cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juan Cuadrado
Klubikarjäär
Jaanuaris 2015 ostis Londoni Chelsea colombialase 23,3 miljoni naelsterlingi eest. Vastassuunas liikus laenule Fiorentinasse Mohamed Salah, Chelsea poolkaitsja. 7. veebruaril 2015 tegi Cuadrado debüüdi Londoni klubis, tulles platsile Aston Villa vastu vahetusest viimaseks kümneks minutiks. Järgmist mängu alustas Cuadrado põhikoosseisus ning Chelsea alistas Evertoni 1:0.
Ta tuli hooajal 2014–2015 Chelseaga Inglismaa meistriks.
Hooajad 2015–2016 ja 2016–2017 veetis ta laenul Itaalia klubis Juventus. 2017. aasta mais sõlmis ta Juventusega püsiva lepingu.
Suvel 2023 lõppes tema leping Juventusega ning ta liitus Milano Interiga.
Koondisekarjäär
Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi Cuadrado 3. septembril 2010 sõprusmängus Venezuelaga, kus lõi ka oma esimese värava.
2014. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta penaltist värava Jaapanile. Turniiri jooksul andis ta kokku neli resultatiivse söötu, millega oli ta Toni Kroosi kõrval enim resultatiivseid sööte andunud mängija.
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Poola vastu.
Ta on kuulunud Colombia koondisse ka 2011. ja 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenariol, mil saavutati kolmas koht.
Keressaare raba
Keressaare raba on raba Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Koosa lähedal. Soo pindala on 871 ha.
Soo eesvooluks on Kääpa jõgi.
Heinkel He 112
Heinkel He 112 oli Saksamaa ühe mootoriga alltiivaline hävituslennuk. See oli üks neljast lennukist, mis osales alates 1933. aastast Luftwaffe korraldatud hävituslennukite konkursil. Konkursi võitis Messerschmitt Bf 109, kuid ka He 112 toodeti seerias.
Algus
1933. aasta oktoobris saatis Hermann Göring saksa lennufirmadele kirja, milles palus pakkumisi "kiire kullerlennuki" konkursile. Konkursi tingimustest võis aru saada, et tegelikult otsiti kiiret hävituslennukit. Osalejad pidid valmistama kolm prototüüpi, mille vahel toimunud võrdluskatsete järel oleks valitud võitja. 1934. aasta kevadeks esitasid oma projektid neli firmat: Arado Ar 80, Focke-Wulf Fw 159, Heinkel He 112 ja Messerschmitt Bf 109.
Baškiiri ANSV
Baškiiri Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Baškiiri ANSV; baškiiri keeles Башҡорт Автономиялы Совет Социалистик Республикаhы; vene keeles Башкирская Автономная Советская Республика) oli autonoomne vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus.
Heinkel He 112
Algus
Heinkeli lennuki konstrueerisid kaksikvennad Siegfried ja Walter Günter, kes alustasid tööd uue projekti 1015 kallal 1933. aasta lõpus. 5. mail 1934 sai lennuk ametlikult nimeks He 112. See sarnanes välimuselt väga vendade varem konstrueeritud Heinkel He 70 reisilennukiga, selle vähendatud koopia. Kuigi võistlustingimustes nähti ette Junkers Jumo 210 mootori kasutamist, oli esimesel prototüübil Rolls-Royce Kestrel V mootor ja kahelabaline puitpropeller. Jumo mootorid ei olnud veel saadaval. Esimene prototüüp V1 sooritas esmalennu 1. septembril 1935.
Baškiiri ANSV
Baškiiri ANSV pealinn oli 1919. aastal Temjassovo, aastatel 1920–1922 Sterlitamak ja 1922–1991 Ufa.
Heinkel He 112
Algus
Teine prototüüp V2 valmis sama aasta novembris. Sellel oli juba Jumo 210C mootor ning kolmelabaline propeller, muus osas oli see aga esimese prototüübiga sarnane. Kuid V1 testimisel oli selgunud, et konkurentidega võrreldes suurem tiib lõi lennukile suurema õhutakistuse. Kuigi He 112 oli konkurentidest parema manööverdusvõimega ning selle maandumiskiirus vastas konkursitingimustes esitatud nõuetele – ta jäi alla kiiruses. Vennad Günterid otsustasid oma lennukile konstrueerida uue ja väiksema tiiva, hädalahendusena kärbiti V2 tiivaotsi umbes meetri jagu.
Baškiiri ANSV
Moodustamine
20. märtsil 1919 sõlmiti Nõukogude keskvõimu (Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu) ja Baškiiri valitsuse vahel kokkulepe Autonoomse Baškiiri Nõukogude Vabariigi moodustamise kohta.
Deklaratsioon Baškortostani riiklikust suveräänsusest
11. oktoobril 1990 võttis Baškiiri ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Baškortostani riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Baškiiri Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks – Baškortostani Vabariigiks. Vabariigi nime muutuse kinnitas 24. mail 1991 Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress.
Heinkel He 112
Konkurss
1935. aasta oktoobris toimusid esimeste prototüüpide lennukatsed. Focke-Wulf 159 V1 purunes enne katsetele jõudmist. Heinkeli ja Messerschmitti lennukid olid selgelt paremad Arado omast. Bf 109 oli omakorda kiirem kui He 112, kuid jäi sellele alla manööverdusvõimelt.
Baškiiri ANSV
Baškiiriast pärit isikuid
Baškiiri ANSV-st on pärit hävituslendur Leonid Ivanovitš Gorodetsk.
Heinkel He 112
Konkurss
Märtsis 1936 algasid teiste prototüüpide katsed, kus osalesid kõik neli lennukit. He 112 ja Bf 109 olid nüüdseks mõlemad Jumo 210 mootoritega ning hakkas ilmnema Bf 109 paremus lisaks kiirusele ka manööverdusvõimes. Kui Bf 109 läbis pöörisekatsed probleemideta, siis He 112 V2 ei väljunud pöörisest õigeaegselt ning purunes. Lennuk remonditi ära, kuid aprillis toimunud korduskatsel see kukkus alla ning purunes täielikult. Katselendur Gerhard Nitschke pääses langevarjuga.
Kolmandate prototüüpide katsetamiseni ei jõutudki. Aeg pressis peale ning lennundusministeerium oli juba märtsis teinud sisulise otsuse Messerschmitti kasuks. Siiski oli kahtlejaid, kes ei uskunud Messerchmitti võimalustesse oma lennukit suure sarjana tootma hakata. Mõlemad firmad said tellimuse kümne järgmise prototüübi valmistamiseks, kuid mitteametlikult öeldi Messerschmittile, et valmistugu suurseeria tootmiseks, ning Heinkelile, et otsigu kliente välismaalt.
He 112A
Kümme tellitud prototüüpi loeti Heinkeli firmas eelseeria lennukeiks ning said tähistuse He 112 A-0. Samas kasutati nende tähistamisel esialgu edasi prototüüpidele omast V-tähistust.
Esimene neist V4 valmis 1936. aasta juunis. Sellel oli V3 lennuki viimase tiivaga analoogne väiksem elliptiline tiib ja veidi võimsam Jumo 210D mootor. Lennuki relvastus koosnes keres asunud kahest 7,92 mm sünkroonitud kuulipildujast (nagu ka V3 versioonil) ning neile lisaks veel kahest 20 mm Oerlikon MG FF kahurist tiibades.
Juulis 1936 valmisid V5 ja V6. Kui V5 oli üsna sarnane V4 ja sai samuti Jumo 210D mootori, siis V6 oli taas Jumo 210C mootoriga. Jumo D-versiooni oli keerulisem toota ning seetõttu väiksearvuline. Arvestati võimalusega, et enamus seerialennukeid tuleb ehitada Jumo 210C mootoritega. V5 varustati katseliselt täiendava rakettmootoriga stardi kiirendamiseks, selle valmistamisesse ja katsetamisse oli kaasatud Wernher von Braun.
Viimaseks A-0 sarja katselennukiks jäi 1936. aasta oktoobris valminud V8, mis sai omale täiesti uue jõuallika - Daimler-Benz DB 600Aa. Uus mootor oli umbes sama massi ja mõõtmete juures oluliselt võimsam Jumo mootorist. Samas oli tõsiseid probleeme selle jahutusega. V8 kasutatigi peamiselt erinevate jahutussüsteemide testimiseks. Ka see lennuk sooritas 1937. aasta märtsis rakettmootori katsed.
Järgmised A-0 sarja lennukid tähistati juba numbri lisamisega nulli järele. Ehitati kuus lennukit, mis said tähised A-01 – A-06, kõik olid Jumo 210C mootoritega ning sarnased V6-lennukiga. Viimased kaks – A-05 ja A-06 – valmisid 1937. aasta märtsis ja müüdi Jaapanile.
He 112B
1936. aasta oktoobris muutis lennundusministeerium oma kümne eelseeria lennuki tellimust: Heinkel võis alustatud lennukid lõpuni ehitada esialgse tellimuse alusel, kuid edaspidi võis lennukite konstruktsioonis teha olulisi muudatusi nende parendamiseks. Heinkel ehitas lõpuni kõik kümme A-0 seeria lennukit ja kasutas seda muudatust loana uue seeria alustamiseks. Lennundusministeerium esitas tellimuse kuue järgmise prototüübi valmistamiseks tagantjärele.
Esimeseks B-seeria lennukiks oli V7. See sai jõuallikaks Daimler-Benz DB 600Aa nagu ka V8 prototüüp, kuid kasutas algse He 112 V1 lennuki suuremat tiiba. Hiljem sellest tiivast siiski loobuti juba testitud väiksema elliptilise tiiva kasuks. Ka V7 läbis von Brauni rakettmootori katsed.
Tõeliseks B-seeria prototüübiks sai V9; see sai Jumo 210D mootori, nagu ka seerialennukid. Esmalend toimus 1937. aasta juulis. V10 pidi saama jõuallikaks Junkers Jumo 211A mootori, kuid kuna seda ei jõutud õigeks ajaks valmis, siis katsetati seda Daimler-Benz DB 601Aa mootoriga. Ka V11 prototüübile ei jätkunud Jumo mootorit ning seda katsetati taas DB 600Aa mootoriga.
Viimaseks He 112 prototüübiks jäi V12, mille kere võeti juba B-seeria tootmisliinilt ning sellel katsetati kütuse sissepritsesüsteemiga Jumo 210Ga mootorit. Mootori võimsus seeläbi küll ei suurenenud, kuid vähenes kütusekulu. Seetõttu sai V12 kavandatud B-2 seeria näidislennukiks.
He 112 V9 kasutati 1937. aasta teises pooles peamiselt demonstratsioonilendudeks ning osales Euroopas mitmel lennundusüritusel. Kohe hakkasid tulema ka tellimused.
Esimese tellimuse 24 lennukile tegi Jaapani merevägi, lubades sobivuse korral hiljem tellida veel 48. Esimesed neli said nad kätte 1937. aasta detsembris, järgmised kaheksa 1938. aasta kevadel, kuid viimase 12 lennuki üleandmisega tekkis tõrge. Puhkenud Sudeedimaa kriisi tõttu võttis Luftwaffe 12 valminud lennukit enda kasutusse ning andis need Heinkelile tagasi alles 1938. aasta novembris. Jaapanlased kasutasid tekkinud viivitust aga lepingu ülesütlemiseks, kuna ei olnud seni kättesaadud lennukitega rahul.
Järgmisena esitas 1937. aasta detsembris tellimuse 42 He 112B lennukile Austria lennuvägi. Kuna litsentsiõigused ei lubanud sakslastel tarnida Austriale Oerlikoni kahureid, siis otsustati need eemaldada ja selle asemel paigaldada tiiva alla pommihoidjad 10 kg pommidele. Hiljem vähendati tellimust 36 lennukile, kuid enne Anschlussi ei jõutud ühtegi lennukit üle anda.
Hispaania lennuvägi tellis 1938. aasta alguses 12 He 112B lennukit ning suurendas hiljem seda tellimust veel kuue lennuki võrra. Esimesed kaksteist jõudsid kohale kolme partiina 1938. aasta novembris ning 1939. aasta jaanuaris ja aprillis, kuid jätkutellimusest saadi kätte vaid 5 lennukit, viimasest loobuti kodusõja lõppemise tõttu.
1938. aasta septembris tellis Ungari lennuvägi 36 lennukit ning soovis osta ka litsentsi lennukite tootmiseks kodumaal. Mitmesuguste poliitiliste arusaamatuste tõttu saadi kätte vaid kolm lennukit ning Saksamaa lennundusministeerium ei andnud luba litsentsi müümiseks.
Viimaseks He 112 ostjaks oli Rumeenia, kes tellis 1939. aasta aprillis 24 lennukit ning suurendas augustis tellimuse 30 lennukini. Nemad said septembri lõpuks kõik tellitud lennukid kätte.
Läbirääkimisi peeti veel Jugoslaavia, Soome ja Hollandiga, kuid kõik kolm loobusid lõpuks He 112 ostmisest. Kokku valmis 104 He 112 lennukit, neist 84 olid B-seeriast.
Teenistus
Esimene He 112, mis osales sõjategevuses, oli V3. See saadeti 1936. aasta detsembris laeval Cádizi, kust viidi edasi Sevillasse ning pandi Tablada lennuväljal uuesti kokku. Lennukit kasutas Legion Condori katseeskadrill (saksa keeles Versuchsjagdstaffel 88, lühidalt VJ/88), kus samal ajal olid katsetamisel ka kolm Bf 109 hävituslennukit. Kuna He 112 oli relvastatud 20 mm kahuritega, siis kasutati seda rohkem ründe- kui hävituslennukina. Lennuk purunes 1937. aasta juulis ebaõnnestunud maandumisel. Selle asenduseks saadeti 1938. aasta aprillis Hispaaniasse V9. Hiljem ostis ka Franco lennuvägi veel 17 He 112 lennukit. Kodusõja ajal leidsid need kõik kasutust peamiselt ründelennukitena.
Jaapani merevägi kasutas 12 ostetud He 112B hävituslennukit lühiajaliselt Hiinas. Kuna nende hooldus oli aga aeganõudev ning tülikas, siis loobuti nende kasutamisest lahingtegevuses ja lennukeist said treeninglennukid.
Rumeenia lennuväes olid He 112 koondatud kahte eskadrilli (Escadrila 51 ja 52), mis moodustasid 5. hävituslennuväe grupi. 1941. aasta suvel, operatsiooni Barbarossa ajal oli Rumeenia lennuvägi allutatud Luftflotte 4-le ning osales lahingutes Moldaavia ja Odessa suunas. Lahingute alguses oli lennukorras 24 lennukit. Nood osalesid õhulahinguis vaid esimestel päevadel, seejärel keskendusid peamiselt ründelendudele, sihtmärkideks rongid ja vastase suurtükivägi.
Üksused kaotasid palju lennukeid, kuid mitte õhulahinguis, vaid kehva hoolduse tõttu. Kuu aega hiljem oli alles vaid 14 lennukit ning need koondati 13. augustil 1941 51. eskadrilli. 52. eskadrill õppis ümber Rumeenia IAR 80 hävituslennukitele. 51. eskadrill osales lahinguis kuni Odessa langemiseni 16. oktoobril 1941. Seejärel kasutati He 112 Rumeenia lennuväes treeninglennukina ning patrull-lendudeks ranniku kohal.
Tehnilised andmed (He 112 B-1)
pisi|He 112 kolmvaade
Evald Rink
Evald Rink (23. juuli 1916 Undla vald Virumaa – 14. august 2015 Kensington, Maryland, USA) oli eesti ajaloolane ja bibliograaf.
Prode
Prode on ilma elaniketa küla (mazciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas Prode vallas.
Evald Rink
Elukäik
Evald Rink oli talupidaja poeg.
Prode
Küla asus endise Prode mõisa (Prohden) süda. Aastatel 2009–2021 jäi küla Ilūkste piirkonda.
Evald Rink
Elukäik
Ta lõpetas 1935. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo osakonnas); aastatel 1940–1944 oli ta.
Tartus astus Evald Rink Eesti Yliõpilaste Seltsi Veljesto liikmeks. Seal tutvus ta Hildegard Rometiga (sünd. 25. oktoobril 1915 Narvas), kellega 2011. aastal pühitseti 70. pulma-aastapäeva.
Asunud 1944. aastal Saksamaale, oli ta 1945. aastal Leipzigi Ülikooli raamatukogus bibliograaf, õppis aastatel 1945–1946 Frankfurdi Ülikoolis, oli aastatel 1945–1947 ajalooõpetaja eesti gümnaasiumis Wiesbadenis ja Kasselis, 1945–1949 USA tsooni eestlaste keskesinduse büroo juhataja.
1949. aastast elas ta USA-s, kus oli aastatel 1956–1981 Hagley Muuseumi Ameerika tehnoloogia, tööstuse ja majanduse arengule keskendunud raamatukogus kataloogija, 1961. aastast trükiste osakonna juhataja.
Raamatukogundusmagister (1956, Rutgersi Ülikool, New Jersey).
Evald Rink on olnud üks Seabrooki Eesti Seltsi ning E.E.L.K. Seabrooki koguduse asutajaid ja juhatuse liige.
Aastatel 1963–2001 oli ta EELK Philadelphia koguduse esimees.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Ameerika varasemate, eriti tehnikaalaste trükiste ajalugu. Toimetanud ülevaateteose "DP-kroonika: eesti pagulased Saksamaal 1944–1951" (Lakewood, New Jersey, 1999). Artikleid trükiasjanduse ajaloost ja tehnikakirjanduse bibliograafiaid.
Krestomaatia
Krestomaatia on süstemaatiliselt valitud õppeotstarbeliste tekstide kogu mingil erialal või valdkonnas.
Krestomaatia on teatud eriala või õppeaine ametlikult tunnustatud või standardseid tekste haarav kogumik.
Valge Tüdruk
Valge Tüdruk ehk White Girl on Elina Masingu muusikaline alter ego.
Valge Tüdruk kehastab stereotüüpi, mida nähakse tänapäeva naise asemel. Debüütsingel "Tra pls" ilmus 2020. aasta sügisel, seejärel on laulja avaldanud näiteks singlid "Transparency" (2021), "Machine" (2022) koostöös Florian Wahli ja Keity Meieriga ning "Eat Your Own Shit Dog in a Good Way" (2022). Žanriliselt laveerib tema muusika art-popist keeltevahelise räpini, hiphopi biitidest poeetiliste jämmideni, kodukootud post-interneti helidest terava teknoni.
Valge Tüdruku muusikaline karjäär algas bändi 5HORSES koosseisus, mille tuntuimad lood on "Antonina" (2019) ja "Canada" (2019).
Kätelkõnd
pisi|220px|Kätelkõndija kõnnib üle lava. Kätelkõnd ehk kätel käimine on inimese liikumine pea alaspidi nii, et keha toetub ainult kätele. Seejuures on jalad täielikult välja sirutatud, harkis, ettepoole kallutatud või muus asendis.
Kätelkõnd on akrobaatiline tegevus, mida võidakse kasutada muu hulgas tantsus ja tsirkuses.
Oskused ja tehnika
Kätel kõndimine eeldab võimet kätelseisuks, mis omakorda eeldab küllaldast ülakeha vastupidavust surveks õlavarte kolmpealihasele ja deltalihastele, samuti head tasakaalu ja ruumitunnetust. Kuna keha on kätel kõndimise ajal tagurpidi, siis on vererõhk ajus suurem kui tavaliselt.
Kätelkõndi tuleb vilumuse ja vastupidavuse saavutamiseks palju harjutada. Kätelseis ja kätelkõnd õpitakse sageli ära korraga, kuna kätelkõnd aitab säilitada tasakaalu kätelseisuks enne, kui õpitakse ära stabiilne kätelseis. Tasakaalu aitab säilitada ka selja kumeruse varieerimine.
Loomad
Mõned neljajalgsed suudavad kõndida esikäppadel. Näiteks kui skunki rünnatakse, siis tõuseb ta esikäppadele, et pihustada haisev vedelik otse ründaja suunas.
Mälumäng
Mälumäng (sõna võeti kasutusele Valdo Pandi algatusel 1960. aastal) ehk viktoriin ehk kilb on mäng, kus mängijad (üksikult või võistkonniti) üritavad esitatud küsimustele õigesti vastata. Õigete vastuste eest jagatakse punkte ning võidab kõige rohkem punkte teeninud mängija või võistkond.
2003. aastal hakati pidama maailmameistrivõistlusi ning 2004. aastast toimuvad ka Euroopa meistrivõistlused mälumängus. Seejuures on Euroopa meistrivõistlusi läbi viidud ka Eestis (2005 Tallinnas ja 2012 Tartus).
Ammi
Ammi (Ammi) on taimeperekond sarikaliste sugukonnast.
Mälumäng
Mälumängud Eestis
Spetsiifilistest teemamängudest on aastate jooksul korraldatud ka näiteks pildi-, heli-, spordi-, jalgpalli-, korvpalli-, kirjanduse- jt teemalisi mänge ning kõrtsimälumänge, mille puhul on samuti kasutatud sõnapaari "Eesti meistrivõistlused", kuid need ei kuulu siiski EMV kolme traditsioonilise ametliku ala hulka.
Eesti tituleerituim mälumängur on Aare Sirel (1946–1998), kes võitis Eesti meistrivõistlustel 25 kuldmedalit (10 individuaalselt, 9 võistkondlikult ja 6 paarismängus). Tegevmälumänguritest on enim auhinnalisi kohti võitnud Indrek Salis (snd 1962), kes on tulnud 15 korda Eesti meistriks ning võitnud meistrivõistlustelt üheksa hõbedat ja 14 pronksi 31 aasta jooksul. Samuti on tulnud 15 korda Eesti meistriks Ove Põder (snd 1978), kes on alates 2007. aastast võitnud kokku 15 kulda, 8 hõbedat ja 4 pronksi. 14 kuldmedalit on võitnud Igor Habal (snd 1986). 13 kuldmedalit on võitnud Alar Särgava (snd 1954) ja Tauno Vahter (snd 1978).
Üksikmängus on enim kordi meistriks tulnud Aare Sirel (10), talle järgnevad Igor Habal (7), Indrek Salis (4), Eik Sagen (3) ja Ove Põder (3). Rohkem mitmekordseid võitjaid üksikmängus ei ole.
Paarismängus on enim kordi meistriks tulnud paarid Aare Sirel-Anto Ili (6), Indrek Salis-Aare Olander (5), Ove Põder-Tauno Vahter (4), Indrek Salis-Illar Tõnisson (4). Indrek Salis on koos teiste paarilistega (Andres Kasesalu, Illar Tõnisson) kokku võitnud paarismängus 11 kuldmedalit.
Võistkonnamängus on eri võistkondade koosseisus enim kuldmedaleid võitnud Aare Sirel (9), Ove Põder ja Tauno Vahter (8).
Kokku on hooaegadel 1975–2020 meistrivõistlustel medali võitnud 195 erinevat mängijat, neist 95 kuldmedali. Medalistide seas on 13 naist, neist kuldmedali on võitnud kaks: Mari Nuut 1998 ja Maire Laansoo 1992 (mõlemad võistkonnamängus). Vanima mängijana on meistriks tulnud Vello Tõnso (snd 1939, 75-aastaselt võistkonnamängus 2015).
Eesti meistrivõistlused mälumängus toimuvad reeglina kevadeti. Peale selle toimub sügisest kevadeni üksik- ja paarismängu karikasari, kus aastas on reeglina 5–8 etappi, mille parematest selguvad kevadel karikasarja parimad. Lisaks korraldab Mälumänguliit peamiselt väiksematele omavalitsustele suunatud võistkonnamängu Maakilb.
Eestis toimub suur hulk kohalikke mälumängusarju nii pubides kui ka kultuurimajades. Meedias on Eesti staažikaim mälumängusaade Vikerraadio kavas olev "Mnemoturniir" (ERR).
Hologerrhum
Klassifikatsioon
Perekonda Hologerrhum klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Fortezza (Itaalia)
thumb|Franzensfeste valla paiknemine Lõuna-Tiroolis Fortezza (saksa: Franzensfeste) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. Valla pindala on 61,74 km².
Hologerrhum
Levila
Neid võib kohata Filipiinidel.
Fortezza (Itaalia)
See on nime saanud suure Franzensfeste kindluse järgi, mis püstitati aastatel 1833–1838, ja on tuntud ka kui tähtis raudteesõlm.
Hologerrhum
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hologerrhum seisuga 08.02.2014.
Fortezza (Itaalia)
2013. aasta lõpu seisuga elas seal 972 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 59,63% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 38,51% itaalia keelt ja 1,86% ladiini keelt.
Geograafia
thumb|left|Wippi org Fortezzas Fortezza paikneb lõunapoolses Wippi orus Eisacki jõel, umbes 19 km Vipitenoist lõunas ja 11 km Brixenist põhjas. Asustus paikneb oru lääneküljel, Sachsenklemme kitsuses, kus see on vaid mõnisada meetrit lai, üheskoos Brenneri raudteeliini ja riigimaanteega SS12, samas kui Autostrada A22 (Brenneri kiirtee), mis kulgeb samal küljel kõrgemal, läbib järve põhjaosa, sisenedes vastasküljel tunnelisse; riigimaantee ületab Eisacki jõe raudteejaama juures otse põhjas. Orgu piiravad Zillertali Alpid kirdes ja Sarntali Alpid edelas, hõlmates ka Tagewaldhorni tippu kõrgusel 2708 m.
Ajalugu
Fortezza asutati üsna hiljuti. Küla pärineb 19. sajandist, kui algas kindlustuste, millega koht on nime poolest ka tihedalt seotud (itaalia keeles), ja raudtee rajamine. Kihelkond oli algul Mittewald, endiselt ühismaa, koos kahe külaga, Oberau ja Unterau.
Arheoloogilised leiud näitavad ala asustatust aastast 2500 eKr, nagu näitavad olmekeraamika leiud. Wipptal mängis ka tähtsat rolli põhja-lõunasuunalises kaubaveos, esiteks Kreeka, Sitsiilia ja Põhja-Euroopa vaheline Amberi tee, hiljem Rooma ajal Aquileia ja Alpide-taguste piirkondade vahel; ka 140 m pikk lõik Rooma Via Claudia Augustast on välja kaevatud.
17. sajandil oli seal, kus praegu jaam asub, mõni farm, millest üks muudeti võõrastemajaks Post-Reifer. See töötab veel tänapäevalgi.
thumb|Fortezza kindlus ja veehoidla Koha sõjaline tähtsus sai selgeks Tirooli ülestõusu ajal 1809. aastal, kui 2500 Saksi sõduri komandör, kindral François-Joseph Lefebvre sai lüüa Andreas Hoferi Tirooli ülestõusnute varitsusest kitsuses, mida hiljem hakati kutsuma Sachsenklemme ("Sakside kuristik").
1830. aastatel tahtis Austria keiser Franz II ehitada kaitsesüsteemi strateegiliselt tähtsale Brenneri teele, sissetungiohu tõttu lõunast; küla asustati strateegilistel eesmärkidel; see oli ümbritsevate mägedega hästi kaitstud ja võis takistada sissepääsu Eisacki orgu. Töö algas 17. juunil 1833 ja Fortezza kindlus avati Franzi järglase keiser Ferdinand I poolt 18. augustil 1838. Kindluse ja hiljem Brenneri raudtee ehitamine aitas tuhandeid töölisi, kes leidsid Fortezzas majutust, aidates kaasa küla arengule ja kasvule.
thumb|left|Fortezza jaam
1867. aastal koos Brenneri raudteeliini avamisega kinnistas Fortezza oma rolli transpordisõlmena, mis hõlmab nii põhja-lõuna suunda kui ka idapoolset haru pidi Pusteri orgu Kärntenis ja 1871. aastal avatud Austria Lõunaraudteeliini Maribori Steiermargis. Kuid Fortezza kindlus kaotas oma strateegilise tähtsuse, kui 1882. aastal sõlmiti Saksamaa, Austria-Ungari ja Itaalia kuningriigi vahel Kolmikliidu sõjaline kokkulepe. Kindlus muudeti sõjaväe laskemoona laoks, mis säilis isegi siis, kui see 1919. aasta Saint-Germaini rahuga Itaaliale üle anti.
1939. aastal alustati tammi ehitamist hüdroelektrijaamale Brixenis, mis oli vajalik raudtee elektrifitseerimiseks; töö lõpetati järgmisel aastal ja Unterau küla ujutati üle. Fortezza ülendati 1940. aastal vallaks, muutus tähtsaks raudteesõlmeks ning ehitati taristu vedurite hooldamiseks ja töötajate eluasemed. 1990. aastateni oli Fortezza tähtis veiste tolli-kaubajaam, kuid Austria Euroopa Liitu astumisel kaotas tähtsuse.
2008. aasta suvel avati Fortezza kindlus ka külastajatele kui üks Manifesta 7 asukohti, kaasaegse kunsti Euroopa biennaal. 2009. aastal võõrustas paik niinimetatud "Landesausstellung", sündmust, mis mälestas 1809. aasta Tirooli ülestõusu 200. aastapäeva.
Ago Rinken
pisi|Ago Rinken 2007. aastal Ago Rinken (sündinud 13. juunil 1960 Võrus) on eesti keemik, meditsiinilise ja bioorgaanilise keemia eriteadlane.
Elulugu
Ta on lõpetanud 1978. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1983 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia erialal ja 1986 samas aspirantuuri; keemiakandidaat (1987, Eesti NSV TA Keemia Instituut), väitekiri "Мускариновый рецептор: солюбилизация и ее влияние на химическую модификацию и кинетику связывания лиганда", meditsiinidoktor (1996, Uppsala Ülikool), väitekiri "Studies on the solubilization and characterization of muscarinic receptor subtypes.". Täiendanud end Tōkyō ja Uppsala Ülikoolis.
Ta on töötanud aastatel 1986–1989 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia labori teadurina, 1989–2000 Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi vanemteadurina, 2000–2003 Tartu Ülikooli orgaanilise ja bioorgaanilise keemia instituudi dotsendi ja bioorgaanilise keemia õppetooli hoidjana. 2003. aastast on ta professor ja instituudi juhataja.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: G-valguga seotud retseptorite (muskariini-, dopaminergiliste, serotonergiliste, melanokortiini-, adenosiiniretseptorite) ja nendega seotud regulaatorite uurimine.
Teoseid
Rinken on avaldanud üle 110 teadusartikli.
Isiklikku
Ago Rinkeni abikaasa on Toonika Rinken.
Batütermograaf
pisi|265x265px|Batütermograaf Batütermograaf on väike torpeedo kujuline mõõteriist, milles on temperatuuriandur ja andur tajumaks sügavusest sõltuvaid veetemperatuur muutusi kuni 285 meetri sügavuseni ja ühtlasi võimaldab võtta veeproove.
Batütermograafi temperatuuriandur on termomanomeetriline süsteem, sügavusandur hermeetiline sülfoon.
Batütermograafe kasutatakse okeanograafilistel mõõtmistel.
Iga päev
Laulu viisi on loonud Ott Lepland, sõnad Aapo Ilves.
Käte sanitar
Etanooli baasil käte sanitarid on mõeldud mitmesuguste bakterite ja viiruste leviku vältimiseks. Tooted on saadaval vedelikuna, vahuna, pihustina, geelina. Alkoholi sisaldus toodetes varieerub 60% ja 85% vahel. Levinuim etanoolisisaldus on 62%. Tõestatult püsiv antiseptiline toime on vähemalt 60% etanoolisisaldusega käte sanitaril.
Kasutamine
Käte sanitari kasutatakse enne söömist, enne söögi valmistamist, pärast kokkupuudet haige inimesega, enne kontaktläätsede katsumist, pärast tualeti kasutamist, mähkmete vahetamist, loomade puudutamist, köhimist kätte jne, samuti pärast potentsiaalsete nakkuskollete puudutamist, mida katsuvad pidevalt paljud inimesed, nagu sularahaautomaadid, tanklad, poekärud, ühissõidukid jne.
Sibi
Sibi võib tähendada järgmist:
Käte sanitar
Kasutamine
Etanooli baasil käte sanitari kasutamine:
Regulatsioon
Eestis ja Euroopa Liidus kuulub käte sanitar biotsiidide hulka. Biotsiid on mis tahes aine või segu niisuguses vormis, nagu see tarnitakse kasutajale, ning mis sisaldab või tekitab üht või enamat toimeainet ja mille eesmärk on kahjulike organismide hävitamine, tõrjumine, kahjutuks muutmine, nende toime ärahoidmine või muul viisil nende vastu võitlemine mis tahes muude vahenditega peale puhtfüüsikaliste või -mehhaaniliste toimingute.
Varajane rooste
"Varajane rooste" on 1979. aastal valminud Riia Filmistuudio mängufilm, mille stsenaarium põhineb Elīna Zālīte samanimelisel romaanil.
Käte sanitar
Regulatsioon
Eestis toimub biotsiidide registreerimine ja lubade väljastamine vastavalt biotsiidiseadusele (RTI, 09.06.2009, 29, 174) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 528/2012.
Varajane rooste
Süžee
Filmi tegevus toimub 1930. aastate alguses. Vaene maatüdruk Elza tuleb Riiga. Tükk aega ei õnnestu tal töökohta saada, lõpuks leiab ta endale koha ühes kontoris. Juhuslikult saab ta tuttavaks rikka ettevõtja Ķikulisega. Ķikulis teeb Elzale abieluettepaneku. Elza nõustub, kuna näeb rikka mehega abiellumises võimalust vaesusest pääsemiseks. Abielu aga kujuneb õnnetuks, Elza ja Ķikulise vahel puudub teineteisemõistmine. Elza armub Ķikulise poega Italosse. Film lõpeb traagiliselt – Elza laseb vihahoos Ķikulise maha ja pannakse mõrvarina vangi.
Käte sanitar
Regulatsioon
Alates 1. septembrist 2013 kehtib biotsiidide turustamisele ja kasutamisele biotsiidimäärus 528/2012/EL. Biotsiidi ei tohi turul kättesaadavaks teha ega kasutada ilma käesoleva määruse kohaselt antud loata või biotsiidiseaduse kohaselt antud registreerimistunnistuseta. Kõik biotsiidid tuleb registreerida Eesti Terviseametis, kes väljastab biotsiidile turustusloa.
Biotsiidi turustamis- ja kasutamisnõuete rikkumise eest võib juriidilist isikut karistada trahviga kuni 32 000 eurot ja füüsilist isikut rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
Saepuruplaat
Saepuruplaat on puitplaat, mis on valmistatud kõrgel temperatuuril ja survel kokku pressitud saepurust, puidulaastudest ja sideainest. Selle tootmiseks kasutatakse enamasti spetsiaalses seadmes purustatud okaspuidu laastu ja saepuru. Saepuruplaat on väga levinud materjal ehituses ja mööblitööstuses, kuid ka näiteks pakendite valmistamisel. Plaadi niiskusesisalduse jääb vahemikku 5–13%. (4)
Kasutusalad
Saepuruplaati kasutatakse ehitusel ja mööblitootmisel. Mööblitööstuses on saepuruplaat juba pikka aega olnud üks levinumaid puidu asendajaid nii korpusmööbli kui ka pehme mööbli konstruktsiooni elementides. Ehitusel kasutatakse saepuruplaati peamiselt vooderdus- ja alusmaterjalina ning ka vahe seinapaneelide valmistamisel (4).
Koostis
Saepuruplaat koosneb peamiselt puitlaastudest, -helvestest, -kildudest, -kiududest, -villast ja -pindudest, puiduhakkest, vahvelpuidust ja saepurust (3). Puiduhake paikneb enamasti pinnaga paralleelselt. Hake on pinnakihis õhem kui keskosas, seega on pinnakiht keskosast tihedam (2). Saepuruplaat koosneb 10% ulatuses liimist (2).
Tootmine
Saepuruplaadi tootmine algab sobiliku toormaterjali kogumisega, mille hulgast sorditakse välja metall ja muud reostusained (5). Edasi läheb materjal masinasse, mis toodab puhastatud toormaterjalist sobiliku kuju ja suurusega laastud (5). Enne töötlemist läbivad laastud kuivatusperioodi, mille järel laastud sõelutakse, selleks et saepuruplaadi pinnad koosneksid peenemate osakestega kihist ning keskosa jämedama fraktsiooniga kihist (5). Enne järgneva kihi laotamist lisatakse laastumassi pindadele liimi või siduvusainet (5). Pärast kihtide lõplikku laotamist toimub eelpressimine, et anda saepuruplaadile siledus ja vastupidavus, ning kuumpressimine, mille käigus antakse saepuruplaadile lõplik tihedus ja luuakse parem side liimi ning laastude ja kihtide vahel (5). Enne saepuruplaatide viimast lihvimist toimub nende lõikamine ja jahutamine (5).
Viited
1 https://link.springer.com/article/10.1007/s00226-021-01265-x
2 https://puuinfo.fi/puutieto/wooden-boards/particle-board/?lang=en
3 https://www3.epa.gov/ttnchie1/ap42/ch10/final/c10s06-2.pdf
4 https://kodus.ee/artikkel/kuhu-sobivad-erinevad-ehitusplaadid-osb-plaadist-vineerini
5.
Tullibardine'i destilleerimiskoda
pisi|Tullibardine'i destilleerimiskoda Tullibardine'i destilleerimiskoda on viskidestilleerimiskoda Šotimaal Perth and Kinrossi omavalitsuses. See on asutatud 1949. aastal.
Laiküla raba
Laiküla raba (ka Keskküla raba) on raba Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Laiküla lähedal. Raba pindala on 5873 ha.
Raba eesvooluks on Liivi ja Teenuse jõgi.
Shigeru Takahashi
Shigeru Takahashi (jaapani keeles 高橋 茂 Takahashi Shigeru) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1927. aastal 2 mängu.
Salome Dell
Salome Dell (sündinud 21. märtsil 1983) on Paapua Uus-Guinea kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Chatyń
Chatyń (valgevene Хатынь, eesti transkriptsioonis Hatõn) oli küla Valgevenes, praeguse haldusjaotuse järgi Minski oblasti Łahojski rajooni Kamiena külanõukogu alal.
Küla häving Teise maailmasõja käigus
Kollektiivse vastutuse printsiipi rakendades hävitati küla samal päeval "võimaliku partisanidele osutatud abi" eest. Reaktsiooni juhtunule võimendas asjaolu, et Woellke oli 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kuldmedali võitnud tuntud kergejõustiklane ja Adolf Hitleri isiklik tuttav.
Hävitustöö viis läbi 118. politseipataljon ise, operatsiooni koordineeris 36. SS grenaderidiviis Oskar Dirlewangeri juhtimisel. Kõik külaelanikud koguti kokku puust kuuri küla servas, põgeneda üritanud elanikud lasti kuulipildujatulega maha. Seejärel suleti uks, valati kuur bensiiniga üle ja süüdati põlema. Hukkus 149 elanikku, sealhulgas ka 75 last. Küla ise tehti maatasa.
Hilisem kajastus
Valgevene NSV territooriumil hävitati sel viisil 5295 küla (koos osaliselt hävitatutega 9200), aga pärast memoriaalkompleksi avamist Chatyńis 1969. aastal kujunes see paik kõigi taoliste asulate sümboliks.
Pärast sõda peeti NSV Liidus kohut kahe massimõrvas osalenu üle, kes mõlemad olid ukrainlased: 118. politseipataljoni rühmaülem Vassõl Meleško mõisteti surma ja lasti maha 1975. aastal, pataljoniülem Grõgori Vassjura mõisteti Valgevene sõjaringkonna sõjakohtu poolt surma 1986. aastal. Nendest kohtuprotsessidest ei räägitud NSV Liidu meedias, kuna kardeti valgevenelaste ja ukrainlaste vahelise vihavaenu teket.
Edewecht
Edewecht (alamsaksa: Erwech) on vald Ammerlandi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal.
Vald paikneb umbes 15 km Oldenburgist läänes. Valla pindala on 113,50 km². 31. detsembril 2015 elas seal 21 827 inimest. Vald jaguneb 15 allosaks.
Vallas asub lihatööstusettevõte Meica, kelle vorstid on tuntud kogu Saksamaal.
Aidu tuulepark
Aidu tuulepark on tuuletehnoloogia ettevõtte Eleon AS poolt Aidu karjääri alale rajatav tuulepark. Tuuleparki on kavas püstitada 30 Eleoni 3,4 MW tuulikut. Tuuliku rootori diameeter on 112 m ja see asub 122 m kõrgusel, nii et labade tipu kõrgus on 180 m.
Aidu tuulepargi rajamisele andis rohelise tule Maidla vallavolikogu 17. märtsi 2011. aastal kehtestatud detailplaneering. Selle oli 2010. aasta lõpus heaks kiitnud ka Kaitseministeerium.
Ehitusload Aidu tuulepargi ehitamiseks andis 2013. aastal Maidla vallavalitsus Eleon Green OÜ-le (endise nimega Kindel Vara OÜ-le). Haldusreformi käigus sai Maidlast Lüganuse valla osa. Kaitseministeerium on kooskõlastanud lubade aluseks olevad ehitusprojektid Aidu tuuleparki 33 tuuliku ehitamiseks.
2017. aasta aprillis vaidlustas Ida-Viru maavanem Lüganuse vallavalitsuselt Aidu Tuulepark OÜ-le antud tuulikute ehitusloa, põhjendades, et ehituslubade andmisel on eiratud seaduses nõutud kooskõlastuskohustust ning et projektil on vastuolusid teemaplaneeringuga. Vastuolud puudutavad tuulikute mudelit ja tehnilisi parameetreid. Tuulepargi ehitus pandi seisma. Eleon OÜ jätkas ehitust, mille eest mõistis kohus neile trahvi.
12. aprillil 2019 tegi Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet (TTJA) ettekirjutuse ehitustegevuse peatamiseks Aidu tuulepargis. 19. aprillil 2019 kehtestas politsei TTJA palvel Aidu tuulepargis viibimise keelu. Nii peatati kahe tuuliku montaažitööd.
29. aprillil 2019 teatas ettevõte Eleon AS, et sulgeb Lool asuva tuulikute koostamise tehase ja jätkab elektrituulikute tootmist Hiinas ja Malaisias. Tuulikute tootmise Eestist äraviimist põhjendas Eleon AS sellega, et viimasel kahel aastal on kogu energia läinud riigiga vägikaikavedamisele, mis ei süvenda optimismi tulevikuks.
10. septembril 2019 teatas Riigikohus, et ei võtnud menetlusse Justiitsministeeriumi määruskaebust Aidu tuulikute kohtuasjas. Sellega jõustus Tartu halduskohtu 29. aprilli 2019 määrus, et Ida-Viru maavanem ületas enne halduskohtusse protesti esitamist olukorra seadustamise ettepaneku tegemise tähtaega (30 päeva). Sellest tulenevalt on kehtivad Lüganuse vallavalitsuse väljastatud ehitusload Aidu Tuulepark OÜ-le elektrituulikute püstitamiseks.
10. veebruaril 2020 tegi Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet osaühingule Eleon Green ettekirjutuse eemaldada Aidu tuuleparki püstitatud tuulikult nr 5 labad, mis segavad ka mittetöötavas olekus riigikaitse eelhoiatussüsteemi töövõimet, kuigi 6. detsembril 2019 teatas Kaitseministeerium, et kujundati välja lahendus, mis võimaldab tuuleenergia arendajatel tööd jätkata ja riigikaitselised ülesanded saaksid täidetud. Vabariigi Valitsus otsustas tuuleenergia arendamiseks CO2 kvoodirahade eest hankida 37 miljoni eurose lisaradari ja ümber ehitada muid riigikaitselisi sensoreid nii, et saaks kõrguspiirangutest vabastada üsna suure ala Virumaal.
Märtsis 2022 sõlmiti Vabariigi valitsuse ja Eleon OÜ vahel Aidu tuulepargi osas kokkulepe. Ehituse enam kui kaheks aastaks seiskamisest tulenenud kahjusid on Eleon hinnanud umbes 60 kuni 90 miljoni euro suuruseks.
Tomatini destilleerimiskoda
pisi|Tomatini destilleerimiskoda Tomatini destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1897 asutatud viski destilleerimiskoda.
Tarzan
pisi|Raamatu "Tarzan. Ahvide kasvandik" ingliskeelse väljaande kaas aastast 1914 Tarzan on Edgar Rice Burroughsi loodud kirjanduslik kangelane, Aafrika džunglis kasvanud laps.
Esmalt ilmus ajakirjas aastal 1912, eraldi raamatus 1914.
Wolfburni destilleerimiskoda
pisi|Wolfburni destilleerimiskoda Wolfburni destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis Caithnessis aastal 1822 asutatud viski destilleerimiskoda.
Miai
Miai (見合い) või omiai (お見合い) on Jaapani tava, mille kohaselt tutvustatakse mees ja naine teineteisele abielu eesmärgil. Pooled tuuakse omavahel kokku vahendaja abiga, kellele on ajalooliselt selleks huvi üles näidanud isiku perekond ja peretuttavad, tänapäeval võib see olla ka inimene ise.
Ajalugu
Ajalooliselt on omiai tähendanud, et pooled on kokku toodud just nimelt abielueesmärgil kas perekonna, peretuttavate või mõne teise vahendaja initsiatiivil ja/või abiga. Potentsiaalne kaasa kohtus kõigepealt koos perekonnaga vahendajaga ja hindas pakutud valikut. Vahendajal oli kaasas potentsiaalsest kaasast nii pilt kui ka lühike isikukirjeldus, mida nimetati nakōdoks. Isikukirjelduse põhjal valiti välja sobivad kandidaadid arvestades esmatähtsuselt potentsiaalsete kaasade haridustaset, perekonna elatusalasid.
Kriteeriumid tulevasele kaasale võisid olla ka palju rangemad ning arvesse võeti nii potentsiaalse kaasa enda kui tema perekonnale kehtivad atribuute. Neid atribuute nimetatakse iegaraks. Iegara fookus oli rohkem suunatud perekonnale ja sugulusliinile kui konkreetsele isikule endale. Arvestatavad atribuudid võisid olla haridustase, sissetulek, sotsiaalne staatus, füüsiline atraktiivsus, sugulusliin, maine, etikett jpm. Arvesse võeti ka negatiivseid atribuute nagu lahutused või vaimsed haigused. Üldiselt pidi selline koondpilt andma adekvaatse ülevaate potentsiaalsest kaasast ja sellest, kas potentsiaalsed partnerid omvahel sobivad. Kaks täiesti erinevat iegarat usuti olevat halb kombinatsioon.
Alates Teise maailmasõja lõpust on Jaapanis laiemalt levikule pääsenud läänelikud traditsioonid ja ideed romantilisest armastusest sedasamuti, mistõttu on omiai kaudu testatavate abielude osakaal aina vähenemas..Kui Teise maailmasõja ajal moodustasid 70% kõigist abieludest omiai ' d, siis sajandi lõpuks moodustasid kokkuleppelised abielud juba vaid 30% sõlmitud liitudest. Ülejäänud olid armastusest sõlmitud abielud.
Tänapäev
Omiai tulevase kaasa kohtamise viisina on kasutusel tänapäevani, kuid on nüüd rohkem tutvuste kaudu pimekohtingule minek. Samuti annab see mõlemale poolele suurema vabaduse hinnata, kas potentsiaalne partner on neile sobiv või mitte. Miai ei hõlma ka enam potentsiaalsete partnerite perekondi, vaid jääb huviliste ja vahendaja vahele.
Szentendrei HÉV
pisi|Liini tunnusmärk Szentendrei HÉV (aruandlusmärgina H5) on üks Budapesti äärelinna pendelrongi viiest liinist. See avati 1888. aastal ja ühendab Budapesti (täpsemalt Batthyány väljakut) Szentendrega.
Friedrich Amelung
pisi Friedrich Amelung (ka Friedrich Ludwig Balthasar Amelung; 11. märts 1842 Tartu – 9. märts 1909 Riia) oli baltisaksa tööstur, kultuuriloolane ja maletaja. Amelung oli Rõika-Meleski peeglivabriku direktor.
Ta oli 1898. aastal Balti maleliidu (saksa keeles Baltischer Schachbund) üks asutajaid ja ühtlasi 1898–1901 liidu esimene sekretär. Toimetas 1888–1908 maleajakirja "Baltische Schachblätter".
Amelung on maetud Kolga-Jaani kalmistule.
Toonika Rinken
Toonika Rinken (aastani 1988 Toonika Lihu, sündinud 13. novembril 1962 Viljandis) on eesti keemik.
Elulugu
Lõpetas 1980 Tartu 2. Keskkooli ja 1985 TRÜ keemiateaduskonna; keemiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Glükoositundliku biosensori konstrueerimine ja uurimine", Ph.D. (kolloid- ja keskkonnakeemia, 2000, TÜ), väitekiri "The Modelling of amperometric biosensors based on oxidoreductases".
Oli 1985–1998 TÜ anorgaanilise keemia kateedri nooremteadur, 1998–2004 füüsikalise keemia instituudi teadur, 2005– vanemteadur.
Adamivka
Adamivka on mitme asula nimi:
Toonika Rinken
Teadustöö
Uurimisvaldkond: biosensorite uurimine, konstrueerimine ja väljundsignaalide modelleerimine ning sensorite kalibreerimine erisuguste ainete määramiseks; biosensorites kasutatavate ensüümide eraldamine, puhastamine ja immobiliseerimine, immobiliseeritud ensüümide iseloomustamine ning kasutamine biosensorsüsteemide selektiivse elemendina.
Kraniaalnärvid
Kraniaalnärvid ehk peaajunärvid ehk paarilised koljunärvid (ladina keeles nervi craniales) on keelikloomadel peaajust väljuvad närvid (erinevalt spinaalnärvidest, mis väljuvad seljaajust).
Toonika Rinken
Teoseid
Üle 40 teadustrükise, 1 patent (kaasautorlus).
Kraniaalnärvid
Kraniaalnärvide numeratsioon ja nimetused
Kraniaalnärvidele viitamisel kasutatakse tihti numbreid, mis on antud vastavalt nende väljumiskohale ajust (numbrid suurenevad eestpoolt tahapoole). I kraniaalnärv väljub otsajust, ülejäänud ajutüvest.
Olenevalt funktsioonist võivad kraniaalnärvid olla peamiselt tundeimpulsse vastuvõtvad ehk sensoorsed ehk aferentsed, impulsse väljasaatvad ehk motoorsed ehk eferentsed või kombineerida endas mõlemat tüüpi närvikiude.
Klassifikatsioon
Peaajunärvide kirjeldamisel pole peetud otstarbekaks loomaliigiliste iseärasuste käsitlemist.
Kraniaalnärvid jagatakse meeleelundite, somiidilihaste ja branhiaalkaarte närvideks.
Spetsiifiliste meeleelundite närvid
Meeleelundite närvid on haistmisnärv (I), nägemisnärv (II), ja esiku-teonärv (VIII), mis innerveerivad peapiirkonnas asuvaid meeleelundeid (vastavalt haistmiselund (I), nägemiselund (II) ning sisekõrvas asuvad kuulmis- ja tasakaaluelund (VIII)). Need on kõik peamiselt sensoorsed närvid.
Somiidilihaste närvid
Somiidilihaste närvid on silmaliigutajanärv (III), plokinärv (IV), eemaldajanärv (VI) ja keelealune närv (XII), mis innerveerivad silma liigutavaid lihaseid (III, IV, VI) ja keelelihaseid.
Branhiaalkaarte närvid
Branhiaalkaarte ehk vistseraalkaarte ehk lõpusekaarte närvid on kolmiknärv (V), näonärv (VII), keele-neelunärv (IX), uitnärv (X) ja lisanärv (XI).
Evolutsioonilises arengus oli etapp, kui inimese eellaste organismi mõned osad jagunesid lõpusekaarteks, kusjuures igal kaarel on oma skelett, sooned, närv, nahk ja limaskestad. Veeselgroogsetel on see siiani nii, kusjuures esimesest branhiaalkaarest kujuneb neil toiduhaaramiselund ning ülejäänutest lõpused. Maismaaselgroogsetel pole lõpusekaartel enam esialgset otstarvet; lõpused arenevad embrüonaalperioodil küll välja, kuid nende materjalist arenevad teised elundid. Igale lõpusekaarele vastava piirkonna innerveerimiseks ongi vastav närv.
Kraniaalnärvid teistes selgroogsetes
Inimese kraniaalnärvid on sarnased enamiku selgroogsete omadele. Mõnedel algelistel kõhrkaladel esineb ka 0-kraniaalnärv, mis väljub ajust esimesest kraniaalnärvist eespool.
Ajaloolist
Vana-Rooma arst ja anatoom Galenos (129– ) identifitseeris enamiku kraniaalnärvidest (erinevatel andmetel 7 kuni 12).
Piirkasulikkus
Kahaneva piirkasulikkuse seadus väljendab olukorda, kus esimene ühik tarbitavat kaupa või teenust annab suhteliselt kõige suurema heaoluvõidu. Sellele järgnevad ühikud annavad juba väiksema heaoluvõidu. Näitena võib tuua võileiva: näljase tarbija jaoks on võileiva tarbimisest saadav heaoluvõit ehk lisakasu väärt rohkem, kui selle soetamiseks kulunud raha ehk lisakulu. Teise võileiva puhul on lisakasu mõnevõrra madalam, kuid ületab veel lisakulu. Tarbija lõpetab võileibade ostmise siis, kui järgneva võileiva kulu on suurem võileiva tarbimisest saadavast tulust. Nii tehes maksimeerib tarbija enda heaolu ehk kogukasulikkust. Negatiivse piirkasulikkuse piirkonnas tarbimist jätkates väheneb tarbija koguheaolu (kogukasulikkus).
See seaduspära kehtib majanduse kõige olulisema faktori, ressursside piiratuse, tõttu, sest piiramatute ressurssidega maailmas ei oleks kuludega arvestamine vajalik.
Lõvilakk-korallnarmik
Lõvilakk-korallnarmiku viljakeha on tarvitatud söögina ja traditsioonilises meditsiinis. Seen esineb Põhja-Ameerikas, Euroopas ja Aasias. Lõvilakk-korallnarmiku tunneb ära tema pikkade valgete narmaste järgi ning ta kasvab üldiselt kõdunevatel kändudel, aga ka elavatel puudel parasiidina.
Kasvatamine
Lõvilakk-korallnarmikut kasvatatakse kunstlikult ülemaailmselt. Seen kasvab nii tahkel subrstraadil, milleks on enamasti leht- ja okaspuu saepuru segu koos mitmesuguste lisanditega (nisukliid, maisijahu, riisikliid jne) kui ka vedelal substraadil, milleks võib olla näiteks kompleksne lämmastikuallikas ja glükoos süsinikuallikana. Kasvamiseks optimaalne pH ehk vesinikueksponent on sellel seenel 6,0.
Kasvamiseks parim keskkond on 85–90% õhuniiskusega ning sobivaim temperatuur inkubatsiooniks on 25 °C ning vegetatiivseks kasvuks 26 °C.
Uuringud
Ajakohaste seadustega kooskõlas tehti katseid keskealiste ja vanemate hiirte peal, manustades neile lõvilakk-korallnarmiku polüsahhariide. Tulemuseks saadi teada, et seen aitab kaasa mikrobioomi mitmekesisusele soolestikus. Lisaks sellele tulemusele leiti ka seene hea mõju immuunsussüsteemi tugevdamisel ning närvirakkude taastamisel. Lõvilakk-korallnarmiku polüsahhariididel on suur kaubanduslik arengupotentsiaal, kuna neid on lihtne lisada erinevatele toitudele, jookidele ja ravimitele ning seeläbi tõsta nende toodete väärtust.
Lisaks füsioloogilistele tulemustele võib lõvilakk aidata ka mentaalsete probleemide puhul. Katseid tehti nii inimeste kui ka loomadega, kellel tuvastati depressioon. Täheldati antidepressandilaadset toimet lõvilaka suukaudsel manustamisel ning leiti, et see taastab norepinefriini, serotoniini ja dopamiini tasemed.
Frans Sammut
Elu
pisi|Frans Sammut (1970) pisi Frans Sammut õppis Zebbugi algkoolis, St Aloysiuse kolledžis, St Michaeli õpetajate kolledžis, Malta Ülikoolis (bakalaureus teoloogia alal, magister pedagoogika alal) ja Perugia Ülikoolis (diplom itaalia keele õpetamiseks välismaal).
Sammut pälvis esimese tunnustusavalduse 1960. aastate lõpus, olles Moviment Qawmien Letterarju ('kirjandusliku taassünni liikumine') kaasasutaja. Hiljem töötas ta Akkademja tal-Malti (Malta keeleakadeemia) sekretärina. Aastatel 1996–1998 oli ta Malta peaministri konsultant.
Batthyány väljak
pisi|Väljaku asukoht nähtuna [[Pestist]] Batthyány väljak (ungari keeles Batthyány tér) asub Doonau kaldapealsel Budapesti I. ringkonnas. See on oluline ühistranspordi sõlmpunkt, kust saab näiteks alguse Szentendrei HÉV (H5)‎. Väljak on nime saanud peaminister Lajos Batthyány järgi, sealt võib leida ka tema mälestusmärgi.
Frans Sammut
Elu
Ta oli abielus Catherine Cachiaga, neil sündis kaks poega: Mark A. Sammut ja Jean-Pierre.