cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pusta
pisi|Karjane pustas Tavaliselt assotsieeritakse mõiste "pusta" traditsioonilise Ungari maastikuga. Sõna tähendab "tasandikud", ulatuslik rohumaade ja põõsastike piirkond. Suure algustähega viitab see Alföldi (Ungari Suur-lagendiku) kõige tasasematele osadele. Algselt elasid seal lehmade, lammaste ja hobuste karjused.
pisi|Kaevud Hortobágy Pusztas, Ungary Aastast 1999 Pusta (Puszta) (või Hortobágyi rahvuspark) kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Samuti saab see viidata kaugelasuvale talule, mida ümbritsevad põllud. See võib olla mõnede kohanimede osaks.
Priitpuri
Priitpuri (inglise keeles spritsail) on väike nelinurkne põik- või pikipuri. right|thumb|Priitpuri
Põikpuri
Põikpuri võeti kasutusele 16. sajandil ladinapurjestusega karavellidel. Põikpuri kinnitati raa külge allpool pukspriiti. Priitpurje topseil oli ühesugune põikipurjega, mida kinnitati raa külge lühikeses mastis pukspriidi otsas ja tema soodid olid ühendatud purje raanukkadega. Need purjed pidid olema vastukaaluks laeva põhipurjestusele. Selline eespurjestus karavellidel võeti kasutusele olemasolevatel andmetel 1600. aastal, kuid juba 1705. aastal oli asendati eespurjed kliivri ja taakseili vastu, milliste ülesanne oli sama, kuid mis olid märksa lihtsamad käsitleda.
Pikipuri
thumb|left| Nelinurkne pikipuri on diagonaalis kinnitatud puust peele ehk priidi külge. Priidi nokk kinnitub purje piiginurgas aga kand toetub masti krae juures trosstropile, kus on kinnitatud ka purje halsinurk. Purje eesliik ja mastinurk on paikselt kinnitatud masti külge. Jalgliik on kinnitamata, poomi ega kahvlit ei ole. Soodinurka hoiavad soodid purje tuulde seadmiseks.1550. aasta paiku, kui ladinapurjestust hakati vahetama raapurjestuse vastu, asetati pikipuri besaanmasti pikipurjeks.100 aastat hiljem asendati juba kahvelpurjega. Priitpurjed olid 17. sajandist kasutusel põhiliselt vaid väiksemates laevades, mida kasutati kalalaevadena ja rannakaubaveos Mustal merel, Vahemerel ja Lähis-Idas. Nüüdisajal on priitpuri kasutusel vaid purjepaatidel.
Fjodor II
Fjodor oli Ivan Julma soosiku Maljuta Skuratovi tütre Maria ja Boriss Godunovi poeg. Isa andis talle oma-aja parima hariduse, valmistades poega ette haritud valitsejaks. Paistab, et Fjodori vaimsed võimed olid suured, sest ta koostas (või tehti seda tema juhtimisel) Venemaa esimese algupärase kaardi, mis on säilinud tänaseni. left|pisi|Fjodor Godunovi Venemaa kaart. Hessel Gerritszi väljaanne. Amsterdam, 1614 1605. aasta 13. aprillil suri Boriss Godunov ootamatult, kui parajasti käis sõda Moskva peale liikuvate Vale-Dmitri väesalkadega, ja nii sai vaevalt 16-aastane Fjodor tsaariks. Ehkki ta oli andekas ja füüsiliselt väga tugev, polnud Fjodoril oma isa autoriteeti ega võimalusi, et bojaare vaos hoida. Üldine rahulolematus, mida oli tuntud Borissi vastu, pöördus nüüd poja vastu. Olukorraga toime tulemiseks toetus Fjodor Pjotr Basmanovile, kes keelitas oma väesalku Fjodorile truudust vanduma, ise aga haudus salaplaani tema vastu. Samal ajal marssis Vale-Dmitri oma vägedega Moskva peale ning nõudis Godunovide kukutamist. Rühm bojaare haaraski 10. juunil kremlis võimu ja kukutas tsaari. Varsti pärast seda nii Fjodor kui ta ema kägistati. Hiljem väideti, et nad olid enesetapu teinud, ehkki surnukehadel olid selged vägivalla märgid. Fjodoriga lõppes ka kõigest seitse aastat kestnud Godunovide dünastia valitsemisaeg Venemaa troonil.
Belgia lipp
pisi|Belgia rahvuslipp. Proportsioonid 2:3 Belgia lipp on Belgia Kuningriigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
Praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 23. jaanuaril 1831, selle eeskujuks on Prantsusmaa lipp. Plagu on vertikaalsete väljadega trikoloor, must-kollane-punane. Lipp tuleb heisata nii, et must laid oleks lipuvardale kõige lähemal.
Lipp on erandlikult peaaegu ruudukujuline, mis viitab iseseisvusvõitluses osalenud Brüsseli mässumeelsete lipu kujule. Standardsuuruses lipp on 3 m kõrge ja 2,6 m lai, mis teeb lipu proportsioonideks 13:15. Kõik lipu laiud on võrdse laiusega.
Värvid pärinevad Belgia allüksuste ajaloolistelt vappidelt. Hainaut' krahvkonna, Limburgi hertsogkonna ja Luksemburgi hertsogkonna sümbol on punane lõvi, Brabanti hertsogkonna sümbol on kollane lõvi ning Flandria krahvkonna ja Namuri provintsi sümbol on must lõvi.
Värvid viitavad Belgia vapile. Must on vapikilbi väli, kollane (PMS 116C) on lõvi ja punased (PMS 186C) on lõvi keel ja küüned.
Lipud on ka flaamikeelsel Flandrial, prantsuskeelsel Valloonial ja kakskeelsel Brüsselil.
pisi|Brabanti revolutsiooni lipp 1789–90 pisi|Hollandi lipp pisi|Belgia revolutsiooni lipp 1830–31
Belgia ajaloolised lipud
Esimene Belgia lipp võeti kasutusele Brabanti revolutsiooni käigus 1789–90. Selleks oli Austria Madalmaade puna-valge-kollaste horisontaallaidudega lipp, millelt eemaldati Austria Keisririigi vapp ning keskmine valge väli asendati mustaga. Revolutsioon sai lüüa ja selle sümbolite kasutamine lõpetati, aga belglaste eneseteadvusele avaldas see suurt mõju.
1814–30 oli Belgia Hollandi võimu all ja seetõttu kasutati Hollandi lippu.
Aastatel 1830–31 toimus Belgia revolutsioon, milles ülestõusnud võtsid taas kasutusele Belgia rahvusvärvid. Sel ajal paiknesid lipuvärvid ikka horisontaalselt, kuid värvide järjestust oli muudetud, nüüd oli kangas puna-kolla-must.
23. jaanuaril 1831 muudeti lipu laiud vertikaalseteks ja sama aasta 12. oktoobril muudeti nende järjekord tänapäevaseks, nii et must laid asub lipuvardale kõige lähemal.
Protokoll
Kuna Belgia on föderatsioon, siis on Belgia kommuunide ja regioonide lipud põhimõtteliselt sama tähtsad kui riigilipp. Siiski näeb protokoll ette, et kui mitut erinevat lippu heisatakse või langetatakse või kantakse rongkäigus, siis peab riigilipp olema esimene. Täpsemalt on järjekord selline:
Olga Zavjalova
pisi|Olga Zavjalova Olga Viktorovna Zavjalova ['olga v'iktorovna zavj'aalova] (Ольга Викторовна Завьялова; sündinud 24. augustil 1972 Leningradis) on Venemaa endine murdmaasuusataja.
Maailma karikavõistlustel
Olga Zavjalova osales karjääri jooksul 199 maailma karika etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Alutaguse murre
Kõige kauem (1930. aastateni) on vanapärane Alutaguse murre suutnud keskmurde ja koolihariduse tasandavale mõjule vastu panna Lüganuse kihelkonnas ja Jõhvi kihelkonna rannikul.
Põhiseadus
Põhiseadus ehk konstitutsioon määrab ära riigi korralduse ning inimeste õigused ja kohustused. Põhiseadust kõikidel riikidel pole. Näiteks Suurbritannias asendab seda mitu seadust.
Konstitutsioon ehk põhikord on ka riikliku korralduse printsiibid ning inimeste õigused ja kohustused olenemata sellest, kas nad on põhiseadusena sätestatud.
Põhiseadus sätestab, kuidas riiki valitsetakse, kuidas toimub seadusandlus ning kuidas võim on jaotatud ja piiratud. Põhiseadus seisab kõrgemal kõigist teistest seadustest.
Põhiseaduse olemasolu teeb põhikorra kergesti haaratavaks ja arusaadavaks.
Demokraatlikes riikides peetakse põhiseadust Jean-Jacques Rousseau mõttes ühiskondlikuks lepinguks kodanike vahel: valitsus saab võimu rahvalt, mitte monarhilt ega parlamendilt ning teda piiravad inimõigused.
Enamiku riikide õigusaktide normihierarhiates asub põhiseadus kõige kõrgemal kohal (seda asjaolu sõnastatakse mõnikord ka nii, et põhiseadus on teiste seaduste suhtes ülimuslik). Põhiseadus annab aluse ja volitusnormid madalama taseme õigusaktide (näiteks seaduste) kehtestamiseks. Seetõttu peavad madalama taseme õigusaktid olema kooskõlas põhiseadusega. Sellise kooskõla üle teostavad järelevalvet põhiseaduskohtud.
Westminsteri süsteemi järgi, mis sai alguse Inglismaalt, moodustasid Briti põhikorra kirjutamata põhiseaduslikud tavad, ülemkohtu pretsedendid, kuninglikud prerogatiivid ja tavad. Briti impeeriumi päevil toimis Salanõukogu Kohtukomitee mitmete Briti asumaade, näiteks föderaalkonstitutsiooni omavate Kanada ja Austraalia konstitutsioonikohtuna.
Westminsteri süsteemis on põhiseaduse ja parlamendis vastu võetud seaduse vaheline erinevus mõnevõrra meelevaldne ning seda mõjutab rahva austus mõningate tähtsate seadusandlike aktide vastu. Näiteks parlamendis vastu võetud akte Bill of Rights ja Human Rights Act ning parlamendi loomisele eelnenud akti Magna Charta Libertatum peetakse fundamentaalsete, peaaegu põhiseaduslike õiguste ja printsiipide allikaks. Ometi ei erine need teistest parlamendis vastu võetud seadustest ning neid on sama hõlbus muuta.
Ainsad esimese maailma demokraatlikud riigid, millel puudub põhiseadus, on Iisrael, Uus-Meremaa ja Suurbritannia.
Milline vorm põhiseadusel ka ei oleks, seda kaitseb sageli teatud seaduslik organ, millel võib olla erinevaid nimesid, nagu "ülemkohus" või "konstitutsioonikohus" (Eestis "Riigikohus").
Seiland
Seiland (saami keeles Sievju) on saar Norras Troms og Finnmargi maakonnas Kvaløyast edelas.
Saar on jaotatud Hammerfesti ja Alta valla vahel.
Seilandi pindala on 559 km². See on Norra pindalalt 12. (põhiosa 8.) ja kõrguselt 9. (põhiosa 6.) saar.
Arheoloogilised kaevamised on näidanud, et inimesed on saarel elanud umbes 7000 aastat. Aastal 2007 elas saarel 190 inimest. Saare asulad on Kårhamn, Hønseby, Eidvågen, Fiskebukta, Survika, Altneset ja Hakkstabben.
Seilandil on kaks liustikku – Seilandsjøkelen ja Nordmannsjøkelen. Saare kõrgeim mägi on 1078 meetri kõrgune Seilandstuva.
Saarel on 2006. aastal loodud Seilandi rahvuspark, mille pindala on 316 km².
Valda Raud
Valda Hedvig Raud (aastani 1936 Valda Avotin, aastatel 1936–1941 Valda Aaviste; 29. jaanuar 1920 Tartu – 8. oktoober 2013) oli eesti tõlkija.
Ta lõpetas aastal 1938 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi ning õppis aastatel 1938–1941 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas inglise filoloogiat (ei lõpetanud), aastal 1951 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogina.
1941. aastal evakueerus ta (koos abikaasa Mart Rauaga) Nõukogude Liidu tagalasse.
Valda Raud on tõlkinud peamiselt inglise ja vene keelest.
Tõlked
Valda Raud on eesti keelde tõlkinud näiteks:
Arabella, mereröövli tütar (film)
"Arabella, mereröövli tütar" on Eesti film aastast 1982.
Oma teise pika mängufilmi (pärast "Ideaalmaastikku") käsikirja kirjutas Peeter Simm Aino Perviku jutustuse "Arabella, mereröövli tütar" põhjal. Muidugi on selles ka romantikat, kuid ennekõike on tegu mitmekihilise, isegi traagilise linateosega hea ja kurja heitlusest.
Sealjuures pole headus ja kurjus teineteisest müüriga eraldatud, nagu see enamasti lastefilmides on olnud. Nimitegelase enda lihane isa on julmade ja kurjade mereröövlite pealik. Kapten Taaniel Tina on kaval, salakaval ja julm inimene. Ka oma tütart püüab ta kasvatada endasarnaseks – julmaks ja kurjaks. Nagu tõeline mereröövel, oskab Arabella relva käsitseda ja kakelda ning kõik mereröövlite laeval kardavad teda.
Kuid ükskord sattub laevale heasüdamlik rännumees Aadu. Just Aadu toob muutuse Arabella ellu ja õpetab tüdrukut vahet tegema hea ja kurja vahel. Ka mõistma, et elus pole võimsamat asja kui headus.
Peeter Simmi filmis on traditsioonilise lastefilmi kohta tavatult palju rafineeritust ja julmust. Kuid eks ole seda ka Astrid Lindgreni "Röövlitütar Ronjas" ja isegi Hans Christian Anderseni "Lumekuninganna" röövlitüdrukus. Lavastaja usaldab vaatajat ja usub, et ka laps tahab õppida vahet tegema hea ja halva vahel, mis elus pole hoopiski nii lihtne.
Samas on Simmi film mitmekihiline, sisaldades filosoofilist allteksti ja mõtteainet ka täiskasvanuile. Meie igapäevaelu vastuolude taustal on selles muinasloos hulgaliselt pidepunkte tänapäevaga.
Filmivõtted
Filmivõteteks renditi Hiiu kalurilt kalatraaler STB-7287, millest sai filmi jaoks laev Skorpion. Pärnus tehti laevale taglastus, mustad purjed ja piraadilipp. Skorpioni ümberehitusel jälgiti, et laev vastaks mereregistri nõuetele. Skorpion purjetas võteteks Nõva randa. Võtted kestsid Nõval 30 päeva. Tallinnas kasutati filmimiseks laeva Verhojansk (Koit), mis seisis Paljassaare sadama juures. Purjelaeval Vega filmiti olulised objektid, nagu kaubalaev Matilda, sõjalaev Loreida ja Raudpatsi laev.
Lihtsamad kombineeritud võtted tehti Eestis. Mereröövlid jäämägede vahel filmiti külmhoones. Keerulisemad kombineeritud võtted tehti Krimmis Odessas. Filmiti ühes Odessa basseinis, mis asus pargis. Selleks, et taustal avaneks puhas silmapiir, tuli pargist mõned kasvavad puud maha võtta. Osa võtteid tehti laevamakettidega basseinis – tulekahju laeval, plahvatus laeval, laevahukk, pooleksmurdunud aurik. Maketid saadi Tallinnast.
Filmis tegid trikke kaskadöörid.
In Our Reach
In Our Reach on meloodilise hardcore ' i ja skatepungi mõjutustega Eesti ansambel, mis loodi 2005. aasta kevadel Pärnus.
Bändi lüürika on tugevalt sotsiaalkriitilise sõnumiga ja vasakpoolselt meelestatud. 2008. aasta alguses läks bänd (ajutiselt) lahku.
Sekt
Sekt ehk usulahk (ladina sõnast secta) on usuline rühmitus, mis vastandab end kõigile teistele (nn "maailmale") ja allub rangele ainujuhtimisele (juhikultus). Sekt võib üheaegselt tähistada lihtsustatud usulist, filosoofilist või poliitilist ideoloogiat, kui ka seda ideoloogiat järgivat inimeste ühendust. Eesti keeles kasutatakse sõna peamiselt rangelt juhitud inimeste rühma kohta.
Sekt võib olla mõnest suuremast ja vanemast usundist lahku löönud. Sekti õpetuses ja rituaalides on palju ühist usundiga, millest ta lahku lõi, kuid teatud õpetusepunktides on erinevusi. Sektide eraldumine usundite küljest on olnud aegade vältel tavaline nähtus.
Ajalugu
Sõna secta, millest sõna "sekt" pärineb, tähendas algselt mõtte- ja eluviisi ning tuleneb sõnast sequor 'järgin', mitte sõnast seco 'lõikan', nagu tavaliselt arvatakse. Sõna secta oli kreeka sõna haírēsis 'valik, mõtteviis' tõlkevaste.
Antiikajal nimetati sektideks filosoofilisi ja usulisi rühmitusi ning sellel sõnal puudus negatiivne kõrvaltähendus. Ka esimesi kristlasi kui juutluse suunda nimetati neutraalses mõttes natsareenide sektiks. Tollal võis sektiks nimetada esseene (vastandusid maailmale ja olid range sisekorraga). Variserid ja saduserid olid erakonnad.
Paulus kasutab oma kirjades sõna haírēsis kogudusesiseste lõhede tähistamiseks (näiteks 1Ko 1:10: Ma kutsun teid üles, vennad, meie Issanda Jeesuse Kristuse pärast, et te kõik räägiksite ühtviisi ja et teie seas ei oleks lõhesid, vaid et te oleksite ühte liidetud samas meeles ja samas nõus. Ta taunib lõhesid kui niisuguseid, andmata eelistust mingile kindlale suunale.
Keskaegse katoliku kirikus oli selles tähenduses käibel sõna secta. Näiteks luterlasi nimetati secta lutherana ning katoliku kirik on veel 20. sajandilgi nimetanud protestantlikke kirikuid sektideks.
Sotsioloogia
Sotsioloogias nimetatakse sektiks usulist rühmitust, millel on ümbritseva ühiskonnaga pingeline vahekord, kuid mille uskumused on selle ühiskonna seisukohast enam-vähem traditsioonilised. (Kui ka uskumused on uudsed, siis räägitakse kultusest.) Sektid selles sotsioloogilises mõttes on tavaliselt konservatiivsed ning taotlevad religiooni puhtuse taastamist.
Imre Sooäär
pisi|Imre Sooäär Ärmal 2012. aastal Imre Sooäär (sündinud 13. märtsil 1969 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja poliitik, endine Riigikogu liige.
Haridus
Imre Sooäär lõpetas 1987. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa 1. Keskkooli. Aastatel 1987–1989 õppis ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas ja 1992–1993 Toronto Lennukoolis. Aastatel 2007–2012 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kompositsiooniosakonnas.
Soontagana
Soontagana on 13. sajandi allikates (kujul Sontagana, Sontackele) mainitud muinaskihelkond Läänemaa lõunaosas. Tegemist oli Ridala muinaskihelkonna kõrval Läänemaa peamise sõjalis-poliitilise jõuga. Liivimaa ristisõja järel läks Soontagana algul Riia piiskopi, hiljem Saare-Lääne piiskopi alluvusse.
RKP
RKP võib olla:
Soontagana
Ulatus
Soontagana ulatus tõenäoliselt Pärnu jõe suudmest kuni Vigala jõe alamjooksuni ning Tõstamaa kandist Lavassaare soostiku lääneservani. Soontagana keskne piirkond oli arvatavasti hilisema Mihkli kirikukihelkonna alal, suurel soodevahelisel paekõrgendikul tänapäeva Mihkli–Koonga piirkonnas. Lisaks hõlmas ta suurema osa Audru kirikukihelkonnast ja Pärnu kirikukihelkonna põhjaosa. Võimalikuks on peetud ka läänepoolse mereäärse ala (Tõstamaa ja Varbla kirikukihelkondade territooriumi) kuulumist Soontaganasse. 1259. aasta soontaganalaste ja Metsepole liivlaste leping mainib liivlaste asuala põhjapiirina Laigaste nina ja Lemmejõge praegusest Eesti-Läti piirist veidi põhja pool. Sellest on järeldatud, et Soontaganasse võis vähemalt alates sellest aastast (aga võib-olla juba varem) kuuluda ka praeguse Lõuna-Pärnumaa väheasustatud rannaala.
Imre Sooäär
Töökäik
Imre Sooäär on töötanud aastatel 1994–1996 Toronto Eesti Raadio peatoimetajana, aastatel 1992–1996 Giant Productionsi peaprodutsendina ja aastatel 1996–2003 OÜ Pädaste juhatuse esimehena.
Soontagana
Ulatus
Soontagana keskne linnus oli Avaste soos Maalinna soosaarel olev Soontagana maalinn. Lähikonnas Keblaste Taaramäel asus veel üks väiksem linnus. Pärnu jõe suudmes asus arvatavasti sadamakoht, mis võis olla Soontagana ja sellega tihedalt seotud naaberkihelkonna Kõrve ühiskasutuses. Kihelkonnas asus tähtis Kurese küla, kust lähtus tee Soontagana maalinna. Kurese olulisust kinnitab ka I aastatuhande ja II aastatuhande alguse muististe rohkus.
Imre Sooäär
Töökäik
Alates 8. maist 2007 on ta Rahvusooperi Estonia nõukogu liige. Alates 2007. aastast on ta Euroopa Julgeoleku- ja Kaitseassamblee delegaat, tehnoloogia ja õhuruumi komisjoni liige; alates 2007. aastast on ta AS Saarte Liinid nõukogu liige.
Soontagana
Ulatus
Vanimad teated Soontagana (Sontagana) kohta pärinevad Henriku Liivimaa kroonikast. Seal mainitakse ka kihelkonda nimega Mereäärne (ladina keeles Maritima), Mereäärset maad (terra Maritima) ja mereäärseid inimesi (Maritimi). Kuna Mereäärsele maale ja mereäärsete juurde minek on kroonikas seotud Soontaganasse minekuga, siis on Maritima kihelkonna all silmas peetud ilmselt just Soontaganat. Mereäärne maa on aga tähistanud laiemalt Läänemaa lõunaosa, kus Soontagana oli sõjalis-poliitilises mõttes juhtival positsioonil, või mõnel juhul võib-olla isegi kogu maakonda. Kristjan Oad on oletanud, et Mereäärne maa oli poliitiline mõiste Soontagana võimuala tähistamiseks, kuhu kuulus enamus Läänemaast.
Imre Sooäär
Töökäik
Alates 2011 on ta Vahemere Liidu Parlamentaarse Assamblee (EMPA) Eesti delegatsiooni esimees.
Soontagana
Ajalugu
Henriku kroonika kohaselt tungis Liivimaa ristisõja ajal toimunud Eestimaa vallutamise käigus 1210/1211. aasta vahetusel Soontaganasse riialaste (Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu), liivlaste, latgalite ja pihkvalaste vägi. Kihelkond rüüstati, põletati maha kolm linnust (asusid võib-olla Keblaste Taaramäel, Virussaare pelgupaigas ja Vatla maalinna kohal) ja põgenevaid inimesi taga ajades jõuti ka naaberkihelkondadesse. Neljandal päeval pöörduti koos röövitud saagiga tagasi.
Imre Sooäär
Poliitiline tegevus
Aastatel 2002–2006 oli ta Erakonna Res Publica liige ja aastatel 2006–2018 Eesti Reformierakonna liige.
Imre Sooäär on olnud X, XII ja XIII Riigikogu liige.
XII Riigikogu liikmeks sai Imre Sooäär Riigikogu juhatuse otsusega alates 6. aprillist 2011 justiitsminister Kristen Michali asendusliikmena.
Soontagana
Ajalugu
1234. aastal loodi Saare-Lääne piiskopkond, mille territooriumile jäi ka Soontagana. Piiskopkonna pealinnaks kujunes esialgu Vana-Pärnu (linnaõigused 1251), mis rajati endise Soontagana sadama juurde. Soontagana tuumikusse rajati Mihkli kihelkond, mille keskus oli kindluskirik (tänapäevane Mihkli kirik).
Imre Sooäär
Poliitiline tegevus
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 2 ja sai 2102 häält, kuid ei osutunud valituks. Ta sai XIII Riigikogu liikmeks Keit Pentus-Rosimannuse asendusliikmena ja lahkus Riigikogust pärast Taavi Rõivase teise valitsuse volituste lõppemist 23. novembril 2016.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Kui Kalev Kallo mõisteti 30. novembril 2020 Riigikohtus korruptsioonikuritegudele kaasa aitamises süüdi, vabanes Imre Sooäärele koht XIV Riigikogus ning ta andis 7. detsembril 2020 ametivande. Tema volitused lõppesid 3. novembril 2021, kui Anneli Ott astus Eesti riigihalduse ministri kohalt tagasi ja naasis 4. novembril 2021 Riigikokku.
Soontagana
Ajalugu
Soontagana kihelkonna järgi on saanud nime Kaitseliidu Pärnumaa maleva Soontagana malevkond.
Šetlandi poni
thumb|Šetlandi poni thumb|Šetlandi poni
Šetlandi poni on maailma väikseim poni. Ta on pärit Šotimaa põhjaranniku lähedal asuvatelt Shetlandi saartelt – karmi kliimaga viljatust piirkonnast, kus talved on väga külmad ja loomadel on raske leida ulualust või toitu. Šetlandi ponid on laialt kasutusel hobustena, kellega lapsed ratsutama õpivad.
Mõned inimesed arvavad, et need loomad toodi sinna viikingite poolt, kes rohkem kui tuhat aastat tagasi neile saartele asusid. Ebasõbralikus keskkonnas jäid ellu vaid tugevamad ja vastupidavamad loomad. Loomadel oli paks talvekarv, lühikesed jalad, väikesed kõrvad ning tihe lakk ja saba. Shetlandi elanikud kasutasid ponisid, et tuua elamute kütmiseks rabast turvast ja põldude väetamiseks rannikult adrut, ponide sabakarvadest punuti isegi kalavõrke. Kuigi šetlandi ponid on oma kasvu kohta väga tugevad, ratsutati nendega harva.
2006. aasta Peruu üldvalimised
pisi|Alan García (2006) pisi|Ollanta Humala (2006) pisi|Lourdes Flores (2005)
2006. aasta Peruu üldvalimised toimusid 9. aprillil 2006. Nendel valiti korraga Peruu president, 2 asepresidenti, Peruu Kongressi (riigi parlamendi) 120 liiget ning Andide Parlamendi 5 liiget ja 10 asendusliiget perioodiks 2006–2011.
Valimiste kord
Kongressi valimistel toimus hääletamine 25 valimisringkonnas. Iga valimisringkonna saadikute arvu määras selle piirkonna hääleõiguslike valijate arv. Valimistel osalenud parteid pidid koguma vähemalt 5 kohta vähemalt 2 valimisringkonnas või 4% kõigist riigi ulatuses antud kehtivatest häältest, et tagada esindus parlamendis.
Presidendi-, asepresidendi- ja Andide Parlamendi valimistel moodustas kogu riik ühe valimisringkonna. Andide Parlamendis esindatuse tagamiseks pidi partei koguma samuti vähemalt 4% kõigist riigi ulatuses antud kehtivatest häältest. Presidendivalimiste võitmiseks pidi kandidaat koguma üle 50% kõigist riigis antud kehtivatest häältest.
Peruu seaduste kohaselt olid kehtetud hääletussedelid, mis olid tühjad, rikutud või kus oli ära märgitud enam kui ühe kandidaadi nimi.
Esimest korda 180 aasta jooksul oli valimistest lubatud osa võtta riigi relvajõudude ja politsei isikkoosseisul.
Presidendikandidaadid
Üks kolmest peamisest presidendikandidaadist Lourdes Flores oli parempoolse konservatiivse Rahvusliku Ühtsuse kandidaat. Ta oli endine kongressi liige ja tuli juba 2001. aasta presidendivalimistel kolmandaks. Tema asepresidendikandidaat Arturo Woodman oli hästi tuntud ettevõtja, kes oli aidanud tuua Peruusse 2004. aasta Copa America ja 2005. aasta U-17 maailmameistrivõistlused jalgpallis. Flores oli rikaste kandidaat ja oponendid süüdistasid teda selles, et ta ei hooli vaestest.
Alan Garcia oli vasaktsentristliku Peruu Aprista Partei kandidaat. Ta oli olnud ennegi Peruu president, nimelt 1985–90. Tema presidendiaega iseloomustasid hüperinflatsioon, terrorism, majanduskriis ja rahvusvaheline isolatsioon. Oponentide sõnul oli tema administratsioon üks suur katastroof ja nad väitsid, et kui Garcia peaks valimised võitma, siis see kõik kordub. Sellegipoolest oli Garcia 2001. aasta presidendivalimistel teiseks tulnud.
Ollanta Humala oli vasakpoolse Peruu Rahvusliku Partei liider, aga kandideeris Liidu Peruu eest esindajana. Humala oli erukolonelleitnant. 2000. aasta oktoobris juhtis ta ülestõusu, mis viis Alberto Fujimori režiimi langemiseni. Oponendid kritiseerisid tema poliitilise kogemuse puudumist ning väitsid, et ta kalduvat autoritaarsusele ja populismile.
Martha Chávez oli Fujimori-meelse Alliansi Tuleviku eest kandidaat. Tema oli kongressi esimene naiseesistuja. 2002 visati ta korruptsiooni tõttu kongressist välja, aga 2005 tema saadikumandaat taastati. Tema asepresidendikandidaat Santiago Fujimori oli Alberto Fujimori noorem vend. Oponendid kritiseerisid teda selle eest, et ta kaitses vana korda, mida kõik ülejäänud pidasid korrumpeerunuks ja ebademokraatlikuks.
Valentin Paniagua oli Keskrinde 70-aastane juht. See oli tsentristlike erakondade nendeks valimisteks moodustatud koalitsioon. Pärast Fujimori kukutamist 2000. aasta novembris sai ta presidendi kohusetäitjaks ja oli seda kuni järgmiste presidendivalimisteni 2001. aasta juulis. Tema asepresidendikandidaat Alberto Andrade oli 1996–2002 Lima linnapea.
Humberto Lay Sun oli Rahvusliku Taastamise kandidaat. Tema oli 72-aastane evangeelne pastor. Ta oli juhtinud Tõe ja leppimise komisjoni tööd, mis oli moodustatud selleks, et uurida Fujimori režiimi ajal korraldatud hirmutegusid. Tema asepresidendikandidaat Máximo San Román oli 1990–92 olnud Fujimori asepresident, kuid hiljem temast lahti öelnud.
1992. aastal korraldas Fujimori vastu ebaõnnestunud riigipöördekatse Juan Salinas Sedó. Tema poeg Jaime Salinas kandideeris presidendiks Rahvusliku Õigluse esindajana. Samas ülestõusus osalenud Alberto Borea kandideeris presidendiks Demokraatliku Jõu esindajana.
Ei kandideerinud
Valitsev president Alejandro Toledo oli ametisse saanud suurte ootustega, kuid ta ei suutnud neid täita. Ometi oli ta pannud võimu viimastel aastatel paika majanduse: see tõusis pidevalt 6% aastas, tööpuudus oli langenud 1,5%-ni aastas ja riigieelarve puudujääk kõigest 0,2%-ni. Eriti suurel määral oli kasvanud kõige vaesemate inimeste sissetulek. Miski polnud aidanud, tema erakonna Peruu On Võimalik populaarsus oli sedavõrd langenud, et see ei esitanud üldse presidendikandidaati.
Kukutatud president Alberto Fujimori esitas samuti oma kandidatuuri. Ta oli küll 25 aastaks vangi mõistetud, mis tekitas küsimuse, kuidas ta kavatseb vanglast riiki juhtida, aga seadus ei keelanud vangidel kandideerida. Riiklik valimiskomisjon ei registreerinud teda, sest kohtuotsuses, millega Fujimori vangi saadeti, oli ekstra kirjas, et kuni 2011. aastani ei tohi ta töötada üheski valitavas ametis.
Kaks väikeerakonda Sõltumatu Moraliseeriv Rinne ja Projekt Maa ei esitanud presidendikandidaati, sest ei näinud endal võimalusi ja soovisid keskenduda parlamendivalimistele.
Valimiskampaania
Valimiskampaania põhilised teemad olid majandus, tööpuudus, haridus, tervishoid, narkokaubandus, terrorism, Camisea maagaasimaardla kasutamine, sadamate kuulumine välisettevõtetele, merepiirivaidlus Tšiiliga ning sündimuskontroll ja abort.
Ollanta Humala kandidatuuri toetasid Boliivia president Evo Morales ja Venezuela president Hugo Chávez, mistõttu Lourdes Flores süüdistas neid sekkumises Peruu siseasjadesse. Humala kohtus ka Brasiilia presidendi Lula da Silvaga ja Argentina presidendi Néstor Kirchneriga. Lula kutsus kohtumisele ka García ja Florese, kuid need keeldusid.
Ollanta Humala isa Isaac Humala teatas ajakirjandusele, et laseks terroristlike rühmituste Särava Tee ja Túpac Amaru Revolutsioonilise Liikumise juhid Abimael Guzmáni ja Victor Polay vangist lahti, sest terrorism polevat Peruu jaoks enam probleem. Ollanta ema Elena Humala teatas, et tema laseks kõik homoseksuaalsed inimesed ja vägistajad maha. Seepeale palus Ollanta Humala oma vanematel rohkem mitte poliitilisi avaldusi teha.
Enne teist valimisvooru toetas Diego Maradona avalikult Humalat, aga kardinal Juan Luis Cipriani kutsus üles mitte temale oma häält andma.
Ameerika Riikide Organisatsiooni ja Euroopa Parlamendi vaatlejate hinnangul valimispettusi ei esinenud.
Presidendivalimised
Allpool toodud tabelis on esitatud presidendivalimiste esimese vooru (9. aprill) ja teise vooru (4. juuni) tulemused. Kandidaatide nime taga toodud häälte arv märgib kehtivate hääletussedelite arvu. Protsendid on ümardatud teise kümnendkohani.
Esimeses voorus võitis Lourdes Flores suurelt Limas, kus saavutas absoluutse enamuse, ja napilt Limat ümbritsevas ringkonnas. Ülekaalukalt võitis ta välisperuulaste seas, kes saatkondades hääletasid. García võitis enamuses ülejäänud rannikupiirkondadest. Lõunas ja kõikjal sisemaal võitis Humala. Humala kogus esimeses ringis 30,6% hääli. García saavutas 24,3%-ga napilt teise koha, Flores jäi 23,8%-ga kolmandaks.
Florese erakond Rahvuslik Ühtsus ei toetanud enne teist valimisvooru kumbagi kandidaati. Siiski sai García nähtavasti enam-vähem kõik Florese hääled endale ja valiti teises voorus 52,6%-ga uuesti presidendiks.
Parlamendivalimised
Parlamendivalimised andsid laias laastus samasuguse tulemuse kui presidendivalimiste esimene voor. Liit Peruu eest kogus kõige rohkem hääli, kuid mitte absoluutset enamust, ja sai 120-liikmelises parlamendis 45 kohta. Peruu Aprista Partei sai 36 ja Rahvuslik Ühtsus 17 kohta, Allianss Tuleviku eest 13 ja Keskrinne 5 kohta. Kokku pääses parlamenti 7 erakonda, kellest kaks ületasid 4% valimiskünnise napilt. Nende seas oli ka lahkuva presidendi erakond Peruu On Võimalik, mis 4,11% häältega pälvis 6. koha ja 2 saadikut.
Andide Parlamenti valiti ainult 5 saadikut. Need kohad läksid kõik kolmele suuremale erakonnale. Liit Peruu eest ja Peruu Aprista Partei said 2 kohta ja Rahvuslik Ühtsus 1 koha. Iga kohaga kaasnes 2 asendusliikme kohta.
Allpool toodud tabelis on esitatud Peruu Kongressi ja Andide Parlamendi valimiste (9. aprill 2006) tulemused. Lahter "As." märgib Andide Parlamenti valitud asendusliikmete arvu. Protsendid on ümardatud teise kümnendkohani.
Lauseliige
Lauseliige on lause moodustaja süntaktiline funktsioon lauses.
Lauseliikmed jagunevad kaheks:
Lauseliikme määratlemisel lähtutakse moodustaja sõnaliigist, grammatilise seose tüübist ning moodustaja konkreetsest grammatilisest vormist.
Praktikas osutub ainult grammatilistest tunnustest lähtumine siiski natuke keeruliseks, sest üks või teine tunnus võib mingite asjaolude tõttu puududa, näiteks öeldisverb võib mitte ühilduda alusega lihtsalt sellepärast, et ta on kaudses kõneviisis, nt Poisid lugevat. Seetõttu võetakse enamasti appi ka sisuline tunnus. See on võimalik sellepärast, et tüüpjuhtudel on olemas vastavus süntaktilise ja semantilise funktsiooni vahel.
Lause pealiikmed
Alus ja öeldis on predikatsiooniseoses.
Asti provints
Asti provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskuseks on Asti linn.
Omavalitsusüksused
Asti provints jaguneb 118 omavalitsusüksuseks (comune).
pisi|Provintsi haldushoone pisi|[[Nizza Monferrato]] pisi|[[Cantarana]] pisi|Borgo Villa pisi|[[Albugnano]] pisi|[[San Marzanotto]] pisi|Vaade [[Monvisole San Marzano Olivetost ]] pisi|püsti|[[Castello di Costigliole d'Asti]]
8. märts
8. märts on Gregoriuse kalendris aasta 67. (liigaastal 68.) päev. Juliuse kalendri järgi 23. veebruar (liigaastal 24. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 298 päeva.
Saarejärv
Saarejärv on mitme Eesti järve nimi:
Saarejärv on mitme Eesti järve variantnimi:
Manfred Mölgg
pisi|Manfred Mölgg Schladmingis 2008. aastal Manfred Mölgg (sündinud 3. juunil 1982 Brunicos Bolzano provintsis) on Itaalia mäesuusataja.
Mölgg võitis slaalomi maailma karika 2008. aastal. Maailma karikavõistlustel osales ta esimest korda 12. jaanuaril 2003 Bormios slaalomis. Esimest korda jõudis ta 30 parema hulka ehk punktikohale 15. detsembril 2003 Madonna di Campiglios slaalomis, kus ta sai 5. koha. Poodiumile pääses Mölgg esimest korda 27. jaanuaril 2004 Schladmingis slaalomis, kus ta oli teine. Esimese MK-võistluste etapivõidu sai ta 9. märtsil 2008 Kranjska Goras slaalomis.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres sai Mölgg slaalomis hõbemedali. Võistluste võitja Mario Matt oli tookord ülivõimas, kui võitis Mölggi ligi kahe sekundiga. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli ta slaalomis kolmas. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Mölgg slaalomis 7. koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suurslaalomis pronksmedali.
Tema õde Manuela Mölgg on ka edukas mäesuusataja.
Maailma karika etappide võidud
Manfred Mölgg on osalenud (<small style="color:Purple;">seisuga 23. märts 2015 ) 261 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 20 korda, millest kolmel korral kõige kõrgemale astmele.
Newport
Newport on linn Suurbritannias Walesis. Asub Lõuna-Walesis Bristoli lahe ääres.
Koos tööstuse ja sadama arenguga hakkas linn kasvama.
Eibau
Eibau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Kottmari vallas.
Kuni 1. jaanuarini 2013 kuulus see Eibau valda.
Leo IV
Leo IV nime all on tuntud mitu valitsejat:
Leo III
Leo III nimelisi valitsejaid oli mitu:
Hüpohondria
Hüpohondria on vaimne häire, mille all kannatavad inimesed ilmutavad ülemäärast ja põhjendamatut muret oma tervisliku seisundi pärast. Hüpohondria all kannatav inimene ehk hüpohondrik on enamasti veendunud, et ta põeb mõnda rasket või eluohtlikku haigust, ning tema mure või hirm püsib ka pärast seda, kui arst on ta terveks tunnistanud.
Hüpohondriale on iseloomulik oma tervisliku seisundi teravdatud jälgimine ja ka kõige väiksemate kehaliste vaevuste seostamine raskete haigustega. Hüpohondrikud üritavad ise ennast diagnoosida ja leida arstidelt oma diagnoosile kinnitust. Kuna arstid tunnistavad hüpohondriku enamasti terveks, süveneb temas usaldamatus arstide vastu. Mõni hüpohondrik räägib oma tervislikust seisundist pidevalt ja otsib oma hirmudele kinnitust üha uutelt arstidelt, aga ka sugulastelt ja sõpradelt. Teised hüpohondrikud kannatavad oma hirme sisemiselt ega avalda neid oma lähikondlastele.
Hüpohondriat põhjustavad kõige sagedamini obsessiiv-kompulsiivsed häired ja depressioon, kuid selle võib esile kutsuda ka stress.
Hüpohondria ise liigitatakse somatoformsete häirete hulka (kood F45.2). Lääneriikides läbi viidud uuringute põhjal kannatab selle all 1–5 protsenti elanikkonnast.
Hüpohondriat on kajastatud ka kirjandusteostes. Eesti kirjanduses on hüpohondrik keskseks tegelaseks Juhan Smuuli näidendis "Polkovniku lesk". Maailmakirjanduses on tuntud hüpohondriline episood minategelasega inglise kirjaniku Jerome K. Jerome'i teosest "Kolm meest paadis (koerast rääkimata)". Ilukirjanduslike kajastuste puhul tuleb tähele panna, et need ei anna objektiivset pilti sellest, kui raske ja kurnav haigus hüpohondria võib tegelikult olla.
Bosnia ja Hertsegoviina lipp
thumb|Bosnia ja Hertsegoviina lipp Bosnia ja Hertsegoviina lipp praegusel kujul võeti kasutusele 1998. aastal. Lipul on sinisel taustal kollane kolmnurk, mis sümboliseerib riigi kolme põhirahvust (bosnialasi, serblasi ja horvaate), ning üheksa viieharulist tähte, mis sümboliseerivad Euroopat. Samad kujundid on ka riigi vapil.
Lipu kujundas ÜRO pärast Bosnia sõda ning see on mõeldud neutraalse sümbolina, millel varasemast lipust erinevalt puuduvad ajaloolised ja rahvuslikud tunnused.
Varasem lipp
pisi|Lipp aastatel 1992–1998 Varasem lipp võeti kasutusele pärast iseseisvumist 1992. See arvati esindavat ainult ühte rahvust, bosnialasi (moslemeid), mistõttu see 1998 asendati.
Matsalu alamvesikond
Matsalu alamvesikond on Veeseadusega määratud Lääne-Eesti vesikonna osa.
Kukunor
thumb|Satelliidifoto 1994. aastast
Kukunor (tiibeti Co Ngoinbo või Mtsho-sngon-po, hiina 青海湖 Qinghai Hu 'sinine järv') on järv Hiinas (Tiibetis) Qinghai provintsis. Asub Tiibeti kiltmaa idaservas 3205 m kõrgusel merepinnast. Järve pindala on 5694 km².
1960. aastatel suubus järve 108 jõge. 2004. aastal oli 85% nende jõgede suuetest kuivanud, sealhulgas ka suurima lisajõe Buhi suue. Alates 1959. aastast on järve veetase alanenud.
Järve nimi tuleb mongoli keelest ja tähendab sinist järve.
thumb|Kukunori järve vaade, 2006
Deebit
Deebit (ka tootlikkus) on geoloogias ja mäenduses keskmine vee, nafta või gaasi hulk, mida allikas või kaev ajaühikus annab.
Veltins-Arena
Veltins-Arena (algselt Arena AufSchalke) on Saksamaal Gelsenkirchenis asuv mitmeotstarbeline staadion.
Staadion valmis 13. augustil 2001 ja see mahutab 61 481 pealtvaatajat. Staadioni eripäraks on suletav katus. Staadioni algne nimi oli Arena AufSchalke, kuid 2005. aastal omandas nime õigused sponsor õlletehas Veltins ja uueks nimeks pandi Veltins-Arena.
Veltins-Arena on jalgpalliklubi FC Schalke 04 kodustaadion.
Seal toimusid 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste 4 alagrupimängu ja 1 veerandfinaal. Kõiki neid kohtumisi vaatas täismaja (52 000 pealtvaatajat). Kuna FIFA kontrollib kõiki jalgpalli MM-i sponsorlepinguid, siis nimetati Veltins-Arenat MM-i ajal FIFA maailmameistrivõistluste staadioniks Gelsenkirchenis.
7. mail 2010 toimus Veltins-Arenal 2010. aasta jäähoki MM-i avakohtumine, milles Saksamaa jäähokikoondis alistas lisaajal 2:1 USA jäähokikoondise. Sellel kohtumisel oli 77 803 pealtvaatajat, millega püstitati külastatavuse maailmarekord jäähokis.
Veltins-Arenal on kontserte andnud paljud popstaarid, nende hulgas AC/DC, Bon Jovi, Metallica, Bruce Springsteen ja Robbie Williams. 13. oktoobril 2007 toimus seal mootorrataste ringrajasõidu viimane MM-etapp. Staadioni tõeline mitmeotstarbelisus pandi proovile 2004. aasta mais, kui nelja päeva jooksul peeti seal popmuusikakontsert, Bundesliga kohtumine ja Ameerika jalgpalli liiga NFL Europe kohtumine.
Landkreuzer P. 1000 Ratte
alt=Landkreuzer P. 1000 Ratte|pisi|Landkreuzer P. 1000 Ratte Landkreuzer P. 1000 oli Saksa tankiprojekt Teise maailmasõja ajal. Selle kavandas Krupp 1942. aastal, kuid Albert Speer katkestas projekti juba 1943. aastal ja tanki ei ehitatudki valmis. Tank oleks olnud üle viie korra suurem kui Panzer VIII Maus ja kaalunud üle 1000 tonni.
Bilawal Bhutto Zardari
Bilawal Bhutto Zardari (urdu keeles بلاول بھٹو زرداری; sündinud 21. septembril 1988) on Pakistani poliitik. Alates 30. detsembrist 2007 on ta üks kahest Pakistani Rahvapartei esimehest.
Alates 27. aprillist 2022 on ta Pakistani välisminister.
Päritolu
Bilawal Bhutto Zardari pärineb poliitikute suguvõsast. Tema vanaisa Zulfikar Ali Bhutto oli aastatel 1971–1973 Pakistani president ja seejärel aastani 1977 Pakistani peaminister. 1979. aastal hukati ta sõjaväelise valitsuse korraldatud kohtuprotsessi tulemusel, kus ta mõisteti süüdi poliitilise oponendi mõrva korraldamises.
Bilawali ema Benazir Bhutto oli samuti kahel korral Pakistani peaminister (1988–1990 ja 1993–1996) ning alates 1983. aastast Pakistani Rahvapartei esimees. Ta mõrvati 27. detsembril 2007.
Poliitikas on tegev ka Bilawali isa Asif Ali Zardari, kes valiti 6. septembril 2008 Pakistani presidendiks.
Ta on Asifi ja Benaziri ainus poeg; lisaks temale sündis nende abielust veel kaks tütart. Usutunnistuselt on kogu nende perekond šiiidid.
Elulugu
Põhi- ja keskhariduse omandas ta Araabia Ühendemiraatides Dubai Rashidi poisslaste koolis. Koolis oli ta õpilaskogu esimeheks.
Ta on tuntud mitmekülgse sportlasena. Bilawal on tegelenud põhjalikult taekwondoga, milles on omandanud musta vöö. Lisaks mängib ta kriketit, ratsutab ja tegeleb laskmisega.
Keskkooli lõpetamise järel sooritas Bilawal Zardari edukalt sisseastumiseksamid Oxfordi Ülikooli, kus olid õppinud ka tema ema ja vanaisa. Alates 2006. aastast õpib ta Oxfordi Ülikooli Christ Churchi kolledžis ajalugu ja politoloogiat.
30. detsembril 2007 valis Pakistani Rahvapartei Bilawali tema mõrvatud ema asemel erakonna uueks esimeheks. Partei teiseks esimeheks valiti tema isa Asif Ali Zardari, kes jääb kuni oma poja ülikooliõpingute lõpuni partei tegelikuks juhiks.
Kui varem kasutas ta ainult oma isa perekonnanime Zardari, siis nüüd lisas ta sellele ka ema perekonnanime Bhutto.
Limpopo
pisi| thumb|Limpopo Mosambiigis Limpopo on jõgi Aafrikas. Pikkus umbes 1600 km, valgala 413 000 km², vooluhulk suudmes 170 m³/s. Suubub Mosambiigis India ookeani.
Jõgi on 640 km ulatuses Lõuna-Aafrika Vabariigi põhjapiiriks Botswana ja Zimbabwega.
Gaute Kivistik
pisi|Gaute Kivistik 2007. aastal Foto: Jaan Künnap Gaute Kivistik (esinejanimega Rohke Debelakk; sündinud 18. juunil 1971 Tartus) on eesti humorist, ajakirjanik ja muusik.
Kivistik on õppinud näitlemist Viljandi Kultuurikolledžis ja Eesti Humanitaarinstituudis ning töötanud näitlejana Tartu Lasteteatris.
Kivistik on Kuku Raadio "Libauudiste" autor. Libauudiseid hakkas ta esitama 1994. aasta oktoobris Q Raadios pärast Erkki Kõlu lahkumist, neid on edastanud ka Uuno Raadio ja Raadio Elmar.
Kuku raadio Tallinna toimetuses alustas Kivistik tööd 1997, asudes mõne aasta pärast juhtima Kuku hommikuprogrammi.
Ansamblis Minu Isa Oli Ausus Ise esineb Gaute Einar Süggu nime all kitarristi ja lauljana.
Ta on olnud ka Eesti Televisiooni saadete "MuinasTeeVee", "Eesti mäng", "Rohke kalatuur", "Tippkohtumine", "Ellujäämise kunst" ja "Bingo loto" saatejuht. "Rohke Debelaki libauudised" on eetris olnud ka mõnes ETV aastalõpuprogrammis. Samuti oli ta üks Kanal 2 "Ärapanija" saatejuhte.
Tšernihiv
Tšernihiv (varem eesti keeles venepäraselt Tšernigov) on linn Ukrainas, Tšernihivi oblasti keskus. Asub Desna paremal kaldal.
Ajalugu
Tšernihiv on Kiievi-Vene vanimaid linnu. 9. sajandil oli see severjaanide keskus. Asulat on esmamainitud 907. aastal. Jaroslav Targa poja Svjatoslav II Jaroslavitši, Tšernigovi vürsti ja Rjurikovitšide Tšernigovi vürstidünastia rajaja ajal kujunes vürstiriik ja selle valitsejad üheks olulisemaks dünastiaharuks Vana-Vene riigi alal, kui Jaroslavi kolm poega valitsesid kolmeks jagatud Vana-Vene alasid. 1239. aastal rüüstasid linna mongolid. 1370. aastast kuulus Tšernihiv Leedu suurvürstiriiki, 1503. aastal läks Moskva vürstiriigile.
Sõjategevus 2022. aastal
2022. aastal sai linn kannatada sõjategevuses. 6. märtsil 2022 andis president Zelenskõi linnale kangelaslinna tiitli.
Urmas Espenberg
Urmas Espenberg (sündinud 4. juulil 1961 Aa külas Ida-Virumaal ) on eesti kirjanik, publitsist ja poliitik, XIV Riigikogu liige.
Elulugu
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 20. Keskkooli kirjanduse ja teatri eriklassi ja 1984. aastal Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Seejärel õppis ta aastatel 1991–1993 Baltimore'is Catonsville Community College'is teleproduktsiooni juhtimist ja astus 2003. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli filosoofia magistriõppesse, mille jättis 2004. aastal pooleli.
Urmas Espenberg on kirjutanud romaane, näidendeid, esseistikat, sealhulgas armastuse ja erootika filosoofilistest küsimustest, ning publitsistikat ühiskondlik-poliitilistel päevateemadel.
Espenberg on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige ja kuulub alates 6. aprillist 2014 selle juhatusse.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1 EKRE esinumbrina ja sai 2087 häält, kuid valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2017. aasta kohalikel valimistel Tallinna valimisringkonnas nr 1 Haabersti linnaosas EKRE esinumbrina ja sai 735 häält. Ta on Tallinna volikogu EKRE fraktsiooni esimene asendusliige, 1. aprillist 2019 Tallinna volikogu liige.
2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta valimisringkonnas nr 1 EKRE esinumbrina 1974 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta on EKRE kultuuriministri kandidaat. Ta sai XIV Riigikogu liikmeks asendusliikmena.
Enne Riigikokku siirdumist oli ta portaali Uued Uudised vastutav väljaandja ja Facebooki lehe Eesti Konservatiivne Rahvaerakond üks eestvedajaid. Ta on üks rahvuskonservatiivse maailmavaate peaideoloogidest Eestis.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 273 häält ning ei osutunud valituks.
Botswana lipp
Botswana lipp on Botswana Vabariigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
Praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 30. septembril 1966, selle kohta ütles riigi esimene juht Khama :"Vihm on meid elus hoidev veri, mida iseloomustab sõna pula, sadagu! See väljendab meie lootusi ja usku, et ükskord me võidame ja õnn on meiega". Põhivärvilt on lipp helesinine mille keskel on kolm horisontaalset laidu, valge-must-valge. Sinised laiud moodustavad lipu kõrgusest 9/24, valged 1/24 ja must 4/24.
Helesinine lipu põhi aga kujutab nii taevast kui ka vett, mis koos sümboliseerivad vihma. Vihmavaesel kiltmaal asuv Botswana rõhutab oma lipul sademete erilist tähendust eluks vajalike tingimuste tekkimisel.
Presidendi lipp
pisi|Presidendi lipp Presidendi lipp on põhivärvilt helesinine, lipuvälja keskele on paigutatud valge sõõr musta äärisega, valge sõõri sees on aga Botswana vapp. Valge sõõri diameeter koos musta äärisega hõlmab lipu kõrgusest 1:4, aga ilma musta äärisetta 5:12. Värvid pärinevad rahvuslipult ja proportsioonid on 5:8.
9. märts
9. märts on Gregoriuse kalendri 68. (liigaastal 69.) päev. Juliuse kalendri järgi 24. veebruar (liigaastal 25. veebruar; 1901–2099).
Leo V
Leo V nime all on tuntud mitu valitsejat:
Juuli 2003
Juuli 2003, kroonika
August 2003
August 2003, kroonika
Mart Raud
Mart Raud (õieti Martin Raud; 14. september 1903 Paistu kihelkond, Viljandimaa – 6. juuli 1980 Tallinn) oli eesti luuletaja ning proosa- ja näitekirjanik.
Ta tegi 1923. aastal eksternina gümnaasiumi lõpueksamid Tallinnas. Ta õppis aastatel 1923–1924 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis viiulit ning oli Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas vabakuulaja.
Mart Raud oli ka Tallinna Hävituspataljonis 1941. aastal.
Loominguline tegevus
Ta debüteeris luuletajana 1919. aastal. Esimesed värsikogud "Kangastused" (1924) ja "Äitsmik" (1925) sisaldavad murdekeelt ja esitlevad autorit romantiliselt igatseva luulelaadi viljelejana. Lüürikueeldusi tõendasid looduspiltide plastilisus ja sõnaleidlikkus. Kogus "Rusemed" (1927) leidub groteskseid pilte, on märgata autori liikumist sotsiaalsema luule suunas. 1920. aastatel alustas ta paralleelselt värsiloominguga ka lühiproosa avaldamist, järjejuttudena ajalehtedes ilmusid asunikuromaanid "Metsa Manni" (1924) ja "Uued inimesed" (1925), "Videvikust varavalgeni" (1927) ja "Tuulte teedel" (1928, pseud. Villem Sarapik). Samal perioodil katsetas arvustajana.