cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lendliis
1941–1945 andis USA kahepoolsete kokkulepete alusel laenuks ja rendile relvi, lahinguvarustust, laskemoona, laevu ja muid veovahendeid, toor- ja toiduaineid, seadmeid, patente, kokku 50 miljardi dollari väärtuses (sellest Briti impeeriumi maadele umbes 31 miljardi dollari, Nõukogude Liidule umbes 11 miljardi dollari väärtuses). Sõja ajal hävinut ja kasutatut ei tulnud hüvitada. Lendliisi alusel sai USA oma partnereilt omakorda ligikaudu 8 miljardit dollari väärtuses teenuseid ja kaupa. Aastal 1972 oli Nõukogude Liidul maksmata veel 722 miljonit dollarit lendliisi võlgadest.
Viited
pisi|
Jeziaryšča
Jeziaryšča, ka Aziaryšča (poola keeles Jezieryszcze või Ozieryszcze) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Haradoki rajoonis, samanimelise järve edelakaldal. Läbi alevi voolab järvest alguse saav Obali jõgi. Asulast kilomeetri kaugusel asub Venemaa piir.
Asulat läbib raudteeliin Viciebsk-Nevel, lisaks läbib asulat Viciebskist Neveli ja Pihkva suunas viiv maantee Jeziaryščas asuvad põhikool, laste spordikool, kultuurimaja, raamatukogu. Tegutsevad hotell ja restoran. Alevis on toiduainete tööstus ja Garadoki puidutööstuse filiaal.
Ajalugu
Jeziaryščat mainitakse esimest korda XIV sajandi lõpus, mil suurvürst Algirdas sealsed maad oma naisele Tveri Uljanale andis ja see sinna kiriku rajas. Järve kaldale rajati kindlus, enne Liivi sõda rajas suurvürsti esindaja A Valovič uue kindluse, mille vene väed aastal 1564 hõivasid. Aastal 1583 asula vabastati ja kolm aastat hiljem sai Jeziaryščast alev. Aastast 1772 esimese Poola jagamise tagajärjel Venemaa koosseisus. XIX sajandi algul kaotas asula alevi õigused, kuigi asula nimesse jäi sõna alev alles (Езярышча-Мястэчка). XX sajandi algul rajati raudtee ja selle ümber hakkas kujunema uus asula, mida kutsuti lihtsalt Jeziaryšča. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Vanas Jeziaryšča asus sõjaväeosa. Teises maailmasõjas kaotas elu 2974 kohalikku elanikku. Asulad liideti aastal 1957 ametlikult üheks aleviks.
LATAM Airlines Group
LATAM Airlines Group S.A. on Tšiili õiguse alusel asutatud Lõuna-Ameerika lennufirma, mille peakorter asub Santiagos Tšiilis ja tütarettevõtted on Argentinas, Brasiilias, Colombias, Ecuadoris, Paraguays ja Peruus.
Aalto-2
Aalto-2 oli Soome teaduslik nanosatelliit, mille ehitasid Helsingi Aalto Ülikooli tudengid. See oli Soome esimene satelliit.
Aalto-2 ehitati koos Aalto-1 satelliidiga, mis startis keerulisema konstruktsiooni tõttu hiljem. Aalto-2 pardal oli Oslo Ülikooli ehitatud teadusseade, millega oli võimalik uurida termosfääri.
Aalto-2 startis 18. aprillil 2017 kosmoselaeva Cygnus pardal, mille viis kosmosesse kanderakett Atlas V. Cygnus viis satelliidi Rahvusvahelisse Kosmosejaama, kust see 25. mail orbiidile lasti. Aalto-2 esimene signaal tuvastati samal päeval Jaapanis. 29. mail tekkisid Aalto-2 signaalis häired ning satelliit restartis ennast. Pärast seda signaal kadus ja katsed sidet satelliidiga taastada ebaõnnestusid.
Aalto-2 sisenes Maa atmosfääri veebruaris 2019 ja põles ära.
M18 Hellcat
M18 Hellcat on USA-s toodetud tankihävitaja, mis oli kasutuses Teises maailmasõjas.
Nimi Hellcat tulenes sellest, et tootja Buick oli ehitanud sõja aja kõige kiirema roomikmasina ja sümboliseeris seda vastava nimega. M18 üliõhuke soomus tasakaalustati tanki kiirusega ning vastased ei jõudnud tihti oma torni piisavalt kiiresti keerata, et tanki tabada.
Denzil Douglas
pisi| Denzil Llewellyn Douglas (sündinud 14. jaanuaril 1953 Saint Paul Capisterre'is) on Saint Kittsi ja Nevise poliitik, kes oli 6. juulist 1995 kuni 18. veebruarini 2015 Saint Kittsi ja Nevise peaminister.
Ta on alates 1989. aastast Saint Kittsi ja Nevise Tööpartei esimees.
Denzil Douglas õppis Lääne-India ülikoolis arstiteadust ning avas seejärel 1986. aastal arstipraksise.
16. veebruaril 2015 toimunud parlamendivalimiste järel, mille Tööpartei kaotas, moodustas uue valitsuse erakonna Team Unity esimees Timothy Harris.
Peeter Riives
Peeter Riives (ka Peeter Riwes ); 21. jaanuar vkj 1874 Pangodi mõis, Nõo kihelkond – 12. märts 1925 Tallinn) oli Eesti omavalitsuspoliitik (Tartu maakonnavalitsuse esimees).
Peeter Riwes sündis Nõo kihelkonnas Pangodi mõisas mõisarentniku pojana.
Õppis Kammeri külakoolis, Kambja kihelkonnakoolis ja Tartu reaalkoolis ning Tartu gümnaasiumis. Tartu kreiskooli lõpetamise järel õppis Tartu Ülikoolis usuteadust, seal astus ta ka Eesti Üliõpilaste Seltsi.
1902. aastal, pärast ülikooli lõpetamist, asus Venemaale, kuid mitte kirikuõpetajana, vaid saksa keele õpetajana. Töötas saksa keele õpetajana Varssavis Suvorovi-nimelises kadettide korpuses, siis Vilno gümnaasiumis, Orjolis ja viimaks Peterburis.
Pärast Vene revolutsiooni naasis Riives Eestisse, kus töötas tööstuses ja kaubanduses ning seejärel ostis Kuremaal Malda talu.
1921. aasta algul valiti ta Tartu maakonnanõukogu liikmeks põllumeeste rühma poolt ja astus Tartu maakonnavalitsuse esimehe ja toitlusosakonna ning hiljem majandusosakonna juhataja kohtadele. Teise maakonnanõukogu valimiste järel 1923. aastal sai ta teist korda Tartu maakonnavalitsuse esimeheks.
Peeter Riives oli ka Eesti Omavalitsuste kinnitusseltsi „Oma" kauaaegne juhatuse liige ja abiesimees, A/S „Teguri" juhatuse esimees, Tartumaa kaitsemaleva pealiku abi, OÜ Tartu Piimatööstuse asutaja liige ja juhatuse esimees, Tartumaa Panga nõukogu liige, T. E. majanduse ühisuse nõukogu liige.
Eesti Lihaliit
Eesti Lihaliit oli aastal 1989 asutatud mittetulundusühing, mis koondas enda alla loomakasvatussaaduste tootjaid, töötlejaid ja kaubastajaid.
Liit korraldas mitmeid toiduainevõistlusi, nt "Parim jaanitoode" ja "Parim jõulutoode".
Eesti Leivaliit
Eesti Leivaliit on aastal 1989 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab Eesti leivatootjaid ja nende koostööpartnereid.
Oma tegevuses nt liit jälgib ja suunab eriti Eesti pagari- ja kondiitritööstuse arengut, esindab oma liikmeid valitsusasutustes, tõstab ja tagab pagari- ja kondiitritoodete kvaliteeti ja konkurentsivõimet, teeb koostööd Euroopa Liidu jt asjassepuutuvate välismaiste ühendustega, säilitab ja rohkendab Eesti rukkileivakultuuri.
Darja Saar
pisi|Darja Saar 2016. aastal teisel Arvamusfestivalil Narvas Darja Saar (sündinud 13. juunil 1980 Sinimäel) on Eesti iluvõimleja, sporditegelane, meediajuht ja produtsent.
Elulugu
Aastatel 1987–1994 õppis Semej 19. keskkoolis (Kasahstan) ning lõpetas 1998 Narva Kreenholmi Gümnaasiumi. Seejärel õppis 1998–2008 Tallinna Ülikooli riigiteaduste instituudis ja kaitses sotsiaalteaduste magistri kraadi tööga "Fokuseerivate sündmuste roll valdkonnapoliitika kujundamisel". 2010 lõpetas Eesti Diplomaatide Kooli.
Oli 2003–2004 Eesti eksami- ja kvalifikatsioonikeskuse lektor (kursused "Eesti valitsemisstruktuurid", "Kohalik omavalitsus"); 2005–2006 Tallinna Ülikooli Riigiteaduste instituudi projekti "Nordic-Baltic-Russian PhD Network of Democratic Governance" projektijuht. Töötanud 2003–2008 Eesti Poksiliidu peasekretärina. Aastatel 2009–2010 oli ta Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse projektijuht.
Aastatel 2010–2015 oli ta SA Entrum juhatuse liige, tegevjuht ja Eesti Energia noorte ettevõtlikkuse arenguprogrammi ENTRUM eestvedaja.
Aastatel 2015–2018 oli ta telekanali ETV+ peatoimetaja.
2018–2019 tegutses moebrändide eksperimentaalplatvormi Creative Narva projektijuhina. PÖFF Industry TV Beats Forum projektijuhina ja ajakirja JANA peatoimetajana.
Alates 2019 PÖFF kõrvalfestivali KinoFF peaprodutsent ja programmijuht.
Multimeediasarja "Poleteli!" produtsent ja saatejuht (2014–2015), komöödiasarja "Lasnagorsk" tegevprodutsent (2018), Balti riikide talendisaate "Bravo!" peaprodutsent (2018–2019).
2006–2015 Eesti Olümpiaakadeemia juhatuse liige. Alates 2013 Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni (BPW Estonia) liige ja alates 2017 Narva loomeinkubaatori OBJEKT nõukogu liige.
Spordisaavutused
Kahekordne Eesti meister rühmkavas (1996 ja 1997). Eesti koondise liige.
Aasia MV juunioride 4. koht rühmkavas 1994 (Seoul, Lõuna-Korea). Kasahstani juunioride koondise liige.
Saeveski järv
Saeveski järv (ka Vihula Saeveski järv või Saeveski paisjärv) on paisjärv Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vihula külas.
Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1056 m.
Järve läbib Mustoja. Järvest ülesvoolu asub Vihula veskijärv.
Seljaküla (Lihula)
Seljaküla oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Hälvati küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Lihula kihelkonda.
Umbes 1939 moodustati Lihula asundusest Seljaküla ja Ojaküla, mis mõlemad 1977 liideti Hälvati külaga.
Heinrich Märtens
Johann Heinrich Märtens (5/17. märts 1802 Adavere mõis – 14/26. veebruar 1857 Pärnu) oli Liivimaa vaimulik.
Tema isa oli mölder Peter Johann Märtens.
Ta õppis 1819–1823 (grad. stud.) Tartu ülikooli usuteaduskonnas, 1825–1826 täiendas end Berliinis. Korporatsioon Livonia asutajaliige.
Ta oli õpetaja Bērzaine gümnaasiumis, 1828–1833 koduõpetaja Põltsamaal, 1834 Kuressaare kreiskoolis, 1834–1849 Pärnu kreiskoolis. Ta oli Pärnu Nikolai koguduse diakon 1835–1846, ülemõpetaja 1846–1854.
Võlvnutt
Võlvnutt (Cuphophyllus) on šampinjonilaadsete seltsi limanutiliste sugukonda kuuluv seeneperekond.
Hannoveri provints
Austria-Preisi sõja ajal püüdis Hannoveri kuningriik koos mõne teise Saksa Liidu liikmesriigiga säilitada neutraliteeti. Pärast Hannoveri poolthääletamist liidu vägede mobiliseerimiseks Preisimaa vastu 14. juunil 1866 nägi Preisimaa seda kui põhjust sõda kuulutada; Hannoveri kuningriik oli peagi löödud ja Preisimaa poolt annekteeritud. Troonilt tõugatud Hannoveri dünastia vara kasutas Otto von Bismarck jätkuva Ludwig II vastase sõja rahastamiseks.
Aastal 1946 taasasutas briti sõjaline administratsioon Hannoveri riigi, mis kattus endise Hannoveri kuningriigi territooriumiga; kuid Saksa juhtkonna õhutusel ühendati see aasta jooksul koos Oldenburgi, Braunschweigi ja Schaumburg-Lippe riikidega uueks Alam-Saksi liidumaaks, mille pealinnaks sai Hannover.
Hannoveri piirkonnad
thumb|left|Kuus Hannoveri piirkonda Hannoveri provints jagati kuueks piirkonnaks, mida algul kutsuti Landdrostei, ja mis 1. aprillil 1885 reorganiseeriti Preisi standardi järgi valitsuspiirkonnaks (Regierungsbezirk). 1) Aurich 2) Osnabrück 3) Stade 4) Lüneburg 5) Hildesheim 6) Hannover
Eesti Arheoloogide Liit
EArL juhatusse kuulub viis liiget: Kristjan Sander, Heiki Valk, Arvi Haak, Monika Reppo ja juhatuse esimees Ulla Kadakas.
Szczyrk
Szczyrk sai linna staatuse 1973. aastal.
Bulgaaria Õigeusu Kirik
Bulgaaria Õigeusu Kirik (bulgaaria keeles Българска православна църква) ehk Bulgaaria Patriarhaat (bulgaaria keeles Българска патриаршия) on üks autokefaalsetest õigeusu kirikutest. Autokefaalia ehk täieliku kirikliku iseseisvuse sai Bulgaaria Õigeusu Kirik esimest korda 870. aastal, teist korda 1235. aastal ja kolmandat korda 1945. aastal.
Szczyrk
Sport
2012. aasta septembris toimusid Szczyrkis IPF-i noorte ja juunioride maailmameistrivõistlused jõutõstmises.
Bulgaaria Õigeusu Kirik
Bulgaaria kiriku ajalooline kanooniline territoorium on Bulgaaria. Kiriku liturgilised keeled on kirikuslaavi keel ja bulgaaria keel.
Szczyrk
Sport
2018. aasta augustis peetakse Szczyrkis rahvusvaheline kabeturniir 100-ruudulisel laual, mis on ühtlasi rahvusvahelise kabe maailmakarika sarja üks etappe.
Bulgaaria Õigeusu Kirik
Kirikupea kannab Kogu Bulgaaria patriarhi tiitlit ja tema residents asub Bulgaaria pealinnas Sofias. Alates 2013. aastast on Bulgaaria kirikupea Neofit.
Kiriku kõrgeim võimuorgan on Püha Sinod, mis koosneb eesistujast, kelleks on kirikupea, ning tegevpiiskoppidest (metropoliitidest).
Ajalugu
Kristluse ajalugu Bulgaaria aladel ulatub tagasi vähemalt 1. sajandisse. Neljandaks sajandiks oli piirkond valdavalt kristlik. Olukord muutus kuuendal ja seitsmendal sajandil, mil piirkonda asusid slaavlased, ent üheksandaks sajandiks olid nemadki valdavalt kristlased. Autokefaaliale pani aluse aga khaan Boris I ristimine aastal 865.
Boris I uskus, et kiriku autokefaalsus tuleb Bulgaaria prestiižile kasuks ja nii laveeris ta tükk aega Konstantinoopoli ning Rooma vahel, kuni viimaks Konstantinoopoli patriarh sealsele kirikule autokefaalia andis. Kiriku keskuseks kujunes Pliska. Sealsele liturgiale panid aluse Kyrillos ja Methodios; aastal 1893 lasi Boris I kreeka vaimulikkonna maalt välja saata ja asendas kreeka keele kirikus kirikuslaavi keelega. Tegemist oli esimese autokefaalse slaavi kirikuga.
10. sajandil võitsid bulgaarlased korduvalt Bütsantsi vägesid, mistõttu sealne kirikupea kuulutati aastal 919 patriarhiks. Ametlikult sai ta patriarhi staatuse siiski aastal 927, mil seda tunnustas ka Konstantinoopoli patriarh. Patriarhide residentsiks oli ametlikult Preslav, kuigi reaalselt resideerisid sealsed patriarhid pigem Drastaris.
Kui tekkis teine Bulgaaria tsaaririik, rajati seal esimese tsaaririigi eeskujul autokefaalne kirik keskusega Veliko Tǎrnovos. Tsaar Kalojan laveeris Boris I eeskujul tükk aega Konstantinoopoli ning Rooma vahel, kuni viimaks Innocentius III tunnistas sealset kirikupead. Seejärel allus Bulgaaria kirik ligi kolm aastakümmet Rooma paavstidele. Olukord muutus aastal 1235, mil lampsakoses kogunenud kirikukogu tunnustas bulgaarlaste kirikupead taas patriarhina. Aastal 1346 tunnistas omakorda Bulgaaria kirik Serbia Õigeusu Kiriku kirikupead patriarhina.
Aastal 1393 vallutasid maa türklased. Patriarh pagendati ja kiriku struktuurid lõhuti. Sealne kirik allutati Konstantinoopoli patriarhile ja nii säilitas autokefaalia üksnes Ohridi peapiiskopkond, mis likvideeriti aastal 1767 ja allutati samuti Konstantinoopoli patriarhile.
Aastal 1850 algas Bulgaaria aladel sihipärane võitlus, kõrvaldamaks kiriku juhtkonnast kreeka vaimulikud. Kümne aastaga õnnestus neil kreeklased maa põhjaosast välja tõrjuda, mis tähendas faktilist eraldumist Konstantinoopoli patriarhi võimu alt. Aastal 1870 tunnistasid seda ka türklased, kuulutades sealse kiriku iseseisvaks ja andes sellele nimeks Bulgaaria eksarhaat. Aastal 1874 liitusid sellega ka Skopje piiskopkond ja Ohridi piiskopkond. Selle kiriku vikaarid tegutsesid ka maa lõunaosas, kattes nii faktiliselt kogu bulgaarlaste ala.
Kui aastal 1877 puhkes Vene-Türgi sõda, pagendati eksarh Ankarasse. Järgmise eksarhi residentsiks oli Istanbul, aastast 1913 aga Sofia. Aastal 1915 eksarh suri ja kirikupea jäi valimata.
Bulgaaria kiriku autokefaalia taastati taas aastal 1945. Aastal 1953 valiti kirikule taas patriarh. Aastail 1947–1949 kannatas kirik kommunistlike võimude tagakiusamise all, mitmed vaimulikud tapeti ja eksarh Stefan pagendati maalt. Hiljem tegid aga kirik ja kommunistid koostööd; kommunistlik režiim toetas patriarhaadi taastamist ja tunnistas selle piiridesse kuuluvateks ka Põhja-Makedoonia ning Kreeka Traakia alad.
Kiriku struktuur
pisi|Bulgaaria Õigeusu kiriku piiskopkonnad
Bulgaaria Õigeusu Kiriku jurisdiktsioonis on ligi 2600 kogudust ja 120 kloostri. Kirik jaguneb 15 piiskopkonnaks.
Bulgaaria aladel on kirikul järgmised piiskopkonnad:
Lisaks alluvad kirikule veel kaks piiskopkonda:
Viktor Gurjev
Ta sündis Riias, kuid tuli Esimese maailmasõja ajal Narva, kus mängis rahvapilliorkestrites mandoliini. Ta lõpetas Narvas algkooli ja Tallinna Muusikakooli: aastal 1948 laulu (Made Pätsi klassis) ja aastal 1949 koorijuhtimise erialal (Gustav Ernesaksa klassis) ning aastal 1951 laulmise erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Made Pätsi ja Aleksander Arderi klassis).
Ta mängis aastatel 1937–1940 Tallinnas Vassili Kirillovi (1892–1969) mandoliiniansamblis. Aastatel 1942–1944 kuulus ta džässorkestri solistina Eesti NSV Riiklikesse Kunstiansamblitesse, 1944–1950 laulis ta Riiklikus Akadeemilises Meeskooris. Aastatel 1949–1968 oli ta teatri Estonia solist; ta on esinenud ka Tartu, Helsingi, Riia, Kiievi, Leningradi ja Moskva ooperipubliku ees.
Ühtlasi töötas ta pedagoogina, aastatel 1956–1963 Tallinna Muusikakoolis. Aastatel 1963–1985 töötas ta laulupedagoogina Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, olles aastast 1978 professor, aastatel 1968–1970 oli ta kateedrijuhataja ja aastatel 1970–1982 rektor. Tema õpilased olid Ivo Kuusk, Illart Orav, Anu Kaal, Voldemar Kuslap, Rostislav Gurjev, Arvo Laid, Väino Puura, Eugen Antoni. Kontsertlauljana esitas romansse, eriti populaarseks said estraadi- ja massilaulud duetis Georg Otsaga.
Viktor Gurjev suri 11. oktoobril 1985 Tallinnas ja ta maeti 17. oktoobril 1985 Metsakalmistule.
Narkostrateegia
Riigid üritavad võidelda uimastite kuritarvitamise vastu mitmesuguste strateegiatega. Nõudluse vähendamine hõlmab meetmeid nagu keelupoliitika, trahvimine ja vangistamine narkokuritegude eest, vabatahtlik ja sunniviisiline sõltuvusravi, ühiskondlikud teabekampaaniad ja tugiprogrammid. Pakkumise vähendamiseks keelustatakse välispoliitika toel uimastite tootmiseks kasutatavaid taimi ja aineid ning püütakse avastada ja peatada narkokaubandust. Samuti on riigiti kasutusel uimastikahjude vähendamise strateegiad nagu süstlavahetus süstivatele sõltlastele, asendusravi ja laborid, kus narkootikumide puhtust tasuta testitakse.
Eri jurisdiktsioonides reguleeritakse eri uimasteid eri rangusega. Näiteks heroiin on keelustatud või rangelt reguleeritud pea kõikjal, aga kata ja kodeiin on nii mõneski piirkonnas legaalsed. Üha enam on hakatud liberaliseerima kanepit keelustavaid seadusi.
Rahvusvahelised lepingud
Esimene uimastipoliitikat käsitlev rahvusvaheline leping oli 1912. aasta rahvusvaheline oopiumikonventsioon. Leping jõustus globaalselt 1919. aastal, mil see lisati Versailles' rahulepingusse. Muudetud kujul registreeriti leping Rahvasteliidu lepingute nimekirjas aastal 1928. Muudatuste hulgas oli ka uimastava kanepi ekspordi ja impordi osaline regulatsioon. Eksport keelati riikidesse, mis olid kanepi keelustanud ning import toimus edaspidi ainult selliste riiklike sertifikaatide alusel, mis kinnitasid, et imporditavat kanepit tarvitatakse ainult meditsiinilisel või teaduslikul eesmärgil.
Eelnevate lepingute asendamiseks võeti 1961. aastal vastu ühtne konventsioon narkootiliste ainete kohta eesmärgiga kontrollida globaalset uimastikaubandust ja uimastite tarvitamist. Konventsioon keelas sõltlaste ravimise sõltuvusainega, lubades vaid nende ainete meditsiinilise ja teadusliku kasutamise. Konventsioon ei kirjutanud riikidele ette täpseid uimastiseadusi, vaid kohustas neid vastu võtma oma seadusi lähtuvalt konventsiooni põhimõtetest.
Eesti
Uimastiennetuse valitsuskomisjoni tellimusel valmis 2014. aasta alguses narkootikumide tarvitamise vähendamise poliitika ehk valge raamat. See dokument on aluseks tegevussuundadele narkootikumide kättesaadavuse piiramisel, tarvitamise vältimisel ja sõltlaste ravimisel.
Pirching am Traubenberg
Pirching am Traubenberg on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.
pisi|Kabel ja kuju Pirchingis
Historiograafia
Historiograafia on ajalooteaduse arengut ja meetodeid uuriv teadus või kitsamalt mingi teema (nt valdkonna, piirkonna või perioodi) ajaloolise käsitluse kirjeldus ja analüüs.
Sõna "historiograafia" tuleneb kreeka sõnadest ιστορία (historía; 'ajalugu', 'mineviku uurimine') ja γράφο (graphō; 'kirjutan'). Varauusajal tähendaski "historiograafia" otseses mõttes ajalookirjutamist ja "historiograaf" oli ajalookirjutaja ehk ajaloolane. Ajalookirjutust ennast uuriv teaduskirjandus hakkas arenema 19. sajandil.
Historiograafiaks võidakse nimetada ka kogu ajalookirjandust või mingit osa sellest (nt Eestit puudutav ajalookirjandus).
Ojaküla (Lihula)
Ojaküla oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Hälvati küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Lihula kihelkonda.
Umbes 1939 moodustati Lihula asundusest Seljaküla ja Ojaküla, mis mõlemad 1977 liideti Hälvati külaga.
Hosianna
Hosianna (harvem ka vormina hoosianna; kreeka sõnast hōsanna, mis omakorda heebrea keelest hōšaʿ-nā' 'päästa nüüd!') on heebrealastest juutide ja kristlaste palve- ja tervitushüüd, millega palutakse päästmist ja õnnistust.
Sõna "hosianna" on palvena kasutatud näiteks tervitusena Uue Testamendi evangeeliumides (Mt 21:9, Mk 11:9-10).
Morris (täpsustus)
Morris võib tähendada mitmeid asju, inimesi ja nähtusi.
146 eKr
146. aasta eKr
Heinricus Cornelius Agrippa
Heinricus Cornelius Agrippa (14. september 1486, Köln – 18. veebruar 1535) oli saksa alkeemik ja kirjamees.
Ene Mellov
Ene Mellov (sündinud 28. aprillil 1950) on Eesti filmikunstnik ja nukuvalmistaja stuudios OÜ Nukufilm.
Elulugu
Ene Mellov sündis 28. aprillil 1950. aastal Kehras. Tema isa oli Kehra paberivabriku tootmisdirektor ja ema kondiiter, kes valmistas ka naivistlikke akvarellmaale.
Ta kasvas üles neljalapselises peres: tal oli üks õde ja kaks venda. Mellovil on ka endal neli last.
Lapsepõlves Mellov nukkudega ei mänginud, kuid ta valmistas neid koduse nukuteatri jaoks - tegi ta neid kaltsudest kui ka paberist. Päris esimene isetehtud nukk oli Mellovil meisterdatud 17-aastaselt ja selleks oli lambanahkadest tehtud karu.
Hariduskäik
1968. aastal asus ta õppima ERKIs arhitektuuri, kuigi algne kavatsus oli õppida hoopis sisekujundust.
Ta käis PEDA's harjutamas, et sisseastumiskatseteks ette valmistuda. Katsetel tundis Mellov, et ta pole piisavalt teadlik akadeemilisest joonistamisest nähes, kuidas teised kunstnikud kasutasid niite, et määrata nullpunkte, kuid sellegipoolest õnnestus tal arhitektuuri erialale pääseda.
Tema diplomitööks oli nukuteatri kavand.
Peale ERKI lõpetamist asus Mellov sundsuunamise korras tööle Siseministeeriumisse, kus ta töötas aastani 1976.
Töö Nukufilmis
Nukufilmi stuudiosse sattus ta tööle 1976. aastal läbi Elbert Tuganovi. Tuganov külastas Mellovi ämma, kunstnik Siima Škopi, ning Mellovi meisterdatud mänguasjad avaldasid niivõrd muljet, et Tuganov kutsuski ta stuudiosse. Stuudio asus siis veel Tammneemel, vanas kultuurimajas mere ääres. Seal peeti mesilasi ja kevadel käidi metsas seenel.
Mellovil oli stuudiosse minnes üheks esimeseks proovitööks teha ühe madruse nuku koopia 1974. aasta filmist "Verine John". Meisterdamine tuli tal tema sõnul imehästi välja, valmis täpne koopia, ning selle järgselt võetigi ta ametlikult nukuvalmistajaks. Alustades oli ta ülesandeks teha üksnes nukke, kuid tänapäeval valmistavad stuudios kunstnikud ka ise kõiki dekoratsioone, maalivad, ehitavad - tööjaotus on tunduvalt vabam.
Ta esimene filmiprojekt oli Heino Parsi 1976. aasta "Soss-Sepp" ning seejärel oli Mellov kunstnik 1977. aasta filmi jaoks "Une-Mati Lood I: Jäljed lumel". "Une-Mati" filmide originaalid asuvad Moskvas ning neid kuskilt vaadata hetkeseisuga pole võimalik.
Kuigi Mellov on olnud paljude filmide kunstnik, soovib ta sellegipoolest enim olla hoopis abiks kunstnike ideede teostamisel - näha nende kavandeid ja nukud valmis meisterdada.
Ta on aidanud kaasa mitmete eestlastele tuntud tegelaste filmilinale toomisel, nagu Kunksmoor, Kapten Trumm ja Soss-Sepp.
Viimastel aastatel on töötanud Mellov Nukufilmis suurel arvul nukufilmide loomisel, näiteks "Kapten Morten lollide laeval", "Tiivad", "Teofrastus", "Talv vihmametsas", "Armastusest", "Üks imeline mees", "Kood" ja paljude teiste.
Eesti Looming
"Eesti Looming" oli 4-osaline kirjanduslik koguteos, mis ilmus aastatel 1944–1946. Koguteose kaanekujundus ja sisu sarnanesid ajakirja Looming omadega.
Koguteose esimesed kaks osa ilmusid 1944 Helsingis, kolmas (ilmus 1945) ja neljas osa (ilmus 1946) Stockholmis.
Koguteose väljaandmise eestvedajad olid Karl Ristikivi ja Valev Uibopuu.
Soomes algatatud "Eesti Looming" ei kujunenud ajakirjaks, vaid jäi albumiks kokku oma nelja numbriga.
Lehmja tammik
right|thumb|Tammed Lehmja tammikus.
Paul Ingermann
Paul Ingermann (7. november 1880 Vooru, Tisleri küla, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 2. september 1946 Viljandimaa) oli Eesti poliitik ja Tartu Majaomanikkude Panga nõukogu esimees.
Lehmja tammik
Lehmja tammik on tammik, mis tänapäeval asub Jüri alevikus Rae vallas Harju maakonnas. Tammiku kaitseks moodustati 1960. aastal Lehmja tammiku kaitseala.
Paul Ingermann
Tema tütar Leida Kangilaski (sündinud Ingermann; 1911–1981) oli abielus Ott Kangilaskiga.
Lehmja tammik
Paigaga on seotud mitmes eri teisendis üleskirjutatud usundiline kohamuistend, mille järgi pulmaseltskond muutus tabu rikkumise tõttu tammedeks.
"Wanad tammed Lehmja mõisa ligidal maantee ääres, mis wist wana hiiekoht on. Rahwajutu järele olla need üks pulmaliste selts, keda Wanaisa tammedeks muutnud, sest et nad kirikust laulatuselt tulles seal murul tantsima ja mängima hakanud. Teise jutu järele olla pulmalised kirikust tulles kange tuisuga sinna ära eksinud ja siis iseendid tammedeks sajatanud ja wandunud. Enam neid tammesid ei kaswawat ja ära ei kuiwawat nad ka mitte. Suuremad neist tee ääres öeldakse peigmees ja pruut olewat. Ükskord olla Lehmja mõisa walitseja sealt ühe tamme maha raiuda lasknud, aga herra olnud temaga sellepärast wäga kuri, sest need tammed olla seal juba 200 aastat enne Kristuse sündimist kaswama hakanud. Sellepärast ei tohtida neid keegi maha raiuda."
Viited
pisi|Lehmja tammik kevadel
Morris
Morris on inglise rahvatants, mida tavaliselt saadetakse muusikaga. See põhineb rühma tantsijate rütmilistel sammudel ja tantsufiguuridel. Tavaliselt kannavad tantsijad paljude kuljustega sääriseid ning sageli kasutatakse teisigi abivahendeid, nagu lühikesed kaikad, mõõgad ja rätikud. Vähemal määral esineb ühe-kahe tantsijaga morrisetantse, milles astutakse üle ja ümber põrandale risti asetatud savipiipude.
Ajaloost
Kui palju on inglise rahvatants morris seotud Prantsusmaal, Itaalias ja mujal Euroopas tantsitud moriski- ehk mauritantsudega, kus tantsijad kandsid eksootilisi rõivaid ja musta maski ning kandsid samuti rõivaste küljes rohkeid kuljuseid, selle kohta erinevatel uurijatel erinevad arvamused. Lisaks kokkulangevustele osas tantsuelementides võimaldab moriski ja morrist siduda ühine nimetus, nagu tunnistavad kesk- ja varauusaegsed tantsunimetused eri keeltes: keskinglise Morisk dance, moreys daunce ja morisse daunce, flaami mooriske danse, 15. sajandi saksa Moriskentanz, prantsuse morisques, horvaadi moreška, itaalia ja hispaania moresco, moresca ja morisca. Tänapäevane inglise kirjapilt Morris-dance on esmakordselt teada 17. sajandist. Morris kui nimetus tähendab mauride tantsu, kuid nimetuse valiku otsene põhjus on teadmata. Oletatavasti tuleneb see tantsu ja kostüümide "eksootilisusest".
USA-s on ligikaudu 150 morrisetantsuansamblit. Valdavalt kannavad Austraalia, Kanada, Uus-Meremaa ja Hongkongi morrisetraditsiooni väljarändajad. Üksikuid tantsurühmi leidub teisteski riikides, näiteks Hollandis Utrechtis ja Helmondis Arctic Morris Group Helsingis ja Stockholmis, samuti Küprosel.
Ilukirjanduses ja filmis
Morrist on kajastatud paljudes kirjandusteostes. Kettamaailma romaanides on seda kirjeldanud Terry Pratchett. Morrisest kõnelevad ka 2009. aastal valminud Lucy Akhursti komöödia "Morris: Elu kellukestega" ("Morris: A Life with Bells On") ning 2011. aastal valminud Tim Plesteri ja Rob Curry dokumentaalfilm "Morrise tee" ("Way of the Morris").
Dominika Švarc Pipan
Dominika Švarc Pipan (sündinud 9. juulil 1978 Slovenj Gradecis) on Sloveenia jurist ja poliitik (Sotsiaaldemokraadid).
Dominika Švarc Pipan lõpetas Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna 2003. aastal. Magistrikraadi sai ta London School of Economics and Political Science's. Doktorikraadi poliitikateaduste alal omandas ta Ljubljana ülikooli sotsiaalteaduskonnas 2011. aastal.
10. oktoobril 2021 valiti ta erakonna Sotsiaaldemokraadid aseesimeheks.
Alates 1. juunist 2022 on Dominika Švarc Pipan Sloveenia justiitsminister.
Patricia Neal
Patricia Neal (õieti Patsy Louise Neal; 20. jaanuar 1926 – 8. august 2010) oli USA teatri- ja filminäitleja. pisi|vasakul|Patricia Neal [[Tribeca filmifestivalil 2007. aastal]]
Alex Len
Alex Len (sünninimi Oleksi Len, ukraina keeles Олексій Лень; sündinud 16. juunil 1993 Antratsõtis) on Ukraina elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Washington Wizards.
Karjäär
Enne USA-sse Marylandi ülikooli siirdumist mängis Len hooajal 2010/11 Ukraina kõrgliigaklubis BC Dnipro, kellega võitis 2011. aastal Ukraina karika.
Len valiti 2013. aasta NBA draft 'ist viiendana Phoenix Sunsi, kelle eest mängis ta NBA karjääri esimesed viis hooaega. Neist parimal, 2015/16. hooajal tõi Len Sunsi kasuks keskmiselt 9 punkti ja 7,6 lauapalli mängus.
2018. aasta augustis liitus Len Atlanta Hawksiga, kelle eest tõi pooleteise hooajaga keskmiselt 10,3 punkti ja 5,6 lauapalli mängus, kuni vahetati 2020. aasta veebruaris Sacramento Kingsi.
Rahvuskoondis
Len debüteeris Ukraina koondises 2018. aastal, kui osales 2019. aasta maailmameistrivõistluste valikmängudes.
Riegersburg
Riegersburg on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Kagu-Steiermargi ringkonnas.
pisi|Vaade õhust Riegersburgile
Riegersburgi linnus asub linna kohal künkal.
Kõrges
Kõrges (Collybia) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Joe Engle
Joe Henry Engle (sündinud 26. augustil 1932 Chapmanis Kansases) on Ameerika Ühendriikide endine sõjaväelane, katselendur, aeronautikainsener ja NASA astronaut. Ta on viimane elusolev X-15 programmi piloot.
Engle osales katselendurina X-15 programmis ja valiti 1966. aastal NASA Apollo programmi. Ta määrati missioonile Apollo 17, kuid eemaldati sealt pärast teiste missioonide tühistamist, et Kuule saaks minna geoloog Harrison Schmitt. Engle määrati hiljem Space Shuttle'i programmi ja ta osales Enterprise'i katselendudel. 1981. aastal sai ta missiooni STS-2 komandöriks.
Turismiasjaline
Turismiasjaline on asjaosaline (üksikisik, grupp või organisatsioon), keda mõjutavad turismivaldkonna otsused ja/või kes osaleb külastuselamuse protsessis.
Telelavastus
Telelavastus on filmi- ja teatrikunsti vahenditega televisioonis loodud lavastus. Telelavastuste eelkäijateks on peetud teatrilavastuste teleülekandeid 1940. aastatel Ameerika Ühendriikides, Jaapanis jm.
Turismiasjaline
Peamisteks turismiasjaliste gruppideks on avalik sektor, erasektor, mittetulundusühingud, kohalik kogukond ja külastajad, sh:
Telelavastus
Spetsiaalselt televisioonile kirjutatud näitekirjanduse (telelavastuse aluseks olevate stsenaariumide/näidendite) kui omaette žanri sünni põhjustas televisiooni spetsiifikaga tööpraktika (filmikunstis kasutatava stsenaariumiga lähedane stsenaarium ja sarnased kujundisüsteemi loomise vahendid, mõlemas kasutatav videotehnika jm). Telelavastuste (mis põhinevad televisioonile kirjutatud stsenaariumil või kohandatud üksiknäidendil) eeskujul on hakatud looma ka kas algupäraseid või kirjanduslikel allikatel põhinevaid telesarju. Stuudiot või televisiooni allüksust, kus toodetakse telelavastusi, võidakse nimetada teleteatriks.
Telelavastused ja telelavastuste sarjad Eestis
Esimene eesti teleteatri etendus oli stsenaristi ja lavastaja Leo Martini "Nimekiri" Eduard Vilde samanimelise jutustuse järgi Eesti Televisioonis 1956. aastal. Aastatel 1956–1958 anti eetrisse ligi 20 omalavastust. Esimese algupärase telelavastuse "12 päeva puhkust" (1958, lavastaja Grigori Kromanov) stsenaariumi autor oli näitleja Jüri Järvet.
Esimene eesti lavastatud telesari on Cyril Northcote Parkinsoni "Parkinsoni seadus" I–VIII (1966, lavastaja Virve Aruoja).
Hillar-Vahur Peebu sõnul moodustas lavastuslik tegevus eraldi peatüki televisiooni neis toimetustes, kus see ei olnud põhitööks. Saadetes levisid sellised vormid nagu instseneeritud fakt ja instseneeritud kroonika, illustratsiooniks lavastatud situatsioonid pereelu- ja õigussaadetes või koguni katkendid näidenditest.
58 eKr
58. aasta eKr
Res universitatis
Res universitatis olid Vana-Roomas kindlatele kogukondadele mõeldud asjad, mis kuulusid kogukonnale tervikuna, mitte üksikisikutele, näiteks teatrid, staadionid. Need olid res extra nostrum patrimonium 'väljaspool inimeste eraomandit', nagu ka res publicae 'avalikud asjad'.
Üldiselt jaotati asjad esmalt nendeks, mis allusid jumalikule ja inimlikule õigusele. Inimlikule õigusele alluvad asjad olid kas avalikus või eraomandis. Kõik asjad jagunesid ka kehalisteks ja kehatuteks asjadeks.
Identsus
Identsus ehk samasus (keskaja ladina keele sõnast identitas, mis on tuletatud ladina sõnast idem 'sama', 'seesama') on filosoofias ja loogikas suhe, milles entiteet on iseendaga ja mitte ühegi teise entiteediga (arvuline identsus ehk numeeriline identsus).
Et 'iseenda' mõiste sisaldab varjatult identsuse mõistet ning identsuse selline definitsioon osutub tsirkulaarseks, on osa autoreid soovitanud käsitleda samasust defineerimatu algmõistena.
Arvuline samasus ja kvalitatiivne samasus
Samastust ülal selgitatud mõttes nimetatakse arvuliseks samasuseks ehk numeeriliseks identsuseks.
Traditsiooniliselt on samasuseks nimetatud ja arvulisest samasusest eristatud ka entiteetide kvalitatiivset identsust, mis seisneb omaduste ja suhete (osalises) kokkulangemises.
Identsete eristamatus ja eristamatute identsus
Ühe võimaluse identsust defineerida annab Gottfried Wilhelm Leibnizi sõnastatud printsiip, mille kohaselt identsete entiteetide kõik omadused on samad (identsete eristamatus). Seesama printsiip ümberpööratud kujul, eristamatute identsuse printsiip, sätestab, et samade omadustega entiteedid on identsed. Identsete eristamatuse printsiip on enam-vähem vaieldamatu, eristamatute identsuse printsiip on aga vaieldav. Kas võib olla kaks samade omadustega entiteeti, mis ei ole identsed? Kui omaduste hulka lugeda ka teatud kindla entiteediga identne olemist, siis ei saa. Et aga omaduste arvestamisest identsuse defineerimisel kasu oleks, tuleb sellised omadused vaatluse alt välja jätta, sest muidu tekib definitsioonis tsirkulaarsus. Füüsilisi esemeid saab samastada ja eristada ajalis-ruumiliste suhete kaudu, abstraktsete objektide puhul langeb see võimalus ära ning tekib identsuskriteeriumide probleem. Samalaadne probleem tekib ka Max Blacki kujutletud universumi puhul, mis sisaldab ainult kaht teineteise suhtes sümmeetriliselt asetsevat kerakujulist kvalitatiivsete, st mitte suhetest tulenevate omaduste poolest kokkulangevat füüsilist eset, sest ajalis-ruumilised suhted ei võimalda sel juhul esemeid samastada ja eristada. Leibniz mõtles eristamatute identsuse printsiipi nii, et piisab ka eristamatusest kvalitatiivsete omaduste põhjal. See ei tundu tervemõistuslik ega ole veenev neile, kes Leibnizi filosoofilist positsiooni ei jaga.
Asendatavuse printsiip
Asendatavuse printsiip ütleb, et kui a ja b tähistavad sama entiteeti (st a=b), siis a ja b on iga väitlause sees asendatavad salva veritate, st nõnda, et tõene väitlause jääb tõeseks ja väär vääraks. Üldjuhul see printsiip ei kehti. Näiteks, kui asendada lauses "On paratamatu, et 8 on suurem kui 7" "8" "Päikesesüsteemi planeetide arvuga", saame tõese lause asemel väära lause. Vastuseks seda laadi vastunäidetele kitsendatakse asendatavuse printsiibi kehtivust nn läbipaistvatele kontekstidele. Läbipaistmatu konteksti puhul on asendus riskantne. Praegusel juhul on konteksti läbipaistmatus tingitud sellest, et asendus toimub modaalse operaatori (paratamatuse operaatori) mõjuväljas (skoobis). Gottlob Frege seletab seda nii, et selles kontekstis muutuvad tähistajate (Fregel "pärisnimede" osutused: "Päikesesüsteemi planeetide arv" osutab siin oma tähendusele, mitte tavalisele osutusele. Sarnase mõjuga on näiteks episteemilised operaatorid (näiteks "S teab, et", "S usub, et"). Näiteks Elvi teab, et Koidutähte võib hommikul näha, kuid Elvi ei tea, et Ehatähte võib hommikul näha; ometi Koidutäht on Ehatähega identne. Samuti teab Juhan, et Koidutäht on Koidutähega identne, kuid ei tea, et Koidutäht on Ehatähega identne. Sama lugu on jutumärkidega: "Ehatäht" on seitsmetäheline, "Koidutäht" ei ole seitsmetäheline, kuid Ehatäht on Koidutähega identne. Ent Leibnizi identsete eristamatuse printsiibist ei järeldu asendatavuse printsiip.
Pimemadulased
Klassifikatsioon
Pimemadulaste sugukonda liigitatakse järgmised alamsugukonnad:
Nägemismeel ja silmad
Pimemadulastel on küll kaks silma, kuid neid loetakse peaaegu pimedateks.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Typhlopidae seisuga 30.04.2014.
Identsus
Geachi I-predikaadid ja suhteline identsus
Osutub, et mis tahes teoorias, mida saab väljendada teatud hulga ühe- või mitmekohaliste predikaatide, kvantorite ja tõeväärtusfunktsioonidele vastavate konnektorite abil, on kõik I-predikaadid omavahel (ning järelikult ka identsuse predikaadiga) ekstensionaalselt ekvivalentsed, st neid võib alati üksteisega asendada, nii et tõeväärtused ei muutu. Ent võib juhtuda, et kui predikaate lisatakse, nii et teooria väljendusvahendid kasvavad, siis see ekvivalentsus kaob. Nii võib mõne vaesemas keeles I-predikaadi omadustega predikaat rikkamas keeles osutuda identsuse predikaadiga ekstensionaalselt mitteekvivalentseks ning ka mitte-I-predikaadiks.
Willard Van Orman Quine märgib artiklis "Identity, Ostension and Hypostasis", et kui predikaat on mingis teoorias I-predikaat ainult sellepärast, et keel, milles teooriat väljendatakse, ei ole piisav, et omaduste kaudu eristada entiteete, mille vahel predikaat on tõene, siis on võimalik teooria laused niiviisi ümber interpreteerida, et uue interpretatsiooni järgi I-predikaat ongi identsuse predikaat. Näiteks kui I-predikaat väljendas sissetulekute võrdsust ning nii-öelda samastas võrdsete sissetulekutega inimesi, siis võib selle ümber interpreteerida nii, et ta nüüd ei käi mitte inimeste, vaid sissetulekutasemete kohta.
Esimest järku keeles ei saa eristada identsust eristamatusest keele vahenditega. Küll aga saab identsust teistest I-predikaatidest eristada teist järku keeles, kus on võimalik kvantifitseerimine üle omaduste, nii et saab formuleerida identsete eristamatuse.
Peter Geach (1991) teeb järelduse, et absoluutse identsuse mõiste ei ole rakendatav ning selle asemel tuleb rääkida suhtelisest identsusest. Kuna ei saa anda selle kriteeriumi, et I-predikaat ei väljenda mitte üksnes eristamatust teatud keele suhtes, vaid ka absoluutset eristamatust, siis tuleb klassikalisest (absoluutse) identsuse mõistest loobuda. Teist järku keele kasutamise identsuse defineerimiseks jätab ta kõrvale sellepärast, et piiramatu kvantifitseerimine üle omaduste toob kaasa paradoksid. Quine'i idee, et I-predikaati esimest järku teoorias saab alati ümber interpreteerida nii, et ta väljendaks absoluutset identsust, viib Geachi meelest "barokse meinongliku ontoloogiani" ning on vastuolus Quine'i eelistusega "kõrbemaastikele" ("Identity").
Absoluutne ekvivalentsiseos on definitsiooni järgi niisugune ekvivalentsiseos R, et kui x ja y on selles seoses, siis ei saa olla ekvivalentsiseost S millegi ja x-i või y-i vahel nii, et x ja y ei ole selles seoses. Kui ekvivalentsiseos ei ole absoluutne, siis ta on suhteline ekvivalentsiseos. Geach väidab, et absoluutset ekvivalentsiseost saab mis tahes võimalikus keeles väljendada ainult nii, et selles ei osutu miski olevat, ja sellepärast ei saa klassikalist identsust üheski keeles väljendada.
Samuti on identsusväited Geachi järgi sordisõltelised: "x on sama A mis y" ei jagune ära lauseks "x on A ja y on A ja x=y". Geach ütleb, et kui "A" on keeles L tõlgendatav sorditerminina, st tal on (sõltumatu) tähendus sõna "sama" järel, siis keele L väljend, mis on interpreteeritav kui "x on sama A mis y", võib järjestatud paari (x, y) korral tõsi olla ka juhul, kui x ja y ei ole seoses, mida keele L I-predikaat väljendab. Geachi järgi tuleb välja, et identsuse sordisõltelisus ja identsuse väljendamatus on omavahel sõltumatud. Seos võib küll olla keeles L väljendatav kujul "x on sama A mis y", kus A on keeles L sorditermin, kuid see veel ei tähenda, et x ja y peaksid keele L raames eristamatud olema.
Geachi varasem argument Quine'i vastu ütleb, et Quine'i ettepanek panna I-predikaat väljendama klassikalist identsust patustab Quine'i enese metodoloogia vastu, mille järgi teadmiste kasvades tuleb kõhklematult laiendada "ideoloogiat", kuid mitte ontoloogiat, st seotud muutujate interpretatsiooni. Kuna keelest L, milles seoseväljendid E1, E2, E3... ei ole I-predikaadid, on võimalik alles jätta alamkeeled L1, L2, L3..., milles nad on I-predikaadid, siis juhul kui Quine'i ettepandud ümberinterpreteerimine on iga keele Ln puhul võimalik, on keele L kasutajal ontoloogiline kohustus piiramatule hulgale entiteetidele, mille üle keeles L ei kvantifitseerita, nimelt iga Ln korral neile entiteetidele, mille kohta keele Ln I-predikaat Ln annab absoluutse identsuse kriteeriumi. Asi on selles, et keele L iga lause säilitab oma tõesustingimused igas keeles Ln, kuhu ta kuulub, ka Quine'i protseduuri abil ümber interpreteerituna, kuid lause peaks säilitama peale tõesustingimuste ka ontoloogilised kohustused. Ent Quine'i ontoloogilise sidumuse mõistest ei tulene, et samade tõesustingimuste korral on ka ontoloogilised sidumused samad.
Loogika
Identsust saab matemaatiliselt vaadelda ekvivalentsiseosena, sest tal on järgmised omadused:
Predikaatloogikas peetakse identsuse all silmas sellist võrdusmärgiga (=) tähistatavat suhet, mida võidakse käsitleda loogilise konstandina ning mille jaoks on kasutusel spetsiaalsed aksioomid, mis vastavad refleksiivsele identsussuhtele ja Leibnizi printsiibile.
Tartu Ülikooli ajaloo osakond
Tartu Ülikooli ajaloo osakond oli Tartu Ülikooli struktuuriüksus 1990. aastate algusest kuni 2007. aastani.
Ajaloo osakonnas oli seitse õppetooli: arheoloogia, arhiivinduse, Eesti ajaloo, etnoloogia, kunstiajaloo, lähiajaloo ja üldajaloo õppetool.
2007. aastal moodustati ajaloo osakonna baasil (välja arvatud etnoloogia õppetool, mis ühines filosoofiateaduskonna kultuuriteaduste ja kunstide instituudiga) ajaloo ja arheoloogia instituut.
Alates 1. märtsist 2013. aastal moodustati endiste õppetoolide baasil järgmised Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi osakonnad: arheoloogia osakond, arhiivinduse osakond, Eesti ajaloo osakond, kunstiajaloo osakond, uusima aja osakond, üldajaloo osakond.
Fungus Rock
Fungus Rock on 0,7 hektari suurune saar Maltas Gozo läänerannikul. Saare maltakeelne nimekuju on Il-Ġebla tal-Ġeneral (tõlkes Kindralikalju), selle kohta on kasutatud ka nime Mushroom Rock. Saar koosneb lubjakivist.
Saar kuulub San Lawrenzi linna koosseisu. Fungus Rock on looduskaitse all.
Saar on populaarne fotograafide seas, kuna teatud tingimustel on võimalik läbi kaljus oleva ava päikeseloojangut pildistada.
Ajalugu
Saarele on nime andnud seal kasvav parasiitne taim punakas nuginui, mida varem peeti seeneks. Selle avastasid hospitaliidid ja algselt peeti taime tervistavaks. Nii keelustas ordumeister Manuel Pinto da Fonseca aastal 1746 saarel käimise. Ta rajas saarele ka vahiposti, mida ühendas 50 meetri kaugusel oleva Gozoga köistee. Ka lasi ta saare kaljud siledamaks tahuda, et ronijatel poleks pidepunkte, kust kinni haarata. Need ettevaatusabinõud olid aga võib-olla ilmaasjata, kuna taime raviomadused pole veel selgunud.
Ramón Enríquez Rodríguez
Ramón Enríquez Rodríguez (sündinud 19. aprillil 2001) on Hispaania jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks mängib ta Hispaania U19 jalgpallikoondises.
Ta on mänginud ka U18 koondises.
Thomas Leslie
Thomas Leslie on ameerika arhitektuuriteadlane, -õppejõud ja arhitekt.
Püüton
Püüton (Python) on maoperekond.
Mango (lennufirma)
Mango Airlines SOC Ltd on riigi omanduses olev Lõuna-Aafrika odavlennufirma, mis asub Johannesburgi lähedal O. R. Tambo rahvusvahelises lennujaamas ja on South African Airwaysi tütarettevõte.
Püüton
Klassifikatsioon
Püütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Varem arvati püütoni perekonda ka võrkpüüton (Malayopython reticulatus, sünonüüm Python reticulatus).
Thomas Leslie
Leslie on käsitlenud oma artiklites muuhulgas tehnoloogia rolli arhitektuuri ajaloos, rääkides nii peegelklaasist 1890. aastate Chicago arhitektuuris kui ka lennujaamade ümberehitamisest hiidlennukite ajastul.
Püüton
Leviala
Need kägistajamaod on levinud Aasias, Aafrikas ja Austraalias.
Thomas Leslie
Haridus- ja elukäik
Thomas Leslie lõpetas 1989. aastal Illinoisi Ülikooli bakalaureusekraadiga arhitektuuris. Kolm aastat hiljem (1992) kaitses ta Columbia ülikoolis magistrikraadi.
Püüton
Kirjeldus
Püütonitel on säilinud kaks ühesuurust kopsu ning vaagnakannused.
Thomas Leslie
Haridus- ja elukäik
Leslie on töötanud aastail 1993–2000 arhitektina arhitektibüroos Foster and Partners Londonis, kus osales arhitektina mitme objekti, muuhulgas Omahas asuva Joslyni kunstimuuseumi, Riyadh’is asuva Al Faisliah' keskuse ja Stanfordi Ülikooli kliiniliste teaduste uurimiskeskuse projekteerimisel.
Püüton
Kirjeldus
Püütonitel looduslikke vaenlasi peaaegu pole – nende suurimateks vaenlasteks on inimesed.
Thomas Leslie
Haridus- ja elukäik
Leslie on 2000. aastast Iowa ülikooli College of Disaini õppejõud ja alates aastast 2011 Pickard Chiltoni arhitektuuriprofessor. Ta peab loenguid komplekssest projekteerimisest, sealhulgas käsitleb hoonete tehnoloogiat ja ajalugu.
Püüton
Kirjeldus
Emased püütonid on munejad ja osade autorite järgi esineb neil teatud määral ka lõimetishoole – nad valvavad, kaitsevad ning soojendavad (hauduvad) munetud mune.
Thomas Leslie
Leslie Eestis
2006. aastal viibis Leslie Eestis ning pidas arhitekti ja inseneri koostöö teemalise ettekande Louis Kahni päevadel Kuressaares 6. ja 7. oktoobril. Selles ettekandes peatus ta lähemalt Kahni ja tema olulisima kaastöötaja August Komendandi suhetel. Ta kirjeldas Kahni kui orkestreerijat, kes üldisemat arhitektuuri eesmärki silmas pidades oskuslikult manipuleeris süsteemide ja nende osadega. Komendant seevastu otsis alati ideaalseid ehituslikke lahendusi; üsna tihti osutusid need Kahni leitud lahendustest tõhusamaks. Seejärel analüüsis Leslie neid maailmaarhitektuuri tähtobjekte, mille puhul Kahni ja ka Komendandi mõju on ilmne.
Tunnustus
Thomas Leslie pälvis 2013. aastal Rooma Ameerika Akadeemia auhinna Booth Family Rome Prize itaalia arhitekti Pier Luigi Nervi loomingu uurimise eest.
Ilumäe hiiepärn
right|pisi|Ilumäe hiiepärn (2010) pisi|Ilumäe hiiepärn enne 1940. aastat
Ilumäe hiiepärn (ka Hiieniinepuu, Hiiepärn, Hiiepuu, Püha niinepuu ja Marie niinepuu) ja tema juurte alt varem voolanud Ilumäe Silmaallikas asuvad Lahemaal Haljala vallas Ilumäe külas Kõnnu mäel.
Selle kandi inimesed on aastasadu käinud seal palvetamas, ande toomas, ravimas ja pühi pidamas. Hiiepuu õõnes tüvi on pakkunud vihmavarju karjalastele.
Loodus- ja muinsuskaitse alla kuuluva hiiepuu küljes võime näha paelu – seoseid, mille on jätnud pulmalised ja teised puu austajad. Rahvapärimus mäletab, et vanasti on seal okstesse seotud värvilisi riidetükke ja puu juurde pandud uudsevilja, tapetud loomadest esimene keedetud tükk, piimasaadusi, mett, münte ja palju muudki. Viidi ka õlut:
Hiiepuu lähedal kasvavate Surnukuuskede juures peatus matuserong teel Ilumäe kalmistule.