cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Pääsuke
Filmikunst
1912. aastal ehitas Johannes Pääsuke oma fotoaparaadist algelise filmikaamera ja 1912.–1914. aastani tegi ta 30 lühifilmi Eestimaa kohtadest ja sündmustest, jäädvustades peamiselt maarahva toimetusi ja kohalikke vaatamisväärsusi, kuid ka spordivõistlusi, tähtpäevi ja kultuurielu. Peale selle tegi ta etnograafiafilme Eesti Rahva Muuseumi jaoks, enamik neist üles võetud väljasõitudel. Filmid linastusid Tartu, Tallinna, Narva, Pärnu ja Võru kinodes. Kokku tegi Pääsuke ligi 40 filmi, millest 10 on hoiul Eesti Filmiarhiivis. Osa tööd on aga hävinud.
Pääsukese esimene dokumentaalfilm oli "Utotškini lendamine (Tartu kohal)" (1912), mis kajastas piloot Sergei Utotškini lendu Krasnojarski polgu kasarmute õuelt Tartu linna kohale. "Utotškini lendamises" keskendus Pääsuke Utotškini lennule Tallinna lähistel lennukiga Farman.
Revolutsiooniline hetk saabus aastal 1914, mil Pääsuke filmis, lavastas ja produtseeris esimese Eesti mängufilmi "Karujaht Pärnumaal". See poliitilise alatooniga satiirilist allegooriat sisaldav film rääkis Pärnu Postimehe toimetaja Jaan Karu ja baltisakslasest linnapea Oskar Brackmanni tülist. Filmis kajastus eestlaste ja baltisakslaste vaheline võimuvõitlus. Süžee keerleb karujahi ümber. Jõukas vanahärra Frackmann loeb hommikul ajalehest, et Pärnu metsades elav karu hoiab baltisaksa elanikke hirmul. Pannakse kokku jahisalk ja minnakse karu otsima. Metsloom leitakse, kuid temast ei saada kuidagi jagu. Filmi kulminatsiooniks on hetk, mil karu vajub Frackmannile peale ja too jääb looma alla kinni. Samal ajal taanduvad löödud sakslased sündmuskohalt. Enne lõputiitreid esitatakse vaatajale info teksti näol, mis oli Eesti esimese filmi puhul väga julge kunstiline katsetus. Film oli Eestis väga edukas.
Johannes Pääsuke tegi koostööd filmikompaniidega Pathe, Gaumont ja Eclair ning asutas filmistuudio Esimene Eesti kinopiltide tehas Estonia.
Tema dokumentaalfilmide iseloomustavaks märksõnaks on loomingulisus ja tugev kunstiline alatoon.
2012. aastal andis Eesti Filmiarhiiv Eesti filmi 100 aasta juubeli puhul välja Pääsukese loomingule pühendatud kogumikplaadi "Esimene ... Pääsuke", millel on digitaalselt taastatud filmid "Tartu linn ja ümbrus", "Ajaloolisi mälestusi Eestimaa minevikust", "Retk läbi Setumaa", "Vaatepilte Võrumaalt", "Suur lumetuisk Baltimail Jõulukuul", "Valgelillepäev Tartus", "Estonia rahvateater ja kontserdimaja Tallinnas", "Tartu Vabatahtlike Tuletõrjujate Seltsi 50. a juubeli pidu" ja "Karujaht Pärnumaal".
Haanja valla lipp
thumb|Haanja valla lipp Haanja valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Haanja valla lipp.
Lipp kinnitati 29. detsembril 1997.
Lipu kirjeldus
Valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinise kanga alumises osas on kaarlõikeline kollane väli, millest tõuseb kolme rohelise kuuse tagant mustade püstiste aknaavadega piiritletud, sakmete ja lipuvardaga kuldne torn.
Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.
Põhjendus
Kanga kollane kaarlõikeline alaosa ja sellelt tõusev kollane torn sümboliseerib valla territooriumil paiknevat kauni loodusega Haanja kõrgustikku ning selle keskosas asuvat Eesti ja Baltimaade kõrgeimat mäge Suurt Munamäge koos vaatetorniga. Rohelised kuused viitavad ümbruskonna vaheldusrikkale loodusele, millest osa on kuulutatud Haanja Looduspargiks.
Sinine on kodumaa taeva ja vee värvus, kollane viljaväljade ja jõukuse sümbol.
Lipu kasutamise kord
Valla lipu kasutamine:
Kaare tänav (Tallinn)
Kaare tänaval ei ole ühistransporti. Vabaduse puiesteel Kaare tänava nurgal on Kaare bussipeatus, kus peatuvad 18. ja 33. liini bussid.
Aadressil Kaare tänav 10 asub Kaare tänava residents.
Väluste rändrahn
Väluste rändrahn on rändrahn Viljandi vallas, Väluste külas, Mustla-Väluste mnt 7 km, 250 meetrit Võrtsjärvest, Riuma kraavi ääres.
Ümbermõõt 16,0; pikkus 5,2; laius 4,7; kõrgus 2,4 meetrit.
Hisor
Hisor on linn Tadžikistanis, vabariikliku alluvusega Hisori rajooni keskus.
Šantari saared
thumb|Šantari saarte asend Kaug-Idas thumb|Šantari saared Šantari saared (vene Шантарские острова) on asustamata saarestik Ohhoota mere Uda lahe ja Tuguri lahe suudmes.
Saarestik koosneb 15 saarest kogupindalaga umbes 2400 km². Saared on mägised: suurim kõrgus on 720 m (Vesjolaja mägi Suur-Šantaril). 12 kõige suuremat saart on kõik vähemalt 90 meetrit kõrged.
Saarestikku kuuluvad Suur-Šantar (1790 km²), Feklistovi saar (372 km²), Väike-Šantar (100 km²), Belitši (70 km²), Prokofjevi (40 km²), Kussovi (10 km²), Sahharnaja Golova (6 km²), Južnõi (3 km²), Ptitši (3 km²), Severnõi (1 km²), Sredni (alla 1 km²), Utitši (alla 1 km²) ja Medveži saar (alla 1 km²).
Mandrist eraldavad saari Šantari meri ja Lindholmi väin. Viimane on kõige kitsamas kohas 5 kilomeetrit lai. Šantari mereks nimetatakse Suur-Šantari ja Feklistovi saare ning mandri vahele jäävat ala, kus paikneb enamus ülejäänuid, väikesi Šantari saari.
Saared koosnevad liivakivist ja kildast.
Suurematel saartel kasvavad lehisemetsad, kuusikud ja kääbusseedermännimetsad. Seal elutseb ohustatud linnuliike.
Halduslikult kuuluvad saared Venemaale Habarovski kraisse Tuguri-Tšumikani rajooni.
2010. aastal plaanitakse Šantari saared muuta rahvuspargiks.
Ajalugu
Šantari saared on küll asustamata, kuid mandril elavad nivhi kalamehed on neid ammuilma tundnud kalapüügikohana.
Muu maailma jaoks avastas need saared vene maadeavastaja Ivan Moskvitin, kes koos rühma kasakatega Amuuri suudmest põhja poole purjetas ja tagasitulekul 1640. aasta aprillis saarteni jõudis. Moskvitin teatas oma avastusest Tomskis asuvale vojevoodile vürst Štšerbatovile. Moskvitini aruande põhjal valmis 1642. aasta märtsis Venemaa esimene Kaug-Ida kaart.
Venelased uurisid saari põhjalikult aastatel 1711–1725.
Reo mõis
Reo mõis (saksa keeles Reo) oli riigimõis Püha kihelkonnas Saaremaal.
Ludwig Preller
Ludwig Preller (15. september 1809 Hamburg – 21. juuni 1861 Weimar) oli Saksa klassikaline filoloog.
Reo mõis
Mõis rajati 18. sajandi I poolel.
Ludwig Preller
Ludwig Preller sündis kaupmehe pojana.
Ta õppis Leipzigi, Berliini ja Göttingeni Ülikoolis. Oli eradotsent Kieli Ülikoolis 1822, töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professorina 1838–1842, seejärel suundus Jena Ülikooli.
2020. aasta suveolümpiamängud
right|250px|Olümpiarõngad 2020. aasta suveolümpiamängud (jaapani 第三十二回オリンピック競技大会) olid XXXII olümpiaadi olümpiamängud, mis toimusid 2021. aastal Tōkyōs. Need mängud pidid algselt toimuma 24. juulist 9. augustini 2020, kuid reageerides 2019.–2020. aasta koroonapandeemiale, teatasid Rahvusvaheline Olümpiakomitee ja Tokyo korralduskomitee 24. märtsil 2020, et mängud kavandatakse korraldada pärast 2020. aastat, kuid mitte hiljem kui 2021. aasta suvel, ja et mängud kannaksid nime Tokyo 2020. See oli esimene kord ajaloos, kui olümpiamängud edasi lükati.
Diktaator
Diktaator on tänapäevases mõttes piiramatu võimu (diktatuuri) kehtestanud isik, kes valitseb enamasti teatud kitsa ringkonna (kas ühe partei, sõjaväe või muu rühmituse) toel. Tavaliselt on võim enda kätte haaratud piiramatuks ajaks või maskeeritakse seda pseudodemokraatlike valimiste korraldamisega. Viimasel ajal (20. ja 21. sajandil) pole ükski valitseja endale ametlikult diktaatori nimetust võtnud, sest see on omandanud rõhuvalt negatiivse tähenduse. Seetõttu on paljud erakorraliste volitustega ametnikud kandnud muid nimetusi kui "diktaator".
2020. aasta suveolümpiamängud
30. märtsil 2020 jõudsid Tōkyō 2020 korralduskomitee ja Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) kokkuleppele korraldada mängud uutel kuupäevadel. Uuesti kavandatud Tōkyō 2020 olümpiamängud avati 23. juulil 2021, lõputseremoonia toimus 8. augustil. Järgmised Pekingi taliolümpiamängud avati 4. veebruaril 2022, vähem kui kuus kuud hiljem.
Diktaator
Diktaator oli 18.–19. sajandil mõnede erakorraliste volitustega ametiisikute tiitel Poolas ja Ladina-Ameerikas.
2020. aasta suveolümpiamängud
Olümpialinna valimine
2. septembril 2011 andis ROK teada, et 2020. suveolümpiamängude korraldamisele kandideerivad kuus linna: Bakuu (Aserbaidžaan), Doha (Katar), İstanbul (Türgi), Madrid (Hispaania), Rooma (Itaalia) ja Tōkyō (Jaapan). Rooma loobus hiljem Itaalia valitsuse toetuse puudumisel.
Diktaator
Tänapäeval diktaatoriteks nimetatud isikud on endale võtnud erinevaid tiitleid, üks populaarsemaid on "Juht" (Führer, Caudillo, Il Duce jne).
2020. aasta suveolümpiamängud
Olümpialinna valimine
16. veebruaril 2012 teatas ROK, et kandideerimistaotluse on esitanud viis linna: Bakuu, Doha , İstanbul , Madrid ja Tōkyō.
Spordialad
1. juulil 2016 kinnitas ROK võistlusalad.
Kavva lisati surfamine, rulasõit, pesapall/pehmepall, sportronimine ja karate ning korvpalli programmi lisandus 3x3.
Võistluspaigad
8. detsembril 2016 teatati lisaalade võistluspaigad.
Osalevad riigid
Oma sportlased saatsid olümpiamängudele 206 riigi ja ala rahvuslikku olümpiakomiteed. Suurim võistkond oli Ameerika Ühendriikidel (613 sportlast).
2020. aasta suveolümpiamängudel osalenud riigid koos sportlaste arvuga:
Medalitabel
Korraldajariik (Jaapan)
Vladimir Melanin
pisi|Vladimir Melanin Venemaa 2013. aasta postmargil Vladimir Mihhailovitš Melanin (vene k. Влади́мир Миха́йлович Мела́ньин; 1. detsember 1933 Kirovi oblast – 10. august 1994) oli Nõukogude Liidu laskesuusataja. Olümpiavõitja (1964) ja kolmekordne maailmameister (1959, 1962 ja 1963).
Vladimir Melanin oli Nõukogude Liidu esimene laskesuusatajast maailmameister ja olümpiavõitja. Esimest korda tuli ta maailmameistriks 1959. aasta maailmameistrivõistlustel Courmayeuris 20 km distantsil, kus tema koondisekaaslane Dmitri Sokolov kaotas talle ainult 10 sekundiga. 1962. aasta MM-il Hämeenlinnas tuli ta teist korda maailmameistriks, kuigi tegi esimeses tiirus kaks möödalasku. Edasi laskis ta puhtalt ja võitis teiseks tulnud soomlast Antti Tyrväinenit 38 sekundiga, kuigi tegi ühe möödalasu rohkem kui soomlane. Kolmandat korda tuli ta maailmameistriks 1963. aasta MM-il Seefeldis, kus jõudis jälle finišisse enne Türväinenit ühe minuti ja 40 sekundise edumaaga, kuigi mõlemad tegid neli möödalasku.
Melanini esimesel olümpiavõistlusel 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys ebaõnnestus laskmine, ta sai kaheksa trahviminutit, kaotas võitjale Klas Lestanderile 2,5 minutiga ja pidi leppima neljanda kohaga. 1964. aasta OM-il Innsbruckis lasi Melanin puhtalt ja tuli üle kolmeminutilise edumaaga Aleksandr Privalovi ees olümpiavõitjaks.
Call of Duty 4: Modern Warfare
"Call of Duty 4" on FPS-arvutimäng, mängu "Call of Duty 3" järg.
1928
1928. aasta (MCMXXVIII) oli 20. sajandi 28. aasta.
Notre-Dame
Notre-Dame ehk Pariisi Jumalaema kirik (ka Jumalaema kirik, Notre-Dame'i katedraal, prantsuse keeles cathédrale Notre-Dame de Paris) on keskaegne katoliku katedraal Pariisis Cité saarel. Seda peetakse üheks parimaks prantsuse gooti arhitektuuristiili näiteks.
Ajalugu
Prantsuse revolutsiooni päevil hävitati paljud kirikus olnud aarded, kuid kellad pääsesid siiski ümbersulatamisest. Kirik pühitseti algul Mõistuse ja hiljem Ülima Olendi kultusele, seda kasutati ka lihtsalt panipaigana.
19. sajandil taastati kiriku haritorn (autor Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc).
Jumalaema kirikus on toimunud arvukalt olulisi sündmusi: aastal 1239 tõi Püha Louis kirikusse Kristuse okaskrooni; seal krooniti Henri VI Prantsusmaa kuningaks (1430); aastal 1804 kroonis seal Napoleon ennast prantslaste keisriks ja oma abikaasa Joséphine'i keisrinnaks.
Pariisi Jumalaema kiriku esimese oreli ehitas Franςois-Henri Clicquot 1700. aastal. Hiljem, 19. sajandil ehitas Aristide Cavaille-Coll oreli ringi, suurendades seda.
Tulekahju 2019. aasta aprillis
15. aprillil 2019 kell 18.50 kohaliku aja järgi puhkes kirikus ulatuslik tulekahju, mille tagajärjel kukkus sisse katus ja haritorn ning kogu kirik sai raskeid kahjustusi. Tulekahju põhjust seostatakse parajasti käimas olnud renoveerimistöödega.
Vahdat
Vahdat on linn Tadžikistanis, vabariikliku alluvusega Vahdati rajooni keskus.
Varasemad nimed Ordžonikidzeobod (venepäraselt Ordžonikidzeabad) ja Kofarnihon.
Abrau-Djurso
thumb Abrau-Djurso (vene Абрау-Дюрсо) on alevik (село) Venemaal Krasnodari krais, mis kuulub Novorossiiski haldusalasse. Asub Abrau järve kaldal 14 km kaugusel Novorossiiski kesklinnast. Enne Kaukaasia sõda olid Abrau ja Djurso kaks adõgeede auuli.
Asulas töötab Abrau-Djurso veinitehas, kus toodetakse klassikalisel meetodil vahuveini Sovetskoje Šampanskoje (2005. aastal 5,8 miljonit pudelit). Tehases on vahuveinimuuseum.
Sandla mõis
Sandla mõis (saksa keeles Sandel) oli rüütlimõis Püha kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandi keskel.
Al-Qā‘idah
pisi|Al-Qā‘idah lipp araabia keeles kirjutatud [[šahadaga]]
Al-Qā‘idah (kasutatakse ka kirjapilte al-Qaida, al-Qaeda ja al-Quaida; lühend AQ) on 1988. aastal rajatud rahvusvaheline sunniidi islamistlik radikaalne liikumine.
Al-Qā‘idah' võrgustiku 2001. aasta 11. septembril New Yorgis korraldatud Maailma Kaubanduskeskuse kaksiktornide hävitamise järel käivitati maailmas Ameerika Ühendriikide algatatud programm "Terrorismivastane sõda".
Alexander Pridik
thumb|Alexander Pridik Heinrich Alexander Pridik (24. jaanuar 1864 Tallinn – 29. veebruar 1936 Tartu) oli eesti filoloog.
Al-Qā‘idah
Al-Qā‘idah tekkis pärast Nõukogude Liidu lagunemist, kui Afganistanist lahkusid võitlejad oma kodumaale, aga võitlejatevahelised suhted jäid püsima. 1990ndate algul siirdus Al-Qā‘idah' tuumik Sudaani, mille islamistlik valitsus ei teinud midagi terrorirühmituse treeninglaagrite ja logistikabaaside tegevuse takistamiseks. Sudaani aastate jooksul lõi Al-Qā‘idah haruorganisatsioonid kümnetes riikides, sealhulgas Lääne-Euroopas, ja seadis sisse kontaktid terrorirühmitustega üle maailma. Seni vaid mõttekaaslaste ühendus, kujunes Al-Qā‘idah terviklikuks struktuuriks.
Alexander Pridik
Sõjaväelase poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1883–1888, tudeeris ka Berliini Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia eradotsendina 1892–1897, dotsendina 1897–1904 ja professorina 1921–1936.
Al-Qā‘idah
On neid, kes arvavad, et organisatsioonil on ülemaailmne haare ja agendid paljudes riikides, kes on vastavate käskude saamisel valmis tegutsema. Niisugust arvamust on levitanud mitme terrorivastases sõjas osaleva riigi valitsused. On aga ka arvatud, et Al-Qā‘idah ei ole niivõrd ühtne organisatsioon ega hästiorganiseeritud võrgustik, kuivõrd üksteisest sõltumatute terroriorganisatsioonide kasutatav kaubamärk. Kõige kriitilisemate arvamuste kohaselt on tegemist poliitikute ja meedia loodud fiktsiooniga.
Väide, et CIA lõi Al Qaida, pole õige. CIA rahastas ja varustas sõjakaid muslimeid võitlemiseks NSV Liidu mõjuvõimu vastu Afganistanis aastatel 1979–1980. Al-Qā‘idah loodi kaheksa aastat hiljem.
Bao Xishun
thumb|right|Bao Xishun Bao Xishun (hiina 鲍喜顺 Bào Xǐshùn; sündinud 1951 Sise-Mongoolias) on hiina karjus, kes oli 2009. aastani Guinnessi rekordite raamatu järgi maailma pikim mees (pikkus 2 m 36 cm).
Ta abiellus 2007. aastal Xia Shujuaniga ja neil sündis 2008. aastal poeg.
Al-Qā‘idah
Alates 2007. aastast räägib Iraagis sõdiva Ameerika Ühendriikide valitsus peamise vastasena sõjas organisatsioonist "al-Qā‘idah Iraagis". Selle organisatsiooni suuruse, organiseerituse ja tegeliku tähtsuse kohta on vähe usaldusväärset teavet.
Moderato
Moderato on noodikirja tempomärge, mis tähistab mõõdukat tempot. See vastab tavaliselt umbes 86–97 löögile minutis.
Gafurov
Gafurov on linn Tadžikistanis Sugdi vilajetis.
Al-Qā‘idah
Ajaloost
Rühmitus sai alguse ajast mil toimus Nõukogude-Afganistani sõda, kus ühel pool sõdisid NSV Liit ja Afganistani marksistid ning teisel pool Mujahideenid, keda toetas USA. Samal ajal liitusid omavahel ka mitmed välismaal elanud araablastest mujahedeenid džihaadiks Afganistani Demokraatliku Vabariigi vastu, luues rahvusvahelisi muslimite organisatsioone nagu Maktab al-Khidamat, kes said aastas 600 miljonit dollarit Saudi Araabia valitsuselt ja ka rikkamatelt saudidest üksikisikutelt, keda vahendas Usāmah ibn Lādin. Maktab al-Khidamat loodi Abdullah Azzam ja bin Lādini poolt 1984. aastal Peshawaris, mis asub Pakistanis. Alates 1986 alustati värbamist keskusega Brooklyn Atlantic avenüül. Tuntud isikute hulgas töötas keskuses ka "topeltagent" Ali Mohamed, keda FBI eriagent Jack Cloonan kutsus "bin Ladeni esimeseks treeneriks" ja "Pime Šeik" Omar Abdel-Rahman, mujahideenide Afganistani värbamisjuht.
Moderato
Moderato ' st aeglasemad on näiteks andante (aeglaselt, rahulikult) ja adagio (aeglaselt), kiiremad aga allegretto (üsna kiirelt), allegro (liikuvalt) ja vivace (elavalt).
Al-Qā‘idah
Ajaloost
Al-Qā‘idah arenes välja rühmitusest Maktab al-Khidamat (Teenuste büroo), muslimite organisatsioonist, mis rajati 1980 selleks, et finantseerida ja värvata välismaiseid mujahadeene NSV Liidu vägede vastu Afganistani sõjas. Selle asutas Abdullah Yusuf Azzam, Palestiina islamist. Maktab al-Khadamat organiseeris majutust Peshawaris Pakistanis, mis on Afganistani piiri lähedal ja paramilitaarseid õppelaagreid Afganistanis. Azzam veenis bin Lādinit, et ta ühineks MAKiga ja finantseeriks tänu oma tutvustele Saudi kuningliku pere ja naftamiljardäridega mujahideene. Välismaised mujahedeeni vabatahtlikke oli kokku 43 riigist ning aastatel 1982–1992 osales neid 35 000 inimest.
NSV Liit väljus sõjast 1989. aastal. Pärast nõukogude vägede väljumist soovisid mõned mujahedeenid laiendada oma operatsioone ka mujale maailma, nagu Iisraeli ja Kašmiri. Loodi mitmesuguseid organisatsioone ja üks neist kandis nime Al-Qā‘idah, mille formeeris Usāmah ibn Lādin 11. augustil 1988. Usāmah ibn Lādin soovis mittesõjalisi operatsioone maailmas; Azzam eelistas sõjalisi. Kui Azzam 1989. aastal mõrvati, ühinesid paljud MAKi liikmed ibn Lādini organisatsiooniga.
Novembris 1989 Ali Mohamed, endine erijõudude seersant Fort Braggis Põhja-Carolinas, lahkus teenistusest ja kolis Santa Clarasse Californias. Ta läks Afganistani ja Pakistani ja "ühines bin Lādini plaanidega."
Al-Qā‘idah' allorganisatsioonid
Iraagi AQ, Araabia poolsaare AQ, Mahgrebi AQ, Sroupe Salafiste pour La Prédication et le Combat, Jema´ah Islamiyah, Abu Sayyafi rühmitus, jne. Rohkem kui 60 riigis.
Moritz Conrad Posselt
Elulugu
Posselt oli vaimuliku poeg. Õppis Halle ja Heidelbergi ülikoolis, filosoofiadoktor (1832 Kieli Ülikool). Valiti 1834 TÜ filosoofiateaduskonna eradotsendiks, luges 1834–44 filosoofiat, 1834–45 ka psühholoogiat. Oli 1845–51 saksa keele õpetaja Moskvas ja Peterburis, aastast 1851 Moskvas Keiserliku Avaliku Raamatukogu bibliotekaar.
Töö Tartu Ülikoolis
Töötas Tartu Ülikoolis filosoofia eradotsendina 1834–1844. Kokku õpetas ta Tartu Ülikooli 22 semestrit, lugedes sealhulgas psühholoogiat 17 semestri jooksul. Tema peamiseks õpetamissuunaks oli filosoofia ajalugu ja loogika. . Lahkus Tartust 1845.aastal. Esialgu õpetas ta psühholoogiat kolmel korral iseseisva ainena kolm kuni neli tundi nädalas, aga seejärel koos loogikaga mõlemat ainet kuus tundi nädalas (2 korda 5 tunni kaupa). Hinnates tema poolt avaldatud kahe filosoofia teemalise töö alusel, oli Posselt sarnaselt Jäschega oma teaduslikelt huvidelt eelkõige "filosoof". Tema poolt loetud psühholoogiakursuste olemuse üle saame me otsustada ainult nende kursuste aluseks olnud õpikute põhjal. Aga me ei näe tal sellist kindlat joont või sellist konservatismi nagu Jäschel, kes 22 aasta jooksul, kaks semestrit välja arvatud, luges psühholoogiakursust sellesama Jakobi järgi. Posselt luges psühholoogia kursust kord Scheidleri õpiku järgi, kord Fischeri õpiku järgi ja lõpuks Erdmanni õpiku järgi. Sellal kui Scheidler ja Fischer ei kuulu oma õpikutega ühegi tollal Saksamaal valitsenud filosoofilise suuna juurde ja pöörduvad laiema lugejate ringi poole, on Erdmann üks silmapaistvamaid saksa hegellasi ja esineb oma "Psühholoogias" Hegeli õpetuse järjekindla poolehoidjana. Posselti kui ülikooli õppejõu iseloomustamiseks võib veel mainida, et mõningate olemasolevate tõendite alusel oli tema loengute väline külg vähe rahuldav. Anonüümsena avaldatud raamatu "Dorpati saksa ülikool" autor Neander kirjutab temast nii: "Omal ajal oma täiesti võimatute loengute poolest küllaltki tuntud dotsent M. Posselt…"
Harilik kikkapuu
Harilik kikkapuu (Euonymus europaeus) on kikkapuuliste sugukonda kikkapuu perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas või madal puu.
Kirjeldus
pisi|left|Koor pisi|left|Õied pisi|left|Viljad Kikkapuu kasvab 3–6 m, harva kuni 10 m kõrgeks. Tüve läbimõõt on kuni 20 cm.
Kikkapuu puit on kollakas, aga õhu käes muutub valgemaks. Värske puit lõhnab ebameeldivalt. Puit on kerge, selle keskmine tihedus on 680 kg/m³.
Õied on vähemärgatavad, neljatised, kreemika tooniga, läbimõõt ligi 1 cm, 3–5 kaupa õisikutes. Õied on mõlemasoolised ja puhkevad hiliskevadel. Neid tolmeldavad putukad. Õieraag on 2–3½ cm pikk. Tolmukate tolmukaniit on 1½–2 mm pikk, tolmukapea on kollane. Sigimik on tüvikoonusekujuline ja paljas. Emakakael on peaaegu silindrikujuline, tolmukast lühem, kergelt neljahõlmalise emakasuudmega.
Kikkapuu õitseb mais, viljad valmivad septembri lõpus. Umbes 30% õitest moodustuvad viljad. Kultiveerimisel paljundatakse harilikku kikkapuud seemnete, võrsikute ja pistokstega.
Viljad on punakad ja tavaliselt esineb neid rikkalikult. Viljad valmivad sügisel. Vili on 1–1,5 cm lai kupar. Küps vili avaneb ise, jagunedes neljaks ja paljastades seemned. Seemned on helepruunid ja lipiididerikkad. Seemne mass on 30–45 (110) mg.
Kikkapuu vili on mürgine. See sisaldab alkaloide teobromiini ja kofeiini, samuti väga kibedaid terpeene. Mürgistusjuhtumid on sagedasemad väikestel lastel, keda köidavad eredalt värvunud viljad. Nende söömine võib kahjustada maksa ja neerusid ning põhjustada isegi surma.
Levik ja kasvukohad
Harilik kikkapuu on levinud Euroopas ja Väike-Aasias, põhja suunas Iirimaa, Lõuna-Skandinaavia ja Eestini, ida suunas Kaukaasiani. Levila ulatub põhjas Koiva jõeni. Kasvukohtadeks on sageli tammepuistute alusmetsad, kus ta eelistab viljakat lubjarikast mulda.
Kikkapuu on sisse viidud Põhja-Ameerikasse, kus ta on mõnel pool muutunud invasiivseks liigiks.
Ta kasvab Eestis pärismaisena, kuid meie botaanikud avastasid ta alles 20. sajandil, sest on üsna haruldane – peamised kasvupaigad on Koiva jõe äärsetel puisniitudel. Puu on meil täiesti külmakindel, põuakindel, kiire kasvuga ja talub hästi kärpimist.
Kasutamine
pisi|Kikkapuu on väga dekoratiivne Kikkapuu puit on väga kõva ja seda saab lõigata väga terava nurga all. Minevikus valmistati sellest villa ketramiseks kedervarsi, samuti saapanaelu, värtnaid, klahve, õmblusnõelu ja teisi väiketooteid. Puitu on lihtne kasutada treialitöödel ja see on poleeritav, ta hoiab ka hästi kinni metallkinnitusi. Puitu kasutatakse graveerimis- ja lõiketöödel.
Harilikku kikkapuud kasvatatakse tänu dekoratiivsetele viljadele sageli ilupõõsana ning temast on aretatud üle kahekümne kultivari. Samuti on teda kasvatatud koores sisalduva gutapertši saamiseks.
August Arold
August-Erik Arold (12. märts 1882 Roela vald, Palamuse kihelkond, Tartumaa – 3. veebruar 1947 Tartu) oli eesti õpetaja, kultuuri- ja ühiskonnategelane.
Ta õppis Maarja-Magdaleena kihelkonnakoolis.
Ta töötas aastast 1899 kuni elu lõpuni Roela valla Vassevere-Kallivere kooli juhatajana (aastast 1924 Leedimäe 6-klassiline algkool).
Asutas Roela Rahvaraamatukogu Seltsi, oli selle juhataja ja raamatukoguhoidja.
Voore Põhikooli ees asub tema mälestuskivi.
Grave
Grave (itaalia keeles 'raskelt') on noodikirjas tempomärge, mis tähistab aeglast, raskelt liikuvat tempot.
Oju mõis
Oju mõis (saksa keeles Ojo) oli Paju mõisa kõrvalmõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Maastikuvaldkond
Maastikuvaldkond on maastikuallprovintsi osa sarnase määravate looduslike tingimuste (pinnamood, geoloogiline ehitus ja protsessid, kliima, taimestik jne) ja kindlaksmääratud geograafilise asendiga.
Eestis eristatakse Põhja-Eesti, Lääne-Eesti, Vahe-Eesti, Ida-Eesti ja Lõuna-Eesti maastikuvaldkonnad.
Aafrika kunst
Aafrika kunst on väga vana. On leitud keraamilist plastikat, mis on loodud e.m.a. Lääne-Aafrikas (Nigeeria, Kongo, Kamerun) on kõige enam levinud kunst meie mõistes. Ida-Aafrikas on visuaalse kunsti üks takistaja olnud islami usu levik.
Aafrika kunsti euroopalikus mõttes hakati pidama kunstiks alles käesoleva sajandi alguses. Seda kunsti on vähe uuritud. Aafrika kunstist on saanud inspiratsiooni Giacometti, Max Ernst ja Picasso.
Aafrika kunstiliigid
Põhiliselt võime leida skulptuure, mis on valmistatud ühevärvilisest tumedast puidust. Sellest on tehtud vabaskulptuure, maske, tarbekunsti. Vahel on raske eristada, on kunstiteos mõeldud tarbeesemena või skulptuurina. Piir vabaskulptuuri ja tarbekunsti vahel on Aafrikas ebamäärasem kui kuskil mujal. Vabaskulptuuris valitseb üksikfiguuride ülekaal. Kujutatud on seisvas või istuvas poosis figuure. Proportsioonides on iseloomustavaks suur pea ja lühikesed jalad. Tihti on kujutatud esivanemaid, võlufiguure, jumalaid ja ajaloolisi isikuid. Aafriklaste kui loodusrahva kunst on vahetu, vaba ja julge. On tunda otsest kontakti puutumata loodusega.
Pronksplastikat iseloomustab kõrge valutehnika. Seda leidub Kesk- ja Lääne-Sudaanis ning Zimbabwes. Aafrikas leidub ka kaljujoonistusi. Peamiselt kujutavad need mitmesuguseid jahistseene ning on mütoloogilise sisuga.
Võime mainida kunstiteostena: pealikuiste Kongost, pronksreljeef Beninist (Nigeeria), pronkspea Beninist (Nigeeria) umbes aastatest 1500–1550.
Jeanne Calment
thumb|Jeanne Calment 20-aastaselt Jeanne Louise Calment (21. veebruar 1875 Arles, Prantsusmaa – 4. august 1997 Arles) oli prantsuse ülipikaealine, kes on tänini ametlike andmete kohaselt vanimaks elanud inimene maailmas (122 aastat ja 164 päeva).
Calmenti hämmastavalt pikk eluiga on pälvinud suurt tähelepanu ning tema elu ja tegevust on väga mitmekülgselt uuritud.
Calment sündis Arles'is keskklassi perekonnas. Tema vanemad elasid küllaltki vanaks: isa 93- ja ema 86-aastaseks, vend aga 97-aastaseks. Ta abiellus 1896. aastal ning abielu kestis kuni mehe surmani 1942. aastal. Et nende tütar oli surnud juba 1934. aastal, pidi Calment üles kasvatama oma lapselapse, kes hukkus aga mootorrattaõnnetuses 1963. aastal. Nii jäi ta pärijateta ning sõlmis 1965. aastal 90-aastaselt lepingu advokaat Jacques Raffrayga. Selle järgi maksis too talle iga kuu kindla summa tingimusel, et naise surma järel läheb tema korter advokaadile. Tolle õnnetuseks elas Calment aga veel 32 aastat ning Raffray ise suri 1995. aastal vähki. Calmentile jätkas toetuse maksmist tema lesk.
Calmenti tervis püsis tema pika elu jooksul hämmastavalt hea, ehkki ta suitsetas kuni 117. eluaastani ning sõi maiustusi veel 119-aastaselt. 100-aastaselt sõitis ta veel jalgrattaga ning kuni 110-aastaseni elas ta üksi. Ta suutis kuni 115. sünnipäevani ise käia ning suhtles inimestega kuni oma viimase sünnipäevani. Siis otsustas hooldekodu juhatus, et teda enam avalikkusele ei näidata. Võimalik, et see saigi talle saatuslikuks, sest tähelepanu oli teda senini motiveerinud.
Calmenti vanuseni pole ametlikel andmetel keegi kuigi lähedale jõudnud. Jaapanlane Shigechiyo Izumi elas väidetavalt 120-aastaseks, kuid see pole kindel. Ükski teine inimene pole dokumentaalselt tõestatult üle 120 aasta elanud.
Pjotr Pustoroslev
pisi|Pjotr Pustoroslev, 1905 Pjotr Pavlovitš Pustoroslev (22. jaanuar 1854 Ussovka, Venemaa – 1928 Voronež) oli vene õigusteadlane.
Mõisaomaniku poeg. Õppis Moskva Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina 1892–1918 ja rektorina 1915–1917.
Kosmeetik
Kosmeetik omab laialdasi teadmisi anatoomiast, füsioloogiast, ainekeemiast ja mõjuainete toimest nahale. Enda töös keskendub ta peamiselt näonaha probleemidele, nende ennetamisele ja naha hooldusele. Veel kuulub kosmeetiku töövaldkonda erinevate aparaadihoolduste, massaažide, kehahoolduste, maniküüri ja pediküüri tegemine.
Norak
Norak on linn Tadžikistanis Hatloni vilajetis.
Linn rajati 1960. aastal Noraki paisu ehituse käigus.
Bruno Platter
Bruno Platter (sündinud 21. märtsil 1944) oli Saksa Ordu kõrgmeister 26. augustist 2000 kuni 22. augustini 2018.
Iirimaa Eurovisiooni lauluvõistlusel
Iirimaa osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel (iiri: Comórtas Amhrán Eorafíse) 1965. aastal Napolis. Sestpeale on Iirimaa osalenud kõikidel võistlustel, jättes vahele vaid 1983. aastal Münchenis ja 2002. aastal Tallinnas toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse.
Iiri rahvuslik ringhääling Radio Telefís Éireann (RTÉ) on Iirimaad esindav ringhääling lauluvõistlusel ning kannab üritust üle igal aastal. Poolfinaalid kantakse üle kanalil RTÈ Two ja finaalid kanalil RTÈ One.
Kõik Iirimaa laulud seni on olnud ingliskeelsed, välja arvatud ainukene iirikeelne laul "Ceol an Ghrá", mis esindas Iirimaad 1972. aastal.
Iirimaa on võitnud võistluse seitsmel korral ning on sellega enim kordi võitnud riik lauluvõistlusel. Kõigil seitsmel korral on Iirimaa võidule järgnenud aastal korraldanud ka lauluvõistlust: kuuel korral Dublinis ning ühel korral väikeses 1500 elanikuga Millstreeti linnas.
2007. aasta lauluvõistlusel esindas Iirimaad traditsioonilise iiri muusika grupp Dervish, esitades loo "They Can't Stop The Spring". Olnud pääsenud automaatselt lauluvõistluse finaali jäi Iirimaa grupp finaalis viimaseks, kogudes vaid viis punkti, kõik Albaanialt. 2008. aastal esindas Iirimaad Dustin the Turkey, kellel ei õnnestunud pääseda finaali oma lauluga "Irlande Douze Pointe", jäädes 15. kohale esimeses poolfinaalis.
Osalemine
Iirimaa on osalenud võistlusel kõigil aastatel, välja arvatud 1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 1983. aastal toimus RTÉ-s streik, mistõttu ringhäälingul polnud piisavalt ressursse saatmaks oma esindajat. Selle asemel RTÉ kandis võistlust üle BBC kommentaaridega. 2002. aastal polnud Iirimaal õigust osaleda lauluvõistlusel, kuna jäi aasta varem viimaste hulka. Olenemata sellest kandis RTÉ võistlust üle ning saatis Tallinna oma kommentaatori.
Iirimaa on saatnud lauluvõistlusele 42 laulu, neist seitse on lauluvõistluse võitnud ning 18 on lõpetanud esiviisikus. Iirimaa on ühel korral kaotanud õiguse osaleda võistlusel, sest 2001. aastal jäädi 21. kohale. Iirimaa on kolmel korral osalenud poolfinaalides: 2005. aastal esindas Iirimaad Donna & Joe, lõpetades võistluse poolfinaalis 14. kohal, mis tähendas, et finaali ei jõutud. 2006. aastal esindas Iirimaad Brian Kennedy, kes saavutas poolfinaalis üheksanda koha, mis tagas Iirimaa koha finaalis. Kennedy lõpetas finaalis kümnendal kohal. Iirimaa osales 2008. aastal I poolfinaalis, kust 15. kohaga finaali ei pääsetud
Viis esitajat on Iirimaad esindanud rohkem kui ühel korral: Johnny Logan (1980, 1987), Linda Martin (1984, 1992), Tommy ja Jimmy Swarbrigg ("The Swarbriggs" nime all 1975. aastal ja 1977. aastal "The Swarbriggs Plus Two" nime all), Maxi (solistina 1973. ja Sheeba koosseisus 1981. aastal).
Hääletamise ajalugu (1975–2019 finaalid)
Iirimaa on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Iirimaa on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Pandžakent
Pandžakent on linn Tadžikistanis Sugdi vilajetis Zarafšoni jõe ääres.
1962. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
1962. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 4. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 2. märtsil Hämeenlinnas Soomes.
20 km
Finaal: 2. märts Osavõtjaid: 40 Maailmameister 1961: Kalevi Huuskonen, Soome Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
20 km võistkonnavõistlus
Kuupäev: 14. märts Osavõtjaid: 10 võistkonda Maailmameister 1961: Kalevi Huuskonen, Paavo Repo, Antti Tyrväinen <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Okeanograafia
Okeanograafia ehk okeanoloogia on hüdroloogia haru. See on kompleksteadus, mis uurib maailmamere füüsikalisi, keemilisi, geoloogilisi ja bioloogilisi protsesse ning nähtusi.
Maailmamere uurija on okeanograaf ehk okeanoloog.
Maailmamerd uuritakse väga mitmest aspektist, seepärast jaguneb okeanograafia mitmesse valdkonda:
Rästa tänav (Tartu)
Rästa tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav ühendab Kesk kaare tänavat Suur kaare tänavaga ja on 310 meetri pikkune.
Tänava risttänavaks on Västriku tänav.
Kolmas riik
"Kolmas riik" tähistas natsionaalsotsialistliku mõtteviisi kohaselt riiki, mille eelkäijad olid Saksa Rahvuse Püha Rooma Keisririik (843–1806 kui "Esimene riik") ja "Saksa keisririik" (1871–1918 kui "Teine riik"). "Kolmas riik" pidi pärast Weimari Vabariigi lõppu 1933. aastal hakkama tähistama Saksamaa hiilguse taassündi. Mõiste võttis esimesena kasutusele Arthur Moeller van den Bruck oma 1922. aastal ilmunud raamatu pealkirjas.
Eesti ajalookirjanduses kasutatakse sagedamini nimetusi natsionaalsotsialistlik Saksamaa või Natsi-Saksamaa.
Riigipea
Riigikantseleile allusid: Kiirteede (Autobahn) peainspektor; Riigi Regionaalarengu amet; Riigi noorteliikumiste juhtkond; riigi pealinna peainspektor; Riigi pealinna Münchenisse üleviimise peaehitusnõunik; Linzi linna Riigi ehitusnõunik.
Sõjavägi
Vaata Karl Dönitz, Erwin Rommel, Wilhelm Keitel, Wilhelm Canaris, Alfred Jodl, Erich Raeder, Robert Ritter von Greim.
Ajalugu
Saksamaad eriti rängalt tabanud ülemaailmne majanduskriis (1929–1933) saavutas aastal 1932 haripunkti: töötute arv ulatus 6 miljonini (ligi 45% töölistest) ja tööstustoodang vähenes 1929. aastaga võrreldes 40%.
Majanduskriisi oludes saavutas natsionaalsotsialismi ideoloogiast lähtuv Saksa Rahvussotsialistlik Töölispartei esindaja Adolf Hitler 1932. aasta Saksamaa presidendivalimistel 30,1% häältest presidendiks saanud Paul von Hindenburgi järel ning määrati 1933. aastal Hindenburgi poolt Saksamaa kantsleriks.
Saksamaa kantslerina viis Adolf Hitler läbi edukat sisepoliitikat, mis võimaldas leevendada majanduskriisi tulemusi ning saavutas suure toetuse Saksamaa elanikkonna seas.
Saksamaa välispoliitika
Saksamaa välispoliitika 1930. aastatel suunatud Saksamaale kahjuliku Esimene maailmasõja lõpetanud Versailles' rahulepingu revideerimisele. Rahulepinguga püüdsid sõja võitnud Antante riigid piirata Saksamaa majandusliku ja sõjalise võimuse taastamist, milleks pidi Saksamaa Prantsusmaale tagastama 1871. aastal Prantsuse-Preisi sõja tulemusel Saksamaaga liidetud ja Saksamaad ja Prantsusmaad eraldava senise Saksa põhilise tööstuspiirkonna Elsass-Lothringeni piirkonna (prantsuspäraselt Alsace ja Lorraine) Prantsusmaale kuuluvaks ja Reini jõe piirkonna demilitariseeritud tsooniks ning seadsid piirangud Saksamaa sõjajõududele.
Reumatoloogia
Reumatoloogia ehk reumaõpetus (ladina rheumatologia) on teadusharu ja sisemeditsiini ja pediaatria eriala, mis tegeleb sidekoe süsteemse ja lokaalse kahjustusega kulgevate nn reumaatiliste haiguste ennetamise, diagnostika ja raviga.
Kolmas riik
Saksamaa välispoliitika
1935. aastal toimunud rahvahääletusel otsustasid Saarlandi elanikud, 90,8% poolthäältega taasliituda Saksamaaga. Versailles' rahulepingu nõudeid rikkudes taastas A. Hitler 26. veebruaril 1935 Saksamaa õhuväe Luftwaffe, mille ülemjuhatajaks sai Hermann Göring. 14. aprillil 1935 sõlmisid Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, Prantsusmaa ja Itaalia kuningriik Stresas liidu, et täita Locarno ja Versailles' rahulepingu tingimusi ning tagada Austria iseseisvus.
Reumatoloogia
Reumatoloogias loetakse reumaatiliste haiguste hulka – paljud liigeste, lihaste, pehmete kudede, luude ja sidekoe pärilikud haigused.
Kolmas riik
Saksamaa välispoliitika
Juulist 1936 aprillini 1939 toimunud Hispaania kodusõjas Teises Hispaania Vabariigis parempoolsete natsionalistide, keda juhtis Francisco Franco, ja vasakpoolsete rühmituste vahel toetasid Benito Mussolini Itaalia kuningriik, Saksamaa ja António Salazari juhitud Portugal natsionaliste ning Nõukogude Liit ja Mehhiko vabariiklasi. 1936. aasta novembris sõlmis Saksamaa koos Itaalia kuningriigi ja Jaapaniga NSV Liidu vastase Kominterni-vastane pakti.
pisi|Saksamaa territooriumi laienemine 1937-1939 Tänu Saksamaa agressiivsele välispoliitikale ning Euroopa suurriikide juhtide järeleandmistele suutis Saksamaa hõivata 1936. aastal uuesti Reini jõe demilitariseeritud tsooni läänes Reinimaal, 1937. aastal liita Saksamaaga sakslastega asustatud Austria Liitriigi lõunas; 1938. aastal liita Müncheni kokkuleppe tulemusel suure protsentuaalse osalusega sakslastega asustatud Sudeedimaa idas. 1939. aasta 15. märtsil okupeerisid Wermachti maaväed seni iseseisvaks jäämud Tšehhoslovakkia, Böömi- ja Määrimaa alad. 28. aprillil 1939 kuulutas A. Hitler Reichstagis kehtetuks Inglise-Saksa mereväeleppe ja Saksa-Poola mittekallaletungilepingu.
Reumatoloogia
Reumatoloogiaga tegelev eriarst või teadlane on reumatoloog.
Kolmas riik
Saksamaa välispoliitika
1939. aasta 23. augustil 1939 sõlmisid Saksamaa ja NSV Liit mittekallaletungilepingu, mida tuntakse Molotovi-Ribbentropi pakti, mille salajase protokolli alusel pidi Saksamaale jääma Poola lääneosa ja Leedu – NSV Liidu mõjusfääri oleks pidanud minema Soome, Eesti, Läti, Poola idaosa (Lääne-Ukraina ja Lääne-Valgevene) ning Rumeenia kuningriigile kuulunud Bessaraabia ja Põhja-Bukoviina.
1939. aasta 1. septembril tungisid Saksamaa väed Poolasse läänest ning koos 17. septembril alanud NSV Liidu vägede pealetungiga Poolale idast vallutati Poola ning jagati Saksamaa ja NSV Liidu vahel. Poolaga abistamislepingu alusel seotud Prantsusmaa ja Suurbritannia kuulutasid Saksamaale sõja, kuid reaalset sõjategevust ei alustanud.
Arnold Othmar Wieland
Arnold Othmar Wieland (sündinud 1. augustil 1940 Rittenis Itaalias) on teoloog, kes oli Saksa ordu kõrgmeister aastail 1988–2000.
Ta on pärit Itaalia saksakeelsest piirkonnast Bolzano provintsist.
Rästa tänav
Rästa tänav on umbtänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis.
Räaste tänav on idakagu-lääneloode suunaline ja ligikaudu 450 meetri pikkune.
27. septembril 1930 pandi tänavale nimi Räästa tänav, praeguse nime sai tänav 10. oktoobril 1939.
Pandž
Pandž on linn Tadžikistanis Hatloni vilajetis.
Valter Pedak
Valter Pedak VR II/3 (29. juuli 1895 Vara vald – 26. või 27. detsember 1947 Vara vald) oli Eesti sõjaväelane (major) ja Saksamaa sõjaväelane (Sturmbannführer).
Valter Pedak lõpetas Tartu Õpetajate Ühingu kaubanduskooli ja Peterhofi 1. Lipnikekooli ning võttis osa nii I maailmasõjast kui ka Vabadussõjast. 18. novembrist 1918 kuni 3. märtsini 1919 teenis ta Kaitseliidus, seejärel oli Kuperjanovi partisanide rügemendi ohvitser, võttes osa lahingutest Landeswehri vastu. Valter Pedak sai kaks korda haavata. Vapruse eest sõjaväljal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk.
Alamleitnant Valter Pedak teenis Vabadussõjas Kuperjanovi Partisanide polgus. Ülendati 26. veebruaril 1920 leitnandiks vanusega 16. märts 1917.
Teises maailmasõjas teenis Valter Pedak 4. Eesti Piirikaitserügemendi rügemendiülemana.
Langes 27. detsembril 1947 metsavennana.
Francisco de Zurbarán
thumb|Francisco de Zurbaráni monument [[Sevillas]] thumb|[[Maarja tüdrukuna (1658–1660) 74 × 54 cm. Õli lõuendil. Ermitaaž, Peterburi |alt=]] Francisco de Zurbarán (ristitud 7. novembril 1598, Fuente de Cantos – 27 august 1664 Madrid) oli hispaania, eelkõige Sevilla barokkmaalikunstnik. Ta on tuntud religioossete maalide poolest, millel kujutab munkasid, nunnasid, pühakuid ja märtreid, kuid ta on maalinud ka vaikelusid.
Zurbarán esindab hispaania tenebrismi, tema maalilaad on tume ja müstiline ning valguse ja varju kontrastidega on loodud pühalik meeleolu. See sarnaneb itaalia barokkmaalikunstniku Michelangelo Caravaggio teostega, kus on samuti jõulised kontrastid.
Elu ja töö
pisi|Püha Bonaventura (1629) 250 × 225 cm. Õli lõuendil. [[Louvre, Pariis|alt=]] Zurbarán sündis 1598. aastal Extremadura maakonna väikelinnas Fuente de Cantosis ja ristiti sama aasta 7. novembril. Tema isa Luis de Zurbarán oli pudukaupmees, ema nimi oli Isabel Marquez. Noorena tegi Francisco de Zurbarán söega visandeid, 1614. aastal saatis isa ta kolmeks aastaks õpipoisiks Sevilla kunstniku Pedro Díaz de Villanueva juurde, kuid sellest kunstnikust on vähe teada.
Zurbaráni esimene abielu sõlmiti 1617. aastal temast üheksa aastat vanema naise Maria Paetiga. 1625. aastal, pärast kolmanda lapse sünnitamist, naine suri. 1625. aastal abiellus Zurbaran uuesti, uus naine oli jõukas lesk Beatriz de Molares.
17. jaanuaril 1626 sõlmis Zurbarán lepingu San Pablo el Real Sevilla dominiiklaste ordu kloostriülemaga, et maalida ordule kaheksa kuuga 21 maali. 14 tellimustööna valminud maalil on kujutatud püha Dominicuse elu, teistel maalidel on püha Bonaventura, püha Aquino Thomas, püha Dominicus ja neli kirikuõpetlast. Tellimus oli edukas ja sellega algas Zurbaráni kunstnikukarjäär. 29. augustil 1628 sai kunstnik järgmise suure tellimuse, mil Sevilla Mercedariansi kerjusordu tellis 22 maali oma ordu kloostrile. 1629 kutsus Seville eliit Zurbaráni alaliselt Sevilla linna elama, kuna kunstnik oli selleks ajaks saavutanud seal juba kuulsuse. Tema kunsti hinnati ja tema sealviibimine mõjus linna mainele hästi. Ta võttis kutse vastu ning kolis linna ühes oma naisega, kolme lapsega esimesest abielust, sugulase Isabel de Zurbarániga ja kaheksa sulasega. 1639. aastal suri tema teine naine Beatriz de Morales.
Juba varakult tutvus Zurbarán hispaania baroki kõige suurema maalikunstniku Diego Velázquezega. 1630ndate paiku oli Zurbarán määratud kuningas Felipe lV maalijaks. On lugu sellest, kuidas kord olevat monarh oma käe asetanud kunstniku õlale lausudes: “Maalija kuningale, maalijate kuningas”. . Alates 1630. aastate lõpust tegi Zurbaráni töökoda mitmeid maale ekspordiks Lõuna-Ameerikasse. 7. veebruaril 1644 abiellus Zurbarán kolmandat korda, ka seekord jõuka lese Leonor de Torderiga. Hilisemas eas jäid tema kunstnikustaatus ja looming nende kaasaegse sentimentaalse Sevilla barokkmaalija Bartolomé Esteban Murillo varju. Küllap ajendas vähene tellijate arv Zurbaráni 1658. aastal Madridi kolima, kuhu ta jäi oma surmani. On levinud müüt, et Zurbarán suri vaesuses, kuid tegelikult oli tema vara väärtus surma ajal umbes 20 000 reaali. pisi|Püha Antonius Abbot (1640) 177 × 117 cm. Õli lõuendil. [[Uffizi galerii, Firenze|alt=]]
Stiil
Zurbarán maalis realistlikus stiilis ning tema teostele on iseloomulik niinimetatud keldriluugivalgus. Suurem osa teosest on dramaatiliselt ja müstiliselt tumedates toonides ja figuurid hämaruses, ent teatud kohtadele langeb salapärasest allikast pärinev hele valgusvihk. Selline valguse ja varju järsk kontrast ehk chiaroscuro (itaalia 'hele-tume') on ka Caravaggio teostes, kuid on teadmata, kas Zurbaránil oli võimalus Caravaggio teoseid näha, et sealt mõjutusi saada.
Tagamõisa mõis
Tagamõisa mõis (saksa keeles Taggamois) oli riigimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Francisco de Zurbarán
Stiil
Sevillas elades ja töötades saavutas Zurbarán meisterlikkuse, mis ületas teiste kohalike Sevilla maalijate oma. Hispaania tundelisele barokile iseloomulikult väljendas ta emotsioone ja hingestatust realistlike ja teatraalsete vahenditega. Zurbaráni loomingut saab võrrelda sel ajal Hispaanias populaarsete rahvuslike polükroomsete puuskulptuuridega, näiteks Sevilla skulptorite Juan Martínez Montañési ja Pedro de Mena loominguga.
Tagamõisa mõis
Ajalugu
Mõis rajati 16. sajandi II poolel.
Francisco de Zurbarán
Stiil
Zurbarán maalis figuurid otse natuurist, tihti on tema figuurid lamavas asendis, mis toob esile langeva kanga. Ta kujutas eriti meisterlikult heledaid kangaid, seetõttu kuulus palju tema maale kartuuslastele, kelle ordul on valged rüüd. Zurbarán pidas terve oma viljaka karjääri jooksul kinni rangetest maaliprintsiipidest, mis varieerusid vaid mõnel korral tavapärasest. Tema tuntus piirdus vaid Hispaaniaga, lisaks jõudis tema teoseid ekspordina ka Hispaania kolooniatesse (tõsi, palju läks ka teekonna ajal põhja).
Ta maalis enamasti rangeid ja askeetlikke religioosseid palvehetki, kus vaim on alistamas liha, kompositsioonis oli sageli vaid üks figuur. Zurbaráni stiil on tagasihoidlikum ja piiratum kui Caravaggiol, toonid on tihti sinakad. Efektselt mõjuvad detailideni viimistletud esiplaanid, mida kujundab valgus ja vari. Taust on tihti ilmetu ja tume. Zurbaránil oli raskusi sügavuse kujutamisega, taustal olevad interjööri või eksterjööri esemetel puudub ruumilisus ja nad näivad tasapinnalistena.
Zurbaráni hilisemas loomingus on näha Murillo ja Tiziani stiili mõjutusi, pintslilöök on vabam ja kontrastid mahedamad. Arvatakse, et Zurbaráni range kompositsioon avaldas kõige rohkem mõju hispaania hilisbaroki kunstnik Juan Sanchez Cotanile. Zurbaráni peamised õpilased olid Bernabé de Ayala, Juan Caro de Tavira ja vennad Polancod, teiste õpilaste seas oli Ignacio de Ries. vasakul|pisi|Immaculata kontseptsioon (1661) 136,5 × 102,5 cm. Õli lõuendil. Szépmûvészeti Múzeum, [[Budapest|alt=]]
Kunstiline pärand
1835. aastal konfiskeeriti kloostritelt Zurbaráni teosed ja eksponeeriti need Cádizi muuseumis Hispaanias.
Zurbaráni looming oli esitatud 1987. aastal New Yorgi Metropolitani kunstimuuseumis toimunud suurel näitusel, mis rändas 1988 Pariisi Galeries Nationales du Grand Palais'sse. 2015 eksponeeris Madridi Thyssen-Bornemisza muuseum Zurbaráni loomingut.
Kokkuvõte
Francisco de Zurbaráni looming on näide hispaania barokkmaali kuldaja viljakusest, kus religioosne kunst oli olulisel kohal. Suurima ja olulisima perioodi oma elust veetis kunstnik barokiaja-Hispaania tähtsaimas kunstikeskuses ja kaubalinnas Sevillas. Zurbaráni realistlikus stiilis teosed on sügavalt religioossed ja tundelised, mõjutusi sai ta muuhulgas ka hispaania polükroomsetelt puuskulptuuridelt. Teoste pühalikku meeleolu annab edasi meisterlik valguse ja varju kontrastide käsitlus. Zurbaráni kaasaegsed olid hispaania maalikunstnikud Velázquez ja Murillo ning skulptor Montañés.
1929
1929. aasta (MCMXXIX) oli 20. sajandi 29. aasta.
Diego Velázquez
Elulugu
Velázquez sündis Sevillas, mis oli tol ajal Hispaania tähtsaim kunstikeskus. Seal olid sündinud ka tema mõlemad vanemad Juan Rodríguez de Silva ja Jerónima Velázquez, aga tema isa vanemad Diego da Silva ja Maria Rodrigues olid sinna elama asunud Portugalist Portost. Päritolult oli kunstnik väikeaadlik.
Ta õppis järgemööda kahe kohaliku meistri, Francisco de Herrera vanema (1576–1656) ja Francisco Pacheco (1564–1654) juures. Kumbki neist ei ole kunstnikuna kuulsaks saanud.
Aastal 1623 asus Velázquez Madridi, kus võitis Hispaania peaministri Olivarese ja kuninga Felipe IV poolehoiu. Järgnenud aastatel maalis Velázquez kuninga, tema pereliikmete ja peaministri portreesid. Need on teostatud lihtsas, asjalikus, tõsises ja veenvas laadis. Figuurid neil on tumedad ning asuvad lihtsal heledal ja siledal taustal.