cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tegusõna
Tegusõna ehk verb ehk pöördsõna on sõnaliik, millesse kuuluv sõnavorm väljendab tegevust ja on lauses kõige sagedamini öeldis või kuulub öeldise koosseisu.
Eesti keel
Eesti keeles on pöördsõnal viis morfoloogilist kategooriat: Kõik viis kategooriat ei saa kunagi ühes tegusõnavormis väljenduda.
Morfoloogiliste kategooriate avaldumisvõimaluste ja sõnavormi süntaktiliste kasutusvõimaluste poolest jagunevad tegusõnavormid järgmiselt:
Vormiliselt jagunevad tegusõnad järgmiselt:
Tähenduslikult saab tegusõnu jagada mitut moodi. Seejuures lähtutakse sellest, milline on
Tegevuse ja osalise suhte järgi eristatakse
Teise liigituse järgi eristatakse
Tegevuse kestuse põhjal eristatakse
Mõnikord eristatakse eraldi ka algust märkivaid ehk inhoatiivseid tegusõnu.
Tegusõna pöördeline vorm
Tegusõna pöördeline ehk finiitne vorm võib lauses esineda öeldisena või kuuluda öeldise koosseisu. Tegusõna pöördelises vormis avalduvad tegusõna morfoloogilised kategooriad.
Näiteks lauses Ma käisin eile kinos on käisin tegusõna pöördeline vorm, mis esineb öeldisena ja väljendab pöördekategooriast ainsuse 1. pööret, tegumoekategooriast isikulist tegumoodi, ajakategooriast lihtminevikku, kõneviisikategooriast kindlat kõneviisi ja kõneliigikategooriast jaatavat kõnet.
Tegusõna pöördelised vormid on
Minimaalne täielik lause ehk tüüpiline lause on grammatiliselt kujundatud ja intonatsiooniliselt vormistatud. Selline lause väljendab terviklikku mõtet ning on täislause ehk ehituselt täielik lause. Minimaalne täielik lause koosneb tüüpiliselt tegusõna pöördelisest vormist ja selle juurde kuuluvatest nominaalsetest liikmetest, mida tavaliselt on vähemalt üks, näiteks Poiss jookseb võimlasse.
Tegusõna käändeline vorm
Tegusõna käändeline ehk infiniitne vorm tavaliselt lauses iseseisvalt ei esine ning pöördsõna morfoloogilised kategooriad väljenduvad selles vaid puudulikult. Tegusõna käändelistel vormidel puuduvad mitmed tegusõnale omased tunnused ning nad lähenevad sõnaliigilt nimi-, omadus- ja määrsõnadele.
Näiteks lauses Ma olen seda lavastust juba näinud on näinud tegusõna käändeline vorm, mis täidab öeldise ülesannet ainult koos sõnavormiga olen ning milles väljendub pöördsõna kategooriatest aeg (mineviku näol) ning tegumood (isikulise tegumoe näol).
Tegusõna käändelised vormid on
CO
CO on:
Töörahva Ühine Väerind
Töörahva Ühine Väerind moodustati Eesti kommunistlike ja kommuniste pooldavate sotsiaaldemokraatlike poliitiliste erakondade ja ametiühinguorganisatsioonide (Tallinna Ametiühingute Kesknõukogu, Maatööliste Ametiühingute Üleriiklik Liit jt.) poolt vastavalt Moskvas 1921, 22. juunist – 12. juulini peetud Kominterni III kongressi otsusele, mille kohaselt loobuti nõukogude võimu kehtestamiseks avalikust konfrontatsioonist demokraatlike riikide valitsustega ning valiti "võitlusviisiks" osalemine riikide poliitilises esindusorganites kasutades selleks legaalseid poliitilisi väljundeid.
1922. aasta jaanuaris avaldas EKP illegaalne keskus proklamatsiooni töölistele Töörahva Ühise Väerinna moodustamiseks.
TÜV I Riigikogus
I Riigikogu valimistel 27.-29. november 1920 sai TÜV 5 kohta Riigikogus.
TÜV II Riigikogus
II Riigikogu valimistel 5-7. mai 1923 oli TÜV 10 nimekirja üle Eesti ja ta sai 10 kohta 100-st Riigikogus. Enim hääli saadi Tartumaalt. Peale TÜV riigivastaseks kuulutamist jaotati parlamendikohad teistele parteidele.
Töörahva Ühise Väerinna tegevuse lõpp
149 protsessil kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ja erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest.
Nana Akufo-Addo
Nana Addo kandideeris Uue patriootliku partei (NPP) eest presidendiks nii 2008. kui ka 2012. aasta valimistel, kuid kaotas mõlemal korral Rahvusliku demokraatliku kongressi (NDC) kandidaadile (vastavalt John Atta Millsile ja John Dramani Mahamale). Teisel korral polnud ta kaotusega nõus ning kaebas valimistulemused kohtusse, Ghana ülemkohus otsustas siiski Mahama kasuks. Ta kandideeris 2016. aastal uuesti NPP eest ning sellel korral kogus esimeses hääletusvoorus 53,85% häältest; tegu oli esimese korraga riigi ajaloos, kui opositsioonikandidaat esimeses voorus enamuse häältest kogunud on.
2021. aasta detsembris kohustus Nana-Akufo Addo presidendiks jääma ainult kaheks ametiajaks ja mitte esitama oma kandidatuuri 2024. aasta valimistel.
Martin Hurt
Martin Hurt (sündinud 27. juunil 1984 Tartus) on endine Eesti jalgpallur, kes mängis viimati JK Tammekas.
Klubikarjäär
2010–2011 mängis ta Ungari liiga Nemzeti bajnokság II klubis Nyiregyhaza Spartacus.
Zorni lemma
Zorni lemma ehk Kuratowski-Zorni lemma on oluline hulgateooria teoreem, mis ütleb:
Jean II (Prantsusmaa)
Jean II Hea (le Bon) (26. aprill 1319 Le Mans, Prantsusmaa – 8. aprill 1364 London, Inglismaa) oli Prantsusmaa kuningas 1350–1364 ja Burgundia hertsog Jean I Hea (1361–1363).
Zorni lemma
Zorni lemma kehtib, kui eeldatakse valikuaksioomi. Õigupoolest on see Zermelo-Fraenkeli hulgateoorias valikuaksioomiga ekvivalentne: Zorni lemmat eeldades on omakorda võimalik tõestada valikuaksioom. Zorni lemma on ekvivalentne ka Zermelo teoreemiga.
Jean II (Prantsusmaa)
Valitsejatiitel:.
Noorus
Jean II isa oli Philippe VI (1293–1350) ja ema oli Burgundia Jeanne (1293–1348). Abielust sündis 8 poega ja 3 tütart, kellest suureks sai üksnes kaks poega: Jean ja Orléansi hertsog Philippe de Valois (1336–1375). Isa alustas 1337 Saja-aastast sõda ja viibis sageli sõjas ning sel ajal valitses riiki ema, kes sellega hästi hakkama sai. Ema oli lombakas. Tol ajal peeti füüsilist puuet patu ja kurjuse tunnuseks ning seetõttu ei suhtunud paljud temasse hästi, kuigi pidid kuninga käsul talle kuuletuma. Jeanne oli haritud naine, kes armastas kirjatarkust ja õpetas seda ka poegadele.
Zorni lemma
Ajalugu
Zorn sõnastas oma maksimumiprintsiipi hulkade ahelate jaoks, mille järjestus on määratud sisalduvusseose kaudu. Ahel on definitsiooni järgi niisugune hulkade süsteem, mille igast kahest elemendist üks on teise alamhulk. Hulkade süsteem on definitsiooni järgi kinnine, kui iga selle elementide ahela ühend sisaldub selles süsteemis. Maksimumiprintsiip väidab, et igal kinnisel hulkade süsteemil leidub maksimaalne element, st hulk, mis ei ole selle hulkade süsteemi ühegi teise elemendi pärisalamhulk.
Jean II (Prantsusmaa)
Noorus
12. septembril 1348 suri ema katku. 29. jaanuaril 1349 abiellus isa Navarra Blanche'iga (1331–1398). Blanche oli tuntud niihästi ilu kui mõistuse poolest. 22. augustil 1350 isa suri. Blanche sünnitas 1351. aasta mais postuumse tütre Jeanne'i (1351–1371). Kuigi Blanche'ile tehti pärast seda abieluettepanekuid, lükkas ta need tagasi ning keskendus oma tütre ja noorema kasupoja kasvatamisele. Philippe abiellus, kuid lapsi tal ei olnud; Jeanne suri oma pulmareisil ja temalgi polnud lapsi.
Karhula linnaosa
thumb|230px|Karhula linnaosa. Esiplaanil mööda kanjonit kulgeb maantee [[valtatie 7, taga bussijaam.]] Karhula on Kotka linnaosa endise Karhula alevi keskuses Soomes.
Jean II (Prantsusmaa)
Noorus
Jean II nimetati 1332 Anjou krahviks, Maine'i krahviks ja Normandia hertsogiks, 1344 Poitiers' krahviks, 1345 Akvitaania hertsogiks ning 1361–1363 oli ta Burgundia hertsog.
Esialgu plaaniti Jeani abielu Inglismaa kuninga Edward II tütre Inglismaa Eleanoriga (1318–1355), kuid poliitilistel põhjustel ei saanud see teoks. Philippe VI kutsus Luksemburgi dünastiast Tšehhimaa kuninga Böömimaa Johanni Fontainebleusse läbirääkimistele, sest kumbki vajas teise toetust. Johann unistas Lombardia vallutamisest ning Philippe lubas talle, et kui tal see õnnestub, ei tee Prantsusmaa talle mingeid takistusi ja tunnustab teda Lombardia valitsejana. Omakorda Johann lubas Philippe'ile 400 jalaväelast, kui peaks algama sõda (varsti Saja-aastane sõda algaski). Lepingu kinnituseks sõlmiti abielu Johanni tütre Böömimaa Jutta (1315–1349) ja Jean II vahel. Jutta, keda Prantsusmaal Bonne'iks nimetati, oli ka vanuselt sobivam abikaasa kui Eleanor, kes polnud veel lapsekandmise ikka jõudnud.
Karhula linnaosa
Koos Helilä linnaosaga moodustab Karhula Kotka põhjapoolse osakeskuse. Karhula linnaosa moodustab vaid osa kunagisest Karhula alevist. Endistest aleviosadest kuuluvad sinna põhiliselt Helilä, mis oli Karhula alevi aegadel alevi keskus, ja Karhulanniemi.
Jean II (Prantsusmaa)
Noorus
Jean kuulutati täisealiseks 26. aprillil 1332 ning sel puhul sai ta Anjou, Maine'i ja Normandia nimeliseks valitsejaks. 28. juulil 1332 laulatati Jean ja Jutta Pariisi kagupoolse eeslinna Meluni Jumalaema kirikus. Pulmad kestsid kaks kuud ning pulmakülalisi oli 6 tuhat, nende seas Burgundia, Lotringi ja Brabandi hertsog.
Karhula linnaosa
Maantee nr 7 (valtatie 7) kulgeb autoteena kanjonis läbi Karhula. Maanteest lõunas on muu hulgas turg, bussijaam ja Karhulanniemi tööstuspiirkond. Põhja pool paiknevad ujula, kergejõustikustaadion (Karhulan Keskuskenttä) ja Karhula raamatukogu.
Jean II (Prantsusmaa)
Noorus
19. veebruaril 1350 abiellus Jean II Auvergne'i ja Boulogne'i krahvinna Jeanne I-ga, kes oli Jean II kauge sugulane. Jeanne I oli suurte valduste ainus pärija. Jeanne I esimesest abielust sündinud tütar Jeanne ja poeg Philippe surid umbes 16-aastaselt 1360 ja 1361 pärijateta katku ning Jeanne I valdused jagati suurnike vahel laiali. Jean II oli isegi abielu arvestamata Jeanne I üks lähedasemaid elusolevaid sugulasi ja seetõttu üks peamisi pärijaid.
Karhula linnaosa
Karhula bussijaamast lähevad otsekiirliinid Helsingisse, Lappeenranta, Savonlinna, Joensuusse, Mikkelisse ja Jyväskylässe. Lahtisse lähevad aeglased liinid, samuti saab sinna Loviisa ja Kouvola kaudu. Karhulas peatuvad Helsingi ja Hamina vahelised bussid, mis Kotka keskusse sisse ei sõida. Karhula bussijaam on ka kohaliku ja piirkondliku bussiliikluse keskus.
Karhulale kõige lähemad raudteepeatused on Kyminlinna raudteepeatus ja Kymi raudteejaam, kus peatuvad Kotka sadama raudteejaama ja Kouvola raudteejaama vahelised aeglased rongid. Mõlemad on Karhulast umbes 3 km kaugusel ja mõlemasse on otseühendus linnaliinibussiga.
Jean II (Prantsusmaa)
Valitsusaeg
1350. aastal pärast isa Philippe VI surma sai Jean Prantsusmaa kuningaks Jean II-na ning oli kuningas 22. augustist 1350 – 8. aprillini 1364.
Kuigi Jean II oli Normandia hertsog, ei olnud tal Normandia üle mingit võimu. Normandia jaoks oli merekaubandus tähtsam kui kaubandus mööda Seine'i ja Normandia sidemed Inglismaaga olid tugevamad kui Prantsusmaaga. Ehkki nime poolest Prantsuse alamad, toetasid Normandia suurnikud Saja-aastases sõjas Inglismaad. pisi|Kaardil on [[Akvitaania hertsogkond punasega ning Brétigny lepinguga loovutatud alad roosaga.]] Jean II kogus suure sõjaväe ja läks sellega inglaste vastu, keda juhtis Must Prints Edward. 19. septembril 1356 toimus Poitiers' lahing. Selleks, et teda ära ei tuntaks, riietas kuningas end ja veel 19 rüütlit täpselt ühtemoodi, et neid ära ei tuntaks. Lahing lõppes Prantsusmaale katastroofiliselt. Peaaegu kõik rüütlid kas langesid vangi või said surma. Kui inglased siis uurima hakkasid, keda neil on õnnestunud vangi võtta, selgus, et nende käes on koguni kuningas. Jean viidi Bordeaux'sse, kus teda aastaid vangis hoiti, et lunaraha üle kaubelda.
1358, kui Jean II vangis oli, toimus Prantsusmaa kõigi aegade suurim talupoegade ülestõus žakerii, mis veriselt maha suruti. Ülestõusnute juhid kutsuti läbirääkimistele, aga löödi kohapeal maha, sest kuna nad polnud aadlisoost, ei kehtinud nende kohta sõjapidamise ja viisakuse reeglid.
Brétigny rahulepinguga määrati lunaraha suuruseks 3 miljonit krooni. Nii suurt summat polnud Prantsusmaa riigil võtta. Jean jättis oma vanuselt teise poja Louis' pantvangi ja ta lasti koju lunaraha koguma.
1363. aasta juulis selgus, et Louis on vangist põgenenud. Niisugune käitumine oli alandav ja Jean II otsustas, et peab seetõttu kohe ise Inglismaale vangi pöörduma. Seda nõudsid usk ja au. Õukond püüdis teda ümber veenda, aga tulutult. Ta sõitis samal talvel Londonisse, kus teda pidulikult vastu võeti. Kuid juba mõne kuu pärast haigestus Jean tundmatusse tõppe ja suri aprillis Savoy lossis, mis Wat Tyleri ülestõusu käigus 1381 hävitati.
Jeanile järgnes Prantsusmaa troonil tema vanim poeg Charles V.
Isiklikku ja järglased
Jean abiellus Luksemburgi dünastiast Tšehhimaa kuninga Böömimaa Johanni tütre Böömimaa Juttaga (1315–1349), keda Prantsusmaal Bonne'iks nimetati. Jean ja Jutta laulatati 28. juulil 1332 Pariisi kagupoolse eeslinna Meluni Jumalaema kirikus.
Jeani ja Jutta järglased:
Jean II abiellus 19. veebruaril 1350 Auvergne'i ja Boulogne'i krahvinna Jeanne I-ga, kes oli Jean II kauge sugulane. Jeanne I oli suurte valduste ainus pärija. Esimesest abielust olid tal pisike poeg ja tütar. Jeanile sünnitas ta veel kaks tütart ja kolmanda lapse, kelle sugu ei ole teada, aga kõik teisest abielust sündinud lapsed surid väga noorelt.
René Iché
René Iché (21. jaanuar 1897 – 23. detsember 1954) oli prantsuse skulptor.
.ua
.ua Ukraina Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.
2021. aasta alguse seisuga oli domeenile registreeritud ligi 550 000 veebisaiti.
Aju-arvuti liides
Aju-arvuti liides (AAL) ehk aju-masina liides või ka aju otseliides (inglise keeles brain-computer interface) on seade otsekommunikatsiooniks peaaju ja väliste seadmete vahel. AAL-i eesmärgiks on toetada, täiendada, parandada või uurida inimese kognitiivseid või sensormotoorseid funktsioone.
Teadusuuringud algasid 1970. aastatel ülikoolis University of California Los Angeles (UCLA), National Science Foundation toetuse abil, millele järgnes leping DARPAga. . Selle uuringu raames tehtud publikatsioonid andsid alguse terminile brain-computer interface teaduslikus kirjanduses.
AAL valdkond on vahepeal arenenud enamasti neuroproteeside suunas, mille eesmärk on taastada kahjustatud kuulmist, nägemist ja liikumist. Tänu tähelepanuväärse korteksi plastilisuse, pärast kohanemist saab aju käsitleda signaale, mis tulevad siiratud proteesidest nagu nad tuleksid loomuliku sensorilt. Pärast aastaid loomadega eksperimenteerimist valmisid 1990. aastate keskel esimesed neuroproteesid ka inimeste jaoks.
AAL vs. neuroprotees
Neuroproteesimine on neuroteaduse ala, mis tegeleb seadmete loomisega, mis võiksid asendada häirega närvisüsteemi funktsiooni või meeleelundite. Levinuim neuroprotees on kohleaarne implantaat, mida aastal 2006 siirati umbes 100 000 inimestele kogu maailmas. On ka selliseid neuroproteese, mille eesmärgiks on taastada nägemine, sealhulgas võrkkesta implantaat.
Erinevused AAL ja neuroproteeside vahel on enamasti selles, et neuroprotees tavaliselt ühendab närvisüsteemi seadmega, samas AAL tavaliselt ühendab aju (või närvisüsteemi) koos arvutisüsteemiga. Neuroprotees saab ühendada iga osa närvisüsteemist – näiteks perifeersete närvidega, mõiste "AAL" aga tavaliselt mõistakse kitsamad klassi süsteeme, mis ühendatakse kesknärvisüsteemiga.
Terminid on mõnikord kasutatavad sünonüümidena, ja mõjuval põhjusel. Neuroproteeside ja AAL-i eesmärk on sama, näiteks taastada nägemist, kuulmist, liikumist, võimalust suhelda ja isegi kognitiivseid funktsioone. Mõlemad kasutavad sarnaseid katsemeetodid ja kirurgia tehnikaid.
AAL-uuringud loomadel
Mitmed laboratooriumid on suutnud salvestada signaale ahvi ja rotti korteksist, et teostada AAL abil liikumist. Ahv liigutab arvuti kursori ekraanil ja annab käsu robotkäele täita lihtsaid ülesandeid ainult mõtlemisega ja ilma mingit motoorset aktiivsust. Teiste uuringute jooksul õnnestus dekodeerida kasside visuaalseid signaale.
Varasemad tööd
Fetzi ja tema kolleegide tehtud uuringud näitasid, et ahv võib õppida juhtima biotagasiside meetri (robotkäe liigutamist) neuroaktiivsusega. See töö 1970. aastal tegi kindlaks, et ahvid suudavad kiiresti õppima juhtima üksiku ja mitmete neuronite aktiivsust mootor cortex, kui neid premeerida määratud mustri genereerimise eest.
Uuringud, mis arendasid algoritme, mille abil saab liikumise kontrollivaid neuronitest rekonstrueerida liikumised ise, ulatuvad 1970. 1980ndatel Apostolos Georgopoulos Johns Hopkinsi ülikoolist leidis matemaatilise seost elektriliste tagasiside üksiku korteksi neuroni ja suunda, kuhu ahv liigutas oma käe, vahel (põhineb koosinus funktsioonil). Ta leidis ka, et hajutatud neuronite grupid aju eri alades juhtivad motoorse funktsioone, kuid ta ei saanud salvestada iga ala aktiivsust eraldi varustuse tehnilise piirangute pärast.
Kiire areng AAL-i vallas algas 1990. aastate keskpaigast. Mitmed rühmad said lugeda keerulised signaalid aju mootori keskusest kasutades salvestisi närvi ansamblist (neuronite grupid) ja kasutada neid, et juhtida väliseid seadmeid. Uurimisrühmade eesotsas olid Richard Andersen, John Donoghue, Phillip Kennedy, Miguel Nicolelis, ja Andrew Schwartz.
Silmapaistev uuringute edu
Phillip Kennedy ja tema kolleegid ehitasid esimene korteksisisemine AAL, siirates elektroodid ahvi ajusse.
1999. aastal University of California, Berkeley ülikoolis Yang Dan koos kolleegidega dekodeeris neuronite signaalid ja reprodutseeris pilte mida kassid nägid. Meeskond kasutas elektroode põimitud kasside nägemiskühmas. Teadlased vaatlesid 177 ajurakku nägemiskühmude alas, mis dekodeerib signaalid võrkkestast. Kassidele oli näidatud kaheksa lühifilmi ja nende neuronite aktiivsus oli salvestatud. Kasutades matemaatilise filtreid, teadlased dekodeerisid signaale, et rekonstrueerida nendest filme, mida kassid nägid ja suutnud seda teha. Rekonstruktsiooni peal olid äratuntavad stseenid ja liikuvad objektid. Sarnaseid tulemusi, aga juba inimeste peal olid saavutatud Jaapani teadlastega (vt allpool).
Miguel Nicolelis oli silmapaistev meetodi pooldaja, kus erinevaid elektroode jaotakse ajus suuremale pindalale selleks, et saada neuronite signaalid AAL-i juhtimiseks. On öeldud, et selline närviansambel vähendab tagasiside varieeruvust, mida üksikud elektroodid toodavad, aga raskendab AAL-iga suhtlemist.
Aastaks 2000 õnnestus rühmal luua AAL, mis reprodutseeris ahvi liikumised ajal, kui ahv tegutses juhtkangiga või hankis süüa. AAL tegutses reaalsel ajal ning võiks ka juhtida eraldi robotid Interneti kaudu. Aga sel juhul ahv ei näe liigutavat robotkätt ega saa tagasisidet oma tegutsemise kohta.
pisi|Miguel Nicolelisi eksperimenti illustreeriv diagramm
Hiljemad Nicolelisi eksperimendid ahvidel tagasisideahela loomisega ja ahvi liikumiste reprodutseerimisega robotkäega õnnestusid. Oma sügava lõhkiga ja kortsulise ajuga, reesusahvi peetakse paremaks inimese neurofüsioloogia mudeliks.
Ahvid oli õpetatud liikuma objekti poole kätte arvuti ekraanil ja võtma seda juhtnuppu manipuleerides, samal ajal robotkäsi tegi samad liigutused, aga oli peidetud ahvist. Pärast seda oli tehtud sama eksperiment aga seekord ahv nägi robotkäe liigutamist ja sai seostada oma tegevused ekraanil robotkäe tegevustega.
Oli ka teised laborid, mis tegelesid AAL arenguga ja algoritmidega, mis dekodeerisid neuronite signaalid. Nende hulgas John Donoghue Brown ülikoolist, Andrew Schwartz Pittsburghi ülikoolist ja Richard Andersen California Tehnoloogiainstituudist. Need teadlased olid suutelised reprodutseerida töötavaid AAL-e, vaatamata sellele, et nemad salvestasid signaalid vähema arvu neuronitest kui Nicolelis (15–30 nendel ja 50–200 temal).
Donoghue rühm teatas, et oli võimalik õpetada ahvi kasutama AAL selleks et jälgida visuaalse objekte ekraanil. Schwartz's group created a BCI for three-dimensional tracking in virtual reality and also reproduced BCI control in a robotic arm. Grupp demonstreeris kuidas ahv saab toita enda kasutades robotkätt, millega manipuleeris ahv ise kasutades oma aju signaale.
Lisaks kinemaatilse ja kineetilise jäse liigutamise parameetrite ennustamist, tegeletakse ka AAL-iga mis võiks ennustada lihaste elektrotomograafilise või elektrilise aktiivsust. Selliseid AAL-e oleks võimalik kasutada selleks, et taastada paralüseeritud jäset, stimuleerides lihaseid elektrisignaalidega.
Miguel Nicolelis näitas, et suurte neuronite ansamblite annab võimalust ennustada käe liikumist. See töö sai võimalikuks pärast AAL-i loomist, mis oli suuteline käe liigutamise kavatsust tuvastama ning transleerima neid kunstliku käe liigutamiseks.
Carmena programmeeris neuronite kodeeringud AAL-is, mis lubas ahvile robotkäe liigutamist juhtida, ja Lebedev väitis, et aju võrgustik reorganiseerub iseenda ja loob endale uus representatsioon robotkäest lisaks tavalise jäsemete representatsioonidele.
Suurim takistus AAL-i arenguks nüüdisajal on see, et ei ole sensoreid, mis oleksid võimelised andma kindla, täpse ja robustse ligipääsu ajusignaalitele. On võimalik, et selline sensor saab olla loodud järgmise 20 aasta jooksul. Sellise sensori loomine laiendaks väga märgendavalt kommunikatsiooni võimalusi mida AAL pakub.
AAL-i süsteemide arendamine on keeruline ja vajab palju aega. Et võitlema selle probleemiga Dr. Gerwin Schalk tegeleb laiakasutamisega AAL-süsteemi loomisega, mille nimeks on BCI2000. BCI2000 areneb 2000. aastast projektis, mida juhib ALLi R&D programm Wadsworth keskuses New York State Department of Health.
On olemas uus juhtmevaba lähenemisviis. Ta kasutab iooni kanalid selleks et juhtida geneetiliselt määratud neuronite alamhulgad. Lihtsa õppimise ülesande kontekstis üleandvate rakkude illuminatsioon somatosensory koores on mõjutanud hiire liikumise suuna valimisele.
Sissetungiv AAL
Nägemisteaduses on kasutatav otsene aju implantaat, et ravida omandatud nägemisvõimetust. Üks esimesest teadlasest, kes pakkus töötava AAL-iga nägemisvõimaluse taastamiseks oli William Dobelle.
Dobelle'is esimene prototüüp oli siiratud 1978. aastal "Jerryle", mehele, kes kaotas nägemisvõimalust täiskasvanutuna. Ühemassiiviline AAL, mille oli 68 elektroodi oli siiratud Jerry visuaalse korteksi ja edukalt produtseeris fosfeenid, mis vastavad valguse nägemise tunne eest. Süsteem kasutas kaamerad, mis olid paigaldatud prillidesse ja saatsid signaali implantaadile. Alguses implantaat andis Jerryle võimalust näha halli värvi toonid piiratud alas ja madala kaadrilisusega. Ka oli vajalik, et seade oleks ühendatud kahetonnilise seadmega, kuid aga aja jooksul elektroonika ja arvutitehnika areng tegi võimalikuks portatiivse kunstliku silma tegemine.
Aastal 2002 sai Jens Naumann, kes kaotas nägemise täiskasvuna, üheks 16 patsiendist, kes juba maksis Dobelle teise generatsiooni implantaadi saamise eest. See oli ka esimene AAL-i kommertskasutus. Seadme teine generatsioon kasutas keerulisema ja võimsama seadme, lubades parema fosfeenide jaotumist ja täielikuma nägemisvõimalust. Fosfeenid jaotuvad visuaalses alas, teadlased nimetavad seda täheöö efektiks. Kohe pärast selle implantaadi paiknemist Jens oli võimeline kasutama tema osaliselt taastatud nägemist selleks, et aeglaselt juhtida autot instituudi parklas.
AAL-ide, mis on fokuseeritud motoorsele neuroproteseerimisele, eesmärgiks on kas taastada liikumisvõimalust või luua seadmed, mis aitaksid teha liigutused, näiteks robotkäed.
Philip Kennedy ja Roy Bakay juhendatavad teadlased Emory ülikoolist Atlantas olid esimesed, kes siirdas inimesele seadme, mille signaali kvaliteet oli piisavalt hea selleks et simuleerida liikumist. Nende patsient, Johnny Ray (1944–2002) sai pärast insulti endale locked-in sündroomi. Rayi implantaat oli paigaldatud aastal 1998 ja ta elas piisavalt kaua, selleks et hakata töötama seadmega, lõpuks õppis ta arvutikursorit juhtima. Ta suri aastal 2002 aneurüsmi tagajärjel.
Tetrapleegik Matt Nagle oli esimene inimene, kellel õnnestus juhtida kunstlikku robotkätt, kasutades AAL-i. See oli aastal 2005, üheksakuuline eksperiment inimese peal Cyberkinetics Neurotechnology’s BrainGate'i kiipimplantaadiga. Siiratud Nagleli paremasse pretsentraalsesse kääru (ala motoorses korteksis, mis vastutab käe liigutamise eest), 96-elektroodiline BrainGate'i seade lubas Naglelise juhtida robotkätt ainult mõtlemisega käe liigutamisest. Sama hästi sai ta liigutada arvutikursorit, valgustust sisse ja välja lülitada ja puldiga telerit juhtida. Aasta hiljem sai professor Jonathan Wolpaw Altran Foundation for Innovationi auhinna selle eest, et ta arendas tehnoloogiat, mis võimaldas paigaldada elektroode inimese koljusse, otsese ajuga ühendamise asemel.
Osaliselt sissetungiv AAL
Osaliselt sissetungiv AAL seaded siiratakse koljusse aga seade ise on asub aju väljaspool, mitte hallaine sees. Nad annavad parema signaali kui mitteinvasiivsed AAL-id, sest kolju luukudu muudab ja suunab üle signaale, samal ajal aga osaliselt invasiivse meetodi puhul armkudu tekitamise risk on madalam, kui täiesti invasiivse AAL-i puhul.
Elektrikotiograafia (ECoG) mõõdab aju elektrilist aktiivsust, mida saab kolju alt samamoodi kui mittetungiva elektroentsefolograafia puhul (vaata allpool), elektroodid asuvad plastilise padja sees, mis paigaldatakse korteksi peale. ECoG tehnika oli esimene kord proovitud inimese peal aastal 2004 Eric Leuthardtiga ja Daniel Moraniga Washingtoni ülikoolist Saint Louises. Hilisemate eksperimentidega õnnestus teadlastel saavutada see, et poiss oli võimeline mängima mängu "Space Invaders", kasutades oma ECoG implantaati. See näitab, et kontroll on kiire, nõuab minimaalset treeningut, ja võib olla ideaalne kompromiss signaali kvaliteeti ja invasiivsuse tase vahel.
Valgusele reageerivuse kujundamise peal baseeruvad AAL seadmed on praegu ainult teoorias. Sellise seadme puhul koljusse siiratakse laser. Laser juhib ühe neuroni ja selle neuroni aktiivsust mõõdetakse lisaseadmega. Kui neuron annab signaali, laseri valguse maal ja laine pikkus muutuvad. See lubab uurijatele vaadelda iga neuroni aktiivsust. Kontakt hallainega saab olla vähem, seega ka armkudu tekitamise risk on vähem.
Signaal saab olla kas subduraalne või epiduraalne, seda saadakse otse aju parenhüümust. Seda hakati uurida ainult viimasel ajal. Praegu ainus viis saada signaal kätte uurimiseks on invasiivsete seireseadmete abil.
ECoGlt ootakse palju, sest selle eduka arenemise puhul saadakse kätte seade, millel on kõrge spektraalne lahutusvõime, parem signaali-müra suhe, laiem sagedusvahemik, nõuab vähem koolitusaega patsiendilt, samal ajal on lihtsama tehnilise ehitisega, risk on madalam, ning on saavutatav pikaajaline stabiilsus ühe neuroni signaali salvestamisel. Need funktsioonid ja hilisemad uuringud, mis näitavad kõrge taseme kontrolli võimalust, minimaalse koolituse ajaga, näitavad potentsiaali selleks, kasutada sellised seadmed igasuguste rakenduse jaoks, näiteks inimese motoorfunktsioonide taastamiseks.
Mitteinvasiivne AAL
Invasiivsete eksperimentidega samaaegselt tehti ka inimeste peal eksperimente kasutades mitteinvasiivse neurokujutamise tehnoloogiat. Signaalid, mis on niimoodi salvestatud kasutati et juhtida lihaste sees olevate implantaati ja osalisest taastada liikumisvõimalust. Neid on kerge paigaldatavad, kuid aga signaali lahutus on madal, sest kolju nõrgendab signaali, hägustab ja lisab müra elektromagnetilisse lainetesse, mida neuronid produtseerivad. Kuigi need lained on taas avastatavad on raskem teha kindlaks piirkondi, kust signaal tuli.
EEG
pisi|Ajulainete salvestus, elektroentsefologramm
Elektroentsefolograafia (EEG) on kõige uuritavam potentsiaalne tehnoloogia kasutamiseks mitteinvasiivsetes seadmetes. Põhjuseks on piisavalt hea signaali lahutus, lihte kasutamine, mobiilsus ja madal hind. Samuti aga tehnoloogia müra vastuvõtlikkuse (teine oluline takistus AAL-i seadmete puhul) pärast eeltingimuseks selle kasutamiseks on pikkajaline eelõppe. Näiteks eksperimentidel, mis algasid 1990. aastate keskpaigas, Niels Birbaumer ülikoolist University of Tübingen saksamaal, õpetas paralüseeritud inimesi reguleerida aeglased korteksi potentsiaalid nende AAL-ides niimoodi, et nad oli suutelised juhtuda arvuti kursorit. (Birbaumer õpetas varem epilepsiapatsientidele, kuidas vältida haigushoogu, kontrolleerides vastav madalpinge laine). Eksperimendis osales 10 patsienti, kes pidid õppima juhtima arvutikursorit. Protsess oli aeglane, oli vaja rohkem kui tund selleks, et patsient saaks kirjutada 100 sümboli ekraani peale, eelõpe tihti võttis mitu kuud aega.
Järgmiseks parameetriks on tagasisidemeetod, mida on näha P300 signaalide vaatlemisel. P300 lainete maalid tekitavad tahtmatult, kui inimene näeb ekraani peal midagi, mida ta tunneb, siis AAL saab dekodeerida mõtete kategooriat ilma eelõpet tegemata. Seevastu eelpool kirjeldatud biotagasisidemeetod vajab eelõpet, selleks et juhtida ajulained, et resulteeriv aktiivsus oleks AAL-i poolt vastuvõetav.
Lawrence Farwell ja Emanuel Donchin töötasid EEG-põhise AAL-i välja 1980. aastatel. Nende "mentaalne protees" kasutas P300 ajulaine vastused, lubades patsientidele, nende hulgas ühele paralüseeritud inimesele, üleanda sõnad, tähed ja lihtsaid käske arvutile, ning selle abil rääkida kasutades arvuti juhendavat kõnesüntesaatorit. Hulk sarnaseid seadmeid oli arendatud pärast seda. Näiteks aastal 2000 Jessica Baylissi tehtud uuring Rochesteri ülikoolis näitas, et inimesed virtuaalreaalsuse kiivri kandes olid võimelised juhtida objekte selles virtuaalreaalsuses, kasutades P300 EEG andmed.
1990. aastate alguses Babak Taheri demonstreeris esimese kuiva elektroodi, ja multikanalise kuivade elektroodide massiivi. Üksiku kuiva elektroodi konstruktsioon ja tulemused avaldati aastal 1994. Kuiva elektroodide massiiv oli demonstreeritud et võrrelda Ag/AgCl elektroodidega. Seade koosneb neljast sensorite komplektidest, selleks et vähendada müra tase erinevatest sensorite signaale võrreeldamise teel. Kuiva elektroodi plussideks on: (1) ei ole vaja kasutada elektroliiti, (2) ei ole vaja nahka ettev almistada, (3) märgendavalt väiksem suurus (4) kokkukäideldavus EEG monitooringu süsteemidega. Aktiivsete elektroodide massiiv on integreeritud süsteem, mis koosneb anduritest oma vooluringetega, nad on paigaldatud pakendisse koos akumulaatoriga vooluringi toetamiseks. Selline integratsiooni tase on vajalik selleks, et saavutada funktsionaalset käideldavust, mida annab elektrood. Elektroodi testiti elektrilise testimisseadme peal ja ka inimese peal neljas modaalsuses: (1) spontaanne EEG, (2) sündmustega seotud potentsiaalid, (3) ajutüve potentsiaal (4) kognitiivsed sündmustega seotud potentsiaalid. Kuiva elektroodi käideldavus on võrreldav traditsioonilise märja Ag/AgCl elektroodidega, ja on parem mõnedes aspektides: pole vajalik elektroodide ega naha ettevalmistust tegema, kõrgem signaal-müra suhe. Aastal 1999, Case Western Reserve University teadlased Hunter Peckham juhtimise all kasutasid 64-elektroodiline EEG koljumüts selleks et osaliselt taastada käe liigutamisvõimalust Jim Jatichile. Jatich kontsentreeris lihtsedel ülesannetel, näiteks üles, alla, tema beetarütm EEG-st oli analüüsitud kasutades tarkavara, mis otsis maale tuleva signaalide sees. Põhiline maal oli identifitseeritud ja kasutatud selleks, et juhtida lüliti: kui aktiivsus oli rohkem kui keskmine siis lüliti positsiooniks peetakse sees, vastasel juhul väljas. See lubas Jatichile liigutada kursori ekraani peal ja veel signaalid olid kasutatud selleks, et juhtida närvikontrollerid, mis olid implanteeritud tema kätesse, mis andis võimalust teha mõned liigutused.
Eduardo Reck Miranda eksperimendid, mille eesmärgiks oli kasutada EEG ajuaktiivsuse salvestised ning assotsieerida neid muusikaga selleks, et lubada paralüseeritud inimestele väljendada ennast muusikaga elektroentsefalafooni kaudu.
Ettevõtte Emotiv müüb aastast 2009 videomängukontrollerit EPOC. EPOC kasutab elektromagnetilisi sensoreid.
MEG ja MRI
Magnetentsefalograafia (MEG) ja funktsionaalne magnetilise resonantsi kujundamine (fMRI) on mõlemad kasutatavad mitteinvasiisvse AAL-i jaoks. Laiali tuntud eksperimendil, fMRI andis kahele kasutajale võimalust mängida pingpongi reaalsel ajal analüüsides biotagasiside tehnikaga nende hemodünaamilist tagasisidet ja verevolu ajus.
fMRI hemodünaamilise tagasiside mõõtmed reaalsel ajal olid ka kasutatud et juhtida robotkäe 7 sekundilise hilinemisega mõte ja liigutamise vahel.
Veel hilisem uuring, mis on tehtud organisatsioonis Advanced Telecommunications Research (ATR) arvutusliku neuroteaduse laboris Kyotos Jaapanis andis võimalust rekonstrueerida kujutis kohe inimese ajust ja näidata seda arvuti ekraanil. Esimesed tulemused on piiratud mustvalge pildiga suurused 10x10 pikslit, aga teadlased väidavad et on võimalik saada ka värvilise pildi ja isegi näidata ja salvestada unesid.
Kommertsialiseerimine ja organisatsioonid
John Donoghue ja tema kolleegid asutasid Cyberkinetics. Ettevõtte müüb oma elektroodide massiive BrainGate'i nime all ja pani oma põhitegevuseks praktilise AAL-i arendamine inimeste jaoks. BrainGate baseerub Utah Arrayl, mis on loodud Dick Normanniga.
Ambient, TI arendajate konverentsil aasta 2008 algusel, demonstreeris produkti, mis oli neil arendamises. Selle nimeks on The Audeo. The Audeo arendatakse selleks et luua liides inimese ja arvuti vaheliseks kommunikatsiooniks, mis lubaks kasutada arvutit ilma motoorset aktiivsust sooritamata ega kõnetuvastamise kasutamata. Kasutades ajusignaale tuvastamist sõnadesse vormindatud mõtte (sõne ainult mõeldakse, et ütle neid) transleeritakse arvutisse.
Mindball on arendatud ja kommertsialiseeritud ettevõttega Interactive Productline. See võimaldab kasutajaid võistelda: kellel neist tahtejõud on tugevam, see juhib palli liikumist. Mida rohkem mängija on kontsentreeritud, seda rohkem ta saab saavutada. Interactive Productline on Rootsi ettevõtte, mille eesmärgiks on arendada ja töödelda lihtsad seadmed mis arendavad inimese kontsentreerimise ja nõrgestumise oskust.
Austria ettevõtte Guger Technologies g.tec pakub AAL süsteemid aastast 1999. Ettevõtte toodab põhilised AAL mudelid edasiarendamiseks ja uurimiseks. Seehulgas P300 veerija, motoorse aktiivsuse kujundaja, ja mu-rütm.
Hispaania ettevõtte Starlab astus turule aastas 2009 ja pakub juhtmeta 4 kanaliga süsteem ENOBIO. Tehtud uuringute eesmärgiks süsteem pakub ja platvormi arvutirakenduste arendamiseks.
Praegu on kolm peamist ettevõtet, mis pakuvad laiatarbetoodangut:
Sünteetiline telepaatia
Praegu toimuvad uuringud selleks et luua sünteetilist või arvutiga juhtuvait telepaatiad, mis lubaks kasutajatele suhelda ainult teineteise neurosignaalide analüüsides. Uuringu eesmärk on leida ja analüüsida kõnespetsiifilisi neurosignaale, kasutades EEG-d, mis tekitavad enne kui sõnu öeldakse ja leida nendel üldmaale. oli see uuring keskendatud militaarvajadustele.
Rakk-kultuuri AAL
Esimese neurokiibi näitas Caltech meeskond Jerome Pine ja Michael Maher juhe all aastal 1997. Caltech kiibis oli ruumi 16 neuronite jaoks.
Aastal 2003, Theodore Bergeri rühm Lõuna-California ülikoolist alustas tööd neurokiibiga, mis peaks olema hipokampuse kunstlik asendaja. Kiip oli tehtud, et töötada rotti ajus ja oli prototüübiks keerulisema kiibi arendamiseks, et kasutada keerulisema ehitisega ajudes. Hipokampus oli valitud seepärast et arvatakse, et see on kõige struktureeritum aju osa ja seega ka kõige uuritum ala. Selle funktsiooniks on kodeerida kogemus salvestamiseks pikaajalises mälus.
Üdruma kraav
Üdruma kraav (ka Jõeääre kraav) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja ja Üdruma külas.
Aju-arvuti liides
Rakk-kultuuri AAL
Thomas DeMarse Florida ülikoolist kasutas kasvatatud kultuuri, mis koosnes 25 000 neuronist, mis olid võetud roti ajust, et juhtida F-22 hävituslennuki simulaatori. Pärast korjamist, neuronid oli pandud Petri tassile ja kiiresti hakkasid ühenduma teineteisega et moodustada elav neurovõrk. Rakud oli paigutatud 60 elektroodiga võrgule, mida kasutati selleks, et juhtida simulaatori kõrguse muutmise ja keeramise funktsioone. Uuringu eesmärk oli teha selgeks, kui inimese aju õpib ja teeb arvutuslike operatsioone rakkude tasemel.
Üdruma kraav
Kraavi pikkus on 4,8 km ning see suubub paremalt Õeruma ojja (1,2 km suudmest). Kraavi valgla on 3,8 km².
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Üdruma kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110200.
Aju-arvuti liides
Eetilised kaalutlused
Veel ei ole olnud põhjalikumat arutelu AAL-ide eetilistest aspektidest. Vaatamata sellele, et juba kommertsialiseeritud süsteemid nagu brain pacemaker on kasutusel et ravida neuroloogilisi seisundi ja võivad olla kasutatud, selleks et muuta inimese käitumist.
Olulised neuroeetika arutelude teemad on järgmised: 1) nõusoleku saamine inimestest, kes on paralüseeritud või ei saa kommunitseeruda teistel põhjustel 2) riskide ja kasu analüüs 3) jagatud vastutus AAL-i rühmades (kuidas teha kindlaks, et vastutav rühm saab teha otsuseid) 4) tagajärjed AAL tehnoloogia kasutamisest ja selle mõju inimeste ja nende perekondade elule 5) kõrvalmõju (näiteks biotagasiside ja sensorimotoorsete rütmide treenimine võib mõjutada uni kvaliteedi peale) 6) personaalne vastutavus ja selle piirangud (kes on vastutav vigade eest näiteks neuroproteeside kasutamisel), 7) küsimused mis puudutavad isiksuse, individuaalsuse ja nende võimaliku muutmise 8) terapeutiline kasutamine ja selle võimalik ületamine 9) küsimused mis on seotud uuringute eetikaga, loomadega ja inimestega eksperimenteerimise kohta 10) mõtete lugemine ja privaatsus 11) mõtekontroll 12) valikuline lisaseadmete paigaldamine ja sootsiumi kihistumine 13) meediaga suhtlemine.
Emory University ülikooli neuroteaduse professor Michael Crutcher väljendas muret AAL-i kohta, eriti kõrva ja silma implantaatidest: "Kui ainult rikkad saavad seda endale lubada, see paneb kõik teised halvemasse olukorda." Clausen ütles 2009. aastal, et "AAL-id pakuvad eetilisi probleeme, aga need probleemid sarnanevad kontseptuaalselt nendega, mida bioeetikud olid adresseerinud teistele ravimise aladesse". Isegi ta pakkus, et bioeetika on hästi ettevalmistatud selleks, et AAL-i eetilise aspektidega tegeleda. Haselager ja kolleegid märkasid, et ootused AAL-ide tõhusust ja selle vajalikkus mängivad suure rolli eetilisi analüüsi jaoks ja AAL-i teadlased peavad suhtlema meediaga.
Teadlased on teadlikud eetilistest aspektidest. See, kuidas AAL-idest hakktakse rääkida meediast, ja sellest, kui palju teadmisi tehnoloogiast inimestele antakse, sõltub AAL-i arenemine tulevikus. Seepärast AAL-ide rühmade sees peetakse nüüd rohkem tähelepanu ka sellele et hakata väljatöötama eetilisi reegleid.
AAL-il põhinevad mänguasjad
Hiljuti mõned ettevõtted vaadati üle EEG-tehnoloogiad (NeuroSky juhul isegi tehnoloogia oli arendatud uuesti) selleks et luua odavad AAL-id. Tehnoloogiat kasutatakse mänguasjades ja mänguseadmetes, paljud olid väga edukad kommertsiaalses plaanis, näiteks NeuroSky ja MindFlex.
Brandenburg (eriüksus)
pisi|Brandenburgi diviisi käetähis Brandenburg (inglise k. The brandenburgers, saksa k. die Brandenburger) oli Saksamaa sõjaline eriüksus Teises maailmasõjas.
Rügement Brandenburg kasvas välja Abwehri 2. osakonnast ning seda kasutati luure-diversioonialase eriüksusena. Algselt koosnes see Saksamaale tagasi pöördunud sakslastest, kes oskasid oma kunagise asukohamaa keeli (võõrkeeli).
Üksuse eeskuju
I maailmasõja ajal kasutas kindral Paul von Lettow-Vorbeck Ida-Aafrikas liitlaste koloniaalvägede vastu sissisõja taktikat. Tema alluvuses teenis hauptmann Theodor von Hippel, kes hakkas pärast sõda seda taktikat väärtustama.
Hippeli visioon sarnanes Suurbritannia Special Air Service'i moodustaja David Stirlingi omaga. Selle järgi tuli moodustada kohaliku keele oskajatest üksused, et saata need vaenlase tagalasse saboteerima. Reichswehrile Hippeli ideed ei meeldinud, sest traditsionalistidest Preisi ohvitserid arvasid, et see ei sobi kokku sõjapidamise reeglitega. Hippeli ideed meeldisid Wilhelm Canarisele, kes võttis ta tööle Abwehri 2. osakonda.
Pataljon Ebbinghaus – Poola
Esialgu formeeriti Poolast pärit hästi poola keelt valdavatest sakslastest pataljon Ebbinghaus, mis allus Wehrmachtile. Poola ründamise ajal tekitasid pataljoni liikmed vaenlase tagalas segadust, võtsid tähtsaid raudteesõlmpunkte ja sildu oma kontrolli alla ning takistasid strateegiliste punktide õhkulaskmist. Pärast sõjakäiku saadeti üksus laiali.
Abwehri alluvuses – Brandenburg
Canaris käskis Hippelil moodustada pataljoniga Ebbinghaus sarnanev üksus. Hippel moodustas 25. oktoobril 1939 üksuse Lehr und Bau Kompanie z.b.V. 800 (Õppe- ja ehituskompanii nr. 800).
Üksuse kasarmud asusid Stendalis Brandenburgis ning väljaõpe toimus Friedenthalis (Oranienburg). Üksusele lisandus uusi liikmeid ning 15. detsembril 1939 laiendati kompanii pataljoniks nimega Bataillon Brandenburg (Brandenburgi pataljon). Pataljoni liikmeid hakati kutsuma brandenburglasteks (die Brandenburger).
Pataljoni koosseisus oli neli kompaniid, mis formeeriti teatavaid piirkondi silmas pidades. Pataljoni koosseisus olid ka mootorratturite ja langevarjurite rühm.
Paulus IV
Gian Pietro Carafa sündis Benevento lähedal Capriglias Sant' Angelo della Scala paruni (aastast 1495 Montorio krahvi) Giovanni Antonio Carafa ja Vittoria Camponeschi 9-lapselises peres 3. lapsena. Ta sai oma haridusalased teadmised oma onu kardinal Oliviero Carafa käest. Talle õpetati ka kreeka ja heebrea keelt. Onu soovitusel võeti ta 1500 paavst Aleksander VI teenistusse. Kui onu oli loobunud Chieti piiskopi ametist, määrati Gian Pietro Carafa tema asemele ja pühitseti 18. septembril 1505 ametisse.
Ta pidas varem kirjavahetust Rotterdami Erasmusega, kuid usurahutuste puhkemisel mõistis humanistlikud vaated hukka.
1555. aasta teine konklaav
pisi|Paulus IV vapp Paulus IV valiti paavstiks 23. mail Vatikani paavstipalees ja krooniti 26. mail 1555 kardinal Francesco Pisani poolt. Ta oli kolmas Paulus III poolt pühitsetud kardinal, kes valiti paavstiks. Paulus III järgi valis ta arvatavasti ka oma nime. Paulus IV oli võimule saades vanim paavst pärast Gregorius XII-t, hiljem on veel vanemalt paavstiks valitud Clemens X ja Aleksander VIII. Enne Paulus IV-t oli viimane Lõuna-Itaaliast pärit paavst Bonifatius IX, hiljem on Lõuna-Itaaliast tulnud Innocentius XII ja Benedictus XIII.
15. maist 23. maini 1555 toimunud konklaavil osales Salvador Miranda andmetel 56 kardinali, John Paul Adamsi andmetel aga 44 või 45 kardinali.
Sõda Hispaaniaga
Paulus IV vaen Hispaania vastu oli tingitud tema pärinemisest Hispaaniale kuuluvast Lõuna-Itaaliast. Ta sõlmis 1556 kardinal Carlo Carafa õhutusel liidu Prantsusmaaga. Nähes võimalust vabastada oma kodumaa Hispaania ülemvõimust, kuulutas Paulus IV Euroopa võimsaimale riigile Hispaaniale sõja.
Hispaania väed hertsog Alba juhtimisel tungisid Napolist Kirikuriiki ja vallutasid selle, kuid säästsid paavsti alad Felipe II korraldusel rüüstamisest. 1557 sõlmiti Cave rahuleping, millega Pühale Toolile seati pigem sümboolsed tingimused. Kaks aastat hiljem sõlmitud Cateau-Cambresis' rahulepinguga tunnustas Prantsusmaa Hispaania ülemvõimu Lõuna-Itaalias ja paavstidel tuli järgmise 40 aasta jooksul arvestada Hispaania poliitilise mõjuga.
Suhted Saksamaaga
Paulus IV mõistis hukka Augsburgi usurahu ja ei tunnustanud 1556 Karl V troonist loobumist, kuna see oli toimunud paavstiga kooskõlastamata.
Suhted Inglismaaga
Paulus IV vastumeelsus Hispaania suhtes viis suhete halvenemiseni Inglismaaga, kus katoliiklasest kuninganna Mary I oli abielus Felipe II-ga. 1555 avaldatud bullaga "Illius per quem" jättis Paulus IV Felipe II ilma Iirimaa kuninga tiitlist.
Ta tagandas kardinal Reginald Pole'i legaadi ametist. Lahendamaks Julius III ajal Inglismaal tekkinud preestrite ordineerimise probleemi, avaldas Paulus IV 20. juunil 1555 bulla "Praeclara charissimi", milles väitis, et kõik need, kes on ordineeritud kellegi teise kui pühitsetud piiskopi poolt, peavad end uuesti laskma ordineerida.
Kui Mary I 17. novembril 1558 suri, oli anglikaani kirikul paavsti suhtes tekkinud vastuseisu tõttu riigis tunduvalt lihtsam oma varasemaid positsioone taastada.
Rooma inkvisitsioon
Paulus IV tundis oma valitsemisajal huvi inkvisitsiooni tegevuse vastu ja käis regulaarselt inkvisitsiooni istungitel. Ta laiendas Rooma inkvisitsiooni jurisdiktsiooni ja nimetas suurinkvisiitoriks kardinal Michele Ghislieri.
Ta lasi inkvisitsioonil vangistada kardinali Giovanni Morone, keda süüdistati ketserluses.
.mk
.mk on Põhja-Makedoonia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
Paulus IV
Rooma inkvisitsioon
1559. aastal avaldas Paulus IV keelatud raamatute nimekirja (Index librorum prohibitorum).
Suhted kiriku institutsioonidega
Paulus IV ei jätkanud 1552 katkenud oikumeenilise kirikukogu tööd, vaid määras 1556 ametisse 60-liikmelise komisjoni, et see asendaks oikumeenilist kirikukogu, kuid komisjon ei võtnud vastu ühtki otsust ja saadeti hiljem laiali.
Paulus IV valis hoolega ametisse kardinale, keelas ilmikvaimulike presentatsiooni kloostrites ja käskis kloostridistsipliini tõhustamiseks vahistada kloostrist lahkunud munki.
1. juulil 1555 avaldas Paulus IV bulla "Ex clementi", milles võimaldas apostlikul sündikul omada laialdasi privileege.
Liturgilised otsused
Paulus IV nimetas ametisse komisjoni, mis pidi reformima missaali ja 1558 käibelt kõrvaldatud breviaariumi.
9. jaanuaril 1556 avaldas ta motu proprio "Cum saepius".
Teoloogilised vaidlused
Paulus IV mõistis 7. augustil 1555 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Cum quorundam" hukka sotsinianismi.
Uued piiskopkonnad
4. veebruaril 1558 rajas Paulus IV Indias Goa peapiiskopkonna ja Cochini piiskopkonna ning Malaka piiskopkonna Singapuris. 12. mail 1559 avaldas ta bulla "Super universi", rajades Cambrai peapiiskopkonna, Mecheleni peapiiskopkonna, Genti piiskopkonna, Namuri piiskopkonna, Saint-Omeri piiskopkonna ja Thérouanne'i piiskopkonna.
Suhtumine juutidesse
Paulus IV avaldas 14. juulil 1555 bulla "Cum nimis absurdum", milles käskis Rooma juutidel elada getos ja kohustas neid kandma erilist peakatet. 23. märtsil 1556 avaldas ta bulla "Dudum postquam".