cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Küüslauk
Biokeemiline koostis
Küüslaugus leidub 0,3% väävlit sisaldavat lõhnata ainet alliini, mis mugula peenestamisel laguneb ensüümide toimel kiiresti allitsiiniks, mis annabki küüslaugule tema spetsiifilise lõhna. Alliin laguneb ensüümide mõjul tugeva antibiootilise toimega allitsiiniks, allüülpropüüldisulfiidiks, diallüüldisulfiidiks ja diallüültrisulfiidiks – väävliühendeid sisaldavadki peamiselt lenduvad õlid. Eeterliku õli kogus on vähene 0,1–0,4%, sisaldab aga S-allüülmerkaptotsüsteiini ja S-metüülmerkaptotsüsteiini, terpeenidest tsitraali, geraniooli, linalooli jne. Allitsiin on õline vedelik ja väga ebapüsiv ühend, temast tekivad aja jooksul ajoeenid, vinüülditiinid, oligo- ja polüsulfiidid. Allitsiin ei ole värskes küüslaugus bioloogiliselt aktiivne. Värske küüslauk sisaldab ensüümi allinaas ja aminohapet alliin, mis paiknevad küüslaugus üksteisest eraldi. Kui küüslauk langeb seente ja/või mikroobide rünnaku alla ja küüslaugumembraan saab kahjustada, muunduvad eelpoolnimetatud ühendid allitsiiniks, mis aitab tõrjuda kahjustajate rünnaku.
Vitamiinide ja mineraalide sisaldus: B-rühma vitamiinid (B1 (tiamiin), B3 (PP-vitamiin, nikotiinhape, niatsiin), B5 (pantoteenhape), B8 jne). Allitsiin segunedes tiamiiniga (tuntud vesilahustuv B-rühma vitamiin B1) moodustab allitiamiin, mille omadused on lihtsustatult samad kui tiamiinil kuid kordades efektiivsemad. Tiamiin osaleb ja on asendamatu keha energiatootmises: energia vabaneb ja liigub kehas glükoosi muundumisel. Allitiamiin aitab kehal glükoosi säilitada ja koguda – ning vajadusel kasutada. Lisaks sisaldab küüslauk A- ja C-vitamiini, flavanoide, askorbiinhapet, järgmisi elemente sisukate jälgedena: fosforit, kaaliumi, koobaltit, kroomi, väävlit, seleeni, kaltsiumi, mangaani, magneesiumi, germaaniumi, naatriumi, rauda, mangaani, joodi, tsinki.
Rahvapäraseid nimetusi
Küüslauku nimetatakse ajalooliselt ka "haisvaks ehk lehkavaks roosiks". Eestis on selle rahvapärased nimetused näiteks kiblok, tõusurohi, piusa, purokese jne.
Küüslauk kultuuris
pisi|Vampiir, [[Philip Burne-Jones]] 1550. aastaga eKr dateeritud vanaegiptuse papüürus märgib 22 retsepti, milles on kasutatud küüslauku. Egiptlased kasutasid seda toonikumina, mis tugevdas füüsilist vastupidavust ja oli sagedasti püramiidide ehitajate söögilaual. Islamiusuliste legendi järgi 'hüppas' küüslauk välja Eedeni aiast pagendatud Saatana vasaku jala jäljest.
Küüslauku teatakse ajaloost just tema kaitsevõime tõttu, kas siis vampiiride vastu või potentsiravimina, kuid peamiselt siiski nakkuste ärahoidjana ja kõrvaldajana. Sajandeid on küüslauku kasutatud afrodisiaakumina ja ka armuloitsudes.
Homeros on kirjeldanud küüslauku kui lehkavat roosi. Hippokrates uskus, et küüslauguga saab ravida emaka pahaloomulisi kasvajaid ja indiaanlased kasutasid küüslauku mao pahaloomuliste kasvajate korral. Plinius Vanema teatel raviti küüslauguga kollatõve, epilepsiat, nahahaigusi, sügelisi, mandlitepõletikku, kõõma ja kasvajaid. Samuti oli küüslauk vastumürk ja ravim skorpionite, hiirte-, koerte ja maohammustuste korral. Rooma talupojad sõidki saagikoristuse ajal topeltkoguses küüslauku, kaitsmaks end madude võimaliku ründe eest. Kreeklased tarvitasid seda lahtistina ja hiinlased kõrgvererõhktõve korral.
Viikingid ja foiniiklased ülistasid küüslauku nii toiduna kui ka ravimina. Muhkkatkuepideemiate ajal Euroopas kasutati seda nii kaitseks katku eest kui haiguse raviks. 17. sajandil pakkus taimedega ravitseja Parkinson küüslauku vastumürgiks surmaputke ja käokinga mürgistuse korral. 18. sajandil kasutasid venelased küüslauku gripirohuna, seepärast teatakse küüslauku ka kui "vene penitsilliini". Louis Pasteur märkas oma katsetes (1858), et küüslaugumahlal on ülimalt efektiivne antibakteriaalne mõju. 19. sajandil raviti küüslauguga amöboidset düsenteeriat (nt Albert Schweitzer), tüüfust, koolerat. 20. sajandi alguses raviti küüslauguga tuberkuloosi, samuti kasutati seda antibiootikumi või antiseptikuna haavade tarbeks Teise maailmasõja aastatel, ravides sepsist ja gangreeni. Ka eestimaalastele on pakkunud küüslauk juba mõne sajandi vältel abi tervise säilitamisel ja parandamisel.
Küüslaugufestival
Kuulsaid küüslaugufestivale peetakse Suurbritannias (Wighti saare küüslaugufestival alates 1983. aastast) ja USA-s (Gilroy küüslaugufestival toimub alates 1979. aastast). Eesti kohalik küüslaugufestival toimub alates 2008. aastast Jõgeval. Portugalis Portos kantakse iga-aastastel pidustustel õitsvaid küüslaugutaimi ja nüpeldatakse nendega hea õnne kindlustamiseks oma naabreid. Kui keegi juhtub mõistuse kaotama, keerutatakse taime tema pea kohal ja hüütakse: "Võta aru pähe!"
Karevetikas
Karevetikas (Cladophora) on Ulvophyceae klassi kuuluv rohevetikate perekond.
Rammuka
Rammuka on mitme koha nimi:
Karevetikas
Karevetikate perekond on üks liigirohkemaid roheliste makrovetikate perekondi. Liike on väga raske määrata, sest diagnostilised tunnused sõltuvad ja varieeruvad suuresti näiteks kasvukeskkonna ja vanuse tõttu.
Nimi
Karevetikad on nimetuse saanud sellest, et katsudes tunduvad nad karedana. See tuleb lima puudumisest.
Tunnused
Karevetikate niidid on harunenud ja kuni 130 µm jämedused. Selle järgi eristataksegi karevetikat rühma Spirogyra vetikatest, sest viimase niidid ei harune.
Kasvukoht
Kõrge toitelisusega järvedes, eriti neis, kuhu on kandunud palju toitaineid, moodustavad nad vees tihedaid puhmi (vaipu). Viimase tõttu on neid mõnikord kutsutud ka vaipvetikateks.
Elutsükkel
Karevetika elutsüklis on kaks mitmerakulist faasi: haploidne gametofüüt ja diploidne sporofüüt. Väliselt on mõlemad täiesti ühesugused. Selleks, et kindlaks teha, kummas arengufaasis taim parajasti on, tuleks nende kromosoome lugeda või uurida nende järeltulevat sugu. Haploidne gametofüüt toodab haploidseid gameete mitoosi käigus, diploidne sporofüüt toodab aga haploidseid spoore meioosis. Gameetide ja spooride ainus nähtav erinevus on see, et gameedil on 2 ja spooril 4 viburit.
Karevetikas kui võõrliik ja veeõitsengud
Suurde järvistusse on karevetikas sisse toodud pilsiveega ja kujunenud ohtlikuks võõrliigiks. Ta sigib seal massiliselt ning kaldale uhutud vetikamassid kolestavad liivarandu ja tekitavad lagunedes vastikut lehka, mis vähendab kaldaäärse kinnisvara väärtust. Järvest vett võtvad ettevõtted on just karevetikate tõttu pidanud miljoneid kulutama tõhusamate filtrite hankimiseks. Järvistu-äärsed kuurordid kannatavad külastajate vähenemise all: inimesed ei soovi ujuda vetikatega reostunud vees.
Karevetikas toiduna
Laoses süüakse karevetikaid eelroana ja neid peetakse delikatessiks. Neid kasvatatakse Mekongi jõgikonnas veealustel kividel ja korjatakse 1–5 kuul aastas. Karevetikaid süüakse tihti kuivalt ja isegi toorelt, sageli koos seesamiga, neid lisatakse suppidele ja küpsetatakse.
Mike Bibby
Michael Bibby (sündinud 13. mail 1978) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega.
Puuri
Puuri (ka: Puuri-Perametsa) on küla Põlva maakonnas Põlva vallas.
Mike Bibby
Keskkool
Bibby mängis ülikoolikorvpalli Arizonas ja aitas Arizona Wildcatsil võita 1997. aasta NCAA meistritiitli.
Puuri
Külas asub ristimets ja ristikuusk.
Mike Bibby
NBA karjäär
Vancouver Grizzlies valis Bibby 1998. aasta NBA draft'i teise valikuna. 2001. aastal, peatselt pärast Memphisesse kolimist, vahetati Bibby Sacramento Kingsi, kus ta veetis karjääri parimad hooajad, tuues hooajal 2005/06 keskmiselt 21,1 punkti mängus.
2008. aastal siirdus Bibby kolmeks ja pooleks hooajaks Atlanta Hawksi, mängis seejärel veel lühikest aega Washington Wizardsi (2011), Miami Heati (2011) ja New York Knicksi (2011–2012) eest, misjärel lõppes tema karjäär NBA-s.
Isiklikku
Mike Bibby isa on endine elukutseline korvpallur Henry Bibby, kes tuli 1973. aastal New York Knicksi koosseisus NBA meistriks.
Pootsi
Pootsi on märterpiiskop Platoni sünnikoht.
Pootsi kool
Pootsi kool alustas 1921. aastal tegevust Pootsi mõisa valitsejamajas. Aastal 1962 koliti mõisa peahoonesse ning koolist sai põhikool. 1998. aastal koliti kool endisse internaati mõisa valitsejamajas. Mõisa peahoone tagastati endistele omanikele. Pootsi Põhikool muudeti 6-klassiliseks algkooliks 2000. aastal. Järgmisel aastal liideti algkool Tõstamaa Keskkooliga, kuid õppetegevus sai Pootsis jätkuda kuni aastani 2004.
Bonnieri preemia
Bonnieri preemia on Rootsi perekonnale Bonnier kuuluva meediakontserni ning selle majanduslehe Äripäev poolt asutatud uuriva ajakirjanduse auhind, mida antakse välja alates 1996. aastast.
Auhind antakse tavaliselt kätte Eesti Vabariigi aastapäeva paiku ning sellega tunnustatakse eelneva aasta ajalehtedes ilmunud parima uurimusartikli autorit. Auhinna žüriisse on enamasti kuulunud Eesti Ekspressi, Eesti Päevalehe, Maalehe, Postimehe, Õhtulehe ja Äripäeva peatoimetajad ning Eesti Ajalehtede Liidu tegevjuht.
Aastatel 1995–2004 oli preemia suurus 25 000 Rootsi krooni, alates 2005. aastast aga 40 000 Rootsi krooni. 25 000 krooni suuruse auhinna puhul said laureaadid kätte täissumma, kuid alates 2005. aastast arvatakse sellest maha maksud. Aastal 2017 oli preemia suurus 5000 eurot.
Välja antakse ka noore ajakirjaniku preemiat.
Rammuka (Pärnu)
Rammuka on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Jiří Paroubek
thumb|Jiří Paroubek
Jiří Paroubek (sündinud 21. augustil 1952 Olomoucis) on Tšehhi poliitik, alates 13. maist 2006 kuni 7. juunini 2010 Tšehhi Sotsiaaldemokraatliku Partei (ČSSD) esimees. Pärast Stanislav Grossi tagasiastumist oli ta 25. aprillist 2005 kuni 16. augustini 2006 peaminister.
Lapsepõlv ja õpingud
Jiří Paroubek kasvas Olomoucis vanavanemate juures kuni kuuenda eluaastani, kui ta kolis enne kooliminekut Prahasse, kus töötasid tema vanemad (isa tehases, ema oli lillekaupluse juhataja). Pärast gümnaasiumi lõpetamist astus Paroubek Praha Kõrgemasse Majanduskooli. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasa Zuzanaga.
Sametrevolutsiooni-eelne karjäär
1976–1989 töötas Paroubek Praha restorane ja sööklaid koondava toitlustustrusti peaökonomisti ja direktorina, 1989–1990 ettevõtte Obuv Praha majandusjuhatajana. 1991–2003 tegeles ta ettevõtlusega.
1970. aastal astus Paroubek Tšehhoslovakkia Sotsialistlikku Parteisse, kus ta oli tegev mitmesugustes parteilistes ametites ja valiti 1982. aastal selle keskkomiteesse. Parteist astus Paroubek välja 1986. aastal ning oma sealset tegevust ta ametlikes elulookirjeldustes ei maini.
Daniel Negreanu
Daniel Negreanu [nɨˈɡrɑːnoʊ] (sündinud 26. juulil 1974) on rumeenia päritolu Kanada elukutseline pokkerimängija.
Jiří Paroubek
Sametrevolutsiooni-järgne karjäär
Novembris 1989 astus ta Tšehhi Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja on töötanud selles mitmetel ametikohtadel.
Daniel Negreanu
Ta on võitnud kuus WSOP käevõru ja kaks korda World Poker Touri. 2014 valiti ta pokkeri kuulsuste halli.
Ta on pokkerimängija auhinnarahana teeninud kokku maailma suurima auhinnaraha: 35 924 594 USA dollarit (18. jaanuari 2018 seisuga).
Jiří Paroubek
Sametrevolutsiooni-järgne karjäär
Novembris 1998 valiti ta Praha linnapea asetäitjaks rahanduspoliitika alal.
2000. aasta sügisel kandideeris ta edutult parlamendi ülemkotta.
Stanislav Grossi valitsuses oli Paroubek alates 4. augustist 2004 kohaliku arengu minister. Pärast valitsuse tagasiastumist pani ta kokku uue ja nimetati 25. aprillil 2005 peaministriks. Jiří Paroubeki valitsus oli võimul kuni 4. septembrini 2006.
Sotsiaaldemokraatliku partei erakorralisel valimiste-eelsel kongressil 13. aprillil 2006 valiti ta partei esimeheks. Sellel ametikohal oli ta kuni 7. juunini 2010.
Jiří Paroubek on kuulunud ka mitme ettevõtte nõukokku.
Perekond
17. novembril 2007 abiellus Paroubek slovakitarist tõlgi Petra Kováčovága.
Kriitika
thumb|Munarünnak Jiří Paroubeki vastu
Osa avalikkusest peab Paroubekit populistiks ja kritiseerib teda kommunistidega lähenemise eest. Samuti süüdistatakse teda selles, et politsei ajas teknomuusikafestivalist CzechTek osavõtjad vägivaldselt laiali tema poliitilisel tellimusel. Ajakirjanduses on leidnud mainimist tema tutvused allmaailma esindajatega.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimiste eelse kampaania ajal tõusid Paroubeki ja sotsiaaldemokraatliku partei vastu avalikud protestid, mille käigus loobiti mitmel pool partei esinemistel lavale mune. Rünnakud tipnesid 27. mail Prahas, kui kümned Paroubeki poliitika vastased külvasid partei esindajad üle sadade munadega. Sotsiaaldemokraatlik partei süüdistas rünnakutes Kodanike Demokraatlikku Parteid, see aga tõrjus süüdistusi ja nimetas juhtunut sotsiaaldemokraatide juhitud provokatsiooniks.
Biafra
pisi
Biafra vabariik oli Nigeeriast lahku löönud riik, mis eksisteeris 30. maist 1967 jaanuarini 1970. Elanikud olid peamiselt ibod, kes juhtisid lahkulöömist majanduslike, etniliste, kultuuriliste ja religioossete pingete tõttu, mida esines tihti Nigeeria rahvaste vahel.
Lahkulöömise suureks ajendiks oli ka Nigeeria kodusõda, mida tuntakse ka Biafra sõja nime all. Biafrat tunnustasid Gabon, Haiti, Elevandiluurannik, Tansaania ja Sambia. Riigid, mis ei tunnustanud küll Biafrat ametlikult, kuid andsid siiski mitut laadi abi ja toetust, olid Iisrael, Prantsusmaa, Hispaania, Portugal, Norra, Rodeesia, Lõuna-Aafrika Vabariik ja Vatikan. Biafra sai abi ka nii Euroopas kui ka Ameerikas tegutsevatelt sõltumatutelt kristlikelt organisatsioonidelt.
Pärast kahe ja poole aasta pikkust sõda, mille käigus hukkus üle kolme miljoni Biafra tsiviilisiku relvakokkupõrgetes ja nälja tõttu, mille põhjustas Nigeeria valitsuse täielik blokaad, olid Biafra võimud sunnitud alla andma, kasutades motot "pole võitjaid ega kaotajaid". Nigeeria sõjaväeline valitsus (FMG) võitis sõja ja Biafra liideti uuesti Nigeeriaga.
Lahkulöömine
1960. aastal iseseisvus Nigeeria Suurbritannia alt. Nagu paljude teiste uute Aafrika riikide puhul, ei ühtinud eurooplaste tõmmatud piirid kohalike rahvaste tegelike territooriumite piiridega. Näiteks Sudaani põhjaosa elanikud olid peamiselt moslemid, lõunaosas oli valitsev usk kristlus. Nigeeria peamine sissetulekuallika, nafta, puuralad olid ainult riigi lõunaosas.
Pärast iseseisvust jagunes Nigeeria rahvaste vahel järgmiselt – hausad ja fulbed elasid riigi põhjaosas, jorubad edelaosas, ibod ja ijavid kaguosas.
Jaanuaris aastal 1966 toimus sõjaväeline riigipööre, mille käigus tapeti 30 poliitilist liidrit, kelle seas olid ka peaminister Sir Abubakar Tafawa Balewa ja Põhja-Nigeeria peaminister Sir Ahmadu Bello. Riigipöördes süüdistati ibosid, sest president Nnamdi Azikiwe ja lõunaosa president, kes mõlemad olid ibo rahvusest, jäeti ellu. Riigipööret juhtinud Kaduna Nzeogu oli samuti igbo rahvusest.
Juulis 1966 toimus vastupööre, mille korraldasid riigi põhjaosade sõjaväelased ja ametnikud. Moslemitest ametnikud nimetasid Föderaalse militaarvalitsuse (FMG) juhiks kindral Yakubu Gowoni, kes oli pärit Nigeeria keskosast. Kaks järjestikust riigipööret süvendasid veelgi Nigeeria rahvaste vahelisi pingeid. Septembris 1966 tapeti põhjaosas umbes 30 000 ibot, vastutasuks tapeti põhjanigeerlasi Ida-Nigeeria linnades.
Biafra oli territooriumina eksisteerinud juba ammu enne Nigeeri vabariigi teket ja iseseisvumist. Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu tegi ettepaneku moodustada Nigeeria konföderatsioon, mis oleks erinevaid rahvaid lõdvemalt sidunud ning neile suurema iseseisvuse taganud.
Jaanuaris 1967 kohtusid piirkondade sõjalised juhid ja politseijuhis Aburi linnas, Ghanas; kohtumisel otsustati keskvõimu nõrgendada ning piirkondadele suuremat iseseisvust pakkuda. Põhjanigeerlased polnud leppega algul nõus, kuid kui Lääne-Nigeeria juht Obafemi Awolowo hoiatas, et juhul kui Ida-Nigeeria peaks lahku lööma, teevad nad sama, nõustusid ka Põhja-Nigeeria juhid leppega.
Sõda
FMG lasi 6. juulil 1967 käiku "politseilised meetmed", et taasliita Biafra Nigeeriaga. FMG jõupingutused läksid aga vähemalt algul vett vedama; biafralased alustasid vasturünnakut ning okupeerisid augustis 1967 mitu Nigeeria provintsi. Sama aasta oktoobriks oli FMG need maa-alad tagasi vallutanud. Septembris 1968 plaanis Nigeeria keskvalitsuse armee "viimast rünnakut". Algul suutsid Biafra sõdurid rünnaku peatada, kuid lõpuks õnnestus nigeerlastel biafralaste ägedast vastupanust hoolimata kaitseliinidest läbi murda.
Sõja ajal oli kogu Biafras puudus nii toidust kui ka ravimitest. Seda põhjustas peamiselt Nigeeria valitsuse otsus kehtestada Biafrale täielik blokaad.
Anthony Enahoro märkis: "on erinevaid viise sõdimiseks. Sa võid oma vaenlast allaandmiseni näljutada või tappa ta lahinguväljal". Obafemi Awolowo kommenteeris blokaadi järgmiselt: "Sõjas on kõik lubatud ning näljutamine on üks relvadest. Ma ei näe põhjust oma vaenlase toitmiseks, et ta tugevamini võitleks".
Mitmed heategevusorganisatsioonid korraldasid Biafrasse lende, toimetades kohalikele toitu ja ravimeid, hiljem andes võimaluse pagulastele riigist põgenemiseks. 30. juunil 1969 keelustas Nigeeria valitsus kõik Punase Risti lennud Biafrasse; kaks nädalat hiljem kitsendasid nad selle keelu vaid toidule, ravimeid lubati anda. Oktoobris 1969 pöördus Ojukwu ÜRO poole palvega aidata relvarahu sõlmida.
Föderaalne valitsus kutsus Biafrat üles alla andma. Detsembris suutis FMG Biafra tänu kolonel Olusegun Obasanjole (rahvasuus "must skorpion") ja hiljem Benjamin Adekunlele kaheks osaks lõigata. Ojukwu põgenes Elevandiluurannikule ja jättis Philip Effiongi valitsusjuhi kohustusi täitma. 12. jaanuaril palus Effiong relvarahu sõlmimist. Selleks ajaks oli sõja ja nälja käigus kokku hukkunud üle miljoni inimese. Biafra taasliideti Nigeeriaga 15. jaanuaril 1970.
Geograafia
Biafra pindala oli üle 77 310 km², maapiir oli Nigeeriaga põhjas ja läänes ning Kameruniga idas. Lõunas oli Guinea laht.
Riigi kirdeosas asusid Benue mäed, mis märkisid piiri Kameruniga. Kolm peamist jõge, mis voolavad Biafrast Guinea lahte, on Imo jõgi, Crossi jõgi ja Nigeri jõgi.
Tänapäeval on kunagise Biafra aladel Cross Riveri, Ebonyi, Enugu, Anambra, Imo, Bayelsa, Riversi, Abia, Delta ja Akwa Ibomi osariik.
Hümn
Biafra hümni viisina kasutati Jean Sibeliuse "Finlandiat".
Kihnu valla vapp
Vapp on kinnitatud 7. novembril 1995.
Vapi kirjeldus
Kihnu valla vapiks on hõbedane musta lainelise päisega kilp. Kilbi hõbedasel väljal on sinine kaheksaharuline täht, mille kaldharud on ristharudest lühemad. Mustal päisel on hõbedane lamav otsevaatav hüljes.
Põhjendus
Kilbi laineline jaotus tähistab merd. Sinine kaheksaharuline täht sümboliseerib ilmakaari ning sellega ka Kihnu kuulsaid meresõitjaid ning laevaehitajaid. Samuti märgib täht põhjamaiselt karge mere keskel asuvat Kihnu saart ennast. Vapiloom viitab hülgepüügile, kihnlaste traditsioonilisele tegevusalale.
Vapi kasutamise kord
Kihnu valla vappi kasutatakse:
Eesti Korporatsioonide Liit
Eesti Korporatsioonide Liit (lühend EKL!) on Eesti üliõpilaskorporatsioonide ühendorganisatsioon.
Liidu asutasid 28. märtsil 1915 korporatsioonid Vironia, Fraternitas Estica, Sakala, Ugala ja Rotalia. Hiljem liitusid Fraternitas Liviensis, Leola, Revelia, Tehnola ja Fraternitas Tartuensis. Liikmesorganisatsioonid presideerivad roteeruvalt vanuse järjekorras.
Organid: kõigi konventide eestseisuste kogu ja seenioride konvent (jooksvate küsimuste lahendamiseks (S!C!)). Liidu kohus (L!K!) arutab ja karistab korrarikkumisi. EKL! ühendab 1930. aastast saadik ka korporatsioonide vilistlaskondi.
EKL!-i kuuluvate korporatsioonide liikmed on kohustatud andma üksteisele autasu ehk satisfaktsiooni. Sinatatakse kõigi teiste EKL!-i kuuluvate korporatsioonide liikmeid.
Tativetikas
Tativetikas (Gonyostomum semen (Ehrg.) Diesing) on heterokontide ehk stramenopiilide hõimkonda rafidiofüütide klassi arvatud vetikas. Varem on teda käsitletud silmviburvetiktaimede (Euglenophyta) hõimkonnas ning algloomade hõimkonnas viburloomade klassis.
Tativetika raku mõõtmed on kuni 120•40•30 µm.
Lina Tōin
Lina Toin (jaapani keeles 里奈桐荫, Tōin Rina) on anime- ja mangasarja "Mermaid Melody" peategelane. Ta on Põhja-Atlandi merineitsiprintsess ja rohelise pärli hoidja.
Algul tundus Lina külm ja teistest eemalehoidev, hiljem õppis ta teisi usaldama. Ta on kolmas sellesse anime- ja mangasarja ilmuv peategelane.
Lina hääleks on rohelise pärli hääl. Tal on kaks laulu: "Star Jewel" ("Tähekalliskivi") ja "Piece of Love" ("Tükike armastust").
Animes
Lina ilmus esimest korda sarja kolmandas osas, kus ta oli uus õpilane. Lina tundus väga ilus, kuid temaga oli väga raske rääkida. Kui ta kooli ilmus, arvasid kõik, et ta on modell, sest ta oli väga ilus ja kandis poiste koolivormi. Tal oli ka salajasi fänne, kes tahtsid olla nagu tema. Lina on Põhja-Atlandi printsess. Ta otsustas põgeneda koos Noeliga, kuid Noel ohverdas end, et Linat päästa, ja sattus Gaito vangiks. See oli Lina jaoks väga raske ja ta soovis kättemaksu.
Sarja edenedes muutus Lina häbelikuks isikuks ja sai Luchia ja Hanoniga headeks sõpradeks. Lina on väga ilus ja elegantne võrreldes Luchia ja Hanoniga. Lina on iseseisev isik. Ta elab väikeses majas selle asemel, et elada koos Luchia ja Hanoniga Pearl Piari hotellis.
Kuigi Luchia ja Hanon leiavad kiiresti oma armastuse, on Lina endiselt rahulik ja hoiab armastusest eemale. Ta usub, et see toob rohkem kannatusi ja õnnetusi.
Mangas
Mangas käitub Lina samamoodi nagu animeski. Kuid ta tantsis ka pühamus, mis oli seotud merineitsitega.
Lina hoolib väga Luchiast ja Hanonist. Ta on alati nõus aitama teisi. Ta armastab väga raamatut lugeda. Tema lemmikõppeaine on matemaatika. Lemmikvärv on roheline ja lemmiklill Liilia. Kõige rohkem meeldivad talle taimetoidud.
Lina muundumine
Merineitsina suudab Lina end muuta inimeseks, et viibida Maal. Kui teda ründab veedeemon, muutub ta iidoli vormi häälega Rohelise Pärli Hääl ja kasutab oma häält, et koletis võita.
Drybini rajoon
Drybini rajoon on 2. järgu haldusüksus Valgevenes Mahiloŭ oblastis. Rajooni pindala on 767 km². 2015. aasta seisuga elas seal 10 480 inimest.
Rajoon moodustati 17. juulil 1924. aastal, ent aastal 1931 see likvideeriti. Rajoon loodi taas 29. detsembril 1989, mil piirkonda asus Tšornobõli katastroofi tõttu massiliselt elama Krasnapołle rajoonist lahkuma sunnitud inimesi. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Černieŭka, Karoŭčyna, Michiejeŭka, Piervamajski ja Rasna külanõukogu.
Kanada kobras
Kanada kobras (Castor canadensis) on näriliste seltsi kopra perekonda kuuluv loom.
Drybini rajoon
Rajoonikeskuseks on Drybin. Teisi asulaid: Rasna
Kanada kobras
Sellesse perekonda kuulub peale kanada kopra veel teine liik, euroopa kobras. Nad on välimuselt ja eluviisilt väga sarnased.
Kanada koprad on väiksemad, väiksema ja ümarama peaga, lühema ja laiema koonuga, paksema, pikema ja tumedama aluskarvaga, laiema ja ovaalsema sabaga ning pikemate sääreluudega, mis võimaldab kanada kopral tagajalgadel paremini liikuda kui euroopa kopral. Ninaava on kanada kopral ruudukujuline, euroopa kopral kolmnurkne. Anaalnäärmed on kanada kopral väiksemad, paksema seinaga ja mahutavad vähem nõret.
Drybini rajoon
Rajooni suurimad jõed on Pronja ja selle lisajõed Vierbaŭka, Basja ning Rasta. Rajooni territoorium asub keskmiselt 190-170 meetri kõrgusel. Rajooni põhjaosa jääb Smolenski-Moskva kõrgustikule. Kõrgeim koht (226 meetrit) jääb Jeśkaŭka külasse Michiejeŭka külanõukogus, madalaim koht asub Pronja orus (147 meetrit).
Kanada kobras
Mingil määral erineb ka kobraste jaotus värvi järgi. Kanada kobrastest on 50% helepruunid, 25% punakaspruunid, 19% tumepruunid ja 6% mustad, euroopa kobrastest on 66% helepruunid, 20% punakaspruunid, 8% tumepruunid ja 4% mustad.
Drybini rajoon
2009. aasta seisuga olid elanikest 92,83% valgevenelased, 5,68% venelased ja 1,49% oli teistest rahvustest. 72,77% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,73% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 42,79% elanikke, vene keelt aga 56,96%.
Kanada kobras
Levik ja eluviis
Kanada kobras on levinud Põhja-Ameerika metsavööndis. Tema levila vähenes kunagi küttimise tõttu tunduvalt, kuid on tänapäevaks pärast kaitseabinõude rakendamist ja reaklimatiseerimist peaaegu taastunud. Sellepärast kuulub kanada kobras soodsas seisundis liikide hulka.
Ta suudab elada isegi tiheda inimasustusega aladel. Väikest kopra asurkonda peetakse inimasustatud aladel isegi soovitatavaks.
Vangipõlves on kanada kopra eluiga ulatunud 19 aastani.
Kanada kobras saab vee all olla kuni veerand tundi järjest.
USA Montana osariigis teatakse 700 meetri pikkust kopratammi, mille kuhilpesa kõrgus ulatub iga-aastase juurdeehituse tõttu 13 meetrini.
Euroopas on Kanada kobras introdutseeritud ainult Soome. Ta on levinud Soome kagu- ja idaosas. Soomest on kanada kobras levimas Rootsi.
Euroopa ja kanada kobras ei anna omavahel järglasi. Euroopa kopral on 48 kromosoomi ja kanada kopral 40. Venemaal on tehtud rohkem kui 27 katset neid kaht liiki hübridiseerida, kasutades isast kanada ja emast euroopa kobrast. Tulemuseks oli üks surnult sündinud järglane.
Kobras sümbolina
Ta on Kanada rahvusloom. Tema kujutis on Kanada 5-sendisel mündil. Mõnes Kanada piirkonnas peetakse teda siiski kahjuriks. Kanada kobras on ka USA Oregoni osariigiloom. Ta on paljude insenere ettevalmistavate õppeasutuste, sealhulgas California Tehnoloogiainstituudi ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi embleemiks.
Arnold Viiding
Arnold Viiding (19. märts 1911 Valga – 20. oktoober 2006 Sydney) oli eesti sportlane (kergejõustiklane, korv- ja võrkpallur) ning politseiametnik.
Hariduskäik
Ta lõpetas 1930. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi, 1932. aastal Politseikooli Tallinnas ning õppis aastatel 1933–1940 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1940. aastal.
Sportlasena
Ta saavutas 1936. aasta suveolümpiamängudel Berliinis kuulitõukes kaheksanda koha (15.23).
1933. aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel võitis ta kuulitõukes ja kettaheites hõbemedali ning 1935. aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel võitis ta kuulitõukes kuld- ja kettaheites pronksmedali.
Töökäik
Ta töötas politseinikuna Tallinnas.
Pärast Eesti okupeerimist 1941. aastal Saksa vägede poolt ja saksa okupatsioonivõimude kontrolli all loodud politsei moodustamist Eestis töötas Arnold Viiding Eesti Julgeolekupolitsei politseikooli juhina. 1943-44 oli Eesti Julgeolekupolitsei 3. osakonna juhataja. Oktoobrist 1943 veebruarini 1944 oli Eesti Julgeolekupolitsei juhataja kohusetäitja.
1944. aastal siirdus Viiding Saksamaale. Sealt suundus ta 1949. aastal Austraaliasse, kus asutas koos teiste eestlastega plasttoodete firma Arnold's Plastics.
Liikmesus
1936. aastal liitus ta korporatsiooniga Fraternitas Estica ja hiljem oli selle korporatsiooni Austraalia koondise asutajaid.
Luure Keskagentuur
Luure Keskagentuur (lühend LKA, inglise keeles Central Intelligence Agency, CIA [sii-ai-'ei]) on Ameerika Ühendriikide luureagentuur. LKA loodi 18. septembril 1947 valitsuse luureasutuste töö haldamiseks.
Erinevalt Föderaalsest Juurdlusbüroost, mis tegutseb põhiliselt siseriiklikult, on Luure keskagentuuri tegevus suunatud välismaale. Seetõttu erinevalt FJB-st ei ole LKA-l täidesaatvat võimu.
Luure Keskagentuuri peakorter asub Virginias Washingtoni linna lähedal Langleys. Seda nimetatakse George Bushi luurekeskuseks, sest George H. W. Bush on ainus LKA peadirektor, kes on saanud USA presidendiks.
2013. aasta seisuga oli LKA-l 21 575 töötajat ja tema eelarve oli 15 miljardit dollarit.
Juhid
Kuni 21. aprillini 2005 oli peadirektori ametlikuks ametinimetuseks Keskluure peadirektor (Director of Central Intelligence; DCI).
Tocantins
Tocantins on jõgi Lõuna-Ameerikas. Saab alguse Brasiilia Goiási osariigis, umbes 100 km Brasíliast läänes. Ülemjooksul voolab läbi Serra da Mesa järve. Suubub Atlandi ookeani. Suurim lisajõgi on Araguaia.
Jõe järgi on nime saanud Tocantinsi osariik.
Pikkus 2640 km.
Tangerine Dream
right|300px|thumb|Tangerine Dream juulis 2007 kontserdil Saksamaal Tangerine Dream on 1967. aastal Berliinis asutatud saksa elektroonilise muusika ansambel. Ansambli juhtfiguuriks oli kitarrist Edgar Froese. Asutajaliikmete hulka kuulusid veel Volker Hombach (viiul), Lanse Hapshash (löökpillid), Charlie Prince (laul) ja Kurt Herkenberg (basskitarr).
Tõhela
Tõhela on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Ookeaniplaneet
pisi|Kunstniku kujutis ookeaniplaneedist Ookeaniplaneet ehk veemaailm on hüpoteetiline eksoplaneedi tüüp, mille pind on tervenisti kaetud veega. Teadaolevatest planeetidest on kõige tõenäolisemalt veemaailm Päikesesüsteemi-väline planeet Gliese 1214 b.
Tõhela
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda.
Külas tegutses aastatel 1921–2000 6-klassiline algkool.
Ookeaniplaneet
Teke
2003. aastal pakkusid astrofüüsikud Marc Kucher ning Alan Léger välja teooria, kuidas ookeaniplaneedid sünnivad. See on järgmine: planetaarsed taevakehad, mis tekivad tähesüsteemi äärealadel, koosnevad algfaasis massi järgi suures plaanis pooleldi veejääst ning pooleldi kivist. Päikesesüsteemi tekke simulatsioonid on näidanud, et üldiselt planeedid liiguvad tekkimise käigus Päikesele lähemale või sellest kaugemale. Seega on võimalik, et jäine planeet liigub orbiidile, kus jää sulab vedelasse olekusse ning planeet muutub ookeaniplaneediks.
Struktuur
Kui planeet on tähele piisavalt lähedal, võib sealne vesi ületada keemistemperatuuri ning muutuda ülekriitiliseks fluidumiks. Isegi jahedamatel ookeaniplaneetidel võib atmosfäär olla tunduvat tihedam kui Maal ning koosneda suures osas veeaurust. See põhjustaks planeedil tugevat kasvuhooneefekti.
Väiksematel ookeaniplaneetidel oleks hõredam atmosfäär ning nõrgem gravitatsioon kui suurtel. Seetõttu auruks vesi seal tunduvalt kergemini kui suuremates veemaailmades.
Väiksematel planeetidel võiksid nõrgema gravitatsiooni tõttu teoreetiliselt esineda kõrgemad lained kui suurematel.
Kultuuriline mõju
Ookeaniplaneedid on tegevuskohtadeks mitmetes fantaasiateostes, nende hulgas on:
Ranniku
Ranniku on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda.
Külas asub Kastna õigeusu kirik.
pisi|left|[[Kastna kirik.]]
Apoptoos
Apoptoos (kreeka keeles apoptosis '(lehtede) äralangemine') ehk programmeeritud rakusurm (ka loomulik rakusurm või ettemääratud rakusurm) on normaalse füsioloogiaga hulkraksete organismide rakkudes valdavalt rakkudesisene reguleeritud kompleksne süsteem, mille tööd reguleerivad nii geenid, retseptorid, transkriptsioonifaktorid kui ka rajad. Apoptoosi käivitudes DNA fragmenteerub, väheneb raku maht ja kaovad mitokondriaalsed funktsioonid. Toimub väiksemate rakumembraaniga kaetud osiste komplekteerimine, mis kohe fagotsütoosi käigus lagundatakse. Nii saab organism töödelda ja taaskasutada nii aegunud, vigaseid, muteerunud, liigsed või ebanormaalseid rakke, selleks et areneda, kasvada, paljuneda jms. Apoptoosi protsess võimaldab organismil kontrollida keha rakkude koguarvu. Apoptoos on omane enamikule hulkraksetele organismidele.
Tavalise täiskasvanud inimese organismis sureb apoptoosi tõttu ööpäevas 50 kuni 70 miljardit rakku. Et inimese kehas arvatakse olevat umbes 100 triljonit rakku, siis on see vaid umbes 0,06%. Uusi rakke sünnib mitoosi käigus umbes sama palju juurde.
Apoptoosil on oluline roll näiteks embrüo arengus, kus selle protsessi abil eemaldatakse varasemate evolutsiooniastmete tunnused, mis lootel arengu käigus tekivad. Samuti kujunevad tänu liigsete rakkude apoptootilisele surmale loote arengus sõrmede ja varvaste vahed.
Apoptoosi mittetoimumise korral võib organism areneda väärarengute, stigmade (näiteks sündaktüülia) või atavismidega (näiteks kolmas rinnanibu).
Rakus, mis sureb vastavalt apoptoosi mehhanismile, toimuvad kindlad biokeemilised ja morfoloogilised muutused, mille tulemusena laguneb rakk väikesteks osadeks, vesiikuliteks, mis on ümbritsetud rakumembraaniga. Raku tsütoplasma komponendid ei satu rakkudevahelisse ruumi, vaid makrofaagid lagundavad need. Apoptoositsükkel toimub väga kiiresti, 30-60 minuti jooksul. Apoptoos erineb teist tüüpi rakkude surmast nekroosist.
Apoptoosi rajad, valk p53, apoptosoom jt molekulid
Apoptoosi üks käivitajatest on valk p53, mis kontrollib raku DNA seisukorda. Kui selle valgu funktsioon on kahjustatud, siis loomulik apoptoos käivituda ei saa ja võib tekkida rakkude kontrollimatu paljunemine – hea- ja pahaloomulised kasvajad. Peale rakusisese surma ahelreaktsiooni on olemas ka väline apoptoosirada, mille käivitavad T-rakud, mis omakorda käivitavad rakusisesed rajad. Teisisõnu rakk võib siirduda apoptoosile üksnes sisemiste radade kaudu või välimiste radade kaasabiga. Rada tähendab vastavate molekulide reaktsioone, mis ahelreaktsioonina viivad raku programmeeritud surmani. Üks tähtis rakusisene molekul, mis rakku surmateel, varajases apoptoosi faasis edasi aitab on mitokondrites sisemembraanis paiknev valk tsütokroom-c. Tavaliselt on selle molekuli funktsioon elektronide transportahelas elektronide edasi- ja ülekandmine. Kui apoptoos vallandub, moodustuvad mitokondri välismembraani valkudest Bax ja Bak kanalid, mille kaudu tsütokroom-c väljub mitokondrist raku tsütoplasmasse, mis viib nõndanimetatud apoptosoomi ja kaspaaside molekulide aktiveerimiseni. Kaspaasid viivad rakusurma lõpuni. Apoptoosi rada on keerulisem, detailiderohke, paljude molekulide koostöö. Vaid üldjoontes kulgeb rada ülalpool kirjeldatud viisil.
Apoptoosi uurimine
2002. aastal said Sydney Brenner, Robert Horvitz, John E. Sulston Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna varbussi (Caenorhabditis elegans) rakkude arenguliinide koostamise eest, mille käigus täpsustati ka programmeeritud rakusurma toimemehhanismi.
Samblike loend
Selles nimekirjas on samblikuliigid ja teised -taksonid. Muud lihhenoloogia mõisted on loetletud loendites Botaanika mõisteid ja Bioloogia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on samuti loetletud loendis Bioloogia mõisteid. Eesti samblikest vaata Eesti samblikud.
Suubla
Suubla (maaparanduslikus kontekstis eesvool) on veekogu (järv, jõgi, meri jne) või muu koht (nt kurisu, puurauk), kuhu juhitakse heitvesi või kuivendusvesi. Vanemas eesti keeles on kasutatud ka termineid eelvool ja eesvool.
Termini ajaloost
Eesti keeles on aegade jooksul suubla asemel kasutatud arvukalt sünonüüme, mis nüüdseks on käibelt kadunud (nt veevastuvõtja), või olid nad selgelt desorienteerivad (suubeveekogu).
Puhverdusvõime
Puhverdusvõime on keemias (puhver)lahuse võime mingi(te) välisteguri(te) tingimuses säilitada esialgne reaktsioon (olgu see siis aluseline, happeline või neutraalne).
Kitsamas tähenduses on puhverdusvõime mulla (vere, lümfi) omadus vastu panna reaktsiooni järsule muutumisele happe või aluse lisamise korral.
Viited
Buffer solution
(528219) 2008 KV42
2008 KV42 on 2008. aastal Kuiperi vööst avastatud jäine taevakeha, mis liigub enamiku Päikesesüsteemi kehadega võrreldes vastassuunas.
Color of Change
Color of Change on Ameerika Ühendriikide mustanahaliste veebipõhine organisatsioon, mis võitleb Ameerika mustanahaliste huvide ja õiguste kaitse eest.
Organisatsiooni asutasid James Rucker ja Van Jones 2005. aastal pärast seda, kui orkaan Katrina tabas USA kagurannikut.
Falkenau
Falkenau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Flöha linnas.
1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 14. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 29. märtsil 1969 Madridis Hispaanias. Võitu jagasid Hispaania, Holland, Prantsusmaa ja Suurbritannia, kuna 1969. aastal peeti viiki võimatuks, ning selle kohta ei olnud veel reeglit.
Tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|Osalenud riigid}} {{legend|#ffc20e|Varem (kuid mitte 1969. aastal) osalenud riigid}}
Harilik vesineitsik
Harilik vesineitsik (Calopteryx virgo ehk Agrion virgo) on vesineitsiklaste sugukonda vesineitsiku perekonda kuuluv kiil.
Isased vesineitsikud on ereda metalliläikelise sinakasrohelise keha ja süsimustade tiibadega. Tiivaservad on pruunikasmustad. Noortel isenditel on sageli palju kahvatumad, pruunid tiivad. Silmad on sinakasrohelised.
Harilik vesineitsik elab Euroopas, Lõuna-Siberis ja Kaug-Idas, samuti Mongoolias, Kirde-Hiinas, Koreas ja Jaapanis rikkaliku taimestikuga vooluveekogu kaldal. Levila põhjapiir langeb kokku juuli 13 °C isotermiga. Seetõttu ulatub nende levila Pürenee poolsaarelt ja Baleaaridelt kuni Põhja-Jäämereni. Mägedes kohtab neid kuni 1000 m kõrgusel, aga soojema kliimaga paikades, näiteks Alpides, võivad nad tõusta kuni 1200 m kõrgusele.
pisi|left|upright|Calopteryx virgo meridionalis
Emastel on metalliläikeline roheline keha. Nende tiivad on varajases valmikujärgus värvitud, hiljem pruunikad ja vikerkaareläikelised, valge tiivatäpiga, mis asub tiiva tipus. Tagakeha ots on pronksikarva.
Mõlemast soost vesineitsikud on ühesuurused. Nende keha on kuni 5 cm pikk, tiibade siruulatus on 7 cm. Nad lendavad aeglaselt ja peatuvad sageli taimedel või muudel objektidel. Nende lendamist saab näha aprillist oktoobrini. Valmik elab kõigest 40–50 päeva ja seejärel sureb.
Isaseid kohtab sageli veekogust üsna kaugel. Emased tulevad veekogu äärde üldse ainult munemiseks.
Emane muneb kuni 300 muna ja paigutab need veetaimedele või veekogu lähedal olevatele taimedele, sageli tulikalistele. Kahe nädala pärast kooruvad vastsed. Need on pulgakujulised ja pikkade jalgadega, 4 mm pikad ja kaaluvad 4 mg. Oma kaks esimest eluaastat arenevad nad veealustel objektidel, eriti taimedel ja nende jäänustel. Hingamiseks on neil keha lõpul sulekujulised lõpused. Nad talvituvad tavaliselt mudas. pisi
Levik Eestis
Harilik vesineitsik on Eestis tavaline liik jõgede ääres. Sarnane, sama perekonna teine Eestis esinev liik vööt-vesineitsik (Calopteryx splendens) on Eestis vähem arvukas.
Järeldus (traditsiooniline loogika)
Järeldus (järeldamine) on arutlus, mille käigus ühest või mitmest otsustusest, mida nimetatakse järelduse eeldusteks, saadakse loogika vahenditega uus otsustus (järeldis kitsamas mõttes ehk tuletis).
Värati
Värati on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda.
Luigerahu
pisi|300px|Luigerahu asukoht Laidelahe sihtkaitsevööndis Luigerahu on 0,18 hektari suurune rahu Väinameres Ahelaiust idas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidelahe sihtkaitsevööndisse.
Carl Leonhard Reinhold
pisi Carl (Karl) Leonhard Reinhold (26. oktoober 1757 (varem on sünniaastana nimetatud ka 1758, mis on ekslik) Viin – 10. aprill 1823 Kiel) oli filosoof ning kirjamehena tähtsaim Austriast pärit saksa valgustuse esindaja. Ta oli tuntud Kanti filosoofia propageerijana.
Luigerahu
Loodus
Alla ühe meetri kõrgust saarekest katab suur hulk rändrahne ja väiksemaid kive. Selle tõttu, et need madalas vees suhteliselt hajusalt asetsevad, ei ole Luigerahu piire võimalik väga täpselt määrata. Saare rannajoone pikkus on 197 meetrit.
Carl Leonhard Reinhold
Elulugu
Novembris 1783 põgenes Reinhold ordutõotustest vabanemata Viini Püha Miikaeli kloostrist Leipzigisse. Seejärel sõitis ta 1784 jesuiitide kartuses Weimarisse. Seal läks ta 1874 Johann Gottfried Herderi ärgitusel ja juhatusel üle luterlusse. Mais 1784 tutvus ta Christoph Martin Wielandiga ning temast sai Wielandi kirjandusajakirja Der Teutsche Merkur kaastööline ning lõpuks toimetaja. Wielandi jaoks kirjutas ta alates 1786. aastast "Kirju Kanti filosoofia kohta" ("Briefe über die Kantische Philosophie"), mis 1790 ilmusid ka raamatuna ning aitasid kantiaanluse populariseerimisele oluliselt kaasa. Aastal 1785 abiellus ta Wielandi tütre Sophie Katharine Susannega ning sai Saksimaa õuenõunikuks Weimaris. Juba 1783 oli ta saanud illuminaadiks nimega Decius ning 1787 sai ta illuminaatide ordu "prefektiks" Jenas. Samuti sai ta vabamüürlaseks, kellena ta oli aktiivne elu lõpuni.
Aastal 1787 sai Reinhold oma töö "Briefe über die Kantische Philosophie" alusel Jena ülikoolis filosoofia erakorralise professuuri vastasutatud kriitilise filosoofia õppetoolil, 1791 sai ta seal professor ordinarius supernumerarius 'eks ning suurelt jaolt tema Kanti-huvi tõttu sai Jena nende aastate saksa filosoofia keskuseks. Reinhold oli Jenas Novalise, Franz Paul von Herberti, Johann Benjamin Erhardi, Friedrich Karl Forberg ja Friedrich Immanuel Niethammeri mõjukas õpetaja. Aastal 1793 sai ta kutse minna Kieli ülikoolis korraliseks professoriks, mille ta 1794 vastu võttis.
Aastal 1808 sai Reinhold Baieri Teaduste Akadeemia liikmeks ning 1809 Weimari looži "Amalia" liikmeks. Aastal 1815 sai ta "Danebrogi rüütlite" liikmeks. Aastal 1816 nimetati ta Taani kuninglikuks riiginõunikuks. Aastast 1820 kuni surmani oli ta looži "Luise zur gekrönten Freundschaft" meister Kielis. Sel ajal osales ta aktiivselt nii Johann Christoph Bode "Saksa vabamüürlaste liidus" kui ka Friedrich Ludwig Schröderi loožireformis ("Schrödersche Lehrart"), mille uuendusi seniajani praktiseeritakse paljudes Saksamaa ja teiste maade vabamüürlaste loožides. Pärast Bode surma jätkas ta tööd "Nõustujate moraalse liidu" nime all.
Filosoofia
Reinholdi peetakse Immanuel Kanti kriitilise transtsendentaalfilosoofia teerajajaks saksa keeleruumis. Tema "Briefe über die Kantische Philosophie", mille Kant ise autoriseeris oma filosoofia mõõduandva tõlgendusena, levis kiiresti väljapoole eriteadlaste kitsast ringi ning aitas kaasa Kanti õpetuse saamisele valdavaks.
Ta püüdis arendada kriitilise filosoofia "elementaarfilosoofiaks", milles mõistus ja meelelisus tuletatakse ettekujutusvõimest, ühtsest enesestmõistetavast algprintsiibist (teadvuseprintsiibist). Oma sellekohaste kesksete töödega "Versuch einer neuen Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögen" (1789), "Beyträge zur Berichtigung bisheriger Missverständnisse der Philosophen, Erster Band" (1790) ja "Ueber das Fundament des philosophischen Wissens" (1791) andis ta olulise panuse saksa idealismi filosoofia arengusse. Oma filosoofilises peateoses "Versuch einer neuen Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögens" (Inimliku ettekujutusvõime uue teooria katse) esitas ta oma "elementaarteooria" ning esitas Kanti õpetuse ühtse süsteemi järgi. See oli kaasaegsete meelest Kanti mõtete mõõduandev kokkuvõte.
Pärast intensiivset tegelemist Johann Gottlieb Fichte teadusõpetusega võttis Reinhold omaks Fichte positsiooni ning esindas seda oma auhinnatud uurimuses "Über den gegenwärtigen Zustand der Metaphysik und der transzendentalen Philosophie überhaupt" ("Metafüüsika ja transtsendentaalfilosoofia üldse praegusest seisundist"; 1796).
Elav suhtlemine Friedrich Heinrich Jacobiga tõi kaasa Leonhardi kaugenemise Fichte transtsendentaalsest subjektivismist. Juba 1796 jõudis Leonhard Fichte teadusõpetuse ja Jacobi uskumisõpetuse vahelisele eklektilisele positsioonile.
Seejärel pöördus ta Johann Friedrich Herbarti poole. Oma hilisfilosoofias pöördus ta – eriti kirjutistes "Rüge einer merkwürdigen Sprachverwirrung unter den Weltweisen" (1809) ja "Grundlegung einer Synonymik für den allgemeinen Sprachgebrauch in den philosophischen Wissenschaften" (1812) keelekriitikal põhineva filosoofia poole, millega teda võib pidada filosoofia keelelise pöörde eelkäijaks. See oli tema "viies filosoofia".
Tähtsus filosoofia ajaloos
Tema "Briefe über die Kantische Philosophie" (Kirjad Kanti filosoofiast") lõi olulised eeldused Kanti kriitilise transtsendentaalfilosoofia omandamiseks saksa keeleruumis ning andis tõuke Friedrich Schilleri ja Arthur Schopenhaueri Kanti-tõlgendusele.
Reinholdi "elementaarfilosoofiast" sai alguse Kanti filosoofia ümberkujundamine, mis viis Fichte, Schellingi ja Hegeli süsteemideni välja. Fichte püüdis ühtse printsiibi otsingul Reinholdist kaugemale minna.
Bardili mõjutusel töötas Leonhard välja spekulatiivse loogika idee ning nägi ülesannet mõista ja esitada filosoofia ajalugu selle sisemises järjepidevuses.
Paul Kerese tänav
Paul Kerese tänav on mitme tänava nimi:
Kumari laevatee
Kumari laevatee on väikelaevadele mõeldud laevatee Väinameres.
Laevatee algab Vormsi ja Hiiumaa vahelt ning lõpeb Papilaiust idas (Muhu ja mandri vahel).
2007. aastal kirjeldati laevateed järgnevalt.
2009. aasta merekaartidel ei ole aga näidatud laevateed läbi Matsalu rahvuspargi veeala.
Bali (täpsustus)
Sõnal "Bali" on mitu tähendust:
Narva lahing (1918)
Narva lahing toimus 28. novembril 1918 Narva linna juures sellest lahkuvate Saksa väeüksuste, 4. jalaväepolgu ja Nõukogude Venemaa Punaarmee, sealhulgas selle koosseisus olnud Eesti kütivägede vahel, millega algas Eesti Vabadussõda.
Lahingu käigus vallutas Punaarmee Narva ja Jaanilinna. Lahingule eelnes 22. novembril 1918 toiminud katse linn vallutada, mis linnas olevate Saksa vägede poolt tagasi löödi.
Tõlli (Pärnu)
pisi|[[Tõrvanõmme mänd 2015. aastal.]] Tõlli on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Puskaru
Puskaru on Põlvamaal Põlva valla lääneosas asuv küla.
Puskaru külgneb põhjas Põlva valla Kiuma külaga, idas Kähri külaga, lõunas Kanepi valla Sõreste külaga ja läänes Varbuse külaga. Küla läänepiir kulgeb mööda Ahja jõge.
Frankenstein
"Frankenstein ehk Moodne Prometheus" (originaalpealkirjaga "Frankenstein; or, The Modern Prometheus") on Mary Shelley 1818. aastal kirjutatud romaan.
Puskaru
Seda kohanime esmamainiti 1617 kujul Pusskaro. Siis oli see tühi hajatalu. Puskaru kuulus Piigandi mõisa alla.
Lumeredel
pisi|Lumeredelid [[Tšehhi Sileesia|Tšehhis]] pisi|Joonis lumeredeli tööpõhimõttest pisi|Saksakeelne juhend nööridest ja lattidest lumeredeli tegemiseks Lumeredel (ing k snow fence, soome k lumiaita) ehk lumevärav on passiivne lumekaitsevahend. Need paigutati näiteks põldudele maantee veerde, et lumi põllult teele ei tuiskaks. Sama tehti raudteede ääres. Taludes ehitati neid ka õuede ümber. Maantee ääres täidavad sarnast rolli hekid.
Frankenstein
Romaani nimitegelane on arst Victor Frankenstein, kes valmistab koletise.
Lumeredel
Tööpõhimõte
Lumeredel toimib tuuletakistusena, mis tekitab õhuvoolus turbulentsi, pidurdab ajutiselt tuule ja koos sellega kanduva lume hoogu: lumi langeb seetõttu maha enne teeni või hoovini jõudmist.
Puskaru
Puskaru nimi tuleb sõnadest "pusk" ja "aru", mis tänapäeval tähendab kuiva rohumaad, aga veel Wiedemanni ajal lihtsalt viljakat kuiva maad. Seda järelosa esineb eriti Põlva ja Kanepi vahelistes kohanimedes sageli.
Lumeredel
Tööpõhimõte
Mida kõrgem on lumeredel, seda rohkem see lund püüab – siinjuures on oluline just lumeredeli kõrgus ümbritsevast lumevaibast, mistõttu tuli neid talve jooksul vahepeal kõrgemale tõstmas käia. Samuti on oluline lumeredeli alumine serv, mis peab pinnast olema 10–15% kõrgemal, et lumi ei langeks otse lumeredeli alla ning ei vähendaks selle tõhusust.
Frankenstein
Eesti keeles on "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" ilmunud korduvalt Boris Kaburi tõlkes (värsid, kommentaarid ja järelsõna Astrid Reinla, esmatrükk sarjas Mirabilia 1984, kordustrükid 2002, 2007, 2018) ning Malvina G. Vogeli mugandusena Jana Linnarti tõlkes (1999),