cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2005. aasta FIDE MM-turniir males
Reglement
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus.
Turniiri lõpptulemus
¹) Anandil oli võidetud partiide arv suurem kui Svidleril
Waiblingen
Waiblingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Rems-Murr-kreisis. Asub Stuttgardist 15 km kirdes.
Waiblingeni on esmamainitud 885. aastal. 1250. aastal sai linnaõigused. Kolmekümneaastases sõjas 1634. aastal hävis linn täielikult, elanikud põgenesid või nad tapeti. Pärast sõda linn taastati.
Linnas asub mootorsaage tootva firma "Stihl" peakorter.
Viru Vangla
Noored kinnipeetavad
Vanglasse on loodud eriüksus 250 noorele kinnipeetavale vanuses 14–21 aastat. Et noori paremini tavaellu tagasi suunata, kuuluvad osakonna koosseisu just noortele spetsialiseerunud ametnikud: psühholoogid, sotsiaaltöötajad, huvijuht, julgeolekuametnikud ja kaplan. Noorteosakonda, kus töötab 45 ametnikku, juhib vangla asedirektor noorte vangistuse alal.
Voldemar Eller
Elulugu
Pärast Valli Elleri surma asus Voldemar Eller abikaasa käsikirjade alusel koostama keraamika tehnoloogia õpikut. Kirjastus sõlmis lepingu raamatu avaldamiseks ja maksis honorari, kuid raamat jäi ilmumata. Voldemar Eller aitas ka koostada Valli Ellerile pühendatud näitust, mida eksponeeriti 2000–2001 Kristjan Raua majamuuseumis.
Viru Vangla
Vangla igapäevaeluga seotud sündmused
thumb|Uks Viru Vanglas 1. juulil 2008 kaebas Viru Vangla kinnipeetav Viru Vangla kohtusse, sest juunis 2008 paigutati tema kambrisse 17 päevaks eesti keelt mittevaldav isik. Peale selle ei pääsenud kaebaja enda sõnul psühholoogi vastuvõtule. Kinnipeetav kaebas, et selle kõige tagajärjel on talle tekitatud psüühiline trauma, ja nõudis vanglalt kompensatsiooni 2000 eurot.
Voldemar Eller
Elulugu
1992. aastal astus Voldemar Eller Johannes Aaviku Seltsi. Ta oli seltsi vanim liige.
Viru Vangla
Vangla igapäevaeluga seotud sündmused
Juulis 2009 avasid Viru Vangla kinnipeetavad veebipäeviku. Veebipäeviku eesmärk on vaagida nn supermaxis viibivate kinnipeetavate liikumisvabadust ja inimõigusi: "Olukorra läbipaistvaks muutmiseks otsustasid sektsiooni E-8 vangid avada käesoleva blogi." Justiitsministeerium ei pea nimetatud veebipäevikut tõsiseltvõetavaks ega kavatse uurida sealse teabe päritolu. Ministeeriumi sõnutsi ei ole vangidel lubatud internetti kasutada, küll on aga vangidel vaba kirjavahetus välismaailmaga ja seega ei ole vangidel takistusi teabe edastamiseks tuttavatele, kes seda internetti riputada saavad.
Heinrich Nieländer
Wilhelm Carl Heinrich Nieländer (20. juuli/1. august 1815 Palamuse – 14/27. mai 1905 Vigala) oli organist, koorijuht, Laiuse köster aastail 1837–1896 ja kihelkonnakooli juhataja kuni 1873. aastani.
Viru Vangla
Vangla igapäevaeluga seotud sündmused
2009. aastal sai Tartu halduskohtu Jõhvi kohtumaja Viru Vangla kinnipeetavalt kaebuse, millest too soovis Viru Vanglalt 100 000 krooni suurust kompensatsiooni sügelistesse nakatumise tõttu.
Heinrich Nieländer
Ta juhatas Laiuse meeskoori I üldlaulupeol Tartus 1869. aastal ja oli Eesti Kirjameeste Seltsi asutajaliige.
Voldemar Eller
Elulugu
pisi|Voldemar Elleri ja [[Valli Elleri haud Tallinna Metsakalmistul. Voldemar Elleri hauakivi autorid on skulptor Mari-Liis Tammi Kelder ja keraamik Aigi Orav, Valli Elleri hauakivi bareljeefi on teinud Voldemar Eller.]] Voldemar Eller suri 28. mail 2004 ja maeti 1. juunil Tallinna Metsakalmistule.
Engli järv
Engli järv (ka Engle järv, Tiglitsa järv, Beržini järv, Tikliste järv, Tiklase järv, Tiglase järv, Tihklase järv) on järv Võrumaal Setomaa vallas.
pisi|tühi|Engli järv
Voldemar Eller
Kunstilooming
Voldemar Eller tegeles pidevalt vabal ajal kunstiga: joonistas, maalis, tegi akvarelle, monotüüpiat ja estampgraafikat. Osales näitustel Tallinnas kohvikutes, Kunstihoones, Pärnu maantee kirjastuste majas ja mujal.
pisi|Koos [[Linda Viidinguga 2002. aasta isikunäitusel]] Oli ka Isikunäitusi (esimene 1966), sealhulgas Tallinnas 1996, Võsul ja Pühajärvel. 25. märtsist 13. aprillini 2002 oli Voldemar Elleril isikunäitus G-galeriis. Näitusel oli väljas ka vastvalminud lillemaal. Voldemar Eller müüs Kunstifondi kaudu mitusada tööd.
Aastal 1944–1947 ja alates 1990. aastast oli Voldemar Eller Kunstnike Liidu liige. Elu lõpus oli ta selle organisatsiooni vanim liige.
Eesti Kunstnike Liidu nekroloog ütleb, et Voldemar Elleri maastikud on heledates toonides, valgusküllased ja harmoonilise elutunnetusega.
Isiklikku
Voldemar Eller oli alates 1942. aastast abielus keraamik Valli Elleriga. Nad tutvusid Rakenduskunstnike Ühingus töötades. Abielu kestis Valli Elleri surmani 7. veebruaril 1963.
Viru Vangla
Vangla igapäevaeluga seotud sündmused
Viru Vangla omanikfirma Riigi Kinnisvara Aktsiaselts on kohtusse kaevanud mitmeid kinnipeetavaid, et nõuda neilt vangla vara lõhkumisega tekitatud kahjutasu. 2009. aastal tekitati kambriakende lõhkumisega vanglale kahju umbes 250 000 krooni ulatuses. Suvel puhkenud aknapurustamise laine ajal lõhuti ligikaudu 50 akent. Peamised aknapurustajad olid alaealised ja noored kinnipeetavad. 2010. aasta alguseks on kohtuotsuseni jõudnud viis juhtumit ja kahjunõuete suuruseks on 46 600 krooni. Aknapurustamise põhjuseks olevat väidetavalt olnud värske õhu puudus. Kuid justiitsministeerium on need väited kummutanud, kuna mõõtmised on näidanud ventilatsiooni normaalset töötamist.
Kama
pisi
Kama ehk kamajahu (rannikumurdes talkuna, Setumaal tolohkna, tolokna) on keedetud, kuivatatud ja jahvatatud segaviljast jäme jahu. Kamajahu on jämejahvatatud ja pruunistatud kaunvilja ja teravilja segu. Kama iseloomulikuks koostisosaks on hernejahu. Teraviljadest on koostises rukis ja oder, tänapäeval ka nisu.
Tavaliselt süüakse kama hapupiima, keefiri, hapendatud peti või jogurtiga. Hapukoort lisades tehakse kamast kamakäkke.
Kama nimetatakse sageli üheks Eesti rahvustoitudest ning vahel peetakse kama Eestile ainuomaseks. Nii on ajakirja Mari köögitoimetaja Tuuli Mathisen öelnud: "Kindlasti on kama üks väga eestilik toit, mida mujalt ei leia." Samas on kama või sellele lähedased toiduained ja toidud tuntud nii Eesti naabermaades (soome talkkuna, põhjavene толокно, rootsi skrädmjöl, liivi kamārok või pūtiļ) kui ka kaugemal (keskaasia rahvaste талкан/talkan, tiibeti tsampa).
Nikolai Gorinov
Nikolai Gorinov (7. jaanuar 1914 Tartu – 1959) oli Eesti farmatseut.
1938. aastast töötas Tartu Ülikooli farmakognoosia instituudi abijõuna, hiljem oli Palamuse apteegi juhataja.
Ta arreteeriti NKVD poolt 1950 ja oli kuni 1955. aastani vangilaagris Komi ANSVs.
Isiklikku
Peep Ilmet on tema poeg.
Spice Girls
thumb|Spice Girls Spice Girls oli inglise tüdrukute pop- ja R&B-ansambel, mis loodi 1994. aastal Londonis Inglismaal.
Kartetš
Kartetš (saksa keeles Kartätsche) on väikeste pliist ümarkuulide kogum kuuli läbimõõduga alates 5,5 mm. Kartetšilaenguks või kartetšiks nimetatakse ka ümarkuulidega täidetud suurtükimürsku, vahel ka sileraudse püssi padrunit (kartetšipadrun).
Kartetši kasutati suurtükilaskemoonana vastase elavjõu hävitamiseks alates 14. sajandist kuni 19. sajandi alguseni, mil see asendati šrapnelliga.
Richteri skaala
Richteri skaala on logaritmiline skaala, mida kasutatakse maavärina võimsuse hindamiseks.
1935 Charles Richteri loodud skaalal ei ole miinimum- ega maksimumväärtusi. Maavärina tugevust (magnituudi) hinnatakse nimelise mõõtühikuta arvuga kümnendiku täpsusega. Maavärina tugevus võib olla ka negatiivne, näiteks –3,0. Inimene seda ei tunne, kuid tundlikele seismograafidele on see madalaim registreeritav väärtus.
Kartetš
Kartetšipadrunid on tänapäeval kasutusel sileraudsetes jahirelvades ja pumppüssides.
Richteri skaala
Võimsaima registreeritud maavärina magnituud on olnud 9,5 (Suur Tšiili maavärin). Maavärina amplituud kasvab magnituudi suurenemisel ühe ühiku võrra kümnekordselt. Näiteks on 6-ne maavärin 10 korda suurema amplituudiga kui 5-ne ning 100 korda suurema amplituudiga kui magnituudilt 4-ne maavärin. Eralduvad energiahulgad on vastavalt umbes 32 korda suurem ja 1000 korda suurem (31,6×31,6=1000).
Maavärinate tugevuse hindamiseks kasutatakse seismograafe. Magnituud leitakse maavärina tugevaima tõuke amplituudi järgi. Lisaks tuleb hinnata ka maavärina kaugust seismojaamast. Kaugus jaamast ja maavärina epitsentri asukoht leitakse mitme jaama andmete võrdlemisel.
Asta Vilbaste
Asta Vilbaste (sündinud Asta Tuisk, 5. aprill 1923 Vändra – 25. aprill 2010 Tartu) oli eesti zooloog (arahnoloog).
Ta lõpetas 1942. aastal Vändra Gümnaasiumi, 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning sai samas 1956. aastal bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV puugid (faunistilis-ökoloogiline ülevaade)".
Ta on uurinud Eesti puuke, Eesti ämblike faunat ja töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Isiklikku
Tema abikaasa oli entomoloog Juhan Vilbaste ja poeg oli bioloog Kaarel Vilbaste.
Võhma (Haljala)
Võhma on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Võhma seltsimaja, kus tegutsevad segakoor, näitering ja rahvatantsurühmad. Seltsimaja valmis 1910. aastal ja ehitati algselt Palmse Priitahtlike Tulekustutajate Seltsi majaks. Hoone fassaad ja katus renoveeriti põhjalikult 2013. aastal.
Külas asub muistne Võhma kivikalme.
Emily Dickinson
pisi|Emily Dickinson 1846.–1847. aasta paiku Emily Elizabeth Dickinson (10. detsember 1830 Amherst, Massachusetts – 15. mai 1886 Amherst) oli ameerika luuletaja. Teda peetakse üheks kuulsamaks ameerika naisluuletajaks.
Elulugu
Emily Dickinson sündis mainekas Amhersti perekonnas. Tema isa, Edward Dickinson, oli advokaat ja esindas mõne aasta oma koduosariiki Ameerika Ühendriikide Kongressi esindajatekojas. Tal oli noorem õde Livonia ja vanem vend Austin, kes jäid Dickinsoni lähimaks ringiks. 1847. aastal lõpetas Dickinson Amhersti akadeemia ning jätkas esialgu õpinguid Mount Holyoke'i naisseminaris, kuid loobus peatselt nii nõrga tervise tõttu kui ka usulistel põhjustel. Pärast kooli elas Dickinson üksildast elu: tal oli vähe sõpru ning tutvusi. Seda enam pühendub ta kirjavahetusele ja tema lähedaste sõprade hulka kuuluvad mitmed tolle aja silmapaistvad inimesed, nagu näiteks kolonel T. W. Higginson, abolitsionist ja naiste õiguste eest seisja. Mõne poole pöördub sõnaga Õpetaja. Ta polnud kunagi abielus. Emily Dickinson suri neerupuudulikkusse, mille oli põhjustanud Brighti tõbi, 1886. aasta mais.
Looming
Dickinson kirjutas oma luuletusi endatehtud kaustikusse, mille ta hiljem ise kinni köitis. Emily Dickinson kirjutas umbes 2000 lühiluuletust, aga oma elu ajal avaldas ta neist vaid 7. Kirjutamist alustas ta tuttavate kirikulaulude meetrumis juba koolis. Emily Dickinsoni luule on vormilt väga lihtne – tavaliselt on need mõnerealised ja aforistlikud. Luuletaja värssides domineerivad surma, teistpoolsuse, tõe, igaviku ja kõiksuse teemad, mis on andnud põhjust teda pidada romantikuks, müstikuks, transtsendentalistiks ja meditatsioonipoeediks. Samuti avaldub Dickinsoni luules erk loodusetaju. Sageli on tema luuletustes rõhutatud naiste tähtsust ja nende rolli ühiskonnas. Teda mõjutanud teosed olid peaasjalikult Piibel ja Shakespeare'i näidendid.
Pärast Emily Dickinsoni surma avaldas tema õde Lavinia kirjaniku luuletused, kokku kolme raamatuna. Need tugevasti isikupärased, poeesia tavanorme julgelt eiravad luuletused on suuresti mõjutanud paljusid 20. sajandi poeete, eriti imažiste.
Osoonikiht
Osoonikiht (ka osoonikilp, osooniekraan) on keskmiselt 15–55 km kõrgusel asuv stratosfääri kiht, kus Päikese ultraviolettkiirguse toime tõttu on atmosfääri keskmisest suurem osooni kontsentratsioon.
Osoon tekib atmosfääris ultraviolettkiirguse mõjul. Osooni molekuli tekkeprotsess on kaheastmeline. Esmalt laguneb hapniku molekul UV-kvandi toimel. Pärast lagunemist liitub üksik hapniku aatom hapniku kaheaatomilise molekuliga, moodustades osooni kolmeaatomilise molekuli.
Osoonikiht kaitseb Maa organisme ultraviolettkiirguse eest. Kui osoonikihti ei oleks, oleks elu Maa peal jäänudki ookeanide sügavamatesse kihtidesse.
Tõsiseks ohuks osoonikihile on keemilised ühendid, mille koondnimeks on freoonid. Freoonide toimel võib moodustuda niinimetatud osooniauk.
Osoonikiht ei koosne peamiselt osoonist. Osooni kontsentratsioon on seal lihtsalt kõrgem kui mujal: umbes üks sajast tuhandest osoonikihi molekulist on osooni molekul.
Ostroh
Ostrog (ukraina keeles Острог, poola keeles Ostróg) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Rivne oblastis, Ostrogi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Ostrog asub Rivnest umbes 38 km lõunakagus.
Ajalugu
Ostrogi on ürikutes esmamainitud 1100. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1585. aastal. 1576. aastal asutati Ostrogi akadeemia.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ostrogi elanikest ukrainlasi 94,9%, venelasi 2,8% ja poolakaid 1,7%.
Pimetähn
Pimetähn (ladina keeles discus n. optici) on laik võrkkestal, mis ei reageeri valgusele.
See on koht, kus nägemisnärv väljub silmamunast nägemisnärvikettal, et suunduda peaajju. Pimetähni piirkonnas puududvad võrkkestal kepikesed ja kolvikesed. Pimetähni piirkonda nimetatakse ka Mariotte’i laiguks seda esimest korda kirjeldanud Edme Mariotte'i järgi. Kuna aju jätab tähele panemata lünga, mille pimetähn tekitab, siis inimene pimetähni olemasolu ei tunneta.
Käsitööstuskoda
Käsitööstuskoda oli käsitööstuse alal tegutsevate isikute kutseesindus Eestis.
Taust
Pärast Prantsuse revolutsiooni kaotati kogu Euroopas järk-järgult tsunftikord. Selle ja vabrikutööstuse arengu tagajärjel langes käsitööliste ühiskondlik positsioon, kutseoskused ja majanduslik kindlustatus. Arenev tööliskond ja tema institutsioonid (ametiühingud) nägid käsitöölistes konkurenti, nende mõjul võeti vastu iseseisvatele käsitöölistele kahjulikke sotsiaalseadusi. Käsitöölised hakkasid uuesti organiseeruma pärast 1868. aastat, mil Austrias asutati esimene käsitööstuskoda. Samal ajal hakati ka väärtustama käsitöötooteid kui midagi aristokraatset ja hinnalist (vastandina vabrikutoodetele), Inglismaal tekkis Arts and Crafts movement.
Koja asutamine ja valimine
Septembris 1934 esitas käsitöömeistrite keskkoondus Riigivanem Konstantin Pätsile märgukirja, milles rõhutati vajadust käsitöökoja elukutsumiseks, ja koja seaduse eelnõu. 1. detsembril 1935 toimus Tallinnas 127 osavõtjaga ülemaaline käsitöösturite kongress.
Koja valimistel oli hääleõigus umbes 40 000 isikul, ettevõtteid maksustati tööliste arvu järgi.
Käsitööstuskoda valiti 20. detsembril 1936, valimistulemused kinnitati Majandusministri poolt 5. jaanuaril 1937. Täiskogu esimene koosolek toimus 12. jaanuaril 1937 Kaubandus-Tööstuskoja ruumes Tallinnas Pikk tänav 20.
Eesti Majanduskoja Käsitööstuse Peaosakond
Saksa okupatsiooni ajal, aastail 1942–1944, tegutses Eestis Eesti Majanduskoja Käsitööstuse Peaosakond Eesti peakäsitööstusmeistri juhtimisel. Peakäsitööstusmeistri nõuandjana toimis 5-liikmeline (sektsioonide esimeestest koosnev) juhatus ja 20-liikmeline nimetatav nõukogu. Peaosakond koosnes viiest sektsioonist: ehitustööstuslik sektsioon, metallitööstuslik sektsioon, tekstiil- ja nahatööstuslik sektsioon, toiduainetetööstuslik sektsioon, segatööstuslik sektsioon.
Välislingid
Chamber of Handicraft
Ehud Olmert
Ehud Olmert (heebrea אהוד אולמרט; sündinud 30. septembril 1945 Binyaminas Iisraelis) on Iisraeli poliitik. 14. aprillist 2006 kuni 31. märtsini 2009 oli ta Iisraeli peaminister.
Noorpõlv
Ehud Olmert sündis Binyamina alevis, mis tema lapsepõlves asus Briti Palestiina mandaadi aladel. Olmerti vanaisa sündis Venemaal. Pärast Iisraeli riigi loomist 1948. aastal astusid tema vanemad Menaẖem Begini asutatud rahvuslik-konservatiivsesse parteisse Herut. Noor Ehud Olmert kuulus ise Herutiga lähedalt seotud parempoolsesse noorteorganisatsiooni Betar.
Ta lõpetas Jeruusalemma Heebrea Ülikooli bakalaureusekraadiga psühholoogias, filosoofias ja õigusteaduses ning tegutses 1970. aastatest alates juristina.
Kohustuslikku ajateenistust alustas Ehud Olmert Golani brigaadis. Teenistuse ajal sai ta vigastada ja saadeti ravile. Puudutud aja teenis Olmert hiljem tasa Iisraeli kaitsejõudude ajakirja BaMaẖane ajakirjanikuna. Neljanda Iisraeli-Araabia sõja ehk Yom Kippuri sõja ajal 1973. aastal oli ta sõjakorrespondent Ari'el Sharoni juhitava soomustatud diviisi staabis.
Poliitiline tegevus
Aastal 1973 valiti Ehud Olmert parempoolse erakonna Likud nimekirjas esimest korda Iisraeli parlamenti Knessetisse. Hiljem on tal seitsmel korral õnnestunud saavutada enda tagasivalimine. Aastatel 1981–1988 kuulus ta välissuhete ja julgeoleku parlamendikomisjoni. Hiljem on ta osalenud ka rahanduse, hariduse ja riigikaitse eelarve komisjonide töös.
Yitzhak Shamiri valitsuses oli Olmert aastatel 1988–1990 portfellita vähemusrahvuste minister ja 1990–1992 tervishoiuminister.
Aastatel 1993–2003 oli Ehud Olmert kaks ametiaega Jeruusalemma linnapea, saades ühtlasi esimeseks Likudi liikmeks sellel ametikohal. Olmert keskendus linna haridussüsteemi ja teedevõrgu arendamisele, tõhustades samaaegselt Jeruusalemma ühistranspordivõrgustikku.
Parlamendivalimiste perioodil 2002–2003 vastutas ta Likudi valimiskampaania eest ja oli pärast valimisvõitu üks pealäbirääkijaid koalitsioonileppe sõlmimisel. Ari'el Sharon nimetas ta 2003. aastal oma teise valitsuse asepeaministriks ning tööstuse, kaubanduse ja tööministriks. Lisaks oli Olmert 2003–2004 ka Iisraeli sideminister.
7. augustil 2005 nimetati ta pärast Binyamin Netanyahu tagasiastumist ühtlasi rahandusministri kohusetäitjaks. Peaminister Ari'el Sharoni ustava liitlasena kuulus Olmert nende hulka, kes pooldasid eraldumist Likudist ja uue erakonna moodustamist, et viia ellu peaministri rahuplaan, mis nägi ette Iisraeli asunduste likvideerimise Palestiina territooriumil. 21. novembril 2005 astus ta Ari'el Sharoni uude parteisse Kadima.
Iisraeli peaminister
Seoses peaminister Sharoni haigestumisega täitis Olmert alates 4. jaanuarist 2006 Iisraeli peaministri kohuseid ja valiti 16. jaanuaril 2006 ka Kadima partei ajutiseks esimeheks.
28. märtsil 2006 toimunud parlamendivalimistel kogus Kadima Ehud Olmerti juhtimisel 29 kohta. Kuigi tulemus oli oodatust nõrgem, kujunes Kadimast siiski parlamendi suurim erakond ja Olmert alustas läbirääkimisi uue koalitsioonivalitsuse moodustamiseks.
11. aprillil 2006 pikendas parlament tema volitusi ajutise peaministrina. Kui 14. aprillil kuulutati Ari'el Sharon püsivalt võimetuks peaministri kohuseid täitma, sai Ehud Olmertist ametlikult Iisraeli 12. peaminister.
4. mail 2006 astus ametisse tema uus koalitsioonivalitsus, kus lisaks Kadima parteile on esindatud ka erakonna Shas, liikumise Gil – Iisraeli Pensionärid Knessetisse ja Iisraeli Tööpartei liikmed. Oktoobris 2006 peetud läbirääkimiste tulemusel laiendati 30. oktoobril valitsuskoalitsiooni radikaalse parempoolse parteiga Yisra'el Betenu, mille liidrist Avigdor Liebermanist sai Olmerti valitsuse asepeaminister.
Olmerti valitsuse üks peamisi ülesandeid oli algselt jätkata Iisraeli–Palestiina rahuplaani elluviimist, mis sai tõsise tagasilöögi seoses äärmusliku islamiliikumise Ḩamās tõusuga Palestiina Omavalitsuse etteotsa pärast valimisi jaanuaris 2006.
2006. aasta Iisraeli-Liibanoni konflikt
Kui 25. juunil 2006 röövisid tundmatu Palestiina relvarühmituse liikmed Iisraeli armee kaprali Gil'ad Shaliti, tuli Olmerti valitsusel rahuplaani elluviimise asemel asuda kõigi vahenditega võitlema Iisraeli kodaniku vabastamise eest. Diplomaatilised katsed Shaliti vabastada nurjusid palestiinlaste ebarealistlike nõudmiste tõttu ja 28. juunil alustas Iisraeli armee õhurünnakuid Gaza tsoonis, mis tõi omakorda kaasa palestiinlaste raketirünnakud Iisraeli linnade pihta ja arvukad tsiviilohvrid mõlemal poolel.
Sõjaline konflikt laienes veelgi, kui sõjategevusse sekkusid 12. juulil 2006 Liibanoni territooriumil tegutseva islamiliikumise Ḩizb Allāh võitlejad, tulistades Iisraeli aladele rakette ja võttes pantvangi veel kaks Iisraeli sõdurit. Samal päeval alustas Iisrael sõjalist vastuoperatsiooni, rünnates Ḩizb Allāhi positsioone Liibanonis lennukite ja rakettidega. 19. juulil viidi Liibanoni ka Iisraeli maaväed.
Konflikti tulemusel karmistas Ehud Olmerti kabinet ka oma poliitikat Palestiina Omavalitsuse suhtes, arreteerides mitmed kõrged Palestiina valitsusametnikud ja parlamendiliikmed, ning külmutades ühepoolse kava juudi asunduste likvideerimiseks Jordani jõe läänekaldal.
Pikemas perspektiivis viis konflikt Olmerti populaarsuse langemiseni Iisraelis. Mitmed poliitikud ja ametnikud on alates sellest ajast kutsunud teda tagasi astuma, sealhulgas ka tema enda personaliülem Moshe Ya'alon.
1. mail 2007 avaldatud Iisraeli-Liibanoni konflikti uurimiskomisjoni eelaruande kohaselt oli Olmert vähemalt osaliselt vastutav konflikti ebaõnnestunud lahendamise eest. Samal päeval pärast aruande avaldamist toimus Tel Avivis 100 000 osavõtjaga meeleavaldus, kus Olmertit kutsuti üles ametist lahkuma. Samal kuul läbi viidud avaliku arvamuse küsitluste kohaselt toetas Olmertit veel ainult 3 protsenti elanikkonnast.
Iraani aatomiprogrammi küsimus
Alates detsembrist 2006 on Olmert võtnud karmilt sõna Iraani aatomienergiaprogrammi küsimuses, mida Iisraelis käsitletakse reaalse ohuna riigi julgeolekule. 8. detsembril 2006 avaldas ta kohtumisel Venemaa presidendi Vladimir Putiniga soovi Iraani suhtes täiendavate majandussanktsioonide kehtestamiseks ÜRO Julgeolekunõukogu poolt. Järgmisel päeval, enne oma ametlikku visiiti Saksamaale, teatas Olmert, et ei välista ennetava sõjalise löögi andmist Iraanile ja nõudis rahvusvahelise kogukonna aktiivsemat sekkumist.
Süüdistused korruptsioonis
Ehud Olmertit on tema ametiajal korduvalt süüdistatud korruptsioonis.
16. jaanuaril 2007 algatati tema suhtes uurimine seoses rahandusettevõtte Bank Leumi müügiga. Oletati, et Olmert oli Iisraeli rahandusministrina üritanud riigihanget suunata oma lähedase sõbra, kinnisvaraettevõtja Frank Lowy kasuks. Politsei ei suutnud aga leida piisavalt tõendusmaterjali ja Olmert pääses ametliku süüdistuse esitamisest.
Mais 2008 jõudis avalikkusesse informatsioon, et Olmert on taas uurimise all kahtlustatuna altkäemaksu võtmises. Peaministrit süüdistati ärimees Morris Talanskylt pistise võtmises ajal, mil ta kandideeris Jeruusalemma linnapeaks ja erakonna Likud esimehe kohale. Ta ise lükkas kõik süüdistused kindlameelselt tagasi. 23. mail 2008 kuulasid inspektorid Olmerti tema kodus üle ja 27. mail tunnistas Talansky ise kohtus, et on andnud Olmertile viimase 15 aasta kestel ümbrikes 150 000 USA dollarit.
Tagasiastumine
30. juulil 2008 teatas Ehud Olmert lõpuks, et ei kavatse kandideerida sama aasta septembris toimuvatel erakonna Kadima sisevalimistel partei esimehe ametikohale ja astub pärast uue esimehe valimist ka peaministri ametist tagasi. Olmerti otsusele avaldasid teiste seas tunnustust ka tema valitsuse ministrid Tzipi Livni ja Ehud Barak. Opositsioonilise Likudi partei esimees ja endine peaminister Binyamin Netanyahu kutsus aga üles korraldama erakorralisi parlamendivalimisi, nimetades Kadima juhitud valitsust läbikukkunuks.
17. septembril 2008 valiti Kadima sisevalimistel erakonna uueks esimeheks Olmerti valitsuse välis- ja asepeaminister Tzipi Livni, kellest loodeti Olmertile järglast ka peaministri toolil.
21. septembril 2008 esitas Olmert president Shim'on Peresele ametliku tagasiastumispalve, mille president rahuldas. Ometi ei õnnestunud Tzipi Livnil uut valitsust moodustada ja 10. veebruariks 2009 määrati ennetähtaegsed parlamendivalimised, Olmert jätkas aga ametis peaministri kohusetäitjana.
Pärast valimisi tegi president Peres 20. veebruaril 2009 ettepaneku uue valitsuse moodustamiseks erakonna Likud esimehele Binyamin Netanyahule. Netanyahu esitas oma valitsuskabineti parlamendile kinnitamiseks 31. märtsil 2009 ja astus samal päeval ametisse, millega lõppesid ka Ehud Olmerti volitused peaministrina.
Elu pärast poliitilist karjääri
Samal ajal on jätkunud Ehud Olmertiga seotud korruptsiooniskandaalid.
Perekond
Ehud Olmerti abikaasa Aliza on kirjanik ja kunstnik. Neil on neli bioloogilist ja üks adopteeritud laps.
Olmertite vanim tütar Mikhal on psühholoogia magister, tütar Danna kirjanduse õppejõud Tel Avivi Ülikoolis. Vanem poeg Sha'ul elab oma abikaasaga New Yorgis ja noorem poeg Ari'el õpib Sorbonne'is prantsuse kirjandust. Nende adopteeritud tütre nimi on Shuli.
Kollektiivne alateadvus
Kollektiivne alateadvus ehk kollektiivne teadvustamatus on Carl Gustav Jungi õpetuse järgi inimese alateadvuse kõrval teine alateadvuse vorm, mis sisaldab inimsoo minevikust pärit kogemuste jälgi ja mis on kõigil inimestel enam-vähem ühesugune. Selles leidub hulk emotsionaalse värvinguga mõttevorme, arhetüüpe.
Mount Ritter
Mount Ritter on vulkaanilist päritolu mägi USA lääneosas.
Kõrgus merepinnast on 4006 m.
Kõik muusikud on kaabakad
"Kõik muusikud on kaabakad" on 2012. aastal valminud Eesti mängufilm.
Varia
2012. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 1217 inimest.
René Guénon
Elulugu
Guénon sündis katoliiklikus peres. Nooruses tegeles ta matemaatika ja filosoofiaga.
Aastal 1907 siirdus Pariisi, kus liitus mitmete põrandaaluste kultuuriliikumistega, nagu teosoofia, spiritualism, okultism, gnostitsism ja hinduistliku šivaiitide koolkonnaga.
Neil aastail toimus tema lähenemine islamile, kristlusele ja budismile. Tema esialgne kokkupuude budismiga tekitas temas arusaama, et budism on vaid moonutatud arusaam hinduismist. Hiljem kokku puutudes Ananda Coomaraswamy ja Marco Pallisega sai ta selgeks budismi tegeliku olemuse ning hindas ümber oma varasemad seisukohad budismi kohta.
Aastal 1912 sai temast Rootsi maalija Ivan Aguéli õhutusel islamijärgija.
René Guénon ei esinenud mitte kui akadeemiline uurija, kellele usund on vaid pelk uurimisobjekt, vaid kui "ärganu" ja "usklik", kelle jaoks religioon ja äärmuseni käsitatud religioossus on ainuvõimalik eksisteerimisviis. Guénoni raamatud levisid tema eluajal vähe ja ta lahkus Euroopast juba 1930. aastal.
René Guénon oli aktiivne metafüüsika pooldaja. Ta uuris ja tegeles ka kultuuride võrdleva analüüsiga. Guénon käsitleb Läänt kui metafüüsika suhtes "kurti" ja "pimedat" tsivilisatsiooni. Ta pidas mõttetuks kasutada eristavat lähenemist mõistetele filosoof ja mõtleja.
Guénoni on seostatud ka konservatiivse revolutsiooni mõttevooluga.
Reverence
Reverence on Eesti 6-liikmeline džässansambel.
Ansambel Reverence sai alguse 2003. aasta novembris triona, kuhu kuulusid bassimängija, klahvimees ja trummar.
Sekstett loodi 2004. aasta sügisel festivali "Rainbow Jazz" noorte džässansamblite noortekonkursiks, kust toodi koju ka võit.
Näomask (isikukaitsevahend)
Näomask on isikukaitsevahend, mida kasutatakse hingamisteede kaitseks piisknakkuste, aerosoolnakkuste ja ka näiteks tolmu eest.
Näomaskid jaotatakse kategooriatesse vastavalt kaitse tõhususele.
Archibald Keyserling
Archibald Peter Theophil Alexander Gebhard Eduard von Keyserling VR I/3 (läti Arhibalds Pēteris Teofils fon Keizerlings; 6. november 1882 Augustenhof, Grobiņa lähedal – 15. detsember 1951 Frankfurt) oli baltisaksa päritolu Venemaa Keisririigi sõjalaevastiku 2. järgu kapten ja Läti Vabariigi sõjalaevastiku ülem ja admiral. Ta oli krahv.
Roheline ideoloogia
Roheline ideoloogia on poliitiline ideoloogia, mis väärtustab eelkõige keskkonnakaitset ja säästlikku majandamist. Selle aluseks on püüd tasakaalulisele ehk rohelisele elamisviisile, mis võtab aluseks ökosüsteemi protsesside (aineringete ja liikide kooselu) tasakaalu ning elurikkuse hoidmise ja saaks olla püsikestev. Roheline arusaam põhineb ökosüsteemi tasakaalu mõistmisel ja paikkonna koosluste hoiul.
Tavaliselt ei paiguta rohelise ideoloogia pooldajad end otseselt ei paremale ega vasakule poole tavapärasel poliitilisel skaalal. Enamasti on rohelised siiski liidus vasakpoolsete jõududega.
Rohelise liikumise teoreetilised ideed on suhteliselt noored, pärinedes 1960. aastatest. Üks esimesi ökoloogilisele kriisile tähelepanu juhtivaid raamatuid oli Rachel Carsoni "Hääletu kevad" ("The Silent Spring", 1962). Kuni selle ajani vaatlesid poliitilised mõtlejad loodust enamasti kui lihtsalt majanduslikku ressurssi, mis on inimestele kasutada. Rohelised väidavad, et majanduse arenguga kaasnev loodusressursside talitsematu raiskamine toob kaasa hävingu, sest tänini on see toimunud mõtlematult ning hoolimatult ökoloogilise tasakaalu suhtes.
Roheline ideoloogia rajaneb ökoloogial – teadusel organismidest nende elukeskkonnas. Seistes vastu arvamusele, et inimene on looduse peremees, hoiatab ökoloogia, et inimtegevus võib looduslikku tasakaalu häirides hävitada ökosüsteemi, mis teeb sellesama inimtegevuse võimalikuks. Osa rohelise liikumise esindajatest on tuletanud sellest põhimõttelise vastanduse tehnoloogia ja looduse vahel; nende äärmusesindajate vaated küünivad uusludiitluseni. Samas peab osa rohelisi just nimelt nn rohelisi tehnoloogiaid oluliseks lahendusteeks, mis nende arvates võimaldab ühitada nüüdisaegse majandussüsteemi toimimise globaalse loodusliku tasakaalu säilitamisega.
Mõned rohelise ideoloogia ideed
Roheline liikumine on mitmekesine ja voolud on tihti vastandlikel seisukohtadel, seepärast ei ole ka siin loetletud vaated ühised kõigile rohelistele ega isegi nende organisatsioonidele.
Euroopa roheliste neli sammast
Euroopa rohelised erakonnad on oma ideoloogilise alusena määratlenud neli sammast, mida nüüdseks tunnustatakse üle ilma:
Nende nelja samba kaudu määratlevad paljud rohelised erakonnad ennast poliitilise liikumisena, mis toetub oma filosoofias neljale eelkäijale, nimelt rahuliikumisele, põhiõiguste liikumisele, looduskaitseliikumisele ja ametiühinguliikumisele.
Kümme põhiväärtust Ameerikas
Ameerika Ühendriikide Rohelise Erakonna kümme põhiväärtust sisaldavad ja laiendavad Euroopast pärinevat nelja sammast. Põhja-Ameerikas on neid põhiväärtusi üldiselt rakendatud üle 20 aasta, mistõttu on tekkinud palju seletusi, mida need tähendavad, ning palju konkreetseid poliitikaid, mis neid rakendavad. Kümme põhiväärtust on
Erakond ise seletab kümmet põhiväärtust siin.
Üleilmne roheliste harta
Aasta 2001 aprillis võtsid Austraalias Canberras 800 roheliste erakondade esindajat 70 eri riigist vastu üleilmse roheliste harta.
Roheline ideoloogia Eestis
Esimesed terviklikumad rohelise ideoloogia käsitlused Eestis pärinevad 1980. aastate algusest.
Rohelisele ideoloogiale on Eestis toetunud Eesti Roheline Partei, Eesti Roheline Erakond ja Eesti Rohelised, kuid nende tegevus lõppes seoses 1998. aastal kehtestatud 1000 liikme künnisega Eesti erakondadele. Samuti oli rohelise ideoloogia elemente Rahvaliidu programmis (pooldati maa- ja looduslähedase elukorralduse hoidmist, piirkondade tasakaalustatud arengut ning loodusvarade mõõdukat kasutamist). Praegu tegutsevatest erakondadest on oma programmis rohelise ideoloogia seisukohti kõige rohkem kajastanud Erakond Eestimaa Rohelised ja Elurikkuse Erakond.
Manija maastikukaitseala
pisi|Manija rannaniite hooldavad lehmad ja lambad Manija maastikukaitseala on kaitseala Pärnu linnas, mis hõlmab Manilaiu ja Annilaiu. Selle suurus on 203,6 hektarit.
Laiud võeti kaitse alla 1991. aastal (tollase nimega Manilaiu kaitseala ehk Manilaiu-Hanilaiu kaitseala; 202 hektarit). Praegused piirid ja staatus kinnitati aastal 2006.
Tanel Veenre
Tanel Veenre (sündinud 5. mail 1977) on eesti ehtekunstnik ning omanimelise kaubamärgi Tanel Veenre Jewellery (TVJ) disainer.
Elukäik
Tanel Veenre sündis 5. mail 1977 Tallinnas. Lapsepõlvekodu oli Veenrel Nõmmel, kus ta kasvas üles kunstnike ja muusikute peres. Tanel Veenre ema on samuti kunstniku taustaga ning pärit Põlvast. Isa on aga pillimees ja sündinud Tallinnas.
Dubai emiraat
Dubai emiraat (araabia إمارة دبي) on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Tanel Veenre
Hariduskäik
Juba lapsepõlves oli kunst Taneli sügav veendumus. Nii kaua, kui Veenre ise mäletab istus ta alati kühmus põrandal ja joonistas nagu hullumeelne, nii lausa hommikust õhtuni. Talle on lapsest saati nokitsemine meeldinud, väljas palli mängida ta ei tahtnud. Veenre kunstiõpingud saidki alguse Pelgulinna keskkooli kunstiklassis, kus ta õppis üksteist aastat.
Dubai emiraat
Emiraadi valitseja on šeik Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm.
Antiseptika
Antiseptika on mikroobide hävitamine elusatel kudedel antiseptilise vahendiga.
Tanel Veenre
Hariduskäik
2005. aastal lõpetas Tanel Eesti Kunstiakadeemia ehtekunsti erialal. Veenre õppis Eesti Kunstiakadeemias kümme aastat. Õpingute kõrvalt hakkas ta kirglikult ka kunstniku teed tatsuma. Tanel võttis osa erinevatest näitustest ja konkurssidest. Kool põimus ühte eluga.
Töökäik
Aastast 1994 on Tanel Veenre töötanud ehtekunstniku ning moe- ja reklaamifotograafina. Aastatel 2003–2006 töötas Veenre „Eesti Ekspressi” moetoimetajana. Aastatel 2007–2008 oli ta kultuuriajakirja „Muusa” peatoimetaja. Alates 2008. aastast töötab Tanel „Eesti Päevalehe” kultuuritoimetaja ning disainikriitikuna. Tanel Veenre on olnud õppejõud ka Eesti Kunstiakadeemias (alates aastast 2005) ning aastast 2012 oli ta seal ka disainiteaduskonna professor.
Tanel Veenre juhtimisel on ilmunud Eesti moodi kaardistavad raamatud „Moepiibel” aastal 2010 ning „Kaamos” aastal 2013. Nendest viimane tõi kaasa ka ühe mahukamatest ainult Eesti moedisaini käsitlevatest moenäitustest, mida siinmail kunagi nähtud. Tanel Veenre on kuulunud ka Kuldnõela, ERKI moeshow ja paljude teiste mainekate žüriide koosseisu ning aidanud kaasa Tallinn Fashion Weeki toimumisele ja arendamisele.
Tanel Veenre on rahvusvaheliselt tunnustatud ehtekunstnik, kelle omanäolise käekirjaga kollektsioone on tutvustatud ehtegaleriides üle maailma: Berliinist Bangkokini ja Amsterdamist Santiagoni. Ta on oma loomingut esitlenud ligi 300 näitusel ja moeetendusel üle maailma, õpetanud ja andnud töötubasid mitmetes rahvusvahelistes ülikoolides ning on lisaks Eestile oma ehtebrändiga esindatud nii Euroopas kui ka Singapuris, Kanadas ja Hiinas.
2014. aasta märtsis pääses Tanel Veenre esimese Eesti ehtekunstnikuna maailma moepiiblite ema, Itaalia Vogue`i veergudele. Mainekas väljaandes seisis: „Tanel Veenre ehted viivad su rännakule, mis algab meresügavustest, jätkub mööda korallrahusid, möödub merihobustest ning lõppeb kosmilises pilves!“
Tanel Veenre Jewellery
Tanel Veenre Jewellery (TVJ) on 2014. aastal Eestis loodud moodne ja muinasjutuline moeehete bränd, mille üheks märksõnaks on ka mängulisus. Alates Tanel Veenre Jewellery loomisest on uudishimulikult lummav kunsti- ja moeehete joon kujunenud üheks kõige tugevamaks ja nähtavamaks disainibrändiks Eestis.
Tanel Veenre Jewellery eristub jõuliselt teistest ehtemärkidest just oma looga. Bränd kutsub oma tiivulise ja kroonitud merihobuga inimesi unistama, uskuma muinasjuttudesse. Meelitab kandjaid kosmilise tolmuga tajuma universumi piiritust. Piiramatu ja pidevalt uuenev kõrvamarjade värvikaart on midagi täiesti unikaalset – vikerkaar päriselus. Kaubamärgi loomingulise vabaduse taga on Tanel Veenre kui disaineri taust kunstnikuna. Kui enamasti on kaubamärgid disainerite-ärimeeste initsiatiivist sündinud siis Tanel Veenre Jewellery kasvas välja tema kui kunstniku teekonnast.
„Ma usun muinasjuttudesse, fantaasiasse ja kujutlusvõime piiritusse. Ning ma tean, et ma ei ole oma usus üksi. Olgu need ehted võtmeks igaühe sisemisse paradiisi, unistuste kuningriiki.“ – Tanel Veenre
Tunnustus
Tanel Veenre on öelnud: „Auhindadest ma ei unista. See on asi, mis ei mõjuta sinu elu mitte kuidagi. Võibolla annab see väikese pinna virvenduse. /.../ Igapäevased unistused on aga seotud minu loominguga. Ikka on veel mingid maailmad, mida tahan edasi anda. Olen kirglikult selle sees ja see hoiab mind töös. Kui tuli sees on, tuleb seda tuld ikkagi hoida ja lükata kütet juurde. See annab elule valgust.“
Isiklikku
Ehtedisainer Tanel Veenre on pikaajalises suhtes moekunstnik Aldo Järvsooga. Nende peres kasvavad 2016. aastal sündinud poeg ja tütar.
Ürtide loend
Siin on loetletud taimi, mille ürti kasutatakse farmaatsias ravimtoorainena või kulinaarias maitseürtidena
Aprelevka
Aprelevka on linn Venemaal Moskva oblastis Naro-Fominski rajoonis. Asub 25 km Moskvast edelas.
Asundus tekkis 1899. aastal raudteejaama juurde, linnaõigused sai 1961. aastal.
Linnas asus 1910. aastast vinüülplaaditehas, millest sai Venemaa ja Nõukogude Liidu suurim, kuid nüüdseks on see tegevuse lõpetanud.
Kīlauea vulkaan
Kīlauea vulkaan [kiilau'eea] (havai sõnast kīlauea 'väljapaiskamine') on tegevvulkaan Hawaii saarestikus. Vulkaani kõrgus on 1277 m. Ta katab 13,7% Hawaii saare pindalast. Kīlauea koos Hualālai, Kohala, Mauna Kea ja Mauna Loa vulkaaniga moodustavad saarestiku suurima saare Hawaii. Kīlauea tippu on moodustunud kaldeera. Kīlauea on üks vulkaan vulkaanide reast, mille üle merepinna ulatuvad tipud moodustavad Hawaii saared. Siin liigub Vaikse ookeani laam üle vahevöös asuva kuuma täpi.
Kīlauea on praegu üks aktiivsemaid vulkaane, olles püsivalt aktiivne alates 3. jaanuarist 1983. Ajaloo vältel on registreeritud 61 purset. Viimase 100 aasta jooksul on ta pursanud keskmiselt üks kord iga 11 kuu jooksul. 1959 aastal ärkas ellu Kīlauea Iki kraater, seda pärast 91 aastat suikumist. Laavavool polnud eriti suured, kuid kraatri servadele tekkisid fumaroolid. 1997. aastast on suurimat aktiivsust on üles näidanud Puʻu ʻŌʻō kraater. Purskeid on toimunud kuus korda ja arvatakse neid jätkuvat veel pikaks ajaks.
Kīlauea ei ole Hawaii suurim vulkaan, kuid hõlpsa ligipääsetavuse tõttu külastavad turistid teda kõige rohkem. Kīlauea vulkaani kraatri serval asub Hawaii vulkanoloogiaobservatoorium.
Hawaiilased usuvad, et tulejumalanna Pele asustab igat Hawaii vulkaaniketi vulkaani, kuid ta kodu asuvat Halemaʻumaʻu kraatris Kīlaueal.
Aseptika
Aseptika on steriilsete esemete (kindad, töövahendid, materjalid) nõuetekohane kasutamine haavadesse mikroobide sattumise vältimiseks meditsiinis.
Charlotte koob võrku (täpsustus)
"Charlotte koob võrku" on E. B. White'i jutustuste kogu.
Teose järgi tehtud filmid:
Sajama
Kõrgus merepinnast on 6542 m.
Umm al-Qaywayni emiraat
Umm al-Qaywayn on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitsejaks sai pärast šeik Rāshid ibn Aḩmad al-Mu’allā surma 2. jaanuaril 2009 šeik Sa'ūd ibn Rāshid al-Mu’allā.
Mets-lehelind
Mets-lehelind (Phylloscopus sibilatrix) on linnuliik põõsalindlaste sugukonna lehelinnu perekonnast.
Levila
Mets-lehelind on levinud parasvöötme Euroopas Uuralite lõunaosani. Mets-lehelind talvitub Aafrikas.
Eestis on ta harilik ja arvukas haudelind, kelle arvukust hinnatakse 500 000 – 650 000 paarile.
Pastell
thumb|Pastellkriidid Pastell on maalikunsti tehnika, mille puhul värvipinnad kantakse pehmele ja karedale pastellpaberile pastellkriidipulkadega (see on "kuivmaal"). Värvipulber jääb paberile töö käigus lahtiselt püsima ning vajab lõpetamisel kinnitamist fiksatiivi abil. Olenevalt motiivi käsitluslaadist võib pastell sarnaneda kas värvilise joonistusega või maaliga.
Pastellitehnikas loodud teos on pastellmaal, mida nimetatakse samuti lühendatult pastelliks. Sama sõnaga – pastellid – nimetatakse ka kriite endid.
Värvid
Pastellkriit, millega tehakse pastellmaali, on sideainega segatud värvipigment, mis on rullitud pulgakujuliseks. Kriitide valmistamiseks segatakse hästi peenestatud värvipigment algul veega ja seejärel sideainega, nagu liim, šellak, tragant või kummiaraabik. Heledavärvilistes pastellides võidakse kasutada sideainena piima. Üleliigne vesi eemaldatakse nii, et mass laotatakse imavale paberile ja tahedamaks tõmbunud segust rullitakse sentimeetrijämedused pulgad, mis kuivatatakse paberisse rullituna aeglaselt mõõdukas soojuses. Sideaine, faktuuri ja värvitugevuse järgi rühmitatakse kriidid kõvadeks (rohkem sideainet), pehmeteks (vähe sideainet, kriitjas faktuur) ja keskmise tugevusega pastellideks, täpsustavate nimetustega nagu õlipastell, kriitpastell jne.
Pastellkriitide valmistamisel välditakse hoolikalt mürgiseid pigmente, näiteks pliivalget või kinaveri, mida võib töö juures kogemata sisse hingata. Eelistatakse muldvärve ja tehispigmente:
Ajalugu
Pastellkriite kasutati juba 15. sajandil Itaalias joonistuste toneerimiseks. 16. sajandist pärit maalialases traktaadis kirjeldab kunstnik Giovanni Lomazzo maalimist a pastello ja märgib, et selles laadis töötas Leonardo da Vinci. Värviliste portreejoonistuste toneerimiseks kasutati pastelltehnikat sel ajal rohkem Itaalias, kuid alates 17. sajandist juba ka Prantsusmaal ja Madalmaades. 18. sajandiks oli pastell maalitehnikana täiesti välja kujunenud ja seda sajandit võib nimetada pastelltehnika esimeseks hiilgeajaks. Tehnika pehme, hele ja õrn laad vastas rokokoo maitsele ja sel perioodil loodi väga palju portreesid pastellis. Klassitsismis, mis armastas selgepiirilist joonistust, pastelli populaarsus langes. Pastelltehnika uus tõus toimus sajandivahetuse modernismis, eriti tuntud on Edgar Degas' ja Edouard Manet' selles tehnikas tööd. Kui 18. sajandil loodi peamiselt portreid, siis nüüd leidis pastell kasutust mitmes žanris, nagu maastikumaal, portree, figuur, natüürmort ja olustikumaal.
Kunstnikke
Pastellmaali tuntumad viljelejad maailmas olid Maurice Quentin de La Tour, Rosalba Carriera, Jean Baptiste Simeon Chardin ja Edgar Degas. Eesti tuntuim pastellmaali viljeleja oli Ants Laikmaa.
Peajugapuulised
Peajugapuulised (Cephalotaxaceae) on igihaljaste okaspuude sugukond okaspuulaadsete seltsist.
Peajugapuuliste sugukonda kuulub kolm perekonda ja umbes 20 liiki. Mõnikord arvatakse peajugapuulised jugapuuliste sugukonda.
Sugukonda kuuluvad tugevalt hargnevad väikesekasvulised puud ja põõsad, mis kasvavad valdavalt Ida-Aasias; üksnes kaht pähkeljugapuu liiki on leitud ka Põhja-Ameerikast.
Windows Media Video
Windows Media Video (WMV) on Microsofti videokodekitehnoloogiate üldnimetus.
See on Microsofti kompleksne lahendus multimeedia ülekanneteks internetti. Lisaks on Windowsi toodetele integreeritud autoriõiguste kaitse süsteem.
Sõmeru
Sõmeru on alevik Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Sõmeru valla halduskeskus, peale reformi on ta Rakvere valla keskus.
Alevikus asub Sõmeru Põhikool.
Orizaba mägi
pisi|Orizaba mägi Orizaba mägi (hispaania keeles Pico de Orizaba, Citlaltépetl, nahua keeles Cītlaltepētl) on vulkaan Mehhikos.
Orizaba on Mehhiko kõrgeim mägi. Ta asub Ida-Sierra Madres Sierra Madre de Oaxaca ahelikus. Ta jääb Mexicost umbes 200 ja osariigi keskusest Pueblast umbes 100 km itta. Tema kagujalamil asub Orizaba linn ja läänejalamil Ciudad Serdán. Tema kõrgus merepinnast on 5747 m.
Halduslikult kuulub Orizaba mägi Puebla osariiki.
Orizaba oli Kolumbuse-eelsete indiaanlaste mütoloogias. Näiteks olmeekide müütides kandis Orizaba nime kotka vaim, kes selle vulkaani moodustas. Olmeegid uskusid, et Orizaba tipus tuleb sageli käia ja seal palvetada, et jumal ei vihastaks ega paiskaks oma raevu inimeste peale. Pole teada ühegi mäe tippu roninud tolleaegse inimese nime.
Esimene eurooplane, kes Orizaba mäge põhjalikult uuris, oli Enrique Galeotti 1839, aga ta ei roninud mäe tippu. 1848, ajal, mil Mehhiko oli USA poolt okupeeritud, ronisid mäe tippu kaks USA sõjaväelast F. Maynard ja William Raynolds, saades esimesteks nimepidi teada olevateks inimesteks, kes mäe tipus käinud. Samal aastal jõudis mäe tippu ka Prantsusmaa maadeavastaja Alejandro Doignon.
16. detsembril 1936 lõi Mehhiko president Lázaro Cárdenas 197,5 km² suuruse rahvuspargi Orizaba mäe ümber. Vastav seadus kuulutati välja 4. jaanuaril 1937.
Dire Straits
Dire Straits oli Suurbritannia rokkansambel, mis tegutses aastail 1977–1995.
Ansambli moodustasid Newcastle'ist pärit Mark ja David Knopfler ning Leicesterist pärit John Illsley ja Pick Withers. Algseks nimeks oli Café Racers. Samal aastal salvestati esimene viie looga demolint, millel olid ka hilisemad hittlood "Sultans of Swing", "Water of Love" ja "Down to the Waterline". Charlie Gillett mängis nende lugusid raadios ning kahe kuu pärast oli ansamblil juba leping Vertigo Recordsiga. Esimene album "Dire Straits" salvestati veebruaris 1978.
Vasak- ja parempoolne liiklus
Ühe riigi piires on tavaliselt kokku lepitud ja ka õigusaktidega seadustatud, kas sõiduteedel (eeskätt maanteedel ja tänavatel) kasutatakse sõidukite liiklemisel vasak- või parempoolset liiklust. Mõnikord on ühe riigi piires erandeid.
Jalakäijate puhul kõnniteedel, kangialustes, koridorides ja muudes jalakäijate liiklemiseks ette nähtud kehtib tavaliselt samasugune kokkulepe nagu sõidukite puhul maanteedel ja tänavatel. See kokkulepe ei ole tavaliselt normatiivaktidega sanktsioneeritud.
Ajalugu
Algselt asus liiklusvahendi juhi koht keskel.
Tänapäeval on kogu Euroopa mandriosa parempoolse liiklusega, vasakpoolne liiklus on vaid neljas saareriigis: Suurbritannia, Iirimaa, Küpros ja Malta. Kogu maailmas on vasakpoolne liiklus levinud rohkem endistes Briti impeeriumi asumaades, aga lisaks ka Jaapanis.
Itaalias oli 1901. aasta seadusega iga provintsi enda otsustada, millisel teepoolel liigutakse. Näiteks Brescia, Como, Ravenna ja Vicenza provintsid olid parempoolse liiklusega, samas kui Firenze, Milano ja Torino, aga ka Lecco, Varese ja Verona provintsid olid vasakpoolse liiklusega. 1923. aastal kuulutas Benito Mussolini välja järkjärgulise ülemineku parempoolsele liiklusele kogu riigis.
Austria-Ungari oli vasakpoolse liiklusega. Pärast impeeriumi lagunemist läksid tekkinud riigid järk-järgult üle parempoolsele liiklusele: Austrias Vorarlbergi liidumaa 1921. aastal, Põhja-Tirool 1930, Kärnten ja Ida-Tirool 1935 ja ülejäänud osad 1938. Rumeenias olid Transilvaania, Banat ja Bukoviina vasakpoolse liiklusega kuni 1919. aastani, kui Valahhia ja Moldaavia olid juba parempoolse liiklusega. Poola oli pärast Poola jagamisi Preisimaa (Saksamaa) ja Venemaa osades parempoolse liiklusega, endine Austria osa läks üle 1920. aastatel. Horvaatia-Slavoonia läks üle parempoolsele liiklusele Jugoslaaviaga liitudes. Tšehhoslovakkias plaaniti parempoolsele liiklusele üle minna 1. mail 1939, kuid alanud Saksa okupatsioon kiirendas protsessi ja muudatus tehti teoks juba märtsis.
Rootsi läks parempoolsele liiklusele üle 3. septembril 1967 Dagen H käigus.