cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riigivolikogu 64. valimisringkond
'''Riigivolikogu 64. valimisringkond''' asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Tänassilma, Tarvastu, Holstre, Tuhalaane ja Suislepa vald ning Mustla linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8791 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Mihkel Hansen (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Johannes Veske, kes said vastavalt 4407 ja 2026 häält, seega valiti 64. valimisringkonnast Riigivolikogusse Mihkel Hansen.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Änilane, vastaskandidaat Ants Piip.
Alkeemia
thumb|"Alkeemik", Sir [[William Fettes Douglas (1822 - 1891)]] Alkeemia oli prototeaduslik valdkond, mis hõlmas tänapäeva keemia, füüsika, astroloogia, kunsti, semiootika, metallurgia, meditsiini ja müstika elemente. Alkeemia ei olnud tänapäeva mõistes teadus.
Misoloogia
Misoloogia (vanakreeka keeles μισολογία) on mõistuse, loogika, mõtlemise ja argumentide vihkamine, kartus või umbusaldamine.
Alkeemia
Alkeemia tuntuim eesmärk oli igasuguste metallide muutmine kullaks või hõbedaks. See oli võimatu, sest keemiliste vahenditega ei saa muuta ühte keemilist elementi teiseks. Aatom on looduses üldjuhul väga stabiilne. Keemilistes reaktsioonides jääb iga keemilise elemendi aatom pärast reaktsiooni sellekssamaks aatomiks, mis see oli enne reaktsiooni.
Misoloogia
Seda sõna on antiikajal kasutanud Platon ja Plutarchos.
Ven
Ven (vanas kirjaviisis Hven, Hveen) on väike Rootsile kuuluv saar Sundi keskosas, Skånest (Rootsi) lääne pool ja Sjællandist (Taani) ida pool, Skånele pisut lähemal.
Misoloogia
Platoni "Phaidonis" võrdleb Sokrates misoloogiat misantroopiaga. Nii nagu keegi võib armastada ja usaldada kõiki inimesi, ent kord petetud saates hakata kogu inimkonnasse halvasti suhtuma, võib keegi, kes usaldab mõistust või loogikat, hakata seda umbusaldama, nähes, et seda saab kuritarvitada mis tahes seisukoha kaitsmiseks. Sokrates hoiatab Phaidonit misoloogia ohtude eest. Platoni järgi tuleb selleks, et misoloogiast hoiduda, valida esimesed argumendid või teesid targalt, palju uurides ja õppides.
Alkeemia
Keemilise elemendi tähtsaim omadus on tema aatomi tuumas olev tuumalaeng, prootonite arv ja seda ei õnnestu lihtsalt muuta, kuna tuuma ümbritseb energiabarjäär, mis ei lase teisi positiivselt laetud osakesi ligi. Aatomi tuum on üldiselt stabiilne, tuumalaengu muutmiseks on vaja oluliselt suuremat energiat, kui alkeemikute käsutuses oli. Iseeneslikult muutuvad vaid radioaktiivsete aatomite tuumad. Olgugi, et suured eesmärgid olid sel ajal võimatud, avastasid alkeemikud siiski palju sellist, mida hilisem keemiateadus kasutada sai.
Misoloogia
Platoni vastanduses filosoofi ja sofisti vahel kasutab filosoof retoorikat ja dialektikat tõeni jõudmiseks, sofist aga kasutab retoorikat oma vastasest jagu saamiseks. Sofist eitab universaalset tõde, pooldades relativismi. "Sokratese apoloogias" ei piisa Sokratese mõistuspärastest veenvatest argumentidest süüdistuse vastu tema päästmiseks.
Ven
Saare pikkus on 4,5 km, laius umbes 2,4 km. Saare lõunaosas on Backafall.
Misoloogia
Descartesi järgi põhjustab eelarvamuste püsimine pärast mõistuspäraseid tõestusi misoloogiat. Siis võib küsida, kuidas mõistuslik olend saab mõistust ignoreerida.
Alkeemia
Alkeemikud üritasid luua ka panatsead, mis ravivat kõiki haigusi ja muutvat inimesi surematuks. Nende eesmärkide saavutamise keskmeks arvati olevat tarkade kivi.
Külmlava
pisi| Külmlava on ilma kütteta puidust või tellistest seintega kast, millel on poolviltu asetatud klaasist või plastist kate, mis laseb päikesekiirgust läbi. Lava kate on tavaliselt varustatud hingedega, mis võimaldavad katet kergitada ning lava õhutada.
Alkeemia
Alkeemiat võib vaadelda tänapäeva keemia eellasena enne teadusliku meetodi tekkimist.
Ven
Püsielanike arv on 360. Nad töötavad põhiliselt turismi alal.
Misoloogia
Hegel nimetab vahetule teadmisele apelleerimist misoloogiaks ("Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia", § 11, märkus).
Külmlava
Külmlava võib olla nii statsionaarne kui ka teisaldatav ehitis.
Kui lava on asetatud otse mullale, saab seda kasutada puitunud pistikute kasvatamiseks ja ületalve hoidmiseks. Alusele asetatud lavades saab ette kasvatada külmakindlate köögiviljakultuuride istikuid ning aklimatiseerida katmikalal ette kasvatatud taimi.
Ven
thumb|250px|Hveni saare kaart. [[Vaselõige Willem Janszoon Blaeu raamatust "Atlas Maior" (1663. Blaeu tegi selle kaardi 1594. ja 1596. aasta vahel Brahe juures õppides. Keskel on näha Uraniborg ning allpool (lõuna pool) tiigid, mis Brahe rajas vee kogumiseks ning paberivabriku ja teiste väikeste vabrikute käitamiseks.]]
Tycho Brahe rajas 1576–1580 saare keskele Uraniborgi ja Stjerneborgi observatooriumi. Asukoht oli Kopenhaageni läheduse tõttu soodne. Ta töötas saarel 21 aastat.
Saar oli Taani võimu all ning kuulus halduslikult Sjællandi juurde Birkerødi kihelkonna ja Kronborgi maakonna koosseisus. Aastal 1658 sõlmiti Roskilde rahu, millega Taani loovutas Rootsile Skåne. Rootsi kuningas Karl X Gustav pidas saart Skåne juurde kuuluvaks ning ähvardas sõjaga: "Kui ma Veni ei saa, siis ma murran rahu!". Ta sai Veni, kuid murdis ikkagi rahu.
Visual Basic 2005
Visual Basic 2005 on objektorienteeritud programmeerimiskeel, klassikalise Visual Basicu edasiarendus, mis on teostatud .NET-raamistikus.
Microsoft toodab ja tarnib mitmesuguseid integreeritud programmeerimiskeskkondi Visual Basic 2005 jaoks, mille hulgas on nii vabavarasid kui kommertsvarasid.
Visual Basic 2005 on lihtsasti arusaadav ning samas sisaldab võimalust väljuda kõrgkeele piiridest ja laskuda süsteemipõhisesse programmeerimisse.
Oma eelkäijatest erineb ta märgatavalt, kuid siiski on tegemist BASICu perekonda kuuluva keelega. Paljud muutused said tehtud selleks, et arendada keel võimsamaks, olles kontseptsioonilt samasugune kui tema eelkäijad. Lisati või uuendati palju funktsioone ja makrosid, samas jäeti välja vahendeid, mis võimaldasid programmeerida halvas stiilis. Lisati programmeerimist lihtsustavaid vahendeid, näiteks IntelliSense, Code Snippets ja AutoCorrect, samuti lisati võimalus parandada koodi selle täitmise ajal ilma koodi peatamata. Visual Basic on lihtne keel, millega sageli alustatakse programmeerimise õpetamist. Visual Basic 2005 peaks ühilduma teiste .NET keeltega (Visual C, Visual J või Visual C++).
Visual Studio on arenduskeskkond .NET-programmeerimiskeeltele, kuhu kuulub ka Visual Basic 2005.
Süntaks
BASIC paistab silma väga lihtsa ja kergesti omandatava süntaksi poolest, mis on teinud temast väga populaarse keele algajate programmeerijate seas.
Visual Basic 2005 sisaldab operaatorit IsNot. Konstruktsioon "If X IsNot Y" on ekvivalentne konstruktsiooniga "If Not X Is Y". See operaator leidis laiema kõlapinna, kui selgus, et Microsoft on selle patenteerinud, mistõttu Microsoftile tekkis õigus nõuda hüvitist kõigilt, kes seda operaatorit omakoostatud kommertstarkvaras kasutavad.
Hello world
<tt> sub main print "Tere, maailm!" end sub </tt> <tt> sub main Console.WriteLine("Tere, maailm!") Console.Read end sub </tt>
Dauði Baldrs
"Dauði Baldrs"(Baldri surm) on Burzumi viies täispikk album, mis on lindistatud 1994–1995. Kogu muusika on tehtud süntesaatoriga ning erineb Burzumi eelnevatest albumitest täielikult. Ainult süntesaatorit kasutas Varg Vikernes sellepärast, et lindistamise ajal oli ta ikka veel vanglas ning seal ei olnud lubatud kasutada mitte ühtegi teist muusikariista.
Pappus
pisi|[[Nõelohakas|Nõelohaka pappus]] Pappus on lendkarvade kimbuke korvõieliste taimede viljadel. Pappus soodustab seemnete levimist tuulega (aerohooriat).
Satsunani saared
Satsunani saared (薩南諸島, Satsunan-shotō) on Jaapani saarestik, mis asub Nansei saarestiku põhjaosas. Kuulub Kagoshima prefektuuri. Saared on tekkelt vulkaanilised. Pindala ligikaudu 2356 km2.
Saarestikku kuuluvad :
Mark Spitz
Mark Andrew Spitz (sündinud 10. veebruaril 1950 Californias Modestos) on endine USA ujuja, üheksakordne olümpiavõitja.
Mark Spitz sündis Arnold ja Lenore (Smith) Spitzi peres kolmest lapsest vanimana. Tema mõlemad vanemad on juudid, vanavanemad emigreerusid pärast Teist maailmasõda Ungarist. Kui ta oli 2-aastane, kolis perekond Hawaiile, ja kui ta oli 6-aastane, siis tagasi California osariiki.
Esialgu elasid Spitzid Sacramentos. Juba noorelt hakkas Mark ujumises hiilgavaid tulemusi näitama. Kui ta oli 14-aastane, kolisid tema vanemad Santa Clarasse, et ta saaks treenida George Hainesi juures, kes oli USA olümpiakoondise peatreener ujumises 1968. aasta suveolümpiamängudel ning abitreener 1964.–1984. aasta suveolümpiamängudel.
1965 osales Spitz oma esimestel rahvusvahelistel võistlustel USA koondises: Tel Avivis juutide rahvusvahelistel võistlustel Makkabi mängudel. Ta oli 4 kuldmedaliga üks nende mängude edukamaid sportlasi.
1966 tuli Spitz esimest korda USA meistriks, kokku on ta 24-kordne USA meister. 1967 püstitas ta esimese maailmarekordi, ujudes Californias 400 m vabalt 4.10,60-ga.
1967. aastal püstitas Spitz maailmarekordi 100 m liblikujumises 55,6 ja 200 m liblikujumises 2.05,7. Teadeteagentuur Internationale Sport-Korrespondenz valis ta ankeetküsitluse põhjal maailma teiseks sportlaseks USA pikamaajooksja James Ryuni järel.
Sophie von der Pfalz
Sophie von der Pfalz (tavaliselt viidatud kui Sophie von Hannover; 14. oktoober 1630 – 8. juuni 1714) oli Hannoveri kuurvürstinna aastatel 1692–1698. Temast sai Inglismaa kuningriigi ja Iirimaa kuningriigi kroonide eeldatav pärijanna "Act of Settlement 1701" järgi. Pärast "Act of Union (1707)" järgi Inglismaa kuningriigi ja Šotimaa kuningriigi ühendamist sai ta Suurbritannia kuningriigi trooni eeldatavaks pärijannaks.
Mark Spitz
1968
1968. aasta suveolümpiamängudelt Méxicost lootis Spitz koguda 6 kuldmedalit, pooled individuaalsed ja pooled meeskondlikud. Nii siiski ei läinud.
17. oktoobril ujuti 4×100 m vabalt. Eelujumises ei pandud Spitzi välja, USA saavutas eelujumiste parima aja 3.35,4. Samal päeval ujuti finaal ja Spitz oli kolmandas vahetuses. USA püstitas maailmarekordi 3.31,7.
Sophie von der Pfalz
James VI ja I lapselaps Sophie suri vähem kui kaks kuud enne, kui temast oleks saanud kuninganna; tema trooninõue läks üle tema vanemale pojale, Hannoveri kuurvürstile Georg Ludwigile, kellest sai 1. augustil 1714 (vkj) George I.
Mark Spitz
1968
18. oktoobril toimusid 100 m vabaujumise eelujumised. Spitz võitis oma eelujumise 54,6-ga, mis oli kõigi eelujumiste peale 4.–5. aeg (parim oli Austraalia ujuja Michael Wenden 53,6). Samal päeval peeti poolfinaalid. Spitz jäi 53,8-ga oma poolfinaali teiseks (võitis Wenden olümpiarekordiga 52,9), mis oli poolfinaalide 3.–6. aeg. 19. oktoobril ujutud finaalis andis 53,0 Spitzile pronksmedali. Wenden võitis maailmarekordiga 52,2, Kenneth Walsh (USA) sai 52,8-ga hõbeda.
20. oktoobril toimusid 100 m liblikujumise eelujumised. Esimese eelujumise võitja Douglas Russell (USA) püstitas olümpiarekordi 57,3, Spitz võitis oma eelujumise 58,5-ga ja temast kiirem oli ka Jaapani ujuja Satoshi Maruya (58,1). Samal päeval võitis Spitz oma poolfinaali 57,4-ga, kuid Russell oli veel kiirem (55,9, isiklik rekord). 21. oktoobril finaalis saavutasid ameeriklased kolmikvõidu: Russell kordas olümpiarekordit 55,9, Spitz ujus 56,4 ja Ross Wales 57,2.
Sophie von der Pfalz
Sündinud aastal 1630 Pfalzi kuurvürsti Friedrich V ja Elizabeth Stuarti tütrena, kasvas Sophie üles Hollandi Vabariigis, kuhu tema perekond oli põgenenud pärast nende kuurvürstkonna arestimist Kolmekümneaastase sõja ajal. Sophie vend Karl Ludwig sai pärast Vestfaali rahu Pfalzi tagasi.
Mark Spitz
1968
21. oktoobril ujuti 4×200 m vabalt. Eelujumiste parimad ajad saavutasid Austraalia (8.04,8) ja USA (8.05,1). Finaal ujuti kõigest 20 minutit pärast 100 m vabaujumise finaali ja Spitz polnud sellest taastunud, ujudes USA nelikust kõige nõrgemini, ajaga 2.00,5 ning ameeriklaste edu austraallaste ees vähenes 1,7 sekundile. Viimases vahetuses võitis Wenden küll Don Schollanderi, kuid mitte piisavalt palju ja USA sai olümpiakulla 7.52,3-ga Austraalia 7.53,7 vastu.
24. oktoobril ujuti 200 m liblikat. Spitz sai eelujumises ajaks 2.10,6, mis oli parim aeg (teine ameeriklane John Ferris ujus sama kiiresti). Kuid finaalis jäi Spitz algusest peale kõige taha, ei saanudki sellest kohast lahti ja lõpetas 2.13,5-ga kindla viimasena.
Sophie von der Pfalz
Sophie abiellus aastal 1658 Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Ernst Augustiga. Vaatamata hertsogi armukadedale iseloomule ja sagedasele eemalolekule armastas Sophie teda ja sünnitas talle 7 last, kes jõudsid täisikka. Esialgu maatul Ernst Augustil õnnestus Hannoveri dünastia aastal 1692 kuurvürsti seisusse tõsta. Seega sai Sophiest Hannoveri kuurvürstinna, selle tiitliga mäletatakse teda kõige enam.
Kunstide kaitsjana tellis Sophie Herrenhäuseri palee ja aiad ning toetas filosoofe, nagu Gottfried Wilhelm Leibniz ja John Toland.
Kakuna
Kakuna on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Mark Spitz
1969–1971
Pärast ebaõnnestumist Méxicos astus Spitz Indiana ülikooli, kus sai treenida James Counsilmani juures, kes oli USA ujumiskoondise meeste peatreener 1964. ja 1976. aasta suveolümpiamängudel.
Samal aastal osales Spitz Makkabi mängudel, kus võitis 6 kuldmedalit ja oli mängude edukaim sportlane.
1971 sai Spitz USA parimale amatöörsportlasele mõeldud James Sullivani auhinna.
1972
Münchenis 1972. aasta suveolümpiamängudelt võitis Spitz 7 kuldmedalit. Siiani ei ole keegi teine suutnud samadelt mängudelt võita nii palju kuldmedaleid. Ta püstitas ka kõigil 7 alal maailmarekordi.
Spitz lõpetas oma sportlaskarjääri 22-aastaselt pärast Müncheni olümpiamänge. Filmirežissöör Bud Greenspan pakkus Spitzile miljon USA dollarit, kui tal õnnestub pääseda USA koondisse Barcelonas toimunud 1992. aasta suveolümpiamängudel. Seda ta aga ei suutnud. Tal jäi 2 sekundit puudu isegi sellest normist, millega pääseb osalema USA meistrivõistlustel, mis on ühtlasi suurvõistluste katsevõistlused.
Vaegmoone
Vaegmoone (ka hemimetaboolia) on bioloogia mõiste, millega tähistatakse loomade moondega arengu (metamorfoosi) eripära, kus puudub täismoondele iseloomulik järjestus: muna - vastne – nukk – valmik, nukuks olemise faas.
Kakuna
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Klass
Klass on mitmetähenduslik sõna:
Vaegmoone
Munast väljuval vastsel on suguküpse valmikuga teatud erinevused. Erinevused on kehasegmentide arvus, jäsemete arvus, tundlate arvus, sugunäärmete olemasolus ja arenguastmes, kehamõõtmetes. Erinevused kaovad terve rea kestumiste käigus. Nii arenevad näiteks sihktiivalised, täilised, prussakalised.
Vaegmoondega loomad
Putukad (näiteks rohutirts, tarakan, lutikas), ainuõõssed, ussid, vähid, kahepaiksed, enamik kalu.
Virve Aben
Elukäik
Virve Aben lõpetas 1948. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1954. aastal ERKI tekstiili erialal.
Alates 1985. aastast on ta tegutsenud vabakutselise kunstnikuna.
Isiklikku
Virve Abeni abikaasa on tehnikateadlane Hillar Aben. Peres on kaks poega.
Hliðskjálf
"Hliðskjálf" on Burzumi 1999. aastal ilmunud täispikk album. Varg Vikernes lindistas selle albumi vanglas, kasutades ainult süntesaatorit.
Johannes Paulus II kanoniseeritud pühakud
Paavst Johannes Paulus II kanoniseeris 483 isikut.
Välislingid
List of saints canonised by Pope John Paul II
Riigivolikogu 66. valimisringkond
'''Riigivolikogu 66. valimisringkond''' asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda osa Narva linnast, mis ei kuulunud 65. ringkonda ning Piiri, Raja, Vasknarva vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 264 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl Algvere (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Vladimir Mölder ja Aleksander Ossipov, kes said vastavalt 2045, 2147 ja 4524 häält, seega valiti 66. valimisringkonnast Riigivolikogusse Aleksander Ossipov.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Adolf Pauk.
Kuldne Ahel
Kuldne Ahel on Al-Qā‘idah' väidetavate toetajate nimekiri, mis leiti 2002. aasta märtsis Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos Benevolence International Foundationi kontoris toimunud politseihaarangu käigus.
Nimekirja kuulub 20 Saudi Araabia ja Pärsia lahe riikide pankurit, ärimeest ja poliitikut. Nimekirjaga oli seotud ka arvutifail pealkirjaga "Tarekh Osama" ('Osama ajalugu'), kuid nimi Kuldne Ahel pärineb Al-Qā‘idah' vastu pöördunud informandilt Jamāl al-Faḑlilt, kes kinnitas nimekirja autentsust.
Enamik allikaid ei täpsusta Kuldse Ahela kirjapaneku aega, mõne allika kohaselt pärineb see 1988. aastast ; USA terrorismivastase võitluse ekspert Richard A. Clarke dateeris dokumendi 1989. aastasse. Avalikkuse ette jõudis Kuldne Ahel 29. jaanuaril 2003 USA valitsuse esitatud tõendina Enaam Arnaouti süüasjas.
Teiste seas olid nimekirjas loetletud Saudi ärimees Adel Batterjee, paljude firmade omanik USAs, Saudi Araabias, Kanadas, Hollandis jm; Ibrahim Muhammad Afandi, Sudaani, Jordaania ja Saudi Araabia pangandus- ja meediaettevõtja Saleh Abdullah Kamel, üks Saudi Araabia tuntumaid ettevõtjaid ja filantroope Sulaiman Abdul Aziz Al Rajhi, Saudi Araabia endine naftaminister ja ülemkohtuniku poeg Ahmad Turki Yamani ning mitme Egiptuse ja Saudi Araabia panga juht ja osanik, Lääne luksusautode maaletooja Abdel Rahman Hassan Sharbatly. Suurimaid annetusi loetletud sponsoritelt said Usāmah ibn Lādin, üks Al-Qā‘idah' asutajaist Wā'il Ḩamzah Julaydān, Osama bin Ladeni sugulane 'Abū Māzin jt.
Karl Rimm
Karl Rimm (vene Римм, Карл Мартынович) (1. detsember 1891 Antsla vald, Võru maakond, Liivimaa kubermang – 22. august 1938 Kommunarka, Moskva NSV Liit) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane. Ta kasutas pseudonüüme Zelman Klaas (Клаас Зельман) ja Paul.
Elulugu
Karl Rimm õppis Tartu Õpetajate Seminaris ja õpetajate instituudis ühe aasta, kust ta 1916. aastal Vene keisririigi sõjaväkke mobiliseeriti.
Esimese maailmasõja lõpuks oli Rimm, pärast sõjakooli lõpetamist Venemaa Keisririigi Keiserliku armee alamporutšik, VK(b)P liikmeks astus K. Rimm 1918. aastal.
Tegevus revolutsioonikeerises 1917–1918
1918. aastal oli Karl Rimm Eesti Töörahva Kommuuni Võrumaa Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee liige, põllumajandusosakonna juhataja ja Punakaardi organiseerija Võrumaal.
Osales lahingutes-Vene kodusõjas Tšehhoslovakkia korpuse vastu Jekaterinburgi piirkonnas ja Põhjarindel Arhangelski piirkonnas.
Eesti Vabadussõja ajal oli K. Rimm Narva all Nõukogude Venemaa Punaarmee vägede koosseisus sõjategevuses Eesti Vabariigi vastu ja Eesti Punaarmee poolt okupeeritud Võrus sõjakomissar ning seejärel Eesti diviisi operatiivosakonna ülema Aleksander Kuke asetäitjana.
Aastatel 1919–1921 oli Karl Rimm kuulipildujaroodu ülem ning osales Punaarmee eesti kütiväeosade koosseisus ukraina anarhisti Nestor Mahno vägede vastu Ukrainas;
Aastatel 1921–1924 õppis Karl Rimm Moskvas, Punaarmee M. Frunze nimelises sõjaväeakadeemias.
Karl Rimm oli 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistuskomitees koos Jaan Anveltiga ning riigipöördekatse ajal üritas K. Rimmi juhitav grupp haarata Tallinna raudteejaama.
1924. aastal ? armee staabiülem, hiljem Punaarmee juhtivkoosseisu täienduskursuste ülem,
Tegevus nõukogude sõjaväeluures
1925–1927 oli K. Rimm NSV Liidu Sõjaväeluurevalitsuse 3. osakonna (Informatsiooni ja statistikaosakond) sektori ülema asetäitja, 3. osakonna sektori juhataja
1927. aasta maist kuni oktoobrini oli K. Rimm 57. diviisi staabi operatiivosakonna ülem ;
1930–1935 oli K. Rimm luuretööl Hiinas Shanghais, kus kasutas luuretöö kattevarjuks loomaarsti oskustega väikeärimees Klaas Zelmani identiteeti, kasutades Eesti Vabariigi alama passi : 1930 sõjaväeluure residentuuri residendi Richard Sorge asetäitjana Shanghais, Hiinas ja NSV Liidu sõjaväeluure resident Shanghais, Hiinas 1936–1937 NSV Liidu Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Luurevalitsuse 2. osakonna ? (Hiina)jaoskonna ülem ,
13. detsembril 1935 edutati Karl Rimm Tööliste ja Talupoegade Punaarmee polkovnikuks.
Vahistamine ja hukkamine
Karl Rimm arreteeriti 11. detsember 1937 mõisteti NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 22. augustil 1938 süüdi "kontrrevolutsioonilises terroriorganisatsioonis osalemises" ja hukati 22. augustil 1938.
Karl Rimm rehabiliteeriti 1957. aastal postuumselt NSV Liidu võimude poolt.
Isiklikku
Karl Rimmi abikaasa oli Ljubov Rimm ( -1976 Viljandi), sündinud Mutt ,
Soest
Soest on Saksamaal Nordrhein-Westfalenis asuv linn, Soesti kreisi keskus.
Soest asub Paderbornist 50 kilomeetrit läänes ja sama palju Dortmundist idas. Selle naabruses asuvad omavalitsused on: Bad Sassendorfi vald, Ense vald, Lippetali vald, Möhnesee vald, Werli vald ja Welveri vald.
Soesti on esmamainitud juba 836. aastal. 12. sajandist oli see üks olulisemaid linnu Vestfaalis, 13. sajandiks oli seal juba umbes 10 000 elanikku. 1444. ja 1449. aasta vahel vabastas linn end Kölni peapiiskopi ülemvõimust ja sai keiserlikuks vabalinnaks ning oli seda kuni 1609. aastani, mil ta liideti Brandenburgiga. Kuni selle ajani oli ta ka Hansa Liidu liige.
Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada ning ta kaotas pea täielikult tähtsuse. 18. sajandil oli seal vaevalt 4000 elanikku. 19. sajandi jooksul Soest siiski kosus, ehkki industrialiseerumine läks tast enamjaolt mööda. Seetõttu on ta jäänud suhteliselt väikseks linnaks.
Vaatamata Kolmekümneaastase sõja purustustele on Soesti vanalinn küllaltki hästi säilinud. Sealt on leitud ka tuhandeid keskaegseid ammunooleotsi, mis on näiteks ka eesti arheoloogil Ain Mäesalul aidanud täpsustada oma ammunoolte tüpoloogiat. Soesti lähikonnast olid pärit ka paljud Liivi ordu liikmed ning hilisemad baltisaksa aadlisuguvõsad.
Ernst August (Braunschweig)
Ernst August III (17. november 1887 – 30. jaanuar 1953), valitsev Braunschweigi hertsog (2. november 1913 – 8. november 1918), oli Georg V pojapoeg, kelle preislased aastal 1866 kukutasid.
Gyula Kállai
pisi|Gyula Kállai (1964) Gyula Kállai (1. juuni 1910 Berettyóújfalu, Hajdú-Bihari komitaat – 12. märts 1996 Budapest) oli Ungari kommunistlik riigitegelane.
Gyula Kállai oli pärit kingsepa perekonnast. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus ta 1930. aastal Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis õppima ungari ja ladina keelt. Ungari Kommunistlikku Parteisse astus ta 1931. aastal. 1932. aastal läks ta üle Debreceni Ülikooli. Ta oli üks kommunismimeelse Märtsirinde asutajaid, mille eest ta visati 1937. aastal ülikoolist välja. Seejärel oli Kállai Debrecenis ajakirjanik ajalehe Független Újság toimetuses. 1939–1944 töötas ta sotsiaaldemokraatliku ajalehe Népszava toimetuses. 1944. aasta septembris võttis ta osa illegaalse Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee asutamiskoosolekust. Alates 1945. aastast oli ta ajalehe Szabadság toimetaja ja Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee liige ja Keskkomitee propagandaosakonna juhataja. 15. juunil 1945 määrati ta Ungari peaministri kantselei administratiivseks riigisekretäriks ja 18. juulil 1945 poliitiliseks riigisekretäriks. 1945. aasta novembrist kuni 1946. aasta maini oli ta informatsiooni poliitiline riigisekretär. 1946–1948 juhatas ta Ungari Kommunistliku Partei pressiosakonda ja kultuuripoliitika osakonda 1948–1949. 1948–1949 oli ta ka Ungari presidendi kantselei juhataja.
11. juunist 1949 kuni 12. maini 1951 oli Gyula Kállai Ungari välisminister.
28. juunist 1965 kuni 14. aprillini 1967 oli Gyula Kállai Ungari Revolutsioonilise Tööliste ja Talupoegade Valitsuse esimees (sisuliselt valitsusjuht).
14. aprillist 1967 kuni 12. maini 1971 oli Gyula Kállai Ungari Riigikogu esimees. Ta oli Ungari Riigikogu liige aastatel 1945–1951 ja 1958–1990.
Kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus (1957)
Kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus anti Peaministri Vabariigi Presidendi ülesandeis August Rei poolt dekreedina 26. mail 1957.
Seaduse algtekstile on alla kirjutanud August Rei, peaministri asetäitja Johannes Sikkar ja välisminister kohtuministri ülesannete täitjana Aleksander Warma (tegelikult kuulusid kodakondsusasjad siseministri, kelleks oli Johannes Sikkar, kompetentsi, nii et Aleksander Warma allkiri seadusel on ülearune).
Selle seaduse sisuks oli Eesti Vabariigi kodakondsuse säilitamine kodanikele, kes olid pärast Eesti okupeerimist astunud mõne teise riigi kodakondsusse või mõne teise riigi sõjaväeteenistusse.
1957. aasta kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus võimaldas säilitada Eesti Vabariigi kodanikkonna vaatamata okupatsioonile. Kuni kodakondsusest vabastamiseni või väljaheitmiseni Vabariigi Valitsuse poolt säilis Eesti Vabariigi kodakondsus ka isikutel, kes seaduse järgi pidid kaotama Eesti kodakondsuse (Artur Mägi, Eesti riiklik korraldus, 1954, lk. 42).
Viktoria von Preußen
Printsess Viktoria von Preußen (12. aprill 1866 – 13. november 1929) oli Saksa keisri Friedrich III ja tema naise Victoria (kuninganna Victoria tütar) teine tütar.
Tannenbergi liin
pisi|Rinne 1944. aasta juulikuus Narva all. Tannenbergi liin oli Teise maailmasõja ajal Krimmi poolsaarest kuni Narva-Jõesuuni püstitatud Pantriliini vahe- ehk varukaitseliin Kirde-Eestis. Liin sai oma nime Preisimaal Esimeses maailmasõjas toimunud lahingu järgi, kus 1914. aasta augustis purustati Venemaa 2. armee.
Kaitseliini ehitas Saksa sõjaväe ehitusorganisatsioon "Organisation Todt" 1943–1944 aastal. Liini võti olid soode ja lagendike üle valitsevad Sinimäed. Soome lahest kuni Peipsi järveni olid täisprofiilis kaevikud, mis vooderdati palkide ja lattidega. Madalamates kohtades, kus täisprofiilis kaevikuid ei olnud võimalikud, püstitati muldvallid ja palkidest tarad ehk palissaadid. Tannenbergi liinil olid ka relsside ja 4–8 palgikihiga kaetud punkrid, lahtised, poolkinnised ja kinnised terasesest tulepunktid ("krabid"), kaevikute taga omakorda meeskonnavarjendid. Liini ette paigutati miini-, tanki- ja traattõkked.
Kaitse liinil ja eriti Sinimägedes oli ehitatud üles sügavuti. Esimene kaitseliin asus ida pool Sinimägede ees ja Lastekodumäel, teine kaevikuteliin asus Lastekodumäe ja Grenaderimäe vahel ja Grenaderimäel ning kolmas kaitseliin Tornimäe ees.
Tannenbergi liini lõunaosas toimusid lahingud alates veebruarist 1944 peale Krivasoo platsdarmi moodustumist. 25. juulist septembrini 1944 kestsid Tannenbergi liinil Sinimägede lahingud. Punaarmee ei suutnud vaatamata tohututele jõupingutustele ning kaotustele inimestes ja tehnikas Tannenbergi liini võtmepositsioone läbi murda.
Tannenbergi liini rünnanud 11 Nõukogude diviisi ja 2 brigaadi lakkasid siin olemast. Punaarmee kaotused olid tohutud, lahingutes langes rivist välja 160 000–170 000 meest. Väikesed polnud ka kaitsjate eestlaste ja teiste euroopa rahvaste ning sakslaste kaotused (umbes 10 000 meest).
Vaata ka
Рубеж «Танненберг»
Mees
pisi|Meessoo sümbol on ka [[Marss|Marsi sümbol]] Mees on meessoost täiskasvanud inimene (mitte naine soo järgi ning mitte poiss ega noormees vanuse järgi). Mõistet "mees" kasutatakse bioloogilise soo, kultuurilise või sotsiaalse rolli või nende kõigi eristamiseks.
Mehed ei ole võimelised lapsi sünnitama ega neid seejärel oma rinnapiimaga toitma.
Tavaliselt peetakse meheks inimest, kellel on sünnil välise vaatluse ning sugukromosoomide järgi määratud sooks "mees". Lisaks leidub transsoolisi mehi (sünnil määratud naissooliseks, kuid see ei kattu indiviidi sooidentiteediga) ja intersoolisi mehi (variatsioonid sootunnustes, mis ei sobi tüüpilise mehe keha definitsiooniga).
Peale bioloogilise soo on inimestel ka sotsiaalne sugu ehk ühiskonnapoolne ootus, missugused käitumisviisid on omased naistele või meestele.
Toimetulek (psühholoogia)
Toimetulek psühholoogias tähendab teadlikku pingutust, et lahendada isiklikke või suhtlemisega seotud probleeme, eesmärgiga neid juhtida, vähendada või saada hakkama stressi ja konfliktidega.
Psühholoogilise toimetuleku mehhanisme nimetatakse tavaliselt toimetulekustrateegiateks või toimetulekuoskusteks. Mõiste "toimetulek" viitab üldiselt kohanduvatele (konstruktiivsetele) toimetulekustrateegiatele. Need on strateegiad, mis vähendavad stressi. Teised, vastupidised, toimetulekustrateegiaid võivad ebastabiilsust juurde tekitada, kui nad stressi suurendavad. Seetõttu kirjeldatakse ka ebapiisavat toimetulekustrateegiat kui mittetoimetulekut. Lisaks viitab mõiste "toimetulek" üldiselt reaktiivsele toimetulekule ehk vastureaktsioonile, kus inimene reageerib stressi tekitajale. See erineb ennetavast toimetulekustrateegiat, kus üritatakse neutraliseerida tulevane stressitegur. Alateadlikud või mitteteadlikud strateegiad (ehk kaitsemehhanismid) toimetulekustrateegiate all tavaliselt ei käsitleta.
Toimetulekustrateegia tõhusus sõltub stressi tüübist, indiviidist ja asjaoludest. Toimetulekustrateegiate vastuseid kontrollib osaliselt isiksus (käitumismustrid), kuid osaliselt ka ümbritsev keskkond.
Toimetulekustrateegiate tüübid
Kindlaks on tehtud sadu toimetulekustrateegiaid. Tavaliselt eristatakse omavahel kontrastseid strateegiaid, nagu probleemikeskne ja emotsioonikeskne. Näiteks Weiten identifitseeris neli strateegiat: Emotsioonidele suunatud strateegiad leevendavad stressi ja selle emotsioonidega seotud osasid. Neid mehhanisme saab rakendada mitmetel viisidel: otsida teiste toetust, ümberhinnata stressitekitaja positiivseks, vastutuse aktsepteerimine, vältimine, enesekontrolli harjutamine ja eemaldumine.
Tavaliselt kasutavad inimesed eri tüüpi toimetulekustrateegiaid ja muudavad neid aja jooksul. Kõik meetodid võivad olla kasulikud, kuid arvatakse, et probleemile suunatud tehnikad sobivad ellu paremini. . Probleemile keskendumine annab inimesele parema kontrolli oma probleemi üle, kuid emotsioonidele keskendumine võib viia kontrolli ja toimetuleku vähenemisele.
Positiivsed toimetulekutehnikad
Üks positiivsetest toimetulekustrateegiatest näeb probleemi juba ette ja on tuntud kui ennetav toimetulekustrateegia. Ennetamine toimub siis, kui on teada, et tulemas on raske katsumus ja selleks valmistutakse ette mõeldes kuidas sellega paremini hakkama saada.
Huumorit saab samuti positiivse strateegiana kasutada, kuna ta mõjub kasulikult emotsioonidele ja vaimsele tervisele. Kui inimesel on elule huumoriga vürtsitatud vaade, võib stressirikas kogemus tunduda vähem probleemne. Sellist lähenemist peetakse vaimse tervise indikaatoriks.
Negatiivsed toimetulekutehnikad ja mittetoimetulemine
Kui positiivsed tehnikad parandavad inimese toimetulekut, siis negatiivsetega vähenevad sümptomid, kuid probleem võib isegi suureneda. Halbu strateegiaid saab kasutada lühiajaliselt, kuid pikaajaliselt on nad kasutud. Ebastabiilsed käitumisstrateegiad on näiteks dissotsiatsioon (olukorrast eemaldumine), sensibiliseerimine, ohutuskäitumine, ärevuse vältimine ja põgenemine (sh enesealgatuslik ravimite tarvitamine).
Need toimetulekustrateegiad segavad inimese võimet teha vahet raskel olukorral ja sellega seotud ärevussümptomitel. Need on ebastabiilsed strateegiad, kuna süvendavad ärevust.
Dissotsiatsioon on inimese vaimne võime eraldada ja jaotada mõtteid, mälestusi ja emotsioone. See on sageli seotud traumaatilise stressi sündroomiga.
Sensibiliseerimine on siis, kui inimene püüab õppida ja harjutada end hirmsate sündmustega kontrollitud olukordades, et selliseid sündmusi tulevikus ei juhtuks.
Ohutuskäitumine on siis, kui ärevushäiretega isikud tuginevad oma ülemäärase ärevusega toimetulemiseks mingitele asjadele või inimestele.
Ärevuse vältimine on siis, kui inimene väldib ärevust tekitavaid olukordi erinevatel viisidel. See on kõige levinum strateegia.
Põgenemine on tihedalt seotud vältimisega. Seda tehnikat kasutavad sageli inimesed, kel esinevad paanikahood või foobiad. Need inimesed tahavad põgeneda olukorrast esimese ärevuse ilmnemise ajal.
Viited
Adaptability
Annelii Traks
Annelii Traks (sündinud 29. aprillil 1961 Weimaris ) on eesti koorijuht ja muusikaõpetaja.
Haridus
Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Muusikakooli 1982. ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1987. aastal.
Töö
Töötab Tartu Poistekoori dirigendina alates 1992. aastast, juhatades aldi- ja sopranihääli. Tartu Karlova Gümnaasiumi direktori asetäitja muusika alal alates 1996. aastast. Õpetab Karlova gümnaasiumis ka solfedžot. On olnud üld- ja kohalike laulupidude üldjuht ja dirigent.
Paljas silm
Paljas silm on silmad kui looduslik vaatlusinstrument, mida inimene kasutab, kui tal puuduvad kunstlikud optikainstrumendid, näiteks teleskoop või binokkel.
Astronoomias räägitakse palja silmaga vaatlemisest muuhulgas juhtudel, kui mingid astronoomianähtused (konjunktsioonid, komeedid, meteoorisajud) on mitteastronoomide jaoks hõlpsasti vaadeldavad.
Palja silmaga on tavaliselt võimalik näha taevakehi, mille näiv tähesuurus on kuni +6m. Palja silma nurklahutus on umbes 1′. On ka teravama nägemisega inimesi. Palja silmaga on nähtud Uraani ja Jupiteri kaaslasi.
Enne teleskoobi leiutamist tehti kõik astronoomilised vaatlused (sealhulgas Tycho Brahe vaatlused) palja silmaga.
Pöide-Keskvere
Pöide-Keskvere (varem Keskvere) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pöide valda ja kandis nime Keskvere.
Stjerneborg
pisi|Stjerneborg [[Venil. Willem Blaeu joonistus umbes aastast 1595, trükitud raamatus "Atlas Major" (1662]])
Stjerneborg oli Tycho Brahe osaliselt maa-alune observatoorium, mis asus tema loss-observatooriumi Uraniborgi kõrval Veni saarel.
Tycho Brahe ehitas Stjerneborgi 1584. aastal, kui oli selgunud, et Uraniborg ei onud piisavalt stabiilne ega suur tema täppisinstrumentide jaoks.
Kui Tycho 1597. aastal Venilt lahkus, hakkas Stjerneborg lagunema. Praeguseks on Stjerneborgi maapealne osa taastatud ja aastal 2002 avati see külastajatele.
Skeem
300px|vasakul|Sjerneborgi skeem pisi|Taastatud Stjerneborg aastal 2005
''Stjerneborgi skeem. Observatooriumi ümbritseb ruudukujuline müür, mille igal küljel on poolringikujuline eend. Vasakpoolses eendis on väljapääs, mis avaneb lähedal asetseva Uraniborgi poole.''
Roela mõis
Roela mõis (saksa keeles Ruil) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jäävad Roela mõisa maad Vinni valla territooriumile Lääne-Viru maakonnas.
Ajalugu
Roela mõisat on esmamainitud 1453. aastal. 1621. aastal ostis Rootsi riigikantsler Axel Oxenstierna Peter Taubelt (Tuve) Roela mõisa. 17. sajandil kuulus mõis Taubedele, mõis panditi Martin Cronstedtile ja Ollermannidele, kapten Hermann Adolpph von Löwenile. 1723. aastal loovutas Heinrich Friedrich von Löwen Roela pandi ooberst Michael Bielskyle. 1724. aastal restitutsioonikomisjoni otsusega tagastati Roela mõis Oxenstierna pärijatele ja pärijate täievoliline esindaja kapten Karl Ekesparre müüs Roela, Vatku ja Rosentali mõisa ooberst Michael Bielskyle. Hind 10 940 riigitaalrit. 1748. aasta pärandavara jagamise lepinguga sai Roela mõisa Michael Bielsky poeg, leitnant Johann Wilhelm von Bielsky. Hind 24 000 riigitaalrit. Vatku mõisa sai poeg teisest abielust Berend Georg Bielsky. 1762. aastal vahetas maanõunik Jacob Heinrich von Schwengelm Ulvi pandimõisa Johann Wilhelm von Bielskiga Roela ja Rosentali mõisa vastu.
1793. aastal pantis Carl August von Berg Roela ja Rosentali mõisa koos kõrvalmõisa Carlshoffiga rittmeister Carl Gustav von Tollile (surn. 1820) 50 aastaks. 1821. aastal ostsid Carl Gustav von Tolli ja tema naise Helene Renate von Tolli pärijad pandi välja ja mõis jäi nende pojale Eestimaa maanõunik Friedrich von Tollile. 1841. aastal omandas mõisa Friedrich Ludwig von Tolli pärija, tema õde Natalie Friederike de Rossillon, kes otsustas juba eluajal pärandi oma laste kasuks. Rosentali ja Roela koos Carlshoffi kõrvalmõisaga sai tema tütar Elisabeth von Wrangell (sünd von Rossillon), kes oli 1829. aastast abielus Venemaa meresõitja ja Arktika uurija Ferdinand Friedrich Georg Ludwig von Wrangelliga (1796–1870). 1869. aastal päris mõisa Elisabeth Theodore Natalie Karoline von Wrangelli otsene pärija, tema poeg Wilhelm Peter Georg Adolph von Wrangell, hilisem (1881–1884) Eestimaa rüütelkonna peamees. 1893. aastal kinkis Eestimaa rüütelkonna maanõunik ja Eestimaa konsistooriumi president Wilhelm von Wrangell (1831–1894), Rosentali ja Roela mõisa oma pojale, maanõunik Ferdinand Wilhelm Georg Alexander von Wrangellile (1863–1911), hinnaga 567 598 rubla. Roela mõisa suurus oli 12447 tessatiini. Parun Wilhelm von Wrangelli teine poeg Parun Georges Eduard von Wrangell (1866–1927) oli baltisaksa genealoogia ja ajaloouurija.
1912. aastal pärisid Rosentali ja Roela mõisa Ferdinand Wilhelm Georg Alexander von Wrangelli pärijad Elise Elmire Auguste Marie von Wrangell, Margaretha Lucie Marie von Wrangell, Peter Hermann Ferdinand von Wrangell, Amy Cäsilie Katharina von Wrangell, Hans Hermann Oscar von Wrangell, kelle kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni. Viimane võõrandamiseelne omanik 1919. aastal oli Hans Hermann Oscar von Wrangell. Seejärel kuulus Hans Wrangellile 150 ha suurune Roela mõisasüda, mida ta juhtis kuni sõja alguseni. Hans Wrangell oli aktiivne poliitikas, Saksa-Balti Erakonnas, onu Georges Eduardi poeg Wilhelm Ferdinand Nikolai Wrangell oli Saksa-Balti Partei sekretär, 1928–1933 Saksa Kultuurvalitsuse asepresident ja 1933–1938 president. Märtsis 1941. aastal kolis Hans von Wrangell Eestist Saksamaale.
Mõisahoone
Mõisa puidust peahoone on rajatud ilmselt 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi lõpus tugevasti ümber ehitatud. 1910. aastal ehitati endisest peahoonest pooleteise kilomeetri kaugusele uus heimatstiilis peahoone, mis on praegu Wrangellidele tagastatud.
Jääretk
Sõjaline olukord Läänemerel
Pärast Venemaa Nõukogude Vabariigi välisasjade rahvakomissari Lev Trotski poolt venitamistaktikaga läbi viidud läbirääkimiste katkemist Brest-Litovskis kuulutas Saksa Keisririigi Sõjavägede ülemjuhatus vaherahu lõppenuks ning alustas 18. veebruaril 1918 täiemahulist pealetungi Saksa-Vene rindel (Idarindel), mille tulemusena vallutasid Saksa Keisririigi 8. armee väeosad 25. veebruariks Liivimaa põhjaosa ja Eestimaa.
pisi|100px|Nõukogude Venemaa esimene sõjaasjade rahvakomissar Lev Trotski 1918. aastal Kuna pärast eelneva sõjategevuse käigus Läti okupeerimist ning Läti sadamate kaotamist oli Venemaa laevastik koondatud Tallinna ja Paldiski sõjasadamasse, siis oli sinna koondunud 62 laevastikualust, millest väärtuslikumad olid 5 ristlejat ning 17 eri klassi allveelaeva.
Vastuolud juhtkonnas
Eirates Venemaa SFNV Rahvakomissaride Nõukogu korraldust laevastiku uputamise kohta, käskis Balti Merejõudude ülem (natšmorsi) Aleksei Štšastnõi evakueerida Balti laevastiku Tallinna sõjasadamas olnud sõjalaevastik pealetungivate Saksa Keisririigi vägede eest üle osaliselt jäätunud Soome lahe Helsingisse ja sealt Kroonlinna.
Balti laevastiku sõjamerejõud Tallinnas ja Paldiskis
Allveelaevad
Laevastiku evakueerimine
21. veebruari l918. aastal lähenesid Tallinnale esimesed Saksa eelväed ning 22. veebruaril andis Tsentrobalt üldise evakueerimiskorralduse kogu allesjäänud laevastikule, mida juhatas vastavalt korraldusele Boriss Žerve (Peeter Suure Merekindluse Mereäärse kaitsepiirkonna suurtükiväe ja kaitse ülem) ning Merekindluse staabiülem B. Lovenets (Б. В. Ловенец). 22. veebruaril toimetas jäälõhkuja Jermak (Ермак) kahe reisiga Helsingisse evakueeritavaid varasid, abilaeva ning 2 allveelaeva, koos temaga liikus omal jõul ka allveelaev Jaguar; allveealev Tur, millel viis meeskonnaliiget ilma ohvitserideta, aga puksiiris.
23. veebruari hommikul väljus sadamast jäälõhkuja Volõnets koos miinitraaleriga Ural (Урал), 3 abilaeva ning päästelaevaga Volhov (Волхов) veel 2 allveelaeva. Selle transpordi käigus puksiiri Germanmark (Германмарк) poolt järelveetav allveelaev Jedinorog ('ükssarv') uppus Soome lahte, kuna asus enne Saksa vägede pealetungi remondidokis ning remont ei olnud enne evakuatsiooni lõpule viidud.
24. veebruaril lahkusid Tallinna reidilt ristlejad Oleg (Олег), Bajan (Баян), Bogatõr (Богатырь), transpordilaev Jevropa (Европа) ning 2 allveelaeva Tigr ja Kuguar.
Helsingisse ei jõutud evakueerida allveelaevu Draakon, Kaiman ja Krokodill, Beluuga, Peskar, Sterljad ja Štšuka. Transpordilaevadest jäid evakueerimata Svjatoi Nikolai (Святой Николай), millel oli AG-tüüpi allveelaevade – 4. Allveelaevade divisjoni vara, puksiir Grenen (Гренен) ning Vene-Balti laevaehitustehase ujuvremonditöökoda. Kõik need sattusid Saksa vägede kätte.
1. järgu kapteni Štšastnõi saatus
Kohe pärast edukalt lõppenud laevastiku päästmist Štšastnõi arreteeriti ja anti "ametialase kuriteo ja revolutsioonivastaste tegude" eest kohtu alla. Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee juures asuva Revolutsioonilise Tribunali langetatud karistus – mahalaskmine – oli esimene kohtulikult vormistatud surmanuhtlus Nõukogude Venemaal.
Mälestuse jäädvustamine
Aastakümneid hiljem käsitles punavõim algselt "kontrrevolutsioonilist" Jääretke juba kangelasliku operatsioonina. Kuna Štšastnõi tegevus oli vastuolus Nõukogude Venemaa välispoliitiliste mängudega (sakslastega sõlmiti separaatne vaherahu, demobiliseeriti väed, laevastik pidi sakslastele üle antama, kuid otsustati hoopis uputada), kujutati kangelastena hoopis punaseid madruseid. Nõukogude okupatsiooni ajal püstitati Tallinnas Maarjamäel Pirita tee äärde 35 meetri kõrgune Jääretke obelisk (Mart Port, Lembit Tolli, 1960). Viisteist aastat hiljem lisandus sellele Maarjamäe memoriaal.
Tulenevalt punase propaganda poolt Jääretkele antud tähendusest on obeliski rahvasuus nimetatud "maailmas ainulaadseks mälestusmärgiks argpüksidele", välimuse tõttu ka Buratino hauaks jne. Teadmised jääretke tegelikest asjaoludest annavad aga alust obeliski tähenduse revideerimiseks. 2020. aasta augustis kerkis avalikes debattides taas üles Maarjamäe memoriaali ning kaudselt ka obeliski tuleviku küsimus, mille osas poliitiline üksmeel puudub. Arhitektid on obeliski ja memoriaali pidanud eelkõige maastikuarhitektuurilise väärtusega maamärgiks.
Apatši pisar
Apatši pisaraid kasutatakse peamiselt ehetena. Nimetus pärineb Ameerika Ühendriikidest, mille edelapoolsemas lõunaosas elavad apatši indiaanlased.
Elevantlased
Elevantide hulka ei kuulu mammutid, kes kuuluvad sugukonda Mammutidae, ega sugukonda Gomphotheriidae kuuluvad perekonnad.
"Loomade elu" nimetab elevantideks kõiki londilisi, kuid see seisukoht pole üldtunnustatud. Üleüldse pole väljasurnud londiliste klassifikatsioon veel kindlaks muutunud.
Eristatakse elevandiperekondi Primelephas, Elephas, Loxodonta, Mammuthus, Stegodon, Stegodibelodon, Stegolophonodon ja Stegotetrabelodon. Neist kõik peale kahe on välja surnud.
Tänapäeva elevantide mass on kuni 7,5 tonni ja kasv kuni 3,5 meetrit. Kõige suurem elevant oli pliotseenis elanud 5 m kõrgune lõunaelevant. Loomadel on mitmeti talitlev lont, võhad ja väga hõreda karvkihiga nahk. Ainult mammuti keha oli kaetud pika ja suhteliselt tiheda punakaspruuni karvastikuga.
Elevandid põlvnevad miotseenis ja pliotseenis elanud perekonnast Primelephas, mille nimi tähendabki esimest elevanti. Need loomad olid tänapäevastest elevantidest väiksemad ja neil oli neli võhka, kummaski lõualuus kaks. Ülejäänud elevandiperekonnad tekkisid 4–6 miljonit aastat tagasi.
Arvatakse, et elevantide eellane oli pooleldi veeloom. Kõigil elevantidel on tunnuseid, mis on omased veeloomadele: hea ujumisoskus ja hõre karvkate. Elevant suudab oma lonti hingamistoruna kasutades ujuda kuni 6 tundi järjest ja 50 km kaugusele.
Tänapäevased elevandid
Täiskasvanud emaelevandid elavad koos elevandikarjas, mille moodustavad harilikult neli kuni kaksteist emast ja lisaks veel noored elevandipojad, isaselevandid teevad oma igapäevaseid pikki toiduotsinguid ja toimetusi karjast eraldi.
Elevandipojad kaaluvad sündides 70 - 100 kilo. Elevantide peamisteks tegevusteks looduses on jalutamine, söömine, joomine, puhastamine, suhtlemine ja lastekasvatus, perioodiliselt ka 'pulmakutsetele' vastamine ja paaritumine.
Anatoomia ja füsioloogia
Elevantide vereringesüsteemi hulka liigitatakse ka lümfisüsteem (ingl hemolymphatic system).
Isaselevandi sugutit loetakse maailma suurimate vaskuloosset tüüpi sugutite hulka: see võib kaaluda 25 kilogrammi ja vererõhu survel võib ulatuda pikkuses kuni 2 m.
Ida Emilie Adamson
Ida Emilie Adamson (sündinud Estam; 18. märts 1898 Pärnu, Eesti – 10. mai 1989 Cupertino, California, USA) oli eesti graafik.
Ida Emilie Adamson õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaverit (lõpetas 1927) ja Kõrgemas Kunstikoolis Pallas (lõpetas 1932). Aastatel 1931–1932 õppis ta Ado Vabbe meistriateljees. Lahkus Eestist 1944, aastast 1949 elas USA-s.
Elevantlased
Elevandid loomaaias
Tallinna Loomaaias elab kolm elevanti: kaks emast Draay ja Fien ning isane Karl.
Kõik nad on üle 20 aasta vanad, sündinud vabas looduses ja jõudnud Tallinna Loomaaeda 1980. aastate teisel poolel.
Ida Emilie Adamson
Isiklikku
Graafik Pauline Elfriede Leps-Estam oli tema õde.
Karl August (Saksi-Weimar-Eisenach)
Karl August,  (3. september 1757 – 14. juuni 1828) oli Saksi-Weimari ja Saksi-Eisenachi (personaalunioonis) hertsog aastast 1758, Saksi-Weimar-Eisenachi hertsog alates selle loomisest (poliitiline liit) aastal 1809 ja suurhertsog aastast 1815 kuni oma surmani.
Sänna – Suure-Ruuga lahing
Sänna – Suure-Ruuga lahing toimus 20. märtsist kuni 23. märtsini 1919 Võrumaal. Eesti väed sundisid taganema Nõukogude Venemaa väed. Lahingutes langes Võru kooliõpilasi ja vabatahtlikke ning eestlased kaotasid ka oma juhi, kapten Friedrich Vreemanni.
Lahingu käik
21. märtsil jõudis Tartust Võru raudteejaama II diviisi komandandirood 25-aastase F. Vreemanni juhtimisel. Vreemann oli pea katkematult viimasel viiel aastal sõdades osalenud. Tema juhitud üksus koosnes peamiselt tavalistest Võru vabatahtlikest ja kooliõpilastest, kellele ta oli veel alles aasta tagasi võimlemistunde andnud. Väliselt oli üksus kirju, kes kandis gümnaasiumisinelit, papaahat, vene sinelit või saksa kiivrit, kuid relvastus oli hea. Kokku oli neil 8 kuulipildujat, neist 5 Madseni kuulipildujat ja 3 Lewise kuulipildujat.
Rood oli kaotanud kõik ohvitserid ja ühe veebli. Koolipoisid viidi samal päeval tagasi Võrru. Uusi võitlejaid oodates valmistuti juhi matusteks. Kapten Vreemanni põrm viidi pärast kiriklikku matuseteenistust oma koduküla Pindi kalmistule. Veel poolel teel kihutas matuselistele järele käskjalg, kes teatas, et kohe tuleb minna vaenlasele vastu Vastseliina alla. Kapten Vreemanni matsid kodurahvas Nõnovalt ja veel mõned lähemad sõjakaaslased.