cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aserbaidžaani keeled
Ajalugu
Keskaja kirjanik Ibn al-Nadim mainib oma raamatus "Al-Fihrist", et kõik Mediaani kuningriigi ja pärsia maade (kaasa arvatud see piirkond, mis on tänapäeval Aserbaidžaani Vabariik) rahvad rääkisid antiikajal ühes ja samas keeles. Selles raamatus tsiteerib ta suurteadlast Abdullah Ibn al-Muqaffat:"'Iraani keeled on fahlavi (pahlavi), dari, khuzi, pärsia ja serjani. Aga Fahlavi pärineb sõnast Fahleh. Ja Fahleh on nimi, mis viitab 5 piirkonnale: Eşfahān, Rey, Hamedan, Mah-Nahavand ja Aserbaidžaan'."Seejärel märgib ta, et dari on kuninglike kohtute ametlik keel ning see pärineb Khorāsānist, Balkhist ja Ida-Iraanist; parsi on zoroastrismi mowbedide keel ja on pärit Fārsi provintsist; khuzi on mitteametlik kuninglik keel ja on pärit Khūzestānist ning serjani keel pärineb Mesopotaamiast. Sellest on kirjutanud ka teised tuntud keskaegsed ajaloolased, nagu näiteks al-Tabari, Ibn Hawqal, Istakhri, Moqaddasi, Yaghubi, Masudi ja Mostowfi Qazvini. Al-Khwarizmi mainib seda oma raamatusarja "Mafatih-ol-Olum" kuuenda raamatu kuuendas peatükis.
Etümoloogilised uuringud näitavad ka seda, et praegused murded, mida kõneldakse Bakuust Khalkhalini ja sealt edasi kuni Semnanini pärinevad kõik ühisest allikast. Teisisõnu rääkisid iidse Aserbaidžaani inimesed sama keelt, mida Mediaani kuningriigi inimesed (Columbia ülikooli väljapaistvama professori Ehsan Yarshateri artikkel väljaandes Majjaleh-ye Daaneshkadehye Adabiyaat, lk 35–37).
Keskaegne ajaloolane Yaqut al-Hamawi viitas oma raamatutes "Mo'ajjem ol-Odabaa" ja "Mo'jem ol Baladaan" keelele nimetusega Al-ajam-ol-Azariyah (Aseri iraani keel). Ka teistes allikates, nagu Ebne Hogheli Surat-ol-Arz, Moqaddasi Ahsan ol-Taqaaseem ja Istakhri Masaalik va Mamaalik kirjeldatakse asereid kui iraani keeli kõnelevat rahvast. Ilmselt oli see periood enne turgi kultuuri saabumist Aserbaidžaani. Tabari (235 A.H). on märkinud, et Maraghehi luuletajad esitasid pahlavikeelset luulet. Mõned Aserbaidžaani luuletajad, nagu näiteks Qatran Tabrizi (surnud 465 A.H), kasutasid oma emakeele kirjeldamiseks sõnu "pärsia" ja "pahlavi" vaheldumisi.
Ajaloolane Hamdollah Mostowfi on oma kirjutistes läinud isegi nii kaugele, et kirjeldab Aserbaidžaani erinevates piirkondades kõneldud pahlavi variante. Oma raamatus "Tarikh Gozideh" kirjeldab ta kaheksat luuletajat Aserbaidžaanist, nimetades neid "Ahl-ol She'r Men-al-Ajam" (Iraani luuletajad). Nüüdseks on dari ja pahlavi ühinenud, sest järjestikused dünastiad kolisid idast läände, tuues kaasa iraani keele dari versiooni. Piisab, kui öelda, et Aserbaidžaanist leitud pahlavi keelsete kirjade ja dokumentide arv on nii suur, et on vähe kahtlust, et see oli tõepoolest Aserbaidžaani emakeel enne türklaste saabumist. Paljud sõnad on ka praeguses aseri keeles tegelikult Pahlavi päritolu (Tabrizi ülikooli doktorandi Mahyar Navabi uurimus Nashriyeh Adabiyaat, 5, 6 ja Najibeddin Hamadani uurimused Farhang e Kamaleddin Teflisi ja Ajayeb ol-Makhluqaat; keskaegsed sõnaraamatud "Majmal-ol-Tavarikh wa al-qasas" ja "Iskandar-Nameh e Qadeem").
Nüüdisaja teadlased on jõudnud kokkuleppele, et pahlavi asendus praeguse aseri keele turgi vormiga veidike ennem Safavide dünastiat, tõenäoliselt Seljukiani türklaste saabumise ajal. Samas väidavad mõned teadlased, et kuni 17. sajandini räägiti Tabrizis pahlavi keelt ( Hafez Hosein Tabrizi (997 A.H.) raamatud "Rowdhat ul-Jinan" ja "Risaleh ye Anarjani"; mõlemad kirjutatud 985 A.H.) Ka Osmanote Türgi maadeavastaja Evliya Çelebi (1611–1682) mainib seda oma raamatus "Seyahatname". Samuti märgib ta, et Nahhitševani ja Maraghehi eliitrahvas ja haritlased rääkisid pahlavi keeles.
Aseri keele areng
Aseri keel on saanud mõjutusi paljudest teistest kultuuridest kogu ajaloo vältel, sest Aserbaidžaan on olnud mitmeid kordi okupeeritud. Kõige märgatavamad mõjutajad on pärsia, vene ja araabia keel. Eelpool nimetatud riikide okupeerimise ja asustuse tõttu on aserbaidžaani keelt kasutatud ka nende keeltega kooskõlas, võimaldades neil laenata oma kultuurist mitmeid sõnu ja anda neid ka vastu. See võib olla ka põhjus, miks olenemata sellest, et Aserbaidžaan on olnud 30 aastat iseseisev, on teiste keelte mõju ikka veel väga tugev. Näiteks vene keelt kasutatakse seal tänini igapäevase keelena isegi pärast 70 aastat kestnud Nõukogude Liidu okupatsiooni.
Astrid Thors
Astrid Gunilla Margareta Thors (sündinud 6. novembril 1957 Helsingis) on Soome poliitik.
Pjotr Aven
thumb|300px|Pjotr Aven (teine vasakult) [[Madona haiglas.]] Pjotr Olegovitš Aven (vene keeles Пётр Олегович Авен; sündinud 16. märtsil 1955 Moskvas) on läti päritolu Venemaa ettevõtja.
Astrid Thors
Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse. Aastatel 1996–2004 kuulus ta Euroopa Parlamenti. Valimistel sai ta 1996. aastal 39 666 häält (1,7% Soome häältest) ja 1999 81 092 häält (6,5% Soome häältest, riigi kolmas tulemus).
Pjotr Aven
Elulugu
Pjotri ema oli juudi rahvusest ja isa oli lätlane, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik Oleg Aven (1927-1992). Pärast keskkooli lõpetamist astus Pjotr Aven Moskva Riiklikku Ülikooli majandusteaduskonda, mille lõpetas 1977. aastal. Seejärel õppis ta aspirantuuris Stanislav Šatalini juures ja 1980. aastal kaitses kandidaadiväitekirja. Pjotr Aven töötas Alfa panga presidendina (aastail 1994–2011). Tema varanduse väärtus oli 2007. aasta märtsis 3,6 miljardit USA dollarit.
Astrid Thors
Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. Eduskunna valimistel kogus ta 2003. aastal 5311 häält ja 2007. aastal 5938 häält.
2005–2007 oli ta Soomerootslaste Rahvakogu (Folktinget) esimees.
Pjotr Aven
Sanktsioonid
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid.
Astrid Thors
2008 valiti ta Helsingi linnavolikogu liikmeks. Ta kogus valimistel 2480 häält.
Ta on olnud Euroopa asjade ja immigratsiooniminister algul Matti Vanhase teises valitsuses ja siis Mari Kiviniemi valitsuses.
Pjotr Aven
Eraelu
Pjotr Aven oli abielus Jelenaga, kellega tal on kaks last.
Marcel Cerdan
pisi|Marcel Cerdan, 1948 Marcel Cerdan (22. juuli 1916 Sidi Bel Abbèsi linn (praegune Sidi Bel Abbèsi provints, Alžeeria) – 27. oktoober 1949; São Migueli saare lähedal, Assoorid) oli Prantsusmaa poksija.
Päritolu
Cerdan oli rahvuselt pied-noir (tähenduses üldjuhul 'Alžeeria prantslane', aga ka 'Alžeeria kristlane' või 'mittemoslem'). Tema isa oli pärit Languedoc-Roussillonist ja ema oli hispaanlanna. Ta sünnikoht oli Maroko piiri lähedal ja 1922. aastal koliski ta Casablancasse ning alustas seal 1924. aastal (kaheksa-aastaselt) poksitreeninguid.
Elukutselise poksijana
Cerdan poksis detsembrist 1934 kuni märtsini 1949 elukutselisena ning pidas kokku 115 kohtumist, millest võitis 111 (neist 65 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (neist 1 nokaudiga). Ta võistles 31. oktoobril 1947 Chicagos ka Anton Raadikuga. Cerdan võitis vaieldava otsusega ning see võit avas talle tee otsustavale maailmameistrimatšile Jake LaMottaga. Matš toimus küll alles 16. juunil 1949 Detroitis, LaMotta võitis selle ja tuli taas maailmameistriks.
Isiklikku
Cerdanil oli abieluväline suhe lauljatar Édith Piafiga. Ta oli just New Yorgist tagasi pöördumas Pariisi Piafi juurde, kui lennuk Lockheed Constellation, millega ta sõitis, kukkus Assoori saarte juures alla ja kõik pardal olnud hukkusid. Piaf oli talle just pühendanud oma laulu "Hymne à l'amour", mille ta plaadistas juba pärast Cerdani hukkumist ning millest kujunes nende armastuse sümbol.
Kosta Barbarouses
pisi|Kosta Barbarouses (2013) pisi|Kosta Barbarouses [[2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril]] Konstantinos Barbarouses (sündinud 19. veebruaril 1990 Wellingtonis) on Uus-Meremaa jalgpallur. Ta mängib äärepoolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Sydney.
Ta on Kreeka päritolu.
Lisaks Austraalia ja Uus-Meremaa klubidele on Barbarouses mänginud hooajal 2011–12 Venemaa esiliigas Alania Vladikavkazis ning hooajal 2012–13	Kreeka kõrgliigas PAE Panathinaikόses.
Barbarouses tegi debüüdi 19. novembril 2008 MM-i valikmängus Fidži vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 23. mail 2012 sõprusmängus El Salvadori vastu. Ta on kuulunud Uus-Meremaa koondisse 2008., 2012. ja 2016. aasta Okeaania meistrivõistlustel ning 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Lisaks kuulus ta Uus-Meremaa meeskonda 2012. aasta suveolümpiamängudel.
Arti Hilpus
pisi|Arti Hilpus 2012. aastal pisi|Arti Hilpus 2018. aastal Arti Hilpus (sündinud 31. oktoobril 1972 Elvas) on Eesti diplomaat.
Hilpus on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal cum laude ning täiendanud end Genfi Julgeolekupoliitika Keskuses.
1996. aastast töötab ta välisministeeriumis, kus on olnud personalibüroo direktor ning Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika büroo direktor.
2009–2012 oli Hilpus Eesti suursaadik Norras ja Islandil (asukohaga Oslos). 2012–2015 oli ta Eesti suursaadik Serbias, Montenegros, Makedoonias ning Bosnia ja Hertsegoviinas. 2015–2018 oli ta Eesti suursaadik Venemaal ja 2018–2022 oli ta suursaadik Lätis. Märtsist 2019 kuni 2022. aastani oli Hilpus ka Eesti suursaadik Usbekistanis (asukohaga Riias).
Hilpus on Eesti Reservohvitseride Kogu asutajaliige.
M142 HIMARS
pisi|261x261px|HIMARS ja DIVARTY harjutus M142 HIMARS (inglise keeles High Mobility Artillery Rocket System) on Ameerika Ühendriikides toodetud mitmikraketiheitjasüsteem.
Kirjeldus
Raketisüsteem on monteeritud soomustatud kabiiniga M1140 FMTV tüüpi veokile. Vahetatavas raketikonteineris kannab HIMARS laskemoonana vastavalt kas kuut GPS-i ja intertsiaalse juhtimissüsteemiga GMLRS-raketti (laskeulatus 15–92 km), kaht juhitavat PrSM (Precision Strike Missile) raketti (laskeulatus 60–499 km) või üht juhtivat ATACMS (Army Tactical Missile System) seeria 610 millimeetrist pind-pind-tüüpi juhitavat raketti, mille laskeulatus on kuni 300 kilomeetrit. HIMARS-i raketikonteiner on sama M270 MLRS-il kasutatavaga, ehkki erinevalt kahte konteinerit kandvast M270-st, mahub HIMARS-ile korraga vaid üks.
Üks ATACMS rakett maksab u 1,5–2 miljonit eurot.
HIMARS-i meeskonda kuulub kolm liiget: veokijuht, laskja ja meeskonnaülem.
Tulevased kasutajad
26. mail 2022 kinnitas USA 20 raketisüsteemi müügi Austriaaliale, tehingu koguväärtus (muud kulud lisaks laskeseadmetele) on u 385 miljonit USA dollarit. 15. juulil 2022 teatas USA kuue raketisüsteemi müügist Eestile, tehingu koguväärtus (muud kulud lisaks laskeseadmetele) on u 500 miljonit USA dollarit.
Fandom
Fandom (varem tuntud kui Wikia) on vikimajutusteenust osutav veebiplatvorm, mille 2004. aastal asutasid Jimmy Wales ja Angela Beesley.
Fandomid on näiteks Wookieepedia ja Indiana Jonesi viki.
Saint-Jean-sur-Richelieu
Saint-Jean-sur-Richelieu on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Gennadi Terri
Gennadi Terri (19. jaanuar 1940 Luga, Leningradi obl – 31. august 2012 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
182 cm, 80 kg. Õppis Tallinna 10. keskkoolis, lõpetas 1959 tööstusettevõtete elektriseadmete erialal Tallinna Polütehnikumi ja 1967 elektriinseneri kutsega TPI. Hakkas 1953 käima David Klassi suusatreeninguil.
Oli 1957 Harju võrkpallimeistreid, hiljem mängis Pärnu KEK-i meeskonnas.
1959 alustas Jevgeni Fridolini juhendamisel sõudetreeninguid ning tuli 1961 ja 1962 paarisaerulisel kahepaadil Eesti meistriks.
Oli Eesti meister ka koroonas: 1991 üksikmängus, 1992 ja 2008 segapaarismängus ning 1991–93 võistkondlikult.
Oli Sõudeföd-i tehnilise komisjoni esimees (1975–79), kuulus Võrkpalliföd-i (1977–78) ja Koroonaföd-i eestseisusse (1991–92).
Töötas 1959–61 Raasiku elektromehaanikatehases elektrimehaanikuna, 1962–66 teeninduskombinaadis Kiir valveelektrikuna, 1966–69 Tallinna Elektrotehnika Tehases elektriinsenerina, 1969–75 Pärnu KEK-is peamehaanikuna ja juhataja asetäitjana ning 1975–86 juhatajana, 1986–91 Sindi sovhoosi asedirektorina, 1991–93 OÜ Printaka müügijuhina ja aastast 1995 AS-i Savi metallitööstuse juhatajana.
Saint-Joseph-de-Sorel
Saint-Joseph-de-Sorel on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.
Annie M. G. Schmidt
pisi|Annie M. G. Schmidt (1989) pisi|Annie M. G. Schmidti hauakivi Annie M. G. Schmidt, õieti Anna Maria Geertruida Schmidt (20. mai 1911 Kapelle, Holland – 21. mai 1995 Amsterdam, Holland) oli hollandi kirjanik. Ta kirjutas mitmes žanris, ent on eelkõige tuntud lastekirjanikuna.
Tema loodud tegelastest on tuntud Viplala, Jip ja Janneke jt. Mitmed tema raamatud on illustreerinud Fiep Westendorp.
Kapi jänes
Kapi jänes (Lepus capensis) on jänese perekonda kuuluv liik.
Leviala
Kapi jänese areaal ulatub Aafrikast Indiani.
pisi|vasakul|[[Lepus capensis arabicus]]
Kehaehitus
Karvkate on peenike ja pehme. Selle värvus varieerub helepruunist punakani ja liivahallini.
Imetaja kohta ebatavalisel kombel on emane isasest suurem (sooline dimorfism).
Elupaigad
pisi|vasakul|Kapi jänest kujutav [[hieroglüüf Edfu templis]] Kapi jänes elab makjas, rohtlas, veldis, kõrbes ja poolkõrbes, samuti Etioopia mägismaal (näiteks Dogu'a Tembienis).
Ökoloogia
pisi|[[Mīandashti looduskaitsealal on aasia gepard saanud kätte kapi jänese]] Kapi jänes on öise eluviisiga taimtoiduline loom. Ta sööb rohtu ja põõsaid. Nagu jäneslaste seas tavaline, sööb ta oma väljaheiteid, et seedimise aega pikendada ja saada toitaineid mikroobidelt (koprofaagia).
Nagu teisedki jänesed, kasvavad nad kiiresti.
Ainuke kiskja, kes suudab kapi jänese joostes kinni püüda, on gepard. Kõik teised, kes kapi jäneste peale jahti peavad, on varitsevad kiskjad või oportunistlikud kiskjad, näiteks leopard, karakal ja tumeselg-šaakal.
Paljunemine
Aastas sünnib ühel emasel kuni 4 pesakonda, ühes pesakonnas on 1–3 poega.
Nagu kõigil jänestel (erinevalt küülikutest), on pojad pesahülgajad: nad sünnivad, silmad lahti, ja suudavad varsti pärast sündi liikuda.
Luca Ghiotto
pisi|Luca Ghiotto (2019) Luca Ghiotto (sündinud 24. veebruaril 1995 Arzignanos) on Itaalia võidusõitja, kes võistles 2015. aastal GP3-s ja osales Vormel 2 sarjas aastatel 2016–2020.
Karjäär
Ta alustas oma karjääri kardisõitjana 2008. aastal KF3 kategoorias; samal aastal võitis ta tiitli. Järgmisel aastal saavutas ta neljanda koha ja püsis selles kategoorias kuni 2010. aastani.
2011. aastal debüteeris Ghiotto Formula Abarthis Prema Powerteami meeskonnas koos Sebastian Balthasari ja Vicky Piriaga. Ta lõpetas hooaja Itaalia meistrivõistlustel 9. positsioonil, poodiumiga Misano ringrajal ja 6. positsioonil Euroopa meistrivõistlustel, kus saavutas neli poodiumit. Järgmisel aastal, alati sama meeskonnaga koos Bruno Bonifacio ja Giorgio Rodaga, saavutas ta mõlemas edetabelis 2. koha.
Ghiotto jäi Prema juurde, kui meeskond tõusis 2-liitrise Vormel Renault meistritiitlisse ja osales 2012. aasta hooaja viimastel võistlustel koos Bruno Bonifacioga. 2013. aastal osales ta taas Premaga koos Bruno Bonifacioga nii Vormel Renault 2.0 Alpides kui ka Vormel Renault Eurocup 2.0 kogu meistrivõistlustel koos Bruno Bonifacio ja Antonio Fuocoga, saavutades Paul Ricardi ringrajal poodiumi ja võidu. Spa-Francorchampsi ringrajal, lõpetades meistritiitli üheksandal positsioonil. Alpide sarjas võitis ta Paus peetud katse.
2014. aastal siirdus ta Vormel Renault 3.5 Sarja, kus võistles koos Pietro Fantiniga Draco Racinguga.
GP3 Series
2014. aasta hooaja lõpus debüteeris Ghiotto GP3 Series meistrivõistlustel koos Konstantin Tereštšenko ja John Bryant-Meisneriga, saavutades kohe Spa-Francorchampsi ringrajal pole-positsiooni ja saavutades lõpparvestuses 20. koha. 2015. aastal jätkab ta selles kategoorias võistlemist Trident Racing meeskonnaga koos Artur Janosz ja Óscar Tunjoga (Beitske Visseri, Amaury Bondueli ja Michele Beretta järel), saavutades pole-positsiooni viiel erineval grand prix’l (Hispaania, Austria, Ungari, Belgia ja Itaalia). Samuti õnnestub tal sõlmida viis võitu järgmistel ringradadel: Spielberg, Budapest, Spa-Francorchamps, Sochi Autodrom ja Bahrain International Circuit. Üldarvestuses saavutas ta 2. positsiooni, jäädes liidrist Esteban Oconist maha vaid 8 punktiga.
GP2 Series/Vormel 2
15. veebruaril 2017 kuulutab meeskond Russian Time välja oma koosseisu GP2, kategooria, mis muudab oma nime FIA ​​Vormel 2 Meistrivõistlustel, 2017. aasta meistrivõistlusteks: Ghiotto asub eelmisel hooajal Raffaele Marciello poolt; kinnitas meeskonnakaaslane Artem Markelov. Itaalia sõitja jaoks on käesolev hooaeg selles kategoorias teine. Võit ja hea järjekindlusega õnnestub võita üldarvestuses neljas koht.
Järgmiseks hooajaks jääb ta kategooriasse, kes läheb koos Roy Nissanyga (Roberto Merhi järgi) Campos Racing meeskonnale. Hooaeg kujuneb kehvemaks kui eelmine, kuid Ghiotto suudab siiski neli korda poodiumile tõusta ja on meistritiitli kokkuvõttes kaheksas.
6. detsembril 2018 kuulutab UNI-Virtuosi meeskond oma 2019. aasta Vormel 2-hooaja sõitjate hulka Ghiotto, keda toetab Guanyu Zhou. Hooaja jooksul saavutas ta neli võitu, millest esimese Bahreinis 2. sõidus (kohtumine, mille käigus ta saavutas ka pole), teise Inglismaal 1. võidusõidus ning kaks viimast Venemaal ja Yas Marinas mõlemas sprindisõidus. 2020. aastal sõitis ta vastsündinud Hitechi eest Nikita Mazepini kõrval, võites võidu Ungaris ja jõudes poodiumile Barcelonas, Monzas ja Toscanas.
Vormel 1
2. augustil 2017 debüteeris ta koos Lance Strolli ja Paul di Restaga Vormel 1 üheistmelisel Williams FW40-l 2017. aasta Vormel 1 maailmameistrivõistluste raames Hungaroringi ringrajal läbi viidud katsetel. Sellel katsel läbis ta 161 ringi ja sai ajaks 1'20 "414, mis võimaldas tal päeva lõpetada üheteistkümnendal positsioonil.
2019–2020: WEC-debüüt
Ta teeb oma debüüdi, sõites 2019/2020 hooaja proloogi ajal Ginetta G60 prototüübiga. Debüüt võidusõidus toimub hoopis hooaja teisel ringil, Fuji 6 tunnil, kus ta toob koos Ben Hanley ja Egor Orudzheviga rajale Ginetta numbri 5.
2020: esimesed kogemused GTWC Euroopas
2020. aastal sõlmib ta lepingu Šveitsi R-motorspordi meeskonnaga, et osaleda GT World Challenge'is koos Olli Caldwelli ja Marvin Kirchhöferiga. Ta ei osale aga ühelgi võistlusel, kuid esimesel võistlusnädalavahetusel, Bathursti 12 tunni sõidul, juhtus ühe tema meeskonnakaaslasega katsetel toimunud õnnetus, auto on liiga kahjustatud, et saaks võistlusel osaleda. Hiljem otsustab Šveitsi koondis COVID-19 pandeemiaga seotud majandusprobleemide tõttu meistrivõistlustelt loobuda.
2021: Itaalia GT Meistrivõistlustel
2021. aasta aprillis teatas ta osalemisest Itaalia GT Meistrivõistlustel Sprint sarjas, sõites koos Alex Frassineti, Mateo Llarena ja Riccardo Cazzaniga Imperiale Racing meeskonna Lamborghini Huracán GT3-ga. Hooaja esimesel võidusõidul Autodromo Nazionale di Monzas saavutasid nad kolmanda koha, teises sõidus, taas Monza ringrajal, saavutasid nad neljanda koha. Mõlemas Misanos toimunud sõidus lõpetasid nad finišijoonel neljandana. Kaks Imola sõitu vahele jätnud Ghiotto naaseb viimaseks vooruks Mugellosse, kus ta lõpetab esimeses sõidus teisena, kuid sulgub teises sõidus tagaosas. Ta lõpetab oma esimese täishooaja GT-s edetabelis seitsmendal kohal.
2022: 24 tundi Daytona ja GT World
Ghiotto osaleb esimest korda oma karjääri jooksul G-Drive meeskonnaga Daytona 24 tunni sõidul LMP2 kategoorias koos James Alleni, John Falbi, Tijmen van der Helmi, François Heriau, Ed Jonesi, Oliver Rasmusseni ja René Rast. Ülejäänud hooaja jookseb ta GT World Challenge Europe'is koos Tresori meeskonnaga, mida toetab Car Collection, koos Simon Gacheti, Christopher Haase ja Mattia Drudiga.
Luige karjäär
Luige karjäär on Jõgevamaal Selli külas paiknev paekarjäär.
Karjäärist väljapumbatav vesi puhastatakse settetiikides ning juhitakse Rutikvere peakraavi kaudu Põltsamaa jõkke.
Degučiai
Degučiaist lõunas algab Gražutė mets, mille kaitseks on loodud Gražutė regionaalpark. Külas on metsamajand, tuletõrjejaoskond, raamatukogu, kultuurimaja ja postkontor. Seal asuvad kaks vanausuliste kabelit ja Zarasai kihelkonda kuuluv katoliku kabel; külas asub kihelkonna kunstigalerii.
Küla nime päritolu on teadmata, selle kohta on kolm versiooni. Esimese kohaselt tuleneb see nimest Degutis, teise kohaselt tuleneb see seal kunagi asunud tõrva (degutas) tootmispaigast, kolmanda kohaselt sai küla selle nime pärast seda, kui oli ehitatud täielikult maha põlenud (lt. sudeginusio) varasema asula asemele.
Ajalugu
Samanise järve ääres asuvad Degučiai linnamägi ja muinaskalmed. Linnamäe kõrgus on 15 meetrit, pindala 30x25 meetrit. Aastail 1949 ja 1972 viidi seal läbi arheoloogilised uuringud, aastail 1975 ja 1985 aga arheoloogilised kaevamised. Linnamägi oli kasutusel I aastatuhandest XIV sajandini.
Küla on esmamainitud 1669. aastal. 1755. aastal asutati sinna vanausuliste klooster (vanausulised elasid selles piirkonnas juba aastast 1635). Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Дегуце. Asula jaoks oli oluline XIX sajandi keskpaik, mil seda hakkas läbima Peterburist Varssavisse viiv tee, külla rajati toona ka postijaam. Aastal 1841 sealne vanausuliste klooster suleti.
Aastal 1920 avati külas kool, aastal 1925 ehitati sinna katoliku kirik. Nõukogude perioodil sealne kirik suleti, selle hoonesse rajati hiljem kohalik kultuurimaja. Külast sai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1949-1968 toimus sealses koolis õppetöö vene keeles. Aastal 1992 avati sealsete katoliiklaste initsiatiivil vanas hobupostijaamas palvemaja. Aastal 2007 rajati kalmistul asunud vana vanausuliste kabeli asemele uus, aastal 2017 püstitati külla aga uus vanausuliste kabel-palvemaja.
Párose piirkonnaüksus
Párose piirkonnaüksus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Πάρου) on Kreeka piirkonnaüksus Lõuna-Egeuse piirkonna lõunaosas.
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Paroikiá.
Helen Tinkus
Helen Tinkus (sündinud 28. mail 1988 Pärnus) on Eesti sõudja, Kristiina Tinkuse õde. 179 cm, 69 kg.
Párose piirkonnaüksus
Haldusjaotus
Párose piirkonnaüksus jaguneb 2 vallaks. Need on:
pisi|150px|left|Párose piirkonnaüksuse vallad
Helen Tinkus
Lõpetas 2007 Pärnu Koidula gümnaasiumi ja 2012 Lõuna-California ülikooli, USC(USA). Töötanud a-st 2017 Nordea Bank AB Eesti filiaalis krediidianalüütikuna.
Tegeles 1998–2000 Eva Kuninga juhendamisel kergejõustikuga, sõudma hakkas 2002 Ulvi ja Roman Lutoškini rühmas.
Saavutused
Sõudeliidu parim juunior (U-23) 2007.
Klaasmägi
Klaasmägi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Klaasmägi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Glasberg (Paasvere vallas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Klaasmägi Eestis 10 mehel ja 10 naisel.
Nikolai Suursööt (näitleja)
Nikolai Suursööt (aastani 1934 Nikolai Ponomarjov; 12. märts 1899 Orenburgi kubermang – 22. november 1943 Ussollag, Molotovi oblast, Venemaa) oli eesti laulja (bass).
Ta sündis Voskressenskis Orenburgi kubermangus insener Nikolai Ponomarjovi pojana. Ta lõpetas aastal 1917 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja aastal 1920 sõjakooli, õppis aastatel 1917–1919 Petrogradi polütehnikumis, teenis aastal 1919 Nikolai Judenitši Loodearmees ja aastani 1921 Eesti armees. Laulmist õppis ta Nikolai Sternbergi ja Armanda degli Abbati-Campodonico juures.
Ta laulis aastast 1923 Estonia teatri kooris, aastatel 1927–1938 oli samas solistiks, hiljem esines külalisena. Ta on tegutsenud kammer- ja oratooriumilauljana.
Arreteeriti NKVD poolt 27. juunil 1941 Tallinnas, mõisteti tribunali poolt § 58-10 8 aastaks vangilaagrisse. Viibis Krasnojarski krais Kraslagis, seejärel Molotovi oblastis Ussollagis, kus ta ka 1943 suri.
Isiklikku
Tema vend Vladimir Suursööt oli arst, venna Mihkli poeg Nikolai Suursööt oli Rootsis arhitekt ja õigeusu preester.
Kuuluvusvajadus
Kuuluvusvajadust peetakse üheks fundamentaalsemaks vajaduseks, mis ajendab inimesi sõlmima ja hoidma kestvaid, positiivseid ja olulisi interpersonaalseid suhteid. Soov olla teistega sotsiaalselt seotud on inimesele eluliselt oluline, kuna tagab heaolutunde. Mitmed uuringud on näidanud, et inimesed, kel on puudu positiivsest kontaktist teistega, võivad kogeda ärevust, üksindust, olla depressiivsed ja vihased.
Enamasti on uuringutes pööratud tähelepanu emotsionaalse info jagajatele, kuid antud artiklis võetakse vaatluse alla see, mis motiveerib inimesi kuulama teiste lugusid emotsionaalsetest läbielamistest. Hackenbracht ja Gasper (2013) viisid üliõpilaste seas läbi uuringud, testimaks kuuluvuse hüpoteesi (belongingness hypothesis): just inimese kuuluvusvajadus motiveerib teda kuulama lugusid sõprade emotsionaalsetest läbielamistest, samas ei olnud sellist mõju informatiivsetel või kirjeldavatel lugudel. Artiklis kirjeldatud uuringud näitavad, et mida suurem oli kuuluvusvajadus, seda enam sooviti kuulata emotsionaalsemat infot
Meetodi kirjeldus ja tulemused
Esimeses uuringus andsid osalejad oma hinnangu 10 väitele, mis kajastasid, mida inimene vestluses oma sõbraga kuulab. Väited jagunesid oma sisu poolest kaheks: emotsionaalse versus mitteemotsionaalse informatsiooni kuulamine.
Väited emotsionaalse info kuulamise kohta: Väited mitteemotsionaalse info kuulamise kohta: Seejärel mõõdeti inimese kuuluvusvajadus "kuuluvusvajaduse skaalal’" (NTBS – Leary, Kelly, Cottrell, Schreindorger, 2008), millega mõõdetakse indiviidi kuuluvusvajaduse tugevust selliste konstruktide kaudu nagu soov kuhugi kuuluda, üksindus, sotsiaalne ärevus ja tundlikkus tõrjuvuse suhtes.
Saadud vastuste teisendamisel saadi kinnitus kuuluvuse hüpoteesile: mida suurem on inimese kuuluvusvajadus, seda rohkem kuulab ta sõprade emotsionaalseid läbielamisi.
Teise uuringuga taheti välja selgitada, kas ka kuulaja tuju omab rolli oskuses sõbra emotsionaalset läbielamist kuulata. Selleks paluti osalejatel 5 minuti jooksul kirjutada hiljutisest sündmusest, mil nad tundsid end sotsiaalselt kõrvalejäetuna, kogesid ebaõnnestumist või tundsid end situatsioonis neutraalse või ükskõiksena.
Pärast seda hindasid uuringus osalejad viiepunktiskaalal, kui hästi (rõõmsameelne, entusiastlik, õnnelik, meeldiv) ja halvasti (masenduses, alanenud meeleolu, kurb, ebameeldiv) nad end tundsid: 1 (mitte üldse) – 5 (üliväga). Lisaks andsid osalejad hinnangu ka oma kuuluvusvajadusele NTBS skaalal ning sellele, kui palju nad tahtsid kuulda oma sõprade emotsionaalseid või mitte emotsionaalseid läbielamisi.
Kolmas uurimus võttis vaatluse alla inimese enesehinnangu aspekti. Uuringu läbiviijad oletasid, et enesehinnang ja kuuluvusvajadus on omavahel seotud ning testisid, kas eelmise kahe uuringu taga võib olla inimese enesehinnang. Sotsiomeetria teooria kohaselt on enesehinnangu funktsiooniks inimese subjektiivne hinnang oma kuuluvusest ning tagasiside tagamine sotsiaalsest kuuluvusest: inimese enesehinnang peegeldab tihti seda, kuidas ta arvab, et teised temast arvavad. Kui inimene arvab endast halvasti, võib ta püüda luua sidemeid kuulamise kaudu, et lahendada negatiivset arvamust iseendast. Kolmandas uuringus lähtuti hüpoteesist: inimese kuuluvusvajadust suurendades (enesehinnangut seejuures vähendamata) suureneb ka tema käitumuslik kavatsus kuulata sõbra emotsionaalseid läbielamisi.
Tulemused kajastasid, et mängust välja jäetud tundsid suuremat kuuluvusvajadust, olid vähem motiveeritud oma sõbra mitteemotsionaalse kogemuse kuulamiseks ning tundsid end negatiivsemalt võrreldes nendega, kes mängus olid osalised. Inimese enesehinnang ega tuju ei ennustanud käitumuslikku kavatsust kuulata sõbra emotsionaalset kogemust.
Kuuluvustunde avaldumine muudes valdkondades ja sarnased eksperimendid
Kuulumist kui nähtust on uuritud seoses mitme eluvaldkonnaga.
Kuuluvustunde puudumine ei pruugi alati panna pingutama ja ennast avama, vaid võib ärgitada tegutsema ka suhteid lõhkuvalt. Isiksuse ja suhete kujunemist mõjutavad sotsiaalsed vajadused. Kui inimene tunneb ärevust, siis ta püüab seda vaigistada või rakendada kaitsemehhanisme. Need kaitsemehhanismid võivad aidata vähendada vahetult tekkinud ärevust, kuid samas võivad tekitada ka pingeid suhetes. Näiteks võib eelkooliealine laps, kes on jäetud vanemate poolt tähelepanuta, jõuda arusaamisele, et löömine ja nügimine on ainuke viis oma vanemate tähelepanu köitmiseks. Samas seesugune käitumine lasteaias võib rikkuda suhted eakaaslaste ja õpetajatega ning viia grupist välja heitmiseni. Ka narrimine ja kiusamine võib olla teatud liiki kaitsemehhanism, mida lapsed ja noorukid kasutavad, kui nende endi kuuluvustunne on ohustatud. Noored võivad kiusata ja ohustada teiste suhteid eesmärgiga kaitsta enda omi ning et tulla toime ärevusega, mis suhetest välja jätmine neis tekitab. Näiteks võib teismeline tütarlaps, kes on pahane kuna temast aasta noorem tüdruk käib kohtamas poisiga, kellest ta ise on sisse võetud, kirjutada solvavaid kommentaare noorema tüdruku suhtlusvõrgustiku Facebook lehel. Selline käitumine võib vähemalt lühiajaliselt maha suruda ärevust, mis on tingitud sellest, kui tuntakse ennast välja jäetuna. Aja möödudes võib kiusaja aga taibata, et ta on läinud liiale, ning teised võivad läbi näha, et tema käitumise põhjuseks on armukadedus.
Kuuluvusvajadus ei ole seotud ainult ühtekuuluvusvajadusega teiste inimestega, vaid võib olla seotud näiteks ka uskumustega aktsepteerivast ja armastavast jumalast. Gebauer ja Maio (2012) uurisid, kuidas kuulumine võib motiveerida jumalasse uskumist. Kuulumisvajadusega manipuleeriti uuringu teise eksperimendi käigus läbi praimimise. Kuulumisvajaduse rahuldamiseks paluti osalejatel mõelda kahe minuti jooksul inimesele, kes on nende suhtes tunnustav ja armastav ning on vajadusel valmis oma abi pakkuma (rahuldatud kuuluvuse seisund) või kujutleda inimest, kes elab naabruses, aga keda lähemalt ei tunta (rahuldamata kuuluvuse seisund). Uurijad lähtusid eeldusest, et ainult armastav ja aktsepteeriv jumal saab rahuldada kuuluvusvajaduse, samas kui tõrjuv ja vihkav jumal mõjub ohustavalt. Kui kuulumisvajadus ei olnud täidetud, uskusid osalejad enam, et jumal on armastav ja vähem, et jumal on tõrjuv.
Üha enam rõhutatakse individualismi ja eristumist massist. Hornsey ja Jetten (2004) on püüdnud vastata küsimusele, kuidas saavutada tasakaal kuuluvustunde ja individualismi vahel ning milliseid strateegiaid selleks kasutatakse? Välja pakutud strateegiaid iseloomustab kaks tegurit: kuuluvuse tase (grupp vs. indiviid) ja eristumise saavutamise viis.
Eristumisvõimalusi:
Eesti õigekeelsussõnaraamat
alt=|pisi|Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018 Eesti õigekeelsussõnaraamat (ÕS) on Eesti Keele Instituudi koostatav sõnaraamat, mis on Eesti Vabariigi valitsuse määrusega kirjakeele normi alus.
Ametlikus suhtluses ja muus keelekasutuses on oluline järgida keelenorme. Igapäevasuhtluses on ÕS ja teisedki normiallikad mõeldud inimestele, kes soovivad järgida hea keelekasutuse tava.
Eesti õigekeelsussõnaraamatud
Igal rahval on oma kirjakeele ühtlustamiseks ja arendamiseks olemas sõnaraamatud, mille üldilme erineb tublisti. Eestlaste põhisõnaraamatuteks on olnud pikemat aega õigekeelsussõnaraamatud.
Eestis on ilmunud järgmised õigekeelsussõnaraamatud:
Õigekeelsussõnaraamatu ajalugu
pisi|253x253px|Jaan Jõgever
"Eesti keele õigekirjutuse-sõnaraamat" (1918)
Kui Eesti Kirjanduse Selts (EKS) 1907. aastal loodi, sai kirjakeele normide kujundamine selle seltsi ülesandeks. 1910. aasta aprillis tegi Jaan Jõgever seltsile ettepaneku hakata koostama "kirjaviisi õpetust ja sõnastikku". 1910. aasta lõpus toimunud kolmel koosolekul lepiti kokku sõnastiku vormis, kuid Jaan Tammemäe koostatud käsikirja sõnasõnaliseks läbiarutamiseks kulus kuus aastat (1911–1917). Selle aja jooksul peeti kokku 167 kolmetunnist istungit. Käsikiri ilmus 1918. aastal.
Raamatut saatis suur menu: trükk müüdi esimeste kuudega läbi ning see võeti ametlikuks keelejuhiks riigi- ja omavalitsusasutustes. Sõnaraamat oli kirjakeele ühtlustaja ja eesti õigekeelsussõnaraamatute teerajaja.
Sõnaraamatust jäeti välja liitsõnad, eerima-verbide kõrvale ilmusid ima-otsetuletised (tapetseerima ja tapeetima, protesteerima ja protestima, süstematiseerima ja süsteemima). Alles jäi us-liide (ateismus, batsillus, fanaatikus, sarkasmus), rohkem oli viimase silbi rõhku ja pikki liiteid (barbaar, seminaar, sanitäär, prokuröör, bakteer, diploom). Eelistati tähti š ja ž tähekombinatsioonidele sh ja zh: šabloon, šahh, tšekk, želatiin, želee. Veel kasutati tähte w, mida 1925. aasta sõnaraamatus enam polnud. pisi|229x229px|Johannes Voldemar Veski|vasakul
"Eesti õigekeelsuse-sõnaraamat" (1925–1937)
"Eesti õigekeelsuse-sõnaraamat" (EÕS) oli EKÕSi II täiendatud ja parandatud trükk. EKÕSi menu oli nii suur, et 1919. aasta algul sai Johannes Voldemar Veski ülesande valmis seada uus trükk. Raamatu põhimõtted arutas läbi selleks moodustatud komisjon aastatel 1919–1920 ja 1922. Otsusest kuni III köite ilmumiseni kulus 18 aastat.
EÕS sisaldas umbes 130 000 märksõna, ohtralt oskussõnavara ning seletatud oli ka vähem tuntud sõnu. Rohkelt oli se-liitumist, mille asemel kasutatakse tänapäeval s-liitumist. Õigekirjutusjuhised EÕSist ei leidnud, sest peale kolme köite oli kavas veel neljaski, mis pidi muu hulgas sisaldama ortograafiareegleid. 1937–1940 tehti ettevalmistusi lisaköiteks, kuid töö jäi Nõukogude sõjalise okupatsiooni ja Elmar Muugi hukkumise tõttu 1941. aastal tegemata.
"Eesti õigekeelsuse-sõnaraamat" oli kirjakeele ühtlustaja, stabiliseerija ja arendaja, esimene õigekeelsussõnaraamat.
"Väike õigekeelsus-sõnaraamat" (1933–1946)
EÕSi koostamise venimise ja käepärase õigekeelsussõnaraamatu puudumine andis 1932. aastal tõuke koostada "Väike õigekeelsus-sõnaraamat" (VÕS). "Väike õigekeelsus-sõnaraamat" oli väike praktiline tarbeväljaanne, millest ilmus kümme trükki (kaht Stockholmi trükki arvestades 12).
Uusväljaande toimetajad Arnold Kask ja Elmar Elisto olid sunnitud lisama ligi 250 nõukogude sõna, mõned uut võimu häirivad sõnad välja jätma ning tähendusseletusi uue korraga kohandama. Tegutseti selle nimel, et jõutaks ühise, üldtunnustatud ja kindlapiirilise kirjakeeleni. VÕS oli tähestikulise järjestusega sõnaraamat, mille märksõnade arv ei ületanud 40 000. Raamat sisaldas lühikesi sõnaseletusi ja õigekirjutusjuhiseid.
VÕSi peeti oma suure populaarsuse tõttu eesti kirjakeele tegelikuks ühtlustajaks.
"Suur õigekeelsus-sõnaraamat" (1948)
Teise maailmasõja lõppedes hakati ühistööna tegema suurt terviklikku õigekeelsussõnaraamatut. Esialgse plaani järgi pidi see tulema mahukam kui EÕS ning ilmuma vihikute kaupa. Käsikirja koostajateks olid Arnold Kask ja Erich Raiet, viimistlejaks Johannes Voldemar Veski. Tegu oli esimese ÕSiga, mida hakati koostama Keele ja Kirjanduse Instituudis.
Töötati välja uus muuttüübistik 115 tüüpsõnaga. Koostamisel toodi esile otstarbekust, järjekindlust ja rahvakeelsust, aga suuremaid muudatusi ei toimunud.
"Suure õigekeelsussõnaraamatu" (SÕS) tegemine jäi 1951. aastal pooleli sõna kobrasrott juures. Põhjuseid oli mitmeid: Arnold Kask ja Johannes Voldemar Veski olid koormatud ülikoolitööga, poliitiline olukord oli ebasoodne, oli vähe materjali sõnavara muutumise, eriti oskussõnavara kohta. Sõnaraamatu ilmumine oleks edasi lükkunud ja esimesed vihikud kiiresti vananenud. pisi|226x226px|Arnold Kask
"Väike õigekeelsuse sõnaraamat" (1953)
"Väikese õigekeelsuse sõnaraamatu", Keele ja Kirjanduse Instituudi ühistöö koostamist alustati 1951. aastal. Eesmärgiks oli vältida järgmise õigekeelsussõnaraamatu ilmumisega kaasnevat pikka ooteaega. Tööd juhendas Arnold Kask. Sõnaraamatut üritati teha tõepärasemaks ja rahvakeelele vastavamaks, rõhutati kirjakeele ühtsust.
1953. aasta "Väike õigekeelsuse sõnaraamat" (VÕS) sisaldas ligikaudu 36 000 märksõna. Raamatust jäeti kõrvale hulk vajalikke keelendeid, sest need polnud sõjajärgses napis kirjasõnas levinud. Vähendati kiirendatud korras rööpvorme, eriti keeleuuenduslikke vorme.
1953. aasta VÕSis ei leidunud kohanimesid, sest tollal ei oldud kokkulepitud võõrnimede kirjutamises.
"Õigekeelsuse sõnaraamat" (1960)
"Õigekeelsuse sõnaraamat" (ÕS) ilmus 1960. aastal. Raamatus oli umbes 100 000 märksõna, sh rohkesti oskussõnu. Sõnavalik oli eelmise sõnaraamatuga, VÕSiga võrreldes palju mitmekülgsem.
Sõnaraamat sisaldas endiselt III väldet ja palatalisatsiooni. Muuttüübistikus muudatusi ei tehtud ning sõnu seletati põhjalikumalt ja täpsemalt. Kohanimesid võis leida eraldi sõnastikuosa järel. Õigekirjutusreeglite osa täiustati, uudsena lisati raamatusse tähtsamate ladinakirjaliste keelte nimede hääldamise juhised. Sõnaraamatus olid ka vene, kreeka ja hiina nimede ümberkirjutustabelid. Laialt levinud sõnaraamat oli õigekeelsuse tähtis alus 15 aastat.
"Õigekeelsussõnaraamat" (1976)
"Õigekeelsussõnaraamat" (ÕS) ilmus 1976. aastal, aluseks 1960. aasta "Õigekeelsuse sõnaraamat".
1960. aasta ÕSi järel alustati uustrüki koostamist. 10 aastaga olid keelelised muutused olnud nii suured, et algselt plaanitud "Õigekeelsuse sõnaraamatu" teisest trükist sai hoopis uus, iseseisev sõnaraamat.
ÕSi koostajad Rein Kull ja Tiiu Erelt avaldasid sõnaraamatu koostamise ajal (1969–1970) neli suurt artiklit nii üld- kui ka üksikprobleemide kohta, et anda ÕSi normingutele võimalikult lai kandepind ning saada keeleuurijatelt lahendusettepanekuid. Artiklitele ei järgnenud mingeid reageeringuid, küll aga lahvatas kriitika otsekohe pärast ÕSi ilmumist 1977. aasta algul ning kestis kaks aastat. Kriitika hõlmas sõnastiku lisaosa (õigekeelsusjuhiseid) ja morfoloogiat.
Sõnaraamatut anti välja neli trükki kogutiraažiga 100 000, mis arvatakse olevat Eesti väikese rahvaarvu puhul suurim võimalik ÕSide arv.
Sõnaraamatus oli umbes 115 000 märksõna. Üldlaad on peaaegu sama mis 1960. aasta ÕSil. Muudatusi tehti märksõnade seletuste esituses, eelkõige sulgude ja võrdusmärgi kasutamises. Lisati viimase 15 aasta jooksul tarvitusele tulnud sõnu. Välja jäeti vananenud terminid ja vähem olulised liitsõnad, haruldasemad võõrsõnad, samuti pärisnimed ja suurtähtlühendid. Õigekirjutusjuhistest muudeti suure ja väikse algustähe tarvitamise osa.
Sõnaraamat kajastas eesti keele sõnavara muutmist ja arenemist, mõningaid muutusi keelekorraldus- ja normimispõhimõtetes.
"Eesti keele sõnaraamat ÕS 1999"
Järgmine õigekeelsussõnaraamat (ÕS) ilmus 1999. aastal ja jätkas ÕSide traditsiooni. See oli universaalne sõnaraamat, sisaldades ortograafiat, morfoloogiat, ortoeepiat, sõnamoodustust ja semantikat.
Erinevalt eelmistest ÕSidest näitab ÕS 1999 ka seda, kuidas sõnu lausetes kasutada. Sõnastikus on rohkesti näiteid sõnade hariliku ümbruse, väljendite, rektsiooni jm kohta. Needsamad näited aitavad sõnatähendusest paremini aru saada. Sõnaartikleid on umbes 50 000, mis omakorda sisaldavad rohkesti liitsõnu ja tuletisi, mis on märksõnadena esile toomata. Kokku on sõnu ligi 130 000.
Morfoloogia esitus on 1999. aasta ÕSis uus, selle autor on Henn Saari. Tüüpe on 69 ning iga tüübi esimene tüüpsõna on põhiline, mille põhjal saab kõiki selle tüübi sõnu õigesti käänata või pöörata. Ligi kolmandikus tüüpides on antud täpsustatud alltüüpsõna(d).
Raamatus on kõrvuti seatud eri allkeeli. Keelekasutaja peab tundma ja teadma, mis allkeeles või stiilis ta räägib-kirjutab: kas argikeeles või neutraalkirjakeeles.
Sõnaraamatu lõpus ei ole enam varasemates ÕSides seisnud õigekirjutusjuhiste osa.
1999. aasta ÕSis on esimesed ilmingud keelekorralduse uuenemisest, mis sai alguse 1960. aasta II poolel. Üle 20 aasta tagasi ilmunud "Õigekeelsussõnaraamatuga" võrreldes oli tehtud suur samm käskivalt normimiselt suunava ja soovitava normimise suunas.
Sõnaraamatu kirjutamisel kasutati kõike, mida eesti keele uurimisel oli tol ajal pakkuda ja mida raamatu tegijad jõudsid läbi töötada. Aluseks võeti ÕS 1976 ja "Eesti kirjakeele seletussõnaraamat".
"Õpilase ÕS" (2004)
20. sajandil oli koolidele mõeldud sõnaraamatuid ainult üks – Elmar Muugi "Väike koolisõnaraamat", mis valmis 1938. aastal, kuid pärast mahuka 1999. aasta ÕSi ilmumist tekkis vajadus väiksema koolisõnaraamatu järele. Õpilase ÕS (ÕÕS) ei sarnanenud vormi poolest ühegi varasema ÕSiga, esitamiseks valiti kergeim kuju: iga märksõna algab uuest reast. Sellise vormiga sõnaraamatut said õpilased kasutada juba algkoolis. Õpilase ÕS andis lihtsas vormis edasi normikirjakeele kõige olulisema info, mis tuli omandada igal keeleõppuril.
ÕÕS esitab eesti kirjakeele tuumsõnavara, mille kohta käivad üheselt mõistetavad kirjutus-, hääldus-, käänamis-, pööramis-, sõnamoodustus- ja tähendusnormid. Raamatust puudub tüüpsõnastik. Käändsõnade puhul on antud ainsuse nimetav, omastav ja osastav kääne, omadussõnadel ka võrded. Kaane sisekülgedel on vormimoodustustabelid.
"Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2006"
"Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2006" on "Eesti keele sõnaraamatu ÕS 1999" uuendatud väljaanne, jätkates 1918. aastal alustatud eesti õigekeelsussõnaraamatute traditsiooni.
Raamatu kõrval valmis esmakordselt sõnaraamatu elektrooniline versioon. vasakul|pisi|182x182px|Eesti keele sõnaraamat ÕS 2013
"Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2013"
"Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2013" on "Eesti õigekeelsussõnaraamatu ÕS 2006" uustrükk, jätkates eesti õigekeelsussõnaraamatute ligi saja-aastast traditsiooni. Tänapäeva keele sõnaraamatuna esitab ÕS 2013 21. sajandi alguse keelt. Suunava ja soovitava sõnaraamatuna kirjeldab keelekasutust, annab hinnanguid, mis on hea ja mis halb keel. Normatiivse sõnaraamatuna esitab ÕS 2013 kirjakeele norme, on kirjakeele normi alus. Raamatu kõrval valmis sõnaraamatu veebiversioon.
Kirjakeele sõnaraamatuna hõlmab ÕS 2013 kirjakeele sõnavara, vähemal määral nii koha- kui ka sotsiaalmurrete sõnavara.
Lisati 2000 uut sõna märksõnadena või sõnaartiklite sees liitsõnade ja tuletistena ning jäeti välja aegunud keelendid. Täiendati sõnaseletusi, sh lisati nii oma- kui ka võõrsõnade uudistähendusi ja täpsustati märgendeid. Korrastati ja värskendati näitestikku, et see kirjeldaks paremini märksõnade tähendust ja lausesse sobitumist. Välja vahetati muuttüübistik, et kõigis Eesti Keele Instituudi sõnastikes oleks see ühesugune. Muuttüübistiku looja oli Ülle Viks. pisi|Maire Raadik, üks ÕS 2018 koostajatest|230x230px
"Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018"
2018. aastal tuli välja uus õigekeelsussõnaraamat, millega tähistati 100 aasta möödumist esimese ÕSi ilmumisest.
Koos ÕSiga ilmus ka veebipõhine õigekeelsuskäsiraamat, mis ühendab omavahel sõnaraamatu, õigekirjareeglid ja keelesoovitused.
ÕS veebis
ÕS on alates 2013. aastast kõigile soovijatele kättesaadav veebiaadressil https://www.eki.ee/dict/qs. Sisult oli ÕS veebis algul paberväljaandega identne, kuid pakkus rohkem otsinguvõimalusi. Alates 2018. aastast on veebiväljaannet jooksvalt mõnevõrra täiendatud.
Sõnaraamatu veebiversioonis on paberversiooniga võrreldes tehtud mõned vormilised muudatused :
Järgmine ÕS on plaanitud ilmuma 2025. aastal. Veel ei ole teada ÕS 2025 avaldamisviis. See sõltub muuhulgas võimalikust üleminekust e-eksamitele. Veebis avaldamise korral ei ole välistatud ka avaldamistsükli lühendamine, st järgmise ÕSi ilmumine varem kui 2025.
ÕSi koostamise põhimõtetest
1976. ja 1999. aasta ÕSi vahele jäänud 23 aasta jooksul kogunes hulk normingumuudatusi. Viimased kolm ÕSi on ilmunud seitsmeaastaste vahedega, mille jooksul jõuab nii sõnavaras kui ka normingutes toimuda piisavalt muutusi, et neid uues trükis kajastada.
Osa sõnu saab ÕSis omaette märksõnaartikli, osa illustreerib märksõna eri tähendusi või liitmis- ja tuletusvõimalusi. Sõnastikku võetakse sõnu, mis tähistavad uusi tähtsaid mõisteid, nt 2013. aasta ÕSis sõnad abikõlblik, asendustegevus, idufirma, kiirlaen, mugavustsoon, nutitelefon, tahvelarvuti.
Enamik uusi sõnu on liitsõnad, kuid on ka võõr- ja tsitaatsõnu. Uuemate inglise tsitaatlaenude hulk ÕSis on väike, sest kui uued laenud tulevad peale, kaovad osa vanu eest ära. Mõnel juhul vahetab tsitaatsõna välja võõrsõna ehk mugand (snacks on snäks või eestipäraselt näksid; puzzle on pusle või eestipäraselt killumäng).
ÕSi koostajad puutuvad sõnaraamatu kasutajatega kokku keelenõuandetööd tehes. Keelenõuküsijad kannavad oma küsimustega kokku materjali, mida nad sooviksid ÕSis näha, ning jagavad oma tähelepanekuid selle kohta, mis võiks olla teisiti või paremini.
Abiks ÕSi kasutamisel
pisi|291x291px| Abiks ÕSi kasutamisel Märksõnad on ÕSis esitatud tähestikulises järjestuses. Märksõna kohta on esitatud järgmist infot: Neid osi ei ole igas sõnaartiklis. Märksõnade iseloomustamisel on püütud esitada eelkõige seda, mida keeletarvitaja võiks sõnaraamatust otsida.
Orgaaniline analüüs
Orgaaniline analüüs on analüütilise keemia haru, mis tegeleb orgaanilise aine koostise kindlakstegemise või orgaaniliste ühendite identifitseerimisega kasutades keemilisi ja füüsikalisi meetodeid.
Orgaanilise analüüsi eesmärgid puudutavad kas ühte, mõnd (näiteks ainete klassi) või kõiki aine komponente ja eesmärgid võivad olla järgmised:
Orgaanilise analüütilise põhilised meetodid jagunevad:
Tundmatute ainete analüüs kulgeb paljudel juhtudel järgmises reas: 1) proovi ettevalmistamine, 2) proovi kromatografeerimine ja/või 3) komponentide spektroskoopiline määramine ning 4) tulemuste töötlemine.