cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
800 m jooks
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 1.40,91 David Lekuta Rudisha, Keenia (10. august 2012 London) Euroopa rekord: 1.41,11 Wilson Kipketer, Taani (24. august 1997 Köln) EM rekord: 1.43,84 Olaf Beyer, Saksa DV (31. august 1978 Praha) Euroopa meister 2018: 1.44,59 Adam Kszczot, Poola Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
Von Willebrandi haigus
Ravi
Naistele, kellel on väga vererohke menstruatsioon, soovitatakse kasutada östrogeeni sisaldavaid suukaudseid rasestumisvastaseid vahendeid, mis vähendavad verejooksude tugevust ja sagedust. Östrogeeni ja progesterooni sisaldavad tabletid vähendavad luteiniseeriva hormooni ja folliikuleid stimuleeriva hormooni tootmist, millega kaasneb emaka endomeetriumi pinna stabiliseerumine.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
1500 meetri jooks
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 3.26,00 Hicham El Guerrouj, Maroko (14. juuli 1998 Rooma) Euroopa rekord: 3.28,32 Jakob Ingebrigtsen, Norra (7. august 2021 Tokyo) EM rekord: 3.35,27 Fermín Cacho, Hispaania (9. august 1994 Helsingi) Euroopa meister 2018: 3.38,10 Jakob Ingebrigtsen, Norra Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Finaal]
Von Willebrandi haigus
Ravi
Vähestel (10–15%) VW haigetel võivad manustatud VWF vastu tekkida allo-antikehad.
Antifibrinolüütilised ained nagu epsilon-aminokapronhape ja traneksaamhape on näidustatud limaskesta verejooksude korral, sest inhibeerivad fibriini lagundamist. Samuti saab vigastuskohal kasutada trombiiniga immutatud haavafilme. Teatud juhtudel, nagu näiteks aneemia korral, võib olla vajalik vereülekanne. Trombotsüütide kontsentraati kasutatakse verejooksude peatamiseks VW haiguse trombotsütaarse tüübi korral.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
5000 meetri jooks
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 12.35,36 Joshua Cheptegei, Uganda (14. august 2020 Monaco) Euroopa rekord: 12.48,45 Jakob Ingebrigtsen, Norra (10. juuni 2021 Firenze) EM rekord: 13.10,15 Jack Buckner, Suurbritannia (31. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 13.17,06 Jakob Ingebrigtsen, Norra Ametlikud tulemused: [ Finaal]
10 000 meetri jooks
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 26.11,00 Joshua Cheptegei, Uganda (7. oktoober 2020 Valencia) Euroopa rekord: 26.46,57 Mo Farah, Suurbritannia (3. juuni 2011 Eugene) EM rekord: 27.30,99 Martti Vainio, Soome (29. august 1978 Praha) Euroopa meister 2018: 28.12,15 Morhad Amdouni, Prantsusmaa Ametlikud tulemused: [ Finaal]
Von Willebrandi haigus
Ravi
Enamik von Willebrandi haigust põdevaid inimesi saab elada normaalset elu, kuid vajab enne operatsioone verejookse ennetavat ravi.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
Maraton
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 79 Maailmarekord: 2:01.39 Eliud Kipchoge, Keenia (16. september 2018 Berliin) Euroopa rekord: 2:03.36 Bashir Abdi, Belgia (24. oktoober 2021 Rotterdam) EM rekord: 2:09.51 Koen Naert, Belgia (12. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 2:09.51 Koen Naert, Belgia (12. august 2018 Berliin) Ametlikud tulemused Võistkondlikuks arvestuses sai esimese koha Iisrael (6:31.48), teise koha Saksamaa (6:35.52) ja kolmanda koha Hispaania (6:38.44). Eesti (6:50.11) oli kuues.
Von Willebrandi haigus
Ravi
Raske vormi puhul tuleks vältida tegevusi, mis võivad põhjustada vigastusi ja verejookse. Kuna aspiriin põhjustab trombotsüütide funktsioonihäireid ja suurendab veritsuste ohtu, on seda sisaldavad ravimid vastunäidustatud. Peavalu, palaviku või valu korral soovitatakse kasutada paratsetamooli.
Epidemioloogia
Von Willebrandi haiguse suhteline esinemissagedus on 1:100. Enamikul juhtudest siiski sümptomeid ei esine. Kliiniliselt oluliste sümptomitega haiguse sagedus on 1:10000. Enamik juhtumeid on kerged ja tavaliselt esineb sümptomeid naistel, kellel väljendub see pikenenud menstruatsioonina. Haigus võib olla raskem inimestel, kellel on O-veregrupp.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
400 m tõkkejooks
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 45,94 Karsten Warholm, Norra (3. august 2021 Tokyo) Euroopa rekord: 45,94 Karsten Warholm, Norra (3. august 2021 Tokyo) EM rekord: 47,48 Harald Schmid, Lääne-Saksamaa (8. september 1982 Ateena) Euroopa meister 2018: 47,64 Karsten Warholm, Norra Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
Von Willebrandi haigus
Ajalugu
Esimest korda diagnoositi see haigus 1924. aastal Föglö saarel Ahvenamaal 5-aastasel tüdrukul, keda ravis Helsingis töötav arst Erik Adolf von Willebrand. Ta uuris põhjalikult kõiki tüdruku pereliikmeid (kokku 66) ning kirjutas 1926. aastal rootsikeelses ajakirjas artikli seni kirjeldamata verehüübimishaigusest, mis erines hemofiiliast. Teise artikli sellest haigusest avaldas ta 1931. aastal saksa keeles, mis köitis teiste teadlaste ja arstide tähelepanu. Esmakirjeldaja järgi nimetati haigus 1930.–1940. aastatel, tunnustamaks von Willebrandi põhjalikku tööd haiguse uurimisel.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
3000 m takistusjooks
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 34 Maailmarekord: 7.53,63 Sayf Sa‘īd Shāhīn, Katar (3. september 2004 Brüssel) Euroopa rekord: 8.00,09 Mahiedine Mekhissi-Benabbad, Prantsusmaa (6. juuli 2013 Pariis) EM rekord: 8.07,87 Mahiedine Mekhissi-Benabbad, Prantsusmaa (1. august 2010 Barcelona) Euroopa meister 2018: 8.31,66 Mahiedine Mekhissi-Benabbad, Prantsusmaa Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Finaal]
Von Willebrandi haigus
Ajalugu
1950. aastal leiti, et haigetel on vereplasmas vähem VIII hüübimisfaktorit ning et vereplasma Cohni fraktsiooni I-0 manustamisega oli võimalik seda korrigeerida. 1971. aastal kirjeldati valk, mis põhjustas VW haigust, ning see nimetati von Willebrandi faktoriks, austamaks Erik Adolf von Willebrandi pikaaegset tööd.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
4×100 meetri teatejooks
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 36,84 Jamaica (Nesta Carter, Michael Frater, Yohan Blake, Usain Bolt; 11. august 2012 London) Euroopa rekord: 37,36 Suurbritannia (Adam Gemili, Zharnel Hughes, Richard Kilty, Nethaneel Mitchell-Blake; 5. oktoober 2019 Doha) EM rekord: 37,79 Prantsusmaa (Max Moriniere, Daniel Sangouma, Jean-Charles Trouabal, Bruno Marie-Rose; 1. september 1990 Split) Euroopa meister 2018: 37,80 Suurbritannia (Chijindu Ujah, Zharnel Hughes, Adam Gemili, Harry Aikines-Aryeetey) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal
4×400 meetri teatejooks
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmarekord: 2.54,29 USA (Andrew Valmon, Quincy Watts, Butch Reynolds, Michael Johnson; 22. august 1993 Stuttgart) Euroopa rekord: 2.56,60 Suurbritannia (Iwan Thomas, Jamie Baulch, Mark Richardson, Roger Black; 3. august 1996 Atlanta) EM rekord: 2.58,22 Suurbritannia (Paul Sanders, Kriss Akabusi, John Regis, Roger Black; 1. september 1990 Split) Euroopa meister 2018: 2.59,47 Belgia (Dylan Borlée, Jonathan Borlée, Jonathan Sacoor, Kevin Borlée) Ametlikud tulemused: Eeljooksud – Finaal
Von Willebrandi haigus
Ajalugu
Erinevad VW haiguse vormid määratleti 1970. aastatel. 1980. aastatel läbi viidud molekulaarsete ja rakuanalüüsidega eristati hemofiilia A ja VW haigus veelgi täpsemalt ja hakati haiguse diagnoosimisel lähtuma sellest, et VIII hüübimisfaktori geen X-kromosoomis on normaalne, kuid esineb defektne VWF geen 12. kromosoomis. Geeni sekveneerimisel leiti palju inimesi, kellel oli VWF geenis mutatsioon. Geneetilised põhjused, mis tekitavad kergemat VW haigust, on siiani uurimisel ning arvatakse, et seda võivad mõjutada ka teised tegurid.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus
20 km käimine
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 1:16.36 Yusuke Suzuki, Jaapan (15. märts 2015 Nomi) Euroopa rekord: 1:17.02 Yohann Diniz, Prantsusmaa (8. märts 2015 Arles) EM rekord: 1:18.37 Francisco Fernándes, Hispaania (6. august 2002 München) Euroopa meister 2018: 1:20.42 Álvaro Martín, Hispaania (11. august 2018 Berliin) Ametlikud tulemused
35 km käimine
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 26 Euroopa rekord: 2:23.14 Massimo Stano, Itaalia (24. juuli 2022 Eugene) [ Ametlikud tulemused] Meeste 35 km käimine oli EM-i kavas esimest korda.
Kõrgushüpe
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 2.45 Javier Sotomayor, Kuuba (27. juuli 1993 Salamanca) Euroopa rekord: 2.42 Patrik Sjöberg, Rootsi (30. juuni 1987 Stockholm) 2.42 Bogdan Bondarenko, Ukraina (14. juuni 2014 New York) EM rekord: 2.36 Andrei Silnov, Venemaa (9. august 2006 Göteborg) Euroopa meister 2018: 2.35 Mateusz Przybylko, Saksamaa Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Teivashüpe
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 6.21 Armand Duplantis, Rootsi (24. juuli 2022 Eugene) Euroopa rekord: 6.21 Armand Duplantis, Rootsi (24. juuli 2022 Eugene) EM rekord: 6.05 Armand Duplantis, Rootsi (12. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 6.05 Armand Duplantis, Rootsi Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kaugushüpe
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 8.95 Mike Powell, USA (30. august 1991 Tōkyō) Euroopa rekord: 8.86 Robert Emmijan, Nõukogude Liit (22. mai 1987 Tsaghkadzor) EM rekord: 8.47 Christian Reif, Saksamaa (1. august 2010 Barcelona) Euroopa meister 2018: 8.25 Miltiádis Tentóglou, Kreeka Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kolmikhüpe
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 18.29 Jonathan Edwards, Suurbritannia (7. august 1995 Göteborg) Euroopa rekord: 18.29 Jonathan Edwards, Suurbritannia (7. august 1995 Göteborg) EM rekord: 17.99 Jonathan Edwards, Suurbritannia (23. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2018: 17.10 Nelson Évora, Portugal Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon – Finaal
Kuulitõuge
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 23.37 Ryan Crouser, USA (28. juuni 2021 Eugene) Euroopa rekord: 23.06 Ulf Timmermann, Lääne-Saksamaa (22. mai 1988 Chaniá) EM rekord: 22.22 Werner Günthör, Šveits (28. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 21.72 Michał Haratyk, Poola Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Vasaraheide
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSV Liit (30. august 1986 Stuttgart) Euroopa rekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSV Liit (30. august 1986 Stuttgart) EM rekord: 86.74 Juri Sedõhh, NSV Liit (30. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 80.12 Wojciech Nowicki, Poola Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Odavise
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 98.48 Jan Železný, Tšehhi (25. mai 1986 Jena) Euroopa rekord: 98.48 Jan Železný, Tšehhi (25. mai 1986 Jena) EM rekord: 89.72 Steve Backley, Suurbritannia (23. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2018: 89.47 Thomas Röhler, Saksamaa Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kümnevõistlus
Finaal: 15.–16. august Osavõtjaid: 21 Maailmarekord: 9126 Kevin Mayer, Prantsusmaa (16. september 2018 Talence) Euroopa rekord: 9126 Kevin Mayer, Prantsusmaa (16. september 2018 Talence) EM rekord: 8811 Daley Thompson, Suurbritannia (28. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 8431 Arthur Abele, Saksamaa [ Ametlikud tulemused]
100 meetri jooks
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 10,49 Florence Griffith Joyner, USA (16. juuli 1988 Indianapolis) Euroopa rekord: 10,73 Christine Arron, Prantsusmaa (19. august 1998 Budapest) EM rekord: 10,73 Christine Arron, Prantsusmaa (19. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2018: 10,85 Dina Asher-Smith, Suurbritannia Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
200 meetri jooks
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 21,34 Florence Griffith Joyner, USA (29. september 1988 Seoul) Euroopa rekord: 21,63 Dafne Schippers, Holland (28. august 2015 Peking) 21,71 Heike Drechsler, Saksa DV (29. juuni 1986 Jena, 29. august 1986 Stuttgart) EM rekord: 21,71 Heike Drechsler, Saksa DV (29. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 21,89 Dina Asher-Smith, Suurbritannia Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
400 meetri jooks
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 47,60 Marita Koch, Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) Euroopa rekord: 47,60 Marita Koch, Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) EM rekord: 48,12 Marita Koch, Saksa DV (8. september 1982 Ateena) Euroopa meister 2018: 50,41 Justyna Święty-Ersetic, Poola Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
800 m jooks
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 1.53,28 Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (26. juuli 1983 München) Euroopa rekord: 1.53,28 Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (26. juuli 1983 München) EM rekord: 1.55,41 Olga Minejeva, Nõukogude Liit (8. september 1983 München) Euroopa meister 2018: 2.00,38 Natalja Prišepa, Ukraina Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaal] – [ Finaal]
1500 meetri jooks
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 3.50,07 Genzebe Dibaba, Etioopia (17. juuli 2005 Monaco) Euroopa rekord: 3.51,95 Sifan Hassan, Holland (5. oktoober 2019 Doha) EM rekord: 3.56,91 Tatjana Tomašova, Venemaa (13. august 2006 Göteborg) Euroopa meister 2018: 4.02,32 Laura Muir, Suurbritannia Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Finaal]
5000 meetri jooks
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 21 Maailmarekord: 14.06,62 Letesenbet Gidey, Etioopia (7. oktoober 2020 Valencia) Euroopa rekord: 14.22,12 Sifan Hassan, Holland (21. juuli 2019 London) EM rekord: 14.46,12 Sifan Hassan, Hollnad (12. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 14.46,12 Sifan Hassan, Hollnad Ametlikud tulemused: [ Finaal]
10 000 meetri jooks
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 18 Maailmarekord: 29.01,03 Letesenbet Gidey, Etioopia (8. juuni 2021 Hengelo) Euroopa rekord: 29.06,82 Sifan Hassan, Holland (6. juuni 2021 Hengelo) EM rekord: 30.01,09 Paula Radcliffe, Suurbritannia (6. august 2002 München) Euroopa meister 2018: 31.43,29 Lonah Chemtai Salpeter, Iisrael Ametlikud tulemused: [ Finaal]
Maraton
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 63 Maailmarekord: 2:14.04 Brigid Kosgei, Keenia (13. oktoober 2019 Chicago) Euroopa rekord: 2:15.25 Paula Radcliffe, Suurbritannia (13. aprill 2003 London) EM rekord: 2:25.14 Christelle Daunay, Prantsusmaa (16. august 2014 Zürich) Euroopa meister 2018: 2:26.22 Volha Mazuronak, Valgevene [ Ametlikud tulemused] Võistkondlikuks arvestuses sai esimese koha Saksamaa (7:28.48), teise koha Hispaania (7:39.25) ja kolmanda koha Poola (7:40.54).
100 m tõkkejooks
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 34 Maailmarekord: 12,12 Tobi Amusan, Nigeeria (24. juuli 2022 Eugene) Euroopa rekord: 12,21 Jordanka Donkova, Bulgaaria (20. august 1988 Stara Zagora) EM rekord: 12,38 Jordanka Donkova, Bulgaaria (29. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 12,67 Elvira Herman, Valgevene Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Poolfinaalid] – [ Finaal]
3000 m takistusjooks
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 8.44,32 Beatrice Chepkoech, Keenia (20. juuli 2018 Monaco) Euroopa rekord: 8.58,81 Gulnara Samitova, Venemaa (17. august 2008 Peking) EM rekord: 9.17,57 Julia Zaripova, Venemaa (30. juuli 2010 Barcelona) Euroopa meister 2018: 9.18,80 Gesa-Felicitas Krause, Saksamaa Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Finaal]
4×100 meetri teatejooks
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 15 võistkonda Maailmarekord: 40,82 USA (Tianna Madison, Allyson Felix, Bianca Knight, Carmelita Jeter; 10. august 2012 London) Euroopa rekord: 41,37 Saksa DV (Silke Gladisch, Sabine Rieger, Ingrid Auerswald, Marlies Göhr; 6. oktoober 1985 Canberra) EM rekord: 41,68 Saksa DV (Silke Möller, Katrin Krabbe, Kerstin Behrendt, Sabine Günther; 1. september 1990 Split) Euroopa meister 2018: 41,88 Suurbritannia (Asha Philip, Bianca Williams, Imani-Lara Lansiquot, Dina Asher-Smith) Ametlikud tulemused: [ Eeljooksud] – [ Finaal]
20 km käimine
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 1.23.49 Yang Jiayu, Hiina (20. märts 2021 Huangshan) Euroopa rekord: 1:25.08 Vera Sokolova, Venemaa (26. august 2011 Sotši) EM rekord: 1:26.36 María Pérez, Hispaania (11. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 1.26:36 María Pérez, Hispaania [ Ametlikud tulemused]
35 km käimine
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 22 Euroopa rekord: 2:39.16 María Pérez, Hispaania (30. jaanuar 2022 Lepe) [ Ametlikud tulemused] Naiste 35 km käimine oli EM-i kavas esimest korda.
Kõrgushüpe
Finaal: 21. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 2.09 Stefka Kostadinova, Bulgaaria (30. august 1987 Rooma) Euroopa rekord: 2.09 Stefka Kostadinova, Bulgaaria (30. august 1987 Rooma) EM rekord: 2.03 Tia Hellebaut, Belgia (9. august 2006 Göteborg) 2.03 Venelina Veneva-Mateeva, Bulgaaria (9. august 2006 Göteborg) 2.03 Blanka Vlašić, Horvaatia (1. august 2010 Barcelona) Euroopa meister 2018: 2.00 Maria Lasitskene, Neutraalne sportlane Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Teivashüpe
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 5.06 Jelena Isinbajeva, Venemaa (28. august 2009 Zürich) Euroopa rekord: 5.06 Jelena Isinbajeva, Venemaa (28. august 2009 Zürich) EM rekord: 4.85 Ekateríni Stefanídi, Kreeka (9. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 4.85 Ekateríni Stefanídi, Kreeka Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kaugushüpe
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 7.52 Galina Tšistjakova, Nõukogude Liit (11. juuni 1998 Leningrad) Euroopa rekord: 7.52 Galina Tšistjakova, Nõukogude Liit (11. juuni 1998 Leningrad) EM rekord: 7.30 Heike Drechsler, Saksa DV (28. august 1990 Split) Euroopa meister 2018: 6.75 Malaika Mihambo, Saksamaa Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kolmikhüpe
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 15.74 Yulimar Rojas, Venezuela (1. august 2021 Tokyo) Euroopa rekord: 15.50 Inessa Kravets, Ukraina (10. august 1995 Göteborg) EM rekord: 15.15 Tatjana Lebedeva, Venemaa (9. august 2008 Göteborg) Euroopa meister 2018: 14.60 Paraskeví Papahrístou, Kreeka Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Kuulitõuge
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 22.63 Natalja Lissovskaja, Nõukogude Liit (7. juuni 1987 Moskva) Euroopa rekord: 22.63 Natalja Lissovskaja, Nõukogude Liit (7. juuni 1987 Moskva) EM rekord: 21.69 Vita Pavlõš, Ukraina (20. august 1998 Budapest) Euroopa meister 2018: 19.33 Paulina Guba, Poola Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – Finaal]
Kettaheide
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 76.80 Gabriele Reinsch, Saksa DV (9. juuli 1988 Neubrandenburg) Euroopa rekord: 76.80 Gabriele Reinsch, Saksa DV (9. juuli 1988 Neubrandenburg) EM rekord: 71.36 Diana Sachse, Saksa DV (28. august 1986 Stuttgart) Euroopa meister 2018: 67.62 Sandra Perković, Horvaatia Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Vasaraheide
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 82.98 Anita Włodarczyk, Poola (28. august 2016 Varssavi) Euroopa rekord: 82.98 Anita Włodarczyk, Poola (28. august 2016 Varssavi) EM rekord: 78.94 Anita Włodarczyk, Poola (12. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 78.94 Anita Włodarczyk, Poola Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Odavise
Finaal: 20. august Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 72.28 Barbora Špotáková, Tšehhi (13. september 2008 Stuttgart) Euroopa rekord: 72.28 Barbora Špotáková, Tšehhi (13. september 2008 Stuttgart) EM rekord: 67.90 Christin Hussong, Saksamaa (10. august 2018 Berliin) Euroopa meister 2018: 67.90 Christin Hussong, Saksamaa Ametlikud tulemused: [ Kvalifikatsioon] – [ Finaal]
Seitsmevõistlus
Finaal: 17.–18. august Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 7291 Jackie Joyner-Kersee, USA (24. september 1988 Seoul) Euroopa rekord: 7032 Carolina Klüft, Rootsi (26. august 2007 Osaka) EM rekord: 6823 Jessica Ennis, Suurbritannia (31. juuli 2010 Barcelona) Euroopa meister 2018: 6816 Nafissatou Thiam, Belgia [ Ametlikud tulemused]
Medalitabel
{{legend|#ccccff|Korraldajariik (Saksamaa)|border=solid 1px #AAAAAA}}
Ajay Devgn
pisi|Devgn 2014. aastal Ajay Devgn (sünninimi Vishal Veeru Devgan; sündinud 2. aprillil 1969 New Delhis) on India filminäitleja.
Vepriai vald
Vepriai vald (leedu keeles Veprių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ukmergė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 62,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1161 inimest. Valla keskus on Vepriai alev, kus aastal 2011 oli 549 elanikku. Vallamaja asub aadressil Pergalės g. 1. Vallavanem on Dalė Urbonienė.
pisi|Vallamaja pisi|Bečiai pisi|Sližiai mõisa häärber pisi|Juozapavase rahn
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Snudy järv
Snudy järv ehk Snudõ järv (valgevene keeles Возера Снуды, vene keeles Снуды (Snudõ)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 130 meetri kõrgusel, selle valgala on 113 km². Snudy kuulub Brasłaŭ järvestikku, asudes Brasłaŭ järvestiku rahvuspargi territooriumil. Lisaks rahvuspargile asub järvel veel ornitoloogiline kaitseala, Snudy ja Strusta järvede vahel asub aga maastikukaitseala
Kaldajoone pikkus on 34,4 kilomeetrit. Järves asub 11 saart kogupindalaga 1,6 km². Madala veetaseme korral võivad mitmed madalikud kuivale jääda, sellisel juhul kasvab saarte arv Snudy järves kuueteistkümneni. Suuremad saared on kõrgem osa Snudy järve läbivast oosist. Järve kaldad on üldiselt madalad, kohati liivased. Järve idakallas on kõrgem, selle moodustab metsaga kaetud oos.
Snudy järve vesi voolab Strusta järve. Kaht järve ühendab 80 meetrit lai ja 3 meetrit sügav väin. Strusta järve vesi voolab omakorda 40 meetrit laia ja 3-4 meetrit sügava väina kaudu Vojsa järve.
Vee läbipaistvus on 6,6 meetrit. Tähtsamad kalad Snudy järves on rääbis, ahven, haug, angerjas, linask ja särg. Leidub ka säinast ja viidikat, teistest veekogudest on Snudy järve elama asunud hõbekoger, karpkala ja valgeamuur.
115th Street
115th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Kosmoseõigus
Kosmoseõigus on rahvusvahelise avaliku õiguse haru, mille eesmärk on luua võimalikult lihtsad ja selged reeglid riikidevahelise kosmoseteemalise suhtluse reguleerimiseks. Vajadus inimeste kosmosetegevuse reguleerimiseks tekkis eelkõige rakettide arendamisega ning nende kasutamisega teises maailmasõjas.
Kosmoseõigus enne 1960. aastat
pisi|Sputnik 1 Kosmoseõigus sai alguse enne 1960. aastaid, kui esimesed juristid hakkasid kosmoseõigusest rääkima. Kosmoseõigusele kui rahvusvahelise avaliku õiguse harule panid aluse Sputniku kosmosesse saatmine aastal 1957, Lunik II kosmosesse saatmine 1959. aastal ning juba paljude satelliitide olemasolu Maa orbiidil. Esialgu oli tegevus kosmoses peamiselt juhitud USA ja Nõukogude Liidu sõjalistest kaalutlustest ning nende kasutus tsiviilkäibes oli teisejärguline. Alles hiljem hakati saatma kosmosesse sidesatelliite, mis ei olnud enam sõjalises mõttes olulised. Esimeste kosmoseriikide Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu omavahelisi suhteid reguleeris ÜRO Avakosmose Rahumeelse Kasutamise Komitee (ingl The UN Committee on the Peaceful Uses of Outer Space), millel õnnestus 1958. aastal panna Nõukogude Liitu ja Ameerika Ühendriike ühiselt tegutsema.
Kosmoseõigus toetub kosmose vabaduse põhimõttele ehk ideele, et kosmos ei kuulu ühelegi riigile. Kosmose vabaduse põhimõtet võis vaadelda kahel viisil:
– kui res nullius ehk omand, mis ei kuulu kellelegi;
– kui res communis ehk omand, mis kuulub kõigile.
Kuigi riigid on vastu võtnud enda riigisiseseid kosmoseseadusi, on enamik kosmoseõigust puudutavaid norme siiski rahvusvahelises õiguses. Alates 1958. aastast on peamine töö kosmoseõigusega toimunud ÜRO Avakosmose Rahumeelse Kasutamise Komitees.
Avakosmose leping (1966)
1966. aastal võeti vastu avakosmose leping (ingl Outer Space Treaty) ning see jõustus 1967. aastal. Avakosmose leping oli kõige olulisem kosmoseõiguse dokument 1960.–2000. aastatel. Kuna see on panustanud märkimisväärselt tänapäevasesse rahvusvahelisse õigusesse, siis mõne arvamuse kohaselt on tegu kosmoseõiguse Magna Cartaga. Avakosmose lepingus sisalduvad printsiibid:
Kastoriá piirkonnaüksus
Piirkonnaüksuse halduskeskus on Kastoriá.
Kosmoseõigus
Avakosmose leping (1966)
– Riigid peavad avakosmose kasutamisel ja uurimisel koos töötama ning koostöö peab olema kasulik kõigile riikidele;
– Riigid võivad vabalt uurida ja kasutada avakosmost ning teha neis koostööd;
– Avakosmos ja taevakehad ei kuulu ühelegi riigile;
– Avakosmose leping sõnastab põhireeglid vastutusest: riigid vastutavad oma kosmosetegevuse eest rahvusvahelistes institutsioonides.
Päästmise leping (1968)
Päästmise leping (ingl the Rescue Agreement) kohustab riiki aitama hätta sattunud astronaute hoolimata nende rahvusest.
Lepingu artiklis 1 nimetatakse, mida riik peab tegema, kui neil on informatsiooni hätta sattunud astronautide kohta.
– Peab kohe teavitama selle riigi ametivõime, kes kosmosemissiooni teele saatis.
– Kui eelnevat ei ole võimalik teha, näiteks kui ei suudeta kindlaks teha, keda tuleks teavitada, tuleb teha avalik teadaanne kõiki vajalikke meetmeid kasutades.
Vastutuse konventsioon (1972)
Vastutuse konventsioon (ingl the Liability Convention on the International Liability for Damage Caused by Space Objects) võeti vastu 1972. aastal. Selle alus on avakosmose lepingu artikkel 7, millele vastutuse konventsioon lisab palju uusi definitsioone.
Artiklis 1 antakse definitsioonid sõnadele "kahju" (ingl damage), "teele saatma" (ingl launching) ja "saatjariik" (ingl launching State). Artiklites 2–4 räägitakse süülisest ja täielikust vastutusest ning sellest, milline riik teatud olukorras vastutab. Artiklis 12 sätestatakse, millist õigust mingil juhul kohaldatakse.
Leping tegevuste kohta Kuul ja muudel taevakehadel (1979)
Leping tegevuste kohta Kuul ja muudel taevakehadel (ingl Agreement Governing the Activities of States on the Moon and Other Celestial Bodies) kehtib 1979. aastast. Selle lepingu alus on avakosmose lepingu artiklid 1, 2, 11 ja 12.
Lepingu artiklis 3 sätestatakse, et riigid võivad Kuud kasutada üksnes rahumeelsetel kaalutlustel. Artikli 11 lg 1 kohaselt on Kuu ja sellel asuv looduslik vara kogu inimkonna ühisvara.
Euroopa Kosmoseagentuuri konventsioonid 1975.–1980. aastatel
Euroopa Kosmoseagentuur tegutseb faktiliselt 1975. aastast, kuid jõustati alles 1980. aastal. Asutamise konventsiooni pooled olid mitmed Euroopa riigid: Rootsi, Šveits, Saksamaa, Taani, Itaalia, Suurbritannia, Belgia, Holland ja Hispaania. Peale 1980. aastat liitusid veel Prantsusmaa, Iirimaa, Austria, Norra, Soome ja Portugal. Kosmoseagentuuri loomiseks liitus Euroopa Kosmoseuuringute Organisatsioon Euroopa Kosmosesõidukite Kandurite Ehitamise ja Arendamise Organisatsiooniga (ingl vastavalt European Space Research Organisation ja the European Organisation for the Development and Construction of Space Vehicle Launchers). Artiklis 2 sätestatakse, et agentuuri liikmed on need riigid, kes on andnud nõusoleku koostööks ning nõustunud pika aja jooksul kohaldama Euroopa kosmosepoliitikat.
Satelliidid
pisi|Joonis satelliitidest Satelliidid on tänapäeval enim levinud kosmoseobjektid, mis viiakse Maa orbiidile ning millega seal töötatakse. Satelliitide kasutamisele on seatud ranged reeglid, muu hulgas see, et satelliit peab alati püsima sellele määratud orbiidil. Kui satelliit on oma eluea lõpetanud, siis muudetakse selle orbiiti ning pannakse see surnuaia orbiidile, kus on ka kõik teised juba töö lõpetanud satelliidid.
Vaidluste lahendamine
Kuna tegevus kosmoses muutub järjest populaarsemaks, siis tuleb ette ka rohkem õnnetusi. Õnnetused toovad omakorda kaasa vaidlusi eri riikide vahel. Ühe õnnetusega võib olla seotud rohkem kui kaks eri riiki (näiteks riik, kelle territooriumil õnnetus juhtub ehk kelle territooriumile kukuvad satelliidi jäänused; riik, kes asja kosmosesse saatis; satelliidi omanik; kolmandad puudutatud isikud; kindlustusfirmad jne.) 1960.–2000. aastate vahel toimus palju õnnetusi, mis tekitasid vajaduse reguleerida vaidluste lahendamist. Näiteks, 1979. aasta juulis kukkus Austraalia kohal alla Skylab või 1983. aastal kukkus 402 Cosmose reaktori tuum India ookeani. Avakosmose lepingu artiklites 3 ja 9 viidatakse, et vaidluste lahendamiseks kasutatakse üldisi rahvusvahelise õiguse põhimõtteid.
Kosmoseõigus alates 2000. aastast
Rohelise Lehe algatus (ingl Green Paper initiative) on dokument, mille koostas Euroopa Komisjon koostöös Euroopa Kosmoseagentuuriga oluliste valikutega seotud küsimuste tõstatamiseks. Huvipoolte vastuseid plaaniti kasutada Valge Lehe (ingl the White Paper) koostamisel. Rohelise Lehe sisu olid sellised teemad nagu iseseisev pääs kosmosesse, rahvusvaheline koostöö, kodanike turvalisuse suurendamine. Roheline Leht põhineb arusaamal, et kosmost tuleb vaadelda üleilmsel tasandil. Valge Lehe (ingl the White Paper) andis Euroopa Komisjon välja 2003. aastal. Selle peamine mõte on, et Euroopa vajab laiendatud kosmosepoliitikat.
Eesti ja kosmoseõigus
pisi|ESTCube-1 2013. aastal saadeti kosmosesse Eesti esimene satelliit ESTCube-1. Enne satelliidi välja saatmist oli vaja Eesti kosmoseobjektide registrit ja kosmoseseadust. Register on Eestis praeguseks olemas, kuid puudub kosmoseseadus. Eesti liitus Euroopa Kosmoseagentuuriga 4. veebruaril 2015. aastal. 2017. aastal tõstatati rahvusvahelisel plenaaristungil Eesti vajadus võtta enne järgmise satelliidi välja saatmist vastu kosmoseseadus. Liisa Oviir rõhutas pleenumil, et kuigi rahvusvahelisi seadusi on jätkuvalt vaja, muutuvad järjest olulisemaks ka üksiku riigi huve silmas pidavad rahvuslikud seadused. 2019. aasta alguse seisuga töötatakse ka ESTCube-2 kallal.
Vladimir Rõžkov
pisi|Vladimir Rõžkov (2013) pisi|Vladimir Rõžkov (2011)
Vladimir Aleksandrovitš Rõžkov (vene keeles Владимир Александрович Рыжков; sündinud 3. septembril 1966 Rubtsovskis Altai krais Vene NFSV-s) on Venemaa poliitik, riigitegelane, politoloog, ajaloolane, raadiosaatejuht ja õppejõud, professor.
Ta oli aastatel 1993–2007 Riigiduuma liige ja 1997–1999 Riigiduuma esimehe esimene asetäitja. 1998. aasta septembris kirjutas president Boriss Jeltsin peaminister Jevgeni Primakovi esildisel alla seadlusele Rõžkovi määramise kohta Venemaa Föderatsiooni asepeaministriks sotsiaalküsimuste alal. Kuid mõne päeva teatas Rõžkov, et keeldub sellest ametikohast, sest hindas selle ametikoha vastuvõtmist sotsiaalse olukorra ülirasketes tingimustes omamata varasemat töökogemust selles valdkonnas avantüürihõnguliseks.
Haridus ja akadeemiline karjäär
Rõžkov lõpetas 1990. aastal Barnaulis Altai Riikliku Ülikooli  ajaloo erialal ja kaitses 2001. aastal Peterburis Riigiteenistuse Loodeakadeemias ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Venemaa poliitilise süsteemi kujunemise ajalugu 1990. aastatel" ("История становления политической системы России в 1990-е годы").
Ta töötab 2008. aastast õppejõuna Kõrgemas Majanduskoolis. Rõžkov on maailmamajanduse ja maailmapoliitika teaduskonna rahvusvaheliste suhete osakonna professor.
Opositsioonipoliitika
pisi|vasakul|Opositsiooniliidrid [[miitingu tribüünil Moskvas 10. märtsil 2012. Kõnega esineb Grigori Javlinski. Vladimir Rõžkov, miitingu juht, on pildil Javlinskist paremal]] pisi|Vladimir Rõžkov (2009) pisi|Vladimir Rõžkov konverentsil [[Barnaulis (2005)]] Rõžkov valiti 2005. aastal Venemaa Vabariikliku Partei poliitnõukogu liikmeks ja 2006. aastal partei kaasesimeheks. Aastatel 2010–2012 oli ta demokraatlike jõudude koalitsiooni "Venemaa Eest Ilma Omavolita ja Korruptsioonita" üks neljast liidrist. 2012. aasta juunis toimunud Venemaa Vabariiklik Partei – Rahvavabaduse Partei kongressil valiti ta partei kaasesimeheks, kuid 2014. aasta veebruaris lahkus ta parteist lahkhelide tõttu Boriss Nemtsovi ja Mihhail Kasjanoviga.
Riigiduuma valimistel 2016. aasta septembris kandideeris Rõžkov Jabloko poolt esitatuna ühemandaadilises valimisringkonnas Barnaulis, kuid kogus vaid 12% valijate häältest ja mandaati ei saanud. 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel oli ta presidendikandidaadi Jabloko liidri Grigori Javlinski usaldusisik.
Šiaurės miestelis
pisi| Šiaurės miestelis (tõlkes Põhjalinnak) on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Žirmūnai vallas Žirmūnai linnaosas.
Asum on kujunenud endisest sõjaväelinnakust. Omal ajal paiknesid seal Napoleon I väed. Piirkonna kaitseks rajati toona reduutide ja kaevikute liin. Seal paiknes ka Napoleoni vägede sõjaväekalmistu, sinna maetud sõdurid maeti aastal 2003 ümber Antakalnise kalmistule.
XIX sajandil ja XX sajandi alguses paiknes seal tsaariarmee garnison. Aastail 1820–1939 paiknes seal Poola sõjavägi. Hiljem paiknesid seal Nõukogude armee tankiväeosa ja 16. Leedu laskurdiviis. Linnakusse rajati ka sõjaväe kultuurikeskus ja kino. Osa linnakust oli ka väljak, kus peeti paraade.
Jean-Marie Cavada
Cavada kuulus endisse Prantsuse Demokraatia Liitu, mis oli osa ALDEst. Edela-Prantsusmaa saadikuna Euroopa Parlamendis asus ta juhtima europarlamendi inimõiguste, justiits- ja siseasjade komiteed; ta on ka asendusliige majandus- ja rahanduskomitees ning kuulus ELi-Rumeenia ühisesse parlamendikomiteesse 2004–2009.
Šiaurės miestelis
Aastail 1998–2005 lammutati suurem osa vanadest hoonetest ja kujundati sealne tänavavõrk. Aastal 2006 avati seal mälestusmärk Afganistanis sõdinud leedulastele. Asumisse on valdavalt rajatud elumaju, ent seal on ka ärirajoone.
Jean-Marie Cavada
Pärast Prantsuse Demokraatliku Liikumise (MoDem) sündi, mis asendas Prantsuse Demokraatia Liidu, asutas ta omaenda partei Kodanikuliit Demokraatia Eest Euroopas. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel oli ta presidentaalse enamusega Uue Tsentri (UMP/NC/LGM) nimekirjas kolmas liige. Ta kuulub ALDE fraktsiooni.
2015. aastal tegi Cavada ettepaneku piirata Euroopa Liidu riikides panoraamivabadust, esitades sellekohase paranduse Euroopa Piraadipartei esindaja Julia Reda raportisse, mis varem toetas panoraamivabaduse laiendamist. Parandust kommenteeris ta oma blogis, kirjutades: "Võitlus, mida tänaseks juhib Pr. Reda, teeseldes vaba ligipääsu kaitsmist avalikus omandis olevatele teostele nende kasutajate huvides, toimub tegelikult eelkõige selle nimel, et lubada Ameerika monopolidel nagu Facebook või ka Wikimedia, pääseda loojatele autoriõiguse eest tasu maksmisest."
Niidu-võrkliblikas
Niidu-võrkliblikas (Melitaea athalia) on koerlibliklaste (Nymphalidae) sugukonda kuuluv liblikas. Teda on leitud Lääne-Euroopast kuni Jaapanini. Kuulub Saksamaal ja Inglismaal ohustatud liikide hulka.
Hirm (Burgenland)
Hirm [hɪʁm] on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Mattersburgi ringkonnas. See asub Wulka jõe lisajõe Hirmer Bachi ääres Krensdorfist allavoolu.
pisi|tühi|Hirmi kihelkonnakirik
Karmen Palts
Karmen Palts (sündinud 15. juulil 1961) on eesti psühholoog-nõustaja ja kommunikatsiooniuurija.
Elulugu
Palts kasvas üles Saaremaal Kuressaare linnas. Kõrghariduse omandas ta Professionaalse Psühholoogia Erakoolis pedagoogika ja psühholoogia valdkondades. Palts alustas 2000. aastal tööd psühholoogilise nõustajana.
Ta kaitses 2019. aastal Tartu Ülikoolis doktoritöö "Lastevanemate ja õpetajate vaheline kommunikatsioon Eesti esimese kooliastme näitel". 2018. aastast töötab Palts Christinas Clinicu psühholoogina.
Isiklikku
Karmen Palts oli üle 30 aasta koos poliitiku Tõnis Paltsiga, kellega ta sai neli last (kolm poega ja üks tütar). Paltside kooselu algas 1980. aastatel ja nad lahutasid 2017. aastal.
Postivahe
Postivahe oli mõisa alal olnud maatükk, mida tähistati postide või vaiadega. Sellise maatüki suurus ei olnud fikseeritud, näiteks Põhja-Eestis oli selle suurus neljast Tallinna vakamaast ühe tiinuni ehk 0,36–1,09 ha.
Kuna 19. sajandil hakati teotööd ja moonakate tööd mõisas arvestama tükitöö järgi, oli postivahe viljalõikusel, kartulivõtul jm töödel arvestuse aluseks.
Kazan Arena
Kazan Arena on staadion, mis asub Kaasanis Venemaal. See valmis juulis 2013 ja seal võõrustatakse jalgpalli mänge, eriti Kaasani Rubini kodumänge Venemaa Premjer Ligas. Staadionil on Euroopa suurim väliekraan.
Ülevaade
Staadion võõrustas 2013. aasta suveuniversiaadi jalgpallimänge ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikat ning võõrustab 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi. Mahutavus on umbes 45 379. Sellest on saanud Kaasani peamine jalgpallistaadion Keskstaadioni asemel. Kazan Arena võõrustas ka 2015. aasta ujumise maailmameistrivõistlusi.
Arhitektuurse kontseptsiooni disainis ettevõte Populous; peadisainer Damon Lavelle'i sõnul on staadion unikaalne oponeering kohalikule kultuurile ja kohale. Üldine disainietapp: "TatInvestGrazhdanProekt", "Intex", "TsNIIpromzdany".
16. FINA maailmameistrivõistlused toimusid Kaasanis ning osad üritused toimusid Arenal.
Pootshaak
pisi|Tüüpiline pootshaak pisi|Pootshaakide kasutamine palkide parvetamisel. [[1963. aasta Soome postmark]]
Pootshaak (saksa keeles Bootshaken - paadihaak) on peamiselt merenduses (tavaliselt veesõidukitel) kasutatav pika varre ja konks-otsaga tööriist tõmbamiseks ja tõukamiseks.
Pootshaagi sarnast, kuid üldjuhul lühema varrega tööriista kasutatakse ka päästeteenistuses.
Kirjeldus
Pootshaake kasutatakse abivahendina peamiselt veesõidukite sildumise, haalamise ja muude manöövrite juures, samuti vees ujuvate esemete haaramiseks. Pootshaakidega on hõlbus hoida käsitsi kinni paati või muud väiksemat veesõidukit kai või teise veesõiduki kõrval lühiajaliselt (ilma kinnitusiotseta) seistes. Pootshaak kuulub enamuse registreerimisele kuuluvate veesõidukite kohustuslikku pardavarustusse. Tänapäeval valmistatakse kergemaid teleskoopvarrega pootshaake ja väiksematel kaatritel-paatidel kasutamiseks ka kombineeritud mõla-pootshaake.
Etnoloogia
Etnoloogiliselt on defineeritud pootshaak, kui pika puuvarre otsas olev kahe haruga raudkonks, mille sirget haru kasutatakse tõukamiseks ja kõverat haru tõmbamiseks. Pootshaaki kasutati kala- ja hülgepüügil ning parvetamisel.
1963. aasta Eesti meistrivõistlused laskmises
1963. aasta Eesti meistrivõistlused laskmises  toimusid  20.–27. juunil Tallinnas.
Sistotreem
Sistotreem (Sistotrema) on perekond kukeseenelaadsete seltsis.
Gildihoone
pisi|[[Kanuti gildi hoone (september 2011)]] Gildihoone (ka gildimaja) on endisaegne hoone, mida kasutas gild. Hoones toimusid näiteks gildi liikmete kokkusaamised.
Tallinnas on säilinud mitmed gildihooned, näiteks Kanuti gildi hoone ja Olevi gildi hoone.
Sven Holm
Sven Holm (13. aprill 1940 Kopenhaagen – 11. mai 2019) oli taani kirjanik.
1994. aastal pälvis ta Põhjamaade näitekirjandusauhinna näidendi "Schumanns nat" (eesti keeles "Schumanni öö", tõlkinud Arvo Alas) eest.
ESCP Business School
ESCP Business School on Pariisis, Londonis, Berliinis, Madridis ja Torinos asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Tegu on maailma vanima äriülikooliga, mis asutati 1819. aastal.
Financial Timesi edetabelis platseerus ESCP 2012. aastal Euroopa äriülikoolide seas 10. kohale. 2010. aastal hindas Financial Times ülikooli ärijuhtimise magistrikava maailma parimaks, kusjuures 2012. aasta oli see teisel kohal. Selle EMBA-programm on maailmas 21. kohal.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Patrick Thomas (Hèrmesi tegevjuht), endine Prantsusmaa peaminister Jean-Pierre Raffarin ning EL-i siseturu ja teenuste volinik Michel Barnier.
Ajalugu
Esimeses õppekavas oli keeleõpe tähtsal kohal: peale prantsuse keele grammatika pakuti kursuseid inglise, saksa ja hispaania keeles. 1825. aastal käis õppetöö ESCP Europe’is kokku kümnes keeles ja üliõpilased pidid neist õppima vähemalt kolme. 1873. aastal loodi ESCP Europe’i vilistlasühing. 1921. aastal tähistas ESCP Europe Sorbonne’i hiigelsuures auditooriumis oma 100. aastapäeva, mille pidamist majanduskriis oli edasi lükanud.
Laadoga vaksal
Laadoga vaksal (vene keeles Ладожский вокзал) on Peterburi uusim raudteejaam, mis avati Krasnogvardeiski rajoonis 2003. aastal. See teenindab liine, mis suunduvad põhja, kirdesse ja itta. Seda kasutavad ka mõned rongid, mis tulevad Moskvast ja sõidavad Peterburi kaudu teistesse linnadesse.
ESCP Business School
Ajalugu
5. aprillil 1973 otsustati mitme linnakuga Euroopa äriülikooli idee kasuks ning peagi avati pidulikult linnakud Ühendkuningriigis (Londonis 1974. aastal, järgnes kolimine Oxfordi 1975. aastal ja tagasi Londonisse 2005. aastal) ning Saksamaal (Düsseldorfis 1975. aastal, kust 1985. aastal koliti ümber Berliini). See annab tunnistust ülikooli sügavalt euroopalikust identiteedist. 1988. aastal järgnes linnak Hispaanias Madridis ja veel üks 2004. aastal Itaalias Torinos. 2011. aastal sai ESCP Europe’ist asutajapartner HESAM-is – Sorbonne’i ülikooli ümber koondunud tuntud humanitaarvallas tegutsevate teadus- ja kõrgharidusasutuste klaster. 2019. aastal tähistab ESCP Europe 200. tegutsemisaastat maailma esimese äriülikoolina.
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia on kunstipreemia, mida annab välja Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing.
Kalamaja Päevad
Kalamaja päevad on Tallinnas Kalamaja piirkonnas toimuvad iga-aastased üritused. Üritust korraldavad Tänavafestival MTÜ ja Telliskivi Selts.
Üritusel osalevad muusikud, toimuvad tänavalaadad ja mitmesugused töötoad, töötavad hoovikohvikud.
2019. aastal toimusid 11. Kalamaja päevad.
IK Sirius Fotboll
pisi|Klubi kodustaadion [[Studenternas IP]] IK Sirius FK on Rootsi jalgpalliklubi, mis tegutseb Uppsalas. See mängib Rootsi kõrgliigas Allsvenskan.
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia
Aastapreemia antakse üle ühingu üldkogul ühele ühingu liikmele eelmise aasta teadusliku või loomingulise panuse eest kunstiteaduse arengusse ning edasise töö innustuseks.
IK Sirius Fotboll
Klubi kodustaadion on Studenternas IP, mis avati 1909. aastal.
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia
Enne Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu asutamist anti välja selle ühingu eelkäija, Eesti NSV Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemiat.
IK Sirius Fotboll
Praegune koosseis
''Seisuga 15. aprill 2022''
Laadoga vaksal
Raudteejaama teenindab omakorda Ladožskaja metroojaam.
Krensdorf
Krensdorf on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Mattersburgi ringkonnas.
Hermann Nitsch
Hermann Nitsch (29. augustil 1938 Jedlersdorf, Viin – 18. aprill 2022 Mistelbach) oli Austria avangardistlik maali- ja etenduskunstnik.
Elukäik
Hermann Nitsch sündis 29. augustil 1938 Viinis. Viini Graphische Lehr- und Versuchanstalti kunstikoolis õppides tekkis tal huvi religioosse kunsti vastu ning ta tegi koopiaid Rembrandti "Sajakuldnalehest" ja "Kolmest ristist", samuti ka mitmest Tintoretto ja El Greco teosest. Ta uuris põhjalikult Michelangelot, Leonardot ja Rembrandti, kuid oli mõjutatud ka Klimtist, Cézanne'ist ja Munchist. Huvi tundis ta ka luule vastu, üheks tema suureks mõjutajaks oli Georg Trakl. Ka muusika oli Nitschi jaoks tähtis, ta huvitus religioossest muusikast, kuid ka omaaegsest kaasaegsest klassikalisest muusikast, näiteks Arnold Schönbergi ja John Cage'i loomingust.
Pärast kunstikooli asus ta 1957. aastal tööle tarbegraafikuna Viini tehnikamuuseumis. Nitsch ise on öelnud, et oli algselt Schopenhaueri mõjul maailmast justkui eraldatud ning alles Nietzsche lugemine oli tema elus pöördepunktiks positiivsuse suunas.
Nitsch on olnud külalislektor Frankfurdi kunstiakadeemias Städelschule ja Hamburgi kunstiakadeemias. 2004. aastal oli ta külalisprofessor Viini ülikooli draamainstituudis.
Viini aktsionism
Hermann Nitschi seostatakse Viini aktsionistidega, teda peetakse selle liikumise üheks algatajaks ja olulisemaks liikmeks. Viini aktsionistid kujutasid endast võrdlemisi lõdvalt ühendatud, vastuolulist ja kunsti äärealal tegutsevat kunstnike rühmitust 1960ndate Austrias. Lisaks temale seostatakse Viini aktsionistidega peamiselt veel Günter Brusi, Otto Muehli ja Rudolf Schwarzkoglerit. Viini aktsionism oli ka esimene Austria kunstnike läbimurre rahvusvahelise kaasaegse kunsti skeenel.
Viini aktsionistid olid vastuolus ühiskonnas valitsevate sotsiaalsete, poliitiliste ja esteetiliste vaadetega, nad tõrjusid eemale väikekodanlikku kommertslikku kunsti. Algselt lõid nad tegevusmaale ning tooreid ja viimistlemata assamblaaže. Mitme järgnenud põlvkonna kunstnikud on nad oma eeskujudeks kuulutanud, laenates nende ideid ja mõtteid.
Maalikunst
1960. aastal toimus Nitschi esimene tegevusmaalide näitus Viinis. Ta oli 1957. aastal manifesteerinud, et lõpetab maalimise, kuid pärast Arnulf Raineri ja Jackson Pollocki näituste külastamist Viinis naasis ta taas maalikunsti juurde. Nitsch näeb maalimist kui elu kontsentreeritud vormi ning kire kehastust ja lihakssaamist.
Aktsioonid
vasakul|pisi|Hermann Nitsch 128. aktsioonil maalimas 1962. aastal korraldas Nitsch Viinis oma esimese aktsiooni "Blood Organ" ("Vere-elund"). Aktsioon vältas pool tundi, mille jooksul pritsis Nitsch kinni seotud ja valge linaga kaetud meest verega. Suurema tähelepanu osaliseks sai tema looming, mida võib pidada nii ritualistlikuks kui ka eksistentsialistlikuks, kui ta esitles nülitud ja lahti lõigatud lammast, mis oli löödud risti, taustaks valge riidega kaetud sein. Lamba elundid olid asetatud risti alla valgele lauale ning segatud vere ja sooja veega. Seda kõike saatis Nitschi enda loodud "Geräuschmusik" ("Müramuusika").
1963. aasta kevadel Viini festivali ajal korraldasid Nitsch ja Otto Muehl (sünninimega Otto Mühl) oma esimese avaliku aktsiooni Muehli stuudios. Aktsiooni "Fest des psycho-physischen Naturalismus" (psühhofüüsilise naturalismi festival) ajal kukutasid nad tänavale jahu ja moosiga täidetud puhvetkapi, mille eest nad 14 päevaks vahistati. Planeeritud oli ka Günter Brusi abikaasa Anni Brusi lahtiriietamine ning kirsside, ploomide, värskete köögiviljade, ubade ja jahuga katmine. Muehli sõnul oli see aktsioon osa suuremast sarjast, mis aga arreteerimise tõttu jäi teostamata.