cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikroajalugu
Aja jooksul on mikroajalooga seondunud väga palju ajalooteaduse uusi suundi, nagu ajaloolise mälu uuringud, uus kultuuriajalugu ja postmodernism, ent saanud mõjutusi ka varasematelt suundadelt, nagu strukturalism. Lisaks sellele on iga ajaloolane selle tähendust enda jaoks mõistagi ka sobitanud, mistõttu mikroajaloost kui selgelt ühtsest distsipliinist rääkida on väga raske. Siiski pole tegu ka ainult metodoloogiaga, sest tähtis pole mitte uurida võimalikult väikseid küsimusi detailselt, vaid saavutada uus mõistmistasand kogu ajalooteaduse jaoks tervikuna.
Indiana Jones kadunud laeka jälil
"Indiana Jones kadunud laeka jälil" (originaalpealkirjaga "Indiana Jones and the Raiders of the Lost Ark", algselt "Raiders of the Lost Ark") on 1981. aasta USA mängufilm.
Grammatiline kategooria
Grammatiline kategooria on hulk üht tüüpi grammatilisi tähendusi, mis vastanduvad üksteisele ja mida väljendatakse kindlate vormiüksuste ehk tarinditega.
Indiana Jones kadunud laeka jälil
Süžee
"Indiana Jones kadunud laeka jälil" räägib loo iseseisvast, targast ning karastunud arheoloogist, kes lisaks õpetaja ametile otsib vabal ajal ka kadunud aardeid. Tegevustik toimub 1936. aastal ning paljudes erinevates kohtades – nii Peruus, Ameerika Ühendriikides, Nepalis, Egiptuses kui ka Egeuse meres asuval saarel. Peategelasele Indiana Jonesile (Harrison Ford) on Ameerika Ühendriikide valitsuse agendid teinud ülesandeks leida Seaduselaegas enne natse. Natsid otsivad Seaduselaegast, mis peaks sisaldama Moosese Kümmet käsku. Laekal pidavat olema üleloomulikud võimed, mis muudavad laeka omaniku võitmatuks. Natse aitab Indy vaenlane René Belloq (Paul Freeman) ning Indianale endale on abiks tema vana armastus Marion Ravenwood (Karen Allen) ja sõber Sallah (John Rhys-Davies). Indyl õnnestubki leida Seaduselaegas Egiptusest kadunud linnast Tanisest, kuid natsid varastavad laeka nende käest ning lukustavad Indy ja Marioni laeka kambritesse. Sellegipoolest õnnestub neil põgeneda ning natsidele jälile jõuda, kes otsustavad avada laeka enne Saksamaale jõudmist. Laeka võim aga tapab kõik kohalolijad peale Indy ja Marioni, kes hoiavad silmi kinni. Laegas viiakse Ameerika Ühendriikidesse salajasse valitsuse lattu (Berry, 2008).
Film kuulub seiklus- ja märulifilmi žanrisse. Ilmselt on see üks edukamaid ja populaarsemaid selles žanris, sellele on tehtud kolm järge: "Indiana Jones ja hukatuse tempel" (1984), "Indiana Jones ja viimane ristiretk" (1989) ning "Indiana Jones ja kristallpealuu kuningriik" (2008).
Grammatiline kategooria
Väljendusviisid
Grammatilistel kategooriatel on järgmised (morfoloogilised) väljendusviisid:
Indiana Jones kadunud laeka jälil
Spielbergi ja Lucase koostöö
Indiana Jonesi sarja edule andis kindlasti suure panuse Steven Spielbergi (režissöör) ja George Lucase (stsenarist) koostöö. Mõlemaid võiks nimetada 20. sajandi lõpukümnendite kõige mõjukamateks filmitegijateks (siia nimekirja võiks lisada veel Martin Scorsese ja Francis Ford Coppola). Enne Indiana Jonesi sarja oli Spielberg endale nime teinud juba mitme kuulsa filmiga, kõige kuulsam neist ilmselt "Lõuad" ("Jaws", 1975), mis oli filmiajaloo kõige edukam film kuni "Tähtede sõjani" ("Star Wars"; esimene film tuli välja 1977). Rääkides viimatimainitud filmist, siis just selle looja oligi George Lucas. Aasta varem, enne filmi "Kadunud laeka jälil" tuli välja ka "Tähtede sõja" teine film, mille üks staare oli Harrison Ford (Monaco 2000, 351–352). Seega oli Indiana Jonesi edu garanteeritud juba enne filmi väljatulekut, mida hiljem suurendas vaid fakt, et film ise oli ka suurepärane. See oligi 1981. aasta kõige edukam film, mis teenis USA-s üle 212 miljoni dollari, välismaal üle 141 miljoni ning seega kokku peaaegu 390 miljonit. Eelarve oli aga vaid 18 miljonit (Box Office Mojo).
Indiana Jonesi kontseptsioonile pani 1973. aastal aluse George Lucas. Tal oli mõttes teha lugu, mis oleks inspireeritud 1930.–1950. aastate Ameerika pärastlõuna-seriaalidest, mis olid täis seiklusi ja põnevust. Seriaalide peategelaseks olid näiteks Flash Gordon, Fantoom ning Tarzan teiste hulgas. Peategelane oli alati õige ja tubli kangelane, kes peab peatama kurjuse. Lucas pani enda loole nimeks "The Adventures of Indiana Smith" ("Indiana Smithi seiklused") ning tutvustas oma lugu Spielbergile 1977. aastal. Mõlemad olid selleks ajaks lõpetanud suured projektid: Lucas esimese "Tähtede sõja" (1977) ja Spielberg "Close Encounters of the Third Kind" ("Kolmanda astme lähikontakt", 1977). Lucasel oli plaanis teha "James Bondi" sarnane seiklusfilm, mis avaldaks austust vanadele seiklussarjadele ja kus peategelaseks oleks aardeid otsiv arheoloog. Spielbergile idee meeldis, kuid tal oli kavas juba teha ajalooline film "1941", mis tuligi paar aastat hiljem välja. Lucase algset lugu aitas täiustada stsenarist Lawrence Kasdan, kes muutis ka Indiana nime Smithist Jonesiks. Harrison Fordiga oli Lucas juba tuttav "Tähtede sõjast" (enne seda oli Ford üsna tundmatu näitleja) ja teadis, et ta sobib sellesse rolli, seega oli ka peategelane olemas ning paar aastat pärast filmi "1941" tuligi "Kadunud laeka jälil" välja (Eggert, 2008).
Eriefektid
Visuaalsete efektide eest vastutas Richard Edlund, kelle idee oli näiteks Seaduselaekast väljatulevaid hingi – nii näitlejaid kostüümis kui ka nukke – filmida vee all aegluubis, et saavutada hingede kummituslik ilme ning liikuvus. Ilmselt kõige kuulsamad eriefektid filmis on plahvatavad ja sulavad pead selles samas stseenis. Imetlusväärne on, et kõik tehti praktiliste efektidega. Näiteks ühe natsi sulav pea saavutati nii, et valmistati näitleja peast makett, mis kaeti sulavate kihtidega ning kaamera ees sulatati kuumusega kihid maha, tekitades mulje, et inimese nahk ja veri sulavad koljult maha. Tegelikult on filmis enamasti kõik tehtud praktiliste efektidega. Filmi efektide professionaalsusele aitasid kaasa nii Spielbergi kogemused (nt "Lõuad" filmi tehes, kus kasutati hairobotit) kui ka eriti Lucase kogemused, kes oli just teinud kaks "Tähtede sõja" filmi, mis on täis eriefekte (Bouzereau, 2003).
Filmi esimesele stseenile paneb võimsa lõpu veerev kivimürakas, mille eest Jones peab ära jooksma. Need kaadrid ongi ehk kõige kuulsamad kogu "Indiana Jonesi" sarjas, mida on korduvalt ka mujal matkitud. Veereva kivimüraka idee autor on George Lucas, kes huvitaval kombel sai inspiratsiooni "Onu Roberti" koomiksist, kus oli sarnane stseen veereva kiviga. Kivimürakas ise valmistati klaaskiust, et see oleks päris kivist kergem, kuigi kokkuvõttes kaalus see ikkagi ligi 350 kilogrammi. Lisaks suurepärastele visuaalsetele efektidele oli tähtis ka meisterlik kaskadööritöö. Kivi veeremisele andis hääle filmi helikujundusega tegelenud Ben Burtti Honda Civic, mille rehvide sõitmist üle kivide salvestati, ning sellest saigi kivilahmaka veeremise heli (Cinefix, 2015).
1984. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
XXX NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Arhangelskis 1984. aastal. Teist aastat järjest tuli NSV Liidu tšempioniks Aleksandr Dõbman.
Indiana Jones kadunud laeka jälil
Seaduselaegas
Piibli järgi on Seaduselaegas suur kirst, mis sisaldab kivitahvleid Kümne käsuga, mis Mooses sai Jumalalt Siinai mäelt. Laegas pidavat olema kaks ja pool küünart (1,3 m) pikk ning poolteist küünart (76 cm) lai ja kõrge. See pidavat olema nii seest kui väljast kaetud puhta kullaga (Levy 2009, 90-91). Laeka külgedel oli ka neli kullast rõngast, millest sai läbi pista kaks kandekangi ning nii laegast õlgadel ringi transportida. Laeka kaanel asuvad kaks kullast keerubit, näod vastamisi ning tiivad ülespoole sirutatud (Baker 2010, 61). Film on ilmselgelt järginud üsna täpselt Seaduselaeka n-ö tegelikku kirjeldatud välimust.
Laeka väe osas on film samuti järginud tegelike müütide eeskuju. Piiblis on kirjutatud, et Seaduselaekas võis tunda Jumala kohalolu – väidetavalt sai Mooses läbi laeka Jumalaga rääkida (Levy 2009, 91). Jumalik vägi aga muutis laeka ohtlikuks ning lausa taparelvaks. Näiteks on piiblis kirjeldatud, kuidas vaenlastele vilistidele tõi laegas katku ning nende kehadele tekkisid paised. On oletatud, et laegas võis sisaldada mingit kiirgusallikat (Baker 2010, 61-62). On aga väljatöötatud üks teooria, mille järgi laeka väel võib olla teaduslik seletus. Võib olla võimalus, et muistsed heebrealased leiutasid esimese versiooni leideni purgi tehnoloogiast. Leideni purk leiutati ametlikult aastal 1745 ning see on seade elektrilaengute säilitamiseks. Teoreetiliselt võis Seaduselaegas endas säilitada tohutus koguses elektrienergiat, mille vabastamisel võisid olla halvad tagajärjed – kõigest 570 ml purk suudab salvestada endasse piisavalt energiat, et tappa inimene. Kirjeldatud laeka väge võib mingil määral kõrvutada elektrienergiaga, kuldosad võisid toimida elektrijuhina ning puidust kandepuud andsid võimaluse laegast turvaliselt kanda (Levy 2009, 91). Ka film on läinud sarnast teed, sest laeka väe väljapääsul kujutatakse seda visuaalselt kui elektrienergiat (lisaks seal vangis olnud hingedele).
Seasuselaeka asukoha lugu on aga keerulisem. Alguses kandsid muistsed heebrealased Seaduselaegast endaga kaasas kuni Saalomon Jeruusalemma suure templi ehitas, mida hakatigi kutsuma Saalomoni templiks. Sinna pandi ka Seaduselaegas, kus ta viibis sajandeid. Edaspidi aga kaob Seaduselaegas ajaloo lehekülgedelt ning on välja töötatud mitmeid teooriaid, mis sellest sai. Kõige tõenäolisem aga on, et selle lõhkus või varastas üks paljudest Jeruusalemma vallutanud sissetungijatest. Kõige tihedamini pakutakse süüdlaseks babüloonlaste vallutust aastal 586 eKr, kui Esimene tempel hävitati. Küll aga ehitati 70 aastat hiljem Teine tempel, kuid sõnagi pole mainitud Seaduselaekast. Hiljem vallutasid (70 pKr) Jeruusalemma roomlased, kes leidsid Teise templi tühjana. Film aga lähtub teisest teooriast, mille järgi varastas laeka Egiptuse vaarao Šešonk I, kes tungis Iisraeli aastal 925 eKr (Levy 2009, 92-95). Ilmselt lähtus film sellest teooriast, et oleks lugu võimalik siduda Egiptuse ja sealt edasi Tanise linnaga, sest kadunud linna faktor muudab loo huvitavamaks.
Ra sau ("Staff of Ra") ja Hingede kaev ("Well of Souls")
Filmis leiab Indy Seaduselaeka asukoha läbi Ra sau. Ra on Egiptuse mütoloogias Päikesejumal. Tegelikkuses pole Ra saul ega Ra jumalal endal Seaduselaekaga eriti midagi pistmist ning Seaduselaegast üleüldiselt seostatakse pigem Iisraeli ja heebrealastega, mitte Egiptuse ega selle kultuuriga. Hingede kaevul aga on rohkem pistmist Seaduselaekaga. Nii filmis kui päriselus ühe teooria kohaselt peetakse Hingede kaevu Seaduselaeka asukohaks. Vahe on aga selles, et päriselt asub Hingede kaev Jeruusalemmas, filmis on aga see paigutatud Tanisesse ilmselt lihtsuse mõttes (Milstein, 2008).
Kadunud linn Tanis
Filmis peetakse Tanise linna Seaduselaeka asukohaks. See on aga väljamõeldis. Kuid Tanis oli tõesti n-ö kadunud linn kuni 1939. aastani, mil selle avastas Prantsuse arheoloog Pierre Montet. Ta leidis kuningliku hauakompleksi koos kolme puutumata hauakambriga (Handwerk, 2008). Kuid filmis leidsid Tanise asukoha natsid ning 3 aastat enne 1939. aastat. Ilmselt aga pole see kokkusattumus, et natse aitab just Prantsuse arheoloog Belloq. Kuigi tegelikult pole Tanise linnal väga mingit pistmist Seaduselaekaga, on lihtne näha, miks filmitegijad seda kasutasid. Muudab ju loo huvitavamaks, kui lisada Seaduselaekale ka kadunud linna faktor. On huvitav näha, kuidas filmitegijad on sidunud tegelikke sündmusi antud filmi loosse.
Natsid ja arheoloogia
Filmi käivitav tegevustik – natsid otsivad Seaduselaegast – on tegelikult väljamõeldis. Natsid ei tundnud huvi ega otsinud aktiivselt laegast, vähemalt ei ole leitud ühtegi dokumenti, mis kinnitaks seda fakti. Kuid sellel määral on filmil õigus, et natsid tõesti tundsid huvi arheoloogia vastu. Seda sellepärast, et leida tõendeid aarja rassile. Aarja rass oli väljamõeldud Põhja-Euroopast pärit heledate juuste, siniste silmade ning pika kasvuga rass, kes olid väidetavalt pannud aluse tsivilisatsioonile. Sakslased pidid olema nende järeltulijad (Pringle, 2006).
Filmi vastuvõtt ja pärand
Kuigi antud filmist mõeldakse enamasti kui meelelahutuslikust popkornifilmist, siiski sai see kiitust ka filmikriitikutelt. Seda näiteks näitab juba edu Oscaritel. Film kandideeris üheksale Oscarile järgmistes kategooriates: parim film, lavastaja, operaatoritöö, muusika, kunstnikutöö, visuaalsed eriefektid, montaaž, heli ja helieriefektid. Viimases viies kategoorias saadi ka võit (Berry, 2008). Üks kuulsamaid filmikriitikuid Roger Ebert on kirjutanud, et see ei ole kõigest film, vaid see on nagu kehaväline kogemus, kataloog seiklusest („a catalogue of adventure“). Kuigi filmi ainukeseks ülesandeks on pakkuda meelelahutust, siis Eberti arvates tegi film seda briljantselt ning sellepärast andis ta filmile ka perfektse skoori (Ebert, 1981). Tõepoolest, ka "Rotten Tomatoes" veebilehel (kus kajastatakse paljude kriitikute hinnanguid filmidele) on kriitikutest 94% ning publikust 96% andnud filmile positiivse hinde. „Kadunud laeka jälil“ filmile on antud väga vähe negatiivseid hinnanguid. Aga näiteks ühe kriitiku Pauline Kaeli hinnang oli, et film on liiga kiire, eriti montaaži poolest. Publikule ei antud piisavalt hingamisruumi (Kael, 1981).
Pärand
"Indiana Jonesi" filmisari on kindlasti üks kõige populaarsemaid ja mõjukamaid sarju USA ning tegelikult ka kogu maailma filmiajaloos. Seda näitab fakt, et pärast kolme ülieduka filmi tegemist tehti peaaegu kaks kümnendit hiljem ka neljas, mis küll ei saavutanud sama positiivset vastukaja, kuid teenis siiski raha neljakordselt tagasi (Box Office Mojo). Ning kavas on ka viies film, mis peaks välja tulema 2020. aastal (IMDb).
Nii Indiana Jonesi filme kui ka tegelast ennast on matkitud lugematul arvul kordadel popkultuuris – nii filmides (nt "The Hangover" 2009), teleseriaalides (nt "The Big Bang Theory", 2007–) kui ka multikates (nt "Phineas and Ferbis" (2007–2015) on terve tegelane koopia Indiana Jonesist, vaid nimi on muudetud). Jonesi välimus juba on ikooniline koos viltkübara ja piitsaga. Ka film ise mängib Indy kohe äratuntava väljanägemisega, näidates tihti teda varjuna, enne kui mees ise ekraanile ilmub. Indiana Jonesi tegelast peetaksegi heaks eeskujuks, milline õige kangelane filmis võiks olla. Jones ongi muutunud omamoodi arhetüübiks iseseisvale, targale ning karastunud seikluskangelasele. Näiteks võib sarnast tegelast kohata väga populaarses filmis "Muumia" (1999), mis lisaks peategelasele sarnaneb "Indiana Jonesiga" ka sisu poolest. Pärast Jonesi esimest filmi ongi üritatud selle edu matkida, kuid samasugust populaarsust pole veel keegi saavutanud. Kõige edukam näide ongi ilmselt eelnevalt mainitud Muumia filmid. Videomängude kategoorias aga on väga edukas ning "Indianaga" väga sarnane sari "Uncharted" (2007–), kus Indyga sarnane tegelane otsib kadunud aardeid. Veel võiks välja tuua viimastest aastatest ülipopulaarne "Galaktika valvurite" ("Guardians of the Galaxy", 2014) film, mille esimene stseen on üsna sarnane ka „Kadunud laeka jälil“ esimese stseeniga.
Ogerta Manastirliu
Ogerta Manastirliu (sündinud 31. detsembril 1978 Tiranas) on Albaania poliitik, ta on Albaania Sotsialistliku Partei liige. Ta on 13. septembrist 2017 Albaania tervishoiu- ja sotsiaalkaitseminister.
Gmail
pisi|Uus logo pisi|Vana logo Gmail ehk Google Mail on Google'i pakutav e-posti (postkasti ja kirjavahetamise) teenus.
Ogerta Manastirliu
Ta sündis aastal 1978 Tiranas. Ta on lõpetanud Tirana Ülikooli loodusteaduskonna keemikuna. Ta omandas aastal 2004 doktorikraadi analüütilise keemia ja keskkonnakeemia alal.
Gmail
Teenust on võimalik kasutada veebipõhisena või e-posti kliendi kaudu. Gmaili iseloomustab võimalusterohke kasutajaliides ning postikontode suur maht. Gmaili üks kandev idee on, et kasutajal ei peaks tekkima kunagi vajadust ühtegi kirja kustutada kuid kogumaht on piiartud 15 GB peale. Teenuses on võimalik märkida kirju siltidega kuid "tavapäraselt" alamkataloogidessse sortimist ei pakuta.
Kirjade edastamise protokollide SMTP, IMAP ja POP3 turvamiseks kasutab Gmail transpordikihi turbeprotokolli (SSL).
Ogerta Manastirliu
Ta on aastast 2017 Albaania parlamendi liige. 13. septembrist 2017 on ta Albaania tervishoiu- ja sotsiaalkaitseminister.
Isiklikku
Ta on abielus Ermal Gjinajiga, paaril on kaks tütart. Ta valdab lisaks albaania keelele veel inglise ja itaalia keelt.
Leelo Tungal
thumb|Leelo Tungal, 8. mai 2010 pisi|[[Triin Koch, Aare Kruusimäe ja Leelo Tungal XI noorte laulu- ja tantsupeol juulis 2011 pärast neidudekoori esitatud "Ilusa rõõmu laulu"]] pisi|Leelo Tungal 2021. aasta Kirjandustänava festivalil Leelo Tungal (sündinud 22. juunil 1947 Tallinnas) on eesti lastekirjanik, luuletaja, prosaist ja tõlkija, kes on 2010. aastal kantud romaani "Seltsimees laps ja suured inimesed" eest Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) aunimekirja.
Haridus ja töökäik
Leelo Tungal on sündinud Tallinnas Ruila kooliõpetajate Helmes ja Feliks Tungla peres. Ta on lõpetanud 1962. aastal Ruila 8-klassilise kooli, 1965. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (eesti keele ja kirjanduse erialal).
Ta on töötanud Ruila 8-klassilises koolis ja Tallinna 36. keskkoolis eesti keele õpetajana, ajakirjade Pioneer ja Täheke nooremtoimetajana (1972–1975), filmilaenutuskontori korrektorina, perioodilise väljaande Meie Repertuaar toimetajana , Eesti Riikliku Nukuteatri kirjandusala juhatajana (1981–1984) ja ajalehe Eesti Maa kultuuritoimetajana (1994–1996).
1994. aastal asutas ta ajakirja Hea Laps ja oli aastatel 1994–2018 selle peatoimetaja. 1997. aastast on ta ühtlasi ka MTÜ Hea Laps juhatuse esimees.
Vasaristi joastik
thumb|right| Vasaristi joastik pisi|Vasaristi juga suvel. Vasaristi joastik asub Harju maakonnas Kuusalu vallas. See asub Lahemaa rahvuspargi territooriumil.
Leelo Tungal
Looming
Leelo Tungal kuulub nn kassetipõlvkonda, tema esikkogu "Kummaliselt kiivitajad kurtsid" ilmus neljandas kassetis 1966. aastal.
Vasaristi joastik
Joastik toitub Vasaristi ojast. Joastik koosneb kolmest astangust, mille kõrgused vooluvee suunas on 0,5 m, 1,5 m ja 1,6 m. Peale nende kolme on Vasaristi ojal veel mitmeid väiksemaid astanguid, mille kõrgus ei ulatu üle 0,5 m. Kuivematel perioodidel kannatab joastik veevaesuse all.
Leelo Tungal
Looming
Tema kirjanduslooming hõlmab "sadakond raamatut, tuhatkond laulu", nagu on luuleliselt kokku võtnud kultuurilehe Sirp ajakirjanik Pille-Riin Larm 2019. aastal, kui Leelo Tungal pälvis riikliku elutööpreemia. Eesti Rahvusraamatukogu töötajate koostatud ja 2022. aastal kirjaniku 75. sünnipäeva puhul raamatuna ilmunud Leelo Tungla bibliograafia, mis annab ülevaate tema loomingulisest tegevusest aastatel 1958–2019, sisaldab 4177 kirjet.
Leelo Tungla esimene trükki jõudnud teos on 1958. aastal ajakirjas Pioneer ilmunud luuletus, mille ta kirjutas neljanda klassi õpilasena. Talle on meeldinud kirjutada peamiselt lasteluulet ja noortejutte, siduda neis ladusa sõnaseadmisega oma südamlikul moel lapse ja noore inimese mõttemaailma, tema rõõmud ja mured looduse, kodu ja kooli, imestamapanevate ilmaelunähtuste, tänapäevaste olme- ja tehnikavidinate ning palju muu silmaringi arendavaga. Kuid ajapikku on ta lisaks luulele hakanud kirjutama järjest enam pikemat ja tõsimeelsemat proosat, mis on seni kulmineerunud romaanitriloogiaga "Seltsimees laps" (2008–2018). ,
Triloogia "Seltsimees laps"
"Seltsimees laps" on Leelo Tungla autobiograafiline romaanisari, mis koosneb kolmest osast ning käsitleb kirjanduslikus kastmes tema enda mälestusi, nähtuna lapse silme läbi. Triloogia tegevustik räägib fabritseeritud süüdistuse põhjal Siberisse viidud emast ja teda koju ootama jäänud perekonnast. Kirjanik jutustab lugusid 1950. aastate alguse lapsepõlvest, mis kõigile raskustele vaatamata oli ikkagi lapsepõlv.
Triloogia osad
Triloogia (kas tervikuna või vähemalt esimene osa) on 2022. aasta seisuga ilmunud tõlgituna ka vene, soome, läti, leedu, ungari, saksa ja poola keeles.
2018. aastal loodi Leelo Tungla raamatute "Seltsimees laps ja suured inimesed" ning "Samet ja saepuru ehk Seltsimees laps ja kirjatähed" ainetel mängufilm "Seltsimees laps". Filmi režissöör on Moonika Siimets, väikest Leelot mängib Helena Maria Reisner.
2023. aastal eesti kirjanduse päeva eel korraldas Vikerraadio küsitluse, et selgitada välja kuulajate lemmikteosed uuemast (aastate 1991–2022) eesti ilukirjandusest. Ülekaaluka esikoha pälvis Leelo Tungla triloogia "Seltsimees laps" (2008–2018).
Muusikalised lavateosed
Leelo Tungal on kirjutanud ooperite ja muusikalavastuste (nt rokkooper "Põhjaneitsi" (1980, heliloojad Raimo Kangro ja Andres Valkonen), koguperemuusikal "Juku" (1998, Raimo Kangro), muusikal "Nukitsamees" (1999, Olav Ehala), lastemuusikal "Saabastega kass" (1980, Raimo Kangro), muusikalavastus "Luiged, mu vennad" (1997, Raimo Kangro), muusikaline lastelavastus "Lumekuninganna" (2006, Olav Ehala), koguperemuusikal "Arabella" (2013, Olav Ehala) jm) libretosid, näidendeid ja kuuldemänge. 2022. aastal avas Klassikaraadio kuuldemängufestivali Leelo Tungla ja Olav Ehala kuuldejutt "Käsikivi kosmosest" (muusikalise teatrilavastusena valminud 2010).
Koostöö tippheliloojatega ja laulupeolaulud
Leelo Tungal on loonud sõnad tuhatkonnale lauluviisile, kuid vahel on juhtunud ka teistpidi: tema luuletused on inspireerinud heliloojaid neid viisistama. Tema sõnadega laule on laulupidudel lauldud alates 1975. aastast.
Valter Ojakääru "Olematu laul" Leelo Tungla sõnadele ja Helgi Sallo esituses võitis esikoha 1967. aastal Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadilaulude võistlusel. Valter Ojakääru ja Leelo Tungla koostöös on sündinud veel laulud "Oma laulu ei leia ma üles" (1966), "Sõit pilvelaeval", "Südamlik lugu", "Kollase liblika suvi", "Mäng" jt.
2002. aasta noorte laulupeol esiettekandele tulnud Andrew Lloyd Webberi laulu "Keegi pole üksi päikese all" sõnad on samuti Leelo Tungla looming.
Esimesed Eestit esindanud Eurovisiooni-laulud
Leelo Tungla loodud sõnad on ka esimestel Eestit Eurovisiooni lauluvõistlustel esindanud lauludel: Ljubljanasse jõudis 1993. aastal lauluvõistluse "Eurolaul 1993" võitnud laul "Muretut meelt ja südametuld" (helilooja Andres Valkonen ja sõnade autor Leelo Tungal, esitaja Janika Sillamaa) ning Dublinisse 1994. aastal lauluvõistluse "Eurolaul 1994" võitnud laul "Nagu merelaine" (helilooja Ivar Must ja sõnade autor Leelo Tungal, esitaja Silvi Vrait).
2000. aastatel on Leelo Tungal peaaegu igal aastal andnud oma panuse ühte mängulisse muusikatraditsiooni: ETV saate "Ringvaade" Eurovisiooni võidulaulu kiirtutvustuseksperimenti, mis seisneb selles, et kohe pärast laupäeval toimunud rahvusvahelist Eurovisiooni lauluvõistlust kirjutab Leelo Tungal pühapäeval Eurovisiooni võidulaulule eestikeelsed sõnad ning mõni tunnustatud eesti poplaulja kannab nende sõnadega võidulaulu juba esmaspäeval "Ringvaate" saates ette.
Nimeline pink
2012. aastal paigaldati Harjumaal Ruila parki Helmes, Feliks ja Leelo Tungla nimeline pink.
Isiklikku
Kuna Leelo Tungal sündis nädal enne XII üldlaulupidu, pandi talle laulupeo auks nimeks Leelo.
Leelo Tungal oli 1973. aastast abielus helilooja Raimo Kangroga, neil on kolm tütart: Maarja Kangro, Kirke Kangro ja Anna-Magdaleena Kangro.
Atonaalne helirida
Atonaalne helirida on muusikas helirida, milles helistik puudub.
Sergei Škatov
Sergei Škatov (sündinud 1960. aastal) on Eesti poksija.
Škatov poksis Tartu Kalevis, tema treener oli Peeter Noppel.
Škatov oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1979, 1981 ja 1982). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 2. koha (1980) ning oli 1983. aasta meistrivõistlustel selgelt favoriit, kuid vigastuse tõttu jäi võistlus pooleli ja ta sai 3. koha. Ta sai XII Nigul Maatsoo mälestusvõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) esikoha (1979).
Škatov sai NSV Liidu noorte meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 63 kg) 7. koha (1977). 1979. aastal sai Nõukogude Liidu meistersportlaseks.
Peter Van Loan
pisi|[[Urmas Paet ja Peter Van Loan (paremal), 2010. (Foto: Välisministeerium)]]
Peter Van Loan (sündinud 18. aprillil 1963 Kanadas Ontario provintsis Niagara Fallsis) on Kanada poliitik, alates 2010. aastast Kanada rahvusvahelise kaubanduse minister.
Ta on ema poolt eestlane, kuid eesti keelt ei räägi.
Turjekeldri juga
pisi|Turjekelder (2006) pisi|Turjekeldri juga talvel. pisi|Turjekeldri juga suvel Turjekeldri juga (ka: Turje kelder, Turjekelder) asub Harju maakonnas Kuusalu vallas, Kuusalu–Leesi maantee lähedal.
Turje kelder on ühtlasi Lahemaa neljas juga: vesi langeb nelja meetri kõrguselt pakerordi lademe liivakivikaldast. Joa teeb erandlikuks see, et ta on üks vähestest liivakivilt laskuvatest Eesti jugadest; valdavalt langevad Eesti joad paeastangult.
Juga toitub Tsitre klindisaare platoolt alguse saavast Turje ojast. Joa kõrgus on ligi 5 meetrit. Kõrgeimast astangust jõe vastuvoolu suunas asub veel väiksemaid – 0,2–0,5 m – astanguid.
Joa all asub Turjekeldri koobas, millega on seotud palju legende. Koopa on moodustanud sealt väljanõrguv põhjavesi (Turjekeldri allikas). Koobas on nime saanud üleval klindil asuva Turje pere järgi.
Durov
Durov (vene keeles Дуров) on venepärane perekonnanimi. Nime naissoost vorm on Durova.
Aestid
pisi|[[Rooma riik keiser Hadrianuse valitsemisajal. Tacituse piltidel põhinev kaart piirkonna hõimudest. Aestit on kaardil praeguse Kaliningradi ümbruses]] pisi|Germaniae veteris typus (Vana Saksamaa.), [[Aestii|Aestui, Venedi, Gythones ja Ingaevones kaardi üleval paremas nurgas. Willem ja Joan Blaeu, 1645]] pisi|[[Euroopa Sarmatia (Leedus), Alain Manesson Mallet, 1685]]
Aestid oli Läänemere kagu- ja võib-olla ka idakaldal elanud rahvas või rahvad, keda on mainitud 1.–10. sajandi allikates. Tegemist oli nimetusega, mille all tõenäoliselt mõeldi kas praeguse Kaliningradi oblasti piirkonnas elanud preislaste eelkäijaid, üldiselt balti hõime või veel laiemalt Läänemere idakalda elanikke.
Tacitus
Rooma ajaloolase Tacituse 98. aastal m.a.j kirjutatud teoses "Germania" on mainitud aeste (Aestiorum gentes, ka: Aestii, Aestui) asukohaga Läänemere (Mare Svebicum) parempoolses (Roomast, Roomas sellel ajal teadaolevatest maadest vaadates idapoolseimas) rannas.
Cassiodorus
Cassiodoruse 520. aastatel kirjutatud kirjas tänatakse merevaiku toonud saadikuid rahva hulgast nimega Hesti/Haesti. Kuna kiri sisaldab vihjeid Tacitusele ja lauset "(merevaiku) toob teie juurde välja ookeani taganev laine", siis oletatakse, et tegemist on sama rahvaga, mis Tacituse aestii.
Jordanis
Roomlase Jordanise 551. aastal valminud teoses "De origine actibusque Getarum" räägitakse aestidest (Aesti), kes elasid vidivaridest (tõenäoliselt veneedidest) ida pool ja olid 4. sajandil alistatud gootide valitseja Ermanarichi võimu alla.
Einhard
Karl Suure biograaf Einhard toob oma aastatel 830–833 valminud teoses "Karl Suure elulugu" paljude Läänemere lõunakallast asustanud rahvaste seas nimeliselt välja slaavlased ja aistid (Aisti).
Wulfstan
Alfred Suurele omistatud teos räägib anglosaksi reisija ja kaupmehe Hedeby Wulfstani u 880. aastal toimunud reisist suurele maale nimega Estland/Eastland Elblągi jõe, Visla suudme ja hilisema Ida-Preisimaa (praeguse Kaliningradi oblasti) piirkonnas, kus elas esti (Estum) rahvas ning asus Estmere järv (Visla laht).
Widsith
10. sajandi lõpul kirja panduna säilinud, kuid ilmselt palju vanema algupäraga vanainglise poeem Widsith mainib rahvast iste/istum, mida on peetud Tacituse Aestii moonutatud kujuks.
Tõlgendused
Aestide nime päritolu kohta on esitatud erinevaid hüpoteese. Ühe variandi järgi tuleb nimi germaanlastelt ja tähendab aistan "austama" või āst, eest "viljakuivatusruum, reheahi". Samuti on seda seostatud mõnede tänapäeva Leedu ja Läti ala kohanimedega (Aistmarės įlanka "Visla laht", Aistmarių nerija "Visla ehk Balti maasäär", Aista (jõgi Leedus), Aistere (mõis ja küla Kuramaal), Aistere soo (Kesk-Lätis), Aistir (talu Ida-Lätis), Aisternīki (koht Ida-Lätis) jpt). Leedu keeleajaloolase Simas Karaliūnas järgi on aesti balti päritolu sõna algkujuga *āisto- ja *āist(e)r- ("maa, põld, nurm") ja germaanlased laenasid selle baltlastelt. Mitmetes hilisemates aeste mainivates allikates on see nimetus ilmselt seotud germaani keelte ida ilmakaart tähistava tüvega, mis võib olla aga sarnasuse alusel tehtud ebakorrektne tuletus. Neljanda hüpoteesi kohaselt on aluseks ladinakeelne sõna aestus maris "tõus ja mõõn, üleujutus" või aestuarium "jõesuu, laguun, ookeanirannik".
Vähemtunnustatud on oletused, et Ida-Preisimaa aestid polnud baltlased, vaid germaanlased, soomeugrilased, keldid või sarmaadid. Näiteks Edgar V. Saks on püüdnud vanade isiku- ja kohanimede abil tõestada, et Tacituse aegu kuni XVI sajandini oli Preisi rand ja Sambija poolsaar asustatud läänemeresoomlastega (kammkeraamika kultuuri edelapiir Visla suudmeni ja tollane merevaigukaubandus), kes hiljem baltlaste poolt assimileeriti. Veel on oletatud, et Wulfstani estide kombed, eriti kääritatud märapiim – kumõss – ja ratsutamine viitavad pigem stepiratsanikele (nt. sarmaadid), kes võisid jõuda Ida-Preisi alale hunnide Attila tekitatud rahvarände aegu.
Pole selge, kas skandinaavlaste poolt praeguse Eesti piirkonna kohta kasutusele võetud maa- ja rahvanimed Eistland ja Eistr, millest omakorda katoliku kiriku ladina keele ja põhjasaksa hõimude keelekasutuse vahendusel arenesid välja tänapäeva nimetused Eesti ja eestlased, on etümoloogiliselt aestidega seotud või mitte. Võimalik, et skandinaavlaste kasutatud sõna tüvi on laenatud keskaegsetest allikatest, kus see tähistas just aestide hõimu. Kui eeldada, et aestide all mõeldi ka tänase Eesti ala rahvastikku, siis võisid aja jooksul lõunapoolsete alade hõimude etnonüümid vahetuda, mistõttu aestidest tuletatud rahvanimi jäi lõpuks tähistama vaid praegust Eestit.
Dalasi
thumb Dalasi on Gambia rahaühik.
Dalasi jaguneb sajaks bututiks. Dalasi võeti kasutusele 1971. aastal, mil see vahetas välja naela suhtega 1 nael = 5 dalasit; 1 dalasi = 4 šillingit. Esimesed mündid olid 1, 5, 10, 25 ja 50 bututit, mis tulid välja aastail 1971, 1984 ning 1998. 1-dalasiline münt läks tootmisse aastal 1987.
Como provints
Como provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Piirneb põhjas Šveitsiga. Provintsi keskus on Como linn.
Haldusjaotus
Como provints jaguneb 160 omavalitsusüksuseks (comune).
Himanka vald
Himanka on endine vald Soomes Lääne-Soome läänis, Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elas 2008. aastal 3000 inimest ja rahvastiku tihedus oli 12 in/km². Himanka naabervallad olid Kalajoki, Kannuse linn ja Lohtaja. Vallas räägiti soome keelt.
1. jaanuaril 2010 liideti vald Põhja-Pohjanmaa maakonna Kalajoki linnaga.
Külad
Ainali, Hillilä, Himankakylä, Lahdensuu, Pahkala, Pernu, Pöntiö, Rautila, Saarenpää, Tomujoki, Torvenkylä, Kannuskylä
Sündinud 20. septembril
''Siin on loetletud 20. septembril sündinud tuntud inimesi.
Saint John's (Kanada)
Saint John's (inglise St. John's; prantsuse Saint-Jean; iiri Naomh Seán) on linn Kanadas, Newfoundlandi ja Labradori keskus ja suurim linn.
Saint John'si peetakse Ameerika vanimaks inglaste asutatud linnaks.
Geograafia
Saint John's asub Newfoundlandi saarel, Avaloni poolsaare idatipus. See on kõige idapoolsem linn Põhja-Ameerikas, kui Gröönimaa välja arvata.
Rahvastik
2006. aasta rahvaloenduse järgi elas Saint John'sis 100 646 inimest.
Keel
96,1% elanikkonnast räägib emakeelena inglise keelt.
Sadam
Linn on lähtesadamaks paljudele ekspeditsioonidele (sh Titanicu vrakile).
Liivaküla
Liivaküla on mitme Eesti asula nimi:
Savimullad
Savimullad on mullad, mille füüsikalise savi sisaldus on üle 50%. Savimullad püsivad hästi koos ja on sageli sõmeralise struktuuriga. Struktuuri puudumise korral on nad vett läbilaskmatud. Savimullad on toitainerikkad, kuid märjad ja külmad. Savimullad moodustavad Eesti muldkattest 4,8% ja haritavast maast 5,8%.
Liigitus
Savimullad liigitatakse füüsikalise savisisalduse järgi kolmeks:
Islandi keel
pisi|Islandi keele levila Islandi keel (íslenska; kuni 1973. aastani kirjutati íslenzka) on põhjagermaani keel, mida kõneldakse Islandil.
Selle lähim sugulaskeel on fääri keel. Mingil määral saavad islandi keelest aru ka skandinaavia keelte (norra keel, rootsi keel, taani keel) kõnelejad.
Vana keelekuju nimetatakse vanaislandi keeleks, sageli ka vanapõhja keeleks, kuigi vanaislandi keel oli vaid üks selle murretest.
Islandi tähestikus on kaks vana tähemärki, mis puuduvad teistest ladinakirjalistes tähestikest: þ (þorn) ja ð (edh), mida hääldatakse nagu inglise täheühendit th vastavalt nagu sõnades thin (helitu häälik) ja this (heliline häälik).
Islandi tähestik
Islandi tähestikus on 32 tähte
Kofi Annan
Kofi Atta Annan (8. aprill 1938 Kumasi, Ghana – 18. august 2018 Bern) oli Ghana diplomaat, kes oli aastatel 1997–2006 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni seitsmes peasekretär.
2001. aastal määrati Kofi Annanile ja ÜRO-le ülemaailmse AIDS-i, tuberkuloosi ja malaaria vastu võitlemise fondi asutamise eest Nobeli rahuauhind.
Islandi keel
Islandi tähestik
Tähed c (se), q (ku) ja w (tvöfalt vaff) ei ole islandi keelele omased, neid leidub vaid võõrsõnades. Täht z (zeta) islandi keelepildis enam ei esine. Selle koha on täielikult hõivanud s (es).
Kofi Annan
15. septembril 2003 teatas Annan, et USA otsus 2003. aasta märtsis Iraagi sõda alustada oli ebaseaduslik.
Islandi keel
Islandi tähestik
Keele puhtuse hoidmist peavad islandlased väga tähtsaks. Uute mõistete tähistamiseks leiutatakse omasõnad.
Kofi Annan
Isiklikku
Annani esimene abikaasa oli Nigeeria päritolu Titi Alakija, neil sündisid lapsed Kojo ja Ama. Abielu lahutati 1970ndate lõpus.
Islandi keel
Islandi tähestik
Islandi keelel ei ole erilisi murdeerinevusi.
X (täpsustus)
X (x) on ladina tähestiku täht.
Kofi Annan
Isiklikku
Alates 1984. aastast oli Annan abielus Rootsi juristi Nane Lagergreniga, kes on Raoul Wallenbergi sugulane.
X (täpsustus)
Ta on kasutusel ka sümbolite ja tähistena, mis on loetletud artiklis X.
Islandi keel
Morfoloogia
Islandi keele morfoloogia sarnaneb grammatiliste kategooriate poolest teiste germaani keelte morfoloogiaga, kuid on oma arhailisuse tõttu tunduvalt keerukam.
X (täpsustus)
Peale selle kannavad seda nime järgmised asjad:
Islandi keel
Morfoloogia
Nimisõnadel on kääne, arv ja sugu. Omadussõnadel on kääne, arv, sugu ja võrdlusaste ning neil on nõrk käänamine ja tugev käänamine. Islandi keeles on ainult määrav artikkel, mis võib olla eraldi sõna või nimisõna osa (nagu teisteski põhjagermaani keeltes).
Tegusõnal on aeg, kõneviis, isik, arv ja tegumood. Tegumoed on aktiiv, passiiv ja mediaal (viimase olemasolu on vaidlusalune, sest selles tegumoes olevaid tegusõnu võib vaadelda ka leksikaalse rühmana). Lihtaegu on ainult kaks: olevik ja tulevik, kuid on ka liitajad, millest mõningaid võib osalt vaadelda aspektidena.
Nimisõna morfoloogia
Islandi keele nimisõnad jagatakse kolmeks sooks: meessoost, naissoost ja kesksoost nimisõnadeks. Sooerinevused ilmnevad ka mitmuses. Käänamine oleneb soost, kuid ka ühest soost nimisõnad jagunevad mitmeks käändkonnaks.
Nimisõna paradigmas on neli käänet: nimetav, omastav, daativ ja sihitav. Need moodustatakse käändelõpu lisamise teel sõnatüvele. Mitmuses on olenemata soost daativi käändelõpp -um ja omastava käändelõpp -a.
Meessoo 1. tugeva käändkonna näiteks olgu sõna hestur 'hobune':
Tabeli vasakul poolel on sõna käänamine ilma artiklita, paremal poolel määrava artikliga. Umbmäärast artiklit islandi keeles ei ole.
Robert Jordan
pisi|Robert Jordan Robert Jordan (pärisnimega James Oliver Rigney Jr. (17. oktoober 1948 – 16. september 2007) oli Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik.
Ta on peamiselt tuntud oma "Ajaratta" ("Wheel of Time") fantaasiaromaanide sarjaga, kuhu kuuluvad:
Peale "Maailma silma" ei ole tema teoseid rohkem eesti keelde tõlgitud.
Narva Vabadussõja mälestussammas
pisi|Narva Vabadussõja mälestussammas Narva Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Narvas.
Sammas taastati skulptor Ants Viitmaa projekti järgi ja taasavati 15. juunil 1996.
Mai Šein
pisi|Mai Šein 2011. aastal Mai Šein (sündinud 10. mail 1946 Räägi külas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Mai Šein Rapla Keskkoolis aastatel 1953–1964. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1965–1970.
Praegu töötab ta Osaühing Arhitektuuribüroos Mai Šein.
Mai Šeini tuntumad tööd on Tallinna Golfiklubi Niitvälja,ROVAKATE OY büroohoone Rovaniemis Tallinna Tehnikaülikooli Energeetikateaduskonna hoone, kortermaja Koidula tänaval, Koidula tolli- ja piiripunkti peahoone ning terrassmaja Sõpruse puiesteel. Neid iseloomustab hea keskkonnatunnetus, ranged geomeetrilised vormid ning põnev materjalikasutus. Mai Šeini koostamisel valmis projekt (koos Austria inseneridega) üks suurimaid passiivhotelle maailmas, Saekojas, Otepää vallas. Projekti ei realiseeritud.
Muud
Mai Šein on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1976. aastast ning ta kuulub liidu eestseisusse; on kutsekvalifikatsiooni komisjoni hindamiskomisjoni esimees ja autoriõiguste komisjoni liige.
Kergejõustik 1984. aasta suveolümpiamängudel
thumb|right|340px|[[Los Angeles Memorial Coliseum]] thumb|right|340px|400 m jooksu finiš Kergejõustik 1984. aasta suveolümpiamängudel toimus Los Angeleses 3.–12. augustini, kus võisteldi 41 alal, millest 24 oli meestele ja 17 naistele. Võistlustel osales 1273 sportlast 124 riigist.
100 m jooks
Finaal: 4. august Osavõtjaid: 82 Riike: 59 Maailmarekord: 9,93 Calvin Smith USA, (3. juuli 1983, Colorado Springs) Olümpiarekord: 9.95 Jim Hines USA, (14. oktoober 1968, Mexico) Olümpiavõitja 1980: 10,25 Allan Wells Suurbritannia Tulemused <br style="clear:both;" />
200 m jooks
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 76 Riike: 58 Maailmarekord: 19,72 Pietro Mennea Itaalia, (12. september 1979, Mexico) Olümpiarekord: 19,83 Tommie Smith USA, (16. oktoober 1968, Mexico) Olümpiavõitja 1980: 20,19 Pietro Mennea Itaalia Tulemused <br style="clear:both;" />
400 m jooks
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 80 Riike: 56 Maailmarekord: 43,86 Lee Evans USA, (16. oktoober 1968, Mexico) Olümpiarekord: 43,86 Lee Evans USA, (16. oktoober 1968, Mexico) Olümpiavõitja 1980: 44,60 Viktor Markin, NSVL Tulemused <br style="clear:both;" />
800 m jooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 69 Riike: 55 Maailmarekord: 1.41,73 Sebastian Coe Suurbritannia, (10. juuni 1981, Firenze) Olümpiarekord: 1.43,50 Alberto Juantorena Kuuba, (25. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 1.45,40 Steve Ovett Suurbritannia Tulemused <br style="clear:both;" />
1500 m jooks
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 59 Riike: 40 Maailmarekord: 3.30,77 Steve Ovett Suurbritannia (4. september 1983, Rieti) Olümpiarekord: 3.34,91 Kipchoge Keino Keenia (20. oktoober 1968, Mexico) Olümpiavõitja 1980: 3.38,40 Sebastian Coe Suurbritannia Tulemused <br style="clear:both;" />
5000 m jooks
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 56 Riike: 42 Maailmarekord: 13.00,41 David Moorcroft Suurbritannia, (7. juuli 1982, Oslo) Olümpiarekord: 13.20,34 Brendan Foster Suurbritannia, (28. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 13.20,93 Miruts Yifter Etioopia Tulemused <br style="clear:both;" />
10 000 m jooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 45 Riike: 34 Maailmarekord: 27.13,81 Fernando Mamede Portugal, (2. juuli 1984, Stockholm) Olümpiarekord: 27.38,35 Lasse Virén Soome, (3. september 1972, München) Olümpiavõitja 1980: 27.42,69 Miruts Yifter Etioopia Tulemused <br style="clear:both;" />
Maraton
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 107 Riike: 59 Maailmarekord: 2:08.18 Robert de Castella Austraalia, (6. detsember 1981, Fukuoka) Olümpiarekord: 2:09.55,0 Waldemar Cierpinski Saksa DV, (31. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 2:11.03 Waldemar Cierpinski Saksa DV <br style="clear:both;" />
110 m tõkkejooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 26 Riike: 17 Maailmarekord: 12,93 Renaldo Nehemiah USA, (19. august 1981, Zürich) Olümpiarekord: 13,24 Rodney Milburn USA, (7. september 1972, München) Olümpiavõitja 1980: 13,39 Thomas Munkelt Saksa DV Tulemused <br style="clear:both;" />
400 m tõkkejooks
Finaal: 5. august Osavõtjaid: 45 Riike: 30 Maailmarekord: 47,02 Edwin Moses USA, (31. august 1983, Koblenz) Olümpiarekord: 47,64 Edwin Moses USA, (25. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 48,70 Volker Beck Saksa DV <br style="clear:both;" />
3000 m takistusjooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 35 Riike: 25 Maailmarekord: 8.05,4 Henry Rono Keenia, (13. mai 1978, Seattle) Olümpiarekord: 8.08,02 Anders Gärderud Rootsi, (28. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 8.09,7 Bronisław Malinowski Poola <br style="clear:both;" />
4x100 m teatejooks
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 85 Riike: 20 Maailmarekord: 37,86 USA (10. august 1983, Helsingi) Carl Lewis, Calvin Smith, Willie Gault, Emmit King Olümpiarekord: 38,19 USA (10. september 1972, München) Larry Black, Robert Taylor, Gerald Tinker, Eddie Hart Olümpiavõitja 1980: 38,26 NSVL Vladimir Muravjov, Nikolai Sidorov, Aleksandr Aksinin, Andrei Prokofjev <br style="clear:both;" />
4x400 m teatejooks
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 113 Riike: 26 Maailmarekord: 2.56,16 USA (20. oktoober 1968, Mexico) Vincent Matthews, Ron Freeman, Larry James, Lee Evans Olümpiarekord: 2.56,16 USA (20. oktoober 1968, Mexico) Vincent Matthews, Ron Freeman, Larry James, Lee Evans Olümpiavõitja 1980: 3.01,08 NSVL Remigijus Valiulis, Mihhail Linge, Nikolai Šernetski, Viktor Markin <br style="clear:both;" />
20 km käimine
Finaal: 3. august Osavõtjaid: 38 Riike: 21 Maailmarekord: 1:19.30 Jozef Pribilinec Tšehhoslovakkia, (24. september 1983, Bergen) Olümpiarekord: 1:23.35,5 Maurizio Damilano Itaalia, (24. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 1:23.35,5 Maurizio Damilano Itaalia <br style="clear:both;" />
50 km käimine
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 31 Riike: 15 Maailmarekord: 3:38.31 Ronald Weigel Saksa DV, (20. juuli 1984, Berliin) Olümpiarekord: 3:49.24 Hartwig Gauder Saksa DV, (30. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 3:49.24 Hartwig Gauder Saksa DV <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 30 Riike: 20 Maailmarekord: 2.39 Zhu Jianhua Hiina, (10. juuni 1984, Eberstadt) Olümpiarekord: 2.36 Gerd Wessig Saksa DV, (1. august 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 2.36 Gerd Wessig Saksa DV <br style="clear:both;" />
Teivashüpe
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 19 Riike: 13 Maailmarekord: 5.90 Sergei Bubka NSVL, (13. juuli 1984, London) Olümpiarekord: 5.78 Władysław Kozakiewicz Poola, (30. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 5.78 Władysław Kozakiewicz Poola <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 6. august Osavõtjaid:31 Riike: 25 Maailmarekord: 8.90 Bob Beamon USA, (18. oktoober 1968, Mexico) Olümpiarekord: 8.90 Bob Beamon USA, (18. oktoober 1968, Mexico) Olümpiavõitja 1980: 8.54 Lutz Dombrowski Saksa DV <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 19 Riike: 13 Maailmarekord: 22.22 Udo Beyer Saksa DV, (25. juuni 1983, Los Angeles) Olümpiarekord: 21.35 Vladimir Kisseljov NSVL, (30. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 21.35 Vladimir Kisseljov NSVL <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 20 Riike: 14 Maailmarekord: 71.86 Juri Dumtšev NSVL, (29. mai 1983, Moskva) Olümpiarekord: 68.28 Mac Wilkins USA, (24. juuli 1976, Montréal) Olümpiavõitja 1980: 66.64 Viktor Raštšupkin NSVL <br style="clear:both;" />
Vasaraheide
Finaal: 6. august Osavõtjaid:23 Riike: 13 Maailmarekord: 86.34 Juri Sedõhh NSVL, (3. juuli 1984, Cork) Olümpiarekord: 81.80 Juri Sedõhh NSVL, (28. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 81.80 Juri Sedõhh NSVL <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 5. august Osavõtjaid: 28 Riike: 19 Maailmarekord: 104.80 Uwe Hohn Saksa DV, (20. juuli 1984, Ida-Berliin) Olümpiarekord: 94.58 Miklós Németh Ungari, (25. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 91.20 Dainis Kūla NSVL <br style="clear:both;" />
Kümnevõistlus
Finaal: 8.-9. august Osavõtjaid: 26 Riike: 18 Maailmarekord: 8798-8832 Jürgen Hingsen Saksa FV, (8.-9. juuni 1984, Mannheim) Olümpiarekord: 8618-8634 Bruce Jenner USA, (29.-30. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 8495 Daley Thompson Suurbritannia 1984. aastal oli IAAF uuendanud kümnevõistluse punktitabeleid; 1962. aastal (alates 1964. aastast) seatud tabelid asendati 1. aprillil 1985. Maailmarekordi ülemineku kuupäeval arvutatakse uute tabelite abil ümber ja sellest saab uus maailmarekord. Juhul, kui mõne teise võistluse kogusumma oli 1962. aasta tabelitel madalam, kuid kõrgem 1984. aasta tabelitel, ei asenda see olemasolevat rekordit. <br style="clear:both;" />
100 m jooks
Finaal: 5. august Osavõtjaid: 46 Riike: 33 Maailmarekord: 10,79 Evelyn Ashford USA, (3. juuli 1983, Colorado Springs) Olümpiarekord: 11,01 Annegret Richter Saksa FV, (25. juuli 1976, Montreal) Olümpiavõitja 1980: 11,06 Ljudmilla Kondratjeva NSVL <br style="clear:both;" />
200 m jooks
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 37 Riike: 28 Maailmarekord: 21,71 Marita Koch Saksa DV, (10. juuni 1979, Karl-Marx-Stadt) Olümpiarekord: 22,03 Bärbel Wöckel Saksa DV, (30. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 22,03 Bärbel Wöckel Saksa DV <br style="clear:both;" />
400 m jooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 26 Riike: 16 Maailmarekord: 47,99 Jarmila Kratochvílová Tšehhoslovakkia, (10. august 1983, Helsingi) Olümpiarekord: 48,88 Marita Koch Saksa DV, (28. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 48,88 Marita Koch Saksa DV <br style="clear:both;" />
800 m jooks
Finaal: 6. august Osavõtjaid: 25 Riike: 20 Maailmarekord: 1.53,28 Jarmila Kratochvílová Tšehhoslovakkia, (26. juuli 1983, München) Olümpiarekord: 1.53,43 Nadežda Olizarenko NSVL, (27. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 1.53,43 Nadežda Olizarenko NSVL <br style="clear:both;" />
1500 m jooks
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 22 Riike: 16 Maailmarekord: 3.52,47 Tatjana Kazankina NSVL, (13. august 1980, Zürich) Olümpiarekord: 3.55,0 Tatjana Kazankina NSVL, (6. juuli 1980, Moskva) Olümpiavõitja 1980: 3.55,0 Tatjana Kazankina NSVL <br style="clear:both;" />