cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kõrkküla (Viru-Nigula)
pisi|[[Põhja-Eesti klint|Põhja-Eesti klindi alumine (Kambriumi) astang Kõrkkülas]] Kõrkküla on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
Navahrudak
Navahrudak või Navahradak (varem Novogorodok, transkribeerituna Navagrudak), leedu keeles Naugardukas, poola keeles Nowogródek, jidiši keeles נאַוואַרעדאָק, on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Navahrudaki rajooni halduskeskus. Ajaloolise Must-Vene keskus. Elanike arv on 29 336 (2009).
Kõrkküla (Viru-Nigula)
Külas paikneb Kõrkküla kivirist.
Friuli
Piirkondlikud keeled ja murded
Sloveeni keele murdeid kõneldakse suuresti maapiirkondadest koosneval mägisel piirialal nimega Slavia Friulana (tuntud ka kui Veneetsia Sloveenia). Saksa keelt (selle Baieri murret) kõneldakse Val Canales (enamasti Tarvisios ja Pontebbas); mõnes Val Canale omavalitsustes (eriti Malborghetto Valbrunas) kõneldakse ka Kärnteni sloveeni murdeid. Sloveeni keelt räägitakse veel ka Goriziast põhjas asuvas Collio piirkonnas. Veneetsia Sloveenia ja Val Canale vahelises Resia orus räägib enamik elanikest jätkuvalt sloveeni keele arhailist resia murret.
Navahrudak
Navahrudakis on kuus keskkooli ja kaks gümnaasiumi. Lisaks neile on linnas veel kaks kõrgharidust pakkuvat kolledžit. Linnas on kultuurimaja, 2 kino ja 4 raamatukogu. Navahrudakis antakse välja ajalehte «Новае жаццё».
Tööstuse vallas on linnas metalli töötlemise ja masinaehituse ettevõtted, ehitusmaterjalide tootmine, kergetööstus ja toiduainete tööstus.
Friuli
Piirkondlikud keeled ja murded
Itaalia valitsuse ametlike hinnangute järgi elab Friuli piirkonnas 45 kuni 51 tuhat sloveeni keele rääkijat: neist ligikaudu neljandik Gorizia provintsis ja ülejäänud Udine provintsis. Emigratsiooni tõttu elab suurem osa Udine provintsi sloveeni keele kõnelejaid väljaspool oma kompaktset traditsioonilist asuala.
Saksa keelega seotud murdeid kõneldakse mitmes muistses enklaavis: Timau, Zahre (Sauris), Plodn (Sappada) jt. Oma ajaloolistel aladel on teise ametliku keelena lubatud vaid friuuli, sloveeni ja saksa keel, kuid mitte nende murded.
Navahrudak
Ajalugu
Linn kujunes samanimelise vürstiriigi keskuseks. 1252 mainiti Navahrudakki Leedu suurvürsti Mindaugase residentsina.
Linna on korduvalt rünnanud leedu ja vene vürstid oma vägedega, mongolid (1255, 1274, 1278), ristirüütlid (1314, 1321, 1341, 1390, 1394) ning krimmitatarlased (16. sajandi alguses).
Aastast 1394 on Navahrudak suurvürsti domeeni üks keskusi ja 1415. aastast Leedu suurvürstiriigi õigeusu metropoliidi residents, 1507–1795 samanimelise vojevoodkonna keskus.
1511. aastal sai Navahrudak Magdeburgi linnaõigused.
1569. aastal sai linn Poola osaks ja seda haldas isik, kes oli nii Poola kuningas kui ka Leedu suurvürst, kuid linn oli 1385. aastast personaalunioonis Poolaga.
Alates kolmandast Poola jagamisest 1795. aastal Venemaa koosseisus.
Sõdadevahelisel perioodil (1919–1939) kuulus Navahrudak taas Poolale, seda kinnitab 1921. aasta Riia rahu.
1938. aastal elas linnas umbes 50% juute, 30% poolakaid, 15% valgevenelasi ja 5% muust rahvusest inimesi (peamiselt venelasi).
Alates 1939. aasta septembrist oli Navahrudok Nõukogude okupatsiooni all ja liideti Nõukogude Liiduga. Algas kohalike elanike, peamiselt poolakate massiline tagakiusamine. Aastatel 1941–1944 oli linn Saksa okupatsiooni all ja linna juudi kogukond hukkus sel ajal. 1945. aastal sai linn NSV Liidu osaks pärast Poola ja Nõukogude Liidu piiride muutmise lepingu allkirjastamist. Linna poola elanikkond küüditati uutele Poola aladele.
Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal läks linn Valgevene koosseisu.
Sisuhaldustarkvara
pisi| Sisuhaldustarkvara moodulid Sisuhaldustarkvara on rühmatöötarkvara pakett, mis võimaldab ühest keskusest hallata erinevaid infovooge, näiteks uudiseid, kalendrit, kirjavahetusdokumente ja üldist arutelu mingil teemal, hoides alal ka seosed eri objektide ja tegevuste vahel.
21. sajandi alguses kasutatakse sisuhaldustarkvara peamiselt veebiserverites ja veebibrauseritega.
Koogu
Koogu on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
Koogu küla kohas asus 13. sajandil Paimela küla.
Koogu mõisa peahoone põles maha 1904, sellest on järel vaid varemed.
Küla läbis Sonda–Aseri raudteelõik.
Koogus on tankla ja kohvik.
Victor Mutt
Victor Mutt, ka Viktor Mutt VR I/2 (25. mai 1886 Tuhalaane vald Viljandimaa Liivimaa – 30. aprill 1942 Kirov, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kolonel) ning diplomaat.
Elulugu
Victor Mutt sündis Viljandimaal Tuhalaane vallas Sootsa taluperes, üldhariduse omandas ta kodus õppides.
Teenistus Venemaa keiserlikus armees
Aastatel 1906–1909 õppis Victor Mutt Vilno sõjakoolis, mille lõpetas nooremleitnandina.
Septembris 1913 astus Victor Mutt Peterburi Nikolai Sõjaväeakadeemiasse. Akadeemias sai ta õppida vaid aasta, sest algas Esimene maailmasõda ja augustis 1914 saadeti ta rindele.
Esimeses maailmasõjas teenis Mutt 180. jalaväepolgus ja tõusis nooremohvitserist rooduülemaks. 1916. aasta märtsis edutati Mutt 45. diviisi staabi vanemaks operatiivadjutandiks, sama aasta novembris aga juba XXVII armeekorpuse staabi käsundusohvitseriks.
1917. jaanuaris saadeti Mutt Nikolai Kindralstaabi Akadeemiat lõpetama ja samal kevadel ta seda tegigi. Sõjaväeline karjäär jätkus 182. diviisi staabiülemana, 1918. aasta sügisel tõusis Mutt 5. armee staabi operatiivosakonna ülemaks. Auastmelt oli ta tollal alamkapten. Sõjaväljal sai Victor Mutt kahel korral haavata, korra põrutada ja mürgituse gaasirünnakul.
1918. aasta mais lahkus Mutt Venemaa sõjaväest ja tuli Eestisse.
Eesti Vabadussõjas
Vabadussõja alguses, käis Victor Mutt Soomes ja Rootsis, et sealt abivägesid kutsuda.
Vabadussõja ajal aga oli Victor Mutt 5. jaanuarist 1919 2. diviisi staabi operatiivjaoskonna vanemadjutant ja 23. veebruarist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni 2. diviisi staabiülem.
1919. aastal kuulus ta koos Ants Piip, Jaan Poska jt. 1919. aasta Tartu pantvangikonverentsil Eesti delegatsiooni ning osales 1919. aasta lõpus Eesti-poolse sõjalise eksperdina Tartu rahu konverentsil.
Välisteenistuses
11. juunist 1924 nimetati Victor Mutt Välisministeeriumi Washingtoni saatkonna I sekretäri kohalt, ajutiseks Eesti konsuliks New Yorki.
Arreteeriti NKVD poolt 30. juunil 1940. Mõisteti surma, hukati Kirovi vanglas.
Isiklikku
Victor Mutt oli abielus Eugenie Mutiga, kes on jätnud eesti kirjanduslukku jälje sellega, et andis Philadelphias 1930. aastal välja mahuka kogumiku enda adapteeritud ja inglise keelde tõlgitud eesti muinasjutte.
Victor Muti pojad olid Viktor Mutt ja Oleg Mutt. Eesti kirjanik Mihkel Mutt on Victor Muti lapselaps.
Victor Muti vend Jakob Mutt oli Haapsalu Maria-Magdaleena koguduse ülempreester.
Ervin Abel
pisi|Ervin Abel Kadrioru kõlakojas 1974. aastal pisi|Ervin Abeli haud [[Metsakalmistul]] Ervin Abel (8. november 1929 Narva – 16. märts 1984 Tallinn) oli eesti näitleja.
1953. aastal lõpetas ta Moskvas GITIS-e eesti stuudio. Temaga samal kursusel õppisid teiste seas ka Ita Ever, Kaljo Kiisk, Jaanus Orgulas ja Grigori Kromanov.
Pärast teatrikooli lõpetamist asus Ervin Abel tööle Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris. Aastatel 1966–1984 kuulus ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia koosseisu.
1964. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetus.
Lisaks koomiku ja estraadinäitleja tööle tegi Abel viis filmirolli, mis jäädvustasid ta nime kultuurilukku. Need filmid olid "Viini postmark" (1967), "Mehed ei nuta" (1968), "Kevade" (1969), "Noor pensionär" (1972), "Suvi" (1976) ja "Siin me oleme!" (1979).
Ervin Abel oli kogu oma elu vältel väga töökas inimene. Isegi oma elu viimastel kuudel ei lakanud ta töötamast. Ta suri 54-aastaselt maovähki. Teda on nimetatud üheks Eesti suurimaks koomikuks.
Lapsepõlv
Perekond kolis Rakverre, kuid Ervin ja Hillar külastasid tihti oma vanavanemaid Narvas. Vanaisa töötas teatri Võitleja garderoobis. Ervin nägi etendusi ja isegi lavatagust tegevust. Talle meeldis ballett "Luik", mis oli loodud Saint-Saënsi muusika põhjal.
Juba kolmeaastane Ervin Abel sai tunda end näitlejana, kui Rakvere eralasteaias valmistuti peoks. Tema esimeseks rolliks oli mängida jaaniussi.
Koolielu
Ervin Abel alustas õpinguid Rakvere 3. algkoolis, mis oli noorukile küll vastumeelt. Seejärel õppis ta Rakvere 1. gümnaasiumis, kuid sõja tõttu oli koolitöö takistatud. Õppetöö jätkus 1944. aastal Rakvere keskkoolis. Juba 15-aastaselt paistis Ervin Abel silma Rakvere teatrijuhile, ning talle pakuti õpilase roll Marcel Pagnoli komöödias "Eluaabits." Ervin Abelist sai kommunistlik noor, hiljem kooli algorganisatsiooni sekretär. 1947. aastal mängis 17-aastane Ervin Abel Rakvere teatri esietenduses "Geiša."
GITIS
1949. aastal 19-aastaselt astus Ervin Abel GITIS-e teatrikõrgkooli ja lõpetas selle 1953. aastal. Koos temaga lõpetasid stuudio Virve Aruoja, Virve Kiple, Harry Karro, Tõnis Kask, Kaljo Kiisk, Vello Rummo, Grigori Kromanov, Arvo Kruusement, Asta Lott, Karin Sepre, Endla Hermann, Tamara Erglis, Leili Bluumer, Benjamin Drui, Aasa Käsi, Olev Kitsas, Jaanus Orgulas, Ellu Puudist, Silvia Laidla, Kalju Karask, Erich Jaansoo, Aksel Orav, Ilse Ever, Lembit Anton. Nad suunati tööle Draamateatrisse.
Draamateater
1953. aasta sügisel alustas Ervin Abel tööd Draamateatris koos oma esimese naise Asta Lotiga. Noored gitislased peavad ennast tõestama ja otsustavad välja tuua Oskar Lutsu "Kevade". Ervin Abel sai Kiire ja Asta Teele rolli. Oluliseks peab pidama, et Ervin Abelile ei olnud tema roll esialgu üldse meeltmööda. Järk-järgult hakkas ta üles ehitama Kiire rolli ning ta enda sõnade järgi: "Hakkasin endas otsima halbu külgi, mis on olemas igas inimeses, aga mida me näha ei taha." 23. veebruaril 1954 esietendub "Kevade", mis osutub väga menukaks ja sellest saab alguse Ervin Abeli tähelend Kiirena. Kümne aasta jooksul mängitakse "Kevadet" 300 korda. Sealhulgas esineti lisaks Eestile ka Moskvas, Lätis ja Moldaavias. Peale Kiire suutis Ervin ka väga menukalt mängida Pastellit Oskar Lutsu "Tagahoovis". Lisaks näidendile otsustati teha samanimeline film, mis linastus 1956. aastal.
Filharmoonia
1965. aastal kirjutas humorist Romulus Tiitus Ervinile ja Jaanus Orgulasele uue estraadikava "Terekest kah". Etendusega hakati kohe tegelema, kuid mitte Draamateatris, vaid hoopis Filharmoonias. Filharmoonias maksti neile ühe kontserdi eest 40 rubla, samal ajal kui nende kuupalk oli olnud 60 rubla. Sama aasta juulis toimus Filharmoonias "Terekest kah" kontrolletendus, mis osutus väga menukaks. Ervin Abel hakkas Filharmooniaga rohkem koostööd tegema ning juba 1965. aasta 23. septembril kirjutas ta oma elu ainsa lahkumisavalduse Draamateatris. Lahkumisavaldus rahuldati alles 7. veebruaril 1966, kuna Draamateater ei tahtnud Ervin Abelist loobuda.
Filharmoonias töötades muutus Ervin Abeli elu suureks ringreisiks. Igal aastal toodi välja üks tükk, millega Ervin Abel ja tema trupp teevad Eestile paar tiiru ümber. Iga kuu on ta vähemalt 20 päeva kodust eemal. Filharmoonia koosseisu jäi Ervin Abel elu lõpuni.
Perekond
Ervin Abel oli Aleksandri ja Meta teine laps. Ta sündis 8. novembril 1929 Narva Kreenholmi sünnitusmajas. Tema vanem vend oli Hillar Abel (1926–2012). Aleksander Abel (1902–1975) oli klarnetimängija Rakvere omakaitse 1. diviisis Ervini isa oli hea huumorimeelega ja järjekindel. Meta Abel (1904–1962) oli koduperenaine ja hooliv ema. Ta eelistas vaikust.
1951. aasta kevadel abiellus Ervin Abel Asta Lotiga. Tütar Tiina sündis 30. detsembril 1951. Tiina Abel on kunstiteadlane.
Isiklikku
Ervin Abeli riietumisstiil oli alati laitmatu. Pärast oma esimese naise Astaga tutvumist hakkas ta kandma kingi, kaabut ja lipsu. Sellest ajast alates võis teda alati kohata triiksärgi, lipsu, ülikonna, kaabu ja mantliga.
Kooliajal oli Ervin Abelil kaht hüüdnime: Aabli-Toddi ja Sibul. Esimene tulenes ingliskeelsest väljendist teddy bear, mis tähendab kaisukaru. Kui koolis peeti kostüümipidu, siis Ervin riietus end naiseks ja suutis ninapidi vedada oma klassikaaslasi. Teda hakati kutsuma sibulaks, millel on mitu kihti nagu Ervinilgi, sest ta on osav näitleja.
Kooliajal Ervin Abel oli väga sportlik ja tegeles poksiga, kuid mitte kaua, sest talle ei meeldinud teistele liiga teha.
Ervin Abel: Ideaalsest rollist "Meeldivad rasked osad, millest midagi välja tuleb ja mille kallal palju töötada saab. Ideaalne etendus oleks see, mis kõiki vaatajaid haaraks."
Lemmikretsept: 1 purk hapukoort, 1 purk konservherneid, sibulaid, segada ja süüa.
1954
Maksim Gorki "Barbarid" – Dunka mees
Venjamin Kaverin "Kaks kaptenit" – Aggei
Pierre de Beaumarchais "Figaro pulm" – don Basilio
Aleksandr Korneitšuk "Eskaadri hukk" – kolmas komendor
2007. aasta MM-turniir males
pisi|250px|[[Viswanathan Anand, tuli 2007. aastal maailmameistriks]]
Ervin Abel
1954
August Jakobson "Võitlus rindejooneta" – August
1955
Mihhail Lermontov "Maskeraad" – episood
Oskar Luts / Hans Luik "Kevade" – Kiir
Ion Luca Caragiale "Kaotatud kiri" – Brõnzovenescu
August Kitzberg "Libahunt" – 2. haokandja
August Jakobson "Kaotatud paradiis" – kunstnik
Oskar Luts "Tagahoovis" – hiromant Pastelli (alias Pastel)
William Shakespeare "Antonius ja Kleopatra" – Selecus
Aadu Hint "Kaugatoma kuningas" – Franz Hanschmidt
1956
Juhan Smuul "Atlandi ookean" – Raffael Suurvärav
1957
Alfred Gehr "Kuues majakord" – Robert
Alexandre Dumas / J. Radzinski "Kolm musketäri" – Aramis
Vladimir Majakovski "Saun" – seltsimees Momentalnikov
Vsevolod Višnevski "Optimistlik tragöödia" – episoodides
Eduardo de Filippo "Filumena Marturano" – advokaat Nocella
1958
Friedrich von Schiller "Don Carlos" – Domingo
Bertolt Brecht "Härra Punttila ja tema sulane Matti" – atašee
Maksim Gorki "Jegor Bulõtšov ja teised" – pasunapuhuja
1959
George Ciprian "Mees hobusekronuga" – Varlam
Hävituspataljonid
Hävituspataljonid (vene keeles истребительные батальоны) olid Teise maailmasõja ajal ja pärast seda Nõukogude Liidu juhtkonna otsusel loodud paramilitaarsed üksused.
Ervin Abel
1959
Jevgeni Švarts "Lumekuninganna" – muinasjutuvestja
1960
Anton Hansen Tammsaare "Juudit" – Kabris
Viktor Rozov "Ebavõrdne võitlus" – Mitja
Oskar Luts / Andres Särev "Suvi" – Kiir
Hävituspataljonid
Moodustamine
24. juunil 1941 võttis NSV Liidu Riiklik Kaitsenõukogu vastu otsuse "Meetmetest võitluseks vaenlase parašutistide dessantide ja vaenlase diversantide vastu rindeäärses piirkonnas". Hävituspataljonide liikmeiks võeti kommuniste, komsomoli liikmeid ja NKVD (miilitsa) töötajaid.
2007. aasta MM-turniir males
Turniiri võitis ja uueks maailmameistriks tuli Indiat esindav 37-aastane suurmeister Viswanathan Anand, kes edestas punktiga Venemaa maletajat Vladimir Kramnikut ja Iisraeli maletajat Boris Gelfandit.
Ilm
Ilm on meteoroloogiliste elementide kogumõjul tekkinud atmosfääri seisund mingis paigas, mingis lühemas ajavahemikus (kuni mõni päev), koos elementide järgnevate muutustega.
Hävituspataljonid
Moodustamine
Hävituspataljonidele tehti ülesandeks: 3. juulil 1941 pidas Jossif Stalin Moskva raadios kõne, milles ta kutsus tööliste ja talupoegade maakaitseväge (s.t hävituspataljoni) järgima kogu maal põletatud maa taktikat. Siitpeale anti äsja moodustatud hävituspataljonidele seniste sõjaliste ülesannete kõrval hoopis laiemad tegutsemispiirid. Hävituspataljonidele tehti ülesandeks oli põletatud maa taktika elluviimine, seega vilja, kariloomade ja kütteainete hävitamine, sildade ja teede õhkulaskmine, hoonete, metsade, ladude ja vooride süütamine ning telefoni- ja telegraafside rikkumine.
2007. aasta MM-turniir males
2007. aasta MM-turniir peeti 13.–29. septembril 2007 Méxicos. Osavõtjaid oli kaheksa. Turniir kuulus 21. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses rahvusvaheline arbiiter Antonio Bento Brasiiliast.
Ilm
Ilma muutuste põhjuseks on päikeseene energia mõjul ja maapinna kaastoimel atmosfääris kulgevad termodünaamilised protsessid. Tuntumad ilma kujundavad elemendid on õhutemperatuur, õhurõhk, õhuniiskus, sademed, tuul, pilvisus, atmosfäärinähtused (äike, tuisk, udu) jne).
Hävituspataljonid
Moodustamine
Ukrainas läksid paljud hävituspataljonide liikmed Ukraina ülestõusuarmee ja OUN-i poole üle.
Ervin Abel
1961
Mart Raud "Suveöö ilmsi" – Kirilind
2007. aasta MM-turniir males
Reglement
Mängiti kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga kaks tundi 40 käigule, seejärel üks tund järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta.
Ernst Birnbaum
Ernst Birnbaum (vene keeles Эрнст Карлович Бирнбаум; 31. oktoober 1894 Rakke, Simuna kihelkond, Virumaa – 4. jaanuar 1965 Moskva, NSV Liit) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik), õhusõidu instruktor ja stratonaut.
Hävituspataljonid
Välislingid
Naikintojų batalionai
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 589
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 589 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu 1986. aasta 10. oktoobril toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Peruu kodanik Javier Pérez de Cuéllar ÜRO peasekretäri ametisse teiseks ametiajaks 1. jaanuarist 1987 kuni 31. detsembrini 1991.
ÜRO Julgeolekunõukogu võttis resolutsiooni vastu ühehäälselt.
Ilm
Ilma põhjustajad
Maa erinevate piirkondade ilma kujundvad õhumasside liikumisel kaasnevad õhutemperatuuri, -rõhu ja -niiskuse erinevused, mis on põhjustatud maapinnale langeva päikesekiirguse hulgast. Ilm muutub perioodiliselt, see on seotud meteoelementide ööpäeva ja aastaaegade muutuste käiguga. Päikeesekiirguse hulk sõltub aastaajast ehk kui kõrgel horisondist ja kui kaua (päeva pikkus) päike päeval paistab. See oleneb laiuskraadist, mida kaugemale ekvaatorist, seda väiksem on päikesekiirguse kaldenurk ja seda vähem soojust saavad need maa-alad. Samas on ilmekad mitteperioodilised ööpäevasest kõikumisest sõltumatud ilmamuutused, mis haaravad suuri alasid, näiteks kogu Läänemere piirkonna. Mitteperioodilised ilmamuutused sõltuvad atmosfääri baariliste süsteemide arengust ja liikumisest. Maa telg on oma orbiidi tasapinna suhtes kaldu ja seetõttu langeb päikesekiirgus talvel Maa poolustele lähemalolevatele aladele väiksema nurga all. Samal põhjusel vahelduvad ka Maa tiirlemisel aastaajad. Õhutemperatuuri suured erinevused polaaralade ja troopiliste alade õhumasside vahel põhjustavad jugavoole. Keskmiste laiuskraadide ilmasüsteemid (näiteks troopilised tsüklonid) on põhjustatud jugavoolude ebastabiilsusest.
Ernst Birnbaum
Elulugu
Ernst Birnbaum sündis Rakke hobupostijaama sepa peres. Noorena siirdus ta Peterburi, kus oli kolm aastat lukksepaõpilane, siis tööline masinatehases.
Aastatel 1915–1917 oli ta Venemaa Keisririigi armees. Ta saadeti teenima Viapori kindluse õhusõidu roodu. 1917. aastal astus ta Punakaarti, teenis 19. õhusõidu salgas, osales lõunarindel lahinguis Denikini vastu.
2007. aasta MM-turniir males
Reglement
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis sai määravaks parem Bergeri koefitsient. Kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus.
Ilm
Ilma põhjustajad
Soojenenud maapinna temperatuurierinevused põhjustavad omakorda maapinnalähedases õhukihis selle tiheduse erinevusi. Maapinna kohal ümbritsevast õhust rohkem soojenenud õhukogum on suurema paisumise tõttu väiksema õhutihedusega. Selle tulemusena hakkab ebapüsivas õhumassis (sõltub siis päevasest õhukihtide tegelikust temperatuurijaotusest) kergem õhk ülespoole tõusma, kõrgemal olev jahedam õhk aga vajub alla. Veekogude rannikualadel tekib väiksema ulatusega rannikubriise.
Püsiva tasakaaluga õhumassis ei teki ka kõige palavama ja päiksepaistelisema ilmaga õhu konvektiivliikumist.
Tuuled tekkivad baariliste süsteemide õhurõhkude erinevuse tõttu ja puhuvad Coriolisi jõu mõjul süsteemi keskpunkti suhtes spiraalselt.
Ervin Abel
1962
Henrik Ibsen "Peer Gynt" – Kõhn isik
Ilm
Ilmaennustus
pisi| [[Maakera pind jaotatakse kolmemõõtmelisteks osadeks, et ilmaprognoosimudelites piisava täpsusega arvutamine oleks võimalik ]] Sünoptika ehk ilmaennustusteadus on meteoroloogia osa. Inimesed on püüdnud ilma ennustada juba aegade algusest, kuid formaalselt võib selle alguseks pidada 19. sajandit. Ilmaennustuseks on vajalik koguda hulk andmeid atmosfääri olukorra kohta ning tunda atmosfääriprotsesside seaduspärasusi.
2007. aasta MM-turniir males
Osavõtjate kvalifitseerumine
¹) Esialgsete kavade kohaselt pidi 2005. aasta FIDE MM-turniiri võitnud Veselin Topalov samuti kvalifitseeruma 2007. aasta MM-turniirile, kuid 2006. aastal MM-tiitlimatši eel sõlmitud lepingu kohaselt matši kaotaja ei pääsenud 2007. aasta MM-turniirile. Küll aga anti Topalovile kompensatsiooniks võimalus mängida 2009. aastal pretendentide matš õigusele kohtuda maailmameistriga
Turniiri lõpptulemus
¹) Kramnikul oli Gelfandiga võrreldes parem Bergeri koefitsient
Ernst Birnbaum
Elulugu
Augustis 1919 lähetati ta Petrogradi Tööliste ja Talupoegade Punaarmee juhtivkoosseisu õhusõidukursustele, lõpetas kursuse 1920. aasta sügisel. Jätkas seejärel õpinguid Kõrgemas Õhusõidukoolis, mille lõpetas 1923. aasta suvel, sai punase sõjaväeõhusõitja kutse ning suunati teenima Oranienbaumi 4. suurtükiväe õhusõidusalka. Jaanuaris 1925 asus ta uuesti õppima Kõrgemas Õhusõidukoolis õhulaevapilootide kursusele, mille lõpetas sama aasta novembris. Teenis seejärel samas koolis instruktorina juhitavate õhupallide salgas ning seejärel kõrgema õhusõidukooli õppesalgas. Oli ka Leningradi Tehnoloogilise Instituudi komissar.
pisi|Stratostaat SSSR-1 NSV Liidu postmargil (1933) 1921. aastal tegi ta esimese vabalennu stratostaadiga, tõustes 4500 m kõrgusele. 1929. aastal õpetas ta piloteerimisoskust juba teistele stratonautidele. Aastatel 1930 kuni 1932 oli õhulaeva Komsomolskaja Pravda piloot ja ülema abi.
30. septembril 1933 tõusis ta koos Georgi Prokofjevi (1902–1939) ja Konstantin Godunoviga (1892–1965) stratostaadil SSSR-1 19 kilomeetri kõrgusele, ületades šveitslase Auguste Piccardi (1884–1962) nimel olnud maailmarekordi. Saavutus püsis ametliku maailmarekordina hulk aastaid.
Ilm
Ilmaennustus
Kui varem said ilmaennustajad toetuda vaid õhurõhumuutusele, valitseva pilvkatte ja tuule suuna jälgimisele, siis nüüd kasutatakse ilma prognoosides arvutiteid ilma numbriliseks mudeldamiseks Maa ilmasateliitidetelt kogutud sondeerimisandmete põhjal  Parima prognoosmudeli valimiseks on siiski vajalik inimene, kes tunneb ilmamustreid ning seoseid eri nähtuste vahel, kellel on teadmised mudeli toimimisest ja selle kõrvalekalletest. Atmosfääri kaootiline iseloom, atmosfääri kirjeldavate võrrandite lahendamiseks kuluv mahukas arvutusjõudlus, võimalikud vead algolukorra mõõtmises ja puudulikud teadmised atmosfääriprotsessidest tähendavad seda, et prognoosid muutuvad seda ebatäpsemaks, mida pikemaks venib aeg käesoleva ja prognoositava ilma vahel. Eri mudelite ja teadmiste kasutamine aitab eksimisvõimalusi vähendada ning valida välja kõige tõenäolisem prognoos.
Inimesed vajavad ilmaennustusi iga päev oma toimingute korraldamiseks või otsustamiseks, kuidas riietuda või millal, kas ja kuhu minna. Ilmaennustused on eriti olulised äärmuslike ilmaolude puhul. Õigeaegsed hoiatused aitavad kaitsta elusid ja vara. Ilma ennustamine on oluline näiteks põllumajanduse, transpordi jaoks merel ja õhuruumis.
Ernst Birnbaum
Elulugu
Pärast tagasipöördumist Tšukotkalt asus ta tööle Moskvas Konstantin Tsiolkovski nimelises õppekombinaadis Dirižabelstroi, kus pidas loenguid õhulaevade sõjalisest kasutamisest. 1935. aastal moodustati õhulaevade õppe- ja katseeskaader, mille ülemaks määrati Birnbaum.
Ilm
Ilmaennustus
Inimesed on alati üritanud ilma mõjutada ja on tõendusmaterjali selle kohta, et inimtegevus (põllumajandus, tööstus) on ilmamustreid tahtmatult muutnud. Uurides teiste planeetide atmosfääri, on saadud rohkem teavet ilma muutuste põhjustest Maal. Kuulus päikesesüsteemi maamärk, Jupiteri Suur Punane Laik on antitsükloni torm, mis on kestnud vähemalt 300 aastat.
Ernst Birnbaum
Tunnustus
Ta on autasustatud kahe Lenini ordeni, Punalipu ordeni, Punatähe ordeni ja medalitega.
Mälestuse jäädvustamine
10. juunil 1972 avasid Nõukogude Liidu võimuesindajad Ernst Birnbaumi sünnikohas Rakkes mälestuskivi.
Ervin Abel
1962
Anton Hansen Tammsaare / Voldemar Panso "Inimene ja jumal" – Kulebjakov
Ardi Liives "Millest vaikis prohvet" – Potivar (oli ka näitejuht)
Ilm
Äärmuslik ilm
Planeedil Maa on aasta keskmised õhutemperatuurid vahemikus ±40 °C. Eri kliimatingimustega piirkondades võivad esineda ka kõrgemad või madalamad õhutemperatuurid. Ametlikult on maailma madalaim mõõdetud õhutemperatuur -89,2 °C (Antarktikas Vostoki polaarjaamas 21. juulil 1983). Kõrgeim mõõdetud õhutemperatuur on 57,7 °C (Liibüas Al 'Aziziyahis 13. septembril 1922). Kõrgeim aastane keskmine õhutemperatuur oli 34,4 °C Etioopias Dallolis. Madalaim aasta keskmine õhutemperatuur oli -55,1 °C (Antarktikas Vostoki polaarjaamas). Madalaim aasta keskmine õhutemperatuur inimasustusega piirkonnas oli Kanadas Eurekas (-19,7 °C).
Mõju inimestele
pisi|New Orleans, Louisiana, pärast orkaan [[Katrina (orkaan)|Katrinat ]] Ilm on otseselt mõjutanud inimkonna ajalugu. Ilm on mõjutanud ajaloolisi sündmusi ning kliimamuutused on põhjustanud rahvastikurändeid; äärmuslikudd ilmanähtused on põhjustanud tagasihoidlikumaid rahvaste liikumisi ühest piirkonnast teise (põhjusteks näiteks kõrbestumine Lähis-Idas, aga ka jääajal liustikest tekkinud ühendusteed). 1281. aastal päästis Kamikaze taifuun Jaapani mongolite invasiooni eest. Prantsusemaa loobus nõuetest Florida vastu, kui 1565. aastal hävis orkaanis Prantsuse laevastik, võimaldades Hispaanial vallutada Fort Caroline'i. Orkaan Katrina laastamistöö tõttu oli miljon inimest sunnitud lahkuma oma kodust ning asuma elama mujale; see oli suurim inimpopulatsiooni ümberpaigutumine Ameerika Ühendriikide ajaloos.
Inimene ilma mõjutajana
Inimene on kogu aeg üritatud ilma mõjutada ja muuta: alates iidsetest vihmarituaalidest kuni vihmapilvede laialiajamiseni Punase väljaku kohalt ja USA sõjaväe operatsioonini Popeye, mille eesmärk oli segada varustuse transportimist, üritades pikendada Põhja-Vietnami mussooni.
Inimtegevuse mõju ilmale.
Ilmaelemendid
Neid põhilisi ilmaelemente mõõdetakse vastavate mõõteriistadega ilmajaamades, mõõtmisi tehakse ka uurimislaevadel, lennukitel, raadiosondide ja poide abiga. Ilmasatelliidid jälgivad troposfääri kosmosest ning annavad palju informatsiooni pilvkatte, mere ja ookeani lainete kõrguse ja baariliste süsteemide kohta.
Uddevalla vald
Uddevalla vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västra Götalandi läänis.
Ervin Abel
1963
Vladimir Majakovski "Lutikas" – David Ossipovitš
Egon Rannet "Haned" – Jüri Aasma
Valdo Pant "Avarii" – Janke
1964
Juhan Smuul "Kihnu Jõnn" – Jaan
1965
Egon Rannet "Karikas ja madu" – patsient
Filharmoonias
1965 Arne Oit "Imeilus Galatea" (lavastaja)
1968 Romulus Tiitus "Oh sa issand ütleb kiir tootsile kolhoosivirtsahvti studeerides" (mängiti 450 korda)
1968 Uno Laht "Maailm vestitaskus ehk ilma viisata Nuustakult Nukiraagiasse" (Arved Haugi muusika)
1971 Uno Laht "Hingede ränd ehk räim tomatis" (Arved Haugi muusika)
1972 "Ervin Abel ja Sulev nõmmik estraadil"
1972 Uno Laht "Pisar põske ja... puu otsa" (monoloogid; muusika Hans Hindpere, Villi Veskimäe ja Viisiveljed)
1974 Jüri Tuulik "Musta huumori maski all"
1974 Ervin Abel "Olgu tööl või kodus" (koos Tamara Abeliga)
1975 Ervin Abel, Priit Aimla "Infarkt saapasääres"
1976 Priit Aimla "Trips-traps-trull ehk 17 segast seika"
1977 Jüri Tuulik "Elulained – Nuustaku 78"
1978 "Surmasõlmed olmetsirkuses" (koos Tamara Abeliga)
1978 "Jöukal järjel Jöusikveres ehk..."
1979 "Kikerikii tibukene"
1980 Ervin ABeli juubelikontsert
1980 Jüri Tuulik "Elulained – Nuustaku 79"
1981 Kalju Kass "Intiimdisko"
1982 monotükk "Hõissa"
1983 Ervin Abel "Naeruravi"
Lavastused
1962 Juri Oleša "Kolm Paksu"
1964 Immanuel Pau "Elukooli õppemaks"
Estonias
1973 Johan Strauss "Nahkhiir" – vangivalvur
Filmis
1955 "Andruse õnn" – episood. Režissöör Herbert Rappaport, Lenfilm
1964 "Põrgupõhja uus Vanapagan" – matuseline. Režissöörid Grigori Kromanov, Jüri Müür.
1964 "Lõoke" – saksa ohvitser. Režissöörid Nikolai Kurikhin ja Leonid Menaker, Lenfilm
1967 "Viini postmark" – seltsimees Tasku. Režissöör Veljo Käsper
1968 "Mehed ei nuta" – unetu. Režissöör Sulev Nõmmik
1969 "Kevade" – papa Kiir. Režissöör Arvo Kruusement
1971 "Noor pensionär" (tummfilm) – noor pensionär. Režissöör Sulev Nõmmik
1976 "Suvi" – papa Kiir. Režissöör Arvo Kruusement
1979 "Siin me oleme" – John. Režissöör Sulev Nõmmik.
1953
Nikolai Ostrovski "Kuidas karastus teeras" – Sereda
1954
Vladimir Ljovšin "Kass-kiidukukk" – episood
1955
Aadu Hint "Kaugatoma kuningas" (romaani "Tuuline rand" 2. osast) – Franz Hanschmidt
Charles Dickens "Polüüpide maal" (romaani "Väike Dorrit" ainetel) – Ametnik
Eduard Bornhöhe "Vürst Gabriel" – episood
Holger Pukk "Kaks punast kaelarätti" – Kala-Mihkel
Oskar Luts "Kevade" – Kiir
Vladimir Beljajev "Kevadine hommik" – episood
Aleksandr Korneitšuk "Tiivad" – Ovtšarenko
August Kitzberg "Laurits" – Säga, üliõpilane
1956
Mark Twain "Torn Sawyer" – advokaat
Harri Külvand "Wolfgang Amadeus Mozarti lapsepõlv" – episood
Harri Vasar "Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" – pöialpoiss
1957
Hella Wuolijoki "Niskamäe naised" – õpetaja Vainio
Boriss Lavrenjov "Murrang" – episood
Jüri Järveti raadiokompositsioon "Klaverihäälestaja Kaarel" – esitaja
Toomas Rood "Seiklusrikas näärikarneval" – kõrvalosa
"Võlukingad", inglise muinasjutu ainetel – episood
Jaroslav Hašek "Vahva sõduri Švejki seiklused II. Teele rindele" – kohtuarst
1958
Anton Tšehhov "Kirurgia" – esitaja
Mihhail Šolohhov "Inimese saatus" – Krõžnev
Ilja Ilf, Jevgeni Petrov "Kaksteist tooli" – kunstnik
Anna Brigadire "Pöialpoiss" – õukondlane
Nikolai Virta "Piiritud kaugused" – Nikita Strežnov "Eitaja"
Anton Tšehhov "Saunas" – esitaja
1959
Luise Vaher "Mäiöö" – esitaja
Irene Jurgelevitš "Pik ja Funio" – Hädaohtlik ja Tigu
Vitali Gubarev "Suur võlur" – Lõhkine Kõrv
Mait Metsanurk "Ümera jõel" – paater
David Samoilov "Elevandipojal on sünnipäev" – Kaamelivarss
Mihhail Šolohhov "Ülesküntud uudismaa" – osatäitja
1960
Aleksei Arbuzov "Irkutski lugu" – Laptšenko
G. Diezmann "Lend Pipramaale" – osatäitja
Frank Baum "Elli ja tema sõbrad" – Raudne Puuraiuja
Agnia Kuznetsova "Komsomoli ausõna" – Senka
Raimond Kaugver "Sillad põlevad" – arst
August Kitzberg "Rätsep Õhk ja tema õnneloos" – Silk, külakaupmees
Gert Ledig "Duell" – Rein
Maksim Gorki "Jegor Bulõtšov ja teised" – Protopei, nõdrameelne
1961
Estraadikava "Laupäevaõhtu kõigile" (autor Uno Laht), ametkondlike laulude võistlus – esitaja
Enn Vaigur "Oma uks" – episood
B. Davidson "Pööris" – osatäitja
Max Frisch "Härra Biedermann ja tulesüütajad" – Eisering
1962
Valdo Pant "Miška" – Peltzer
"Moodne muinasjutt hundist ja Punamütsikesest" – esitaja
Jaan Rannap "Mikrofon on avatud" – Ülemmeister
1963
Konstantin Kondrja "Lapsed ja õunad" – osatäitja
"Kirjanduslik kolmapäev", Koidula ja Kreutzwaldi õhtu. "Kilplased" – esitaja
Zajaitski "Robin Hood" – šerifi sekretär
Paul Kuusberg "Inimesed sõdurisinelis. I" – osatäitja
Gumilevskaja "Muinasjuttude saarel" – õpetlane Siirius noorem
Enne Kippel "Meelis" – preester Otu
"Naistepäeva õhtuks". Z. Robani följeton "Loeng" – esitaja
1964
Estraaistseene. "Haige mees" – esitaja
Estraadikava "Laupäevaõhtu kõigile": "Tahaksin olla hobune", "Protsess". "Pulmad Aatomlas" – esitaja
Vene huumori ja muusika õhtu. J. Petrov "Lugu grammofonist" – esitaja
Heinrich Altov "Purustatud Lõualuu saare lõpp" – osatäitja
Vene huumori ja muusika õhtu. Mihhail Zoštšenko "Limonaad" – esitaja
Ellen Niit "Narr laps" – Jaak Sanglep
1965
Leo Kerge, Harri Lehiste "Lahkumisavaldus omal soovil" – esitaja
Eduard Vilde "Prohvet Maltsvet" – osatäitja
Eero Sepling "Raadio parandamine", humoreske – esitaja
Estraadisaade. V. Katajev "Enesetapja vastu tahtmist" – esitaja; "Ideaalne naine" – professor; agronoom
William Irish "Aeg saab täis koidikul" – Arthur Holmes
Rakov "Mida küll homme öeldakse" – Teodor Luisk
Pongracz Galasi humoresk "Eelmise teose meister" – esitaja
Günter de Bruyn "Tunnistus vande all" – Gustav Herwich
Steila Adorjani humoresk "Kirjaniku kohtumine lugejatega" – esitaja
"Ilusal sinisel hommikul", humoreske – esitaja
1966
Peedu Ojamaa humoresk "Üks pesuehtne suusasõit" – esitaja
Jaroslav Hašek "Šavraneki pärandus" – esitaja
V. Aljonin "Pihtimus" – esitaja
Karel Čapek "Oreool" – esitaja
Arne Oit "Imekaunis Galatea ehk armunud jumalad" – Zeus
V. Aljonin "Kuidas ma kirjandusse sattusin" – esitaja
Edmund Niziurski "Basiliuse kiriku saladus" – osatäitja
Estraadisaade "Perekondlik küsimus" – esitaja
1967
Romulus Tiitus "Tootsi ja Kiire uued seiklused" – Kiir
Aleksandr Ostrovski "Kasvandik" – osatäitja
1968
Leo Kerge "Liigaasta", satiirilised stseenid – esitaja
1969
R. Nazarov "Võõras õnn" – osatäitja
1970
Peter Hein "Õhtu kahele", raadiovarietee Els Himma ja Ervin Abeliga
Priit Aimla "Skeptiku sõnavõtt tervisepäeval" – esitaja
1971
Sulev Nõmmik "Kingitud hobune" – esitaja
Priit AImla ja Toivo Tootsen "Säraküünlad", lühipalad – esitaja
Priit AImla "Need naised, need naised", naistepäeva estraadisaade – esitaja
1972
"Naerumeister Jaroslavlist", Kemoklidze satiiri- ja huumorilugusid – esitaja
"Nõukogude naerumeistreid. Feliks Kamov" – esitaja
"Kummaline Harms", huumorit Daniil Harmsilt, tema elust ja asjastust – esitaja
"Olmelaulud", 1971. aasta ER huumorivõistluse tööd – esitaja
Priit Aimla ja Toivi Tootsen "Nääritrall", vana-aastaõhtu estraadisaade. Peategelased Sulev Nõmmik ja Ervin Abel.
Eduard Uspenski "Mees tuttava katuse alt" – esitaja
"Assortii Eeva"", naistepäeva meelelahutussaade – esitaja
Vladimir Poljakovi mälestusõhtu – esitaja
Priit Aimla "Kaks kõigi eest" – osatäitja
"Mees "Rohelises portfellis"", Viktor Slavkini satiiri- ja huumorilood – esitaja.
1973
"Tumanovski – Abel – Nõmmik", Ratmir Tumanovski ja Danil Rudolõi humoreske – esitaja
"Ei mina kaeba midagi", estraadikuuldemäng naistepäevaks – esitaja
1974
Šargorodskite, Klimovitši, Žvanetski humoreske – esitaja
Harri Lehiste "Tom ja Tõnn", estraadikuuldemäng – esitaja
1975
"Suurseeria avamuigeid", Eesti autorite originaalhuumorit – esitaja
Priit Aimla "Ja lõpuks ometi me sõidame Pariisi!" – esitaja
"Üks lihtne aastavahetuse lugu," estraadietendus – esitaja
Boriss Laskin "Lahutusprotsess" – lavastaja ja esitaja
1976
Suveraadio "Meelejahutaja") NSV Liidu ja Rootsi humoristide loomingut – esitaja
Suveraadio ("Meelejahutaja"), Sukontsev "Konsultatsioon" – esitaja
Priit Aimla "Operatsioon "Sitikas"" – esitaja
1978
"Kanäe kus konks!", huumorit ÜR saatekavast – esitaja
1979
"Neljasilma naljajuttu", estraadisaade – esitaja
Sulev Nõmmiku ja Priit Aimla lühijutte – esitaja
1980
"Kas te ei võiks mulle öelda", ÜR hoomereske – esitaja
Lydia Mölder "Haritud abielumees", estraadisaade – esitaja
"Helesinine diagonaal", estraadikava – esitaja
"RAMETO sünd", Ervin Abel ja Jaanus Orgulas mängivad RAMETO nimesaamise lugu.
CMS
CMS on mitme asja lühend:
Andrei Tšikatilo
Andrei Romanovitš Tšikatilo (vene keeles Андрей Романович Чикатило, hüüdnimi "Rostovi lihunik" 16. oktoober 1936 Ukraina, Sumõ oblast, Velõka Põssarivka rajoon, Jablutšne – 14. veebruar 1994 Novotšerkassk) oli ukrainlasest sarimõrvar, kes mõisteti surma 53 naise ja lapse tapmise eest aastatel 1978–1990. Tegelik ohvrite arv oli ilmselt suurem, süüdistus esitati 53 mõrva eest.
Ta töötas õpetajana, varem insenerina.
Elulugu
Andrei Romanovitš Tšikatilo sündis 16. oktoobril 1936 Ukraina NSVs Sumõ oblastis Jablutšne külas. Ta sündis just sellel ajal, kui Ukrainas oli Stalini põllumajanduspoliitika tõttu tekkinud näljahäda. Samal ajal levis Ukrainas ka kannibalism. Tema ema rääkis talle tihti, et Tšikatilo vanem vend Stepan olevat enne Andrei sündi nälgivate naabrite poolt röövitud ja ära söödud, kuigi puuduvad tõendid, kas see päriselt juhtus.
Tšikatilo vanemad olid mõlemad talunikud ja elasid ühetoalises hütis. Voodimärgamise tõttu olevad ema teda tihti löönud. Peale NSV Liidu II maailmasõtta astumist saadeti tema isa Roman rindele, kus sakslased ta vangi võtsid.
1943. aastal sündis Andrei Tšikatilo noorem õde Tatjana. Kuna aga toimus sõda, siis on kaheldav, et Tatjana isa oli Roman, ning on arvatud, et Tšikatilo ema vägistati mõne Saksa sõduri poolt. 1949 jõudis Roman koju. Stalinlike repressioonide tõttu nimetati ta aga sakslastele alistumise eest reeturiks.
1957–1960 täitis Tšikatilo toonases NSV Liidus olnud kolmeaastase sõjaväekohustuse ning asus tööle telefoniinsenerina Rostovis. Samal ajal tutvus ta oma noorema õe kaudu kohaliku naise Fajinaga. Nad abiellusid 1963. aastal, ning vaatamata Tšikatilo impotentsusele ja raskustele erektsiooni saavutamisel, said nad kaks last: tütre Ljudmila (sündis 1965) ja poja Juri (sündis 1969).
Oma esimese mõrva sooritas ta 22. detsembril 1978. Ohvriks osutus 9-aastane Jelena Zakotnova. Mõrva eest mõisteti süüdi 25-aastane Aleksander Kravtšenko, kes oli juba varem olnud vangis vägistamise ja mõrva eest. Kuigi ta oli süütu, mõisteti ta 15 aastaks vangi. Varsti toimus aga uus kohtuprotsess, ning juulis 1983 mõisteti Kravtšenko surma ja hukati. 1990. aastal rehabiliteeriti ta postuumselt.
13. septembriks 1984 oli ta juba sooritanud 32 vägistamist ja mõrva, kui ta vahistati. Tema süüd mõrvades ei suudetud tõestada, küll aga mõisteti ta süüdi oma endiselt tööandjalt varastamise eest ja mõisteti aastaks vangi, kuid vabastati 3 kuu pärast.
Uue mõrva sooritas Tšikatilo 31. juulil 1985.
6. novembril 1990 sooritas Tšikatilo oma viimase mõrva. Kaks nädalat hiljem ta vahistati.
14. aprillil 1992 algas kohtuprotsess Tšikatilo üle. Protsessi ajal hoiti teda raudpuuris, et tema ohvrite lähedased ei saaks teda rünnata. 15. oktoobril samal aastal mõisteti Tšikatilo surma 53 mõrvast 52 eest, ning viidi Novotšerkasski vanglasse hukkamist ootama.
1993 esitas Tšikatilo Vene Ülemkohtule apellatsiooni, kuid see lükati tagasi.
4. jaanuaril 1994 lükkas Venemaa president Boriss Jeltsin tagasi Tšikatilo armuandmispalve.
14. veebruaril 1994 viidi Tšikatilo Novotšerkasski vangla helikindlasse ruumi ja hukati püstolilasuga Makarov PM püstolist parema kõrva taha.
Türgi keel
Türgi keel (Türkçe) on turgi keelte oguusi rühma kuuluv keel, Türgi ametlik keel.
Türgi keelt kõnelevad türklased, kes elavad põhiliselt Anatoolias, Musta mere ja Vahemere (türgi keeles "Valge mere") vahelisel poolsaarel. Türgis räägitakse ka teisi keeli, sealhulgas araabia ja kurdi keelt.
Kõnelejate arv on umbes 80 miljonit. Lisaks ladina tähestiku tähtedele on kasutusel mõned modifitseeritud tähed.
Türgi keele lähemad sugulaskeeled on türkmeeni ja aserbaidžaani keel.
Sarnaselt teiste turgi keeltega iseloomustab türgi keelt vokaalharmoonia, aglutinatsioon ning rikkalik sufiksite kasutamine. Näiteks mitmust väljendaval sufiksil on kaks kuju -lar või -ler vastavalt sõna tüves olevatele ees- või tagavokaalidele.
Türgi keel kasutab ladina kirja. Kirjaviis on fonoloogiline: ühele foneemile vastab üks grafeem. See kirjaviis võeti kasutusele tänapäevase Türgi esimese riigipea Mustafa Kemal Atatürki ajal 1928. aastal, varem kasutati araabia kirja. Araabia kiri sobis hästi osmanitürgi keele kirjutamiseks, mille sõnavara kasutas palju araabia ja pärsia laensõnu, kuid türgi sõnade jaoks mitte – erinevalt türgi keelest on araabia keeles palju konsonante, kuid vähe vokaale. Atatürk oli keeleteadlastelt küsinud, kui palju võtaks aega keele üleviimine uuele tähestikule, mispeale talle vastati, et umbes viis aastat, mispeale Atatürk ütles: "Me teeme selle ära kolme-viie kuuga."
Atatürk rajas ka Türgi keele instituudi, mille ülesandeks oli keele türgipärasemaks muutmine.
Keelekood on standardi ISO 639 järgi tr või tur.
Türgi keeles puudub grammatiline sugu.
Kõima
Kõima on kahe Eesti küla nimi:
Tõesus
Tõesus on teatav omadus, mida omistatakse propositsioonidele, väidetele, mõtetele, uskumustele jne ning ka lausetele ja lausungitele. Asju, millel see omadus võib olla, nimetatakse tõekandjateks.
Selle kohta, milles see omadus seisneb, on erinevaid arusaamu, mida nimetatakse tõeteooriateks. Kas tõesus ja väärus on omistatav propositsioonidele, lausetele, uskumustele või millelegi muule, see on tõekandja probleem. Tänapäeval omistatakse tõesus ja väärus kõige sagedamini propositsioonidele. Propositsiooni koguni defineeritakse kui seda, mis võib olla tõene või väär. On siiski vaieldav, kas iga propositsioon peab olema tõene või väär.
Filosoofilist huvi pakub veel, mis teeb tõekandja tõeseks (tõetagaja probleem).
Formaalses loogikas on "tõene" (tavaliselt koos "vääraga") üks tõeväärtustest.
Tavakeeles samastatakse sageli "tõene" ja "õige" ning "väär" ja "vale". Täpsemas keeles on tõesus ja väärus propositsiooni (või uskumuse või lause) vastavus või mittevastavus tõele, seevastu õigsus ja valesus aga teo (sealhulgas valiku või otsuse, ka uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisus mingite reeglitega.
Tõeteooriad
Tõeteooriad on algselt vastused küsimusele tõesuse loomusest. 20. sajandist alates on loodud ka teistsuguse lähenemisega tõeteooriaid.
Tõe vastavusteooria ehk tõe korrespondentsiteooria
Tõe vastavusteooria ehk tõe korrespondentsiteooria järgi seisneb tõesus vastavuses sellele, kuidas asjad tegelikult on, (tõsiasjadele). See arusaam on vana ning esineb filosoofiliselt väljendatuna juba Aristotelesel.
Tänapäeva filosoofias tõid selle käibele põhiliselt analüütilise filosoofia rajajad G. E. Moore ja Bertrand Russell. Artiklis "The Nature of Judgment" (1899) Moore veel vastavusteooriat ei poolda, pidades seda idealismi allikaks. Samal seisukohal oli Russell. Nad pooldasid tõe identsusteooriat (Moore, 1899, 1902; Russell 1904), mille järgi tõene propositsioon on identne mingi faktiga (faktid ongi lihtsalt tõesed propositsioonid). Moore'i ja Russelli variandis on propositsioonid uskumuste ja teiste propositsiooniliste hoiakute objektid ja ühtlasi esmased tõekandjad, tõesus on propositsioonide omadus, mis on lihtne ja analüüsimatu. Tõese propositsiooni uskumine on õige. Vastavusest pole tarvis rääkida.
1910. aasta paiku loobusid Moore ja Russell identsusteooriast ja võtsid omaks vastavusteooria. Asi oli selles, et nad hakkasid eitama propositsioonide olemasolus; selleni viis nad kahtlus väärade propositsioonide olemasolus. Et tõesed propositsioonid on identsusteooria järgi faktid, siis väärad propositsioonid on midagi faktide sarnast, ainult väärad, seega on nad maailmas olemas, ja seetõttu tõesed; järelikult väärasid propositsioone ei ole olemas.
Paldiski kirik
Paldiski kirikuks võidakse nimetada üht paljudest Paldiski linnas asuvatest pühakodadest:
Mihheil Džanelidze
Mihheil Džanelidze (gruusia keeles მიხეილ ჯანელიძე; sündinud 29. märtsil 1981) on Gruusia poliitik. Ta oli 30. detsembrist 2015 kuni 13. juunini 2018 Gruusia välisminister.
Isiklikku
Mihheil Džanelidze on abielus ning tütre isa. Tema emakeel on gruusia keel, lisaks gruusia keelele valdab ta vene, saksa ja inglise keelt.
Ussinsk
Ussinsk asutati 1975. aastal naftaleiukoha juurde. Linnaõigused sai 1984. aastal.
Linna läbib raudtee.
Barack Obama
pisi|Barack Obama ametisse vannutamise kõne Barack Hussein Obama (sündinud 4. augustil 1961 Honolulus) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige. Ta oli Ameerika Ühendriikide 44. president 20. jaanuarist 2009 kuni 20. jaanuarini 2017.
Barack Obama on õppinud New Yorgis Columbia ülikoolis politoloogiat ja saanud doktorikraadi õigusteaduse alal Harvardi ülikoolist.
Enne poliitikukarjääri töötas Obama tsiviilõiguse juristina ja pidas Chicago Ülikoolis konstitutsiooniõiguse loenguid.
Poliitikukarjäär
2000 kandideeris Obama Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta demokraat Bobby Rushi vastu, kes oli juba 4 ametiaega esindajatekojas olnud. Rushi toetus rahva seas oli väga kõrge, kuid Obama tundis, et suudaks Illinoisi veelgi paremini esindada. Demokraatide eelvalimistel kogus Rush 59,37% häältest Obama 29,54% vastu. Lõplikud valimised olid Rushi jaoks juba lihtsad: ta kogus 89,81% häältest ja on seni ainus, kes suutnud Obamat valimistel võita. 2012 valiti Rush juba 11. ametiajaks esindajatekotta.