cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australian National University
Ülikool on asutatud 1. augustil 1946 Austraalia parlamendi seadusega selleks, et edendada Austraalias teadusuuringuid. Ülikool on pidevalt olnud kõrgkoolide pingereas parim Austraalia ülikool ja kuulub maailma 50 parima ülikooli hulka. Ülikooli teadlaste seas on viis Nobeli auhinna laureaati.
Ülikool koosneb seitsmest kolledžist ja Institute of Advanced Studies instituudist. Instituut koosneb üheksast uurimistööga tegelevast koolist ja ühest keskusest, mis kõik on jaotatud erialade lõikes. Kolledžid annavad nii esimese kui teise astme kõrgharidust, doktoriõpet kui ka tegelevad uurimistööga.
20. aprill 2006 teatati, et ANU võtab koos Arizona ülikooli, Smithsonian Astrophysical observatooriumi ja Harvardi ülikooliga osa maailma võimsama teleskoobi ehitusest.
Saksi-Hildburghauseni hertsogiriik
Saksi-Hildburghauseni hertsogiriik (saksa Herzogtum Sachsen-Hildburghausen) oli hertsogiriik Saksamaal 1680–1826, üks ernestiinide hertsogkondadest. Riiki valitses Wettini dünastia ernestiinide haru.
1675. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Ernst I ja tema seitse poega asusid koos hertsogkonda valitsema. 1680. aastal jagasid vennad oma valdused; vanuselt kuues poeg Ernst sai omale Hildburghauseni, Eisfeldi ja Heldburgi linna ning Veilsdorfi ja Schalkau ametkonnad. Temast sai esimene Saksi-Hildburghauseni hertsog.
1684. aastal viidi hertsogkonna pealinn Heldburgist Hildburghausenisse.
1826. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich IV ning Saksi-Hildburghauseni hertsog Friedrich päris tema Altenburgi valdused. Tema enda valdused aga liideti Saksi-Meiningeniga.
Bianca Bellová
Ta on lõpetanud Praha Majandusülikooli (Vysoká škola ekonomická v Praze).
Ta on kirjutanud romaanid
"Jezero" eest võitis Bellová Tšehhi peamise kirjandusauhinna Magnesia Litera ja 2016. aasta Euroopa Liidu kirjandusauhinna ning see on tõlgitud araabia, saksa, hollandi, itaalia, prantsuse, poola, läti ja bulgaaria keelde.
Surrender (Billy Talenti laul)
"Surrender" on Billy Talenti neljas singel albumilt "Billy Talent II".
Singel anti välja 2. aprillil 2007. Muusikavideo filmiti veebruaris. Muusikavideo jõudis edetabelis esikohale ja püsis seal kaks nädalat.
Muusikavideo
Bänd esineb korterelamus. Taust, varjundid ja eriefektid kulgevad aeglasemalt kui laulja ja bändikaaslased. Sellega püüti anda dramaatilist efekti. Kuid kui video edasi areneb, hakkavad korterelamus esemed (nt vaasid, taldrikud, pildiraamid, aknad jms.) plahvatama, mis sobib muusikalise tooniga ja pingelisusega. Video lõpus langeb Benjamin laastatud korterelamus põrandale. Enamik muusikakanaleid lõikas selle koha välja, sest originaalvideos lastakse talle kuul pähe, mis seletab ka eelnevaid plahvatusi.
Muusikastiilide loend
''Siin on loetletud muusikastiile.
Sosnovski karuputk
Sosnovski karuputk (Heracleum sosnowskyi) on sarikaliste sugukonda kuuluv õistaim.
Iseloomustus
Taim kasvab tihedate, kohati kuni viie meetri kõrguste kogumikena. Lehelabad on kuni meeter pikad ja umbes sama laiad. Õitsvate taimede varre läbimõõt võib suve lõpus maapinna lähedal ületada 10 cm. Ta on mitmeaastane taim, millel olenevalt kasvutingimustest võib õitsema hakkamiseks kuluda kolm kuni neli aastat, vahel ka kauem. Taim õitseb ja annab seemneid vaid kord elus. Õisi võib olla kuni 160 000, millest võib valmida kuni 100 000 seemet, mis püsivad mullas idanemisvõimelistena 7–10 aastat.
Mõju inimesele
thumb|220px|Karuputkepõletus Sosnovski karuputk sisaldab furokumariini ja mõningaid eeterlikke õlisid, mis lehtedest ja vartest aurustuvad ning on nahka kahjustava ja ärritava toimega. Taime puudutamisel ilmnevad sellised tüüpilised põletikunähud nagu kipitus, sügelus, õhetus, punetus, valu, nahaturse, villid. Villid tekivad teisel või kolmandal päeval ja paranevad kaua, kahjustused võivad ulatuda kuni teise astme põletuseni. Päikesepaistelise ilmaga on kahjustused tugevamad, kuna toksilised ained mõjuvad nahapigmentidele, millega kaasneb ülitundlikkus päikesekiirguse suhtes.
Taime söömise või tugeva nahakaudse toime korral on võimalikud vere hüübimise häired ja verejooksud. Allergilisele inimesele võib taim põhjustada vaevusi ka ilma otsese kokkupuuteta.
Kõige olulisem on vältida otsest kokkupuudet taimega. Tõrjet tehes tuleb kanda spetsiaalset kaitserõivastust ja -vahendeid, kuna toksiinid tungivad ka läbi tavalise kanga.
Kui mahl on sattunud nahale, tuleb see kiiresti vee ja seebiga maha pesta, kaitsta kahjustatud nahka päikesekiirguse eest ja pöörduda edasiseks raviks arsti poole.
Mõju loomadele
Rohusööjatel üldjuhul mürgistusi ei esine, kuid näiteks koertele ei ole kokkupuude Sosnovski karuputkega ohutu.
Päritolu
Algselt kasvas ta vaid Kaukaasia jõgede ääres ja metsalagendikel. 1950. aastatel võeti taim Nõukogude Liidus kasutusele kui silotaim ja teda kasvatati laialdaselt Karjalast Sahhalini oblastini. Kuna tol ajal oli NSV Liidu juhiks Jossif Stalin, sai taim endale hüüdnimeks "Stalini kättemaks". 1960. aastal näidati Karjalas komandeeringus olnud Eesti botaanikutele seda head silotaime ja mõne aja pärast said Tartu botaanikud postiga kingituseks ka paki seemneid. Seemned külvati maha katseaeda.
Levik Eestis
Tänaseks on see taim levinud kogu Eestis ja muutunud raskesti tõrjutavaks umbrohuks. Sosnovski karuputk on naturaliseerunud liik. Need on tulnuk- või kultuurtaimed, mis suudavad ka looduslikes või poollooduslikes kooslustes iseseisvalt paljuneda.
Põhiliselt kasvab ta asulate läheduses, inimese poolt mõjutatud jäätmaadel ja teede ääres, aga tungib ka jõgede luhtadele, mis on iseloomulik käitumislaad invasiivsele taimele. Ta tõrjub looduslikud rohttaimed välja ja ka puittaimed ei suuda putke kasvualal areneda.
Tõrje
Tõrjevõimalusteks on juurte läbilõikamine/väljakaevamine, niitmine või mürgitamine. Edasise leviku ärahoidmiseks on oluline õisikute äralõikamine ja hävitamine. Tõrjet alustatakse kevadel kohe, kui esimesed võsud tärkavad, ja seda tuleb korrata 2–3 korda suve jooksul.
Tänapäeval kasutatakse Sosnovski karuputke tõrjeks peamiselt herbitsiidi Roundup Gold.
Manuel Quezón
Manuel Luis Quezón y Molina (19. august 1878 Baler, Filipiinid – 1. august 1944 Saranac Lake, Ameerika Ühendriigid) oli Filipiinide esimene president.
Teda peetakse ka Emilio Aguinaldo järel Filipiinide teiseks presidendiks, kuid Aguinaldo valitsus ei leidnud rahvusvahelist tunnustust.
Manuel Quezón sündis Filipiinidel Baleri linnas.
Ta võitles aastatel 1899–1901 Filipiini-Ameerika sõjas, teenides Emilio Aguinaldo abina. Pärast kaotust sõjas asus Ameerika Ühendriikidega koostööd tegema. pisi|püsti|vasakul|Manuel Luis Quezon y Molina
1907 oli üks riigi esimese partei Partido Nacionalista asutajatest.
Aastatel 1909–1916 oli Quezón Filipiinide residentkomissar Ameerika Ühendriikide Kongressi juures, aastatel 1916–1935 aga Filipiinide Senati esimees. Aastast 1924 oli ta ühtlasi Partido Nacionalista esimees.
Aastal 1935 võitis Manuel Quezón Filipiinide esimesed presidendivalimised.
Pärast Jaapani sissetungi Filipiinidele Teises maailmasõjas lahkus ta 1942. aastal eksiili Ameerika Ühendriikidesse, kuid jäi ametlikult presidendiks kuni oma surmani 1. augustil 1944.
Quezón põdes tuberkuloosi ja suri New Yorgi osariigis Franklini maakonnas Saranac Lake'is. Algul maeti ta Arlingtoni kalmistule. Hiljem maeti ta ümber Manilasse Manila Põhjakalmistule ja lõpuks Quezon Citysse Quezon Memorial Circle 'il asuvasse monumenti.
Barokktrio
Barokktrio oli ansamblikoosseis barokkajastul, millesse kuulus kaks meloodiapilli (tavaliselt viiulid) ja basso continuo.
Koosseisu nimetus (trio) ei iseloomusta mitte pillide arvu ansamblis, vaid häälte arvu partituuris, sest basso continuo sisaldab kaht pilli, mille muusikaline materjal kirjutatakse samale reale.
Atlandi merilest
Atlandi merilest (Pleuronectes platessa) on lestlaste sugukonda merilesta perekonda kuuluv kala.
Merilest on levinud peaaegu kogu Euroopa rannikualal Valgest merest Portugali rannikuni, Põhja- ja Läänemeres ning Islandi ümbruses, samuti Vahemere lääneosas ja isegi Gröönimaa rannikul.
Merilestal on lapik kehakuju. Silmad paiknevad keha paremal küljel. Merilest ujub ja lebab põhjas ühe külje peal. Silmapool on pruunikas kuni sinakaspruunikas ja kaetud ringikujuliste punakate täppidega. Alumine pool on valkjas, vahel kollaste või pruunide tähnidega. Täiskasvanud atlandi merilest on 25–60, kuid vahel kuni 90–100 cm pikk ja kuni 7 kg raskune. Atlandi merilest võib elada kuni 45-aastaseks.
Ta toitub limustest ja hulkharjasussidest, samuti vähilaadsetest ja kahekülgsetest. Noored, 1–2 aasta vanused merilestad söövad peamiselt krevette.
Atlandi merilest sigib oma levila eri piirkondades novembrist juunini: Läänemeres peamiselt veebruaris-märtsis, Põhjameres jaanuaris-veebruaris ja Barentsi meres märtsis-aprillis. Emased saavad suguküpseks 3–7, Põhjameres üldiselt 3-aastaselt. Emane koeb kuu aja jooksul iga 3–5 päeva tagant. Munad hauduvad pool kuud ja hõljuvad selle aja jooksul planktonina. Maimud moonduvad 8–10 nädala vanuselt, olenevalt veetemperatuurist. Moonde käigus omandavad nad ebasümmeetrilise kehakuju ja see võtab aega kuni 10 päeva.
Maimud ja noorkalad liiguvad vahetevahel rannikule väga lähedale. Selleks kasutavad nad tõusu ja mõõna vaheldumist. Tõusu ajal lasevad nad end voolusel maa suunas kanda, aga kui algab mõõn, laskuvad nad põhja ega lase end sügavamasse merre tagasi kanda. Niimoodi tulevad rannikule peamiselt alla aasta vanused kalad, vanemad teevad seda juba vähem ja suguküpsed ei tee üldse.
Põhiline oht merilestale on tänapäeval ülepüük. Maailma Looduse Fondi andmetel on merilesta 8 tähtsamast asurkonnast ainult 1 jätkusuutlik, ülejäänud kannatavad ülepüügi all. Vanemaid kui 6-aastasi atlandi merilesti 3 asurkonnas peaaegu ei kohta, sest nad on üldiselt välja püütud. Seetõttu on atlandi merilesta varud lähedal kõigi aegade kõige madalamatele väärtustele. 2010 lisas Greenpeace atlandi merilesta meretoidu punasesse nimekirja.
Väikesesuuliste pärislestlaste seas on atlandi merilest tähtsaim töönduskala. Mõnel maal peetakse teda tunduvalt paremaks tursast, kilttursast ja meriahvenast
Lleida provints
Lleida provints on provints Hispaanias Kataloonias. Provints piirneb põhjas Prantsusmaa ja Andorraga.
Suurimad linnad on Lleida, Tàrrega, Balaguer, Mollerussa ja La Seu d'Urgell.
Lleida provints on jagatud 13 maakonnaks.
Kliima
Lleida provintsi aastane keskmine temperatuur on +14,6 °C, jaanuaris +5,5 °C, augustis +24,0 °C.
Aastas sajab keskmiselt 376 mm, sealhulgas jaanuaris 23 mm ja augustis 25 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2760 tundi, sealhulgas jaanuaris 122 ja augustis 319 tundi.
Pjetër Arbnori
Pjetër Filip Arbnori (18. jaanuar 1935 Durrës – 8. juuli 2006 Napoli) oli albaania kirjanik, Albaania presidendi kohusetäitja 1992. aasta 6. aprillist kuni 9. aprillini ja Albaania parlamendi spiiker 6. aprillist 1992 kuni 24. juulini 1997.
Ta liitus 14-aastaselt illegaalse diktatuurivastase grupiga. Ta lõpetas kahe aastaga filoloogiateaduskonna. Ta osales sotsiaaldemokraatliku organisatsiooni loomises ja kirjutas sellele programmi.
1961 ta arreteeriti ja mõisteti surma. Kolme kuu pärast asendati surmanuhtlus 25-aastase vangistusega. Tegevuse eest vanglas süüdistati teda riigivastases agitatsioonis ja propagandas ning karistusele lisati kümme aastat.
Augustis 1989 ta vabanes vanglast, kus oli 28 aastat karistust kandnud.
1A
Tallinna bussiliin 1A sõitis Viru keskuse bussiterminali ja Viimsi keskuse vahel. Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 2012. aastani Tallinna Autobussikoondis) ning liiklus toimus kõigil päevadel.
Viru keskus > Viimsi keskus
--- Tallinna linna (1. tsoon) ja Viimsi valla (2. tsoon) piir ---
Viimsi keskus > Viru keskus
--- Viimsi valla (2. tsoon) ja Tallinna linna (1. tsoon) piir ---
Billy Talent (album)
"Billy Talent" on esimene täispikk stuudioalbum Kanada punk-rock 'i ansamblilt Billy Talent.
Jaanuaris 2007 sai album kolmekordseks Kanada plaatinaplaadiks. Albumi andis välja plaadifirma The Factor, mis asub Kanadas Briti Columbia provintsis Vancouveris.
Laulud
Laul "Line & Sinker" esineb ka filmi "Grind" soundtrack 'il.
Albert Eskel
Albert Eskel (24. veebruar 1922 Tallinn – 18. juuni 1975 Tallinn) oli eesti skulptor.
Elukäik
Erihariduse omandas ta kahes õppeasutuses, lõpetades 1943. aastal Riigi Kunsttööstuskooli rakendusskulptorina ja 1948 aastal lõpetas Tallinna Riikliku Tarbekunstiinstituudi (TRTKI) monumentaal- ja dekoratiivskulptuuri erialal. Olulise osa tema loomingust moodustasid monumendid ja mälestusmärgid, samuti hauamonumendid tuntud kultuuritegelastele. Oma elu viimastel aastateil töötas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna.
Ta oli abielus skulptor Juta Eskeliga.
Kannonkoski vald
Kannonkoski on vald Soomes Lääne-Soome läänis Kesk-Soome maakonnas. Kannonkoski naabervallad on Karstula ja Kivijärvi vald ning Saarijärvi, Viitasaari ja Äänekoski linn. Vallas räägitakse soome keelt.
Boxholmi vald
Boxholmi vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Östergötlandi läänis.
Scandalous Travelers
See on dokumentaalfilm, milles jälgitakse bändi tegemisi nende esimesel, kaheaastasel turneel. DVD sisaldab ka kontsertesinemisi ja raadiojaamade intervjuusid Londonis Ontario provintsis Kanadas. DVD-l on laulude "This is how it goes", "Cut The Curtains", "Line and Sinker", "Living in the shadows" kontsertesitused, ning ka seni nägemata akustilised esitused lauludest "Standing in the rain", "Lies" ja "Try Honesty".
Porkuni vald
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Porkuni vald (saksa keeles Borkholm) oli vald Väike-Maarja kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866 –1939. Vallamaja asus Assamalla külas.
Valla pindala oli 159 km² ja elanikke oli 2387 (1934. aasta seisuga).
Vallas oli 507 talundit ja elamut ning need kasutasid 11 236 ha maad (1929. aasta seisuga).
Vallas, Porkuni mõisas asus muu hulgas Riigi Kurttummade Kool.
1893. aastal liideti Porkuni vallaga Pandivere ja Raeküla vald.
1939. aasta vallareformiga moodustati väikeste piirimuudatustega Porkuni vallast Assamalla vald ja Küti ning Porkuni valla aladest moodustati Küti vald; Vao ja Porkuni valla aladest moodustati Vao vald.
Georgie Henley
Georgia "Georgie" Henley (sündinud 9. juulil 1995) on inglise lapsfilminäitleja.
Tihniku viadukt
pisi|Tihniku viadukt Tihniku viadukt (ka Kadaka viadukt) on raudbetoonist sild Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla, Vana-Mustamäe ja Hiiu asumi piiril. Viadukt ületab endise Hiiu – Harku karjääri raudtee tammi, mida mööda kulgeb tänapäeval kergliiklustee.
Georgie Henley
Henley sai tuntuks filmis "Narnia lood: lõvi, nõid ja riidekapp" Lucy Pevensie't mängides. Hiljem on ta jätkanud sama rolli järgmistes Narnia-filmides. Ta on mänginud ka teistes filmides, näiteks 2006. aastal filmis "Jane Eyre" noort Jane Eyre'i.
Giovanni Gaspare Zuccalli
pisi|Erhardkirche St. Erhardi hospidali juures [[Nonntalis Salzburgi lähedal]] Giovanni Gaspare Zuccalli (ka Kaspar Zuccalli, Caspar Zugalli; umbes 1654 või 1667 Graubünden, Roveredo – 14. mai 1717 Bad Adelholzen Traunsteini lähedal) oli Šveitsi päritolu arhitekt, kes tegutses Salzburgis.
Tihniku viadukt
Mööda Kadaka puiesteed sõidavad Tallinna ühistranspordi liinibussid 10 (Väike-Õismäe – Vana-Pääsküla), 20 (Reisisadam (D-Terminal) – Pääsküla jaam) ja 20A (Viru keskus – Laagri alevik).
Giovanni Gaspare Zuccalli
Ta oli Enrico Zuccalli vennapoeg ja õpilane.
Tihniku viadukt
2004. aastal tehti viadukti avariiremont.
Alküülrühm
Alküülrühmaks nimetatakse orgaanilises keemias molekuli osa, mis koosneb üksiksidemetega seotud süsiniku ja vesiniku aatomitest ja mis formaalselt vastab alkaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom. Alküülrühmade üldvalem on CnH2n+1 ja need moodustavad homoloogilise rea nii nagu alkaanidki. Üldjuhul tähistatakse alküülrühma R– või Alk. Homoloogilise rea esimene, väikseim esindaja on metüülrühm –CH3.
Alküülrühm ei ole reaalselt esinev aine osake, vaid formaalne molekulile karakteerne rühm, millega on seotud veel mingi aatom või rühm. Näiteks alkaanid R-H, alküülkloriidid R-Cl, alküülalkoholid R-OH, dialküüleetrid R-O-R jt. Keerulise struktuuriga molekule vaadeldakse tihti kui vastava lihtsama (enamtuntud) tüviühendi alküülasendatud analooge. Näiteks 2-metüül-1,3-butadieen (ehk isopreen), N,N-dimetüülaniliin (ehk dimetüülfenüülamiin), 5-metüülresortsinool. Orgaaniliste reaktsioonide ebastabiilsete intermediaatidena võivad esineda alküülkatioonid R+, alküülanioonid R- ja alküülradikaalid R*.
Eristatakse primaarseid, sekundaarseid ja tertsiaarseid alküülrühmasid. Näiteks etüülrühm -C2H5 on primaarne, isopropüülrühm -CH(CH3)2 on sekundaarne ja tert-butüülrühm -C(CH3)3 on tertsiaalne.
Alküülrühmad, mis sisaldavad üht tsüklit, vastavad üldvalemile CnH2n-1, näiteks tsüklopropüül- või tsükloheksüülrühm.
Keemilist reaktsiooni, mille tulemusena viiakse molekuli alküülrühm, nimetatakse alküülimine.
Kaksiksidet sisaldavad (alkeenidest tuletatud) rühmad kannavad üldnimetust alkenüülrühm. Nende enamtuntud esindajatel on triviaalnimetused, näiteks vinüülrühm, allüülrühm, allüülsed rühmad, homoallüülrühm jt.
Märkus: Alküülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit alküülradikaal, mille põhitähendus on vaba radikaal R•, mis tähendab reaalset ebastabiilset intermediaati ja mitte formaalset molekuli osa, nagu seda on alküülrühm.
Nomenklatuur
Tabelis on toodud eesliidete nimetused vastavalt IUPAC-i nomenklatuurile.
Alküülrühmade mugavamates triviaalnimetustes kasutatakse kindla tähendusega eesliiteid, mis iseloomustavad süsinikuskeleti hargnemist: Näiteks butüülrühma isomeerid: n-butüül CH3-CH2-CH2-CH2–, sec-butüül CH3-CH2-CH(CH3)–,  iso-butüül (CH3)2CH-CH2–,  tert-butüül (CH3)3C–.
Kõrvaklapid
Kõrvaklapid (kuularid) on laialdaselt kasutusel eriti koos kaasaskantavate (multi)meediaseadmetega (eelkõige nutitelefoniga), kuid ka kodus saab nendega muusikat või teksti kuulata soovikohase valjusega ilma teisi häirimata. Kvaliteetsed kõrvu katvad klapid loovad avara läbipaistva helipildi, mis on täiesti võrreldav suurte kõlarite süsteemi heliga. Asendamatud on kõrvaklapid mikrofoniga heli salvestamise jälgimisel, sest pole akustilise tagasiside ohtu.
Ajalugu
thumb|90px|Vanamoodne telefonikuular Sellised vanamoodsad telefonikuularid nagu parempoolsel pildil, olid tavalised veel 20. sajandi alguses. Kõrvaklapid ongi sellesama kuulari edasiarendus, mis enne helivõimendi väljatöötamist oli ainuke viis helisignaalide kuulamiseks. Esimesed tõelised kõrvaklapid töötas välja Nathaniel Baldwin, kes valmistas need oma kodus ning müüs siis Ameerika Ühendriikide mereväele. thumb|left|200px|Brandesi raadio kuulamiseks mõeldud kõrvaklapid (u 1920) Varajases raadiotöös olid detektorvastuvõtjas kasutusel tundlikud kõrvaklapid nagu need, mille valmistas Brandes umbes 1919. aastal. Need elektromagnetilised kõrvaklapid (ingl k moving iron speaker) olid raudplekist membraaniga. Kuna seadmelt nõuti eelkõige suurt tundlikkust, siis selle tõttu kannatas tugevasti heli kvaliteet. Varajased kõrvaklapid ka olid ebamugavad, sest neil puudus pehmendav polster (kõrvapadjad). Elektromagneti mähise takistus oli telegraafi- ja telefonitöös kasutatavatel klappidel 75 oomi. Raadio kuulamiseks mõeldud kõrvaklapid pidid olema tundlikumad, mistõttu kasutati neis rohkemate keerdudega mähist ja 1000–2000-oomine takistus oli tavaline. Esimestes raadiotes olid kõrvaklapid elektronlambi vooluringis ning seetõttu ohtliku pinge all.
Järgmistel aastakümnetel töötati välja mitmesuguseid elektroakustilise muunduri süsteeme, näiteks piesoelektriline, isodünaamiline (tasapinnalisele membraanile trükitud võnkepooliga), elektrostaatiline (elektrit juhtiv tasapinnaline membraan kahe elektroodi vahel), kuid nagu valjuhääldid, nii on ka kuularid praegusajal kõik elektrodünaamilise muunduriga.
Koos kaasaskantavate heliseadmetega (nt taskuraadiod, taskumakid, sh pleierid, iPodid) tulid 1980. aastatel kasutusele väikesed, kõrva kuulmekäiku asetatavad kuularid. pisi|Võnkepooliga kuulari ehituse skeem (Schwungspule – võnkepool)
Elektrodünaamilise kuulari tööpõhimõte
Tänapäeva kõrvaklappide elektroakustilistes muundurites muudetakse audiosignaal heliks samal põhimõttel kui dünaamilistes valjuhääldites.
Parameetrid
Kõrvaklappe iseloomustatakse peamiselt samade parameetritega kui kõlareid, ainult tundlikkust väljendatakse ühikuga dB/mW. Kuna kõrva jõuab peaaegu kogu kuulari tekitatud akustiline energia, piisab õige väiksest elektrilisest võimsusest (nimivõimsus paar millivatti) kõrge helitaseme tekitamiseks. Kuularite tundlikkus on vähemalt 94 dB/mW (vastavalt helirõhk 1 Pa) sagedusel 1000 Hz).
Kuularikapslid võivad kestvalt taluda nimivõimsusest kümneid kordi suuremat elektrilist võimsust (DIN 45500 järgi peab nimikoormatavus olema vähemalt 100 mW).
Väike ja kerge võnkesüsteem on vaba omaresonantsidest, mistõttu sageduskäik püsib lineaarsena avaras sagedusalas (juba suhteliselt odavatele mudelitele pakutakse tootja poolt 20–20 000 Hz; sageduskäigu ebaühtlus piirsagedustel jääb aga enamasti teadmata, sellest ka olulised tämbrierinevused mudelite vahel). Membraani üliväike võnkeamplituud tagab minimaalse mittelineaarmoonutuse, mis jääb ka keskmise hinnaklassi kuulareil alla tajutavuse piiri, s.o alla 1%.
Kõrvaklappide kasutegur on üldiselt seda väiksem, mida parem on heli kvaliteet.
Nimitakistuse järgi jagunevad kuularid madala- ja kõrgeoomilisteks, piiriks 100 Ω. Laiatarbekuulareil on takistus 16, 32 või 64 Ω, stuudiokuulareil ka 600 Ω (siis vastab võimsusele 1 mW pinge 0,775 V).
pisi| Kõrva ümbritsevad suletud kõrvaklapid pisi|Kõrvapealsed avatud klapid Sennheiser HD 424 pisi|Nööpkuularid pisi|Nuppkuularid
Kõrvaklappide liigitus
Suuruse ja tarinduse järgi: Kõrva ümbritsevaid ja katvaid klappe ühendab vetruv peasang, väiksemad kõrvapealsed ja ka sisesed kuularid võivad olla varustatud kuklasangaga või kumbki kuular eraldi hoideaasaga.
Akustiliste omaduste järgi:
Elektrisignaali edastamise viisi järgi:
Nööp- ja nuppkuularid
Nööpkuularid, mis paigutatakse kõrva kuulmekäigu ette (mitte kuulmekäigu sisse), on kindla suurusega, seetõttu ei tarvitse need igas kõrvas hästi püsida. Ka sobiva suuruse korral võivad bassid kaduma minna, kui „nööbid“ pole kuulmekäigu suhtes optimaalses asendis. 2010. aasta paiku hakkasid nööpkuulareid asendama nuppkuularid. Need paigutatakse otse väliskõrvas asuvasse kuulmekäiku. Individuaalseks sobitamiseks on nupp-kõrvaklappidel tavaliselt valida kolme eri mõõdus elastse silikoonist või vahtplastist muhvi vahel. Nuppkuularid toimivad ühtlasi kõrvatropina, summutades oluliselt väliskeskkonnast tingitud müra.
Professionaalseks kasutamiseks valmistatakse kandja kuulmekäigu suurusele kohandatud kujuga kuulareid. Need isoleerivad veelgi parema välismüra ning on mugavamad.
Kõrva katvad kõrvaklapid
Kõrvapealsed klapid on võrdlemisi väiksed ja kerged. Vetruv sang surub klappide padjad vastu kõrva. Basside kuuldavus sõltub suuremal või vähemal määral kuularikapslite survest kõrvale ja asendist kuulmekäigu suhtes. Märksa mugavamad ja parema helikvaliteediga on suured, kõrvalesta täielikult ümbritsevad ümmargused või ellipsikujulised klapid. Need võivad küll olla raskemad, ent püsivad kindlalt õiges asendis kuulmekäigu suhtes ja surve kõrvalestale võib olla minimaalne. Kõrvapadjad on (kunst)nahast või tekstiilmaterjalist; viimased tunduvad mugavamad kinniste kõrvaklappide korral (hoiavad paremini ära kõrvade higistamist).
Ülekõrvaklappe kasutatakse tavaliselt koos kvaliteetse signaaliallikaga (AV-ressiiver, muusikakeskus, mängukonsool). Kaasaskantavate seadmete helivõimendi signaal võib niisuguste, võrdlemisi madala kasuteguriga klappide jaoks jääda liiga nõrgaks.
pisi|Juhtmevabad kõrvaklapid koos raadiosaatjaga
Juhtmeta kõrvaklapid
Mugav on kasutada juhtmeta kõrvaklappe, millesse signaal edastatakse raadiolainete vahendusel kas analoogsignaalina detsimeeterlainetel või digitaalsignaalina sentimeeterlainetel (2,4 GHz sagedusribas). Analoogsignaali ülekandel ei küüni heli kvaliteet siiski juhtmeühenduse tasemele, sest dünaamikaulatust ahendatakse tugevasti, et ära hoida saatja ületüürimisega kaasnevaid veelgi suuremaid moonutusi.
Märksa parema helikvaliteedi tagab signaali ülekanne digitaalkujul, kuigi ka sel juhul on signaali kodeerimis-moduleerimisprotsessid seotud mõningase helikvaliteedi kaoga, samuti signaali teatava viivitusega.
Digitaalsignaali edastus võib toimuda Bluetooth-ühenduse kaudu, nt nutitelefonist. Siis on klappides ka mikrofon ja nupud telefoni juhtimiseks. Enamikus klappides on samuti helitugevuse nupud (ka kummagi kõrva jaoks eraldi). Toodetakse ka kõrvaklappe, millesse raadiosignaal edastatakse Wi-Fi kaudu või eraldi raadiosaatjast.
Signaaliallikaga (nt AV-ressiiver, teler, mängukonsool) ühendatud raadiosaatjaga kõrvaklappide korral võib signaal levida mitmekümne meetri kaugusele. Ühe saatja signaali on võimalik kuulata samaaegselt mitme raadiokuulariseadmega.
Juhtmeta kõrvaklapid on harilikult varustatud nuppudega helitugevuse ja lugude valikuks.
pisi|300px| Aktiivse mürasummutuse graafiline selgitus: Noise Source – akustilise müra allikas, Anti Noise – antimüra, Resulting Noise – kõrva jõudev müra
Müra summutavad kõrvaklapid
Ümbritsevast keskkonnast kõrva jõudva häiriva müra taset saab alandada passiivsete ja aktiivsete meetmetega.
Passiivselt vähendavad müra suured suletud kõrvaklapid, mille suure summutusvõimega materjalid tagavad võimalikult tiheda kontakti kõrvapadja ning pea vahel. Samuti vähendavad hästi müra kvaliteetsete ja suuruse poolest hästi sobivate muhvidega kõrvasisesed klapid.
Aktiivse summutuse korral muundab klapi välisküljel paikneva mikrofoniga elektroonikalülitus vastuvõetava müra vastandfaasiliseks elektrisignaaliks Kui selline „antimüra“ sobiva tasemeni võimendatult klapi kõlarist kõrva jõuab, kompenseerib see läbikostva akustilise müra peaaegu täielikult (eriti kui kasuliku heli tase on piisavalt kõrge). Selline summutus toimib tõhusalt ainult sagedustel kuni mõnisada hertsi. Enamasti aga ongi kestvalt häiriv müra (nt lennukis, rongis, tööstusruumis) suures osas madalsageduslik. Elektroonikaplokk vajab kõrvaklappides toiteallikat.
thumb|200px|Tüüpiline peakomplekt
Peakomplekt
Peakomplekt kujutab endast kõrvaklappe, millega on ühendatud lisaks veel mikrofon. Peakomplektid pakuvad samu võimalusi telefoni vabakäesüsteemiga. Neid kasutatakse Skype'i-kõnedeks ja töökohtadel, kus kasutatakse intensiivselt telefoni. Peakomplektid tehakse kas ühe kuulariga (mono) või kahe kuulariga (mono mõlemasse kõrva või stereo). Mikrofon on tavaliselt kas varda küljes, millega see on viidud kasutaja suu ette, või asub kõrvaklappidest tuleva juhtme küljes.
Telefoni peakomplekt ühendatakse tavatelefoniga, nii et ta asendab telefonitoru. Kõik tavatelefonisüsteemi ühendatavad peakomplektid on standardse 4P4C-pistikuga, mida kutsutakse ka RJ-9 konnektoriks.
Kõrvaklappide valimine
Kõrvaklappide valik sõltub suuresti kuulaja vajadustest. Koos kaasaskantavate seadmetega kasutamiseks valitakse üldiselt väiksemad ja kergemad mudelid, seega nuppkuularid. Kodus kasutatavad kõrvaklapid võivad aga olla suuremad ja raskemad, samuti on nad üldiselt parema helikvaliteediga.
Kaasaskantavate seadmete jaoks sobivad väikse sisetakistusega (16 või 32 Ω) kuularid, sest need tekitavad ka piiratud signaalipinge korral küllaldase tugevusega heli.
Kõrvaklappide kasutamisega seotud ohud
Kõrvaklappe pidevalt kasutades võib kuulaja kannatada kuulmislanguse käes või isegi alatiseks kurdiks jääda. Eriti väljas liikumisel kasutatavad nööpkuularid ei isoleeri kuigivõrd ümbritsevat müra. Seepärast kasutavad kuulajad suuremat helitugevust, mis võib kuulmist halvendada.
Teine suur probleem on see, et kõrvaklappe kasutades ei kuule inimene ümbritsevaid helisid, mistõttu võib temaga kergemini liiklusõnnetusi juhtuda. Samuti võib inimene kõrvaklappe kasutades ise õnnetusi põhjustada (nt autoga sõites).
Reinevere
Reinevere (ka Koigi) on küla Järva maakonnas Järva vallas.
Kõrvaklapid
Kõrvaklappide kasutamisega seotud ohud
Kui kasutada kõrvaklappe kestvalt suurel helitugevusel, kasvavad kõrva enda põhjustatud helimoonutused ja lüheneb tunduvalt kõrvaklappide eluiga.
Reinevere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ambla valda.
Kõrvaklapid
Kõrvaklappide kasutamisega seotud ohud
Kõrvaklappe, mille esmane ülesanne on kuulmise kaitse mürarikkas keskkonnas, nimetatakse kõrvakaitseklappideks. Ka neis klappides võib müra summutamine toimuda passiivselt või aktiivselt, nagu eespool kirjeldatud.
Reinevere
Küla on esmamainitud 1220. aastal. Küla elanike arv on 74 (seisuga 01.01.2013), küla pindala 27 km2.
Asukoht
Reinevere küla asub Järva valla põhjaosas, piirnedes Järva valla Roosna ja Jõgisoo külaga ning Tapa valla Räsna, Jootme, Karkuse, Nõmmküla, Savalduma ja Kursi külaga. Küla läbib suurematest teedest Ambla–Tamsalu maantee ja Tapa–Koigi maantee. Läänepiiriks on Jootme–Koeru maantee. Reinevere kuulus Albu mõisa ja Koigi mõisa alla. 1866. aastast oli küla Koigi-Aru vallas, 1892. aastast Nõmmküla vallas, 1939. aastast Ambla vallas,1945. aastast Roosna külanõukogus ja 1954. aastast Ambla külanõukogus ning 1991. aastast taas Ambla vallas.
Ajalugu
1848. aastast tegutses Koigi vallakool 18 õpilasega. Mitmes talus tegutsenud kool sai oma maja 1869. aastal, kui mõisnik von Kursell lasi ehitada uue koolimaja. 1901. aastal õppis Koigi vallakoolis 41 õpilast. 1909. aastal muudeti vallakool ministeeriumikooliks. Seoses selle muudatusega ehitati uus koolimaja Tapa–Koigi tee ristile. Krundi kinkis koolile kaupmees Kuulmann. 1915. aastal õppis koolis 104 õpilast. Koigi neljaklassiline algkool likvideeriti 1969. aastal.
Talude sundkollektiviseerimise järel kuulus Reinevere küla algul kolhoosi Koit koosseisu, mis hiljem liideti Ambla kolhoosiga ja mis omakorda ühendati Aravete kolhoosiga.
Vaatamisväärsused
Reinevere küla põhjapiiril Tapa–Koigi maanteest 0,4 km lääne pool asuv 134,4 m kõrgune Tõrevere mägi on Järvamaa kõrgeim punkt. Mäelt avaneb ilus vaade Tapa valla Karkuse külale. Mäe otsas asuvad endise Nõukogude sõjaväe seirejaama varemed. Autonoomsel baasil oli õigus otsustada Nõukogude õhuruumi tunginud vaenulike lennukite allatulistamise üle. Seetõttu oli tegemist ülisalastatud keskusega ja tollastele Järvamaa kaartidele seda mäge polnud kantud.
Reineveres asuvast vanast lagunenud meiereist on tehtud hubane kohvik Koorejaam.
Žest
Žest (ladina keeles gestus) ehk viibe on kommunikatsioonis tähendust omav kehaliigutus. Žestiga võidakse väljendada ideed, arvamust, emotsiooni, ähvardust vms. Tavaliselt osalevad žestis kas käsi, käed või pea, kuid võimalikud on ka žestid muude kehaosadega.
Ülekantud tähenduses mõistetakse žesti all tahtlikult rõhutatud, ülepakutult suurejoonelist tegu.
Žestikuleerimine on väljendumine žestide abil, näiteks näitekunstis.
Puurmani vald (Kursi kihelkond)
Puurman(n)i vald (saksa keeles Talkhof) oli vald Tartumaal Kursi kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Laasme küla aladel. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Valla pindala oli 162 km² ja elanikke oli 2164 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Žest
Digitaaltehnoloogias mõistetakse žesti all inimese konkreetse kehaosa (näiteks sõrm või käsi) liigutust, mille abil on võimalik suhelda digitaalse seadmega (gesture command), näiteks kasutada puutetundlikul ekraanil kahe sõrmega pigistamisliigutust, (two-finger pinching gesture), et suumida sisse või välja.
Puurmani vald (Kursi kihelkond)
Vallas oli 405 talundit ja elamut ning need kasutasid 9184 ha maad (1929. aasta seisuga).
Žest
Žeste võib jaotada järgmistesse tüüpidesse:
Raadi vald
Raadi vald (saksa keeles Ratshof) oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Valla pindala oli 124 km² ja elanikke oli 2128 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Žest
Žeste on läbi sajandite uuritud erinevatest perspektiividest. Vana-Roomas uuris žeste Quintilianus, kes oma tekstis Institution Oratoria käsitleb žestide kasutamist kõnepidamisel retoorilise abivahendina.
Porutšik
Porutšik (vene keeles поручик, poola keeles porucznik) oli nooremohvitseride sõjaväeline auaste, mis vastas leitnandi auastmele, Poola, Tšehhi ja Venemaa Keisririigi sõjaväes.
Puurmani vald (Kursi kihelkond)
1892 liideti Puurmani vallaga Saduküla vald ja Puurmani kirikuvald.
Porutšik
Porutšik ehk käsundusohvitser (venekeelsest sõnast porutšenije – korraldus, volitus, käsu edastamine); algselt olid porutšikud roodu- või (ratsaväe)eskadroni ülema abid.
Raadi vald
1891 liideti Raadi vallaga Jaama, Maramaa ja Vasula vald.
Žest
Hiliskeskaja inglise keelde jõudis sõna gesture aastatel 1375-1425 keskaja ladinakeelsest sõnast gestūra, mis tähendas teo (action), maneeri (manner), hoiaku (bearing) laadi. Gestūra oli tähenduselt lähedane ka ladinakeelse verbi gerere tuletisele gest(us), mille all mõisteti kandmist (to bear), jätkamist (carry on), täideviimist (perform).
16. sajandil tähistati sõnaga 'žest' koomilisi rolle täitva näitleja kehaliigutust.
Porutšik
Sõjaväe edasise arengu käigus muutus porutšiku auaste kapteni (ratsaväes rittmeister) abist rooduülema ametikohaks.
Žest
1644. aastal avaldatud raamatus analüüsis John Bulwer kümneid žeste seisukohast, kuidas kasvatada avaliku kõne mõjukust ja selgust.
Porutšik
Pärast 1798. aastat kuulusid lihtsõjaväelased kõik teenistusastmete X klassi, välja arvatud privilegeeritud kaardivägi, kus teenivad sõjaväelased kuulusid ikkagi IX klassi.
Žest
1832. aastal kirjutas Andrea De Jorio põhjaliku käsitluse klassikalise antiigi žestikulatsioonist ("Gesture in Naples and Gesture in Classical Antiquity" 1832, järeltrükk Indiana University Press 2002).
Porutšik
Kasakavägedes teeninud allohvitseriauastmele porutšik vastas auaste sotnik, ratsaväes – staabirittmeister, Venemaa Keisririigi sõjamerelaevastikus – auaste mitšman, tsiviilauastmetest vastas porutšikule kolleegiumisekretär.
1798. aastal asendati kaardiväes porutšiku auaste leitnandi auastmega, samuti kasutati ka teistes vägedes koos porutšiku auastmega võrdsetel alustel auastet leitnant.
William Lycan
Ta on 1990. aastast Põhja-Carolina Ülikooli professor. Varem töötas ta Ohio Ülikoolis.
Ta töötab vaimufilosoofia, keelefilosoofia, epistemoloogia ja metafüüsika alal.
Lycan pooldab nn homunkulusefunktsionalismi ehk homunktsionalismi.
Ta on kritiseerinud episteemilist minimalismi.
Lycan kritiseerib David Lewise arusaama võimalikest maailmadest ning tõlgendab neid aktualistlikult kui kooskõlalisi maksimaalselt täielikke maailma kohta käivate kirjelduste või propositsioonide hulki ("täielikke kirjeldusi").
Karl Ipsberg
Isiklikku
Tema abikaasa Angelika Kindsvater oli pärit ühest vanast volgasakslaste perekonnast (sündinud Saraatovi lähedal), poeg Aleksander Ipsberg oli skulptor. Tema kälimees oli eesti kirikuõpetaja Voldemar Sibbul.
Metternich
Metternich võib tähendada mitut isikut või kohta:
Domenico Trezzini
Domenico sündis Astanos Lugano lähedal. Arvatavasti õppis ta Roomas.
Domenico Trezzini pani aluse Peetri-aegse barokkstiili loomisele.
Oma testamendis nimetas ta Peeter I oma poja Pietro Antonio Trezzini ristiisaks.
Naine kütab sauna
"Naine kütab sauna" on Tallinnfilmi mängufilm aastast 1978.
Filmi süžee põhineb Villem Grossi romaanil "Talvepuhkus". Film räägib ühest töölisnaisest ning tema karmist igapäevaelust, millega hakkama saamiseks on ainus võimalus säilitada positiivne ellusuhtumine.
Filmis kujutatud saun asub Kuusalu vallas Kurblu (Kurdlu) oja kaldal.
Film arvudes
Esimesel linastusaastal kogus film Nõukogude Liidus 1,75 miljonit vaatajat, Eestis 16 500.
Karstula vald
Karstula on vald Soomes Lääne-Soome läänis Kesk-Soome maakonnas. Karstula naabervallad on Kannonkoski, Kivijärvi, Kyyjärvi, Pylkönmäki, Saarijärvi linn ja Soini. Vallas räägitakse soome keelt.
Külad
Karstula, Kiminki, Rantakylä, Vahanka, Vastinki, Kangasaho, Humppi, Aho-Vastinki.
Otto Wilhelm von Fersen
thumb|Otto Wilhelm von Fersen pisi|Otto Wilhelm von Ferseni vappepitaaf [[Tallinna Toomkirikus]] pisi|Otto Wilhelm von Ferseni hauamonument [[Tallinna toomkirikus]] Vabahärra Otto Wilhelm von Fersen (25. juuli 1623 Tallinn – 23. aprill 1703 Kurna) oli Eestimaa maanõunik, Rootsi kuninglik kammerhärra, Ingerimaa kindralkuberner.
Tema isa oli Hermann von Fersen vanem.
4. novembril 1674 sai ta koos venna Hermann von Fersen nooremaga ning onupoegade Fabian von Ferseni ja Hans von Ferseniga Cronendahli (Skabersjö, Skåne maakonnas) vabahärra tiitli.
Ta oli Raikküla, Kurna ja Joala mõisa omanik Eestis ning Kymenkartano (Kymmenegård) mõisa pärushärra Soomes.
Tema hauamonument asub Tallinna Toomkirikus.
Perekond
Otto Wilhelm von Fersen abiellus 23. märtsil 1669 Gertrud von Uexkülliga, kes oli Ulvi ja Angerja mõisniku, meeskohtunik Georg von Uexkülli ja Elistvere mõisast pärit Elisabeth Magdalena von Wrangelli tütar, ning lesestunud abielust Valgamaa Lugaži (Ludenhof) vabahärra (1664, nr. 55), Alu ja Kymenkartano pärushärra, ooberst Hans von Wrangelliga (surnud 1667 Tallinnas). Abielust sündisid:
Pluuto (koer)
Pluuto on Walt Disney loodud multifilmi- ja koomiksitegelane. Kõige sagedamini on teda kujutatud Miki Hiire koerana, ehkki vahel on tema peremeheks ka Piilupart Donald ja mõnikord Kupi (kes on ka ise koer). Pluuto on Disney tegelaste seas ebatavaline selle poolest, et tal on kõik tavaliste koerte omadused ja tema ainus püsivalt antropomorfne joon on ebaharilik miimika.
Pluuto sündis 1930. aastal filmis "The Chain Gang" verekoerana, kes võttis üles vanglast põgenenud Miki Hiire jälje. Verekoer muudeti hiljem Minni Hiire koeraks, kelle nimeks sai algul Rover. Et aga samal aastal avastati planeet Pluuto, muudeti hiljem koera nimi Pluutoks ja omanik Mikiks, kellest sai tema parim sõber.
Disney multifilmis "Pluuto Juunior" (1942) on Pluutol poeg, keda nimetatakse Pluuto Juunioriks.
1 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 1 sõidab Viru keskuse bussiterminali ja Viimsi keskuse vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 2012. aastani Tallinna Autobussikoondis) ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Kaubamaja > Viimsi keskus
--- Tallinna linna (1. tsoon) ja Viimsi valla (2. tsoon) piir ---
José Eduardo dos Santos
José Eduardo dos Santos (28. august 1942 Luanda, Angola – 8. juuli 2022) oli Angola poliitik, Angola president aastatel 1979–2017.
1 (Tallinna bussiliin)
Viimsi keskus > A. Laikmaa
--- Viimsi valla (2. tsoon) ja Tallinna linna (1. tsoon) piir ---
José Eduardo dos Santos
Ta astus ametisse Angola esimese presidendi Agostinho Neto järel. Mitmeparteilistel valimistel 1992 sai ta suure osa häältest, kuigi mitte enamust. Et UNITA juht Jonas Savimbi loobus konkureerimisest, sai dos Santosest formaalselt presidendi kohusetäitja.
2001. aastal ta teatas, et kui järgmiste presidendivalimiste ajaks on saavutatud rahu, astub ta kõrvale. Ent detsembris 2003 valiti ta tagasi MPLA juhiks ning arvatakse, et ta kandideerib järgmistel presidendivalimistel. 2006. aastal teatas ta, et need toimuvad 2010. aastal.
José Eduardo dos Santos on olnud kolm korda abielus ja neist abieludest on sündinud kuus last. Tema esimene naine oli pärit Aserbaidžaanist.
Tütar esimesest abielust Isabel dos Santos on suurinvestor, kes investeerib tänu soodsatele tehingutele riigiga kogutud varandust.
Raka (Järva)
Raka on küla Järva maakonnas Järva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ambla valda.
Raka küla piirab lõuna ja lääne poolt Ambla alevikku. Läänes on külal ühine piir Märjandi külaga, edelas Kurisoo külaga ja idas Jõgisoo külaga ning põhjas Tapa valla Linnape ja Räsna külaga. Külas asub Lillelehe puukool. Lisaks taimede müügile tegeletakse kohapeal ka käsitöö ja toiduvalmistamisega. Puukoolis on ka liigirohke park.
Külas asub Raka mõisa süda ja kalmistu.
Ajalugu
Raka küla kuulus: 1866. aastast Raka valda, 1892 Ambla valda, 1945 Ambla külanõukogusse, 1991–2017 Ambla valda ja alates 2017 Järva valda. Praegune Raka küla kujunes 1977. aastal Raka küla, Saunaküla, Raka asunduse ja Prümli asunduse liitmisel.
1866. aastal avati Raka küla Uuetoa talu suitsutares Ambla valla esimene külakool. Esimene oma koolimaja koos rehetoaga ehitati samasse 1867. aastal, kuid see põles peagi maha.
Kaspar Zuccalli (surnud 1678)
Kaspar Zuccalli ehk Giovanni Gaspare Zuccalli (umbes 1629 Roveredo, Graubünden – 15. aprill 1678) oli Šveitsi päritolu arhitekt ja ehitusmeister, kes töötas Münchenis.
Kaspar Zuccalli oli hilisema samast suguvõsast arhitekti Giovanni Gaspare Zuccalli nimekaim.
Ta oli Enrico Zuccalli õpetaja.
Virrati linn
Virrat (rootsi keeles Virdois) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Rahvaarv oli 7536 seisuga 31. oktoober 2010, pindala 1299,09 km², millest 136,72 km² katavad veekogud. Rahvastiku tihedus 6,48 in/km².
Virrati linna järgi on nime saanud Virrati kraater Marsil.
Peamised järved on Toisvesi, mille rannikul paikneb Virrat, ja Tarjanne järv Virrati linna, Mänttä-Vilppula linn ja Ruovesi valla piiril.
pisi|tühi|Peamine maantee Virratis
Roosna
Roosna on küla Järva maakonnas Järva vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Ambla valda.
Asulat on esmamainitud 1429. aastal. 2013. aastal oli külas 111 elanikku. Küla pindala on 17 km².
Asukoht
Roosna küla asub valla põhjaosas, piirnedes Järva valla Jalgsema, Reinevere, Jõgisoo ja Rava külaga ning Tapa valla Kursi, Vajangu ja Võhmuta külaga. Roosna küla pikkus on 6,2 km. Küla läbib Jootme–Koeru maantee. Kaugus Amblast 11 km ja maakonnakeskusest Paidest 56 km.
Kuulunud 1866. aastal Roosna valla, 1892 – Nõmmküla valla, 1939 – Ambla valla, 1945 – Roosna külanõukogu ja 1954 – Ambla külanõukogu koosseisu; 1991–2017 Ambla valla koosseisus; alates 2017 Järva vallas.
Ajalugu
Roosnat on selle küla nimena esimest korda mainitud 1978. aastal, kui otsustati liita Tammiku küla, Kaarevere küla ning Lüsingu asundus ja Liivaku asundus üheks külaks. Uue küla nimeks sai Aravete kolhoosi kohaliku Roosna osakonna nimi – Roosna küla. Tammiku ja Kaarevere küla nimed on väga vanad külanimed. Eestimaa 1725.–1726. aasta adramaarevisjonis nimetati neid külasid Tammick ja Karefer. 1796. aasta Mellini kaardil on nende külade nimed kujul Tamiko ja Karever.
Tammiku (praegu Roosna) küla on üks Järvamaa vanimaid külasid. Küla keskel Uustalu talu maadel asub riikliku kaitse alla võetud II-III aastatuhandest e.m.a pärit muinasasulakoht – Tammiku muinasasulakoht. Arheoloogiliste leidude põhjal võib öelda, et külas on püsiasustus olnud pidevalt umbes 5000 aasta jooksul. Pärimuse kohaselt sai küla oma nime külas asunud vesiveski tammidest. Uustalu talu maadel asuvad 18. sajandist pärinev muistse vesiveski koht ning veski tarbeks vee paisutamiseks 18. sajandil rajatud 250 m pikkune Suur tamm ja 110 m pikkune Väike tamm.
Tammiku ja Kaarevere külas elas enne II maailmasõda kokku üle kolmesaja inimese ning külakogukonnas kees aktiivne seltsielu. Tegutsesid Tammiku-Kaarevere Perenaiste Selts, Tammiku-Kaarevere Vabatahtlik Tuletõrjeühing, Tammiku-Kaarevere Kontrollühisus, Noorsoo Edendamise Selts (juht Artur Lemming), näitering ja muusikaring (mõlema juht A. Lemming), masinatarvitajate ühing, turbaühing, Ambla Piimaühingu koorejaam, jne. Pärast seda, kui 1927. aastal valmis ühiskondlikus korras ehitatud Tammiku-Kaarevere Vabatahtliku Tuletõrjeühingu seltsimaja, muutus seltsielu veelgi aktiivsemaks. Seltsimajja kolisid kõik huviringid ning kauplus ja raamatukogu. Tammiku küla esimene kauplus avati 1886. aastal Uustalu talus peremees Jüri Lemmingu poolt selleks tarbeks ehitatud majas (talupere ise elas vanas rehemajas).
Tammiku külas avati Roosna mõisniku eestvedamisel 1840. aastal esimene kool – Roosna 4-klassiline algkool. Esimene koolihoone oli puidust koosehitis rehetoa ja rehealusega (see hävis tulekahjus umbes 1860. aastal). Ka järgmine hoone oli tehtud puidust koosehitisena rehetoa ja rehealusega ning hävis tulekahjus umbes 1880. Roosna algkooli viimane paekivist ehitatud hoone valmis 5. oktoobriks 1896. Roosna algkooli esimene õpetaja oli J. Mühling (aastail 1840–1852). Kõige kauem oli koolmeistriks Aleksander Greenberg (aastail 1892–1936). Roosna algkooli juhataja A. Greenberg oli ka Nõmküla vallas ja Amblas tuntud seltskonnaelust osavõtja. Amblas ja Roosnas ei leidunud seltsi ega ühingut, kelle asutajate hulgas ei oleks ka A. Greenbergi nimi. 1892. aastal asus Kaarevere külla elama tulevase kunstniku August Roosilehe pere. 1890. aastail õppis August Roosileht Roosna algkoolis. Roosna algkool likvideeriti 11. novembril 1968. 1948. aastal asutati Tammiku külas kolhoos Tasuja ja Kaarevere külas kolhoos Ühistee. 1950/51 liitusid need Raval asutatud kolhoosiga ja ühiseks nimeks sai kolhoos Säde.
Roosna Laikivi
Roosna küla endise Otsa talu maal metsas, maanteest paarikümne meetri kaugusel asuv helehall graniitgneissrahn ehk Roosna Laikivi, mis sisaldab granaate ja kvartsisooni. Selle mõõtmed: pikkus 7,5 m, laius 6,5 m, kõrgus 2,2 m ja ümbermõõt 24,7 meetrit. Rahnul on ida-läänesuunaline pikitelg. Ida- ja läänekülg on püstised, ainult põhja poolt saab kivile kergesti ronida. Rahnu lagi on konarlik, väikeste lohkude ja kühmudega, osalt mullaga kaetud.
Tammiku kultuurihoiuala
Roosna külas asub Eesti esimene kultuurihoiuala – Tammiku kultuurihoiuala. Uustalu talu maadel asuv kultuurihoiuala asutati 31. märtsil 2008. Kultuurihoiualal asuvad Tammiku püha allikas, 26 Tammiku küla linaleoauku (kõrval asuval Muraka kinnistul asub 26 Kaarevere küla linaleoauku, nii palju hästisäilinud linaleoauke ühes kohas on Eestis ainukordne), linaleotee, Tammiku oja, 1880. aastast pärit talu piirikivid ja 18. sajandil kasutusel olnud kruusavõtukoht.
Liivaku männid
Endises Liivaku asunduses kasvavad kaks umbes kolmesaja aasta vanust mändi. Enne II maailmasõda kasvasid seal veel viis mändi ja 1936. aastal oli mändide all veel alles ka suur paekivist rist. Pärimuse kohaselt olevat Põhjasõja ajal seal langenud viis kõrget sõjaväelast (kindralit), kes maeti lahinguvälja lähedusse ning nende hauale istutati männid ja pandi suur paekivist rist.
Sepamäe õunapuu
Eesti jämedaim, 3,60 m ümbermõõduga aedõunapuu, kasvab endise Tammiku küla sepa, endise Sepamäe talu, aias. Nende perest oli vähemalt kolme põlvkonna esindajad küla sepaks.
Traditsioonid
Kohaliku rahva ühistegemisi korraldab kohalik külaselts. Koos on rajatud peoplats ja tantsupõrand. Korraldatakse talguid ja jaanipäeva.
Fotoaparaatide loend
Siin on loetletud fotoaparaate.
N
Nikon
S
sony