cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tõde
Tõde kui tõesus
Intuitiivse arusaama kohaselt on propositsioon tõene parajasti siis, kui propositsiooni kohaselt asjad on nii ja nii ning tegelikult asjad ongi nii ja nii. Aristoteles ütleb "Metafüüsikas": Öelda oleva kohta, et see on, või mitteoleva kohta, et see ei ole, on tõene.
Tõeteooriaid, mille kohaselt tõesus sõltub tegelikkusest, nimetatakse objektivistlikeks. Tõeteooriaid, mille kohaselt tõesus sõltub tunnetuse subjektist (tunnetaja uskumustest, kultuurist, keelest, vaatekohast vms) nimetatakse relativistlikeks.
Tõe korrespondentsiteooria
Tõe korrespondentsiteooria ehk tõe vastavusteooria klassikaline sõnastus pärineb Immanuel Kantilt ja kõlab: "Tõde on tunnetuse kooskõla tunnetuse objektiga". Tõe vastavusteooriat seostatakse teiste seas Platoni, Aristotelese, George Edward Moore'i, Bertrand Russelli, Karl Popperi ja Noam Chomskyga.
Tõde kui tõesus on seega vastavus faktidele. Näiteks see, et mõned koerad hauguvad, on tõene siis ja ainult siis, kui propositsioon "mõned koerad hauguvad" vastab faktidele. Jutt on nimelt sellest ühest faktist, et mõned koerad hauguvad. Nüüd võib öelda: see, et mõned koerad hauguvad, on tõene parajasti siis kui propositsioon "Mõned koerad hauguvad" vastab faktile "Mõned koerad hauguvad."
Ontoloogiline tõekäsitlus
Tõe ontoloogiline või fenomenoloogiline käsitlus lähtub arusaamast, et tõde kui tõelus on olemas tunnetavast subjektist sõltumata, ja eristub sellega põhimõtteliselt tõe korrespondentsiteooriast, mis käsitleb tõde propositsiooni või tunnetuse omadusena. Kui tõde kuulub tõelusena asjade endi juurde ning mitte ainult meie teadmistesse asjadest, siis seisneb tõde meie jaoks asja puhtas ilmsuses ja tõe tõdeda püüdlemine meie tunnetusvõime puhastamises kõigest sellest, mis asja tõe ilmnemist tõkestada võib.
Tõe ontoloogiline käsitlus esineb peamiselt vanakreeka filosoofias, uusaja filosoofias saab valdavaks tõe käsitlemine epistemoloogilisena, st tunnetuse omadusena, millele on aluseks juba Aristotelese käsitlus tõest kui logos 'e valdkonda kuuluvast. Teatud määral leidub ontoloogilist lähenemist tõele 20. sajandi fenomenoloogilises filosoofias.
Erinevad hermeneutilised tõeteooriad lähtuvad samuti eeldusest, et tõde on olemas interpretatsioonile eelnevalt, kusjuures tõele lähenetakse hermeneutilise ringi vahendusel. Tõe ontoloogilisus on hermeneutilise tõeteooria puhul küll pigem kultuuriline, kuid sellegipoolest kaasneb hermeneutilise positsiooniga eeldus, et tõde on olemas meist sõltumatult ja sellele võib läheneda, kuid selle otsene valdamine on küsitav.
Olev Vestmann
Olev Vestmann (26. august 1944 – 17. oktoober 2004) oli eesti laulja ja muusikapedagoog, kes laulis end rahva südamesse omaaegse populaarse ansambli Suveniir solistina paljude rahvalike laulude esitajana.
Eesti rahvuslill
1969. aastast on Eesti rahvuslill rukkilill.
Olev Vestmann
Tema repertuaaris oli üle 300 laulu nii eesti kui ka välismaa heliloojate sulest.
Eesti rahvuslill
Rukkilill valiti Eesti rahvuslilleks Eesti Looduskaitse Seltsi tegevjuhi Jaan Eilarti eestvõtmisel. Eilart sillutas rukkilillele teed arvukates raadioesinemistes.
Olev Vestmann
Vestmanni enda loodud lauludest on populaarseim "Mandoliinid öös", mis esitati 2010. aastal ka TV3 korraldatud lauluvõistlusele "Eesti otsib lemmiklaulu".
Eesti rahvuslill
Rahvuslille valimine sai alguse 1968. aastal Eesti Televisiooni saatesarjas "Tammelehe viktoriin". Eesti Televisiooni ja Eesti Looduskaitse Seltsi koostööna valminud saates küsiti inimestelt arvamust, milline võiks olla meie rahvuslill. Pakuti kokku 38 lille. Avalikkus sai Eesti rahvuslikuks lilleks valituks osutunust teada 1969. aastal ajakirja Eesti Loodus juunikuu numbrist.
Olev Vestmann
Olev Vestmanni esituses on kuulsaks saanud mitmed omaaegsed poplaulud nagu näiteks "Rumal süda", "Kolme pääsukese kohvik", "Sa ära küsi", "Väike aed" ja paljud teised.
Eesti rahvuslill
Esikuuikusse jõudsid: rukkilill, harilik sinilill, härjasilm (koos valge karikakraga), maikelluke, kullerkupp ja pääsusilm.
Olev Vestmann
Viimast korda esines Olev Vestmann kontserdiga suvel 2003 Järvamaal Koigi pargis.
Viimase usutluse andis ta oma 60. sünnipäeval 26. augustil 2004 raadiole Elmar.
Åkirkeby
Åkirkeby ehk Aakirkeby on asula Taanis Bornholmi saare lõunaosas Rønne ja Nexø vahel, Aakeri kihelkonna suurim asula.
Elanike arv oli 2010. aasta andmetel 2090 ja 2007. aasta andmetel 2178.
Asula on saanud nime seal paikneva Aa kiriku (Aa Kirke) järgi. See on Bornholmi suurim ja tõenäoliselt vanim kirik, mis pärineb umbes 1100. aastast. Åkirkebys on ka katoliku kirik (1936).
Varem oli Åkirkeby Aakirkeby valla keskus, kuid nüüd on kõik Bornholmi vallad ühendatud Bornholmi piirkondvallaks. thumb|left|[[NaturBornholm]] Alevi hüüdnimi on Blomsterbyen ('Lilleküla') ning paljud elanikud püüad seda nime õigustada.
Åkirkebys asuvad TV 2/Bornholm, NaturBornholm, kauplused, Netto, Brugsen ja Bornholmi viimane "tõeline" lihunik.
Åkirkeby ümbruses on hulk ilusaid suvilaid, näiteks alevist lõunas Boderne ja Pederskeri juures.
Aakirkebyst kagus on Bornholmi ainus ja Taani suurim viimamarjaistandus.
Åkirkeby lähedal on ka Ekkodalen ('Kajaorg'), kus Ekkodalshuset vahendab kunsti, kultuuri ja kohvi. Ekkodalshuset on kaja proovimise keskus. Otsitakse uusi proovilauseid lause "Hvad drikker Møller?" ('Mida Møller joob?') kõrvale (vastus on "øller" 'õllesid'). Aastal 2007 korraldatud konkursi võitis õppejõud Klaus Kjøller lausega "Hvad forvolder prinsesser smerter?" ('Mis põhjustab printsessidele valu?'; vastus on "ærter" 'herned').
Bornholmi sörgirada (Bornholms Travbane) Almindingenis on kahtlemata Taani kauneim. Seal peetakse iga-aastast loomanäitust, mis varem leidis aset Christianshøjkroeni lähedal Koldekilde juures.
Maurice de Wulf
Maurice De Wulf (1867–1947) oli tomistlik filosoof ja filosoofiaprofessor Leuveni katoliiklikus ülikoolis Belgias. Ta on keskaja filosoofia historiograafia üks pioneere.
De Wulfi raamat "Keskaja filosoofia ajalugu" ("Histoire de la Philosophie Médievale") ilmus esimest korda aastal 1900 ning anti hiljem mitme kordustrüki ja tõlkena uuesti välja. 1920. aastatel õpetas ta Harvardi Ülikoolis. Aastal 1922 avaldati ta raamat "Keskaja filosoofia ja tsivilisatsioon".
Raamatus "Keskaja filosoofia ajalugu" ei kõrvuta De Wulf keskaegset filosoofiat skolastikaga, nagu teeb enamik ajaloolasi, ning leiab keskaegses filosoofias kaks põhilist suunda: skolastika, mida esindavad filosoofid nagu Aquino Thomas, John Duns Scotus ja Albert Suur, ning antiskolastika, mille isa on Johannes Scotus Eriugena ning millega jätkasid katarid, albilased ja panteistlikud suunad. Seda de Wulfi arvamust ei ole enamik ajaloolasi ja filosoofe siiski tunnustanud.
Curieuse
thumb|400 px Curieuse on Seišellidele kuuluv saar India ookeanis. Saar kuulub Graniidisaarte hulka.
Saar paikneb umbes 2 km kaugusel Praslini saare põhjarannikust. Umbes 9 km kaugusel Curieuse'ist loodes asub Seišellide põhjapoolseim graniitsaar Aride.
Curieuse'i pindala on 4,6 km². Saarel elab vaid mõni üksik inimene.
Rosersberg
Rosersberg on asula Rootsis Stockholmi läänis Sigtuna vallas. Elanike arv 1600 (2005).
Curieuse
Saarel on hulk endeemseid taime- ja loomaliike, nende hulgas seišellipalm, mis kasvab ainult Praslinil ja Curieuse'il. Curieuse'il kasvab muu hulgas kiu-ilulehik.
Rosersberg
Seal asub Rosersbergi loss.
Curieuse
Saarel elab umbes 300 hiidkilpkonna Geochelone gigantea. Mustpapagoi alamliik Coracopsis nigra barklyi elab ainult Praslinil ja Curieuse'il.
Ajalugu
Saarele saabunud prantslased andsid sellele esialgu punase pinnase tõttu nimeks Île Rouge. Aastal 1768 kuulutas Prantsusmaa saare enda omaks ning saar sai prantsuse maadeuurija Marc-Joseph Marion du Fresne'i laeva La Curieuse auks oma praeguse nime.
Aastal 1771 süütasid meremehed seišellipalmi viljade kättesaamise hõlbustamiseks tulekahju, mis hävitas suure osa saare elustikust.
Aastatel 1833–1965 tegutses saarel leprosoorium.
Aastal 1979 asutati saart ja seda ümbritsevat mereelustikku hõlmav rahvuspark.
Püssi vald
pisi|Virumaa valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Püssi vald (saksa keeles Gemeinde Isenhof; vene keeles Изенгофская волость) oli vald Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel  1866 –1939. Vallamaja asus Lüganuse külas.
Püssi vald hõlmas praeguse Lüganuse valla lõunaosa ning osa endise Sonda valla alast. 1892. aastal liideti Püssi vallaga Aa vald.
Valda kuulusid enne Aa vallaga liitumist Püssi mõis (Neu-Isenhof), Purtse mõis (Alt-Isenhof) ja Hirmuse mõis (Hirmus).
1913. aastal oli valla koosseisus nimetatud ka Lüganuse kirikuvald, Jabara mõis (Püssi mõisa kõrvalmõis), Suterma mõis ja Varja mõis (Aa mõisa karjamõisad).
1939. aasta vallareformiga kaotati vald 1. aprillil ja selle territoorium jagati Erra, Lüganuse ja Maidla valla vahel. Lüganuse vald sai Püssi valla põhiosa.
Taebaek
Taebaek on linn Lõuna-Koreas Gangwoni provintsis.
Leen Kullman
Leen Kullman (kuni 24. maini 1940 Helene Kullman; 31. jaanuar 1920 Tartu – 6. märts 1943 Tartu/1978 Lääne-Saksamaa) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu luuraja.
Ametlik versioon
Helene Kullman sündis paljulapselises kingsepaperekonnas. Õppis Tartu Õpetajate Seminaris, 1940. aastal lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari, kus astus ka komsomoli. 1940–1941 tegeles pioneeri- ja komsomolitöö organiseerimisega Tallinna koolides. Pärast sõja puhkemist 1941. aasta juunis oli tegev õhukaitseteenistuse ja võitles Tallinna lähedal kuni evakueerus Nõukogude tagalasse. 1942. aasta jaanuaris asus ta teenima Punaarmees meditsiiniõena. Aprillist septembrini 1942 sai ta ettevalmistuse Kroonlinnas Punalipulise Balti laevastiku luureosakonnas ning saadeti septembris 1942 Eestisse luureinformatsiooni koguma. 14. septembril 1942 visati ta langevarjuga alla Alatskivi juures.
Travis Reed
Eesti
2006. aastal liitus Reed Kaleviga ja võitis kohe klubi fännide seas suure populaarsuse. 2006/07. hooajal jäädi finaalides alla Tartu Ülikool/Rockile. 2007/08. hooajal läks Reedil Kalevis samuti hästi, kuna jõuti Balti liigas kuue parema hulka. Reedi keskmised näitajad Eesti meistriliigas olid 17,8 punkti ja 6,9 lauapalli, Balti liigas 18,8 punkti ja 6,3 lauapalli ning ULEB Cupi mängudes 19,6 punkti ja 6,9 lauapalli.
Leen Kullman
Ametlik versioon
Ametliku Nõukogude versiooni kohaselt tabati ta Omakaitse poolt 2. jaanuaril 1943 Võrumaal, Luutsnikul oma õe Olga kodust. Ülekuulamisel olla ta kangelaslikuilt keeldunud informatsiooni andmast. "Ühtegi liigset sõna ei tulnud üle ta huulte", tsiteeris Leeni kunagist luurejuhti Naum Frumkinit ajaleht Rahva Hääl 21. mail 1965. Ta olevat piinatud surnuks 2. aprillil 1943 Tartu vanglas. Teise versiooni kohaselt lasti ta maha põgenemiskatsel Tartus 6. märtsil 1943.
Travis Reed
Eesti
12. mail 2008 teatas Kalev, et lõpetab Travis Reediga lepingu, kuna meest vaevas vigastus ja ta ei oleks saanud Kalevi rivistuses finaalturniiri kaasa teha. Kalev kaotas aga ilma Reedita meistritiitli taas Tartu Rockile. Seekord jäädi alla mängudega 0 : 4. Kolmanda mängu eel kinkisid Kalev/Cramo fännid Travis Reedile lahkumiskingituseks karika, millele oli peale kirjutatud "MVP for fans".
Leen Kullman
Ametlik versioon
Tema väidetav kangelastegu tõsteti esile 1965. aastal, kui NLKP peasekretär Leonid Brežnev seadis sisse Suure Isamaasõja võidupüha tähistamise 9. mail. NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium andis 8. mail 1965 Kullmanile postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. Tema nimeliseks said mitu Eesti kooli, pioneerimalevat ja ettevõtet. Tema nime said tänav Minskis ja Njazepetrovskis (Tšeljabinski oblast). 1972. aasta detsembris avati talle Tartus mälestussammas ja selle taga olevas temanimelises kutsekoolis tema personaalmuuseum.
Ametliku versiooni ümberlükkamine Juhani Püttsepa ja Toomas Sildami poolt ajalehes Postimees veebruaris 2000
2000. aasta veebruaris ilmusid ajalehes Postimees Juhani Püttsepa ja Toomas Sildami sulest mitu artiklit, mis lükkasid ümber ametliku Nõukogude versiooni.
Travis Reed
Hilisem karjäär
Karjääri Rumeenias jätkanud Reed naasis Eestisse hooajaks 2009/10, mil esindas Tallinna Kalevit. Pärast seda jõudis Reed mängida veel Saksamaa ja Austraalia klubides.
Dragonfly CMS
Dragonfly CMS on tasuta, avatud lähtekoodiga, PHPs loodud sisuhaldustarkvara.
Põlluküla
Põlluküla nime on Eestis pandud mitmele külale:
Dragonfly CMS
Kaasapandud moodulid
Dragonflyl on ka mitmeid ametlikke ja mitteametlikke allalaaditavaid mooduleid, mida siin nimekirjas ei ole.
Toetatud keeled
Afrikaani, albaania, عربي, bosnia, baski, Brasiilia portugali, lihtsustatud hiina, bulgaaria, tšehhi, taani, hollandi, eesti, پارسى, soome, prantsuse, galeegi, saksa, kreeka, ungari, islandi, indoneesia, itaalia, kurdi, läti, leedu, makedoonia, Melayu, norra, poola, portugali, rumeenia, vene, serbohorvaadi, slovaki, sloveeni, hispaania, suahiili, rootsi, ไทย, türgi, Uyghurche, ukraina, vietnami ja inglise.
Jaslene Gonzalez
thumb thumb Jaslene Gonzalez (sünninimi Jaslene González; sündinud 29. mail 1986 Puerto Ricos) on Puerto Rico päritolu modell.
Ta on saate "Ameerika supermodellid" 8. hooaja võitja.
Leen Kullman
Saksa sõduri tühilask
Nõukogude propaganda väitis, et Leen ei reetnud ülekuulamistel ainsatki saladust. «Ühtegi liigset sõna ei tulnud üle ta huulte,» tsiteeris Leeni kunagist luurejuhti Naum Frumkinit ajaleht Rahva Hääl 21. mail 1965.
Ruusmäe valla sõjaaegne politseikonstaabel Taru, kes oli 2. jaanuaril 1943 üks Leeni kinnivõtjatest, paiskab Frumkini ütlused põrmu. «Polnud seal kangelaslikku midagi, esimesel ülekuulamisel rääkis Kullman kohe ära, kes ta on, kus õpetati ja milliste ülesannetega Eestisse saadeti,» pihtis Taru 1964. aastal Mordva vangilaagris Valdur Raudvassarile, Võru noorte põrandaalusesse organisatsiooni kuulumise pärast Siberisse saadetud noorele mehele.
Seda, et Leen töötas pärast sissekukkumist Saksa vastuluure heaks, tunnistavad otsesõnu kapten Ernst Lübeki mälestused: "Kinnivõetu, koos jaamaga, oli väga vastutulelik noor neiu, kes mahalaskmise asemel valis elu ja andis vabatahtlikult välja koodi ja väljakutsete ajad, millega sai meie eriteadlane tükk aega sidet pidada ja mitmel viisil kasulik olla".
Leeni koostööd sakslastega kinnitab ka tema õe Regina saatus, kes algul mõisteti parašütisti varjamise eest surma ja ootas poolteist kuud üksikkongis mahalaskmist. Märtsis 1943 teatati talle üllatuslikult amnestiast ja surmanuhtluse asendamisest määramata ajaks kinnipidamisega. 2. aprillist pärineb uus otsus, mis mõistab Reginale kaks aastat töölaagrit.
Regina sõnul võis luuraja sakslastega koostööle minna, sest tahtis oma lähedaste elu kergendada ja säästa neid vanglakannatustest.
Eesti NSVs käibis legend, et Leeni lasi omavoliliselt maha julgeolekupolitsei ja SD Tartu osakonna eeluurimisvangla valvur Kuno Püga, kes Nõukogude luurajat 6. märtsi hommikul 1943 kambrist ülekuulamisele konvoeeris. Seda versiooni kinnitasid hiljem NKVDs üle kuulatud kolm eeluurimisvangla valvurit ning märge julgeolekupolitsei žurnaalis: "1. raj. juhile 6.3.43 ettekantud Helene Kullmani mahalaskmise kohta valvur Kuna Püga poolt".
22-aastane Kuno Püga ei saanud aga 6. märtsil kedagi maha lasta, sest istus samal ajal kriminaalkurjategijana Tartu vangla üksikkambris. Rahvusarhiivis hoitavatest dokumentidest nähtub, et kriminaalpolitsei pani Püga vangi 5. veebruaril ja vabastas ta sealt 11. märtsil.
Aseri
Aseri on alevik Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas, endise Aseri valla keskus.
Leen Kullman
Saksa sõduri tühilask
Leeni hukkumise lugu tahtis pärast sõda selgeks saada tema luurekooli kaaslane Hilja Kivisild, kes kahtlustas, et Leen tegi sakslastega koostööd. Pool sajandit tagasi leidis ta üles kaks naist, kes olid Leeniga Tartu eeluurimisvanglas. Nende nimed pole säilinud, sest Kivisild hävitas paar kuud tagasi oma eraarhiivi.
Aseri
Asub Soome lahe rannikul Meriküla oja suudmes.
Leen Kullman
Saksa sõduri tühilask
"Märtsihommikul 1943 viidi nad kõik valvuri saatel tööle. Kõrge müüri juures hüppas Leen rivist välja, hakkas siksakke tehes jooksma", vahendab Kivisild endiste vangide jutustust. "Valvur, noor sakslane, hüüdis «Seis! Tulistan!», Leen ei peatunud. Siis andis valvur automaadivalangu, Leen kukkus. Tema kaasvangid, keda kohe edasi kamandati, kinnitasid: valvur tulistas üle Leeni pea ja kuulid ei saanud teda tabada".
Aseri
Aseris asub kakskeelne Aseri Kool.
Leen Kullman
Saksa sõduri tühilask
Seda, et Kuno Püga ei tapnud Leeni, sai KGB teada hiljemalt 12. oktoobril 1965, kui üks julgeolekumees võttis arhiivist lugeda sakslaste koostatud Püga vanglatoimiku. Ent Leen Kullmanist oli siis juba viis kuud tagasi tehtud Nõukogude Liidu kangelane ja müüti Eesti Zoja Kosmodemjanskajast polnud enam võimalik lammutada.
Aseri
Aleviku alal on Aseri paisjärv ja Aseri juga. Asula järgi on nime saanud Aseri kihistu ja ordoviitsiumi Aseri lade.
Leen Kullman
Leeni uus elulugu
Leeni tapmise Tartu vangimajas välistavad ka kapten Ernst Lübeki mälestused: "Kuna ta oli oma seletustega aus ja vastutulelik, siis jäi ta ellu ja sakslased rakendasid tema tööle oma huvides, vist Pihkvas".
Aseri
Aseris elab 1. jaanuari 2013 seisuga 1788 elanikku. Venelasi on Aseris 49% ja eestlasi 42%.
Leen Kullman
Leeni uus elulugu
Sellega haakub märge julgeolekupolitsei 1943. aasta 10. mai õiendis Leeni kohta, mida tsiteeris 16. detsembril 1965 ajaleht Noorte Hääl: "Saksa Välisalapolitseile Pihkvas üle antud kui Nõuk. Liidu salakuulaja".
Aseri
Ajalugu
Meriküla rannast on leitud 3200 aasta vanune pronkskirves, Tegemist on rantkirvega, Ajaloo instituudi arheoloogi Ülle Tamla hinnangul tähendab see kirves arheoloogiliste juhuleidude tippleidu. Hilise pronksiaja kirveid oli Eestist seni leitud kõigest neli. Meriküla leiu taolisi rantkirveid valmistati Lõuna-Skandinaavias või Põhja-Saksamaal
Leen Kullman
Leeni uus elulugu
Tartu maavalitsuse perekonnaseisuosakonna surmaregistris leidub 1943. aastast arvukalt märkeid inimestest, kelle surma põhjusena on poliitilise politsei teate põhjal kirjutatud «surmanuhtlusega karistatud». Märget Leen Kullmani surma kohta registrist ei leia.
Aseri
Ajalugu
Aseri on saanud nime Aseri mõisa järgi, mida on esmamainitud 1367. aastal nime Asserien all, mõis kuulus Lüganuse kihelkonda ja 16. sajandil liideti need alad Viru-Nigula kihelkonnaga. Aserist pärineb ilmselt vasallisuguvõsa Asseryen, millest on teateid 18. sajandist ja kelle esiisa Acerus (omastav Aceri) mõisale nime andis. Paul Johanseni järgi tuleneb mõisanimi vasallisuguvõsa nimest, kuid võiks olla ka vastupidi, küla võis anda nime suguvõsale. Tartu Ülikooli professori Lauri Kettunen on nime pidanud raskesti etümologiseeritavaks ja seda see on. Kui algne oli külanimi, siis võis see lähtuda isikunimest: dokumentides kujul As esinev nimi on muistse mehenimena Eesti alal esinenud veel 16. sajandist. pisi|left|[[Aseri juga]]
Leen Kullman
Leeni uus elulugu
Luureajaloo uurija, Rahvusarhiivi teadusosakonna nõuniku Tiit Noormetsa hinnangul töötas Saksa vastuluure välja Leen Kullmani nn legendeeritud tapmise, talle anti uus identiteet – nimi ja elulugu – ning teda kasutati venelaste vastu peetud raadiomängudes.
Aseri
Ajalugu
Aastatel 1899–1905 ehitati Aseri tsemendivabrik, mis andis esimest toodangut juba 1902. aastal. Ehitati Sonda–Aseri raudteelõik Sonda raudteejaamani, raudteeharu põhiroll oli tsemenditehase toodangu väljavedu suurele Tallinna–Narva raudteele. Asutati Aseri tsemendivabriku algkool. 1905.–1922. aastani pidas Aseri tsemendivabrik kahe õpetajaga kooli omal kulul üleval. Aseri tsemendivabriku töölistele ehitati Aseri paekalda paljandi servale, Tsemendi tänava äärele, ühiskondlikud hooned ja vabriku ametnike ning juhtkonna hooned ehitati lõuna poole, loodud Aseri pargi taha Pargi tänava äärde. Paisuga tõkestatud Meriküla oja moodustas paisjärve. 1905. aastaks oli asulasse ehitatud 16 tööliselamut, sh kolm mahukat 32 korteriga kahekorruselist elamut, kolm 16 korteriga kahekorruselist elamut ja neli kahekorruselist elamut. Pargi tänaval asus kirik, koolimaja, haigla-polikliinik, 3 tehase juhtkonna elamut ja hotell-võõrastemaja Kordoni tänava ja Pargi tänava ristmikul.
Leen Kullman
Leeni uus elulugu
Sel juhul jõudis Leen Kullman koos taganevate Saksa vägedega Läände ning elas oma minevikku avalikustamata edasi. Eestisse jäänud emale ja õdedele ei saatnud ta endast ainsatki teadet.
Aseri
Ajalugu
1920. aastal tootis Merikülas telliseid O/Ü Saue, 1935–1937 riiklik AS Telliskivide Tehased. 1939. aastal ehitati Meriküla randa Meriküla tellisetehase juurde Aseri sadam ja Sonda–Aseri raudtee. Sadamamuul ja raudtee hävitati II maailmasõjas 1944. aasta suvel Saksa vägede taganemise ajal.
1945. aastal moodustati Mahu vallas Aseri külanõukogu. Aseri külanõukogu koosseisu kuulusid Aseri asula, Meriküla, Uusküla, Ridaküla, Tamme, Rannu, Kõrtsialuse, Abaja, Koogu ja Härjapea küla. 1951. aastal liideti Aseri külanõukoguga Oru, Kalvi ja Aseriaru küla. 1959. aastal tekkis Aseri külanõukogu, mille halduskeskus asus Aseri asulas. 1950. aastal oli juba terve endine 34 talu- ja kalurimaja ning 140 elanikuga Meriküla haaratud tehasehoonete ja savikarjääride poolt. 1945. aastal kinnitati Aseri uusasula planeering, 1949. aastal alustati uute hoonete ehitamist Kesk tänavale, aktiivne hoonete ehitus toimus aastatel 1954–1960. Hiljem ehitati uued kaasaegsed hooned Kooli, Veetorni tänavale, Nooruse tänav, Metsa tänav ja Nurme tänavale. Seejärel kujunes eramute rajoon, Rahu, Muru, Männi ja Tellise tänava piirkonnas.
1967. aastal ehitati uus Aseri koolimaja, 1974. aastal spordihoone koos staadioniga, 1978. aastal klubihoone.
1977. aastal liideti Aseriga Meriküla (1433 Merikulle) ja Uusküla (1922; 1945 Aseri-Uusküla).
Firma Kalotex AS alustas Aseri sadama taastamist 1999. aastal, hiljem Select Oil NV, kuid aastal 2009 pankrotistus.
Leen Kullman
Arvamusi
Regina Uuk, Leen Kullmani õdeː Politsei vangistas mind 3. jaanuaril 1943 ja veebruaris mõistis Leeni varjamise eest surma. Eeluurimisvangla üksikkongis sain 16-aastaseks. Kohtusime Leeniga vanglas, ta teadis minu kohtuotsusest ja küsis, kas olen ta peale väga tige. Vastasin, et ei ole. Leen ütles: "Sina ju tead, kuhu lähed, aga mina mitte".
Olen alati teadnud, et Leeni Tartu vanglas maha ei lastud. Pärast sõda otsisin õde Punase Ristiga taga, kuid tulemusteta. Ju andis Leen lubaduse, et ta ei võta kodustega ühendust.
Leeni surmateadet ei ole ma tänaseni saanud.
Mõrsjalinik
"Mõrsjalinik" on Karl Ristikivi romaan, mis jutustab Siena Katariina elulugu ja alustab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogiat.
Leen Kullman
Arvamusi
Kalle Kullman, Leen Kullmani õepoegː
Esimest korda kuulsin 1970. aastate lõpus jutte, et Leen elab või elas Saksamaa väikelinnas, õnnelikus abielus. Meie pere ei uskunud seda, sest kõik arvasid, et Leen oleks kindlasti endast elumärki andnud.
Mõrsjalinik
Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1965.
Leen Kullman
Arvamusi
Võimalik, et 6. märts 1943 oli Leeni ühe eluperioodi lõpp ja algas teine etapp, noore naise enda uuesti leidmise elu. Kui ta kodustega ühendust ei võtnud, siis ehk kartis ta Eestisse jäänud lähedaste pärast? Ise kogesin midagi sarnast juulis 1989, kui Vene sõjaväe eest Rootsi varjusin ja mõtlesin, et milliseid repressioone minu telefonikõne perekonnale tuua võib.
Tiit Noormets, Rahvusarhiivi teadusosakonna nõunikː Müütide ja legendide tekitamine oli NSV Liidule iseloomulik. See, mida Postimees on Leen Kullmani kohta teada saanud, annab põhjust arvata, et Saksa vastuluure töötas välja Leeni legendeeritud tapmise ja andis talle uue identiteedi.
Seda kinnitab Kullmani väidetava tapja Kuno Püga viibimine 6. märtsil 1943 vahialusena Tartu vanglas ja Kullmani surma kohta märke puudumine perekonnaseisuaktide arhiivis. Tõenäoliselt kasutati Kullmani raadiomängus, millega Nõukogude poolele anti desinformatsiooni. See oli sel ajal üpris tavaline asi ja luureajaloos laiemalt levinud praktika.
Paul Maalma
Ta on lõpetanud Kehtna Näidissovhoostehnikumi.
Paul Maalma on töötanud Eesti Energias kinnisvara hooldajana ja AS FERREL-is lukksepana.
Ta on Irvala külavanem.
Paul Maalma kandideeris 2002. ja 2005. aasta valimistel Lüganuse valla volikokku.
Aastal 2002 sai ta valimisliidu Koduvalla koostöö kandidaadina 607 häälest 11 ega osutunud valituks.
Aastal 2005 sai ta valimisliidu Viisik kandidaadina 689 häälest 9 ega osutunud valituks. Paul Maalma on mänginud Lüganuse võistkonnas võrkpalli.
Samlesbury nõiad
alt=photograph|paremal|pisi|300x300px| [[Lancasteri loss, kus 1612. aasta suvel mõisteti Samlesbury nõidade üle kohut [1] ]] Samlesbury nõiad olid kolm Samlesbury Lancashire külast pärit naist – Jane Southworth, Jennet Bierley ja Ellen Bierley  –, keda 14-aastane tüdruk Grace Sowerbutts süüdistas nõidumises. Nende kohtuprotsess Inglismaal Lancaster Assizes'is, mis toimus 19. augustil 1612, oli üks kahe päeva jooksul peetud nõiaprotsesside seerias, mis kuulus Inglise ajaloo kuulsaimate hulka. Need kohtuprotsessid olid sel ajal Inglismaale ebaharilikud kahes aspektis: kohtu sekretär Thomas Potts avaldas menetluse oma ajakirjas The Wonderfull Discoverie of Witches in Lancasteri krahvkond; ning süüdi tunnistatud ja ülesriputatud süüdistatavate arv oli ebaharilikult suur: kümme Lancasteris ja veel üks Yorkis. Kuid kõik kolm Samlesbury naist mõisteti õigeks.
Naiste vastu esitatud süüdistused hõlmasid laste mõrvu ja kannibalismi. Seevastu teisi, kes katsusid samadel kohtualustel, kelle hulka kuulusid ka Pendli nõiad, süüdistati nõidumisega kahju tekitamises. Kolme naise vastu algatatud kohtuasi langes kokku "suurejooneliselt", kui protsessi kohtunik paljastas süüdistuse peatunnistaja Grace Sowerbuttsi kui "katoliku preestri eksitava vahendina".
Kuningas James I, kes tuli Šotimaaly Inglismaa troonile 1603. aastal, tundis nõidumise vastu suurt huvi. 1590. aastate alguseks oli ta veendunud, et Šoti nõiad plaanivad tema vastu midagi. Ta 1597. aasta raamat "Daemonologie" juhendas tema järgijaid, et nad peavad kõik nõidumise toetajad või praktiseerijad kohtu alla andma. 1604, aastal pärast Jamesi kroonimist Inglise kuningaks, võeti vastu uus nõidusseadus "Seadus konjugeerimise ja nõiduse vastu ning kurja ja õelate vaimudega tegelemise kohta", millega määrati surmanuhtlus kahju tegemisele maagia või surnukehade ekshumeerimise kaudu. James oli aga nõiaprotsessides esitatud tõendite osas skeptiline, isegi minnes nii kaugele, et paljastas isiklikult lahknevusi mõne süüdistatava nõia vastu esitatud tunnistustes.
Süüdistatavad nõiad elasid Lancashire'is – Inglismaa krahvkonnas, mida 16. sajandi lõpus võimuesindajad pidasid metsikuks ja seadusteta piirkonnaks, "kes tegelesid varguste, vägivalla ja seksuaalsete vabaduste praktiseerimisega, kus kirikut austati ilma suurema arusaamata selle doktriinidest tavainimeste poolt". Pärast kuninganna Mary I surma ja tema poolõe Elizabethi troonile astumist 1558. aastal olid katoliku preestrid sunnitud end varjama, kuid kaugemates piirkondades nagu Lancashire jätkasid nad missade salaja pidamist. 1612. aasta alguses, kohtuprotsesside aastal kästi Lancashire'is igal rahuõiguse kohtunikul koostada nimekiri nende piirkonnas asuvatest rekusantidest – need, kes keeldusid osalemast Inglismaa kiriku teenistustel, mis oli sel ajal kriminaalne kuritegu.
Purdsetend
Purdsetend on purdsetteist ja purdkivimeist koosnev kogum.
Purdsetend sisaldab seega mõlemat, nii kivimeid kui ka setteid. Terminit kasutataksegi sel juhul, kui tegemist ei ole ainult kivimite või setetega, vaid nende seguga.
Tüüpiliseks purdkivimiks on liivakivi, purdsetteks aga liiv. Purdsetendiks on näiteks liivakivist ja selle küljest murenenud liivast koosnev kogum.
Paldiski Püha Georgi kirik
pisi|Paldiski Püha Georgi kirik, märts 2013 alt=Paldiski Püha Georgi kiriku sisevaade kogudusesaalist altari suunas|pisi|Paldiski Püha Georgi kiriku interjöör (2013) Paldiski Püha Georgi kirik on õigeusu kirik Paldiskis aadressil Pakri tänav 2, mida kasutab EAÕK Tallinna peapiiskopkonna Paldiski Püha Georgi kogudus.
Ühelöövilisel kirikuhoonel on traditsiooniline kesktelje suhtes sümmeetriline ladina risti kujuline põhiplaan. Kirikul on piklik kellatorn ja apsiid.
Ajalugu
Balti laevastiku sõjalaevade sadama Paldiski asunduse tekkimisega rajati sinna Suurmärter Georgios Võidukandja telkkirik, kus teenisid Venemaa keisririigi Balti laevastiku preestrid. 1728. aastal rajati Paldiski sõjasadamasse puukirik.
Klassitsistlik barokisugemetega kirik ehitati aastail 1784–1787 arhitekt Johann Caspar Mohri projekti järgi. 1892. aastal ehitati kirik ümber arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Baaside lepinguga seoses olid Paldiski linnaelanikud ja ümberkaudsete külade elanikud sunnitud 1940. aasta mais-juunis Paldiskist lahkuma. Kirikusse tehti Nõukogude mereväe klubi, ikonostaas ja kirikuvara viidi põhiliselt Nõmme Ristija Johannese kirikusse.
Esimene jumalateenistus vabanenud Paldiskis toimus 1994. aastal.
World Gazetteer
World Gazetteer oli veebisait, kuhu koondati andmeid riikide, haldusüksuste ja asulate rahvaarvu kohta. Selle omanik ja ülalpidaja oli Stefan Helders.
Esialgne versioon, mis ilmus 1998. aastal, kandis nime "The Global Population Project".
Saidil oli olemas ka saksa-, prantsuse- ja hispaaniakeelne versioon.
World Gazetteeri arvutuslikke elanike arve on kasutanud ka "Eesti entsüklopeedia" 15. köide.
Ulriksdal
Ulriksdal on piirkond Rootsis Stockholmi läänis Stockholmist põhja pool Solna vallas Brunnsvikeni ja Edsvikeni vahel.
Turkmeeni NSV
Turkmeeni NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus. Loodi 27. oktoobril 1924 Buhhaara NSV, Horezmi NSV ja Turkestani ANSV osadest.
Nõukogude Liidu lagunemise järel 1991. aastal kuulutati Turkmeeni NSV alal välja iseseisev Türkmenistan.
Surma ratsanikud
"Surma ratsanikud" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1963. Romaan lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja kroonikate triloogia.
Kroonikate triloogiasse kuuluv "Surma ratsanikud" meenutab alažanrilt kelmiromaani.
Romaanis käsitletakse Roger de Flori juhitud ajaloolise palgasõdurite kompanii Kataloonia Suure Kompanii seiklusi 14. sajandi alguses Vahemere piirkonnas. "Surma ratsanike" tegevus algab Mallorcal, jätkub Sitsiilias, Bütsantsis ja Väike-Aasias.
Romaani minategelane Pedro on kasvanud Mallorca saarel, tema õpetaja on romaanis Ramon Llull.
Usbeki NSV
Usbeki NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus.
Usbeki NSV koosseisu kuulusid:
Imede saar
"Imede saar" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1964. "Imede saar" kuulub Ristikivi ajalooliste romaanide sarja, paigutudes vahemänguna kroonikate triloogia ja elulugude triloogia vahele. Žanrilt on "Imede saar" antiutoopia ning järgib Platoni "Politeia" ja hilisema utoopiakirjanduse traditsiooni. Autor on nimetanud võimaliku eeskujuna ka Marco Polo reisikirju.
Purdkivim
Purdkivim ehk klastiline kivim on purdosakestest koosnev settekivim.
Imede saar
Raamat on müstifikatsiooni järgi tõlge Niccolo Casarmana avaldatud raamatust "Tema Hiilguse, Spalato ja Ragusa vürsti Lorenzo di Sciarra merereis Allotriasse ehk Imede saarele, aga peamiselt selle senitundmatu saare ja sealse rahva elu-olu kirjeldus, mille oma Kõrge Isanda ja Heategija armulikul loal ja õhutusel on üles tähendanud Niccolo Casarmana Genovast". Väljaandja kahtleb reisi väidetava toimumisaja ja seega väidetava üleskirjutamise aja – aasta 1348 – tõepärasuses.
Purdkivim
Purdkivimiks on näiteks liivakivi, mis koosneb paljudest väikestest purdosakestest – liivateradest.
Välislingid
סלע משקע
Imede saar
Herbert Salu nimetab oma 1972. aasta teises "Utoopia ja futuroloogia" Ristikivi "Imede saart" kõrvuti Albert Kivikase teosega "Kodukäija" väljapaistvateks utoopiažanri esindajateks eesti kirjanduses.
Vladimir Dvorkovitš
Vladimir Jakovlevitš Dvorkovitš (vene keeles Владимир Яковлевич Дворкович; 30. detsember 1937 Taganrog – 29. juuni 2005 Moskva) oli Venemaa malekohtunik, rahvusvaheline arbiiter.
Dvorkovitš lõpetas 1960. aastal Taganrogi Pedagoogilise Instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna. Sai tuntuks maletegelasena. Aastatel 1982–1984 oli ta NSV Liidu Maleföderatsiooni vastutav sekretär. Ta on kuulunud maailmameister Garri Kasparovi treenerimeeskonda. Tegutses peakohtunikuna paljudel malevõistlustel. Esines raadiojaama Ehho Moskvõ eetris maleeksperdina.
Taganrogis peetakse 2006. aastast Vladimir Dvorkovitši mälestusturniiri.
Isiklikku
Tema poeg Arkadi Dvorkovitš on Venemaa riigi- ja maletegelane, FIDE president 2018. aastast.
Barkantiin
pisi|Täispurjeis hispaania neljamastiline barkantiin Juan Sebastián Elcano pakstaaktuules
Samasus (matemaatika)
Samasuseks nimetatakse matemaatikas tõest arvvõrdust või muutujaid sisaldavat võrdust, mis osutub tõeseks muutujate kõigi lubatud väärtuste korral.
Barkantiin
Barkantiin ehk kuunarpark on kolme- või enamamastiline purjelaev, mille fokkmastis on raapurjestus ja ülejäänud mastides pikipurjestus.
Sirdskalns
Sirdskalns on küngas Lätis Vidzeme kõrgustikul. Künka kõrgus on 298,1 meetrit. Sirdskalns on Läti kõrguselt teine tipp. See jääb Madona piirkonda Bērzaune valda ja Gaiziņkalnsi loodusparki.
Barkantiin
Kirjeldus
Barkantiini fokkmast on raapurjestuses, teistel mastidel on kahvelpurjed, taakslid ja topslid. Fokkmasti ees on 3-4 kliivrit ja fokktaaksel (foka), vahel kõrgemal ka fliiger.
Ajalugu
Esimesed kolmemastilised barkantiinid ehitati 19. sajandi alguses. 4-mastilised ilmusid 19. sajandi lõpus. Pärast 1918. aastat ilmusid meredele ka 5- ja 6-mastilised barkantiinid. pisi| pisi| pisi|
Tuntud barkantiine Eestis
pisi|Barkantiin Mercator
Lielais Liepukalns
Lielais Liepukalns ('suur pärnamägi') on Latgale kõrgustiku ja ühtlasi Latgale piirkonna kõrgeim küngas, kõrguselt viies tipp Lätis.
Künka absoluutne kõrgus on 289,2 meetrit ja suhteline kõrgus 86 meetrit.
Küngas asub Rāzna rahvuspargis, Rēzekne piirkonna Kaunata vallas.
2011. aastal rajati künka tippu 34 meetri kõrgune puidust vaatetorn.
Savi
Savi on purdsete, mille terasuurus on väiksem kui aleuriidil. Terasuuruse piiriks savi ja aleuriidi vahel on 2 μm.
Savi koosneb savimineraalidest ehk kihilise kristallstruktuuriga silikaatidest, milleks on peamiselt illiit, smektiit ja kaoliniit. Savimineraalid tekivad peamiselt päevakivide murenemise tulemusena.
Niiskudes savi pundub ja muutub plastseks, põletamisel kivistub.
Savi on keraamiliste materjalide, näiteks telliste, katuse- ja voodrikivide, vooderdusplaatide, portselani ja fajansi põhitooraine.
Pleeksavisid ehk aktiivmuldasid tarvitatakse naftasaaduste, õlide, loomsete rasvade, etaanhappe ja veini puhastamiseks, vee pehmendamiseks, riide rasvatustamiseks ja valgendamiseks ning parfümeerias. Bentoniitsavist valmistatakse savilahuseid. Tulekindlat savi kasutatakse metallurgias.
Savilahus on savi suspensioon. Seda kasutatakse uhtmiseks. Voolaval savilahusel on vedeliku ja paigalseisval savilahusel tahkise omadused. Savilahust tarvitatakse näiteks puuraukude rajamisel, sest savilahuse vedela faasi imbumisel puuraugu poorsesse seina moodustub õhuke tihe koorik.
Galanta
Galanta (ungari Galánta, saksa Gallandau) on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Galanta ringkonna halduskeskus.
Domodedovo
Domodedovo on linn Venemaal Moskva oblastis, Domodedovo rajooni keskus. Asub Moskvast 37 km lõunas, Moskva–Kašira raudtee ääres.
Asutati 1900. aastal raudteeäärse külana. Linnaõigused sai 1947. aastal.
Linnas on metalli-, ehitusmaterjalide ja masinatööstuse ettevõtted. Linna lähedal asub Domodedovo lennujaam.
Ränikivi
Ränikivi on peamiselt peitkristalsest kvartsist koosnev settekivim.
Peale kvartsi (ehk kaltsedoni) võib sisaldada ka opaali ning mitmesuguseid lisandeid nagu kaltsiit, raudoksiidid jne. Ränikivi võib olla värvunud mitmesugustes toonides, näiteks hall, pruun, must, roheline, punane jne. Värvuse annavad mitmesugused lisandid. Ränikivi on võrdlemisi tavaline kivim, ehkki ta moodustab settekivimite koguhulgast alla 1%. Kõige levinum on ränikivi Juura, Kriidi ning Paleogeeni ajastu setendeis. Ränikivi esineb enamasti settekivimi kihtide sees ränimugulatena, vahel moodustab ka iseseisvaid ränikivimi kihte (kihiline ränikivi).
Termin tulekivi on ränikivi sünonüüm, ehkki mõnikord peetakse tulekiviks ränikivi, mis esineb ränimugulatena kriidilademeis. Ränikivi on valdavalt peitkristalsest kvartsist koosnevate kivimite üldnimetus.
Mere- ja jõevees on lahustunud väheses koguses ränihapet (H4SiO4). Vastavalt merevees umbes 1 ppm ning jõevees 13 ppm. Need kogused jäävad aga selgesti alla ränihappe küllastuskontsentratsiooni, mistõttu ei saa ränimuda settimine olla lihtne anorgaaniline protsess. Ränihapet eraldavad veest peamiselt radiolaarid ning ränivetikad, mis ehitavad oma kojad opaalist (SiO2·nH2O). Eluajal kaitseb nende koda ränihappe suhtes alaküllastunud vee eest orgaaniline kaitsekiht, mis organismi surres hävineb. Seetõttu hakkavad merepõhja kuhjuvad kojad taas lahustuma. Ränimuda kuhjumine saab toimuda vaid sel juhul, kui kodade kuhjumiskiirus ületab nende lahustumiskiiruse. Aja jooksul kristalliseeruvad opaalist kojad ümber peeneteralisest kvartsist ränikivimiks.
Ränikivi kasutatakse pooljuhtide ning klaasi valmistamisel toorainena, ehkki enamik vajaminevast ränist saadakse siiski liivast. Tihti kaevandatakse ränikivi seetõttu, et ta esineb koos mõne teise maavaraga. Näiteks eelkambriumi raualademed, uraan, mangaan, fosforiit jne.
Laanenäär
Laanenäär (Perisoreus infaustus) on linnuliik vareslaste sugukonnast laanenääri perekonnast.
Välimus
Linnu üldpikkus on 25–31 cm. Tal on põhiliselt hallpruunides toonides kohev sulestik ja üsna pikk saba. Sugupooled ja noorlind on sarnased. Laanenäär on elava loomuga uudishimulik ja liikuv lind. Ta lendab kergelt ja hääletult, ajades seejuures saba lehvikuna laiali. Häälitsusi on mitmesuguseid, sealhulgas matkimishäälitsusi. Laul on vaikne ning kostab vaid mõnekümne meetri kaugusele.
Elupaik
Laanenäär elab tihedates okasmetsades. Eelistab metsamassiivi siseosasid. Põhja-Euroopa samblikurohketes kuusikutes on ta iseloomulik lind.
Pesitsemine
Laanenäär on küllaltki varane pesitseja. Kesk-Soomes on kurn täis märtsis. Laanenäär moodustab paari ilmselt kogu eluks. Pesaterritoorium on suur. Pesa on tugev ja koosneb oksaraagudest, samblikust, sulgedest ja samblast. Sügav pesalohk on paksult vooderdatud sulgede, karvade ja pehme taimse materjaliga. Pesa asetseb vastu okaspuu tüve 2–6 meetri kõrgusel. Kurnas on kolm kuni viis, keskmiselt neli muna. Munad on sinakasrohelised või rohekashallid, pruunide ja hallide tähnide ning laikudega. Haudumine algab esimese muna munemisest ja kestab umbes kaks ja pool nädalat. Noored saavad lennuvõimelisteks juunis, juuli algul. Nad jäävad oma sünnikohta mõnikord kuni aastaks, enne kui edasi liiguvad. Mittepesitsevad laanenäärid moodustavad väikseid salkasid.
Toitumine
Laanenäär on segatoiduline. Tema menüüsse kuuluvad mitmesugused marjad, puuviljad, putukad ja putukavastsed, nälkjad, teod, hiired, väikeste lindude munad, lisaks raiped ja inimeste toidujäätmed. Viimast tulevad nad sageli laagripaikadest otsima. Kogub talvevarudeks putukaid, seemneid ja marju, peamiselt mustikaid, mida peidab koorepragude ja samblikutortide vahele. Toitu otsib nii puude otsas kui maas. Sarnaselt tihastega võib rippuda oksal, selg allapoole.
Kaitse
Laanenääri peetakse soodsas seisundis olevaks liigiks. Kuigi tema levila on ulatuslik, pole ta igal pool tavaline.
Soomes on laanenääri arvukus järjekindlalt vähenenud, põhjusteks on ilmselt vanade okasmetsade raie, ja võimalik konkurents ning röövlus pasknääri poolt, kes levib järjest põhja poole. 2007. aastal oli laanenäär Soomes aasta lind.
Norra vallutamine 1940
Norra vallutamine sakslaste poolt Teises maailmasõjas toimus alates 9. aprillist 1940 ja kestis kuni 10. juunini 1940.
1940. aasta aprillis tulid Norrale appi Suurbritannia ja Prantsusmaa ekspeditsiooniväed, kes otsustati Norrast evakueerida, kui Hitleri väed ründasid Prantsusmaad. Üksinda jäänud Norra väed sakslasi välja tõrjuda ei suutnud ja viimased üksused alistusid 10. juunil.
II maailmasõja puhkemine
Nii Suurbritannial kui ka Prantsusmaal olid sõjalise abi kokkulepped Poolaga ja kaks päeva pärast Saksamaa invasiooni Poolasse kuulutasid mõlemad riigid Saksamaale sõja. Pärast sõjakuulutamist ei toimunud ühtegi sõjalist operatsiooni sakslaste vastu ja nii jäi see mitmeks kuuks. See olukord sai nimeks Kummaline sõda. Winston Churchill soovis küll sõja aktiivsemasse faasi viimist, aga selle vastu oli peaminister Neville Chamberlain.
Pärast sõja puhkemist mobiliseeris Norra valitsus osaliselt maaväe ja peaaegu täielikult mereväe. Õhujõud hakkasid õhuruumis patrullima, et kaitsta Norra neutraliteeti rikkumiste eest. Esimesed sellised rikkumised olid mõne Briti kaubalaeva uputamine Saksa allveelaevade poolt Norra territoriaalvetes. Järgmiste kuude jooksul rikkusid Norra õhupiiri kõikide sõjas olevate riikide sõjalennukid.
Oslo vallutamine
Oslo vallutamiseks saadeti grupp viiest invasioonilaevastikust põhja poole, et maandada 163. jalaväediviisi 2000 mehest koosnev võitlusgrupp. Pärast 9. aprilli koidikut plaaniti ka lennukitelt alla visata üks langevarjurite kompanii, et vallutada Fornebu lennuväli linna lähedal, millele pidid järgnema veel lennukitega 3000 meest 163. jalaväediviisist.
Kaitse
Kaks viiest suuremast merekindlustest asusid Oslo lähistel, üks Oslo fjordis teine Oskarsborgis, Oslo sissesõidu lähedal. Oslo fjordis asuvas merekindluses Rauoey saare läänepoolsel osal asus 4×150 mm kahurit. Bolaerne idapoolsel küljel asus 3×150 mm kahurit. Makeroy saarel asus 2×305 mm haubitsat. Oskarsboris läänekaldal olid positsioonil helgiheitjad ja 4×57 mm kahurit katmas tõket, mis kaitses kanalit läänes Lõuna-Kalholmeni saarest. Idakaldal oli kaks helgiheitjate positsiooni ja 2×57 mm, 3×150 mm kahurit ja 2×40 mm õhutõrje kahurit üles seatud. Lõuna-Kalholmeni saarel olid helgiheitjate positsioon ja 3×280 mm kahurit. Põhja-Kalholmeni saarel olid neli maal asuvat torpeedoaparaati. Haoya saarel olid 4×280 mm haubitsat (üles pandud 1892. aastal) ja 2×120 mm kahurit, 9. aprillil 1940 ei olnud viimased siiski mehitatud. Peale nende fortifikatsioonide oli Norra mereväel veel Hortenis baas, kus rünnaku ajal asusid õppelaev Tordenskjold, miiniveeskaja-kahuripaat Olav Trygvason, kaks miinitraalerit ja hulk vahilaevu.
Sakslaste rünnak Oslole
pisi|300px|Raskeristleja Blücher uppumas Esimesena kohtus Oslole lähenevate Saksa laevadega patrull-laev Pol III, ümber ehitatud vaalapüügilaev, relvastuseks üks 75 mm suurtükk ja kaks kuulipildujat, kapteniks reservleitnant Leif Welding-Olsen. Umbes kell 23.15 öösel 8. aprillil kohtas Pol III kolme väiksemat Saksa alust, torpeedopaat Albatross juhtimas ja signaliseeris neile, et nad peatuksid ja identifitseeriksid ennast. Torpeedopaat Albatross lõikas kohe seepeale Norra laeval tee ära ja nõudis, et see ei kasutaks raadiot. Käsku eirati ja Norra laev saatis Horteni baasi hoiatuse. Edasine täpne sündmuste kulg ei ole teada, kuid arvatakse, et Norra laev avas tule Albatrossi pihta ja rammis seda. Saksa laevade avasid omakorda vastutule ja uputasid laeva koos kapteniga.
Järgneva tunni jooksul möödus kogu Saksa invasioonilaevastik välimistest kindlustustest suuresti tänu merel olevale udule. Suurtükipatareid Rauoey saarel avasid küll tule, kuid ainult lühikeseks ajaks ning sakslased kaotusi ei kandnud. Bolaerne saarelt tuld ei avatud. Pärast möödumist välimistest patareidest Saksa laevastik jagunes: torpeedopaadid Albatross ja Kondor ning kaks traalerit suundusid Horteni mereväebaasi ründama ning kaks paari traalereid suundusid Rauoey ja Bolaerne patareide poole (enamikul traaleritel oli dessant pardal), suured laevad jätkasid liikumist Oslo poole.
Umbes 3.30 öösel jõudsid Saksa merejõud raskeristleja Blücher juhtimisel Oscarsborgi kindlustusteni. Norra 280 mm patarei Lõuna-Kalholmeni saarel avas tule esimesena, tabades vastast mõlema kahuriga. Blücher oli rannapatareile nii lähedal, et iga lask tabas. 150 mm kahurid tulistasid laeva silda, 280 mm kahurid sihtisid veeliini. Blücheri kiirus langes viiele sõlmele ning laev oli minutitega leekides. Laev jätkas siiski veel teekonda ja ta jõudis torpeedopatarei laskeulatusse. Blücherit tabasid seejärel kaks torpeedot, neist üks tabas masinaruumi ja teine torpeedoruumi, mille tulemusena toimus võimas plahvatus ja laev uppus. Järgnevas tulistamises tabasid Norra rannapatareid mitu korda nii Lutzovi kui ka Brummerit. Viimast nii tugevalt, et laev uppus hiljem ning sakslased olid sunnitud maabuma 30 kilomeetri kaugusel Oslost. Saartel asuvad fordid alistusid alles järgmisel päeval pärast Oslo langemist.
Horteni mereväebaasi ründamisel hakkasid sakslastele vastu miiniveeskaja-kahuripaat Olav Trygvason ja miinitraaler Rauma, mis suutsid uputada torpeedopaadi Albatross ja traaleri R17 ning vigastasid kergeristlejat Emden, kes oli hiljem sakslasi toetama saabunud. Saksa väed suutsid põhja lasta miinitraaleri Rauma ja sundisid baasi alistuma ähvardusega ümbrust pommitama asuda.
Fornebu lennujaama vallutamine
Viimane koht, mida sakslased Oslo all ründama pidid oli Fornebu lennujaam, mis asetses väiksel poolsaarel linnast läänes. Lennuväljal oli ka Norra ainuke hävitajate lennugrupp. Lennuvälja kaitses rühm sõdureid seitsme kuulipildujaga, millest kolm olid hästi sisse kaevatud lennuvälja lõunaservas.
Saksa rünnak pidi algama kell 8 hommikul langevarjurite kompanii rünnakuga õhust, kuid halbade ilmaolude tõttu maabusid langevarjurid Taanis. Seitse Norra Gladiator-hävitajat olid juba kell 7 hommikul õhku tõusnud ning need kohtusid suure Saksa lennuväe grupeeringuga Oslost lõunas. Tänu täielikule üllatusmomendile suutsid Norra lennukid alla lasta kolm He-111 ja kaks Me-110 lennukit, ise kaotades ühe Gladiatori. Et Norra lennukitel sai laskemoon otsa, pöördusid nad tagasi Fornebu lennuväljale ja jäid seal kuue Me-110 hävitaja rünnaku alla, kes olid tulnud toetama langevarjurite rünnakut. Vähemalt kaks Norra Gladiatorit purustati maapinnal ja õhurünnakute alla jäänud lennuvälja kaitsjad jätsid maha neli kuulipildujat. Sissekaevatud positsioonidel olevad norralased jäid paigale ja kui esimesed Saksa transpordilennukid üritasid maanduda (arvati, et lennuväli on juba Saksa langevarjurite valduses), avasid norralased lennukite pihta tule, sundides viimaseid maandumise katkestama.
Me-110 hävitajate grupi liider, kelle lennukil hakkas kütus otsa lõppema, otsustas oma lennuki maandada, arvates, et tema lennukil olevatest kuulipildujatest on maavägedel kasu ning kütust polnud tagasilennuks niikuinii piisavalt. Piloodil õnnestus lennuk vigastusteta maha tuua ja ta avastas, et norralaste kuulipildujate tuli ei ulatu lennuvälja põhjapoolsesse ossa. Talle järgnesid peagi ülejäänud tema lennusalga lennukid ning nende järel transpordilennukid Saksa jalaväeüksustega. Umbes kell 9.15 hommikul taganesid Norra rühma jäänused lennuväljalt. Sama päeva pärastlõunaks olid sakslased lennukitega kohale toonud kaks jalaväepataljoni, kaks langevarjurite kompaniid ja pioneerikompanii.