cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mong Kok
Mong Kok on Hongkongi üks suuremaid kaubanduspiirkondi. Piirkonda iseloomustab vanade ja uute mitmekorruseliste hoonete segu, tänava tasandil asuvad kauplused ja restoranid ning ülal asuvad äri- või elamuüksused. Mong Koki peamised tööstusharud on jaemüük, restoranid (sh kiirtoitlustus) ja meelelahutus. Seda on filmides kirjeldatud ja kujutatud kui ala, kus triaadid juhivad baare, ööklubisid ja massaažisalonge. Äärmiselt kõrge asustustihedusega 130 000 inimest/km2 nimetati Mong Kok Guinnessi maailmarekordi järgi maailma kõige tihedamaks piirkonnaks.
Pierre Buyoya
Pierre Buyoya (24. november 1949 Bururi provints, Rutovu – 17. detsember 2020) oli Burundi poliitik. Ta oli Burundi president 1987–1993 ja 1996–2003. Sõjaväeliselt auastmelt major.
Daliyya Itsik
thumb|right|Daliyya Itsik (2007) Daliyya Itsik (kasutatakse ka nimekuju Dalia Itzik; heebrea keeles דליה איציק; sündinud 20. oktoobril 1952 Jeruusalemmas) on Iisraeli poliitik. Aastail 2006–2009 oli ta Iisraeli parlamendi Knesseti esimees, 1. juulist 15. juulini 2007 Iisraeli presidendi kohusetäitja, olles ühtlasi esimene naine mõlemal ametikohal.
Pierre Buyoya
See komisjon koostas uue põhiseaduse, mille Buyoya 1992. aastal heaks kiitis. Põhiseadus nägi ette presidendi ja parlamendi ning mitteetnilise valitsemise. Juunis 1993 peeti demokraatlikud valimised, mille võitis hutu Melchior Ndadaye, kes moodustas valitsuse, milles osalesid nii hutud kui ka tutsid. Ent sõjavägi mõrvas Ndadaye ja puhkes taas kodusõda. Sõja käigus hukkus umbes 150 000 inimest. Korduvalt püüti moodustada valitsust, kuid ka koalitsioonivalitsus eesotsas Sylvestre Ntibantunganyaga ei suutnud sõjale lõppu teha.
25. juulil 1996 tuli Buyoya riigipöördega taas võimule. Kodusõda jäi vähem ägedaks, kuid jätkus. Seati sisse ka rahvusvahelised majandussanktsioonid, sest Buyoya tuli võimule ebaseaduslikult. Sanktsioone leevendati, kui Buyoya moodustas valitsuse, kuhu kuulusid nii tutsid kui ka hutud. Buyoya valis oma asepresidendiks hutu Domitien Ndayizeye. Valitsusleppe tingimuste kohaselt pidi Buyoya 2003. aastal võimu üle andma, mida ta ka tegi. 30. aprillil sai presidendiks Ndayizeye.
Daliyya Itsik
Elulugu
Ta sündis Iraagi juutide perekonnas. Ta on lõpetanud Jeruusalemma Efrata Õpetajate Seminari ning Jeruusalemma Heebrea Ülikooli bakalaureusekraadiga kirjanduse ja ajaloo erialal. Herzliyya Interdistsiplinaarsest Keskusest on ta omandanud ka õigusteaduse bakalaureuse kraadi.
Töötanud õpetajana, astus ta Iisraeli Tööparteisse ja siirdus poliitikasse. Tema esimeseks silmapaistvaks poliitiliseks ametikohaks sai Jeruusalemma abilinnapea amet, kust ta valiti 1992. aastal Knessetisse. Sellest ajast on ta kuulunud kõigisse parlamendi koosseisudesse. Tööpartei valitsustes on ta olnud kaubandus-, keskkonna- ja sideminister.
Novembris 2005 astus ta Ari'el Sharoni asutatud uude Kadima parteisse ning 4. mail 2006 valiti ta Knesseti esimeheks. Knesseti esimehe koht on riigis tähtsuselt teine ametikoht, seepärast, kui seksuaalses ahistamises süüdistatud president Moshe Katsav peatas 25. jaanuaril 2007 kolmeks kuuks oma volitused, täitis Itsik riigipea kohuseid. Pärast Katsavi tagasiastumist sama aasta 1. juulil vannutati ta 15 päevaks presidendi ajutiseks kohusetäitjaks. 15. juulil 2007 andis ta ameti üle uuele presidendile Shim'on Peresele.
Tianjin Binhai rahvusvaheline lennujaam
pisi|305x305px|Tianjin Binhai rahvusvaheline lennujaam Tianjin Binhai rahvusvaheline lennujaam (IATA: TSN, ICAO: ZBTJ) on lennujaam, mis asub Dongli rajoonis, Tianjinis. See on Hiina Rahvavabariigi üks suuremaid kaubaveokeskusi.
Daliyya Itsik
Isiklikku
Daliyya Itsik on abielus ja kolme lapse ema. Ta valdab heebrea ja inglise keelt.
Tianjin Binhai rahvusvaheline lennujaam
See on 2004. aastal loodud Tianjin Airlinesi kodulennujaam ning eraomandis Okay Airways ja samuti Air China fookuslennujaam.
2017. aastal teenindas Tianjin Binhai rahvusvaheline lennujaam 21 005 001 reisijat, mis on 24,5% rohkem kui 2016. aastal, tehes sellest Hiina 19. kõige reisijate rohkeima lennujaama.
Sylvie Kinigi
pisi|Sylvie Kinigi Sylvie Kinigi (sündinud 1952 Bujumbura provintsis Mugoyis) oli Burundi ajutine president ja peaminister 1993–1994.
Statistika Keskbüroo (Norra)
Statistika Keskbüroo (norra keeles Statistisk sentralbyrå, lühend SSB) on Norra riigiasutus, mis tegeleb ametlike statistiliste andmete kogumise, töötlemise ja edastamisega.
See asutati iseseisva direktoraadina 1. juulil 1876.
Ta on sõltumatu direktoraat, mis halduslikult allub Norra rahandusministeeriumile (Finansdepartementet). Asutust juhib haldusdirektor (2005. aastast Øystein Olsen).
Büroos töötab umbes 1000 inimest (Kongsvingeris ja Oslos).
Igal aastal avaldab büroo umbes 800 publikatsiooni, mis on loetavad büroo veebilehel. Paljud dokumendid on nii norra- kui ka ingliskeelsed.
Harkivi oblast
Harkivi oblast on 1. järgu haldusüksus Ukraina idaosas. Piirneb põhjas Venemaa Föderatsiooni Belgorodi oblastiga.
Harkivi oblast on moodustatud 27. veebruaril 1932.
Rajoonid
pisi|Harkivi oblasti rajoonid Harkivi rajoon jaguneb seitsmeks rajooniks. Enne 2020. aastal toimunud haldusreformi oli rajoone 25.
<!--endised -->
Linnad
Harkivi oblastis on kokku 17 linna:
Välislingid
🇺🇦
Ehavere linnamägi
Ehavere linnamägi (ka Ehavere Kalevipoja säng) on linnamägi Jõgevamaal Jõgeva vallas Amme jõe põhjakalda jõeoru ja sinna suubuva oru vahel.
Kirjelduse järgi näib Ehavere Kalevipoja sängi tüüpi linnus. See asub Nava nõmme ja Ehavere veski vahel. Säng on ülejäänud kõrgendikust veidi põhja poole ulatuv mäesopp. Edelast ja kagust on ta piiratud kraaviga. Kirdest, põhjast ja loodest kaitseb linnust järsk Amme orgu laskuv mäenõlv. lisaks kraavile on linnuse edalaküljel kuhjatud ka vall. Kaitseehituse iseloomi järgi võib arvata, et Vaia kõige lõunapoolsem linnus pärineb I aastatuhande teisest poolest.
Läänepoolse otsavalli kõrgus on 3,5 m. Valli välisjalami ees on lame nõgu. Linnuse ida- ja kaguküljel on madal äärevall.
Linnuse õuel on kultuurikiht.
See linnus olevat olnud muinaseestlaste nõupidamiste koht.
Pudong
pisi|314x314px|Pudongi panoraam Pudong on Shanghai linnaosa, mis asub Huangpu jõest ida pool Shanghai ajaloolist keskust, Puxist. Nimi viitab selle ajaloolisele positsioonile Huangpu jõe idakaldale, mis voolab läbi Shanghai keskosa, ehkki seda hallatakse nüüd Pudongi uue alana, mis on riigi tasandil uus piirkond, mis ulatub kogu Ida-Hiina mereni.
Pudongi traditsioonilises piirkonnas asuvad nüüd Lujiazui rahandus- ja kaubandustsoon ning Shanghai börs ja paljud Shanghai tuntumad ehitised, näiteks Idamaine Pärlitorn, Jinmao hoone, Shanghai World Financial Center ja Shanghai Keskuse Hoone. Need tänapäevased pilvelõhkujad asuvad otse Puxi ajaloolise Bundi poole, mis on Hiinas asuvate endiste välismaiste järeleandmiste jäänus. Ülejäänud uude piirkonda kuuluvad Shanghai sadam, Shanghai Expo ja Century Park, Zhangjiangi Hi-Tech Park, Shanghai Pudongi rahvusvaheline lennujaam, Jiuduansha looduskaitseala, Nanhui Uus linn ja Shanghai Disney kuurort.
OSCE Minski grupp
OSCE Minski grupp on Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni poolt 1992. aastal loodud organisatsioon, mille eesmärgiks on otsida rahumeelset lahendust Mägi-Karabahhi konfliktile. Seni pole erilist edu saavutatud.
Arvo Orn
Arvo Orn (kuni 1935 Aleksei Orn; 13. aprill 1905 Pühajärve vald, Tartumaa – 29. aprill 1986 Võrumaa) oli Otepää linnavanem.
Wilhelmina
thumb|right|Wilhelmina Wilhelmina (täisnimega Wilhelmina Helena Pauline Marie; 31. august 1880 – 28. november 1962) oli Madalmaade kuninganna aastatel 1890–1948. Ta sai võimule pärast oma isa, kuningas Willem III surma 23. novembril 1890. 30. aprillil 1948 loobus ta ise troonist oma tütre Juliana kasuks.
Arvo Orn
1927 Pühaste Algkooli juhataja, 1929–1932 Pühajärve valla käskjalg ja raamatukogu juhataja, alates 1932 Otepää Teataja väljaandja ja toimetaja. 14. detsembril 1939 valiti ta ainsa kandidaadina (senine linnavanem Julius Niklus loobus oma kandidatuurist) häältega 10:2 Otepää linnavanemaks, tema palgaks määrati 50 krooni kuus. 1940. aastal vabastati linnavanem Arvo Orn oma palvel ametist.
1960. ja 1970. aastail oli ta Haanja 8-klassilise kooli direktor.
Wilhelmina
Perekond
Kuninganna Wilhelmina abikaasa oli prints Hendrik ja neil oli üks laps:
Tamsa lahing
Tamsa lahing peeti 24. augustil 1944 Elva ja Pangodi vahelisel alal, lahing kujunes ägedaimaks Tamsa küla juures. See oli Tartu lahingu suurim soomusjõudude kokkupõrge.
Forest-sur-Marque
Forest-sur-Marque on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Villeneuve-d'Ascqi kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Tamsa lahing
Eelmäng
Tamsa lahingu ajaks oli Saksa rinne Kagu-Eestis kokku kukkumas. Punaarmee oli vaatamata eesti väeosade tugevale vastupanule jõudnud Emajõeni. Olukorra päästmiseks tõid sakslased 23. augustil 1944 Elvasse Hyazinth von Strachwitzi soomusüksuse. See pidi andma löögi edasitungiva Punaarmee tagalasse. Võitlusgrupp "Strachwitz" koosnes 101. soomusbrigaadist ja SS-soomusbrigaadist "Gross", kokku umbes kolmkümmend tanki, mida toetasid suurtükidivisjon ja üks pioneerikompanii. 23. augusti öösel sõitis von Strachwitzi maastikuauto Sangaste mõisa juures teelt välja. Von Strachwitz ja tema tankiüksuse operatiivosakonna ülem said raskelt vigastada. Samuti viidi samal päeval teise rindelõiku kolonel Hans-Ulrich Rudeli sööstpommitajate üksus, mistõttu kavandatav rünnak jäi ilma õhutoetusest. Plaan otsustati siiski käiku lasta.
Lahing
Saksa rünnak algas 24. augusti varahommikul 891. laskurpolgu positsioonide vallutamisega. Tankid jätkasid rünnakut Elva-Pangodi maanteel Tamsa suunas. Uhuta külas sattusid nad varitsusse seatud Punaarmee tankitõrjekahurite ja rünnaksuurtükkide tule alla, kuid suutsid sellest positsioonist läbi murda. Järjest tugevneva vastupanu kiuste jõudsid Saksa tankid lõpuks Tamsa külani. Lahingu käigus hukkus Punaarmee 189. laskurdiviisi ülem kindralmajor Pavel Potapov. Selle ajaga olid Tamsani jõudnud uued Punaarmee soomusüksused.
Tulemused
Väegrupp Nord saatis pärast lahingut tankiüksuse Tartu alla appi võitlusgrupile "Wagner", mis võitles seal ülekaalukate Punaarmee jõududega.
Rünnaku läbikukkumise tõttu oli Tartu saatus otsustatud ja 25. augustil linn langes.
Padur
thumb|Mageveeline padur [[Floridas]] Padur (ka marš, maršimaa, padurannik) on mere või suure järvega külgnev märgala, mis on perioodiliselt veega kaetud. Enamik paduraid on soolase veega.
Padurad on sageli kaetud rannaniitudega ja vahel soostunud. Padura taimestiku moodustavad enamikus väikesekasvulised rohttaimed (tarnad, kõrrelised, loalised), aga ka näiteks pillirood ja hundinuiad.
Paduraid kasutatakse põllumajanduses laialdaselt nii heinamaana kui karjamaana. Kuivendatud paduraid nimetatakse poldriteks.
Padurad on levinud Põhjamere rannikul Taanis, Madalmaadel, Prantsusmaal ja Inglismaal. Maailmas leidub neid mujalgi, näiteks USA-s Atlandi ookeani rannikul ja Venemaal Põhja-Jäämere rannikul. Padurad esinevad üksnes tasandikulisel, mitte mägisel rannikul.
Marikultuur
Marikultuur on akvakultuuri haru, mis on spetsialiseerunud mereorganismide kasvatamisele eesmärgiga neid tarvitada toiduks või mõnel muul otstarbel. Marikultuuri viljeletakse nii (ava)ookeanis kui ka mõnel isoleeritud alal, mahutis, tingimusel, et seal on merevesi.
Marikultuuris kasvatatakse paljusid merekalu, vähke, krabisid, vetikaid ja paljusid teisi mereorganisme.
Noore Wertheri kannatused
"Noore Wertheri kannatused" on saksa kirjaniku Johann Wolfgang von Goethe 1774. aastal avaldatud kiriromaan, mis on üks olulisemaid teoseid saksa kirjanduses tormi ja tungi perioodist.
Sisu
Romaanil puudub väline tegevusliin. Sündmused on edasi antud läbi Wertheri kirjade oma sõbrale Wilhelmile.
Sündmustik algab Wertheri kolimisega (väljamõeldud nimega) Wahlheimi külla. Seal vaimustub noor ja emotsionaalne Werther nii küla ümbritseva looduse ilust kui seal elavate talupoegade lihtsast olekust. Ühel peol kohtab Werther Lottet (Charlotte S.) – noort ja ilusat naist, kes pärast ema varajast surma on sunnitud hoolitsema oma väiksemate õdede-vendade eest – ning armub temasse silmapilkselt. Kuid Lotte on juba kihlatud ning nii peab nende vahekord jääma sõpruseks.
Hoolimata hingevalust, jätkab Werther Lotte külastamist ning saab sõbraks ka tema kihlatu Albertiga. Lõpuks, leidmata hingerahu, otsustab Werther Wahlheimist lahkuda ning asub elama Weimarisse, kus ta alustab oma ametnikukarjääri. Kuigi alguses väidab Werther oma eluga rahul olevat, pettub ta peagi teda ümbritsevate ametnike kiibitsemises ja südametus karjerismis ning otsustab naasta Wahlheimi. Vahepeal on Lotte abiellunud ning Wertheri meeleheide süveneb veelgi. Lõpuks palub Lotte Wertherit, et ta neid nii sageli ei külastaks, kuna loodab nii vähendada Wertheri kannatusi.
Werther mõistab, et üks kolmest, kas Lotte, Albert või ta ise, peab elust lahkuma. Suutmata kellegi haiget teha ning veel vähem kedagi tappa, otsustab ta enesetapu kasuks. Werther saadab Albertile kirja, kus palub kahte revolvrit, ettekäändega, et ta sõidab reisile. Pärast revolvrite saamist tulistab ta endale pähe. Werther maetakse vaikselt, ilma tseremoonia ning vaimuliketa.
Tallinna maraton
Tallinna maraton (varem SEB Tallinna maraton, SEB Tallinna sügisjooks) on igal aastal septembris toimuv jooksuvõistlus. Esimene Tallinna sügisjooks toimus 2000. aastal ja esimene Tallinna maraton 2010. aastal.
Võistluste programm
Võistluste programmi kuuluvad peale kolme põhidistantsi 10 km, 21,1 km ja 42,2 km veel lastejooksud, sõdurijooks ja Nike'i noortejooks. Lastejooksudel võistlevad nii poisid kui ka tüdrukud 4 vanuseklassis (3–5 aastat, 6–7 aastat, 8–9 aastat ja 10–12 aastat). Laste distantsi pikkus on ligikaudu 400 meetrit. Sõdurijooks ja kepikõnd toimuvad 10 km distantsil. Sõdurijooksul saavad osaleda ühe väeosa 10-liikmelised võistkonnad. Sõdurijooksust võivad osa võtta ka kõik jõustruktuuriüksuste (näiteks Politseiamet, Piirivalveamet, Päästeamet jne) 10-liikmelised võistkonnad. Arvesse lähevad võistkonnad, mille kümme jooksjat on distantsi läbinud. Võistkonna aeg fikseeritakse kümnenda lõpetaja järgi – võidab võistkond, kelle kümnenda jooksja aeg on kõige parem.
Uue-Põltsamaa vald
Uue-Põltsamaa vald (saksa keeles Neu-Oberpahlen) oli vald Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 126 km² ja elanikke oli 1111 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 244 talundit ja elamut ning need kasutasid 5129 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Võhmanõmme küla aladel.
Vallas asusid Uue-Põltsamaa mõis ja Põltsamaa kirikumõis.
Tjeldsund
pisi|Tjeldsund Tjeldsund on kitsas väin Norras, mis põhjas eraldab Hinnøya saart ja Mandri-Norrat ning lõunas Tjeldøya saart. Tjeldsund on 46,3 km pikk.
Tjeldsund oli juba viikingite ajal tähtis meretee.
Väkra
Väkra on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Küla kuulus Valjala kihelkonda.
Sailly-lez-Lannoy
Sailly-lez-Lannoy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Villeneuve-d'Ascqi kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Sõrg
Mõhnjalalistel sõrg puudub.
Denominatio intrinseca
Denominatio intrinseca on skolastilises filosoofias asja nimetus mingi talle seesmiselt omase aktsidentsi (mitte suhte) kaudu.
Denominatio on ümbernimetus ehk metonüümia.
Kommentaatorite arvates mõistis Gottfried Wilhelm Leibniz denominatio intrinseca all substantsi seesmist tunnust (mitte suhet).
Melanie Chisholm
Tema debüütalbum "Northern Star" ilmus 1999. aasta suvel. Hittideks said "I Turn To You" ja "Never Be The Same Again".
Loosu järv
Loosu järv on järv Võrumaal Võrust 3,5 km põhja pool.
Järv on 5,6 ha suur, suurim sügavus 4,3 m ja keskmine sügavus 2,1 m.
Elektromagnetiline vastastikmõju
Elektromagnetiline vastastikmõju ehk elektromagnetiline interaktsioon on üks neljast fundamentaalsest jõust looduses.
Elektromagnetiline vastastikmõju toimib elektriliselt laetud kehade vahel, tekitades elektromagnetilise jõu. Elektromagnetiline jõud hoiab näiteks aatomis elektronid aatomituuma ümber ja selle abil luuakse keemilised sidemed molekulides.
Kuna elektrilaeng võib olla nii positiivne kui negatiivne, siis võib elektromagnetilise vastastikmõju tulemusena tekkinud elektromagnetiline jõud olla nii tõmbejõud (erineva märgiga laengute vahel) kui tõukejõud (samamärgiliste laengute vahel).
Elektromagnetilise vastastikmõju vahendajaks on footon. Kuna footon ei oma seisumassi, siis on elektromagnetilise vastastikmõju ulatus lõpmatu.
Elektromagnetilisel interaktsioonil põhinevad paljud igapäevanähtused, nagu valgus, elekter ja magnetism. Koos vahetusinteraktsiooniga määrab see vastastikmõju aatomite, molekulide ja tahkiste struktuuri ja omadused.
Ajalugu
Elektomagnetilise jõu uurimise lähtepunktiks oli elektrilaengute vahel toimivate jõudude uurimine. Umbes 1785. aastast pärit Coulombi seadus määratleb selle jõu kahe punktlaengu vahel analoogselt gravitatsiooniseadusega. Elektrijõudude mõju kaugematele laengutele kirjeldab elektrivälja mõiste. Seda välja ei põhjusta mitte ainult elektrilaengud, vaid ka magnetvälja muutused ajas. Selle seose avastajaks oli eelkõige Michael Faraday. Kui paigal seisvatel elektrilaengutel pole magnetisminähtustega ilmselt mingit seost, siis liikuv elektrilaeng kutsub esile magnetvälja, nagu Hans Christian Ørsted 1820. aastal katsetega kindlaks tegi. Kui selles väljas liigub teine laeng, kogeb see klassikalise elektrodünaamika seaduste kohaselt magnetjõudu, mis on umbes niisama suur kui elektrijõud, seda eeldusel, et laengu liikumise suhteline kiirus on valguse kiiruse suurusjärgus. Klassikaline elektrodünaamika on esimene näide väljateooriast, mis rahuldab Einsteini relatiivsusprintsiipi. Kui elektrodünaamika oleks invariantne ainult Galilei teisenduste suhtes, siis ei saaks olla induktsiooninähtusi ega levida elektromagnetlained.
Klassikalise elektrodünaamika teooria ulatub tagasi James Clerk Maxwellini, kes 19. sajandil tunnistas temanimelistes võrrandites elektri, magnetismi ja valguse seaduspärasusi ühe fundamentaalse vastastikmõju – elektromagnetismi – eri aspektidena. Elektromagnetilist vastastikmõju, mis ise on elektrilise ja magnetilise vastastikmõju teooria kombineerimise tulemus, kirjeldatakse alates 1967. aastast koos nõrga vastastikmõjuga elektronõrga vastastikmõjuna. Eesmärgiks on ka tugeva vastastikmõju integreerimine ühtsesse väljateooriasse.
Osatähtsus looduses
Elektromagnetiline vastastastikõju avaldub nii makroskoopilisel kui ka mikroskoopilisel tasandil. Tegelikult on enamik klassikalise mehaanika jõude – taastav jõud, hõõrdejõudjõud, pindpinevusjõud jne – oma olemuselt elektromagnetilised.
Elektromagnetiline vastastikmõju määrab enamiku makroskoopiliste kehade füüsikalised omadused ja eelkõige nende omaduste muutumise üleminekul ühest agregaatolekust teise. Elektromagnetilisele vastastikmõjule alluvad keemilised reaktsioonid. samuti on elektri-, magnetismi- ja optikanähtued taandatavad elektromagnetilisele interaktsioonile.
Mikroskoopilisel tasandil määrab elektromagnetiline interaktsioon (arvestades kvantefekte) aatomorbitaalide struktuuri, samuti molekulide ja suuremate molekulaarkomplekside struktuuri. Muuhulgas määrab elementaarlaengu suurus aatomite suuruse ja sidemete pikkuse molekulides. Näiteks Bohri raadius kus on elektriline konstant, \hbar on taandatud Plancki konstant, m_\mathrm e on elektroni mass ja e on elementaarlaengu mass.
Elektromagnetilise vastastikmõju omadusi
Elektromagnetilisele vastastikmõjule on iseloomulik, et sellel on suur (põhimõtteliselt lõpmatu) ulatus ja samal ajal on negatiivse ja positiivse laengu mõju kaugel asuvale kolmandale laengule praktiliselt olematu. Elektromagnetilise vastastikmõju tugevuse määrab peenstruktuuri konstant. See sidestuskonstant on umbes 100 korda väiksem kui tugeva vastastikmõju puhul, kuid mitu suurusjärku suurem kui nõrga vastastikmõju puhul ja palju suurem kui gravitatsioon.
Elektromagnetilisi ilminguid võib täheldada ka siis, kui läheduses pole elektrilaengut, näiteks elektromagnetlainete puhul või protsessis, s.t piioni  \pi^0 lagunemisel kaheks gammafootoniks.
تآثر كهرومغناطيسي വിദ്യുത്കാന്തികബലം
Toufflers
Toufflers on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Villeneuve-d'Ascqi kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Isomorfism
Isomorfism (kreeka: ἴσος isos – ühesugune, ja μορφή morphe – vorm) moodustavad koos homomorfismiga üldmõiste (sh ka filosoofilise kategooria), mis iseloomustab vastavust objektide struktuuride vahel.
Mõned spetsiifilise suunitlusega filosoofilised koolkonnad võivad mitte tunnistada nende mõistete kuulumist kategooriate kilda.
Selgitus
Teadaolevalt võttis isomorfismi termini kasutusele 1857. aastal A. Cayley oma keemiliste isomeeride alastes uuringutes. Isomorfism tähendab vastavust, kus kaks süsteemi, vaadelduna lahus neid moodustavate elementide loomusest, vastab ühe süsteemi igale elemendile ainult üks teise süsteemi element ning ühe süsteemi igale seosele vastab ainult üks seos teises – ja vastupidi. Seega saab isomorfismist rääkida vaid niisuguste objektide puhul, millel on struktuur, st on määratletud selle elemendid (komponendid, osised) ja nendevahelised seosed (suhted).
Isomorfism on määratletav kui struktuuri säilitav üksühene vastavus objektide vahel. Isomorfsete objektide hulk moodustab 'isomorfismiklassi. Kõige piltlikum näide isomorfismist on graafide isomorfism.
Isomorfism matemaatikas
Matemaatikas defineeritakse isomorfismi kui süsteemi niisugust üksühest kujutust sama tüüpi süsteemiks, mille korral säilib süsteemide struktuur. Näiteks, kujund ja selle kujundi matemaatiline avaldis. Isomorfism on pööratav morfism, millel on pöördmorfism, kus nende korrutis on ühikmorfism. Topoloogilist isomorfismi nimetatakse homoömorfismiks.
Isomorfismiprobleem on aktuaalne algebras, kategooria- ja graafiteoorias. Algebras on isomorfism kujutus objektide vahel, selline mis näitab suhet kahe omaduse või operatsiooni vahel. Kui kahe struktuuri vahel esineb isomorfism, siis öeldakse, et vastavad objektid on isomorfsed. Isomorfsed objektid on struktuurselt ekvivalentsed, kuid võivad mõnest muus aspektis ka erineda. Teisisõnu, isomorfism on bijektiivne kujutus f niisugune, et f ja selle pöördfunktsioon f−1 on struktuuri säilitavad kujutused kahe algebralise struktuuri vahel, st need mõlemad on homomorfsed. Isomorfism on algebras samalaadselt defineeritud ka rühma, ringi ja teiste struktuuride kohta.
Isomorfism graafiteoorias tähendab graafide G ja H struktuuri säilitavat tippude bijektsiooni niisugust, et kui graafi G mingid kaks tippu u ja v on seotud, siis ja ainult siis on ƒ(u) ja ƒ(v) seotud garaafis H.
Selle näide on selgituses esitatud. Oluline on siin nende substitutsioonide väljatoomine:
Kahe graafi isomorfsust tähistatakse G\simeq H. Juhul kui bijektsioon on graafi kujutus iseendasse, st kui G ja H on üks ja sama graaf, siis seda bijektsiooni nimetatakse graafi G automorfismiks AutG.
Traadita võrk
Traadita võrk ehk raadiovõrk on arvutivõrk, milles edastatakse andmeid klientide ja serverite ning muude võrguseadmete vahel, ilma et kasutataks kaablit või juhet.
Isomorfism
Isomorfism matemaatikas
Graafide isomorfism on ekvivalentsussuhe ning isomorfsed graafid kujutavad endast ühesugust struktuuri omavaid graafide isomorfismiklasse.
Traadita võrk
Välislingid
Kabellose Übertragungsverfahren
Isomorfism
Isomorfism matemaatikas
Isomorfismi tuvastamine kujutab endast vastava algoritmi konstrueerimist, mida nimetatakse isomorfismiprobleemiks.
Isomorfism eri valdkondades
Isomorfismi mõistet kasutatakse ka geoloogias, bioloogias, füüsikas jm. Korrektne on seda kasutada vaid seal, kus nende spetsiifiliste objektide struktuur ja bijektsioon on määratletav, see tähendab, kui nende geoloogiliste (bioloogiliste, füüsikaliste jt) süsteemide elemendid (komponendid, osised) ja nendevahelised seosed (suhted) on määratletud. Tegelikult ei peeta sellest nõudest alati kinni.
Tour Nabemba
thumb Tour Nabemba ('Nabemba torn') on kõrghoone Brazzaville'is Kongo Vabariigis. Hoone asub linna lõunaosas Kongo jõe ääres.
106 meetri ja 30 korrusega on see riigi ja kogu Kesk-Aafrika kõrgeim hoone. Torn valmis prantsuse kütusefirma Elf Aquitaine'i finantseerimisel 1982–1986. Selle arhitekt on Jean Marie Legrand.
Tour Nabembas on ettevõtete ja riigiasutuste bürooruumid.
1997. aasta kodusõjas sai hoone tugevalt kannatada, kuid taastati. Taastamine läks rohkem maksma kui torni ehitamine.
Jean-Baptiste Bagaza
Jean-Baptiste Bagaza (29. augustil 1946  Rwanda Murambi – 4. mai 2016 Brüssel) oli Burundi poliitik. Ta oli Burundi president 1976–1987.
Ta oli tutsist ohvitser. Sai võimu sõjaväelise riigipöördega 1976. aastal. Aeti riigist minema Pierre Buyoya poolt aastal 1987.
Pärast seda elas (1987–1993 Ugandas). Kui Buyoya teise riigipöörde kavandamise eest ta koduaresti pani, põgenes ta 1998. aastal taas Ugandasse.
Naasis riiki juunis 2002, lubades parandada Burundi, Aafrika ühe vaeseima riigi majandust.
Vabastati pärast kuue kuu pikkust koduaresti 4. aprillil 2003.
Willems
Willems on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Villeneuve-d'Ascqi kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Uue-Võidu vald
Uue-Võidu vald (saksa keeles Neu-Woidoma; ka Karula vald) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas. Valla pindala oli 96 km² ja elanikke oli 1363 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 287 talundit ja elamut ning need kasutasid 7832 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Saarepeedi küla aladel.
1893 liideti Uue-Võidu vallaga Välgita vald.
Laidevahe looduskaitseala
Laidevahe looduskaitseala on kaitseala Lõuna-Saaremaal, mis jääb Saaremaa valla territooriumile.
Laidevahe looduskaitseala pindala on 2442 ha (sellest maismaad 1672 ha), mis teeb ta Vilsandi rahvuspargi järel suuruselt teiseks kaitseala Saaremaal. Tegemist on suhteliselt uue kaitsealaga, asutamisaasta on 2002.
Laidevahe looduskaitsealale jäävad Laidevahe laht, Põldealune laht, Aenga laht, Oessaare laht, Poka laht, Poka oja, Lõve jõgi, Masa peakraav, Sandla kraav, Sandla rand, Siiksaare rand ja Ristilaiu abajas.
31. märtsil 2003 kanti kaitseala Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade registrisse.
Väkra ohvrikivi
pisi|Väkra ohvrikivi Väkra ohvrikivi on hiiekivi, mis asub Väkra külas Saaremaa vallas ja kihelkonnas. Pärineb II aastatuhandest.
Rahn on püstjas ja kõrge, lõunaots tugevasti eenduv. Lagi on trapetsikujuline. Kivi on nõrgalt sammaldunud, esineb väikesi pragusid.
Suurim kõrgus on väidetavalt 5,1 m ja ümbermõõt 19,0 m. See on Saaremaa suurim ohvrikivi.
Nõukogude ajal oli hiiekivi muinsuskaitse all, sellest ajast vedeleb kivi kõrval omaaegne kaitsetahvel. Kivi on tänapäeval nii loodus- kui ka muinsuskaitse all.
Kivi ümbrust nimetasid kohalikud inimesed varem hiieks (Väkra hiis).
Hüdrotermid
thumb|Ookeanide põhjas olevad [[must tossutaja|mustad tossutajad on tüüpilised hüdrotermid]] Hüdrotermid on maailmamere põhjas olevad kuumaveeallikad. Tavaliselt on hüdrotermide tegevus seotud vulkanismiga.
Üheks tuntuimaks hüdrotermitüübiks on ookeanipõhja avanevad mustad tossutajad.
Hüdrotermid on huvitavad eriti selle tõttu, et nende ligiduses on suhteliselt mitmekesine elustik, mille toiduahelad baseeruvad kemosünteetiliste arhede ja bakterite tegevusel.
Hydrothermal vents
Henrique Rosa
Henrique Pereira Rosa (16. jaanuar 1946 Bafatá – 15. mai 2013 Porto) oli Guinea-Bissau poliitik. Ta oli Guinea-Bissau ajutine president aastast 2003 pärast riigipööret, millega kukutati eelmine president Kumba Ialá.
Uus president valiti märtsis 2005.
Fel d 1
Fel d 1 on proteiin, mis põhjustab inimestel allergiat kasside vastu. Seda toodavad kassi süljenäärmed ja rasunäärmed.
Imatu järv
Imatu järv (ka Immatu järv) on järv Ida-Virumaal Iisakust 8 km ida pool.
Järve kaldad on valdavalt soostunud.
Järv on nõrga läbivooluga ja suure osa oma veest saab ümbritsevast soost. Väljavool toimub idakaldalt kraavi kaudu Parani ojasse, mis omakorda suubub Alajõkke.
Vaivara vald (Vaivara kihelkond)
Vaivara vald (saksa keeles Waiwara) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Valla pindala oli 149 km² ja elanikke oli 2582 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 634 talundit ja elamut ning need kasutasid 7719 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Perjatsi külas.
1892 liideti Vaivara vallaga Auvere, Hiiemetsa ja Türsamäe vald ning 1893 Sõtke vald.
Willem III
thumb Willem III (täisnimega Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk; 19. veebruar 1817 – 23. november 1890) oli Madalmaade kuningas ja Luksemburgi suurhertsog aastatel 1849–1890. Ta sai võimule pärast oma isa, kuningas Willem II surma 17. märtsil 1849.
Esimene Harkivi lahing
Esimene Harkovi lahing oli Wehrmachti 1941. aasta taktikaline lahing Harkovi linna eest operatsioon "Barbarossa" viimases faasis, mille viis läbi Saksa Väegrupp Süd 6. armee. Nõukogude 38. armeel oli kästud linna kaitsta, ajal kui selle tehaseid lammutati viimiseks Siberisse. 21. oktoobriks olid kõik tehased laaditud raudteele. Sellel päeval jõudsid sakslased raudteejaamast 11 km kaugusele.
Willem III
Pärast tema surma 23. novembril 1890 tõusis Madalmaade troonile tema noor tütar Wilhelmina. Luksemburgi troon läks üle tema onupojale Adolphe'ile, sest seal kehtiv Saali õigus ei lubanud naisel troonile asuda.
Esimene Harkivi lahing
6. armee ründas linna põhjast aga Saksa 17. armee vallutas 24. oktoobril Nõukogude positsioonid linna lõunaserval.
Willem III
Luksemburgi paljukeelsuse tõttu on ta tuntud ka Wëllem III (letseburgi keeles), Guillaume III (prantsuse keeles) ja Wilhelm III (saksa keeles) nime all.
Esimene Harkivi lahing
Kuigi linn vallutati veel samal päeval, oli enamik raudtee veeremit juba linnast eemale viidud.
Willem III
Perekond
Kuningas Willem III esimene abikaasa oli Württembergi printsess Sophie ja neil oli kolm last:
Teine abikaasa oli Waldecki ja Pyrmonti printsess Emma ja neil oli üks laps:
Ryszard Zub
Ryszard Zub (24. märts 1934 Holohorõ (praegu Ukraina) – 11. jaanuar 2015 Padova) oli Poola vehkleja (espadronist) ja treener, mitmekordne maailmameister ning olümpiamedalivõitja meeskonnavõistluses.
Tema treener oli János Kevey.
Pärast sportlaskarjääri lõppu on töötanud treenerina, muu hulgas treenis Itaalia koondist.
Valjala maalinn
pisi|Valjala maalinna jäänused pisi|Maalinna kõrged nõlvad pisi|Maalinna kivised nõlvad pisi| pisi|Kruse joonis Valjala maalinn (ka Valjala linnus) oli Saare maakonnas Saaremaa vallas asunud muistsete saarlaste ringvall-linnus, mis asus nüüdsest Valjala alevikust umbes 700 meetri kaugusel.
Ajalugu
Ajaloolased on avaldanud arvamust, et 800 aastat tagasi võis pääseda laevadega mööda jõgesid üsna linnuse külje alla, sest maapind oli umbes 2,5 m praegusest madalam. Valjala maalinn, Henriku Liivimaa kroonika järgi castrum Waldja oli tugevaim saarlaste linnus. 1227. aasta talvise piiramise käigus seda ei vallutatud, vaid 20 000-meheline vägi sundis linnuse jõu ja ähvardustega alistuma, kasutades kiviheitemasinaid ja ambe.
Läti Henrik kirjutab:
"Pärast seda, kui Muhu linnus oli tuhaks tehtud, tõttas sõjavägi teise linnuse alla, mis asetseb keset Saaremaad ja mida Valdjaks hüütakse. Ja seesinane Valdja oli kõige tugevam linn saarlaste teiste maalinnade seas. Selle alla jäi sõjavägi paigale, sõdimisriistu korda seades, nimelt paterelle ning suurt kivipildumismasinat, ja varudes vägevaid kuuse- ja männipuid rünnakutorni ehitamise jaoks." Ei unustatud ka ümberkaudseid külasid; nad "käisid ringi mööda kogukondi ning tõid kaasa hobuseid, veiseid, kraami ning rohkesti muud seesarnast, aga külad põletasid nad ühtlasi maha".
Piiratavad kandsid palju kaotusi kiviheitemasinate laskude ja ammunoolte tõttu. Osalt selletõttu, osalt toidumoona nappuse ja kartusest Muhu linnuses juhtunu pärast nõustusid nad alistuma, andes ristisõdijaile pantvange, vara ja lubadusi ning lastes end ristida. Seda sündmust loetakse sümboolseks muistse vabadusvõitluse lõpuks.
Põhiplaan
Valli lääneosa on ülejäänust kõrgem. Säilinud kõrged vallid on inimeste kätetöö. Väljastpoolt on vallide kõrgus 5–8, seest 3–6 m. Valli sisenõlva ja harja katab lahtine paeklibu, mis on tekkinud muldvallile laotud paekivivallist. Valli harja laius on 3–7 meetrit. Valli seest on võimalik leida tahutud kive, mõned neist ristkülikukujulised. (On avastatud jälgi ka mördi kasutamisest, kuid seda pole uurimistöödes veel ametlikult kinnitatud.) Ajaloolased peavad Valjala maalinna üheks vähestest linnustest, mille kindlustused koosnesid peaasjalikult kivist. Puitu kasutati vähe.
Linnuseõue pindala on 3600 ruutmeetrit. Õue loodeservas paikneb üle 5 meetri sügavune paasraketega kaev.
Linnuse jalamit ümbritseb lai nõgu, mis ilmselt on tekkinud mulla võtmisel valli muldkeha jaoks. Väljaspool asus veel teine, muldne vall.
Arheoloogilised uuringud
Aegade jooksul on Valjala maalinnast juhuleidudena leitud hõbetaušeeringuga ilustatud ja lohkudega mõõgakäepide, oda- ja nooleotsi. Väljakaevamistel on leitud veel sõlgi, rinnanõelu, keraamikat ja muid majapidamisesemeid. Leiud kuuluvad 11.–13. sajandisse.
Jean Baptiste Holzmayer uuris 1860. aastatel Valjala maalinna ning leidis kaevamiste käigus vallisisese kivimüüridega ruumi, mis võis olla kasutusel hoiupaigana.
Moskva arheoloog Sergei K. Bogojavlenski ja mõisnik Stackelberg viisid Valjalas 1895. aastal läbi arheoloogilisi väljakaevamisi.
1962.–1964. aastal toimunud kaevamistel, mida juhtis A. Kustin, täpsustati valli konstruktsioone ja uuriti keerisahjudega hoonete rususid. Lahti kaevati ka puuraketega 5,34 m sügavune kaev. Kaevu lahtikaevamisel saadi 15 leidu, nende hulgas puust labidas, kirves ja kasetohust vakk.
Ümbrus
Linnuse lähedal on Ristimägi, kus 13. sajandil olevat paganaid ristitud ja Lillimägi, kus veel paarsada aastat tagasi huntidele uusaastaööl liha jagati. 19. sajandi viimasel veerandil sündinud inimeste suus on Tuggimägi muutunud Tokimäeks.
Tänapäev
Linnamäel toimub igal kolmandal aastal Valjala laulupäev.
Aleksandr Pjatigorski
pisi|Aleksandr Pjatigorski (2007) Aleksandr Moissejevitš Pjatigorski (vene Александр Моисеевич Пятигорский; 30. jaanuar 1929 Moskva – 25. oktoober 2009 London) oli vene orientalist, filoloog, filosoof, semiootik ja kirjanik, india filosoofia eriteadlane.
Elukäik
Ta sündis Moskvas, kus tema isa oli suures relvatehases peainsener. Teise maailmasõja ajal oli ta Nižni Tagilis ja töötas relvatehases. 1951. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna ja asus Stalingradis tööle ajalooõpetajana.
1956. aastal asus ta tööle NSVL TA Orientalistikainstituudis, kus aastal 1957 sai tema ülemuseks äsja NSV Liitu naasnud Juri Roerich, kelle alluvuses Pjatigorski töötas Roerichi surmani aastal 1960. Aastal 1960 ilmus Pjatigorski esimene raamat, Pjatigorski ja S. Rudini "Tamili-vene sõnaraamat". 1962. aastal kaitses ta kandidaadikraadi teemal "Keskaja tamili kirjanduse ajaloost". Samal aastal ilmus Pjatigorski raamat "Materjalid india filosoofia ajaloost". Aastast 1963 osales ta Juri Lotmani kutsel Tartu ülikoolis semiootika konverentsidel.
Ta on avaldanud raamatuid budistlikust filosoofiast, fenomenoloogiast, mütoloogiast ja vabamüürlusest.
1992. aastal mängis ta Otar Iosseliani filmis "Liblikajaht" maharadžat.
Eestis ilmunud teosed
Mitu tema venekeelset artiklit on ilmunud aastatel 1965–1973 TRÜ Toimetiste sarjas (semiootika ja orientalistika).
Eesti keeles on autori nõusolekul avaldatud ajakirjas Vikerkaar (1990, nr 11, lk 71–72) ühe tema algselt ajakirjas Вопросы Философии 1990/5 ilmunud intervjuu lühendatud tõlge pealkirjaga "Psühhoanalüüs ja marksism" (tõlkinud ja järelmärkuse kirjutanud Andres Herkel).
Koostööartikkel "Kultuurisemiootika teesid" on eestikeelses variandis ilmunud Tartu Semiootikaraamatukogu esimeses köites.
Isiklikku
Tal oli neli korda abielus ja tal sündis viis last.
Climateprediction.net
Climateprediction.net (lühend CPDN) on hajusarvutusprojekt, mille eesmärgiks on suurendada kliimat ennustavate mudelite täpsust. Selleks uuritakse kliima modelleerimisel tehtud lihtsustuste mõju ennustustele, viies läbi tuhandeid veidi muudetud mudeli parameetrite ja algandmetega arvutieksperimente. Projekt kasutab tööks tavaliste personaalarvutite vabu ressursse ning selles saab osaleda iga arvutiomanik.
Iraagi okupatsioon (2003–2004)
Iraagi okupatsioon järgnes Saddam Husseini režiimi kokkuvarisemisele, mille põhjustas 2003. aasta sissetung Iraaki.
Okupatsiooni keskvõim anti Taastamise ja Humanitaarabi Büroole (Office for Reconstruction and Humanitarian Assistance, ORHA). Aprillist maini 2003 juhtis ORHA-d kindral Jay Garner. Hiljem asendati ta USA tsiviilhaldur L. Paul Bremeriga ning organ nimetati ümber Koalitsiooni Ajutiseks Võimuks (Coalition Provisional Authority, CPA). CPA nimetas ametisse Iraagi Ajutise Valitsusnõukogu (Interim Governing Council, IGC), kuhu püüti okupatsiooni haldamisel osalemiseks kaasata esinduslik valim Iraagi juhte. pisi|250px|Patrullivad Eesti sõdurid möödumas pulmalistest Gazalia külas Iraagis
Bremer teatas hiljem, et 30. juuniks 2004 antakse võim üle Iraagi valitsusele. Reaalselt toimus võimu üleminek Iraagi vahevalitsusele juba sama aasta 28. juunil, mis tähistab valdava osa hinnangute kohaselt Ameerika Ühendriikide sõjalise okupatsiooni lõppu Iraagis.
Osalevad riigid
Lähemalt artiklis Rahvusvahelised väed Iraagis
Üle 80% Iraaki okupeerivatest vägedest pärast president George W. Bushi poolt väljakuulutatud suurema sõjategevuse lõppu olid USA väed. Kõik väed olid USA ülemjuhatuse all. Suuruselt järgmine oli Suurbritannia väekontingent. Umbes sama suur oli hispaania keelt kõnelevate maade vägede kontingent Hispaania juhtimisel. See kontingent lahkus  2004. aasta kevadel.
Probleemid seaduslikkuse ja korraga
Okupatsiooni algetapil olid eriti levinud probleemid seaduslikkuse ja korraga, sealhulgas ränk rüüstamine, sealhulgas Iraagi Rahvusmuuseumis js tuumaobjektidel. See tulenes Saddami režiimi kokkuvarisemisest ja tavapärase julgeoleku-infrastruktuuri suuremastaabilisest äralangemisest. Okupeerivad väed pidid tegema suurema osa vajalikust politseitööst.
Okupatsioon USA juhtimisel
Enne sissetungi lubas USA kiiret üleminekut demokraatlikule valitsemisele. Esialgne kava nägi ette Iraagi konstitutsiooni koostamist ning iraaklaste aktiivset osalemist uue valitsuse võimule toomises ja riigi ajutisel valitsemisel. USA ametnike avaldused rõhutasid, et tegemist ei ole okupatsiooni, vaid vabastamisega. Sissetungieelsest ajast kuni mai keskpaigani 2003 rõhutasid USA ametnikud, et iraaklaste juhitav valitsus tuuakse võimule niipea kui võimalik. Võimu kiire üleminek iraaklastele osutus võimatuks, sest iraaklaste vastupanu säilis ja relvastatud võitlus jätkus.
Novembris 2003 kuulutas Paul Bremer välja plaani anda 30. juuniks 2004 võim üle Iraagi Valitsusnõukogule, eeldades, et siis koostatakse konstitutsioon. USA kinnitas oma plaani sõlmida Iraagi uue valitsusega julgeolekuleping ning säilitada oma sõjaline võim kuni uue Iraagi armee loomiseni. George W. Bushi administratsioon jäi sellele kuupäevale truuks.
Koalitsiooni Ajutine Võim, mida juhtis USA, jagas Iraagi halduslikel eesmärkidel kolmeks julgeolekutsooniks: põhjatsooniks Mosuli ja Kirkūki piirkonnas, kesktsooniks Bagdadi ja Tikrīti piirkonnas ning lõunatsooniks Al-Başrah' ja An-Nāşirīyah' piirkonnas. Põhja- ja kesktsooni garnisoni moodustasid USA väed, lõunatsooni garnisoni aga Poola väed (An-Nāşirīyah' lähedal) ja Briti väed (Al-Başrah' lähedal (vaata BBC ingliskeelset kaarti.
Inimõiguste olukorda Saddami-järgses Iraagis on kritiseeritud. Mitmed USA ohvitserid on uurimise all vangide väärkohtlemise pärast Abu Ghraibi vanglas. Mõned on juba koha kaotanud. On teatatud ka iraaklaste väärkohtlemisest Briti sõdurite poolt, kuigi üks süüdistuste ja fotode komplekt paljude seast osutus hiljem võltsituks.
Taastamistöö
Taastamistöödeks sõlmiti lepingud erafirmadega. Alguses ei antud lepinguid nende riikide firmadele, mis olid sõja vastu, kuid protestide tõttu see otsus tühistati. On vaieldud, kas mõningaid firmasid (näiteks Halliburtonit) on eelistatud sellepärast, et neil olid sidemed George W. Bushi administratsiooni kõrgete ametnikega. See kahtlus oli kõne all juba ülemaailmsete Iraagi sõja vastaste meeleavalduste ajal.
Okupatsiooni lõpp
Okupatsiooni ametlikuks lõpuks loetakse 28. juunit 2004, mil Koalitsiooni Ajutine Võim ja Iraagi Ajutine Valitsusnõukogu andsid oma volitused üle Iraagi vahevalitsusele ning hakkas kehtima Iraagi ajutine põhiseadus. Võimu täielik üleminek suveräänsetele ja demokraatlikult valitud riiklikele institutsioonidele toimus järk-järgult, kulmineerudes 30. jaanuaril ja 15. detsembril 2005 toimunud Iraagi Rahvuskogu valimistega. Iraagi uus alaline põhiseadus kehtib alates 15. oktoobrist 2005.
Koalitsioonivägede õiguslik staatus
Mitmete analüütikute ja (eelkõige vasakpoolsete) poliitikute hinnangul ei saa Iraagi okupatsiooni koalitsioonivägede poolt lugeda lõppenuks, kuna ka peale 28. juunit 2004 viibib Iraagis enam kui 130 000 võõrsõdurit. Neil on endiselt oluline mõjuvõim ja koos Iraagi armeega sooritavad nad sõjaväelisi operatsioone vastupanuliikumise mahasurumiseks.
Haagi konventsiooni artikli 42 kohaselt "loetakse territooriumi okupeerituks kui see on tegelikult allutatud vaenuliku sõjaväe võimule". Portaali International Humanitarian Law Research Initiative uuringu kohaselt "osutab ÜRO Julgeolekunõukogu otsuse 1546 sõnastus, et hoolimata sellest, kuidas olukorda iseloomustatakse, kehtib selle kohta rahvusvaheline humanitaarõigus /.../ Võib esineda situatsioone ... kus varasem okupant säilitab riigis vastavalt kokkuleppele seadusliku valitsusega oma sõjalise kohaloleku julgeoleku tagamiseks (näiteks USA sõjaline kohalolek Jaapanis ja Saksamaal). Sellise lepingu seaduslikkus ja sellele allakirjutanud riigivõimude legitiimsus kuuluvad rahvusvaheliselt tunnustamisele, kusjuures rahvusvahelise kogukonna liikmed taaskehtestavad selle riigi valitsusega diplomaatilised ja poliitilised suhted. Selles kontekstis on kõikide asjasse kaasatud osapoolte huvides säilitada okupatsioonirežiimi püsimine seni, kuni on loodud tingimused stabiilsuseks ja rahuks, mis võimaldab seadusliku valitsuse taaskehtestamise. Okupatsioonijärgset sõjalist kohalolekut saab tõlgendada ainult elujõulise, stabiilse ja rahuliku olukorra kontekstis."
ÜRO Julgeolekunõukogu 8. juuni 2004 otsuses nr 1546 anti mõista, et Koalitsiooni Ajutise Võimu üleminekuga Iraagi vahevalitsusele on otsene sõjaline okupatsioon lõppenud. Tegelikult on seda dokumenti võimalik mõista mitmeti, kuna seal on vaid öeldud, et ÜRO ootab okupatsiooni lõppu ning vastutuse ja võimu täielikku ülevõtmist suveräänse ja sõltumatu Iraagi valitsuse poolt. Kas selline valitsus on Iraagis tänapäeval ametis ja kui on, siis mis ajast, on vaieldav küsimus.
Veenvaimaks tunnistuseks okupatsiooni lõpust on siiski rahvusvahelise kogukonna tunnustus Iraagi vahevalitsuse legitiimsusest, mis väljendus diplomaatiliste suhete taaskehtestamises Iraagi ja ÜRO ning Iraagi ja muude riikide vahel.
Ameerika Ühendriikide suursaadik Iraagis John Negroponte on andnud situatsioonile 2005. aasta alguses järgmise hinnangu: "Kui see (koalitsioonivägede lahkumine) on Iraagi valitsuse soov, siis me täidame seda. Kuid ei, meie poole ei ole selles küsimuses pöördutud, kuigi loomulikult oleme me alati valmis astuma läbirääkimistesse tulevase valitsusega igas küsimuses, mis puudutab meie siinviibimist".
Järgnenud hübriidsõda Iraagis
2006. aastal algas Iraagis usulahkudevaheline kodusõda. Algas sunniitide mäss uue Sadami-järgse korra vastu Iraagis. Ka šiia äärmuslased hakkasid mässama kehtiva võimu vastu. Algas ka kogukondadevaheline konflikt kurdide, araablaste (beduiinidest karjakasvatajad), türkmeenide ja muude rahvusrühmade vahel. Terroristid (AQI) püüdsid eelnimetatud vastuolusid ära kasutada.
2007 hakkasid Iraagi hõimud Al-Qaidale vastu (terroristid tahtsid nende naistega abielluda, aga võõrastele naisi ei anta).
Ceyhan
Ceyhan on tähtis sadamalinn, Bakuu-Thbilisi-Ceyhani naftajuhtme, Kirkūk-Ceyhan naftajuhtme ning plaanitava Samsun-Ceyhani naftajuhtme lõpp-punkt. Plaanitakse ka naftajuhtmega paralleelset gaasijuhet Kirkūkist ning Blue Streami haru Samsunist.
Linnas elab üle 100 000 elaniku.
Jaak Viller
Jaak Viller (5. jaanuar 1949 – 9. juuni 2020) oli eesti teatritegelane.
Haridus
1967. aastal lõpetas ta Tartu 5. Keskkooli. 1972. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo-keeleteaduskond) vene filoloogia erialal. 1985. aastal lõpetas ta Leningradi Kõrgema Parteikooli. 2004. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kultuurikorralduse eriala magistriõppe, kaitses magistritöö "Teatriorganisatsioon Eestis XX sajandi II poolel" (juhendaja Luule Epner) ja sai humanitaarteaduse magistri kraadi.
Töö
Aastatel 1988–1994 oli ta Estonia teatri direktor, 1994–2003 Vanemuise teatrijuht.
Aastatel 2005–2012 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeleosakonna juhatajana. Selles ametis oli ta keeleseaduse eelnõu koostanud töörühma juht.
Pärast ministeeriumist lahkumist 2012–2019 töötas Viller Vanemuise teatri arhivaarina.
Zaporižžja oblast
Zaporižžja oblast on 1. järgu haldusüksus Ukraina lõunaosas. Zaporižžja oblast loodi 10. jaanuaril 1939, mil ta eraldati Dnipropetrovski oblastist.
Zaporižžja oblast piirneb läänes Hersoni oblastiga, põhjas Dnipropetrovski oblastiga ja idas Donetski oblastiga ning lõunas Aasovi merega.
2022. aastal, Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse okupeerisid Vene väed oblasti lõunaosa, sealhulgas Melitopoli, Berdjanski, Enerhodari ja Tokmaki.
Haldusjaotus
Oblast on halduslikult jaotatud viieks rajooniks. Enne oli 2020. aastal toimunud haldusreformid oli oblasti 20 rajooni ning lisaks viis linna, mis allusid otse oblastivalitsusele.