cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Knüpffer (1850–1901)
Isiklikku
Tema isa Carl Theodor Knüpffer ja vanaisa Georg Magnus Knüpffer olid Väike-Maarja koguduse õpetajad, vanaonu Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, vanavanaisa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Teine vanaisa Dietrich Martin Luther oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajakirjandustegelane. Tema vend Theodor Robert Wilhelm Knüpffer oli naistearst.
Dana Hill
Dana Lynne Goetz (6. mai 1964 Encino, California – 15. juuli 1996 Burbank, California) oli USA filminäitleja.
Julius Wilhelm Lackner
Julius Wilhelm Lackner (1828 – 22. oktoober/3. november 1865 Tallinn) oli Tallinna trükkal.
''Aastal 1865 elas Tallinnas tüpograaf Julius Wilhelm Lackner, 37 aastat vana, vallaline, (Lindforsi pärijate) raamatu- ja kivitrükikoja ärijuht. Ida-Preisimaalt pärit ja Riiast tulnud, oli ta umbes nelja aasta eest sellesse ametisse astunud. Amet viis ta tihedasse kokkupuutesse kõikide linnarahva ringkondadega. ... Lackner juhtis isiklikult lehe (Revalsche Zeitungi) talitust, võttis enamasti ise vastu ka kuulutusi ja muid tellimusi. Seeläbi puutuski ta kokku inimestega igasugustest ringkondadest. Olles seltsielule ja seltskonnalõbudele andunud, inimlähedase, joviaalse loomuga ja omajagu andekas, sealjuures hea kamraad, oli ta peatselt saanud üldtuntud isikuks ning mitmesuguste seltside (turni- ja lauluseltsi, tuletõrje jne.) liikmete seas populaarseks. Seda suurem ning üldisem oli ehmatus, kui 1865. a. 22. oktoobri hommikul linnas hirmulugu levis, et Lackner on oma korterist, mis asus kesklinnas kõige rahvarohkema tänava (Pika tänava) ääres, leitud jõledal kombel tapetuna.'' (Trükkal J. W. Lackneri tapmine. Loomingu Raamatukogu 1975, nr. 40, lk. 11.)
Langes oma korteris röövmõrva ohvriks. Juhtumikirjeldus avaldati 1874. aastal Das Neue Pitavali uue sarja üheksandas köites ja eesti keeles 1975. aastal Loomingu Raamatukogus.
Naisvõmm
"Naisvõmm" on Jerold T. Heveneri poolt Ameerikas 1914. aastal loodud tummfilm.
Heido Vitsur
pisi|Heido Vitsur, 2005 Heido Vitsur (sündinud 28. märtsil 1944) on eesti majandusteadlane ja endine poliitik.
Ta oli VII Riigikogu liige ja majandusminister Tiit Vähi esimeses valitsuses 30. jaanuarist 8. juunini 1992.
Alates 15. oktoobrist 2012 on ta töötanud majanduseksperdina LHV Pangas.
Ta on 18. aprillist 2000 Eesti Keskerakonna liige.
Müjde Ar
Müjde Ar (sünninimi Kâmile Suat Ebrem; sündinud 21. juunil 1954 İstanbulis) on türgi naisfilminäitleja.
Ta on õppinud İstanbuli Ülikoolis saksa keelt. Filmides näitleb 1975. aastast.
Kevin Strootman
pisi|Kevin Strootman (2016) Kevin Johannes Willem Strootman (sündinud 13. veebruaril 1990 Ridderkerkis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Genoa.
2013. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga AS Roma. Romas mängis ta kokku viis hooaega.
2018. aasta augustis siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Marseille Olympique. 2021. aasta jaanuaris läks ta hooaja lõpuni laenule Genoasse.
Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Strootman 9. veebruaril 2011 mängus Austria vastu. Esimese värava lõi ta koondises 6. septembril 2011 EM-i valikmängus Soome vastu. Ta kuulus Hollandi koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Eellugu
Algselt pidi turniir peetama neljas ringis ja 6 osavõtjaga. Neist kolm olid läänemaailma esindajad Samuel Reshevsky, Reuben Fine ja eksmaailmameister Max Euwe. Ülejäänud kolm, kes pidid turniiril osalema, olid Nõukogude Liidu esindajad Mihhail Botvinnik, Salo Flohr ja Paul Keres. NSV Liidu maleföderatsiooni soovile vastu tulles asendati Flohr aga tunduvalt noorema Vassili Smõsloviga.
Indila
Adila Sedraïa (sündinud 26. juunil 1984 Pariisis Prantsusmaal), lavanimega Indila, on prantsuse laulja ja laulukirjutaja. Enne oma esimese singli "Dernière danse" ("Viimane tants") väljaandmist 2013. aasta novembris, mis jõudis SNEPi edetabelis teisele kohale, tegi ta koostööd paljude muusikutega vokaali ja laulukirjutamise alal. Oma esimese albumi "Mini World" andis ta välja 2014. aasta veebruaris, mis teenis talle Victoire de la musique'i.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Eellugu
Turniiril Praha 1946 esikoha saavutanud poolakas, Argentina esindaja Miguel Najdorf oleks algsete reeglite põhjal samuti pidanud saama õiguse osaleda maailmameistriturniiril, ent talle öeldi ära, viidates Praha turniiri nõrgaks osutunud koosseisule.
USA Maleföderatsioon väljendas rahulolematust seoses asjaoluga, et turniir Praha 1946 toimus samaaegselt USA meistrivõistlustega. Samuti ei meeldinud neile see, et USA-l ei lastud seda ise otsustada, keda nad soovivad saata maailmameistrivõistlustele. Ootamatult, vaid paar päeva enne maailmameistriturniiri algust loobus turniirile kutsutud USA esindaja Reuben Fine aga osalemast, tuues esmalt formaalseks põhjuseks, et ta ei soovi katkestada tööd doktoridissertatsiooni kallal. Hiljem esitas ta teistsuguseid põhjendusi.
Seejärel otsustati segastel asjaoludel, et Argentina esindaja Najdorf ei saa Fine'i asendada. Lõppotsuseks jäi, et turniir viiakse läbi viie osavõtjaga ja viieringilisena. Turniiri peakohtunikuks määrati sloveen Milan Vidmar.
Selle turniiri eellugu on aga veelgi segasem. Mõningail andmeil (Dr. J. Hannak raamatust Euwe 2013, lk 12–13; esmatrükk 1948) hakati Fine'i initsiatiivil maailmameistriturniiri korraldama juba maailmameister Alehhini eluajal ja temast mööda minnes. Põhjuseks oli see, et Alehhin oli end sõja ajal rängalt kompromiteerinud. Turniir oleks pidanud toimuma ehk juba 1946. aastal. Ent tolle aasta alul teatas Venemaa ootamatult, et nad siiski tahavad rakendada Botvinniku õigust maailmameistrimatšile Alehhiniga. Ja kohe pärast selle matši väljakuulutamist Alehhin suri ning kõik hakkas jälle otsast peale.
Kokkuvõte
Haag-Moskva 1948 reaalselt toimunud turniiril mängiti aeglase ajakontrolliga 40 käiku kahe ja poole tunni jooksul, millele järgnes partii katkestamine (salakäik). Esimesed 2 ringi toimusid Haagis ja viimased 3 ringi Moskvas. Turniiril mängiti kokku 5 ringi, 25 vooru ja 50 partiid ehk mängu.
Pärast turniiri Haagi-osa lõppu juhtis Nõukogude Liidu esindaja Botvinnik 6 punktiga 8-st, edestades oma lähimat konkurenti Reshevskyt (4,5 punkti) pooleteise punktiga. Veel pool punkti vähem (4 punkti ehk 50%) olid kogunud Nõukogude Liidu esindajad Keres ja Smõslov. Euwe oli 1,5 punktiga 8-st konkurentsist sisuliselt välja langenud.
Turniiri võitis ja maailmameistriks sai Mihhail Botvinnik. Botvinnik kindlustas endale püüdmatu esikoha juba 22. voorus, viigistades oma partii Euwega. Mängida jäi siis veel 3 vooru. Teiseks tuli Vassili Smõslov, hilisem maailmameister. Enne turniiri paljude poolt esikoha favoriidiks peetud Paul Keres jagas kolmandat-neljandat kohta Samuel Reshevskyga, saades 10,5 punkti 20 võimalikust. Eksmaailmameister Max Euwe esines väga nõrgalt ja jäi viimaseks.
Keres kaotas partiisid peamiselt oma peakonkurent Botvinnikule (4 partiid 5-st). Alles siis, kui Botvinnik oli maailmameistri tiitli endale juba kindlustanud, lakkas Kerese kaotusteseeria ja ta võitis ühe partii Botvinniku vastu nende omavahelises viimases kohtumises.
Sedasi sai Mihhail Botvinnikust 1948. aastal Nõukogude Liidu esimene male maailmameister. Nõukogude Liit hoidis seda tiitlit enda käes kuni 1972. aastani, mil selle tiitli haaras ajutiselt enda kätte Robert Fischer USA-st.
Turniiritabelid
Turniiri viimase, '''5. ringi''' tabelis ülal näitab vasakpoolseim tulp "start" mängija punktisaaki pärast eelmise, 4. ringi lõppemist. Ristidega on tähistatud voor, milles mängija oli vaba. Sel juhul tuleb tema punktisaaki vaadata vasakpoolsest lähimast tulbast. Näiteks 21. voorus oli Botvinnik vaba, pärast selle vooru lõppemist oli tema punktisaak endiselt 12.0. Paksus kirjas on tähistatud punktisaak, millest alates mängija koht turniiril oli juba selgunud. Näiteks 22. vooru järel oli Botvinnik kogunud 12.5 punkti ja endale esikoha turniiril juba kindlustanud.
Eelmise, 4. ringi viimases, '''20. voorus oli partii Botvinnik-Keres''' kaotamisega Keres endale kindlustanud, et tal oli juba tehniliselt võimatu sellel turniiril esikohale tulla ja sel moel segada Botvinniku saamist maailmameistriks. Tabelist ülal on näha, et Keresel jäi veel mängida 4 mängu ja ka kõige ideaalsemal juhul oleks ta Botvinnikust 0.5 punkti maha jäänud.
Pärast '''21. vooru''' oli eksmaailmameister Euwe endale kindlustanud püüdmatu viimase koha.
22. voorus garanteeris 14-käiguline kiirviik partiis Botvinnik-Euwe Botvinnikule turniiril esikoha ning maailmameistri tiitli.
24. voorus kindlustas võit partiis Euwe-Smõslov Smõslovile teise koha. Keres oli selles voorus vaba ja pidi abitult pealt vaatama. Kui Euwe oleks viigistanud ka Smõsloviga, oleks Keresel olnud veel šanss tulla teist kohta jagama, sest Smõslov oli viimases voorus vaba. Seda muidugi ainult tingimusel, et Reshevsky oleks endiselt oma 24. vooru partii kaotanud.
Postmargid
1948. aastal anti NSV Liidus välja sellele võistlusele pühendatud margiseeria:
1938 – Keres maailmameistrikandidaat
1938. aasta novembris toimus Hollandis soliidne AVRO turniir. Paul Keres ja Reuben Fine jagasid esikohta. Mihhail Botvinnik tuli kolmandaks. Valitsev maailmameister Alehhin jäi esikolmikust välja ja jagas neljandat kuni kuuendat kohta.
Kuna Kerese ja Fine'i omavaheline skoor oli Kerese kasuks, pidi Keresest saama maailmameistrikandidaat.
Seejuures oli maailmameister Alehhin endale võtnud õiguse veel ka ise matše kokku leppida.
Kohe pärast turniiri esitas Botvinnik Alehhinile väljakutse maailmameistrimatšiks. Algasid läbirääkimised. Umbes juunis 1939 võttis Alehhin selle väljakutse vastu, ent detailid olid veel täpsustamisel. Ka Keres esitas Alehhinile väljakutse maailmameistrimatšiks ja algasid läbirääkimised.
Alehhin lähtus nn "Londoni reeglist", millega maailmameister Capablanca oli omal ajal teda ennast kui väljakutsujat kostitanud: väljakutsuja peab garanteerima 10 000 USA dollari suuruse fondi. Mõnedel andmetel esitas Alehhin põhjendamatult kõrgeid nõudmisi.
Teise maailmasõja aegsed malekuriteod
Septembris 1939 algas teine maailmasõda ja Alehhini läbirääkimised nii Botvinniku kui Keresega jäid pooleli. Pärast sõja lõppu taasalustati läbirääkimisi Alehhini ja Botvinniku vahel. Ent Alehhini läbirääkimised Keresega ei taastunud, kuigi AVRO turniiri tulemuste põhjal pidanuks Keresel olema maailmameistrimatšile esmaõigus. Väidetavalt takistas nõukogude võim pärast teist maailmasõda Keresel Alehhiniga maailmameistrimatši üle läbirääkimisi pidamast (Kingston 2001).
Sõja ajal vallutati Kerese kodumaa Eesti alul Nõukogude Liidu, siis Saksamaa, ja siis jälle Nõukogude Liidu poolt.
Paul Keres mängis malet peaaegu eranditult vallutaja poolt korraldatud turniiridel. Kokkuvõttes osales ta turniiridel nii Nõukogude Liidus kui ka natsi-Saksamaal, selle poolt vallutatud aladel ja selle poolt korraldatud turniiridel – kui välja arvata mõned võistlused ja matšid Eestis, Soomes ja Rootsis.
Aastal 1940 osales Keres suhteliselt ebaedukalt Nõukogude Liidu XII meistrivõistlustel, mis pidanuks välja selgitama, kes nõukogude maletajaist saab õiguse kutsuda Alehhini välja maailmameistrimatšiks. Ebaedukalt esines sellel turniiril ka Botvinnik, kelle pealekäimisel organiseeriti veidratel asjaoludel '''1941. aastal toimunud kummaline turniir Nõukogude Liidu Absoluutsed Meistrivõistlused'''. Nüüd pidi hoopis selle turniiri võitja saama õiguse Alehhinit välja kutsuda ning selle turniiri võitis juba Botvinnik, jättes Kerese teisele kohale. See "absoluutne" turniir toimus vaid mõni kuu enne Nõukogude okupatsiooni lõppu Eestis.
Aastail 1942–1944 osales Keres muuhulgas järgmistel Saksamaa-bloki turniiridel (vt n Keres 1961, lk 483):
Vt ka interaktiivset kaarti rindejoonega: Paul Kerese turniirid 1942–1943
Raamatus "Igavene tuli" (Keres 2006) on avaldatud Kerese sõjaaegsed artiklid tema reisidest, võistlustest ning tähtsamatest malesündmustest sel perioodil. Tuleb rõhutada, et isegi leebeid iroonilisi märkusi nõukogude võimu aadressil tõlgendati Nõukogude Liidus raskete kuritegude ja reetmisena Paul Kerese poolt, kellest oli ju esimese okupatsiooni ajal saanud Nõukogude Liidu kodanik.
Kerese kiusamine pärast sõda
Sõja lõpupäevil sattus Eestisse naasnud Keres pahuksisse nõukogude võimuga, kes tõlgendas tema sõjaaegset tegevust koostööna natsidega ja olevat tal takistanud taasalustamast läbirääkimisi Alehhiniga maailmameistrimatši üle (Kingston 2001).
Mõningail andmeil aga olevat (nähtavasti rahapuuduses vaevlev) Alehhin sõja-aastail umbes 1942–1944 pakkunud Keresele korduvalt maailmameistrimatši, millest Keres aga olevat siis keeldunud, viidates sõjaolukorrale (Heuer 1995).
Igatahes on selge, et keegi üritas Kerese sõjaaegseid Saksamaa-turniire maha vaikida, sest Kerese poolt Haag-Moskva 1948 turniirile pühendatud raamatus (Keres 1949) leiduvas tabelis "P. Kerese sportlikud tulemused" (lk 11–12) puuduvad viited turniiridele aastaist 1942–1944 (lk 12), jättes mulje, et Keres neil aastail turniiridel ei osalenudki. Viited neile turniiridele puuduvad ka järgmisel aastal ilmunud venekeelses väljaandes (Keres 1950), lk 14.
Alles Kerese 1961. aastal ilmunud raamatus "Valitud partiid" (Keres 1961) leidub peatükk "Sõjaaegsed turniirid 1942–1944" (lk 200–208), mis sisaldab kahte selle perioodi partiid. Muide, üks neist varemvarjatud partiidest on väga oluline: just partiis Keres – Bogoljubov (Salzburg 1943) võttis Keres kasutusele käigu 6. g2-g4!? Sitsiilia kaitse Scheveningeni variandis – käigu, mis sai kuulsaks nime all "Kerese rünnak" ja mis on viimastel aastatel uuesti moodi läinud. Hiljem ilmunud analoogilise venekeelse raamatu "100 partiid" (Keres 1966) analoogilises peatükis aga raputab Keres endale tuhka pähe ja kahetseb pattu, mida eestikeelses raamatus (selle lehekülgedel 200–201) ei esinenud. Lk 151 teatab Keres siin sõjale viidates: "Petlik saatus kiskus mind kauaks eemale nõukogude maletajatest," ja "Ent asjaolud sundisid mind maletama."
Groningen 1946 (1946 august–september) oli esimene suur rahvusvaheline maleturniir pärast teist maailmasõda. Botvinnik tuli sellel turniiril esikohale, ent Keres ei ilmunud välja.
Soltise raamatus "Nõukogude male 1917–1991" (Soltis 2000) sisaldub peatükk "Kerese müsteerium" (lk 165–166). Soltis (lk 165):
"Üheks silmatorkavaks puudujaks Groningenis oli Paul Keres, keda oli personaalselt kutsutud, ent kes näis olevat malest haihtunud. Kerese müsteerium omandab lisaelemendi tema nelja kaotuse tõttu Botvinnikule maailmameistri matšturniiril 1948 ning püsivate spekulatsioonide tõttu, et teda sunniti Botvinnikut tiitlile aitama."
Pärast sõda osales Keres ainult väiksematel maleüritustel, enne 1946. aasta matše USA ja Suurbritanniaga. Kuni 1947. aastani ei osalenud ta ühelgi suuremal turniiril.
Soltis (lk 165–166) viitab ebamääraselt ajaloolase Valter Heueri "kirjutatule". NKVD kuulas Kerest üle septembris 1944. Kerest süüdistati vaenlasega koostöö tegemises. Teda ähvardas GULAG ja 25-aastane karistus. Muuhulgas heideti Keresele ette, et ta suhtles sõja ajal Alehhiniga. Teda kahtlustati sidemetes kodanlik-natsionalistlike põrandaalustega. 31. augustil 1946 olevat seetõttu tõstatatud küsimus, kas Kerest tohiks eales lubada mingitele maailmameistrivõistlustele. Eesti Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär Nikolai Karotamm aga olevat Kerest soosinud. Nõukogude võim ei lasknud Keresel Groningen 1946 turniirile sõita. Esikoha saavutamine sellel turniiril võinuks mõjutada maleföderatsioon FIDE otsuseid maailmameistrivõistluste küsimuses. – Mõned täpsemad viited leiab ehk allikast Cafferty 2000.
Heueri (1995) andmeil Kerest kordagi formaalselt ei arreteeritud. Aastail 1944–1946 oli Kerese liikumisvabadus piiratud. Vähemalt kaks korda kuulati teda pikemalt üle. Oktoobris 1944 konfiskeeriti Paul Kerese maja, väidetavalt ajades teda segamini mingi "kriminaali Robert Keresega". 7. aprillil 1945 saatis Paul Keres patukahetsuskirja Molotovile. Oma õiguse maailmameistrimatšiks Alehhiniga loovutas Keres Botvinnikule tõenäoliselt visiidi ajal Moskvasse detsembris 1945. Veel 1947. aastal esitas rühm nõukogude maletajaid Kerese peale kaebuse, milles ta tembeldati fašistiks.
Kingston (2001) peab seda tõestatuks, et nõukogude võim eelistas maailmameistrina Botvinnikut Keresele ning survestas Kerest mitte segama Alehhini/Botvinniku matši korraldamist, samuti, et umbes aastail 1945–1946 oli Keres Nõukogude Liidus poliitilises ebasoosingus. Viimast väidet peab ta rikkalikult dokumenteerituks.
Kas Keresel keelati Haag-Moskva 1948 turniiri võita?
Ent kõik see seletab, miks Keres võis Haagi-Moskva 1948 turniiri ajaks olla maleliselt ette valmistamata, (psühholoogiliselt) vormist väljas, hirmutatud jne. See ei tõesta aga, et Kerest sunniti sellel turniiril Botvinnikule kaotama.
Ometi tegid just Kerese kummalised kaotused Botvinnikule Haag-Moskva 1948 turniiril Botvinnikust maailmameistri.
Evans (1996) püüab partiide analüüsi najal lugejat veenda, et Keres kaotas Botvinnikule 4 partiid järjest tahtlikult, misjärel juba maailmameistriks saanud Botvinnik kaotas viienda partii Keresele tahtlikult. Ent Evans jääb pealiskaudseks ega arenda seda analüüsiliini piisavalt välja. Kingston (1998) kritiseerib neid Evansi kaudsetele tõenditele toetuvaid argumente metodoloogilistelt.
Heuer (1995) teatab, et tal pole õnnestunud leida kindlaid asitõendeid, et Kerest sunniti Botvinnikule kaotama Haagi-Moskva 1948 turniiril.
Ent nähtavasti ei olnud Heuer sellal teadlik Botvinniku 1991. aastal antud intervjuust, mis osaliselt tõlgiti hollandi keelest inglise keelde alles 1999. aastal.
Botvinniku pihtimus
1991. aastal antud intervjuus, mis ilmus hollandi keeles (Botvinnik 1991), mainis Botvinnik, et Stalin isiklikult püüdis mõjutada 1948. aasta turniiri tulemust. Järgnev on ligikaudne tõlge hollandi keelest inglise keele vahendusel.
"Turniiri teise poole ajal Moskvas juhtus midagi ebameeldivat. Väga kõrgel tasemel tehti ettepanek, et teised Nõukogude maletajad [s.o. Keres ja Smõslov] kaotaksid mulle tahtlikult, kindlustamaks, et maailmameistri tiitel tuleks Nõukogude Liitu. See oli Stalin isiklikult, kes selle ettepaneku tegi."
Käesoleva tõlke ingliskeelne originaal, mis omakorda tõlgiti hollandi keelest, ilmus ühes maleblogi postituses alles 1999. aastal (vt allpool VÄLISLINGID/SAYING NO TO STALIN). See ingliskeelne tekst on järgmine. Botvinnik:
Botvinniku väitel keeldus ta sellest ettepanekust.
Botvinniku ütlusest ei järeldu mitte midagi selle kohta, kas Keres siis kaotas või ei kaotanud talle tahtlikult.
Botvinniku ütlusest järeldub, et Stalini ettepanek tehti alles turniiri teisel poolel – ent selleks ajaks oli Keres Botvinnikule Haagis juba mitu partiid järjest kaotanud. Botvinniku ütlusest ei järeldu mitte midagi selle kohta, kas ja kui palju mõjutas KGB (NKVD) maletajaid turniiri Haagi osas või juba enne seda.
Küll aga näib Botvinniku ütlus olevat otsene asitõend selle kohta, et stalinistlik režiim vähemalt üritas turniiri käiku mõjutada.
Ent Botvinniku "skandaalset paljastust" võib tõlgendada ka enesekaitsena või kommunistliku režiimi kaitsena. Populaarse vandenõuteooria kohaselt oli Nõukogude võimu üheks peaeesmärgiks Paul Kerese maailmameistriks tuleku vältimine – sest sõja-aastail oli Keres osalenud maleturniiridel Saksamaal ning Saksamaa poolt okupeeritud maades (vt nt Soltis 2000). Ning selle üsna usutava hüpoteesi kohaselt hakati Kerest "elimineerima" kohe pärast tema lõksujäämist Nõukogude Liidu poolt okupeeritud ja annekteeritud Eestisse. – Ent Botvinniku "paljastus" väidab, et Stalini eesmärgiks oli hoopis selle kindlustamine, et turniiril tuleks esikohale nõukogude maletaja, kusjuures mõjutamise ajaks on märgitud vaid 1948. aasta turniiri teine pool.
Botvinniku versiooni muudab veidi ebaloogiliseks veel see asjaolu, et pärast turniiri esimese osa lõppemist Haagis juhtis Botvinnik läänemaailma esindaja Reshevsky ees tervelt 1,5 punktiga – kusjuures Nõukogude Liidu esindajad Keres ja Smõslov jäid Reshevskyst maha vaid 0,5 punktiga, läänemaailma esindaja Euwe aga oli lootusetult vähe punkte kogunud.
Kingston (2001) teeb järelduse, et (tõenäoliselt) kommunistid tegid seda: kuidagimoodi sundisid nad Kerest Botvinnikule kaotama Haag-Moskva 1948 turniiril. Seejuures on Kingston seekord oma tõestamise standardeid veidikene lõdvemaks lasknud. Otsest asitõendit sundimisest vms endiselt ei ole. Lisaks sellele jääb Kingstoni käsitluses veel lahtiseks küsimus, kui suur oli Botvinniku roll selles tsirkuses – kas ta teadis Kerese sundimisest, kas ta oli ainult kingituste passiivne vastuvõtja või Kerese tagakiusamise initsiaator.
Selle hollandikeelse intervjuu andis Botvinnik vene keeles. Intervjueeris küll Hollandi ajakirjanik Max Pam, ent tõlgina vahendas Venemaalt emigreerunud suurmeister Genna Sosonko (Kingston 2001).
Niisiis on selle intervjuu teekond siia selline:
vene keel → hollandi keel → inglise keel → eesti keel
Kõige kahtlasem on selle ahela esimene lüli. Seni ei ole veel midagi öeldud Botvinniku intervjuu helisalvestise, Botvinniku allkirja vms kohta. Kuidas tõestada, et Botvinnik ütles vene keeles täpselt sedasama mis ilmus hollandikeelses tekstis?
Hollandikeelset teksti vt allpool VÄLISLINGID/BOTVINNIKU PIHTIMUS 1991.
Libamaailmameister Euwe
Aleksandr Alehhin (1892–1946) on tänini ainus male maailmameister, kes suri oma tiitlit hoides. Kui välja arvata üks äpardus, siis oli Alehhin maailmameister aastail 1927–1946.
1935 & 1937 Euwe matšid Alehhiniga
Selleks äparduseks oli Hollandi esindaja Dr. Max Euwe (1901–1981) – matemaatik, teadlane, õppejõud ja maletaja. Euwe oli male maailmameister aastail 1935–1937.
Maailmameistrimatšis 1935 võitis Euwe Alehhinit skooriga 15,5 : 14.5.
Matš toimus Hollandis, oktoobris-detsembris 1935. Alehhin ei võtnud oma vastast tõsiselt. Enne matši langes Alehhin pikaajalisse joomatsüklisse ning ilmus matšile kahvatus seisundis (The Oxford Companion to Chess 1992, lk 8). Kuulduste kohaselt olevat Alehhin ka matši teise poole ajal lubamatult raskes joobes olnud. Üllatuslikult kaotas Alehhin selle matši.
See oli esimene maailmameistrimatš, milles ametlikult kasutati sekundante. Alehhini sekundandiks oli Salo Landau ja Euwe sekundandiks oli Géza Maróczy. Mõningail andmeil (Shaburov 1994, lk 82) oli Euwel aga kaasas terve meeskond treenereid ja nõunikke.
Pärast seda tiitlikaotust võttis Alehhin end sihikindlalt käsile, loobus pikaks ajaks alkoholist ning taastas oma vormi, võites veenvalt 1937. aastal revanšmatši Hollandis (The Oxford Companion to Chess 1992, lk 8).
Nolwenn Leroy
Nolwenn Le Magueresse (sündinud 28. septembril 1982 Saint-Renanis Prantsusmaal), lavanimega Nolwenn Leroy, on prantsuse muusik, laulja-laulukirjutaja ja häälnäitleja.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
1935 & 1937 Euwe matšid Alehhiniga
Oma elu lõpuni säilitas Alehhin maailmameistri tiitli, sest rohkem tiitlimatše ta ei mänginud.
Nolwenn Leroy
Ta laulab paljudes keeltes, sealhulgas prantsuse, bretooni, inglise ja iiri keeles.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
1941. Alehhin solvab Euwet ja juute
Oma Pariisi etteastes kirjeldas Alehhin oma 1937. aasta matšivõitu Euwe üle kui "triumfi juudivandenõu üle". Ta lähtus sellest, et Euwel oli sellel võistlusel kaasas meeskond juudi rahvusest maleabilisi.
Euwe ja malemaailma kättemaks Alehhinile
Pärast sõda ei kutsutud Alehhinit aastavahetuse turniirile Hastings 1945/46. Sellel turniiril osales ka Euwe. Euwe raamatus (Euwe 2013), mille esmatrükk ilmus 1948 (Euwe 1948) kirjutab J. Hannak, et turniirikutse Alehhinile tühistati, et mitte solvata venelasi, kes aga sellegipoolest keeldusid turniiril osalemast (lk 13). Hannak ei kirjuta siin aga midagi sellele turniirile vähem kui nädala pärast järgnenud Londoni suurturniirist, millele Hastingsi turniir oli vaid soojendusvõistluseks.
London 1946 turniirile oli Alehhin samuti kutsutud, ent teiste seas esitasid protesti Hollandi Maleföderatsioon ning Max Euwe, mispeale Alehhini kutse tühistati.
Ebatšempion Euwe
24. märtsil 1946 Alehhin ootamatult suri. Pärast Alehhini surma mängis maailmameistriturniiri organiseerimisel otsustavat rolli eksmaailmameister Euwe, kirjutab J. Hannak raamatus (Euwe 2013), lk 13. Juuliks 1947 planeeritud maailmameistriturniir jäi aga ootamatult ära. Seejärel kerkis esile plaan kuulutada "vahemaailmameistriks" (ingl k: interim world champion) eelmine maailmameister Euwe (lk 17). Ent Euwe ise ei näidanud üles initsiatiivi. Euwe malelised tulemused 1947. aastal olid muuseas nõrgad, sest ta kulutas kogu oma energia organiseerimistegevusele. Augustis 1947 otsustati aga FIDE kongressil Haagis lõplikult korraldada Haagi-Moskva 1948. aasta turniir (lk 17).
Soltise raamatus "Nõukogude male 1917–1991" (Soltis 2000) leidub aga peatükk "Maailmameister üheks päevaks" (lk 172–176). Nõukogude Liidu esindajate esitatud versiooni järgi tekkis neil raskusi Haagis toimuvale FIDE 1947 kongressile jõudmisega. Sõjajärgse poliitilise segaduse tõttu Saksamaa jagamise küsimuses takerdusid Nõukogude Liidu esindajad Berliinis. Kui nad pärast rohkeid seiklusi Haagi jõudsid, oli Euwe juba maailmameistriks kuulutatud. Hollandlaste ettepanekul. Pärast Ragozini pikka kõnet see otsus aga tühistati (Soltis 2000, lk 173).
Hiljem olevat Euwe armastanud sellel teemal nalja visata (Soltis 2000, lk 173):
"Ära unusta, et ma olin maailmameister kaks korda – aastail 1935–1937 ja ühel päeval aastast 1947."
Ent hollandlased ei jätnud oma jonni.
Euwe raamat "Haag-Moskva 1948" ilmus hollandi keeles juba 1948. aastal (Euwe 1948). Isegi saksa keele valdajaile võib hollandi keel olla raskesti mõistetav. Pärast teist maailmasõda vähenes aga saksa keele rahvusvaheline tähtsus märgatavalt. Ent Euwe raamat ilmus inglise keelde tõlgitulta alles 2013. aastal: Euwe 2013.
Euwe raamatus on peatükk "Eelmisest ja praegusest maailmameistrist" (lk 229–237), mille on kirjutanud Dr. J. Hannak. Täies hiilguses kõigi oma turniiride ja matšide loeteluga esineb siin "eelmine maailmameister Dr. Max Euwe" (lk 229–233).
Kõik need aastad oli Euwe olnud Botvinnikule eelnenud maailmameister ja meie ei teadnudki.
Alehhin oli mitte ainult ära surnud (või tapetud) 1946, vaid ka pildilt kadunud (või teist korda tapetud) 1948.
Siiski on Euwe (2013) raamatus Alehhinit hea sõnaga meenutatud Dr. J. Hannaki poolt.
Lk 10 on Alehhinit nimetatud malegeeniuseks.
Lk 11 aga mainitakse, et Alehhini isikul oli varjupool: ta sõltus veinist, vägijookidest ja narkootikumidest. Ta olevat korduvalt abiellunud, hinge kaasamata ja otsides naistes vaid rikkust ja võimu. Tal olevat olnud deemonlik iseloom. Ta oli noobel kiskja, kes oli absoluutselt hõivatud eneseimetlemisega. Ta oli egotsentriline ja võimetu teiste tunnetest hoolima. Ta ei olnud võimeline heal ja kurjal vahet tegema. Ta lihtsalt reageeris oma kiskjaliku loomuse instinktidele. Ta oli süüdimatu.
Keres-Botvinnik 1 : 0
Haag – Moskva 1948
Moskva 1948.05.16
25. voor
Keres – Botvinnik
Prantsuse kaitse (ECO C15)
1. e4 e6 2. d4 d5 3. Rc3 Ob4 4. Od2 dxe4 5. Lg4 Rf6
6. Lxg7 Vg8 7. Lh6 Rc6 8. O-O-O Vg6 9. Lh4 Oxc3 10. Oxc3 Ld5
Raunjalg
Raunjalg (Asplenium) on taimeperekond raunjalaliste sugukonnast.
Piątek
Piątek on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Łęczyca maakonnas, Piąteki valla halduskeskus. Piątek asub Łęczycast 19 km idas ja Łódźi kesklinnast ligikaudu 33 km põhjas.
Raunjalg
Eestis on levinud kolm liiki:
Piątek
Piątek sai linnaõigused 1339. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. 1. jaanuaril 2020 sai Piątek linnaõigused tagasi.
Piątek on väidetavalt Poola "geomeetriline keskpunkt". Sel ei ole aga ametlikku tunnustust.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Keres-Botvinnik 1 : 0
11. b3 Re7 12. f3 Od7 13. Ob2 Oc6 14. c4 Lf5 15. d5 exd5
16. fxe4 dxe4 17. Rh3 Rg4 18. Lg3 Lc5 19. Lxc7 Vc8 20. Lf4 Le3+
21. Vd2 Lxf4 22. Rxf4 e3 23. Vc2 Vg5 24. Oe2 Rf2 25. Ve1 Vd8
31. Oxc3 Rf5 32. Od2 Kd7 33. Oxe3 b6 34. Of2 f6 35. Kd2 h5
36. Kd3 Rh6 37. Oh4 f5 38. Ve7+ Kd6 39. h3
1-0
Selle turniiri ainsa partii Botvinniku vastu, mida Keres ei kaotanud, mängis Keres viimases, '''25. voorus''', kui Botvinnik oli juba värske maailmameister. Keres mängis valgetega ja võitis, kindlustades endale kolmanda koha või selle jagamise. Kuna veidi hiljem võitis ka Reschevsky Euwe vastu, jäi Keres Reschevskyga jagama kolmandat-neljandat kohta.
Keres lülitas selle partii oma kogumikku "Valitud partiid" (Keres 1961) ja ka hiljem venekeelsena ilmunud analoogilisse kogumikku "100 partiid" (Keres 1966).
Seda Kerese võidupartiid koos kiibitsejate kommentaaridega saab vaadata või PGN-na alla laadida allolevalt lingilt:
Keres – Botvinnik 1 : 0
(PGN – Portable Game Notation, selle kasutamiseks oma arvutis on sobilik mõni maleredaktor ehk inglise keeli chess editor – nagu näiteks vabavara Penguin.)
Botvinniku viga 21... Lxf4?
Diagrammil näidatud seisus tegi mustadega mänginud Botvinnik vea ja vahetas lipud. Pärast
21... Le3xf4?
Väino Koorberg
pisi|Väino Koorberg 2020. aastal Väino Koorberg (sündinud 24. jaanuaril 1969) on eesti ajakirjanik ja õppejõud.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Botvinniku viga 21... Lxf4?
23. Vd2-c2!
Väino Koorberg
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1993. aastal. Töötanud Edasis, Liivimaa Kroonikas ja Liivimaa Kulleris.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Botvinniku viga 21... Lxf4?
sattus must täbarasse olukorda ja kaotas lõpuks partii.
Ent Botvinnik saavutanuks väga head viigilootused, kui ta oleks mänginud hoopis
Väino Koorberg
Aastast 2000 kuni sügiseni 2016 oli ta ühinenud ajalehe Õhtuleht (juulist 2000 SLÕhtuleht ) peatoimetaja.
1948. aasta male maailmameistrivõistlused
Botvinniku viga 21... Lxf4?
21... Le1+
ja nüüd on tõenäoliseks tulemuseks viik käikude kordamisega: must tulistab lipuga väljadelt e1 ja e3 ning valge vanker pendeldab edasi-tagasi väljadel d1 ja d2, tõkestades tulistamist.
Valgele ei ole ka soodus lüüa ise lipuga e3-le, sest musta ratsu pääseks tempoga ründama siis.
Kui valge aga mängib kuningaga b1 (panemata vankrit väljale d2 tõkestamaks tuld), siis alles vahetab must lipud väljal f4 ning kargab kohe seejärel oma ratsuga väljale f2 panema kahvlit valge kahele vankrile. Kuigi valgel on tekkivas lõppmängus kaksikodad, on mustal kas oma kaitstud vabaetturi e4 ja tugeva etturitsentri tõttu või siis oma vigurite aktiivsuse tõttu head viigišansid.
Neist variantidest mõned on sellised:
A) 22. Kc2? Re3+ 23. Kc3 R7d5+ 24. cxd5 R3xd5+
B) 22. Vd1 Le3+ 23. Kb1 Lxf4 24. Rxf4 Rf2! 25. Rxg6 hxg6 26. Oe2 Rxh1 27. Vxh1 f5 või koguni 25... Rxg6 26. Oe2 Rxh1 27. Vxh1 Rf4
Kolm erinevat tõlgendust
Botvinniku eksimust 21... Lxf4? kommenteerivad erinevad autorid hämmastavalt erinevalt.
Botvinnik, Eesmärgi poole (1982), lk 111:
''Olen äärmiselt väsinud, mõtlen kakskümmend minutit ega leiagi, et võin sel momendil sundida viiki käikude kordamisega ... ja kaotan.''
Keres, Maailmameistri turniir Haag-Moskva 1948 (1949), lk 275:
Must mängib nähtavasti võidule, kuid satub teksti vahetusega halvemasse lõppmängu.
Evans, "Paul Kerese tragöödia" (1996):
Niisiis Botvinniku järgi mängis ta mustadega viigile, ent väsimusest eksis; Kerese järgi otsustas tema vastane Botvinnik ootamatult võidule mängida; aga Evans püüab jätta muljet, et Botvinnik kaotas selle partii tahtlikult.
Nende tõlgenduste analüüs
Botvinniku versioon, et ta mängis viigile, näib esmapilgul vägagi usutav. Botvinnikul oli selja taga pikk ja väsitav turniir, mille käigus ta oli juba tulnud maailmameistriks. Käesolevas, turniiri viimases partiis ei olnud tal värske maailmameistrina enam midagi väga olulist võita ega kaotada. Tunda võis anda psühholoogiline pingelang. Pealegi mängis ta selle partii mustadega.
Kerese teravad käigud '''4. Od2 ja 15. d5''' olid märguandeks, et Keres mängib võidule – ründavalt, riskeerides ja kahides ettureid.
Pärast oma käiku 12... Od7 oli Botvinnik pakkunud viiki, millest Keres oli keeldunud – nagu tunnistavad nii Botvinnik (Botvinnik 1982, lk 111) kui Keres (Keres 1949, lk 274).
Käiguga 5... Rf6 loobus Botvinnik teise etturikahingu vastuvõtmisest ja kahis hoopis etturi tagasi, et lõpetada oma arendus. Botvinnik ei võtnud ka hiljem vastu pakutud tsentrietturit d4, et mitte anda liinide avamisega valgele rünnakuvõimalusi. Käiguga 9... Oxc3 andis must küll valgele kaksikodad, ent lihtsustas vahetusega seisu ja võimaldas jätkata oma arengu lõpetamist järgneva käiguga 10... Ld5. Botvinniku vaidlusalune käik 21... Lxf4 jätkab samas stiilis ja püüab lipuvahetusega kahandada valge rünnakuvõimalusi, mis on tekkinud seoses asjaoluga, et musta kuningas ei saa enam tsentrist lahkuda.
Kahtlusi võib äratada asjaolu, et maailmameister mõtles küll 20 minutit, ent ei näinud, et käiguga 21... Le1+ saab must viiki forsseerida. – Ent siin võib pareerida, et tõenäoliselt must nägi (vt analüüsivarianti A) ülal) ratsukahvlit 23... Rd5+, ent ei märganud peenemat nüanssi: et valge kuninga asendi tõttu väljal c3 on valge vanker d2 seotud ja ei saa lüüa d5-le.
Milles Botvinnik eksis, oli see, et ta hindas pärast lipuvahetust tekkivat seisu valesti: tegelikult on ka pärast lipuvahetust 21... Lxf4 mustal muresid sellega, et tema kuningas asetseb veel väljal e8, mistõttu rünnakutega musta e-etturile suudab valge vabaneda musta survest etturile g2 ning lõpetada oma kuningatiiva vigurite arendus.
Keres (lk 276) ütleb oma käigu '''23. Vc2''' kohta, et valge hoiab välja e2 vabana oma oda jaoks ja "... suudab seetõttu kiiresti mobiliseerida oma kuningatiiva vigurid. Must satub nüüd etturi e3 nõrkuse tõttu juba raskustesse." – Ent nagu ülal juba mainisime, võis Botvinnik seda kõike mitte näha ja tekkivat seisu valesti hinnata. Ütleb ju ka Keres (lk 276) ise, et: "... järgneb veel huvitav võitlus." See teeb Kerese versiooni aga mõnevõrra usutavaks.
Evansi versioon, et Botvinnik mängis käiguga 21... Lxf4 kaotusele, on komplitseeritud.
Evans (1996) hüüatab pateetiliselt, et must mängib kaotusele, märkides selgituseks vaid, et must ei forsseerinud viiki käiguga 21... Le1+. – Ent Evans ei lisa vähimatki analüüsi selle kohta, miks partiijätk 21... Lxf4 kaotab ja miks sellise käigu tegemine on "kaotusele mängimine". Tegelikult on Keresel õigus, kui ta ütleb partiijätku kohta, et "järgneb veel huvitav võitlus". Igatahes ei ole (vähemalt keskmise maletaja jaoks) see sugugi nii ilmne, et must tekkinud seisu kaotab – ning igal juhul ei ole Botvinniku partiijätk sedalaadi ilmne ja jäme viga nagu need, mida Keres tegi Botvinniku vastu eelnevates partiides ja mida Evans oma artiklis rõhutab.
Ka ei ole analüüsivariant A) ülalt nii silmnähtav. Tegemist on küllaltki peene kombinatsiooniga, mille puhul tuleb märgata, et lõppseisus on valge vanker d2 juba seotud.
Viitamata täpsele algallikale, tsiteerib Evans Kerest veidi ebatäpselt: "On raske mõista, miks must ei kontrollinud, kas valge on rahul viigiga pärast 21... Le1+ ..." – Kerese turniiriraamatust (Keres 1949), lk 275 leiame ütluse: "Siin oli vaja jätkata 21... Le1+ ..." Kerese raamatust "Valitud partiid" (1961) leiame aga tõepoolest (lk 266) ütluse: "On raske aru saada, miks must ei valinud siin tulistamist 21... Le1+ . Ta oleks võinud vähemalt proovida, kas valge on nõus viigiga..."
Malepartii välised tegurid
Evansi legendi eripäraks on see, et ta toob motiividena sisse konkreetse malepartii välised tegurid. Nõukogude võimu eeldatavatest soovidest oleme me seni (vt n Kingston 1998 & 2001) käsitlenud vaid järgmiseid: vältida Kerese tulemist maailmameistriks; kindlustada Botvinniku tulemine maailmameistriks; kindlustada nõukogude maletaja tulemine maailmameistriks. – Ent kõik need eesmärgid olid siinanalüüsitava partii toimumise ajaks juba saavutatud, sest nõukogude maletaja Botvinnik oli turniiri juba võitnud. Seega peaks Evans esitama mingi lisamotiivi, miks Botvinnik selle partii Keresele tahtlikult kaotas. Ent oma artiklis ta ei tee seda.
Ent kõige tõenäolisem tundub olevat järgmine võimalus: nõukogude võimu eesmärgiks oli, et Botvinnik tuleks maailmameistriks ja Keres ei tuleks. Kui see eesmärk oli juba saavutatud, oli järgmiseks eesmärgiks see, et võimalikult palju nõukogude maletajaid tuleks võimalikult kõrgetele kohtadele. Ja tõepoolest: nõukogude maletajatest Botvinnik tuli esikohale, Smõslov teisele kohale ning Keres saavutas (tänu võidule käesolevas partiis) kolmanda koha jagamise.
Mitte ainult Nõukogude Liidu, vaid üldse kõikide riikide spordipoliitikas on selline trend väljaspool kahtlust. Ent konkreetselt Haag-Moskva 1948 maleturniiri, eriti aga selle viimase vooru partii Keres – Botvinnik puhul ei ole meil veel otseseid asitõendeid, kui mitte arvestada Botvinniku vihjeid tema raamatus "Eesmärgi poole" (1982). Muide, selles raamatus, mis vene keeles ilmus juba 1978, on Botvinnik ise käsitlenud teooriat, et ta kaotas Keresele tahtlikult.
Botvinnik (lk 111):
''Mõned arvasid, et see oli tahtlik kaotus (sain isegi Eestist sooja telegrammi) ... kokkuleppeviike olen teinud ... kõike ei jõua üles lugeda, aga oma sportlaseelus pole kunagi ega kellelegi teadlikult kaotanud.''
See kõlab nagu: "Kollase tulega olen sageli ristmikku ületanud, aga punase tulega ealeski mitte!"
Evansi (1996) käsitluse suurimaks puuduseks on aga see, et kui ta juba toob motiividena sisse konkreetse malepartii välised tegurid, siis peaks ta arvesse võtma kõiki sääraseid relevantseid ja olulisi tegureid, ent ta ei tee seda. Üheks selliseks tähtsaks teguriks on kahtlemata see, et viimases voorus konkureeris Keres kolmandale kohale Reshevskyga, kusjuures partii Keres – Botvinnik mängiti paralleelselt partiiga Reshevsky – Euwe. Sellise teguri analüüsi esitame eraldi järgmises peatükis "Viimase vooru mänguteoreetiline analüüs".
Vaba Botvinnik
Käesoleva peatüki lõpetuseks aga üks maiuspala vandenõuteoreetikuile. Kerese (1949) raamatus "Maailmameistri turniir Haag-Moskva 1948" esineb väga vähe trüki- ja muid tehnilisi vigu. Ent "Avangute ülevaates" on lk 278 viidatud käesolevale, 25. vooru partiile Keres – Botvinnik, milles valge mängis Prantsuse kaitses '''4. Od2''', ekslikult, osutades mitte leheküljele 272, vaid hoopis leheküljele 239. Lehekülg 239 aga on sissejuhatus 21. voorule. Leheküljelt 239 leiame juba järgmise trükivea:
"Vaba Potvinnik"
Muidugi andis see Botvinnikule finišisirgel eelise, et ta oli vaba 5. ringi esimeses, 21. voorus. Siin võib mõtelda aga ka sellele, et pärast seda, kui Botvinnik oli 22. voorus tulnud maailmameistriks, oli ta Kerese jaoks vaba saak, sest Keres ei saanud teda enam segada tulemast maailmameistriks.
See kõik jääb ainult oletuseks. Kuid 1949. aastal, kui Stalin veel elus oli, võis sääraste trükivigade eest saada tuusiku Venemaa looduslikult kaunitesse piirkondadesse.
Turniiriseis enne viimast vooru
Turniiri Haag-Moskva 1948 viimase, '''25. vooru''' alguseks kujunenud olukorda saab iseloomustada alloleva tabeliga:
Haag-Moskva 1948 turniiri seis enne viimast vooru Haag-Moskva 1948 turniiri seis enne viimast vooru
Selle tabeli põhjal ei ole mitte kellelgi enam võimalik kinni püüda Botvinnikut ega Smõslovi. Euwel ei ole enam võimalik vältida viimasele kohale jäämist. Keres ja Reshevsky konkureerivad kolmandale kohale: kas üks neist tuleb kolmandaks ja teine jääb neljandaks või jäävad nad jagama kolmandat-neljandat kohta.
Kohe alguses torkavad silma kaks asjaolu:
Ent liikugem edasi samm-sammult ja eeldagem alul, et maletajad on lisaks oma kohale turniiri edetabelis huvitatud ka oma üksikute partiide võitmisest ning et nad võistlevad turniiril individuaalselt, mitte meeskondadena.
Turniiri reglement
Turniiri reglemendis (vt n Keres 1949, lk 7–9) ei ole midagi öeldud selle kohta, kuidas jaotuvad kohad edetabelis siis, kui mängijail on võrdne punktisaak, ent nad ei küüni jagama esikohta. Reglemendis on eeldatud vaid, et maailmameistreid saab olla ainult üks – mistõttu esikoha jagamise korral organiseeritakse kuue kuu jooksul esikoha jagajate vaheline uus võistlus (lk 7).