cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štšokino rajoon
Štšokino rajoonis on 251 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Štšokino ja Sovetski linna ning Pervomaiski alevi) ja viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Plava, Solova, Krapivenka, Malõn, Holoholnja, Degotnja, Neveža, Kamuški, Malahhovka ja Vozdremka.
Rainova
Rainova oli küla Võrumaal. 1977 liideti see küla Varesmäega. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Poloda nulka.
Küla asus endise Rainova mõisa alal.
Jõgeva kõrtsi kivisild
Jõgeva kõrtsi kivisillad:
Kyathos
pisi| Kyathos on antiikaegne peekrikujuline ühe sangaga metallist või põletatud savist nõu.
Kyathoseid kasutati pidudel kopsikuna.
Ayşegül Aldinç
Ayşegül Aldinç (sündinud 28. septembril 1957 Istanbulis) on Türgi laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Alma Čardžićiga Türgit lauluga "Ostani Kraj Mene".
Niklavas
Niklavas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla asub valla põhjaosas. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Köttmannsdorf
Köttmannsdorf (sloveeni: Kotmara vas) on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.
Niklavas
Kohaliku kaitse all on Lejas Niklavase talu rehi. Lejas Niklavase kivi on looduskaitse all.
Köttmannsdorf
Köttmannsdorf asub Klagenfurdist edelas Sattnitzi mägedes. Valla kõrgeim punkt on Sabalahöhe (921 m) läänes ja madalaim punkt on Ferlachi veehoidla (441 m). Rekabach voolab läänest itta läbi valla.
Rahvastik
2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 6,4% rahvastikust kärnteni sloveenid.
Dengepalavik
pisi|Tutvustav video Denge palavik on sääskedega leviv viirushaigus, mille põhjustaja on flaviviiruste rühma kuuluv RNA dengue viirus, millel on neli serotüüpi (DEN-1, DEN-2, DEN-3, DEN-4).
Seda levitavad sääseliigid Aedes aegypti ja Aedes albopictus.
Ahaa
pisi|Ahaa võrdlus müüriga Ahaa (inglise keeles ha-ha või ha-ha wall) on pargimaastikku peidetud püstseinaga kraav, mis peab ilma silmalenähtava tõkketa takistama loomade pääsu pargialale. Mõiste võttis 18. sajandil kasutusele Charles Bridgeman. Selliseid kraave kasutati laialdaselt Inglise stiilis maastikuparkides, kus nad võimaldasid pargi visuaalset sidumist ümbritseva maastikuga. Nii loodi valitud vaatesuundades lõputult maastikus jätkuva pargi illusioon.
Päritolu
Esimesed ahaad ulatuvad tagasi 17. ja 18. sajandisse. Tavaliselt märkis ahaa piiri mõisa aia ja pargi vahel. Usutakse, et oma ebatavalise nime on ahaa saanud üllatunud hõike tagajärjel, mille hüüdsid välja inimesed, kes esmakordselt sellise rajatisega kokku puutusid. Ahaa väljendas 18. sajandi ranget sotsiaalset kihistatust. Kuigi vaade hoonest maavaldustele säilitati rikkumatuna, siis ei pööratud erilist tähelepanu nendele inimestele, kes vaadet teisest suunast oleksid pidanud nautima. Hoone ja seda ümbritsevate maavalduste vahelise piiri hägustamine, vaid kinnistas maaomanikuks olemise tähtsust kõrgklassis ajal, mil keskklassi arvukuse suurenemine ähvardas nende olemust.
Ahaa tänapäeval
pisi|Black Hole Terrace'i ahaa Tänapäeval ei kasutata ahaad alati kariloomade eemal hoidmiseks, kuid nende rakendus nähtamatute piiridena on endiselt väärtuslik. Ühtlasi saab neist moodustada maastikku draamat lisavaid kujunduselemente. Näiteks Charles Jencks rajas oma kodus Black Hole Terrace’is skulptuuriaia Garden of Cosmic Speculation, kus ta kasutas ahaad elegantse kurvina, imiteerimaks lainet. Tom Stuart-Smith kasutas elegantseid ahaasid, kui ta kujundas kuulsa kolmekorruselise terrassaia Broughton Grange'is Oxfordshire'is. Maastikuarhitekt ja aiaajaloolane Todd Longstaffe-Gowan on samuti ahaa suur pooldaja ning kutsub neid ’maasse vajunud taraks’. Ahaa on sobiv viis ühendada aed ümbritseva loodusega.
Näited
pisi|Berrington Halli ahaa Väga palju näiteid ahaast on säilinud Inglismaal:
Ka Eesti mõisaparkides on mõnel juhul seda põhimõtet kasutatud. Hästi on säilinud ahaa-kraavid näiteks Heimtali mõisnike kalmistul, kus matmisala ümbritsev kraav takistab loomade pääsu haudadele.
Brassaï
Brassaï (kodanikunimega Gyula Halász; (9. september 1899 Brașov – 8. juuli 1984 Èze) oli Ungari päritolu prantsuse fotograaf, kunstnik, skulptor ja filmikunstnik.
1899–1923
Gyula Halász sündis 9. septembril 1899 Transilvaanias Brașovi linnas, mida tuntakse ka krahv Dracula kodulinnana. Tol ajal kuulus piirkond Austria-Ungari keisririigi koosseisu, kuid tänapäeval on see osa Rumeeniast. Gyula Halászi isa oli ungarlasest kirjandusprofessor ja ema ameeriklanna. Kui Gyula Halász oli kolmeaastane, kolis perekond aastaks Pariisi, kus ta isa õpetas Sorbonne’i ülikoolis kirjandust. Sellest ajast tekkis Gyula Halászil sümpaatia Pariisi vastu.
1917. aastal kohtus Gyula Halász ungari helilooja Béla Bartókiga ning 1918–1919 õppis maalikunsti ja skulptuuri Budapesti Kaunite Kunstide Akadeemias. Kuna Austria-Ungari ja Prantsusmaa suhted olid pingelised, ei olnud tal võimalik Prantsusmaal õppida ning ta astus sõjaväkke, kus teenis Esimese maailmasõja lõpuni ratsaväes. 1920. aasta lõpus asus Gyula Halász Berliinis tööle ajakirjanikuna. Berliinis tutvus ta László Moholy-Nagy (ungari fotograaf ja maalikunstnik), Vassili Kandinsky (vene maalikunstnik ja kunstiteoreetik) ja Oskar Kokoschkaga (austria kunstnik, luuletaja ja näitekirjanik). 1921–1922 õppis Berliini Kunstiakadeemias (praegune Berliini Kunstiülikool), kus tegeles usinalt joonistamisega.
1924–1955
1924. aastal kolis Gyula Halász viimaks igatsetud Pariisi, kus ta võttis 1925. aastal kodulinna nime järgi kasutusele pseudonüümi Brassaï, mis tõlkes tähendab "Brașovist pärit". Pariisis töötas ta ajakirjanikuna ja õppis prantsuse romaanikirjaniku Marcel Prousti teoseid lugedes prantsuse keelt. Brassaï elas Montparnasse’i ja Montmartre’i piirkonnas, mis oli tol ajal tuntud kui kunstnike rajoon. Seal sai ta kiiresti sõbraks ameerika proosakirjaniku Henry Milleri ning prantsuse luuletajate Léon-Paul Fargue’i ja Jacques Prévertiga, kellega käis tihti Pariisi tänavatel jalutamas ja linna elu uurimas. Esimestel aastatel jätkas Brassaï joonistamist ja skulptuuride tegemist, kuid 1926. aastal kohtus ta kaasmaalasest fotograafi André Kertésziga, kes innustas teda tegelema fotograafiaga. Esialgu ei pidanud ta pildistamisest lugu, kuid kuna ajakirjanikuna liikus tihti hilistel tundidel Pariisi tänavatel ja nägi armastatud linna ehtsat palet, hakkas ta öiseid sündmusi ka fotodele jäädvustama.
Brassaï julged fotod alasti naistest ja kasutatud bussipiletitest tõid ta avalikkuse ette sürrealistliku kunstnikuna ning 1932. aastal fotografeeris ta Pablo Picasso skulptuure sürrealistliku väljaande Minotaure tarbeks. Minotaure'iga jäi ta seotuks ajakirja viimase tegutsemisaastani (1939). Tema otsene eesmärk ei olnud luua sürrealistlikke teoseid, vaid näidata Pariisi võimalikult realistlikult ja endale omasest vaatenurgast. Nendel aastatel sai alguse ka eluaegne sõprus Picassoga (kes fotograafi joonistusi nähes leidis, et nende autoril on kõik eeldused, et teenida elatist ka maalikunstiga), ilmusid tähelepanuväärsed raamatud “Les Sculptures de Picasso” (1948) ja “Conversations avec Picasso” (1964). 1932. aastal avaldati tema fotod Julian Levy galeriis New Yorgis Euroopa uue fotograafia näitusel. Esimene isikunäitus leidis aset Pariisis 1933. aastal ning sealt viidi see samal aastal edasi Batsfordi galeriisse Londonis. 1930. aastatel tegi ta kaastööd veel mitmele ajakirjale, sealhulgas Verve, Labyrinth, Lilliput, Coronet ja Life. Rahvusvaheliselt sai ta tuntuks 1935. aastal raamatuga “Voluptés de Paris” ('Pariisi naudingud'). Brassaï fotosid Pariisi tänavatest kasutas ka André Breton oma romaanis “Nadja” (1928). Brassaï jäädvustas ka Pariisi kõrgema klassi tegelasi, ooperiteatreid ning paljusid kunstnikest ja kirjanikest sõpru, kelle hulka kuulusid näiteks Salvador Dali, Pablo Picasso, Henri Matisse, Alberto Giacometti, Jean Genet, Henri Michaux jpt.
1955–1984
Lisaks fotograafiale tegeles Brassaï filmikunstiga ja 1956. aastal pälvis Cannes'i filmifestivalil lühifilmi “Tant qu’il y aura des bêtes” eest originaalseima filmi auhinna. 1960. aastal ilmus raamat “Graffiti”, mis sisaldas pilte tänavajoonistustest; see oli ka tema 1968. aasta näituse peateema New Yorgi Moodsa Kunsti Muuseumis. 1960. aastatel keskendus ta aga peamiselt skulptuurile. Kuulsate kaasaegsete (Pablo Picasso, Henry Moore, Alexander Calder, Isamu Noguchi) kõrval on ta üks väheseid, kellel on palutud UNESCO palee tarvis valmistada ligikaudu 7 × 3 meetri suurune seinamaal.
Brassaï suri 8. juulil 1984 Èze'is Lõuna-Prantsusmaal ja on maetud Pariisi Montparnasse’i kalmistule.
Brassaï kunstipärandi autoriõigusi haldab Réunion des Musées Nationaux (RMN).
Fermi kondensaat
Fermi kondensaat on identsete fermionide süsteemi ülivoolav agregaatolek ülimadalal temperatuuril. Laetud fermionide (või bosonite) puhul avaldub ülivoolavus ülijuhtivusena. Fermi kondensaadid põhinevad elektronidel ülijuhtides, prootonitel ja neutronitel aatomituumades või neutrontähtedes, samuti heelium-3 aatomitest koosnevas vedelikus ja sügavkülmutatud aatomitega aatomilõksudes.
Fermi kondensaadi tekkimine seletub üldiselt sellega, et vastastikmõju tõttu moodustavad iga kaks fermioniolekut paari, mis toimib kui boson. Fermi kondensaati saab seetõttu tõlgendada nende fermionipaaride Bose-Einsteini kondensaadina. Tegelikult on Fermi vedelik (fermionide tavaline olek madalal temperatuuril) ebastabiilne tingituna väikesest tõmbejõust fermionide vahel, stabiilne olek ongi fermionide kondensaat. Seetõttu esineb ülivoolav faas väga erinevates fermionisüsteemides.
Üks kondesaadi saamise võimalus on, et aatomilõksus moodustavad fermioonsed aatomid paarikaupa molekulid, mis käituvad kui bosonid. Selliste molekulide Bose-Einsteini kondensaate said esmakordselt 2003. aastal peaaegu samaaegselt töörühmad, mida juhtisid Rudolf Grimm Innsbrucki Ülikoolist ja Deborah Jini Ameerika riiklikust standardi- ja tehnoloogiainstituudist.
Erinevalt molekulide moodustumisest kahest fermionist on ka mõeldav, et kaks fermioni interakteeruvad suuremate vahemaade tagant, nagu leiab aset näiteks ülijuhtides elektronide (Cooperi paaride) analoogsel juhul. Esimesed sammud selles suunas tehti 2004. aastal Deborah Jini töörühmas kaaliumi aatomite ülikülma gaasiga. Samasugusel toimel põhineb ka heeliumi isotoobi 3He ülivoolavus.
Kõik need nähtused on võimalikud ainult ülimadalatel temperatuuridel.
Homobaar
pisi|[[Comptons of Soho toimumise koht London Pride'i ajal]] pisi|[[New York|New Yorgi kurikuulus Stonewall Inn, kust algas geide vabadusliikumine]] Homobaar viitab baarile või ööklubile, mille klientuur koosneb peamiselt seksuaalvähemustest.
Padjand-tardsamblik
Padjand-tardsamblik  (Leptogium schraderi, sünonüüm Scytinium schraderi) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Hiroshige Yanagimoto
Hiroshige Yanagimoto (jaapani keeles 柳本 啓成 Yanagimoto Hiroshige; sündinud 15. oktoobril 1972 Higashiosakas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1997 30 mängu.
Star FM Plus
Star FM Plus (vene keeles Стар ФМ Плус; aastatel 2014—2023 Volna) on Eesti venekeelne raadiojaam.
Haridus- ja Sotsiaalministeerium
Haridus- ja Sotsiaalministeerium (lühend: Hasomin) oli Eesti ministeerium aastail 1929–1936, mis korraldas muu hulgas rahvahariduse, õppe- ja kasvatustöö, hoolekande, sotsiaalkindlustuse valdkonda.
Hasomin moodustati 1929. aastal tollase Haridusministeeriumi-, Töö- ja Hoolekandeministeeriumi baasil.
1936. aastal taastati iseseisev Haridusministeerium ja Sotsiaalministeerium.
Värvi-paskhein
pisi|Värvi-paskhein
Värvi-paskhein (Serratula tinctoria) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Välislingid
Serratula Serratula Serratula
Lüneburgi vürstkond
Lüneburgi vürstkond (hiljem ka lihtsalt Celle) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna territoriaalne jaotus Saksa-Rooma riigis, see oli keisri otseses alluvuses. Vürstkond eksisteeris aastatel 1269–1705 ja selle territoorium asus Saksamaal tänapäeva Alam-Saksi liidumaal. Vürstkond on saanud nime oma esimese pealinna Lüneburgi järgi, mida valitsesid aastani 1637 kõik Braunschweig-Lüneburgi liinid ühiselt. Aastast 1378 oli vürstkonna keskus Celle. Vürstkond kaotas iseseisvuse aastal 1705, kui selle annekteeris Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond, kuid säilitas oma hääle Riigipäeval Braunschweig-Celle nime all.
Territoorium
Kui Lüneburgi vürstkond Braunschweig-Lüneburgi jagunemise tulemusel aastal 1269 kujunes, koosnesid Lüneburgi vürstide valdused suurest hulgast territoriaalsetest üksustest Lüneburgi piirkonnas, kuid seda ei kirjeldatud kui ühtset riiki, kuna paljud valdused olid omandatud teistelt keisri vasallidelt koos nende õigustega. Alles arvukate krahvkondade ja õiguste omandamine 13. ja 14. sajandil tegi Lüneburgi valitsejad ühtse riigi ülesehitamisel edukaks. Pärast Braunschweig-Wolfenbütteli ja Lüneburgi vürstkondade jagamist Bernhardi ja Heinrichi vahel aastal 1409 oli riigi territoriaalne kujunemine suurelt jaolt lõppenud. Selleks ajaks sisaldas Lüneburgi vürstkond suure osa Lüneburgi nõmmest ja Wendlandi ning hõlmas umbes 11 000 km2.
Tekkimine
Lüneburgi vürstkond loodi Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna jagunemisel. Viimane oli moodustunud aastal 1235 Welfide pärusvaldustest Saksimaal ja antud keiserliku läänina Heinrich Lõvi lapselapsele Otto Lapsele. Hertsogkonna nimi tulenes kahest suurest linnast, Lüneburgist ja Braunschweigist. Pärast Otto surma jagasid tema kaks poega hertsogkonna aastal 1267 või 1269 alluvateks vürstkondadeks; Braunschweig läks Albrechtile ja Lüneburg läks Johannile. Koos jätkasid kaks vürstkonda Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna moodustamist, mis jäi vastavalt keiserlikule seadusele jagamatuks, ja muu hulgas kandsid kõik erinevate liinide vürstid tiitlit Braunschweig-Lüneburgi hertsog. Lisaks jäid kaks pealinna Lüneburg ja Braunschweig vastavalt aastani 1512 ja 1671 Welfide ühisomandisse.
Lüneburgi vanem liin
Kui Johann aastal 1277 suri, hoidis valitsusasju Johanni alaealise poja Otto Range nimel tema vend Albert, kuni Otto sai aastal 1282 võimu enda kätte. Otto kinnitas oma võimu paljude feodaalide kaebuste abil väikeaadlike vastu, mis võimaldas tal saavutada hertsogivõimu konsolideerimise riigis. Ta jätkas ka süstemaatilist territooriumide omandamist Lüneburgi vürstkonnas, mis oli toiminud Otto Lapse aegadest saati, Lüneburgi valduste konsolideerimist arvukate maade ja õiguste ostmise kaudu, sealhulgas Bleckede ja Hitzacker, Dannenbergi krahvkond ja Wölpe krahvkond.
Hertsog Ottole järgnesid tema pojad Otto III ja Wilhelm II. Isa poolt aastal 1318 välja antud juhendit, millega vürstkond tuli pärast tema surma Otto III ja tema venna Wilhelm II vahel jagada, vennad eirasid ja aastal 1330 kehtestasid nad ühiskontrolli jagamatu riigi üle. Algul oli neile kõige tähtsam vürstkonna edasine territoriaalne konsolideerimine. Näiteks suutsid nad oluliselt suurendada oma valdusi Gifhorni piirkonnas Fallerslebeni küla ning Papenteichi ja Wettmarshageni krahvkondade ostmise kaudu. Teine tähtis eesmärk oli nende poliitiline toetus linnadele, mis püüdsid end majanduslikult arendada. Näiteks said Lüneburgi kaupmehed märkimisväärset kasu sellest, et Ilmenau jõgi Lüneburgi ja Uelzeni vahel muudeti laevatatavaks, ning kaubanduslepingutest Lüneburgi ja Saksi-Lauenburgi vürstide vahel. Kaks venda valitsesid ühiselt kuni Otto III surmani aastal 1352, misjärel Wilhelm valitses üksi kuni enda surmani aastal 1369.
Lüneburgi pärilussõda
Kui Wilhelm II suri aastal 1369 ilma järeltulijata, jõudis esimene Lüneburgi dünastia lõpule. Vastavalt Welfide dünastia reeglitele ja Wilhelmi soovile oleks Braunschweig-Lüneburgi hertsog Magnus II Torquatus pidanud olema õigusjärgne pärija. Keiser Karl IV pidas seda siiski keiserlikuks lääniks ja lubas vürstkonna Saksi-Wittenbergi Albrechtile ja selle onule Wenzelile, algatades sellega Lüneburgi pärilussõja.
Lüneburgi linn toetas Wittenbergi ja kasutas võimalust pääseda hertsogi vahetu mõju alt, hävitades 1. veebruaril 1371 hertsogilossi Kalkbergi ja sundides hertsogit oma residentsi Cellesse üle viima. Tema katse Lüneburg sõjaliselt vallutada ja vanad hertsogiõigused taastada ebaõnnestus 21. oktoobril 1371. Järgnevas sõjalises konfliktis ei suutnud ei Braunschweig ega Wittenberg edu saavutada ning ainult Hannoveri rahu aastal 1373 lõpetas sõja, vähemalt selleks korraks. Vastavalt kokkuleppele tuli valitseda kordamööda.
Magnus II Torquatus suri aastal 1373, seega tugevdati lepingut kahe võistleva perekonna vahel veelgi tema kahe vanema poja Friedrichi ja Bernhard I abieludega Wenzeli kahe tütrega ja Magnuse lese abieluga Saksi-Wittenbergi Albrechtiga. Friedrichi ja Bernhardi noorem vend Heinrich Leebe keeldus siiski lepinguga nõustumast ja jätkas sõjapidamist. Alles pärast Winseni lahingut aastal 1388, kui Wenzel sai surma, loobus Wittenberg oma nõudmistest ja vürstkond läks lõpuks taas Welfide kätte.
Lüneburgi Sate ja Lüneburgi Sate sõda
Lüneburgi pärilussõja tulemuseks oli vürstkonna maaomanike suur võimuküllus. Linnade ja alamaadli toetuse kindlustamiseks olid nii Welfid kui ka Askania dünastia sunnitud andma maaomanikele laialdasi privileege ja õigusi ning läänistama neile ja linnuseid. Celle hertsogid Bernhard ja Heinrich tulid konfliktist välja kindlate võitjatena, kuid seisid silmitsi suurte rahaliste probleemidega. Seega, kui nad ilmusid septembris 1392 Lüneburgi linna uue rahanõudega, pidid nad sõlmima tähtsa lepingu, niinimetatud Lüneburgi Sate, millega maaomanikele anti arvukalt privileege, ning hertsogid pidid alluma maaomanike nõukogu autoriteedile, et saada 50 000 marka laenu.
Järgnevaid aastaid iseloomustasid kasvavad pinged valitsejate ja maaomanike vahel ning hertsogite püüded nõrgestada Lüneburgi Sate tähtsust. Aastal 1396 see lõpuks tühistati. Pärast Rootsilt ja Mecklenburgilt sõpruse ja kaitse lepingu sõlmimisega abi saamist tegid hertsog Heinrich ja varsti pärast teda ta vend Bernhard Uelzeni linna oma residentsiks, mis sundis linna Sate kehtetuks kuulutama ja Lüneburgi hertsogitele andamit maksma. Kokkupõrgete käigus, mis nüüd hertsogite ja Lüneburgi linna vahel tekkisid, peeti arvukalt lahinguid üle terve riigi. Hansalinnade Hamburgi ja Lübecki toetuse abil saavutas Lüneburg sõjalise üleoleku, seega pidid Celle hertsogid vastastelt rahu paluma. Oktoobris 1397 sõlmiti sõdivate poolte vahel kokkulepe, kuid Lüneburgi Sate taastamist, mida Lüneburgi linn nõudis, ei toimunud.
Lüneburgi keskmine liin
thumb|[[Celle loss|Hertsogite residents Celles]] Vendade Bernhardi ja Heinrichi ühisvalitsusele aastatel 1388–1409 järgnes järjekordne vürstkonna jagunemine, mille käigus sai Bernhard Braunschweigi ja Heinrich Lüneburgi. Pärast hertsog Heinrichi surma aastal 1416 pärisid riigi tema pojad Wilhelm ja Heinrich. Nende valitsemist iseloomustasid peamiselt rahalised piirangud, kuna riik kannatas pärast Lüneburgi pärilussõda jätkuvate rahaliste probleemide all.
Aastal 1428 jagunes Welfide kinnisvara veel kord kahe venna ja nende onu, Braunschweigi vürsti Bernhardi vahel. Vennad Wilhelm ja Heinrich said maad Deisteri mägede ja Leine jõe vahel, millest hiljem sai Calenbergi vürstkonna omandamisega Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkond. Nende onu Bernhard sai Lüneburgi vürstkonna, rajades seega Lüneburgi keskmise liini.
Pärast hertsog Bernhardi surma aastal 1434 sai tema vanimast pojast Ottost valitsev vürst. Aastal 1446 järgnes talle tema vend Friedrich Vaga, kes loobus siiski aastal 1457 oma poegade Bernhardi ja Otto kasuks, et minna frantsisklaste kloostrisse Celles. Pärast mõlema venna surma vastavalt aastatel 1464 ja 1471 lahkus Friedrich Vaga kloostrist, et hoida võimu oma kolmeaastasele lapselapsele, Otto ja Nassau Anna pojale Heinrichile.
Kui Friedrich aastal 1478 suri, valitses Nassau Anna vürstkonda oma poja nimel, kuni see oli aastal 1486 küllalt vana, et Celles võim võtta. Oma rolli tõttu Hildesheimi piiskopivaenuses ja seotuse tõttu keiser Karl V vastase poliitilise opositsiooniga sunniti Heinrich aastal 1520 oma poegade Otto ja Ernst Usutunnistaja kasuks troonist loobuma. Otto loobus aastal 1527 oma vürstkonnast ja sai tasuks Amt Harburgi. Aastal 1539 loobus ka nende noorem vend Franz, kes aastast 1536 samuti võimu jagas, ja talle anti Amt Gifhorn. Seega jäi Ernst Usutunnistaja üksi valitsema.
Ernst Usutunnistaja ja reformatsioon
thumb|left|Hertsog [[Ernst I (Braunschweig-Lüneburg)|Ernst Usutunnistaja P. Troscheli 17. sajandist pärit vasetahvlil]]
Ernsti valitsemise üheks sihiks oli kaotada vürstkonna tohutud võlad. Kui ta valitsema asus, olid kõik maaüksused (Amt) panditud, seega olid tema jõupingutused suunatud peamiselt nende tagasisaamisele. Vajalik maksutõus viis tõsiste kokkupõrgeteni maaomanikega. Hertsog Ernst oli enda sõnul siiski edukas ning algatas maksude vähendamise. Tema töö teiseks sihiks oli reformatsiooni algatamine. Ernst Usutunnistaja oli ise Wittenbergi üliõpilane ja kokku puutunud Lutheri õpetajatega. Varsti pärast võimule saamist alustas ta vürstkonna kirikuis luterlikke reforme. Aastal 1527 toimus maapäev (Landtag), kus isegi muidu vaenulikud aadlikud kuulutasid uuele usule oma toetust. Aastal 1530 oli Ernst üks Augsburgi usutunnistusele allakirjutajatest ja tõi kaasa Augsburgi reformaatori Urbanus Rhegiuse, kes oli järgnevatel aastakümnetel Lüneburgi riigis reformatsiooni elluviimise eest suuresti vastutav.
Kui hertsog Ernst suri, olid tema pojad veel väikesed ja nende kaks onu Otto ja Franz keeldusid valitsemisest. Seetõttu otsustas keiser, et Kölni peapiiskop ja Schaumburgi krahv valitsevad nende nimel. Vanim poeg Franz Otto saavutas võimu aastal 1555, kuid loobus troonist juba aastal 1559 oma vendade Heinrichi ja Wilhelmi kasuks.
Pärast Heinrichi tagasiastumist 10 aastat hiljem valitses Wilhelm ametlikult üksi kuni oma surmani aastal 1592, kuid tõsistele vaimsete probleemide tõttu mängis ta poliitilises elus ainult väga piiratud osa ja veetis elu viimased aastad hullumeelsena. Tema valitsemisajal, nagu ta isa valitsemisajalgi, domineeris võlgade vähendamise poliitika. Kuid leppimine Lüneburgi linnaga aastal 1562 ning vürstkonna võlgade ja keiserlike maksude osaliselt linna kanda võtmine mängis suurt osa rahalise seisundi parandamises. Edasised olulised reformid sisaldasid 1564. aastal vastu võetud luterlikku kirikukorda, mis lõpetas praktiliselt reformatsiooni Lüneburgis, samuti õuekohut ja administratiivseid korraldusi (Hofgerichtsordnung ja Polizeiordnung).
Teaduskultuurilinn
Teaduskultuurilinnad (inglise Cities of Scientific Culture) on projekti Places kaudu ühendatud Euroopa linnad, mida iseloomustab üle keskmise seotus teaduse populariseerimise ja haridusega.
Lüneburgi vürstkond
Ernst Usutunnistaja ja reformatsioon
Wilhelm jättis maha 15 last, sealhulgas 7 poega: Ernst, Christian, August, Friedrich, Magnus, Georg ja Johann. Aastal 1592 leppisid vennad kokku usaldada valitsemine (piirangutega) Ernstile, algul 8 aastaks, siis veel 10 aastaks. Aastal 1610 andsid nad talle ja tema järglastele jagamatu tervikuna Lüneburgi vürstkonna ja kõik sõltlasmaad. Pärast Ernsti surma aastal 1611, arvestades raskusi uute jaotustega, leppisid vennad aga aastal 1612 uuesti kokku, et valitsevad kordamööda, kuid ainult üks neist võis abielluda kellegi seisusekohasega, et jätkata hertsogiliini ja seega säilitada vürstkonna ühtsus. Nad heitsid liisku, liisk langes Georgile, kes abiellus aastal 1617 Anna Eleonorega.
Lüneburgi uuem liin
thumb|upright|Hertsog Georg Wilhelm 1655. aasta õlimaalil Pärast oma onu Friedrichi surma päris Georgi vanim poeg Christian Ludwig aastal 1648 Lüneburgi ja temast sai Lüneburgi uuema liini asutaja. Aastal 1665 sai tema järel vürstiks tema vend Johann Friedrich, kes võttis pärast Christiani surma riigipöördega võimu, vaatamata oma Calenbergis elava venna Georg Wilhelmi nõudmistele, oli vanem ja seega õiguslik pärija. Georg Wilhelmil õnnestus Lüneburgis võim üle võtta, kuid ta pidi loovutama oma vennale Calenbergi, samuti Grubenhageni vürstkonna, mis oli liidetud Lüneburgi valdustele aastal 1617.
Paupi
Paupi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Teaduskultuurilinn
Teaduskultuurilinnad
Teaduskultuurilinnad seisuga 1. veebruar 2015:
NSV Liidu siseministrite loend
NSV Liidu siseministrite loend on NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ja Siseministeeriumi juhtide loetelu.
Lüneburgi vürstkond
Lüneburgi uuem liin
Georg Wilhelm viis vürstliku õukonna õitsele. Tema valitsemise ajal ehitati barokkteater, mis on ka tänapäeval avatud, rajati Prantsuse aed ning palee fassaad kujundati ka tänapäeval näha oleval baroksel moel. Pärast tema surma aastal 1705 päris Georg Ludwig, kes oli abielus tema tütre Sophie Dorotheaga, Lüneburgi riigi, mis ühendati Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonnaga ja kaotas lõpuks iseseisvuse.
Paupi
Küla asub valla põhjaosas. Seal asub Paupi bussipeatus.
Lüneburgi vürstkond
Welfide kõrvalliinid
16. sajandil tekkisid mitmed Welfide kõrvalliinid, kes said oma territooriumid:
Paupi
Külas kasvav vaher ümbermõõduga 4 meetrit, kadakas ümbermõõduga 0,8 meetrit, Vecpaupi tamm ümbermõõduga 4,8 meetrit ja Mazpaupi tamm ümbermõõduga 4,9 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli seal 16 elanikku. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Oskar Kilgas (loomaarst)
Oskar Ferdinand Kilgas (21. veebruar 1896 Raasiku vald, Harjumaa – 12. jaanuar 1975 Riisipere, Harjumaa) oli eesti loomaarst.
Lüneburgi vürstkond
Harburg
Pärast abiellumist õuedaam Metta von Campeniga aastal 1527 loobus hertsog Otto oma osalusest vürstkonna valitsemises ja sai vastutasuks endale Amt Harburgi. Harburg jäi vürstkonnaga tihedalt seotuks; hertsogi kantselei Celles vastutas jätkuvalt piiri- ja territoriaalsete küsimuste eest, Amt Harburgi aadlikud jätkasid osalemist Lüneburgi maaomanike nõukogus ja olid edasi Celle hertsogi vasallid. Kui Otto aastal 1549 suri, pidi Amt Harburg minema tagasi Celle hertsogitele, kuid Otto pojal Otto II-l õnnestus aastal 1560 saavutada uus kokkulepe, mis lisati 1527. aasta loobumislepingule. Harburg kuulutati pärilikuks omandiks ja selle territooriumi suurendati Moisburgi liitmisega. Kui Harburgi liin aastal 1642 hääbus, läks territoorium tagasi Celle hertsogite võimu alla.
Oskar Kilgas (loomaarst)
Ta õppis aastail 1922–1928 (lõpetas) Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Dorpatensise vilistlane.
Lüneburgi vürstkond
Gifhorn
Isiklikud erimeelsused vendade Ernsti ja Franzi vahel aastal 1539 viisid niinimetatud Gifhorni hertsogkonna tekkimiseni. Vastutasuks loobumisele oma osalusest vürstkonna valitsemises sai Franz kompensatsiooniks Gifhorni lossi koos Amt Fallerslebeni, Amt Gifhorni ja Amt Isenhageniga. Isegi kui Franz püüdis läbi suruda täielikku suveräänsust oma valduste üle, jäid tähtsad suveräniteedi õigused Celle hertsogitele. Näiteks vastutas Celle välispoliitika eest ja Gifhorni aadelkond jäi Lüneburgi maaomanikkonna osaks. Kui hertsog Franz aastal 1549 lastetuna suri, läks Gifhorni territoorium tagasi Cellele.
Oskar Kilgas (loomaarst)
Oskar Kilgas osales Vabadussõjas, 1930. aastail oli ta Keila jaoskonna loomaarst.
Lüneburgi vürstkond
Dannenberg
Kui hertsog Heinrich läks vastuollu kokkuleppega oma venna Wilhelmiga ja abiellus aastal 1569 Saksi-Lauenburgi Ursulaga, hülgas ta vürstkonna kaasvalitsemise ning sai vastutasuks Amt Dannenbergi ja Klosteramt Scharnebecki. Dannenbergi parunkond jäi siiski Lüneburgi vürstkonna osaks ja tähtsad suveräniteedi õigused, nagu välispoliitika või maksupoliitika, jäid Celle valitsejatele. Aastal 1592, pärast hertsog Wilhelmi surma, suurenes territoorium Amt Hitzackeri, Amt Lüchow' ja Amt Warpke võrra, kuid Heinrichi nõudmisi suveräänsuse üleandmisest ei täidetud. Pärast Grubenhageni vürstkonna naasmist Celle rüppe aastal 1617 sai Dannenbergi liin kompensatsiooniks Amt Wustrow'. Aastal 1671 läks Dannenbergi parunkond tagasi Celle alluvusse.
thumb|150px|Lüneburgi vürstkonna vapp
Lüneburgi vürstid
Lüneburgi valitsejad, nagu teistegi vürstkondade valitsejad Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnas, kasutasid tiitlit "Braunschweig-Lüneburgi hertsog", samuti "Lüneburgi vürst".
Järgnev on kõigi Lüneburgi valitsejate loend iseseisva vürstkonna ajal.
Lüneburgi uuem liin
Aastal 1705 ühendati Lüneburgi vürstkond pärimise kaudu Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkonnaga.
BlackBerry
BlackBerry on mobiilsete e-postiseadmete ja nutitelefonide sari, mida toodab Kanada ettevõte BlackBerry Limited (varem tuntud kui Research In Motion Limited, lühend RIM). BlackBerry toodete hulka kuuluvad BlackBerry PlayBook tahvelarvuti, pihuarvuti funktsioonidega BlackBerry nutitelefonid, kaasaskantavad meediamängijad, internetibrauserid, mängimisseadmed ja palju muud. BlackBerry on peamiselt tuntud tänu võimele saata ja vastu võtta e-kirju ning sõnumeid, tagades suure turvalisuse tänu sisseehitatud krüpteerimise funktsioonile. BlackBerry seadmed toetavad erinevaid kiirsõnumite saatmise võimalusi nagu BlackBerry Messengeri.
BlackBerry osakaal ülemaailmses nutitelefonide müügis 2010. aasta seisuga oli 16,1% ja sellega olid nad Nokia järel teine populaarseim nutitelefonide müüja maailmas. BlackBerry internetiteenus on erinevaid mobiilsidetehnoloogiaid kasutades saadaval 91 riigis üle maailma rohkem kui 500 mobiilside operaatorile.
Uuemad GSM-põhised BlackBerry nutitelefonid kasutavad ARM 7, ARM 9 või ARM 11 protsessoreid, vanemad mudelid nagu 950 ja 957 kasutavad Intel 80386 protsessoreid. Viimastel mudelitel (Torch 9850/9860, Torch 9810, Bold 9900/9930) on kasutuses 1,2 GHz MSM8255 Snapdragon protsessor ja 768 MB operatiivmälu.
Ajalugu
BlackBerry nime mõtles välja turustusfirma Lexicon Branding.
Sillak
Sillak on eesti perekonnanimi.
BlackBerry
Ajalugu
Esimene BlackBerry seadeldis, 850, võeti kasutusele 1999. aastal piiparina. 2002. aastal ilmus BlackBerry nutitelefon, mis toetas e-posti, sõnumite saatmist, faksimist, veebilehitsemist ja teisi juhtmevabasid teenuseid. Algselt keskendus RIM rohkem e-post teenuste arendamisele. Nad tegid oma e-posti teenused ühilduvaks ka teiste nutitelefonidega nagu näiteks Palm Treo.
Sillak
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Sillak Eestis 19 mehel ja 11 naisel.
BlackBerry
Ajalugu
Esimesed BlackBerry seadmed omasid ühevärvilist ekraani, kuid praeguseks on kõigil uutel mudelitel värviline ekraan. Kõik mudelid peale Stormi seeria ja Torch 9850 omasid sisseehtiatud QWERTY-klvaituuri.
Operatsioonisüsteem
BlackBerry seadmed kasutavad BlackBerry OS operatsioonisüsteemi. See on RIM’i poolt välja töötatud ja disainitud nii, et see toetaks erinevaid sisestusmeetodeid, näiteks kerimisrullikut, -palli, puutepaneeli ja puutetundlikku ekraani.
BlackBerry OS toetab Java MIDP 1.0 ja MIDP 2.0, mis lubavad telefoni täielikku juhtmevaba aktiveerimist ja sünkroonimist Microsoft Exchange, Lotus Domino või Novell GroupWise e-postiga, kalendriga, ülesannetega, märkmetega ja kontaktidega, kui seda kasutatakse BlackBerry Enterprise serveriga. Blackberry OS toetab ka WAP 1.2.
Operatsioonisüsteemi uuendused on automaatselt saadaval läbi traadita võrkude, mis toetavad BlackBerry juhtmevaba tarkvara laadimisteenust.
Kolmanda osapoole arendajad saavad luua tarkvara kasutades BlackBerry API’sid, kuid tehtud rakendused peavad olema digitaalselt allkirjastatud.
BlackBerry Messenger
Ainult BlackBerry toodetele mõeldud BlackBerry Messenger (BBM) on rakendus krüpteeritud kiirsõnumite, häälmärkmete, piltide ja videote saatmiseks ja vastuvõtmiseks läbi BlackBerry PIN-koodi. Sellel on üle 50 miljoni aktiivse kasutaja ning iga kuu liitub BlackBerry Messengeriga umbes 2 miljonit kasutjat. Päevas kasutavad seda umbes 70% kasutajatest saates üle 100 miljoni sõnumi kuus.
Protsessorid
Viimased BlackBerry mudelid nagu Bold 9900/9930, Torch 9810, 9860/9860 kasutavad 1,2 GHz Qualcomm Snapdragon MSM8260 protsessoreid. Lahjemad mudelid nagu Curve 9360 kasutavad 800 MHz Marvell PXA940 protsessoreid. Vanemad mudelid, näiteks BlackBerry 9000 seeria, omavad XScale 624 MHz protsessoreid. BlackBerry Bold 9700 kasutab uuemat versiooni 9000 seeria protsessorist, kuid on sama kiirusega. BlackBerry Curve 8520 kasutab 512 MHz protsessorit. Algsed BlackBerryd, näiteks 950, kasutasid 32 bitist Intel386 mikroprotsessorit. 8000 seeria nutitelefonid nagu 8700 ja Pearl töötavad 312 MHz Intel ARM XScale PXA900 protsessoritel. Erandiks on BlackBerry 8707, mis põhineb 80 MHz Qualcomm 3250 kiibistikul, sest PXA900 kiibistik ei toeta 3G võrku. 80 MHz protsessor BlackBerry 8707 mudelil tähendab tihti seda, et telefon on läbi 3G võrgu veebilehti laadides aeglasem kui 8700 EDGE võrku kasutades.
Krüpteerimine
Turvaliste sõnumite ja kirjade saatmiseks, kasutab BlackBerry krüpteerimist. Enne, kui BlackBerry seadeldis saadab, sõnumi pakib ta selle kokku ja krüpteerib sõnumi kasutades seadme transpordi võtit. Kui BlackBerry Enterprise Server saab seadmelt sõnumi kätte, siis ta dekrüpteerib selle kasutades sama seadme transpordi võtit ning seejärel pakib selle lahti.
BlackBerry kasutab krüpteerimiseks kahte algoritmi – Triple DES ja AES.
Tripe DES algoritm
Triple DES algoritmi toetavad kõik BlackBerry Enterprise Serveri ja BlackBerry tarkvara versioonid. Kasutatakse kahevõtmelist DES krüpteerimise algoritmi, selleks, et genereerida sõnumite võtmeid ja seadmetele transportimise võtmeid. DES algoritm koosneb kolmest osast. Esimene 56 bitine võti välises šifriplokki ühendavas režiimis krüpteerib andmed, teine 56 bitine võti dekrüpteerib andmed ning siis krüpteerib esimene võti andmed uuesti. BlackBerry Enterprise Solution säilitab sõnumite võtmed ja seadmetele transportimise võtmed 128 bitiste binaarsete sõnedena koos paarsete andmetega. Mõlemad võtmed on kogupikkuses 112 bitti ning sisaldavad veel 16 bitti paarseid andmeid.
AES algoritm
AES algoritmi toetavad BlackBerry Enterprise Serveri ja BlackBerry tarkvara versioonid alates 4.0-st. Kui seadmed toetavad nii Triple DES kui AES algoritmi, kasutab BlackBerry Enterprise Solution siiski uuemat AES algoritmi. AES genereerib šifriplokki ühendavas režiimis sõnumite võtmed ja seadmetele transportimise võtmed. Võtmed koosnevad 256 bitist andmetest.
BlackBerry Enterprise Server
BlackBerry nutitelefone on võimalik siduda ettevõtte e-posti süsteemiga kasutades RIM-i poolt välja töötatud tarkvara BlackBerry Enterprise Serverit (BES). Erinevad versioonid sellest tarkvarast on olemas Microsoft Exchange, Lotus Domino ja Novell GroupWise süsteemide jaoks. Google on välja töötanud tarkvara, tänu millele on BlackBerry Enterprise Server saadaval ka Google rakenduste jaoks. Üksikutel kasutajatel on võimalik kasutada tavalist e-posti teenust BES-i installimata, kuid organisatsioonid ja ettevõtted paljude BlackBerry kasutajatega tavaliselt ühendavad BES-i enda võrguga. Igal BlackBerry'l on kood, mida nimetatakse BlackBerry PIN-iks ja selle kaudu saab iga seadme BES-is kindlaks teha. Hiljuti on BlackBerry välja andnud tasuta BES tarkvara, mida nimetatakse BlackBerry Enterprise Server Expressiks (BESX).
Tänu BES-ile on ettevõtte töötajatel alati juurdepääs oma e-postile. BES jälgib ettevõtte BlackBerry kasutajate postkasti muutusi ja kui näeb neid, siis saadab need kohe edasi BlackBerryle.
Seda nimetatakse ka push e-postiks, sest kõik uued e-kirjad, ülesannete sissekanded ja memode sissekanded, kalendrikirjed surutakse automaatselt ja kohe BlackBerrysse, ilma, et kasutaja peaks hakkama andmeid käsitsi sünkroonima. BlackBerry sõnumisüsteem saab aru ainult sellest, kuidas võtta vastu sõnumeid, mis on tulnud läbi BlackBerry Enterprise Serveri või BlackBerry internetiteenuse. Seadme andmete säilitamine võimaldab kasutajal andmetele juurdepääsu ka siis kui ta ei ole võrku ühendatud. Kui kasutaja ühendab oma BlackBerry uuesti võrku siis saadab BES talle uusimad andmed.
Algselt pakkus BlackBerry Enterprise Server nutitelefonidele TCP/IP ühendust ainult läbi MDS ühendusteenuse, kuid alates operatsioonisüsteemist 4.0 saavad telefonid TCP/IP protokolliga internetti ühendada ilma MDS teenuseta. Varem oli võimalik ilma BES-i või MDS-ita ligi pääseda ainult postkasti ja WAP-i. Kuid BES ja MDS on endiselt vajalikud, et ligi pääseda kaitstud e-kirjadele, andmetele ja rakendustele, mis vajavad WAP-i, kuid mille seadmed ei võimalda WAP ühendust.
Lisaks pakub BlackBerry Enterprise Server võrgule turvalisust läbi Triple DES või AES krüpteerimise kõigi andmete puhul, mis liiguvad BlackBerry nutitelefoni ja BES-i vahel.
BlackBerry internetiteenus
Peamine alternatiiv BlackBerry Enterprise Serveri kasutamisele on BlackBerry internetiteenus (BIS). See teenus on saadaval 91 riigis üle maailma. BlackBerry internet arendati pigem tavakasutajate kui ettevõtete jaoks. BIS on e-posti ja iterneti teenus, mis on loodud selleks, et pakkuda automaatset e-kirjade kohaletoimetamist, mobiilset ligipääsu e-kirjade lisanditele ja internetiteenustele. BIS võimaldab Post Office Protocol 3 (POP3) ja Internet Message Access Protocol-i (IMAP) e-posti integreerimist personaalse kasutajaga. Kuid see ühendus lubab vaid ühepoolset sünkroonimist – muutused, mis toimuvad BlackBerry seadmes ei toimu e-posti serveris. BIS lubab ligi pääseda kuni kümnele e-posti kasutajale, sealhulgas Gmail, Hotmail, Yahoo ja AOL. Lisaks võimaldab BIS kasutada ka push funktsioonidega BlackBerry rakendusi. Erinevad rakendused, mille RIM on BlackBerryle loonud, et kasutada push tehnoloogiat BIS-is, on näiteks Google Talk, Windows Live Messenger ja Yahoo Messenger. Lisaks on veel Facebooki, Myspace'i ja Twitteri uuenduste teatamise süsteem kättesaadav läbi BlackBerry internetiteenuse.
Teised telefonid BlackBerry e-postiga
Paljud telefonid, mis pole toodetud RIM-i poolt, on välja antud koos BlackBerry e-posti rakendusega, mis on ühendatud BlackBerry severitega.
BlackBerry PIN-kood
BlackBerry PIN-kood on kaheksa märgiline kuuetestkümnendsüsteemis kombinatsioon, mis on määratud identifitseerimiseks igale BlackBerry seadmele. PIN-koodi ei saa manuaalselt läbi seadme muuta ning see on kinni pandud vaid ühele BlackBerry seadmele. BlackBerry tehnikud saavad seda taastada või uuendada serveri kaudu. BlackBerry kasutajad saavad üksteisele sõnumeid saata kasutades otseselt PIN-koodi (ei ole vaja e-posti aadressi) või BlackBerry Messengeri rakendust. PIN-koodi jälgitakse BlackBerry Enterprise serverite ja BlackBerry internetiteenuse poolt ning seda kasutatakse otseste sõnumite saatmiseks BlackBerry seadmetele. PIN-kood garanteerib, et sõnub jõuab kohale õigesse seadmesse.
Mudelid
pisi|BlackBerry Tour 9630
Blackberry OS 10 :
Blackberry OS 7 :
Blackberry OS 6 :
Blackberry OS 5 :
Blackberry OS 4 ja vanemad :
Konkurendid
Peamised konkurendid BlackBerryle on nutitelefonid, mis kasutavad Android, iOS, webOS ja Windows Phone 7 operatsioonisüsteeme. BlackBerry kasutajad on tõestanud, miks on BlackBerry nutitelefon, millel on füüsiline klaviatuur, kaitstud e-post ja erinevad rakendused nagu BlackBerry Messenger, parem, kui iPhone. 2010 aasta juunis teatas RIM, et nad on müünud üle 100 miljoni BlackBerry nutitelefoni.
Kriitika
2011. aasta oktoobris ei saanud kasutajad ulatusliku tehnilise probleemi tõttu luua ühendust BlackBerry serveritega. Teenused olid paljudes kohtades katkendlikud peaaegu 3 päeva. BlackBerry tegi ametliku avalduse, et nad annavad kasutajatele kahju korvamiseks 100 dollari eest rakendusi.
RIM-i on kritiseerinud paljud valitsused, nende hulgas India, selle eest, et nad ei saa BlackBerry kasutajaid ja nende kirjavahetust jälgida. Sõnumid, mida BlackBerrylt saadetakse, on krüpteeritud ja neid on raske jälgida. India valitsus on ähvardanud BlackBerry ära keelata, kui RIM ei anna neile vajalikke võtmeid sõnumite dekrüpteerimiseks.
Vialikaja Slapianka mõis
pisi|Vialikaja Slapjanka mõisa peahoone Vialikaja Slapjanka mõis (Сядзiба Ванько́вiчаў у Вялiкай Сляпянцы) on mõis Valgevenes Minskis Partyzanski rajoonis Vialikaja Slapianka linnaosas. Peahoone asub aadressil вул. Філімонава 24.
Slapjanka nime hakati kasutama XVI sajandil. Mõis tekkis kahe Minski lähistel asunud võõrastemaja kohale. Slapjanka mõis kuulus XVIII sajandi keskpaigani Radziwillidele, seejärel läks aga Wańkowiczite suguvõsa valdusse. Aleksander Wańkowicz jagas mõisa oma kahe poja vahel. Vialikaja Slapjanka läks vanema poja Stanisław Wańkowiczi valdusse. Seejärel olid mõisa omanikud Edward ja Žygmunt, viimaseks omanikuks jäi aga Piotr Wańkowicz.
Pärast võõrandamist asus mõisas NKVD nooremohvitseride kool, seejärel kartulikasvatuse katsebaas.
Mõisakompleks rajati XIX sajandi alguses. Lisaks peahoonele kuulusid selle juurde veel kaks puidust tiibhoonet, mis pole säilinud, allee ja 10 hektari suurune park. Praegune pargi planeering pärineb aastast 1896, selle projekteeris Walerian Kronenberg.
Mõisa klassitsistlik peahoone on kahekorruseline T-tähe kujuline hoone. Peasissekäigu poolset külge ehib lai risaliit, seda liigendavad ehispilastrid ja karniisid. Tagumist külge ehib kolmurkfrontoon. Hoonel on kõrge sokkel, millel asub maja tagaküljel suletud rinnatis.
Hoone seintele tegid maalinguid kunstnikud Szymon Czechowicz, Jan Rustem, Julian Fałat, Stanisław Wyspiański, Leon Wyczółkowski ja Henryk Weyssenhoff. Interjöörist on osaliselt säilinud hoone mosaiikpõrandad ja karniisid.
Lublini unioon
pisi|"Lublini unioon", [[Jan Matejko maal (1869)]] pisi|Rzeczpospolita Lublini uniooni sõlmimisel järel 1569. aastal Lublini unioon (poola keeles Unia lubelska, leedu keeles Liublino unija, valgevene keeles Люблінская унія) oli Poola kuningriigi ja Leedu suurvürstiriigi vahel sõlmitud ühinemist käsitlev leping, mille tulemusena loodi ühtne riik Rzeczpospolita.
Lublini uniooni sõlmisid mõlema riigi seimid Lublinis 28. juunil 1569, leping kinnitati 1. juulil ja ratifitseeriti 4. juuli 1569. Loodud ühisriigil Rzeczpospolital oli ühine monarh, seim ja välispoliitika. Leedu suurvürstiriik aga säilitas oma seadusandluse, haldus- ja kohtuorganid ning sõjaväe. Esialgu jäi vanavalgevene keel Leedu suurvürstiriigi ametlikuks keeleks, kuid poola keel hakkas üha rohkem domineerima ja vanavalgevene keel kaotas ametliku staatuse 1696. aastal.
Lublini uniooni sõlmimise üks olulisemaid põhjusi oli see, et Leedu suurvürstiriik oli sõjas Moskva tsaaririigiga sattunud raskesse olukorda.
Vastavalt Lublini unioonile läksid Leedult Poola koosseisu Volõõnia, Podoolia, Polesje ja ülejäänud Leedule kuulunud Ukraina alad.
Formaalselt kaotas Lublini unioon kehtivuse 3. mail 1791, mil võeti vastu Rzeczpospolita põhiseadus, mis muutis föderatiivriigi unitaarriigiks.
Maniža
thumb|right|220px Maniža (Maniža Dalerovna Hamrojeva; sündinud 8. juulil 1991 Dušanbes) on tadžiki päritolu vene levilaulja. Maniža esindas Venemaad 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Russian Woman", saavutades 9. koha.
Waluigi
Waluigi on väljamõeldud mängutegelane, kes kuulub Super Mario frantsiisi. Ta tavaliselt mängib Luigi peavaenlase rolli ja tihti on koos Warioga.
Waluigile annab hääle Charles Martinet.
Waluigi debüüt oli 2000. aastal Nintendo 64 mängus Mario Tennis.
Ta nimi on ühend Luigi nimest ja jaapanikeelsest omadussõnast „warui“, mis tähendab halb ehk tema nime tõlge on „halb Luigi“.
Waluigi looja on Jaapani videomängudisainer Fumihide Aoki, kes töötas ettevõttes Camelot Software Planning. Waluigi loodi, kuna Wariole oli vaja tennisepartnerit mängus Mario Tennis, et võistelda Mario ja Luigi vastu.
Kuna on palju infot, ei saa kindel olla, kas Waluigi ja Wario on tegelikult vennad.
Iseloom
Charles Martinet’ sõnul iseloomustab Waluigit enesehaletsus. Waluigi arvates läheb kõigil hästi peale tema. Waluigile meeldib uhkeldada ja ta tahab olla tähelepanu keskpunktis, kuid ta ei saavuta seda. Waluigi on vallatu ja kaval ning teeb tihti sohki, kui see aitab tal võita. Teda iseloomustab ka tema lööksõna „Wah!“, mida ta tihti kasutab.
Waluigile ei meeldi roheline värv.
Välimus ja võimed
Waluigi kannab musti traksipükse, lillat särki, oranže jalanõusid ja lillat mütsi, mille peal on tagurpidi „L“. Tal on suur roosa nina, teravad kõrvad, w-kujuline vunts ning väga pikad käed ja jalad. Ta on väga peenike.
Waluigi on hea mitmel spordialal. Ta oskab luua tsükloneid ja okkalisi oksi.
Mängudes osalemine
Waluigit nähti esimest korda konsooli Nintendo 64 mängus Mario Tennis. Selles mängus on ta Wario tennisepartner ja järgnevates mängused on ta peaaegu alati koos Warioga.
Mängus Dance Dance Revolution: Mario Mix mängib Waluigi antagonisti rolli, kuid on siiski üks esimestest vastastest.
Waluigi ilmub ka Super Smash Bros.-i mängudes, kuid ei ole mängija valitav tegelane.
Popkultuur
Kuigi Waluigi on kõrvaltegelane, on tema vastu suur huvi, sest ta on veider tegelane. Waluigi on paljude meemide allikas.
E3 2018. aasta konverentsil teatati, et Waluigi ei ole mängitav tegelane tulevases mängus Super Mario Bros. Ultimate. Pärast seda teadaannet sai Nintendo tagasisidet pettunud fännidelt (Radulovic 2018). See sundis Nintendo America presidenti, Reginald Fils-Aimé’i teatama, et Nintendo peab tulevikus meeles, kui väga fännid Waluigit toetavad.
Pohjolan Sanomat
pisi|Pohjolan Sanomate peakontor Kemis Pohjolan Sanomat (Põhjala Sõnumid) oli Soomes Lapi maakonnas Kemis ilmuv soomekeelne ajaleht. Pohjolan Sanomatel olid kontorid Kemis ja Tornios. Ajaleht ilmus viiel päeval nädalas.
Ajaleht asutati 1915. aastal. 1918–1964 oli Pohjolan Sanomat Maaliidu ja alates 1964. aastast selle järglase Soome Keskerakonna häälekandja. Alates 2001. aastast oli Pohjolan Sanomat sõltumatu ajaleht.
Ajaleht lõpetas ilmumise 2017. aasta aprillis.
Ajalehe viimane peatoimetaja aastatel 2014–2017 oli Maria Jauho.
Pride in London
pisi|London Pride aastal 2008 London Pride on iga-aastane festival, kus seksuaalvähemused tähistavad paraadil oma enesemääramise õigust. Festivali peetakse alates 1972. aastast igal suvel Suurbritannia pealinnas Londonis.
Marcelijus Martinaitis
Ta sündis Paserbentyses (asub Raseiniai rajoonis Kaunase maakonnas). 1956. aastal lõpetas ta Kaunase Polütehnikumi, seejärel 1964. aastal Vilniuse Ülikooli leedu keele ja kirjanduse erialal. 1980. aastatel oli ta Vilniuse Ülikooli dotsent, pidas rahvaluule ja leedu kirjanduse loenguid.
Ta debüteeris kirjanduses aastal 1955. Tema esimene luulekogu "Balandžio sniegas" ("Aprillilumi") ilmus aastal 1962. Eesti keeles on ilmunud aastal 1990 tema luulekogu "Kadunud käed" (tõlkija Rein Raud).
IPS-paneel
IPS-paneel on LCD TFT ekraani tüüp, mille tehnoloogia töötas välja Hitachi 1995. ja rakendas 1996. aastal, et avardada kuvarite vaatenurka ja parandada värviesitust. raam|right|IPS logo
Marcelijus Martinaitis
1989. aastal lavastati Eesti Riiklikus Nukuteatris tema näidend "Tuhapart".
IPS-paneel
Ajalugu tootjate kaupa
Hitachi
LG
Marcelijus Martinaitis
Ta kuulus Sąjūdise juhatusse; aastal 1989 valiti ta NSV Liidu Ülemnõukogu saadikuks. Ta juhatas Leedu riiklike preemiate komiteed (kirjanduse ja kunsti alal). Samuti oli ta Leedu Ringhäälingunõukogu esimees. Ta elas Vilniuses.
1. aprillil 2013 tabas teda insult ja ta viidi raskes seisundis haiglasse, kus ta 5. aprillil suri. Ta maeti Antakalnise kalmistule.