cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mykolas Romerise Ülikool
Mykolas Romerise Ülikool (leedu keeles Mykolo Romerio unisersitas) on üks Leedu suuremaid ülikoole. See kannab Leedu õigusteadlase, kohtuniku ja Leedu põhiseaduse isa Mykolas Romerise nime. Pärast Leedu Vabariigi iseseisvuse taastamist 1990. aastal sai Mykola Romeris riigikooliks.
Ülikool tegutseb erinevates maailma ülikoolide organisatsioonides, sealhulgas Euroopa ülikoolide assotsiatsioonis (EUA) ja rahvusvahelises ülikoolide assotsiatsioonis (IAU). MRU on loonud rahvusvahelise partnerluse enam kui 300 välismaal asuva ülikooli, avaliku ja erasektori asutusega. MRU Aasia keskus, frankofoniuuringute keskus ja King Sejongi instituut on tuntud ka korraldatud ürituste, konverentside ja arvukate loengute poolest. Rahvusvahelisi suhteid tugevdavad veelgi teadlaste, saatkonna ametnike ja tuntud ülikoolide organisatsioonide esindajate visiidid ja loengud.
MRU viib edukalt ellu oma ühte tähtsamat missiooni – edendada teadusuuringute ja innovatsiooni kultuuri. 2015. aastal avaldati peaaegu 900 teadustööd ja korraldati üle 50 akadeemilise ürituse. Ülikoolis on 6 doktoriõppe programmi. Rakendatakse avatud juurdepääs teadustulemustele.
2015. aastal avati ülikoolilinnakus uus Mykolas Romerise ülikooli sidusettevõte, sotsiaalsete innovatsioonide laboratooriumikeskus - MRU LAB koos 19 laboriga. Laborid soovivad rakendada uusimaid uuringutulemusi kogu ühiskonna vajadustele. Uues Labi hoones on loodud ka teadusuuringute ja innovatsiooni abikeskus.
Struktuur
Ülikooli asutaja on Leedu Vabariigi Seim.
Mykolas Romeris Ülikool koosneb: 2 teaduskonnast ja 4 instituudist, Mykolas Romeris Õigusteaduskonnast ja Sisekaitseakadeemiast. See pakub üle 90 programmi bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe tasemel leedu ja inglise keeles. Uuringud viiakse läbi kooskõlas Bologna protsessi peamiste põhimõtetega. Peamised õppesuunad on ettevõtlus, kommunikatsioon, majandus, haridus, rahandus, ajalugu, juhtimine, informaatika, õigus, juhtimine, filoloogia, filosoofia, politoloogia, psühholoogia, avalik haldus, avalik julgeolek, sotsiaaltöö ja sotsioloogia.
Teaduskonnad
Instituudid
Administratiivüksused
Raamatukogu
Teadusuuringute ja innovatsiooni tugikeskus
Rahvusvaheline büroo
Aasia keskus
Aasia keskus MRU loodi 2013. aasta aprillis ja see keskendub koostööle Jaapani, Lõuna-Korea, Hiina ja Indiaga. Samuti pakub see tasuta korea, hiina ja jaapani keele kursusi.
MRU Vilniuse Kuningliku Sejongi Instituut (KSI) edendab Leedu ja Lõuna-Korea kultuurilist mõistmist Korea keele, kultuuri, majanduse ja poliitika kursuste kaudu. KSI õpetab korea keelt ja kultuuri välismaalastele, kes soovivad õppida korea keelt teise keelena või võõrkeelena.
Frankofoniuuringute keskus
Kunstihariduskeskus
Kinnisvarahaldusbüroo
IT-keskus
Vanamõisa (Saue)
Vanamõisa on küla Harju maakonnas Saue vallas. Külas asus Vanamõisa mõis.
Mykolas Romerise Ülikool
Struktuur
Tervise- ja spordikeskus
Vanamõisa (Saue)
Küla territooriumile plaanitakse kinnisvaraarendust, kuhu tuleks 1200 korterit. pisi|tühi|[[Sõeruallikas]]
Mykolas Romerise Ülikool
Struktuur
Uuringud
Välisüliõpilastele MRU pakub 9 inglise keeles bakalaureuse-, 18 magistri- ja 6 doktoriõppekava.
Bakalaureuseõppe programmid
Magistriõppe programmid
Uuring
Mykolas Romeris Ülikool tegeleb fundamentaal- ja rakendusuuringutega, osaleb riiklikes, piirkondlikes ja rahvusvahelistes uurimisprogrammides ja projektides ning rakendab praktiliselt teadustulemusi ja levitab neid avalikkusele. Uurimistulemused, mis viiakse läbi ülikooli teaduskondades, osakondades, laborites, instituutides ja keskustes, moodustavad uurimistöö ja õpingute lõimimise aluse. Traditsiooniliselt on ülikool tegelenud teadustegevusega sotsiaalteaduste valdkonnas ning hiljuti on ta algatanud biomeditsiini, tehnoloogia ja humanitaarteaduste alaseid teadusuuringuid.
Rahvusvahelistumine
Rahvusvaheline koostöö MRU-s on suunatud uuringute ja teadusuuringute rahvusvahelisuse tugevdamisele. Koostöös teiste asutustega luuakse ühised õppeprogrammid. Üliõpilased, õppejõud ja halduspersonal osalevad vahetusprogrammides, rahvusvahelistel konverentsidel ja muudel üritustel. Ülikooli rahvusvahelised sidemed hõlmavad kõiki maakera piirkondi. See on seotud enam kui 400 välismaise akadeemilise ja riikliku asutusega. Alates 2006. aastast pakub ülikool ühiseid magistriõppe programme ja julgustab oma üliõpilasi omandama kahe või kolme eriala diplomeid. Ülikooli rahvusvahelistumise üks eesmärke on üliõpilaste mitmekesistamine, seega kasvab välisüliõpilaste arv pidevalt. See võimaldab nii Leedu kui ka välisüliõpilastel jagada kogemusi ja ideid ning teha koostööd rahvusvaheliste ühisprojektide kallal, laiendades nende maailmapilti ja kultuuriteadlikkust.
Praegu on MRU-s üle 500 välisüliõpilase, kellest enamik on pärit Ukrainast, Türgist, Prantsusmaalt, Saksamaalt, Itaaliast ja Hispaaniast. Igal poolaastal kasvab välis-kraadiõppurite ja vahetusüliõpilaste arv (Erasmus + ja kahepoolsete lepingute alusel).
Mykolas Romeris Ülikool on ideaalne koht treenimiseks. Õpilasi julgustatakse ülikoolilinnakus aktiivse eluviisiga tegelema organiseeritud tegevuste ja individuaalse tervise edendamise kaudu. Rajatud uued spordisaalid võimlemiseks, mängudeks ja lauatenniseks.
Olümpiamedalistid
Haavik
pisi|Haavik Norras Haavik ehk haavamets on mets, kus domineerivad haavapuud.
Eestis võib haavikuid kohata näiteks Väinameres asuval Vareslaiul.
Linnamäe hüdroelektrijaam
thumb|Linnamäe hüdroelektrijaam pisi|Video Linnamäe hüdroelektrijaamast ja selle veehoidlast 2022. aasta juulis thumb|Linnamäe hüdroelektrijaam vaadatuna vastaskaldalt thumb|Linnamäe hüdroelektrijaam töötava ülevooluga Linnamäe hüdroelektrijaam ehk Linnamäe HEJ on hüdroelektrijaam Harjumaal Jõelähtme vallas Jägala jõel. Jaam asub Jõesuu ja Jägala-Joa küla vahel, umbes 3,5 km Jägala joast allavoolu.
Elektrijaam rajati aastail 1922–1924 ning 1941. aastal hävitas selle Punaarmee. Eesti Energia avas taastatud elektrijaama 2002. aastal. Varem Eesti Energiale ja nüüd Wooluvabrik OÜ-le kuuluv Linnamäe hüdroelektrijaam on Eesti suurim hüdroelektrijaam, mille võimsus on 1,1 MW ja maksimaalne elektrienergia toodang on 7 GWh aastas.
Detsembris 2016 tunnistati hüdroelektrijaama pais omaniku ettepanekul kultuurimälestiseks kui Eesti tööstusarhitektuuri silmapaistev näide. Hüdroelektrijaama saatus on olnud aastaid küsimuse all, kuna Jägala jõgi on arvatud olulise tähtsusega lõhejõeks ning elektrijaama pais takistab kalade liikumist.
Tehnilised näitajad
Turbiinide nimivooluhulk ja nimivõimsus:
Propellerturbiinid, mittereguleeritavade labadega. Reguleerimisulatus – 3 × 33,3%
Tehniline seisukord
2011. aastal viis Inseneribüroo Urmas Nugin OÜ, Läti geoloogiavaldkonna ettevõtte „UNICONE“ SIA ja Riia Tehnikaülikooli ehitusmaterjalide laboratoorium läbi hüdrosõlme tehnilise olukorra põhjalikumad uuringud seoses Linnamäe kalapääsu projekteerimisega.
2011. a uurimuse tulemusena leiti, et rajatise pikaajalise ekspluatatsioonikindluse tagamiseks on hüdrosõlme konstruktsiooniosade uuendamine või täiendamine möödapääsmatult vajalik. Nende abinõude mitterakendamise korral võib hüdrosõlme betoonkeha käitumine olla ettearvamatu.
1. betoon on piirkonniti väga erinevate tugevusnäitajatega ning külmakindlusega;
3. vesi tungib läbi betoonseina ja jääb püsima paisu kehas:
4. paisusisene drenaažisüsteem puudub või ei tööta.
Tänaseni ei ole ohutuse tagamiseks vajalikke töid teostatud.
Ajalugu
Elektrijaam (algul kandis nime Jägala jõe elektrijaam) rajati Jägala jõe alamjooksule umbes 1,5 kilomeetri kaugusele jõe suudmest aastatel 1922–1924 ning elektrienergia tootmine algas 17. aprillil 1924.
Paisu projekteeris Soome insener Axel Werner Juselius 1917. aastal, selle kultuuriväärtus seisneb kõrgetasemelises ja mastaapses insenertehnilises lahenduses.
Teises maailmasõjas 1941. aastal Eestist taganemise ajal hävitasid elektrijaama Punaarmee väeosad.
1979. aastal kasutati elektrijaama varemeid mängufilmi "Stalker" ühe võttepaigana.
Eesti Energia taastatud elektrijaam avati 10. detsembril 2002. Taastamiseks läbi viidud Rohelise Energia kampaania kaudu toetasid Linnamäe HEJ taastamist 345 füüsilist ja juriidilist isikut.
2011. aastal lasi Eesti Energia jaama juures asuva Linnamäe paisjärve tühjaks, et hinnata paisu tehnilist seisukorda ning uurida järve põhjasetteid ja ehitusgeoloogiat enne jaamale kalatrepi rajamist. Selgitamaks järve tühjendamise vastavust firmale väljastatud vee erikasutusloale, mis lubas alandada järvepinda vaid kuni 30 cm päevas, algatas keskkonnainspektsioon kriminaalasja.
Tydeus
pisi|Tydeus ja Ismene, kujutis amforal, u. 560 e.Kr Tydeus oli vanakreeka mütoloogias Oineuse ja Periboia poeg, Diomedese isa.
Tydeus sündis väljaspool abielu. Oineus ei hoolinud ei temast ega ta emast, võib-olla sellepärast, et Periboia oli madalast soost. Tema sugulaste ega päritolu kohta pole midagi teada. Oineus abiellus Althaiaga.
Tydeus hukkus sõjakäigus Seitse Teeba vastu, olles kaotajate poolel. Melanippos haavas teda surmavalt. Jumalanna Athenale Tydeus meeldis; ta hankis kõiki haavu raviva eliksiiri ja jooksis sellega Tydeuse juurde. Vahepeal oli Amphiaraos Melanippose tapnud ja tema pea Tydeusele toonud. Tydeus lõi kolju lõhki ja sõi Melanippose ajusid. Seda ilgust nähes virutas Athena eliksiiripudeli puruks ja Tydeus suri.
Adrastos pidas langenute matusetuleriida juures kõne, milles nimetas Tydeust heaks vaikseks meheks, kes oskas mõõka ja kilpi targalt tarvitada. Tal olevat olnud avar hing ja oma väärtust näitas ta mitte sõnade, vaid tegudega. Teised allikad nimetavad teda seevastu metsikuks võitlejaks; seesuguste lahknevuste puhul on matusekõne harilikult vähem usaldusväärne.
Homeros on "Iliases" Tydeusele nii sageli ja detailselt vihjanud, et on oletatud, et ta koostas veel ühe eepose sõjast Seitse Teeba vastu, mille peategelane pidi olema Tydeus.
Keava raba
pisi|Keava raba talvel. pisi|Keava raba - päikesetõus Keava raba on soomassiiv Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Keava raba (läbimõõt 3 km; turba keskmine tüsedus 3 m, suurim üle 8 m) on osa suuremast Keava soostikust ning asub põhja-lõunasuunalises nõos, mida ümbritsevad idast ja läänest oosid. Soo keskosa on tekkinud järve, äärealad mineraalmaa soostumisel. Keava raba on laukarikas (suurima lauka pindala 3 ha), kaguosas kruusaste-liivaste soosaartega.
Keava raba veerel asuvast Tarsi talust saab alguse perekond Oleskite rajatud meeleolukas Keava raba matkarada. Otse talu piirilt algav laudtee juhatab matka­lise kaunisse rabasse.
Aastal 1981 moodustati raba kaitseks sookaitseala, hiljem muudeti see maastikukaitsealaks, aastast 2002 kuulub moodustatud Kõnnumaa maastikukaitseala koosseisu.
Jaan Lattik
Jaan Lattik (22. oktoober 1878 (vana kalendri järgi 10. oktoober) Karula vald (Karula kihelkond) – 27. juuni 1967 Stockholm ) oli eesti kirjanik ning usu-, haridus- ja poliitikategelane.
Ta lõpetas 1908. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses. Ordineeriti pastoriks 29. novembril 1909 Riia Jakobi kirikus kindralsuperintendent Theophil Gaethgensi poolt. Töötas Viljandi Pauluse koguduse (Viljandi maakogudus) õpetajana (ja ka kooliõpetajana) aastatel 1910–1939.
Oli Kristliku Rahvaerakonna juhte, I–V Riigikogu liige, 1925–1927 haridus- ja 1928–1931 välisminister. 1939–1940 Eesti saadik Leedus.
Nagu paljud teised põgenikud Balti riikidest, töötas Lattik ka arhiivitöölisena. Tema töökoht oli Stockholmi Kõrgkool.
Looming
Temalt on kodumaal ilmunud jutukogud, jutustusi ja reisikirju, paguluses on ta kirjutanud jutustusi ja mälestusi. Silmapaistvad on tema kodu ja lapsepõlve kujutavad humoristlikud lühijutud, milles on jälgitud lapse mõtte- ja kõneviisi ning kasutatud murdekeelt.
Isiklikku
Jaan Lattiku vanemad olid õigeusulised. Tema ema kandis vanglakaristust luterlusse tagasipöördumise eest ja tema isa, Karula vallavanem David Lattik, sai luteri usku tagasi pöörduda alles pärast usuvabaduse kuulutamist 1905. aastal, oma poja käe läbi.
Vend Robert Lattik, vennanaine Alma Lattik ja vennatütar Helbe Merila-Lattik olid arstid.
Ta oli abielus Alice Hassmanniga, tema naisevend Edgars Hasmanis oli Pihkva läti- ja eestikeelne pastor, hiljem Mazsalaca koguduse pastor, kes mõrvati punaste poolt.
Tütar Helgi (1911–1988) abiellus Konstantin Pätsi noorema poja Viktoriga ja tegi kaasa kõik selle perekonna vintsutused. Viktor hukati 1952. Helgi keeldus peale esimesest vangistusest vabanemist koostööst KGB-ga ja saadeti veel paljudeks aastateks asumisele Kasahstani. Pääses Eestisse tagasi ja suri Tallinnas. Helgi ja Viktori noorem poeg Henn (sündinud 1936) suri 1944 Ufas lastekodus nälga, kuid vanemal pojal Matti Pätsil õnnestus jääda ellu.
Keskmise poja Heino (1909–1982) äi oli vorstitööstur Priidik Tikenberg. Heino oli ainuke Lattik, kes läks koostööle Saksa salateenistusega ning paindus ka KGB surve all, tehes nendega koostööd (agent November) ja andes üles hulgaliselt metsavendi. Pärast selle ilmsikstulekut katkestas perekond Heinoga igasugused suhted.
Noorem poeg Aldo Lattik (1912–1983) põgenes Rootsi ja sealt Kanadasse 1949. Ta abiellus taanlanna Gerda Anker-Olseniga ja neil sündis kolm last.
Jaan Lattik maeti algul Stockholmi Metsakalmistule. Tema 130. sünniaastapäeval, 22. oktoobril 2008 jõudsid Alice ja Jaan Lattiku säilmed Rootsist taas Eestisse. Ümbermatmine Viljandi Vanale kalmistule toimus 1. novembril 2008, kus kõnega esines Eesti president Toomas Hendrik Ilves.
Tulemaa provintsi lipp
thumb|Argentina Tulemaa provintsi lipp Tulemaa provintsi lipp on Argentina Tulemaa provintsi (ametlikult Tulemaa, Antarktise ja Lõuna-Atlandi saarte provintsi) lipp.
See võeti kasutusele 1999 pärast avalikku konkurssi.
Lipp koosneb oranžist laiust, sinisest laiust ja valgest albatrossikujulisest äärisest nende vahel. Oranž laid kujutab stiliseeritult Tulemaa saare Argentina-osa kontuuri. Sinine laid kujutab saart ümbritsevat merd ning taevast, millel on Lõunarist. Viimase tähed kujutavad ka Lõuna-Atlandi saari, mida Argentina nõudleb. Albatross kuulub kohalikku faunasse ja tema lend sümboliseerib vabadust.
Tulemaa provintsi lipp on Argentina nõudluse kohaselt ka Falklandi saarte lipp, samuti Argentina Antarktise lipp.
Noorteraadio
Noorteraadio on internetipõhine noortealgatuslik Eesti raadiojaam, mis tegutseb alates 2006. aastast.
Ajalugu
Noorteraadio eellugu ulatub aastasse 2001, mil Margus Suvi ja Ülari Toots plaanisid Tartus luua noortealgatusliku internetiraadio, sest interneti ja arvutite levik tagas internetiraadio teostamise võimalikkuse. Tollal jäi rahastajate ja koostööpartnerite puudumise tõttu projekt soiku.
2006. aastaks oli Ülari Toots leidnud koostööpartnerid Tartu Linnavalitsuse ja Anne Noortekeskuse näol ning eetrisse jõudsid esimesed proovisaated.
5. jaanuaril 2007 avas Noorteraadio uued stuudioruumid Anne Noortekeskuses. Uute ruumide avamise aegse seisuga oli Noorteraadiol päevas 200–300 kuulajat ning raadiosse oli investeeritud paarsada tuhat krooni.
2008. aasta sügishooajal oli Noorteraadio nädalaseks planeeritud programmimahuks üle 50 tunni ning saateid teostas kokku üle 20 inimese.
2008. aasta septembris kirjutas ajaleht Postimees, et Anne Noortekeskusele on Euroopa Liidu fondidest eraldatud raha uue hoone ehitamiseks. Uus hoone peaks valmima aastaks 2012 ning maksma üle 43,5 miljoni krooni, millest Tartu linn maksab 25 miljonit krooni. Uus maja on kavandatud A. Le Coq spordihalli kõrvale ning projekti teostudes koliks sinna ka Noorteraadio.
Raadiotehnika osas teeb Noorteraadio koostööd B.I.G. Music Groupiga. Raadio osaleb ka Tartu noorteüritustel ning on teinud intervjuusid ja reportaaže Tartu kultuuriüritustelt.
Sagedused
Noorteraadio levib ainult interneti kaudu. Raadiosagedust ja selle edastamiseks vajalikku tehnikat pole raadiol plaanis hankida, sest see on liiga kallis. thumb|Noorteraadio saate reklaamplakat aastast [[2008]]
Iseloomustus
2008. aastal toimus Noorteraadio tegevusprogrammi koostamine iga kolme kuu tagant, näiteks kehtis suvine kava juunist augustini. Programmeerimise kvartaalse iseloomu tingivad koolide töötsüklid.
Noorteraadio programmil on sarnasusi nii tavaraadiote kui ka süva-internetiraadiotega. Tavaraadioid meenutab (ja osadest internetiraadiotest eristub) Noorteraadio selle poolest, et iga päev pakutakse kuulajatele vähemalt kuus tundi saatejuhtide suunatud programmi, peamiselt otsesaateid, kus on oluline roll täita ka raadio DJ-del ning nende suhtlusel kuulajatega. Internetiraadiotega seob Noorteraadiot ennekõike programmi edastamise tehniline külg.
Teiste eesti kommerts- ja avalik-õiguslike raadiojaamade programmidest eristub Noorteraadio muuhulgas selle poolest, et puudub tüüpiline argipäevane hommikuprogramm. Põhirõhk langeb õhtusele vööndile (tüüpiliselt 16.00–22.00). Programmi ajalist ülesehitust mõjutab ennekõike sihtrühma ja saatejuhtide koolis käimine, mis tingib, et aega raadiole leidub peaasjalikult õhtuti.
Noorteraadio programmile on omane, et aktiivselt rakendatakse kaasaegseid internetipõhiseid kommunikatsioonivahendeid, näiteks MSN ja Skype.
Saateid
Noorteraadio saated jagunevad peamiselt kaheks: üldised meelelahutuslik-informatiivsed saated nagu argipäevane pärastlõunasaade "Talv Noorteraadios", laupäeval ja pühapäeval eetris olev hommikuprogramm või argipäevaõhtune soovisaade. Teisalt on Noorteraadio kavas lühemad ja tavaliselt kord nädalas eetrisse jõudvad kindlale muusikastiilile või teemale keskenduvad saated nagu "Rock My Heart" (rokkmuusika), "Räp & HipHop", "Alternatiiv" (indie rock ja alternatiivne levimuusika), "Club Special" ja "Club-Vision" (klubimuusika), otsesaatena DJ puldist eetrisse jõudev "Techno is Back" või naissoost kuulajaskonnale suunatud "Senjoritaz".
2007. aasta sügisest 2008. aasta kevadeni Noorteraadio kavas olnud "Bändisaade" (saatejuhid Maris Savik, Sigrid Saar) intervjueeris eesti noortebände. Osad ansamblid (näiteks John Stuart Mill, The Marionettes, Crashdaf, Droundhog Day jt) esinesid otse-eetris akustiliste lugudega.
Kuulajaskond
Noorteraadio kuulajaskonna kohta täppisuuringud puuduvad, sihtrühm on kooliealised noored. 2007. aasta alguse seisuga oli Noorteraadiol päevas 200–300 kuulajat.
Tegijad
Noorteraadio projektijuht on Ülari Toots (varjunimi raadios Mr. Big, s. 1977). Palgalised töötajad jaamas puuduvad. Saatejuhi, produtsendi ja muude ametitega tegelevad inimesed täidavad oma kohustusi vabatahtlikkuse alusel. Muusikatoimetajaks on Marek Täkker (varjunimega Ghost). Raadiole on omane, et enamik tegijatest esineb eetris varjunimede all. Mitteformaalse iseloomu tõttu muutub Noorteraadio kollektiiv tihti ning jaam otsib uusi vabatahtlikke.
Ashley Tisdale
pisi|Ashley Tisdale Ashley Michelle Tisdale (sündinud 2. juulil 1985 Monmouthi maakonnas New Jerseys) on USA näitleja ja laulja, metsosopran.
Ashley Tisdale'i isa Mike on ehitusettevõtja, vanem õde Jennifer on näitleja ja modell.
Alates kolmandast eluaastast on Ashley mänginud reklaamides, kokku rohkem kui sajas reklaamis. Kogu selle aja on tema mänedžer olnud Bill Perlman.
8-aastaselt sai ta peaosa Broadway muusikalis "Hüljatud". Järgnesid uued rollid ja 12-aastaselt esines ta juba USA presidendile Bill Clintonile.
Oma esimese suure filmirolli sai Ashley 2005. aastal Maddie Fitzpatricuna Disney seriaalis "The Suite Life Of Zack And Cody". Järgnesid rollid Sharpay Evansina "High School Musicali" filmides.
Ta tegi muusikaajalugu, kui ta ilmus edetabelisse "Billboard Hot 100" lauludega "What I've Been Looking For" ja "Bop to the Top", mis tegi temast esimese naisesineja, kes debüteeris edetabelis korraga kahe lauluga. Pärast Emmy-auhinna väärilist esinemist "High School Musicalis" alustas ta soolokarjääri ja 6. veebruaril 2007 ilmus ta esimene album "Headstrong". Album debüteeris 5. kohal edetabelis "U.S. chart", seda müüdi esimese nädalaga üle 64 000 eksemplari ja hiljem sai sellest kuldplaat. Ashleyl on kõrvalosa Disney multikas "Phineas and Ferb".
Tisdale'i teine album "Guilty Pleasure" tuli välja aastal 2009. Tisdale mängis ka amal aastal esilinastunud filmis "Aliens in the Attic".
Vatsla
Vatsla on küla Harju maakonnas Saue vallas. 5 kilomeetri kaugusel Tallinnast.
Statistikaameti andmetel oli 2011. aastal Vatslas 371 elanikku.
Vatsla külas ärihooned puuduvad, põhjaosas on mõned logistikaettevõtted.
Ajalugu
Esimesed inimesed tegutsesid sealsetel aladel 14. sajandist. Lähiminevikus pole küla ajaloos suuri sündmusi olnud. Kuigi küla alad kuuluvad Saue valla alla, oli veel 1935 aastal Vatsla osa Harku vallast.
Ligi 50 aastat tagasi läbis küla ka raudtee, mis oli rajatud Paldiski ja Tallinna vahel liiklemiseks. Külas oli puidust jaamahoone, millest enam pole midagi säilinud.
Asukoht
Vatsla küla asub mööda Harku–Rannamõisa teed Tabasalu ja Harku vahel. Küla ümbritsevad peamiselt karjamaad ja mets. Osa Vatsla küla piirist kulgeb mööda Vääna jõge. Küla lähedal, kohe Harku–Rannamõisa kõrval on Harku hooldekodu. Vatslast põhja jääb ka Harku karjäär.
Transport
Vatsla küla läbivad kaks suuremat teed: Vatsla tee ja Kodasema tee.
Küla läbivad ka ühistranspordibussid 111 ja 111A. Kohe küla lähedal Paldiski maantee ääres on ka Harku bussipeatus, mida läbivad bussid 107, 111, 118, 136, 145, 146, 148, 149 ja 712. Hommikul ja päeval läbib küla ka koolibuss, mis suundub Tabasalu ja Pääskula poole.
Hans Leberecht
Hans Leberecht (1. detsember 1910 Peterburi – 10. november 1960 Tallinn) oli Eesti kirjanik.
Leberecht veetis lapsepõlvesuved Järvamaal Koordi külas emapoolse vanaema juures. Õppis 1935–1937 Leningradis Gorki-nimelises Kirjanduse Õhtuülikoolis. Osales Teises maailmasõjas Punaarmees. Hans Leberecht sai Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmeks 1949. aastal.
Aastatel 1945–1951 oli ta ajalehe Sovetskaja Estonia erikorrespondent. Ta oli aastast 1944 kuni surmani NLKP liige ja 1951–1955 Eesti NSV Ülemnõukogu III koosseisu saadik.
13. juuli
13. juuli on Gregoriuse kalendri 194. (liigaastal 195.) päev. Juliuse kalendri järgi 30. juuni (1901–2099).
Hans Leberecht
Looming
Kirjutamist alustas Leningradis ning tema teoste esmatrükid on enamasti venekeelsed, eestindused aga autoriseeritud. Sai tuntuks jutustusega "Valgus Koordis". Käsitlenud ka tööliste elu ja sõjasündmusi.
Mälestuse jäädvustamine
Aastatel 1960–1990 kandis Hans Leberechti nime praegune Ugala tänav.
Tulemaa provintsi vapp
thumb|Argentina Tulemaa provintsi vapp Tulemaa provintsi vapp on Argentina Tulemaa provintsi (ametlikult Tulemaa, Antarktise ja Lõuna-Atlandi saarte provints) vapp.
See võeti kasutusele 1990, kui tollane föderaalala (Territorio Nacional) tõsteti seadusega 23.775 provintsi staatusesse. Varem kasutati ala sümbolina Argentina vappi.
IÉSEG School of Management
IÉSEG School of Management on Prantsusmaa äriülikool, mille linnakud asuvad Lille'is ja la Défense'is.
Tulemaa provintsi vapp
Vapi keskel on ovaal, mille alumisel väljal on neljast keiserpingviinist kujund. Kaks pingviini vaatavad vasakule, kaks paremale. Nende taga on meri. Ovaali ülemisel väljal on lumine mäetipp, mille kohalt paistab kümne kiirega tõusev päike.
IÉSEG School of Management
Financial Timesi edetabelis oli IESEG 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 33. kohal.
Tulemaa provintsi vapp
Ovaali ümbritseb stiliseeritud punane joon, mis kujutab kümmet leeki, viis kummalgi pool ovaali. Vapp on ääristatud siniste joontega, mis moodustavad lendava albatrossi, piirkonna sümboli kujutise. Albatrossi kujutis on ka Tulemaa provintsi lipul.
IÉSEG School of Management
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB.
Tulemaa provintsi vapp
Argentina nõudluse kohaselt on see vapp ka Argentina Antarktise ja Lõuna-Atlandi saarte ametlik vapp, sest Argentina loeb neid ametlikult provintsi osaks.
Kanter
Kanter on eestipärane perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kanter 162 inimesel: 87 mehel ja 75 naisel. Perekonnanimede levikult on Kanter meeste puhul 997. kohal ja naiste puhul 1388. kohal. Perekonnanimi Kanter on levinuim Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 4,82.
Bronisław Geremek
Geremek oli Poola Demokraatliku Liidu üks rajajaid ja Demokraatliku Liidu parlamendifraktsiooni esimees aastatel 1990–1997. 1991. aastal tegi president Lech Wałęsa Geremekile ülesandeks moodustada valitsus, kuid see ei õnnestunud.
Aastatel 1989–2001 oli Geremek Poola parlamendi alamkoja liige, juhtides põhiseaduskomisjoni (1989–1991), välisasjade komisjoni (1989–1997) ning Euroopa asjade komisjoni (2000–2001). Aastatel 1997–2000 pidas Geremek välisministri ametit Jerzy Buzeki valitsuses. Geremek kirjutas alla Poola NATOga liitumise lepingule (1999).
2004. aastal valiti Geremek Euroopa Parlamenti.
Geremeki isa oli rabi, kes suri Auschwitzi koonduslaagris.
Geremek hukkus liiklusõnnetuses.
Šaukėnai vald
Šaukėnai vald (leedu keeles Šaukėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 2420 inimest. Valla keskus on Šaukėnai alev (2011. aastal oli seal 596 elanikku). Vallamaja asub aadressil Juodlės g. 1,. Vallavanem on Algimantas Šukys.
pisi|tühi|Kelmė rajooni vallad
Lisaks küladele on selles vallas veel mitmeid huutoreid.
Diakroonia (keeleteadus)
Diakroonia on keeleteaduses keele uurimine ajalooliselt, selle arengu kirjeldamine ja analüüsimine.
Mõiste pärineb Ferdinand de Saussure'ilt ning tähistas tema jaoks ajalooliste grammatikate uuringuid. Saussure kasutas paralleelselt diakroonia mõistega ka sünkroonia oma. Sünkroonia ja diakroonia tähistasid tal kahte erinevat viisi, kuidas läheneda lingvistilisele fenomenile. Saussure mõtestas ka diakroonia ja sünkroonia opositsiooni ümber. Enne Saussure'i suhtuti neisse kui vastandusse strukturaalse suhtumise ja ajaloolise lähenemise vahel. Saussure'i jaoks kujutas opositsioon endast omavahel seotud ajalis-teaduslike uuringute dimensioone.
Aafrika Huvide Kaitse Demokraatlik Liit
See loodi Fulbert Youlou juhtimisel 29. mail 1956, kui Kongo oli veel Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika osa. Partei pooldas lähedasi suhteid Prantsusmaaga.
1957. aasta parlamendivalimistel said UDDIA ja Aafrika Sotsialistlik Liikumine kumbki 21 kohta 45-liikmelises seadusandlikus kogus. Aastal 1958 sai UDDIA seadusandlikus kogus enamuse. 1959. aasta valimistel saadi 61 kohast 51, kusjuures sotsialistide juhid olid pärast kahe partei pooldajate veriseid kokkupõrkeid vangistatud. Kongo iseseisvumise ajal oli partei võimul. Youlou tahtis teha oma partei ainsaks lubatud parteiks, kuid see kutsus esile rahutused ja Youlou režiimi kukutamise 15. augustil 1963.
Zutphen
pisi|Linna kaart aastast 2014 Zutphen on Hollandi linn, mis asub Gelderlandi provintsis IJsseli jõe paremal kaldal, Berkeli jõe suubumiskohal, umbes 30 km Arnhemist kirdes.
Zutpheni vallaga liideti 1. jaanuarist 2005 Warnsveldi vald. Praeguse valla pindala on 42,84 km² ja elanike arv 46 709 (1. jaanuar 2007).
Linna on korduvalt piiratud, vallutatud ja rüüstatud. Aastal 1586 leidis aset Zutpheni lahing, milles langes Sir Philip Sidney.
Linnast on pärit 15. sajandi maalikunstnik meister Francke.
Zutphen on Tartu sõpruslinn.
Kolga-Jaani valla lipp
thumb|Kolga-Jaani valla lipp.
Kolga-Jaani valla lipp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kolga-Jaani valla lipp.
Lipp kinnitati 14. novembril 1995.
Lipu kirjeldus
Valla lipu valgel kangal on vardapoolsest servast lehviva serva keskele ulatuv sinine teravik, milles Kolga-Jaani valla vapi tunnus – valge kotkapea kollase noka ja oreooliga.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9 ning normaalsuurus 105×135 cm.
Põhjendus
Pühapaistega kotkas on evangelist Johannese tunnus.
Linda Järve
Linda Järve (sündinud Linda Kruustee; 1. juunil 1946 Tallinn – 21. mai 2022) oli eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tallinna 28. 8-klassilise Kooli ja 1965. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1965–1971 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogia osakonnas ajakirjandust ja eriprogrammi alusel sotsioloogiat (juhendajad Juhan Peegel ja Aleksandra Gorjatšova). Diplomitöö käsitles reklaamkuulutusi ajalehes.
Töö
Eesti Ajakirjanike Liidu liige 30. jaanuarist 1975. Ühtekokku töötas ta kutselise ajakirjanikuna ligi 40 aastat. 2006. aasta juunist oli ta pensionil.
Tegevus
Oli Eesti NSV noorte teadlaste ja spetsialistide nõukogu liige (1971–1980). Kuulus Eesti NSV Ajakirjanike Liidu juhatusse (1986–1989) ja mõnda aega ka selle sekretariaati, juhatas Ajakirjanike Liidu noorsooajakirjanike sektsiooni (1984–1990). Aitas ette valmistada ja osales Ajakirjanike Liidu juhatuse liikmena ajalooliseks saanud loomeliitude ühispleenumil 1–2. aprillil 1988. Osales Eesti kolmandal rahvusliku kasvatuse kongressil 12.-13. aprillil 1996. On olnud Raeklubi ja Tallinna Loomaaia Sõprade Seltsi liige.
Muu looming
Tema sulest on ilmunud sadu kirjutisi nii ajalehtedes kui ka ajakirjades, lisaks mitmes artiklikogumikus. Näiteks:
Toimetanud üle 20 raamatu: Donald Trumpi "Mõtle suurelt ja pane täiega...", Kenneth T. Strongmani "Psühholoogia igapäevaelus", J. Bowkeri "Uskumused, mis muutsid maailma", Desmond Morrise "Beebi", Kristel Kaaberi "Iga teekond saab alguse südamest" jt.
Blogija alates 2008. aastast.
Isiklikku
Linda Järve vanaisa Johan Kruberg (Juhan Kruustee) oli ajakirjanik, osales Eesti ajakirjanike 1. kongressil Tallinnas 1909. aastal, oli üks ajalehe Tallinna Teataja asutajaid ja mõni aeg hiljem üks Eesti Ajakirjanike Liidu rajajaid.
Uhkus ja eelarvamus
"Uhkus ja eelarvamus" on Jane Austeni 1813. aastal ilmunud armastusromaan, mis on autori tuntuim teos.
Kārlis Šadurskis
pisi|Kārlis Šadurskis (aastal 2014) Kārlis Šadurskis (sündinud 11. oktoobril 1959 Riias) on läti matemaatik, haridustegelane ja poliitik. Ta oli aastatel 2011–2014 Euroopa Parlamendi liige. 11. veebruarist 2016 kuni 27. novembrini 2018 oli ta Läti haridus- ja teadusminister (Māris Kučinskise valitsuses).
Uhkus ja eelarvamus
Sisu
"Uhkus ja eelarvamus" algab tsitaadiga, mis võtab kokku edaspidi toimuva hakkava. Raamatu alguses saabubki selline õnnelik noormees Bennetite pere naabruskonda elama, tuues kaasa üldise elevuse.
Härra Bingley üürib läheduses asuva Netherfieldi mõisa, kuhu ta oma õdede miss Bingley ja proua Hursti ning viimase mehe, härra Hurstiga, plaanib elama asuda. Varsti pärast perekonna sisse seadmist lisandub perele Bingley hea sõber, 10 000-naelase aastasissetulekuga sõber Fitzwilliam Darcy.
Kārlis Šadurskis
Ta on lõpetanud Riia 2. Keskkooli. Aastal 1982 lõpetas ta kiitusega Riia Polütehnilise Instituudi. Aastal 1986 kaitses ta samas tehnikakandidaadi väitekirja, aastal 1992 kaitses ta Läti Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori väitekirja.
Uhkus ja eelarvamus
Sisu
Ballil, mis nende tervitamiseks Merytonis korraldatakse, tõmbab härra Darcy kui rikka mehe saabumine suurt tähelepanu. Kui aga avastatakse, et mees on kohutavalt ülbe ja uhke, satub ta ebasoosingusse. Eriti solvab tema käitumine Bennetite viiest abiellumiseas tütrest koosnevat perekonda. Darcy ütleb vanuselt teise tütre Elizabeth Benneti kohta järgmist: "Ta on ju võrdlemisi talutav, aga nii ilus ta ei ole, et mind kiusatusse viia." Bennetite vanimal tütrel Jane'il on aga vastupidi suur edu – ta jääb härra Bingleyle heas mõttes silma.
thumb|left|200px|[[Charles Edmund Brock|C. E. Brocki illustratsioon inglise 1895. aasta trükist.]]Järgmine päev saabub Bennetitele miss Bingleylt kiri, milles ta kutsub Jane'i külla. Proua Bennet, kelle suurim eesmärk elus on oma viis tütart mehele panna, saadab Jane'i jala teele. Preili Bennet jääb aga teel Netherfieldi mõisa vihma kätte ja külmetab kõvasti. Ta on sunnitud pikemaks mõisa jääma. Murest murtud Elizabeth tuleb teda ravitsema. Seal viibitud aja jooksul hakkab Elizabeth Darcy pilku köitma, miss Bingley suureks meelehärmiks avastab Darcy, et Elizabethil on ilusad silmad.
Kārlis Šadurskis
1993. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta Läti Seimi liikmeks. 7. novembrist 2002 kuni 9. märtsini 2004 oli ta haridus- ja teadusminister (Einars Repše valitsuses). 1. detsembrist 2011 kuni 30. juunini 2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige; europarlamendis olles kuulus ta Euroopa Rahvapartei / Euroopa Demokraadid fraktsiooni. 11. veebruarist 2016 kuni 27. novembrini 2018 oli ta Läti haridus- ja teadusminister (Māris Kučinskise valitsuses).
Uhkus ja eelarvamus
Sisu
Kuna Bennetitel meessoost pärijaid ei ole, läheb nende väike maja pärast härra Benneti surma härra Collinsi, nende vaimulikust nõo, kätte. Härra Collins tuleb pärast balli Bennetitele külla, et pere tüdrukud üle vaadata. Tema üllaks sooviks on ühega nendest abielluda, et maja pere kätesse jääks. Viimaks valib ta välja Jane'i. Kuuldes, et viimase süda kuulub juba härra Bingleyle, pöörab ta oma pilgu Elizabethile. Elizabeth vastab tema abieluettepanekule eitavalt, sest Collins on tema jaoks liiga pinnapealne ja pedantne mees – tobe oma patrooni leedi Catherine de Bourgh'i pideva ülistamisega. Kuigi ema tütart ümber mõtlema sunnib, ei muuda Elizabeth meelt, kuna isa samuti tema poolt on.
Samal ajal tärkab Elizabethil armulugu Merytons asuva rügemendi kõigi poolt armastatud ohvitseri härra Wickhamiga. Elizabeth kuuleb, et viimane oli härra Darcy lapsepõlvesõber, kuid läks taga pärast vana härra Darcy surma tülli. Väidetavalt ei olnud härra Darcy lubadustest Wickhami ka pärast isa surma toetada kinni pidanud. Selle tulemusena tekivad Elizabethil härra Darcy kohta sügavad eelarvamused.
Pärast ei-sõna Elizabethilt palub härra Collins Elizabethi parima sõbra Charlotte Lucase kätt. Charlott on nõus, sest ei soovi vanatüdrukuks jääda. Elizabeth paneb seda nõustumist küll pahaks, kuid andestab sõbrannale peagi ning läheb talle ja härra Collinsile pärast pulmi külla. Samal ajal on juhuslikult ka härra Darcy külas oma tädil, leedi Catherine de Bourgh'il, kelle häärberi juurde Collinsite pastoraat kuulub. Selle tõttu on Elizabeth ja härra Darcy sunnitud suure osa külaskäiguajast koos veetma. Kuigi Elizabeth mehe poole põlastusega vaatab, kasvab Darcy kiindumus Elizabeth'i võludesse veelgi. Peagi palub Darcy rutakalt Elizabethi kätt – seda vaatamata tema silmis vastuvõetamatule perekonnale.
thumb|200px|[[Charles Edmund Brock|C. E. Brocki illustratsioon inglise 1895. aasta trükist.]]Elizabeth lükkab tema abieluettepaneku kindlasõnaliselt tagasi. Härra Darcy ei olnud mitte ainult solvanud tema peret, vaid Elizabethi otsust mõjutab ka usk, et Darcy on süüdi tema õe ja härra Bingley lahkuajamises enne Charlotte Lucase pulmi, mil Bingley ilma mingi hoiatuseta maakonnast lahkus ja sellega Jane'i südame murdis. Samuti usub Elizabeth endiselt härra Wickhami süüdistusi härra Darcy kohta.
Suve lõpul läheb Elizabeth koos oma onu ja tädi, härra ja proua Gardineriga, puhkusereisile, mille käigus seltskond härra Darcy mõisa, Pemberly, lähedusse satuvad ning seda vaatama otsustab minna, sest peremees pidavat kodust ära olema. Elizabethi suureks üllatuseks aga oli ta just saabunud ning seltskond põrkab temaga pärast majaekskursiooni kokku. Härra Darcy liitub nende jalutuskäiguga mõisa pargis, mille jooksul ei käitu härra Darcy ei tema ega Gardineridega ebaviisakalt ega maini nendevahelist tüli. Ta on viisakas ja meeldiv – selle ülbe pealispinna all paistab olevat helde ja haritud mees.
Reisil jõuab Elizabethini kiri, milles on teatatud tema noorema õe Lydia ja härra Wickhami skandaalsest minema jooksmisest. Elizabeth kiirustab tagasi koju. Pärast paarikese leidmist lahendatakse olukord – Lydia ja Wickham abielluvad ning Wickhami rügement liigub põhja poole. Nagu kogu pere, usub Elizabeth, et selle on korraldanud härra Gardiner, kuid kui ta õde pärast pulmi paariks päevaks koju tuleb, räägib Lydia talle, et olukord lahenes tänu härra Darcyle. Elizabeth hakkab kahetsema oma abieluettepanekust keeldumist.
Härra Darcy tädi leedi Catherine de Bourgh saab Darcy kiindumusest Elizabethi vastu teada. Ta tuleb tüdrukut hirmutama, et ta Darcy oma peast välja viskaks ega mõtleks nii sobimatule ühendusele, eriti kui leedi Catherine härra Darcyle oma tütart Anne'i oli plaaninud mehele panna ning Elizabeth sellest teadlik oli. Pärast Elizabethi ähvardamist kannab leedi Catherine kogu loo ka Darcyle ette, kaasa arvatud võimaluse, et nüüd ta oma armastatult jah-sõna vastuseks saaks.
Kui Jane Bennet ja härra Bingley kihluvad, palub ka Darcy veelkord Elizabethi kätt ja saab lõpuks nõusoleku. Romaan lõpeb kahe suure abiellumisega.
Albert Repson
Albert Repson (venepäraselt Альберт Густавович Репсон; 4. november 1921; Moloma küla, Nikolski maakond, Põhja-Dvina kubermang (endine Vologda kubermang), Nõukogude Venemaa; praegu Oparino linnapiirkond, Oparino rajoon, Kirovi oblast, Venemaa – 22. august 1995 Tallinn) oli NSV Liidu sõjaväelane (major) ja Eesti NSV tööstustegelane.
Krügeri rahvuspark
thumb|Elevant Krügeri rahvuspargis Krügeri rahvuspark asub Lõuna-Aafrika Vabariigi kirdeosas Mpumalanga ja Limpopo provintsis. Esmane park rajati sinna juba 1898. aastal ning nimetati hiljem LAVi presidendi Paul Krügeri järgi.
Albert Repson
1939. aastal kolis perekond Krasnodari kraisse Otradnaja rajooni Novo-Estonovskoje külla, kus Albert lõpetas külakooli. Seejärel jõudis ta õppida kaks aastat Armaviri Toiduainetööstuse Tehnikumis, kui Nõukogude–Saksa sõja alguses 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Ta suunati tööpataljonidesse, kus ta osales kaitseehitiste rajamisel Ukraina NSV-s Rivne oblastis ja Põhja-Kaukaasias.
Krügeri rahvuspark
Looduskaitseala suurus on 18 989 ruutkilomeetrit – see on nii suur, et selle põhjalikuks läbimiseks läheks vähemalt kolm päeva. Igal aastal käib seal üle 1,3 miljoni külastaja.
Albert Repson
1942. saadeti ta formeeritavasse Eesti korpusse. 1943 lõpetas ta Podolski Jalaväekooli ja sai leitnandi auastme. Juhtis jalaväeroodu, mis osales praeguse Pihkva ja Leningradi oblasti vallutamises Saksa vägede käest.
925. Laskurpolgu 1. pataljoni Repsoni rood osales Laskurkorpuse koosseisus 29. septembril 1944 Suure Väina dessandis Muhu saarele.
NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega 24. märtsist 1945 "ülemjuhatuse ülesannete eeskujuliku täitmise ja ülesnäidatud mehisuse ning kangelaslikkuse eest võitluses Saksa fašistlike röövvallutajatega" anti leitnant Albert Repsonile Nõukogude Liidu kangelase nimetus, Lenini orden ja Kuldtähe medal nr 4555.
Pärast ravi osales veel Kuramaa lahingutes.
Klassikaline jaapani keel
Klassikaline jaapani keel (jaapani keeles 中古日本語 (chūko nihongo)) on Heiani ajastu (794–1185) jaapani keel.
See oli jaapani keele staadium vanajaapani keele ja keskjaapani keele vahel.
Ääsmäe
Ääsmäe on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Küla läänepiiril asub Tallinna–Pärnu maantee ja sealt saab Ääsmäe liiklussõlmes alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee ja Ääsmäe–Kernu tee. Ääsmäel asuva bussipeatuse nimi on Harutee. Küla läbib Ääsmäe–Hageri tee, Ääsmäe mõisa tee, Ääsmäe tee ja Ääsmäe traktoritee.
Külas asus Ääsmäe mõisa keskus. 1921. aastal asus peahoonesse kool, mis tegutses seal 1988. aastani. Tänapäeval on mõisakeskus eravalduses.
Küla oli Ääsmäe sovhoosi keskasula.
Alates 1924. aastast tegutseb külas Ääsmäe raamatukogu.
Külas tegutseb Ääsmäe põhikool.
Külas asuvas Ääsmäe rabas kaevandatakse turvast.
Enrico Paoli
Enrico Paoli (13. jaanuar 1908 Trieste – 15. detsember 2005 Itaalia) oli itaalia maletaja, problemist, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1951), rahvusvaheline arbiiter (1964).
Paoli on kolmekordne Itaalia malemeister (1951, 1957, 1968). Itaalia võistkonna koosseisus mängis ta neljal maleolümpial (1954, 1970, 1972, 1976). 1951. aastal esindas Itaaliat MM-i tsooniturniiril Bad Pyrmontis, kus jäi viimaseks (võitis Svetozar Gligorić).
Tema eestvedamisel hakati alates 1958. aastast korraldama Reggio Emilia rahvusvahelisi turniire. FIDE-lt sai Paoli 1996. aastal varasemate malesaavutuste eest ausuurmeistri nimetuse.
2004. aastal mängis Paoli 96-aastaselt oma viimasel maleturniiril – Saint-Vincent Openil. Järgmisel aasta detsembris ta suri.
Ujumine 1976. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine pisi|Olümpiaujula Montréalis Ujumine 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis toimus 18.–23. juulil.
Montréali olümpiamängudel oli ujumise programmis 26 ala (13 meestele ja 13 naistele). Ujumisvõistlused toimusid Montréali olümpiapargis selleks puhuks ehitatud olümpia ujulas. Võistlustel domineeris USA meeste koondis, kes võitis 13 distantsist kaksteist, ja naiste seas Ida-Saksamaa naiskond, kes võitis 11 kuldmedalit 13 võimalikust. Võistluste parimateks ujujateks olid Kornelia Ender ja John Naber, kes mõlemad võitsid neli kuldmedalit.
100 m vabalt
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 41 Maailmarekord:  50,59  (1975) Jim Montgomery, Olümpiarekord: 51,22  (1972) Mark Spitz, Olümpiavõitja 1972:   Mark Spitz, 1. poolfinaalis püstitas Jim Montgomery uue maailmarekordi 50,39. See oli esimene kord ajaloos, kui 100 m vabaujumises ujuti alla 50 sekundi. <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 19. juuli Osavõtjaid: 55 Maailmarekord:  1.50,32 (1975) Bruce Furniss, Olümpiarekord: 1.52,78  (1972) Mark Spitz, Olümpiavõitja 1972: 1.52,78  Mark Spitz, 2. eelujumises püstitas Andrei Bogdanov olümpiarekordi 1.52,71. 3. eelujumises püstitas Klaus Steingach olümpiarekordi 1.51,41. 8. eelujumises püstitas Bruce Furniss olümpiarekordi 1.50,93. <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 45 Maailmarekord: 3.53,08  (1976) Brian Goodell, Olümpiarekord:  4.00,27  (1972) Bradford Cooper, Olümpiavõitja 1972: 4.00,27  Bradford Cooper, 2. eelujumises püstitas Djan Madruga olümpiarekordi 3.59,62. 3. eelujumises püstitas Vladimir Raskatov olümpiarekordi 3.57,56. 6. eelujumises püstitas Tim Shaw olümpiarekordi 3.56,40. 7. eelujumises püstitas Brian Goodell olümpiarekordi 3.55,24. <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 15.06,66  (1976) Brian Goodell, Olümpiarekord: 15.52,58  (1972) Michael Burton, Olümpiavõitja 1972: 15.52,58 Michael Burton, 1. eelujumises püstitas Zoltán Wladár olümpiarekordi 15.37,61. 2. eelujumises püstitas Paul Hartloff olümpiarekordi 15.20,74. <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 19. juuli Osavõtjaid: 41 Maailmarekord:  56,3 (1972) Roland Matthes, Olümpiarekord:  56,58  (1972) Roland Matthes, Olümpiavõitja 1972: 56,58   Roland Matthes, 2. poolfinaalis püstitas John Naber maailmarekordi 56,19. <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 33 Maailmarekord: 2.00,64  (1976) John Naber, Olümpiarekord: 2.02,82  (1972) Roland Matthes, Olümpiavõitja 1972:  2.02,82 Roland Matthes, 2. eelujumises püstitas Dan Harrigan olümpiarekordi 2.02,25. 5. eelujumises püstitas John Naber olümpiarekordi 2.02,01. <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 1.03,88  (1975) John Hencken, Olümpiarekord:  1.04,94 (1972) Nobutaka Taguchi, Olümpiavõitja 1972: 1.04,94  Nobutaka Taguchi, 1. eelujumises püstitas Duncan Goodhew olümpiarekordi 1.04,92. 2. eelujumises püstitas Arvidas Juozaitis olümpiarekordi 1.04,78. 5. eelujumises kordas John Hencken maailmarekordit 1.03,88. 2. poolfinaalis püstitas Hencken maailmarekordi 1.03,62. <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 2.18,21  (1974) John Hencken, Olümpiarekord: 2.21,55  (1972) John Hencken, Olümpiavõitja 1972: 2.21,55  John Hencken, 2. eelujumises püstitas Richard Colella olümpiarekordi 2.21,08. 4. eelujumises püstitas David Wilkie olümpiarekordi 2.18,29. <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 44 Maailmarekord:  54,27 (1972) Mark Spitz, Olümpiarekord: 54,27  (1972) Mark Spitz, Olümpiavõitja 1972: 54,27  Mark Spitz, <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 1.59,63  (1976) Roger Pyttel, Olümpiarekord: 2.00,70  (1972) Mark Spitz, Olümpiavõitja 1972: 2.00,70  Mark Spitz, 3. eelujumises püstitas Steven Gregg olümpiarekordi 2.00,24. <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 33 Maailmarekord:  4.26,0 (1976) Zoltán Verrasztó, Olümpiarekord: 4.31,98  (1972) Gunnar Larsson, Olümpiavõitja 1972: 4.31,98  Gunnar Larsson, 1. eelujumises püstitas Steven Furniss olümpiarekordi 4.27,76. 3. eelujumises püstitas Rod Strachan olümpiarekordi 4.27,15. <br style="clear:both;" />
4×200 m vabalt
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 18 võistkonda Maailmarekord: 7.30,54  (1975)  Rex Favero, Bruce Furniss, Tim Shaw, Steve Furniss Olümpiarekord: 7.35,78  (1972)   John Kinsella (1.54,49) Fred Tyler (1.54,32) Steve Genter (1.52,72) Mark Spitz (1.54,24) Olümpiavõitja 1972: 7.35,78   John Kinsella (1.54,49) Fred Tyler (1.54,32) Steve Genter (1.52,72) Mark Spitz (1.54,24) 2. eelujumises püstitas NSV Liit olümpiarekordi 7.33,21. 3. eelujumises püstitas USA maailmarekordi 7.30,33. <br style="clear:both;" />
4×100 m kompleksi
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 14 võistkonda Maailmarekord:  3.48,16 (1972)  Michael Stamm (57,97), Tom Bruce (1.04,22), Mark Spitz (54,28), Jerry Heidenreich (51,67) Olümpiarekord: 3.48,16  (1972) Michael Stamm (57,97), Tom Bruce (1.04,22), Mark Spitz (54,28), Jerry Heidenreich (51,67) Olümpiavõitja 1972: 3.48,16  Michael Stamm (57,97), Tom Bruce (1.04,22), Mark Spitz (54,28), Jerry Heidenreich (51,67) 2. eelujumises püstitas USA maailmarekordi 3.47,28. <br style="clear:both;" />