cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Küünlakirn
Küünlakirnu põhja valati keeva vett ning selle peale sularasva. Küünlatahid olid seotud puuvarda külge ning neid kasteti korduvalt rasva sisse. Vahepeal lasti rasval nende küljes hanguda. Kuna rasv valgus allapoole, said küünlad altpoolt veidi jämedamad. 19. sajandi keskel hakati küünlaid valmistama eraldi plekist või puust vormide abil.
Poeküünalde leviku tõttu 19. sajandi lõpus lõpetati kodune küünalde valmistamine.
Nikephoros III Botaneiates
Nikephoros III Botaneiates (kreeka keeles: Νικηφόρος Βοτανειάτης, 1002–1081) oli Bütsantsi keiser 7. jaanuarist 1078 kuni 1. aprillini 1081.
Noorus ja perekond
Nikephoros sündis 1002. aastal silmapaistvas Botaneiatese perekonnas Anataoolias. Tema isa oli Michael Botaneiates. Ajaloolase Attaleiatese sõnul olid nii Nikephorose isa Michael kui ka vanaisa Nikephoros Basileios II (valitses 976–1025) väejuhid, kes osalesid kampaanias grusiinide vastu ja Bulgaaria vallutamises. Samas on Attaleiates ainuke allikas, kes seda väidab. Ajaloolane väitis ka, et Botaneiatesed olid suguluses Bütsantsi keisri Nikephoros II Phokase perekonnaga. Seda kasutas Nikephoros III kindlasti selleks, et lisada oma valitsemisele legitiimsust. Seda kinnitas ka kaasaegne Michael Psellos, kes kutsus teda Nikephoros III "Phokaseks" keiser Michael VII kirja reproduktsioonis. Teadmata ajal abiellus Nikephoros Vevdene nimelise naisega. Neil oli vähealt üks laps, keda Anna Komnena mainib oma kirjutises "Alexiad". Hiljem abiellus ta Michael VII naise Alania Mariaga. Nikephorose elust enne 1053. aastat on vähe teada. Kindel on see, et ta teenis Konstantinos IX Monomachose ajal väejuhina ning osales petšeneegide mässu mahasurumises 1048–1053.
Varajane karjäär
Esmakordselt äratas Nikephoros kaasaegsetes ja ajaloolastes tähelepanu 1053. aastal pärast Zygose lahingut petšeneegidega. Ajaloolane Attaleiates märgib, et Nikephoros suutis tõhusalt juhtida oma taganevaid ratsavägesid, vältides sellega petšeneegide armee laviinina pealetulemist oma vägedele. Nikephoros käskis oma ratsaväel hoida tihedat formatsiooni, piirates sellega kahju, mida petšeneegidest vibulaskurid-ratsaväelased oleksid tekitanud. Lisaks saatis ta välja luurajad, et vältida varitsust. Tema manöövrite ajal üritasid vaenlased korduvalt lõhkuda bütsantslaste formatsiooni, kuid nad löödi iga kord tagasi. Nikephoros juhtis oma vägesid üksteist päeva hoolimata petšeneegide pidevast rõhumisest. Attaleiatese sõnul üritasid petšeneegid veenda Bütsantsi alistuma ning kui see ebaõnnestus, asusid nad vibudega nende hobuseid tapma. Nikephoros käskis meestel jätkata jalgsi. Ta keeldus ka põgenemast, kui talle hobust pakuti, kuulutades, et eelistab surma häbistavale argpükslikkusele. See tõstis oluliselt tema vägede moraali. Pärast üksteist päeva kestnud pidevatele rünnakutele jõudsid bütsantslased keisririigi linna Adrianoopolisse, kus petšeneegid loobusid lõpuks jälitamisest. Keiser Konstantinos IX tunnustas Nikephorost teenete eest kõrge õukonnatiitliga magistros. Attaleiates võis küll liialdada, ent tema kirjeldus sobib kokku Nikephorose tugeva väejuhimainega. pisi|Bütsantsi Kreeka umbes 900. aastal, kaardil näha Thessaloonika teema Järgmisena mainitakse Nikephorost tema osaluse eest Isaak I Komnenose mässus keiser Michael VI Bringase (valitses 1056–1057) 1057. aastal. See mäss oli Michaeli onupojapoliitika ja sõjaväelaste põlgamise tulemus. Pärast seda, kui Michael oli alandanud Dynatoi 'sid (Bütsantsi ametlik termin, mis tähendas valdkonna kõrgeimat tasandit; kreeka keeles "võimas"), sest keeldus neile kingitusi saatmast, püüdis Isaak veel keisriga leppida. Ent keiser solvas teda isiklikult, mis vallandas riigis kodusõja, mida mainivad ajaloolased Skylitzes, Psellos ja Attaleiates. Psellos juhtis isiklikult Michaeli delegatsiooni Isaaki juurde. Enne marssi Konstantinoopoli peale kogus Isaak kokku sõjaväelise eliidi väed. Konstantonoopolis toimus 20. augustil 1057 Petroe lahing, mis oli väidetavalt Bütsantsi ajaloo üks verisemaid kodusõja lahinguid. Isaaki võit ning keisriks tõusmine viis taas sõjaväelise aristokraatia kindla kontrolli alla. Nikephoros juhts lahingu ajal Isaaki vägede üht tiiba, mis viitab sellele, et ta oli osa Isaaki siseringist. Skylitzes mainib, et lahingu ajal pidas Nikephoros duelli ühe keiser Michaeli palgasõduri, Randolf Franki vastu. 1059. aastal pani Isaak Nikephorose juhtima vägesid Doonau piiril, kuhu ta jäi 1064. aastani. Seal oleku ajal päästis Nikephoros tulevase keisri Romanos IV Diogenese elu kampaanias ungarlaste vastu.
Nikephoros tuleb taas esile Konstantinos X Dukase valitsemisajal (1059–1067), mil keiser nimetas ta 1061. aastal Thessaloniki (Thessaloonika) teema doux 'iks (juhiks). Talle anti ülesandeks lahendada probleemid selles provintsis. Esimene probleem oli seotud Bütsantsi valitsuse otsusega konfiskeerida Athoses asuva Iveroni kloostri vara ja paroikoi (orhjad), mida klooster pidas ebaseaduslikuks. Nikephoros saatis spatharokandidatos (keskmise auastmega Bütsantsi õukondlane) Michaeli juhtumit uurima ning otsustas seejärel, et valitsus ei saa kloostri vara konfiskeerida. Ta tugines Basileios II väljaantud kuldbullale, mis deklareeris, et kloostri varad ja paroikoi 'd on maksudest vabastatud. 1062. aasta veebruaris lahendas ta järgmise vaidluse, seekord Lavra kloostri ja kohaliku maaomaniku Aichmalotou Theodorose vahel kloostri vara üle. Nikephoros otsustas taas kloostri vara kasuks. Veel lahendas Nikephoros Iveroni kloostri ja Ezoba piiskopi vahelise piiritüli, milles ta tugines kohalike elanike ütlustele. Viimane vaidlus, mida Nikephoros lahendas oli taas Iveroni kloostri ja Melissourgeioni metochion 'i (õigeusus saatkonnakirik) vahel. Selles tülis otsustas Nikephoros, et saatkonnakirik oli eiranud keisrinna Theodora Porphyrogennete omal ajal tehtud otsust, mida Nikephoros nüüd uuesti kinnitas.
1064. aasta sügisel tungisid türklased Bütsantsi Balkanile ja alistasid lahingus Nikephorose ja ühe teise väepealiku, Basileios Apokapese, Paristrioni archon 'i (valitseja), ning nad võeti vangi. Ajaloolase Attaleiatese hinnangul oli see Nikephorose jaoks äärmiselt alandav. Kahel mehel õnnestus põgeneda pärast seda, kui türklasi olid laastanud bulgaarlased ja haigused. Ellujäänud türklased värvati kiiresti keisririigi sõjaväkke.
Hilisem sõjaväeline karjäär
pisi|Nikephoros Botaneiatese, kourpalates 'e ja [[Antakya|Antiookia doux 'i pitser]] Umbes 1065. aastal määras keiser Konstantinos X Nikephorose Antiookia doux 'iks (juhiks), sest eelmine juht Nikephortizes, kes keiser Michael VII ajal teenis logothetes 'ena (Bütsantsi administratiivne tiitel, mis võrdub sisuliselt ministriga), juhtis provintsi kehvasti. Kuigi tema väed olid kogenematud ja vähevarustatud, suutis Nikephoros tõrjuda mitmeid Aleppo emiraadi rünnakuid Antiookia vastu. Seda peamiselt oma sõjaliste võimete, koolitatud ja treenitud saatjaskonna ning tema kohalike maksude oskusliku kasutamise tõttu. 1067. aastal Nikephoros vabastati sellelt ametikohalt, mis oli ilmselt tsiviilametnike jõupingutuste tulemus, kes soovisid sõjaväearistokraatiat likvideerida. Ametnike mahhinatsioonid ja nende valmisolek õõnestada sõjaväeeliiti olid tekkinud eelmiste keisrite, Romanos III (valitseja 1028–1034) ja Michael VI ajal. Toona olid tsiviilametnikud saanud üha rohkem võimu kuni Isaak I nende võimu lõpuks piirasid. Konstantinos X oli saanud keisriks, kui 1059. aastal Isaak I troonist loobus. Ta oli tunduvalt nõrgem valitseja kui Isaak, mis võimaldas ametnikel temaga manipuleerida, mis takistas keisril saavutada Isaaki-aegset kontrolli. Ametnikud jätkasid sõjaväearistokraatia õõnestamist isegi siis, kui türklased Bütsantsi Armeeniat ründasid. pisi|Bütsants 1076. aastal Konstantinos X surma järel 1067. aastal, kaalus keisrinna Eudokia Makrembolitissa Nikephorosega abiellumist, ent valis Romanos IV Diogenese (valitses 1068–1071). Türklaste pidevad rünnakud Bütsantsi aladele (näiteks Antiookia, Kiliikia ja Armeenia) näitasid selgelt vajadust uue tugevakäelise keisri järele. Nii otsustasid Eudokia, Konstantinoopoli patriarh Johannes VIII ja senat, et esmatähtis on tagada impeeriumi kaitse ning vajatakse valitsejat, kes juhiks väed türklaste vastu. Nikephoros oli senati lemmikkandidaat, ent ta juhtis parasjagu vägesid Antiookias ning oli endiselt abielus Vevdenega. Romanos oli aga juba Konstantinoopolis ning tal polnud naist, mistõttu oli ta sobivam kandidaat. Matteus Edessast viitab ka sellele, et Eudokia eelistas Romanost Nikephorosele. Võimule saades pagendas keiser Romanos IV Nikephorose tema Anatoolia valdustesse ja ei kaasanud teda Manzikerti kampaaniasse, sest polnud tema lojaalsuses kindel. Kõik see tulenes ilmselt asjaolust, et Nikephoros oli olnud Eudokia teine kandidaat troonile ja kujutas seega ohtu Romanose valitsemisele. Pärast seda, kui Romanos langes Manzikerti lahingus seldžukkide kätte vangi, ei osalenud Nikephoros Michael VII riigipöördes Romanose vastu. Ta ei juhtinud ka vägesid enne kui asus palgasõdurist Roussel de Bailleuli mässu maha suruma.
Nikephoros, nähes kui keeruline Bütsantsi jaoks olukord oli, saatis kirja keiser Michaelile 1077. aastal, milles palus tal tegeleda kiiresti halveneva olukorraga Anatoolias. Michael solvus oma alluva otsekohesusest ja pöördus Nikephorose vastu, sundides teda hakkama keisri vastu mässama, et vältida vangistamist. Peagi pärast seda, 2. juulil/oktoobril 1077 kuulutas Nikephoros end keisriks ning hakkas mobiliseerima vägesid kohalikest ja türgi palgasõduritest. Michael saatis seepeale Nikephorosele kirja, milles tuletas meelde, et Nikephoros võlgneb palju keisrile, kes ta eksiilist välja tõi. Kuu hiljem, 1077. aasta novembris, hakkas väepealik Nikephoros Brennios Vanem samuti mässama Michaeli vastu. Nikephorose sõjaline taiplikkus, perekondlik tuntus ja Michaeli türannia tagas osa Konstantinoopoli eliidi Nikephorose poolele asumise. Attaleiates märgib, et see oli väga haruldane, et valitseva keisri lähedal olevad asusid usurpaatori poole. Ülejooksmise teeb veelgi hämmastavamaks asjaolu, et teekond Anatoolia teemast pealinna polnud türklaste rünnakute tõttu, kes olid 1078. aastaks jõudnud sügavale Anatooliasse, sugugi turvaline, mis tähendas, et Nikephorose mäss võis lõppeda enne, kui ta Konstantinoopolisse jõuab. 1078. aasta 7. jaanuaril kuulutas Bütsantsi senat Nikephoros III uueks keisriks, kuigi ta oli endiselt linnast kaugel. Nähes, et Michael kukutatakse peagi, läks Michaeli naine Alania Maria Nikephorose poolele. Michael VII loobus troonis pärast rahvaülestõusu ja oli sunnitud 31. märtsil mungaks hakkama. Kolm päeva hiljem, 3. aprillil, sisenes Nikephoros Konstantinoopolisse ja võttis trooni. Nikephoros abiellus Alania Mariaga, pagendas Michaeli kloostrisse, mis oli alates 7. sajandist Bütsantsi tava troonipretendentide kõrvaldamiseks. Lisaks kastreeris ta Michaeli pojad. Bütsantsi aadel suhtus viimasesse halvasti, võib-olla teo jõhkruse tõttu, kuigi täpset selgitust selle kohta ei anta.
Valitsemine
Üldiselt püüdis Nikephoros olla kõigile meeltmööda ja ta leidis selleks ka hea vahendi, jagades laiali kogu riigikassas säilinud raha. Senikaua kuni raha jätkus, olid kõik keisriga ülimalt rahul. Kuid üsna pea said varud otsa ja äsjane rahulolu muutus üleüldiseks rahulolematuseks, mille tulemusel puhkes Nikephorose vastu mitu mässu.
Reformid ja sisepoliitika
Attaleiates kiitis keisrit õiguskoodeksi reformimise ja keiserlike kohustuste hoolika täitmise eest. Nikephoros juhtis kohtuistungeid ning luges raamatuid, et parandada enda võimet kohtuasju hinnata. 1079. aastal lahendas ta mitu pakilist juriidilist küsimust. Esiteks kehtestas seaduse abikaasa (naise) hullumeelsuse kohta ning teiseks suurendas karistuse määraise ja hukkamise vahelist aega kolmekümne päevani, et võimaldada uute tõendite esitamist või kontrollida kohtunikul, kas kuritegu ikka väärib surmanuhtlust. Keiser laiendas ka keiserlike teenistujate õigusi ja kaitset erateenistujatele. Kuigi need reformid olid üpris väikesed, annavad need ülevaate keisri soovist parandada mõningaid riigi probleeme ning vähendada õukonna korruptsiooni. Asjaolu, et reformid olid väikesed, pole üllatav, sest ligi kaheksakümneaastane keiser pidi tegelema pidevalt riigi kaitse ja mässude mahasurumisega.
Diplomaatia
pisi|Seldžukkide poolt ümbritsetud Antiookia 1080. aasta paiku Pärast 1071. aasta Manzikerti lahingut halvenes Bütsantsi olukord Anatoolias pidevalt, sest seldžukid ei rüüstanud enam keisririigi alasid, vaid vallutasid neid. Trapezundi kuberner Theodoros Gabras ja Antiookia kuberner Philaretos Brachamios eraldati Bütsantsist, sest türklased tungisid teistesse kaitsmata Anatoolia regioonidesse, ning seetõttu said Antiookiast ja Trapezundist de facto iseseisvad piirkonnad. Nikephoros pidas läbirääkimisi Philaretosega tema alistumiseks ning lääniks hakkamiseks 1078. aastal, andis talle doux 'i tiitli ning jättis ta äsja tagasisaadud provintsi valitsejaks. See taasühendamine tuli kasuks, sest Philaretos oli juba hakanud ründama lähedalasuvaid Bütsantsi linnu, et neid oma valdustega liita, mistõttu pidid bütsantslased oma tähelepanu jagama eraldunute ja seldžukkide vahel. See võis tõsta Botaneiateste perekonna mainet, sest sarnase lepingu sõlmimine oli Michael VII Dukasel ebaõnnestunud, sest Philaretosele ei meeldinud Michaeli korrumpeerunud nõunik logothete Nikephoritzes. Diplomaatilisest võidust hoolimata ei muutnud see eriti olukorda, sest Antiookia ja ikka sisuliselt iseseisvaks ning Nikephorosel polnud alade taasühendamisest eriti kasu. Ainuke tulu sellest võis olla see, et Nikephoros saavutas oma legitiimsuse troonile, sest saavutas midagi, mida tema eelkäija ei suutnud.
Ülestõusud ja vandenõud
pisi|Seldžukkide vallutused 1076. aasta paiku. Kaardil on näha ümberpiiratud trapezund ja Antiookia Nikephoros pidi oma valitsusajal võitlema nelja ülestõusu ja vandenõu vastu enne Alexios I Komnenose mässu, mis lõpuks ta troonilt kukutas. Esimene ülestõus oli Nikephoros Bryenniose mäss, kes võistles Nikephoros III-ga Michael VII trooni eest. Keiser, kes oli selleks ajaks liiga vana, et vägesid juhtida, saatis mässulist purustama Alexios Komnenose. Kui Bryennios oli alistatud, lasi keiser ta silmad välja torgata, ent andis talle ja tema meestele amnestia. Teise mässu algataja oli Bryenniose toetaja, protoproedros (kõrgem Büytsantsi õukonnatiitel; "president") Nikephoros Basilakes, kes mässas Dyrrhachiumis (tänapäeva Durrës, Albaania) 1078. aastal, ent ta sai kiirelt Alexios Komnenoselt lüüa ning talt võeti samuti silmanägemine. 1079. aastal üritas Varjaagide kaardivägi Nikephorost õhtuse ülevaatuse ajal mõrvata, kuid nad ebaõnnestusid, sest keiser suutis oma saatjaskonda juhtida ning enda kaitsta, kuni tema keiserlikud valvurid kohale jõudsid ning varjaagid alistasid. Nikephoros lasi vandenõu ninamehed saata kaugetesse kindlustesse ning andis ülejäänutele amnestia. Umbes sellel ajal suri Nikomeedias hypertimos (keiserliku administratsiooni juht, kreeka keeles "kõige auväärsem") Michael Nikomeediast, kes võib olla Michael Psellosega sama isik. Pole teada, kas tema surm oli seotud varjaagide vandenõuga.
Umbes samal ajal pidas Konstantinos Dukas, Michael VII poeg ja kaasvalitseja, keisri vastu vandenõud, hoolimata keisri soosingust tema vastu. Samal ajal plaanis keiser tegeleda Bütsantsi Anatooliaga, mis oli selleks ajaks praktiliselt türklaste-seldžukkide poolt vallutatud. Nikephoros palkas palgasõdurid oma vägede tugevdamiseks, sest tema armee oli liiga väike. Palgasõdurid olid aga lärmakad ja ebalojaalsed. Ühel hetkel tuli keisril isiklikult nende poole pöörduda, et veenda neid koostööd tegema. Konstantinos Dukase mäss tegi aga lõpu Nikephorose idakampaaniale. Keisri populaarsus oli piisavalt tugev, et keegi väljastpoolt Konstantinose armeed ei liitunud mässulistega, mis võimaldas keisril kiiresti koondada armee ja keiserlik kaardivägi Konstantinose vastu. Nikephoros saatis oma erisaadikud Konstantinose juurde, et uurida välja ülestõusu põhjused ning veenda tema sõdureid oma juhti amnestia eest hülgama. Konstantinose väed reetsid ta ning andsid oma juhi Nikephorosele välja. Usurpaator saadeti kloostrisse pagendusse. pisi|Apuulia hertsongkond 1078. aastal püüdis Pauliciani kristlik sekt ära kasutada Bryenniose ja Basilakesi mässe ning sekti kasvavat populaarsust Balkanil, et tõusta keisri vastu üles. Leca Paulician ässitas rahvast Nikephorose vastu ning püüdis veenda petšeneege, kellega Basilakes oli varem püüdnud liitu luua, tungima Bütsantsi. Samal ajal õhutas Dobromir Paulician koostöös Lecaga mässu Mesembrias, Traakias ning asus ümbritsevaid alasid rüüstama. Pärast teade, et keiser kogub kiiresti vägesid nende alistamiseks, loobusid leca ja Dobromir oma ülestõusust. Teades, et nende vähesed lojaalsed kaaslased ei suuda lüüa Bütsantsi armeed, palusid nad keisrilt andestust, kuigi kartsid, et jagavad Bryenniose ja Basilakese saatust. Keiser oli aga leebe ning lisaks amnestiale andis neile ka kingitusi ja tiitleid.
Nikephorosel endal lapsi polnud, mistõttu ta plaanis jätta trooni Michael VII pojale Konstantinos Dukasele, ent ta loobus sellest plaanist pärast seda, kui Dukas tema vastu mässama hakkas. Seejärel pööras ta pilgu kaugema sugulase, Synadenos Botaneiatese poole, kellest pole teada peaaegu midagi peale selle, et ta abiellus Alexios Komnenose õetütrega.
Alexios Komnenos ja troonist loobumine
pisi|Alexios Komnenos 1081. aastal valmistus Apuulia hertsog Robert Guiscard tungima Bütsantsi keisririiki ettekäändel kaitsta Konstantinos Dukase õigust troonile. Dukas oli kihlatud ka Guiscardi tütre Helenaga. Samal ajal vallutasid seldžukid Kyzikos linna (tänapäeva Türgis). Keiser usaldas suure armee Alexios Komnenosele, kes aga normannide ohu kõrvaldamise asemel pidas vandenõud sugulase Johannes Dukasega, et troon endale haarata. Alexios tõstis mässu ning piiras kiiresti pealinna sisse, sest Konstantinoopolis oli puudus kaitsvatest üksustest. Keiser ei suutnud tagada ei seldžukkide aga ka oma rivaali Nikephoros Melissenose teotust ning oli seetõttu sunnitud valmistuma troonist loobumiseks. Keiser otsustas, et tema ainus võimalus on loobuda troonist Melissenose kasuks, kes oli lähedal Damalises Anatoolias. Ta saatis käskjalad üle Bosporuse, ent nad sattusid Alexiose väejuhi Georgios Palaiologose kätte, kes veenis neid toetama Alexiost. Alexiosel õnnestus meelitada kullaga oma poolele ühe vahitorni kaitsjad, kes 1081. aasta 1. aprillil alanud tormijooksu käigus avasid ootamatult tule Nikephorosele ustavate vägede pihta. Seepeale puhkes kaitsjate seas segadus ning Alexiose väed kasutasid soodsat võimalust ja murdsid linna sisse. Pärast linna vallutamist algas niisugune tapmine ja röövimine, nagu Konstantinoopol oleks langenud võõrvallutajate kätte. Alles patriarh Kosmas I vahelesegamine suutis märatsejad lõpuks taltsutada. Patriarh ettepaneku, et Nikephoros ja Alexios alustaksid läbirääkimisi. Läbirääkimiste käigus nõustus Nikephoros lapsendama Alexiose ja andma valitsusohjad talle üle. Enesele nõudis keiser ainult õigust säilitada nimeline tiitel ja kanda keiserlikke rõivaid. Alexios kaldus nende ettepanekutega soostuma, kuid tema nõuandjad soovitasid talle saata keisri saadikud minema ja ütelda neile, et seesugune pakkumine oleks tulnud kõne alla enne linna vallutamist, kuid mitte nüüd. Nüüd mõtles keiser pigem oma elu säilitamisele. Patriarh veenis nüüd Nikephorost troonist Alexiose kasuks loobuma, et mitte kodusõda pikendada. Seejärel varjus Nikephoros Hagia Sophia katedraali ning lootis sealt varjupaika saada. Alexiose logothete (Bütsatsi õukonnatiitel), Michael eskortis Nikephorose Peribleptuse kloostrisse, kus ta troonist loobus ning mungaks hakkas. Seejuures olevat ta ainsa asjana kahetsenud vaid seda, et peab nüüdsest loobuma liha söömisest. Nikephoros III suri hiljem samal aastal. Kokkuvõttes kujunesid tema valitsemise aastad Bütsantsile täielikuks õnnetuseks. Ajaloolased Anthony Kaldellis ja João Vicente de Medeiros Publio Dias kalduvad paigutama Nikephorose valitsemisaega Dukaste dünastia osana. Kaldellis on öelnud: "Botaniatese vaitsusaeg oli põhimõtteliselt Dukaste dünastia pikendus," ja de Medeiros Publio Dias sõnastas: "Tema valitsemist nähakse tavaliselt Alexios I Komnenose tähtsa, ent vastuolulise valitsemise eelmänguna."
Sergei Koršunov
Sergei Koršunov (sündinud 22. mail 1992) on Eestis sündinud Soome jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängib Eesti klubis JK Sillamäe Kalev.
Klubikarjäär
Viimane arvestatud mäng 14.07.2012
Tyler Oakley
Matthew Tyler Oakley (sündinud 22. märtsil 1989) on ameeriklasest YouTube'i sisulooja ning LGBT noorte eest võitleja, keskendudes geipoliitikale ja popkultuurile.
Oakley hakkas videoid tegema 2007. aastal. Tema esimene video on 2019. aasta seisuga kogunud üle poole miljoni vaatamise YouTube'is. Oma esimese video laadis ta üles esimesel aastal Michigani riiklikus ülikoolis õppides. 2015. aasta aprilli seisuga oli ta kahe kanali (Tyler Oakley ja extratyler) peale kokku teinud üle 380 video, kogunud üle 396 miljoni vaatamise ning 7,3 miljoni tellija. Ta on ühiskanali 5AwesomeGays endine liige, kus ta rohkem kui kolm aastat igareedeseid videoid üles laadis. Teda nimetatakse üheks mõjuvõimsaimaks YouTube'i sisuloojaks. Ta esines 2014. aasta dokumentaalsarja "Frontline" uurivas reportaažis "Generation Like".
Veebisait SocialBlade, mis koostab YouTube'i ja Instagrami kontode reitinguid, asetas Oakley YouTube'i kanali 2014. aasta novembri seisuga A-tasemele. Ta oli samal ajal tellijate järjestuses 87. kohal, videote vaatamise järjestuse 844. kohal ja SocialBlade'i edetabelis 242. kohal.
Aleksandr Udaltsov (diplomaat)
Aleksandr Ivanovitš Udaltsov (vene keeles Александр Иванович Удальцов; sündinud 5. juulil 1951) on Venemaa diplomaat, suursaadik, Välismaal Elavate Venemaa Kaasmaalaste Õiguskaitse- ja Toetusfondi tegevdirektor.
Ta lõpetas 1973. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ja 1985. aastal NSV Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemia. Ta töötab diplomaatilisel tööl 1973. aastast. Aastatel 1996–2001 oli ta Venemaa Föderatsiooni suursaadik Lätis, 2001–2005 Venemaa Föderatsiooni välisministeeriumi 2. Euroopa osakonna direktor, 2005–2009 Venemaa Föderatsiooni suursaadik Slovakkias.
2013-2020 Venemaa suursaadik Leedus. Alates 20. oktoobrist 2020 Välismaal Elavate Venemaa Kaasmaalaste Õiguskaitse- ja Toetusfondi tegevdirektor.
Isiklikku
Aleksandr Udaltsovi vanaisa Ivan Udaltsov oli lühikest aega Moskva ülikooli rektor ja MGIMO esimene rektor. Isa Ivan Udaltsov oli Nõukogude Liidu suursaadik Kreekas. Aleksandr Udaltsovi vanaonu Aleksandr Udaltsov valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia liikmeks. Aleksandr Udaltsovi õepoeg Sergei Udaltsov on vasakpoolsete vaadetega opositsioonipoliitik.
Aleksandr Udaltsov valdab võõrkeeltest inglise, tšehhi ja slovaki keelt.
Õpivilumuste spetsiifilised häired
Õpivilumuste spetsiifilised häired kuuluvad koos kõne ja keele, motoorika ja pervasiivsete arenguhäiretega RHK-10 psühholoogilise arengu häirete rühma (F80–F89).
Definitsioon
Õpiraskustega lapsed on need lapsed, kellel on häire ühes või mitmes psühholoogilises baasprotsessis, mis on seotud suulisest ja/või kirjalikust kõnest arusaamise ja kasutamisega. See võib ilmneda piiratud võimes kuulata, mõelda, rääkida, lugeda, kirjutada või arvutada. See mõiste hõlmab tajupuudeid, ajukahjustust, minimaalset ajategevuse häiret, düsleksiat ja arenguhäirest tingitud afaasiat. Mõiste ei hõlma lapsi, kelle õppimisprobleemid on nägemis-, kuulmis- ja motoorsete puuduste, vaimse alaarengu, emotsionaalsete häirete või ebasoodsate keskkonna-, kultuuriliste või majanduslike tingimuste tagajärg.
Häire avaldumine
Õpihäire ilmneb elulises situatsioonis. Õppimisraskuste ilmnemine on ootamatu; võrreldes üldise intelligentsuse tasemega on neil lastel vähene edukus mõnedes spetsiifilistes ainetes. Lapse saavutustase on oluliselt madalam võrreldes selle taseme ootuspärasusega. Õppeprotsessis ilmnenud raskused (väga madal õppeedukus võrreldes eakaaslastega) on dünaamiliselt, arenguliselt jälgitavad. Üldjuhul on eelnenud varasematel arengu etappidel mingeid häireid (nt kõne- ja keele arengupuuded), lisaprobleeme (nt tähelepanematus, püsimatus, käitumisprobleemid, tundeeluhäired). RHK-10 sedastab arenguhäirete iseloomulikeks tunnusteks: Õpiraskused mõjutavad erinevaid valdkondi: mälu, kõnelemine, kirjutamine, matemaatika, mõtlemine, nägemistaju, kuulmistaju, ruumitaju, motoorne koordinatsioon, lugemine, õppimine. Õpiraskustega inimestel on tavaliselt raske informatsiooni vastuvõtmine, meeldejätmine ning väljendamine.
Avaldumine koolitunnis
Koolitunnis avalduvad psüühilise väsimuse tundemärgid (Martinson, 2010): vigade tegemine sageneb, arusaamis- ja keskendumisvõime vähenevad, tähelepanu muutub hüppeliseks või kaob hoopis, tekivad häired silma ja käe tegevuse koordinatsioonis, tekib ja sageneb haigutamissoov, võib tekkida motoorne rahutus. Emotsionaalse ja vaimse seisundi halvenemine avaldub järgmistel viisidel:
Põhjused
Õpihäireid seostatakse paljude teguritega, Kohler ja Kravets (1998) toovad põhjustena esile järgmised:
Elmar Fischer
Aastail 1923–1924 oli Elmar Fischer Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1924–1929 Võru 2. jaoskonnakohtunik, 1929–1932 Tallinna-Haapsalu ja alates 1932. aastast Tartu-Võru Rahukogu liige.
Õpivilumuste spetsiifilised häired
Kuidas ära tunda?
Ohumärkide nimekiri (Kohler, Kravets 1998): kärsitus, desorganiseeritus, hajameelsus, mõttekäigu katkestused (vahelesegamised), pikemaajalist kontsentreeritud vaimset pingutust vajavate ülesannete vältimine, hajuv tähelepanu, vähene kodutööde tegemine, vähe kestev tähelepanuvõime, võimetus järgida instruktsioone, raskused tähelepanu koondamisel, kaasa mõtlemise raskused, kerge sattumine meeleheitesse, kergesti vaimustumine, kasinad testitulemused, võimetus lõpetada teste traditsioonilise ajalimiidi piires, sagedane tundi hilinemine, raskused tähtajaliste ülesannetega, paindumatus (järeleandmatus), vastuolulisus või ebajärjekindlus akadeemilistes ettevõtmistes, raskused uute kontseptsioonide omaksvõtmisel, raskused lühimäluga, raskused kirjaliku väljendumisega, raskused õigekirjaga, sõnade ja tähtede äravahetamine ning segiajamine, võimetus soravalt lugeda ja lugemise vältimine tunnis, nõrk enesekontroll, loetamatu käekiri, võimetus sõbruneda ja sõpru hoida, vähene seltsivus, raskused mitteverbaalsete märguannete tõlgendamisel, raskused koos töötamisel. Õpiraskusi võib olla raske märgata, sest laps on omandanud kompensatoorsed oskused, väldib teadlikult.
Komorbiidsus
Ainealastele õpiraskustele lisanduvad või on sageli põhjustajaks erinevad psüühikahälbed ja -häired:
Õppimishäiretest on levinumad eelkõige lugemise (spetsiifiline lugemishäire F81.0), õigekirja (spetsiifiline õigekirjahäire F81.1) ja arvutamisvilumuste (spetsiifiline arvutamisvilumuste häire F81.2) häired. Õppimisprobleemidele tähelepanu pööramine on lapse arengu seisukohalt oluline mitte ainult teadmiste ja oskuste omandamise tähtsuse tõttu, vaid ka seepärast, et õppimishäiretest saavad alguse samuti paljud sotsiaalsed, emotsionaalsed ja motivatsiooniprobleemid (Lyytinen, 2004). Õppimisraskused võivad ilmneda juba eelkoolieas, sagedamini aga koolieas, kui suurenevad sotsiaalsed nõudmised lapsele.
Tänapäeval on üha kindlamaks kujunenud arusaam, et õppimishäired mõjutavad kogu inimese elu. Seepärast on ka oluline märgata õppimisraskusi ja nende võimalikke riskitegureid võimalikult vara. Lyytinen (e.k 2006) väidab, et keelehäirete juured peituvad varases kõne-eelses suhtlemises. Lapse kõne ja keele varaseks mõistmiseks ning žestide ja miimika abil suhtlemiseks on keele soodsa arengu olulised tunnused. Näiteks helitaju arengus, sõnade kiires ja paindlikus meeldetuletamises või keelelises töömälus esinevad raskused võivad märgatavalt aeglustada lugema õppimist.
Kõne ja keele spetsiifilised arenguhäired
Keele normaalne omandamine (rääkimise ja keele õppimise kulg) on häiritud varasest arengustaadiumist peale. Üldnimetus häirele: düsfaasia (keelehäire), mis on kaasa sündinud. Välistatud on keskkonna tegurite ebasoodne toime, neuroloogilised kahjustused, sensoorsed defektid. Häire väljendub artikuleerimise, oma mõtete väljendamise (ekspressiivne kõne) või teiste inimeste kõnest arusaamise (retseptiivne kõne) raskusena või mõlemana. Kõne- ja keelehäirete kognitiivsed probleemid: infotöötluse kiirus langenud, töömälu maht väike, eksekutiivsete funktsioonide defitsiit (ei suuda eirata ebaolulist, jääb kinni detailidesse), vead verbaalse info integreerimisel, verbaalne üldistamisoskus, põhjendamine-järeldamine kesine. Eesti psühholoogidest on Tartu Ülikooli arengupsühholoogia professor Tiia Tulviste uurinud Eesti laste kõne arengut.
Motoorika spetsiifiline arenguhäire
Iseloomulik motoorse koordinatsiooni, peen- ja üldmotoorika raske puue, millega kaasneb sageli mõningane nägemis-ruumilise tunnetuse puudulikkus. Markerid: laps on ebakindla, kohmaka kõndimisviisiga; hilisem jooksma, hüplema, trepist üles-alla käimise õppija. Raskused kingapaelte sidumisel, nööpimisel, palli viskamisel-püüdmisel. Joonistamisoskus halb, sageli ei oska kokku panna mosaiikpilte, raskusi pildilt detailide leidmisel. Halb käekiri. Motoorne areng võib pidurdada kõne ja keele arengut – eriti artikulatsiooni. Motoorse kohmakusega kaasneb sageli õppimisraskus. Umbes pooltel lastest, kellel on enne kooliiga motoorse koordinatsiooni häired, tekib koolitöös probleeme, enamasti on õpiraskused kerged.
Pervasiivsed arenguhäired
RHK-10 F84 Häirunud on vastastikune sotsiaalne mõjutamine ja suhtlemine, millega kaasneb huvide ning tegevusaktiivsuse piiratus, stereotüüpsus ja monotoonne korduvus. Häiret diagnoositakse lapse käitumises iseloomulike tunnuste alusel. Häirete rühm sisaldab: Lapse autism (F84.0), atüüpiline autism (F84.1), Retti sündroom (F84.2), lapse muu desintegratiivne häire (F84.3), Hüperaktiivsus motoorsete stereotüüpiate ja vaimse alaarenguga (F84.4), Aspergeri sündroom (F84.5).
Hüperkineetilised häired. Aktiivsus- ja tähelepanuhäire
RHK-10 F90 Iseloomulik varane algus (esimese viie eluaasta jooksul), püsivuse puudumine tegevustes, mis nõuavad vaimset pingutust, kalduvus üle minna ühelt tegevuselt teisele, midagi lõpetamata, süsteemitu, laialivalguv ja liigne askeldamine. Suhted täiskasvanutega sageli pidurdamatud, eakaaslaste hulgas võivad olla tõrjutud. Sageli võib esineda komorbiidsust motoorse arengu ning keelearengu spetsiifiliste häiretega. Häire võib põhjustada düssotsiaalset käitumist ja enesehinnanguprobleeme. Keskseteks märksõnadeks keskendumisvõime ja tähelepanu nõrkus, liigne impulsiivsus, hüperaktiivsus. Inglise keeles ADHD (Attention-Deficit / Hyperactivity Disorder). Almquist (e.k 2006) toob välja ADHD-ga laste ühise joone – imikuna on nad kõik kohmakad, aeglased potil käimise ja puhtusepidamise õppijad.
Kokkuvõtteks
Vaatamata mitmetele sarnastele arengunäitajatele tuleb lapse arengu hindamisel ja sekkumisel eristada spetsiifilist arenguhäiret vaimupuudest. Erinevalt vaimupuudest on spetsiifilise arenguhäirega lastel:
Ami Sugita
Ami Sugita (jaapani keeles 杉田 亜未 Sugita Ami; sündinud 14. märtsil 1992) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Raadiosignaal
Raadiosignaal on raadiolainete vahendusel edastatav informatsioon või edastatavad andmed. Raadiosignaal tekitatakse raadiosaatjas andmesignaalist, enamasti digitaalsest andmevoost, millega moduleeritakse kõrgsageduslikku kandevõnkumist, näiteks siinusvõnkumist. Moduleeritud kõrgsagedusvõnkumine kiiratakse saateantenni kaudu ruumi.
Ami Sugita
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2014–2017 6 mängu.
Raadiosignaal
Raadiosignaalide rakendusvaldkonnad on ringhääling, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, telemeetria (kaugmõõtmine), GPS, radar, raadioastronoomia jm.
Abole järv
Abole järv (valgevene keeles Возера Аболе, vene keeles Оболе või Оболь, Obole või Oboli järv) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 137 meetri kõrgusel, selle valgala on 744 km².
Kaldajoone pikkus on 17,6 kilomeetrit. Järves asub kaks saart kogupindalaga 1,6 hektarit. Kaldad on madalad ja liivased, kohati soostunud, kohati palistatud õõtsikuga. Taimestikuga kaetud ala ulatub kaldast 30–600 meetri kaugusele.
Vee läbipaistvus on kolm meetrit. Abole on eutroofne järv. Kaladest leidub järves angerjat haugi, säga, ahvenat, kokre, latikat, linaskit, särge ja roosärge.
Erich Vadi
Erich Vadi (27. märts 1896 Vedu mõis, Elistvere vald, Tartumaa – 6. oktoober 1963 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1917. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1918 matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas, 1918 ja 1922–1922 (lõpetas 1923) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1947. aastal Inglismaale ja sealt Kanadasse.
Noored hinged
"Noored hinged" on A. H. Tammsaare 1909. aastal ilmunud armastusnovell. Novell ilmus Tartus Postimehe trükikojas trükitud Noor-Eesti väljaandes. Teos on pilguheit üliõpilasnoorte mõtte- ja tundemaailma. "Noorte hingede" sisus on ühiseid jooni novelliga "Pikad sammud".
Sisukokkuvõte
Karl ja Aino lähevad üheskoos metsa jalutama. Karl on tundnud juba mõnda aega, et neiu on muutunud. Ta on kartlik ja ärevil, samas Aino on õnnelik ja muretu. Metsas soovibki Aino üles tunnistada, et ta on Karli eest midagi varjanud. Aino tunnistab, et on mõnel korral Kulnot külastanud ning sellest Karlile mitte rääkinud. Muretult kirjeldab ta käesoleva päeva külaskäiku ja noormehe lauset, et see sooviks neiut suudelda. Aino on Kulnost rääkides muretu ja õnnelik ning Karliga avameelne. Äkki saab Aino aru, et ka Karl on temasse armunud. Ta süüdistab Karli, et noormees ei ole kinni pidanud nende kokkuleppest jääda vaid sõpradeks. Jalutuskäigu lõpuks Aino siiski tunnistab, et temalgi on mõningased romantilised tunded Karli suhtes.
Aino ja Kulno suhe omandab võitlusliku iseloomu. Mõlemad noored on teineteisest huvitatud, kuid ootavad teiselt tõelist allaandmist ja oma armastuse tunnistamist. Kulno tunnistab, et on veidi ka Õiest huvitatud. Ta kohtubki mõlema neiuga. Aino ja Õie on kunagised pinginaabrid, ent ei käi eriti läbi.
Aja jooksul hääbub Aino muretus ja rõõmsameelsus. Neiu ei ole oma suhtega Kulnoga rahul. Ka Kulno ei ole õnnelik. Noormees on lõpetanud läbikäimise Õiega, kuid suhe Ainoga ei tee teda enam õnnelikuks. Ta tunneb, et saab intellektuaalselt võrdväärselt rääkida üksnes Muhemiga.
Ühel päeval saabub Aino Kulno poole sooviga klaarida nende suhteid. Vestlus kulgeb Aino jaoks ebaootuspäraselt: Kulno lõpetab Ainoga suhte. Aino on murtud, kuid leiab peagi tänu Hilda Maasika võimaluse Eestist välismaale sõitmiseks. Tema elurõõm taastub ja Kulno, kes on vahepeal taas Õiega kurameerima hakanud, ihaldab nüüd taas Ainot. Külmal talveõhtul läheb ta välismaale sõitvat Ainot rongile saatma. Nende suhtesse ei teki selgust, ent noorte tunded ei ole ka vaibunud. Aino saab teada, et ka Kulno lahkub paari päeva pärast kodumaalt Piiterisse (Peterburi). Rong lahkub koos Ainoga.
Värbu
Värbu on eesti perekonnanimi.
Noored hinged
Sisukokkuvõte
Novell lõppeb lausega Kulno kohta:
Vastuvõtt
See teos on saanud vastuolulist tagasisidet. Näiteks Heino Puhvel on raamatus "A. H. Tammsaare elu ja loomingu varasem periood" kõnealuse teose väärtuse väga maha teinud. Ta kasutab muuhulgas lauset: "Pilt teose kangelaste vaimsest palgest kujuneb aga troostituks, sest raske on leida ideelagedamat noorsugu, kui on "Noorte hingede" peategelased."
Värbu
Perekonnanime Värbu (Wärbu) on pandud Valgu mõisas Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel määrati Värbu-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Tammiste (Raiküla vallas 1935. aastal). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Värbu Eestis 15 mehel ja 10 naisel.
Cullinan (teemant)
pisi|Teemant enne lõikamist pisi|1000px|Üheksa suuremat tükki pärast lõikamist Cullinan oli maailma suurim teemant.
9. novembril 1907 kingiti teemant kuningas Edward VII-le 66. sünnipäevaks. Kuningas aga lasi teemandi Amsterdamis tükeldada, nii saadi Cullinanist 9 suuremat (tähistatakse ka Cullinan I kuni Cullinan IX) teemanti ja hulgaliselt väiksemaid teemante – kokku 109. Suurim lõigatud teemanditükk sai nimeks Aafrika täht ning see pandi kaunistama monarhi valitsuskeppi
Justin Kluivert
Justin Dean Kluivert (sündinud 5. mail 1999 Amsterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Bournemouth.
Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Kluivert 26. märtsil 2018 sõprusmängus Portugali vastu.
Tema isa Patrick Kluivert on endine Hollandi koondislane.
Euroliiga
Euroliiga (endise nimega Meistrite karikasari või Euroopa riikide meistermeeskondade karikavõistlused, inglise: FIBA European Champions Cup) on Euroopa korvpalliklubide võistlus. Liigat peetakse Euroopa tugevaimaks. Liigas osaleb 18 võistkonda, osadel neist on liigaga pikaajaline leping ning osalemine garanteeritud.
Eestlased Euroliigas
Liigas on mänginud ka Siim-Sander Vene, Tanel Tein, Janar Talts, Kerr Kriisa ning praegu kuulub Euroliiga klubisse Maik-Kalev Kotsar ja Sander Raieste.
Kastuś Kalinoŭski polk
Kastuś Kalinoŭski polk (valgevene keeles Полк Кастуся Каліноўскага; ukraina keeles Полк Кастуся Калиновського) on valgevene vabatahtlikest koosnev polk Ukraina relvajõudude koosseisus. Üksus on nime saanud valgevene rahvusliku ärataja ja revolutsionääri Kastuś Kalinoŭski järgi. Sarnaselt leegioniga "Venemaa Vabadus" osalevad nad Venemaa rünnaku tõrjumises Ukrainale.
Ajalugu
Juba suvel 2014 moodustati Ukrainas Volõõnias valgevene vabatahtlikest sõjaväeüksus "Pahonia". Järgmisel aastal moodustati Ukraina pataljonides võitlevaid valgevene vabatahtlikke ühendav taktikaline rühmitus "Belarus". 9. märtsil 2022 teatasid Ukraina võimud Kastuś Kalinoŭski pataljoni loomisest. Paljud sinna kuuluvad valgevenelased on põgenenud Lukašenko režiimi repressioonide eest. Nende moto on: "Kõigepealt [vabastame] Ukraina, siis Valgevene." 25. märtsil 2022 andis pataljon vande ja liideti ametlikult Ukraina relvajõududega. Vande andmisest on tehtud video, kus on näha umbes sada igas vanuses võitlejat. Vande tekst oli valgevene keeles, sisaldas palju viiteid Valgevene ajaloole ja lõppes sõnadega "Elagu Valgevene." 21. mail 2022 nimetati senine pataljon ümber polguks, kuhu kuulub kaks pataljoni: Litvin ja Volat.
15. märtsil 2022 kohtumisel riigi julgeolekutöötajatega nimetas Aleksandr Lukašenka Ukrainat Venemaa sissetungi eest kaitsvaid Valgevene vabatahtlikke "hulludeks kodanikeks". Valgevene siseministeerium teatas 26. märtsil 2022, et on alustatud kriminaaluurimist Kalinouski pataljoni võitlejate vastu. Neile oli teada 50 inimese, sealhulgas võitlejate isikuandmed. Neile esitati süüdistus osalemises relvakonfliktis välisriigi territooriumil.
Kastuś Kalinoŭski polgu komandör on Dzianis Procharaŭ.
Tilde
Tilde (kõnekeeles kapsaraud) on lainjas märk (˜ või ~), mida kasutatakse nasaalsust või palatalisatsiooni tähistava diakriitilise märgina, asendusmärgina vms.
Märgi nimetus tuleb hispaania ja portugali keele kaudu ladinakeelsest sõnast titulus, mis tähendab pealkirja, pealekirjutust.
Märgi algne funktsioon oli näidata lühendatust või väljajättu, mis hoidis kirjutaja vaeva, tinti ja pärgamenti kokku. Keskaegsetes kirjutistes on selline kasutus sage. Näiteks Anno Domini võidi kirjutada Ao Dñi.
Aleksandr Puškin (teemant)
Aleksandr Puškin on teemant, mis leiti 1989. aasta detsembris Venemaalt Sahha Vabariigi alalt. 2016. aasta seisuga oli üks maailma suurimaid teemante. Teemant on nimetatud vene kirjaniku Aleksandr Puškini järgi.
Teemant on 320,65-karaadine (64,13 g).
Seda hoitakse Moskva Kremlis Teemandifondis.
Kasutatud allikad
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Alexander Pushkin (diamond) seisuga 2.08.2017.
Per Bolund
pisi|Per Bolund (2014)
Per Daniel Bolund (sündinud 3. juulil 1971 Stockholmis) on Rootsi poliitik ja bioloog.
Alates 2019. aasta 4. maist on ta algselt Isabella Lövini ja seejärel Märta Stenevi kõrval üks kahest Rohelise Partei eestkõnelejast.
2006. aastal valiti ta Rohelise Partei ridades Riksdagi liikmeks.
Ta on tegutsenud ka Stockholmi kommunaaltaseme poliitikas.
2014. aasta oktoobrist 2021. aasta veebruarini oli ta finantsturgude minister ja aserahandusminister, 2019. aasta jaanuarist 2021. aasta veebruarini lisaks ka eluasememinister.
2021. aasta veebruarist kuni novembrini oli ta keskkonna- ja kliimaminister, samuti asepeaminister.
Isiklikku
Bolund sündis professorite perekonnas. Tal on magistrikraad bioloogias. Süsteemökoloogiat puudutanud doktoriõpingud jäid pooleli.
Tal on kolm last.
Paatkond
Paatkond on ühes paadis asuvate kalurite või hülgeküttide meeskond, spordivõistlustel sõudepaadi või purjeka meeskond või naiskond.
Ühes paadis peamiselt võrkudega kalastamas käivat või vanasti kaugemates randades rändpüügil käinud kalurite rühma on nimetatud ka paadivägi (murretes selts, võrguselts, mest, mestimehed, seur, kamp).
Paatkond oli tavaliselt püsiv (vähemalt ühe hooaja), selle suurus oli 3–10 meest (harilikult ühest kaluriperest või koos sugulaste ja naabritega), harva enam. Paat kuulus ühele paatkonnaliikmele, kes oli ka püügitööd juhatanud kipriks, või oli ühine. Võrgud olid igal kaluril omad. Iga paatkonna liige võttis kaasa sama arvu võrke, mis pikaks võrguriviks ühendatult kindla korra kohaselt vette lasti. Iga mees sai saagi oma võrkudest, paadi omanikule anti tasuks varikalad. Kui paat oli ühine, jagati saak paatkonna liikmete vahel võrdselt.
Selline kalapüügi viis püsis kauem Põhja-Eestis, kus räim ja kilu raputati võrgust välja (Lääne-Eesti teostati väljanoppimist). Paatkondades püsisid vanad kogukondlikud tavad kauem kui nootkondades.
Tänapäeval kutsutakse paatide, purjekate ja väikelaevadega veesõitu tegevaid seltskondasid ka paadiperedeks.
Orléansi Akadeemia
pisi|Akadeemia hoone Antoine-Petit' tänaval. Orléansi Akadeemia (Académie d'Orléans) on Orléansis Prantsusmaal tegutsev teaduslik ühing.
Asutatud 1761, kaotatud 1793, taastatud ja järjepidevalt tegutsev alates 1809. Praeguse nimega alates 1996. aastast. President (alates 2013) on Marc Baconnet.
Sonatiin
Sonatiin ('väike sonaat') on muusikažanr, millel ei ole ühte kindlaks määratud vormi, enamasti on see sonaadivormis, kuid lühem ja lihtsakoelisem kui sonaat. Muusikateoste pealkirjana on see kasutusel hiljemalt hilisbarokist. Tavaliselt on sonatiin pala sooloklaverile, kuid sonatiine on kirjutatud ka näiteks viiulile ja klaverile või harvem ka teistele pillidele.
Retina ekraan
Retina ekraan (inglise keeles Retina Display) on Apple'i vedelkristallkuvarite kaubamärk. Retina ekraani kasutatakse toodetes iPhone, iPod Touch, iPad ja MacBook Pro ja seda iseloomustab pildi teravus 220–326 ppi (pixels per inch).
Sēlpilsi vald
Sēlpilsi vald (läti keeles Sēlpils pagasts) on vald Lätis Jēkabpilsi piirkonnas
Aastatel 2009–2021 kuulus vald Sala piirkonda.
Valla asulaid: Bisenieki, Sēlija, Sēlpils, Vecsēlpils.
Nigeri-Kordofani keeled
Nigeri-Kordofani hõimkond (ka Nigeri-Kongo keeled) on keelekooslus, mille pakkus 1963. aastal välja Joseph Greenberg. See keelekooslus hõlmab Greenbergi järgi Nigeri-Kongo keeli ja Kordofani keeli.
Jordan Lotomba
Mvula Jordan Lotomba (sündinud 29. septembril 1998 Yverdon-les-Bains's) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nice ja Šveitsi jalgpallikoondises.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 FC Lausanne-Sporti meeskonnas. Aastatel 2017–2020 mängis ta kolm hooaega Šveitsi kõrgliiga klubis BSC Young Boysi ridades, tulles klubiga kõigil hooaegadel Šveitsi meistriks.
2020. aasta augustis siirdus ta umbes viie miljoni euro eest Nice'i.
Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Lotomba 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Horvaatia vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid kuulus vaid viimases alagrupimängus 2. juulil, kui kohtuti Hispaaniaga, pingile.
Ta on isa kaudu Kongo ja ema kaudu Angola päritolu.
Martin Mölder
Martin Mölder (sündinud 12. juulil 1983) on eesti politoloog, kes töötab teadurina Tartu Ülikoolis.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli riigiteaduste ja võrdleva politoloogia alal. Ta kaitses doktoritöö aastal 2017 teemal "Ruumis kadunud: paarikaupa võrdlused kui alternatiiv erakondade paigutamisele parem-vasak skaalal".
Mölder on teinud koostööd Ühiskonnauuringute Instituudiga.
Tarmo Jüristo on kritiseerinud Möldri poliitkommentaare kui erapoolikuid.
Diagrammid (Pärt)
"Diagrammid" (ka "Opus 11") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1964. aastal loodud teos klaverile. Muusikateose pikkus on 4 minutit. Teose kandis esimest korda ette 1964. aasta oktoobris Tartus Mart Lille (klaver).
I-16
pisi| I-16 oli Nõukogude Liidu esimene seeriatootmises olnud vabaltkandva alltiivaga, sissetõmmatava telikuga monoplaan hävituslennuk.
Selle peakonstruktor oli Nikolai Polikarpov. Lennuki puitkonstruktsiooniga monokok-kere spoonikihtidest vineerkate oli kokku liimitud nii, et kere esiosas oli vineeri paksus 4 mm ja sabaosas 2,5 mm. Mootoriks oli esialgu vana äraproovitud tähtmootor M-22, mis oli jõuseadmeks I-5 seerialennukeil. Selle mootori 480 hj andsid monoplaanile maapinna lähedal kiiruseks 359 km/h ja 3 km kõrgusel 325 km/h. Seerialennukina sai I-16 peale võimsama mootori, alates 700 hj 1934. aastal ja lõpetades 930 hj 1939. aastal.
1940. aastani ehitati 9450 I-16, mis moodustasid valdava osa hävituslennukitest, millega NSV Liit teise maamasõja algul võitlusesse astus. Enamik I-16 hävis Saksamaa rünnaku käigus kohe sõja algul. Säilinud hävituslennukid I-16 olid kasutusel kuni 1943. aastani, siis lammutati needki relvastusest mahavõetuna pilbasteks ja kasutati kütteks. Lennuki tähistuses olev I tulenes vene keelest 'Istrebitel (истребитель – hävitaja). Seda tüüpi lennukiga lendas ka Jossif Stalini poeg Vassili Stalin.
Vana kirik
Vana kirik on mitme kiriku nimi. Mingi kiriku vanaks kirikuks nimetamist on ajendanud see, et seal lähedal asub ka uuem kirik.
Anne Sulling
Anne Sulling (sündinud 12. oktoobril 1976) on Eesti poliitik ja riigiametnik, XIII Riigikogu liige. Ta oli Taavi Rõivase esimese valitsuse väliskaubandus- ja ettevõtlusminister. .
1997. aastal lõpetas Sulling majanduse ja prantsuse õpingute erialal Smith College'i USA-s ning 1999. aastal sai ta magistrikraadi rahvusvahelises majanduses ja rahanduses Pariisi Dauphine'i Ülikoolis Prantsusmaal.
Sulling on tegelenud Eesti CO2 saastekvoodi müügiga Keskkonnainvesteeringute Keskuses ning juhtinud Eesti eurole ülemineku projekti Rahandusministeeriumis. Samuti on ta töötanud peaministri nõunikuna ja olnud ametis Swedbankis ja Nelja Energia OÜs.
2014. aasta märtsis nimetas president Sullingu väliskaubandus- ja ettevõtlusministriks. Alates märtsist 2014 kuulub ta Eesti Reformierakonda. 24. maist 2015 kuulub ta ühtlasi Reformierakonna juhatusse.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 10, sai 4197 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga.
Ta on kardiokirurg Toomas Sullingu tütar.