cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ole Einar Bjørndalen
Sportlaskarjäär
11. jaanuaril 1996 võitis Bjørndalen Anterselvas oma esimese MK-etapi. See juhtus 20 km distantsil ja sel aastal jäi see ainsaks. 1996. aasta MM-il tuli ta 20 km distantsil 19. ja 10 km distantsil 6. kohale. Meeskondlikult oli Norra 4.
1997. aasta MM-il Slovakkias Osrblies tuli ta 10 km distantsil 9. kohale ja järgnenud jälitussõidus pronksmedalile. See oli tema elu esimene täiskasvanute MM-medal. Ta kaotas maailmameistriks tulnud Viktor Maigurovile 10,2 sekundit ja Sergei Tarassovile 3,3 sekundit. Sealjuures tõusis ta medalile 2 trahviringist hoolimata, Maigurov laskis puhtalt ja Tarassov tegi 1 trahviringi. 20 km distantsil tuli Bjørndalen 6. kohale. Meeskonnasõidus oli Norra 4. Teatesõidus sõitis Bjørndalen viimast vahetust ja tõi Norra finišisse teisena. Bjørndalen kaotas Frank Luckile 5,7 sekundit.
1998. aasta taliolümpiamängudel saavutas Bjørndalen 20 km distantsil 7. koha sellest hoolimata, et sai 4 trahviminutit, rohkem kui keegi teine esikaheksast. Näiteks 2 trahviminutit andnuks talle hõbemedali ja Norrale kaksikvõidu. Seevastu 10 km sõidus laskis Bjørndalen puhtalt ja tuli esimest korda olümpiavõitjaks. Teatesõidus sõitis Bjørndalen viimast vahetust ja lõpetas taas Lucki järel teisena.
1998. aasta MM-il võisteldi neil aladel, mis olümpiamängude kavva ei kuulunud. 12,5 km jälitussõidus Pokljukas tuli Bjørndalen Vladimir Dratšovi järel teiseks ja meeskonnasõidus Hochfilzenis tuli Norra Saksamaa ees maailmameistriks.
1999. aasta MM-il Soomes Kontiolahtis saavutas Bjørndalen 10 km distantsil 19. koha, kuid tõusis jälitussõidus 4 trahviringist hoolimata 5. kohale, Saksamaa sai kolmikvõidu. 20 km sõidus saavutas ta 4. koha, Saksamaa sai kaksikvõidu. Teatesõidus sõitis ta viimast vahetust ja rikkus ära kindlana tundunud võidu, kui pidi möödalaskude tõttu esimeses tiirus sõitma 3 trahviringi. Saadi pronksmedal Valgevene ja Venemaa järel. Esimest korda oli MM-i kavas ühisstardist sõit, kus Bjørndalen tuli 15 km distantsil puhta laskmise juures pronksmedalile.
2000. aasta MM-il Oslos tuli ta 10 km distantsil 2 trahviringiga 5. kohale, olles ainus esikaheksast, kes üle 1 trahviringi sõitis. Maailmameistriks tuli Frode Andresen. 12,5 km jälitussõidus sai ta igast tiirust trahviringi, kokku 4, ja 4. koht tuli ka kokkuvõttes. 20 km sõidus sai ta 4 trahviminutit ja kokku 20. koha. 15 km ühisstardist sõidus tuli ta 3 trahviringiga pronksmedalile. Teatesõidus sõitis ta viimast vahetust, tegi ühe möödalasu ja lõpetas teisena Venemaa järel.
2001. aasta MM-il Sloveenias Pokljukas sai Bjørndalen 10 km sõidus 5 trahviringi, rohkem kui keegi teine esikuuekümnes, ja jäi 19. kohale. Ka jälitussõidus sai ta 3 trahviringi, kuid tõusis 4. kohale. 20 km sõidus sai ta 6 trahviminutit (esiviiekümnes ei saanud keegi rohkem) ja jäi 10. kohale. Seevastu 15 km ühisstardist sõidus tuli ta 4 trahviminutist hoolimata Raphaël Poirée järel hõbemedalile, kaotades 3,8 sekundit. Esitosinas ei saanud keegi nii palju trahviringe. Teatesõidus sõitis ta viimast vahetust ning lõpetas kolmandana Prantsusmaa ja Valgevene järel (vahe Valgevene ankrumehe Vadim Šašuriniga 1,1 sekundit).
2003. aasta MM-il Venemaal Hantõ-Mansiiskis 10 km sõidu ta võitis puhta laskmisega. 12,5 km jälitussõidus sai ta 6 trahviringi ja langes 6. kohale. Ta sai teise kuldmedali 15 km ühisstardiga sõidus. 20 km sõidus sai ta 4 trahviminutit ja 30. koha. Teatemeeskonnas sõitis ta avavahetust, Norra jäi neljandaks.
2004. aasta MM-il Saksamaal Oberhofis sõitis Bjørndalen 10 km distantsil 2 trahviringi ning tuli Raphaël Poirée ja Ricco Großi järel kolmandaks. Jälitussõidus sõitis ta 6 trahviringi, aga oli endiselt pronksil, seekord Großi ja Poirée järel. 20 km sõidus sai ta kolmanda pronksmedali Poirée ja Tomasz Sikora järel ning Großi ees. 15 km ühisstardist sõidus oli ta 2 trahviga 7., võitis Poirée. Teatesõidus sõitis Bjørndalen viimast vahetust ning lõpetas teisena Saksamaa järel ja Prantsusmaa ees.
2005. aasta MM-il Austrias Hochfilzenis võitis Bjørndalen taas neli kuldmedalit. Üksnes 20 km sõidus sai ta viimases tiirus 3 trahviminutit ja langes 6. kohale, ilma nendeta oleks ta ka selle distantsi võitnud.
thumb|Ole Einar Bjørndalen (2006) 2006. aasta novembris Rootsis Gällivares võitis Bjørndalen esimest korda murdmaasuusatamise MK-etapi. Varem, 2001-2002 oli ta saavutanud 2 teist kohta.
2006.–2007. aasta hooaja laskesuusatamise maailma karikasarjas võitis ta 5 esimest etappi ja 11 esimesest etapist võitis ta 7.
Kuid 2006. aasta taliolümpiamängudel ei õnnestunudki tal kulda võita. 20 km sõidus sai ta Michael Greisi järel hõbemedali, 10 km sõidus 12. koha, 12,5 km jälitussõidus 3 trahviga Vincent Defrasne'i järel hõbemedali (kaotus 2,7 sekundit) ning 15 km ühisstardis Michael Greisi ja Tomasz Sikora järel pronksmedali (sai viimases tiirus 2 trahviringi, isegi 1 trahviring oleks toonud kulla). Teatesõidus sõitis ta viimases vahetuses ülekaalukalt kogu võistluse kiireima etapiaja, kuid see ei andnud enamat 5. kohast.
2006. aastal peeti MM ühel alal, sest ülejäänud alad olid olümpiamängudel juba ära. See oli 4×6 km segateatesõit. Bjørndalen sõitis viimast vahetust ning tõi Norra Venemaa järel ja Prantsusmaa ees teisena finišisse.
Anhalt
pisi|Anhalti hertsogiriigi lipp pisi|Anhalti hertsogiriigi vapp pisi|Anhalti asend Saksa Riigis pisi|Anhalti hertsogkonna kaart (1863–1918)
Ole Einar Bjørndalen
Sportlaskarjäär
thumb|Bjørndalen (2007) 2007. aasta MM-il Anterselvas tuli Bjørndalen kahekordseks maailmameistriks. Ta võitis 10 km ja sellele järgnenud jälitussõidu. 20 km distantsil sai ta 6 trahviminutit, neist pooled esimeses tiirus, ja need jätsid ta 32. kohale. 15 km jälitussõidus sai ta 4 trahviringi, pooled eelviimases ja pooled viimases tiirus, ning langes neljandaks.
Anhalt
Anhalt oli Kesk-Saksamaal asuv suveräänne riik (pärast aastat 1806 hertsogiriik), mis paiknes Harzi mägede ja Elbe jõe vahel. Praegu moodustab osa Saksi-Anhalti liidumaast.
Anhalti krahvid
9. sajandi kestel oli ala Saksimaa hertsogiriigi osa. 11. sajandil oli see Esico (suri aastal 1059 või 1060) valitsemise all. Tema poeg oli Adalbert II (suri aastal 1080). Pojapoeg Otto Rikas oli esimene, kes kandis Anhalti krahvi tiitlit. Otto, tuntud ka kui Ballenstedti krahv, oli Anhalti krahvi Albrecht Karu isa; viimane vallutas Brandenburgi slaavi territooriumid. Kui Albrecht aastal 1170 suri, sai Anhalti krahviks tema poeg Bernhard, kes aastal 1180 sai Saksimaa hertsogi tiitli. Bernhard suri aastal 1212 ja Saksimaast eraldatud Anhalt läks tema pojale Heinrich I-le, kes aastal 1218 võttis vürstitiitli ja oli Anhalti vürstisuguvõsa tegelik asutaja. Heinrich I on lisatud Codex Manesse minnesingerite hulka.
Anhalti vürstid
Wolfgang Pihiisa, kes sai Anhalt-Kötheni vürstiks aastal 1508, oli teine valitseja maailmas, kes kehtestas oma valdustes reformatsiooni. Ta oli Augsburgi usutunnistuse kaaskehtestaja aastal 1530, pandi pärast Mühlbergi lahingut aastal 1547 riigivande alla ja keiser Karl V võttis tema maad. Pärast Passau rahu aastal 1552 ostis ta oma vürstkonna tagasi, kuid kuna ta oli lastetu, andis ta selle aastal 1562 oma sugulastele Anhalt-Dessau vürstidele. Ernst I-st (suri aastal 1516) jäi maha kolm poega, Johann IV, Georg III ja Joachim, kes valitsesid oma maid koos palju aastaid ja kes pooldasid luterlust, mis muutus seega Anhaltis domineerivaks. Umbes aastal 1546 jagasid kolm venda oma vürstkonna ning asutasid Zerbsti, Plötzkau ja Dessau liinid. See jaotus oli siiski ajutine, kuna Kötheni omastamine ning hulk surmasid valitsevate vürstide seas võimaldasid Johann IV pojal Joachim Ernstil aastal 1570 ühendada kogu Anhalt oma võimu alla.
Joachim Ernst suri aastal 1586 ja tema viis poega valitsesid maad ühiselt aastani 1603, kuid esmasündinu puudumise tõttu jagati Anhalt taas ning taasasutati Dessau, Bernburgi, Plötzkau, Zerbsti ja Kötheni liinid. Vürstkonda laastas kolmekümneaastane sõda ning võitluse algusjärgus mängis tähtsat rolli Christian I. Aastal 1635 tehti erinevate Anhalti vürstide vahel kokkulepe, mis andis teatud võimu perekonna vanimale liikmele, kes oli seega võimeline esindama vürstkonda kui tervikut. Seda tehti ilmselt vajaduse tõttu säilitada näiv ühtsus, silmas pidades rahutut olukorda Euroopa poliitikas.
pisi|vasakul|Hertsogkonna vapp aastal 1703
Aastal 1665 hääbus Anhalt-Kötheni haru ja vastavalt perekonna lepingule päris selle Anhalt-Plötzkau vürst Lebrecht, kes allutas Plötzkau Bernburgile ja võttis endale Anhalt-Kötheni vürsti tiitli. Samal aastal otsustasid Anhalti vürstid, et kui mõni perekonna haru hääbub, tuleb selle maad ülejäänud harude vahel võrdselt jagada. Seda kokkulepet täideti pärast Anhalt-Zerbsti vürsti Friedrich Augusti surma aastal 1793 ning Zerbst jagati kolme ülejäänud vürsti vahel. Nende aastate jooksul iseloomustas erinevate vürstide poliitikat, võib-olla tahtlikult, märkimisväärne ühtsus. Korra või kaks pooldas vürst kalvinismi, kuid üldiselt jäi perekond truuks Martin Lutheri õpetusele. Preisimaa esiletõus andis Anhaltile hirmuäratava naabri ning pikaleveninud esmasünniõiguse kehtestamine kõigi perekonna harude poolt hoidis ära vürstkonna edasise jagunemise.
19. sajandi hertsogkonnad
pisi|19. sajandi Anhalti hertsogkonna vapp
Aastal 1806 ülendas Napoleon järelejäänud Anhalt-Bernburgi, Anhalt-Dessau ja Anhalt-Kötheni riigid hertsogkondadeks; vahepeal olid Anhalt-Plötzkau ja Anhalt-Zerbst kaotatud. Hertsogkonnad ühinesid taas aastal 1863 Kötheni ja Bernburgi liinide hääbumise tõttu. Uus hertsogkond koosnes kahest suurest osast, Ida- ja Lääne-Anhaltist, mida eraldas Preisimaa Saksimaa provintsi osa, ning viiest eksklaavist, mida ümbritses Preisimaa territoorium: Alsleben, Mühlingen, Dornburg, Gödnitz ja Tilkerode-Abberode. Hertsogkonna idapoolsem ja suurem osa külgnes Preisimaa Potsdami valitsemisringkonnaga (Preisimaa Brandenburgi provints) ning Magdeburgi ja Merseburgiga, mis kuulusid Preisimaa Saksimaa provintsi. Läänepoolsem ja väiksem osa, niinimetatud ülemhertsogkond või Ballenstedt, külgnes kahe viimati nimetatud piirkonna ja Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnaga.
Koos kõigi Saksa monarhiate langusega jõudis pärast esimese maailmasõja lõppu puhkenud revolutsiooni aastatel 1918–19 lõpule ka Anhalti hertsogkond. Seda asendas Anhalti vabariik Weimari vabariigi koosseisus. Pärast teist maailmasõda ühendati vabariik osaga Preisimaa Saksimaast Saksi-Anhalti moodustamiseks. Seejärel lammutati Saksi-Anhalt aastal 1952, kuid taasloodi seoses Saksamaa taasühinemisega aastal 1990, sealt alates on see üks kuueteistkümnest Saksamaa liidumaast (Bundesland).
Geograafia
Läänes on maa lainjas ja loodeservas, kus see moodustab osa Harzi ahelikust, mägine. Rambergi tipu kõrgus on 579 m. Harzist laskub maa sujuvalt kuni Saaleni ning selle jõe ja Elbe vaheline maa on eriti viljakas. Elbest idas on maa peamiselt sile ja liivane tasandik ulatuslike männimetsadega, mis vahelduvad rabamaa ja karjamaadega. Elbe on peamine jõgi, mis lõikub endise hertsogkonna idaossa idast läände ja kohtub Rosslau juures Muldega. Laevatatav Saale suundub territooriumi keskosast põhja ja sellesse suubuvad paremalt Fuhne ning vasakult Wipper ja Bode.
Kliima on üldiselt pehme, vähem edelaosa kõrgemates piirkondades. Endise hertsogkonna pindala on 2300 km² ja rahvaarv oli 1905. aastal 328 007.
Rahvastik
Maa oli jagatud Dessau, Kötheni, Zerbsti, Bernburgi ja Ballenstedti kreisideks, millest Bernburg oli enim ja Ballenstedt vähim rahvastatud. Dessau, Bernburgi, Kötheni ja Zerbsti linnas ületas rahvaarv 20 000. Endise hertsogkonna asukad, välja arvatud umbes 12 000 roomakatoliiklast ja 1700 juuti, olid Anhalti Evangeelse Kiriku liikmed (saksa Evangelische Landeskirche Anhalts). Kõrgeim kiriklik võim oli konsistooriumil Dessaus; samas 39-liikmeline sinod valiti kuueks aastaks, see kogunes aeg-ajalt arutama siseküsimusi, mis puudutasid kiriku organisatsiooni. Roomakatoliiklased allusid Paderborni piiskopile.
Santa Catarina osariigi lipp
thumb|Santa Catarina osariigi lipp. Proportsioonid on 8:11. Santa Catarina osariigi lipp on Brasiilia Santa Catarina osariigi lipp.
Anhalt
Põhiseadus
Hertsogkond oli 17. septembril 1859 välja kuulutatud ja seejärel erinevate dekreetidega muudetud põhiseaduse järgi konstitutsiooniline monarhia. Hertsog, kes kandis tiitlit "Kõrgus", omas täidesaatvat võimu, jagades samas seadusandlikku võimu maaomanikega. Maapäev (Landtag) koosnes 36 liikmest, kellest kaks nimetas hertsog, kaheksa olid kõrgeimaid makse maksvate maaomanike esindajad, kaks kõrgeimalt maksustatud äri- ja tööstusklasside liiget, neliteist muud linnade valijat ja kümme maapiirkondadest. Esindajad valiti kuueks aastaks kaudsel hääletamisel ja pidid olema vähemalt 25-aastased. Hertsog valitses riigiministri kaudu, kes oli kõigi ministeeriumide president – rahandus, siseasjad, haridus, usuasjad ja statistika.
Santa Catarina osariigi lipp
Lipp on kinnitatud 23. oktoobril 1953.
Ole Einar Bjørndalen
Sportlaskarjäär
thumb|Ole Einar Bjørndalen [[Trondheimi MK-etapil (2009)]] 2009. aasta MM-il Lõuna-Koreas Pyeongchangis võitis Bjørndalen jälle neli kulda. Ainult 15 km ühisstardist sõidus sai ta viimases tiirus 2 trahvi, mis kukutasid ta 4. kohale, Austria sai kaksikvõidu.
Ambla jõgi
Jõgi algab Roosna järvest ning suubub Jägala jõkke. Jõe pikkus on 27,9 km, jõgikonna pindala 157,7 km². Jõe ülemjooks paikneb Pandivere kõrgustikul ja alamjooks jääb Kõrvemaale.
Santa Catarina osariigi lipp
Kangas on jagatud horisontaalselt kolmeks laiuks (punane, valge, punane) ning lipu keskel on roheline romb, mille sees Santa Catarina osariigi vapp.
Ambla jõgi
Eutrofeerumine ja elustik
Jõe kesk- ja alamjooks olid varem sobivad forellide elupaigad ja kudemiskohad, kuid nüüdseks on vääriskalad jõgikonnal toimunud maaparanduste ja ulatusliku jõe eutrofeerumise tõttu kadunud. Jõe eutrofeerumise kahjulikku mõju kinnitavad ka 2003. aastal tehtud kompleksuuringud, mille käigus Ambla jões loendati Jägala jõgikonna jõgedest kõige vähem taksoneid. Sama uuringu järgi osutusid jõe põhjas kõige domineerivamaks loomarühmaks surusääsklaste vastsed.
Ole Einar Bjørndalen
Sportlaskarjäär
2010. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis toimus ainult üks ala: segateatesõit. Bjørndalen sõitis viimast vahetust ja Norra saavutas teise koha. Kindla võidu sai Saksamaa.
Enne 2014. aasta taliolümpiamänge oli Bjørndalen teatanud, et lõpetab pärast neid olümpiamänge karjääri, kuid otsustas jätkata.
2016. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta karjääri 41. ja 42. maailmameistrivõistluste medali.
Maailma karikavõistlustel
Maailma karika on Bjørndalen võitnud kuus korda: 1998, 2003, 2005, 2006, 2008 ja 2009. Lisaks lõpetas ta 1999–2001 ja 2004 teisena ja 2002 kolmandana.
Isiklikku
Ole Einar Bjørndalen on 179 cm pikk ja kaalub 66 kg.
Anhalt
Keskajal
Jagunes aastal 1252 Anhalt-Ascherslebeniks, Anhalt-Bernburgiks ja Anhalt-Zerbstiks.
Ädu
Ädu (kirjakeeles varem ka Hädu) on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Enne kui Ädu 1920. aastatel sai asunduseks, oli see Pringi mõisa karjamõis (Ädu mõis). 1930. aastatel muudeti asundus külaks.
Gei wo laoye mai yugan
"Gei wo laoye mai yugan" (给我老爷买鱼竿 (Gěi wǒ lǎoyé mǎi yúgān; ligikaudne tõlge 'õngeridva ostmine minu vanaisale') on Gao Xingjiani 1989. aastal ilmunud novellikogu. See sisaldab järgmisi novelle:
Raamatu niminovell ilmus esimest korda Pekingi ajakirjas Renmin wenxue, 1986, nr 9.
Sümfoonia
pisi|[[Ludwig van Beethoveni 3. sümfoonia käsikirja tiitelleht, millelt autor kraapis maha pühenduse Napoleonile]]
pisi|Mozarti [[Sümfoonia nr 36 (Mozart)|sümfoonia nr 36 "Linz"]] pisi|Helilooja [[Thomas Ludwig dirigeerib sümfooniaorkestrit]] Sümfoonia (kreeka keeles σύμφωνος sýmphōnos 'kokkukõlav, harmooniline'; itaalia keeles sinfonia) on muusikažanr, millesse kuuluvad erineva muusikavormi ja esituskoosseisuga, tavaliselt ilma solistita instrumentaalmuusika teosed.
Sümfoonia tavaline esituskoosseis on tänapäeval sümfooniaorkester.
Mõiste
Sõna "sümfoonia" on moodustunud kahest kreekakeelsest sõnast syn (‘koos’) ja phōnē (‘kõlama’). Ladinakeelset sõna symphonia kasutati kesk- ja renessansiajal kooskõla tähenduses.
17. sajandil tähistati sõnaga "sümfoonia" (sinfonia) ooperite, oratooriumite ja kantaatide instrumentaalseid sissejuhatusi, aariate ja ansamblite sissejuhatavaid instrumentaalseid ritornelle ning ansambliteoseid, mida võiks nimetada ka sonaatideks või kontsertideks. Põhjused, miks sarnaseid teoseid nimetati erineva nimetusega, olid muusikavälised: sümfoonia võis olla osa suuremast teosest, näiteks ooperist või oratooriumist, muusikasündmusest (akadeemiast) või jumalateenistusest.
Tänapäevase mitmeosalise sümfoonia otseseks eelkäijaks oli ooperi avamäng, millel 18. sajandi alguseks oli kujunenud suhteliselt standardne kolmeosaline struktuur: kiire – aeglane – tantsuline kiire. Seda Alessandro Scarlatti ja tema kaasaegsete skeemi rakendati laialt ka väljaspool Itaaliat: põhiliselt Saksamaal ja Inglismaal ning vähem Prantsusmaal, kus valitses prantsuse avamäng.
Sõnu "avamäng" ja "sümfoonia" peeti veel 18. sajandil sünonüümideks.
18. sajandi sümfoonia
18. sajandil kujunes sümfoonia juhtivaks instrumentaalmuusika žanriks, mida klassitsismiajastu lõpuks iseloomustas neljaosaline sonaaditsükli vorm: Sellises vormis sümfooniaid kirjutatakse tänapäevani.
19. sajandi sümfoonia
19. sajandi romantilisel sümfoonial võis olla ka rohkem või vähem osi. Alates Ludwig van Beethoveni 9. sümfooniast võisid sümfoonia koosseisus olla ka lauljad.
Klassitsism
Klassitsistlik sümfoonia kujunes välja 18. sajandil Viini klassikalise koolkonna (Haydni, Mozarti ja Beethoveni) loomingus.
Aleksandr Basihhin
Aleksandr Basihhin (1. veebruar 1949 Moskva – 8. veebruar 2010 Tallinn) oli Eesti balletitantsija ja tantsupedagoog.
Lõpetanud 1968. aastal Moskva koreograafiakooli, asus Basihhin balletisolistina tööle Eesti NSV-s Estonia teatris. Selle teatriga jäi tema elu ja töö seotuks enam kui kahekümneks aastaks.
Aastatel 1970–2003 töötas ta vaheaegadega ka Tallinna Koreograafiakooli ja mitme tantsustuudio õpetajana. Tema õpilased olid teiste seas Ervin Green ja Linnar Looris.
1987. aastal omandas Basihhin Moskvas GITISes veel teatri planeerimise ja organiseerimise eriala.
Tuntud osatäitmised
Balletisolistina on Aleksandr Basihhin silma paistnud järgmistes Estonia teatri lavastustes:
Vanaküla (Lääne-Nigula)
Vanaküla on küla Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
São Paulo osariigi lipp
thumb|São Paulo osariigi lipp. Proportsioonid on 2:3. São Paulo osariigi lipp on Brasiilia osariigi São Paulo lipp.
Lipp on ametlikult kinnitatud 27. novembril 1946.
Kangas on jagatud horisontaalselt kolmeteistkümneks must-valgeks triibuks (7 musta ja 6 valget) ning vardapoolses ülanurgas on punane ristkülik, mille nurkades on kollased viisnurksed tähed ja keskel valge sõõr sinise Brasiilia kaardi kujutisega.
Lipu proportsioonid on 2:3, laius 13 ja pikkus 19,5 triipu. Punase ristküliku kõrgus on 5 ja laius 7,5 ning valge sõõri diameeter 4 triipu.
Vanaküla
Vanaküla nime kannab Eestis mitu kohta:
Vadi küla
Vadi (Waddi) on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Avinurme vallas.
Küla piirneb põhjas Änniksaare, idas Sälliksaare ja Maetsma ning lõunas Kärasi külaga.
Küla läbib Avijõgi.
Majavaldused paiknevad eraldatult valdavalt Avinurme–Lohusuu maantee ja Vadi–Jõemetsa tee ääres.
Ajalugu
Vadi küla on seostatud vadjalastega, kes tulid sinna elama 10.–13. sajandil (vaata Vaiga). Õ-tähe rohket murdekeelt on peetud sarnaseks vadja keelega.
1599. aasta Poola II revisjoni järgi oli Vadi (Wadey) külas kolm talukohta. Vadi külas tegeldi peamiselt kalatünnide valmistamisega, kuid tehti ka kapsa-, kurgi- ja võitünne.
1624. aastal kuulus Waddikill koos veskiga Võtikvere vakusesse.
1775. aastal asutati Torma koguduse õpetaja Johann Georg Eisen von Schwarzenbergi algatusel Vadi kool. 1834. aastal õppis koolis 130 last. 1888. aastal ehitati uus koolihoone, mis on tänini säilinud ja kultuurimälestisena kaitse all. 1930. aastal muudeti kool kuueklassiliseks, 1949. aastal neljaklassiliseks algkooliks. Kool suleti 1963. aastal.
Kanada
Kanada [k'anada] on riik Põhja-Ameerika põhjaosas. Kanada koosseisu kuulub kümme provintsi ja kolm ala.
Portugal
Portugal (ametlikult Portugali Vabariik) on riik Lõuna-Euroopas Pürenee poolsaare lääneosas.
Kanada
Kanada on pindala (9 984 670 km²) poolest Venemaa järel teine riik maailmas. Maismaapindala järgi (9 093 000 km²) on Kanada maailmas neljas riik. Riiki ümbritsevad läänes Vaikne ookean, põhjas Põhja-Jäämeri ja idas Atlandi ookean. Kanada on ka maailma kõige pikema rannajoonega riik (202 080 km).
Kanadal on pikad rannaalad Põhja-Jäämere, Atlandi ja Vaikse ookeani ääres, samuti kaks teineteisest lahus paiknevat maismaapiiri Ameerika Ühendriikidega. Lääneservas piirneb Kanada Alaska osariigiga (piiri pikkus on 2477 km), ja lõunas on 6416 km pikkune piir Ameerika Ühendriikide põhiterritooriumiga. Kanada ja Ameerika Ühendriikide vaheline maismaapiir on maailma suurim kahe riigi vaheline piir (8893 km).
Vadi küla
Ajalugu
1903. aastal asutati muusika-lauluselts Metsakaja.
1914. aastal kuulus küla Avinurme kroonumõisale.
1932. aasta ajalehtedes kirjutatakse: "Vadi küla Avinurmes nimetab rahvas õigusega hullude külaks. Sest seal on 60 majapidamist ja vaimuhaigeid (ka kerget liiki) tervelt 40 inimest. Nendest mehi 25 ja naisi 15. Siin on haiguse põhjuseks pärivus ja soine kliima."
Portugal
See piirneb läänes ja lõunas Atlandi ookeaniga ning idas ja põhjas Hispaaniaga, ühtlasi on Mandri-Euroopa kõige läänepoolsem riik. Lisaks Euroopa mandriosas asuvale territooriumile kuulub Portugali Vabariigile ka kaks saarestikku, Assoorid ja Madeira, millel on autonoomse piirkonna staatus. Nime on Portugal saanud Douro jõe suudmes asunud muistse rooma asula Portus Cale järgi, mille lähistel asub tänapäeval riigi suuruselt teine linn Porto.
Tänapäevase Portugali territoorium on olnud asustatud ja võitluste objektiks esiajast alates. Keltidele ja roomlastele järgnesid germaani rahvad läänegoodid ja sueebid; nende valdused hõivasid omakorda araablased ja berberid, keda hakati hiljem nimetama maurideks. Need muslimitest elanikud tõrjuti poolsaarelt välja sajandeid kestnud kristlike tagasivallutussõdade käigus, mida tuntakse nimetusega "rekonkista". 1139. aastal eraldus Portugali kuningriik Leóni kuningriigist. 15.–16. sajandil suurte maadeavastuste ajastul laiendas Portugal läänemaailma mõjupiire ja rajas esimese ülemaailmse koloniaalimpeeriumi. Portugalist sai üks majanduslikult, poliitiliselt ja sõjaliselt võimsamaid riike kogu maailmas, mis jagas 1494. aastal sõlmitud Tordesillase lepinguga suurema osa maailmast enda ja Hispaania vahel.
Portugali impeerium oli uusaegse Euroopa koloniaalimpeeriumidest kõige pikaealisem – see püsis ligi 600 aastat, alates Ceuta vallutamisest 1415. aastal kuni Macau loovutamiseni Hiinale 1999. aastal (de facto) või kuni Ida-Timori iseseisvumiseni 2002. aastal (de iure; kuigi ametlikult Portugali valduses, okupeeris Ida-Timori juba 1975. aastal Indoneesia). Impeerium hõlmas tohutu territooriumi, millel asub tänapäeval 53 iseseisvat riiki, avaldades sügavat kultuurilist ja arhitektuurilist mõju üle maailma. Selle pärandiks on tänapäevases maailmas 250 miljonit portugali keelt kõnelevat inimest (mis teeb portugali keelest kõnelejate arvult kuuenda keele maailmas) ja lisaks veel mitmed portugali keelel põhinevad kreoolkeeled. Portugali rahvusvaheline mõju hakkas oluliselt vähenema 19. sajandil, eriti pärast Brasiilia iseseisvumist. 5. oktoobril 1910 kukutati revolutsiooniga kuningavõim ja loodi demokraatlik, kuid ebastabiilne vabariik. 1920.–1930. aastatel asendus demokraatia parempoolse autokraatliku režiimiga, mida tuntakse Estado Novo ('uus riik') nime all. Demokraatia taastati pärast Portugali koloniaalsõda ja 1974. aasta nelgirevolutsiooni. Nende sündmuste käigus või järel said iseseisvuse senised kolooniad Angola, Mosambiik, São Tomé ja Príncipe, Roheneemesaared ning Guinea-Bissau.
Portugal on arenenud riik, millel on arenenud majandus, kõrge elustandard ja kvaliteetne taristu. Teedevõrgu kvaliteedilt on Portugal 2014. aasta andmetel maailmas 2. kohal ja kogu taristu kvaliteedilt 12. kohal. Ühtlasi kuulub Portugal maailma globaliseerunumate ja rahulikumate riikide sekka, näiteks globaalses rahuindeksis oli riik 2014. aastal 18. kohal. Portugal kuulub paljudesse rahvusvahelistesse organisatsioonidesse, sealhulgas ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, Euroopa Liitu ja Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni.
Portugal oli üks esimesi riike maailmas, mis kaotas tsiviilõiguses surmanuhtluse (1867). 2001. aastal pälvis Portugal rahvusvahelist tähelepanu sellega, et esimese maailma riigina dekriminaliseeriti seal narkootikumide tarbimine. Juunis 2010 sai Portugalist kuues riik Euroopas ja kaheksas riik maailmas, kus jõustus riiklikul tasandil samasooliste abielu.
Nimi
Riigi ametlik nimi on portugali keeles República Portuguesa, eesti keeles Portugali Vabariik. Lühinimi on mõlemas keeles Portugal.
Portugali nimi tuleb antiikajal Douro jõe suudmes, tänapäevase Porto linna lähistel asunud roomlaste asula Portus Cale nimest. Portus tähendab ladina keeles 'sadamat', Cale päritolu on aga vaieldav. Kuna samas kohas asus varem keltide asula, siis on arvatud, et nimi Callaici või Cale võis olla seda piirkonda asustanud keldi hõimu etnonüüm. Samas leidub ajaloolasi, kelle arvates rajasid Portus Calele eelnenud asula hoopis kreeklased ja Cale nimi tuleb kreekakeelsest sõnast Καλλις, 'ilus'.
Alternatiivne teooria, mille pakkus välja 15.–16. sajandi vahetusel elanud šoti filosoof ja ajaloolane Hector Boece, väidab, et Portugali nimi tuleb hoopis kohanimest Porto Gatelli, mille andis Bragale (teise versiooni kohaselt Portole ) sellesse piirkonda elama asunud gaelide esiisa Goídel Glas ehk Gatelo.
Suurus ja piirid
Portugali pindala on 92 090 km² (91 470 km² maad, 620 km² vett), millega ta on maailma riikide seas suuruselt 111. kohal. Eestiga võrreldes on Portugal pindalalt veidi üle kahe korra suurem. Pürenee poolsaare kogupindalast moodustab Portugal ühe kuuendiku.
Euroopa läänepoolseima maana Pürenee poolsaare lääne- ja edelarannikul on Portugalil maismaapiir vaid ühe riigi, Hispaaniaga. Portugal piirneb Hispaaniaga põhjas ja idas, maismaapiiri kogupikkus on 1214 km. See on pikim Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline riigipiir. Maismaapiirist oluliselt pikem on Portugali rannajoon, kokku 1793 km. Selle tingib Portugali piirnemine läänes ja lõunas Atlandi ookeaniga, samuti pikendavad Portugali rannajoont talle kuuluvad Assooride ja Madeira saarestikud.
Maismaapiiri osas on Portugalil ja Hispaanial endiselt lahendamata küsimusi. Portugal on vaidlustanud piiri Caia ja Cuncose jõe deltade vahel, mis kujunes välja 1801. aastal pärast Olivenza liitmist Hispaaniaga. Kuigi vastavalt Badajozi rahule läks piirkond Hispaania koosseisu, leiab Portugal, et rahulepingu tingimused tühistati 1815. aastal Viini kongressiga ja peab seda de iure endiselt enda territooriumiks. Seetõttu puudub seal ka konsensus piiri osas.
Vastavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonile ulatuvad Portugali territoriaalveed rannajoonest 12 meremiili kaugusele ja eksklusiivse majandustsooni ulatus merel on 200 meremiili. Eksklusiivse majandustsooni pindala on kokku 1 727 408 km², mis on Euroopa riikide seas suuruselt 3. ja maailma riikide seas suuruselt 11. kohal.
Äärmuspunktid
Portugali maismaaterritooriumi äärmuspunktideks on põhjas Cevide küla Viana do Castelo ringkonnas (42° 9' N, 8° 11' W), lõunas Santa Maria neem Faro ringkonnas (36° 57' N, 7° 53' W), läänes Roca neem Lissaboni ringkonnas (38° 46' N, 9° 30' W) ja idas Paradela küla Bragança ringkonnas (41° 34' N, 6° 11' W). Roca neem on ühtlasi kogu Mandri-Euroopa läänepoolseim punkt.
Kui arvestada ka Portugalile kuuluvaid saarestikke, siis on riigi ja ühtlasi kogu Euroopa läänepoolseim punkt Monchique saar Assooride saarestikus (39° 29' N, 31° 16' W) ning riigi lõunapoolseim punkt Ponta do Sul Fora saarel (30° 2' N, 16° 2' W).
Ajavöönd
Portugal on üks neljast Euroopa riigist, kus on kasutusel maailmaaeg. Teised sellised riigid on Iirimaa, Island ja Suurbritannia. Ajavahe Eestis kehtiva Ida-Euroopa ajaga on −2 tundi.
Loodus
pisi|Satelliidifoto, millel on näha Portugali pinnamood
Pinnamood
Kõrgeid mägesid leidub ka vulkaanilise tekkega Assooridel ja Madeiral – Madeira saarestiku kõrgeim tipp on Madeira saarel asuv Pico Ruivo (1862 meetrit), Assooride ja ühtlasi kogu Portugali kõrgeim tipp aga Pico saarel asuv Ponta de Pico (2351 meetrit).
Tervikuna jäävad Portugali keskmised kõrgused siiski alla 700 meetri – üle selle piiri ulatub vaid üks kaheksandik riigi territooriumist. Tejo jõest põhja pool on üheksa kümnendikku territooriumist kõrgemal kui 400 meetrit merepinnast.
Geoloogiline ehitus
Portugali geoloogilisest ehitusest rääkides tuleks eristada kolme piirkonda: riigi põhjaosa, põhjapoolne sisemaa ja riigi lõunaosa.
Põhja-Portugalina käsitletakse Atlandi ookeani rannikul asuva ajaloolise Minho provintsi alasid, mida ümbritsevad Larouco mäed. Seal domineerivad peamiselt moondekivimid (kristalsed kildad, kildad ja kvartsiidid) ja tardkivimid (sealhulgas granitoidid), milles esinevad murrangud on soodustanud kuumaveeallikate teket.
Põhjapoolse sisemaa moodustab kahest küljest Hispaaniaga piiratud Trás-os-Montese piirkond. Sisemaa lavamaad on sügavate murrangutega ja koosnevad enam kui 540 miljoni aasta vanustest Eelkambriumi kivimitest, peamiselt kiltadest ja granitoididest.
Lõuna-Portugal moodustab kolm viiendikku riigi territooriumist; need on alad Douro ja Tejo jõe alamjooksust lõunas. Rannikualade aluspinna moodustavad seal suures osas Triiaseaegsed settekivimid, peamiselt liivakivi. Sisemaal domineerivad Juura ladestu settekivimid (lubjakivi), millega vaheldumisi leidub kriidiaegseid settekivimeid (liivakivi, konglomeraadid). Vulkaaniline tegevus on tekitanud basaldist lavamaasid. Tejo ja Guadiana jõe vahel Alentejo regioonis domineerivad lavamaad, mis koosnevad kambriumi ja siluri ajastu kristalsetest kiltadest või lubjakivist. Algarve piirkonna mäed koosnevad peamiselt mesosoikumi aegsest lubja- ja liivakivist; erandiks on Serra de Monchique' mäed, mis on moodustunud valdavalt süeniidist.
Tejo ja Sado jõe suudmeala loetakse Mandri-Euroopa seismiliselt aktiivsemate piirkondade hulka, kõige tõsisem maavärinate oht on Assooride saarestikus.
Enamik Assooride ja Madeira saari on vulkaanilise tekkega ja nende geoloogilises koostises domineerivad basaltkivimid. Suurem osa vulkaane ei ole tegutsenud enam sajandeid, kuid 1958. aastal purskas veel Faiali vulkaan (kõrgus 1043 meetrit). Teistest kunagi aktiivsetest vulkaanidest väärivad mainimist Agua de Pau, Furnas, Pico, San Jorge, Sete Cidades ja Terceira.
Loodusvarad
Olulised on mitmed kivimid ja mineraalid: leidub kipsi, marmorit ja savi, samuti naatriumkloriidi (soola) sisaldavaid mineraale. Palju on mineraalveeallikaid.
Portugali rohked ja kiirevoolulised jõed on suurepärased hüdroenergia allikad. Jõed ja territoriaalveed on ka rikkad kalade poolest. Nii looduslikult kasvavate kui ka kunstlikult kasvatatavate korgitammede koorest saadakse korki.
Kanada
Tuhandeid aastaid elasid praeguse Kanada territooriumil põliselanikkonna erinevad hõimud. Alates 15. sajandi lõpust asutati Atlandi ookeani rannikule Inglismaa ja Prantsusmaa kolooniaid. Mitmete konfliktide tulemusel kasvasid või vähenesid Suurbritanniale kuuluvad Põhja-Ameerika territooriumid kuni 18. sajandi lõpuni. Vastavalt 1. juulil 1867 vastu võetud Briti Põhja-Ameerika aktile ühinesid kolm kolooniat ja moodustasid föderatiivse Kanada Dominiooni. Dominiooni moodustamisega algas provintside ja alade ühinemise ja uue omavalitsusliku dominiooni moodustamine. 1931. aasta Westminsteri Statuudi alusel tunnistas Suurbritannia Kanada riiklikku iseseisvust, aga täiesti iseseisvaks sai Kanada 1982. aastal kui võeti vastu seadus, mille järgi omab Kanada parlament õigust muuta põhiseadust ilma Suurbritannia parlamendi nõusolekuta.
Nimi
Nimi Canada ehk Kanada pärineb St. Lawrence'i irokeeside sõnast kanata, mis tähendab 'küla' või 'asula'. 1535. aastal kasutasid toonased Québeci piirkonna põliselanikud seda sõna selleks, et suunata prantsuse maadeavastaja Jacques Cartier Stadacona külla. Hiljem kasutas Cartier sõna Canada, viidates mitte ainult sellele konkreetsele külale, vaid kogu piirkonnale, mille omanikuks oli Stadacona pealik Donnacona. Alates 1545. aastast on Euroopa raamatutes ja kaartidel viidatud sellele piirkonnale kui Canadale. pisi|[[Põhja-Ameerika kaart umbes aastast 1566. Üks esimesi, kus on mainitud nime "Canada" (ülal paremal)]] 17. sajandil ja 18. sajandi alguses viitas "Canada" Uus-Prantsusmaale, mis paiknes Saint Lawrence'i jõe piirkonnas. 1791. aastal moodustati piirkonnas kaks Briti kolooniat nimedega Ülem-Kanada ja Alam-Kanada üldnimega The Canadas; selle nimega oli see kuni nende ühinemiseni Briti Kanada provintsiks 1841. aastal. 1867. aastal rajati Kanada Konföderatsioon ja hakati kasutama nime Canada uue riigi ametliku nimena, aga sõna dominioon viitas riigi statuudile. Kui Kanada kinnitas oma iseseisvust ja Suurbritanniast eraldumist, hakkas föderaalvalitsus üha enam kasutama ametlikes dokumentides ja lepingutes lihtsalt nime Canada. Seda muutust peegeldas rahvusliku puhkepäeva dominiooni päeva ümbernimetamine Kanada päevaks aastal 1982.
Pinnamood ja piirkonnad
Kanada hiigelmõõtmed tähendavad geograafilist mitmekesisust. Riigi saab jagada viieks selgesti eristuvaks suureks piirkonnaks.
Peaaegu poole mandriosast hõlmab suur Kanada kilp ehk Laurentia kiltmaa – avar, harvade kõrgendikega tasandik. Jääajast on sinna jäänud palju järvi ning kärestikulisi jõgesid. Kilbist lääne pool laiuvad Suurtasandiku preeriad. See on tõeliselt viljakas piirkond. Veel kaugemal läänes, Vaikse ookeani ääres asub mägismaa, mida piiravad Kaljumäestik ning Rannikuahelik. Suure järvistu ümbruses ja Saint Lawrence'i jõe äärsel madalikul valitseb hea kliima ja seepärast on ka sealsed maad üles haritud ning sinna on koondunud suurem osa rahvastikust. Lõpuks, Atlandi ranniku provintsid ning riigi idapoolsemad saared kujutavad endast madalate, rannikuga paralleelselt kulgevate Apalatši mägede jätku.
Riigi kõrgeim tipp on läänepiiril asuv Logan (5959 m).
Saared
pisi|[[Baffini saar]] Kanada rannikud, eriti aga arktiline, on tugevasti liigestatud ja nende lähedal asub arvukalt saari. Atlandi rannikul on tähtsaimad Newfoundlandi, Cape Bretoni, Prints Edwardi ja Anticosti saar ning Nova Scotia poolsaar. Vaikse ookeani ranniku lähedal asuvad Vancouveri saar ja Kuninganna Charlotte'i saarestik. Arktikas asub õige mitu peaaegu asustamata hiigelsaart (Baffini saar, Victoria, Ellesmere jt).
Veekogud
Kanadas on palju suuri järvi ja veerikkaid jõgesid. Sügavale sisemaale ulatub Põhja-Jäämere Hudsoni laht.
Jõed
Eriti tähtis on Suurt järvistut Atlandi ookeaniga ühendav Saint Lawrence'i jõgi oma laia viljaka oru ning arvukate lisajõgedega. Neist Ottawa, Saguenay ja St John suubuvad Atlandi ookeani, Saskatchewan voolab Winnipegi järve; Nelson ühendab Winnipegi Hudsoni lahega.
Suhtumisluul
Suhtumisluul on luul, mille puhul on inimene ekslikult veendunud, et inimesed suhtuvad temasse halvasti või põlglikult. Suhtumisluulu tuleb eristada madalast enesehinnangust.
Portugal
Loodusvarad
Haritavat maad on Portugalis vaid 11,88% kogu pindalast.
Kanada
Jõed
Riigi arvututest jõgedest ja jõekestest tuleb veel nimetada Yukoni ja Columbiat, mis jõuavad mereni juba Ameerika Ühendriikide rannikul.
Erie järvest Ontario järve voolaval Niagara jõel asub Niagara juga.
Järved
pisi|Päikseloojang [[Winnipegi järvel]] Kanada on kõige järverikkam maa maailmas, neid on seal umbes 200 000. Kokku on riigi pindalast järvede all 891 163 km². See on palju suurem pindala kui kogu Hispaania ja umbes sama suur kui Pakistan või Türgi. Kagupiiril asub Suur järvistu.
Taimestik
Peaaegu poolt Kanada territooriumi katavad metsad. Põhjas levib arktiline ja lähisarktiline taimestik, tasandikuprovintsides rohtlad. Tihedates okas- ja väärispuumetsades kasvavad kuused, tsuugad, palsamnulud, mitut liiki mände ja seedreid.
Portugal
Mullastik
Portugali mullad on suuresti välja kujunenud vulkaanilise tegevuse mõjul ning on valdavas osas kuivad ja happelised liivmullad, mis ei ole taimekasvatuseks soodsad. Nii kliimatingimused kui ka mullatüübid eeldavad põllumajandusega tegelemiseks rohket niisutust. Erandiks on peamiselt Tejo, aga ka teiste jõgede orgudes jõesetete baasil tekkinud liivsavimullad, samuti Lõuna-Portugali Alentejo regiooni üksikud dioriidi väljasopistused, mis on tekitanud viljakaid mustmulla ladestusi.
Veekogud ja märgalad
pisi|Alqueva veehoidla
Portugali läbivad mitmed jõed, mis saavad enamikus alguse Hispaaniast, voolavad valdavalt idast läände ja suubuvad Atlandi ookeani; seega asub Portugal nende alamjooksul. Põhjast lõuna suunas liikudes on tähtsaimad jõed Minho, Douro, Mondego, Tejo ja Guadiana. Kirdest edelasse voolav Tejo jõgi jagab Portugali kaheks, eristades pinnamoelt erinevat põhja- ja lõunaosa.
Suuri looduslikke järvi Portugalis ei ole ja suurimad sisemaised veekogud on paisude abil tekitatud veehoidlad. Suurim nende seas on Alqueva veehoidla, mille pindala on 250 km². Küll leidub Portugalis mitmeid väiksemaid järvi, eriti Serra da Estrela mäeahelikus. Tähtsaimad neist on liustike sulamisel tekkinud Comprida ja Escura.
Lõuna-Portugali jõgede suudmetes esineb laguune, millest üks tuntumaid on Aveiro laguun Vouga jõe suudmes. Jõgede suudmealadel on rannik sageli soine, seal esineb ka soolasoid.
Portugali mandriosa kliima
pisi|Lissaboni kliimadiagramm
Kanada
Põlisrahvad
pisi|250px|Kaart, mis näitab suurte hõimude ja asunduste ligikaudset asukohta. Nüüdisaegse Kanada põlisrahvaste hulka kuuluvad Kanada indiaanlased (atabaskid, algonkinid, irokeesid jpt), inuitid ja mestiitsid. Mestiitsid on segaverelised inimesed kelle esivanemad sündisid 17. sajandi keskel kui Euroopa asunikud abiellusid Kanada indiaanlaste ja inuiti naistega. Arheoloogiliste uuringute ja geneetilise analüüsi abil määrati inimeste kohalolekut Yukoni põhjaosas alates 13 000–12 000 eKr ja Ontario lõunaosas alates 7500 eKr. Need esimesed asunikud astusid Kanadasse Beringia läbi Beringia maismaasilla üle. Paleoindiaanlaste arheoloogilised kohad nagu Old Crow' tasandikud ja Bluefish koopad on kaks vanimat inimeste elukohta Kanadas. Kanada põlisrahvaste ühiskonnale oli iseloomulikud alaline asustus, põllumajandus, keeruline sotsiaalne hierarhia ja kaubavahetusvõrgud. Euroopa maadeavastajate saabumisajaks 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses oli mõned nendest kultuuridest juba kadunud ja neid avastati vaid arheoloogiliste uuringute kaudu.
Selleks ajaks, kui oli rajatud Euroopa asunikute esimesed asulad, oli Kanada põliselanikke rahvaarv hinnanguliselt 200 000 ja kahe miljoni vahel, Kanada põlisrahvaste Kuninglik komisjon aktsepteeris arvu 500 000 inimest. Euroopa koloniseerumise tagajärjel kannatasid Kanada põliselanikud uute asukate poolt sisse toodud nakkushaiguste (nt gripp, leetrid ja rõuged) korduvate puhangute käes, mille vastu puudus nendel looduslik immuniteet. Selle tagajärjel vähenes sajandite jooksul pärast eurooplaste saabumist rahvaarv 40–80% võrra.
Välja arvates mõningaid konflikte Euroopast päritoluga kanadalaste suhted indiaanlaste ja inuittidega oli suhteliselt rahulikud. Euroopa asunikke ja Kanada põliselanikke vastasmõjud algasid eurooplaste kolonisatsiooni perioodi jooksul. Selle perioodi vältel Euroopa asunikke vastasmõju inuittidele oli piiratud. Alates 18. sajandi lõpust Euroopast päritoluga kanadalased julgustasid Kanada põliselanikke nende oma kultuuri omastada. Need üritused jõudsid kõrgpunkti 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses sunnitud integratsiooni ja ümberpaigutuse kujul.
Euroopa kolonisatsioon
Eurooplastest jõudsid esimestena tänapäeva Newfoundlandi rannikule L'Anse aux Meadowse viikingid 1000. aasta paiku, kelle avastatud Vinland, Markland ja Helluland asusid tõenäoliselt tänapäeva Kanada alal.
Portugal
Portugali mandriosa kliima
Portugal asub lähistroopikas, tal on lähistroopiline vahemereline kliima sooja ja niiske talvega ning palava ja kuiva suvega. Portugali sisemaa lõunaosas, Beja ümbruses esineb väikesel alal ka kuiva poolkõrbe- ehk stepikliimat.
Portugal kuulub Euroopa kõige soojemate riikide hulka: mandriosa aastane keskmine õhutemperatuur on madalaim mägise sisemaa põhjaosas (8–12 °C), kõrgeim Lõuna-Portugalis ja Guadiana jõeorus (16–19 °C). Portugali lõunapoolseima regiooni Algarve kliimat võib võrrelda Hispaania lõunaranniku või Edela-Austraalia kliimaga.
Lõuna-Portugali kliima on niisiis riigi põhjaosast mõnevõrra soojem ja kuivem. Lõunarannikul Faros on augusti keskmine maksimaalne õhutemperatuur 28,8 °C. Kõige vihmasem kuu on seal detsember, mil sademete hulk on 94 mm. Samal ajal on Põhja-Portugali tähtsaimas linnas Portos augusti keskmine maksimaalne õhutemperatuur 25 °C ja lausa seitsmel kuul aastas ületab sademete hulk seal 100 mm.
James M. Buchanan
pisi|James M. Buchanan (2010) James McGill Buchanan, Jr (3. oktoober 1919 Murfreesboro, Tennessee – 9. jaanuar 2013 Blacksburg, Virginia) oli Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.
Portugal
Portugali mandriosa kliima
Suvine õhutemperatuuri rekord talletati 1. augustil 2003 Amarelejas, kus sooja oli 47,4 °C. Kõige külmem on olnud 5. veebruaril 1954 Penhas da Saúdes, kus õhutemperatuuriks mõõdeti −16 °C.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
1497 maabus inglaste teenistuses olev itaallane Giovanni Caboto (John Cabot) Newfoundlandis või Nova Scotias, ning kuulutas maa Newfoundlandina Inglise krooni omandiks. 16. sajandi alguses rajati Atlandi ookeani rannikul ajutisi eelposte vaala- ja kalapüügil baskide ja Portugali meremehed.
James M. Buchanan
1986. aastal anti talle Nobeli majandusauhind.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
1534 jõudis prantsuse maadeuurija Jacques Cartier Saint Lawrence'i lahe kaldale, kuhu ta paigaldas 10 meetri kõrguse risti sõnadega "Elagu Prantsusmaa kuningas", ja võttis territooriumi kuningas François I valdusse. Püsivat asustust sinna ei tekkinud, kuid 16. sajandil väitsid nii Inglismaa kui ka Prantsusmaa omavat alasid tänapäeva Kanadas.
1583. aastal kuulutas Sir Humphrey Gilbert vastavalt kuninganna Elizabeth I kuninglikule eelisõigusele Saint John'si esimesena Inglismaa kuningriigi kolooniana Põhja-Ameerikas.
Prantsuse maadeuurija Samuel de Champlain jõudis Kanadasse aastal 1603 ja asutas esimesi Euroopa asunikke püsivaid asulaid Port Royali Nova Scotia poolsaarel 1605 (koos Pierre Duguaga) ja Québeci 1608.
Portugal
Portugali mandriosa kliima
Päikesepaistet on keskmiselt 2500–3200 tundi aastas, talvel keskmiselt 4–6 tundi päevas ja suvel keskmiselt 10–12 tundi päevas. Kõige päikeselisem piirkond on Kagu-Portugal, kõige vähem päikest näeb Loode-Portugalis.
Portugali kõige vihmasem piirkond on Serra da Estrela mäeahelik, kus aasta sademete hulk on tihti üle 2500 mm. Piirkonniti on aastane sademete hulk väga erinev, kuid Mandri-Portugalis on sademeid keskmiselt 920 mm aastas. Lund esineb peamiselt sisemaal ja Põhja-Portugali mägistes piirkondades. Mäeahelikes nagu Serra de Estrela, Serra do Gerês, Serra do Marão ja Serra de Montesinho ei ole talvel haruldased ka temperatuurid alla −10 °C. Lumesadu võib seal esineda oktoobrist maini. Lõuna-Portugalis leidub lund harva ja ainult kõrgemates mäetippudes.
Tõnu Möls
Tõnu Möls (12. juuni 1939 Tartu – 1. detsember 2019) oli eesti matemaatik ja bioloog.
James M. Buchanan
Elu ja töö
Ta oli Tennessee kuberneri John P. Buchanani lapselaps.
Tõnu Möls
Elukäik
Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsikas, alates 1973. aastast füüsika-matemaatikakandidaat.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
1663 kuulutas kuningas Louis XIV Uus-Prantsusmaa Prantsusmaa asumaaks.
Suhtumisluul
Suhtumisluuluga inimene tõlgendab ümbritsevate inimeste neutraalseid või isegi tunnustavaid sõnu enda vastu suunatuna. Ümbritsevate (näit tänaval möödujate juhuslikke pilke või omavahelist vestlust, žeste tõlgendatakse halvustavalt. Ka tele- või internetiuudistes võidakse avaldada läbi varjatud märkide oma suhtumist inimesse, näiteks võib uudistediktori punane lips väljendada põlgust inimese suhtes. Viimatimainitud juhul on suhtumisluul seotud tähendusluuluga, kus suvalistele esemetele või nähtusele omistatakse eriline tähendus.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
Inglismaa kuningas Charles II andis 1670. aastal Ruperti maal Hudsoni lahe kompaniile kaubandusmonopoli.
Suhtumisluul
Suhtumisluul on üks paranoilise luulu avaldumise vorm.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
1689. aastal alanud Prantsusmaa ja Inglismaa vahelises sõjas kaotas Prantsusmaa osa oma Kanada valdustest. Viimased osad Uus-Prantsusmaast läksid Inglismaa valdusse 1763. aastal.
James M. Buchanan
Elu ja töö
1948. aastal sai ta Chicago ülikoolis doktorikraadi.
Tõnu Möls
Elukäik
Aastast 1966 oli ta sealsamas füüsika-matemaatikateaduskonna õppejõud,aastast 1979 dotsent. Aastast 1989 oli ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudi vanemteadur ja biomeetriarühma juhendaja.
James M. Buchanan
Elu ja töö
Ta töötas Virginia ülikoolis, California ülikoolis, Florida osariigi ülikoolis ja mujal.
Portugal
Portugali mandriosa kliima
Igal aastal tekitavad probleeme ulatuslikud metsatulekahjud. Tavaliselt esineb neid kesksuvel, kuid kuivadel aastatel võib metsapõlengute hooaeg alata juba jaanuaris ja kesta kuni novembrini. Atlandi ookeanilt tulevad talvetormid ja nende tekitatud suured lained, mis kliimamuutuste mõjul on tugevnenud, põhjustavad Portugali rannikualal erosiooni. Kasvanud on ka neist loodusnähtustest tingitud inimohvrite arv.
Kanada
Euroopa kolonisatsioon
Aastatel 1837–1838 toimusid mässud Alam- ja Ülem-Kandas, mille tagajärjel võeti 1840. aasta vastu "Act of Union", millega Alam- ja Ülem-Kanada ühendati.
Rahvastik
Kanada rahvaarv oli 2006. aasta rahvaloenduse andmeil 31 612 897 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmeil 35 158 304.
Kanadalasteks nimetatakse Kanada kodanikke. Kanada on paljurahvuseline ühiskond, mille rahvastik koosneb põliselanikest ning immigrantide järeltulijatest. Päritolu järgi on suurimad rühmad inglise, prantsuse, šoti, iiri, saksa, itaalia ja hiina päritolu kanadalased. Paljud immigrandid on säilitanud oma identiteedi ja elavad sageli kompaktsete rühmadena. Eesti päritolu kanadalasi oli 2001. aastal 22 085, neist 9645 nimetas oma päritoluks ainult Eestit. 2006. aastal olid samad näitajad 23 930 ja 8440.
57% Kanada elanikest räägib emakeelena inglise keelt, 22% prantsuse keelt, 20% muid keeli ja 1,2% mitut keelt. Prantsuskeelsed kanadalased elavad valdavalt Québecis (80% elanikest).
Kanada põliselanikud on indiaanlased ja inuitid.
Majandus
Peamised tööstuspiirkonnad on Ontario provints ning Québeci provintsi lõunaosa, kus valmib ligikaudu 70% riigi tööstustoodangust.