cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakob Grönholm
Pärast sõda oli ta postiljon Loksal ja telefoni-telegraafivõrgu montöör Kõnnu vallas. 10. septembril 1928 mõistis Tallinna-Haapsalu rahukogu ta oma isa Joosep Grönholmi tapmise eest eluks ajaks sunnitööle. Suri Tallinna Keskvangla haiglas, surnukeha anti Tartu Ülikoolile meditsiiniliseks otstarbeks.
Eesti Teadusajakirjanike Selts
pisi|22. detsembril 2011 andis Teadusajakirjanike Selts Tallinnas Teaduskabaree õhtul vulkanoloog [[Heidi Soosalule üle teadusajakirjanduse sõbra auhinna]] pisi|Eesti Teadusajakirjanike Seltsi juhataja [[Priit Ennet andis 2012. aasta auhinna Mart Noormale üle 31. märtsil 2013 Tartus teaduskeskuses Ahhaa]] Eesti Teadusajakirjanike Selts (aastatel 1999–2014 Eesti Teadus- ja Keskkonnaajakirjanike Selts) on Eesti teadusajakirjanikke ühendav selts, mis asutati 1990. aastal.
2010. aastast on seltsi esimees on Priit Ennet. 2021. aasta detsembri seisuga oli seltsil 22 liiget.
Alates 2011. aastast annab selts välja teadusajakirjanduse sõbra auhinda. Alates 2016. aastast annab selts välja kollegiaalset auhinda Ökuli muna. Esimese auhinnaga tunnustati Postimehe teadustoimetust, teine muna anti 2020. aastal ERRi teadusajakirjanikule ja Novaatori korralduslikule juhile Jaan-Juhan Oidermaale.
AMI
AMI või Ami võib tähendada järgmist:
Guus Til
Ta alustas klubikarjääri Alkmaari AZ-s, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. Hollandi kõrgliigas debüteeris 18. septembril 2016 mängus PEC Zwolle vastu ja lõi kohe selles mängus värava. Hooajal 2017–18 lõi ta Hollandi kõrgliigas üheksa ja hooajal 2018–19 kaksteist väravat.
2019. aasta augustis siirdus ta Venemaa kõrgliiga klubisse Moskva Spartak, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooajal 2020–2021 oli ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburg. 2021. aasta juunis läks ta laenule Hollandi kõrgliigaklubisse Feyenoordi. 2021. aasta septembris lõi ta kolme liigamänguga neli väravat ja valiti Hollandi kõrgliiga kuu parimaks mängijaks. Hooajal 2021/22 lõi ta Hollandi kõrgliigas kokku 15 väravat.
Mari Vallik
pisi|Mari Vallik (2016) Mari Vallik (on kasutanud pseudonüümi Marie Verdei; sündinud 14. märtsil 1993) on eesti kirjanik ja tõlkija. Vallik on avaldanud lühijutte ja luuletusi, ta töötab tõlkijana ning õpib Tartu Ülikoolis romanistikat ja kultuurivahendust.
Guus Til
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu PSV Eindhoveniga.
Mari Vallik
Isiklikku
Mari Vallik on kirjanik Aidi Valliku tütar.
Guus Til
Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Til 26. märtsil 2018 sõprusmängus Portugali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2021 MM-i valikmängus Türgi vastu.
Zenon Stefaniuk
Zenon Stefaniuk (8. juuli 1930 Wojnów, Mordy vald, Siedlce maakond, Masoovia vojevoodkond – 10. juuli 1985 Katowice) oli Poola poksija, rahvuselt ukrainlane.
Stefaniuk oli kokku neljakordne Poola meister – kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1952, 1953 ja 1955 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 1954. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1950. aastal 3. koha ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1951. aastal 2. koha. Ta esindas maavõistlustel Poolat 7 korda ning võitis neist 6 kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.
Stefaniuk võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) ja 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks.
Johann Carl Temmler
Johann Carl Temmler (19. aprill/1. mai 1804 Põltsamaa – 30. oktoober/11. november 1873 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1817–1821 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1821–1824 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 5. veebruaril/17. veebruaril 1833 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1833–1834 Põltsamaa Niguliste koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1834–1837 oli ta sama koguduse õpetaja. Jättis 15. novembril/27. novembril 1837 pastoriameti, asudes Berliini eraõpetajaks. Aastatel 1865–1873 oli ta Saaremaa Jaani koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Carl Heinrich Temmler oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, vanavanaisa Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, tädimees Friedrich Ferdinand Meyer oli Karula, hiljem Jõhvi ja Iisaku koguduse õpetaja.
Nookur
Nookur on ümber kinnistelje vähem kui täispöörde ulatuses edasi-tagasi liikuv mehhanismilüli. Nookureid kasutatakse väga paljudes mehhanismides. Nookureiks on jäiga vardaga pendel, kella balanssiir ja ankur, nookurit kasutatakse kolbpumba kolvi liigutamiseks nafta pumpades.
6 (Tallinna bussiliin)
Tallinna bussiliin 6 sõidab Metsakooli tee ja Merivälja Pansioni vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 2012. aastani Tallinna Autobussikoondis), liiklus toimub tööpäeviti. Alates 1.Maist töötab ka nädalavehetuseti
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Esimene Bulgaaria tsaaririik (bulgaaria: Първo българско царство) on historiograafiline mõiste umbes 681. aastal bulgaaride asutatud khaaniriigile, kui bulgaarid asusid Balkani poolsaare kirdeossa, allutasid või ajasid minema bütsantslased ja tegid lõunaslaavi asukad oma liitlasteks. See arenes aastal 864 vürstkonnaks ja umbes aastatel 913–927 tsaaririigiks. Oma võimu kõrgajal laius Bulgaaria Doonau Põlvest Musta mereni ja Dnepri jõest Aadria mereni. Kui riik kindlustas oma positsiooni Balkani poolsaarel, asus see sajanditepikkusse vastasmõjusse Bütsantsiga, mõnikord sõbralikult ja mõnikord vaenulikult. Bulgaariast kujunes Bütsantsi peamine vastane põhjas, mis põhjustas mitu sõda. Kaks riiki nautisid ka rahu- ja liiduperioode, kõige märkimisväärsem oli teine Konstantinoopoli piiramine araablaste poolt, kus Bulgaaria armee lõhkus piiramisrõnga ja hävitas araablaste armee, hoides seega ära araablaste sissetungi Kagu-Euroopasse. Bütsantsil oli tugev kultuuriline mõju Bulgaariale, mis viis lõpuks ka kristluse vastuvõtmiseni aastal 864. Pärast Avaari khaaniriigi lagunemist laiendas riik oma territooriumi loodesse Pannoonia tasandikule. Hiljem seisid bulgaarlased vastu petšeneegide ja polovetside edenemisele ning saavutasid otsustava võidu ungarlaste üle, sundides neid end püsivalt Pannoonias kehtestama.
9. sajandi lõpus ja 10. sajandi alguses saavutas Simeon I (valitses 893–927) rea võite bütsantslaste üle ja ta tunnistati tsaariks ning ta laiendas riigi selle suurima ulatuseni. Pärast Bütsantsi armee hävitamist Achelouse lahingus aastal 917 asusid bulgaarlased aastal 923 ja 924 Konstantinoopolit piirama. Lõpuks bütsantslased taastusid ja põhjustasid aastal 1014 Basileios II juhtimisel bulgaarlastele hävitava kaotuse Kleidioni lahingus. Aastaks 1018 alistusid viimased Bulgaaria kindlused Bütsantsile ja Esimene Bulgaaria tsaaririik lakkas olemast. Selle järglaseks sai aastal 1185 Teine Bulgaaria tsaaririik.
Pärast kristluse omaksvõttu muutus Bulgaaria slaavlaste kultuuriliseks keskuseks. Selle juhtiv kultuuriline positsioon tugevnes veelgi glagoolitsa ja kirillitsa leiutamisega varsti pärast seda pealinnas Preslavis ja vanabulgaaria keeles loodud kirjandus hakkas varsti põhja poole levima. Vanabulgaaria keel muutus suuremas osas Ida-Euroopast lingua franca 'ks ning sai tuntuks kui kirikuslaavi keel. Aastal 927 tunnistati ametlikult täielikult sõltumatut Bulgaaria patriarhaati.
7. ja 10. sajandi vahel hakkas kohalik rahvastik, bulgaarid ja teised tsaaririigi hõimud, keda slaavlased arvuliselt ületasid, järk-järgult neisse sulanduma, võttes omaks lõunaslaavi keele. Alates 10. sajandi lõpust muutusid nimed bulgaarlased ja Bulgaaria valdavaks ja kohaliku rahvastiku suhtes jäävaks nimetuseks, nii kirja- kui ka kõnekeeles. Vanakirikuslaavi kirjakeele oskuse areng takistas lõunaslaavlaste assimilatsiooni naaberkultuuridese, stimuleerides samas selge Bulgaaria identiteedi moodustumist.
Mõistestik
Esimene Bulgaaria tsaaririik sai tuntuks lihtsalt kui Bulgaaria alates selle tunnistamisest Bütsantsi poolt aastal 681. Mõned ajaloolased kasutavad nimesid Doonau Bulgaaria või Esimene Bulgaaria riik. Aastatel 681–864 oli riik tuntud ka kui Bulgaaria khaaniriik, Doonau Bulgaaria khaaniriik või Doonau Bulgaari khaaniriik, et eristada seda Volga Bulgaariast, mis tekkis teisest bulgaaride rühmast. Oma olemasolu alguses kutsuti riiki ka Bulgari riik või Bulgari kaganaat. Aastatel 864–917/927 oli riik tuntud kui Bulgaaria vürstkond.
Looduna liiduna bulgaaride ja slaavlaste vahel vastastikuseks kaitseks Bütsantsi vastu lõunas ja avaaride vastu loodes, valitseti Esimest Bulgaaria tsaaririiki vastavalt bulgaari tavadele, kus riigipea oli khaan. Slaavlased omasid märkimisväärset autonoomiat ja lõpuks kujundasid nende keel ja tavad Bulgaaria kultuuri ja rahva, Bulgaaria muutus slaavi riigiks.
Taust
pisi|330px|Bulgaaria kolooniad pärast Suur-Bulgaaria langust 7. sajandil
Hilise Rooma keisririigi ajal olid tänapäeva Bulgaaria maad korraldatud mitmeks provintsiks – Scythia Minor, Möösia (Ülem- ja Alam-), Traakia, Makedoonia (Esimene ja Teine), Daakia (Doonaust põhjas), Dardania, Rodope ja Haemimontus, ja seal elas segarahvastik romaniseerunud geetidest ja helleniseerunud traaklastest. Mitu järjestikust slaavi rändelainet 6. sajandil ja 7. sajandi algul viis piirkonna peaaegu täieliku slaavistumiseni, vähemalt keeleliselt.
Bulgaarid
, Suur-Bulgaaria Bulgaaride hulka kuulusid ka onoguuride, utiguuride ja kutriguuride hõimud. Ajavahemikus 630–635 suutis khaan Kubrat ühendada peamised bulgaari hõimud, luues võimsa konföderatsiooni Suur-Bulgaaria, tuntud ka kui Onoguuria. Kasaaride tugeva surve all lagunes Suur-Bulgaaria aastal 668. Pärast lahkus khaan Asparuh turvalist kodu otsima. Raske on hinnata Asparuhi bulgaaride arvu, Vasil Zlatarski arvab, et neid ei olnud palju, Runciman on vastupidisel seisukohal, et hõim pidi olema märkimisväärse suurusega. Aastal 680 asutas Asparuh pärast Ongali lahingut Doonaust lõunas Bütsantsi territooriumil Esimese Bulgaaria tsaaririigi. Bütsants tunnistas seda ametlikult sõltumatu riigina aastal 681.
Bulgaaria rahvuse moodustumine
On tõenäoline, et algseid bulgaare olid suuresti vähem slaavi rahvast, kelle hulka nad elama asusid. 7. ja 10. sajandi vahel sulandusid bulgaarid järk-järgult slaavlaste hulka, võttes omaks lõunaslaavi keele ja pöördudes aastal 864 Boris I ajal kristlusse (Bütsantsi riitus). Tänapäeva bulgaarlasi arvatakse tavaliselt olevat lõunaslaavi päritolu. Kuid slaavlased olid vaid üks kogukond, mis oli esindatud bulgaaride vallutatud piirkonnas, olles ise hilismigrandid Balkani poolsaarel. Mitu muud rahvast sulandus lõpuks uude rahvusse. Sel ajal oli vana traakiarooma ja traakiabütsantsi rahvastiku riismete sulandumisprotsess selle uue etnose moodustumiseks juba märkimisväärne. Uus ühtse identiteediga rahvas tuvastub jätkuvalt kui Bulgaaria ja kinnitab samanimelist riiki omana. Tänapäeva bulgaarlased jätkavad algsete mitte-slaavi Bulgaari riigi ja Traakia esivanemate aus hoidmist, võttes samaaegselt omaks slaavi identiteedi.
Kindla tugipunkti loomine Balkani poolsaarel
pisi|Bulgaaria, u 7. sajandi vahetusel
Pärast otsustavat võitu Ongali lahingus aastal 680 edenesid bulgaaride ja slaavlaste armeed Balkani mägede lõunaossa, võites taas bütsantslasi, kes olid sunnitud sõlmima alandava rahulepingu, millega tunnistati uue riigi loomist keisririigi piiridel. Nad pidid Bulgaariale ka aastamaksu maksma. Samal ajal jätkus idas sõda kasaaridega ja aastal 700 hukkus khaan Asparuh lahingus nendega. Bulgaarid kaotasid territooriume Dnestri jõest idas, kuid suutsid säilitada maad läänes. Bulgaarid ja slaavlased sõlmisid lepingu, mille kohaselt sai riigipeaks bulgaaride khaan, kes kohustus ka riiki Bütsantsi vastu kaitsma, samas saavutasid slaavi juhid märkimisväärse autonoomia ja pidid kaitsma põhjapiiri piki Karpaadi mägesid avaaride vastu.
Khaan Asparuhi järglane khaan Tervel aitas aastal 705 kukutatud Bütsantsi keisril Justinianus II trooni tagasi saada. Vastutasuks sai ta Zagore ala Põhja-Traakias, mis oli riigi esimene laienemine Balkani mägedest lõunasse. Kuid kolm aastat hiljem püüdis Justinianus seda jõuga tagasi võtta, aga tema armee sai Achelouse lahingus lüüa. Aastal 716 sõlmis khaan Tervel Bütsantsiga tähtsa kokkuleppe. Konstantinoopoli piiramise ajal aastatel 717–718 saatis ta 50 000-mehelise väe ümberpiiratud linnale appi. Otsustavas lahingus tapsid bulgaarlased umbes 30 000 araablast ja khaan Tervelit kutsusid tema kaasaegsed Euroopa päästjaks.
Sisemine ebastabiilsus ja ellujäämisvõitlus
Dulo klanni viimane võsu, khaan Sevar suri aastal 753. Tema surmaga langes khaaniriik pikka poliitilisse kriisi, mille ajal oli noor riik hävimise äärel. Vaid viieteistkümne aasta jooksul valitses seitse khaani, kes kõik mõrvati. Oli kaks peamist kildkonda: mõned aadlikud tahtsid kompromissitut sõda bütsantslaste vastu, samas teised otsisid konfliktile rahumeelset lahendust. Selle ebastabiilsuse kasutas ära Bütsantsi keiser Konstantinos V (745–775), kes algatas üheksa suurt kampaaniat eesmärgiga Bulgaaria kõrvaldada. Aastal 763 võitis ta Bulgaaria khaani Teletsi Achelouse lahingus, kuid bütsantslased ei suutnud kaugemale põhja edeneda. Aastal 775 meelitas khaan Telerig Konstantinost paljastama tollele ustavad Bulgaaria õukonnas, hukkas siis kõik Bütsantsi spioonid pealinnas Pliskas. Tema järglase, khaan Kardami ajal võttis sõda soodsa pöörde pärast suurt võitu Markellai lahingus aastal 792. Bütsantslased said põhjalikult lüüa ja olid taas kord sunnitud khaanidele tribuuti maksma. Võidu tulemusena sai kriis lõpuks läbi ja Bulgaaria astus uude sajandisse stabiilse, tugeva ja ühtsena.
Territoriaalne laienemine
pisi|[[Balkan u. aastal 850]]
Suurkhaan Krumi (803–814) ajal laienes Bulgaaria lõunasse ja loodesse, hõivates maad Doonau keskjooksu ja Moldova vahel, kogu tänapäeva Rumeenia territooriumi, Sofia aastal 809 ja Adrianoopoli (nüüd Edirne) aastal 813, ohustades Konstantinoopolit ennast. 804. ja 806. aasta vahel kõrvaldasid Bulgaaria armeed põhjalikult Avaari khaaniriigi ja piir Frangi riigiga loodi piki Doonau keskjooksu. Aastal 811 võideti suurt Bütsantsi armeed otsustavalt Varbitsa mäekuru lahingus. Bütsantsi keiser Nikephoros I tapeti koos suurema osa tema vägedega ja tema kolpa kasutati jooginõuna. Krum haaras kohe initsiatiivi ja viis sõja Traakia suunas, võites bütsantslasi veel korra aastal 813 Versinikia lahingus. Pärast Bütsantsi reetlikku katset tappa khaan läbirääkimiste ajal rüüstas Krum kogu Traakia, hõivas Odrini ja asustas selle 10 000 asukat ümber "Doonau-tagusesse Bulgaariasse". Ta tegi kõrgendatud ettevalmistusi Konstantinoopoli vallutamiseks: ehitati 5000 raudplaatidega kaetud vagunit piiramisseadmete kandmiseks; bütsantslased palusid abi isegi Frangi keisrilt Ludwig Vagalt. Kuid suurkhaani äkksurma tõttu ei käivitatud kampaaniat kunagi. Khaan Krum rakendas õigusreformi, kehtestades võrdsed reeglid ja karistused kõigile riigi piires elavatele inimestele, kavatsusega vähendada vaesust ja tugevdada sotsiaalseid sidemeid oma tohutult laienenud riigis. pisi|[[Balkani poolsaar 9. sajandil]] Khaan Omurtag (814–831) sõlmis bütsantslastega 30-aastase rahulepingu, võimaldades seega mõlemal riigil taastada oma majandus ja rahandus pärast veriseid konflikte sajandi esimesel kümnendil. Loodepiir Frangi riigiga pandi piki Doonau keskjooksu kindlalt paika aastaks 827. Ulatuslikud ehitustööd võeti ette pealinnas Pliskas, sealhulgas ehitati suurepärane palee, paganlikke templeid, valitseja residents, kindlus, kants, veejuhe ja saun, peamiselt kivist ja tellisest.
Khaan Malamiri (831–836) lühikesel valitsusajal liidendati riigiga tähtis linn Plovdiv. Khaan Presiani (836–852) ajal võtsid bulgaarlased suurema osa Makedooniast ning riigi piirid jõudsid Aadria ja Egeuse mereni. Bütsantsi ajaloolased ei kajasta mingit vastupanu Bulgaaria Makedooniasse laienemise vastu, mis võimaldab järeldada, et laienemine oli suuresti rahumeelne. 839. ja 842. aasta vahel sõdisid bulgaarlased serblastega, kuid ei saavutanud edu.
Nurme Kool
Nurme Kool on hariduslike erivajadustega lastele mõeldud põhikool Järva maakonnas. Koolil on kaks õppekohta: Päinurme külas ja Paide linnas.
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Bulgaaria Boris I ajal
pisi|Bulgaaria Boris I valitsusajal
Nurme Kool
Kool asutati 1970 Päinurme internaatkoolina. 1997 nimetati kool ümber Päinurme internaatkooliks.
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Bulgaaria Boris I ajal
Boris I (852–889) valitsemine algas mitme tagasilöögiga. Kümme aastat võitles riik Bütsantsi ja Ida-Frangi riigiga, Suur-Määri riigi, horvaatide ja serblastega, moodustades mitmeid nurjunud liite ja vahetades pooli. Augustis 863 oli 40 päeva maavärinaid ja oli ikaldusaasta, mis põhjustas nälga kogu riigis. Kõige tipuks oli rändtirtsude rünnak.
Ristiusustamine
Aastal 864 tungisid bütsantslased Michael III juhtimisel Bulgaariasse kahtlusega, et khaan Boris I on kristlust valmis vastu võtma vastavalt lääne riitusele. Kuuldes sissetungist, alustas Boris I rahuläbirääkimisi. Bütsantslased tagastasid mõned maad Makedoonias ja nende ainus nõue oli, et ta nõustuks kristlusega Konstantinoopolist, mitte Roomast. Khaan Boris I nõustus selle tingimusega ja ta ristiti septembris 865, saades oma ristiisa, Bütsantsi keisri Michaeli nime, ja olles sealtpeale Boris-Mihail. Paganlik tiitel "khaan" kaotati ja selle asemel saadi tiitel "knjas". Pöördumine kristlusse ei olnud siiski Bütsantsi sissetungi põhjus. Bulgaaria valitseja oli tõesti ettenägelik mees ja ta nägi, et ühe usundi omaksvõtt võiks tugevdada areneva bulgaaria rahvuse konsolideerumist, mis oli ikka veel jagunenud usulisel baasil. Ta teadis ka, et tema riik ei olnud kristlikus Euroopas täielikult austatud ja selle lepinguid võisid teised osalised usulistel põhjustel eirata.
Bütsantslaste eesmärgiks oli saavutada rahu, mida nad ei olnud suutnud pärast kahte sajandit sõjategevust: sulandada Bulgaaria aeglaselt kristliku religiooni kaudu ja muuta see satelliitriigiks, sest loomulikult pidid kõrgemaid ameteid äsjaloodud Bulgaaria kirikus kandma bütsantslased, kes jutlustasid kreeka keeles. Knjas Boris I oli sellest tõsiasjast teadlik ja pärast seda, kui Konstantinoopol keeldus Bulgaaria kirikule aastal 866 autonoomiat andmast, saatis ta delegatsiooni Rooma, kuulutades oma soovi nõustuda kristlusega vastavalt lääne riitusele, koos 115 küsimusega paavst Nicolaus I-le. Bulgaaria valitseja soovis ära kasutada rivaliteeti Rooma ja Konstantinoopoli kirikute vahel, kuna tema peamine eesmärk oli rajada sõltumatu Bulgaaria kirik, et ära hoida nii bütsantslaste kui katoliiklaste mõjuvõim tema maadel religiooni kaudu. Paavsti detailsed vastused Borisi küsimustele anti kahe piiskopi poolt, kes juhtisid misjonit, mille eesmärk oli hõlbustada Bulgaaria rahva kristlusse pööramist. Kuid Nicolaus I ja ka tema järglane, paavst Hadrianus II keeldusid autonoomset Bulgaaria kirikut tunnistamast, mis jahutas kahe poole vahelisi suhteid, kuid Bulgaaria pöördumine Rooma poole tegi bütsantslased palju leplikumaks. Aastal 870 tunnistas Konstantinoopoli IV kirikukogu Bulgaaria kiriku autonoomseks õigeusu kirikuks Konstantinoopoli patriarhi kõrgeima juhtimise all. See oli esimene ametlikult tunnistatud kirik Rooma ja Konstantinoopoli kirikute kõrval. Lõplikult aastal 893 sai vanabulgaaria keelest kolmas ametlik keel, mida kirikud tunnistasid ning jumalateenistuses ja kristlikus kirjanduses kasutasid.
Pärast kristluse vastuvõtmist säilitas riik palju institutsioone bulgaaride paganlikust riigist.
Slaavi kirjasüsteemi loomine
pisi|[[Varajane kirillitsa|Vanabulgaaria tähestik]]
Kuigi Bulgaaria knjasil õnnestus saavutada autonoomne kirik, olid selle kõrgem vaimulikkond ja teoloogilised raamatud ikka veel kreekakeelsed, mis takistasid jõupingutusi rahvastik uude usku pöörata. Aastatel 860–863 lõid kreeka päritolu Bütsantsi mungad Kyrillos ja Methodios esimese slaavi tähestiku glagoolitsa, Bütsantsi keisri käsul, kes püüdis Suur-Määri riiki õigeusku pöörata. Kuid need püüded nurjusid ning aastal 886 jõudsid jüngrid Kliment Ohridist, püha Naum ja Angelarius, kes Suur-Määri riigist pagendati, Bulgaariasse, kus Boris I võttis nad soojalt vastu. Bulgaaria knjas tellis kahe jüngrite juhitava teoloogiaakadeemia loomise, kus tulevast Bulgaaria vaimulikkonda õpetati kohalikus rahvakeeles. Kliment saadeti Ohridi Edela-Bulgaarias, kus ta aastatel 886–893 õpetas 3500 õpilast. Naum rajas kirjanduskooli pealinnas Pliskas, kolides hiljem uude pealinna Preslavisse. Preslavi kirikukogul aastal 893 võttis Bulgaaria omaks glagoolitsa ja vanakirikuslaavi (vanabulgaaria) keele kui kiriku ja riigi ametliku keele, ja saatis Bütsantsi vaimulikkonna välja. 10. sajandi alguses loodi Preslavi kirjanduskoolis kirillitsa.
Kuldajastu
9. sajandi lõpus ja 10. sajandi alguses ulatus Bulgaaria Epeirose ja Tessaaliani lõunas, Bosniani läänes ja kontrollis kogu tänapäevase Rumeenia ja Ida-Ungari ala põhjas. Serbia riik tekkis 9. sajandi keskpaigas vastusena Bulgaaria laienemisele Moravast läände. Vahetades pooli Bulgaaria ja bütsantslaste vahel, seisid Serbia valitsejad edukalt vastu mitmele Bulgaaria sissetungile aastani 924, kui see allutati täielikult kindralile ja võib-olla Sofia Marmais krahvile. Tsaar Simeon I (Simeon Suure) ajal, kes sai hariduse Konstantinoopolis, muutus Bulgaaria taas tõsiseks ohuks Bütsantsile ja jõudis oma suurima territoriaalse ulatuseni. Simeon I lootis võtta Konstantinoopoli ja võitles oma pikal valitsusajal (893–927) reas sõdades bütsantslastega. Piir ulatus tema valitsusaja lõpul Atika põhjapiirini lõunas. Simeon I kutsus ennast "bulgaarlaste tsaariks ja kreeklaste isevalitsejaks", seda tiitlit tunnistas paavst, kuid mitte Bütsantsi keiser ega õigeusu kiriku oikumeeniline patriarh. Bütsantsi keiser tunnistas ta "bulgaarlaste tsaariks" ja patriarh tegi seda alles tema valitsusaja lõpul.
pisi|275px|Simeon saadab saadikud [[Fatimiidide kalifaat|Fatimiidide kaliifi juurde liidu moodustamiseks bütsantslaste vastu]]
Aastatel 894–896 võitis ta bütsantslasi ja nende liitlasi ungarlasi "Kaubandussõjas", nimetati nii, kuna sõja ettekäändeks oli Bulgaaria turu viimine Konstantinoopolist Thessalonikisse (Solun). Otsustavas Bulgarofigoni lahingus löödi Bütsantsi armeed ja sõda lõppes Bulgaariale soodsalt, kuigi Simeon I rikkus sageli rahu. Aastal 904 vallutas ta Soluni, mida olid just rüüstanud araablased, ja andis selle bütsantslastele tagasi alles pärast seda, kui Bulgaaria sai kõik slaavlastega asustatud alad Makedoonias ja 20 kindlust Albaanias, sealhulgas tähtis Dratši linn.
Pärast rahutusi Bütsantsis pärast keiser Alexandrose surma 913. aastal tungis Simeon I Bütsantsi Traakiasse, kuid teda veendi peatuma vastutasuks tema tsaaritiitli ametlikult tunnistamisele ja tema tütre abielule lapskeiser Konstantinos VII-ga. Simeon I pidi saama keisri regendiks ja ajutiselt Bütsantsi valitsema. Kuid pärast vandenõu Bütsantsi õukonnas lükkas Konstantinos VII ema, keisrinna Zoe tagasi abielu ja Simeoni tiitli ning mõlemad pooled valmistusid otsustavaks lahinguks. 917. aastal murdis Simeon I iga keisririigi katse moodustada liit ungarlaste, petšeneegide ja serblastega ning bütsantslased pidid võitlema üksi. 20. augustil põrkusid kaks armeed Achelouse lahingus, ühes suurimas keskaegses lahingus. Bütsantslased said enneolematu kaotuse osaliseks, jättes lahinguväljale 70 000 tapetut; jälitavad Bulgaaria väed võitsid ülejäänud vaenlase armeed Katasyrtai lahingus. Konstantinoopoli päästis serblaste rünnak bulgaarlastele läänest; serblased said põhjalikult lüüa, kuid nende rünnak võimaldas Bütsantsi admiralil ja hilisemal keisril Romanos Lakepanosel valmistuda linna kaitseks. Järgnenud kümnendil saavutasid bulgaarlased kontrolli kogu Balkani poolsaare üle, välja arvatud Konstantinoopol ja Peloponnesos.
Horvaatia–Bulgaaria lahingus (926), ka Bosnia mägismaa lahingus ründas hertsog Alogobotur Horvaatiat. Horvaatia väed kuningas Tomislavi juhtimisel laastasid täielikult Bulgaaria armee ja peatasid Simeoni laienemise läände. pisi|Bulgaaria tsaaririik [[Balkanil ja Bütsantsi riigi alad ]]
Langus
Pärast Simeoni surma aastal 927 Bulgaaria võim aeglaselt kahanes. Rahulepinguga samal aastal tunnistasid bütsantslased ametlikult tema poja Peter I tsaaritiitlit ja Bulgaaria patriarhaati. Kuid rahu Bütsantsiga ei toonud Bulgaariale õitsengut. Oma valitsemise algusest alates seisis Peter silmitsi siseprobleemidega ja oma vendade rahulolematusega ning 930. aastatel oli ta sunnitud tunnistama Raška sõltumatust. Suurim löök tuli põhjast: aastatel 934–965 kannatas riik viie madjarite sissetungi all. Aastal 944 ründasid Bulgaariat petšeneegid, kes röövisid riigi kirdepiirkondi. Peter I ja Boris II ajal killustas riiki bogomiilide egalitaarne usuline ketserlus.
Aastal 968 ründas riiki Kiievi-Vene, mille juht Svjatoslav I võttis Preslavi ja rajas oma pealinna Preslavetsis. Kolm aastat hiljem sekkus võitlusse Bütsantsi keiser Ioannes I ja võitis Svjatoslavi Dorostoloni juures. Boris II tabati ja ta loobus Konstantinoopolis rituaalselt oma tsaaritiitlist ning Ida-Bulgaaria kuulutati Bütsantsi protektoraadiks.
Kukkumine
pisi|250px|Bulgaaria tsaaririik Samuili (997–1014) ajal
Pärast Bütsantsi vallutusi jäid maad Iskǎri jõest läänes Bulgaaria kätte ja vastupanu bütsantslastele juhtisid Komitopuli vennad. Aastal 976 koondas neljas vend Samuil pärast oma vanema venna surma kogu võimu enda kätte. Kui õigusjärgne troonipärija Roman vangistusest Konstantinoopolis põgenes, tunnistas Samuil ta Vidinis tsaariks ja jäi ise Bulgaaria armee ülemjuhatajaks. Hiilgava kindrali ja hea poliitikuna suutis ta õnne bulgaarlaste poole pöörata. Uus Bütsantsi keiser Basileios II sai aastal 986 Traianuse väravate lahingus otsustavalt lüüa ja pääses vaevu. Viis aastat hiljem kõrvaldas ta Serbia Raška riigi. Aastal 997, pärast Krumi dünastia viimase pärija Romani surma kuulutati Samuil Bulgaaria tsaariks. Kuid pärast 1001. aastat pöördus sõda bütsantslaste kasuks, kes vallutasid vanad pealinnad Pliska ja Preslavi ning 1004. aasta alguses käivitasid iga-aastased kampaaniad Bulgaaria vastu. Bütsantslased lõikasid veelgi kasu sõjast Bulgaaria ja äsjaloodud Ungari kuningriigi vahel aastal 1003. Bütsantsi võidud Sperheiose ja Skopje juures nõrgendasid otsustavalt Bulgaaria armeed ja iga-aastaste kampaaniatega hõivas Basileios metoodiliselt Bulgaaria linnuseid. Lõpuks said bulgaarlased aastal 1014 Kleidioni lahingus täielikult lüüa. Bulgaaria armee püüti kinni; öeldakse, et 99 meest igast 100 torgati pimedaks, sajas mees jäeti ühe silmaga, et ta saaks kaasmaalased koju viia (Basileios sai hüüdnime "Bulgaroktonos", bulgaaridetapja). Kui tsaar Samuil nägi oma armee lõhutud riismeid, sai ta südameataki ja suri. Aastaks 1018 alistusid viimased Bulgaaria linnused ja Esimene Bulgaaria tsaaririik kadus.
Kultuur
pisi|[[Madara ratsanik (u 710), suur kaljureljeef Madara lavamaal Šumenist idas, Kirde-Bulgaarias]] pisi|[[Suur basiilika (Pliska)|Suur basiilika Pliskas]]
Esimese Bulgaaria tsaaririigi kultuurilist pärandit defineeritakse Bulgaaria historiograafias tavaliselt Pliska-Preslavi kultuurina, mis on nime saanud esimese kahe pealinna, Pliska ja Preslavi järgi, kuhu on koondunud enamus säilinud mälestisi. Palju selle aja mälestisi leidub Madara, Šumeni, Novi Pazari, Han Krumi ümbruses Kirde-Bulgaarias, samuti tänapäeva Rumeenia territooriumil, kus rumeenia arheoloogid kutsuvad seda "Dridu kultuuriks". Esimese tsaaririigi jäetud säilmeid on avastatud ka Lõuna-Bessaraabias, mis nüüd jaguneb Ukraina ja Moldova vahel.
Arhitektuur
Varajase Bulgaaria arhitektuuri kõige olulisem tunnusjoon oli monumentaalne ehitis, mis oli roomlastele tuntud, kuid mida kaasaegsed bütsantslased ei kasutanud. Pliska ehitamisel rakendati kahte peamist ehitise tüüpi. Esimese ehitusmaterjalideks olid puit ja tellised. Teine tüüp oli kaitsemüüride ehitamine, kasutades mördiga seotud suuri tahutud lubjakiviplokke. Sama meetodit kasutati Preslavi kindluse, Han Krumi sõjaväelaagri, Madara jahipalee ja Pǎcuiul lui Soare saare kindluse ehitamisel. Kindlused asusid peamiselt tasandikel, erinevalt Teise Bulgaaria tsaaririigi ajal ehitatutest.
Víctor Peralta
Víctor Peralta (6. märts 1908 Buenos Aires – 25. detsember 1995) oli Argentina poksija.
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Arhitektuur
Pärast kristluse vastuvõtmist aastal 864 algas kogu riigis intensiivne kirikute ja kloostrite ehitamine, sealhulgas Suur basiilika Pliskas, mis oli üks suuremaid selle aja ehitisi, pikkusega 99 m, ja suurepärane Kuldne kirik Preslavis. Suuremal osal sel ajal ehitatud kirikutest oli kolm löövi. Bulgaaria pealinn oli kuulus ka keraamika poolest, mis kaunistas selle avalikke ja sakraalhooneid. Ilusad ikoonid ja kirikualtarid olid tehtud erilistest keraamilistest plaatidest. Oli arvukalt kullassepa ja hõbedasepa töökodasid, mis tegid peeni ehteid.
Víctor Peralta
Peralta sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Lambertus van Klaverenile (Holland).
TAT-12/13
TAT-12/13 oli fiiberoptiline telekommunikatsiooni-kaablisüsteem, mis ühendas aastatel 1996–2008 üle Atlandi ookeani Põhja-Ameerikat Euroopaga.
Víctor Peralta
Peralta poksis oktoobrist 1928 kuni juunini 1935 elukutselisena. Ta pidas kokku 20 kohtumist, millest võitis 9 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 7 kohtumist ning 4 kohtumist lõppes viigiga. Ta oli aastatel 1932-1933 elukutseliste Argentina meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg).
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Keraamika
pisi|175px|Püha Theodorose keraamiline ikoon, Preslav, u 900, Riiklik Arheoloogiamuuseum, Sofia
Üks Pliska-Preslavi kultuuri tunnusjooni oli paleede ja kirikute kaunistamine lakitud keraamiliste plaatidega, mis võib näidata Lähis-Ida (Araabia) mõju. Keraamilistele plaatidele maaliti peamiselt geomeetrilisi või taim-elemente, leidude seas on ka mõned pühakute kujutised. Kõige märkimisväärsemad nendest on hästisäilinud 20-plaadiline püha Theodorose ikoon, mis leiti Püha Panteleimoni kloostri varemetest Preslavi äärelinnas. Plaadid olid kas lamedad või torujad ja korraldatud moodustama korduvate motiividega friise. Pliska ja Preslavi hävitamise tõttu on säilinud vaid keraamiliste kaunistuste fragmente ja detaile. Enamus plaatide leide, samuti neid teinud töökodade arheoloogilisi tõendeid tulevad Preslavist ja ümberkaudsest piirkonnast (ennekõike Patleinast).
Bulgaaria koduseks kasutamiseks mõeldud keraamika peamised allikad on Novi Pazari, Devnja ja Varna nekropolid. Nõud tehti potikedraga, erinevalt slaavi tavadest. Keraamika lõõmutamiseks kasutati kahekorruselisi ahje. Varajase Bulgaaria keraamika kuju ja kaunistused sarnanevad leidudega Põhja-Kaukaasiast, Krimmi poolsaarelt ja Aasovi rannikult.
Kirjandus
Bulgaaria kirjandus on vanim slaavi kirjandus. Misjonärid Thessalonikist Kyrillos ja Methodios mõtlesid välja glagoolitsa, mille Bulgaaria tsaaririik 886. aasta paiku omaks võttis. Tähestik ja vanabulgaaria keel tekitasid rikkaliku kirjandus- ja kultuuritegevuse Preslavi ja Ohridi koolide ümber, mis rajati Boris I käsul aastal 886. 10. sajandi alguses arendati Preslavi kirjanduskoolis kreeka ja glagoolitsa tähestiku baasil välja uus tähestik – kirillitsa. Teise teooria järgi mõtles tähestiku välja püha Kliment Ohridi kirjanduskoolist, Bulgaaria õpetlane ning Kyrillose ja Methodiose õpilane. Vaga munk ja eremiit Ivan Rilast (Ivan Rilski, 876–946) sai Bulgaaria kaitsepühakuks.
Rokas Masiulis
Rokas Masiulis (sündinud 6. augustil 1969 Vilniuses) on Leedu poliitik. Ta oli aastatel 2014–2016 Leedu energeetikaminister (Algirdas Butkevičiuse valitsuses), 13. detsembrist 2016 kuni 7. augustini 2019 oli ta Leedu transpordi- ja sideminister.
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Kirjandus
Oma valitsusajal kogus Simeon oma õukonda palju õpetlasi, kes tõlkisid tohutu hulga raamatuid kreeka keelest ja kirjutasid palju uusi töid. Kõige silmapaistvamate seas olid Konstantin Preslavist, Joan Ekzarh ja Tšernorizets Hrabar, kes mõnede ajaloolaste arvates oli Simeon ise. Tšernorizets Hrabar kirjutas teose "О писмєньхъ", Kliment Ohridist tõlkis kreeka keelest ja kirjutas mitu tähtsat usulist raamatut, Joan Ekzarh kirjutas teose "Шестоднев" ja tõlkis Damaskuse Johannese "Õigeusu kristlusest", Naum Preslavist andis samuti olulise panuse. Bulgaaria õpetlased ja tööd mõjutasid suuremat osa slaavi maailmast, levitades vanakirikuslaavi keelt ning kirillitsat ja glagoolitsat Kiievi-Venesse, Serbiasse ja Horvaatiasse, samuti mitteslaavi Valahhiasse ja Moldovasse.
Rokas Masiulis
Ta lõpetas aastal 1989 Vilniuses Salomėja Nėrise nimelise keskkooli. Aastal 1994 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1992–1994 oli ta Vilniuse Ülikoolis magistriõppes rahvusvaheliste suhete ja politoloogia alal.
Esimene Bulgaaria tsaaririik
Religioon
pisi|Illustratsioon kroonikas Boris I ristimisest
Pärast Bulgaaria riigi loomist jätkasid bulgaarid ja slaavlased oma põliste usundite harrastamist. Bulgaaride religioon oli monoteistlik ja nad kummardasid Tengrit, taevajumalat. Kui Omurtag ja Leon V aastal 815 rahulepingu sõlmisid, pidi Bütsantsi keiser andma vande vastavalt Bulgaaria tavadele. Bütsantsi ajaloolased panid kirja, et "kõige kristlikum" valitseja pidi täitma erinevaid paganlikke riitusi, sealhulgas koerte veristamine ja nende kasutamine vande tunnistajana. Slaavlased austasid mitmeid jumalusi ja nende peajumal oli Perun. On tõendeid, et kristlus jäi Bulgaarias levinuks selle olemasolu esimese 150 aasta jooksul. 9. sajandi keskpaigas otsustas Boris I võtta vastu kristluse, et riigi rahvastik kindlalt ühendada.
Shredder
pisi Shredder (Oroku Saki, vahel tõlgitud ka kui Purusti või Purustaja) on peamine antagonist teismeliste ninja kilpkonnade koomiksites ja teistes samasse frantsiisi kuuluvates teostes. Shredderi pärisnimi on Oroku Saki ja ta oli kunagi Hamato Yoshi (hiljem tuntud kui Splinter, kilpkonnade sensei) lähedane sõber, kelle Saki hiljem kadedusest oskuste pärast reetis. Ta on ka Jalaklanni liider ja ninja kilpkonnade vihavaenlane.
Evan Ndicka
Obite Evan Ndicka (sündinud 20. augustil 1999 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma.
Ta alustas klubikarjääri AJ Auxerre'is, millega liitus 2012. aastal. Hooajal 2016–17 debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas.
2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Eintracht Frankfurdiga ja murdis kiiresti klubi põhikoosseisu. Suvel 2023 siirdus ta AS Romasse.
Ta on Kameruni päritolu.
Justine Pelmelay
pisi|Justine Pelmelay Justine Pelmelay (kodanikunimi Anneke Wilma Pelmelay; sündinud 24. septembril 1959 Leidenis) on Hollandi laulja.
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Blijf zoals je bent", saavutades 45 punktiga 15. koha.
Hartbeesfontein
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hartbeesfonteini elanikest valgeid 74,78%, mustanahalisi aafriklasi 23,31%, India või Aasia päritolu inimesi 0,89%, värvilisi 0,41% ja teisi 0,61%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 80,85% inimesi, tsvana keelt 11,89%, inglise keelt 3,63% ja sotho keelt 1,62%.
Prantsusmaa meedia
Prantsusmaa meedia on üks Euroopa suurimaid.
Ajalehed
Võrreldes ülejäänud Euroopaga, loevad prantslased vähe ajalehti. Üleriigilised päevalehed kaotasid oma populaarsuse 20. sajandi keskpaiku, kui suur osa neist keelati ära natsi-okupatsiooni tõttu. Tähtsal kohal on ka elektroonilise meedia areng: tänapäeva prantslane eelistab igapäevaseid üleriigilisi uudiseid hankida interneti, televisiooni ja raadio vahendusel. Ajalehtedest otsitakse pigem kohalikke uudiseid, sügavamat analüüsi ja arutelusid. Päevalehtedest populaarsemad on nädalalehed. Piirkondlikud päevalehed on oluliselt loetumad kui üleriigilised. Päevalehti loeb üle kolmandiku Prantsusmaa elanikkonnast. 61% lehelugejatest on mehed; 2/3 alla 50-aastased. Keskmiselt kulutatakse ajalehe lugemisele 33 minutit päevas.
Prantsusmaa oli esimene riik, mis võttis 1980. aastatel kasutusele ajalehe veebiversiooni. Selleks kasutati interneti asemel Minitel-süsteemi. Tänapäevaks on kõigil suurtel ajalehtedel veebiversioon, mis üldjuhul sisaldab nii tasuta kui ka tasulisi artikleid.
'''Suurima tiraažiga üleriigilised tasulised päevalehed (2009)
'''Suurima tiraažiga piirkondlikud tasulised päevalehed (2008)
'''Suurima tiraažiga tasuta päevalehed (2008)
Ajakirjad
Prantsusmaa ajakirjade puhul on raske eristada perioodilisi väljaandeid ajalehetaolistest ja mõned ajakirjad pole oma formaati üldse üheselt mõtestanud.
Prantsuse ajakirjandust kontrollivad suures osas 5 gruppi, millest suurim on Franpar-Hachette, mis on üks suurimaid kirjastusi maailmas.
Paris Match on üks juhtivatest uudisteajakirjadest, mille tiraaž on keskmiselt 700 000 eksemplari. Ajakirjas kajastatakse uudiseid peamiselt kuulsuste, kultuuriürituste ja poliitika kohta. Artiklid on rikastatud rohkete piltidega. Ajakirja veebiväljaandes on lisaks artiklitele üleval ka näiteks videod ja blogi. ELLE on naisteajakiri, mis ilmub ka teistes riikides, näiteks Suurbritannias ja Saksamaal. Ajakirja põhiteemad on tervis, meelelahutus, ilu ja mood. Tiraaž on ligikaudu miljon eksemplari.
Le Point on korra nädalas ilmuv uudisteajakiri, mille tiraaž on umbes 360 000 eksemplari. Ajakiri kajastab nii Prantsusmaa kui ka rahvusvahelisi teemasid ning teaduslikke ja majandusalaseid uudiseid. Le Point on kättesaadav kolmes trükis: äriteemad, haridusteemad ja rahvusvaheline trükk.
Le Nouvel Observateur (lühendatult Le Nouvel Obs) on korra nädalas ilmuv uudisteajakiri, mis kajastab rahvusvahelisi poliitikasündmusi, majandusuudiseid, ühiskonna-, kultuuri-, meelelahutus- ja sporditeemasid ning raamatututvustusi. Tiraaž on umbes 540 000 eksemplari.
Televisioon
Prantsuse telemaastik hakkas kiiresti kasvama 1982, kui kaotati ringhäälingumonopol. Kümne aastaga kasvas telekanalite arv kolmelt rohkem kui kolmekümneni. Tänapäeval on Prantsusmaal 7 üleriigilist kanalit, millest 4 on avalik-õiguslikud, ja rohkem kui 200 teemakanalit. Kuigi pakkumine on suur, eelistab 89% vaatajaskonnast üleriigilisi kanaleid, neist 42,3% avalik-õiguslikke ja 46,8% erakanaleid.
Toomas Mets
Toomas Mets (sündinud 24. veebruaril 1959) on eesti veemootorisportlane.
Ta alustas veemotoga tegelemist aastal 1973 Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Ta tuli 8 korda NSV Liidu meistriks. Püstitas kiiruse maailmarekordi aastal 1975. Ta on 13-kordne Eesti meister. Aasta parimaks veemotokaks Eestis on ta valitud: 2005, 2006, 2007. On ise ehitanud võidusõidupaate ja isegi võidusõidumootori.
Välislingid
pisi|Toomas Mets (2008)
Prantsusmaa meedia
Raadio
Prantsusmaal tutvuti raadioga esimest korda 1899. aastal, kui Guglielmo Marconi rajas raadioühenduse Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. 1923. aasta jaanuaris alustas Pariisis tööd Raadio PTT, mis lõpetas oma töö 1940. aasta juunis. Esimesed uudised raadio vahendusel edastati 3. novembril 1925.
Avalik-õiguslikule assotsiatsioonile Radio France kuulub umbes 40 raadiojaama, nendest 31 grupile France Bleu. Kõige populaarsemaks raadiojaamaks loetakse NRJ, RTL, France Inter, France Info ja Europe 1. Raadiojaamad saab jagada iseseisvateks raadiojaamadeks (võrgurühma järgi) ja iseseisvateks kohalikeks jaamadeks (piirkonna järgi). Iseseisvate raadiojaamade alla kuuluvad näiteks sellised võrgustikud nagu NextRadio TV, Nova Press, NRJ Group, Legardére Active, Orbus, RTL Group, Sud Communication ja RCF. Iga võrgustik omab vähemalt ühte raadiojaama. Lisaks nendele on olemas viis iseseisvat jaama, mis tegelevad liiklusinfo edastamisega Prantsusmaa suurematelt autoteedelt: Autoroute FM, Autoroute Info, Radio des autoroutes SANEF, Radio Trafic FM ja Rhôn'Alpes 1.
Raadiojaamad piirkonna järgi
Internetiraadiojaamu on Prantsusmaal enam kui 125 ja osa neist eksisteerib ainult internetis (France Vivance, Radio Blagon ja Frequence 3). Radio Blgaon on veebiraadio, mis edastab prantsuse keeles alternatiivseid muusikavorme.
Avalik-õiguslikud raadiojaamad
Internet
Samuti on ADSL interneti püsiühenduste arv on Prantsusmaal üks suurimaid Euroopas. Interneti püsiühendusi on Prantsusmaal 2008. aasta seisuga 17,7 miljonit ning püsiühenduse hind lõpptarbijale oli 2008. aastal keskmiselt 38 USA dollarit.
Piraatluse määr on Prantsusmaal 42%, mis on Euroopa keskmisest kõrgem. 2009. aasta mais võttis Prantsusmaa rahvusassamblee vastu eelnõu piraatluse tõkestamiseks, mis teeb võimalikuks kasutaja interneti ühenduse blokeerimise pärast kolmandat korda internetist illegaalsete failide allalaadimist, kuid selle tulemusel on viimase aastaga piraatluse määr hoopis 3% tõusnud.
'''Kõige külastatumad veebilehed Prantsusmaal (jaanuar 2010)
Paris (täpsustus)
Paris on Prantsusmaa pealinna nimi prantsuse keeles. Artiklit selle linna kohta vaata leheküljelt Pariis ning selle linna järgi samamoodi eesti keelde jõudnud teoste kohta vaata lehekülge Pariis (täpsustus)
Nime Paris kannavad aga paljud kohad mujal:
Brixlegg
pisi|Brixlegg
Brixlegg on linn (1927) ja vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 534 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 9,1 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2900 inimest. Linn asub Alam-Inntalis ja Alpbachtali suudmes.
Naabervallad
Alpbach, Kramsach, Radfeld, Rattenberg, Reith im Alpbachtal, Wildschönau
Ajalugu
Linna on esmamainitud kui Prisslech 788. aastal, kuigi asustust peetakse palju vanemaks.
Vaatamisväärsused
thumb|püsti|Kihelkonnakirik
Majandus
Montanwerke Brixlegg AG on ainus vasetootja Austrias ning tegeleb vase ja teiste väärismetallide tagasisaamisega vaseutiilist ja muudest vasesisaldusega sekundaarmaterjalidest. Esimesed ülestähendused vase ja hõbeda rafineerimistehasest Brixleggis pärinevad aastast 1463. 20. sajandi alguses, maagi kaevandamise vähenemise järel Tiroolis, muutus toodang vase tagasisaamiseks vanametalli sulamitest.
Muud tööandjad on tekstiilitööstus (1954. aastal asutatud Giessweini firma), pudeldatud mineraalvee ja mittealkohoolsete jookide tootja (Silberquelle) ja turism (rõhuasetusega taliturismile).
Sport
Paigas on suur väline rulaväljak, mis korraldab ka rahvusvahelisi võistlusi.
Mürzstegi Alpid
thumb|Michlbaueri hütt Hochnebeli all
Mürzstegi Alpid või Mürztali Alpid (saksa: Mürztaler või Mürzsteger Alpen) on mäestik Ida-Alpides (Põhja-Lubjakivialpides), mis asub Austria Steiermargi liidumaal, väike osa mäestikust asub Alam-Austrias. Kõrgeim tipp on Hohe Veitsch (1981 m) rühma keskosas, samas suurim massiiv on Schneealpe (1903 m) loodes, Raxi lähedal.
Geoloogia
Mäeahelik on osa Steiermargi-Alam-Austria Lubjakivialpidest ja on eraldatud naaberrühmadest Mürzi oruga (osa tektooniliselt aktiivsest Mur-Mürzi kurrutusest), Mürzi ülemjooksuga (peamine asula: Mürzsteg) ja maanteega üle Steiermargi Seebergi kuru. Geoloogid kirjeldavad seda kui harja ja nõo faatsiest.
Enamik selle kivimitest pärineb triiase perioodist ja hõlmavad wettersteini dolokivi, hallstatti lubjakivi ja mürztali kihte (tumedad, hornsteini-dominantsed lubjakivid ja merglid foraminifeeride, brahhiopoodide ja muude fossiilidega). Mäeaheliku lõunaosa kuulub grauwacke vööndisse (uue paleosoikumi ja alam-triiase kivimid).
Põhjarinne (Teine maailmasõda)
Põhjarinne (vene keeles Северный фронт) oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu väekoondis.
Ajalugu
Põhjarinne moodustati Leningradi sõjaväeringkonnast 24. juunil 1941. aastal. Põhjarinde koosseisus olid algselt 7., 14., ja 23. armee. Põhjarinde ülesandeks oli Leningradi kaitse.
Rinde vastutusala lõunapiiriks oli looderinde vastutusala piir Haapsalu-Pihkva joonel.
23. augustil 1941 jagati põhjarinde vastutusalad Leningradi rinde ja Karjala rinde vahel.
Kuistlema raba
pisi|Kuistlema raba (september 2014)
Kuistlema raba (ka Kuistlemma raba) on raba Lääne- ja Raplamaa piiril Lääne-Nigula ja Märjamaa vallas. Raba (täpsemalt turbamaardla) pindala on 3078,78 ha. Rabast kaevandatakse turvast.
Eugene Wigner
pisi Eugene Paul Wigner (ungari keeles Wigner Jenő Pál; 17. november 1902 Budapest – 1. jaanuar 1995 Princeton) oli ungari päritolu USA füüsikateoreetik ja matemaatik.
1963. aastal anti talle pool Nobeli füüsikaauhinnast panuse eest aatomituuma ja elementaarosakeste teooriasse.
Kopeerpaber
Kopeerpaber on ühelt küljelt värvainega kaetud õhuke paber, mille abil duplitseeritakse sellele asetatud tavalisele paberile tehtav kujutis sellele kirjutusvahendiga avaldatava surve abil. Kopeerpaberit kasutati laialdaselt kontoritöös mehaaniliste kirjutusmasinate ajastul duplikaatide loomiseks, see oli kasutusel ka nõelprinteritel.
Tänapäeval on kopeerpaber veel kasutusel mõningate kviitungite ja tšekkide ärakirjade loomisel ega ole enam kontoritarvete hulgas nii olulisel kohal, trükiste koopiate tegemisel on võtnud sarnase rolli paljundusmasinad ja skannerid.
Jooniste kopeerimisel on sarnases funktsioonis kasutusel olnud poolläbipaistev paber kalka.
Ajalugu
Kopeerpaberi patenteeris Ralph Wedgwood 7. oktoobril 1806. Wedgwood soovis välja töötada pimedatel kirjutamist hõlbustavat vahendit. Värviga kokkupuutumise vähendamiseks kattis ta vetthülgava paberi ühe külje tindiga ning lasi sel kuivatuspaberi vastas taheneda. Nii valmistatud kirjutuspaber polnud algselt kasutusel kopeerimiseks, vaid pigem tindi aseainena.
Kopeerpaber oli oluline vahend ka tekstide mitteametlikul paljundamisel kirjutusmasinaga. Mitme kihi kopeerpaberi abil valmistati Nõukogude Liidus ja teistes sotsialistlikes riikides tsensuuri tingimustes põrandaaluses kirjastustegevuses samizdat 'is ühest tekstist korraga kuni kümmekond koopiat, kuigi viimastele paberitele jäänud jäljend oli pärast trükkimist raskesti loetav. Teksti loetavust vähendas ka kopeerpaberi korduv kasutamine ja sellel oleva värvaine kulumine.
Torkav karuohakas
Torkav karuohakas (Carduus acanthoides) on korvõieliste sugukonda karuohaka perekonda kuuluv taimeliik.
Torkav karuohakas on kaheaastane taim. Eestis suhteliselt haruldane, kasvab mererannas ja jäätmaadel. Torkava karuohaka vars on ogaline, torkavate ogadega. Taime kõrgus 20–100 cm. Õied peamiselt purpursed, õitseb juulis ja augustis.
pisi|vasakul|Torkav karuohakas
Ela-Heigi Martis
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mõnda aega Tartu Linnamuuseumis.
Ta oli Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi rajajaid ning selle direktor aastail 1979–2005. Tema juhtimisel kujunes muuseumist üks Tartu teaduse ja kultuuri keskusi ning turismimagneteid. Martis oli ka üks Tartu toomkiriku konserveerimise eestvedajaid.
Pärsti vald (Viljandi kihelkond)
Pärsti vald (saksa keeles Gemeinde Perst) oli vald Viljandi kihelkonnas Viljandimaal aastail 1866–1939.
1930. aastal valiti vallavanemaks Tõnis Piir, keda Viljandi-Pärnu rahukogu karistas 22. septembril 1932 raharaiskamise ja dokumentide võltsimise eest 6-aastase sunnitööga koos kõigi õiguste äravõtmisega.