cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korrakaitseorgan
Vahetu sund
Vahetut sundi võib kasutada politsei. Muu korrakaitseorgan ainult siis, kui see on seaduses ettenähtud (KorS § 75 lg 1). Politsei või muu korrakaitseorgan võib kohaldada vahetut sundi ainult juhul, kui isikule kehtiva haldusaktiga ohu väljaselgitamiseks, tõrjumiseks või korrarikkumise kõrvaldamiseks pandud kohustuse täitmine tagamine muu sunnivahendiga ei ole võimalik või ei ole võimalik õigel ajal (KorS § 76 lg 1). Vahetut sundi võib kasutada ilma eelneva kohustava haldusaktita, kui haldusakti andmine ei ole võimalik vahetu kõrgendatud ohu tõrjumise või korrarikkumise kõrvaldamise kiire vajaduse tõttu (KorS § 76 lg 2). Vahetut sundi ei tohi kohaldada ütluse, arvamuse või seletuse saamiseks (KorS § 76 lg 3). Kui vahetu sunniga on isikule tekitatud kehavigastus, siis on korrakaitseorgan kohustatud tagama isikule esimesel võimalusel esmaabi andmise ning vajaduse korral kiirabi kutsumise (KorS § 77). Enne vahetu sunni kohaldamist peab korrakaitseorgan hoiatama isikut, kelle suhtes kavatsetakse vahetut sundi kohaldada, võimaluse korral peab andma sama seaduse § 76 lõikes 2 nimetatud haldusakti täitmiseks tähtaja, mis võimaldab isikul kohustust täita (KorS § 78 lg 1). Hoiatamisest võib loobuda ainult siis, kui hoiatamine ei ole võimalik vahetu kõrgendatud ohu tõrjumise või korrarikkumise kõrvaldamise kiire vajaduse tõttu, tulirelva kasutamisest hoiatamise eest rahvahulga vastu ei saa loobuda (KorS § 78 lg 4).
Korrakaitseorganid ja julgeolekuasutused
Vahet tuleb teha korrakaitseorganitel ja julgeolekuasutustel. Kuigi julgeolekuasutused võivad mingis kontekstis olla käsitletavad ka korrakaitseorganitena, on nende peamised eesmärgid ning olemus siiski erinev. Julgeolekuasutuste seaduse kohaselt on julgeolekuasutuste tegevuse eesmärk tagada riigi julgeolek põhiseadusliku korra püsimisega mittesõjaliste ennetavate vahendite kasutamise abil ning julgeolekupoliitika kujundamiseks ja riigikaitseks vajaliku teabe kogumine ning töötlemine. Julgeolekuasutusteks on Eestis Kaitsepolitseiamet ja Välisluureamet. Samas korrakaitseorganid vastutavad avaliku korra eest ja ennetavad õigusrikkumisi. Ametitevahelisel tasandil on Politsei- ja Piirivalveameti ja Kaitsepolitseiameti vahel selgelt ära jaotatud kummagi asutuse poolt menetletavad süüteokoosseisud.
== Korrakaitseorganite tegevus == pisi|Probleemi analüüsi kolmnurk Korrakaitseorganid tagavad erinevate meetmete abil avalikku korda. Tänapäeva käsitlustes kasutatakse korrakaitse kujutamiseks nn probleemi analüüsi kolmnurka (ka kuriteokolmnurk). Kolmnurgal on kolm elementi, mis moodustavad koostoimes süüteo. Kui piisava turvalisuseta keskkonda satuvad samal ajal kokku sobiv sihtmärk ja potentsiaalne õigusrikkuja, siis leiab aset õigusrikkumine. Kui üks elementidest ära langeb, ei saa süütegu toimuda. Klassikaliselt tegeleb politsei väärteomenetluse (mitte korrakaitsemenetluse) raames õigusrikkujaga: tuvastab isiku, peab ta kinni ja teostab vajadusel väärteo kohtuvälist menetlust. Samas leidub ka meetmeid, et teiste kuriteokolmnurga elementide esinemist välistada.
Eesti politsei 1918–1940
Eesti politsei loodi esmakordselt 12. novembril 1918. Aastatel 1918–1925 moodustasid maakonnad koos maakonnakeskusega politseiringkonna (politseivalitsuse). 1. jaanuarist 1926 loodi ringkondade asemel prefektuurid. 1940. aasta keskpaigaks oli välja kujunenud 9 prefektuuri: Tallinna-Harju, Tartu-Valga, Viljandi-Pärnu, Petseri-Võru, Saare, Lääne, Viru-Järva, Narva, Raudteede prefektuur. Esimesel iseseisvusajal langes teenistusülesandeid täites 29 politseinikku.
Eesti politsei keskasutusteks olid aastatel 1918–1940 vastavalt Politsei Peavalitsus (1918–1934), Politseivalitsus (1934–1938) ja Politseitalitus (1938–1940). 17. juunil 1940 okupeeris NSV Liit Eesti ning 28. augustil 1940 vallandati viimased 170 politseinikku. Eesti politsei kui institutsioon likvideeriti. Peaaegu kogu kõrgem juhtkond hukkus vangilaagrites, konstaableist ja kordnikest jõudis osa kodumaale tagasi.
Miilits Eesti NSVs
Politsei asemele loodi 1940. aastal Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi koosseisu kuuluv tööliste-talupoegade miilits. Nii Eesti NSVs kui ka teistes NSV Liidu riikides hakkaski politsei institutsiooni asendama miilits (vene keeles милиция). NSV Liidus oli miilits sõjaväestatud organisatsioon. Kuni 1990. aastani puudus Eesti NSV-s eraldi ainult miilitsa tööd korraldav asutus. Üldjuhtimist teostas Eesti NSV Siseministeeriumi siseminister oma asetäitjate kaudu, järgmine struktuuritase oli linna Siseasjade Valitsus (SAV) või rajooni Siseasjade osakond (SAO).
Eesti politsei alates 1990. aastast
1. augustil 1990 väljus Eesti NSV Siseministeerium NSV Liidu Siseministeeriumi alluvusest. Augustis 1990. aastal võttis Eesti Vabariigi Ülemnõukogu vastu politseiseaduse, sama aasta 20. novembril moodustati valitsuse määrusega Eesti Vabariigi Siseministeeriumi Riiklik Politseiamet ning 23. novembril politseiprefektuurid. 1991. aastal moodustati Siseministeeriumi Riikliku Politseiameti baasil Riiklik Politseiamet siseministri valitsemisalas (RT, 14.06.1991, 19, 246). Eesti Politseiameti loomisega reorganiseeriti Riiklik Autoinspektsiooni Valitsus Liiklusohutusametiks.
Novembris 1990 loodi 19 politseiprefektuuri, 1991 kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur ning 1994 ühendati Raudteepolitsei Prefektuur regionaalsete prefektuuridega.
2004. aastal likvideeriti maakondlikud ja linnade politseiprefektuurid ja moodustati 4 regionaalset politseiprefektuuri: Põhja Politseiprefektuur, Ida Politseiprefektuur , Lääne Politseiprefektuur ja Lõuna Politseiprefektuur.
Politsei- ja Piirivalveamet (PPA) on korrakaitseline keskasutus, mis loodi Siseministeeriumi haldusalas 1. jaanuaril 2010 Politseiameti, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Piirivalveameti ning Kodakondsus- ja Migratsiooniameti ühendamisel. Organisatsiooni üldnimetus on politsei. Politsei- ja Piirivalveametis töötab ligikaudu 5000 inimest. PPA ülesanded, õigused ning kohustused on paika pandud politsei ja piirivalve seaduse ja asutuse põhimäärusega.
Abipolitseinikud Eestis
Paralleelselt PPA teenistujatega tagavad avalikku korda muuhulgas vabatahtlikud abipolitseinikud. Abipolitseinik on Eestis kehtiva abipolitseinike seaduse järgi isik, kes ei kuulu politsei koosseisu, kuid kes vabatahtlikult osaleb politsei tegevuses abipolitsei seaduse ja muude seaduste ning õigusaktidega kehtestatud juhtudel ja korras. Politsei tegevuses osalemise ajal on abipolitseinik riigivõimu esindaja.
1918.–1940. aastatel politseil eraldi vabatahtlikke ei olnud, koostööd tehti Kaitseliiduga, mille liikmeskonda paljud politseinikud ise kuulusid.
Eesti NSVs oli võimalus osaleda korrakaitses rahvamalevlasena või ühiskondliku autoinspektorina. Tänapäevases vaates ei saa neid tegutsemisvorme (eriti rahvamalevat) hinnata päris vabatahtlikuks, sest sageli toimus rahvamalevlaste ja ÜAI-de kaasamine asutuste ja organisatsioonide kaudu, kellele anti normid, kui palju inimesi nad peavad miilitsale abiks saatma. Mõnigi kord rakendati kollektiivis inimeste leidmiseks meelitusi ja ähvardusi.
Eestimeelsed vabatahtlikud olid üha eestimeelsemaks muutunud miilitsas olemas juba ka enne politsei loomist 1991. aasta märtsis. Kui rahvamalevasse suhtuti kui nõukogulikku nähtusse, siis paljud ühiskondlikud autoinspektorid (ÜAI) jätkasid pärast 1. märtsi 1991 politsei juures tegutsemist ja neist said hiljem abipolitseinikud. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 14.11.1991. a vastu võetud „Seadus politsei tegevuse õigusliku reguleerimise mõningate küsimuste kohta“ asendas „rahvamalevlase“ Eesti NSV administratiivõigusrikkumiste koodeksis ja Eesti NSV kriminaalkoodeksis „ühiskondliku politseitöötajaga“. 20. aprillil 1994. aastal vastu võetud abipolitseiniku seadus (APolS) sätestas, et ühiskondlikel alustel osalevad politsei tegevuses abipolitseinikud, kelle staatus kehtestatakse seadusega. Esimene abipolitseiniku seadus kehtis väiksemate muudatustega kuni 2011. a, mil jõustus praegu kehtiv abipolitseiniku seadus.
Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet
Tallinna linna piires aitab avaliku korda tagada lisaks eelmainitud organitele ka Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet, mis on Tallinna linna ametiasutus. Ameti tegevusvaldkond on osalemine avaliku korra tagamisel, riikliku järelevalve teostamine avalikus kohas käitumise üldnõuete üle, järelevalve teostamine linnavolikogu vastu võetud eeskirjade täitmise üle, häiritud liikluse korral ajutine liikluse reguleerimine ja sisevalve üksuse ülesannete täitmine Tallinna haldusterritooriumil.
Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet loodi 16. oktoobril 2003 Tallinna Tuletõrje- ja Päästeameti koosseisulise osana, kuhu kuulus 12 ametnikku. Järelevalve tehti Tallinna avaliku korra, heakorra eeskirja, kaevetööde eeskirja ning koerte ja kasside pidamise eeskirja üle. Aastal 2005 sai munitsipaalpolitseist Tallinna Keskkonnaameti allasutus, millega seoses tuli juurde ka uusi pädevusi. Ülesannetena lisandusid järelevalve teostamine jäätmehoolduseeskirja ning alkoholiseaduse üle. 14. detsembril 2006. aastal kinnitas Tallinna Linnavolikogu määruse nr 70 „Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti põhimäärus“, mille läbi sai Tallinna Munitsipaalpolitsei Ametist 2007. aasta jaanuarist iseseisev struktuuriüksus. 2014. aastal kuulus Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti koosseisu 110 ametikohta.
Kaitseliit ja Kaitsevägi
Erijuhtudel võib avaliku korra kaitsesse kaasata ka Kaitseliitu ning Kaitseväge. Eelkõige tuleb korrakaitseseaduse alusel kaasamine kõne alla erandjuhtudel, mille puhul on tegemist terrorikuritegude, rahvusvaheliselt kaitstud isikute elu ja tervist ohustavate rünnete ning omavoliliste sissetungidega.
Soome
Sarnaselt Eestiga on ka Soome peamiseks korrakaitseorganiks politsei. Soome politsei (soome keeles: poliisi, rootsi: polisen) on Soome Siseministeeriumi alluvuses olev politseiorganisatsioon. 2015. aastal töötas Soomes 7800 politseinikku.
Peamiseks politsei tööd reguleerivaks õigusaktiks on Soomes "Poliisilaki", mis sätestab politseiteenistuse põhilised eesmärgid, tõekspidamised ning töövaldkonnad. Vastavalt "Poliisilaki" §-le 1 on Soome politsei peamisteks ülesanneteks muuhulgas ka avaliku korra ning turvalisuse tagamine.
Soome politsei koosneb politseiteenistusest (soome keeles poliisilaitokset), mis jaguneb regiooniti tegutsevateks üksusteks, ja järgnevatest üleriigilistest üksustest:
Rootsi
Sarnaselt Eestiga on ka Rootsi peamiseks korrakaitseorganiks politsei. Rootsi politsei (rootsi: Polisen) on Rootsi Kuningriigi Justiitsministeeriumi alluvuses olev politseiorganisatsioon, kuigi Rootsi Kuningriigi põhiseaduse kohaselt on tegemist põhimõtteliselt autonoomse organiga. Rootsi politsei haldusala jaguneb 100 kohalikuks politseiringkonnaks, 30 suuremaks politseiringkonnaks ning 7 politseiregiooniks.
Peamiseks politsei tööd reguleerivaks õigusaktiks on Rootsis "Polislag", mis sätestab politseiteenistuse põhilised eesmärgid, tõekspidamised ning töövaldkonnad. Vastavalt "Polislagi" §-le 1 on Rootsi politsei peamisteks ülesanneteks muuhulgas ka avaliku korra ning turvalisuse tagamine.
Läti
Sarnaselt Eestiga on ka Läti peamiseks korrakaitseorganiks politsei. Läti politsei (läti keeles Latvijas Valsts policija) on Läti Siseministeeriumi alluvuses olev politseiorganisatsioon. See asutati 1918. aastal ja taastati 1991. aastal. 2012. aastal töötas Lätis 8167 politseinikku. Läti politsei peadirektor on alates 2011. aastast Ints Ķuzis. Läti on jaotatud 5 politseiringkonnaks.
Peamiseks politsei tööd reguleerivaks õigusaktiks on "Likums Par policiju", mis sätestab politseiteenistuse põhilised eesmärgid, tõekspidamised ning töövaldkonnad. Vastavalt "Par policiju" artiklile 1 on Läti politsei ülesanneteks muuhulgas kaitsta kriminaalohtude ning teiste õigusvastaste tegevuste eest ühiskonna ja riigi huve. Vastavalt artiklile 3 on Läti politsei ülesandeks muuhulgas tagada üksikisikute ning ühiskonna heaolu ning turvalisus.
Venemaa
Sarnaselt Eestiga on ka Venemaa peamiseks korrakaitseorganiks politsei. Vene politsei (vene keeles полиция) on Venemaa Föderatsiooni Siseministeeriumi alluvuses olev politseiorganisatsioon. 2016. aasta seisuga töötab Vene politseiteenistuses 904,871 inimest.
Peamiseks politsei tööd reguleerivaks õigusaktiks on Venemaal "Федеральный закон o полиции", mis sätestab politseiteenistuse põhilised eesmärgid, tõekspidamised ning töövaldkonnad. Vastavalt "Федеральный закон o полиции" artikli 1 punktile 1 on Venemaa politsei peamisteks ülesanneteks muuhulgas ka avaliku korra ning ühiskonna turvalisuse tagamine.
2017.–2018. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises
2017.–2018. aasta murdmaasuusatamise maailmakarikasari oli 37. ametlik maailmakarikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 24. novembril 2017 Soomes Kuusamos ja viimane etapp peeti 18. märtsil 2018 Rootsis Falunis.
BCX4430
BCX4430 on firma BioCryst Pharmaceuticals poolt välja töötatud eksperimentaalne antiviraalse toimega suukaudselt manustatav ravim.
Nimetused ja tähised
IUPAC nimetus: (2S,3S,4R,5R)-2-(4-amino-5H-pyrrolo[3,2-d]pyrimidin-7-yl)-5-(hydroxymethyl)pyrrolidine-3,4-diol.
CAS-i registreerimisnumber on 222631-44-9. PubChemi number on : CID 69211190. Farmakoterapeutiline rühm : määratlemata, ATC-kood on määratlemata (ravim on registreerimata).
Sünonüümid: SureCN4838048, BCX4430, BCX 4430, BCX-4430, 2-(4-Amino-5H-pyrrolo(3,2-d)pyrimidin-7-yl)-5-(hydroxymethyl)pyrrolidine-3,4-diol, 222631-44-9.
Näidustused
Esialgselt oli ravim näidustatud C-hepatiidi raviks, kuid hiljem arendati võimalikuks ravimiks, kuna katsed näriliste ja ahvidega loeti õnnestunuks, filoviiruste nakkuste, nagu Ebola viirus ja Marburgi viirus, raviks inimestel.
Katsetes on BCX4430 on viirustevastast toimet avaldanud ka bunya-, arena-, paramükso-, koroona- ja flaviviirustele.
Ebola viirushaiguse eksperimentaalse ravimina
BCX4430 kasutamist osadel primaatidel (v.a inimesed) võidakse pidada eksperimentaalseks Ebola viirushaiguse ravimiks. See ravim on saanud loa 1.faasi kliinilisteks ravimiuuringuteks (inimkatseteks).
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:BCX4430 seisuga 15.10.2014.
Sigtuna hävitamine
thumb|Sigtuna tänapäeval Sigtuna hävitamine oli kirjalikes ajalooallikates mainitud Rootsi linna Sigtuna põletamine "paganate" (eri versioonides karjalaste, eestlaste või kuralaste) poolt 1187. aastal. Arheoloogilised väljakaevamised pole linna (ulatuslikku) põletamist kinnitanud.
Michael John Keen
Michael John Keen (1935–1991) oli tunnustatud Kanada geoloog.
Sigtuna hävitamine
Taust
Sigtuna asutati 970. aastatel. Alates umbes 1070. aastast kuni Uppsala esiletoomiseni millalgi 1134. ja 1164. aasta vahel oli see piiskopi residents. 990. aastatest kuni umbes 1130. aastani oli Sigtuna Rootsi esimene raha vermimise koht. 11. sajandil oli Sigtuna Enn Tarveli hinnangul ainuke linn kogu Rootsis ja 12. sajandil üks viiest tänapäeva Rootsi ala asulast, mida võib linnaks pidada. Seejuures asus ta neist ainsana Sveamaal.
Michael John Keen
Aastatel 1961–1977 oli ta Dalhousie Ülikooli geoloogia teaduskonna professor. Seejärel kuni 1990. aastate alguseni töötas Keen Kanada Geoloogilise Ülevaatuse Atlantilise Osakonna Maateaduste Keskuses.
Sigtuna hävitamine
Taust
thumb|Oma kroonikas Sigtuna ründamist kirjeldanud peapiiskop [[Johannes Magnus]]
Kalju Kurepõld
Kalju Kurepõld (15. märts 1937 – 25. oktoober 2010) oli eesti karikaturist ja filmitegija.
Sigtuna hävitamine
Kirjalikud allikad
Pole teada ühtki Sigtuna 1187. aasta sündmustest rääkivat kaasaegset allikat. Kõik seda mainivad kroonikad kirjutati rohkem kui 100 aastat pärast toimunut, ehkki selleks kasutati ilmselt varasemaid ülestähendusi, mis aga pole säilinud. Esimene teade pärineb nn Uppsala-annaalidest, mille 14. sajandi alguses tehtud sissekanne märgib, et 1187. aasta augusti iidide eelpäeval ehk 12. kuupäeval tapsid paganad Almarestäki, Sigtuna kindlustatud eelposti juures peapiiskop Johannese ja põletasid maha Sigtuna. Sarnane teade, kus pole täpsustatud, kes need paganad olid, leidub veel mitmes 14.–15. sajandi ladinakeelses Rootsi annaalis.
Kalju Kurepõld
Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Tegeles spordiga (aerutamine, mäesuusatamine). Õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonnas ja Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Michael John Keen
1986. aastal autasustas Kanada Geoloogia Assotsiatsioon teda Logani medaliga.
Sigtuna hävitamine
Kirjalikud allikad
1320. aasta paiku koostatud värsivormis Eriku-kroonika kohaselt põletasid Sigtuna karjalased, kes allusid poliitiliselt Novgorodile. 16. sajandi kroonikud (usu-uuendaja Olaus Petri, tema noorem vend ja Rootsi peapiiskop Laurentius Petri ning Rootsi viimane katoliiklik peapiiskop Johannes Magnus nimetavad ründajatena eestlasi. 17. sajandil kirjutas ajaloolane Johannes Messenius, et Sigtuna vallutasid kuralased, ehkki sama töö teises kohas mainib ta sellega seoses eestlasi.
Kalju Kurepõld
1961. aastast töötas Kurepõld Tallinnfilmi nukufilmi osakonnas operaatori assistendina. Hiljem osales rohkem kui 30 nuku- ja joonisfilmi filmimisel animaatori, kunstniku, stsenaristi või lavastajana Tallinnfilmis, Eesti Telefilmis, Eesti Reklaamfilmis ja Kasahfilmis. 1965. aastal tegi Kalju Kurepõld koos Ants Loomaniga esimese joonisfilmi NSV Liidu riiklikule satiirilisele kinoringvaatele „Süütenöör”, mis oli kuus-seitse aastat varem, kui Tallinnfilmi juurde loodi joonisfilmistuudio.
Michael John Keen
Tema auks on asutatud ka Michael John Keeni nimeline medal (Kanada Geoloogia Assotsiatsiooni Meregeoloogia Osakond) ja Michael John Keeni nimeline mälestusauhind (Dalhousie Ülikool).
Sigtuna hävitamine
Karjalased ja Novgorod
thumb|Nn "Sigtuna väravad" Novgorodis Eriku-kroonika teate põhjal on Sigtuna ründajateks karjalasi pidanud näiteks ajaloolased Kaarle Olavi Lindeqvist, Jalmari Jaakkola, Seppo Suvanto, Heikki Kirkinen, John Howard Lind, Adolf Schück, Igor Šaskolski. Eriku-kroonika tõepärasuse kasuks on esitatud argumendid, et tegu on vanima linna hävitajaid nimepidi kutsuva allikaga, see loodi vaid poolteist sajandit pärast toimunut ja pärimuse järgi otsustades rüütlikeskkonnas. Teisalt on Eriku-kroonika usaldusväärsus kahtluse alla seatud. Tolleaegse Rootsi idasuunalise ekspansiooni ja Karjala vallutamise kava kontekstis võis kroonika eesmärk olla näidata, et karjalased ja venelased kujutasid Rootsile suurt ohtu juba 12. sajandil. Enn Tarvel ja Ain Mäesalu toovad välja, et ükski teine kroonika ei maini ei karjalaste ega venelaste Rootsini ulatuvaid retki ja raske on uskuda, et Novgorodi kroonikud, kes kajastasid mitmeid teisi karjalaste sõjakäike, jätaksid üles tähendamata nii olulise sündmuse kui vaenlase tähtsaima linna vallutamine.
Kalju Kurepõld
Multifilmide tegemiseni jõudis karikatuuride kaudu. Tema esimesed karikatuurid ilmusid 1960. aastal ajalehtedes Edasi ja Õhtuleht, seejärel ajakirjas Pikker.
Sigtuna hävitamine
Karjalased ja Novgorod
Igor Šaskolski peab karjalaste versiooni kasuks rääkivaks argumendiks ka Martin Aschaneuse 1612. aasta "Sigtuna kirjelduses" esitatud väidet, et Sigtuna hävitanud venelased viisid ilusad linnaväravad Moskvasse või Novgorodi. Šaskolski arvates käib jutt Novgorodi Sofia katedraali läänekülje pronkstahvlitega kaetud ustest. Samas on Rootsi historiograafias omaks võetud Oscar Almgreni seisukoht, et Sigtuna väravate lugu on 16.–17. sajandist pärinev legend. Sofia katedraali väravatel leiduvate nii piiblitegelaste kui ajalooliste isikute figuuride ja nende kohal olevate ladinakeelsete pealkirjade abil on Saksa ja Poola ajaloolased järeldanud, et uksed lasi aastail 1152–1154 valmistada Magdeburgi peapiiskop Wichmann kingituseks Poola Plocki piiskopile Alexandrile. Puuduvad andmed, et need oleks kunagi Sigtunas olnud, samuti selle kohta, kuidas nad Venemaale jõudsid. Uste Sofia katedraali ukseavasse sobitamisel on pronksplaate juurde valatud ja ladinakeelsete pealkirjade alla vene nn ustaavkirjas tekstid lisatud, mille alusel on need täiendused ja uste katedraali lääneküljele paigutamine dateeritud umbes 1330. aastatesse. Šaskolski on uste Poolast saamisele vastu vaielnud põhjendusega, et Novgorod pole kunagi Poolaga sõdinud ja puuduvad ka andmed omavahelistest kaubandussidemetest.
Üht 1188. aastast pärinevat kroonikakohta tõlgendatakse tavaliselt kui teadet Novgorodi kaupmeeste kusagil (kas Rootsis Nyköpingis või Soomes Turus) vangistamise kohta. Enn Tarvel aga pole sellises tõlgenduses kindel ja arvab, et kui see ka nii oli, ei tähenda see veel, et vangistamine oli seotud Sigtuna sündmustega.
Eestlased
thumb|Eriku-kroonikas nimetatud "eestlaste skäär"(praeguse nimega Estbröte) Mälari järves Eestlaste versiooni, mida on toetanud näiteks Enn Tarvel ja Hain Rebas (viimane näeb ründajatena täpsemalt saarlasi), kasuks on toodud argument, et mitmed teisedki kirjalikud allikad (Henriku Liivimaa kroonika, Saxo Grammaticus) kinnitavad, et eestlased, erinevalt karjalastest, olid tol perioodil Läänemere piirkonnas sõjaliselt aktiivsed (rüüsteretked tolleaegse Taani riigi, tänapäeva Rootsi rannikule aastatel 1170, 1203, 1225). Enn Tarveli arvates toetab eestlaste Sigtuna hävitajateks pidamist tegelikult ka Eriku-kroonika. Seal on pärast Sigtuna sündmusi lugu sellest, kuidas paganad tapsid Mälari rannal jarl Joni, kelle lese kogutud vägi omakorda tappis kallaletungijad "ühel mäel, mille nimi on eesta skär (eestlaste skäär)". See näitab Tarveli meelest, et eestlastel oli mereühendus Mälari piirkonnaga.
Võimalike rünnaku põhjustena pakub Ain Mäesalu välja tavalise röövretke, kättemaksuaktsiooni skandinaavlaste poolt Eesti alale tehtud rünnakute eest või Sigtuna võimukandjate oletusliku otsuse eest eestlastega sõlmitud lepingud üles öelda. 12. sajandi viimasest veerandist on teada mitu skandinaavlaste sõjaretke Läänemere idakaldale (1184 skånelaste ja sjaellandlaste retk eestlaste vastu, 1185–1186 Norra kuninga poja Erik Sigurdseni retk Läänemaale, taanlaste sõjakäik 1196 või 1197). Jüri Peets on arvanud, et Sigtunas võidi järgida 12. sajandi jooksul mitmel korral paavsti poolt tehtud üleskutset piirata suhtlust paganatega ja keelata nendega kaubavahetus. Eestlased võisid seda omalt poolt näha kättemaksu väärt lepingumurdmisena.
Sigtuna areng pärast 1187. aastat
thumb|13. sajandil Sigtunasse ehitatud dominiiklaste kirik Eesti ajaloolased on sageli arvanud, et Rootsis tekkis vajadus hävitatud Sigtuna asemel uue linnalise keskuse järele, milleks kujunes Stockholm. Suhteliselt põhjalikud arheoloogilised kaevamised Sigtunas pole aga tuvastanud 12. sajandi viimases veerandis mingeid suurema tulekahju jälgi. Sellest on järeldatud, et linna ei hävitatud nii põhjalikult ja lõplikult kui varem arvati. Tavaline linnaelu kestis 13. sajandi algul edasi. 1215.–1216. aastal kavandas paavst peapiiskopi residentsi üleviimist Uppsalast Sigtunasse. 1220. aastal alustati 1237. aastal asutatud esimese Rootsi dominiiklaste kloostri rajamist. 13. sajandi teisel poolel ehitati Püha Laurentiuse kirik. Samas kultuurkiht on alates 13. sajandist märksa õhem ja linna õitsenguperiood sai läbi. Mälari piirkonna tähtsaimaks keskasulaks ja kuninga peamiseks residentsiks sai Stockholm. Enn Tarveli ja Ain Mäesalu hinnangul oli merele lähemal paiknev Stockholm soodsamas positsioonis ennekõike maatõusu tõttu, mille mõjul oli Läänemerel liikuvatel kaubakogedel Sigtunani palju keerulisem jõuda.
Kajastused kultuuris
Sigtuna mahapõletamisest eestlaste poolt rääkis 1868. aastal oma esimeses isamaakõnes Carl Robert Jakobson, kelle vahendusel sai Sigtuna lugu tolleaegsete eestlaste seas laiemalt tuntuks. Jakobson lõi selle abil pilti eestlaste kuldajast ja tõstis oma kaasaegsete eestlaste eneseväärikust.
Karl August Hermann avaldas 1886. aastal jutustuse "Auulane ja Ülo", kus rootslased hoidsid röövitud Auulast Sigtunas vangis, kust vanem Ülo oma pruudi päästis. Selle süžee põhjal lõi Evald Aav 1928. aastal esietendunud ooperi "Vikerlased", mis osutus väga menukaks. 1936 avaldati August Mälgu seiklusromaan "Läänemere isandad", mis räägib, kuidas saarlased linna hävitasid. Samal aastal ilmus ka Karl August Hindrey novell "Sigtuna häving". 1968. aastal üllitati Karl Ristikivi novell "Sigtuna väravad".
2010. aastal esietendus Salme rannapargis Saaremaal August Mälgu romaani ainetel Salme Vallateatris lavastaja Väino Uibo loodud suurlavastus "Läänemere isandad".
Jüri-Rivaldo Pastarus
Jüri-Rivaldo Pastarus (26. detsember 1947 Tõrva – 24. september 2015) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Jüri-Rivaldo Pastarus on teenistujate poeg.
Oli 1971–1974 TPI mäekateedri vanemlaborant, 1978–1981 vanemteadur, 1981–1985 vanemõpetaja, 1986–1989 Alžeerias Orani Ülikooli geoloogia ja geograafia instituudi professor, 1985–1992 TPI mäekateedri dotsent, aastast 1992 oli ta TTÜ energeetikateaduskonna mäeinstituudi maavarade kaevandamise õppetooli dotsent. Lugenud allmaatööde ja läbindamise kursusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kaevandamise tehnoloogia ja kivimimehaanika probleemid põlevkivi, fosforiidi, graniidi, grafiidi ja ehitusmaterjalide maardlates; all- ja pealmaakonstruktsioonide püsivusanalüüs, prognoos; vigade analüüs ja täpsushinnangud. Avaldanud töid täitmisega kaevandamisviisidest Eesti põlevkivimaardlates, paejärsakute, karjääride külgede ja puistematerjalide konstruktsioonide stabiilsusest. Eesti Teaduse Fondi (ETF) teadusgrandid 1996–98, 1999–2001, 2002–05. Preemia 1976 ja 1977 Noginski grafiidikaevanduses juurutatud kaevandamissüsteemide eest. Eesti Mäeseltsi kivimisektsiooni juhataja, MPES (Mine Planning and Equipment Selection) organiseerimiskomisjoni liige. Üle 70 teadustrükise, 4 õppemetoodilist materjali.
Stanisław Rouppert
pisi|Stanisław Rouppert Stanisław Rouppert (ka Stanisław Ruppert; 15. aprill 1887 Varssavi – 13. august 1945 Edinburgh) oli Poola sõjaväelane, meditsiiniteadlane.
1930 anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu II aste ja II järgu I aste, tunnustades tema tööd Poola sõjaväe tervishoiudepartemendi ülemana.
1933 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
18.-19. juunil 1939 oli ta läbisõidul Eestis. Koos Eesti sõjaväe tervishoiuvalitsuse ülema Martin Jervaniga tutvus muuhulgas ka sõjaväe sanatooriumi puhkekodu, supelasutuste ja kuurordiga Pärnus.
Teema (muusika)
Teema (kr thema 'asetatu, paigutatu') on heliteose peamist muusikalist mõtet kätkev vormielement.
Sellel põhineb heliteose või selle osa ülesehitus, kuna teemat kasutatakse tagasipöördumiseks, töötlemiseks, vahel ka vastandamiseks või kombineerimiseks teiste teemadega. Teemal on iseloomulik meloodilis-harmooniline või rütmiline eripära, mis teda esile tõstab. Teema kuju (ulatus, ehitusviis, tähendus) ja funktsioon sõltub žanrist, vormist, kompositsioonistiilist ja kompositsiooni eesmärgist. Näiteks erinevad fuuga, sonaat-allegro ja variatsioonivormi teemamõisted üksteisest märgatavalt.
Ajaloost
Teema mõiste võeti Euroopa muusikas kasutusele varauusajal ja alates 16.–17. sajandist levima hakanud instrumentaalmuusikas on see võtnud erinevaid vorme, peamiselt kolmes suunas:
Ujazd
Ujazd (saksa Ujest) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Strzelce Opolskie maakonnas. Ujazd asub Kędzierzyn-Koźlest umbes 10 km idakirdes.
Ujazdi on esmamainitud 1155. aastal, linnaõigused sai 1223. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 80% linnast. Kuni 1945. aastani kuulus Ujazd Saksamaa koosseisu.
Riehkala
Riehkala ehk Rehkolovo (ka Kapasi, vene Рехколово) on endine ingerisoome küla ajaloolises Tuutari kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Peterburi linna Puškini rajooni Aleksandrovskaja alevi territooriumile, Peterburi-Pihkva maantee ja Peterburi-Pihkva raudtee vahelisele alale Rehkolovo maantee ääres.
Küla soomekeelne rööpnimetus Kapasi tuleneb seal elanud ingerisoome suguvõsa Kapanen nimest.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Кабози ehk Рехколово) 29 talu.
1831. aasta Schuberti Peterburi lähiümbruse kaardil on kohta kujutatud kahe eraldi kõrvuti asetseva külana, millest lõunapoolses (Бол. Кабози) oli 15 talu ja põhjapoolses (Кабози) veel 15 talu.
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Рехколово) 193 inimest, kellest 97 olid mehed ja 96 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Riehkala) 188 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 99 olid mehed ja 89 naised.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Рехколово) 33 talu 99 meeshingega.
1860. aasta topograafilisel kaardil oli külas (nimetatud kui Кабози Рехколa) 20 talu, kusjuures 1831. aastal mainitud kahe küla asemel on alles vaid põhjapoolsem. Endine küla tuumik jäi nähtavasti ette Peterburi-Pihkva maantee ehitusele, mida 1831. aastal veel ei olnud.
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui Кабози (Рехколовa)) 49 talu.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Рехколово) 48 talu.
Aastatel 1917–1931 kuulus küla Vittolovo külanõukokku ning 1931–1939 Tallikova külanõukokku.
1941. aastal oli külas (nimetatud kui Рехколово) 97 majapidamist.
Ponõri rajoon
Ponõri rajoon (vene keeles Поныровский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kurski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Ponõri alev.
Rajoon piirneb põhjas Orjoli oblastiga, kagus Zolotuhhino rajooniga ja edelas Fateži rajooniga.
Riehkala
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.09.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. 1946. aastast alates kandis küla nime Pesotšnaja (Песочная).
Ponõri rajoon
Rajooni pindala on 690 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 625, 2007. aastal 12 040 ja 2002. aastal 13 553.
Ponõri rajoonis on 49 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Ponõri) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Rosslare Harbour
Rosslare Harbour (inglise keeles hüüdnimega Ballygeary, iiri keeles Calafort Ros Láir) on asula Iirimaal Wexfordi krahvkonnas. See haarab enda alla Rosslare Europorti terminalid.
Johann Pastelberg
Johann Pastelberg (Joannes) Elias, ER (17. sajand Stockholm – 1710 Saaremaa Mustjala kihelkond) oli Eesti teoloog ja orientalist.
Elulugu
Õppis 1691–1695 Riia gümnaasiumis (Lyceum). Immatrikuleeriti Academia Gustavo-Carolinas 1695 (oktoobris), õppis teoloogiat, oli stipendiaat (1695–1698). Disputeerus 1697, promoveerus doktoriks 1709. Oli 1699–1710 Saaremaal Mustjala kihelkonna pastor. Suri 1710 katku.
Teadustöö
Tõlkis koos Academia Gustavo-Carolina teoreetilise filosoofia (1705–1707) ja ajaloo professor (1707–1709) Carolus Schulteniga heebrea keelest ladina keelde juudi teadlase Jehuda Lebhi kirjatöid ja luulet, millest Pastelberg tõlkis ühe osa ka eesti keelde. Tõlge ilmus trükituna 1710 Pärnus.
Daukstese vald
pisi|Vallamaja Daukstese vald (läti keeles Daukstu pagasts) on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gulbene linnaga, Stradi, Galgauska, Līgo ja Jaungulbene vallaga, Madona piirkonna Indrāni vallaga ning Balvi piirkonna Rugāji vallaga.
Valla pindala on 164,86 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1119 inimest. Valla halduskeskus on Stari küla, vallamaja asub aadressil Dārza iela 10. Vallavanem on Uldis Doņuks.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Jaungulbene vallas Siltāji, Jaungulbene, Līgo ja Daukstese külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1965 liideti Daukstese külanõukoguga Stari külanõukogu Stari sovhoosi maad, aastal 1977 veel osa Stradi külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Loodus
Suuremad jõed on Pedetsi jõgi ja Liede, samuti ka Pedetsi lisajõed Krustalīce ja Audīle. Jaungulbene valla piirile jääb 1,608 km² suurune ja 40 meetri sügavune Ušuri järv.
Looduskaitse all on Krapa tamm, Krapa saar, Skujiņase saar, Elstese saar Ottese maja põlistamm, Ozollīči tamm, Ozollīči kuivanud tamm, Krapa ristimänd, Veckrimi tamm, Pabērži tamm, Rītnieki pärn ja üks nimetu põline tamm. Valla põhjaosas asub 207 ha suurune Krapa ürgmetsa hoiuala, valla lõunaosas 929 ha suurune Mārki Suursoo hoiuala. Valla kaguosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Kaitstavad mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zaļumi muinaskalmed ehk Krape Kalmemägi, hiiepaik Rožkalni Nõiakivi, Krapa linnamägi, Rāvijase muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Priedkalni muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Krapa mõisakompleks (laut, ait ja mõisavalitseja maja).
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 960 lätlast, 75 venelast, 13 valgevenelast, 3 ukrainlast ja 7 poolakat.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Beth
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Dime".
Kapasi
Kapasi on mitme ajaloolise ingerisoome küla nimi Ingerimaal. Nimi tuleneb ingerisoome suguvõsa Kapanen nimest.
STS-116
STS-116 oli Space Shuttle'i programmi 117. ja kosmosesüstik Discovery 33. missioon. Discovery startis 10. detsembril 2006 ning see oli esimene öine start pärast novembris 2002 toimunud missiooni STS-113.
Missioon viis Rahvusvahelisse Kosmosejaama P5 sõrestiku, mistõttu ehitati ümber jaama elektrisüsteem. Lisaks vahetas missioon jaama meeskonda, viies jaama Sunita Williamsi ja tuues tagasi Thomas Reiteri. STS-116 oli hästi kajastatud Rootsis, sest Discovery pardal viibis Christer Fuglesang, kellest sai Rootsi ja Skandinaavia esimene astronaut.
STS-116 oli viimane süstikumissioon, mis startis Kennedy Kosmosekeskuse stardikompleksi 39B stardiplatvormilt, sest NASA alustas Constellationi programmi raames selle kohandamist Ares I startideks. Stardiplatvormi kasutati veel STS-400 missiooni tarbeks, mis oleks startinud juhul kui missiooni STS-125 kosmosesüstik poleks saanud Maale naasta.
Pärast missiooni viidi Discovery korralisse hooldusesse ja see ei lennanud kuni missioonini STS-120, mis startis oktoobris 2007.
Leslie Da Bass
Leslie Da Bass on Eesti rokkansambel.
Koosseis:
Soome-ugri kultuuripealinn
pisi|Kultuuripealinna sümbol-linnu Tsirgu jõudmine [[Obinitsasse oktoobris 2014]] Soome-ugri kultuuripealinn on Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsiooni (MAFUN) ja URALIC Keskuse MTÜ ühisalgatus.
2013. aastal alanud soome-ugri kultuuripealinnade liikumise eesmärk on tõsta teadlikkust soome-ugri ja samojeedi rahvastest ning nende keeltest, tugevdada soome-ugri identiteeti ja toetada kohalikku arengut soome-ugri maailma erinevates piirkondades.
Aunimetus antakse üheks aastaks konkursi alusel, põhjaliku taotluse ja kultuuriprogrammi koostanud piirkonnale (nt külale, linnale), mis esindab tähelepanuväärselt soome-ugri kultuuripärandit. Kultuuripealinna tiitli andmisega hoogustatakse vastava rahvuspiirkonna arengut.
Soome-ugri kultuuripealinna valimise idee autor on Oliver Loode.
Soome-ugri kultuuripealinna sümbol on tsirk.
Maardu õhtukeskkool
Maardu õhtukeskkool on õhtukool Harju maakonnas Maardus. Kool tegutseb Maardu põhikooli ruumides.
Kool asutati 1949 Maardu töölisnoorte õhtukeskkoolina. 1983 nimetati kool ümber Maardu õhtukeskkooliks.
Herluf Bidstrup
Bidstrup on tänapäeval läänes peaaegu unustatud.
Perekond ja kunstiharidus
Tema isa oli taanlane, kes elas Saksamaal, teenides elatist kunstnik-dekoraatorina. Bidstrupi ema oli sakslanna. 1917. aastal kolis Bidstrupide pere Taani.
Ta omandas aastail 1931–1935 kunstihariduse Kopenhaagenis asuvas Kuninglikus Taani Kunstiakadeemias.
Elu ja looming
Esimene karikatuur avaldati 1932. aastal. Aastail 1936–1945 töötas ta ajalehe Socialdemokraten kaastöölisena. Sõjaeelses Taanis sai ta populaarseks raamatuillustraatoriks. Üksikuid töid oli tal ka teatrikunstnikuna.
Bidstrup oli Taani Kommunistliku Partei liige. Alates 1945. aastast töötas ta kommunistlikus ajalehes Land og Folk.
Bidstrupi kui kunstniku looming jaguneb kahte loomeperioodi. Esimeses perioodis olid ülekaalus poliitilised karikatuurid, mida iseloomustab üldsõnalisus ja probleemide lihtsustamine. Teises loomeperioodis, mil ta esines humoristlike lühiseriaalidega, kerkis tema omanäolisus eriti esile ja alles siin lõi tema anne särama.
Ruth Mirov
Tema põhilised uurimisalad olid eesti regivärsiline rahvalaul, vanemad laulumängud, rahvaluule kasutamine kirjanduses. Ta avaldas olulisi käsitlusi August Annisti ja Betti Alveri loomingust, kirjutas ka luulekriitikat. Ta kirjutas rohkem kui 150 erialast artiklit ja arvustust, toimetas trükki mitu mahukat rahvaluulekogumikku, osales soome-ugri rahvaste muusikafolkloori bibliograafiate ning eesti rahvaluule bibliograafia koostamisel ning seadis tekste Veljo Tormise regilauluainelistele teostele.
Isiklikku
Tema abikaasa oli arhitekt Boris Mirov ja tütar on arhitekt Krista Karu.
Väike-Aru tänav
Väike-Aru tänav on umbtänav Pärnus Ülejõe linnaosas, mis saab alguse Aru tänavalt.
Tänava pikkus on ligikaudu 117 meetrit.
Sovetski
Sovetski on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas, Sovetski rajooni keskus. Linnas on lennujaam.
Peaministri asetäitja
Konstantin Pätsi viiendas valitsuses oli peaministri asetäitja 24. jaanuarist kuni 27. augustini 1934 Julius Seljamaa, seejärel Kaarel Eenpalu.
Kaarel Eenpalu teises valitsuses oli peaministri asetäitja Artur Tupits ja Jüri Uluotsa valitsuses August Jürima.
Lõunaeestlane.ee
Lõunaeestlane.ee on 2014. aastast Võrus tegutsev uudisteportaal, mis kajastab valdavalt Võru, Põlva ja Valga maakonna teemasid.
Peaministri asetäitja
Peaministri ülesandeid on eksiilis täitnud järgmised peaministri asetäitjad:
Lõunaeestlane.ee
Portaal Lõunaeestlane.ee kuulub Breidaks ja Kaver Meedia OÜ-le, mille omanikud on eraisikud Arved Breidaks ja Jüri Kaver.
Õli tänav (Pärnu)
Õli tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Vana-Sauga tänavalt, suundub kirdesse ja lõppeb Uus-Sauga tänaval. Õli tänav ristub veel Kitse ja Vahe tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 454 meetrit.
Keele omandamine
Keele omandamine on alateadvuslik protsess, mille puhul areneb inimese oskus keelt õigesti kasutada, ilma et ta oleks teadlik grammatikareeglitest. Keele omandamine on peamine viis, kuidas lapsed emakeelt rääkima õpivad, ja võime keelt omandada säilib täiskasvanuikka jõudes.
Omandamise protsess ja optimaalne sisend
Keelt omandatakse, kui mõistetakse lausungi või loo sisu. Edukaks omandamiseks ei ole vajalik keelt kasutada. Kui keeleline sisend (ingl input) täidab järgmist nelja tingimust, siis on sobiv seda kutsuda optimaalseks sisendiks (ingl optimal input):
Parim optimaalse sisendi vorm on jutustus. Lugude kuulamist tehakse mõistetavamaks piltide, seletuste või vähese tõlkimise abil. Sellele võiks järgneda lugemine vastavalt oma huvidele. Raamatuid lugedes laieneb sõnavara iseenesest .Kõige populaarsem keele omandamise meetod on keelekümblus, kuid seda harrastades võib kokku puutuda nii optimaalse (näiteks huvipakkuvad vestlused) kui ka mitteoptimaalse (näiteks pinnapealsed viisakusvestlused) sisendiga. On ka võimalik, et inimene mõistab võõrast keelt, aga ei omanda seda. Nii juhtub, kui sisend ei esita keelelist väljakutset (ehk keeles ei esine võõraid elemente), kui sisu tähendust eeldatakse üksikute sõnade põhjal või kui inimene on liiga stressirohkes või pingelises olukorras.
Rääkimise roll
Rääkimine ei ole keele omandamiseks vajalik. Rääkimine on piisava optimaalse sisendi loomulik tagajärg ja ärevust tekitab liiga varakult rääkima sundimine, kui optimaalset sisendit on liiga vähe olnud. Ärevus omakorda ei soodusta keele omandamist. Uuringud on tõestanud, et rohkem väljundit (ingl output) ehk keele produtseerimist ei kiirenda keele omandamise protsessi, seega saab rääkimist õpetada ainult optimaalse sisendi saadavaks tegemise kaudu.
Rääkimine võib osutuda kaudselt kasulikuks, kuna see võib pakkuda optimaalset sisendit teise inimese jutu kujul. Tavaliselt on eesmärk ennast arusaadavaks teha, mistõttu toimuvad rääkija kõnes iseenesest kolm muudatust vastavalt vestluspartneri tasemele :
Lisaks aitab jututeema puhul see, et see on tuttav, aga mitte liiga tavaline ning seetõttu igav, ja see, et rääkija saab ennast mõistetavamaks teha muud moodi peale sõnade, näiteks esemete ja piltide abil.
Monitor ja teadlik õppimine
Keele õppimine keskendub reeglite teadmisele ning mõistmisele, nende reeglite olemasolu ja kasutamist võib kutsuda ka monitoriks (ingl Monitor). Monitori kasutajad jagunevad kolmeks:
Kiss (perekonnanimi)
Kiss on ungari perekonnanimi.
Keele omandamine
Monitor ja teadlik õppimine
Parim on olla optimaalne kasutaja ja arendada grammatikat hetkedel, mil see ei sega suhtlemist. Monitori tõhusaks kasutamiseks on vaja aega mõtlemiseks, teadmisi reeglitest ja eesmärki kasutada keelt reeglipäraselt. Monitori peaks kasutama kirjutades või kõnet ette valmistades, sest siis on selleks piisavalt aega ja fookus on õigekeelsusel. Vestluse ajal ei peaks monitori kasutama, kuna enese pideva korrigeerimise tõttu on teisel inimesel raske sisu jälgida. Lisaks ei saa teise inimese kõne ajal lausete ettevalmistamise tõttu talle piisavalt tähelepanu pöörata. Monitori kasutamine eeldab, et rääkija on teadlik reeglitest, mida ta rakendada tahab, kuid see on üpris ebatõenäoline, et ta on igas olukorras vajalikust reeglist teadlik.
Vigade parandamine
Keelt õppides on vigade parandamisest kasu, kuid on situatsioone ja vigu, mille puhul ei peaks vigu parandama. Üleüldiselt ei ole vigade parandamine soovitatav, kuna see soodustab tahtmist vigadeta rääkida ja viib fookuse sisult reeglitele ja korrektsusele. Kui kõnet korrigeerida, siis peaks olema tegu vigadega, mis häirivad kommunikatsiooni, pälvivad ebasoodsa reaktsiooni või kipuvad korduma. Teine lähenemine on parandada ebakorrektset reeglikasutust ainult siis, kui reegel, mille vastu eksiti, on õpitav, mitmeti rakendatav ja veel õppimata. Tähtis on märkida, et erinevad lähenemised ei pruugi osutuda võrdselt tulemuslikuks. Krashen teoretiseerib, et vigade parandamisest on kasu ainult siis, kui neli tingimust on täidetud:
Kõike eelmainitut arvesse võttes on endiselt võimalik, et rääkija ei paranda oma viga. Keele omandamise puhul ei ole vigade parandamisest kasu. Laste puhul on huvitav jälgida, kuidas vanemad kipuvad parandama sisuliselt valesid lauseid ja tavaliselt jätavad tähelepanuta grammatiliselt valed (kuid sisult õiged) lausungid.
Sõnavara õppimine
Optimaalse sisendi kaudu omandatakse ja arendatakse sõnavara märkamatult; sõna mõistetavas kontekstis kohates omandatakse 5–10% sõna tähendusest. Võrreldes õpilaste gruppe, kes kasutasid eri õpimeetodeid, on näha, et sõnavara õppimisele keskendudes suureneb see märgatavalt rohkem kui lihtsalt omandades, kuid ajakulu arvesse võttes olid omandajad ehk mitteõppijad efektiivsemad. Kui arvesse võtta unustamist, siis need õpilased, kes õppisid sõnu ja nende tähendusi kontekstist eraldatuna, unustasid rohkem kui need, kes kuulasid jutustust, mille puhul rakendati optimaalse sisendi põhimõtteid. Seega on efektiivsem sõnavara õppimisele läheneda optimaalset sisendit kasutades. Muidugi on võimalik, et konteksti järgi jääb sõna tähendusest vale mulje, kuid rohkel sisendil ja eri kontekstidel on korrigeeriv mõju. Konteksti põhjal sõnade omandamine on sama viis, kuidas lapsed emakeele (ja teiste keelte) sõnavara omandavad.
Suhtumise tähtsus
On uuritud ka emotsionaalseid tegureid, mis teise keele omandamist märgatavalt mõjutavad. Uuritud aspektide peamised kategooriad on
Motiveeritud inimesed omandavad üldjuhul (kuid mitte alati) teist keelt edukalt ja enesekindlatel inimestel läheb samuti tavaliselt paremini. Ärevustase peab olema efektiivseks omandamiseks võimalikult madal. Mõjutavaks faktoriks on ka tundefilter (ingl Affective Filter): ebasobiva suhtumisega inimesed ei otsi sisendit ja sisendi saamisel ei jõua see tiheda filtri tõttu ajus õigesse piirkonda, et omandamine toimuks. Võimalik on ka vastupidine olukord, et sisendit otsitakse ja sellest on rohkem kasu väga hõreda tundefiltri tõttu. Seega on hea õpetaja ülesanne pakkuda nii palju mõistetavat sisendit (ingl comprehensible input, optimaalse sisendi esimesest tingimusest tulenev termin) kui võimalik ja seda tehes vältida õpilastes ärevuse tekitamist. Sel samal põhjusel ei ole emakeelekõneleja või heade grammatikateadmistega inimesed iseeneslikult head õpetajad.
Wiślica
Wiślica on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Busko-Zdrój maakonnas, Wiślica valla halduskeskus. Wiślica asub Busko-Zdrójst ligi 14 km lõunas.
Wiślica sai linnaõigused 1326. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1. jaanuaril 2018 anti Wiślicale linnaõigused tagasi ja ühtlasi sai Wiślica kõige väiksema elanike arvuga linnaks Poolas. 1. jaanuaril 2019 sai Opatowiec linnaõigused tagasi ja Wiślica kaotas riigi väikseima linna staatuse.
Ferenc Konrád
Ferenc Konrád (17. aprill 1945 Budapest – 21. aprill 2015) oli ungari veepallur.
Hula mustkõht
Hula mustkõht (Latonia nigriventer) on kahepaikne ja ainus elusolev liik perekonnast Latonia. Liigi elupaigad hävisid 1950. aastatel ja seda peeti väljasurnuks kuni taasavastamiseni 2011. aastal. Hula mustkõht on endeemne liik Hula järve soodes Iisraelis.
Munga tänav (Tallinn)
Munga tänav on Tallinna vanalinnas Kesklinna linnaosas asuv Vene ja Müürivahe tänavat ühendav tänav.
Hula mustkõht
Konna elupaikade hävimist Hula järve ja seda ümbritsevate soode kuivendamise tõttu 1950. aastatel peeti selle konnaliigi väljasuremise põhjuseks. Enne järve kuivendamist oli leitud ainult viis isendit. Tõenäoliselt ilmusid konnad uuesti välja, kuna keskkonnatingimused Hula järve ääres paranesid.
Munga tänav (Tallinn)
thumb|left|Munga tänav, vaade [[Müürivahe tänava poolt, kevad 2011. aasta]]
Hula mustkõht
Välimus
Hula mustkõhul on tume kõht, mis on kaetud väikeste valgete täppidega. Konna selg on ookrikarva, küljed on roostekarva, varieerudes oliivrohelisest hallikasmustani. Tüüpisendiks oli täiskasvanud emane konn, kelle kehapikkus ulatus 40 millimeetrini.
Dublini sadam
pisi|Dublini sadam Dublini sadam (inglise keeles Dublin Port, iiri keeles Calafort Átha Cliath) on Iirimaa põhiline sadam. Ligikaudu kaks kolmandikku iiri mereliiklusest käib läbi pealinna Dublinit.
Hula mustkõht
Välimus
Populatsiooni ajaloost on vähe teada, kuna teadlased on vähe isendeid leidnud. Kaks täiskasvanut ja kaks kullest leiti 1940. aastal. Üks isend leiti 1955. aastal ja see jäi kuni 2011. aastani viimaseks leiuks.
Munga tänav (Tallinn)
Ajalugu
Aastatel 1950–1987 loeti tänavat Müürivahe tänava pikenduseks ja see kandis Müürivahe põik nimetust.
Hula mustkõht
Välimus
Aastal 1940 püütud nelja isendit plaaniti kasutada liigi kirjeldamiseks, kuid vangistuses sõi suurem konn väiksema noorlooma ära. Allesjäänud konnast saigi liigi holotüüp. See kirjeldus ja kas 1940. või 1955. aastal püütud konna näidis on ainsad materjalid, mis siiani säilinud on: kaks kullestest paratüüpi on nähtavasti kaotsi läinud.
Iisreali ökoloogide sõnul tähendab konna heebreakeelne nimetus agulashon shehor-gahon musta kõhuga ümara keelega, mis tuleneb vastavatest detailidest konna välimuses. Neid kajastab ka tema teaduslik nimi. Erinevalt teistest konnadest ei kasuta hula mustkõhud saagi püüdmiseks keelt.