cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muusikafilosoofia
Tähendus ja eesmärk
Uuritakse ka seda, miks muusika üldse välja kujunes. Esimesed katsed vaadelda muusikat evolutsiooniteooria järgi tegi Charles Darwin. Ta on oma 1871. aastal ilmunud raamatus "The Descent of Man" öelnud: "Alguses omandasid inimkonna mees- ja naissoost eellased muusikalised helid ja rütmi selleks, et kütkestada vastassugupoolt." Ka praegusel ajal käib aktiivne muusikaevolutsiooni uurimine. Osa asitõenditest toetab Darwini hüpoteese kasutada muusikat paaritumiseks. Teised asitõendid viitavad sellele, et muusika oli varasemates kultuurides sotsiaalse elu ja suhtluse oluline osa.
Muusikaesteetika
Muusikaesteetika üks põhiküsimusi on: mis teeb muusika kuulajale meeldivaks? Vaated hea muusika kohta on sajandite jooksul märgatavalt muutunud peamiselt uute muusikaliste voogude populariseerumise ja vanade hääbumise tõttu. Vaadete muutumine näitab inimese kultuurilist sõltuvust, mis tuleneb võimest muusikat interpreteerida ja nautida. Oluline vahe on ka süvamuusikal ja popmuusikal. Popmuusika on mõeldud massidele ning see sõltub väga kultuurist ja ajajärgust. Süvamuusikat viljeletakse väiksemates gruppides. Süvamuusika tõeliseks hindamiseks on vaja seda enne õppida. Piirid süva- ja popmuusika vahel muutuvad kogu aeg ning on tihtipeale arutluste keskpunktis.
Meistriliiga 2019
Meistriliiga 2019 (ametlikult sponsornimega Premium liiga 2019 ) oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 29. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal.
ÜRO Angola kontrollimissioon II
pisi| Angola kaart ÜRO Angola kontrollimissioon II (UNAVEM II), mis algas 1991. aasta mais ja kestis 1995. aasta veebruarini, oli teine ÜRO rahuvalvemissioon kokku neljast, mis lähetati Angolasse Angola kodusõja ajal, mis oli pikim sõda kaasaegses Aafrika ajaloos. Täpsemalt loodi missioon 1990. aasta mitmepoolse relvarahu ja sellele järgnenud 1991. aasta Bicesse kokkulepete jälgimiseks ja säilitamiseks, millega algatati esimest korda valimisprotsess, mis hõlmas kodusõja kahte rivaalitsevat fraktsiooni, Angola Vabastamise Rahvaliikumist (MPLA), Angola de facto valitsus, mis kontrollis Luandat ja suuremat osa riigist alates iseseisvumisest 1975. aastal, ning Rahvusliit Angola Täieliku Iseseisvuse Eest (UNITA).
Meistriliiga 2019
Hooaeg algas 8. märtsil 2019 ning lõppes 9. novembril 2019. Tiitlikaitsja oli Nõmme Kalju. Tallinna FC Flora tuli 12. korda meistriliiga meistriks.
ÜRO Angola kontrollimissioon II
Missiooni algne mandaat kehtestati ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 696 (1991), mis võeti vastu 30. mail 1991. aastal. Nimetatud mandaat oli:
523 eKr
Aasta 523 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCXXXI (231.) aasta ab urbe condita.
Meistriliiga 2019
Meeskonnad
Liigast võttis osa kümme võistkonda, üheksa võistkonda 2018. aasta hooajast ja Esiliiga 2018 meister Maardu Linnameeskond. Pärnu JK Vaprus lõpetas eelmise hooaja viimasel kohal ja langes seetõttu Esiliigasse. Maardu Linnameeskond tegi oma Meistriliiga debüüdi. Varem loobusid nad Meistriliiga kohast, kui nad võitsid Esiliiga 2017. FC Kuressaare säilitas oma Meistriliiga koha alistades üleminekumängudel Esiliiga 4. koha meeskonda FC Elva.
Meistriliiga üleminekumängud
Premium liiga 9. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga 2. kohaga.
ÜRO Angola kontrollimissioon II
Sellele järgnenud resolutsiooniga Resolutsioon 747 (1992), mis võeti vastu 24. märtsil 1992, muudeti mandaati nii, et see hõlmas ka valimiste jälgimise kohustusi. Riigis äsja kokkulepitud valimiste ajal lähetati koos ülejäänud missiooniga 400 ÜRO valimisvaatlejat, kellele lisandus mandaat "Angola presidendi- ja seadusandliku kogu valimiste vaatlemine ja kontrollimine". Pärast mitmeid Julgeolekunõukogu resolutsioone 1993. aastal muudeti mandaati uuesti, et julgustada nii Angola valitsust kui ka UNITA relvarahu rangemat järgimist pärast vaenutegevuse taaskäivitumist. Lõpuks, 1994. aasta lõpus, Julgeolekunõukogu resolutsioonidega 952 (1994) ja 966 (1994), alustas UNAVEM II 20. novembri 1994 Lusaka protokolli vaatlemist ja kontrollimist. Alustati ettevalmistusi uue missiooni, ÜRO Angola kontrollimissioon III (UNAVEM III) loomiseks, mis loodi pärast Lusaka protokolli.
Meistriliiga 2019
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
ÜRO Angola kontrollimissioon II
Missioon koosnes sõjaväevaatlejatest, tsiviilpolitseist, valimisvaatlejatest, parameedikutest ning nii kohalikust kui ka rahvusvahelisest personalist. Varajase hääletamise ajal oli kontingendi suurus üle 1100. UNAVEM II missioonil hukkus kokku 5 inimest, neist 3 sõjaväelast ja 2 tsiviilisikut.
Taust
Peagi pärast Angola iseseisvumist Portugalist 1975. aastal langes nõrk kolmepoolne koalitsioonivalitsus kodusõtta. MLPA saavutas Kuuba vägede toel ning Nõukogude Liidu ja teiste kommunistlike riigide abiga kiiresti kontrolli Luanda ja valitsuse üle ning UNITA, mis on liidus Angola Rahvusliku Vabastusrindega (FNLA), alad piirdusid riigi sisemusega. Esimene ÜRO rahuvalvemissioon Angolas, ÜRO Angola kontrollimissioon I (UNAVEM I) jälgis Kuuba kokkulepitud lahkumist 1988. aastal. Samal aastal viidi UNITAt toetavad Lõuna-Aafrika väed välja ja 1990. aastaks sõlmisid sõdivad pooled, kellega liitus veel kaheksateist Aafrika riiki, relvarahu. 1991. aasta keskel andis ÜRO Julgeolekunõukogu loa UNAVEM II lähetamiseks ja uue relvarahulepingu jälgimiseks. 1991. aasta Bicesse kokkulepetega loodi Angolas demokraatlik valimissüsteem UNAVEM II järelevalve all. Pärast rahulolematu UNITA presidendikandidaadi Jonas Savimbi 1992. aasta üleskutset jätkus vaenutegevus kuni 1994. aasta Lusaka protokollini.
Meistriliiga 2019
Kübaratrikid
4 Mängija lõi 4 väravat; 5 Mängija lõi 5 väravat; (K) – Kodus; (V) – Võõrsil
Balthasar (Werle)
Balthasar (u 1375 – 5. aprill 1421) oli Werle-Güstrowi isand 1393. või 1394. aastast kuni 1421. aastani ning Wendeni vürst 1418. aastast. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg.
Pärast oma isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Balthasar Werle-Güstrowit esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 arvatavasti koos oma venna Johann VII ja 1. maist 1401 koos oma venna Wilhelmiga. 1. maist 1418 kutsusid vennad end Wendeni vürstideks, kuna nad olid leidnud piiskop Otto von Havelbergi kroonikast tõendi oma päritolu kohta.
Ta oli kihlatud Pommeri hertsogi Bogislaw VI tütre Agnesega, aga nad ei abiellunud.
18. oktoobril 1397 abiellus Balthasar Mecklenburgi hertsogi Magnus I tütre Euphemiaga. Hiljem abiellus ta Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard VI tütre Heilwigiga.
Balthasari lastest pole midagi teada.
Anna kihelkond
Anna kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Annen) on ajalooline kihelkond Järvamaal ja Eestimaa kubermangu Järva kreisis.
Piirkonna ajalugu
Kihelkond moodustati 17. sajandi algul, varem kuulus enamik selle alasid Peetri kihelkonna koosseisu.
Alates 1738. aastast oli Paide ja Anna kirikus ühine pastor ning Anna ja Paide kihelkondade piirkonda nimetati Paide ja Anna kihelkonnaks, Paide-Anna kihelkonnaks.
Lehese
Lehese oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Tamme küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tamme külaga.
Anna kihelkond
Anna kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 7 mõisat – 1 kirikumõis, 2 rüütlimõisast peamõisat koos 2 kõrvalmõisaga ning 2 poolmõisat. Lisaks veel 3 karjamõisat.
Kihelkonna alad tänapäeval
Tänapäeval jäävad kihelkonna alad Järvamaa koosseisu, moodustades Paide linna põhjapoolse osa.
ÜRO Angola kontrollimissioon III
ÜRO Angola kontrollimissioon III oli rahuvalvemissioon, mis alustas Angolas tegutsemist 1995. aasta veebruaris kodusõja ajal. Selle asutas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 976 ja see lõpetas oma missiooni 1997. aasta juunis.
India armee saatis sellele missioonile ühe jalaväepataljoni (1000 inimest) ja ühe inseneride kompanii (200 inimest). Angola eri piirkondades tegutses operatsiooni ajal kokku kuus jalaväepataljoni rühma (üks Indiast, Zimbabwest, Sambiast, Brasiiliast, Bangladeshist, Uruguayst ja Rumeeniast). Nende mandaat oli tagada relvarahu Angola armee ja UNITA mässuliste vahel (kellel kontrolli all oli üle poole riigist) ning seejärel korraldada nende UNITA mässuliste turvaline desarmeerimine. Seejärel avati enamik riigi suuremaid piirkondi ühendavatest magistraalidest pärast nende demineerimist.
Missiooni lõppedes oli selle kogujõud 4220 sõjaväelast, kellest 283 sõjaväevaatlejat, 3649 sõdurit ja 288 tsiviilpolitseinikku. Kaheaastase missiooni jooksul sai surma 32 rahuvalvajat.
Matteo Nannini
Matteo Nannini (sündinud 10. juulil 2003 Faenzas) on Itaalia võidusõitja.
Kardisõit
Nannini hakkas kardisporti treenima kuueaastaselt. Ta võitis Fernando Alonso meeskonnas osaledes mitmesuguseid võistlusi, sealhulgas Itaalias Trophy of Champions.
Vormel 4 AÜE
Olles alustanud võistlemist teistes kadettide vormelites, sealhulgas Vormel Regionaal, andis Nannini endast teada 2019. aasta Vormel 4 AÜE Meistrivõistlustel, kus ta võitis 7 jooksu ja võitis tiitli 68 punktiga teise koha ees.
Vormel 3
Oma teisel rahvusvahelisel üheistmeliste võidusõiduaastal tõusis Nannini koos Calan Williamsi ja Federico Malvestitiga Jenzer Motorspordi meeskonna FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel. Tema esimesed punktid tulid Barcelonas, kus ta saavutas esimeses sõidus kümnenda koha, mis andis talle tagurpidi ruudustikus polgu. Nannini suutis seejärel nädalavahetuse teises sõidus 3. kohaga vallutada oma hooaja esimese ja ainsa poodiumi. Nannini ei suutnud ülejäänud hooajal punkte koguda ning saavutas liigas 11 punktiga kokkuvõttes 18. koha.
Järgmisel aastal jätkab Faenzast pärit sõitja sarja Saksamaa meeskonnaga HWA Racelab koos Oliver Rasmusseni ja Rafael Villagómeziga ning sõidab osalise tööajaga Vormel 2-s. Hooaeg Vormel 3s algab poodiumiga, esimeses ringis Barcelonas ja Ungaris saabub tema esimene võit selles kategoorias, edestades Enzo Fittipaldit ja Roman Staněkit.
Vormel 2
2021. aastal valis Saksamaa meeskond HWA Racelab ta koos kaasmaalase Alessio Deleddaga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel sõitma, et Nannini keskenduks ainult Vormel 3 Meistrivõistlustele pärast seda, kui tema peasponsor oli lõpetanud vormel 2 toetamise. kampaania, valitakse tema asemele Jack Aitken.
Samal aastal naasis Itaalia piloot Campos Racinguga vormel 2 sarja, kui Gianluca Petecof lahkus meeskonnast rahaliste probleemide tõttu. Pärast pettumust valmistavaid tulemusi asendab Nannini vahetult enne Monza vooru David Beckmann.
Isiklik elu
Matteo Nannini on endise Vormel 1 piloodi Alessandro Nannini ja laulja Gianna Nannini lapselaps.
Koola ülisügav puurauk
pisi|Puurauk 2007. aastal Koola ülisügav puurauk on Koola poolsaarel Petsamos Zapoljarnõist 10 km läänes asuv geoloogiline puurauk, kus 1992. aastal saavutati sügavus 12 262 m. See on kõige sügavamale maakoore sisse jõudnud puurauk. Kuni 2008. aastani oli see ka pikim puurauk. Puurauguga taheti jõuda maakera vanimaisse, arhaikumi kristallkiltadesse, eesmärgiga saada kivimiproove mandrite maakoore senitundmatust alumisest kihist (basaldikihist).
Kaalutlused ülisügava puuraugu asukoha valikuks Balti kilbil olid järgmised:
Iga kilomeetri järel peatati puurimine pikemaks analüüsiks ja edasise strateegia valikuks. Sügavusel 1,6–1,8 km avastati tööstuslikud vase- ja niklivarud. Sügavusel 3 km oli kivimite koostis väga sarnane vene kuukulguri toodud Kuu pinnase proovidega. Puuraugu vertikaalist kõrvalekallete tõttu tuli puurimine korduvalt katkestada ja eriseadmete abil puuraugu suunda korrigeerida. Viiest kilomeetrist sügavamal algasid korduvad puurimisseadme purunemised – puurimispea kaotati kokku 12 korral. Siis tuli alustada kõrgemalt puuraugu paralleelharuga. Sügavuse 12 km juures oli puurimissamba kergsulamist torude kaal koos puurimisvedelikuga umbes 200 tonni. Ühe puurimispeaga sai puurida 7–10 meetrit, siis tuli puurimisseade välja tõsta ja uue puurimispeaga uuesti alla lasta. Selleks kulus umbes 18 tundi. 6. juunil 1979 ületati senise maailma sügavaima puuraugu, Oklahomas asuva Bertha Rogersi puuraugu sügavus 9583 meetrit. 1983. aastal saavutati sügavus 12 057 m. Ligi aastase seisaku järel jätkati 27. septembril 1984 uuesti puurimist.
Jõuti sügavuseni 12 066 meetrit. Puurimistoru pea väljavahetamiseks väljatõstmisel katkes üks lüli 7 km sügavusel. Viiekilomeetrine lõik jäi sügavusse 7–12 km. Seda ei saadudki kätte ja 1985. aasta kevadel alustati 7 km sügavuselt puuraugu uue haru puurimist. Uuesti jõuti 12 km sügavusele viie aasta pärast. 1990. aastal saavutati rekordsügavus 12 262 m. Ootamatult kõrge temperatuuri tõttu, 180–220 °C prognoositud 100 °C asemel, ei saadud enam sügavamale puurida ja töö katkestati 1992. aastal. Plaanitud 15 km sügavusel võib temperatuur küündida 300 kraadini. Kasutatud tehnoloogia ei talu nii kõrget temperatuuri.
pisi|Puurauk augustis 2012 Projekti finantseerimine lõpetati 2005. aastal. 2008. aastal puurimisseadmed demonteeriti ja puurauk jäeti maha.
Koola puurauguga saavutatud sügavus muutis oluliselt geoloogilist ettekujutust Maa ülakihist. Puurauguga läbiti umbes kolmandik mandrilisest maakoorest. Osutus, et tektoonilise lisarõhu tõttu oli rõhk graniidikihis seniarvatust suurem. Maapinnale tõstetud proovitükid pragunesid puuduva välisrõhu tõttu ja eraldasid ülestõstmisel kilde. Graniidikiht, mis enne arvati ulatuvat 5 km sügavuseni, ulatus 7 kilomeetrini, seejärel algasid ootamatud graniidi metamorfoosid. Sügavusel 9–12 km domineerisid mõranenud, poorsed, vett sisaldavad kivimid, millel oli suur kullasisaldus – umbes 1 gramm kulda 1 tonni maagi kohta. Basaldikihini, mis seismiliste lainete analüüsi põhjal arvati olevat 7 km sügavusel, ei jõutudki. Sügavamal kui 6 km oli vertikaalne temperatuurigradient oodatust suurem – tavalise 16 °C/km asemel 20 °C/km. Geotermilise gradiendi suurenemise põhjustas kivimite suurem radioaktiivsus.
Puuraugu geograafilised koordinaadid on.
Kumrani vadi
pisi|Kumrani vadi Kumrani vadi (ka Qumrani vadi) on vadi Iisraelis Fashkhahi piirkonnas Surnumere loodepoolsel küljel. Kumrani vadi asetseb 401 meetrit alla merepinna. Piirkond on tuntud Kumrani asula varemete ja koobaste tõttu.
Bioloogiline isolatsioon
Bioloogiline isolatsioon on liigi isolatsioon, mille puhul ristumist liigikaaslastega soodustavad ja ristumist võõra liigi isenditega (või järglaste saamist hübriidil) takistavad asjaolud, mis ei tulene kokkupuute geograafilisest võimatusest, (ristumisbarjäär).
Tegu võib olla näiteks liigiomaste sigimispaikade või -aegade erinevusega või sigimiskäitumise kokkusobimatusega. Hübriidid hukkuvad varakult või on viljatud.
Kuiv seadus
Kuiv seadus on alkohoolsete jookide tarbimist, müüki ning tootmist täielikult või osaliselt keelustav seadus.
Eestis
Vene keisririigi sõjaväevõimud keelasid alkoholi müügi 23. augustil/ukj 5. septembril 1914. Formaalselt jäi kuiv seadus kehtima kogu sõja ajaks, kuid kontroll selle üle kadus juba 1917. aastal.
Põhjamaades
Põhjamaades peale Taani oli alates 19. sajandi lõpust tugev karskusliikumine. Näiteks 1910. aastal oli Rootsis umbes 330 000 karskusseltside liiget, moodustades ligi 6 protsenti umbes 5,5 miljonisest elanike arvust. Kuiv seadus mõjutas vägagi Põhjamaade poliitikat 20. sajandi alguses.
1907. aastal keelustati Fääri saartel alkoholi müük, see seadus oli jõus kuni 1992. aastani. 1928. aastast lubati väga piiratud omatarbeks alkoholi importi Taanist.
1915. aastal kehtestati Islandil alkoholi müügi keeld. Keeld tühistati veinidele 1922. aastal ning piiritusjookidele 1935. aastal, kuid õllemüügikeeld kehtis kuni 1989. aastani.
1916. aastal keelustati Norras destilleeritud alkohoolsete jookide keeld, 1917. aastal laiendati keeldu ka kangestatud veinile ja õllele. 5.–6. oktoobril 1919 toimunud referendumil hääletas 61,61% valijatest keelu jätkamise poolt. Veini- ja õllekeeld tühistati 1923. aastal, destilleeritud jookide keeld 18. oktoobril 1926 toimunud referendumi tulemusel, kui 55,66% valijatest hääletas keelu jätkamise vastu.
1. juunil 1919 kehtestati Soomes alkoholi müügi keeld, ühe esimese seadusena peale iseseisvumist. Soomes oli varem 20. sajandi alguses proovitud neli korda kuiva seadust sisse seada, kuid Vene tsaari vastuseisu tõttu kukkus see kõikidel kordadel läbi. Kui kuiv seadus tõi kaasa USA-sarnase suure smuugeldamise ning vägivalla ja kuriteo kasvu, pöördus rahva arvamus kuiva seaduse vastu. 29.–30. detsembril 1931 korraldati referendum, kus rahvalt küsiti, kas nad pooldavad keeluseaduse jätkumist, keeluseaduse täielikku tühistamist või nõrkade jookide lubamist. 70,5% hääletas keeluseaduse lõpetamise poolt, 28% jätkamise ja 1,4% nõrkade jookide lubamise poolt. Keeld aegus lõplikult 5. aprillil 1932 kell 10 hommikul, mistõttu seda kutsuti "543210".
1919. aastal kehtestati Rootsis nn Bratti süsteem (liberaalse poliitik Ivan Bratti järgi), millega anti kõikidele kodanikele, kes tohtisid alkoholi tarbida, vihik, kuhu peale igat alkoholiostu löödi tempel ostetud alkoholi kohta. Kui vihiku omanik oli kuu jooksul normi piirini jõudnud, pidi ta alkoholi ostmiseks ootama järgmise kuuni. Samas ei kehtinud piirang veinile. 27. augustil 1922 toimunud referendumil lükkasid valijad napilt tagasi (51%-49%) alkoholi täieliku keelustamise. 31. detsembril 1948 lubas Bratti süsteem osta 1,82 liitrit piiritust kuus. Bratti süsteem kehtis kuni 1. oktoobrini 1955, kui sellest loobuti riiklike Systembolageti kasuks, kust nüüd sai osta ilma piiranguteta. Soomes kasutati sama süsteemi (Viinakortti) Alko poodides 1944.-1970. aastatel.
Mujal
USAs kehtestati alkoholi müügi keeld (Prohibition) põhiseaduse 18. parandusega, mille Esindajatekoda kiitis heaks 17. detsembril 1917 ja Senat 18. detsembril; vajalik ratifitseerimine kolme neljandiku osariikide poolt sai teoks 16. jaanuariks 1919, keeluseadus algas 17. jaanuaril 1920. Seadus osutus vägagi ebapopulaarseks, kiirelt kasvas illegaalne alkoholimüük, lisaks Kanadast smuugeldamine. Eriti ebapopulaarseks sai kuiv seadus Suure depressiooni ajal. Lisaks sai salaviinaajamine suureks tuluallikaks organiseeritud kuritegevusele, näiteks Al Capone Chicagos ja Lucky Luciano New Yorgis. Kuiv seadus lõpetati 21. parandusega, mille Kongress võttis vastu 20. veebruaril 1933 ja kolm neljandikku osariike ratifitseeris 5. detsembriks 1933.
Ektoopiline kilpnääre
Ektoopiline kilpnääre ehk kilpnäärme ektoopia ehk väärasetsev kilpnääre (ka ektoopiline kilpnäärmekude) on osadel loomadel, sh inimestel, esineda võiv kilpnäärme arenguhäire, mille korral kilpnäärmekude paikneb kehas väljaspool normaalseks peetavat isthmus glandulae thyreoideae piirkonda. Selle põhjuseid ei teata.
Normaalne kilpnäärme asend
Inimesel paikneb paaritu kilpnääre kaela eespinnal kilpkõhre ja esimeste hingetoru kõhrede kohal ning kõri ees ja külgedel.
Ektoopilise kilpnäärme asend
Ektoopiline kilpnäärme paikneb sagedasti keeles, prelarüngeaalses või sublingvaalses piirkonnas ja harvemini keskseinandis, südames, söögitorus, diafragmas aga võib paikneda ka aordis, neerupealistes, kõhunäärmes, sapipõies, nahas, lümfisõlmedes jm.
Ektoopilise kilpnäärme patoloogia
Ektoopiline kilpnääre allub samadele patoloogilistele muutustele nagu kilpnääre, esineda võib nii põletikku, hüperplaasiat kui ka tumorigeneesi (ektoopiline kilpnäärme vähk).
Ektoopiline kilpnääre on osade allikate kohaselt kilpnäärme düsgeneesi sünonüüm ning moodustab 48–61% kilpnäärme düsgeneesi juhtumitest. Selle häire esinemissageduseks on teatatud 1 juhtum 100 000 – 300 000 inimese kohta ja see esineb ühel 4000–8000 kilpnäärme haigusega inimesest, 65–80%-l juhtumitest oli tegu naispatsientidega. Ektoopiline kilpnääre võib esineda koos struumaga ja seda võidakse seostada kliiniliselt oluliste kilpnäärme haigusseisunditega, kas kaasasündinud kilpnäärme hüpotüreoosi või hüpertüreoosiga.
Ektoopilise kilpnäärme kliiniline pilt on varieeruv ja sõltub kilpnäärmekoe paikmest, tuleks alati teha eristusdiagnoos, välistamaks kilpnäärmevähi metastaase.
Ektoopilise kilpnäärme kahtluse korral võidakse teha kilpnäärme stsintigraafia näiteks veenisisese steriilse naatrium[99mTc]pertehnetaadi lahusega, et mõõta kilpnäärme sidumisvõimet või asendit (asukohta, kuhu märkaine koguneb) ja funktsiooni (enamikul hüpotüreoos).
Mustafiguuriline stiil
pisi|[[Herakles ja Geryoneus Atika mustafiguurilisel amforal, millel on kasutatud ohtralt kattevärvi. Umbes 540 eKr, tänapäeval Müncheni riiklikus antiigikogus]] pisi|Keraamikatöökoda Korintose [[pinax ' il. Umbes 575/550 eKr, leitud Penteskouphias, tänapäeval Pariisis Louvre'is]] pisi|Ida-Joonia kahenäoline [[kantharos. Umbes 540 eKr, tänapäeval Müncheni riiklikus antiigikogus]] Mustafiguuriline stiil (ka mustafiguuriline keraamika või mustafiguuriline vaasimaal) on üks vanakreeka keraamika põhilisi tehnikaid ja stiile. Eriti levinud oli see 7.–5. sajandil eKr, ent viimased kasutusjuhud ulatuvad isegi 2. sajandisse eKr. See eristub stilistiliselt varasemast orientaalsest stiilist ja hilisemast punasefiguurilisest stiilist.
Figuurid ja ornamendid maaliti vaasipinnale siluetisarnaste kujudena. Peened kontuurid kraabiti sisse enne põletusprotsessi. Detaile sai toetada ja esile tõsta kattevärvidega (peamiselt valge ja punane). Mustafiguurilise stiili keskuseks oli algselt kaubanduskeskus Korinthos, hiljem Ateena. Teisi olulisi tootmiskohti on teada Lakooniast, Boiootiast, Kreeka idaosast ja Itaaliast. Eriti Itaalias kujunesid välja eristiilid, mis olid vähemasti osaliselt mõeldud etruski turule. Etruskide hulgas olid kreeka mustafiguurilised vaasid väga populaarsed, nagu näitab impordi suur osakaal. Kreeka kunstnikud valmistasid etruski turu jaoks eripartiisid, mis erinesid kuju ja dekoori poolest tavalisest toodangust. Etruskid rajasid ka omaenda mustafiguurilise keraamika tööstuse, mis rajanes kreeka eeskujudele.
Valmistamisviis
Ei ole selge, mil määral olid pottsepad ja maalijad identsed. Arvatavasti tegelesid tootmisperioodil maalimisega suurel määral pottsepad ise, ent värvati ka teisi maalijaid. Pottseppade ja maalijate seost on siiski raske rekonstrueerida. Paljudel juhtudel (nt Tleson ja Tlesoni maalija, Amasis ja Amasise maalija või ka Nikosthenes ja maalija N) ei ole autorsust võimalik üheselt määrata, ehkki sageli eeldab märkimisväärne osa teaduskirjandusest, et maalija ja pottsepp on identsed. Autorsuses saab aga kindel olla ainult siis, kui vaasil on nii pottsepa kui maalija signatuur.
Maalijad, kes võisid olla kas orjad või käsitöölised, töötasid põletamata vaasidega. Mustafiguurilise stiili puhul kanti motiivid vaasi pinnale saviglasuuriga, mis põletamise käigus muutus mustaks. Tegemist ei olnud värviga tavapärases tähenduses, sest glasuur koosnes samast materjalist, mis anuma valmistamiseks kasutatud savi, erinedes vaid osakeste suuruse poolest. Esmalt kanti kõik motiivid pintslisarnase instrumendiga vaasi pinnale. Vahejaotused ja detailid toodi esile kraapimise teel, nii et ilmus nähtavale vaasi savipind. Edasiste detailide esiletoomiseks kasutati sageli savipigmente – punast ja valget ornamendi, rõivaste või rõivaosade, juuste, loomakarvade, relvaosade ja muu jaoks. Ka naiste naha kujutamisel kasutati sageli valget pigmenti. See, kas vaasimaal õnnestus, selgus alles pärast keerukat kolmeosalist põletusprotsessi. Alles selle käigus tuli nähtavale savi punane ning pealekantud glasuuri must toon.
Křivokláti loss
Křivokláti loss (tšehhi keeles hrad Křivoklát, Křivoklát; saksa keeles Burg Pürglitz) on 13. sajandist pärinev kuninglik kivikindlus ja -loss Rakovníki ringkonnas Kesk-Tšehhi maakonnas. Křivokláti küla tekkis 14. sajandil kindluse juurde. Loss asub keset kunagist kuninglikku jahipiirkonda ja mängis olulist rolli kuningliku õukonna varustamisel.
Ajaloost
Kuningas Vladislav II ehitas lossi alates 1470. aastatest uued eluruumid ja laiendas kaitseehitisi selle ümber, et loss oleks tema kui kuninga vääriline residents. Sel ehitusperioodil rajati kas 1480. või 1490. aastatel lossi juurde gooti arhitektuuri vormides kujundatud kabel, ajastu kontekstis pigem minevikulise stiiliga. Kabelis asub hinnaline altariretaabel, mille motiivid ja stiilijooned lasevad aimata hilisgooti Ulmi koolkonna tööd. Need 15. sajandi lõpu lossi ümber- ja juurdeehitised, mille arhitektiks peetakse Hans Spiessi, on Jagelloonide gootika silmapaistvad näited Böömimaal. Lossi kõige esinduslikum ruum on uhke tähtvõlviga kaetud kuningasaal, mis on Praha kindluse Vladislavi saali järel suuruselt teine võlvitud saal Tšehhis.
Üks hilisem tulekahju kahjustas ehitisi niivõrd, et ruume kasutati 16. sajandil ainult vanglana ja ehitis kaotas oma hea väljanägemise. 1743. aastal läks kindlus Fürstenbergide vürstisuguvõsa valdusse, see restaureeriti ja ehitati 19. sajandil romantismi vaimus ümber ning 1881. aastal toodi lossi Praha Fürstenbergide palee raamatukogu.
1929. aastal müüsid omanikud lossi koos inventariga Tšehhoslovakkia Vabariigile.
Tänapäeval on kindlus muuseum ja turismisihtkoht. Muuseumis asuvad jahirelvade, 14.-15. sajandi maalide ja raamatute kollektsioonid. Kindluses toimuvad igal aastal augustikuus festivalid: traditsioonilise käsitöö festival ja näitused ning film noir ' ile pühendatud filmifestival. Kahel detsembri nädalavahetusel toimuvad lossis advendilaadad, kuhu on Prahast võimalik sõita ajaloolise lokomotiivi järgi ehitatud aururongiga, mis väljub Smíchovi jaamast.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Tõstmine Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel toimus Rio de Janeiros 6.–16. augustini. Võistlused peeti näituste- ja messikeskuse Riocentro teises paviljonis.
Tõstmise võistlustel jagati välja 15 medalikomplekti. Meestel oli kavas kaheksa kaalukategooriat ja naistel seitse kaalukategooriat.
Eesti sportlastest osales meeste kaalukategoorias üle 105 kg Mart Seim.
Kuni 56 kg
Finaal: 7. august Osavõtjaid: 19 Maailmarekord: 305 kg Halil Mutlu, Türgi (2000) Olümpiarekord: 305 kg Halil Mutlu, Türgi (2000) Olümpiavõitja 2012: 293 kg Om Yun-chol, Põhja-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 62 kg
Óscar Figueroa tõi Colombiale ajaloo kolmanda olümpiakulla. Finaal: 8. august Osavõtjaid: 17 Maailmarekord: 333 kg Chen Lijun, Hiina (2015) Olümpiarekord: 327 kg Kim Un-guk, Põhja-Korea (2012) Olümpiavõitja 2012: 327 kg Kim Un-guk, Põhja-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 69 kg
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 21 Maailmarekord: 359 kg Liao Hui, Hiina (2014) Olümpiarekord: 357 kg Galabin Boevski, Bulgaaria (2000) Olümpiavõitja 2012: 344 kg Lin Qingfeng, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 77 kg
Finaal: 10. august Osavõtjaid: 13 Maailmarekord: 380 kg Lü Xiaojun, Hiina (2013) Olümpiarekord: 379 kg Lü Xiaojun, Hiina (2012) Olümpiavõitja 2012: 379 kg Lü Xiaojun, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 85 kg
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 395 kg Kianoush Rostami, Iraan (2013) Olümpiarekord: 394 kg Andrei Rõbakov, Valgevene (2008) Olümpiavõitja 2012: 385 kg Adrian Zieliński, Poola Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 94 kg
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: 418 kg Ilja Iljin, Kasahstan (2012) Olümpiarekord: 418 kg Ilja Iljin, Kasahstan (2012) Olümpiavõitja 2012: 418 kg Ilja Iljin, Kasahstan Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 105 kg
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 16 Maailmarekord: 437 kg Ilja Iljin, Kasahstan (2015) Olümpiarekord: 436 kg Andrei Aramnau, Valgevene (2008) Olümpiavõitja 2012: 418 kg Aleksei Torohtõi, Ukraina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
pisi|Christian Lundgaard (2021) Christian Lundgaard (sündinud 23. juuli 2001 Hedenstedis) on Taani võidusõitja, kes võistleb Vormel 2 meistrivõistlustel ART Grand Prix meeskonnaga. Alates 2017. aastast kuulub ta Renault Spordiakadeemiasse. Ta on autoralli Euroopa meistri Henrik Lundgaardi poeg.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Üle 105 kg
Iraanlane püstitas Behdad Salimi püstitas rebimises uue maailmarekordi (216 kg), kuid jäi tõukamises tulemuseta. Finaal: 16. august Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 472 kg Hossein Rezazadeh, Iraan (2000) Olümpiarekord: 472 kg Hossein Rezazadeh, Iraan (2000) Olümpiavõitja 2012: 455 kg Behdad Salimi, Iraan Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
Kardisõit
Lundgaard sisenes võidusõidumaailma kardisõitudega aastatel 2012–2016. Ta saavutas häid tulemusi nagu CIK-FIA KFJ klassi Euroopa meistritiitli võit 2015. aastal ja 3. koht WSK Champions Cupil 2016. aastal.
Vormel 4
2017. aastal, pärast liitumist Renault Spordiakadeemiaga, debüteeris ta MP Motorsport meeskonnas koos Tristan Charpentieri, Lukas Dunneri, Bent Viscaali, John Petersi, Nazim Azmani ja Marta Garcíaga üheistmelistel autodel, võites kaks sõitu Vormel 4 kategoorias: SMP Vormel 4 NEZ Meistrivõistlustel ja Hispaania Vormel 4 Meistrivõistlustel.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kuni 53 kg
Hiinlanna Li Yajun püstitas rebimises uue olümpiarekordi (101 kg), kuid jäi tõukamises tulemuseta. Finaal: 7. august Osavõtjaid: 13 Maailmarekord: 233 kg Hsu Shu-Ching, Hiina Taipei (2014) Olümpiarekord: 226 kg Zulfiya Chinshanlo, Kasahstan (2012) Olümpiavõitja 2012: 219 kg Hsu Shu-ching, Hiina Taipei Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
Vormel Renault
2018. aastal võistles ta Vormel Renault’s, taas MP Motorsport meeskonnaga koos Alex Peroni ja Max Defournyga, võitis neli võitu ning saavutas lõpparvestuses teise ja uustulnuka edetabelis esimese koha.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kuni 58 kg
Finaal: 8. august Osavõtjaid: 16 Maailmarekord: 252 kg Boyanka Kostova, Aserbaidžaan (2015) Olümpiarekord: 246 kg Li Xueying, Hiina (2012) Olümpiavõitja 2012: 246 kg Li Xueying, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
GP3 ja Vormel 3
Ka 2018. aastal osales ta kahel Paul Ricardi ringrajal peetud GP3 võistlusel Will Palmeri asemel, ületades finišijoone 12. ja 13. positsioonil koos Dorian Boccolacci ja Niko Kariga.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kuni 63 kg
Finaal: 9. august Osavõtjaid: 14 Maailmarekord: 261 kg Lin Tzu-chi, Hiina Taipei (2014) Olümpiarekord: 245 kg Maia Maneza, Kasahstan (2012) Olümpiavõitja 2012: 245 kg Maia Maneza, Kasahstan Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Kuni 69 kg
Egiptlanna Sara Ahmed jõudis esimese Egiptuse naisena olümpiamängudel poodiumile. Finaal: 10. august Osavõtjaid: 18 Maailmarekord: 286 kg Liu Chunhong, Hiina (2008) Olümpiarekord: 286 kg Liu Chunhong, Hiina (2008) Olümpiavõitja 2012: 261 kg Rim Jong-sim, Põhja-Korea Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Ameerika ruse
Ameerika ruse (Bidens frondosa) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kuni 75 kg
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 13 Maailmarekord: 296 kg Natalja Zabolotnaja, Venemaa (2011) Olümpiarekord: 282 kg Cao Lei, Hiina (2008) Olümpiavõitja 2012: 265 kg Lidia Valentín, Hispaania Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
Vormel 2
Ta debüteeris Vormel 2 sarjas 2019. aasta hooaja kahel viimasel võidusõidul Tridenti meeskonnaga koos Giuliano Alesiga.
Ameerika ruse
Taime looduslik levila on Põhja-Ameerika. Eestis on ta looduslikku tasakaalu ohustav invasiivne liik, mida ei tohi müüa ega kasvatada.
Christian Lundgaard
Vormel 2
2020. aastal jookseb ta kogu hooaja koos Marcus Armstrongiga koos ART Grand Prix meeskonnaga. Meistrivõistluste jooksul suutis ta võita kaks sprindisõitu, Red Bull Ringil ja Mugellos. Lundgaard lõpetas hooaja lõpparvestuses seitsmenda kohaga oma Renault Juniori kolleegi Guanyu Zhou järel.
Tõstmine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Üle 75 kg
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 16 Maailmarekord: 348 kg Tatjana Kaširina, Venemaa (2014) Olümpiarekord: 333 kg Zhou Lulu, Hiina (2012) Olümpiavõitja 2012: 333 kg Zhou Lulu, Hiina Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Christian Lundgaard
Vormel 2
10. veebruaril kinnitab ART Grand Prix Lundgaardi ka 2021. aasta hooajaks koos Théo Pourchaire'iga. Kolmepäevase hooajalise testimise jooksul Sakhir Lundgaardi ringrajal osutus ta kiireimaks. Hooaja teisel võistlusel Bahreinis lõpetas ta Oscar Piastri järel teisena, samal ajal kui järgneval kuuel sõidul jõudis ta punktini vaid korra, tänu üheksandale kohale Bakuu ringrajal Feature Race. Ta naaseb poodiumile, lõpetades Silverstone'i ringrajal esimeses sõidus kolmandana.
IndyCar
26. juulil 2021 katsetas ta Barber Motorsports Parkis esimest korda IndyCar Series kasutatavat üheistmelist Dallara DW12. 9. augustil teatas Lundgaard, et teeb oma debüüdi Ameerika Meistrivõistlustel Rahal Letterman Lanigan Racing meeskonnaga ajaloolisel Indianapolise ringrajal Graham Rahali ja Takuma Sato kõrval. Kvalifikatsioonis märgib ta neljandat absoluutaega, kuid sõidus langeb ta 12. positsioonile.
Sama aasta 20. oktoobril sai Lundgaard ametlikuks Rahal Letterman Racing meeskonna 2022. aasta hooaja stardisõitjaks, Graham Rahali ja Jack Harvey kõrval.
Henk Badings
Henk Badings (tegelikult Hendrik Herman Badings; 17. jaanuar 1907 – 26. juuni 1987) oli hollandi helilooja.
Haridus
Autodidakt pluss kompositsiooniõpe Rotterdamis, Amsterdamis ja Haagis.
Looming
Loomingus Bachi-stiili, bitonaalsust, lineaarsust, elektroonikat, A.D.Fockeri 31-tooni süsteemi.
Kaasjärv
Kaasjärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Sika külas. Veekogu pindala on 2,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 823 m.
Täiskohaga naine
"Täiskohaga naine" on Janika Sillamaa esimene autoriplaat, mis sisaldab Janika enda kirjutatud ja arranžeeritud lugusid (v.a "Rahutu", mille sõnad kirjutas Kaari Sillamaa). Album ilmus 2013. aasta detsembris.
Kaastegevad muusikud
Virgo Sillamaa (kitarr), Lauri Lehtsaar (klaver), Ahto Abner (trummid), Janno Trump (basskitarr), Mingo Rajandi (kontrabass), Anna-Maria Rannamägi (viiul), Merike Heidelberg (altviiul), Kristian Plink (tšello).
Lossina
Lossina oli küla Võrumaal, ajalooliselt Loosi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lepassaare ja Hellekunnu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vastseliina kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil enamik alast liideti Lepassaare, väiksem osa Hellekunnu külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Лоссина).
The Eastern Origins of Western Civilisation
"The Eastern Origins of Western Civilisation" ('Lääne tsivilisatsiooni Ida lätted') on John M. Hobsoni raamat, mis on suunatud eurotsentrismi ja ajaloolise teooria vastu, mis väidab, et Lääne tõus pärast 1492. aastat olla “neitsist sünd”. Teos näitab, et Lääne tõus tulenes ta vahekordadest sel ajal tehniliselt ja sotsiaalselt arenenuma Ida tsivilisatsiooniga. Euroopa omandas mõneks ajaks Ida ressursid (maa, töö ja turu) mitte läbi vabakaubanduse, vaid läbi imperialismi. Raamat tõestab faktiliselt, et maailmakaubandus oli olemas juba enne Euroopa kaubanduse sellesse Ameerikast röövitud ja kaevandatud kulla ja hõbeda abil lülitumist, et valgustuse sotsiaalsed ja ökonoomilised teooriad tulid enam kokkupuutest uute kultuuridega kui Kreeka ja Roomaga seotud renessansist ja et Euroopa hegemoonia tulenes pigem situatiivsest edust kui mingitest ülemuslikest eripäradest ja iseloomujoontest. (Arvatakse, et Euroopa edu olevat tingitud tapmisvajadusest ja -oskusest. Sõjandusteoreetikud on seletanud seda tulenevust Skandinaavia ja sealt tulnud germaani rahvaste omaaegsest vajadusest tappa sügisel hulgi talvevarudeks ületalve mittepeetavaid loomi.) Usk, et Euroopa hegemoonia tulenes vabakaubandusest ja ratsionaalsest valitsemises olla vaid patriootiline müüt. Faktiliselt võitsid eurooplased “kauplemisõigused" kätte jõuga (19. sajandi alguses polnud neil veel Hiinale suurt midagi muud pakkuda kui India oopiumi) ja Suurbritannia arendas oma industrialiseerimist jõulise protektsionismi abil. Paljud, enam kui seda on tavaliselt tunnistatud, Euroopa industrialiseerimise ja progressi jaoks olulised leiutised pärinevad Kaug-Idast (valdavalt Hiinast).
Ksenija Judajeva
Ksenija Judajeva (sündinud 17. märtsil 1970 Moskvas) on vene majandusteadlane ja riigitegelane.
The Eastern Origins of Western Civilisation
Raamat kirjutab mõnel määral lahti ka Jaapanis Euroopa uusajal toimunud arengut, mis omakorda seletab Jaapani näiliselt kiiret edu industriaalriigi ülesehitamisel. Näiteks võeti ennetustehingud (futuurid) Jaapanis kasutusele juba 1730. aastatel, Euroopas alles 1867. aastal (Frankfurdis).
Uladivske
Uladivske (ukraina keeles Уладівське) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 855. Pindala on 0,159 km².
Ksenija Judajeva
Alates 11. septembrist 2013 on ta Venemaa Keskpanga juhatuse aseesimees. Enne seda oli ta Venemaa Föderatsiooni presidendi eksperdivalitsuse (Экспертное управление Президента Российской Федерации) ülem. Ksenia Judajeva on Venemaa Föderatsiooni 1. klassi riiginõunik.
The Eastern Origins of Western Civilisation
Rohkete allikatega toestatud raamatu väärtust vähendab see, et selle toon ja osa mahust on asjast kirjutamise asemel suunatud (massikultuuri poolt tarbitud) omaaegsete eurotsentristlike ajaloomüütide vastu. Teema valiku, asetuse ja suunitluse tõttu ei leia raamatus käsitlemist Kaug-Ida kõrgkultuuri sügavamate väärtuste otsene ja kaudne varajasem ja ka praegusel ajal jätkuv mõju. (Nagu morfoloogiline mõtlemine ja selle aparatuur ning nendega seotud distsipliinid ja psühhosomaatiline enesearendus.)
Ksenija Judajeva
Elulugu
Ksenia Judajeva on "Strateegia 2020" (ru:Стратегия 2020) uuendamisel eksperdirühma nr 3 üks juhte pensionisüsteemi reformi küsimustes ning eksperdirühma nr 10 teadussekretär finants- ja pangandussektori arendamise küsimustes.
Isiklikku
2012. aastal oli Judajeva deklareeritud sissetulek 23 600 000 rubla. Ta osaleb regulaarselt analüütilistes telesaadetes. Judajeva on Facebooki kasutaja. Enda sõnul on ta Prince'i, Vladimir Võssotski, Viktor Tsoi ja DDT fänn. Ksenia Judajeva ei ole abielus.
Kriitika
Ksenia Judajeva tegevuse suur kriitik on Mihhail Hazin. Hazini sõnul ei ole Ksenia Judajeva pädev, tema tegevus ei ole mõistlik ja toob kaasa rubla languse.
Johann VII (Werle)
Johann VII (u.1375 - 14. augusti ja 17. detsembri 1414 vahel) oli aastatel 1395-1414 Werle-Güstrowi isand. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg. Pärast tema isa surma 1393. või 1394. aastal valitses tema vend Balthasar esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 valitsesid Johann ja Balthasar Werlet koos. 1. maist 1401 oli nende vend Wilhelm samuti kaasvalitseja.
Leksandi vald
Leksandi vald on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Dalarna läänis.
TV1000 Action
TV1000 Action on Viasati filmikanal, mis näitab Hollywoodi ja Euroopa märulifilme. Filmivalikus on krimipõnevikke, psühholoogilisi põnevusfilme, ulmet ja märulit, sõjadraamasid ning õudusfilme. Filme näidatakse reklaamipausideta. Eestis näidatakse TV1000 Action filme originaalkeeles ja eestikeelsete subtiitritega, soovi korral venekeelse pealelugemisega. Eesti televaatajale on filmikanal TV1000 Action saadaval nii satelliittelevisiooni kui ka kaabeloperaatorite vahendusel.
Potštát
Potštát (saksa keeles Bodenstadt) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Přerovi ringkonnas. Potštát asub Přerovist 25 km kirdes ja Olomoucist ligikaudu 29 km idas.
Potštáti vanalinn on alates 2003. aastast ajalooline linnakaitseala.
Ordi
Ordi AS on 1992. aastal Tartus loodud, arvutikaupu müüv, teenindav ja arvuteid komplekteeriv Eesti ettevõte. Ordi logo ilmus esimestele arvutitele 1994. aastal, mil tehti algust arvutite väljatöötamise, arendamise ja komplekteerimisega.
Tooted
Ordi AS toodab oma kaubamärgiga arvuteid nii kodukasutajale, väike- ja keskmise suurusega firmadele kui ka riigiasutustele. Alates 2003. aastast komplekteerib Ordi ka sülearvuteid.
Ettevõte müüb muuhulgas ka rahvusvaheliste brändide arvuteid, arvutitarvikuid ja muud elektroonikat.
Baratzi järv
Baratzi järv (itaalia keeles Lago di Baratz) on järv Lääne-Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Sassaris. Baratzist umbes kilomeetri kaugusel läänes asub Porto Ferro laht.
Süväjärv
Süväjärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Verijärve külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 180 m.
Lakewoodi Eesti Ühing
Lakewoodi Eesti Selts on USA eestlaste selts, mis tegutseb USAs New Jersey osariigis Lakewoodis. Seltsi eesotsas on Eric Must.
Ühingu põhikirja kinnitasid 28 kohalikku eestlast 4. augustil 1945, kuid ühing moodustati 20. juulil 1946. Sel ajal oli ühingus 55 liiget, esimeheks sai Konstantin Lacht.
Lullu
Lullu oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Sulaoja küla alale. Küla eksisteeris veel 1945, hiljem on see liidetud Sulaoja külaga.
Lohusuu kihelkond
Lohusuu ja hiljem Torma kihelkonnas asus Ninasi postijaam, aastail 1772–1877 Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteel tegutsenud postijaam.
Vassili Ristkok
pisi|Vassili Ristkok esimeses reas vasakult teine metropoliit Aleksanderi vastuvõtul [[Tornimäe kiriku õues 1934]]
Vassili Ristkok (26. detsember 1877 Hellamaa – 6. jaanuar 1942 Irkutsk) oli õigeusu vaimulik. Ta kanoniseeriti 22. veebruaril 2012 Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Püha Sinodi poolt märtriks ja pühakuks.
Vassili Ristkok sündis aastal 1877 Muhu saarel Hellamaal. Ta lõpetas aastal 1893 Riia Vaimuliku Kooli ja aastal 1899 Riia Vaimuliku Seminari. Aastal 1903 lõpetas ta Peterburi Vaimuliku Akadeemia ja Peterburi Arheoloogia Instituudi teoloogia kandidaadina, tema väitekirja teemaks oli "Учение православной церкви о совершенном Христом спасении человечества по богослужебным книгам". 6. mail 1915 pühitses Kurski ja Obojani ülempiiskop Tihhon ta Kurskis diakoniks ja 9. mail preestriks.
Isiklikku
Tema poeg Jüri Ristkok oli ihtüoloog ja hüdrobioloog, pojapoeg Andrus Ristkok on majandusteadlane, geograaf ja poliitik.
Luigaste
Luigaste oli küla Tartumaal, ajalooliselt Krüüdneri mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Pikareinu ja Puugi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kambja kihelkonda. Küla kaotati 1945-1970, mil selle küla alad jagati Pikareinu ja Puugi küla vahel.
1547 on esimest korda mainitud nime Luykes, seejärel 1627 Luikasche Kuela, 1638 Lukaste kyllo.
Lilly Walther
Harjumaal sündinud Lilly Walther õppis Pärnu linna kõrgemas tütarlastekoolis ja Peterburis Stieglitzi kunstikoolis. Täiendas end aastatel 1896–1897 Prantsusmaal Sèvresi portselanivabrikus ja aastast 1903 Tallinnas Ants Laikmaa joonistuskursustel. Juhatas aastatel 1899–1907 oma ateljeestuudiot, osales 1904. aastal tarbekunstiateljee asutamises. Tegutses aastatel 1908–1912 vaheldumisi Berliinis, Worpswede kunstnike koloonias, Weimari kunstikoolis ja Pariisis. Naasis 1912. aastal Tallinna, elas esimese maailmasõja ajal Krimmis, aastast 1922 taas Tallinnas, töötas 1925. aastast restauraatorina, 1940. aastail Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis. Aastatel 1932–1936 EKKKÜ ja aastast 1936 EAKKK liige.
Ta on loonud lille- ja maastikupilte, natüürmorte ja portreid (nii õlimaale kui ka akvarelle). Kunstniku karakteritabamisoskus avaldus eelkõige lapsi kujutavates joonistustes ning eesti taluinimeste portreedes. Tegutses ka keraamika ning naha- ja tekstiilikunsti alal, osales 1905. aastal Tallinnas Kluge & Ströhmi raamatukaupluse kunstisalongi kujundamises. Walther oli esimesi Eesti maalirestauraatoreid, ta kasutas M. Doeneri maaliennistustehnoloogiat (vaha-vaigu meetod). Ta korrastas 1934. aastal Mustpeade Vennaskonna maalikogu, ennistas 1940–1941 Niguliste kiriku Antoniuse altari ning pärast Tartu pommitamist 1943. aastal Tartu Kunstimuuseumi maale.
Ta oli maalikunstnik Carl Sigismund Waltheri lapselaps.
Päritolu
vasakul|pisi|Lilly Waltheri vanaisa Carl Sigismund Walther Caroline Auguste Bertha Walther, kunstnikunimega Lilly Walther, sündis 11. juulil (29. juunil vkj) 1866. aastal Kaiu karjamõisas Kuimetsa vallas Juuru kihelkonnas. Waltherite perekond oli baltisaksa päritolu. Lilly vanaisa Carl Sigismund Walther (1783, Dresden – 1866, Kaiu) oli Saksamaalt pärit kunstnik, kes kutsuti Eestisse 1809. aastal koduõpetajaks ning jäi siia pidama. Ta abiellus 1812. aastal bürgermeistri tütre Juliane Elisabeth von Dehniga (1791, Tallinn – 1832, Tallinn).
Aníbal Acevedo
Aníbal Santiago Acevedo (sündinud 28. aprillil 1971 San Juanis) on Puerto Rico endine poksija.
Acevedo sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Juan Hernándezele (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Acevedo osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Konstantin Tszjule (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Acevedo poksis veebruarist 1993 kuni veebruarini 2012 elukutselisena. Ta pidas kokku 23 kohtumist, millest võitis 13 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 9 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.
Lilly Walther
Elukäik ja looming
1898–1907 Eestisse naastes jätkas Lilly Walther tööd tarbekunstnikuna ning joonistamise ja maalimise eraõpetajana. Tal õnnestus saada ateljee Tallinnas aadressil Lühike jalg 9, tänase nimega Neitsitorni. Lilly Walther jätkas portselanimaaliga ja kuna Tallinnas portselanimaalijale vajalik tööstuslik baas puudus, asus katsetama ka teiste tarbekunsti aladega. pisi|"Manulla" (1903) 1903. aastal täiendas Lilly Walther ennast Ants Laikmaa (1866–1942) kahekuulisel kunstikursusel ning 1904. aastal kursusest välja kasvanud ateljeekoolis. Tegemist oli Eesti esimese kunstikooliga, kus muu hulgas toimusid Eesti esimesed aktijoonistamise klassid.
1904. aastal asutas Lilly Walther koos kohalike baltisaksa naiskunstnike Anna Elisabeth von Maydelli (1861–1944), Marie Magdalena (Magda) Lutheri (1872–1947) ja Bertha Helena Ebba Weissiga (1869–1947) Tarbekunsti Ateljee, mis tegutses algul Lilly Waltheri ateljees. Kunstnikud seadsid endale sihiks arendada kodumaist kunstkäsitööd, pakkudes nii originaalkavandeid eri tarbekunstitehnikatele kui ka järelevalvet käsitöömeistrite teostusele. Tarbekunsti Ateljee tegevus käivitus hoogsalt ja laiaulatuslikult. Kavandeid võis tellida pea kõigile tarbekunstialadele nagu klaasikunst, nahaplastika, tikkimine, raamatugraafika, eksliibrised, plakatid, keraamika, puu- ja sepatöö jms. Lisaks korraldasid nad ise näitusi ning osalesid teiste korraldatud näitustel. Tarbekunsti Ateljee tegutses ligi kümme aastat, kuni 1914. aastani, ent Lilly Waltheri roll jäi seal pigem napiks.
1905. aastal kujundati osa Kluge & Ströhmi raamatukaupluse ruume ümber kunstisalongiks. Peamiselt kõrgetasemelise välismaa kunsti näitamise paigaks kujuneva salongi avamises osales ka Lilly Walther koos Anna Maydelliga.