Iraagi_sõda
Sündmused, mis viisid sõjani Iraagis (1990–2003)
1990. aasta 2. augustil tungisid Iraagi väed Kuveiti. 7. augustil kehtestas ÜRO Iraagi vastu majandussanktsioonid, mis kehtivad praeguseni. 1991. aasta 17. jaanuaril alustasid rahvusvahelised liitlasväed Iraagi pommitamist, algas Lahesõda. Pärast maavägede operatsiooni käivitamist vabastati Kuveit okupantidest 100 tunni jooksul. 28. veebruaril jõustus kokkulepe tulevahetuse lõpetamisest. ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu resolutsiooni, milles nõuti Iraagilt tuuma-, keemia- ja bioloogilise relva arendamisprogrammide peatamist. Samuti nõuti Iraagi ballistiliste rakettide tegevusraadiuse piiramist 150 kilomeetrile. Resolutsioon keelas ka relvastuse ning selle tootmiseks vajalike materjalide müümise Iraagile. Resolutsioonis toodud tingimuste jälgimiseks loodi eriline ekspertide organisatsioon – UNSCOM. Alates 1999. aastast nimetatakse seda struktuuri United Nations Monitoring Verification and Inspection Commission (UNMOVIC). Iraak nõustus julgeolekunõukogu resolutsiooniga. Aastatel 1991–1993 võttis julgeolekunõukogu vastu 13 resolutsiooni, mis kohustasid Iraaki asuma koostööle rahvusvahelise avalikkusega. ÜRO inspektorid avastasid dokumendid Iraagi massihävitusrelvastuse arendusprogrammide kohta. Inspektorid avastasid, et Iraak oli väga lähedal oma tuumarelva loomisele. 1992 – Iraagi lõuna- ja põhjaosas loodi õhuruumi keelutsoonid Iraagi sõjalennukitele, vältimaks šiiitide ja kurdide kontrolli all olevate alade pommitamist. Keelutsoonide patrulli teostasid USA ja Suurbritannia õhujõud. 1993 – USA avalikustas, et Iraak oli oma maa-õhkraketid viinud maa lõunaossa. Iraak keeldus rakette välja viimast. USA ja Suurbritannia õhujõudude lennukid tulistasid rakettide kandjaid, laevadelt lastud tiibrakettidega tulistati tuumarelva tootmisettevõtteid Bagdadi lähedal. See oli esimene seda laadi operatsioon. 13. aprillil, päev enne USA ekspresidendi George Bush vanema külaskäiku Kuveiti, arreteerisid eriteenistused 13 inimest, kes olid kavandanud ekspresidendi mõrvamist. Uurimine tuvastas vandenõulaste seotuse Iraagi eriteenistusega. 27. juunil tulistasid USA sõjalennukid Iraagi luure peahoonet. 1994 – Iraagi väed liikusid kokkulepitud positsioonidelt Kuveidi piiri äärde. USA president Bill Clinton andis käsu saata Pärsia lahele lennukikandjad ja 54 tuhat sõdurit maavägesid. Misjärel Iraagi väed tõmbusid tagasi oma lähtepositsioonile. Iraagi rahvuskongressi (INC) toetajate relvarühmad alustasid avalikku sõjategevust Saddam Husseini režiimi vastu Iraagi Kurdistanis. INCi liider Ahmad Chalabi sai paljude arvates selleks poliitilise toetuse USA administratsioonilt. INCi relvajõud löödi kiiresti puruks. 1998. aastal kirjutas president Bill Clinton alla Iraagi vabaduse aktile (Iraq Liberation Act), mis nägi ette USA toetuse Husseini režiimi opositsioonile. 1995 – Iraagi massihävitusrelva loomise programmi juht Hussein Kamel al-Majid põgenes Jordaaniasse. Koos temaga põgenesid tema vend ja abikaasad – Saddam Husseini tütred. Julgeolekunõukogu resolutsiooniga alustati programmi "Nafta toiduainete vastu". See oli mõeldud ajutiseks abinõuks, et kindlustada Iraagi nafta müügist saadud raha eest toiduainete ostmist nälgivale Iraagi rahvale. Kulus 18 kuud, mil Iraak suutis julgeolekunõukoguga kokku leppida programmi realiseerimise osas. Seetõttu alustas Iraak nafta eksporti alles 1996. aasta detsembris. Esimene kogus toiduaineid jõudis Iraaki 1997. aasta märtsis – 2 aastat pärast programmi vastuvõtmist. 1996 – Iraagi väed ründasid kurdide kontrolli all asuvat Arbīli linna riigi põhjaosas. 1997 – ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon kohustas Iraaki tegema koostööd ÜRO relvastusinspektoritega. Sellele vaatamata keeldus Iraak oma territooriumile lubamast kolme ameeriklasest inspektorit. Hiljem saatis Iraak maalt välja veel kuus ÜRO relvastuskontrolli missiooni liiget. Vastukaaluks keeldus ÜRO edasistest relvastuskontrollidest Iraagis. Pärast seda nõustus Iraak USA sõjalise surve kasutamise ähvardusel siiski uute relvastuskontrolli inspektorite vastuvõtmisega. 1998 – ÜRO inspektorid teatasid, et Iraak teeb neile kõikvõimalikke takistusi kontrollreidideks. Clinton ähvardas Iraagi suhtes sõjalist jõudu kasutada. Sellele vaatamata keeldus Iraak täielikult koostööst ÜROga. Kõik relvastuskontrolli inspektorid lahkuvad Iraagist. 1999–2000 – Iraagi õhutõrje tulistas USA ja Suurbritannia lennukeid, vastukaaluks tulistasid need Iraagi sõjalisi objekte. Iraak süüdistas USA-d agressioonis ja süütute tsiviilelanike tapmises. Iraak viis läbi lühikese tegevusraadiusega ballistiliste rakettide katsetuse, keeldudes sealjuures riiki lubamast ÜRO relvastuskontrolli inspektoreid ja ka kõiki teisi sõltumatuid vaatlejaid. Iraak süüdistas ÜRO relvastuskontrolli inspektoreid spionaažis. Venemaa välisminister Igor Ivanov saatis ÜRO peasekretärile Kofi Annanile kirja, milles väitis, et Iraagi suhtes kehtestatud sanktsioonide tõttu on Venemaa kaotanud 30 miljardit dollarit. Iraak pakkus nafta ostjatele iga barreli pealt lisaks 50 USA senti, mida ei kontrolliks ÜRO. Kui ÜRO avaldas oma vastuseisu, loobusid Iraagi käest nafta ostjad sellest tehingust. Vastukaaluks peatas Iraak 2000. aastal kahel korral nafta ekspordi täielikult. Avalikuks said juhtumid, et Iraak oli müünud naftat "mustalt" väljaspool ÜRO kontrolli. 2001 – pärast 11. septembri terroriakte New Yorgis ja Washingtonis kahtlustati ka Iraagi seotust nende kavandamisega, kuid konkreetseid süüdistusi siiski ei esitatud. USA teatas, et Iraak on taastanud oma endise võimsuse massihävitusrelva tootmiseks. 2002. aasta juuli – Julgeolekunõukogu lihtsustas programmi "Nafta toiduainete vastu" toimet. USA välisministeerium tegi ametliku avalduse, et seitse riiki on terrorismi sponsorid – üks neist oli ka Iraak. Jaanuaris liigitas president George Walker Bush Iraagi kurjuse telje riikide hulka. USA hakkab ette valmistama võimalusi Saddam Husseini režiimi kukutamiseks. Veebruaris teatas Iraak, et ta on valmis riiki lubama ÜRO relvastuskontrolli inspektoreid ilma täiendavate tingimusteta. Venemaa ja USA kirjutasid alla leppele majandussanktsioonide leevendamise kohta Iraagi suhtes. Aprillis külmutas Hussein taas nafta ekspordi, avaldades enese sõnul sel moel solidaarsust Palestiinale. Iraak kutsub samasugust sammu astuma ka kõiki teisi Araabia riike. Samal ajal alustati Iraagis vabatahtlike värbamist sõjaks Iisraeli vastu. USA alustas teiste riikidega läbirääkimisi võimaliku sõjalise sekkumise üle Iraagis.