cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Belenko
Lennuvälja ümber hakkasid inimesed lennukit pildistama. Kuna aga Belenko ei osanud jaapani keelt, tõmbas ta välja püstoli ja tulistas õhku, mispeale inimesed viskasid kaamerad maha. Lennurajale sõitsid kolm autot, hoides püstoli laskeulatusest eemale. Ühest autost tulid välja kaks meest valge lipuga. Kui nad viipasid Belenko püstolile, pani Belenko selle kabuuri tagasi. Seepeale lähenes üks jaapanlastest Belenkole, küsides, kas ta räägib inglise keelt. Kui Belenko vastas eitavalt, kutsus ta kohale oma kolleegi, kes oskas vene keelt. Belenko andis neile oma püstoli ja noa ning läks koos nendega autosse. Ta viidi lennujaama reisiterminali, kuhu saabus Jaapani välisministeeriumi esindaja. Belenko palus tal võtta ühendust ameeriklastega ja andis üle oma varjupaigataotluse, mispeale ta viidi hotelli. Kell 9 õhtul tuli tema juurde teine välisministeeriumi esindaja, kes ütles talle, et homme viiakse ta Tōkyōsse. Nõukogude Liit oli vahepeal teatanud, et lennuki maandumine oli navigatsiooniviga ja nõudis lennuki ja piloodi üleandmist. Välisministeeriumi esindaja ütles Belenkole, et nad ei anna teda Nõukogude Liidule üle.
Kuudeküla
Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.
Illustrated London News
The Illustrated London News (otsetõlkes 'selgitavate piltidega Londoni uudised') oli ajakiri, mille esiknumber ilmus 14. mail 1842 Londonis.
Viktor Belenko
Järgmisel päeval jõudiski Belenko Tokyosse, kus ta viidi mereväebaasi. Seal kohtus ta USA valitsuse esindaja Jimiga, kes ütles talle, et tema varjupaigataotlus rahuldati. Kuni formaalsuste rahuldamiseni tuli teda aga hoida vanglas tema enda julgeoleku tagamiseks. Järgmisel päeval tuli aga Belenko juurde kohtunik, kes ütles talle tõlgi abiga, et Belenko on süüdi mõistetud neljas punktis – Jaapani õhuruumi rikkumine, Jaapanisse ilma viisata sisenemine, püstoli kandmine ja püstolist laskmine. Belenko võttis süü omaks ja põhjendas oma tegusid, lisades, et on valmis kirjutama alla tunnistusele, mispeale kohtunik ütles talle, et saab teha erandi ja teda ei karistata.
Illustrated London News
Kuus Suurbritannia penni maksnud ajakirjanumbris oli 16 lehekülge ja 32 puugravüüri. Esiknumbris olid pildid Afganistani sõjast, rongiõnnetusest Prantsusmaal ja aurupaadi plahvatusest Kanadas ning ballipildid Buckinghami paleest.
Viktor Belenko
Vanglas olles saatis Jim Belenkole kaks raamatut vene keeles: Aleksandr Solženitsõni kogumiku ja Robert Conquesti raamatu "The Great Terror". Belenko luges need läbi. Kolm päeva hiljem ütles Belenkole Jaapani välisministeeriumi esindaja, et Nõukogude Liit avaldab Jaapanile survet, kuna nad ei usu, et Belenko tegutses vabatahtlikult ja väidab, et Belenkot hoitakse kinni vägisi ja uimastite all. Ta nõustus kohtuma Nõukogude esindajaga, et nende kahtlusi hajutada. 9. septembril ütles Belenkole Ameerika agent, et kõik on korraldatud ja tema lend Ameerikasse väljub õhtul.
Illustrated London News
Nädalakirjana anti ajakirja välja kuni 1971. aastani, pärast seda ilmus see kuukirjana. 1989. aastast ilmus ajakiri kaks korda kuus, hiljem kord kvartalis. Ajakiri ilmus kuni 1971. aastani.
Viktor Belenko
Pärastlõunal toimus Belenko kohtumine KGB ohvitseriga, kes esitles end Nõukogude saatkonna töötajana. Ta väitis, et Belenko lähedased – abikaasa, isa, ema ja tädi – on koos kirjutanud Belenkole kirja. Kui ta hakkas kirja Belenkole ette lugema, tõusis Belenko püsti ja katkestas teda. "Ma lendasin Jaapanisse vabatahtlikult ja eesmärgiga, ma olen siin vabatahtlikult ja omal soovil, keegi ei ole mind sundinud või mulle narkootikume andnud, ma olen ise palunud USAs varjupaika omal soovil. Punkt." Seepeale nimetas KGB ohvitser teda reeturiks ning ähvardas Belenkot, et nad saavad ta veel tagasi.
Kuudeküla
Külast lõunapiiril voolab Tänassilma jõgi ja idapiiril Teraseoja.
Viktor Belenko
1980. aastal võttis USA Kongress vastu Belenkole kodakondsuse andmise otsuse, president Jimmy Carter kirjutas sellele alla 14. oktoobril 1980.
1980. aastal kirjutas Belenko koos Reader's Digesti ajakirjaniku John Barroniga autobiograafia "MiG Pilot: The Final Escape of Lieutenant Belenko".
Eesti Meremuuseum
pisi|Paks Margareeta Vanalinna serval pisi|Vesilennukite angaarid Lennusadamas pisi|Lennusadama muuseumi-jahisadam mereürituse ajal Eesti Meremuuseum on 1935. aastal asutatud muuseum, mis tegeleb merendusalaste eksponaatide eksponeerimisega, merendus- ja kalandusalase teadusliku uurimistööga ning allveearheoloogiaga.
Alates 1998. aastast on muuseumi direktor Urmas Dresen. 2013. aasta alguses oli muuseumil umbes 110 töötajat.
Asutamine ja tegevus 1934–1940
Ajalooliselt huvipakkuvat meresõidualast materjali hakati koguma 1920. aastate lõpul. Meremuuseumi asutamiseks tekkis initsiatiivgrupp, mille ühiseks huviks oli jäädvustada ja säilitada merendusajaloolist kultuuripärandit. Gruppi kuulusid kaptenid Madis Mei, Evald Past, Aleksander Heinmaa, August Gustavson ning Veeteede Valitsuse direktor Eduard Avik.
2. septembril 1931 ilmus ajalehes Päevaleht üleskutse merendusainelise vanavara kogumiseks ja selle toimetamiseks Veeteede Valitsusse.
Muuseum avati 16. veebruaril 1935 umbes 350 külalise, sealhulgas riigivanema, teedeminister Otto Sternbecki ja Kaitsevägede ülemjuhataja Johan Laidoneri osavõtul.
Sihtasutise "Meremuuseum" põhikiri kinnitati Vabariigi Valitsuse otsusega 20. veebruarist 1935 nr. 16-II ja kanti Siseministeeriumi sihtasutuste registrisse nr. 6 all.
Likvideerimine 1940
Pärast Nõukogude okupatsiooni algust andis Eesti Riikliku Merelaevanduse ülem 4. novembril 1940 välja käskkirja muuseumi likvideerimiseks sadamas ning üleviimisest Mereklubi ruumidesse Uus-Sadama tänaval.
Okupatsiooniaja segaduste ja Nõukogude-Saksa sõja käigus viidi muuseumi varad hoiule Kiek in de Köki keldrisse. Muuseumi algne hoone ise hävis sõjas täiesti. Pärast sõda sai endiste meremuuseumi varade hoidjaks Tallinna Linnamuuseum, aga osa sattus ka Haapsalu ja Saaremaa koduloomuuseumidesse.
Okupatsiooniperioodil 1959–1991
1959. aasta 18. augustil loodi Tallinna Linnamuuseumi juures mereasjanduse ajalugu käsitlev osakond (Viktor Tõnissoo, Helge Peterson), mis koondas varad toonasesse Mereklubisse. 1960. aasta juulis-augustis korraldati esimene näitus. Kultuuriministri käskkirjaga taasloodi alates 1. juulist 1961 Eesti Riiklik Meremuuseum, mille direktoriks sai Ants Pärna.
Järgnevalt tegeleti muuseumile ekspositsiooniruumide otsimisega. 22. oktoobril 1965 avati külastajatele üsna kokkusurutud ja väikesemahuline muuseum suurtükitorni Paks Margareeta kõrvalhoones aadressil Pikk tänav 70. Kuna 1980. aasta Moskva olümpiamängude regatt pidi toimuma Tallinnas, nähti muuhulgas ette kogu Suure Rannavärava kompleksi restaureerimine, mis võimaldas saavutada lõpuks normaalse mahuga ekspositsiooni tingimused. 1977. aasta lõpul muuseum suleti ning järgmisel aastal algasid ehitustöödeks. Töö aga venis ning Olümpiamängude ajaks saadi välja panna vaid ajutine näitus. Muuseum avati Paksus Margareetas 27. aprillil 1981.
Okupatsiooniperioodi lõpukümnendil anti muuseumile üle endine õppe-purjelaev Vega, mis oli aga üsna kehvas seisus. 1982. aastal saadi Pärnust vana kalalaev, mis kohandati uurimislaevaks Mare. Enne okupatsiooniperioodi lõppu õnnestus muuseumil saada Leningradist kätte ja tuua Tallinna Paljassaarde ka mahakandmise ootel ajalooline jäämurdja Suur Tõll.
Pärast taasiseseisvumist alates 1991
1992. aastal omandas muuseum Kaitseväe abiga Balti Laevastiku muuseumilt ajaloolise Eesti allveelaeva Lembit. Samuti saadi 1990. aastail esmaseks eksponeerimiseks valmis Suur Tõll. Nõukogude perioodi lõpus muuseumile üle antud purjelaev Vega aga anti seoses kehva seisu ja liiga kuluka taastamisega ära soomlaste ühingule. pisi|Lennusadam, muuseumilaevad ja vesilennukite angaarid (2015) 2004. aastal koliti muuseumi laevastik Lennusadamasse. 2009. aasta alguses jõuti sadamas esmase ekspositsiooni loomiseni. Meremuuseumile lubatud suure Tallinna vesilennukite angaari kiiremaks ülesehitamiseks andis tõuke Tallinna linna Euroopa kultuuripealinna staatuse saavutamine 2011. aastal. 2011. aastal toodi seni Tallinnas Püssirohukeldris asunud Miinimuuseum Lennusadama angaari. Lennusadamas avati 2012. aastal uus muuseumi filiaal, mis on Eesti üks moodsamaid ning populaarsemaid muuseume. Muuseumil on ka oma sadam.
Suurem osa muuseumi põhiekspositsioonist Paksus Margareetas pärines 1981. aastast, mistõttu oli Meremuuseum Eesti muuseumitest kõige vanema püsiekspositsiooniga muuseum. Paks Margareeta ehitati ümber, lisapinda saadi juurdeehitatud keldrikorruse ja kaetud siseõue arvelt ning suurtükitorn avati uue ekspositsiooniga novembris 2020.
Sex Pistols
Sex Pistols oli inglise punkansambel, mis alustas tegevust Londonis 1975. aastal. Kuigi ansambel tegutses vaid kolm aastat ning andis põhikoosseisuga välja vaid ühe albumi ja neli singlit, peetakse neid üheks mõjukamaks ja olulisemaks inglise punkbändiks.
Ajalugu
Sex Pistols kasvas välja ansamblist The Strand, mis tegutses 1972–1975 ja mille põhilised liikmed olid Steve Jones (laul), Paul Cook (trummid) ja Wally Nightingale (kitarr). 1975. aastal sai endisest New York Dollsi mänedžerist Malcolm McLarenist ansambli mänedžer. Sel ajal tekkisid Jonesi ja Nightingale'i vahel tülid bändi muusikalise suuna üle ja Nightingale lahkus bändist 1975. aasta suvel. Steve Jones hakkas mängima kitarri ja leiti bassist, Glen Matlock.
Augustis 1975 tutvus Jones McLareni ja Vivienne Westwoodi poes SEX John Lydoniga. Tal paluti pärast esinemisproovi, kus ta laulis poe muusikaautomaadi taustal Alice Cooperi "I'm Eighteeni", bändiga liituda. Lydoni lavanimeks sai Johnny Rotten. McLaren nimetas bändi ümber ja esimene kontsert Sex Pistolsi nime all toimus 6. novembril 1975 Saint Martinsi kolledžis. Sellele järgnesid kontserdid muudeski Londoni kolledžites ja kunstikoolides.
MG 34
pisi|[[Kolmas Riik|Saksa sõdurid relvaga MG 34 Prantsusmaal]] Maschinengewehr 34 (MG 34) on Saksamaal toodetud 7,92x57 mm padrunit kasutav täiskuulipilduja.
Essentsialism
Essentsialism on lähtumine eeldusest, et teatud tüüpi entiteetidel (või kõigil entiteetidel) on olemus (essentia), mis on iseloomustatav olemuslike omadustega.
MG 34
Teise maailmasõja ajal oli see Wehrmachtis kasutusel standardkuulipildujana.
Vajadus uue, senisest kergema kuulipilduja järele selgus Saksamaal juba esimese maailmasõja päevil. Kerget kuulipildujat vajati eeskätt tuletoetuseks rünnakul. Hoolimata Versailles' keelavatest lepingutest alustati Saksamaal juba 1920. aastate lõpus salaja uue kerge kuulipilduja väljatöötamist.
Pärast mitmeid katsetusi töötas 1934. aastal Rheinmetalli tehases nõuetekohase relva välja konstruktor Louis Stange. Seeriatootmine algas juba samal aastal. MG 34 oli esimene igati õnnestunud ja valmimise ajal ka moodsaim universaalkuulipilduja: seda sai kasutada nii kergekuulipildujana (laskmiseks harkjalalt), raskekuulipildujana (laskmiseks kolmjalgstatiivilt), kui ka tankikuulipildujana. Tankikuulipildujal oli õhksärk asendatud õhuaukudeta soomusvutlari-ümbrikuga. Suhteliselt mugavalt oli võimalik vahetada ka lukku ja vintrauda. Valmistati veel mõningaid parandatud või kohandatud eriversioone nagu MG 34/41 ja MG 81. MG 34 oli Wehrmachti põhiline ja levinuim kuulipilduja teises maailmasõjas. Kokku valmistati seda kuulipildujat umbes 390 000 eksemplari.
Aastatel 1942–1943 hakati seda pikkamisi asendama paremate laskeomaduste ja lihtsama tootmisprotsessiga MG 42-ga. Siiski jäeti endine relv edasi kasutusse tankikuulipildujana, millena osutus MG 42-st sobivamaks. Relva puudustena ilmnesid ebapiisav töökindlus, eriti niisketes, poristes ja külmades ilmastikuoludes ning seeriatootmise keerulisus ja kallidus. Ühe relva valmistamiseks kulus tervelt 150 töötundi. Hoolimata uue ja parema kuulipilduja kasutuselevõtust toodeti MG 34 veel 1945. aastani ikkagi pea 20 000 eksemplari. Pärast sõja lõppu jäi relv veel mõneks aastaks mitme riigi (näiteks Portugal, Prantsusmaa, Tšehhoslovakkia ja Iisrael) relvastusse.
Essentsialism
Essentsialistlike eelduste järgi nõuab näiteks ühiskonna mõistmine, et tuntaks ära ühiskonnanähtuste tõeline olemus, mis on silmnähtavate eluavalduste taga peidus. Näiteks Platoni ühiskonnateooria on essentsialistlik: riigi nähtavad avaldused on varjulolevate olemuste (eidoste) kahvatud koopiad. Eidoseid näitab meile filosoofiline reflektsioon.
Kierkegaard nimetas essentsialismiks olemuse filosoofiat, mis jätab tähelepanuta üksiku, individuaalse, sest asju ning koguni inimest vaadeldakse mingi olemuse väljendusena. Filosoofid-essentsialistid räägivad vaid inimesest üleüldse, üldisetest seaduspärasustest jms abstraktsest. Essentsialismi inimese-käsitlus on Kierkegaardi arvates robustne lihtsustus. Sellise filosoofia tüüpiline esindaja on Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Kierkegaard vastandas essentsialismile olemise filosoofia ehk eksistentsialismi. Selle järgi on iga inimene kordumatu.
Rene Descartes arvas,et hinge essentsiaalne omadus on mõtlemine. Samas on aga kalduvus mõelda palju tarku mõtteid vaid juhuslik omadus. Sellisest veendumisest lähtudes tõlgendatakse ka definitsiooni essentsialistlikult. Taolisele definitsiooni essentsialistlikule käsitusele vastandas Karl Raimund Popper nominalistliku, mida kasutatakse ka teaduses. Popper tõi näiteks definitsiooni Kutsikas on noor koer. Essentsialistliku tõlgenduse korral annab see definitsioon vastuse küsimusele, kes on kutsikas (mis on kutsika olemus?); nominalistliku tõlgenduse korral aga vastuse küsimusele, kuidas nimetada noort koera. Esimesel juhul loetakse definitsiooni kujundlikult öeldes vasakult paremale, teisel juhul paremalt vasakule.
Sex Pistols
Ajalugu
Pärast Londoni esimest punkfestivali klubis 100 Club, mis toimus 20. ja 21. septembril 1976, kirjutas Sex Pistols alla plaadilepingule EMI-ga. 26. novembril ilmus nende esimene singel, "Anarchy in the U.K.", mis oli üks esimesi punksingleid Suurbritannias (pärast The Damnedi "New Rose'i"). 1. detsembril esines bänd Thames Televisioni saates "Today", kus nad kasutasid vestluses saatejuht Bill Grundyga roppusi, näiteks sõnu "shit" ja "fuck". See intsident tõi kaasa palju negatiivset tähelepanu. Pärast Suurbritannia turneed detsembris, millest paljud kontserdid ära jäid, vallandas EMI bändi jaanuaris 1977.
Veebruaris 1977 lahkus ansamblist bassist Glen Matlock. Väidetavalt olid põhjuseks suurenevad lahkhelid Rotteniga. Uueks bassistiks sai Rotteni sõber Simon John Ritchie, kelle lavanimeks sai Sid Vicious. Kuigi ta oli vilets muusik, toetas McLaren tema kandidatuuri, sest tema väljanägemine sobis McLareni arusaamadega punkmoest. Sid Vicious mängis esimese kontserdi Sex Pistolsis 3. aprillil 1977.
10. märtsil kirjutas bänd Buckinghami palee juures toimunud pressitseremoonial alla plaadilepingule A&M Recordsiga. Surve tõttu omaenda töötajailt, esinejatelt ja levitajatelt ütles plaadifirma lepingu kuus päeva hiljem üles. Mais kirjutas bänd Virgin Recordsiga alla oma kolmandale ja viimasele plaadilepingule.
Ansambli teine singel, "God Save the Queen", ilmus 27. mail 1977. Kuigi seda nähti otsese rünnakuna kuninganna Elizabeth II pihta, väitis Rotten hiljem, et lugu oli üldine monarhia pihta suunatud kriitika. BBC keelas loo eetris mängimise. NME edetabelis jõudis lugu esikohale, ametlikus Suurbritannia edetabelis aga teisele kohale. Oletati, et lugu oli tegelikult jõudnud esikohale, aga seda infot ei lubatud edetabelis avaldada. Suvel 1977 ringreisis bänd Skandinaavias ja Suurbritannias, viimases valenime SPOTS ("Sex Pistols on Tour Secretly" – 'Sex Pistols salaja turneel') all, et vältida kontsertide ärajätmist.
Album "Never Mind the Bollocks Here's the Sex Pistols" salvestati märtsist juunini Londonis produtsent Chris Thomasega (Roxy Music). Sid Vicious ei mänginud bassi ühelgi lool, selle asemel mängisid need sisse Steve Jones ja sessioonimuusikuna Glen Matlock. Album ilmus 28. oktoobril 1977. Kriitikute vastuvõtt oli erinev. Paljud poed keeldusid albumit müümast ja rahulolematust tekitas ka sõna "bollocks" albumi pealkirjas.
Sex Pistolsi viimane Suurbritannia kontsert toimus jõululaupäeval 1977. Jaanuaris 1978 alustas bänd oma esimest Ameerika Ühendriikide turneed. Paljude probleemide, bändisiseste rahulolematustega ja kehva korraldusega oli turnee täielik ebaõnnestumine. Sid Vicious, selleks ajaks heroiinist sõltuvuses, põhjustas palju probleeme, kakeldes ja publikut sõimates ja narkootikume otsides. Kontserdil San Franciscos 14. jaanuaril küsis Rotten pärast viimast lugu rahva käest: "Kas olete kunagi tundnud, et teid on petetud?" Kolm päeva hiljem teatas ta oma lahkumisest ansamblist.
Pärast Sex Pistolsist lahkumist vahetas Rotten oma nime tagasi John Lydoniks ja asutas koos koolisõbra Jah Wobble'iga ja endise The Clashi kitarristi Keith Levene'iga ansambli Public Image Ltd. Bänd lindistas Suurbritannia edetabelites esikümnesse jõudnud loo, "Public Image" ja salvestas post-punk ' i klassikaks peetava albumi "Metal Box" (1979). 1978. aastal kaebas Lydon Malcolm McLareni kohtusse, süüdistades teda muuhulgas raha maksmata jätmises ja nõudes kontrolli nime "Sex Pistols" üle.
Sid Vicious kolis New Yorki ja hakkas esinema sooloesinejana. 12. oktoobril 1978 leiti tema kauaaegne kallim Nancy Spungen hotellist Chelsea Hotel surnuna. Mõrvas süüdistati Vicioust, kes 2. veebruaril 1979 narkootikumide üledoosi tõttu suri.
McLarenil oli juba mõnda aega olnud plaan teha film Sex Pistolsi osavõtul. 1977. aastal palkas ta Russ Meyeri lavastama stsenaariumit, "Who Killed Bambi?", mille ta oli kirjutanud koos Roger Ebertiga. Võtted peatati aga juba teisel päeval, kui filmimeeskonna liikmed, kellele McLaren raha võlgnes, töölt lahkusid. Teine katse tehti 1978. aasta keskel, kui Cook ja Jones osalesid McLareni kirjutatud stsenaariumiga filmis "The Great Rock 'n' Roll Swindle", mille lavastas Julien Temple. Film kujutas endast McLareni versiooni Sex Pistolsi ajaloost, milles ta väitis, et ta lõi bändi ise ja manipuleeris sellega oma soovide kohaselt. Soundtrackil esinesid Jones, Cook ja Vicious, kes laulsid eri lugudes vaheldumisi (kaht laulu laulis Edward Tudor-Pole ja läksid kaasa McLareni välja mõeldud trikkidega, nagu näiteks kolme laulu lindistamine koos tuntud kurjategija Ronnie Biggsiga.
Pärast pikka ja ägedat kohtulahingut said Sex Pistolsi neli liiget ja Sid Viciouse pärijad jaanuaris 1986 kontrolli bändi loomingu üle ja ainuõiguse kasutada nime "Sex Pistols". Tänu sellele oli võimalik lavastada 2000. aasta dokumentaal "The Filth and the Fury", mille lavastas samuti Julien Temple ja mis kujutas endast bändiliikmete versiooni Sex Pistolsi ajaloost.
Sex Pistolsi algkoosseis tuli 1996. aastal kokku kuus kuud kestnud turneeks "Filthy Lucre Tour", mille raames esineti Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Austraalias ja Jaapanis. Samuti esineti 2002. aastal Londonis ja 2003. aastal kolmenädalasel Põhja-Ameerika turneel "Piss Off Tour". Novembris 2007 andis bänd seitse kontserti Inglismaal, et tähistada "Never Mind the Bollocksi" 30. aastapäeva. 2008. aastaks olid nad kutsutud Isle Of Wight Festivalile.
Nikolai Zvegintsov
pisi|Nikolai Zvegintsov (1908) Nikolai Aleksandrovitš Zvegintsov (ka Zvegintsev, Swegintsow, vene Николай Александрович Звегинцов (Звегинцев); 28. aprill 1848 – 26. veebruar 1920 Kopenhaagen) oli Venemaa riigitegelane.
Ta oli Voroneži kubermangu aadelkonna peamees (1882–1888), Smolenski tsiviilkuberner (1902 – 27. juuni 1905), Liivimaa tsiviilkuberner 17. augustist 1905 kuni 23. novembrini 1914, salanõunik ja senaator.
Perekond
Pärast Nikolai Zvegintsovi surma abiellus lesk Olga 1921 Pariisis Venemaa salanõuniku ja senaatori Theodor Oomiga (1863–1945). , kes oli ka ise lesestunud abielust ratsaväekindral Konstantin von Strandmanni (1829–1913) tütre Madeleine von Strandmanniga (186.–1913).
Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioon
Selle dokumendi võtsid vastu asutavad osariigid ja niinimetatud asutavad isad 2. juulil 1776. Deklaratsiooni ratifitseeris Ameerika Ühendriikide Kongress 4. juulil, mida peetakse Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäevaks. Selle dokumendi põhjal moodustati Ameerika Ühendriigid ning määrati ära seaduste põhisus ja isikute õigused ja kohustused vastavalt Magna Cartale.
Teksti põhiautor oli Thomas Jefferson. Õigupoolest moodustati deklaratsiooni väljatöötamiseks komisjon, kuid John Adamsi õhutusel valis komisjon Jeffersoni projekti koostama.
Iseseisvusdeklaratsioonis kuulutasid kolooniad, kes sel ajal olid sõjas oma emamaa Suurbritanniaga, end iseseisvateks ja mitte Suurbritannia osadeks. Nad õigustasid oma iseseisvumist halva valitsemisega, mis neile osaks sai George III valitsuse all, samuti sellega, et igal rahval on võõrandamatud põhiõigused, nende hulgas õigus revolutsioonile.
Kuigi iseseisvusdeklaratsiooni sõnastus kiideti heaks 2. juulil ja deklaratsioon ratifitseeriti 4. juulil, kirjutasid selle vastu võtnud isikud sellele alla alles 4. augustil 1776. Iseseisvusdeklaratsiooni allkirjastas 56 isikut, kellest noorim oli 26-aastane Edward Rutledge ja vanim 70-aastane Benjamin Franklin. Allakirjutanute seas oli ka kaks hilisemat USA presidenti: Thomas Jefferson ja John Adams.
Iseseisvusdeklaratsiooni esialgne, käsikirjaline puhtand, mida kasutati deklaratsiooni ratifitseerimisel, ei ole säilinud. Siiski on säilinud kaks mustandit ja mitukümmend vastuvõtmise järel trükitud eksemplari iseseisvusdeklaratsioonist.
Silmsi mõis
Silmsi mõis (saksa keeles Silms) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Järva maakonna Järva valda.
Ajalugu
Silmsi mõis eraldati Viisu mõisast 17. sajandi alguses.
4. märtsil 1633 ostis mõisa Bogislaus von Rosen, kelle järeltulijaile kuulus mõis 1810. aastani.
1810. aastal omandas mõisa Peter August von Staal.
Hiljem läks mõis Alexander Georg Gustav von Stackelbergile, kes oli ka viimane mõisa võõrandamiseelne omanik.
Mõisakompleks
19. sajandi keskel ehitati ühekorruseline peahoone, millest tänapäeval on järel vaid varemed.
Tänassilma
pisi|Tänassilma õigeusu kirik Tänassilma on küla Viljandimaal Viljandi vallas.
Küla asub Tänassilma jõe ja Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee ääres, 15 km Viljandist ida pool.
Külas on Tänassilma kirik, Tänassilma rahvamaja, Kalmetu Põhikool, Tänassilma Raamatukogu, postkontor ja velskripunkt.
20. sajandi alguses kujunesid Vana-Tännassilma mõisa kohale Kalmetu ja Tamme küla. Kalmetu küla oli tuntud ka Tänassilma asulana. 1977. aastal ühendati Kalmetu ja Tamme küla Tänassilma külaks.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.
Kibeküla
Küla läänepiiril voolab Verilaske oja, millele on paisutatud Koordi veskijärv.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.
Saastaja maksab
"Saastaja maksab" (ka põhimõte "saastaja maksab", "reostaja maksab", põhjustajapõhimõte, saastaja rahalise vastutuse põhimõte) on põhimõte, mille järgi kulud, mis tehakse saaste vältimiseks, piiramiseks ja käitlemiseks, katab saastaja.
Põhimõtte "saastaja maksab" rakendamise vahend on keskkonnavastutus.
2. sajand
2. sajand ehk II sajand pKr ehk maj
2. sajand on kristliku ajaarvamise teine sajand, mis algas 1. jaanuaril 101 ja lõppes 31. detsembril 200.
Kümnendid ja aastad
110. aastad: 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119
120. aastad: 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129
130. aastad: 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139
140. aastad: 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149
150. aastad: 150, 151, 152, 153, 154, 155, 156, 157, 158, 159
160. aastad: 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169
170. aastad: 170, 171, 172, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179
180. aastad: 180, 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189
190. aastad: 190, 191, 192, 193, 194, 195, 196, 197, 198, 199
200. aastad: 200
Saksa Riik
pisi|400px|Saksa Riigi halduskaart 1. jaanuari seisuga aastal [[1900]]
Saksa Riik (saksa keeles Deutsches Reich; 1871–1943) oli saksa kultuuriruumi alasid ühendav riik Kesk-Euroopas.
Barbara Radziwiłłówna
Barbara Radziwiłłówna (leedu keeles Barbora Radvilaitė; 6. detsember 1520 Vilnius – 8. mai 1551 Kraków) oli Zygmunt II Augusti abikaasa ja Poola kuninganna alates temaga abiellumisest 1550 kuni oma surmani.
Barbara isa Jerzy Radziwiłł oli kastellaan ehk Poola senaator, vojevood ja alates 1531 kuni oma surmani 1541 Leedu Suurvürstiriigi hetman. Tema ema oli Barbara Koła.
Kaasaegsete kirjelduste põhjal oli Barbara üks kauneimaid naisi Euroopas. Ta oli oma aja kohta üsna pikk: 162 cm, sale ja kauni kehaga, heledate juuste ja ühtlaste valgete hammastega. Lisaks huvitus Barbara moest ja kosmeetikast, kasutas lõhnaõlisid ja puudrit.
Barbara oli saanud hea hariduse. Ta rääkis ja oskas kirjutada leedu, vanavalgevene ja poola keeles ning tõenäoliselt ka ladina keeles.
Barbara abiellus 16-aastaselt, 18. mail 1537 Navahrudaki ja hilisema Trakai vojevoodi Stanislovas Goštautasega. Abikaasa suri 18. detsembril 1542 umbes 35-aastaselt.
Barbara alustas suhet Poola kroonprintsi Zygmunt Augustiga. Mees oli 1542 abiellunud Austria Elisabethiga, kellel pärast pulmi lõi välja epilepsia. Elisabethi tervis läks järjest halvemaks ja 1545 suri ta 19-aastaselt epilepsiahoo tagajärjel. thumb|vasakul|Barbara Radziwiłłówna surm. [[Józef Simmleri maal (1860)]]
Barbara ja Zygmunti abielule olid paljud aadlikud tugevalt vastu. Zygmunt ei hoolinud võimalikest tagajärgedest ja abiellus Barbaraga sellegipoolest: nähtavasti armastas ta Barbarat tõeliselt. Kuninga ema Bona Sforza ei sallinud Barbarat ja organiseeris abielu vastu vandenõusid. Poola seim nõudis kuningalt lahutust, aga Zygmunt keeldus. Lõpuks, 7. detsembril 1550 krooniti Barbara kuningannaks.
Viis kuud hiljem, 8. mail 1551 Barbara suri. Tema surm oli kuningale tõsine kaotus ja tekkis kahtlus, et kuninga ema, kes pärines Sforzade soost, kus mürgi kasutamine rivaalide kõrvaldamiseks oli tavaline, oli Barbara mürgitanud. Siiski ei ole seda tõestada suudetud.
Zygmunti ja tema ema suhted muutusid väga halvaks. Bona Sforza kolis Masooviasse ja elas seal 8 aastat, siis pöördus oma sünnimaale Itaaliasse tagasi ja suri aasta hiljem. Hispaania kuningas Felipe II laskis Bona Sforza mürgitada, sest ei tahtnud tagasi maksta temalt võetud suurt laenu.
Zygmunt abiellus 1553 kolmandat korda, oma esimese naise õega. Ühestki tema abielust lapsi ei sündinud.
Barbara Radziwiłłówna elu ja saatus on inspireerinud paljusid, alates 19. sajandi maalidest üle 20. sajandi filmide ja teleseriaali kuni blogini. Vilniuse kesklinnas on tema üleelusuurune skulptuur. Vilniuse vanalinna lääneväraval asuv neitsi Maarja maal on väidetavalt maalitud tema järgi.
Saksa Riik
Saksa keisririik
pisi|Saksa Riigi väljakuulutamine [[Versailles's. Bismarck seisab maali keskel valges mundris]]
18. jaanuaril 1871 kuulutati Versailles's välja Wilhelm I vallutatud ja Preisimaaga liidetud, seni iseseisvaid Saksamaa väikeriike ühendav Saksa Riik ning selle esimeseks keisriks krooniti Preisi kuningas Wilhelm I.
Aastatel 1884–1885 sai alguse Saksamaa koloniaalekspansioon, mille raames vallutasid teised suurriigid veel koloniseerimata piirkondi Aafrikas ja Okeaanias. 1898. aastal omandati ka valdus Hiina aladel – Jiaozhou lahe piirkond keskusega Qingdaos.
Kolonialismi etapil tekkis Saksa Riigil huvi raudteeühenduse rajamiseks Pärsia lahe sadamatega, mis oleks võimaldanud sel kiiremini toorainet hankida ja pidada ühendust oma ülemerekolooniatega. 1888. aastast tehti Berliini–İstanbuli–Bagdadi–Al-Başrah' raudteeliini rajamiseks koostööd Türgi valitsusega. Niinimetatud Bagdadi raudteed ei jõutudki enne esimest maailmasõda lõpuni valmis ehitada. Selle rajamine põhjustas pingeid suhetes Suurbritannia, Prantsusmaa ja Venemaaga ning kujunes üheks sõja puhkemise kaudseks põhjuseks.
Saksamaa esialgse edu järel esimeses maailmasõjas nurjus sõjategevuse aluseks olnud Schlieffeni plaan ja järgnes pikale veninud positsioonisõda. Sõja venimine ja Euroopas laiemalt levinud revolutsioonilised meeleolud tõid kaasa vasakjõudude aktiveerumise ka Saksamaal. Sõjavastase suuna esindajate seas andsid tooni sotsiaaldemokraadid eesotsas Karl Liebknechti, Rosa Luxemburgi ja Clara Zetkiniga. Kieli mässuga algas 3. novembril 1918 novembrirevolutsioon.
28. juunil 1919 sõlmiti Saksa Riigile kahjulik Versailles' rahuleping.
Weimari vabariik
1932. aastal valiti uuesti presidendiks Paul von Hindenburg. 30. jaanuaril 1933 nimetati riigikantsleriks Adolf Hitler. 27. veebruaril 1933 pandi Riigipäevahoone põlema. Hitleri pealekäimisel andis president Paul von Hindenburg välja Riigipäevahoone süütamise dekreedi, mis peatas kodanikuvabadused Saksamaal. Kuus päeva pärast tulekahju, 5. märtsil 1933, tugevdasid Riigipäeva valimised natsipartei positsiooni, kuigi nad ei saavutanud absoluutset enamust. Siiski, koos oma koalitsioonipartneri Saksa Rahvusliku Rahvaparteiga juhatas Hitler nüüd nappi enamust riigipäeval. Göring esines nendel valimistel silmapaistvalt, kuna ta oli politseijõu juht riigis. Tema politsei peksis ja kiusas taga teisi parteisid (eriti kommuniste ja sotsiaaldemokraate) ning lubas ainult natsidel ja rahvuslastel suhteliselt puutumatult kampaaniat korraldada.
Kolmas riik
Uus riigipäev avati 21. märtsil 1933 Potsdami garnisonikirikus president Paul von Hindenburgi kohalolekul, kes oli ammu vajunud seniilsusse. Propagandaga täidetud kohtumisel Hitleri ja NSDAP-ga tähistati "vana Preisimaa abielu noore Saksamaaga", et võita enda poole Preisi monarhistid, konservatiivid ja rahvuslased ning meelitada nad hääletama võimuakti poolt. Akt läks läbi 23. märtsil 1933, andes Hitlerile seaduslikult diktaatorivõimu.
23. augustil 1939 sõlmisid NSV Liit ja Saksa Riik mittekallaletungilepingu. Saksa Riigi kallaletungiga Poolale 1. septembril 1939 algas teine maailmasõda.
3. septembril 1939 kuulutasid Prantsusmaa ja Suurbritannia küll Saksa Riigile sõja, kuid jäid algul passiivseks (kummaline sõda). Saksa Riik okupeeris aastatel 1938–1941 14 riiki, sealhulgas Taani, Norra, Prantsusmaa, Belgia, Hollandi, Kreeka, Jugoslaavia, Läti ja Eesti.
2. veebruaril 1943 lõppes Stalingradi lahing, mis oli teise maailmasõja pöördepunkt. Okupeeritud riikides tugevnes vastupanuliikumine. Saksamaal aktiveerus natsismivastaste rühmade tegevus.
26. juunil 1943 nimetati Saksa Riik ümber Suursaksa Riigiks (Großdeutsches Reich).
Saksa Riigi territoorium
thumb|Saksa Riik 1919–1937 Saksa Riiki liidetud varem iseseisvad alad.
Tobias Grünenfelder
Tobias Grünenfelder (sündinud 27. novembril 1977) on Šveitsi mäesuusataja.
Grünenfelder osales esimest korda Maailma karikavõistlustel 5. jaanuaril 1997 Kranjska Goras suurslaalomis. Esimese võidu MK-võistluste arvestuses sai ta 2010.–2011. aasta maailma karikasarja Lake Louise'i etapil 28. novembril 2010 ülisuurslaalomis.
Maailmameistrivõistlustel on Grünenfelderi parimaks kohaks olnud 2003. aasta MM-il Sankt Moritzis suurslaalomis saadud 18. koht. Ta on osalenud ka kolmedel olümpiamängudel. Parimaks tulemuseks on tal OM-il 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris ülisuurslaalomis saadud 9. koht.
Maailma karika etappide võidud
Tobias Grünenfelder on osalenud (<FONT COLOR=Purple>seisuga 29. jaanuar 2011</FONT>) 189 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 5 korda, millest 1 korral kõige kõrgemale astmele.
Igor Vorontšenko
Igor Vorontšenko (ukraina keeles І́гор Олекса́ндрович Воро́нченко, sündinud 22. augustil 1964) on Ukraina sõjaväelane.
Sõjaväeteenistus
2016. aastast 2020. aastani oli ta Ukraina mereväe ülem.
Winrich von Kniprode
thumb|Winrich von Kniprode kuju [[Malborkis (Marienburgis)]]
Winrich von Kniprode (umbes 1310 – 24. juuni 1382) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1352–1382.
Kniprode saabus Preisimaale 1334. aastal. 1338–1341 oli ta Danzigi komtuur, 1342 Balga komtuur ja 1342–1346 ordumarssal. Seejärel sai ta suurkomtuuriks ning valiti 1352. aastal ordumeistriks.
Ordumeistri kohale jäi ta kuni oma surmani 1382. aastal, olles seega pikaajalisim Saksa ordu kõrgmeister. Tema ajal algas ka Saksa ordu õitseaeg, mis kestis kuni Grünwaldi lahinguni (1410). Kniprode sõdis edukalt nii Leeduga ja osales ka Leedu suurvürstiriigis toimunud sisemises võimuvõitluses, toetades katoliku usu vastu võtnud Leedu valitsejakandidaate - Jogailat, Vytautast., sõdis Poola kui ka (koos Hansaga) Taani vastu (Taani-Hansa sõda) ning kasvatas oluliselt ordu valdusi. Tema ajal rajati Nemunase äärde ka suur hulk uusi linnuseid, mis piiri Leedu vastu tunduvalt kindlamaks tegid.
Buxhoevedeni Rist
Buxhoevedeni Rist on Volker von Buxhoevedeni poolt 27. oktoobril 2008 kodanikualgatuse korras asutatud aumärk, mida antakse välja Liivimaa (Riia) piiskopi Albert von Buxhoevedeni (u 1165 – 1229) mälestuseks.
Aumärgi asutamine oli suhtekorralduslikult halvasti ette valmistatud, mistõttu see sai laiema avalikkuse silmis algusest peale valdavalt negatiivse suhtumise osaliseks. Seni väga piiratud hulgal välja antud aumärgi mõistlikkust on seatud selle kriitikute poolt kahtluse alla põhjendusel, et piiskop Albert oli Liivimaa ja Eestimaa vallutamise ja ristiusustamise peaorganisaator. Katsed selle aumärgi mainet parandada on seni osutunud edutuks.
Pärsti
Pärsti on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Külas asuvad Uue-Pärsti mõisa ja Vana-Pärsti mõisa süda ning Pärsti mõisa kalmistu. Uue-Pärsti mõisa ümber asuv liigirikas põlispuudega Pärsti park on võetud kaitse alla.
1977. aastal liideti Pärsti külaga Kavaku.
Pärstist on pärit vaimulik Juhan Reidak, eestirootsi aktivist Sirle Sööt ja odaviskaja Risto Mätas.
Matemaatikafilosoofia
Matemaatikafilosoofia on filosoofia haru, mis tegeleb matemaatika filosoofiliste (ontoloogiliste ja epistemoloogiliste) probleemidega.
Kuigi matemaatika on teadusharu, eristatakse matemaatikafilosoofiat tavaliselt teadusfilosoofiast, kuivõrd teadusfilosoofia tegeleb empiiriliste teaduste, eriti loodusteaduste filosoofiliste probleemidega, matemaatika aga erineb nendest nii oma objektide poolest (neid peetakse tavaliselt abstraktseteks objektideks, kuigi matemaatikafilosoofia pakub ka teistsuguseid ontoloogilisi tõlgendusi) kui ka oma tunnetusviisi poolest (laias laastus on matemaatika tunnetusmeetodiks induktsiooni asemel deduktsioon). Nõnda on ka matemaatika filosoofilised probleemid erinevad empiiriliste teaduste omadest. Mõnikord siiski laiendatakse teadusfilosoofia mõistet ka matemaatikafilosoofiale.
Mamba Alvis
Mamba on Lõuna-Aafrika Vabariigis valmistatud soomusauto.
Matemaatikafilosoofia
Matemaatikafilosoofia on osalt läbi põimunud matemaatika alustega, mis kujutavad endast matemaatika filosoofiliste probleemide lahendamist matemaatiliste meetoditega (matemaatilise loogika abil) ning kuuluvad seetõttu pigem matemaatika valda.
Saalomon
pisi|Lavinia Fontana maalil "Seeba kuninganna külastab kuningas Saalomoni" (u 1600) kujutavad Saalomoni ja Seeba kuningannat Vincenzo I Gonzaga ja tema naine Eleonora de Medici.Kuningas Saalomon (heebrea keeles שְׁלֹמֹה, shlomo, ladina keeles Salomon või Solomon, nimi tähendab "rahu") sündis Jeruusalemmas umbes aastal 1000 eKr ja oli Iisraeli kuningas umbes aastatel 970–928 eKr.
Mamba Alvis
Kirjeldus
Mamba on valmistatud Mercedes Benzi UNIMOGi (mudel 416) kere baasil Land Systems OMC poolt. Põhja alt V-kujuline soomuskere aitab meeskonda kaitsta miinide eest. Valmistatakse 4 põhilist kereversiooni.
Saalomon
Ta oli kuningas Taaveti poeg ning eriti tuntud oma tarkuse poolest. Nimelt olevat kord Jumal ennast Saalomonile unes ilmutanud ja lubanud täita mistahes soovi. Saalomon palus endale tarkust. Selle peale vastas Jumal:
Jumal täitis Saalomoni soovi, temast sai võimsaim kuningas Iisraeli ajaloos. Saalomoni aega näevad juudid tänapäeval kuldajana, mil Iisrael oli rikkam kui kunagi varem. Saalomon lasi ka ehitada Jeruusalemma Moria mäele templi, kuhu paigutas seaduselaeka. Kuningana arendas ta suhteid välisriikidega ja sai üheks võimsaimaks valitsejaks regioonis.
Eriti kuulsaks sai ta aga oma tarkuse poolest. Tuntuim lugu, mis illustreerib Saalomoni tarkust, räägib kohtuotsusest, mida Saalomonil tuli teha, kui tema juurde tuli kaks naist koos lapsega, väites kumbki, et laps kuulub talle. Saalomon ütles:
See paljastas vale ema, õige ema oli nõus oma lapse elu päästmiseks last võõrale andma, vale ema aga oli kohtuotsusega nõus. Saalomon otsustas anda lapse naisele, kes oli nõustunud lapsest loobuma.
Saalomon uuendas ka Iisraeli armeed; jalaväe asemel võeti kasutusele sõjavankrid.
Juudi pärimuse järgi kirjutas Saalomon kolm Piibli raamatutest: Koguja, Ülemlaulu ja enamuse Õpetussõnadest.
Kieli kanal
pisi|222px 222px|pisi|Kieli kanali [[lüüsid Brunsbüttelis]] Kieli kanal (saksa keeles Nord-Ostsee-Kanal, varem Kaiser-Wilhelm-Kanal) on 98,7 km pikkune kanal, mis ühendab Põhjamerd Läänemerega. Kanali läbimisega lüheneb laevade teekond umbes 280 meremiili (519 km) võrreldes teekonnaga ümber Jüüti poolsaare. Kanali keskmine sügavus on 11 m ning laius on vahemikus 102–214 m.
Kieli kanal on üks maailma tihedaima liiklusega kanaleid. Tänapäeval ei mahu suuremad laevad enam kanalist läbi.
Kanali avas 20. juunil 1895 Saksa keiser Wilhelm II.
17. veebruar
17. veebruar on Gregoriuse kalendri 48. päev. Juliuse kalendri järgi 4. veebruar (1901–2100).
Shannoni jõgi
Shannon [š'änon] (iiri An tSionainn, inglise Shannon) on jõgi Iirimaal.
Concepción
Concepción on linn Tšiili keskosas, Bío-Bío piirkonna ja Concepcióni provintsi keskus.
Shannoni jõgi
Shannon on ka asula ja lennuväli Shannoni estuaari kaldal.
Concepción
Linnas on Bío-Bío Ülikool.
MG42
MG 42 (Universal-Maschinengewehr Modell 42) on 1942. aastal Saksamaal arendatud 7,92x57 mm (Mauser) kaliibriga täisautomaatne kuulipilduja.
MG42 oli laialdaselt kasutusel Wehrmachtis ja Waffen-SS-is Teise maailmasõja teisel poolel.
Sõja jooksul toodeti umbes 750 000 MG-42. Sõja ajal toodetud originaalkuulipildujad on tänaseni kasutusel mõnes arengumaas. 1960. aastatel võttis Bundeswehr kasutusele MG 42 NATO padrunile 7,62x51 ümber tehtud kaliibriga versiooni MG3. MG3 ja selle analoogid on tänapäeval paljude riikide relvastuses, sealhulgas ka Eestis.
Rodope mäed
Rodope on mäestik Euroopas Balkanil.
Kulgeb ida-lääne suunas. Mäestiku kõrgeim tipp on Golyam Perelik, mille kõrgus on 2191 meetrit. pisi|Kaart pisi|
Harju-Madise kihelkond
Harju-Madise kihelkond ehk Harju ja Risti kihelkond (lühend HMd, saksa keeles Kirchspiel Lodenrode in Harrien, Kirchspiel Matthias und Kreuz, hiljem Kirchspiel Matthias in Harrien) oli kihelkond Harjumaal ja Eestimaa kubermangu Harju kreisis. pisi|300px|[[Harju kreis Liivimaa atlases (1798)]] Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi.
Piirkonna ajalugu
Ristiusu vastuvõtmisest kuulus piirkond Keila kihelkonna koosseisu. 13. sajandi keskel eraldusid Keila kihelkonnast iseseisvaks kihelkonnaks Harju-Madise ja Nissi kihelkond.
Harju-Madise kihelkonda on ajalooürikutes esmamainitud 1343. aastal Lodenrode nime all, kuna kihelkonnas olid ka Lodede maavaldused.
1305–1317 ehitati kihelkonna maadele Padise klooster, mis kujunes kihelkonna suurimaks maavaldajaks.
1638. aastal sai Risti kogudus oma vaimuliku ning algas Risti kihelkonna eraldumine.
1718. aastal rajas Venemaa kihelkonda laevastiku tugipunkti Rogerwiek, mille juurde hiljem tekkis Paldiski linn. Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond, Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi.
Harju ja Risti kihelkonda kuulusid ka Väike-Pakri ja Suur-Pakri saared.
Risti kihelkond eraldati 1870. aastal Harju-Madise kirikukihelkonnast lõplikult iseseisvaks kihelkonnaks.
Harju-Madise kihelkonnakirik on Harju-Madise kirik Madisel, mis ehitati 1764. aastal keskaegse kiriku varemetele.
Harju-Madise kihelkonna mõisad
pisi|püsti|Kunagise Vasalemma mõisa peahoone (2009) Kihelkonda kuulusid kuni 1870. aastani ka hilisemad Risti kihelkonna mõisad.
Hilisemad Risti kihelkonna mõisad
Harju-Madise kihelkonna mõisavallad
Sellesse ajalooperioodi jääb ka perenimede panemine inimestele.
Harju-Madise kihelkonnas moodustatud mõisavallad hilisema Risti kihelkonna alal:
Harju-Madise kihelkonna vallad
Harju-Madise kihelkonnas moodustatud vallad hilisema Risti kihelkonna alal.
Kihelkonna alad tänapäeval
Kaasajal jäävad kihelkonna maad Harju maakonda.
Kurgan
Kurgan on linn Venemaal, Kurgani oblasti keskus. Asub Išimi tasandiku lääneosas Toboli jõe kaldal.
Asutatud 1662. aastal, linnaõigused sai 1782. aastal.
Andrés Iniesta
Andrés Iniesta Luján (sündinud 11. mail 1984 Fuentealbillas) on Hispaania jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Araabia Ühendemiraatide kõrgliiga klubis Emirates Club.
Klubikarjäärist suurema osa on ta mänginud Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona. 2018. aasta juulis liitus ta Jaapani kõrgliiga klubiga Vissel Kobe ning 2023. aasta suvel Emirates Clubiga.
Iniestat peetakse üheks kõigi aegade parimaks keskväljamängijaks. 33 karikaga on ta kõigi aegade edukaim Hispaania jalgpallur.
Hispaania koondisega võitis ta 2008. ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlused, kus ta valiti turniiri parimaks mängijaks, ja 2010. aasta maailmameistrivõistlused, kus ta lõi turniiri võiduvärava finaalmängus Hollandiga.
Algusaastad
Mängides 12-aastaselt Albacete noortetiimis, äratas ta tähelepanu paljudes Hispaania jalgpalliklubides.
Tema vanemad tundsid ühte Barcelona noortemeeskonna treenerit, kes veenis neid Iniestat saatma Barcelona noorteakadeemiasse La Masia. Iniestal oli algul raskusi perest eemal olemisega.
1999. aastal juhtis ta Barcelona U15-meeskonna võiduni noorteturniiril Hispaanias. vasakul|pisi|Iniesta [[FC Barcelona|Barcelona meeskonnas 2006. aastal]]
2004–2008
2004–05 hooajal aitas Iniesta Barcelonal võita La Liga. Ta mängis 37 mängu ja lõi 2 väravat.
2005–06 hooajal sai Iniesta Xavi vigastuse tõttu klubis rohkem mänguaega. Ta mängis Meistrite Liigas 11 mängu, kui Barcelona tuli Euroopa meistriks. Samuti aitas ta Kataloonia klubil võita ka Hispaania kõrgliiga.
Järgmisel hooajal jäi Barcelona ilma ühegi karikata. Iniesta lõi Meistrite Liigas kaks väravat Levski Sofia vastu.
Hooajal 2007–08 vahetas ta oma särginumbrit. Barcelona ei võitnud ka see hooaeg ühtegi karikat. Iniesta valiti FIFA aasta jalgpalluri valimisel 37 häälega üheksandaks.
2008–2009
2008–09 hooajal võitis Barcelona nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga.
Iniesta lõi Meistrite Liiga poolfinaalis Chelsea vastu lisaminutitel võiduvärava, mis saatis Barcelona finaali. Finaalis võideti Manchester Unitedit 2:0, Iniesta andis resultatiivse söödu Samuel Eto'o väravale. Copa del Rey finaalis võideti 3:1 Athletic Bilbao meeskonda.
Iniesta valiti Ballon d'Oril 149 häälega neljandaks ja FIFA aasta jalgpalluri valimisel 134 punktiga viiendaks.
2009–2012
2010–11 hooajal võideti Meistrite Liiga finaalis taas Inglismaa kõrgliiga klubi Manchester United. Iniesta aitas klubil tulla ka Hispaania meistriks. Copa del Rey finaalis kaotati lisaajal Madridi Realile.
Järgmisel hooajal võideti taas Copa del Rey, kui finaalis alistati Bilbao meeskond. 2012. aastal valiti Iniesta UEFA poolt Euroopa parimaks jalgpalluriks.
2012–13 hooajal aitas ta Kataloonia klubil võita La Liga rekordilise 100 punktiga.
2013–
Iniesta tegi 2014–15 hooajal Barcelonaga ajalugu, kui klubi võitis jällegi kõik kolm suurt karikat. Meistrite Liiga finaalis alistati Juventus 3:1. Iniesta andis finaalis resultatiivse söödu Raktići avaväravale. Hiljem valiti ta ka mängu parimaks. Copa del Rey finaalis alistati Athletic Bilbao 3:1.
Hooajal 2015–16 võideti taas La Liga ja Copa del Rey. Hispaania liigas alistati Madridi Real võõrsil skooriga 0:4. Iniesta lõi mängu kolmanda värava, ning pärast välja vahetamist sai ta Madridi toetajatelt aplausi.
Iniesta aitas klubil võita 2016–17 hooaja Hispaania karika, mis oli tema 30. auhind Barcelona meeskonnas.
Viimase mängu Barcelonaga pidas ta 20. mail 2018, kui võideti Real Sociedadi tulemusega 1:0
Kokku lõi ta aastatel 2002–2018 Barcelona meeskonnas 674 kohtumises 57 väravat.
Koondisekarjäär
Iniesta valiti koondisse ka 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustele. Ta mängis kõikides alagrupimängudes ja andis resultatiivse söödu David Villa Venemaa vastu löödud väravale. Veerandfinaalis võideti Itaaliat penaltiseerias. Poolfinaalis Venemaa vastu andis ta taas väravasöödu Xavi võiduväravale ja valiti mängu parimaks. Finaalis alistati Saksamaa jalgpallikoondis skooriga 1:0. Iniesta valiti turniiri sümboolsesse meeskonda.
Iniesta ei osalenud vigastuse tõttu 2009. aasta Konföderatsioonide karikavõistlustel.
Ta mängis koondises 2010. aasta maailmameistrivõistlustel. Alagrupimängus Tšiiliga lõi Iniesta Hispaania teise värava, ta nimetati mängu parimaks mängijaks. Finaalis lõi Iniesta 116. minutil Hollandi vastu võiduvärava, kui Hispaania tuli esimest korda maailmameistriks.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel valiti ta mängu parimaks mängijaks kolmes kohtumises, sealhulgas finaalis Itaaliaga. Iniesta valiti ka turniiri parimaks mängijaks.
Ta mängis koondises 2013. aasta Konföderatsioonide karikavõistlustel, kus Hispaania jõudis finaali, ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis Iniesta kaks mängu parima mängija auhinda. Hispaania langes turniirilt kaheksandikfinaalis Itaalia vastu.
Ta lõpetas koondisekarjääri pärast 2018. aasta maailmameistrivõistlusi, kus Hispaania langes kaheksandikfinaalis. Ta mängis Hispaania koondises aastatel 2006–2018 kokku 131 korda ja lõi 13 väravat.
Isiklikku
8. juulil 2012 abiellus Iniesta Anna Ortiz'ega. Neil on kaks last: tütar Valeria (sündinud 2011. aasta aprillis) ja poeg Paolo Andrea (sündinud 2015. aasta juunis).
Taal
Taal on mitmetähenduslik sõna.