRS-i teoreetilist maksimaalset kiirust ei saavutata, kuna suure tõenäosusega ei anna ükski võrk kõiki kanaleid andmesideks kasutusse, sest samu kõnekanaleid kasutab ka GSM-võrk. Samuti ei suuda telefonid omandada kõigi kaheksa kanali tuge, sest see nõuaks suurt arvutusjõudlust, mis suurendaks mobiilide energiatarvet. Selle tõttu väheneks akude kestvus, mis on niigi väike.
Ka GPRS-il on klassid, mida tähistatakse numbrikombinatsioonidega: 2+1, 3+1, 4+2 jne. Need numbrid tähistavad kanaleid, mis on eraldatud üles- ja allalaadimiseks. Näiteks 4+2,5: esimene number näitab allalaadimiseks kasutatavate kanalite arvu ja teine üleslaadimiseks kasutatavate kanalite arvu. Number 5 näitab, mitut kanalit korraga on võimalik kasutada. Selle näite puhul on kas 4 kanalit allalaadimiseks ja 1 üleslaadimiseks või 3 kanalit allalaadimiseks ja 2 üleslaadimiseks. Samas ei tohi kasutada üle kahe kanali üleslaadimiseks, sest see ületaks üleslaadimiseks eraldavate kanalite arvu.
Lisaks on võimalik luua internetiühendus pihuarvuti või personaalarvuti jaoks, selleks et kasutada Interneti teenuseid (WWW). Arvuti jaoks on ühendus nagu tavaline modemiühendus ja GPRS-telefon paistab tavalise telefonina. GPRS-ühendust on võimalik luua iga arvuti või PDA-ga, millele on võimalik külge ühendada telefon kas infrapunaliidesega või kaabliga. Ühendusi saab luua ainult GPRS-telefoni poolt ja arvutivõrk peab olema väike. Kahe GPRS-telefoni vahel ühendusi luua ei saa.
GPRS tähendab Bluetooth-tehnoloogiat, mis kujutab seadmetevaheliste kaabelühenduste asendamist traadita side ühendusega. GPRS võimaldab virtuaalse privaatvõrgu (VPN) kasutajatele sissehelistamisühenduse asemel püsiühendust. Lisaks IP-le (internetiprotokollile) toetab GPRS ka peamiselt Euroopas kasutatavat pakettkommutatsiooniga andmevahetuse protokolli X.25.
Kasutusalad
Eestis on võimalik kasutada GPRS-teenuseid igal pool, kuna terve Eesti on kaetud GSM-võrguga.
Gods of War
"Gods of War" on heavy metal bändi Manowar kümnes täispikk album.
GPRS
Telefonide klassid
Telefonide klassid, mis toetavad GPRS-i:
Müügil on ka GPRS-modemeid, mida on võimalik arvutiga ühendada USB kaudu. Maailma esimese GPRS-modemi, mis kasutas USB-ühendust, andis välja Taiwani firma Salomon Technology.
Eelised
Eelised võrreldes GSM-andmesidega:
Väiso
Väiso (ka: Väisu) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Uue-Virtsu mõis
Uue-Virtsu mõis (saksa keeles Neu-Werder, vene keeles Ней-Вердеръ; Полумз. Уэ Виртсу; Им. Ней-Вердеръ) oli Vana-Virtsu mõis kõrvalmõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Ajalugu
Mõis rajati 1771 Vana-Virtsu mõisast eraldatud alast.
Aastail 1865–1913 oli mõisa omanik Elisabeth von Uexküll. 1913. aastal müüs Elisabeth von Uexküll Vana-Virtsu, Uue-Virtsu (733 tessatiini) ja Paadrema (2756 tessatiini) oma vennapojale Jakob Johann von Uexküllile.
Rechenberg-Bienenmühle
Üleriigiliselt tunnustatud puhkekoht Rechenberg-Bienenmühle on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Maagimäestiku jalamil Maagimäestiku/Vogtlandi looduspargi keskel Freiberger Mulde jõe ülemjooksu orus Tšehhi piiril.
Tuntud on suusa- ja talispordikeskuse Holzhau.
Rechenberg-Bienenmühle vald koosneb aastal 1925 Rechenberg-Bienenmühleks liidetud Rechenbergist ja Bienenmühlest ning Clausnitzist ja Holzhaust.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Süvakivim
pisi|Süvakivim [[rabakivigraniit]]
Süvakivim (inglise plutonic rock) on keskmise- kuni jämedateraline magmakivim.
Süvakivimid on faneriitse struktuuriga, mis tähendab seda, et kivimit moodustavad mineraaliterad on palja silmaga eristatavad. Enamasti tuleb faneriitne struktuur sellest, et kristallidel on olnud tuhandeid aastaid väldanud tardumise kestel piisavalt aega, et silmaganähtavasse suurusesse kasvada. Tüüpiline ja levinud süvakivim on graniit. Süvakivimid on tardunud enamasti sügaval Maa sisemuses, kuid mitte alati. Asi on selles, et kivimeid klassifitseerides lähtutakse sellest, milline kivim välja näeb, mitte aga sellest, kust ta pärit on. Mõnikord harva võib süvakivimeile omase struktuuriga olla ka kivim, mida lasumussuhete järgi süvakivimiks pidada ei saaks.
Võrusoo
Võrusoo (kohalik hääldus Võrosuu) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
15. august (film)
"15. august" (prantsuskeelne pealkiri "15 août") on Patrick Alessandrini lavastatud komöödiafilm. Film esilinastus 2001. aastal.
Kuldhänilane
Kuldhänilane (Motacilla citreola) on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.
Kõige lähedasem liik talle on hänilane, kellega kuldhänilane kipub ristuma. Praegu jaotatakse nad kaheks liigiks, aga see teema on vaidlusalune.
Levila
Kuldhänilane on levinud Euraasias Ida-Euroopast kuni Mandžuuria, Ida-Hiina ja Himaalajani. Talvitub Aasias, sageli mägedes. Tänapäeval laieneb levila lääne suunas.
Eestis, nagu mitmel Euroopa maal, on kuldhänilane uustulnuk: teda on siin kohatud alates 1990. aastatest. 21. sajandi algul on kuldhänilane Eestis harv haudelind, kelle pesitsusaegne arvukus viimase hinnangu järgi on vahemikus 40–80 paari.
Välimus
Tema üldpikkus on 15–17 cm. Kuldhänilane meenutab välimuselt nii hänilast kui ka linavästrikku, kellega samasse perekonda ta kuulub. Häälitsused sarnanevad hänilase häälega. Nagu teistel västrikel, nii ka kuldhänilasel on pikk pidevalt võnkuv saba.
930
930. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad - 930. aastad - 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad
Aastad: 925 926 927 928 929 - 930 - 931 932 933 934 935
Sause mõis
Sause mõis (saksa keeles Sauß) oli Lihula mõisa kõrvalmõis Lihula kihelkonnas Läänemaal.
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 9. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 21. märtsil 1964 Kopenhaagenis Taanis. Selle võitis Itaalia.
Võistluse videosalvestis on vaid osaliselt säilinud (helisalvestis on olemas), väidetavalt hävis see DR stuudios 1970ndatel aset leidnud tulekahjus. On öeldud et BBC stuudios leiti lao tühjendamisest videosalvestis 1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusest, aga see karp oli tühi.
Finaali tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|1964. aastal osalenud riigid}} {{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1964. aastal) osalenud riigid}}
Ülem-Austria
Ülem-Austria on Austria liidumaa. See asub Doonau orus. Ülem-Austria pealinn on Linz.
Haldusjaotus
2. järgu haldusüksused on 3 linna:
ja 15 ringkonda:
Liidumaal on kokku 442 valda.
🇦🇹
927
927. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 922 923 924 925 926 - 927 - 928 929 930 931 932
Klaus Gustav von Essen
Klaus Gustav von Essen on olnud mitme tuntud inimese nimi.
Sipa mõis (Lihula)
Sipa mõis (saksa keeles Sippa) oli Lihula mõisa kõrvalmõis Lihula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1667 Karinõmme mõisast eraldatud alast.
Dinara Safina
Dinara Safina (tatari keeles Динара Мөбин кызы Сафина; Dinara Möbin qızı Safina; vene keeles Динара Мубиновна Сафина (Dinara Mubinovna Safina; käibel on ka venepärane isanimi Михайловна (Mihhailovna)); sündinud 27. aprillil 1986 Moskvas) on tatarlasest Venemaa endine tennisist, endine maailma esinumber.
Tema vanem vend on endine maailma tennise esinumber Marat Safin. Marat ja Dinara on ainsad vend ja õde, kes mõlemad tõusnud tennises maailma esinumbriks.
Safina esimene treener oli tema ema Rauza Islanova. Tema isa oli Spartaki tenniseklubi direktor. Kui ta oli 8-aastane, kolis pere Valenciasse ning seetõttu räägib Safina lisaks vene keelele vabalt ka hispaania ja inglise keelt.
2001 saavutas ta esimest korda suurt edu, kui jõudis Wimbledoni tenniseturniiril tüdrukute finaali.
7. märtsi 2010 seisuga on ta jõudnud WTA turniiridel 24 korda finaali ja võitnud 12 korda. Esimest korda jõudis ta WTA turniiri finaali 27. juulil 2002 Sopotis ja alistas seal Henrieta Nagyová 6:3, 4:0. Naispaarismängus on ta finaali jõudnud 9 korda, neist 8 korda on ta võitnud. 3 korda on ta finaalis mänginud sloveeni Katarina Srebotnikuga ja ülejäänud kordadel alati erineva partneriga. Esimest korda jõudis ta finaali 26. septembril 2004 Pekingis ja võitis koos šveitslanna Emmanuelle Gagliardiga Argentina-Colombia paari Gisela Dulko – Maria Vento-Kabchi 6:4, 6:4.
Suure slämmi turniiril on ta mänginud üksikmängus finaalis kolm korda ja alati kaotanud: 2008 Prantsusmaa lahtistel Ana Ivanovićile 3:6, 4:6, 2009 Austraalia lahtistel Serena Williamsile 0:6, 3:6 ja Prantsusmaa lahtistel Svetlana Kuznetsovale 4:6, 2:6. Kaks korda on ta mänginud naispaarismängus suure slämmi turniiri finaalis: 2006 kaotas ta koos Katarina Srebotnikuga Nataly Dechyle ja Vera Zvonarjovale 6:7, 5:7, 2007 võitis koos Dechyga USA lahtistel Taiwani paari Yung-Jan Chan – Chia-Jung Chuang 6:4, 6:2.
2008. aasta olümpiamängudel Pekingis võitis ta hõbemedali, kaotades finaalis Jelena Dementjevale. Poolfinaalis võitis ta Li Na, kes enne oli välja lülitanud Kaia Kanepi, ja veerandfinaalis maailma esinumbri Jelena Jankovići. Aasta alguses oli Safina võitnud ja Justine Henini ja Maria Šarapovat, kui need maailma esinumbrid olid, ning nii sai Safinast esimene naine, kes ühe aasta jooksul võitnud WTA turniiridel kolme maailma esinumbrit.
2008 valiti Safina WTA aasta jooksul kõige enam arenenud mängijaks. Ta pälvis sel aastal ka Venemaa aasta läbimurde auhinna.
Ta oli maailma esinumber 20. aprillist 11. oktoobrini ja 26. oktoobrist 2. novembrini 2009. Nii enne ja pärast seda kui ka kahe liidriperioodi vahepeal oli maailma esinumber Serena Williams. Sel aastal pälvis ta Venemaa aasta saavutuse auhinna. Kuid sel aastal kaotas ta Wimbledonis poolfinaalis Venus Williamsile 1:6, 0:6 ja ükski WTA esinumber polnud veel iialgi nii suurelt kaotanud.
Safina pidas oma viimase WTA mängu 2011. aastal, 2014. aastal teatas ta tipptennisest loobumisest.
Safina elab Horvaatias Varazdinis. Tema treener oli Željko Krajan, tema kehalist ettevalmistust juhendas endine sprinter ja bobisõitja Dejan Vojnović.
Ta on 182 cm pikk ja võistluskaal oli 70 kg. Ta on paremakäeline.
Transseksuaalsus
thumb|Transseksuaalne naine Transseksuaalsus on inimese kogemus oma sooidentiteedist, mis erineb tema bioloogilisest soost.
Termin transseksuaal kuulub transsoolisuse alla, kuid mõningad transseksuaalsed inimesed tõrjuvad enda kohta sõna transsooline kasutust.
Transseksuaalsuse mõistmine on 21. sajandil väga kiiresti muutunud. Mitmed 20. sajandi meditsiinipraktikad ja -uksumused on nüüdseks ajast maha jäänud. Varem klassifitseeriti transseksuaalseid inimesi vaimuhaigetena ning nad kogesid ulatuslikku tõrjutust ja väheseid õigusi meditsiinis, mis kestab paljudes kohtades kogu maailmas praeguseni.
Ameerika Ühendriikide teadlase Lynn Conway sõnul elab USA-s 30 000–40 000 soovahetusoperatsiooni läbinud naist ja üle 100 000 mehe.
Loomad
Transseksuaalsus on ka mitmetel loomarühmadel esinev soo vahetus – teatud arengufaasis on isend emassugupoole tunnuste ja funktsioonidega ning teises faasis, vastupidi, isassugupoole omadustega.
Reinsbergi vald (Saksimaa)
Reinsberg on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis. Põhiosa vallast asub Freiberger Mulde jõest idas.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Lihula kirikumõis
Lihula kirikumõis (saksa keeles Pastorat Leal) oli kirikumõis Lihula kihelkonnas Läänemaal.
929
929. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 924 925 926 927 928 - 929 - 930 931 932 933 934 935
928
928. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 923 924 925 926 927 - 928 - 929 930 931 932 933 934
Võrumõisa
Võrumõisa (võru keeles Võromõisa) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Külas asuvad Konnametsa ristimännid.
Rothenburg
Rothenburg ob der Tauber on linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Tauberi jõe ääres.
Rothenburg on tuntud oma keskaegse vanalinna poolest ja väga populaarne turistide seas.
Rothenburg|thumb|250px|left thumb|left
Multiversum
Mõiste
Mõiste "multiversum" leiutas 1960. aasta detsembris Andy Nimmo. "Multiversum" on tuletatud sõnast "universum", mis tähendab kõike, mis on ("uni" - üks, "multi" - mitu). Seega tähistab multiversum kõiki, mis on.
Seega mõistetakse tänapäeva füüsikas universumi all ühte kõiksust, enamasti meie universumit - ainsat jälgitavat universumit.
Weißenborni vald (Saksimaa)
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Tuumikasula on Weißenborn.
Sillamäe vapp
pisi|Sillamäe vapp
Sillamäe vapp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Sillamäe vapp.
Vapp on kinnitatud 14. septembril 1994.
Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil kuldsed astmelised sarikad.
Põhjendus
Vapi külgi ühendavad sarikad sümboliseerivad nii silda kui ka mäge ning osutavad seega linna nimele. Sarikate astmeline kuju osutab linna omapärale - astmelistele tänavatele ja trepistikele. Vapivärvid tähistavad merd, liivarandu, kuldseid päikeseloojanguid.
David Hieronymus Grindel
David Hieronymus Grindel (läti keeles Dāvids Hieronīms Grindelis, vene keeles Давид Иероним Гриндель; 9. oktoober 1776 Riia – 20. jaanuar 1836 Riia) oli läti farmatseut, arst, keemik ja botaanik, esimene lätlasest loodusteadlane, Tartu ülikooli rektor 1810–1812.
Tema vanaisa Mārtiņš Grundulis oli talupoeg, kes põgenes karmi mõisniku käest Riiga, töötas kaupmehe abilise, mastide praakija ja metsakaupmehena, sai rikkaks ja oli üks esimestest lätlastest, kes sai Riia linna kodanikuks. Isa Michael Grindel saksastas oma perenime. Ema Katharina (sündinud Mahniken) oli pärit Daugava saarelt Zaķusalalt.
David Grindel õppis algul Riia toomkoolis. Vanemad pannuks ta meeleldi teoloogiat õppima, aga peamiselt majanduslikel põhjustel õppis ta kuus aastat nimeka apteekri Johann Gottlieb Struve (1722–1813) juures ja töötas Riia Toomväljakul tema Elevandi apteegis. 1796 asus ta õppima Jena ülikooli botaanikat ja meditsiini, kuid 1798 täitis Paul I käsu kodumaale naasta (Paul I keelas oma ukaasiga saata noorukeid välismaale õppima) ja hakkas taas tööle Riia Elevandi apteegis. Esmalt oli ta proviisor, aga 1800 sõitis Peterburi, kus sooritas vastavad eksamid ning sai esimese lätlasena apteekriks ja keemikuks.
Pärast teaduskraadide saamist kutsuti Grindel professoriks Peterburi Meditsiini- ja Kirurgiaakadeemiasse ning kui 1802 taasavati Tartu ülikool, siis ka sinna, aga Grindel keeldus kummalgi juhul. 1800 sai ta Elevandi apteegi kaasomanikuks ja 1803 ostis ta selle ära. 1802 sai ta Jena ülikoolist filosoofiadoktori kraadi. 1803 asutas ta koos oma õpetaja ja mentori Struvega Riia keemia-farmaatsiaühingu, mis oli esimene taoline kogu Venemaal, ning hakkas samast aastast välja andma saksakeelset Venemaa farmaatsia aastaraamatut, mis oli samuti esimene selletaoline Venemaal ja ilmus nimemuutustega kuni 1937. aastani.
pisi|David Grindel 1840. aasta maalil 1804 müüs Grindel Elevandi apteegi Heinrich August Schreiberile (1770–1846) ning võttis vastu Tartu ülikooli kutse minna keemia ja farmaatsia professoriks. Sellena töötas ta kümme aastat. Mitu korda valiti ta kateedri juhatajaks ja 1810–1812 oli ta Tartu ülikooli rektor.
1814 lõppes tema tööleping professorina. Grindel ei taotlenud selle pikendamist, vaid ostis Riias Elevandi apteegi tagasi. Sealse igapäevatöö jättis Grindel proviisoritele ning tegi ise peamiselt teadustööd ja kirjutas artikleid. 1818–1820 toimetas ta ajalehte Rigaschen Stadtblätter. Seejärel otsustas ta õppida arstiks. 1820. aastast õppis ta Tartu ülikoolis meditsiini ja pidas samas ise keemialoenguid. 1823 lõpetas Tartu ülikooli arstiteaduskonna ja töötas Riias kreisiarstina.
Grindel kuulus paljudesse teadus- ja erialaühingutesse. Alates 1807 oli ta Peterburi Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige ning Peterburi Meditsiini- ja Kirurgiaakadeemia liige. Veel oli ta Kuramaa Kirjandusühingu liige ja Peterburi Farmaatsiaühingu auliige. 1802 pälvis ta Peterburi Vabamajandusühingu kuldauhinna.
Grindeli järgi on nimetatud Põhja-Ameerika taimeperekond vaiguvaak (Grindelia) ja farmaatsiafirma Grindeks.
Isiklikku
David Grindel abiellus 1802. aastal Viktoria Regina Wolleydiga Königsbergist. Naine suri 1808. aastal kõigest 24-aastaselt.
1808. aastal abiellus ta Pärnust pärit Amalie Elisabeth Schmidtiga. Nende poeg Georg Grindel (1810–1845) töötas mereväes arstina, aga tuntud on põhiliselt tudengilaulude sõnade ja viiside autorina.