cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hans Kalm
Tegevus pärast II maailmasõda
1944. aastal pärast Soome ja NSV Liidu vaherahu sõlmimist sõitis Rootsi, kust liikus taas edasi Ameerikasse. Seal jätkas ta oma sõnul meditsiinialast tegevust ning võttis kursusi ka homöopaatia kohta. Alates 1952. aastast kasutas ta oma praksises ainult homöopaatiat. Ta oli rahvusvahelise Hahnemanni arstide seltsi (inglise International Hahnemannian Association) ja Londoni homöopaatilise teaduskonna liige ning avaldas artikleid Ameerika homöopaatiaajakirjades.
Lompret
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Hans Kalm
Tegevus pärast II maailmasõda
1957. aastal tuli Hans Kalm tagasi Soome. Ta sai Soomes arstina tegutsemise õiguse ja oli alates 1958. aastast Soome Arstide Liidu liige. Ta kasutas oma patsientide ravimisel homöopaatiat ja toitumisravi.
1475
1475 (MCDLXXV) oli 15. sajandi 75. aasta.
Hans Kalm
Tegevus pärast II maailmasõda
1968. aastal diabeetikutest patsientide ravil kasutatud valede ravimismeetodite tõttu (üks patsient langes koomasse ning tal kujunes jääv närvikahjustus ja püsiv puue) keelas Soome tervishoiuamet Kalmil patsientide vastuvõtmise ja ravimite väljakirjutamise.
1974. aastal võeti talt arstiõigused lõplikult ära. Protsessi käigus selgus muu hulgas, et Ameerikast kaasa toodud tõendid arstikoolituse kohta polnud pädevad.
Tunnustus
Tsaari-Venemaa
Tootmise hierarhiline juhtimine
Tootmise hierarhiline juhtimine on tootmise selline juhtimine, mis toimub mitmel eri tasandil. Selline juhtimine kujutab endast piltlikult püramiidi, mis sisaldab eri suunitluse ja ülesandega juhtimistasandeid.
Jagunemine
Tootmise hierarhiline juhtimine jaguneb kolmeks põhiliseks juhtimistasandiks:
Staffordshire
Staffordshire on tseremoniaalkrahvkond Inglismaa keskosas.
Kuulus revolutsioon
pisi|"Oranje Willemi maabumine Torbays", William Milleri gravüür J. M. W. Turneri maali järgi, 1852 pisi|Kuningas James II ([[Godfrey Knelleri maal, 1684)]] pisi|William III ([[Willem Wissingi maal, 1680 ja 1710 vahel)]] Kuulus revolutsioon ehk '''1688. aasta revolutsioon''' oli 1688. aastal Suurbritannias toimunud parlamentlik riigipööre, mille tulemusena tõugati troonilt viimane Stuartite soost kuningas, katoliiklane James II (Šoti kuningana James VII) ning Inglise kuningakroon läks Hollandi päritoluga protestantliku valitsejapaari, William III (Oranje Willem) ja James II tütre Mary II kätte.
James II kukutasid Inglise parlamentaarid koos Hollandi riigihoidja William III-ga, kes kuulus Oranje-Nassau dünastiasse. Williami edukas sissetung Inglismaale Hollandi laevastiku ja armeega aitas tal Inglise troonile tõusta.
Abaí
Abaí on asula Paraguays Caazapá departemangus, Abaí ringkonna halduskeskus.
Savalduma karstiala
thumb|Savalduma karstijärvik 2016. aasta juunis Savalduma karstiala asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Pandivere kõrgustiku lääneosas.
Kuulus revolutsioon
Pärast 1685. aastat tekitas kuningas Jamesi ususallivuse poliitika üha suuremat vastuseisu poliitilistes ringkondades, keda häirisid kuninga katoliiklus ja tihedad sidemed Prantsusmaaga. Kuninga ees seisev kriis kulmineerus 1688. aastal, mil talle sündis 10. juunil poeg James Francis Edward Stuart. See katkestas senise pärilusliini, asendades senise troonipärija, Jamesi protestantliku tütre Mary, noore Jamesiga. Briti saarte ühendatud kuningriikidele avanes väljavaade saada taas roomakatoliku dünastia. Võimul olnud tooride juhid ühinesid opositsiooniliste viigidega ning asusid kriisi lahendama, kutsudes Inglismaale Oranje Willemi, kes Inglise-Prantsuse liitu kartes tõlgendas seda ettekäändena sõjaliseks sekkumiseks.
E. O. Wilson
pisi|Edward Osborne Wilson (2003) pisi|Edward Osborne Wilson (2007) Edward Osborne Wilson (10. juuni 1929 Birmingham, Alabama – 26. detsember 2021) oli ameerika entomoloog (mürmekoloog), sotsiobioloog, teoreetik ja loodusteadlane.
Savalduma karstiala
Karstiala kaitseks moodustati 1978. aastal Savalduma karstikaitseala (pindala 180 ha), mida omakorda hõlmab 1992. aastal moodustatud Pandivere veekaitseala.
Kuulus revolutsioon
Pärast poliitilise ja rahalise toetuse kindlustamist ületas William 1688. aasta novembris Põhjamere ja La Manche'i väina suure laevastikuga, mis maabus Torbays. Pärast vaid kaht väikest kokkupõrget armeede vahel ning katoliiklusevastaseid mässe mitmes linnas varises Jamesi võim kokku, suuresti kuninga otsustusvõimetuse mõjul. Siiski järgnesid sellele pikaajaline Williami sõda Iirimaal ja Dundee ülestõus Šotimaal. Inglismaa kaugetes Ameerika-kolooniates viis revolutsioon Uus-Inglismaa Dominioon kokkuvarisemise ja Marylandi provintsivalitsuse kukutamiseni. Pärast Jamesi vägede lüüasaamist Readingi lahingus 9. detsembril 1688 põgenesid James ja ta naine riigist. James naasis siiski veel kaheks nädalaks Londonisse, misjärel lahkus lõplikult Prantsusmaale. Ähvardades oma väed tagasi Hollandisse viia, veenis William 1689. aasta veebruaris uut parlamenti kuulutama tema ja ta naise koos valitsevaiks monarhideks.
E. O. Wilson
Wilson on tuntud eelkõige sotsiobioloogina: tema teadushumanistlikud ideed on läbi põimitud religioossete, moraalsete ja eetiliste küsimustega. Samuti on ta tuliselt propageerinud looduskaitset. Ta on uurinud liikide väljasuremist 20. sajandil, mida kõige suuremal määral põhjustab ürgmetsade maharaiumine, ja sel põhjusel kaitseb ta mitmesuguseid metsade säilitamise strateegiaid, sealhulgas uusi turunduse mehhanisme, mis kaitseksid metsi. Ta on loonud mõiste "teaduslik humanism", mis on tema sõnul ainus teaduse kasvavate teadmistega tõelisest maailmast ja loodusseadustest sobiv maailmavaade.
Kuulus revolutsioon
Kuulus revolutsioon kaotas lõplikult võimaluse, et katoliiklus võidaks Inglismaal taastada. Briti katoliiklaste jaoks olid selle tagajärjed hukatuslikud nii ühiskondlikult kui ka poliitiliselt: katoliiklastelt võeti enam kui sajandiks õigus hääletada ja osaleda Westminsteri parlamendis, neil keelati saada ohvitseriks Briti armees ning Briti monarhidel keelati olla ise katoliiklane või abielluda katoliiklasega (see keeld on jõus veel 2012. aastalgi). Revolutsiooni tulemusel kasvas sallivus nonkonformistlike protestantide suhtes, ehkki kulus tükk aega, enne kui nad said teistega võrdsed poliitilised õigused. On väidetud, et Jamesi kukutamisega algas tänapäevane Inglise parlamentaarne demokraatia: sestsaati pole Suurbritannias olnud absoluutse võimuga monarhe ning 1689. aasta "Bill of Rights" on saanud üheks tähtsamaks dokumendiks Briti poliitilises ajaloos.
Rahvusvahelises poliitikas ja ajaloos seostub Kuulus revolutsioon Üheksa-aastase sõjaga Mandri-Euroopas. Seda on peetud viimaseks edukaks sissetungiks Inglismaale. See lõpetas 17. sajandil Inglise-Hollandi sõdades tehtud Inglismaa katsed allutada Hollandi Vabariik endale sõjalise jõuga. Revolutsioonile järgnenud majandussidemete tihenemine ning Inglise ja Hollandi laevastike sõjaline koostöö viisid Inglismaa rolli maailma kaubanduses Hollandist ette.
E. O. Wilson
Religiooni pidas ta inimkonna jaoks tähtsaks, ehkki ta ise ühtki neist ei kuulunud. Wilson täheldas, et religioonid alluvad samasugusele evolutsioonile ja olelusvõitlusele nagu loomaliigidki, samuti võib üks religioon lahkneda mitmeks, nagu seda teevad loomaliigid. Selleski osas väärivad religioonid teaduslikku uurimist.
Kuulus revolutsioon
Nime päritolu
Oma praeguse nime sai Kuulus revolutsioon ajaloolastelt. Esimesena kasutas väljendit "Glorious Revolution" John Hampden 1689. aasta sügisel lordide koja komitee ees tunnistust andes, ning Briti parlament tarvitab seda tänini. Inglise keeles nimetatakse seda ka Veretuks revolutsiooniks (Bloodless Revolution), ehkki ebaõigelt. 1688. aasta sündmustes osalejate enamik mäletas veel Inglise kodusõda ning sõjaga (või isegi 1685. aastal toimunud Monmouthi mässuga) võrreldes lõppes 1688. aasta konflikt suhteliselt väheste hukkunutega.
E. O. Wilson
2007. aastani oli ta Pellegrino ülikoolis entomoloogia uurija-professor ja Committee for Skeptical Inquiry liige.
Aastal 1990 pälvis ta Crafoordi auhinna, mida annab välja Rootsi Kuninglik Teaduste Akadeemia nendes teadusharudes, mis ei ole kaetud Nobeli auhinnaga ja mida seetõttu peetakse kõrgeimaks võimalikuks auhinnaks ökoloogia vallas. Aastal 1994 pälvis ta Carl Sagani auhinna teaduse mõistmise suurendamise eest avalikkuses. Seda auhinda anti välja alles teist korda ja esimesel korral läks see Saganile endale.
Anastasius I (keiser)
Anastasius I (Imperator Caesar Flavius Anastasius Augustus; kreeka keeles: Ἀναστάσιος – Anastásios; umbes 430 – 9. juuli 518) oli Ida-Rooma keiser 11. aprillist 491 kuni 9. juulini 518, valitsedes seega 27 aastat, 2 kuud ja 28 päeva. Ta tõusis troonile 61-aastaselt ning suri 88-aastaselt.
Võimuletõus ja isauride mäss
Eelmine keiser Zeno suri ootamatult ning tema lapsed olid surnud. Tõusis taas üles troonipärija küsimus. Pärast Zeno surma tuli palees kokku nõukogu riigi väljapaistvatest tegelastest, kes pidid ühiselt otsustama edasise riigi saatuse. Samal ajal olid hipodroomile kogunenud suured rahvamassid, kes elavalt tulevase keisri valikut kaasa arutasid. Surnud keiser ise soovinuks, et troonile asub tema vend Longinus, kuid ei senat ega sõjavägi soovinud näha võimul Zeno halva iseloomuga ja julma venda, kes ise oleks meelsasti valitsema asunud. Leskkerisrinna Aeiadna pöördus hipodroomile kogunenute poole ning teatas, et impeeriumile tuleb valida väärikas keiser ning selle otsuse juures on äärmiselt oluline rahva tahe ja riigi huvid. Pöördumise lõpetuseks teatas ta, et see otsus võtab aega ning esmalt tuleb keiser Zeno vääriliselt matta.
Erinevate grupeeringute huvid olid liialt erinevad ning vaidlused kestsid pikalt, mistõttu kokkuleppele ei jõutudki. Viimaks otsustati teha Ariadnale ettepanek valida uus keiser ainuisikuliselt, mida viimane oligi oodanud. Ta tuli välja oma soovitusega valida keisriks Anastasius. pisi|Bütsants ja barbaririigid endistel Rooma aladel 495. aastal Anastasius oli haritud, mõistlik ning targa inimese reputatsiooniga mees. Ta andis enne troonile asumist vande, et valitseb puhta südametunnistuse järgi. Juba järgmisel päeval pöördus ta keisrirüüs rahva poole, et soostus ettepanekuga vastu tahtmist ning pika palumise peale, kuid ta võttis selle raske koorma kanda, sest teda vaevas mure Rooma riigi pärast.
Anastasius oli sellel hetkel suhteliselt vana ning end tõeliseks roomlaseks pidava aristokraadisoo esindaja. Ta oli soliidne, pikka kasvu ja ilusate näojoontega hallipäine mees. Anastasiusel olid erinevat värvi silmad: sinine ja must. Teda peeti üldiselt ausaks inimeseks ning rahvas võttis teate tema troonile asumisest vastu hüüetega: "Kuidas elasid, nõnda ka valitse!" Lisaks oli keiser sügavalt usklik, kuid kohe hakkasid levima jutud, et tema emapoolne onu oli ariaan. Seega polnud kaugeltki mitte kõik rahul uue imperaatoriga. Eriti puudutas see isaure, kes olid Zeno ajal saanud mitmetele kõrgetele positsioonidele riigis ning kartsid neist nüüd ilma jääda. Vastuseisus tegid nad oma panuse Zeno vennale Longinusele. Ariadna tajus ohtu ning tagas seetõttu esmalt Anastasiusele rahva ja sõjaväe toetuse ning viis alles siis läbi kroonimistseremoonia. Nii tõstetigi vanade kommete kohaselt Anastasius esmalt rahva ees kilbil üles ning alles pärast toetushüüdeid viis patriarh läbi piduliku kroonimise. Ariadna kindlustas oma positsiooni veelgi, korraldades vastvalitud keisriga pulmad.
Selline sündmuste areng sundis isauridest õukondlasi tegutsema. Pole täpselt teada, kas neil oli riigipöördeks otsene tegevusplaan, kuid 493. aastal puhkesid linnas isauride õhutamisel ulatuslikud rahutused. Lööminguks läks isegi hipodroomil ja seda vaatamata sellele, et keiser parasjagu seal viibis. Mitmetes kohtades puhkesid tulekahjud, mille tagajärjel suur osa pealinnast maha põles. Anastasius pidas mässu algatajaks Longiniust ning andis käsu ta vangistada ja mungaks pühitseda. Lisaks anti käsk kõik isaurid linnast välja saata, kuid see lisas ülestõusule vaid õli tulle. Anastasius vastas sellele käsuga kogu isauride vara konfiskeerida. See korraldus puudutas ka eelmise keisri vara, mis kuni rõivasteni maha müüdi.
Anastasiuse võitlus isauridega kestis kokku mitu aastat ning lõppes alles siis, kui mässajate juhid olid tapetud ning nende pead vana tava järgi hipodroomile rahvale vaatamiseks välja pandud. Sellega õnnestus Anastasiusel lahendada oma valitsusaja alguse üks tõsiseim probleem. Isauri ei saavutanud aga kunagi sellist eelisseisust nagu oli olnud Zeno ajal. pisi|Bütsants 500 pKr
Valitsemine
Tava kohaselt jagunes suur osa pealinna elanikest hipodroomil korraldatavate võidukihutamiste aegu erinevate võistkondade toetajateks ehk n-ö parteideks, keda võiks võrrelda tänapäevaste jalgpalliklubide fännidega. Käsikähmlused olid tol ajalgi tavaliseks nähtuseks. Parteisid oli neli ja need eraldusid värvi järgi: Veneti (Sinised), Russati (Punased), Albati (Valged), Prasini (Rohelised). Kuulumine ühe partei toetajate hulka oli nii iseenesest mõistetav, et isegi Anastasius, kes ei tundnud mängude vastu mingit huvi, pidi teatama oma poolehoiu ühele võistkonnale. Keiser valis Punased. Loomulikult andis see valitud võistkonnale ja selle pooldajatele mitmeid eeliseid.
Välispoliitika
Lisaks sisepingetele seisis Anastasius I silmitsi ka mitme välise ohuga. Neist tõsiseim oli pingete kasv Sassaniidide riigiga, mis kulmineerus 502. aastal. Pärsia šahh Kavad, otsides ettekäänet Bütsantsi ründamiseks, tuletas keisrile meelde ammu unustatud lepingut, millega keisririik oli kohustatud maksma Pärsiale piiriäärsete mägiteede valvamise eest. Nõudmisele vastas Anastasius irvitades: "Kui šahh tahab raha laenata, siis kinnitagu oma soovi allkirjaga." Selline häbematus oli Kavadile piisavaks põhjuseks rünnaku alustamiseks.
Sõjategevuse peamiseks piirkonnaks kujunes tänapäeva Armeenia ala. Kampaania käigus näitas keiser end hea inimesetundjana, vahetades õigel hetkel välja oma sõjaväe juhtkonna. Uute väepealike pingutuste tulemusena õnnestus roomlastel 506. aastaks kallutada võitlus oma kasuks ning šahh pidi nõustuma seitsmeaastase vaherahuga.
Läänesuunalises poliitikas oli keiser sunnitud leppima Odoakeri tapnud Theoderichi valitsemisega, keda ametlikult tunnistati alles 497. aastal. See ametlik tunnistamise akt aga tähendas ka seda, et Theoderich oli formaalselt sunnitud alluma keisrile. Konstantinoopoli ülemuslikkuse tunnistamine oli tol ajal omane peaaegu kõikidele endise impeeriumi aladel tekkinud barbaririikidele. Seega säilis endise Rooma võim vähemalt miraažina veel pikka aega. Ida-Rooma keisrid pidasid end aga jätkuvalt kogu Rooma maailma valitsejateks.
Reformid ja majanduspoliitika
Anastasius on läinud ajalukku ühe Bütsantsi radikaalseima reformaatorina. Tema paljude ettevõtmiste seas oli üks märkimisväärseim samm loobumine maksust kaubandusele ja käsitööndusele. See maks oli sisse seatud juba 314. aastal ning seda tuli tasuda iga viie aasta tagant kullas või hõbedas. Pikapeale muutus maks üleüldiseks ja selle alla läks näiteks nii eesli kui ka koera omamine. Viimaks sai sellest maksust majandusarengu pidur, mis pigistas eriti rängalt väikekaupmehi, kes erinevalt suurkaupmeestest ei leidnud vahendeid maksust kõrvalehiilimiseks.
Arengut pidurdavat maksu kaotades näitas keiser üles suurt nutikust. Kõigepealt käskis ta põletada kõik kodanike varanduslikku seisundit kirjeldavad raamatud. Arusaadavalt polnud see meeltmööda riigi suurearvulisele ametkonnale, sest maksude kogumisel tekkinud "ülejääk" oli neile märkimisväärseks sissetulekuallikaks. Seetõttu otsustasid nad keisri käsku saboteerida ning jätsid olulisemad raamatud siiski alles. Selle käiguga lootsid nad vana olukorra taastudes kohe harjumuspärast tegutsemist jätkata. Hea inimesetundjana kutsuski Anastasius peagi juhtivad ametnikud paleesse ning teatas neile n-ö rõõmusõnumit, et keiser mõtles ringi ja soovib maksu taastada. Anastasius palus koostada uued varade nimekirjad. Ametnikud ulatasid keisrile seejärel säilitatud raamatud, mille peale Anastasius andis juba lõpliku korralduse kõik need hävitada.
Vihatud maksu kaotamise võttis rahvas vastu mitmepäevaste pidustustega. Keisri otsus ei tähendanud loomulikult üleüldist maksudest loobumist, kuid üks kõikehõlmav maks asendati erinevate koormistega, mis tagasid riigile mitte sugugi väiksema sissetuleku.
Vitalianuse mäss
Edusammud majanduses ei kaotanud kaugeltki mitte kõiki pingeid ühiskonnas, mis osaliselt olid tingitu keisri poolehoiust monofüsiitidele. Anastasiuse vastastele oli see hea ettekääne tegutsemiseks, sest kaitsta tuli n-ö õiget usku. Sellise loosungi all puhkesid mitmed mässud. Laiahaardelisim oli 513. aastal, mil väepealik Vitalianus kuulutas ennast õige usu kaitsjaks ja alustas relvastatud võitlust keisriga. 514. aastal oli mäss haaranud juba suurema osa riigist ja Vitalianus jõudis oma vägedega pealinna alla. Anastasiuse jaoks muutus olukord niivõrd kriitiliseks, et tal tuli vandega kinnitada, et täidab kõik mässajate nõudmised ning kutsub kokku uue kirikukogu. Lubaduste täitmisega ta ei kiirustanud ja oma sõnamurdmist põhjendas ta sellega, et olevat olnud seadus, mis vajadusel lubab valitsejatel vandest loobuda. Püüdes igati aega võita, lasi keiser käiku suured rahasummad ning ostis ära nii mõnedki Vitalianuse sõjapealikud. Anastasius sai kogeda veel mitmeid kaotusi ja oli sunnitud veel kord rahu paluma. Siiski õnnestus tal 515. aastal purustada Vitalianus ühes merelahingus. Alles jäänud mässajad vandusid keisrile truudust.
Viimased valitsemisaastad
515. aasta võidust hoolimata osutus see aasta isiklikult Anastasiusele õnnetuks. Suri keisri abikaasa Ariadna, kes oli olnud talle väga lähedane. Naine oli aidanud ta troonile ja toetas teda ka kogu ülejäänud valitsemisaja jooksul. Samal aastal suri keisri teine lähedane liitlane – patriarh. Uue patriarhi määramisel tekkisid taas kirikutülid. Viimased aastad valitses Anastasius kindlate liitlasteta. See võis olla põhjuseks, miks keiser otsustas loobuda ideest pärandada troon mõnele sugulasele, kuigi oli kaalunud mitmeid variante. Targa mehena mõistis keiser, et ustavate toetajateta ei õnnestuks neil troonil kaua püsida. Lõpptulemusena jättis keiser järeltulija küsimuse tõiesti lahtiseks, olles sellega küllaltki erandlik valitseja. Üldjuhul tegelesid keisrid oma viimastel valitsusaastatel peamiselt troonipärija otsimisega.
Selline otsus tekitas mitmeid kuulujutte. Kaugel Ravennas räägiti, et keiser venitab otsusega, sest ootab taevalikku märki. Kuulujuttude järgi kutsus keiser oma kolm vennapoega lõunasöögile. Pärast sööki soovitas ta neil puhata toas, kuhu oli paigutatud kolm voodit. Ühe voodi padja alla oli peidetud kroon ning see, kes selle voodi valib, oleks pidanud saama keisriks. Mõne aja pärast läks keiser vaatama ning üllatus, kui nägi, et krooniga voodi oli tühi. Kaks venda olid heitnud ühte voodisse. Anastasius uskus, et see oli teavalik märk, et ühestki tema sugulasest ei saa valitsejat. Keiser pöördus seejärel Jumala poole ning talle ilmutatigi unes, et järgmisel hommikul esimesena tema juurde saabunud isikust saab uus keiser. Selleks osutus isukaitseülem Justinus. Anastasius tegi oma otsuse teatavaks. Kui mõni aeg hiljem Justinus kogemata keisri rüüle astus, ütles Anastasius: " Mis sa kiirustad!" Mõni päev hiljem keiser surigi.
Surm
Keiser Anastasius I suri 518. aasta 9. juuli ööl, olles 88-aastane. Kokku valitses ta 27 aastat ja 3 kuud. Vähesed uskusid, et 61-aastaselt troonile tõusnud mees nii kaua valitseb. Anastasius oli viimane Traakia dünastia keiser.
Hinnangud Anastasiuse valitsemisajale on väga vastuolulised. Kiita on ta saanud oma edukate reformide eest ja ka seetõttu, et suutis lõpuni hoida võimu kindlalt oma kätes. Oma raugematut jõudu põhjendas keiser ise sellega, et pärines Julius Caesari kaasaegse, kuulsa väepealiku Pompeiuse järeltulijate seast. Anastasius oli vaieldamatult haritud mees. Ta valdas korralikult impeeriumi mõlemat, kreeka ja ladina keelt ning eelistas suhtlust haritud inimestega. Samas on talle ette heidetud täielikku sõnapidamatust. Enim on ta kriitikat pälvinud siiski poolehoiust monofüsiitidele. Nii mõnegi ajaloolase arvates seletab just see suhteliselt negatiivset üleüldist hinnangut Anastasiuse isiksusele ja valitsemisele.
Duo (žanr)
pisi|[[Wolfgang Amadeus Mozart|Wolfgang Amadeus ja Maria Anna Mozart]] Duo on kammermuusika žanr, mis on kirjutatud kahele pillimängijale ehk duole, kelle partiid on teoses suhteliselt võrdse kaaluga.
Tabassaraani rajoon
Tabassaraani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 50 486, neist 79,06% tabassaraanid ja 18,39% aserbaidžaanlased.
Artistry
Artistry on nahahooldustoodete ja kosmeetika kaubamärk, mille alla kuuluvaid tooteid toodab Access Business Group ja turustab Amway.
2000. aastal oli Artistry toodete nimistus üle 400 toote.
2005. aastal võttis Amway kasutusele kaks Artistry sõsarkaubamärki: NAO Cosmetics ja E. Funkhouser. Need olid suunatud noorematele ostjatele. Esimene neist oli kasutusel Põhja-Ameerika turul ja teine ülejäänud turgudel. 2010. aastal lõpetati nende brändide turustamine.
Kuni 2005. aastani oli Artistry reklaamnäoks belglanna Ingrid Vandebosch. Pärast teda sai selleks Kanada modell Kim Tyo. 2008. aastal teatas Alticor, et Artistry Crème LuXury esindusnäoks sai näitleja Sandra Bullock. 2015. aastal oli kaubamärgi turundusnägu näitleja Teresa Palmer.
Quesnoy-sur-Deûle
Quesnoy-sur-Deûle (hollandi Kiezenet) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lambersarti kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Mall Vaasma
Ta lõpetas 1963. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina.
Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Ta oli üks parimaid Eesti suurseente tundjaid, paljude Eesti seente ülevaateteoste kaasautor.
Mall Vaasma jäi Riia maantee ülekäigurajal auto alla ja suri saadud vigastustesse.
Marginalism
Marginalism on majandusteooria mikroökonoomikas, mis uurib tarbimist, nõudlust, pakkumist. Peaaegu samasugust majandusteooriate ja teadlaste koolkonda, rõhuasetusega Ameerika majandusteadlastele, kutsutakse USA käsitluse järgi neoklassikaliseks majandusteaduseks.
1870. aastal kerkis majandusteaduses esile marginalistlik majandusmõtte koolkond, mis valitses läänemaailma majandusharidust kuni 1930. aastani ning mis on tänapäevani oluline mikroökonoomikas. Tuntumad majandusteadlased, kes kuuluvad marginalistide esimesse generatsiooni on William Stanley Jevons Inglismaal, Carl Menger Austrias ja Léon Walras Šveitsis.
Jevons leidis teoses "Theory of Political Economy" (1871), et majandusteadus on samuti matemaatikaga seotud. Samas kasutas ta utilitarismi psühholoogilist baasi, et selgitada tarbimist heaolu maksimeerimise seisukohalt.
Verlinghem
Verlinghem on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lambersarti kantonis.
Duett (žanr)
Duett on vokaalmuusika žanr, mis on kirjutatud kahele lauljale, duetile.
Marginalism
Walras teoses "Elements of Pure Economics" (1871) tuletas nõudluskõvera.
Verlinghem
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Marginalism
Menger "Grundsatze der Volkswirtschaftslehre" (1871) ei olnud nii matemaatiline kui teised. Tema selgitas inimese majandustegevuse aktiivsuse põhjusena vajaduste rahuldamist.
Truväär
Truväär (trouvère, prantsuse hääldus: [tʁuvɛʁ]) oli kõrgkeskajal (1100–1350) Põhja-Prantsusmaal (Loire'i jõest põhja pool) tegutsenud luuletaja ja muusik, prantsuskeelse (langue d'oil) rüütliluule looja. Nimetus on prantsuskeelne vaste oksitaani sõnale trubaduur, mis tähistab oksitaanikeelse luule loojat.
Marginalism
Teise generatsiooni marginalistid on Inglismaalt Philip Henry Wicksteed, William Smart ja Alfred Marshall, Austriast Eugen von Böhm-Bawerk ja Friedrich von Wieser, Šveitsist Vilfredo Pareto ja USAst Herbert Joseph Davenport ja Frank A. Fetter.
Truväär
Prantsuskeelset truvääriluulet lõid ka naissoost luuletajad, nagu Marie de France, Doete de Troyes või Agnès de Navarre, aga nende kohta erinevalt Provence'i luuletajannadest ei kasutatud eraldi prantsuskeelset sõna. Tänapäeval vahetevahel kasutatud sõna trouveresse pole keskajast pärit. Enamik naisluuletajaid pole teada nime-, vaid ainult kohanime pidi (nagu näiteks dame du Fayel).
Marginalism
Marginaalanalüüs
Marginaalanalüüsi kasutamine lähtutakse majanduslike protsesside kirjeldamisel kogutulu, kogukulu ja kasumlikkuse näitajate muutumise uurimisest. Uuritakse lisanduvat tulu, kulu ja kasumlikkust. Majandusteoorias on kasutusel mõisted: piirtulu, piirkulu ja piirkasulikkus. Marginaalanalüüsi kasutamine viis ka ressursside paigutuse uurimiseni. Esimeseks rakenduseks oli nõudlusteooria, kus arendati välja piirkasulikkuse kontseptsioon.
Truväär
Truvääriluulest on tänaseni säilinud umbes 4000 teksti ja üle 1700 meloodia. Truvääride luule ja muusika mõjutas tugevasti õukondlikku luulet Saksamaal ja minnesingerite traditsiooni teket.
Ajalooline seos trubaduuriluulega
Suhtlus Põhja- ja Lõuna-Prantsusmaa vahel elavnes seoses ristisõjaga, millest paljud truväärid ise osa võtsid. Trubaduuride lüürikast võtsid truväärid üle kurtuaassed teemad ja värsside meetrika. Truväärilüürika arenes siiski trubaduuridest võrdlemisi sõltumatult ja erinevalt viimastest ei muutunud obskuursus ja raskestimõistetavus (trubaduuride trobar clus) truväärilüürikas omaette väärtuseks. Truvääriluule on põhiosas lüüriline armastusluule, mis õhkab kõrge ja kättesaamatu daami poole, esineb ka satiirilist luulet ning mõnikord ilusa elu naudingute kiituseks loodud värsse.
Tähtsaim ühenduslüli prantsuskeelse ja oksitaanikeelse luule loojate vahel oli Marie de Champagne'i õukond Troyes's. Selles õukonnas tegutses 12. sajandil muuhulgas kurtuaassete romaanide autor Chretien de Troyes, esimene autor, kelle prantsuskeelne luulelooming oli stiililt oksitaanikeelse trubaduuriluulega võrreldav. On oletatud, et truvääride kuulajaskonnale pakkus suuremat naudingut teemade tuttavlikkus ja orienteerumine tüüpkujundites kui luuletaja originaalsus. Tänapäeval kõrgeimalt hinnatud on just "ebatüüpilised" truväärid, näiteks Rutebeuf või Adam de la Halle, kes kasutas tüüpiliste vormide ballade ' i, rondeau või virelai viisistamisel juba polüfoonilist kompositsioonitehnikat.
Tuntumad truväärid
Truvääriluule kõrgaeg jääb 12. sajandi lõppu ja 13. sajandisse, mille jooksul see kunst tasapisi linnastus. See tähendab, et kui 13. sajandi esimesel poolel olid ülekaalus aadlipäritoluga luuletajad ja nende hulgas vaid mõned vaimulikud ja linnakodanikud, domineerisid sajandi lõpul truvääride hulgas juba linnamuusikud, nagu Adam de la Halle ja Jehan Bretel.
Naistruvääridest on tuntumad lisaks Marie de France'ile, Doete de Troyes'le ja Agnès de Navarre'ile kaheksa: Kastiilia Blanche (1188–1252), Flandria Gertrude (1205–1225), Dame de la Chaucie, Dame de Gosnai, Lorete, Margot, Maroie de Diergnau ja Sainte des Prez.
Teine kõrgaeg 13. sajandi teisel poolel
14. sajandil tegutsenud Guillaume de Machaut ' d on mõnikord nimetatud viimaseks truvääriks, hoolimata asjaolust, et tema looming ja elukäik erines enamiku truvääride omast.
1471
1471. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad - 1470. aastad - 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad 1520. aastad
Aastad: 1466 1467 1468 1469 1470 - 1471 - 1472 1473 1474 1475 1476
Nõva-Osmussaare hoiuala
Nõva-Osmussaare hoiuala on hoiuala Lääne maakonna Lääne-Nigula ning Harju maakonna Lääne-Harju vallas.
Keskkonnaregistris on eraldi hoiuala Harju maakonna osa (KLO2000165) ja Lääne maakonna osa (KLO2000166). Harju maakonna osa (187,6 ha) moodustati 2005. ja Läänemaa osa (22 099 ha) 2006. aastal.
Hoiuala loodi selleks, et kaitsta elupaigatüüpe (sealhulgas veealused liivamadalad, väikesaared, laiud, rannaniidud) ja kaitsealuseid liike (sealhulgas merivart, mustlagle, sõtkas, aul, tõmmuvaeras, mustvaeras, jääkoskel, rohukoskel, hahk, must-toonekurg, hallhüljes, karvane maarjalepp).
Fernando Lugo
Fernando Armindo Lugo Méndez (sündinud 30. mail 1951 Itapúa osariigis San Pedro del Paranás) on Paraguay poliitik.
Ta oli Paraguay president 15. augustist 2008 kuni 22. juunini 2012.
Ta on endine San Pedro piiskop.
Saint-Laurent-en-Grandvaux
Saint-Laurent-en-Grandvaux on vald Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas Jura departemangus.
Täkumetsa
Täkumetsa on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas.
Kalevi Wiik
pisi|Kalevi Wiik Kaino Kalevi Wiik (2. august 1932 Turu – 12. september 2015 Turu) oli Soome keeleteadlane, filosoofiadoktor aastast 1965, Turu ülikooli emeriitprofessor foneetika alal, Soome Teaduste Akadeemia liige.
Teadustöö
Kalevi Wiik sai doktorikraadi 1965. aastal Turu ülikoolis. 1966. aastal sai ta Helsingi ülikoolis vastloodud üldkeeleteaduse professuuri hoidja koha. 1968. aastal naasis ta Turusse ja hakkas seal foneetikaprofessuuri juhiks. Wiik on kirjutanud mitmeid õpikuid ja umbes veerand tuhat raamatut ja artiklit, mis on käsitlenud foneetikat, n-ö traditsioonilist fonoloogiat, generatiivfonoloogiat, morfofonoloogiat, sõnamuutmist, sõnatuletust, lauseehitust, soome kirjakeelt ja soome murdeid, eesti keelt, liivi keelt ja vepsa keelt üksikult ning läänemeresoome keeli rühmana, inglise keelt, rootsi keelt üksikult ja Põhjamaade keeli või germaani keeli rühmana, altai keeli, keeleajalugu.
Teooria Euroopa rahvaste ja keelte kujunemisest
Pärast pensionile minekut tegeles Wiik peamiselt Euroopa rahvaste juurte uurimisega, kasutades lisaks keeleteadusele ka arheoloogia ja geeniuuringute andmeid. Ta avaldas sel teemal artikleid ja 2002. aastal raamatu "Eurooppalaisten juuret" (eestikeelne tõlge "Eurooplaste juured" 2005. aastal, leedukeelne tõlge 2009. aastal).
Domineeriva ettekujutuse järgi asustasid jääajajärgse Euroopa taanduva mandrijää kannul põhja poole liikunud tundmatuid keeli kõnelenud inimesed. Uurali algkeele pärinemiskohaks on oletatud erinevaid paiku Uuralite Siberi-poolsest küljest Läänemereni, tihti Volga ülemjooksu piirkonda , kust see vanema seisukoha järgi hakkas koos rahvastiku migratsiooniga levima ja erinevateks uurali keelteks jagunema umbes 4000 aastat eKr. Mitmete uuemate hinnangute järgi toimus uurali algkeele jagunemine ja levimine siiski hiljem, u 2000/1900 aastat eKr, ja pigem keelevahetuse kui rahvarände teel. Nöörkeraamika kultuuri levikuga Põhja-Euroopas (aastatel 3100–2300/2000 eKr) seostatakse varase indoeuroopa keelekuju ja indoeurooplaste migratsiooni algust. Aja jooksul muutus enamik Euroopast indoeuroopakeelseks.
Wiiki käsitlus toetub uuematele avastustele populatsioonigeneetika vallas, mille mõjul on arheoloogias loobutud seostamast kultuuride vahetust elanike massilise migratsiooniga, vaid usutakse, et kultuurimõjud, sealhulgas keeled, levisid suuresti õppimise teel ühelt rühmalt teisele. Keelte kujunemise osas on Wiik seisukohal, et ajalooliselt on pärast tühjade maa-alade asustamist olnud konvergentsil ehk keelte sarnastumisel suurem roll kui divergentsil ehk lahknemisel. Traditsioonilisele keelepuu mudelile eelistab ta kontaktiteooriat, mille kohaselt on keeled ja keelkonnad kujunenud naaberkeeltelt ja lingua franca'lt mõjutusi saades ja nendega sarnastudes. Wiik pakub välja, et ühtse algkeele ja selle hilisema mitmekordse jagunemise asemel võis juba algkeel ise sisaldada eri murdeid ja hilisema arengu käigus tekkinuks peetavad keelerühmad on tegelikult tunduvalt vanemat päritolu. Wiik rõhutab, et keelte ja rahvaste ajaloo uurimine peab olema interdistsiplinaarne, keeleteaduse kõrval tuleb kasutada ka teiste teadusharude, eelkõige arheoloogia ja geneetika andmeid. Ta nimetabki oma uurimisvaldkonda lingva-arheo-geneetikaks ning jälgib keelte levikut ja muutumist arheoloogiliste kultuuride ja teatud geenidega inimrühmade leviku ja muutumise kaudu.
Wiiki arvamuse kohaselt asustati Euroopa jääaja järel lähtudes kolmest (vastavalt soome-ugri, baski ja teadmata tüüpi keeli kõnelenud rahvastikuga) Lõuna-Euroopa refuugiumist. Soomeugrikeelsed Ukraina refuugiumi suurulukikütid asustasid Euroopa jää alt vabanenud põhjaosa Uuralitest kuni Skandinaavia ja Põhja-Saksamaani. Wiik põhjendab seda seisukohta soome-ugri keelte geograafilise levila suurema vastavusega jääajajärgsele suurulukiküttide alale kui Ibeeria refuugiumil põhinenud baski keele puhul. Soome-ugri keel sai kõigi põhjaeurooplaste ühiseks rahvastevaheliseks suhtluskeeleks, lingua franca'ks, mille tagajärjel soomeugristusid keeleliselt ka Uurali-tagused samojeedid ning baskikeelsed saamid ja Lääne-Euroopa asukad kuni Briti saarteni.
Umbes 7000 aastat tagasi jõudis indoeurooplaste kaudu Euroopasse põllundus ja suur osa sealsest elanikkonnast võttis väiksearvulistelt, aga parema toimetuleku ja kõrgema staatusega indoeuroopa sisserändajatelt aegamisi nende keele üle. Senisel soome-ugri keelealal kujunesid indoeuroopa keeltesse soome-ugri substraadi lisandumisega germaani, balti ja slaavi algkeeled. Eestisse (ja Soome) jõudis põllundus u 5000 aastat tagasi ja koos uute oskustega levisid ka keelemõjud, kuid täielikku keelevahetust seal ei toimunud, sest tingimused põlluharimiseks olid kliima ja mullastiku tõttu ebasoodsamad kui mujal Euroopas. Wiik arvab, et Volga aladelt pole Soome kunagi migratsiooni toimunud: arheoloogid rännet ei kinnita ja geeniuuringud ei näita, et Volga elanikud oleks soomlaste lähedased sugulased.
Wiiki käsitluse peamised toetajad on olnud keeleteadlased Ago Künnap ja János Pusztay. Positiivse vastuvõtu on see leidnud ka Soome rahvuslaste, sh neonatside hulgas, kelle jaoks näitab see soomlaste kuulumist algupärasesse ülimuslikku põhjarassi.
Kriitika
Valdav osa Wiiki käsitlust kommenteerinud keeleteadlasi ja arheolooge on selle erinevaid aspekte aga tugevalt kritiseerinud. Näiteks kui Wiiki raamat seati 2002. aastal üles Soome populaarteaduslike tööde auhinna kandidaadina, siis avaldasid 19 filoloogi nii Soomest kui välismaalt ühispöördumise ajalehes Helsingin Sanomat, kus leiti, et Wiiki töö ei ole auhinna vääriline.
Mokpo
Mokpo (ka Mokp'o; ametlikult Mokpo-si, hangulis 목포시, hanjas 木浦市) on linn Lõuna-Koreas Lõuna-Jeolla provintsis.
Kalevi Wiik
Kriitika
Kriitikud leiavad, et viis, kuidas Wiik tarvitab arheoloogia ja geneetika andmeid keeleküsimuste lahendamiseks, on kasutuskõlbmatu, kuna ühtse keelega rahvastik võib koosneda erineva kultuurilise ja geneetilise taustaga inimestest. Talle on ette heidetud vananenud arusaamu järgivat keelte ja nende arengujärkude samastamist kindlate arheoloogiliste kultuuridega. Wiik ise on seda probleemi möönnud, kuid arvanud, et parema meetodi puudumisel on selle kasutamine õigustatud. Ka teatud majandusviisi sidumist või isegi samastamist keelega (põlluharijad = indoeurooplased, kütid-korilased = soomeugrilased ja baskid) ja põlluharijate igal juhul prestiižsemaks lugemist pole peetud põhjendatuks. Ester Orase arvates jätab Wiik põhjendamata, miks erinevalt üldtrendist osa Euroopa rahvastikust siiski ei võtnud koos põllumajandusliku elatusviisiga üle indoeuroopa keeli.
Arheoloog Aivar Kriiska hinnangul on andmed Ukraina refuugiumi kultuuridest ja nende rollist Euroopa asustamisel väga napid ega võimalda öelda, kellega oli tegu. Ester Oras leiab, et Wiik ei esita jääaja refuugiumite kindla keelega sidumiseks mingit loogilist põhjendust. Jaakko Häkkinen saab Wiiki mõttekäigust aru nii, et kuna Soomes on tuvastatud arheoloogiline järjepidevus alates maa asustamisest kuni ajaloolise ajani, mil seda asustasid soomekeelsed inimesed, siis pidid algasukad rääkima soome keele eelkäijaks olnud soome-ugri keelt, ning kuna Soome asustati lõunapoolsest Euroopast lähtudes, peab ka soome-ugri keelte algkodu seal asuma. Sellisele nn jätkuvusteooriale vaidleb Häkkinen vastu, väites, et arheoloogiline järjepidevus ei tähenda keelelist järjepidevust. Ta väidab, et taoline idee on ebaloogiline, sest kuigi arheoloogilist järjepidevust on tuvastatud peaaegu kõikjal, saavad algkeeled kujuneda vaid kitsal alal ja hiljem väljakujunenud keelkonna kogu ülejäänud keeleruumis pidi arheoloogilisest jätkuvusest hoolimata paratamatult aset leidma keelevahetus. Häkkinen toob ka välja, et kunagiste kõneldud keelte ja rändesuundade määratlemiseks Wiikiga samasugust meetodit kasutades on erinevad uurijad jõudnud täiesti erinevate tulemusteni, mis näitab sellise lähenemisviisi kõlbmatust. Valter Lang juhib tähelepanu, et arheoloogid räägivad järjepidevusest asustuse ja kultuuri, mitte keelte kontekstis, ning et järjepidevusteooriale vastandub näiteks arusaam keelelisest kirevusest, mida leidub Ameerika ja Austraalia pärismaalaste seas.
Veoloom
Veoloomadena on kasutusel olnud hobune, eesel, muul, kaamel, elevant, laama, põhjapõder, veiskoer jmt.
1514
1514. aasta (MDXIV) oli 16. sajandi 14. aasta.
Mokpo
Mokpo asub Korea poolsaare edelatipul. Linna üldpindala on 47,23 km² ja elanikke oli 2002. aastal 245 700.
Kalevi Wiik
Kriitika
Wiiki etteheiteid võrdlevale keeleteadusele ja keelepuu teooriale on peetud suuresti tulenevaks selle tänapäevase käsitluse mittemõistmisest ja ekslikust arvamusest nagu ei arvestaks see keelekontaktidega. Wiiki kriitikud leiavad, et traditsiooniline võrdlev keeleteadus on end täielikult tõestanud keelte uurimise viis. Wiiki ideed ühe lingua franca eksisteerimisest laial territooriumil ja selle suurest mõjust keelte kujunemisele muinasajal, hõreda asustuse tingimustes ja enne riiklikke struktuure, pole peetud usutavaks. Ka algkeelte rekonstrueerimist rohkem kui 6000 aasta taha ei peeta võimalikuks.
Wiiki käsitluse jaoks vajalikku hüpoteesi soome-ugri substraadist germaani keeltes on peetud ümberlükatuks, kuna neis tuvastatud oletatava substraatkeele elemendid pole uuralipärased või on tekkinud hoopis hilisemal ajal ega esinda substraati.
Martin Ehala on Wiikile ette heitnud ebaausust: faktide ja teiste autorite seisukohtade moonutamist nende oma seisukohtadega sobitamiseks. Ehala hinnangul teeb Wiik järeldusi, mis kuidagi eeldustest ei tulene, ei kasuta oma raamatus piisavalt viiteid, mistõttu pole aru saada, kust teatud väited pärinevad, ja laiemas plaanis diskrediteerib teaduse uuenduslikke meetodeid. Ante ja Aslak Aikio arvates, kes kutsuvad Wiiki teooriat voodoo-teaduseks, esitab Wiik küll põhjendusi, kuid need ei sobi kokku põhjendatavate väidetega. Merlijn de Smiti arvates koosneb Wiiki mudel põhiliselt falsifitseerimatutest väidetest ja need väited, mis on falsifitseeritavad, on kõik ümber lükatud. Jaakko Häkkineni hinnangul asub Wiiki käsitlus väljaspool teadust, Juha Janhunen võrdleb seda aga kreatsionismiga. Mitmete kriitikute arvates on Wiiki paradigma rahvuslusest motiveeritud soovmõtlemine.
Kalevi Wiik on kriitikale vastates väitnud, et tema ideede vastu on eelkõige traditsioonilised keeleuurijad, kes pole tema raamatut isegi lugenud. Tema arvates ei viita kriitikud raamatu konkreetsetele väidetele ega üritata neid ümber lükata. Soome keeleteadlaste negatiivset hoiakut tema töö suhtes seletab Wiik kadedusega. Wiik rõhutab, et jääaegsete Euroopa keelte kohta on ta teinud tõenäosuslikke oletusi, mida ongi väga raske tõestada või ümber lükata. Wiiki arvates ei tea paljud keeleteadlased, mis on geneetika: "Räägitakse mingitest mitokondritest ja kromosoomidest ja see tekitab neis ehk segadust ja siis nad ütlevadki, et Wiik on need asjad ise välja mõelnud."
Sunnitöö
Sunnitöö on töö, mida teeb vangistatud isik sunnitult ja karistuse ähvardusel.
Jecheon
Jecheon (ka Chech'ŏn) on linn Lõuna-Korea keskosas Põhja-Chungcheongi provintsis.
Kazbeki rajoon
Kazbeki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Dõlõm.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 45 772, neist 85,87% avaarid ja 10,34% tšetšeenid.
1530
1530. aasta (MDXXX) oli 16. sajandi 30. aasta.
Trio (žanr)
Trio on instrumentaalmuusika žanr, mis on kirjutatud kolmele pillimängijale, triole.
Nokalised
Nokalised (Hemiptera, sünonüüm Rhynchota) on putukate selts, kuhu kuulub umbes 80 000 liiki kirpe, lutikaid, täisid jne. Nende suurus on alates ühest mm-st kuni 10 cm-ni ning nende ühine tunnus on iseloomulik suu ehitus, mis võimaldab neil imeda.
Sageli (sealhulgas eestikeelses kirjanduses) on neid putukaid käsitletud kahe eraldi seltsina — sarnastiivalised (Homoptera) ja lutikalised (Heteroptera).
Chungju
Chungju (ka Ch'ungju, korea kirjas 충주시, hani kirjas 忠州市, Lõuna-Korea omaladinas Chungju-si [tšungdžu-ši]) on linn Lõuna-Koreas Põhja-Chungcheongi provintsis.
Armuneeme
Armuneeme nime kannab pisike paigake Viimsi poolsaare tipus Rohuneeme asumi lähedal. Armuneemel elas Eesti president Lennart Meri.
Chungju
Linna pindala on 983,89 km² ja 2013. aastal oli elanikke 211 273.
1474
1474. aasta
Chungju
Haldusjaotus
Linn koosneb 1 eup ' ist, 12 myeon ' ist ja 12 linnaosast (dong).
Hunzahhi rajoon
Hunzahhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Hunzahh.
1474
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad - 1470. aastad - 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad 1520. aastad
Aastad: 1469 1470 1471 1472 1473 - 1474 - 1475 1476 1477 1478 1479
Kvartett (žanr)
Kvartett on muusikažanr neljale esitajale (kas lauljale või pillimängijale) ehk kvartetile kirjutatud heliteos.
Sümfooniline teos keelpillikvartett on selle žanri klassikalisemaks näiteks.
Wervicq-Sud
Wervicq-Sud (hollandi: Zuid-Wervik) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lambersarti kantonis Belgia piiri ääres. Wervicq-Sud on üks vanimaid endiselt säilinud külasid, ulatudes tagasi Rooma aegadesse.
Linna eraldab tema Belgia sõsarlinnast Wervikist Lysi jõgi.
Cheongju
Cheongju (ka Ch'ŏngju; korea kirjas 청주, hani kirjas 淸州, Lõuna-Korea omaladinas Cheongju-si [tšong-džu ši]) on linn Lõuna-Koreas, Põhja-Chungcheongi provintsi keskus.
Cheongju on linn aastast 1946.
Cheongju ja Cheongwoni ühinemine 2014.
Linna pindala on 940,84 km² ja elanikke oli 2020. aastal 844 993.
Linnaosad
Sangdangi ringkond (상당구):
Heungdeoki ringkond (흥덕구):
Seowoni ringkond (서원구):
Mõtlemine
Mõtlemine on inimtegevuse osa, tegelikkusest arusaamise, kohanemise ja muutumise protsessi peegeldus ajus.
Mõteldes inimene tunnetab sihipäraselt asjade ja nähtuste omadusi ja seoseid, loob uusi mõisteid ja arusaamu ning püüab näha ette sündmuste arengut. Mõtlemine on osa õppimisprotsessist. Inimesed kasutavad järgmisi mõtlemise võtteid:
Analüüs ja süntees on omavahel tihedasti seotud ja on samas ka kõige olulisemad mõtlemisoperatsioonid.
Mõtlemise tulemused on otsustused ja järeldused.
Suuri mõtlejaid
Georg Friedrich Wilhelm Hegel lähtus sellest, et mõtlemine eristab inimest loomast. Kõik inimlik on inimlik tänu sellele, et ta on mõtlemise tekitatud. Mõtlemine esineb eri vormides, sealhulgas tunde, kaemuse ja ettekujutuse vormis. Oma teoses "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia põhijoontes" (1817) leids ta, et filosoofiline mõtlemine leiab aset mõistetes ning ühtaegu erineb inimest loomast eristavast mõtlemisest ja on sellega samane.
Albert Einstein on kirjeldanud mõtlemist kui mõistetega tehtavaid operatsioone. Tema järgi hõlmab mõtlemisprotsess mõistete loomist, mõistetevaheliste otseste funktsionaalsete seoste kasutamist ja meeleliste kogemuste suhestamist nende mõistetega.
1472
1472. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad - 1470. aastad - 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad 1520. aastad
Aastad: 1467 1468 1469 1470 1471 - 1472- 1473 1474 1475 1476 1477
Alfonso X
thumb|right|Alfonso X Alfonso X Tark (Alfonso el Sabio, ka Alfonso Astronoom; 23. november 1221 – 4. aprill 1284) oli Kastiilia kuningas alates 1252 ja Saksa kuningas alates 1257.
Mõned Saksa vürstid valisid Alfonso 1257 Saksa kuningaks, kuid tal polnud laiemat toetuspinda, tema tiitel jäi vaid sümboolseks. Tema katsed Saksamaa kuningriigis reaalset võimu kehtestada kukkusid läbi.
Kirjandus ja muusika
Alfonso X on pälvinud kuulsuse kunstide toetajana, tema õukonnas õitses kirjandus- ja muusikaelu. Tema kuningakojas ja tema eestvõtmisel pandi kokku "Cantigas de Santa Maria", keskaegses galeegi keeles kirjutatud ja neitsi Maarjale pühendatud laulukogumik. Mõned uurijad omistavad Alfonsole osa laulude autorsuse, mis võib olla vaieldav, aga kindlasti tõi ta žanrina kasutusse trubaduurilauluga sarnaneva religioosse sisuga cantiga.
Jevgeni Dementjev
Jevgeni Dementjev (vene Евгений Александрович Дементьев; sündinud 17. jaanuaril 1983 Tajožnõis Handi-Mansimaal Tjumeni oblastis) on Venemaa murdmaasuusataja.
Esimeseks treeneriks oli Valeri Užov, hiljem oli tema treener Juri Borodavko.
Augustis 2009 avalikustati, et Jevgeni Dementjevi jaanuaris 2009 võetud dopinguproovist leiti keelatud ainet erütropoetiini (EPO-t). Pärast uudise avaldamist teatas Jevgeni Dementjev spordikarjääri lõpetamisest, kuid hiljem pärast karistuse kandmist on ta alates 2011. aastast siiski edasi võistelnud ning tulnud rullsuusatamises 2015. aastal ka maailmameistriks.
2011. aastal teatas ta tippsporti tagasitulekust.
Maailma karikasarjas
Jevgeni Dementjev on osalenud 98 maailma karikasarja etapil ( <FONT COLOR=PURPLE>seisuga 27. märts 2015</FONT> ) ja jõudnud poodiumile viiel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Bukavu
Bukavu on linn Kongo DV idaosas, Lõuna-Kivu provintsi halduskeskus. Asub Kivu järve edelakaldal.
Linna asutasid belglased 1901. aastal ja see kandis esialgu nime Costermansville.
Rwanda kodusõja ja genotsiidi ajal põgenes Bukavusse palju hutusid.
308
308. aasta
Bukavu
Aastal 1996 ründasid linna Rwanda valitsusväed, algatades Esimese Kongo sõja.
Teise Kongo sõja ajal 2004 toimusid linnas lahingud valitsusvägede ja sisside vahel. Kindral Laurent Nkunda sõdurid vägistasid linnas ühe nädalavahetuse jooksul umbes 16 000 naist.
308
Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad
Bukavu
Bukavus elab üle 245 000 inimese, koos eeslinnadega ligi 500 000 inimest.
Bukavus on sündinud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku metropoliit Stefanus.
Rahvuskogu (täpsustus)
Rahvuskogu on mitme riigi seadusandliku kogu või muu esinduskogu nimetus:
Vitali Denissov
Vitali Denissov (sündinud 27. veebruaril 1976) on Venemaa murdmaasuusataja.
Maailmameistrivõistlustel
1999 Ramsaus:
2001 Lahtis:
2003 Val di Fiemmes:
385
385. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad - 380. aastad - 390. aastad 400. aastad 410. aastad 420. aastad 430. aastad
Arnold
Arnold võib tähendada järgmist:
385
Aastad: 380 381 382 383 384 - 385 - 386 387 388 389 390
La Madeleine (Nord)
La Madeleine on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Lille'i 1. kantonis.
See on Lille'i põhjapoolne eeslinn.
Rakvere foogt
Rakvere foogt (saksa keeles Vogt von Wesenberg(h)) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Rakvere foogtkonda.
Esimene Rakvere foogt, täpsemalt tema kohusetäitja, astus ametisse 1343. aastal, mil orduväed võtsid Põhja-Eesti (Eestimaa hertsogkonna) enda kontrolli alla. Viimane Rakvere foogt kaotas oma ameti 1558. aastal, mil venelased Rakvere ordulinnuse vallutasid.
Rakvere foogt polnud kuigivõrd oluline ordukäsknik, ehkki Põhja-Eestis oli ta Tallinna komtuuri ja Narva foogti kõrval tähtsuselt kolmas orduametnik.