cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juhtmevaba toitega täitur
Mitmiktäituri juhtimine multisagedusliku mikrolainega
Üks unikaalseid lisavõimalusi, mis kaasneb toite ülekandmisel elektromagnetilise kiirgusega, on võimalus juhtida rohkem kui ühte IPMK-täiturit. Selleks kasutatakse mitut alaldavat antenni, mida kiiritatakse vastavate elektromagnetiliste signaalidega. Alaldavad antennid peavad olema projekteeritud vastavalt, et nad sobituksid signaaliallika välja saadetavate sagedustega. Kui alaldavad antennid oleksid projekteeritud ja valmistatud ideaalselt, peaks tulemus olema selline, et kindlat sagedust vastuvõttev IPMK-täitur reageerib ainult ühele kindlale sagedusele ning kui kiiritatakse mitme erineva sagedusega vaheldumisi, reageerivad mõlemad IPMK-täiturid. Kui mõlema IPMK-täituri kiiritamine lõpetatakse, hajutatakse energia, mille olid kogunud kondensaatorid ja täiturid, mistõttu täiturid taastavad algupärase kuju.
Paraku kindlalt sagedust vastuvõtvate alaldavate antennide projekteerimisel on teiste sageduste isoleerimine väga keeruline nende antennide iseäraliku tootmisprotsessi tõttu. Levinud probleem on, kui näiteks kasutatakse 8,3 GHz ja 9 GHz elektromagnetlaineid, siis pärast 8,3 GHz lainega kiiritamise lõpetamist indutseeritakse 8,3 GHz vastuvõtjas pinget edasi, kuigi kiiritatakse vaid 9 GHz lainega.
Signaali segajad
Juhtides IPMK-täiturit 9 GHz mikrolainega, on teoreetiliselt olemas mitmeid võimalike segajaid. Üheks võimalikuks segajaks võiksid osutuda satelliidid, mille ülekande sagedusvahemik on 9–12 GHz, kuid kuna satelliidi signaal on piisavalt nõrk, võib seda segajat eirata. Teist võimalikku segajat, milleks on mobiilsides kasutatavad lained, saab samuti eirata, kuna sel juhul on tegemist erineva sagedusega lainetega (850 ja 1900 MHz).
Raadiosagedus
Juhtmevabalt saab IPMK-täiturile toidet üle kanda kasutades induktiivset laadimist, mis onelektromagnetilise välja kasutamine energia ülekandmiseks. Induktiivtoite korral saadetakse energia induktiivsidestamisega IPMK-täiturile. Niisugune juhtmevaba energia ülekandmisskeem koosneb kolmest põhilisest komponendist, milleks on energiaallikas, mille energiat soovitakse juhtmevabalt üle kanda; resonantssidestussüsteem, mis koosneb magnetiliselt sidestatud poolidest, mille eesmärk on toiteallika energiat kanda juhtmevabalt edasi vastuvõtjale ja toitesüsteem, mille eesmärk on muundada raadiosagedusel vastuvõetud signaal madalsageduslikuks ristküliksignaaliks, et toita IPMK-täiturit. Toitesüsteem ehitatakse IPMK-täituri pinnale.
Juhtmevaba toide
Väline toiteallikas
Välise toiteahela ülesandeks on tekitada ristkülikukujulist signaali, mis on sisendiks resonantssidestussüsteemile.
Resonantssidestussüsteem
Resonantssidestussüsteem koosneb kahest paarist resonantselt sidestatud poolist, mille eesmärkideks on vastavalt olla signaaliallikas ja vastuvõtja. Selleks, et suurendada paaride vahel induktiivset sidusust, on poolid igas paaris koaksiaalselt ja samal tasapinnal.
Toitesüsteem
Toitesüsteemi eesmärk on muundada vahelduvvool alalisvooluks. Lisaks koosneb toitesüsteem ostsillaatorist, mille eesmärk on tekitada ristküliksignaali, ningH-sillast, mis on vajalik IPMK-täituri juhtimiseks ja signaali puhverdamiseks. Ostsillaator ja H-sild saavad toite pingeregulaatorist.
Puhastus (ooper)
"Puhastus" on Jüri Reinvere ooper. Ooper kanti esimest korda ette 20. aprillil 2012 Soome Rahvusooperis. Ooper põhineb Sofi Oksaneni samanimelisel raamatul. Ooperi libreto kirjutas samuti Reinvere. Reinvere kirjutas seda ooperit kolm aastat.
Keskpäev
Keskpäev on ajahetk, mil Päike asub ööpäeva jooksul seniidile kõige lähemal.
Igapäevases keelekasutuses mõeldakse keskpäeva all kohalikku aega, kui kell on 12.00.
Gruusia 2018. aasta taliolümpiamängudel
Gruusia osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis nelja sportlasega.
Gruusiat esindasid Moris Kvitelašvili iluuisutamises, Giorgi Sogoiani kelgutamises ning Iason Abramašvili ja Nino Tsiklauri mäesuusatamises.
Giornea
Giornea (itaalia keele sõnast giorno 'päev'; tõenäoliselt tähenduses 'päevarõivas' või 'igapäevane') oli pealisriie, mida kanti Itaalias alates 14. sajandist kuni 15. sajandi keskpaigani. Riietusese oli tabardi või kaasula moodi külgedelt avatud ja rippus õlgadel. Sageli oli see tihedalt paralleelsetes voltides.
14. sajandil kujutas see endast turvise peal kantavat varrukateta mantlit ja kuulus sõdurite riietusse; alates 15. sajandist kandsid seda tsiviilisikud, nii mehed kui ka naised, igapäevase rõivana. Seda võidi täiendada karusnahkse või siidvoodriga, tikandite ja embleemidega. Meeste giornea oli lühike, naiste oma ulatus maani ja võis olla slepiga.
Teadaolevalt on säilinud üksainus giornea originaaleksemplar, mis leiti 2004. aastal San Francesco a Folloni kloostris Montellas ja mis on osa 1481. aastal Otranto lahingus türklaste vastu surnud kondotjeeri krahv Diego I Cavaniglia matuserõivastest.
Eesti 1998. aasta taliolümpiamängudel
Eesti osales 1998. aasta taliolümpiamängudel 20 sportlasega ja 5 spordialaga.
Eesti sportlased jäid medalita.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu laskesuusataja Kalju Ojaste.
Constantinuse triumfikaar
Constantinuse triumfikaar on Rooma linna Vana-Rooma keiser Constantinus Suurele püstitatud triumfikaar.
Uusvokalism
Uusvokalism (inglise keeles new vocalism) on muusikas 1950-ndatel tekkinud suundumus, mille all mõisteti inimhääle kasutamise uudset esteetikat ja vokaaltehnikaid.
Uusvokalismi on algselt seostatud põhiliselt Luciano Berio avangardistliku vokaalmuusikaga, kuid uusvokalistlikuks võib pidada ka näiteks George Crumbi, Karlheinz Stockhauseni, Milton Babbitti ja Peter Maxwell Daviesi muusikat. Uusvokalismi eesmärgiks ei olnud tingimata hääle esteetiline ilu. Pigem väärtustati inimhäält kogu tema kummalisuses ja võimes kõlada “teisiti”.
Uusvokalismi võib pidada reaktsiooniks lihtsameelsele tavapärasele "ilusale" laulmisele. Kuna heliloojaid huvitas inimhinge erinevate, ka keerukate ja "tumedate" tahkude kajastamine muusikas, siis leiti selleks uudseid kõlasid, mida traditsiooniliselt oli peetud ebasobivateks, ebapuhasteks või lihtsalt ebameeldivateks. Selline mõtlemine rajas teed uuele vokaaltehnikale ning muutis arusaama inimhäälest kui sellisest. Uusvokalismi võib käsitleda tihedas seoses uuskomplekssusega ja vastandina bel canto traditsioonidele.
Uusvokalismil on tihe seos ka laiema muusikainstrumentide virtuoosse käsitlemise suundumusega, milles kombati muusika esitajate tehnilise võimekuse piire ja arendati asjana iseeneses formaalset komplekssust. Uusvokalistlik muusika võib lisaks tavapärasele laulmisele sisaldada häälepaelte kasutamise eriefekte (chordal effects), kuuldavat sisse-välja hingamist (articulated breathing), laulmist ülemtoonidel ja kõnelaulu erinevaid variatsioone. Tihti oli eesmärgiks moonutatud hääl (tortured voice), ekstaatiline hääl (ecstatic voice), kunstlik hääl (artful voice), murtud hääl (broken voice) ja isegi “hääletu” hääl (voiceless voice).
Uusvokaalset muusikat kirjutavad heliloojad töötasid tihti koos lauljatega. Teada on näiteks Luciano Berio loominguline koostöö oma abikaasa, ameerika metsosoprani Cathy Berberianiga. Peter Maxwell Daviesi "Kaheksa hullu kuninga laulu" (Eight Songs for a Mad King) aastast 1969 valmisid koostöös inglise baritoni Roy Hartiga, kelle ideaaliks oli n-ö kaheksa oktavi laul.
Uusvokalistlikest tehnikatest ja inimhääle potentsiaalsetest võimalustest on oma raamatus “The 21st-century Voice. Contemporary and Traditional Extra-Normal Voice” aastast 2005 kirjutanud ameerika helilooja ja muusikateadlane Michael Edward Edgerton.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter
Alalispinge mikrovoltmeeter on mõõteriist mikrovoltide suurusjärgus olevate alalispingete mõõtmiseks.
T. J. Oshie
Timothy Leif Oshie (tuntud kui T. J. Oshie; sündinud 23. detsembril 1986 Mount Vernonis Washingtoni osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals parema ääreründajana.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter
Mikrovoltide suurusjärgus olevate elektripingete mõõtmiseks kasutatavad seadmed on peaaegu eranditult elektroonsed mõõteriistad, mis põhinevad mõõdetava pinge võimendamisel voldi suurusjärku. Probleemiks ei ole selle juures mitte niivõrd suure võimendusteguriga võimendi vajadus, kuivõrd termoelektriliste parasiitsete pingete tekkimine erinevast metallist detailide ja juhtmete vahel (Seebecki efekti tõttu). Spetsiaalsete konstruktiivsete võtetega (nn termošuntide kasutamine jms) saavutatakse nanovoltide suurusjärku ulatuv tekkivate parasiitsete nihkepingete ja/või nende muutuste (triivi) madal tase.
Haapsalu võllamägi
<mapframe latitude="58.935998889519425" longitude="23.547163898521184" zoom="14" width="400" height="300" />Haapsalu kesk- ja varauuasaegne võllamägi oli esimene hukkamispaik, mida Eestis kaevati (1932. aastal). Antud aastal puhastati osaliselt välja võlla müürid ja kaks matust. Eestis hakkas süstemaatiline ja teaduslik võllamägede uurimine 2012. aastal Tartu Ülikooli osteoarheoloogi Martin Malve ja Stockholmi ülikooli teadlase Sebastian Wärmländeri koostöö tulemusena, kui uuriti arvatavat Tartu võllamäge. Haapsalu võllamäge uuriti aastatel 2013-2014, nendel aastatel analüüsiti selle struktuuri, ehitusetappe ja dateeringuid ning täiendati 1932. aastal kaevamistel saadud teadmisi. Võllamägi asus linnamüürist 1,2 km kaugusel ning jäi Tallinna ja Ridala maantee vahele. Võllamägi oli heina- ja karjamaade vahemikus ning seega ka kõigile näha ja hoiatuseks. On mainitud, et 20. sajandi alguses oli seal näha veel võlla puitkonstruktsiooni jäänuseid ning pärimuste kohaselt oli 17. sajandil kurjategijate piinakamber.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter
Eestis tootis alalispinge mikrovoltmeetrid Tallinna Tootmiskoondis RET.
Haapsalu võllamägi
Kindlad kesk- ja varauusaegsed võllamäed asuvad Haapsalus ja Tallinnas, kuid infot on ka Uus-Pärnu, Viljandi, Lihula ja Rakvere võllaste kohta.
T. J. Oshie
Aastatel 2005–2008 mängis ta kolm hooaega Põhja-Dakota Ülikooli meeskonnas.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter
Algselt põhinesid nendes kasutatud tehnilised lahendused vibraatormuunduriga MDM-võimendi kasutamisel. Vibraatormuundureid tootis Kuusalu kolhoosi ettevõte Estron.
T. J. Oshie
2005. aastal valiti ta NHL-i draft'is St. Louis Bluesi poolt 24. valikuna. Ta mängis Bluesis aastatel 2008–2015 kokku seitse hooaega.
Haapsalu võllamägi
Üldist
Keskaegse Liivimaa suuremates linnades ja piiskopkondade keskustes, nagu Haapsalus, tulid võllamäed kasutusele umbes 14. sajandi paiku. Timukas ilmselt nii väikses kohas kohalik polnud ning ta toodi mujalt sisse. Haapsalus, piiskopkonna keskuses, oli kohtukorraldus üsna tugevalt valitseja kontrolli all, kuid siiski keskaja jooksul nende roll vähenes. Siiski oli Haapsalu kohtuvõim piiratud, eriti Rootsi ajal, kui linn kuulus De la Gardie'de võimu alla ning ka 17. sajandi keskel, kui linnal polnud iseseisvat otsustusõigust kriminaalasjade puhul.
Filip Forsberg
Carl Filip Anton Forsberg (sündinud 13. augustil 1994 Östervålas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Nashville Predators ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
T. J. Oshie
2015. aasta juulis liitus ta Capitalsiga. 2018. aastal võitis ta klubiga Stanley karika.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter
Hilisemates mudelites asendati vibraatormuundur MDM-võimendis transistorlülititega. Kasutatud lahendused põhinesid suuresti Rein Kipperi kandidaaditööl.
Haapsalu võllamägi
Üldist
Haapsalu võllamägi on sarnane Tartu ja Tallinna omadega, ka viimastel on teadaolevalt olnud kivivundament. Huvitav on see, et Tallinna (esimest korda kaevati 1994. a) võllamäe kaevamistelt leiti 107 inimese luud, kuid Haapsalust ainult kahe.
Hüperhelikiirusega relv
Hüperhelikiirusega relv on relv, mis on võimeline lendama hüperhelikiirusel, mis on 5–25 korda suurem helikiirusest (umbes 1,6–8,0 km/s).
Vigala osavald
Vigala osavald on Märjamaa valla osavald Rapla maakonnas. Osavalla suurimad asulad on Vana-Vigala ja Kivi-Vigala. Viimases asub ka osavallamaja.
100px|paremal|Vigala osavalla vapp 260px|paremal|Vigala osavalla asendikaart
Haapsalu võllamägi
Üldist
Esimene kirjalik ülestähendus Haapsalu võllamäest pärineb 1648. aastast, nimelt oli tegu kaebusega, milles linnaelanikud kurtsid Rootsi kuninganna Kristiinale, et Haapsalu krahv oli võlla pannud sobimatusse kohta ning kaebuste tulemusena viidi see vanasse kohta tagasi. Võllamäele maeti ka enesetapjaid ning see tegevus oli varauusajal levinud üle Euroopa. Haapsalu võllamägi püsis seal 19. sajandi alguseni, kuid võll lammututati raeprotokollide järgi 1801. aastal, kui kogu Vene Impeeriumis anti käsk avalikud hukkamispaigad lammutada. "'Haapsalu linna Randsalu linnaosa taga linnakarjamaal asuwa wäikese künka 'Wõllastemäe' kohta on rahwasuus liikumas igasusguseid imelikke jutte. Nende järele olla seal sajandite eest, umbes 17. sajandil, asunud wõllad ja piinakamber, kus hukatud ja piinatud kurjategijaid kui ka Eesti rahwa wanemaid ning juhte, kes tolleaegsetele meie maa wõimu meestele wastu hakanud. Mitmed Randsalu linnaosa wanemad elanikud teawad koguni tõendada, et aastat paarkümmend tagasi olnud seal weel mädanenud wõllapuude otsad näha.'"
Filip Forsberg
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Leksands IF. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11. Hooajal 2012–13 lõi ta Rootsi kõrgliigas 15 väravat ja kogus 33 punkti. Ta valiti samal hooajal liiga parimaks noormängijaks.
Haapsalu võllamägi
1932. aasta kaevamised
"'/.../ Mõnetunnilise kaevamise järele leiti mäe idapoolselt küljelt umbes 1 meetri sügawuses inimese luukere. Huwitaw on ära märkida, et luukerel on mõlemad jalad läbi saetud. Üks jalaluu oli läbi saetud altpoolt põlwe, teine aga ülaltpoolt. Samuti on pooleks saetud ka pealuu.'"Aastal 1932 toimusid Haapsalu võllamäel esimesed kaevamised. Kohalikud kullakaevajatest elanikud leidsid umbes meetri sügavuselt luustiku ning peale seda sekkus kaevamistesse Haapsalu muuseumi ühing, keda juhtis kunstnik Roman Gottfried Haavamägi. Mäe idapoolsel küljel leiti ka teine, 40–50 aastase inimese luustik, mis oli esimesest meetri jagu sügavamal ning tema hauast leiti palju sütt. Hauapanustest leiti teise luustiku juurest nuga, rautatud kontsadega jalanõu tükid, sineliriide tükke ja kolm nööpi. Surnud olid selili-siruli asendis ning nende luudelt leiti ka mitmeid lõikejälgi, mida seletati tolle aja teadmiste põhjal kui hukkamisest saadud vigastusi. Peale luustike leiti ringmüürilaadne konstruktsioon, mille juurest tuli uusaegseid leide. "'/.../ awastati läinud nädalal Randsalu linnaosa juures, Haapsalu külje all asuval Wõllastemäel umbes meetri sügavusel haud, milles peitus läbisaetud jalgade ning pealuuga luukere. Omapärase leiu tõttu wõtsid Läänemaa muuseumi ühingu tegelased asja tõsisemalt käsile ning teisipäewal alati kahe mehe poolt uuesti kaewamistega. /.../ umbes lõuna paiku tuli endise luukere alt, meetrilise mullakorra ja juurte liiwa- ning raudkiwidega kaetult, nähtavale teine luukere. See luukere oli säilinud pea sama hästi kui eelminegi ja otsustades hammaste järele on siin tegemist 40–50 aastase inimesega.'"
Vigala osavald
Kultuur
1988. aastast toimub eesti koorijuhtide suveseminar, mis lõpeb kontsertidega .
Haapsalu võllamägi
2013.-2014. aasta kaevamised
pisi|Avatud lõik ringmüürist. Foto: Raido Roog Nende kaevamiste käigus avati osaliselt võlla ringmüür koos sissepääsu vundamendiga ning kaevati tranšee läbi künka sisemuse. Samuti täpsustus võllamäe kuju ja rajamisviis ning eristusid kaks ehitusetappi. Uurimiste tulemusena saadi teada, et võllamägi on kuntslikult kuhjatud. Võllaalus oli kümnetahuline, kümnemeetrise läbimõõduga massiivne ringmüür, mis oli säilinud 0,5-1 m kõrgusena ja umbes meetri paksuselt. Võllamäe ringmüüri vundament oli rajatud maapinnale ning mõne koha pealt oli seda umbes 10 cm ulatuses mullakihi sisse süvendatud. Müüri väliskülg oli eenduva vundamendiga ning laotud sirgelt. Selle ehitusest on teada nii palju, et see oli tehtud mördiga seotud maa- ja paekividest, millele lisati katuse- ja tellisekivide tükke. Paekivid olid ebaühtlase suuruse ja kvaliteediga, mõned paekivitükid olid põlemisjälgedega, need olid muutunud punaseks ja pudedaks. Kvaliteetseid kive oli pigem vähe kasutatud, ilmselt kasutati odavat materjali.
Filip Forsberg
2012. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draft'is üheteistkümnenda valikuna. 2013. aasta aprillis liitus Forsberg Predatorsiga. NHL-is tegi ta debüüdi 14. aprillil 2013 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 8. oktoobril mängus Minnesota Wildi vastu. Alates hooajast 2014–15 on ta kuulunud Predatorsi põhikoosseisu. Samal hooajal valiti ta NHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team). 2017. aasta veebruaris tegi ta kübaratriki kahes mängus järjest, 21. veebruaril Calgary Flamesi vastu ja 23. veebruaril Colorado Avalanche'i vastu, saades sellega Predatorsi ajaloo esimeseks mängijaks ja NHL-is üle seitsme aasta esimeseks mängijaks, kes seda suutnud on.
Vigala osavald
Kultuur
Kord aastas toimub Vigala valla suvepidu, kus võivad osaleda kõik valla kollektiivid.
Haapsalu võllamägi
2013.-2014. aasta kaevamised
Umbes meetrivõrra ringmüürist seespool oli püstiste ümarate postide rida, neid oli näha nii kaevandi ida- kui lääneküljel. Postid olid ilmselt umbes meetri kõrgused, seda võib oletada säilinud puidufragmentide järgi. See võis omal ajal olla kivivõllale eelnenud puust alus. Ringmüüri ümbritseb peaaegu täielikult kahe meetri kaugusel umbes meetri sügavune kraav ning loodeosas see kraav katkes - on võimalik, et seal asus võllamäele viiv tee. Selle katkestuse juures leiti kaks halvasti säilinud maakividest müürijuppi. Oma olemuselt olid need müürijupid omal ajal võllale viiva tee alusega, need jupid on ringmüüriga samaaegsed.
Filip Forsberg
2015. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.
Vigala osavald
Kultuur
Küladepäev (külade seltsielu edendamine, saab esitleda ja jagada oma oskusi ning teadmisi).
Haapsalu võllamägi
2013.-2014. aasta kaevamised
Eelmainitud leiud lubavad arheoloogidel näha kahte ehitusjärku: 1) kõigepealt rajati puust ringmüüriga võllaalus, mille südamik täideti kraavist võetud pinnasega ning 2) peale vana hukkamispaiga lagunemist on selle ümber rajatud kivist ringmüüri ja sissepääsuga võllaalus, mille ehituse käigus täideti kraav. Hetkel ei ole teada, mis perioodil milline etapp rajati, kuid otsides Liivimaalt paralleele, siis sealsete andmete põhjal olid sellised konstruktsioonid levinud juba alates 14. sajandist ning sellest ajast võib olla ka Haapsalu võllas. Kui müntide ja muude leidude järgi võib uskuda, et aktiivselt oli ala kasutusel 16. sajandi algusest kuni 17. sajandi keskpaigani - siis oli Euroopas ka surmanuhtluse rakendamise, ja ka nõiaprotsesside kõrgaeg.
Filip Forsberg
2012. aastal tuli Forsberg Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus ta võitis Rootsi koondisega hõbemedali, valiti ta turniiri väärtuslikumaks mängijaks ja parimaks ründajaks. 2018. aastal tuli ta Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks.
Vigala osavald
Kultuur
2002. aastast toimub suvel folkloorilaager lastele.
Igal aastal toimub Vana-Vigalas Hard Rock Laager.
Suve lõpus toimub pikaajaliste traditsioonidega Poti laat.
Vaatamisväärsused
Avaste mägi – Illaste raba – Ilmandu-Sepa pärn – Jädivere hobupostijaam – Jädivere mõisapark – endine Jädivere Õpetajate Seminari hoone – Kivi-Vigala mõis – Kivi-Vigala vasallilinnuse vundament ja vallikraavide jäänused – Matthias Johann Eiseni mälestuskivi Oeses – Maando peakraav – Ojapere rippsild Velise jõel – Palase mägi – Pallika paljandid – Päärdu mõis – Põrgupõhja punker – Tõnumaa raba – Vana-Vigala mõis – Vana-Vigala mõisa lehisealleed – Vana-Vigala Hirvepark ja mõisapark – Vana-Vigala ohvrihiis – Endine Vigala raudteejaamakompleks ja kunagised raudteelaste elamud – Vigala kirik – Vängla vesiveski
Eesti Vabaerakond
Eesti Vabaerakond oli aastatel 2014–2020 tegutsenud Eesti konservatiivne erakond.
Haapsalu võllamägi
Leiud
pisi|Sae lõikejälgedega kiiruluu fragment. (HM 9188: 44.) Foto: Raido Roog
Kaevmistelt leiti võllamäe sisemusest maakive ja paekive, mis võisid olla erinevate konstruktsioonide osad. Samuti leiti segatud pinnasest 16.-17. sajandi ja 20. sajandi münte, riideid ja jalanõude tükke ning muud olmeprügi. 16.-17. sajandi mündid on vanimad, mis sellelt alalt leitud on ning võisid sinna sattuda hukkamiste käigus. Peale eelneva leiti ka varauusaegseid ja keskaegseid keraamikatükke.
Kui vaadelda leitud luustikke, siis 1932. aasta kaevamistelt saadud luustike peal on näha lõikejälgi. Esimesel leitud luustikul on näiteks läbi saetud tema kolju, vasakpoolne reieluu, parem sääreluu ja parem pindluu. Teisel luustikul, kes oli 40-50 aastane, oli lõigatud läbi kolju võlviosa. Järgnevatel kaevmistel leiti vaid segatud ja purunenud inimluid, kuid mitte terviklikke skelette. 1932. aasta kaevamistelt on säilinud ainult mõned, kaevajatele huvitavamad tundunud, luud. Näiteks oli nende jaoks üks huvitavamaid leid ilmselt kolju osa, millel on näha saetera hammastele omaseid paralleelseid jooni ning selliseid jälgi võib tavaliselt näha amputeerimissael. Selle kasutamine näitab, et surnut lahati, kuid mis põhjusel - seda ei tea. Üks läbisaagimistunnustega luustik, mis leiti Haapsalu võllamäelt, võib kuuluda Buxhövdeni Reinule, kirikumeetrikas on kirjas, et ta maeti võlla alla peale lahkamist. Selliseid lahkamistöid võis läbi viia tol ajal tegutsenud Haapsalu kreisiarst ja staabikirurg Andreas Friedrich Schütz. Lahkamist tehti eriti kurjategijate ja enesetapjatega, sest seda nähti lisakaristusena.
"'/.../ Lähematel otsimistel leiti luukere rinna kohalt, südame ümbrusest umbes kolme tolli pikkune roostetanud pussi tera. Luukere pea all olid aga ilmselt säilinud mustad ning tihedad juuksed. Samast leiti ka robusta ning kaitsewärwi sineliriide tükka, millede wahel asus kolm metallist sõdurinööpi. Tähelepanu wäärib aga asjaolu, et kõik leitud riideosad olid ilmselt põlenud serwadega ja laiba ümbruses leiti üksikuid söetükka ning tuleaseme jälgi, mis lubab oletada, et laiba ümber on tehtud tuld. Jalgade juurest leiti saabaste kontsad, mis on rautatud ja kuuluwad arwatawasti sõdurisaabastele. Wastandiks eelmisele, olid sellel luukerel jalgade ning käte luud terwed, kuna pealuu oli saetud läbi samuti nagu eelmisel - otsmikust kuklani. Haua juurest tuli wälja ka mädanenud palgi ots, mis wõis olla wast wõllapuu osa. Teisipäewastel kaewamistel awastati ka suur osa müüri mis nähtawasti piirab astmeliselt kogu Wõllastemäge.'"
Eesti Vabaerakond
2015. aasta Riigikogu valimistel sai Eesti Vabaerakond 8,7% häältest, millega saadi Riigikogus 8 saadikukohta. 2019. aasta Riigikogu valimistel saadi 1,2% häältest, millega ei ületatud valimiskünnist.
Alates septembrist 2014 juhtis erakonda Andres Herkel, aprillist 2017 Artur Talvik, maist 2018 taas Andres Herkel, septembrist 2018 Kaul Nurm ning alates juunist 2019 Heiki Lill.
2020. aastal ühines Eesti Vabaerakond Elurikkuse Erakonnaga ja moodustati Eesti Tulevikuerakond.
Asutamine
pisi|[[Andres Herkel, Vabaerakonna esimene juht]] MTÜ Eesti Vabaerakonna Algatusrühm asutati 2014. aasta jaanuaris. Esialgse teate kohaselt pidid selle looma MTÜ Vaba Isamaaline Kodanik – Isamaa ja Res Publica Liidust (IRL-ist) eraldunud organisatsioon – ja ühendus Parem Eesti, kuid viimase esindajad otsustasid algatusrühmast lahkuda. Asutav kogu, kus algatusrühm reorganiseerus erakonnaks, toimus 20. septembril 2014. Erakonna esimeheks valiti Andres Herkel; kümneliikmelisse juhatusse Külliki Kübarsepp, Jaanus Ojangu, Kalle Pilt, Märt Meesak, Aimar Altosaar, Jüri Saar, Lii Ramjalg, Kristo Krumm ja Emil Rutiku. Kuna Vabaerakonnaga liitus palju IRL-i Isamaaliidu tiiva esindajaid, kes polnud rahul Res Publica tiiva domineerimisega parteis, on politoloog Allan Sikk Vabaerakonda kirjeldatud kui osaliselt IRL-i järglast ja osaliselt täiesti uut parteid. Vabaerakonna moodustamisele aitasid kaasa Erakonnaseadusesse sisse viidud muudatused, mis võimaldasid partei registreerida 500 (varem 1000) liikme olemasolul ja suurendasid parlamendiväliste parteide riiklikku rahastamist. Politoloog Anu Tootsi arvates tõi Vabaerakonna loomine kaasa IRL-i nõrgenemise.
Erakonna põhiloosungiks valiti "Anname riigi rahvale tagasi!". George Lakoffi metafooriteooriat kasutava Madis Ligema hinnangul sisaldab see loosung metafoori "Minevikus oli parem", mis läheb vastuollu progressiivse ja jätkusuutliku suundmetafooriga "Sündmustekäik on liikumine edasi". Proovides minevikku taastoota, ei ole selline kampaanialoosung Lakoffi järgi jätkusuutlik. Ligema kirjeldab seda ka emotsionaalse loosungina, milles räägitakse rahva nimel ning vastandatakse rahvast ja riiki, olles nõnda ka populistlik. 2015. aasta valimistele läks erakond peasõnumiga "Aru pähe!", mis oli inspireeritud erakonna nimekirjas kandideeriva Peeter Volkonski laulust ja viitas kandidaat Krista Aru nimele. Madis Ligema kirjeldas seda loosungit fastsineerivana ja selles sisalduvat informatsiooni konnotatiivsete tähenduste rohkuse tõttu neutraalsena.
Riigikogus (2015–2019)
2015. aasta Riigikogu valimistel sai erakond 8,7% häältest, mis andis Riigikogus 8 kohta. Valituks osutusid Artur Talvik, Krista Aru, Jüri Adams, Andres Herkel, Andres Ammas, Monika Haukanõmm, Ain Lutsepp ja Külliki Kübarsepp.
Reformierakonna kutsel osaleti koos sotsiaaldemokraatide ja IRL-iga kõnelustel ühise koalitsiooni moodustamiseks, kuid varsti läbirääkimised Vabaerakonnaga katkestati. Reformierakond põhjendas otsust muuhulgas Vabaerakonna radikaalsete maksumuudatuste nõudmisega, mis vähendaksid Eesti inimeste sissetulekuid ja majanduse konkurentsivõimet. Andres Herkeli väitel oli tegelik Vabaerakonna välistamise peamine põhjus hoopis väärtuskonflikt, mis kõige selgemini avaldus Vabaerakonna ettepanekus vähendada erakondade ülemäärast riigipoolset rahastamist. Ka politoloog Vello Pettai meelest sai Vabaerakonna kaasamise takistuseks just erakondade finantseerimise küsimus.
2015. aasta juunis tõusis Vabaerakond TNS Emori küsitluse järgi 19% toetusega populaarsuselt teiseks Eesti parteiks. TNS Emori uuringuekspert Aivar Voog ütles, et ennast uueks jõuks poliitikas deklareerinud Vabaerakond pole paljude valijate jaoks oma usutavust kaotanud ja nad on alternatiiv rikutud mainega suurtele erakondadele. Madis Ligema meelest oli parteile positiivselt mõjunud tagasihoidlik hoiak Riigikogus ja meedias, kus puudusid negatiivsed uudised seoses Vabaerakonnaga tegemistega. Ligema arvates esitas Vabaerakond edukalt oma kujundit ja poliitikat ning ta ennustas neile samamoodi jätkates edu tulevastelgi valimistel, ehkki valitsuskoalitsiooni pääsemise järel oleks need šansid palju väiksemad.
2016. aasta jaanuaris avaldas politoloog Tõnis Saarts arvamust, et Vabaerakond ja IRL, olles end koos EKRE-ga positsioneerinud konservatiivsesse, venevastasesse nišši, võivad edaspidi sattuda keerulisse seisu, kui EKRE kehtestab seal sama edukalt kui seni oma mängureeglid ja pooltoonid kaovad. Ellujäämisvõimalusena nägi Saarts nihet liberaalsuse poole, nt rääkides avatud rahvuslusest selle sisulises võtmes, ehkki selles nišis on juba ees rahvuskonservatiivsuse ja liberaalsuse piiril balansseeriv Reformierakond, kes seda rolli usutavamalt esindab. Sellest tulenevalt prognoosis Saarts, et Vabaerakond või IRL või mõlemad lähitulevikus hääbuvad.
pisi|[[Artur Talvik, Vabaerakonna esimees aastatel 2017–2018]] 2017. aasta aprillis valiti Vabaerakonna esimeheks Artur Talvik. Juhatuse liikmeteks said Elo Lutsepp, Inna Rose, Liisa Ojangu, Andres Ammas, Andres Herkel, Jaanus Ojangu, Kaul Nurm, Tõnu Teeveer, Urmas Ott ja Vahur Kollom.
Turu-uuringute AS-i küsitlustes ületas Vabaerakonna toetus viimast korda 5% valimiskünnist augustis 2017. Sotsioloog Juhan Kivirähk seletas Vabaerakonna reitingut sellega, et neid polnud näha 2017. aasta kohalike valimiste kampaanias, kuna ei kandideeritud mitte partei nime all, vaid valimisliitudes. Samamoodi põhjendasid partei populaarsuse langust ka vabaerakondlased Artur Talvik ja Andres Ammas. Kiviräha arvates võis Vabaerakonnalt toetajaid võtta sama valijaskonna pärast konkureeriv IRL, kes oli valimiskampaania ajal silmatorkavam.
2017. aasta detsembriks oli Turu-uuringute AS-i küsitluse järgi nende toetus langenud 3% peale. Vabaerakonna suurimaks probleemiks ja veaks pidas Tõnis Saarts seda, et ajaks, mil nende kui uue protestipartei toetus paratamatult langema hakkas, ei oldud selgelt defineeritud maailmavaadet ja ideoloogiat, mida nad esindavad, ega üles ehitatud partei organisatsiooni. Polnud kujunenud ka oma püsitoetajate tuumikut ega karismaatilist liidrit. Saartsi sõnul järgneb sellises olukorras tavaliselt erakonna kadumine ja edukad järgmised valimised oleks poliitikateaduste seisukohast lausa uurimist väärt kurioosum. Saartsi arvates üritas Talvik Vabaerakonnast kujundada sotsiaalset liikumist, mitte erakonda, kuid selle jaoks olnuks vaja suuremat hulka inimesi köitvat protestinarratiivi, mida Vabaerakonnal aga polnud. Nii jäi tema meelest Vabaerakonnal loota ainult tugevale teistest eristuvale kampaaniale, oma peakonkurentide, eelkõige IRL-i ja sotside nõrkusele ning sellele, et mängu ei tule uusi tegijaid roheliste ja eriti Eesti 200 näol, kes võtaks endale samasuguse värske protestipartei rolli, mida Vabaerakond 2015. aastal etendas, ja püüaks samu parempoolseid, haritud ja kriitilisi valijaid.
2018. aasta mais valiti uueks partei esimeheks Andres Herkel ja juhatuse liikmeteks Lii Ramjalg, Monika Haukanõmm, Jaanus Ojangu, Jüri Adams, Kaul Nurm, Vahur Kollom, Ain Ostra, Enn Meri, Elo Lutsepp ning Vello Väinsalu. Endine esimees Artur Talvik astus erakonnast välja. Talviku sõnul hakkasid parteikaaslased tema vastu töötama ja erakonnas olemine muutus ebameeldivaks. Jüri Adamsi sõnul sai aastaga selgeks, et "erakonna juhiks ebasobivamat inimest ei anna välja mõelda" ja ta võrdles Talviku erakonna etteotsa valimist endale kuuli pähe laskmisega. Adamsi meelest algas parteis Talviku tulekuga imejuhi ootus ja hakati alahindama süstemaatilise poliitilise töö vajadust.
Puu vanus
Puu vanus defineeritakse kui aeg, mis on möödunud seemne idanemisest, võrse või pistoksa kasvamahakkamisest.
Eesti Vabaerakond
Riigikogus (2015–2019)
2018. aasta septembris valiti partei erakorralisel üldkoosolekul esimeheks Kaul Nurm ja juhatuse liikmeteks Elo Lutsepp, Andres Herkel, Vahur Kollom, Märt Läänemets, Jüri Adams, Ain Ostra, Enn Meri, Ants Erm, Neeme Kuningas ja Raivo Kokser.
Puu vanus
Puu vanuse määramise viisid
Puu vanus on määratav järgmiselt:
S. N. Goenka
pisi|S. N. Goenka (vasakul) 2004. aastal Satya Narayana Goenka (29. jaanuar 1924 – 29. september 2013) oli India vipassana meditatsiooni õpetaja.
Puu vanus
Puu vanuse määramise viisid
Vanadel langetatud puudel loetakse tehnilistel põhjustel aastarõngad tavaliselt kännult, sest juurekaelalt on suurt puud keeruline langetada. Normaalse kännukõrguse (üks kolmandik rinnasdiameetrist) lisatakse saadud vanusele juurde okaspuude puhul 3–5 aastat, seemnetekkelistel lehtpuudel 1–2 aastat. Vegetatiivselt uuenenud puule kännu kõrguse arvel aastaid juurde ei lisata.
Eestis kasvavate metspuude vanus
Harilik kuusk võib soodsates tingimustes saada kuni 250 (maksimaalselt 400–500) aastat vanaks. . Harilik mänd võib saada 300–400 (600) aastat vanaks, kuid juba 70–80-aastaselt kõrguskasv langeb tunduvalt ja hakkab jääma kuusele alla. Arukaskede vanus võib küündida 150 (200) aastani.
S. N. Goenka
Sündinud hindu perekonnas Birmas, suundus ta 1969. aastal Indiasse ning hakkas seal õpetama universaalset ja teaduslikku meditatsiooni, mis on vaba igasugusest sektantlusest.
Goenka õpetuste kohaselt alustatakse mediteerimisel hingamise jälgimisest, mis on budismi praktikas tuntud kui anapanasati, ning seejärel hakatakse järk-järgult teadvustama muid kehalisi ja meelelisi tunnetusi.
Goenka õpetustest kujunes välja ülemaailmne vipassana liikumine.
Eesti Vabaerakond
Parlamendiväline partei (alates 2019)
2019. aasta parlamendivalimistel jäi Vabaerakond 1,2% häältega valmiskünnise alla ja kohti Riigikokku ei saanud. Valimisringkonnas nr 11 kandideerinud erakonna esimees Kaul Nurm sai 222 häält. 2019. aasta mais alustas Vabaerakond kõnelusi Eestimaa Rohelistega eesmärgiga teha koostööd järgmistel kohalike omavalitsuste valimistel.
2020. aasta jaanuaris kogunenud Vabaerakonna esinduskogul arutati erakonna sundlõpetamise ohu tõttu ka ühinemist teiste parteidega ja nähti seda ühe võimaliku tulevikuvariandina. Mais tegid Vabaerakonna ja Elurikkuse Erakonna juhatused oma parteide liikmetele ettepaneku uue nime all ühineda. Ses osas peeti läbirääkimisi ka Eestimaa Rohelistega, kes otsustasid siiski eraldi parteina jätkata. Juulis andis Vabaerakonna esinduskogu juhatusele volituse ühinemiskõnelustega jätkata. 7. augustil 2020 kirjutasid Eesti Vabaerakonna ja Elurikkuse Erakonna juhatused alla ühinemislepingu. 20. augustil 2020 kinnitasid ühinemise ka mõlema erakonna üldkogud ja sellega loodi Eesti Tulevikuerakond.
Ideoloogia, seisukohad ja retoorika
Anu Toots on Vabaerakonda kirjeldanud pehme liini konservatiividena ja postpoliitiliste populistidena Tõnis Saartsi hinnangul paistab Vabaerakond paigutavat end rahvuskonservatiivsesse nišši, leides samas, et nad pole suutnud oma maailmavaadet selgelt defineerida. Politoloog Martin Mölderi sõnul on Vabaerakonna poliitilist profiili suhteliselt raske määratleda, kuna nende teemad on varieerunud patriotismist kuni kodanike ühiskonnaellu kaasamise ja valitsuse avatuseni. Partei toetajaskonna moodustasid Mölderi sõnul ennekõike linnas elavad ja paremal järjel valijad, kes tundsid, et vanad parteid ei esinda neid piisavalt ja nende poliitika tegemise viis on vastuvõetamatu.
Vabaerakonna keelekasutust ja imagoloogiat analüüsinud Madis Ligema arvates on Vabaerakond kasutanud erinevaid vastuolulisi traditsioonilisi ideoloogiaid, mida nad omavahel oskuslikult (kas ka teadlikult või mitte) kokku on seganud. Erakond on oma nime- ja sümboolikavalikuga jätnud ruumi erinevatele tõlgendustele. Ligema leiab, et partei sümboolika ja metafoorina mõjuva ‘vaba’-liite kasutus erakonnanimes võib jätta mulje, et tegu on Eesti kontekstis liberaalse erakonnaga, kuid tegelikult on otsused ning teesid omased rahvusterviklikule konservatismile.
2015. aasta Vabaerakonna programmi kohaselt olid partei peamised väärtused vabadus, avatus, alalhoidlikkus, rahvuslus, usaldus, hoolivus ja vastutustunne. Lubati vähendada valitsemiskulusid, "lõpetada asendustegevused riigiasutustes" ja "vabastada omavalitsused parteide diktaadist". Üheks peamiseks nõudmiseks oli vähendada riigi rahalist toetust erakondadele vähemalt poole võrra. Selle nõudmise toetuseks algatatud pöördumisele koguti ligi neli tuhat allkirja. Vabaerakond on 2012.–2013. aasta Rahvakogu demokraatlikke ettepanekuid ära kasutades kutsunud üles läbi viima demokraatlikke reforme nagu nt valimiskampaania kulude piiramist. Nii on Allan Siku hinnangul Vabaerakonnal uudsusele ja süsteemivastastele reformidele rõhuvatele parteidele iseloomulikud tunnusjooned.
Balti rihmsamblik
Balti rihmsamblik  (Ramalina baltica) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Piirimäe lump
Piirimäe lump on järv Võru maakonnas Võru vallas Voki, Mõisamäe ja Tootsi külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 758 m.
Alalispinge mikrovoltmeeter
Alalispinge mikrovoltmeeter on mõõteriist mikrovoltide suurusjärgus olevate alalispingete mõõtmiseks.
Mikrovoltide suurusjärgus olevate elektripingete mõõtmiseks kasutatavad seadmed on peaaegu eranditult elektroonsed mõõteriistad, mis põhinevad mõõdetava pinge võimendamisel voldi suurusjärku. Probleemiks ei ole selle juures mitte niivõrd suure võimendusteguriga võimendi vajadus, kuivõrd termoelektriliste parasiitsete pingete tekkimine erinevast metallist detailide ja juhtmete vahel (Seebecki efekti tõttu). Spetsiaalsete konstruktiivsete võtetega (nn termošuntide kasutamine jms) saavutatakse nanovoltide suurusjärku ulatuv tekkivate parasiitsete nihkepingete ja/või nende muutuste (triivi) madal tase.
Eestis tootis alalispinge mikrovoltmeetrid Tallinna Tootmiskoondis RET.
Hilisemates mudelites asendati vibraatormuunduri MDM-võimendis transistorlülititega. Kasutatud lahendused põhinesid suuresti Rein Kipperi kandidaaditööl.
597 eKr
Aasta 597 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CLVII (157.) aasta ab urbe condita.
Eesti 2002. aasta taliolümpiamängudel
Eesti osales 2002. aasta taliolümpiamängudel 17 sportlasega ja 5 spordialaga.
Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Andrus Veerpalu 15 km kulla ja 50 km murdmaasuusatamises hõbeda ning Jaak Mae 15 km murdmaasuusatamises pronksi.
Dmitri Kulikov
Dmitri Kulikov (sündinud 23. septembril 1977) on endine Eesti jalgpallur. On ka mänginud saalijalgpalli.
Karjäär
Ta on mänginud Eesti jalgpallikoondises 1 mängu.
Velise mõisa Wetter-Rosenthalide kalmistu
Velise mõisa kalmistu on kalmistu Vigala kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Velisemõisa külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas. Kalmistu jääb Velise mõisa südamest linnulennult umbes 1,1 km kaugusele lääneloodesse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Wetter-Rosenthalid vähemalt 1824. aastal, sinna maetute üldarv ei ole teada. Kalmistul paikneb klassitsistlikus stiilis matusekabel, mis on praegu varemetes.
Umbes 200 meetri kaugusel põhja suunas üle Velise jõe paikneb Velise mõisa hilisem, Maydellide suguvõsa kalmistu. Omaaegu oli kalmistute vahel otsetee, kuid praegu on sellel teel olnud sild hävinenud ja kalmistute vahel puudub otsetee.
Patküla mõis
Patküla mõis (saksa keeles Owerlack) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal.
Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Patkülas Tõrva vallas Valga maakonnas, Patküla–Kimma tee ääres.
Ajalugu
Patküla mõisa kohta on varasemad teated 1517. ja 1533. aastast. Mõis kuulus 16. sajandi esimesel poolel Overlackerite perekonnale ja läks hiljem Patkullide valdusse. 18. sajandil läks mõis sugulussidemete kaudu edasi von Müllerite, seejärel Freytag von Loringhovenite perekonnale. Mõis kuulus 19. sajandi alguses Freytag von Loringhoven perekonnale, 1803. aastal panditi mõis Friedrich Karl von Sieversile kümneks aastaks. 1819. aastal omandas mõisa Reinhold Otto Freytag von Loringhoven. Reinhold Otto Freytag von Loringhoveni surma järel läks 1853. aastal mõis tema pärijate ühisomandisse ja 1857. aastal tema poja Arthur Georgi Freytag von Loringhoveni ainuomandisse.
1830. aasta paiku rentis Patküla mõisa eestlasest Mats Erdell. 1833. aastal sai ta ka variisiku (Voltveti mõisniku von Stryki abil) Roobe mõisa pandipidaja õigused.
1919. aastal riigistas mõisa Eesti Vabariik.
Mõisahooned
thumb|[[Tõrva kõrtsihoone]] Mõisa vähesäilinud mõisaansamblisse kuulusid Patküla mõisa peahoone ja kultuurimälestiseks tunnistatud : ait-kuivati ja Patküla mõisa tall.
Patküla mõisa omandisse kuulus puidust Tõrva kõrtsihoone. Kõrtsihoone ehitati esmalt Pärnu–Tartu ja Viljandi–Valga maantee ristumiskohale 1834. aastal. 1890. aasta sügisel põles vana puidust kõrtsihoone maha ning hoone ehitati taas üles maakivist. Kõrtsihoones tegutses kõrts ning tall.
Üks Patküla mõisale kuulunud kõrtsihoone oli ka Pikasillas, milles hiljem tegutses Pikasilla algkool.
Vaata ka
Tõrva vesiveski
Píseki loss
Píseki loss on 13. sajandist pärit kindlus ja endine kuningaloss Písekis Lõuna-Tšehhi maakonnas, mille säilinud osas tänapäeval tegutseb Prácheňi muuseum (Prácheňi nime kannab linna ümbritsev maa-ala ).
Ajaloost
Esimest korda mainiti lossi kirjalikes allikates 1254. See ehitati Böömimaa kuninga Otakar II Přemysli käsul, kes muutis Píseki kuninglikuks kindlustatud linnaks. Kindlus ehitati muu linnaga samal ajal, mis seletab kindluse loomulikku sobitumist linna sisse. Viimane valitseja, kes lossis elas, oli Václav IV. 1419. aastal läks kindlus Píseki linnusekrahvi Jan Hájek of Hodětíni omandusse ja vahetas hiljem veel korduvalt omanikke. Lossil oli algselt kolm kaitsetorni, millest ükski pole tänapäevaks säilinud. Kunagisest neljatiivalisest konvendihoone tüüpi ehitisest on säilinud läänetiib suure võlvitud gooti saaliga, mida kaunistavad 15. sajandi freskode koopiad. 1509. aastal läks loss Píseki linna valdusse kuni aastani 1547. Järgnevate aastate ja sajandite jooksul hoone lagunes hüljatuna. 1851. aastal lammutati lossi kolm tiiba, väravatorn ja barbakaan, nii et loss sai tänapäeval tuntud välimuse.
Polaabid
pisi|[[Lääneslaavlased|Lääneslaavi rahvad, sh Polaabi slaavlaste asualad, 9.–10. sajandil]] Polaabi slaavlased ehk polaabid oli lääneslaavlaste hõimuliit (sorbid lõunaosas, luužitsid keskosas ja obodriidid loodeosas ), kes asustas Elbe, Saale ja Odra jõe ning Maagimäestiku vahelist ala 1. ja 2. aastatuhandel, tänapäeva Loode-Saksamaal. pisi|vasakul|Sakside ja polaabi slaavlaste vaheline [[Limes Saxoniae, 9. sajandil tänapäeva Schleswig-Holsteinis]] pisi|Saksimaa hertsogiriigi idamargid [[Billungite mark (Lübeck, Mecklenburg, Oldenburg, Schwerin, Kessin) ja Nordmark (Lenzen, Havelberg, Brandenburg, Potsdam, Demmin, Drense, Köpenick) 983. aastal]]
Píseki loss
Ajaloost
Lossi säilinud osas tegutseb Prácheňi muuseum. Muuseum asutati 1848. aastal endise kuningalossi ainsas säilinud tiivas. Muuseumi fond loodi 1902. aastal, kui direktoriks oli tunnustatud ajaloolane, Písekist pärit August Sedláček.
Välislingid
[http://www.prachenskemuzeum.cz/en/ Wellcome on Prácheň muzeum website. - Prácheňské muzeum v Písku]
Polaabid
Ajalugu
Polaabide elualad saksidest ida pool (hilisema Pommeri aladel) sattusid Frangi riigi keisri (800–814) Karl Suure Saksi sõdade järel idasuunalise paganate vastu suunatud vallutuste ja ristiusu levitamise objektiks. Frangi riigi lagunemise järel jätkas idasuunalisi vallutusi Saksa kuningas (919–936) ja Saksimaa hertsog (912–936) Heinrich I Linnupüüdja.
938. aastal sai Saksimaa hertsogkonna kirdeosas asunud Billungi margi valitseja Hermann Billung, Billungite dünastiast Saksimaa markkrahviks ning 953. aastal ülendas Saksa kuningas Otto I Hermann Billungi Saksimaa hertsogi õigustesse ja andis talle laiad valitsemisõigused. pisi|vasakul|[[Saksa-Rooma riik, Polaabi slaavlaste asualad ja Taani Harald Sinihamba valdused Haraldi valitsusajal (958–986)]] pisi|vasakul|[[Billungite mark (punane) 11. sajandi alguse paiku]] Piirkonna slaavlased olid sageli omavahel vaenus ja nii ei tekkinud organiseeritud vastupanu. Sellest hoolimata kasutas obodriidi pealik Nakon aastal 955 võimalust ja asus liitu Hermanni vennapoegade, Saksi krahvide Wichmann II ja Ekbert Ükssilmaga nende kodutülis oma onuga. Nende avalik mäss tipnes Raxa lahingus, kus obodriidid said kuningas Otto vägedelt lõplikult lüüa. Võiduka Raxa lahingu (955) järel Otto I poolt järgnes ristiusustamine. 960 andis Otto I Saksimaa hertsogi võimu üle krahv Hermannile, kes oli end esile tõstnud võitluses slaavlastega, ja hertsogi tiitel muutus krahv Hermanni perekonnas pärilikuks. 961. aastast algas Billungite valitsusaeg Saksimaa hertsogiriigis (961–1106). Brandenburgi piiskopkonna asutamisega suunas Saksa kuningas Otto (Saksa-Rooma keiser aastast 962) polaabi slaavlaste (vendide) ristiusustamist ja nende territooriumi liidendamist Ida-Frangi riigiga.
pisi|[[Billungi mark ja Polaabi slaavlaste asualad, u 1000. aastal ]]
pisi|Põhja-Euroopa riigid umbes aastal 1000
pisi|vasakul|[[Lääneslaavlased|Lääneslaavi rahvad, sh Polaabi slaavlaste asualad, 1125. aastal]] 983. aastal toimus Saksa-Rooma keiser Otto II valitsusajal (973–983) Schleswigis Taanlaste ülestõus Hedebys ja lääneslaavlaste ülestõus Nordalbingienis. Suur slaavlaste ülestõus Nordalbingienis aastal 983 tegelikult hävitas Brandenburgi piiskopkonna, kui mässavad luužitside hõimud vallutasid Brandenburgi ja naabruses Havelbergi piiskopkonna. Brandenburgi piiskoppe nimetati jätkuvalt, kuid nad olid vaid nimelised, resideerides Magdeburgis või tegutsedes abipiiskoppidena keisririigi lääneterritooriumitel. Saksimaa hertsogiriigi idapiiril kujunenud piirimargid: kirdeosas Billungite valitsetud Billungi mark (936), keskusega Mecklenburgis, mis ulatus Elbe jõest kuni Läänemereni ja Saksi vallist kuni Peene jõeni idas, umbes tänapäeva ida-Holsteini, Mecklenburgi ja Lääne-Pommerini, piirialadel lääneslaavlastest obodriitide, vendide, polaabide jt ning taanlastega ja (965) moodustatud Põhjamark (Havelberg, Brandenburg) kaotati ka pärast 983. aasta Suurt slaavlaste ülestõusu.
995. aastal suutis Saksa-Rooma keiser (983–1002) Otto III taastada kontrolli alade üle. Otto III püüdis taastada Rooma impeeriumi või vähemalt selle lääneosa, uskudes, et kõrgeim võim peaks kuuluma keisrile, kellele alluksid kõik, nii ilmalikud kui ka vaimulikud aukandjad, sealhulgas Rooma paavst. Otto III koostas aastal 998 bulla "Renovatio imperia Romanum", millega ta kuulutas Rooma impeeriumi taastatuks. Ta viis läbi misjonitööd, näiteks asutas Poola vürstiriigis, Gnieznos piiskopkonna ning andis vürst Boleslawile Poola kuninga ning vürst Istvanile Ungari kuninga tiitli.
Stárkov
Stárkov (saksa keeles Starkstadt) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Stárkov asub Poola piirist natuke rohkem kui 9 km kaugusel, Náchodist umbes 13,5 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 43 km kirdes.
Polaabid
Ajalugu
Alates 10. sajandil alanud Põhjala ristisõdades vallutati paganlik Pommeri Pommeri ristisõja käigus, 966. aastal hõivas Mieszko I, Otto I vasallina Pommeri ning 11. sajandi alguses liideti piirkond Poola kuningriigiga.
Stárkov
Stárkovit on esmamainitud 1250. aastal, linnaõigused sai 1573. aastal.
Polaabid
Ajalugu
Alasid järgnevalt kontrollinud Poola kuninga Mieszko I poeg, Bolesław I Chrobry saavutas sõdades Saksa-Rooma riigiga (1004–1018) Poola täieliku poliitilise ja kirikliku sõltumatuse ning kroonis enda 1025. aastal kuningaks, kuid kuningas (1000–1025) Bolesław I Chrobry surma järel algasid sõjad Saksa Rahva Püha Rooma Keisririigi, Böömimaa kuningriigi ja Kiievi-Venega.
Stárkov
Stárkovi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Polaabid
Ajalugu
Saksa-Rooma keisririik allutas Lausitzi piirkonna ja algselt Poola kuningriiki kuulunud alad jäid 12. sajandil sakslaste võimu alla ja polaabid saksastusid järk-järgult. Slaavlastest obodriidide hõimuliidu juht Niklot, kes võitles edasitungivate sakside vastu ja kaotas lõpuks aastal 1160 Heinrich Lõvile Vendi ristisõjas. Nikloti poeg Pribislaw allutas end Heinrichile ning sai aastal 1167 esimeseks Mecklenburgi vürstiks. pisi|[[Mecklenburg-Schwerini hertsogkond|Mecklenburg-Schwerin]] , Mecklenburgi valitsejate loend
Polaabide ja sorbide aladele asutasid sakslased Saksa-Rooma riigi piirimargid: Põhjamark, "Nordmark" ja millest hiljem sai Brandenburgi mark. Aastal 1134, anti Põhjamark Saksa-Rooma keisri Lothar II poolt Saksa magnaadile, Brandenburgi markkrahv Albrecht Karule.
Sorbide ehk luužitsite aladel moodustati ka Lausitzi mark ja Meißeni mark.
Tuhalaane Jumalaema Uinumise kogudus
Tuhalaane Jumalaema Uinumise kogudus on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu piiskopkonna kogudus Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tuhalaane külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas.
Kogudus asutati 1846. aastal. Algselt kandis see Paistu koguduse nime, kuid 1850. aastal nimetati ümber Tuhalaane koguduseks. Siis koliti ka keskus 2 km lõuna poole, jumalateenistusi hakati pidama üüritud koolimajas.
Marju Mutsu
Marju Mutsu (kodanikunimega Mutso, 6. juuli 1941 Tallinn – 4. jaanuar 1980 Tallinn) oli eesti graafik ja aforist.