cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ka'ahumanu
Elulugu
Ta sündis Maui saarel. Tema isa nimi oli Keʻeaumoku ja ema Namahana.
Ka'ahumanu abiellus 13-aastaselt isa eestkostel Maui kuninga Kamehamehaga. Kamehamehal oli arvukalt abikaasasid, kuid tema lemmikuks sai Ka'ahumanu. Tema julgustusel alustas kuningas sõda Hawaii saarte ühendamiseks.
San Migueli saar
San Miguel on mitme saare nimi:
180° meridiaan
180° meridiaan läbib Euraasia idaosa, Vaikset ookeani ja Antarktist.
Burjaadi kirjandus
Burjaadi kirjandus on burjaadi keeles kirjutatud kirjandus.
Lautna
Lautna on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
Lautna külas asub Lautna hiietamm.
Avatud toimik
"Avatud toimik" oli Eesti Televisiooni politseisaatesari.
Saates "Avatud toimik" hakati esimesena Eestis süstemaatiliselt vaatlema iganädalast politseitööd otse sündmuskohtadel nn ameerikaliku reportaaži stiilis (kaudseks eeskujuks toonased ülipopulaarsed USA dokumentaalsarjad "Red line", "Cops" jt). Erinevalt aga ameerika dokumentaalsarjadest, mis keskendusid vaid kuriteopaikades toimuva vaatlemisele, uurisid "Avatud toimiku" autorid oma saadete teemalaienduste osas ka kuritegevuse sügavamaid põhjuseid.
Aastatel 1995–1999 oli "Avatud toimik" pidevalt Eesti vaadatumate telesaadete esikümnes.
Saate viimane hooaeg oli aastatel 2006–2007. Kokku toodeti 12 aasta jooksul 414 saadet.
Saatejuhid eri aegadel
Saate režissöör oli kõik 12 hooaega Heiki Sepp.
San Clemente saar
San Clemente on mitme saare nimi:
Andekas laps
Andekat last iseloomustavad eelkõige tunduvalt üle keskmise üldvõimed, eesmärgikindlus ja loovus.
Nähtus kuulub hariduslike erivajaduste hulka. Probleemiga tegelevad nii pedagoogika kui eripedagoogika.
Andekustunnused:
Andekatele õpilastele on riiklikus ja klassi õppekavas määratletud pädevused nõrgad, seetõttu on neile vajalik koostada individuaalsed õppekavad lähtuvalt iga lapse kognitiivsest arengust, milles fikseeritakse konkreetsele õpilasele klassiga võrreldes kõrgemad nõuded.
Olenevalt konkreetse erivajaduse spetsiifikast ja raskusastmest võivad hariduslike erivajadustega lapsed õppida
Kool peab lapsele kindlustama võimetekohase õpetuse.
Eestis on märkimisväärseid traditsioone andekate arendamiseks – olümpiaadid, Tartu Ülikooli teaduskoolis toimuv töö tippudega jne – kuid teadusandekate laste arenguprobleemide kompleksseks lahendamiseks vajame süsteemi, mis garanteeriks järjepidevuse kõigil tasanditel ning andekate haridust toetavat riiklikku programmi.
1995. aastal Avatud Eesti Fondi projektis „Probleemne laps tavakoolis” tuli ilmsiks üllatav tõsiasi, et andekas laps Eesti üldhariduskoolides olevates õppimistingimustes võib olla suuremaks probleemiks kui õpiraskustega või alla keskmiste õpitulemustega laps. Andeka lapse tegevus peab pidevalt pakkuma avastamisvõimalusi, sest muidu tekib igavus- ja rutiinitunne ning sellega võivad kaasneda mitmed distsipliiniprobleemid klassitunnis (oma mõtetes olemine, tunni korra rikkumine, mitte kaasa töötamine jne). Tagasilöökide põhjuseks võib olla see, et esimeses neljas klassis laps vaid igavles tunnis ning töötegemise harjumus jäi välja kujunemata. Sageli on andekatele omane ka perfektsionism ja üldine emotsionaalne tundlikkus.
Carmen (täpsustus)
Carmen on hispaania naisenimi.
Carmen on ka Prosper Mérimée novelli "Carmen" ja Georges Bizet' ooperi "Carmen" tegelane.
Elysioni väljad
Elysioni väljad (kreeka keeles Πεδιον Ηλυσιον; eesti keeles ka: Elüüsiumi väljad, Elüüsioni väljad, Elysiumi väljad, Elysion, Elüüsion, Elüüsium, Elysium) olid vanakreeka mütoloogias osa allmaailmast, vagade ja õiglaste surnute elupaik.
Algselt mõeldi Elysioni väljade all maailma lääneserva piirkonda, kus pärast surma elavad igaveses õndsuses kangelased (näiteks Achilleus ja Menelaos). Valitsejaks on seal Rhadamanthys.
Nimepäev
Inimese nimepäev on algselt (õigeusu, katoliku ja mõnes teises kirikus) selle pühaku mälestuspäev, kelle järgi inimene on ristimisel ristinime saanud ning kes on tema kaitsepühak. Ühele ja samale eesnimele võib vastata mitu nimepäeva, sest eri pühakutel, kelle mälestuspäev on eri kuupäevadel, võib olla ühine nimi. Mõnel pühakul, näiteks Ristija Johannesel õigeusu kirikus, on mitu mälestuspäeva.
Nimepäevad on mõnikord märgitud ka nende kristlike kirikute kirikukalendrites, kus pühakute mälestuspäevi ei tähistata, ning ilmalikes kalendrites. Neil juhtudel ei ole nimepäev seotud niivõrd pühakuga kui eesnime endaga. Eri kalendrites võib ühele ja samale nimele vastata eri nimepäev. Asi on selles, et kuigi nimepäevakalendrite koostamisel arvestatakse ka pühakute mälestuspäevi ning neist tulenevaid rahvakalendri tähtpäevi, on eriti mittekristlikku päritolu nimede puhul nimepäevad määratud kalendritegijate suva järgi.
Puštud
thumb|Puštude asuala (rohelisega) 1980. aastatel
Puštud ehk afgaanid (ka puštunid ja patanid, puštu keeles پښتون paṣ̌tun) on peamiselt Pakistanis ja Afganistanis elav rahvas.
Nende järgi on Afganistan nime saanud ja neid peetakse Afganistani põhirahvaks. Nad moodustavad umbes 40% Afganistani elanikkonnast.
Puštude koguarvu hinnatakse 50 miljonile; sellest umbes 13,5 miljonit elab Afganistanis ning 35,5 miljonit Pakistanis. Neid elab ka Araabia Ühendemiraatides (338 tuhat), Iraanis (110 tuhat), Suurbritannias (100 tuhat), Kanadas (26 tuhat), Indias (11 tuhat) ja USA-s (8 tuhat).
Nad kõnelevad puštu keelt, mis kuulub iraani keelte, täpsemalt idairaani keelte hulka.
Puštude päritolu on teadmata. Arvatavasti elavad nad samas paigas juba aastatuhandeid. 1700–1100 eKr kirjutatud india hümnide püha kogum Rigveda mainib Ida-Afganistanis elavat pakthade hõimu ja Herodotos mainib sedasama hõimu 1. aastatuhandel eKr Ahhemeniidide impeeriumis Arahhoosia satraapias, mis ulatus idas peaaegu Induseni. On oletatud, et need on tänapäeva puštude eellased.
Kuni 19. sajandi lõpuni nimetati puštusid sageli afgaanideks. Esimene teadaolev selle termini mainimine pärineb 3. sajandist Sassaniidide riigi valitsejalt Šapur I-lt kujul Abgân. 6. sajandil kasutas india astronoom Varāha Mihira seda nimetust kujul Avagānā.
1893 sõlmisid Afganistani tollane emiir Abdurrahman ja Briti India koloniaalvalitsus lepingu, millega määratlesid oma mõjusfääride piiri. See joon sai tollase Briti India välissekretäri Henry Durandi järgi nimeks Durandi liin. Hiljem kujunes see Afganistani ja Pakistani vaheliseks piiriks. Piir jooksis läbi puštude asuala ja sellest ajast on see jagatud kahe riigi vahel. Tänapäeval tunnustab seda piiri Pakistan, aga mitte Afganistan.
Puštud on sajandeid olnud Afganistanis domineeriv etniline rühm. Sel ajal on peaaegu kõik Afganistani valitsejad olnud puštud. Delhi sultanaadi ajal valitsesid puštu päritolu valitsejad kogu Indiat. Ka Talibani liikmeist on enamus puštud.
Enamik puštudest on sunniidid. Afganistani ja Pakistani piiril elab väike kogukond šiiite. Mõnes piirkonnas on näha sufismi kultuurilist mõju, eriti laulus ja tantsus. India filminäitlejate ja -režissööride Kapooride perekond peab end samuti puštudeks, kuigi nad on hindud.
pisi| [[Ameerika Ühendriikide maaväed|Ameerika Ühendriikide maavägede keeltekaart ~2001. aastast ]]
Tragöödia sünd muusika vaimust
pisi|300px| 1872 "Tragöödia sünd muusika vaimust" (Die Geburt der Tragödie aus dem Geiste der Musik, 1872) on Friedrich Nietzsche teos.
Nietzsche "Tragöödia sünni" kohta: "Heitkem pilk sajandi võrra ettepoole [aastasse 1972], oletagem, et minu atentaat kahele aastatuhandele täis loomuvastasust ja inimeseteotust korda läheb. Too uus elupartei, mis võtab enese peale kõigist ülesandeist suurima, inimkonna ülesaretamise koos kõige mandunu ja parasiitliku halastamatu hävitamisega, teeb taas võimalikuks selle maise elu liiasuse, millest ka dionüüslik seisund taas välja kasvab."
Tegemist on Nietzche varajaste teoste hulka (Nietzsche: "artistimetafüüsika perioodi") kuuluva võitlusliku kirjutisega (Nietzsche: die Kampfschrift), mille sisuliseks teeneks on vast eelkõige klassikalise filoloogia uurimistavade kritiseerimine. Nietzsche oli teose kirjutamise ajal klassikalise filoloogia professor Baseli ülikoolis, olles seejuures kõigest 28 aastat vana, ning tema ametitegevus tekitas pahameelt paljude tema kolleegide seas (välja arvatud Erwin Rohde), kes olevat akadeemilisi lahkarvamusi lahendada suutmata veennud tudengeid mitte osa võtma Nietzsche loengutest.
Kuna toona valdas komme vaadata Antiik-Kreeka vaimsuse arengut naiivselt ja optimistlikult kui üleminekut halvalt ja segaselt müütiliselt maailmavaatelt Arhailisel ajastul paremale ja ratsionaalsele maailmavaatele Klassikalisel ajastul, siis Nietzsche veenab, et see üleminek on teiselt poolt vaadates ühtlasi allakäik ja inimese ning maailma mõistmise üheplaanistumine.
Nietzsche vastandab enda käsitluslaadi eelkõige modernsele, romantilisele ja küsimata väärtustavale antiigikäsitlusele (nt Goethe leidis, et arhailised kreeklased kehastavad Õhtumaa kultuurilist ja vaimset lapsepõlve), mis vaatleb kreeka autoreid enda arusaamade algeliste kujude esitajatena. Nietzsche aga leiab antiikautorite juurest tähelepanuväärsena täpselt vastandliku hoiaku, mida ülalmainitud tavatsesid möönva ninakirtsutusega kõrvale jätta, ning tõstab selle vähemalt samavõrd tähtsana muu kõrvale. Romantilisele ja optimistlikule ratsionalismile, mille huviobjektiks on ainult kõik apollooniline, st. Apolloni ja tema muusadega seotu, vastandab Nietzsche dionüüsilise, st. Dionysosega seotud ?hoidumised? hoiakud arhailises perioodis. Kui Apollon seisab jumalana teaduse, käsitöö ja loova kunsti eest, siis Dionysos on seotud joovastuse, hävitamise ja traagilisusega. Filosoofia väljakujunemine Platoni ja Sokratese ajal on traagilise eluhoiaku väljasuretamine ja selle asendamine vaimselt kirka apollonismiga.
Traagilist hoiakut, mis väljendub eelkõige Aischylose ja Sophoklese teostes, iseloomustab Nietzsche: "Parim on tervenisti saavutamatu: olla mitte sündinud... Parimuselt teine -- peagi surra!" See on hoiak, mis on mootoriks kõigile traagilistele kunstnikunatuuridele. Eelklassikalisel perioodil on kreeka autorite puhul näha dionüüsilise ja apolloonilise pidevat võitlust, kusjuures kord on peal üks ja siis teine; klassikalise perioodi raames aga soperdavad traagilise eluhoiaku lõppeks ära eelkõige Euripides oma moraalitsevate tragöödiatega ja Sokrates oma moraalitseva heategevus-filosoofiaga. /pigem: voorusefilosoofiaga/
Traagiline eluhoiak, mis ületab Nietzsche käsitluses pessimismi, pole mitte mingil juhul allaheitlik, nukrutsev, vaid on dionüüsiline joovastus (der Rausch) inimese vastandumisest saatusele, loodusjõududele ja muudele ta poolt mitte hõlmatavatele nähtustele — nagu seda joovastust kreeka mütoloogias saatürid, paanid, menaadid ja muud veinijumal Dionysose kaaskondsed iseloomustavad. Selles tähenduses vastandub traagiline eluhoiak kristlikult vagatsevale lootusele Jumala armuliku palge ees lõpuks lunastus saavutada.
Traagilisuse esiletõstmine ratsionalistliku optimismi kõrval annab hoopis uue perspektiivi arhailise kunsti käsitlemisele, lisaks loodab Nietzsche selle vahendusel ka oma aja kunstimõistmist avardada. Nietzsche peab muusikat, mille vaimust tragöödia tema käsitluse järgi sünnib, puhtalt meeleliseks joovastuse väljenduseks, samasse klassi mahub ka tants. "Tragöödia sünd" on muuseas pühendatud omaaegsele sõbrale Richard Wagnerile, kellest lootis Nietzsche toona mõttekaaslast oma aja kunsti kujundamisel, kuid kelles ta hiljem sügavalt pettus, väites, et Wagner on saanud kristlaseks, müstikuks ja pangermanistiks ning pole mitte midagi saanud aru sellest, mida Nietzsche traagilisuse all silmas pidas.
Sellest teosest kuni vaimuhaiguse võimusse jäämiseni aga jääbki Nietzschet saatma Dionysos, kes erinevatel kujudel tema kõigis teostes kohal on. Saates vahetult hulluksminemise eel veel oma kirjasaajatele viimaseid telegramme, kirjutab ta neile alla: Dionysos.
Venemaa
Venemaa (vene keeles Россия Rossija; ametlik nimi Venemaa Föderatsioon Российская Федерация Rossiskaja Federatsija) on riik, mis asub nii Euroopas kui ka Aasias.
Venemaa piirneb loodes Norra ja Soomega, läänes Eesti, Läti, Leedu, Poola (viimase kahega Läänemere-äärse eksklaavi Kaliningradi oblasti kaudu), Valgevene ja Ukrainaga, edelas Gruusia ja Aserbaidžaaniga, lõunas Kasahstani, Hiina ja Mongooliaga, kagus Põhja-Korea ja Jaapaniga ning idas Ameerika Ühendriikidega (viimase kahega meritsi).
Venemaa on maailma suurima pindalaga riik; seal kehtib 11 ajavööndit.
Venemaa pikk rannajoon (37 653 km) ulatub Põhja-Jäämerest Vaikse ookeani lääneosani ning hõlmab veel Musta mere, Kaspia mere ja Läänemere ranniku. Venemaa on pikima maismaapiiriga riik (kokku 20 257 km), piirnedes 14 riigiga. pisi|Venemaa Föderatsiooni vapp, 1992–1993 1991. aastani oli Venemaa (Vene NFSV) Nõukogude Liidu pindalalt suurim liiduvabariik. Venemaa on Nõukogude Liidu õigusjärglane. Venemaa on endisi NSV Liidu liiduvabariike ühendava SRÜ juhtiv liige.
Nimi
Venemaa praeguse riigi ametlik nimi on eesti keeles Venemaa Föderatsioon. Laialt on levinud nimekuju Vene Föderatsioon, sealhulgas diplomaatias. Nimekuju Vene Föderatsioon kasutati ka NSV Liidu haldusüksuse Vene NFSV lühendnimena. Vaata ka Vene.
Asend ja suurus
Venemaa on suurim riik maailmas; selle kogupindala on 17 075 200 ruutkilomeetrit. See on suurem kui Euroopa, Antarktika, Austraalia ja Okeaania maailmajagu. Venemaa asub laiuskraadide 41° ja 82° N, ning pikkuskraadide 19° E ja 169° W vahel.
Riik
Venemaa kui idaslaavlaste riik sai alguse 13. sajandil, kui moodustati Moskva Vürstiriik, millest arenes ekspansiooni ja territooriumi laiendamise tulemusena põhja, ida, lõuna ja lääne suunas Moskva suurvürstiriik, Moskva tsaaririik, Venemaa Keisririik, Venemaa Vabariik, Venemaa Nõukogude Vabariik, Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik, Venemaa Nõukogude Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik (liiduvabariik Nõukogude Liidu koosseisus) ja Venemaa Föderatsioon.
Riigikord ja juhtimine
Venemaa on vastavalt põhiseadusele föderatiivne presidentaalne vabariik, riigipea on president.
Seadusandlik organ on parlament, mis koosneb kahest kojast: Riigiduumast ja Föderatsiooninõukogust.
Freedom House klassifitseerib Venemaa mittevabaks riigiks. Venemaa praegust riigikorda on nimetatud ka juhitavaks demokraatiaks.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon (lühend ÜRO) on rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärgid on rahvusvahelise rahu ja julgeoleku, inimõiguste ja rahvusvahelise koostöö tagamine ning majanduslike, sotsiaalsete, kultuuriliste ja humanitaarset laadi rahvusvaheliste probleemide lahendamine.
Venemaa
Haldusjaotus
Venemaa jaotub halduslikult 85 föderatsiooni subjektiks (1. järgu haldusüksuseks):
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO moodustati 26. juunil 1945 San Franciscos. Asutajaliikmeiks oli 51 riiki, praegu on liikmesriike 193. Organisatsiooni tegevuse aluseks on ÜRO põhikiri (harta), mis jõustus 24. oktoobril 1945. Seda päeva tähistatakse seniajani ÜRO päevana. Peakorter asub New Yorgis. ÜRO peasekretär on António Guterres ning organisatsiooni töökeeled inglise, prantsuse, hispaania, hiina, araabia ja vene keel.
Venemaa
Haldusjaotus
Lääneriigid ei ole tunnustanud Ukrainale kuulunud Krimmi Vabariigi ja Sevastopoli annekteerimist 2014. aasta märtsis.
Peale selle on Venemaa jaotatud kaheksaks föderaalringkonnaks, mis aga ei ole Venemaa Föderatsiooni subjektid.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
Eesti astus ÜRO-sse 17. septembril 1991.
Eesti keeles on organisatsiooni ametlik nimi Ühinenud Rahvaste Organisatsioon ja lühend ÜRO. Mõnes teises keeles kasutatakse ametliku nimena ingliskeelse lühinime United Nations ('ühinenud rahvad') tõlget.
Venemaa
Riigikaitse
Venemaa riigikaitse aluseks oli pärast 1991. aastal NSV Liidu lagunemist põhiliselt Venemaa territooriumile jäänud NSV Liidu relvajõud ja selle koosseisu kuulunud relvaliigid Venemaa Föderatsiooni relvajõud: maaväed, merevägi, lennuvägi ja väeliigid: strateegilised raketiväed, kosmoseväed ja õhudessantväed. Relvajõudude juhtorganiks on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaap.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu.
Venemaa
Kliima
Venemaa hiiglaslik suurus ja enamiku alade suur kaugus merest teeb seal domineerivaks kliimaks mandrilise kliima, mis on levinud kogu riigis peale tundra ja edelaalade. Lõunas asuvad mäed takistavad India ookeani poolt tulevate soojade õhumasside tulekut. Põhja ja lääne tasandike pärast on Venemaal rohkem arktilise ja antlantilise kliima mõjusid.
Suur osa põhja Venemaa ja Siberi alad asuvad arktilises kliimavöötmes, kus on ekstreemselt külmad talved (suurim mõõdetud külm on −71,2 °C).
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO struktuur
Peaassamblee koosneb liikmesriikide delegatsioonidest. Korralised istungjärgud toimuvad igal aastal septembrist detsembrini. Suure töömahu tõttu delegeerib Peaassamblee enamiku arutusele tulevatest küsimustest oma kuuele peakomiteele.
Venemaa
Kliima
Enamikul Venemaa aladel on vaid kaks eristatavat aastaaega – suvi ja talv, kevad ja sügis on lühikesed perioodid suurte külma ja soojakraadide vahetumisel. Kõige külmem kuu on jaanuar ja kõige soojem on juuli. Talvel lähevad temperatuurid külmaks nii lõunast põhja kui ka läänest itta. Suved on väga soojad, isegi Siberis. Mandri interjöörid on kõige kuivemad alad.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO struktuur
Julgeolekunõukogu on tähtsaim pidevalt tegutsev organ. See koosneb 15 liikmest, kellest viis – Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia, Prantsusmaa, Venemaa ja Hiina RV – on alalised liikmed ja omavad vetoõigust. Ülejäänud liikmed valib Peaassamblee igal aastal kaheks aastaks. Uusi Julgeolekunõukogu liikmeid valitakse igal aastal viis. Julgeolekunõukogu vastutab rahvusvahelise rahu ja julgeoleku eest.
Majandus- ja Sotsiaalnõukogul on üheksa alalist komiteed ning eksperdiorganid, funktsionaal- ja regionaalkomisjonid.
Venemaa
Demograafilised näitajad
pisi|Venemaa rahvaarvu dünaamika 1950–2010 Venemaa rahvaarv on 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 141,9 miljonit, vähenedes 146,7 miljonini aastal 2020. Maailma riikide seas on Venemaa rahvaarvult üheksas. Rahvastiku tihedus on 8,3 inimest ruutkilomeetri kohta (2007). Rahvastik on väga ebaühtlaselt jaotunud. Valdav osa elab Venemaa Euroopa osas (2004. aastal 78%), Siberis ja Kaug-Idas on suured alad peaaegu inimtühjad.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO struktuur
Rahvusvaheline Kohus on ÜRO tähtsaim õigusorgan. See lahendab riikidevahelisi vaidlusi ja ÜRO organite tõstatatud õigusküsimusi.
Venemaa
Demograafilised näitajad
Venemaal on demograafiline kriis. Rahvastik vähenes 2010. aastani negatiivse loomuliku iibe tõttu. ÜRO keskmise prognoosi järgi elab 2050. aastal Venemaal 113 miljonit inimest. Venemaa rahvastik on üks vanimaid maailmas (keskmine vanus on 40,3). Üle 65-aastaste osakaal on 14,4%. Alla 15-aastaste osakaal on 14,2%. Linnarahvastiku osakaal on 73% (2007). Sündimus on 10,4‰, suremus 15,2‰ (2006). Loomulik iive on −4,8‰. 2008.aasta andmetel naise kohta on 1,57 sündi, mis on üks maailma väiksemaid sündimusi. Keskmine oodatav eluiga on naistel 77,6 ja meestel 66,9 aastat. 1000 mehe kohta on 1158 naist (46,3% mehed, 53,7% naised). Laste suremus on 1,53%.pisi|377x377px|Venemaa rahvastikupüramiid Sellegipoolest on Venemaal sündimus suurem kui enamikus Euroopa riikides (13,3 sündi tuhande inimese kohta aastal 2014 võrreldes Euroopa Liidu keskmisega 7,9 sündi tuhande inimese kohta. Samas on Venemaa rahvastiku suremus suurem kui Euroopa riikides (2014. aastal oli Venemaa suremus 13,1 ja Euroopa Liidus 9,7 tuhande inimese kohta). Alates 2010. aastast on Venemaa rahvaarv suurenenud tänu suremuse vähenemisele, sündimuse suurenemisele ja suurenenud immigratsioonile. 2009. aastal loeti Venemaal esimest korda pärast 15 aastat rahvastiku suurenemist (10 500 inimese võrra).
Venemaa rahvaarv on alates 1993. aastast alkoholismiga seotud põhjustel vähenenud 6,6 miljoni inimese võrra ning väheneb ÜRO Arenguprogrammi prognoosi kohaselt 2025. aastaks veel 11 miljoni võrra.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO struktuur
Hooldusnõukogu (Trusteeship Council) kontrollib ÜRO halduse alla kuuluvaid territooriume.
Venemaa
Demograafilised näitajad
Venemaal on 11 miljonilinna.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO struktuur
Sekretariaat (Secretariat) on ÜRO haldusorgan, mille eesotsas on peasekretär, kes valitakse viieks aastaks. Alates 1. jaanuarist 2017 on ÜRO peasekretär olnud Antonio Guterres Portugalist.
ÜRO kui katusorganisatsiooni juurde kuuluvad spetsialiseeritud valitsustevahelised organisatsioonid, sealhulgas
ning ÜRO abiorganisatsioonid, sealhulgas
ÜRO peakorter
thumb|Vaade ÜRO peakorterile East Riverilt ÜRO peakorter ehitati New Yorki East Riveri kaldale aastatel 1948–1952. Krundi ostis John D. Rockefeller jr 8,5 miljoni USA dollari eest ja detsembris 1946 annetas ta selle ÜRO-le.
Venemaa
Demograafilised näitajad
Viimane rahvaloendus toimus Venemaal 2010. aastal, toimunud rahvaloendusel loendati esialgsetel andmetel 143,2 miljonit inimest, samas kui 2002. aasta rahvaloendusel saadi elanike koguarvuks 145 miljonit.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO peakorter
ÜRO peakorter sai nurgakivi 14. septembril 1948. Avamine toimus 10. jaanuaril 1951. Selleks ajaks oli valminud 39-korruseline marmorist ja klaasist sekretariaadihoone. Aastal 1952 valmisid ka konverentsi- ja peaassamblee hooned.
Venemaa
Emigratsioon Venemaalt
20. sajandi jooksul on Venemaalt toimunud mitu väljarändamislainet, mille põhjusteks olid poliitilised muutused Venemaal. 1917. aastal pärast Venemaal võimu haaramist VSDT(b)P poolt lahkusid Venemaalt rahvastiku kõrgkiht, aadlikud, haritlased ja teadlased. 1918. aastal saadeti VK(b)P KK otsusega välja veel allesjäänud intelligentsi esindajad, kes ei toetanud bolševike võimu (sh kirjanikud Ivan Bunin (hilisem Nobeli kirjandusauhinna laureaat ja Vladimir Nabokov; lennukikonstruktor Igor Sikorski ja tänapäevase teleri leiutaja Vladimir Zvorõkin; parimad humanitaarteadlased (nn Filosoofide laevaga); poliitikud, kaupmehed, kunstnikud (Marc Chagall) ja artistid (Fjodor Šaljapin); 2. emigratsioonilaine oli Venemaalt pärast NEP-i lõpetamist ja sundkollektiviseerimise algust; 3. emigratsioonilaine oli teise maailmasõja ajal, kui sõjaolukorras või Saksa okupatsioonivägede poolt sundkorras ära viidud Venemaa elanikud võimaluse korral ei naasnud NSV Liitu (umbes 1 000 000); 4. emigratsioonilaine toimus Leonid Brežnevi valitsemisajal 1970.–1980. aastatel "juudi perekondade taasühinemise" ettekäändel (umbes 2 000 000 elanikku); 5. emigratsioonilaine oli 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses, NSV Liidu lagunemise ja Venemaa ajutise demokraatliku arenguetapi ajal; 6. emigratsioonilaine algas pärast 2000. aastat ja Vladimir Putini poolt "juhitud demokraatia" juurutamist Venemaal.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon
ÜRO peakorter
ÜRO peakorteri aadress on 760 United Nations Plaza, New York, NY 10017, USA.
Mineraalide loend
Siin on loetletud mineraale ja nende erimeid.
Venemaa
Rahvad
2010. aasta rahvaloenduse ajal tekkis Uurali mägedest ida pool (Tjumeni, Omski, Novosibirski, Kemerovo, Krasnojarski, Irkutski, Barnauli ja Jakutski) Siberi piirkonna elanike loendusel fenomen, kus NSV Liidu ajal Siberisse suunatud või elama asunud elanikud ei identifitseeri ennast enam kui venelasi, vaid siberlasi, vastandades end moskvalastele, kes käituvad nagu kolonisaatorid Ameerikas – ahnitsedes kokku kõik, mis nad saavad, ja jättes kohalikud pika ninaga.
Keeled
Venemaa 185 rahvusrühmas räägitakse kokku üle saja keele. 2002. aasta rahvaloenduse kohaselt räägib 146,2 miljonit inimest vene keelt, 5,3 miljonit tatari keelt ja 1,8 miljonit ukraina keelt. Vene keel on ainuke ametlik riigikeel, kuid Venemaa põhiseadus lubab väiksematel riigi haldusjaotustel kasutada oma keelt lisaks vene keelele.
Hoolimata selle laiale levikule on vene keel ühtlaselt kasutusel üle kogu riigi. Vene keel on geograafiliselt kõige laiema levikuga keel üle Euraasia ja kõige laialdasemalt levinud slaavi keel. See kuulub indoeuroopa keelte perekonda ja on üks kasutusel olevatest ida slaavi keeltest (teised on valgevene ja ukraina keeled). Esimesed teadaolevad kirjutised venekeeles pärinevad 10. sajandist.
Vene keel on teisena inglise keele järel kõige kasutatum keel internetis, üks ametlikest keeltest rahvusvahelise kosmosejaama pardal ja üks kuuest ametlikust ÜRO keelest.
Religioon
Venemaa võttis ristiusu vastu 988. aastal. Valdav osa venelastest on õigeusklikud, kes kuuluvad Vene Õigeusu Kirikusse, mille juht on Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill. Venemaa õigeusu kiriku ajaloo kohaselt on õigeusu toonud Venemaale, Valgevenemaale ja Ukrainasse Jeesus Kristuse esimene apostel püha Andreas.
Mitmed suuremad vähemusrahvused (tatarlased, tšetšeenid, baškiirid) on valdavalt muslimid.
Sotkamo vald
Sotkamo on vald Põhja-Soomes Kainuu maakonnas.
Venemaa
Majandus
2011. aastal Venemaa SKP kasvab eelarve järgi 4,3 protsenti, 50,29 triljonile rublale. Venemaa sissetulekuteks kavandatud 8,8 triljonit rubla, millest nafta- ja gaasitooted annavad peaaegu poole ehk 4,4 triljonit rubla. Venemaa on 74 miljardi barrelini hinnatavate tõestatud naftavarude poolest maailmas seitsmendal kohal. Uudisteagentuuri Ria Novosti andmetel riigi julgeolekunõukogu koosolekuks ettevalmistatud materjalide kohaselt on Venemaa naftavarudest on juba enam kui pool ära kasutatud. Elektrienergia- ja gaasitööstuse võimsustest on kasutusel 60% ning nafta töötlemises 80%. 2009. aastal sai Venemaa 494 miljoni tonniga maailma suurimaks naftatootjaks (vt Venemaa naftatööstus).
Sotkamo vald
Sotkamo vald piirneb Paltamo, Rautavaara, Ristijärvi, Sonkajärvi ja Valtimo vallaga ning Kajaani linna, Kuhmo linna ja Nurmese linnaga.
Venemaa
Majandus
Venemaa 2012. aasta riigieelarve defitsiidiks on kavandatud 1,81 triljonit rubla ehk 3,6 protsenti SKP-st, 2012. aastal on arvestatud eelarvedefitsiidina 1,73 triljonit ehk 3,1 protsenti ja 2013. aastal 1,79 triljonit rubla ehk 2,9 protsenti SKP-st.
Sotkamo vald
Tähtsamad asulad on Sotkamo ja Vuokatti.
Venemaa
Majandus
Töötus oli 2011. aastal 6,8%.
Väliskaubandus
Venemaa suurimad ekspordiartiklid on õli ja õlitooted, maagaas, metall, puit ja puidutooted, kemikaalid ning lai valik tsiviil- ja sõjalisi valmistooteid. Venemaa tähtsaimad ekspordipartnerid olid 2010. aastal Saksamaa – 8,2%, Holland – 6%, Ameerika Ühendriigid – 5,6%, Hiina – 5,4% ja Türgi – 4,6%.
Venemaa suurimad impordiartiklid on masinad, sõidukid, ravimid, plastid, poolvalmis metalltooted, liha, puuvili ja pähklid, optika- ja meditsiiniriistad, raud ning teras. Venemaa tähtsamad impordipartnerid olid 2010. aastal Saksamaa – 14,7%, Hiina – 13,5%, Ukraina – 5,5%, Itaalia – 4,7% ja Valgevene – 4,5%.
Ajalugu
pisi|Ida-slaavi hõimude asualad 8.-9. sajandil
Sotkamo vald
Külad
Alasotkamo, Heinämäki, Halmetvaara, Jormaskylä, Juholankylä, Korholanmäki, Kontinjoki, Laakajärvi, Losovaara, Maanselkä, Naapurinvaara, Nuasjärvi, Ontojoki, Paakinmäki, Pohjavaara, Riekinranta, Sipinen, Sipola, Soidinvaara, Sumsa, Suovaara, Tipasoja, Torinkylä, Tuhkakylä, Vuokatti, Ylisotkamo, Ärväänkylä.
Venemaa
Ajalugu
pisi|200px| Venemaa lääneosa ja sealsete rahvaste paiknemine ligikaudu varjaagide tuleku ajal Vanimaid arheoloogilisi leide tänapäeva Venemaa territooriumilt on leitud vanema paleoliitikumi ajajärgust Kaukaasiast, keskmisest paleoliitikumist ka Volgogradi lähedalt, Uurali keskosast, Oka äärest ja Desna ülemjooksult; Siberi vanimad leiud (Altaist ja Amuuri jõgikonnast) on Aasia-pärased.
Sotkamo vald
Külad
pisi|tühi|püsti|[[Sotkamo kirik]]
Venemaa
Ajalugu
Kaudsete dokumentaalsete tõendite alusel oli 8.-9. sajandil tänapäeva loode- ja põhja-Venemaa territooriumil Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni ääres viikingite valitsetud, kuid eri hõime (balti, slaavi, soome-ugri, turgi ja skandinaavia hõimud) ühendanud Vene khaaniriik (en), mille keskus asus arvatavalt kaubatee ääres Laadoga järve juures Aldeigoburgis.
Esimene ida-slaavlaste riiklik moodustis tänapäeva Venemaa territooriumil loodi 862. aastal, kui poolmüütilise varjaagi valitseja Truvori moodustatud Novgorodi vürstiriik, mille järgmine valitseja Oleg aga jätkas vallutusi ning 882 vallutas ta Smolenski ja Ljubegi linnad ja rikka kaubalinna Kiievi koos Kiievi suurvürstiriigiga, liitis need alad vanima slaavlaste riigi Novgorodi vürstiriigiga ning viis riigi pealinna üle Kiievisse, kus ta moodustas põhjaslaavlasi ja osa lõunaslaavlasi ühendava Kiievi-Vene riigi.
Kiievi-Vene suurvürstiriigi tuumiku moodustasid Kiievi, Tšernigovi ja Perejaslavli vürstiriigid. Oleg pani aluse Rjurikute dünastiale, mis valitses pika aja jooksul tänapäeva Venemaa, Ukraina ja Valgevene, niisiis slaavi aladel eksisteerinud vürstiriikides, millest tuntuimad olid Tšernigov, Perejaslav, Polotsk, Rostov ja Ljubetš. Vürstiriikide kuulumine Kiievi suurvürstiriiki ja lahkulöömine sellest toimus vahelduva eduga kuni 12. sajandi keskpaigani, mil moodustus umbes 20 rahvusgrupist ja hõimust koosnev suurvürstiriik. Kiievi-Venemaa lagunemise põhjustasid 12. sajandi keskel Tšingis-khaani juhitud mongolite vallutused Euroopas ja suurvürstiriigi koosseisu kuulunud vürstiriikide vürstide iseseisvumispüüded.
Mongoli Kuldhordi kuulunud Venemaal kujunes endise Kiievi/Vladimiri-Suzdali vürstiriigi asemel uueks keskuseks Moskva vürstiriik, Moskva vürst Juri Danilovitš sai 1318. aastal diplomaatilisi vahendeid kasutades õnnestus tal saavutada poolehoid Kuldhordis ja abielluda Kuldhordi khaanitütrega ning saavutada, ka enda tunnistamist Kuldhordi poolt Venemaa vürstide vanemana. 1319. aastal tunnistati Kuldhordi poolt Moskva vürst Juri Danilovitši Vladimiri suurvürstina (endise Kiievi-Vene suurvürstiriigi uus pealinn oli Vladimiri linnas). Uue suurvürstiriigi (Moskva suurvürstiriik) pealinnaks määras Ivan I Moskva linna, samuti sai ka Venemaa õigeusu kiriku metropoliidi asukohaks Vladimiri linna asemel Moskva. Suurvürst Ivan I Kalita jätkas väiksemate vene maade ja vürstiriikide ühendamist Moskva võimu alla, kasutades selleks Kuldhordi toetust, kes soodustas tugeva vasallvõimu loomist Venemaal. Ivan kasutas suurvürstiriigi piiride laiendamiseks nii sõdu (1332 Novgorodiga, 1340 Smolenskimaal) kui ka maade ja linnade ostmist (Beloozjorsk, Galitš, Uglitš) vaesunud osalis- ja naabervürstidelt.
19. sajandil osales Venemaa juba suurriigina kõigis Euroopa poliitilistes sündmustes (Napoleoni sõdades, Viini kongress, Poola jagamised jne). 19. sajandil jätkus ka Venemaa keisririigi laienemine ida ja lääne suunas.
19. sajandi teisel poolel tekkisid Venemaal esimesed poliitilised liikumised, mille tegevus oli suunatud keisri isevalitsemise vastu ja rahva elukvaliteedi tõusu parandamiseks (Venemaal kaotati pärisorjus alles 1861. aastal). Poliitiline tegevus ja vabameelsus oli aga ülikonvservatiivses Venemaa keisririigis range kontrolli all, mida jälgis 1826. aastal moodustatud Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmas Osakond.
Keisri ainuvalitsemise vastased poliitilised liikumised ja kodanikevabaduste nõuded päädisid 1905. aasta revolutsiooni ja selle survel välja antud 1905. aasta 17. oktoobri manifestiga, millega võimaldati elanikkonnale poliitilised õigused.
1914. aastal Euroopas alanud Esimeses maailmasõjas liitus Venemaa keisririik Antandi riikidega, kuid 1917. aastal toimunud veebruari ja sellele järgnenud oktoobrirevolutsiooniga tõugati Venemaa troonilt viimane Romanovite dünastia keiser Nikolai II, kui ka loodud Venemaa Vabariigi Ajutine Valitsus.
1917. aastal haaras võimu Venemaal äärmuslikult meelestatud sotsiaaldemokraatlik VSDT(b)P ning võimu haaranud "bolševike" ja nende vastaste vahel algas Vene kodusõda. Viis aastat kestnud kodusõja tulemusel võitsid bolševike juhitud Punaarmee väed erineva suunitlusega (monarhistid, konstitutsioonilised demokraadid jne) Vene valgekaartlaste vägesid ning kehtestasid Venemaal Venemaa Nõukogude Vabariigi (1917–1918) ning seejärel pärast VK(b)P ainuparteisüsteemi kehtestamist Vene SFNV (1918–1937), mis 1937. aastal nimetati Vene NFSV-ks (1937–1991).
1922. aastal moodustati Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe ja VK(b)P KK sekretäri Vladimir Lenini juhtimisel Vene SFNV baasil koos teiste sotsialistlike vabariikidega ühine Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liit, mis eksisteeris aastatel 1923–1991. pisi|püsti|[[Boriss Jeltsin]] Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal tunnistas Venemaa Boriss Jeltsini juhtimisel oma omariiklust Venemaa Föderatsioonina 25. detsembril 1991. 8. detsembril 1991 kirjutasid Valgevene, Venemaa ja Ukraina juhid (Valgevene Ülemnõukogu esimees Stanisłaŭ Šuškievič ja ministrite nõukogu esimees Vjatšeslav Kebitš, Venemaa president Boriss Jeltsin ja riigisekretär Gennadi Burbulis, Ukraina president Leonid Kravtšuk ja peaminister Vitold Fokin) Valgevenes Belovežjes alla lepetele, millega lõpetati Nõukogude Liidu kui rahvusvahelise õiguse subjekti eksistents ning Valgevene, Venemaa ja Ukraina, kes olid aastal 1922 Nõukogude Liidu ametlikult asutanud, moodustasid uue organisatsiooni, Sõltumatute Riikide Ühenduse ehk SRÜ.
1994–1996 toimus esimene Tšetšeenia sõda, kus Venemaa vägedel ei õnnestunud hoolimata suurearvulisele ülekaalule nii elavjõus kui ka relvastuses edu saavutada ning Jeltsini valitsus kuulutas välja vaherahu ja sõlmis rahulepingu. 1999. aasta Venemaa korteripommitamised olid ajendiks teise Tšetšeenia sõja alustamisele, mis lõppes 2000. aastal Tšetšeenia pealinna Groznõi vallutamisega. Sissisõda jätkus küll veel aastaid.
1999. aasta lõpul astus Jeltsin tagasi ja uueks presidendiks sai Vladimir Putin, kelle populaarsusele mõjus edukas sõda hästi ja kes asus võimu enda kätte koondama. Mitme Kremli-meelse tsentristliku partei ühinemisel tekkinud Ühtne Venemaa saavutas parlamendis enamuse, mis võimaldab Putinil kontrollida ka Riigiduumat. Venemaa majandus kasvas nafta ja maagaasi hindade tõusu ja ekspordimahu kasvu najal kiirelt.
2008. aasta augustis pidas Venemaa Gruusia sõda, mille käigus hõivas Lõuna-Osseetia ja Abhaasia. 2015. aastal sekkus Venemaa ka Süüria kodusõtta, kus Venemaa vägesid on süüdistatud sõjakuritegude sooritamises ja tsiviilisikute tapmises.
Pärast Sotši taliolümpiamängude lõppu 2014. aasta veebruaris alustas Venemaa sõda Ukraina vastu. Annekteeriti Krimm ning alustati sõda Donbassis, mille käigus moodustati Donetski Rahvavabariik ja Luhanski Rahvavabariik. Sõda kujunes staatiliseks konfliktiks, mille käigus tehti korduvalt ebaõnnestunud relvarahukatseid. 2021. aastal ja 2022. aasta alguses kasvatas Venemaa Ukraina piiride ümber ulatuslikult enda sõjaväelaste hulka. NATO süüdistas Venemaad sissetungi kavandamises, mida Venemaa eitas. 24. veebruaril alustas Venemaa aga täiemahulist sõjalist sissetungi Ukrainasse. Pealetung Kiievile ebaõnnestus, kuid Venemaa suutis enda kätte haarata osa Lõuna-Ukrainast.
Lääneriigid kehtestasid Venemaa vastu ulatuslikud sanktsioonid, mis hakkas oluliselt kahjustama riigi majandust.
Ajakirjandus
Venemaa on rahvusvahelise klassifikatsiooni järgi mittevaba riik. Suuremad meediakanalid on riigi kontrolli all. Valitseb osaline poliitiline tsensuur. Sõltumatuid kanaleid on sunnitud sulgema või müüma oma aktsiad Kremli kontrolli all olevatele ettevõtetele. Rahvusvahelise infovabadusorganisatsiooni Piirideta Ajakirjanikud 2007. aasta aruandes on Venemaa sõnavabaduselt 169 riigi seas 149. kohal. Mitu juhtivat ajakirjanikku on mõrvatud (Paul Klebnikov, Anna Politkovskaja).
Suurema levikuga ajalehed on Pravda, Sport-Ekspress ja Komsomolskaja Pravda. Tähtsam valitsust kritiseeriv ajaleht on kaks korda nädalas ilmuv Novaja Gazeta, mis peatas oma töö 28. märtsil 2022 seoses Roskomnadzori hoiatustega.
Tähtsamad infoagentuurid on ITAR-TASS ja RIA Novosti.
Suuremad üleriigilised telekanalid on ORT, RTR ja Ren TV.
Religioon
pisi|[[Vassili Õndsa kirik Punasel väljakul]] Venelased on valdavalt õigeusklikud, muud väikerahvad (nt tatarlased, tšetšeenid) on valdavalt muslimid. 2013. aasta suvel fondi "Ühiskondlik arvamus" poolt läbi viidud küsitluse kohaselt on 64% elanikkonnast õigeusku ja 6% on islamiusulisi. Teisi religioone toetab 2% elanikkonnast. 25% elanikkonnast ei pea end usklikuks. Venemaa rahvas jaguneb enamasti kahte äärmusesse – need, kes usuvad väga kindlalt Jumala olemasolusse, ja need, kes seda täielikult eitavad. Nende vahel on usuline vastasseis, näiteks Pussy Rioti juhtum.
Vene õigeusklikule on väga tähtsad usuga seotud esemed, artefaktid – olulised on ristid, ikoonid, karikad. Venemaa õigeusu kirikutele on iseloomulikud sibulakujulised kuplid ning ikoonde ees kummardamine, elemendid, mis on sageli esindatud ka vene arhitektuuris ja kunstis. Moskva tuntumaid vaatamisväärsusi Vassili Blažennõi kirik kannab samuti eelmainitud elemente. Ikoonidest on tuntud näiteks Vladimiri Jumalaema ikoon ja Andrei Rubljovi Kolmainsus.
Kristluse leviku ajal sai Venemaast tugevalt religioosne riik, kus kultuur ja võim oli rajatud usule. Kui võimule tulid kommunistid, keelati usk ja tauniti kõiki religiooniga seonduvaid tegevusi. Praegu puudub Venemaal riigikirik. Ehkki riigi põhiseadus sätestab usuvabaduse, on reaalsuses valitsuse ja Vene Õigeusu Kiriku koostöö väga tihe. 2002. aastal jõustunud seadused, ja selle 2006. aasta parandused, keelavad äärmusluse. Kriitikute väitel tagab seadus valitsusele õiguse usuküsimustesse sekkuda. Venemaal tähistatavad pühad on samuti tugevalt seotud kirikuga. Riiklike tähtpäevade hulka kuuluvad näiteks jõulupüha, mida erinevalt luterlastest ja katoliiklastest peetakse kaks nädalat hiljem ehk 7. jaanuaril. Õigeusklikud tähistavad 9. mail võidupüha, austamaks peapiiskop Nikolause säilmete toomist ja prohvet Jesaja mälestuspäeva.
Rahvusvahelised suhted
Euroopa Parlament nimetas 2022. aasta sügisel Venemaa terrorismi toetavaks riigiks seoses selle agressiooniga Ukraina vastu. Eelnevalt kuulutasid Venemaa terrorismi riiklikuks toetajaks Leedu, Läti, Eesti ja Poola parlamendid.
Standardrööpmeline raudtee
Standardrööpmeline raudtee (ka normaalrööpmeline raudtee) on rongide liiklemiseks ehitatud rööbastee, mille rööpmelaius on 1435 mm (4 jalga 8½ tolli). Maailmas on umbes 60% raudteedest standardse rööpmelaiusega.
Standardrööpmelisest raudteest kitsama rööpmelaiusega raudtee on kitsarööpmeline raudtee. Standardrööpmelisest raudteest laiema rööpmelaiusega raudtee on laiarööpmeline raudtee.
Standardrööpmeline raudtee Eestis
Eestis ei ole praegu standardrööpmelisi raudteid.
Ajalugu
Kui Saksa väed vallutasid 1941. aastal Eesti, naelutati sama aasta sügisel umbes kolme kuu jooksul kõik laiarööpmelised raudteed ümber standardrööpmeliseks. Kogu Nõukogude vägede taganemisest järgijäänud veerem anti Soomele, kus säilis laiarööpmeline raudtee. Eesti raudteele toodi uus veerem.
Kui Nõukogude väed vallutasid 1944. aastal Eesti, naelutati põhiosa standardrööpmelistest raudteedest ümber 1524 mm laiarööpmeliseks raudteeks sama aasta sügisel umbes kolme kuu jooksul. Keila–Haapsalu raudtee ja osa Tallinna–Pääsküla raudteest jõuti ümber naelutada aprilliks 1945.
Tulevik
Rail Baltic kavandatakse kas täielikult või osaliselt standardrööpmelise raudteena, sealhulgas ka Eestis.
Sibeliuse monument
pisi|Sibeliuse monument (foto: [[Jaan Künnap, 2004)]] pisi|Sibeliuse monument. Detail pisi|Sibeliuse monument. Detail
Monumendi autor on skulptor Eila Hiltunen, kes võitis monumendi rajamiseks korraldatud konkursi. Hiltuneni esitatud kavand kandis nime "Passio Musicae" ning see kujutas orelivilesid. Legendi järgi olevat terasoreliviled projekteeritud nii, et teatud tuule suunaga olevat pargis võimalik kuulda Sibeliuse kuulsaimat teost "Finlandia".
Abstraktne skulptuur tekitas 1960. aastatel palju poleemikat ning kunstipubliku nõudmisel tuli Hiltunenil monumenti täiendada Sibeliuse näoreljeefiga, mis asub monumendi kõrval kaljul. Kunstikriitikud nimetasid monumenti julgeks, eriti kui silmas pidada Soome rahvuslikku heliloojat. Samas on teosest leitud Sibeliusele nii omast dünaamilisust ja looduslähedust.
Sibeliuse monument avati 7. septembril 1967 helilooja 100. sünniaastapäevaks.
Skulptuur kaalub 24 tonni. Selles on üle 600 toru. Skulptuur on 10,5 meetrit pikk, 6,5 meetrit lai ja 8,5 meetrit kõrge.
Skulptuuri miniatuurne mudel (1964) on UNESCO peakorteris Pariisis ja teose detail ehib ÜRO peakorteri esist väljakut New Yorgis. 6,7 meetri kõrgune monumendi osa eskiis oli 1967. aastal väljas ka Montréali maailmanäitusel, pärast näitust kinkis Soome riik eskiisi Montréali linnale.
NGC 4414
Seal avastati 1974. aastal supernoova SN 1974G.
Galaktika NGC 4414 avastas 13. märtsil 1785 astronoom Wilhelm Herschel.
Galaktikat on pildistanud Hubble'i kosmoseteleskoop 1995. ja 1999. aastal.
Lamav linnurohi
Lamav linnurohi (Polygonum calcatum) on taimeliik tatraliste sugukonnast kirburohu  perekonnast.
Printsess Désirée
Printsess Désirée, Silfverschiöldi paruness (Désirée Elisabeth Sibylla) (sündinud 2. juunil 1938 Rootsis Haga lossis).
Ta on prints Gustav Adolfi ja printsess Sibylla kolmas laps ning Gustav VI Adolfi lapselaps.
Kihlus ja abielu
Printsess Désirée ja parun Nils-August Otto Carl Niclas Silfverschiöld kihlusid 18. detsembril 1963. Pulmad toimusid 5. juunil 1964 Stockholmis ja printsess kaotas tiitli Kuninglik Kõrgus. Paruness ja parun elavad Silfverschiöldi perekonna lossis Kobergis.
Kuninglikud kohustused
Paruness ja parun püüavad vältida avalikkuse tähelepanu, kuid mõne korra aastas täidavad nad Rootsi kuningliku perekonna heaks ametlikke kohustusi. Nad osalevad kuningapaari korraldatud ametlikel lõunasöökidel ja mõnikord ka riigivisiitide lõunasöökidel. Printsess Désirée on kroonprintsess Victoria ristiema.
Aed-harakputk
Aed-harakputk (Anthriscus cerefolium) on sarikaliste sugukonna harakputke perekonda kuuluv ühe- või kaheaastane rohttaim.
Kirjeldus
Aed-harakputke vars on 30–60 cm kõrge, püstine ja harunev. Varred harunevad juba alusel. Õrnad, üldkujult kolmnurksed liitlehed mitmekordselt sulgjad, võivad olla pisut karvased. Väikesed, valged, ilmetud õied on koondunud sarikõisikutesse. Õitseb juunis-juulis. Vili koosneb kahest piklikust seemnest.
Kasvatamine
Kuigi aed-harakputk on algselt siledalehine taim, on aretatud ka käharalehiseid sorte.
Mulla suhtes on aed-harakputk leplik. Ideaalne on aga kerge, õhurikas ja niiskust säilitav muld. Tasakaalust väljas olevate kasvutingimuste puhul muutuvad muidu helerohelised lehed kiiresti punakaks, valgeks või kollaseks. Sellised lehed kasutamiseks ei sobi.
Seemned tuleb külvata esimesel võimalusel alates märtsist. Iga paari nädala järel tuleb teha järelkülvid, see tagab värskete taimede pideva olemasolu (külvata vähemalt 3–4 korda suve jooksul). Viimane külv võiks olla septembris, et juba järgmise aasta märtsis saaks teda taas koristada.
Seemned vajavad idanemiseks valgust ning seetõttu tuleks nad vaid kergelt mullaga katta. Aed-harakputk on lühikese kasvueaga: külvist koristuseni kulub kõigest 1–1,5 kuud.
Kasutamine
Välimuselt meenutab aed-harakputk siledalehist peterselli, magusavõitu kerget maitset võiks võrrelda peterselli ja aniisi peene seguga. Taimele annab tema aromaatsuse eeterlik õli, mis koosneb paljudest komponentidest, sealhulgas metüülhavikool ja anetool, mis vastutab aniisimaitse eest.
Aed-harakputke kasutatakse peamiselt Kesk- ja Lääne-Euroopas, eriti austatakse teda Prantsuse köögis.
Aed-harakputk kuulub koos estragoni, tüümiani ja peterselliga ka klassikalise viiest ürdist koosneva prantsuse maitsekomplekti fines herbes koosseisu. Sageli lisatakse värsket aed-harakputke bouquet garni ja kuivatatud aed-harakputke herbes de Provence 'i koostisse.
Paljud teised köögid aga eelistavad talle peterselli tugevamat aroomi, kuigi aed-harakputke maitse on õrnem ja peenem. Aed-harakputke võib kasutada köögivilja- ja hakkliharoogades, salatites, kalaroogades, samuti suppidele riputatult ja maitsestatud võisegudes. Koos vähese murulaugu ja hakitud estragoniga moodustab ta hõrgu koosluse omlettides. Aed-harakputke võib kasutada ka kastmetes, kuid see tuleb kastmele lisada viimasel hetkel, nagu petersellgi, sest keetmisel kaotab aed-harakputk oma meeldiva aroomi. Sageli kasutatakse aed-harakputke ka maitseäädikates. Selle lisamisel tuleks olla pigem kitsi kui helde, et harakputk ei hakkaks liialt domineerima. Võimaluse korral tuleks eelistada värsket ürti, sest kuivatatud ürdi maitseomadused on tunduvalt nõrgemad. Kõige intensiivsema aroomiga on enne taime õitsemist korjatud ürt.
Kuigi enamasti kasvatatakse harakputke tema lehtede pärast, on ka taime juur söödav ning seda hinnati väga Vana-Kreekas ja -Roomas.
Asendamine
Asendajateks sobivad mesiputk või petersell + estragon või apteegitilli lehed + petersell või fines herbes (see maitseainesegu sisaldab tavaliselt aed-harakputke, peterselli, murulauku ja estragoni) või peterselli + tilli või estragoni (sarnaselt aed-harakputkega sobib see äädikate maitsestamiseks) või murulauku (eriti munaroogades) või kuivatatud tilli (hea äädikate maitsestamisel).
Säilitamine
Harakputk on parim värskena. Talvevarudeks kuivatamine on üsna mõttetu, sest taim kaotab kuivatamisel suurema osa aroomist. Kui seda aga siiski tehakse, tuleks ürti säilitada mitmekordselt pakituna õhu- ja niiskuskindlalt suletud paberkotis. Kuivatamisele võiks eelistada külmutamist, kuigi ka seeläbi kaotab taim palju oma maitseomadustest.
Raviomadused
Harakputke lehtedes leidub rohkesti C-vitamiini, karoteeni, rauda ja magneesiumi.
Loodusravis kasutatakse harakputke tänu tema suurele C-vitamiini sisaldusele kevadise vitamiinivaeguse korvamiseks. Organismi puhastava ja ainevahetust kiirendava toime tõttu on aed-harakputk leidnud traditsiooniliselt kasutamist ka pärast paastu.
Taimeteena parandab aed-harakputk seedimist, tõstab söögiisu ja leevendab vere vedeldajana vereringehäireid.
Ajalugu
Aed-harakputk arvatakse pärinevat Kesk- ja Lõuna-Euroopast, ka Lõuna-Venemaalt ja Aasia lääneosast.
Harakputke tunti hästi juba antiikajal. Sellest ajast on pärit ka tema kreekakeelne nimi chairephyllon (kreeka keeles chairein 'rõõmustama' ja phyllon 'leht'). Ladina nimi cerefolium on tulnud põllutööjumalanna Cerese nimest ja sõnast folium 'leht'.
Keskajal kasvatati aed-harakputke laialdaselt kloostriaedades ja kasutati oskuslikult toitude maitsestamiseks.
Emumäe
Emumäe on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Emumäel korraldatakse igal kevadel Emumäe jooksu.
Viasat Hockey
Viasat Hockey on Viasati kontserni spordikanal, mida edastatakse Suurbritanniast, põhiliselt Rootsi vaatajatele aga on ka saadaval Soomes. Edastamist alustati 1. septembril 2009, kui algas 2009. aasta jäähokihooaeg. Põhiliselt näidatakse seal KHL-i, Rootsi jäähokit, jäähoki maailmameistrivõistlusi ja NHL-i.
Kanal avati 7. mail 2009 meeste ülemaailsete jäähoki meistrivõistluste ajal.
Teise maailmasõja ohvrite arv
thumb|right|Protsentuaalne hukkunute arv Teise maailmasõja ohvrite arvu ei ole võimalik täpselt öelda. Kõige levinum on väide, et hukkus ligikaudu 62 miljonit inimest: teljeriikide (Saksamaa ja selle liitlaste) poolel 11 miljonit ja Nõukogude Liidu ja selle liitlaste poolel 51 miljonit.