cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Armastus kolme apelsini vastu (ooper)
"Armastus kolme apelsini vastu" on Prokofjevi ooperitest kõige esitatum ja kuulub paljude ooperistuudiote püsirepertuaari.
Ooper esietendus Chicagos 30. detsembril 1921 ja seda juhatas Prokofjev ise. Esietendusel esitati ooperit prantsuse keeles pealkirjaga "L'amour des trois oranges".
Ooperi kõige tuntum number on "Marss". Seda on kasutanud ka CBS-i seriaalis "The FBI in Peace and War" (1944–1958).
Vatovavy-Fitovinany piirkond
Vatovavy-Fitovinany piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Madagaskari idaranniku lõunaosas.
Piirkond moodustati 2004. aastal Fianarantsoa provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkondadest said 1. järgu haldusüksused.
Piirkond piirneb põhjas Atsinana piirkonnaga, läänes Amoron'i Mania piirkonna ja Haute Matsiatra piirkonnaga ning lõunas Atsimo-Atsinanana piirkonnaga.
Krems an der Donau
Krems an der Donau on linn Austrias Alam-Austria liidumaal. See on Alam-Austria suuruselt viies linn ja asub Viinist u. 70 km läänes. Krems on oma põhikirjaga linn (ehk Statutarstadt) ja seetõttu on see nii vald kui ka ringkond.
Vatovavy-Fitovinany piirkond
Piirkonna pindala on 19 605 km2 ja elanike arv 1 097 700 (2004).
Krems an der Donau
Ajalugu
thumb|Vaade Kremsile 1679. aastal thumb|Vaade Kremsile 1900. aastal thumb| thumb|Vaade Kremsile 2006. aastal thumb|[[Doonau Kremsis, taamal sadam]]
Kremsi mainiti esmakordselt 995. aastal Otto III tunnistuses, kuid asustus ilmnes juba enne seda. Näiteks leiti siit üle 27 000 aasta vanune lapse haud. See on vanim Austriast leitud haud.
Vatovavy-Fitovinany piirkond
Piirkonna keskus on Manakara.
Krems an der Donau
Ajalugu
11. ja 12. sajandil oli Chremis, nagu seda tollal nimetati, peaaegu sama suur kui Viin.
Vatovavy-Fitovinany piirkond
Piirkonda juhib 2012. aastast Georget Mandehatsara.
Muhu maalinn
pisi|340px|Muhu maalinn pisi|Kruse joonis Muhu maalinn oli linnus, mis asus Saare maakonnas Muhu valla edelaosas Linnuse küla tasasel põllul.
Krems an der Donau
Ajalugu
Kolmekümneaastase sõja lõpus vallutasid Rootsi väed 1645. aastal Kremsi, kui nad Alam-Austriasse tungisid. Keiserlikud väed vallutasid Hans Christoph von Puchheimi ja Johann Wilhelm von Hunolsteini juhtimisel 5. mail 1646 linna tagasi.
Muhu maalinn
Linnamäel ümmargust õue (umbes 3500 ruutmeetrit) ümbritsenud ringvallist veeti suurem osa Väikese väina tammi ehitusmaterjaliks, säilinud valli osad on 5–8 m kõrgused. Valli põhja- ja lõunaküljel on väravakäik. Ringvalli äravedamisel saadi 2 aardeleidu, neis on hõbe- ja pronksehteid, ripatsina kantud hõbemünte, klaashelmeid ja kaalud koos kapsliga. Arvatavasti peideti aarded veebruaris 1227. aastal, kui maalinna orduvägede poolt piirati ja vallutati.
Krems an der Donau
Ajalugu
Krems on aprikoosibrändi Marillenschnaps peamine tootja. See on ka Austria hilisbaroki juhtiva maalikunstniku, joonistaja ja söövitaja Martin Johann Schmidti, keda kutsutakse "Kremserschmidtiks", kodulinn.
Muhu maalinn
Muhu maalinna piiramist kirjeldab ka Henriku Liivimaa kroonika.
Krems an der Donau
Vaatamisväärsused
thumb|Kremsi vanalinn thumb|[[Steiner Tor Kremsis]] thumb|Kihelkonnakirik thumb|Dreifaltigkeitssäule thumb|Vaade Stein an der Donaule, kvartalile linna lääneservas thumb|Vaade Steinile (vasakult paremale: Frauenbergkirche, Pfarrkirche Hl. Nikolaus, Minoritenkirche)
Transport
thumb|Kremsi pearaudteejaam thumb|Kiirtee [[Viini Kremsi tööstuspiirkonnas]]
Linna pearaudteejaam on ristmikul Franz-Josefi raudteest Viini, Kremser raudteest Sankt Pöltenisse, Donauuferi raudteest Spitzi ja regionaalsest raudteest Horni. See asub Stockeraueri kiirtee S5 ja Kremseri kiirtee S33 ristumiskohas ning seda läbivad Doonau tee B3, Retzeri tee B35, Kremseri tee B37 ja Langenloiseri tee B218. Krems on Wieselbusi bussiliinide ristmik, mis pakub radiaalset ühendust Sankt Pölteni ja Alam-Austria erinevate piirkondade vahel.
Peamised maanteed
Betsimisarakad
pisi|Betsimisaraka tüdruk. Puuskulptuur Betsimisarakad (malagassi betsimisaraka 'lahutamatud') on malagasside etniline rühm. Nad moodustavad 15% Madagaskari elanikkonnast ning elavad Madagaskari saare kogu idarannikul.
Krems an der Donau
Transport
Raudtee
Linnas
Linnasiseselt töötab regulaarsete ajavahemike järel neljast bussiliinist koosnev võrk. Igal suvel ühendab turismirong iidseid linnaosi muuseumide, pearaudteejaama ja Kremsi reisilaevaterminaliga.
Haridusasutused
thumb|Bundesrealgymnasium Krems Ringstraße thumb|Doonau Kremsi ülikool
Vaba aja veetmise ja sportimiskohad
Ujuda saab Kremser Strandbadis (siseujula) ja väljas.
Krems an der Donauga seotud inimesed
thumb|150px|Wilhelm Miklas, 3. [[Austria president]]
thumb|150px|Franz Cölestin Schneider 1854
Avalik õigus
Avalik õigus on õigusvaldkond, mis reguleerib riigi tegevust ning riigi ja üksikisiku vahelisi suhteid.
Betsimisarakad
Betsimisarakad on Aafrika päritolu. Hõim moodustus 1720, kui piraat Thomas White (malagassi nimi Ratsimilaho) moodustas hõimuliidu kaitseks lõuna poolt tulevate sissetungijate (Tsikao konföderatsioon) eest ning Fenoarivo hõivamiseks.
Kõinastu mõis
Kõinastu mõis (saksa keeles Keinast) oli riigimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1758–1767 Maasi mõisast eraldatud alast.
Betsimisarakad
Betsimisarakad on paiksed talupojad, meresõitjad, kalurid ja kaupmehed.
Avalik õigus
Avaliku õiguse valdkonda kuuluvad tähtsamate harudena muuhulgas riigiõigus, haldusõigus ja karistusõigus.
Raamatuteaduse mõisteid
''Siin on loetletud raamatuteaduse mõisteid.
Hooghännalised
Hooghännalised (Collembola) on lülijalgsete hõimkonda kuuluv suur rühm alamaid loomi (traditsiooniliselt käsitletud putukate klassis, nüüd eraldi klass kuuejalgsete) hulgas. Hooghännalised on suurim selts klassi siselõugsed (Entognatha) kolmest rühmast (teised kaks on tõukjalalised (Protura) ja harkhännalised (Diplura)) ning tänapäeval ei loeta neid enam putukate klassi.
Hooghännalistel on suised peaosa sisse peidetud, siit ka klassi nimetus siselõugsed (Entognatha).
Hooghännaliste levila on väga lai, kuid kõige rohkem leidub neid parasvöötmes.
Hooghännalisi on umbes 10 000 liiki.
Eesti liigid
Hooghännalisi on Eestis teada umbes 90 liiki.
Aleksander Hendrikson
Aleksander Hendrikson (23. november 1895 Tallinn – 4. oktoober 1977 Tallinn) oli Eesti NSV riigi- ja parteitegelane. VSDTP liige märtsist 1917.
Lapse- ja noorpõlv
Sündis töölisperekonnas (isa Anton Hendrikson), 1910. aastal lõpetas algkooli ja läks lukksepa õpilasena tööle a/s Johansoni paberivabrikusse. Kuni 1918. aastani töötas mitmes tööstusettevõttes ning aastatel 1914–1918 lukksepana vaguniehitusmehhaanikatehases Dvigatel.
Aastal 1918, kui Saksa väed tungisid Tallinna, lahkus punakaartlasena sõjalaeval Helsingisse, kus astus vabatahtlikult Balti laevastikku. Teenis Kroonlinnas liinilaeval "Respublika". Balti Laevastiku poliitvalitsus saatis Hendriksoni 1921. aastal õppima Eesti töölisfakulteeti Leningradis. Ta lõpetas selle 1924. Suvevaheaegadel töötas ta kaubalaeval masinistina, sõitis Inglismaa, Saksamaa, Rootsi ja Soome vahet. Siis astus Leningradi F. Engelsi nimelisse Rahvamajandusinstituuti, kus lõpetas 1929. aastal tööstusosakonna ning saadeti insenerina tööle Leningradi keemiatrusti plaaniosakonda. Trust reorganiseeriti 1930 üleliiduliseks koondiseks “Lakokraska” ja Hendrikson määrati selle plaani-majandusosakonna ülemaks.
Aastal 1932. määrati ta keemiatehase "Respublika" direktoriks, kus töötas 1934. aastani, siis mobiliseeris ÜK(b)P KK ta tööle põllumajanduses ning saatis Tšeljabinski oblastisse teraviljasovhoosi "Buranõ" direktoriks. Seal töötas ta 1939. aastani, mil vabastati omal soovil. Hendrikson sõitis tagasi Leningradi ja asus tööle kunstivärvide tehasesse töö ja tehnilise normeerimise osakonna juhatajana. Aastal 1941 määrati ta mineraaltooraine tsehhi ülemaks, kus töötas 1944. aasta juunini.
Tagasi Eestis
Juunis 1944 juunis saadeti Hendrikson EK(b)P KK käsutusse ning määrati KK sekretäri asetäitjaks tööstuse alal. EK(b)P KK büroo otsusega kinnitati Hendrikson EK(b)P KK tööstusosakonna juhatajaks ja büroo otsusega 7. oktoobril 1944 EK(b)P KK sekretäri asetäitjaks tööstuse alal ja tööstusosakonna juhatajaks. EK(b)P KK büroo otsusega 3. veebruaril 1945 kinnitati EK(b)P Tallinna Linnakomitee II sekretäriks. EK(b)P KK büroo otsusega 17. september 1945 kinnitati Hendrikson Tallinna linna RSN TK esimeheks. Sellel kohal töötas ta 1961. aastani.
Hendrikson oli Eesti NSV Ülemnõukogu II ja III koosseisu saadik ja EKP KK liige aastatel 1948–1963 (valiti V – XIII kongressil, XIV kongressil 8. jaanuar 1964 enam ei valitud KK liikmeks).
Aastatel 1954 ja 1958 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste nõukogu saadik (kuni 18. märtsini 1962), alates 1958. aastast töötas NSVL ÜN Rahvuste Nõukogu majanduskomisjonis.
EKP KK büroo istungil 1961. aastal taotleti Hendriksonile liidulist personaalpensioni alates 1. märtsist 1961. ja Tallinna LK büroo otsusega 29. märtsist 1961 vabastati Hendrikson TK esimehe kohalt seoses pensionile minekuga. Esitati autasustamiseks Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga.
27. märtsil 1961 vabastati Hendrikson TK esimehe kohalt ja uueks esimeheks valiti Johannes Undusk. Pärast pensionile minekut juhtis Hendrikson 1963. aastast alates mõnda aega Tallinna linnakomitee juures asuvat mittekoosseisulist parteikomisjoni.
Isiklikku
Abikaasa: Aneta Hendrikson (sündis 1895), pojad Leonid (1926) ja Viktor (1939) ning tütar Ljudmila (1937).
Limburgi provints
Limburgi provints on või oli haldusüksus mitmes riigis:
Dallas
Dallas on linn Ameerika Ühendriikides Texase osariigis Trinity jõe kaldal. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 1 304 379. See on elanike arvult USA üheksas ja Texase osariigi suuruselt kolmas linn ning suurim linn Dallas-Fort Worthi (DFW) linnastus, kus elab üle 7,6 miljonit inimese.
Linn on ajalooliselt olnud nafta- ja puuvillatööstuskeskus ning seal ristuvad paljud raudteeliinid. Linna põhiosa asub Dallase maakonnas, mille halduskeskus linn on. Väike osa Dallasest asub ka Collini, Dentoni, Kaufmani, Tarranti ja Rockwalli maakonnas.
Linn on kuulus USAs mitmekülgse toiduvaliku ja restoranide poolest.
Ajalugu
Dallase piirkonnas elasid esimestena kado indiaanlased. 1819. aastal USA ja Hispaania vahel sõlmitud Adamsi-Onísi lepinguga, mis määras Uus-Hispaania põhjapiiriks Red Riveri, läks Dallase piirkond Hispaaniale. See püsis Hispaania võimu all kuni 1821. aastani, mil Mehhiko iseseisvus Hispaaniast ja see piirkond hakkas paiknema Coahuila y Tejase provintsis. 1836. aastal eraldus Mehhikost Texase Vabariik. Esimese püsiasula rajas Dallase alale 1841. aastal Tennesseest pärit jurist ja kaupmees John Neely Bryan. Nime "Dallas" päritolu on ebaselge. See võib pärineda ühelt asunikult Joseph Dallas või USA asepresidendilt George M. Dallas. Dallasesse rajati Charles Fourier' mõjutustega utopistlik-sotsialistlik kommuun La Réunion.
2. veebruaril 1856 sai Dallas linnaõigused. Linn hakkas kiiresti kasvama ja sinna saabus muu hulgas Prantsuse, Belgia, Saksa ja Šveitsi asunikke. Dallase majanduslik tähtsus hakkas kasvama raudteede jõudmisega linna 1870. aastatel. Linnast sai kaubandus-, rahandus- ja transpordikeskus, mis meelitas töölisi mujalt USA-st. Sajandivahetuseks oli Dallas saanud Edela-USA juhtivaks hulgikaubandusturuks. Tähtsaim majandusharu oli puuvilla tootmine. 1893. aasta majanduslanguse tagajärjel suleti paljud ettevõtted ja pangad, samuti langesid puuvilla, saematerjali ja jahu hind. Linn taastus 1898. aastaks
1890. aastal liideti Dallasega East Dallas, millega sai linnast Texase suurim. 1903. aastal sai Dallase osaks ka Oak Cliff. 1909. aastal valmis esimene pilvelõhkuja Mississippist läänes, 15-korruseline Praetorian Building, mis oli mõnda aega Texase kõrgeim hoone. 1908. aasta juulis tabas linna üleujutus, kui üle kallaste tõusis Trinity jõgi.
Ülemaailmne majanduskriis mõjutas ka Dallast ja 1930. aastate alguses oli linnas üle 18 000 töötu. Dallas elas majanduslanguse paremini üle kui teised linnad, kuna Dallas lähedal avastati samal ajal naftamaardla. Ida-Texase naftamaardla oli tol ajal maailma suurim. Selle tulemusena sai Dallasest naftatööstuskeskus.
Kliima
Dallases valitseb niiske lähistroopiline kliima. Suvel põhjast ja läänest puhuvad soojad ja kuivad tuuled toovad kuuma ilma, kui õhutemperatuur tõuseb sageli 40 °C lähedale. Talved on pehmed, keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 8,3 °C. Talvel võib põhjast tulla tugev külmafront Texas Norther, mil õhutemperatuur võib langeda kiiresti paarikümne kraadi võrra. Lumesadu esineb tavaliselt 1–2 päeval aastas. Kevaditi põhjast lõunasse liikuvad külmad õhumassid põrkuvad sooja ja niiske õhuga, mille tulemusena tekivad äikesetormid, tugevad vihmahood, rahe ja tornaadod. Tornaadod on Dallasele kõige suurem looduslik oht, kuna linn asub Tornado Alley piirkonna keskmes. Kõrgeim mõõdetud õhutemperatuur Dallases on 45 °C, mis mõõdeti 26. ja 27. juunil 1980. Madalaim temperatuur mõõdeti 18. jaanuaril 1930, mil oli −19 °C külma. Aastane keskmine sademete hulk on 955 millimeetrit.
Rahvastik
Dallase elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 1 304 379. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 1 197 816. See on Texase suuruselt kolmas ja USA üheksas linn.
2010. aasta rahvaloenduse järgi oli rassiline koosseis järgmine:
Haridus
Dallases on 337 riigikooli, 89 erakooli, 38 kolledžit ja 32 raamatukogu.
Majandus
Olulisemad Fortune 500 (2009) firmad Dallases: AT&T, Dean Foods, Texas Instruments, Southwest Airlines ja Energy Future Holdings Corporation.
Dallas on populaarsuselt kolmas ärireiside sihtkoht USA-s.
Transport
Linna läbivad kiirteed Interstate 20, Interstate 30, Interstate 35 ja Interstate 45. Dallases asuv viietasandiline teesõlm High Five Interchange on üks maailma suurimaid.
Dallase-Fort Worthi rahvusvaheline lennujaam on lennuliikluse poolest maailmas kolmandal ja reisijate arvult kümnendal kohal.
Ühistransporditeenuseid osutab Dallases Dallas Area Rapid Transit. Ühistranspordiliinidest toimivad Dallases ja selle eeslinnades bussi-, kergraudtee- ja linnalähirongiliinid. Dallases asub Chicago ja Los Angelese vahel kulgeva Amtraki reisirongiliini peatus.
Vaatamisväärsused
Dallases asub 1888. aastal asutatud Texase esimene loomaaed. Dallase kesklinnas paikneb Pariisi Palais Garnier' eeskujul ehitatud Wilson Building. Texase Kooliõpikute Hoidla kuuendale korrusele, kust Lee Harvey Oswald tulistas 1963. aastal John F. Kennedyt, on rajatud John F. Kennedy mõrva teemaline muuseum Sixth Floor Museum.
Kultuur
Dallas on tuntud kultuurikeskus oma ooperimaja, sümfooniaorkestri ja mitmete teatritega.
1920. ja 1930. aastatel oli popmuusika keskuseks kesklinna idaserval asuv Deep Ellum. Tolle aja džäss- ja bluusmuusika tähtsamad esindajad, nagu Huddie "Leadbelly" Ledbetter ja Blind Lemon Jefferson, esinesid Ella B. Moore's Park Theateris, Hattie Burlesoni tantsusaalis ja teistes kohalikes klubides. Tänapäeval viljeldakse Dallases paljusid popmuusika stiile ning linnas on palju meelelahutusasutusi, näiteks Summer Musicals ja Starplex, ning muusikakollektiive, näiteks Dallas Jazz Orchestra, Classical Guitar Society ja Dallas Chamber Orchestra.
1872. aastal asutati Dallases Thompsoni varieteeteater ja sellest ajast alates toimunud pidevalt teatrietendused. 1921. aastal avati Little Theater of Dallas. 1955. aastal loodi Dallas Theater Center, mis andis etendusi Frank Lloyd Wrighti projekteeritud Kalita Humphreysi teatris. Dallas toimub iga-aastane Dallase rahvusvaheline filmifestival.
Sport
Dallas on Houstoni kõrval Texase spordielukeskus. Esimesed spordiklubid rajati 19. sajandil, mil oli populaarseim hobuste võiduajamine. Dallases on esindatud kõik USA tähtsamatesse spordisarjadesse kuuluvad klubid. Linnas tegutsevad Ameerika jalgpalli klubi Dallas Cowboys, korvpalliklubi Dallas Mavericks, pesapalliklubi Texas Rangers ja jäähokiklubi Dallas Stars.
1984. aastal toimus Dallases Fair Parkil Vormel-1 etapp.
Sõpruslinnad
Dallasel on kaksteist sõpruslinna:
Sooküla (Võru)
Sooküla on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
SN 2004dj
Supernoova eellaseks oli täht noorest ja kompaktsest tähekobarast NGC 2403 spriraalgalaktikas, mis asub Kaelkirjaku tähtkujus 11–14 miljoni valgusaasta kaugusel. See täht oli Päikesest umbes 15 korda suurema massiga. Kobar, milles supernoova tekkis, oli katalogiseeritud 96. objektina Allan Sandage'i 1984. aastal koostatud tähti ja tähekobaraid koondavas valgustugevuse nimekirjas ning seetõttu on sellele sageli viidatud ka nimega Sandage 96.
Konrad Gesner
Konrad Gesner (kasutatud ka nimekujusid Conrad Gessner, Conrad Geßner, Conrad von Gesner, Conradus Gesnerus; 6. märts 1516 – 13. detsember 1565) oli Šveitsi loodusteadlane, arst ja bibliograaf. Tema kolmeköiteline teos "Historiae Animalium" (1551–1558) pani aluse tänapäevasele (teaduslikule) zooloogiale. Tema järgi on nimetatud taimeperekond Gesneria (kuulub Gesneriaceae sugukonda).
1984 (Orwell)
"1984" on 1949. aasta 8. juunil Ühendkuningriigis ilmunud George Orwelli düstoopiline romaan totalitaarsest tulevikuriigist. Romaan oli mõeldud hoiatama totalitarismiga kaasnevate ohtude eest. „1984“ on viimane Orwelli kirjutatud raamat. Eesti keeles ilmus see 1990. aastal Elias Treemani (Tõnis Arro, Tiit Kusnetsi ja Rünno Vissaku kollektiivne pseudonüüm) ja 2002. aastal koos „Loomade farmiga“ samas tõlkes autorite nimede all. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastal sajandi saja parima raamatu hulka.
Ümarmudil
Kirjeldus ja eluviis
Ümarmudil elab nii soolases kui ka magevees ja eelistab riimveelisi veekogusid. Ümarmudil liigub kividel ja teistel pindadel sügavamates veekihtides, kuid elab edukalt ka muudes paikades, sealhulgas avatud liivapinnasel ning suurte veetaimede ehk makrofüütide vahel. Ümarmudilal on hästi arenenud meeleelund, mis tunnetab vee liikumist. See omadus aitab neil leida toitu ka täielikus pimeduses, andes neile eelise teiste sama elupaiga kalade ees. Rändkarp, olles külluslikuks toidulauaks, võis soodustada ümarmudila ja teiste Euraasia liikide levikut. Ümarmudila levik Musta ja Kaspia mere rannikualadel viitab nende potentsiaalile edestada rannikukalu varjumisel, eriti taimede ja kivise pinnase vahel. Samas suudavad nad rännata ka sügavamatesse vetesse, talvel kuni 50–60 meetri sügavusele.
1984 (Orwell)
Sisukokkuvõte
Romaani tegevus toimub kaugel kujuteldavas tulevikus, mil maailmas on alles vaid kolm omavahel pidevalt sõjas olevat totalitaarset riiki. Need kolm riiki on Okeaania, Euraasia ja Ida-Aasia.
Ümarmudil
Toitumine
Ümarmudil on tavaliselt öise toitumisviisiga (on ka päevase toitumisega isendeid) ning arvatakse, et nad suudavad märgata oma saaki ainult paigal püsides. Peamiseks toiduks on molluskid, koorikloomad, ussid, kalamari, rannakarbid, väiksemad kalad ja putukavastsed. Suuremad ümarmudilad toituvad peamiselt rändkarpidest, mida ükski teine liik Suures järvistus nii isukalt ei söö. Seega saavad ümarmudilad hästi kasvada ja populatsiooni suurendada. Täiskasvanud ümarmudilad toituvad peamiselt molluskitest. . Kevaditi on Sassõki limaanis nende peamiseks toiduks väikesed veeteod ja südakarbid. Samal aastaajal toitub ta Rumeenia rannikul Mustas meres hoopis hulkharjasussidest, vähilaadsetest ja mudilate noorjärkudest. Sevastoopoli lähedal sööb ümarmudil molluskeid, Kara-Dagi lähedal molluskeid ja kalu. Odessa lahes on ümarmudila menüüs 23 liiki. Kevadel peamiselt vahemere rannakarp, Mytilaster lineatus rannakarbliste seltsist, kakandilised ja ussikesed. Vahemere rannakarp ja rannakarbiline Mytilaster lineatus on aga olulised toitumiseks aastaringselt. Hulkharjasussid on osutunud bentose seast kõige valitumaks.
Levik
Ümarmudila põline elupaik on Ponto-Kaspia vesikond, eriti arvukalt leidub teda Araali, Kaspia ja Marmara meres ning nendesse suubuvates jõgedes ja Mustas meres. Laevade ballastveega on ümarmudil levinud edukalt Läänemeres ja Egeuse meres ning Põhja-Ameerikas Suures järvistus. Invasiivse liigina avastati see kala Euroopas Gdański lahes 1990. aastal ja Põhja-Ameerikas Saint Clairi jõest samuti 1990. aastal.
George Clooney
George Timothy Clooney (sündinud 6. mail 1961 Kentucky osariigis Lexingtonis) on Oscari ja kolme Kuldgloobusega pärjatud Ameerika Ühendriikide näitleja, stsenarist ning filmilavastaja ja -produtsent.
Kazimir Malevitš
Kazimir Malevitš (vene keeles Казимир Северинович Малевич, poola keeles Kazimierz Malewicz; 23. veebruar (vkj. 11. veebruar) 1879 Kiievi lähedal – 15. mai 1935 Leningrad) oli poola päritolu Ukraina maalikunstnik, kunstiteoreetik ja geomeetriline abstraktsionist, kes oma stiili nimetas suprematismiks. Tänapäeval peetakse teda ukraina avangardistide liikumise üheks silmapaistvaimaks esindajaks, ta tegutses ka Venemaal ja Valgevenes.
George Clooney
Telesarjas "Kiirabihaigla" kaasategemine tõi talle aastail 1996, 1997 ja 1998 parima draamasarja meespeaosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni.
Kazimir Malevitš
Kazimir Malevitš ristiti katoliku kirikus 1. märtsil (vkj. 17. veebruaril) 1879. Pikka aega arvati Malevitši sünniaastaks 1878, alles 2006. aastal avaldati hulgaliselt tema eluloolisi dokumente, mille järgi ta oli aasta noorem.
Ümarmudil
Levik
Eestis avastati ta esimest korda 1992. aastal Pärnu lahest, ametlikult määrati 2002. aastal püütud isend. Kuigi ümarmudil on Eestis juhusissetungija, on ta väga tolerantne erineva toidu ja elupaiga suhtes, ta paljuneb kiiresti ja levib hästi. Nüüdseks võib ümarmudilat kohata rohkesti ka Soome lahes ning Muuga lahes on teda nii palju, et väljapüütud isendeid enam ei registreerita ega mõõdeta-kaaluta. Samuti on ümarmudilat leitud ühest Lääne-Virumaa meriforellijõest ning peetakse tõenäoliseks, et lähitulevikus asustab ümarmudil ka paljud Eesti siseveekogud.
Ümarmudil on väga visa ning suudab ellu jääda ka veekvaliteedi halvenemisel. See võime ning nende soodumus ujuda aukudesse ja teistesse lõhedesse seletab, kuidas ümarmudil sisenes laeva ballastvette ning jäi seal ellu.
Kazimir Malevitš
Joonistama õppis Malevitš iseseisvalt pärast seda, kui ema oli talle 15 aasta vanuselt värvid kinkinud. 1895 astus ta Kiievis Nikolai Muraško joonistamiskooli.
1984 (Orwell)
Sisukokkuvõte
Raamatu peategelane on Winston Smith, kes elab pärast teist maailmasõda toimunud tuumasõjast laastatud Okeaanias. Okeaaniat juhib Partei, kes kontrollib kõike ja korraldab elanikkonnale ajupesu, et nad kuulaksid mõtlematult Partei juhti Suurt Venda. Okeaania võim on jaotatud nelja ministeeriumi vahel, milleks on Armastuseministeerium, Rahuministeerium, Külluseministeerium ja Tõeministeerium, kus töötab ka Winston.
Ümarmudil
Paljunemine
Ümarmudil koeb pärast pikka puhkeperioodi suvekuude jooksul, kasutades ära sobilikke temperatuuri- ja toidutingimusi. Emaskalad saavad täiskasvanuks ühe- kuni kaheaastaselt ning isased kolme- kuni nelja-aastaselt. Kudemine toimub tihedalt aprillist kuni septembrini. Iga emane toodab 300–5000 suurt marjatera, need hoiustatakse pesades, mis asuvad kivide, puuhalgude või vette sattunud anumate peal või sees. Edaspidi valvavad pesi isased.
Kazimir Malevitš
1896 kolis pere Kurskisse. Seal hakkas Malevitš töötama joonestajana Kurski-Moskva raudteevalitsuses. Samal ajal harjutas ta maalimist. Mõttekaaslastega organiseeris ta Kurskis joonistajate sõpruskonna. Sel ajal elas ta oma sõnul topeltelu: töö ja hobi. 1898 oli tal enese sõnul esimene avalik näitus, kuigi dokumentaalseid tõendeid selle kohta ei ole avastatud.
pisi|left|Kazimir Malevitš 1899 abiellus Malevitš Kazimira Zgleitsiga (1881–1942). Laulatus toimus 27. jaanuaril 1902 Kurski katoliiklikus Jumalaema Taevaminemise katedraalis. Pere üüris 260 rubla eest aastas 5 tuba majas, mis on tänapäeval säilinud, kuid halva seisukorra tõttu lammutamise ohus.
1905 otsustas Malevitš tuua ellu pöörde ja kolida Moskvasse. Abikaasa oli sellele vastu, sest tema jäi kahe lapsega maha. Augustis esitas Malevitš avalduse astuda Moskva maalikunstikooli, aga teda ei võetud vastu. Pere juurde Kurskisse tagasi minna ta ei tahtnud. Ta sai elukoha Lefortovos kunstnike kommuunis, kus elas umbes kolmkümmend kunstnikku koos ja üüri tuli maksta kõigest 7 rubla kuus, mis oli tolle aja kohta väga odav. Kuid 1906. aasta kevadel sai tal sellegipoolest raha otsa ja ta pidi Kurskisse pere juurde tagasi minema. Samal suvel esitas ta teist korda Moskva maalikunstikooli sisseastumisavalduse ja teist korda ei võetud teda vastu.
pisi|"Inglane Moskvas" (1914) 1907 sõitis Malevitši ema Moskvasse, kus ta sai algul tööd söökla juhatajana ja pärast rentis söökla endale. Mõne kuu pärast oli ta üürinud viietoalise korteri ning käskis pojal ja tema perel enda juurde kolida. Lõpuks avas ta omaenda söökla. Malevitš, tema naine ja kaks last võtsid endale ema korteris kolm tuba. Abikaasade vahel süvenesid lahkhelid ning lõpuks võttis Zgleits lapsed ja sõitis Meštšerskoje külla, kus sai tööd velskrina psühhiaatriahaiglas. Hiljem pani ta sealt ühe arstiga plehku, jättes oma lapsed psühhiaatriahaigla majandusjuhataja Mihhail Rafalovitši hoolde.
1984 (Orwell)
Sisukokkuvõte
Winston tahab endale paremat elu ja soovib teada saada tõde, kuna ta teab, et talle valetatakse. Tõde otsides hakkab Winston salaja Partei vastu mässama, kuna talle ei meeldi pidev tõe moonutamine ja ajaloo ümberkirjutamine eesmärgil, et kõik allikad vastaksid Partei väidetele. Tõeministeeriumis kohtab Winston Juliat, kes osutub ka Partei-vastaseks ning nad asuvad koos vastupanule. Winstonil ja Julial tekib armusuhe ja selleks, et kohtuda, rendivad nad endale proletariaatide naabruskonnas toa.
Kazimir Malevitš
Kui Malevitš laste järele sõitis, tutvus ta Rafalovitši tütre Sofiaga (surnud 1925). Nad hakkasid peatselt kokku elama, kuigi abielulahutus võttis aega ja sai teoks alles 1909. Samal aastal Malevitš ja Rafalovitš abiellusid, aga mitte enam kiriklikult. Äiale kuulus maja Moskvast mõne kilomeetri kaugusel Nemtšinovkas, kuhu abielupaar alaliselt elama asus.
1984 (Orwell)
Sisukokkuvõte
Winston viib Julia kohtuma O’Brieniga. Winston arvas, et ka O’Brien on Parteivastane, kuid O’Brien osutub Partei spiooniks. O’Brieni roll oli mängida sisepartei ametnikku, kes on salaja teisitimõtlejate rühma ehk Vennaskonna liige. O’Brien pidi tuvastama „mõtteroimareid”, et Mõttepolitsei saaks nad eemaldada. Nii püüab Mõttepolitsei lõpuks kinni ka Winstoni ja Julia ning nad saadetakse Armastuseministeeriumisse, et neid vangistada, piinata ja ümber kasvatada.
Kazimir Malevitš
Tormilise eraelu ajal ei jätnud Malevitš kunsti unarusse. 1906–1910 külastas ta Moskvas kunstniku Fjodor Rerbergi ateljeed ja praktikume. 1907 osales ta Moskva kunstnike ühingu 14. näitusel. 1910 osales ta kunstnike rühmituse Ruutusoldat esimesel näitusel. 1911. aasta veebruaris näitas ta oma töid ühingu Moskva Salongi esimesel näitusel ja sama aasta aprillis-mais Peterburis kunstnike rühmituse Noorsoo Liit teisel näitusel. 1912. aasta jaanuaris-veebruaris oli Noorsoo Liidu kolmas näitus Peterburis ja samal aastal Münchenis "Sinise ratsaniku" näitus. Tema rohkem kui 20 primitivistlikku teost olid väljas Moskvas rühmituse "Eesli saba" näitusel.
1984 (Orwell)
Sisukokkuvõte
Winston ja Julia vangistatakse, et hävitada igasugune iseseisev mõtlemine ja muuta nad alluvateks, Suurt Venda armastavateks kodanikeks. Winston suudab pikalt Partei ajupesule vastu olla, kuid ta murdub, kui ta viiakse Tuppa 101, kus ta seisab silmitsi oma suurima hirmu, rottidega. Ta karjub paaniliselt, et seda kõike tehtaks Juliale, mitte temale. Julia oli ainus isik, keda ta ei olnud veel reetnud ning tema reetmine tähendas, et Partei oli suutnud ta murda. Pärast seda lastakse Winston vabaks, kuid ta ei ole enam Juliast huvitatud. Ta teab, et ta sureb, kuid see ei loe, sest ta armastab Suurt Venda
Autorist
George Orwell, sünninimega Eric Arthur Blair, sündis 25. juunil 1903. aastal Indias. Järgmisel aastal viis ema ta Ühendkuningriiki, kus ta üles kasvas. Ta oli inglise kirjanik, kes kirjutas romaane, esseesid ja arvustusi
Ümarmudil
Konkurents
pisi|left|Ümarmudil Kõik mudilate liigid ei ole Läänemeres võõrliigid. Sissetungijaks on ümarmudil, kuid näiteks must mudil on Läänemeres põliskala, teda võib leida näiteks Ahvenamaa saarestiku vetest. Palju põlisliike on aga kadunud aladelt, kus ümarmudil on hästi elama hakanud. Teda on leitud väiksematele kaladele, järveforelli marjale ja kalamaimudele jahti pidamas. Nad võivad ka toituda näiteks võldase marjast ja maimudest.
Võldas on ümarmudila sisstungist eriti mõjutatud. Kudemispaiga pärast peab ta võistlema suurte ümarmudilatega (suurem kui 10 cm), elupaiga pärast noorte ümarmudilatega (6–10 cm) ning toidu pärast väikeste ümarmudilatega (väiksemad kui 6 cm). Tähtsaim osa võldase arvukuse langusel on ümarmudila segamine võldase pesitsemisel, teistel konkurentsifaktoritel on väiksem osakaal. Täiskasvanud ümarmudilad kaitsevad agressiivselt oma kudemispaika ning hõivavad peamised kudemispaigad, hoides võldaseid eemal. Laboratoorsetes katsetes selgus, et pärast ümarmudila viimist veehoidlasse, kus elavad võldased, hakkas ümarmudil võldasele lähenema ja teda taga ajama. Kui aga tehti vastupidi, ning võldas viidi ümarmudila elupaika, hakkasid ümarmudilad uusi kalu taga ajama ja hammustama. Võldas ei olnud ümarmudila vastu ühelgi viisil agressiivne.
Kazimir Malevitš
1914 korraldas ta Moskvas Kuznetski sillal häppeningi, jalutades ringi, igas nööpaugus puulusikas. Samal aastal osales ta Ruutusoldati näitusel, samuti Pariisis Sõltumatute salongi näitusel. Ta illustreeris sel aastal ka oma sõprade, ooperi "Võit Päikese üle" põhiliste autorite Aleksei Krutšonõhhi ja Velimir Hlebnikovi raamatuid.
1984 (Orwell)
Tegelased
Winston Smith – Winston Smith on romaani peategelane. Ta töötab Tõeministeeriumis, kus tema töö on igasuguste dokumentide vastavusse viimine Partei soovidega. Vilets toit ja kehvad elutingimused on Winstoni tervise rikkunud, kuigi ta on ainult 39-aastane. Tal on parema jala pahkluu kohal veenilaiendi haavand, mis ei parane. Winston on mõtlik ja uudishimulik ja tahab teada, kuidas ja miks Partei Okeaanias kontrolli saavutas. Ta ei allu Parteile pimesi ning ei võta nende öeldut tõena, kuna ta teab, et Partei saab enda soovi kohaselt minevikku lihtsalt muuta. Ta ei ole isegi selles kindel, kas ta elab 1984. aastas või mitte.
Kazimir Malevitš
pisi|"Must ruut" (1923) 1915 osales Malevitš Petrogradis esimesel futuristlikul näitusel "Tramm B". Samal aastal valmisid tal esimesed suprematistlikud maalid, nende hulgas "Must ruut", mis kujunes omamoodi suprematismi manifestiks. Esimest korda oli see näitusel väljas Petrogradis 1. jaanuaril 1916 (vkj. 19. detsembril 1915) ja see osutus üllatavalt menukaks. Selle näituse nimi oli "Piltide "0,10" viimane futuristlik näitus" ja sellel esitles ta 39 teost ühise nimetuse all "Maalikunsti suprematism". Malevitš jätkas suprematistlikku seeriat maalidega "Must ring" ja "Must rist".
George Clooney
Oma režissööridebüüdi tegi ta 2002. aastal filmiga "Confessions of a Dangerous Mind" ("Ohtliku mehe pihtimus").
Kazimir Malevitš
Malevitš ei piirdunud maalidega. 1915 pani ta kirja manifesti "Kubismilt suprematismile. Uus realism maalikunstis". Selle andis välja Mihhail Matjušin, kes oli näiteks ooperile "Võit Päikese üle" muusika kirjutanud. 1916 aitas ta organiseerida niinimetatud "Avalikku suprematistide populaarteaduslikku loengut" ja esines sellel ettekandega "Kubism – futurism – suprematism". Ta organiseeris samal aastal ühingu Supremus, mis andis välja samanimelist ajakirja, ja esitles Ruutusoldati näitusel 60 suprematistlikku maali.
1984 (Orwell)
Tegelased
Winston mäletab, et tal oli kunagi pere ning nad ei olnud alati sellise järelevalve all. Ta hakkab päevikut kirjutama ning vannub, et kaitseb ning räägib ainult tõde.
Julia – Julia on Winstoni kaaslane ja parteivastane. Julia on 26-aastane ning ei mäleta seetõttu Parteieelsest ajast mitte midagi. Tema arvates on kõik alati Partei kontrolli all olnud ja ta ei arva, et Partei vastu mässamisest abi oleks. Julia töötab ka Tõeministeeriumis, on Noorte Antiseksuaalse Liidu liige ning kogukonnas väga aktiivne. Ta aitab alati üritusi korraldada ja näitab vihkamise minutitel suurt entusiasmi. Tegelikult vihkab ka tema Parteid, kuid mängib oma osa, et Mõttepolitsei teda ei kahtlustaks. Julia armastab Winstonit ning loob temaga kontakti, et nad saaksid koos aega veeta.
George Clooney
Võidud
Oscar
1984 (Orwell)
Tegelased
O’Brien – O’Brien on sisepartei liige, kes võtab Winstoniga ühendust ja mängib, et ta on Vennaskonna liige. Ka O’Brien töötab Tõeministeeriumis, aga mingil võõral töökohal, millest Winstonil ei ole mingit ettekujutust. Tegelikult on O’Brien aga Mõttepolitsei spioon, kelle ülesanne on „mõtteroimareid" kinni püüda. O’Brien on Winstoni jälil olnud juba aastaid ning lihtsalt oma hetke oodanud. O’Brien vastutab Winstoni piinamise ja ümberõpetamise eest.
Kazimir Malevitš
1916. aasta suvel mobiliseeriti Malevitš Venemaa sõjaväkke, aga demobiliseeriti 1917.
1984 (Orwell)
Tähtsad sümbolid
Suur Vend – Suur Vend on Partei juht ning Okeaania diktaator. Keegi ei ole kunagi Suurt Venda näinud, kuid terve linn on täis plakateid Suurest Vennast.
Kazimir Malevitš
1917. aasta mais valiti Malevitš Moskva maalikunstnike nõukokku vasakpoolse föderatsiooni ehk noortefraktsiooni esindajana. Augustis sai ta Moskva soldatite saadikute nõukogu kunstnike sektsiooni esindajaks, ta tegeles rahvavalgustamisega ja töötas välja rahva kunstiakadeemia projekti. Oktoobris valiti ta ühingu Ruutusoldat esindajaks. Novembris määras Moskva Sõja-Revolutsioonikomitee Malevitši muinsuskaitsekomissariks ja kunstiväärtuste kaitse komisjoni liikmeks. Tema hoole alla kuulus Moskva kremli varade kaitse.
1984 (Orwell)
Tähtsad sümbolid
Lisaks suurtele plakatitele tema näost oli iga plakati peal kirjas „SUUR VEND VALVAB SIND”. Suur Vend jälgib kõiki kõikjal ja alati ekraanide, Mõttepolitsei ja spioonide abil. Okeaania ühiskonda iseloomustavad manipulatsioon, tõe moondamine, propaganda ning privaatsuse puudumine. Tänapäeval kasutatakse väljendit Suur Vend, et viidata kellelegi, kes kuritarvitab oma poliitilist positsiooni.
Kazimir Malevitš
1919 sõitis Malevitš Moskvasse tagasi. Seal juhatas ta uue kunsti suprematismi õppimise töötuba, mis oli üks vabadest riiklikest kunsti töötubadest. Ta esitles oma teoseid 10. riiklikul näitusel "Esemetu kunst ja suprematism". Samal aastal avaldas ta teoreetilise artikli "Uutest süsteemidest kunstis". Detsembris avati Moskvas tema esimene tagasivaateline näitus "Kazimir Malevitš. Tema tee impressionismilt suprematismile".
1984 (Orwell)
Tähtsad sümbolid
Kaksisoim – Eesti keeles esineb väljend kaksisoim ka kui topeltmõtlemine ning see on usk kahte vastuolulisse ideesse samal ajal. Partei loosungid „SÕDA ON RAHU”, „VABADUS ON ORJUS” ja „TEADMATUS ON JÕUD” kirjeldavad topeltmõtlemist väga hästi. Partei sisendab kodanikele neid loosungeid ja inimesed võtavad need omaks aru saamata, et midagi on valesti. Inimeste mõtetes ei ole konflikti, kuigi sõnade mõtted on omavahel konfliktis.
Kazimir Malevitš
1919. aasta novembris sõitis ta Vitebskisse ja hakkas tööle sealses kunstikoolis, mida tollal juhatas Marc Chagall. Sel perioodil ta peaaegu ei maalinud, vaid kirjutas kunstiteoreetilisi ja filosoofilisi artikleid. Tema ümber moodustus kunstnike rühm UNOVIS – see on lühend sõnadest Утвердители нового искусства ('uue kunsti järgijad'). Selle liikmete hulka kuulus Lazar Lissitski, kelle mõjul Malevitš hakkas uurima arhitektuuri. Malevitš huvitus ka aerofotodest, sest ülalt vaadates võib maapinnal sageli leida geomeetrilisi kujundeid, eriti tehislikes maastikuelementides, ja mõnigi tema teos on aerofotodest mõjutust saanud.
Parafoonia
Parafoonia on muusikas mitmehäälse faktuuri tüüp, mille puhul meloodiat dubleeritakse mingi intervalli võrra kõrgemal või madalamal. Keskaegse varase mitmehäälsuse puhul oli selleks intervalliks tavaliselt kvart või kvint.
1984 (Orwell)
Tähtsad sümbolid
Uuskeel – Uuskeel on Partei loodud propagandistlik keel. Selle eesmärk on piirata mõtlemist,  et inimesed ei saaks mõelda Parteivastaseid mõtteid, kuna sõnu nende mõtete jaoks ei eksisteeri. Keelest kustutatakse kindlad sõnad, asendatakse teiste sõnadega, kõiki sõnu saab kasutada tegusõnade, nimisõnade, omadussõnade ja määrsõnadena
Ümarmudil
Konkurents
Calumet' sadamas Chicagos on kadunud võldase pesad ja alla aasta vanused isendid alates 1994. aastast, mil ümarmudil seal end sisse seadis. Ümarmudil ja võldas peituvad mõlemad päevasel ajal röövloomade eest kivide alla ning ilmuvad toitumiseks välja öösiti. Selline ruumikonkurents tõrjub võldase sügavamatesse ja vähem kaitstud piirkondadesse, kus ta võib kergesti saagiks langeda. Kõige tihedam on konkurents toidu pärast noorte (alla 6 cm) isendite vahel, sest mõlemad vajavad toiduks lülijalgseid.
Kazimir Malevitš
pisi|left|"Suprematism" (1921–1927) Ta juhatas Oktoobrirevolutsiooni 3. aastapäeva tähistamise kunstilist poolt Vitebskis. Samal aastal sündis tal tütar, kelle ta UNOVISi järgi nimetas Unaks. 1921 osales Malevitš Moskvas näitusel, mis korraldati Kominterni 3. kongressi ajal. 1922 lõpetas Malevitš oma peamise teoreetilise ja filosoofilise teose "Suprematism. Maailm kui esemetus või igavene rahu". Vitebskis anti välja tema brošüür "Jumal ei ole kõrvale heidetud. Kunst, kirik, vabrik".
1922. aasta algul kolis Malevitš koos mõne mõttekaaslasega Petrogradi. Samal aastal olid tema maalid väljas Berliinis esimesel vene kunsti näitusel. 1923 korraldati Moskvas Malevitši 25. tegevusaastale pühendatud kunstinäitus, mis oli tema loomingu teine ülevaatenäitus. Uutest tegutsemisviisidest väärivad märkimist tema kavandid Petrogradi Riikliku Portselanitehase jaoks. 1924–1926 töötas Malevitš Leningradi riikliku kunstiinstituudi direktorina. Ühtlasi astus ta Kaasaegsete Arhitektide Ühenduse liikmeks. Kuid juba 1926. aasta lõpul Leningradi riiklik kunstiinstituut likvideeriti.
1925 suri Malevitši abikaasa Sofia. 1927 sõlmis Malevitš kolmanda abielu Natalja Mantšenkoga (1902–1990).
1927. aasta märtsis sõitis Malevitš komandeeringusse algul Varssavisse ja siis Berliini. Ta külastas ka Bauhausi. Varssavis, Berliinis ja Münchenis korraldati tema näitus. Need näitused panid aluse Malevitši rahvusvahelisele tuntusele. Münchenis ilmus ka tema raamat "Maailm kui esemetus". Ent Leningradi tagasi tuli ta ilma oma kunstita. Ta tajus, et pärast Vladimir Lenini surma ja Lev Trotski kukutamist võimult hakkas Nõukogude Liidu poliitika moodsa kunsti suhtes muutuma. Stalinism pöördus abstraktsionismi vastu, süüdistades seda selles, et see on "mandunud" ja "kodanlik kunst". Selle asemel hakati edendama sotsialistlikku realismi. Malevitš kartis, et tal võib oma kunsti avaldamisega raskusi tekkida, ja sellepärast jättiski selle välismaale.
1928. aastal sai Malevitš hakkama omapärase eksperimendiga: ta maalis suurema osa oma loomingust uuesti. Tretjakovi galerii soovis korraldada tema kolmanda ülevaatenäituse, aga suur osa Malevitši loomingust oli välismaal. Sellepärast lõi Malevitš tsükli impressionistlikke teoseid ja dateeris need aastatega 1903–1906, seejärel lõi ta tsükli talueluainelisi töid ja dateeris need 1908–1912. Selle näituse jaoks lõi ta ka kolmanda "Musta ruudu", sest Tretjakovi galerii eelmine eksemplar oli halvas seisukorras. Näitus avati 1. novembril 1929.
Ümarmudil
Konkurents
Ümarmudila sisseviimine võib olla põhjustanud lindude toidumürgistuse. Parasiitidesse nakatunud mudilate käitumise muutuse tõttu on nad eelistatud saak kalatoidulistele lindudele. Erie järvel oli toidumürgistus tabanud just enamasti neid linde, kes olid rohkelt toitunud ümarmudilast.
Kazimir Malevitš
pisi|"Niitja" (1930) 1928 töötas Malevitš riiklikus kunstiajaloo instituudis osakonnajuhatajana, kuid tema osakond suleti. Seejärel töötas ta 1928–1930 Kiievi kunstiinstituudis õppejõuna. Anatoli Lunatšarski määras Malevitši 1929 VNFSV rahvavalgustuse rahvakomissariaadi kujutavate kunstide osakonna rahvakomissariks, kuid Lunatšarski vabastati sellest ametist juba samal aastal ja tema ametijärglane Andrei Bubnov oli jäiga liini esindaja.
pisi|left|"Autoportree" (1933) 1930. aasta sügisel NKVD vahistas Malevitši ja süüdistas teda Saksamaa kasuks spioneerimises. Ta istus vangis kuni 1930. aasta detsembrini.
1984 (Orwell)
Tähtsad sümbolid
Mõtteroim – Romaanis on mõtteroim mõelda selliseid mõtteid, mis on Parteivastased, ei vasta partei ideoloogiale, riigikorrale või väljendavad millegi suhtes vastuolu või kahtlust. Mõtteroimareid jahib Mõttepolitsei, kes võib olla ükskõik kus. Isegi kerge näoilme muutus võib inimese reeta ning kõigile ta mõtted paljastada.
Kazimir Malevitš
1931 töötas Malevitš Leningradis Punases teatris. 1932 sai ta tööd Vene muuseumi eksperimentaallabori juhatajana. Tema oma tööd lülitati ekspositsiooni "Imperialismiajastu kunst". Kuid samal aastal esines ta ka juubelinäitusel "VNFSV kunstnikud 15 aasta jooksul". Selle näituse jaoks maalis ta neljanda ja viimase "Musta ruudu".
Ümarmudil
Konkurents
Mitte kõik seosed ümarmudilaga pole negatiivsed. Ümarmudil moodustab suurema osa Erie veemadude (Nerodia sipedon insularum) toidust Erie järves ning ümarmudilate arvukuse kasv on positiivses seoses veemadude populatsiooni kasvuga, suurenenud kasutempo ning keha kasvu suurenemisega. Tänu arvukuse kasvule eemaldati veemadu 2011. aastal osariigi ohustatud liikide nimistust. Lisaks pakuvad ümarmudilad külluslikku toidulauda meelelahutuslikku kalapüüki harrastavatele inimestele, seda ka kollane ahven ja suursuu-ahven.
Parafoonia
Rousseau (1765: 11: 920) kirjutab: PARAFOONIA on muusikas selline konsonants, mis ei teki samadest helidest nagu unisoon, mida nimetatakse homofooniaks, ega ka samadest helidest nagu oktav, mida nimetatakse antifooniaks, vaid erinevatest helidest, nagu kvintidest ja kvartidest. Sekste ja tertse kreeklased ei nimetanud parafooniaks, kuna neid loeti dissonantsideks." (PARAPHONIE, s. f. en Musique, est cette espece de consonnance qui ne résulte pas des mêmes sons comme l’unisson, qu’on appelle homophonie, ni de la réplique des mêmes sons, comme l’octave qu’on appelle antiphonie, mais de sons réellement différens, comme la quinte & la quarte. A l’égard de la sixte & de la tierce, les Grecs ne les comptoient pas pour des paraphonies, parce qu’ils les regardoient comme des dissonnances.)
Kazimir Malevitš
Vastavalt aja nõuetele pöördus Malevitš 1932 realismi poole ja sellega algas tema loomingu viimane etapp. See jäi lühikeseks, sest 1933 haigestus Malevitš eesnäärmevähki. 1932 alustas ta monumentaalset pilti "Sotslinn", mis jäi lõpetamata. 1934 osales ta näitusel "Naine sotsialistlikul ehitusel". 1935 esines ta oma viimasel näitusel, kus esinesid Leningradi kunstnikud. Pärast seda sattus ta sedavõrd põlu alla, et alles 1962 oli võimalik tema kunsti NSV Liidus taas näitusel näha.
Ümarmudil
Konkurents
Ümarmudil mõjutab loomastikku kõige rohkem kõva merepõhjaga piirkonnas.
Parafoonia
Reissmann (1882: 364) defineerib parafooniat järgmiselt: "Parafoonia, ebakõla - vastandina sümfooniale - oli Kreekas meloodia kulgemine kvartides ja kvintides (parafoonilistes intervallides), kui ebameeldivalt kõlavates." (Paraphonie, Missklang - im Gegensatz zu Symphonie - hieß bei den Griechen die melodische Fortschreitung in Quarten und Quinten (paraphonische Intervalle), als übelklingend.)
Kazimir Malevitš
pisi|"Una portree" (1934) Malevitš suri Leningradis 15. mail 1935. Vastavalt testamendile kremeeriti tema keha suprematistlikus kirstus ja pärast seda maeti urn tema põrmuga tema lemmiktamme alla Nemtšinovka küla lähedal. Hauale rajati kuubikujuline monument musta ruudu kujutisega. Teise maailmasõja aastatel hauatähis hävitati. Tänapäevaks on see taastatud, ehkki punase ruuduga, kuid praegu asub haud eramaal ja omanik plaanib selle kohale ehitada kuuekorruselise maja.
Ümarmudil
Parasiidid
Ümarmudila päritolupaigas on temast leitud 52 parasiidiliiki.
Kazimir Malevitš
Kazimir Malevitš nimetas suprematismi "uueks maaliliseks realismiks". Tema geomeetrilised kompositsioonid pretendeerisid tegelikkuse universaalsete seaduspärasuste edasiandmisele. Suprematistlikel piltidel on näha tasapinnalisi selgevärvilisi geomeetrilisi kujundeid, mis on lõuendile kantud ilma igasuguste assotsiatsioonideta tegelikkusega. Oma kuulsate põhivormidega – ruut, ring ja rist – püüdis kunstnik väljendada puhta tunnetuse abstraktsust. Hiljem maalis ta ka valge ruudu valgele lõuendile, mis tema tõlgenduses on "eimiski eimiskis".
Malevitš deklareeris: "Kunst ei hooli enam riigi ja religiooni teenimisest, ta ei taha enam illustreerida kommete ajalugu, ta ei taha enam teha mingit pistmist objekti kui niisugusega ning usub, et ta võib eksisteerida iseeneses ja enese nimel, väljaspool asju."
Ümarmudil
Parasiidid
Mustas meres on kõige arvukumalt ümarmudilal imiusse Heterophydae perekonnast, nagu näiteks Cryptocotyle concavum, C. lingua ja Pygidiopsis genata. Imiussid C. lingua and P. genata võivad parasiteerida ka inimeses,
George Clooney
Võidud
Kuldgloobus
Ekraaninäitlejate Gildi auhind
Nominatsioonid
Oscar
Kuldgloobus
Emmy auhind
Ümarmudil
Parasiidid
1950-ndatel registreeriti Taganrogi lahes (Aasovi meres) ümarmudil kui imiusside epideemia peremeesorganism. Leiti liigid Tetrameres fissipina ja Streptocara crassicauda, mis on pardipoegadele surmavad.
Gdański lahes koosneb ümarmudila parasiidinimestik 12 liigist. Peamisteks liikideks on kaks imiussi: C. concavum ja Diplostomum spathaceum. Läänemeres on imiuss Anguillicoloides crassus ümarmudilal fakultatiivseks parasiidiks. Wisla lahes on ümarmudilal kõige levinumad parasiidid inimussid Hysterothylacium aduncum ja A. crassus.
Suures järvistus on ümarmudilal registreeritud 25 liiki parasiite. Imiuss D. spathaceum on nendest kõige levinum. Samuti on hästi levinud lameuss Proteocephalus sp. ja imiuss Neochasmus umbellus. Ümarmudil on inimussi N. umbelluse vaheperemees, tema abil läbib see uss oma elutsükli. Võõrliigil ümarmudilal on Suures järvistus võrdlemisi vähe parasiite, kui võrrelda nende põlisisenditega.
Heterofoonia
Heterofoonia võib ka tahtmatult tekkida näiteks siis, kui muusikutel on meloodia veidi erinevalt meeles või nad muul põhjusel esitavad seda veidi erinevalt.
Ostankino
pisi|260px|Ostankino telekeskus [[Ostankino rajoonis Moskvas]]
Tehniline Telekeskus Ostankino (vene keeles Телевизионный технический центр «Останкино») on Venemaa riigiettevõte Moskvas, mis rendib välja talle kuuluvas telekompleksis ruume ja tehnilisi seadmeid telekanalitele telesaadete salvestamiseks ja eetrisse laskmiseks.
Ostankino telekeskus asub Moskvas aadressil ulitsa Akademika Koroljova 12, 19 ja 21. 13-korruseline hoonekompleks on kasuliku pinnaga 154 000 m². Selles asub 32 stuudiot. 2012. aastal oli ettevõtte käive 3 miljardit rubla. Ostankinos on rentnike seas telekanalid Pervõi Kanal, NTV, NTV-Pljus, Matš TV ja hulk teisi teletööstuse ettevõtteid.
Ostankino telekeskuse peadirektor on 2006. aastast ehitusinseneri haridusega Mihhail Šubin (sündinud 1956).
Pale jõgi
Pale jõgi (ka Palejõgi) on jõgi Sakala kõrgustikul ja Soomaal, halduslikult Viljandi maakonnas ja Pärnu maakonnas, Halliste jõe parempoolne lisajõgi.
Kirjeldus
Jõe pikkus on 24,8 km, valgla pindala 117 km², langus 39,5 m ja lang 1,55 m/km.
Pale jõe lähe asub 71 m kõrgusel Viljandi maakonnas Mulgi vallas Hõbemäe külas. Umbes pool jõest voolab Sakala kõrgustikul loode suunal, ülejäänu aga Soomaal lääne-edelasuunal. Jõgi suubub Pärnu maakonnas Saarde vallas Kanaküla küla 31,5 m kõrgusel Halliste jõkke 47,3 km kaugusel selle suudmest. Jõgi voolab Viljandi maakonnas Halliste vallas läbi Hõbemäe, Vabamatsi, Niguli, Mulgi, Uue-Kariste ja Tilla küla ja Pärnu maakonnas läbi Kanaküla küla. Uue-Karistel on jõele rajatud Uue-Kariste paisjärv.