cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Superkondensaator
Superkondensaator ehk ülikondensaator ehk kaksikkihtkondensaator (ingl EDLC electric double-layer capacitor) on elektrotehniline seadis, mille abil saab elektrostaatilist energiat salvestada süsinikelektroodide pinnale. Superkondensaator on väga suure mahtuvuse ja energiatihedusega kondensaator.
Kaksikkihtkondensaatori elektroodid moodustavad koos nendevahelise elektrolüüdiga kahe kondensaatori C1 ja C2 jadaühenduse, mille kogumahtuvus
Ajalugu
pisi|Eestis toodetud superkondensaatorid. [[Skeleton Technologies]] Selline elektrienergia salvestamise meetod avastati juba 1957. aastal seoses kütuseelemendi uuringutega. Katsete käigus ilmnes anomaalia: elektrivool ei katkenud kohe pärast gaasivoo sulgemist, vaid element tootis elektrit mõnda aega edasi. Uurimisel selgus, et selle põhjuseks oli kütuseelemendis aktiivse materjali kandjana kasutatud poorne süsinikelektrood, mis suutis hoida märkimisväärset laengut. Sel ajal süsinik eripinnaga 400 m2/g omas energiatihedust 80 F/g. Järgmistel aastatel "elektrokeemilise kondensaatori", nagu seda algul nimetati, uurimised laienesid. Peagi jõuti ka esimese patendini. Sarnaselt tänapäevaga püüti selliseid suure energiatihedusega süsteeme kasutada esmalt elektriautodel.
Ka Eestis käib arendustöö superkondensaatorite vallas. Tartu Ülikooli juurde on loodud vastav labor, kus uuritakse ja arendatakse uuetüübilisi energiaallikaid, ja superkondensaatorite tootmisega tegeleb eraettevõtte Skeleton Technologies.
Superkondensaatori erimahtuvus
Nagu superkondensaatori nimetus ise märgib, on tegu väga suure erimahtuvusega kondensaatoriga, keskmiselt 5–7 F/cm3. Energiaskaalas väljendades on see suurusjärgus 10 Wh/l. Võrdlusena parimate elektrolüütkondensaatorite erimahtuvus on ~10 mikrofaradit kuupsentimeetrile.
Superkondensaatori väga suurt mahtuvust võimaldab suure eripinnaga (kuni 2000 m2/g) süsinikmaterjali kasutamine.
Superkondensaatori energia E sõltub mahtuvusest C ja laadimispingest U ning avaldub kujul:
Kuidas superkondensaator töötab
Superkondensaatoris salvestatakse elektrienergia samuti elektroodidele, kuid mitte keemiliselt. Nimelt liidetakse elektroodi pinnale ioonid füüsikalise adsorptsioonilisel teel. Tänu elektroodi materjali suurele eripinnale >1000 m2/g, ja süsiniku suurele erimahtuvusele, saadakse ka märkimisväärsed mahtuvused ~1 F/cm2 ühe elektroodi pinnaühiku kohta. Seetõttu piisab suhteliselt väikesemõõtmelistest elektroodidest, et saada märkimisväärne mahtuvus. Superkondensaator koosneb positiivsest ja negatiivsest elektroodist, mille välisküljele on ühendatud voolukogujad (kollektorid) ja sisemisi külgi eraldab separaator. Kogu süsteem on impregneeritud sobiva elektrolüüdiga ja suletud korpusesse. Elektrolüüdina kasutatakse vesilahusel baseeruvaid või mittevesilahusel nn. orgaanilisi ehk aprotoonseid süsteeme. Vastavalt süsteemile valitakse ka separaatori ja voolukollektori ning korpuse materjal. Kasutatav elektrolüüt dikteerib ka üksikelemendile rakendatava pinge väärtuse, mis vesilahuste korral küünib umbes 1 voldini ja orgaanilisi elektrolüüte kasutades 3 voldini. Kõrgema pinge saamiseks ühendatakse elemendid järjestikku kondensaatorpatareiks ehk mooduliks. Paljud kondensaatorite tootjaid eelistavad orgaanilisi elektrolüüte, sest kondensaatorpatarei vajaliku pinge saavutamiseks kulub 3 korda vähem üksikelemente.
Superkondensaatori laadimisel elektrolüüdi positiivselt laetud ioonid, katioonid, liiguvad katoodile (‒), tekitades pinnal negatiivse laengu, ja anioonid liiguvad anoodile (+), tekitades sellel positiivse laengu. Suurepinnalise süsiniku poorid toimivad seejuures laengusäilitajatena. Seetõttu on oluline optimeerida kogu süsteem nii, et kasutatava nanopoorse süsiniku poorid oleksid ioonidele sobivate "mõõtmetega". Elektroodipaarist moodustub kaks järjestikku ühendatud kondensaatorit C+ ja C‒. Plaatide pindala määrab mahtuvuse ja elektroodide vaheline kaugusest, ehk elektrolüüdiga impregneeritud separaatori paksusest sõltub sisetakistus. Superkondensaatoris kogutakse laengud elektroodi pinnalt kokku voolukollektorite kaudu ning kui ühendada välisahelas + ja ‒ kokku, toimub tühjakslaadimine ja ioonid liiguvad lahuse sügavusse. Laadimisel protsess kordub taas.
Tühjenemis-laadimiskõverad on akudel ja kondensaatoritel erinevad. Kui akut laetakse püsipinge allikast, siis superkondensaatori laadimisel pinge ajas muutub. Selline omapära muudab mõnevõrra keerulisemaks tarbijad, kus soovitakse akud asendada otseselt superkondensaatoritega. Samas lubab selline omapära täpselt määrata kondensaatori laadumise astet igal ajahetkel. Enamgi veel, tänu eelmainitud füüsikalisele adsorptsiooni protsessidele saab tarbida kondensaatorist energiat kuni praktiliselt null voldini, ilma süsteemi kahjustamata. Reeglina on superkondensaatoritega süsteemid optimeeritud nii, et kasutatakse ära kuni pool kogupingest, mis energiaskaalas võrdub 75% maksimaalsest võimalikust väärtusest.
Superkondensaatorite kasutamine
pisi|Superkondensaatoreid on võimalik valmistada ka koduste vahenditega. Pildil olevad superkondensaatorid on valmistatud veefiltri söest ja Torusiilist Superkondensaatorite turg on aasta-aastalt kasvanud. Tavalisele tootearengule on omajagu kaasa aidanud ka digitaaltehnoloogia võidukäik, kus energiaallikatest vajatakse üha suuremaid võimsusi lühikese aja jooksul. Enamikul kondensaatorite tootjatel jäävad üksikelementide mahtuvused ühe faradi kuni mõne tuhande faradi piiresse (vaata tabel).
Mitmed tootjad (Maxwell, NESS, Epcos ja teised) on jaganud oma tooted vastavalt kasutusotstarbele – suure energiaga kondensaatoriteks ning suure võimsusega kondensaatoriteks. Suhteliselt väikese mahtuvusega superkondensaatoreid kasutatakse olmeelektroonikas, raadiosaatjates, mänguasjades jm. Eriti suure mahtuvusega moodulid on mõeldud suurt lühiajalist võimsust vajavatele süsteemidele, kus akud ei suuda selliste koormustega toime tulla.
Autotööstuses
Ka mitmed autotöösturid tegelevad oma laborites superkondensaatoritega. Tuntud tegija selles vallas on Honda, kelle kütuseelemendi ja kondensaatoriga varustatud sõidukid FCX-3 vuravad mitmel mandril maakeral juba aastaid. Honda kasutab oma süsteemis superkondensaatori energiat sõiduki käigushoidmiseks kütuseelemendi ülessoojendamise ajal. Samuti kasutatakse sellises kombinatsioonis ära ka auto kineetiline energia ehk pidurdusenergia, mis salvestatakse jällegi kondensaatoritesse.
Ühisosata hulgad
pisi|Sellel [[Venni diagrammil on A ja B ühisosata hulgad]] Kaht hulka nimetatakse ühisosata hulkadeks ehk mittelõikuvateks hulkadeks ehk lõikumatuteks hulkadeks ehk disjunktseteks hulkadeks, kui neil pole ühtki ühist elementi. Näiteks {1, 2, 3} ja {4, 5, 6} on ühisosata hulgad.
Rohkem kui kaht hulka nimetatakse paarikaupa ühisosata hulkadeks ehk paarikaupa mittelõikuvateks hulkadeks ehk paarikaupa lõikumatuteks hulkadeks ehk paarikaupa disjunktseteks hulkadeks, kui iga kaks eri hulka nende seast on ühisosata hulgad. Näiteks {1, 2, 3}, {4, 5, 6} ja (7, 8, 9) on paarikaupa ühisosata hulgad.
Superkondensaator
Autotööstuses
Näiteks Honda FCX kasutab liikumiseks elektriajamit ja lisaks kütuseelemendile ka superkondensaatorite süsteemi. Ka rallimaailmas, F1 tehnikale on pandud piirang mootorite võimsuse arendamise suunas ning on pööratud pilgud energiasäästlikumale sõidustiilile, mis sunnib sellise tehnikaklassi arendajaid süvenema uutele võimalustele.
Tavatranspordivahendite jaoks on katsetanud superkondensaatoreid paljud tootjad, näiteks Nissan diiselmootoriga kaubaautodes, General Motors, BMW oma Experimental X5 jt.
Ühisosata hulgad
Ühisosata hulgad
Kaht hulka A ja B nimetatakse ühisosata hulkadeks, kui nende ühisosa on tühi hulk, st kui
Paarikaupa ühisosata hulgad
Olgu I indeksite hulk, ning olgu hulga iga I iga elemendi i korral Ai mingi hulk. Siis indekseeritud hulk {Ai: i ∈ I} on paarikaupa ühisosata, kui hulga I iga kahe elemendi i ja j korral, mille puhul i ≠ j, kehtib
Näiteks hulkade kogum { {1}, {2}, {3}, ... } on paarikaupa ühisosata.
Superkondensaator
Autotööstuses
Kõigil tootjatel on eesmärgiks kütusekulu ja heitmete vähendamine, kaasates pidurdusenergia kogumisel ja kiirendamisel superkondensaatorite abi. Hiinas Shanghais on käimas projekt, kus liinibussid kasutavad liikumiseks superkondensaatoritesse talletatud elektrienergiat. Pidurdamisel kogutakse kineetiline energia taas kondensaatoritesse, kusjuures peatustes toimub vajadusel täiendav laadimine. Ka saastumise vaatevinklist on see kasulik, vähendades niigi saastunud suurlinnas kahjulikke heitmeid.
Olmeelektroonikas
Olmeelektroonikas on superkondensaatorid kasutusel lauaarvutites, kus lühikese voolukatkestuse korral hoitakse muutmälu ja kõvaketas töös ning pärast normaalolukorra taastumist saab tööd jätkata. Sülearvutites on kasutusel kondensaatorid, mis lubavad arvutil akut vahetada tööd katkestamata. Sel juhul superkondensaator hoiab süsteemi üleval väidetavalt minuti ja enamgi.
Ühisosata hulgad
Paarikaupa ühisosata hulgad
Kui {Ai} on paarikaupa ühisosata hulkade kogum, milles on vähemalt kaks hulka, siis selle lõige on tühi:
Superkondensaator
Olmeelektroonikas
Superkondensaatorid on leidnud koha ka mänguasjades. Patareitoite korral unustatakse tihti toide välja lülitada ja järgmise mängukorra ajaks tuleb vooluallikad asendada või laadida. Asendades vooluallikad kondensaatoritega, saab mänguasja kiiresti laadida ja pärast kasutamist võib mänguasja taas unustada, sest kondensaatori laadimata hoidmine ei kahjusta süsteemi mingilgi määral.
Ühisosata hulgad
Lõikumatu ühend
Hulkade indekseeritud hulga ühendit X nimetatakse lõikumatuks ühendiks ja tähistatakse nii:
Lõpliku arvu hulkade lõikumatu ühendi võimsus võrdub nende hulkade võimsuste summaga.
Klassijaotus
Hulga X klassijaotus on selle hulga mittetühjade alamhulkade kogum {Ai : i ∈ I}, mille korral {Ai} on paarikaupa ühisosata ja
Caater
Caater on Eesti euro-dance 'i ansambel, kuhu kuuluvad Kalle Kukk, Markku Tiidumaa, Andrus Lang. Caater on sõlminud plaadilepingu Sony Musicuga.
Aastal 1999 pälvis Caater Eesti Muusikaauhindadel "Kuldse Plaadi" singliga "O Si Ne Ne". Samal aastal nimetati Caater ka aasta ansambliks ning nende albumit aasta albumiks.
Esimese koalitsiooni sõda
Esimese koalitsiooni sõda (1792–1797) oli Euroopa monarhiate esimene katse alistada revolutsiooniline Prantsusmaa. Prantsusmaa kuulutas Austria Habsburgide monarhiale sõja 20. aprillil 1792 ja Preisi kuningriik ühines Austria poolel mõni nädal hiljem.
Need riigid tegid mitu sissetungi Prantsusmaale maalt ja merelt, kusjuures Preisimaa ja Austria ründasid Austria Madalmaadest ja Reinilt ning Suurbritannia toetas mässe Prantsusmaa provintsides ja piiras Touloni. Prantsusmaa kannatas tagasilöökide (Neerwindeni lahing 18. märtsil 1793) ja siserahutuse all (Vendée mäss) ning vastas drakooniliste meetmetega. Moodustati Rahvapäästekomitee (6. aprillil 1793) ja levée en masse kutsus teenistusse kõik 18–25-aastased potentsiaalsed sõdurid (augustis 1793). Uued Prantsuse armeed ründasid vastu, tõrjusid sissetungijad tagasi ja jõudsid Prantsusmaas piiridest kaugemale. Prantsusmaa rajas Bataavia Vabariigi kui satelliitriigi (mais 1795) ja haaras esimese Baseli rahuga Preisi Reinimaa. Campo Formio rahuga loovutas Saksa-Rooma riik Austria Madalmaad Prantsusmaale ja Põhja-Itaalia pöörati mitmeks Prantsuse "tütarvabariigiks". Hispaania tegi Prantsusmaaga eraldirahu (teine Baseli rahu) ja Prantsuse Direktoorium kavandas plaane vallutada rohkem territooriume Saksa-Rooma riigist (Saksamaa ja Austria).
Alpidest põhjas tasakaalustas aastal 1796 olukorda Austria ertshertsog Karl, kuid kindral Bonaparte haaras Sardiinialt ja Austrialt Põhja-Itaalia (1796–1797) Po oru, mis kulmineerus Leobeni vaherahu ja Campo Formio rahuga (oktoobris 1797). Esimene koalitsioon varises kokku, jättes Prantsusmaa vastu võitlema vaid Suurbritannia.
Revolutsiooniline vägivald Prantsusmaal
Juba aastal 1791 jälgisid teised Euroopa monarhiad murelikult arenguid Prantsusmaal ja kaalusid, kas nad peaksid sekkuma Louis XVI toetuseks või mitte. Võtmeisik, Saksa-Rooma keiser Leopold II, Prantsuse kuninganna Marie Antoinette'i vend, jälgis revolutsiooni esialgu rahulikult. Ta muutus üha rahutumaks, kui revolutsioon muutus radikaalsemaks, kuigi ta lootis ikka veel sõjast hoiduda. 27. augustil 1791 avaldasid Leopold ja Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm II pärast konsultatsioone Prantsusmaalt emigreerunud aadlikega Pillnitzi deklaratsiooni, milles tunnistasid Euroopa monarhide huvi Louis ja tema perekonna heaolu üle ja ähvardasid ebamääraste kuid tõsiste tagajärgedega, kui nendega peaks midagi juhtuma. Kuigi Leopold nägi Pillnitzi deklaratsioonis tegutsemisviisi, mis võimaldaks tal tegelikult Prantsusmaa suhtes mitte midagi teha, vähemalt hetkel, nägi Pariis deklaratsioonis tõsist ohtu ning revolutsioonilised juhid mõistsid selle hukka.
Lisaks ideoloogilistele erinevustele Prantsusmaa ja Euroopa monarhiate vahel jätkusid vaidlused keiserlike valduste staatuse üle Alsace'is ja Prantsuse võimud hakkasid muretsema välismaale emigreerunud aadlike kihutustöö pärast, eriti Austria Madalmaades ja Saksamaa väikeriikides. Lõpuks kuulutas Prantsusmaa esimesena Austriale sõja, Rahvuskogu hääletas sõja poolt 20. aprillil 1792, pärast pika kaebuste loendi esitamist äsjanimetatud välisministri Dumouriezi poolt.
Prantsusmaa varajased tagasilöögid
Dumouriez kavandas sissetungi Austria Madalmaadesse, kus ta ootas kohaliku rahva tõusmist Austria võimu vastu. Revolutsioon oli põhjalikult lagundanud Prantsuse armee, millel oli ebapiisavalt sissetungiväge. Sõdurid põgenesid esimese lahingusignaaliga, deserteerudes en masse, mõrvates ühel juhul kindral Théobald Dilloni.
Kuigi revolutsiooniline valitsus kogus palavikuliselt värskeid vägesid ja oma armeesid ümber korraldas, kogunes liitlaste armee Braunschweigi hertsogi Karl Wilhelm Ferdinandi juhtimise alla Koblenzis Reinil. Juulis 1792 algas sissetung. Braunschweigi armee, mis koosnes peamiselt Preisi veteranidest, võttis Longwy ja Verduni kindlused. Hertsog andis 25. juulil 1792 välja deklaratsiooni, mille olid kirjutanud Louis XVI vennad, kes kuulutasid tema [Braunschweigi] kavatsust taastada kuningas kogu oma võimutäiuses ning kohelda iga selle vastu olevat isikut või linna mässajana, kes tuli sõjaseaduse järgi surma mõista. See ajendas revolutsioonilist armeed ja valitsust seisma sissetungijatele vastu mistahes tarvilikul moel ja viis peaaegu kohe kuninga kukutamiseni rahvahulga poolt, kes ründas Tuileries' paleed.
Liikumine Prantsusmaa suunas
Sissetungijad jätkasid edasiliikumist, kuid Valmy lahingus 20. septembril 1792 sattusid nad patiseisu Dumouriezi ja Kellermanni vastu, kus väga professionaalne Prantsuse suurtükivägi ennast tõestas. Kuigi lahing oli taktikaline viik, andis see prantslaste moraalile suure tõuke. Veelgi enam, preislased, seistes silmitsi eeldatust pikema ja kulukama kampaaniaga, otsustasid jätkuva võitluse kulukuse ja riski vastu ja määrasid oma armee säästmiseks Prantsusmaalt taganemise.
Vahepeal olid prantslased edukad mitmel teisel rindel, hõivates Savoia ja Nice'i Itaalias, samas kindral Custine tungis Saksamaale, vallutades piki Reini Speyeri, Wormsi ja Mainzi ning jõudes kuni Frankfurdini. Dumouriez läks taas kord pealetungile Belgias, võttes 6. novembril 1792 suure võidu austerlaste üle Jemappesi lahingus ja hõivates kogu maa talve alguseks.
1793
thumb|Brittide evakueerumine [[Toulonist detsembris 1793]]
21. jaanuaril hukkas revolutsiooniline valitsus pärast kohut Louis XVI. See ühendas kõik Euroopa valitsused, sealhulgas Hispaania, Napoli ja Madalmaad revolutsiooni vastu. Prantsusmaa kuulutas sõja Suurbritanniale ja Madalmaadele 1. veebruaril 1793 ning Hispaaniale varsti pärast seda. 1793. aasta jooksul kuulutasid Saksa-Rooma riik, Portugali ja Napoli kuningad ning Toscana suurhertsog sõja Prantsusmaale. Seega oli esimene koalitsioon moodustatud.
Prantsusmaa võttis kasutusele uue sadade tuhandete meeste värbamise, algatades Prantsuse poliitika kasutada massilist ajateenistust suurema hulga elavjõu rakendamiseks, kui teised riigid suudaksid, ja jäädes ründavaks nii, et need massiarmeed suudaks end sõjamaterjalidega varustada oma vaenlase territooriumil. Prantsuse valitsus saatis Edmond-Charles Genêt Ühendriikidesse, et julgustada neid Prantsusmaa poolel sõtta astuma. Äsjaloodud riik keeldus ja jäi neutraalseks kogu konflikti ajaks.
1794
thumb|[[13. preriaali merelahing, 1. juuni 1794]]
1794. aasta tõi revolutsioonilistele armeedele suurema edu. Kuigi Piemonte sissetung nurjus, võttis Hispaania sissetung üle Püreneede San Sebastiáni ja Prantsusmaa võttis võidu Fleurusi lahingus, hõivates kogu Belgia ja Reinimaa.
Tegevus laienes Prantsuse kolooniatesse Lääne-Indias. Briti laevastik vallutas edukalt Martinique, Saint Lucia ja Guadeloupe, kuigi Prantsuse laevastik saabus samal aastal hiljem ja võttis viimase tagasi.
1795
Pärast Madalmaade hõivamist talvise üllatusrünnakuga rajas Prantsusmaa Bataavia Vabariigi kui nukuriigi. Juba enne 1794. aastat taandus Preisimaa kuningas aktiivsest tegevusest sõjas ja 5. aprillil 1795 sõlmis ta Prantsusmaaga Baseli rahu, mis tunnistas Prantsusmaa okupatsiooni Reini vasakkaldal. Uus Prantsuse-meelne Hollandi valitsus ostis rahu Hollandi territooriumi loovutamisega sellest jõest lõunas. Rahuleping Prantsusmaa ja Hispaania vahel järgnes aprillis. Toscana suurhertsog võttis tingimused vastu veebruaris. Seega koalitsioon hävines ja Prantsusmaa pärusvaldused olid paljudeks aastateks sissetungidest vabad.
Reini rindel rääkides kindral Pichegru läbi paguluses rojalistidega, reetis oma armee ning sundis Mannheimist evakueeruma ja nurjas Mainzi piiramise Jourdani poolt.
1796
thumb|Strateegiline olukord Euroopas aastal 1796
Prantslased valmistasid ette suurt edenemist kolmel rindel, Jourdan ja Jean Victor Marie Moreau Reinil ning Napoleon Bonaparte Itaalias. Kolm armeed pidid ühinema Tiroolis ja marssima Viini peale.
1796. aasta Rein kampaanias ületasid Jourdan ja Moreau Reini jõe ja edenesid Saksamaale. Jourdan edenes augusti lõpuks kuni Ambergini, samas Moreau jõudis septembriks Baierisse ja Tirooli servale. Siiski kaotas Jourdan ertshertsog Karlile ja mõlemad armeed sunniti üle Reini taanduma.
Napoleon seevastu oli edukas julge sissetungiga Itaaliasse. Montenotte kampaanias eraldas ta Sardiinia ja Austria armeed, võitis kordamööda mõlemat ja sundis siis Sardiinia rahu sõlmima. Pärast seda vallutas tema armee Milano ja alustas Mantova piiramist. Bonaparte alistas järgmised tema vastu saadetud, Johann Peter Beaulieu, Dagobert Sigmund von Wurmseri ja József Alvinczi juhitud Austria armeed, jätkates samas piiramist.
Vendée mäss purustati Lazare Hoche poolt samuti aastal 1796. Hoche järgnev katse maanduda suure sissetungiväega Munsteris, et aidata ühinenud iirlaste ühingut, oli edutu.
1797
thumb|Napoleon [[Rivoli lahingus, 14. jaanuar 1797]]
2. veebruaril vallutas Napoleon lõpuks Mantova, austerlased alistusid 18 000 mehega. Austria ertshertsog Karl ei suutnud peatada Napoleoni tungimast Tirooli ja Austria valitsus palus aprillis rahu. Samal ajal toimus Moreau ja Hoche juhtimisel uus prantslaste sissetung Saksamaale.
22. veebruaril maabus 1400-meheline Prantsuse must leegion (La Legion Noire), ameerikaiirlasest koloneli William Tate'i juhtimisel Fishguardi lähistel Walesis. Nad kohtasid kiirelt kogutud rühma umbes 500 Briti reservväelasest, miilitsast ja meremehest John Campbelli juhtimisel. Pärast lühikest võitlust kohalike elanike ja lord Cawdori väega 23. veebruaril oli Tate 24. veebruaril sunnitud tingimusteta alistuma.
Austria sõlmis Campo Formio rahu oktoobris, loovutades Belgia Prantsusmaale ja tunnistades Prantsuse kontrolli Reinimaal ja enamuses Itaalias. Iidne Veneetsia vabariik jagati Austria ja Prantsusmaa vahel. See lõpetas Esimese koalitsiooni sõja, kuigi Suurbritannia ja Prantsusmaa jäid sõdima.
Kõrgepinge
thumb|Kõrgepingeliinid Kõrgepinge on pingepiirkond, mille korral pinge on normaaltalitlusel vahelduvpinge puhul suurem kui 1000 volti ja alalispinge puhul suurem kui 1500 volti. Kõrgepinget tähistatakse tähisega HV ingliskeelse termini high voltage järgi.
Slide
Slide on kitarri mängimisel kasutatav metallist või klaasist toru (erinev materjal tekitab erinevat tooni), mis tavaliselt käib sõrme otsa (hoitakse ka peos) ning millega saab tekitada legato efekti.
Jon Ludvig Hammer
Jon Ludvig Hammer (sündinud 2. juunil 1990 Bergenis) on norra maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2009).
Hammer sai 2007. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 2009. aastal.
2011. aastal mängis ta edukalt Reykjavíki lahtisel turniiril, kus jagas 1.–6. kohta (koefitsientide alusel jäi viiendaks). Põhjamaade maletajaist parimana tuli ta sel turniiril Põhjamaade malemeistriks. Norra malemeistriks on ta tulnud kolmel korral (2013, 2017, 2018).
Hammer on mänginud Norra võistkonna koosseisus neljal maleolümpial (2008, 2010, 2014, 2016) ja neljal Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (2007, 2009, 2015, 2017). pisi|left| Jon Ludvig Hammer (2015) Hammer tegutseb ka treenerina. Sai 2014. aastal FIDE-lt FIDE treeneri nimetuse. 2013. aastal MM-tiitlimatšis Anand–Carlsen oli ta tiitlipretendendi Magnus Carlseni sekundant.
Tuletorn
thumb|[[Tahkuna tuletorn Hiiumaal.]] thumb|Tuletorn maailma lõpus Argentinas Ushuaias. pisi|[[Keri tuletorni tuli.]] Tuletorn ehk majakas on laevasõidu ohutust tagav ja orienteerumist kergendav tornikujuline ehitis kaldal või madalas vees.
Tuletorne rajatakse eriti selleks, et hoiatada meresõitu takistavate ohtude, näiteks kari, korallrifi või madaliku eest. Tuletornid hõlbustavad ka sissesõitu sadamasse.
Tuletorni põhiosad on vundament, torn, rõduga ülaosa ja valgusti ehk latern, mis koosneb valgusallikast ja optikaseadmest. Lisaks võivad udu korral kasutuses olla heli- ja raadiosignaalid.
Tuletorni kõrguse valimisel arvestatakse pilvede väikseimat (umbes 100 meetrit) ja lainete suurimat kõrgust (10–15 meetrit).
Kuni 10-meremiilise nähtavuskaugusega majakat nimetatakse tulepaagiks.
Ajalugu
pisi|left|[[Kõpu tuletorn on üks maailma vanimaid tuletorne, mille tipus on tuli pidevalt põlenud.]] Meresõitu hõlbustavaid märgutulesid põletati Ateenas juba 5. sajandil eKr.
100. aasta paiku laskis Servius Lupus ehitada Loode-Hispaaniasse tänapäeva A Coruñas asuva 41 m kõrguse Brigantiumi tuletorni (Herculese torni), mis töötab tänapäevalgi.
Maailma vanuselt kolmas tänapäevani töötav tuletorn on Eestis Hiiumaal asuv Kõpu tuletorn. See rajati 1531.
Maailmas esimene raudbetoonist tuletorn ehitati 1904. aastal Tsaari-Venemaal – Ožarski tuletorn Mõkolajivi lähistel.
Kaasajal on tuletornid osaliselt ka turismisihtkohad. Eestis on turistidele avatud Kihnu, Kõpu, Naissaare, Osmussaare, Pakri, Ristna, Ruhnu, Saxby, Sõrve, Tahkuna, Vilsandi ning Suurupi alumine ja ülemine tuletorn.
Starter
Starter on seade millegi käivitamiseks. Mõnikord kasutatakse sõna starter gaaslahenduslampide süüteseadme ehk süüturi tähenduses.
Kolkja
Kolkja (vene Кольки) on alevik Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Kolkjat on esmamainitud 1592. aastal (Kolko) ja 1601. aastal (Kolk). Hiljem hakati eristama Suur-Kolkjat ja Väike-Kolkjat. Kolkja alevik moodustati 1977. aastal Väike-Kolkja, Suur-Kolkja ja Sohvia küla liitmise teel.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas alevikus 400 elanikku. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kolkjas 277 elanikku, neist eestlasi 21 (7,6%).
Kolkja alevikus asub Peipsiääre vallavalitsus, postkontor, Kolkja põhikool. Samuti tegutseb alevikus kaks vanausuliste palvemaja, on avatud muuseum (Kolkja vanausuliste muuseum) ning kala ja sibula restoran (Kolkja Kala-Sibularestoran).
Sega Mega Drive
Sega Mega Drive on 16-bitine neljanda põlvkonna mängukonsool, mis on toodetud Sega poolt alates 1988. aastast Jaapanis, 1989. aastast Põhja-Ameerikas, 1990. aastast Euroopas ja muudes maades. See oli esimene neljanda põlvkonna konsool, mis saavutas edu Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Põhja-Ameerikas oli mängukonsool toodetud Genesise nimel, sest Sega ei saanud seal Mega Drive'i kaubamärki registreerida. 2009. aastal oli Mega Drive viiendal kohal IGN-i koostatud parimate konsoolide nimekirjas.
Ajalugu
Jaapanis toodeti Sega Mega Drive'i 29. oktoobrist 1988. Töötlemise käigus kandis vahend nime Mark V, kuid lõpuks otsustas tegevdirektor Hayao Nakayama nimetada seda Mega Drive'iks. Nimetus sümboliseeris Motorola 68000 protsessori kiirust ja võimsust. Esialgul planeeris Sega, et uue konsooli levimisega USA turul hakkab tegelema Atari firma, aga mõlemad pooled ei saanud kokku leppida. Lõpuks otsustas Sega konsooli levimisega iseseisvalt tegeleda. Esimesed konsoolipartiid olid toodud New Yorki ja Los Angelesse 14. augustil 1989, teised linnad said need natuke hiljem. Konsooli hind oli 190 dollarit. See on 10 dollari vähem, kui esialgu oli planeeritud.
Euroopas algas müük ainult 30. novembril 1990. Sel ajal eelmine konsool Sega Master System, mis oli Sega toodetud, võitis soliidse turuosa. Tänu sellele sai Sega Mega Drive kiiresti populaarseks. Kohe pärast uue konsooli ilmumist Euroopa turul, algas tõhusaim reklaamikampaania. Samal ajal hakati tegema palju mänge uue platvormi jaoks. Mõned mängud olid üle kantud mänguautomaatidest, näiteks "Altered Beast", "Golden Axe", "Ghouls'n Ghosts". Mäng "Sonic The Hedgehog" tõi palju raha ja sai populaarseks üle kogu maailma.
Kaua aega konkureeris Sega Mega Drive edukalt teiste konsoolidega. Konsooli saatus sai selgeks pärast mitmeid edutuid turunduskäike, nimelt pärast selliseid lisaseadmed nagu Sega Mega CD. Sega kaotas palju raha ning ettevõtte insenerid hakkasid arendama uut 32-bitist konsooli Sega Saturn. Vaatamata sellele, et Sega lõpetas 1990. aastate keskel peaaegu oma konsooli toetuse, jätkati veel sel ajal Mega Drive'i mängude tootmist kuni 1998. aastani.
Konsoolide sõda
Mega Drive konkureeris esialgu 8-bitise NES-ga. Võrreldes NES-ga oli Segal parem graafika ja heli. Vaatamata sellele ignoreeriti Mega Drive'i Jaapanis. Siiski andsid ajakirjad Famitsu ja Beep! konsoolile hea hinnangu. Lõpuks müüs Sega esimese aasta jooksul 400 000 konsooli. Et müüki suurendada, andis Sega välja lisavälisseadmeid ja -mänge.
Põhja-Ameerika turu jaoks mõtles Sega of America tegevdirektor Michael Katz välja kahest osast koosneva plaani. Esimene osa sisaldas turunduskampaaniat, et Nintendole väljakutse teha. Sega juhtlause oli "Genesis does what Nintendon't", mis iseloomustas kampaania poliitikat Põhja-Ameerika regioonis. Plaani teine osa tähendas mängude nimedes kuulsate sportlaste nimede kasutamist. Näiteks "Pat Riley Basketball", "Arnold Palmer Tournament Golf", "James 'Buster' Douglas Knockout Boxing", "Joe Montana Football", "Tommy Lasorda Baseball", "Mario Lemieux Hockey" ja "Michael Jackson's Moonwalker". Siiski oli väga keeruline Nintendost üle olla. Et edasine areng oleks edukas, võttis Sega ette järgmised taktilised võtted: 1. Hinna alandada. 2. Luua meeskond, mis asuks USA-s ja töötleks mänge USA turu jaoks. 3. Jätkata ja laiendada agressiivset reklaamikampaania. 4. Asendada mäng "Altered Beast" mänguga "Sonic The Hedgehog" (hiljem sai parimaks mänguks).
Sega alustas 1992. aastat donimeerides Nintendo üle. 55% turuosast kuulus Segale. Sellel olid madalamad hinnad ja ka rohkem mänge. Sega reklaamikampaania otsustas jätkata oma konsooli kiitmist, rääkides, et nende vahend on parem. Sega jäi domineerima USA turul veel kauaks ajaks.
Sega müüs 8 miljonit konsooli ning toetas Mega Drive'i Euroopas kuni 1998. aastani. Brasiilias oli Mega Drive samuti kuulus ja võttis 75% turuosa.
Tehnilised omadused
pisi|Mega Drive Emaplaat ([[PAL)]]
Kontrollerid
pisi|Mega Drive Kontrollerid
Standardsel Mega Drive'i kontrolleril on kolm põhinuppu ja üks Start-nupp, mida kasutatakse mängu peatamiseks või alustamiseks. Kontrolleri kuju on ümar. 1993. aastal andis Sega välja uue kuuenupulise kontrolleri, samal ajal ilmus mäng "Street Fighter II Champion Edition". Teine kontroller oli veidi väiksem. Uued nupud olid mõeldud selleks, et oleks kergem arkaadmänge mängida.
Samuti oli toodetud teatud arv teisi välisseadmeid. Super Nintendo Super Scope'ile vastuseks andis Sega välja Menacer Light Guni ja kuuemängulise kasseti. Veel oli toodetud Sega Mouse, mis oli nimetatud Sega Mega Mouse Põhja-Ameerika regioonis. Pehme kattega kaigas BatterUP ja TeeVGolf golfikepp olid tehtud spordimängude toetamiseks.
Üheks kõige edutumaks välisseadmeks oli Sega Activator, mis oli mõeldud võitluse simuleerimiseks. Kõige kehvemate kontrollerite nimekirjas (koostanud Craig Harris ja IGN-i toimetaja) üle kogu maailma sai Sega Activator kolmanda koha. Mõlemad firmad – nii Electronic Arts kui ka Sega – tegid välisseadmed, mis võimaldasid üheskoos 3-4 kontrollerit kasutada. Sega Mega Drive "oskab" kasutada Sega Master Systemsi välisseadmeid Power Base Converteri abil.
Emulatsioon
Nagu ka paljudel teistel konsoolidel, on Sega Mega Drive'il väga palju järgijaid ja fänne. Seega muutsid emulaatorid Sega konsooli veelgi populaarsemaks.
Esimene teadaolev Sega Mega Drive emulaator, mis oli tehtud 1994. aastal, kandis nime Megadrive. Emulaatori abil oli võimalik mängida ilma hääleta ja mitmete vigadega ainult ühte mängu – Sonic the Hedgehog. Esimene täiesti hästitöötav emulaator GenEM ilmus 1996. aastal.
Endine Genesise arendaja Steve Snake hakkas 1997. aastal tegelema uue emulaatori projektiga, mis sai hiljem endale nime Kega Fusion. Seda emulaatori eesmärgiks oli ideaalne emulatsioon. Sega toetas Steve Snake'i emulaatori versiooni loomist, mis oli Windowsiga kokkusobiv.
Teise emulaatori, Gensi, arengutee algas 1999. aastal. See projekt saavutas suure populaarsuse emulaatori kogukonnas ja innustas palju teisi projekte. Vaatamata sellele lõpetas projekt oma arengu Kega Fusioni täpselt sama tasemeni mitte kunagi jõudmata. Mõlemad emulaatorid toetasid võrgumängu ning võisid salvestada mänguseansside videoid.
Mega Drive/Genesise emulatsiooni kasutatakse ka teistes konsoolides, nimelt Sega Dreamcast, Nintendo GameCube, Nintendo Wii, Nintendo DS, GamePark Holding GP2X, Sony PlayStation 2, Sony PlayStation Portable, Microsoft Xbox, Microsoft Xbox 360. Emulaatoreid kasutatakse ka telefonides (iPhone), mänguteenustes (GameTap, Console Classic) ja teistel platvormidel.
Brasiilia
Mega Drive'i tootmine ei lõppenud kunagi Brasiilias Tec Toy ettevõttes. Tänapäevased mudelid kasutavad originaalset riistvara. Viimase versiooni nimetus on Mega Drive Guitar Idol, kus komplektis on kaks tavalist kuuenupulist mängukontrollerit ja kitarrkontroller viie sõrmlaua jaotise nupuga. Mäng "Guitar Idol" sisaldab mitmesuguseid brasiilia ja rahvusvahelisi laule. Konsoolis on 87 mängu, sh uued Electronic Artsi mängud, mis olid spetsiaalselt tehtud mobiiltelefonide jaoks: "FIFA 2008", "Need for Speed Pro Street", "The Sims 2" ja "Sim City".
Hiina
Hiina firma ATGames valmistas 2008. aastal uue Mega Drive'iga kokkusobiva konsooli. Sellel on olemas kasseti pesa ja kaks kuuenupulist originaalset Mega Drive mängukontrollerit. Konsoolis on 15 mängu. ATGames toodab veel konsooli portatiivseid versioone. Vahendite levitamisega tegeleb Euroopas firma Blaze Europe.
India
Mitashi ettevõte valmistab Mega Drive'i konsooli versiooni nimega Game-In Extreme, kus on mitu mängu. Vaatamata sellele, et nime Mega Drive ei olnud kuskil mainitud, sobisid Mega Drive'i kassetid ka Game-In Extreme'i konsoolile.
Põhja-Ameerika
2009 andis ATGames välja kaks uut litsentseeritud Genesise konsooli: Firecore ja Gencore. Lisaks sellele toodeti kaks uut portatiivset konsooli: Retrogen ja Genmobile. Igal konsoolil on 20 mängu.
Ingrid Danilov
1977. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli keemia eriala. 2004. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistrikraadi magistritööga "Sotsiaalhoolekande korraldus Läänemaa kohalikes omavalitsustes: probleemid ja võimalused".
1990. aastatel kuni 2002. aastani töötas ta Lääne Maavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiu osakonna juhatajana.
Aastatel 2002–2007 oli ta Haapsalu aselinnapea hariduse, kultuuri ja sotsiaalvaldkonnas, 2007–2009 oli ta Haapsalu linnapea. 2010. aastast on ta Haapsalu Kutsehariduskeskuse direktor.
Isiklikku
Tema abikaasa on Hannes Danilov.
Kasepää
pisi|Kasepää kalmistu Kasepää on alevik Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kasepääl 194 elanikku, neist eestlasi 12 (6,2%).
Leo Kerge
Leo Kerge (16. november 1922 Karula – 13. jaanuar 1982 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja följetonist.
Ta õppis 1942–1945 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta arreteeriti 17. veebruaril 1945.
Jowhar
Jowhar on linn Somaalias, Kesk-Shabeelle piirkonna keskus. Elanike arv on 48 000.
Anabari rahvusuluss
Anabari uluss ehk Anaabõri rahvusuluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi põhjaosas. Piirneb läänes Krasnojarski krai Taimõri rajooniga.
Läbi ulussi voolab Anabari jõgi.
Ulussi halduskeskus on Saskõlahhi küla.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 4024, neist 25% dolgaanid, 27% jakuudid ja 19% venelased. Evenke oli 14,02% rahvastikust ja eveene 6,61%.
Uluss jaguneb kolmeks kohalikuks omavalitsuseks (nasleg):
Lünklause
Lünklause ehk elliptiline lause ehk väljajätteline lause on selline lause, milles mingi süntaktiliselt kohustuslik element on sõnastamata, kuid sisuliselt olemas (juurdemõeldav). Lünklause on ehituselt mittetäielik lause.
Näited:
Ellipsi ehk väljajätu liigid
Eesti keele lünklauses võib esineda kahte liiki ellipsit.
Püknokliin
Püknokliin (kreeka sõnadest pyknos 'tihe, paks' + klino 'kaldun') on veekiht, kus tihedusgradient on võrreldes alumise ja ülemise veekihiga märgatavalt suurem.
Mageveekogudes, näiteks järvedes, on tiheduse muutus tingitud eelkõige veetemperatuurist, merekeskkonnas aga veetemperatuurist ja/või soolsusest.
Jaanimardikas
Jaanimardikas (Lampyris noctiluca) on jaanimardiklaste sugukonda kuuluv putukaliik. Jaanimardikad on tuntud eelkõige sellepoolest, et emastel isenditel paiknevad tagakeha tipus  helenduselundid, mis kiirgavad mittesoojuslikku rohekat valgust.
Eestiski leiduva jaanimardikaliigi leviala on väga suur ning ulatub läänes Portugalist ja Inglismaast üle Euroopa ja Aasia kuni Hiinani idas. Põhjasuunas ulatub peaaegu põhjapolaarjooneni. Tigude biotõrje eesmärgil on teda viidud ka Uus-Meremaale.
Jaanimardikad toituvad tigudest, keda võivad leida liikudes mööda teo limajälge. Ärasöömiseks väljavalitud tigu surmatakse seedeensüüme sisaldava mürgihammustusega. Vahel saagi surmamine ka ei õnnestu ning on leitud jaanimardika poolt pooleldi ärasöödud tigusid, kes veel edasi roomavad.
Mitmed jaanimardiklased kaitsevad ennast toksiinide abil (lucibufagiinid – sarnased verevas sõrmkübaras leiduvate südameglükosiididega). On pakutud, et üks jaanimardikas võiks olla piisavalt mürgine, et mõne väiksema sisaliku või konna poolt ärasöömisel võiks põhjustada selle surma. Näiteks on teada, et üks Austraalia jaanimardiklaseliik osutub ärasöömisel sealsetele sisalikele perekonnast Pogona surmavaks. Sarnaseid toksiine on leitud olevat ka Euroopas elaval jaanimardikal.
pisi|left|Emane ja kaks isast jaanimardikat. Kuna jaanimardikatel on selline moodus kaitsta ennast ärasöömise vastu (olles mürgine ja mittemaitsev), siis on arvatud, et mardikate omadus pimedas helendada oli algselt aposemaatiline mehhanism (hoiatusvärvus), mis on aga hiljem leidnud rakendust ka kaaslaste ligimeelitamisel. Kuigi mainitud hüpotees pole üksüheselt kinnitust leidnud, on katsed kärnkonnadega (Bufo bufo) näidanud, et konnad üldiselt väldivad nende helendavate putukate söömist.
On leitud, et jaanimardikad on võimelised nägema ka värve, kuid võrreldes tavaliselt trikromaatse inimese kolme fotoretseptori asemel (punase, rohelise ja sinise värvi jaoks) on neil leitud kaks (vastavad sinise ja rohelise nägemisele), mille tundlikkus on häälestunud liigikaaslaste bioluminestsentsvalgusele. Seega on jaanimardikad võimelised nägema toone sinise ja rohelise spektriosa ümber, mis ilmselt moodustab ka nende värvitaju. Kuna isased jaanimardikad peavad öösel lennates ja puuoksi jt takistusi vältides leidma tee helendava emase juurde, siis peab nende nägemismeel olema vähese valguse tingimustes tundlikum kui inimesel ning nad nägevat värve ka seal, kus inimene vähese valguse tõttu enam värve ei erista.
pisi|Emane jaanimardikas. On täheldatud ka Kuu faaside mõju jaanimardikate vastsete helendamisaktiivsusele. Inglismaal Norfolki krahvkonnas tehtud uurimuse käigus märgati, et täiskuu ajal oli vastsete helendamisaktiivsus madalaim (leiti kõige vähem helendavaid vastseid), hakkas tõusma aga pärast täiskuu möödumist ning saavutas haripunkti noorkuu ajal. Taolist helendamisaktiivsuse mustrit täheldati mitme kuu jooksul läbi suve. Erinevalt vastsetest ei korreleerunud Kuu faasid aga täiskasvanud isendite helendamisaktiivsusega.
India rahvameditsiinis on kuivatatud ilma peata jaanimardikad segus haisva vaiguputkega leidnud kasutust neeru- ja sapikivide ravil.
Neoonlamp
pisi|200px|Neoonlampi läbiva voolu i sõltuvus pingest u pisi|200px| Neoonlambid Neoonlamp on neoongaasiga täidetud madalarõhuline huumlamp, mida kasutatakse laialdaselt signaallambina, samuti ehis- ja reklaamvalgustuses.
Nagu teistelgi gaaslahenduslampidel, on neoonlambi tunnusjoonel negatiivse takistusega piirkond (joonisel lõik AB), mistõttu süütamise ja põlemise ajal on lambil erinev pinge.
Lamp hakkab punakasoranžilt helendama, kui pinge on vähemalt 100 V, väljalülitamiseks tuleb pinget alandada 50 voldini. Helenduse värvust on võimalik muuta teiste gaaside lisamisega.
Robirohi
Robirohi (Rhinanthus) on soomukaliste sugukonda kuuluv perekond poolparasiitseid üheaastaseid rohttaimi. Varasemas käsitluses kuulus perekond koos mitmete teiste nüüd soomukaliste sugukonda arvatud perekonnaga mailaseliste sugukonda.
Neoonlamp
Kui lampi läbib vahelduvvool, helendavad vaheldumisi mõlemad elektroodid. Alalispinge rakendamisel helendab ainult negatiivne elektrood – katood.
Robirohi
Robirohu perekonda kuuluvad liigid on putuktolmlejad.
Morfoloogiliste tunnuste suure varieeruvuse tõttu on liikide määramine keerukas ja perekonda kuuluvate liikide arv erineb suuresti lähtuvalt allikast.
Puerto Rico saar
Puerto Rico on saar Lääne-Indias, üks Suurtest Antillidest. See moodustab Puerto Rico Ühenduse põhiosa.
Saare pindala on 8897 km².
Pinnamood
Saar on mägine, kõrgus kuni 1338 meetrit.
Puerto Rico on väga mägine (mäed katavad sellest umbes 60%), välja arvatud rannik. Seal esineb vihmametsi, kõrbeid, koopaid, randu ja jõgesid. Saarel on kolm peamist ala: mägine sisemaa, lauge rannik ja karstiala.
Rannikumadalikud ulatuvad põhjas 13–19 km sisemaale ja 3–13 km lõunas. Karstiala asub Puerto Rico põhjaosas. See koosneb vulkaanilisest kivimist, mida vesi on ajajooksul töödelnud. Lubjakivi osas leidub mitmeid koopaid, vajumisauke, lubjakivikaljusid ja teisi karstile omaseid nähtusi.
Puerto Ricos on mitmeid olulisi koopaid. Näiteks Rio Camuy voolab osaliselt maa all, olles nii maailma suuruselt kolmas maa-alune jõgi. Seal leidub rohkelt stalaktiite, stalagmiite ja ka nahkhiiri.
Geoloogiline ehitus
Puerto Rico koosneb juura ja eotseeni vulkaanilistest ja plutoonilistest kivimitest, mida katavad noorema oligotseeni aegsed kuni hiljutiste karbonaat- ja settekivimite kihid. Enamik koobaste ja karsti topograafiast saarel esineb saare põhjaosas ja selle moodustavad oligotseeniaegsed kuni tänapäevased karbonaatkivimid. Vanimad kaljud on umbes 190 miljonit aastat vanad ja asuvad Sierra Bermejas, saare edelaosas.
Puerto Rico asub Kariibi ja Põhja-Ameerika laama piiril. Nende laamade vahelise liikumise tulemusena deformeerub saar ka praegu. See liikumine võib põhjustada maavärinaid ja tsunamisid. Selline seismiline tegevus ja maalihked on kõige suuremateks geoloogilisteks ohtudeks saarel. Viimane suurem maavärin, mille magnituudiks hinnatakse 7,5, leidis aset 11. oktoobril 1918. Maavärina epitsenter oli Aguadilla rannik ja sellega kaasnes ka tsunami.
Kliima
Puerto Rico kliima on mereline troopiline ja sealne keskmine temperatuur on 27 °C ning enamik aastast on päikseline. Idast puhuvad tuuled hoiavad temperatuuri ja sademed mõõdukatena. Saare keskmises osas on temperatuurid mõnevõrra madalamad (22–25 °C ).
Maist oktoobrini sajab kahekordselt (võrreldes ülejäänud aastaga) ja sel ajal on ka orkaanide hooaeg. Novembrist aprillini on jällegi üsnagi kuiv periood. Üldiselt on põhjarannikul kaks korda rohkem sademeid kui lõunarannikul. Põhjarannikul sajab aastas umbes 1550 mm sademeid, samas lõunarannikul vaid 910 mm. Puerto Rico on avatud Kariibi mere tsüklonitele, kuid seda tunduvalt vähem kui Jamaica, Kuuba ja Väikesed Antillid. Õhk on saarel väga niiske, keskmine õhuniiskus on ligikaudu 80%.
Veestik
Kuna Puerto Rico on üsnagi lühike ja seal on idast läände jooksev mäeahelik, siis pole seal pikki jõgesid ega suuri järvi.
Puerto Ricos on üle viiekümne jõe. Pikim jõgi on Grande de Arecibo, mis voolab põhjarannikule. Teised jõed on La Plata, Cibuco, Loíza ja Bayamón, mis suubuvad samuti põhja, ja Grande de Añasco, mis suubub läände. Seal on teisigi alalisi jõgesid ja need suubuvad peamiselt põhja või läände. Enamus jõgesid, mis suubuvad lõunasse, on hooajalised, kuid vaatamata sellele võivad vihmahooajal põhjustada üleujutusi.
Puerto Ricos pole looduslike järvi, kuid seal on 15 veehoidlat, mis on tammidega tehtud suurematele jõgedele. Need on loodud hüdroelektri tootmiseks ja põldude niisutamisteks. Vaatamata sellele moodustab hüdroelekter saare energiast vaid 1%. Saarel leidub looduslikke laguune: Condado, San Jose, Piñones, Torrecillas, Joyuda ja Laguna Tortuguero.
Kristiine heinamaa
Kristiine heinamaa on ajalooline piirkond Tallinnas, mis suuresti moodustab tänapäevase Kristiine linnaosa.
Heinamaa piirnes umbes tänapäeva Endla tänava – Koskla tänava – Pärnu maantee (tänapäeval otse läbipääsu pole) – Tondi tänava – Linnu tee ja Mustamäe teega. Piirkond sai nime Rootsi kuninganna Kristiina järgi (Christinenthal 'Kristiine org').
Rootsi valitsuse loal jaotas linn selle piirkonna 1653. aastal 46 osaks, igaüks 9 hektarit. Krundid läksid eelkõige Tallinna rae ringkonda kuuluvatele linnakodanikele. Pärast seda asuti kaevama kruntide piiretele kraave, mis osalt on säilinud tänapäevani.
Maa-alale ehitati suvemõisaid, nende seas Löwenruh', Charlottenthali, Cederhelmi, Dunteni ja Sprinkthali suvemõis.
Veeteede Amet
Veeteede Amet, Maanteeamet ja Lennuamet ühendati 2021. aastal Transpordiametiks.
Veeteede Ameti põhiülesanded ja tegevuse alused
Ameti põhiülesanded olid:
Eoin Colfer
pisi|Eoin Colfer Eoin Colfer (eesnimi hääldub nagu inglise nimi 'Owen'; sündinud 14. mail 1965 Wexfordis Iirimaal) on iiri fantaasiakirjanik, kelle looming on mõeldud lastele ja noortele.
Elulugu
Eoin Colfer sündis ja kasvas üles Edela-Iirimaa rannikulinnas Wexfordis. Tal oli neli venda: Paul, Eamon, Donal, Niall. Tema vanemad olid kooliõpetajad, isa lisaks veel ka kunstnik ja ajaloolane. Ema õpetas näitekunsti.
Veeteede Amet
Veeteede Ameti põhiülesanded ja tegevuse alused
Veeteede Amet juhindus oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest, Euroopa Liidu õigusaktidest, rahvusvaheliste konventsioonide ja lepingute, millega Eesti Vabariik oli ühinenud, nõuetest, Vabariigi Valitsuse määrustest ja korraldustest, majandus- ja kommunikatsiooniministri määrustest ja käskkirjadest ning Veeteede Ameti põhimäärusest, samuti teiste ministrite asjassepuutuvatest määrustest.
Personal ja juhtimine
Veeteede Ametis töötas kokku umbes 400 ametnikku ja töötajat.
Eoin Colfer
Elulugu
"Juba noore poisina kirjutas ta näidendeid, sundides oma õnnetuid klassikaaslasi mängima laval märatsevaid viikingeid samal ajal, kui nood oleksid tahtnud olla õues ja teha midagi tõepoolest märatsevat," kõlab üks tutvustusi Eoin Colferi kohta.
Vanemate jälgedes sammus kutsevalikul ka Eoin, asudes 1986. aastal tööle kooliõpetajana, ehkki eelkõige meeldis talle kirjutamine. Kuni "Artemis Fowli" sarjale osaks saanud menulaineni pidaski mees õpetajaametit, koolis töötamise kõrvalt kirjutamisega tegeledes.
1991. aastal abiellus ta Eoin Jackiega, järgmisel aastal mindi ilma mööda rändama. Nelja aasta jooksul elati Saudi Araabias, Tuneesias ja Itaalias. Seejärel siirduti tagasi Iirimaale, kus 1997. aastal sündis esimene poeg. Iirimaal elab Eoin koos oma abikaasa ning poegade Finni ja Seániga ka praegu.
Looming
Tuneesias veedetud aeg andis Eoinile inspiratsiooni esikromaani "Benny ja Omar" (1998) kirjutamiseks. Sellele järgnes "Benny ja plika" (1999), mis lükkas müügitabelis esikohalt koguni Harry Potteri. Mõlemad Benny-raamatud olid realistlikus võtmes kirjutatud noortekad. Ei möödunud aastatki, kui ilmus "Soovileht" (2000, eesti keeles 2005).
2001. aastal nägi trükimusta esimene Artemis Fowli sarja raamat "Artemis Fowl" (eesti keeles 2003), mille peategelane on noor terane antikangelane. Teosest sai rahvusvaheline menuk, see võitis ka mitmeid väärikaid auhindu. Sari jätkus raamatutega "Polaarjuhtum" (2002), "Igaviku kood" (2003), "Opali kättemaks" (2005), "Kadunud koloonia" (2006), "Ajaparadoks" (2008) ja "Atlantise kompleks" (2010), 2012. aastal ilmus sarja kaheksas ja tõenäoliselt viimaseks jääv romaan "Artemis Fowl and the Last Guardian".
Erinevalt Benny-raamatutest kuuluvad Artemis Fowli jutud juba fantaasiakirjandusse. Nimikangelast tutvustatakse kirjaniku kodulehel sõnadega teenage criminal mastermind – teismeline kuritegelik geenius.
Douglas Adamsi lesk valis Colferi kirjutama kuuendat raamatut Adamsi kultustriloogiast "Pöidlaküüdi reisijuht Galaktikas" ja see ilmus 2009. aastal. Sarjaks kipub muutuma ka "Üleloomulike võimetega tüdruk" (2004), millele on juba mõnda aega oodata järge "Üleloomulike võimetega tüdruk 2" ning pärast "Artemis Fowli" lugude lõpetamist alustab Colfer uut sarja, mille esialgne pealkiri on "WARP" (Witness Anonymous Relocation Program), mida iseloomustatakse kui "Oliver Twist kohtub The Matrixiga" ning mille esimene raamat "W.A.R.P. The Reluctant Assassin" ilmus aprillis 2013.
Veeteede Amet
Personal ja juhtimine
Veeteede Ameti peadirektorid olid Nathan Tõnnisson (1989–1992), Tarmo Ojamets (1992–1994), Kalle Pedak (1994–2000), Andrus Maide (2000–2015) ja Rene Arikas (2015–2020).
Veeteede Ameti kontoris Tallinnas Valge tänav 4 jätkab tööd Transpordiameti merenduse ja veeteede teenistus.