cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nõukogude Õigus
Väljaandja oli Justiitsministeerium, peatoimetaja Lembit Koik.
Aastail 1990–1994 ilmus ajakiri nimega Eesti Jurist.
Rob Halford
right|300px|thumb|Rob Halford Rob Halford (täisnimega Robert John Arthur Halford; sündinud 25. augustil 1951 Birminghamis) on briti muusik, ansambli Judas Priest laulja aastatel 1973–1992 ja alates 2003.
Rob Halford alustas lauljana 1960. aastate lõpul bändides Athens Wood, Lord Lucifer, Abraxas, Thark ja Hiroshima. 1973. aastal liitus ta aga Judas Priest'iga, kuna selle bassimees Ian Hill käis Halfordi õega ning viimane tutvustas lauljat bändile. Juba järgmisel aastal andis Judas Priest koos Halfordiga välja oma debüütalbumi "Rocka Rolla", millele peagi järgnesid "Sad Wings of Destiny" (1976), "Sin After Sin" (1977), "Stained Class" (1978) ja kontsertalbum "Unleashed in the East". Tõeline läbimurre saavutati aga 1980. aasta albumiga "British Steel", mis aitas heavy metalit muuta laiade rahvahulkade seas populaarseks. Halford sai tuntuks oma suure hääleulatuse poolest (üle nelja oktavi) Samuti tõi Rob Halford alates "British Steel'ist" raskesse muusikasse naha, needid ja kõik muu sellesarnase. Tema muusika ja väljanägemise tõttu hakati teda kutsuma Metal God'iks, laulu Metal Gods järgi. Samas on ka Judas Priesti puhul kasutatud hüüdnime Metal Gods.
"British Steel'i" järel andis Judas Priest välja veel viis edukat stuudioalbumit: "Screaming for Vengeange" (1982), "Defenders of the Faith" (1984), "Turbo" (1986), "Ram it Down" (1988) ja "Painkiller" (1990). Viimase plaadi tegemise järel otsustas Halford aga Judas Priestist lahkuda. 1990. aastatel tegeles ta peamiselt sooloprojektidega: esialgu moodustas ta bändi Fight, seejärel projekti 2wo ning viimaks klassikalist heavy metal'it tegeva Halfordi. Viimane osutus kõige edukamaks, Halford on seni välja andnud neli stuudioalbumit: "Resurrection" (2000), "Crucible" (2002), "Halford III: Winter Songs" (2009) ja "Halford IV: Made of Metal" (2010).
Lisaks Judas Priestile ja sooloprojektidele on Halford olnud külalisesinejaks ka Black Sabbathis, Panteras ja mitmetes teistes tuntud heavy-bändides.
Vladimir Bulgakov
Vladimir Bulgakov (25. juuni 1884 Tartu – 17. september 1938 Tartu) oli Eesti hambaarst.
CYP
CYP on lühend, mis võib tähistada mitut mõistet:
Kollane vesikupp
Kollane vesikupp (Nuphar lutea) on vesiroosiliste sugukonda vesikupu perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline ujulehtedega veetaim (nümfeiid).
Levila ja kasvukoht
Levinud Lääne- ja Ida-Euroopas, Kaukaasias, Siberis, Kesk- ja Väike-Aasias. Eestis tavaline.
Kasvab järvedes ja tiikides, aeglase vooluga ojades ja jõgedes. Taime juured on kinnitunud põhja ja lehed ujuvad veepinnal.
Kirjeldus
Lehed suured, ovaalsed, sügavalt lõhestunud südaja alusega. Leht pealt kollakasroheline, alt veidi heledam. Lehe laius on 8–22 cm. Lehed ujuvad pika rootsu otsas veepinnal. Leheroots on ülaosas kolmekandiline või lapik, kandid ümarad. Harva esinevad ka veesisesed lehed, need on ujulehtedest õhemad, kortsulised, heledamad, lühikeste rootsudega.
Õied on mõlemasoolised kaheli õiekattega, putuktolmleja. Taim õitseb juunist septembrini.
Veekogu põhjamudas on taimel lihakas, jäme ja tugev risoom, millele kinnituvad arvukad lisajuured. Risoomi pind on tihedalt kaetud äralangenud lehtede armidega.
Kasutamine
Kollast vesikuppu on pikka aega kasutatud meditsiinis: taime juuri (pandud ka nahale) ja seemneid on söödud mitme haiguse raviks. Taime seemneid süüakse tavaliselt jahuga kaetult, juured on samuti söödavad, kuid mõnel taimel võivad need olla väga mõrkjad.
Alfred Lüüs
Alfred Lüüs (5. august 1900 Aleksandri vald, Võrumaa – 1990) oli eesti agronoom.
Osales Vabadussõjas.
Tamtamm
Tamtamm on kindla helikõrgusega löökpill: raamil rippuv suur metallketas. Heli tekitatakse nuiaga ketta pihta lüües. Nüüdisajal kasutatakse tamtammi ka sümfooniaorkestrites.
Minussinsk
Minussinsk on linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Jenissei jõe paremal kaldal, 25 km kaugusel Abakanist.
Linn asutati 1740. aastal, linnaõigused sai 1822. Minussinskisse saadeti 19. sajandil asumisele poliitilisi teisitimõtlejaid.
Seal asub üks Venemaa vanimaid koduloomuuseume (asutatud 1877). Linnas on ka draamateater ja dekabristide muuseum.
Alice Talvik
pisi|[[Harri Kingo, Mati ja Alice Talvik 1988. aastal Foto: Jaan Künnap ]] Alice Talvik (neiuna Alice Ader; sündinud 2. aprillil 1940 Helsingis) on eesti teleteadustaja, saatejuht ja näitleja.
Töö Eesti Televisioonis
Ta töötas aastatel 1958–1996 Eesti Televisioonis: algul Eesti esimese naissoost lavamehena, seejärel tegi soomekeelseid ja lastesaateid ning oli kuni 1980. aastani teadustaja-saatejuht, hiljem programmijuht.
Töö näitlejana
Ta on näidelnud ka telelavastustes (nt "Kessu" (ETV, 1980), "Kessu ja Tripp" (ETV, 1980/81) ), "Strindbergi-mäng" (ETV, 1989) jm).
Isiklikku
Tema isa oli Eesti Raadio soomekeelsete saadete diktor Artur Ader (1908–1975).
Tema abikaasa oli Mati Talvik, nende lapsed on Astra (abielludes Trass), Andres, Annika ja Artur Talvik.
Hino Nacional Brasileiro
"Hino Nacional do Brasil" on Brasiilia riigihümn. Muusika Francisco Manoel da Silva, 1832.a. Sõnad Joaquim Osório Duque Estrada. Kohandatud 1922.a. Hino Nacional Brasileiro
I
Ouviram do Ipiranga às margens plácidas De um povo heróico o brado retumbante, E o sol da liberdade, em raios fúlgidos, Brilhou no céu da Pátria nesse instante.
Se o penhor dessa igualdade Conseguimos conquistar com braço forte, Em teu seio ó liberdade, Desafia o nosso peito a própria morte!
Ó Pátria amada Idolatrada Salve! Salve!
Brasil de um sonho intenso, um raio vívido, De amor e de esperança à terra desce Se em teu formoso céu risonho e límpido A imagem do Cruzeiro resplandece
Gigante pela própria natureza És belo, és forte, impávido colosso, E o teu futuro espelha essa grandeza,
Terra adorada! Entre outras mil És tu, Brasil, Ó Pátria amada
Dos filhos deste solo és mãe gentil, Pátria amada Brasil!
II
Deitado eternamente em berço esplêndido, ao som do mar e à luz do céu profundo, Fulguras, ó Brasil, florão da América, Iluminado ao sol do Novo Mundo!
Do que a terra mais garrida
Brasil, de amor eterno seja símbolo O lábaro que ostentas estrelado, E diga o verde-louro dessa flâmula - paz no futuro e glória no passado -
Mas se ergues da justiça a clava forte,
Verás que um filho teu não foge à luta, Nem teme, quem te adora, a própria morte,
Dos filhos deste solo és mãe gentil
Pátria amada Brasil!
Schwyzi kanton
Schwyzi kanton on kanton Šveitsi keskosas. Kanton oli koos Uri ja Unterwaldeniga üks kolmest nn. metsakantonist, mis panid augustis 1291 aluse Šveitsile.
Kantoni nimi tuleneb Schwyzi linna nimest. Selle kantoni järgi on omakorda nime saanud Šveits ning Šveitsi Konföderatsiooni lipu päritolu on seotud Schwyzi kantoni vapiga.
Kanton jaguneb halduslikult 6 ringkonnaks, milles on kokku 30 valda.
Küpsuskirjand
Küpsuskirjandiks nimetatakse kooli lõpueksamil kirjutatavat kirjandit, mille põhjal hinnatakse lõpetaja emakeele- ja arutlusoskust ning silmaringi.
DJI
pisi|Ettevõtte logo DJI on Hiina tehnoloogiaettevõte, maailma juhtiv tsiviilotstarbeks arendatavate mehitamata õhusõidukike valmistaja.
Küpsuskirjand
Eesti
Eestis on küpsuskirjand alates 1997. aastast üks kohustuslikest riigieksamitest. Eesti õppekeelega koolides kannab see ametlikku nime eesti keele riigieksam, vene õppekeelega koolides vene keele riigieksam.
DJI
Ettevõtte loodi 2006. aastal. 2017. aastal hinnati ettevõtte turuväärtuseks 13,7 miljardit USA dollarit, millega see oli väärtuselt viies iduettevõtte Hiinaks. DJI asutaja Frank Wang on üks Aasia noorimaid iduettevõtjatest miljardäre.
Küpsuskirjand
Eesti
Õpilane peab valima ühe teema kümnest ning selle põhjal kirjutama sidusa arutleva teksti, milles kasutab ka kirjanduslikke allikaid (ilukirjandus, õppekirjandus, aimekirjandus, teaduskirjandus, ajakirjandus jm). Kirjandi orienteeruv pikkus on 600–800 sõna, kirjutamiseks on aega 6 astronoomilist tundi. Õpilane võib kirjutamise ajal kasutada õigekeelsussõnaraamatut. Töid hindab riiklik eksamikomisjon.
Emakeele riigieksami teemad Eesti koolides
Kirjandi teemad valitakse järgmisest kümnest teemavaldkonnast:
DJI
Ettevõtte peakontor on Shenzhenis.
Küpsuskirjand
1997
Eesti õppekeelega koolides
1998
Eesti õppekeelega koolides
DJI
DJI on Rootsi ettevõtte Hasselblad enamusosanik.
Küpsuskirjand
1999
Eesti õppekeelega koolides
Vene õppekeelega koolides
2000
Eesti õppekeelega koolides
Vene õppekeelega koolides
2001
Eesti õppekeelega koolides
Kirjandit kirjutas 9289 eksaminandi.
Vene õppekeelega koolides
2002
Eesti õppekeelega koolides
Kirjandit kirjutas 9874 eksaminandi.
2003
Eesti õppekeelega koolides
Kirjandit kirjutas 9585 eksaminandi.
Vene õppekeelega koolides
2004
Eesti õppekeelega koolides
Kirjandit kirjutas 9472 eksaminandi.
Vene õppekeelega koolides
2005
Eesti õppekeelega koolides
Kokku kirjutas kirjandit 9767 eksaminandi.
Vene õppekeelega koolides
2006
Eesti õppekeelega koolides
Kokku 10 004 kirjandikirjutajat.
Vene õppekeelega koolides
2007
Eesti õppekeelega koolides
Kirjandikirjutajaid oli 14 174.
Vene õppekeelega koolides
2008
Eesti õppekeelega koolides
Vene õppekeelega koolides
2009
Ühised teemad
2010
Ühitatud teemad
2011
Eesti ja vene koolide ühised teemad
Kirjandit kirjutas 11 443 õpilast, sealhulgas 9925 eesti õppekeelega ja 1518 vene õppekeelega koolide abiturienti.
Traditsioonilisel kujul kirjutati kirjandit viimast korda. 2012. aastast on eesti keele riigieksam kaheosaline, koosnedes tekstianalüüsist ja lühikirjandist.
Joseph Goebbels
pisi|Joseph Goebbels. [[Heinrich Hoffmann (fotograaf)|Heinrich Hoffmanni foto]] Paul Joseph Goebbels (29. oktoober 1897 Rheydt – 1. mai 1945 Berliin) oli Saksamaa poliitik. Ta oli üks Adolf Hitleri lähemaid kaastöötajaid ja Kolmanda Riigi mõjukamaid poliitikuid. Ta oli mõnda aega ka riigikantsler.
Erilise tähtsuse omandas Goebbels juba Weimari vabariigi ajal Berliini Gauleiter'ina ja NSDAP riigipropaganda juhatajana. Teise maailmasõja viimastel kuudel tunti teda "totaalse sõjapanuse peavolinikuna" (Generalbevollmächtigter für den totalen Kriegseinsatz). Eelkõige on ta tuntud aga aastatel 1933–1945 ametis olnud rahvavalgustuse ja propaganda riigiministrina. Goebbels, kes oli ka Riigi Kultuurikoja (Reichskulturkammer) president, andis iga päev ajakirjandusele juhiseid, valitsedes pärast massimeedia tasalülitamist Saksamaa vaimu- ja kultuurielu üle. Just tema oli see, kes teatas meediale NKVD toime pandud Katõni massimõrvast.
Elulugu
Goebbels oli lühikest kasvu ja nõrga tervisega, mistõttu ei saanud ta Esimeses maailmasõjas vabatahtlikuna osaleda. Nii asus ta end intellektuaalselt arendama.
1924. aastal astus Goebbels Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse (NSDAP) ning sai seal peagi üheks juhtliikmeks. Ta oli kirjanduslikult andekas ning tahtejõuline ja osav manipuleerija, seetõttu sai temast üks partei peaideolooge ja kõnemehi. Erinevalt mõnest teisest Hitleri kaaskondlasest (Hermann Göring, Heinrich Himmler) jäi ta füürerile lõpuni ustavaks, sest uskus fanaatiliselt natsionaalsotsialistide poliitika õigsusse ning oli üks äärmuslikumaid antisemiite.
1933. aastal, kui NSDAP võimule tuli, sai Goebbelsist propagandaminister. Ta asus kohe juutidega võitlema, korraldades raamatute põletamisi ning kavandades teisi juudivastaseid aktsioone, mis kulmineerusid 1938. aastal kristalliööga. Tema retoorika muutus samuti aasta-aastalt sõjakamaks, valmistades sakslasi ette suureks konfliktiks. Teise maailmasõja ajal püüdis Goebbels kõigi vahenditega mõjutada sakslasi natsionaalsotsialistide poliitikat ja sõjaohvreid aktsepteerima. 1943. aasta veebruaris, kui sõda pöördus Saksamaa kahjuks, kuulutas ta välja totaalse sõja. Goebbelsi retoorika jäi populistlikuks ning lõplikku võitu kuulutavaks kuni sõja lõpuni, mil tegelikult enam edukaks lahenduseks lootust polnud. 22. aprillil 1945. aastal asus Goebbels koos naise ja lastega Hitleri punkrisse Berliinis ning julgustas füürerit kuni lõpuni pealinna jääma. Teised parteiladviku liikmed lahkusid Berliinist, püüdes end päästa. Goebbels ja Martin Bormann jäid veel aprilli lõpus Hitleri juurde ja otsustasid oma ideoloogia nimel surra.
Hans Madissoon
thumb|Hans Madissoon, 1928 Hans Madissoon (kuni 1936 Hans Madisson, 12. detsember 1887 Kuigatsi vald – 23. mai 1956 Tartu) oli eesti arst ja eugeenik.
Joseph Goebbels
Elulugu
28. aprilli hilisõhtul, kui Eva Braun ja Hitler oma punkris abiellusid, olid selle tunnistajateks Goebbels ja Bormann. Pärast Hitleri enesetappu 30. aprillil sai Goebbelsist riigikantsler. Sel kohal oli ta aga vaid ühe päeva, sest lootusetu olukorra lahenduseks valis ta 1. mail enesetapu. Tema abikaasa Magda Goebbels ja kaks arsti uinutasid ning mürgitasid kõigepealt pere kuus last. Seejärel läks naine koos oma mehega vabasurma.
Hans Madissoon
Madissoon arreteeriti NKVD poolt 1945 ja saadeti vangilaagrisse Tjumeni oblastis. Süüdistuseks oli osavõtt Tartu vanglas 1941 toimunud mõrvade uurimisest. Ta vabanes 1954.
Joseph Goebbels
Isiklikku
Goebbels olevat tundnud suurt nõrkust kaunite naiste vastu. Tema kaasaegsete sõnul ei suutnud ta vastu panna näitlejannade, filmidiivade ja muu kunstirahva võludele, mida ta sai nautida tänu kõrge riikliku positsiooni tõttu saavutatud tuntusele. Saksa naised olevat jooksnud Goebbelsile üksteise võidu tormi.
1936. aastal tutvus Goebbels jalutuskäigul tšehhi filmitähe Lída Baarovága. Lída Baarová oli tol ajal, mil armuafäär Goebbelsiga algas, suhtes näitleja Gustav Fröhlichiga. Fröhlich oli Goebbelsi naaber (Inselstraße 18).
Goebbelsil oli kinnisvara eksklusiivsel Wannseel (Schwanenwerder), aadressiga Inselstraße 8–10. Ta oli selle 1935. aastal pankur Oskar Schlitterilt üle võtnud, makstes selle eest 270 000 riigimarka, mis oli tunduvalt alla omahinna. Ta elas seal alates 1936. aastast. Hiljem lisandus sellele naaberkinnisvara aadressiga Inselstraße 12-14 juudi pankurilt Samuel Goldschmidtilt. Lída Baarová on hiljem öelnud, et Goebbels olevat olnud temasse armunud, kuid tema Goebelsisse mitte. Ta hoopis kartnud meest.
Abielu
1930. aastal tutvus Goebbels Berliini kõrgemasse seltskonda kuulunud ilusa, intelligentse ja rikka naise Magda Quandtiga (sünninimega Johanna Maria Magdalena Behrend). Kord olevat Magda sattunud ühele Goebbelsi korraldatud miitingule. Goebbelsi hiilgav kõne, rahva vaimustus ja valitsev atmosfäär avaldasid talle nii suurt mõju, et Magda kirjutas avalduse NSDAP liikmeks astumiseks.
Goebbels pakkus Magdale osalise tööajaga kohta erasekretärina. Nende laulatus toimus 12. detsembril 1931 ja selle tunnistajaks oli Adolf Hitler. Hitler olevat Magda Goebbelsisse suure lugupidamisega suhtunud ja meeleldi tema seltskonnas viibinud. Mõne allika kohaselt olevat Hitler enne Eva Brauniga kurameerimist ja kokkuelamist kurameerinud üsna mitme naisega, nagu Geli Raubal, Leni Riefenstahl, Winifred Wagner, Renate Müller, Maria Reiter, Unity Valkyrie Mitford, Inga Ley, Martha Dodd ja ka Magda Goebbels.
Magda ja Joseph Goebbelsi abielust sündis aastail 1932–1940 kuus last: viis tütart ja poeg.
Mõned allikad on pidanud paari eraelu fassaadilaadseks. Kaasaegsete sõnade kohaselt veetis Goebbels õhtuid pigem väljaspool kodu, kuna olnud oma naisega kellegi kauni filminäitlejatari pärast jälle tülli läinud (Eberle ja Uhl, 35:2006).
22. aprilli õhtupoolikul 1945. aastal kolis perekond Riigikantselei aias asuvasse Hitleri punkrisse – sügavale maapõue rajatud kahekorruselisse betoonehitisse, mille ülemisel korrusel oli 12 ja alumisel 18 väikest tuba. 1945. aasta 1. mai õhtul astusid Joseph ja Magda Goebbels pidulikus riietuses vaikides trepist alla, hammustasid puruks kaaliumtsüaniidiampullid ja seejärel tulistas SS-i ohvitser neid kuklasse. Surnukehad põletati.
Tervis
Propagandaminister Joseph Goebbels oli 165 cm pikkune, ühest jalast vigane ning kõhetu kehaehitusega. Nii olevat ta isegi oma parimail päevil kaalunud vaevu 50 kilogrammi. Füüsiline puue – parem jalg oli vasakust 10 cm lühem – ei võimaldanud tal lonkamata käia.
1933. aastal sai tema arstiks Theodor Morell. Morelli päevaraamatu "The Secret Diaries of Hitler's Doctor" kohaselt olevat ta propagandaminister Goebbelsil kord ravinud dermatiiti, mis häiris ministrit nii väga, et ta ei saanud magada. 22 arsti olid üritanud teda varem ravida, kuid tulutult. Morell aga ravis ta Homoserani süstidega terveks. Alates 1935. aastast oli Goebbelsil ja Hitleril sama hambaarst, Saksa hambakirurg Hugo Johannes Blaschke (1881–1959).
Teised temast
Joseph Goebbelsi ja Adolf Hitleri vaated ei kattunud esialgu. Nii olevat Goebbels ühel koosolekul püsti karanud ja karjunud: "Ma nõuan, et väikekodanlane Adolf Hitler natsionaalsotsialistlikust parteist välja heidetaks!"
Hitler kirjutas temast 1942. aastal: "Mul on kolm tuttavat, kes kas või minutiks kokku saades kohe naerda lagistavad: Hoffmann, Amann ja doktor Goebbels..."
Asjatundjad on kinnitanud, et just Goebbels oli üks nendest vähestest isikutest Hitleri lähikonnas, kes suutis füürerit negatiivselt mõjutada. Ta seisis vaimsetelt võimetelt nii Hitlerist kui ka tema lähemast kildkonnast kõrgemal ning suutis inimesi väga erinevatel ja vähemärgatavatel viisidel mõjutada. Seetõttu on tema kohta öeldud "lonkav Mefistofeles", "kuradi advokaat", "Hitleri kuri geenius" jne.
Alikovo rajoon
Alikovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššias.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 115 asulat. Rajooni keskus on Alikovo.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 16 318. 2010. aasta seisuga olid elanikest 98% tšuvašid.
Erichsburg
pisi|[[Matthäus Meriani vasegravüür umbes 1650. aastast]] Ericsburg on loss Dasseli alevis Alam-Saksimaal Saksamaal. Loss ehitati 16. sajandil Calenbergi vürstkonda. See on praegu (2007) kehvas seisus vare.
292
292. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aadu Luukas
Aadu Luukas (24. september 1939 Tallinn – 7. oktoober 2006 Viimsi) oli eesti ettevõtja, transiidiettevõtte Pakterminal asutaja.
Aadu Luukas oli paljude heategevuslike projektide algataja ja toetaja.
Ta oli aastaid valitud Eesti mainekamate ja mõjukamate majandustegelaste esikolmikusse.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus on Eesti mittetulundusühing, mis koondab Teise maailmasõja ajal ja järel Nõukogude okupatsiooni vastu sõdinud veterane ja nende aatekaaslasi.
Ühenduse asutasid Vabadusristi päeval, 17. augustil 2002, Väike-Maarja vallas Ebaveres Johan Pitka talu varemete juures kümme kunagise Löögiüksuse Admiral Pitka liiget (nn pitkapoisid).
Aadu Luukas
Elukäik
Isa elas sõja järel Kanadas ja suri seal 1989. aastal, ema elas surmani Ameerika Ühendriikides ja seal elab siiani ka Luukase vend Frank Uherek (sündinud 1959).
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
Ühenduse peakorter on Tartus.
2004. aasta septembris moodustati Tallinna piirkond ja novembris Pärnu piirkond.
Aadu Luukas
Haridus
1964. aastal lõpetas Luukas Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi ja 1977. aastal töö kõrvalt ka Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Töö
Luukas alustas töömehepõlve mehaanikuna Tallinna Kommunaalametis, hiljem oli ta sama valdkonna aseminister ja 1990. aastate alguses peadirektori asetäitja.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
Alates 2008. aastat on ühenduse liikmeskond tõusnud üle saja, k. a noorliikmed.
Ühenduse juhiks oli asutamisest alates võrumaalasest metsavend Leonhard Pumper.
Aadu Luukas
Töö
1992. aastal asutas ta transiidiettevõtte Pakterminal ning oli selle esimene juhatuse (1992–1996) ja hilisem nõukogu esimees (1996–2005). 2006. aastast oli Luukas ka AS Baltic Chemical Terminali, AS Trendgate'i ning AS EOS-i nõukogu esimees. Luukas oli Gennadi Timšenkole kuulunud Gunvori aktsionär.
Ühiskondlik tegevus
Aadu Luukas oli üks Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni asutajaid ning selle juhatuse esimees. Koos Eesti presidendiga pani ta aluse Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse protsessile ja oli ka selle nõukogu esimees.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
2012. aastal oli esimeheks Jüri Jahnson.
Aadu Luukas
Ühiskondlik tegevus
1998. aastast oli ta Eesti võrkpalliföderatsiooni president.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
Ühing tegeleb admiral Pitkaga seotud sündmuste ja vabadusvõitluse mälestuste kogumise ja jäädvustamisega. Üks tegevuse eesmärke on mälestusmärkide paigaldamine langenud metsavendadele-vabadusvõitlejatele, kelle matmiskohad on teadmata või tähistamata.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus teeb koostööd Kaitseliidu, Noorkotkaste jt organisatsioonidega.
Aadu Luukas
Ühiskondlik tegevus
2001. aastast oli ta Kasahstani Vabariigi aukonsul Eestis.
Isiklikku
Aadu Luukas oli abielus Margot Luukasega, neil on poeg Indrek.
Aadu Luukas suri ootamatult 2006. aasta 7. oktoobri hommikul terviserikke tõttu oma Viimsi kodus.
Mälestuse jäädvustamine
Aastatel 2007–2018 andis Aadu Luukase Sihtasutus Aadu Luukase mälestuseks välja Aadu Luukase missioonipreemiat Eesti ühiskonna tasakaalustatud arengu edendamise ja inimeste elukvaliteedi parandamise eest. Preemia suurus oli algul miljon Eesti krooni. Pärast euro kasutuselevõttu oli preemia suurus 64 000 eurot. Alates 2012. aastast sai sellest 32 000 eurot preemia laureaat ning teine pool summast jagati viie ülejäänud nominendi vahel.
Vitus Bering
thumb|Vitus Bering Vitus Jonassen Bering (kasutatud ka nimekuju Behring; august 1681 Horsens – 19. detsember 1741 Beringi saar, Kamtšatka poolsaare lähedal) oli Taanis sündinud Vene meresõitja. Vene laevastikus teenis ta ohvitserina 37 aastat.
Ta lõpetas 1703 Amsterdamis kadetikorpuse ja astus samal aastal Venemaa teenistusse alamporutšiku auastmes. Põhjasõjas teenis ta Venemaa Balti laevastikus, välja arvatud 1712–1715, mil ta Venemaa Aasovi laevastikus sõdis Türgiga. 1707 sai ta porutšikuks, 1710 leitnandiks, 1715 4. järgu kapteniks, 1717 3. järgu kapteniks, 1720 2. järgu kapteniks ja 1724 1. järgu kapteniks.
Ta abiellus venelannaga ja viimast korda elus viibis ta Taanis 1715. aastal.
Aastal 1741 tegi avastusretke koos tüürimehe Aleksei Tširikoviga Alaska rannikule. Tagasiteel suri ta Komandorisaartel.
Hüdrofiilsus
Hüdrofiilsus ehk veelembus on aine võime vastastikuliseks mõjuks veega.
Hüdrofiilsed ained on näiteks anorgaanilised soolad, tärklis ja savid. Hüdrofiilsete ainete molekulid on polaarsed. Need loovad keemilisi sidemeid vee polaarsete molekulidega.
Mehikoorma tuletorn
pisi|Mehikoorma tuletorn
Mehikoorma tuletorn on tuletorn Põlva maakonnas Räpina vallas Mehikoorma alevikus Peipsi lõunaosa ja Lämmijärve kaldal. Majaka kujutis on ka Meeksi valla vapil ja lipul. 2008. aastal andis Eesti Post välja Mehikoorma tuletorniga margi.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on.
Laternaruumi ja rõduga valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit. On kolmest Peipsi järve tuletornist kõrgeim. ENSV ajal oli selle seinal tahvel, mis teatas et 1944. aastal jõudis sealtkaudu Eesti territooriumile 8. laskurkorpus. Tuletorn ehitati 1938. aastal.
291
291. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 286 287 288 289 290 - 291 - 292 293 294 295 296
The Great Rock 'n' Roll Swindle (film)
"The Great Rock 'n' Roll Swindle" (1980) on muusikaline dokumentaalfilm, kus peaosades mängivad Sex Pistolsi liikmed.
Pariis
Pariis (prantsuse keeles Paris) on Prantsusmaa pealinn ja Île-de-France'i piirkonna halduskeskus ning Prantsusmaa ainus vald-departemang.
Aastatel 2001–2007 ja 2008–2014 oli linnapea Bertrand Delanoë. Aastatel 2014–2020 ja 2020–2026 on linnapea Anne Hidalgo.
Ajalugu
pisi|Droonivideo Pariisi triumfikaarest ja ringristmikust 2022. aastal
Vanaaeg
Esialgu oli seal keldi hõimu parisiide asula, mis asus Seine'i jõe saarel. Hõim oli rikas ja tuntud kullast müntide vermijana.
Rooma aeg
Caesari ajal vallutasid selle roomlased, aga pärismaalased osutasid neile visa vastupanu. Roomlased nimetasid asulat Lutetia Parisiorum 'iks. Rooma aja muistiseid on Pariisis säilinud vähe.
Keskaeg
508 sai Pariis Merovingide riigi pealinnaks ja 987 Prantsusmaa pealinnaks, keskajal oli see Euroopa suurim linn.
Uusaeg
17.-18. sajandil arenes Pariis ülemaailmse mõjuga kultuurikeskuseks.
19. sajandi II poolel ehitati linn põhjalikult ümber.
Uusim aeg
1900. aasta Pariisi maailmanäituseks ehitati näiteks Grand ja Petit Palais, Aleksander III sild, ning Orsay raudteejaam, millest 1986. aastal sai Orsay muuseum,.
19. juulil 1900 avati Pariisi metroo, mis on vanuselt neljas metroo maailmas.
1944. aasta augustis käskis Adolf Hitler jätta Pariisi varemetesse. Ta ütles: "Linn ei tohi langeda vaenlase (lääneliitlaste) kätte, välja arvatud täieliku rusuna." Pariisi sõjaväekuberner kindral Dietrich von Choltitz jättis aga Hitleri käsu täitmata.
Pariisi linna vapikirjaks on Fluctuat nec mergitur ('õõtsub [lainetel] ega upu'). Deviis pärineb umbes 13. sajandist, kaupmeeste gildilt, mis hoidis enda kontrolli all Seine'il toimuvat liiklust ja tehinguid. Esialgu oli vapil üksnes laeva kujutis. Ent pärast Pariisi kaupmeeste mässu ja nende juhi Étienne Marceli mõrvamist 1385. aastal andis dofään (hilisem Charles V Hea) käsu, et vapile lisataks prantsuse kuningate heraldiliste liiliatega väli.
Tänapäeval on Pariis maailma juhtivaid äri- ja kultuurikeskusi. Tal on suur mõju poliitika, hariduse, meelelahutuse, ajakirjanduse, moe ja kunsti vallas. Pariisis on mitme rahvusvahelise organisatsiooni peakorter. Neist tähtsaimad on UNESCO, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, Rahvusvaheline Kaubanduskoda ning Euroopa Kosmoseagentuur. Pariisi peetakse üheks maailma kõige rohelisematest ja elamisväärsematest linnadest, teisalt kuulub ta ka kõige kallimate linnade hulka.
Kliima
pisi|Lühifilm talvisest Pariisist 2018. aastal Pariisi aastane keskmine temperatuur on +8,5 °C. Kõige palavamad kuud on juuli (+15,5 °C) ja august (+15,4 °C), kõige külmemad jaanuar (+2,5 °C) ja veebruar (+2,8 °C).
Kõige kõrgemad absoluutsed temperatuurid on mõõdetud juulis (+40,4 °C) ja augustis (+39,5 °C), kuid jaanuariski on mõõdetud +16,1 °C ja detsembris +17,1 °C, ülejäänud kuudel veelgi rohkem.
Kõige madalamad absoluutsed temperatuurid on mõõdetud detsembris (−23,9 °C) ja veebruaris (−14,7 °C). Augusti miinimum on +6,3 °C ja juulis +6,0 °C. Juunist septembrini pole kunagi öökülma registreeritud.
Aastas sajab 650 mm. Sademed jaotuvad aastas ühtlaselt. Kõige rohkem sajab mais (65 mm) ja juulis (63 mm), kõige vähem augustis (43 mm) ja veebruaris (44 mm). Aastas on 112 sajupäeva, neist kõige rohkem detsembris (10,7) ja märtsis (10,4), kõige vähem augustis (6,9) ja juulis (8).
Aastas paistab päike keskmiselt 1748 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on juuli (239 tundi) ja august (220 tundi). Kõige vähem päikest paistab detsembris (50 tundi) ja jaanuaris (56 tundi).
Elanikkond
Pariisi linnastu elanike arvu kohta on andmeid alates aastast 59 eKr (25 tuhat). Aastaks 510 oli Pariisi elanike arv kasvanud 80 tuhandeni. Edaspidi langes see aastaks 1000 viikingite sissetungide tõttu madalaima tasemeni (20 tuhat). Edaspidi on elanike arv kasvanud mõnest vahepealsest mõõnast hoolimata ja on 1999. aasta ametlike andmete järgi 11 174 743.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kasvas Pariisi elanike arv eriti kiiresti ja saavutas 1921. aasta loendusel 2,9 miljonit elanikku. Pärast seda on elanike arv pea iga loendusega vähenenud, välja arvatud 1954. aasta loendus, mis näitas elanike arvu kasvu 125 tuhande inimese võrra, võrreldes eelmise loendusega 1946. aastast. Viimase hinnangu (veebruar 2005) järgi oli Pariisis 2004. aastal 2 142 800 elanikku.
keskel|pisi|500px|[[Tour Montparnasse'ist avanev panoraamvaade Pariisile]]
Haldusjaotus
Pariisi linn jaguneb 20 ringkonnaks ehk prantsuse keeles arrondissement'iks. Rahvaesindajate valimisel igast ringkonnast kasutatakse väljendit sektor. pisi|400px|Pariisi ringkonnad pisi|400px|Pariisi ringkondade paiknemine ja nende rahvastiku tihedus 2017 * Ilma Vincennesi metsata
Kilter
Kilter (saksa keeles Schilter) oli teoliste töölesundija ja töö ülevaataja mõisas, kupja abiline.
Pariis
Arhitektuur ja vaatamisväärsused
pisi|Vaade üle südalinna pisi|[[Marsi väljak (Pariis)|Marsi väljak ja Eiffeli torn ning kauguses ärikeskus La Défense]] pisi|[[Sacré-Cœuri kirik]] Linna ajalooline südamik on Cité saar. Selle vanimad ehitised – endine piiskopi- ja kuningaloss, Sainte-Chapelle (Püha kabel) ja Notre-Dame (Jumalaema kirik) – pärinevad keskajast. Muud linnaosad ümbritsevad saart ringikujuliselt.
Seine'i jõgi jaotab linna põhjapoolseks paremkaldaks ja lõunapoolseks vasakkaldaks.
Nüüdisaegne linnakeskus paikneb Seine'i paremal kaldal. Selle telje moodustavad endine kuningaloss Louvre (nüüdne kunstimuuseum), Concorde'i väljak, peatänav Champs-Élysées' avenüü ja kiirjalt lähtuvate tänavatega Charles de Gaulle'i väljak. Viimase keskel on Arc de Triomphe (triumfikaar), 1920. aastast asetseb selle all tundmatu sõduri haud. Paremal kaldal paikneb ka Montmartre, omal ajal vaimuelu-, nüüd eeskätt meelelahutuslinnaosa.
Seine'i vasakul kaldal asuvad teadusasutuste, kirjastuste ja raamatukauplustega Ladina kvartal ja endine kunstnike linnaosa Montparnasse.
Linnaservas asuvad suured pargid Boulogne'i ja Vincennesi mets.
Pariis on maailmakuulsate arhitektuuri- jm. kunstimälestiste linn. Peale Notre-Dame'i väärivad rohkeist kirikuist tähelepanu Pariisi vanim kirik Saint-Germain-des-Prés (10.–12. saj), Napoleoni hauaga barokne Invaliidide varjupaiga kuppelkirik (arhitekt Jules Hardouin-Mansart), klassitsistlik Panteon (Panthéon; arhitekt Jacques Germain Soufflot), Madeleine'i kirik, Saint-Sulpice ja Montmartre'i mäge krooniv 20. sajandi alguses valminud Sacré-Cœuri kirik. Arhitektuuriansambleist on tuntuimad renessansiaegne Vogeeside väljak, klassitsistlik Concorde'i väljak ja südalinna suurim haljasala Marsi väljak, kus kõrgub Pariisi sümbol Eiffeli torn. Nüüdisaegset ehituskunsti esindavad raadiomaja, hiiglaslik Georges Pompidou kultuurikeskus, mis ehitati 1975–1977 turuhallide kohale, UNESCO hoone ja uued elamupiirkonnad.
Pariisi suurimale kalmistule Père-Lachaise'i kalmistule on maetud kuulsaid poliitika- ja kultuuritegelasi, sealhulgas eesti kunstnik Eduard Viiralt.
Linna kõrgeim hoone on 210 meetri kõrgune Tour Montparnasse.
Pariisi ärirajoon La Défense asub linna läänepiiril.
Majandus
2009. aastal oli Pariisi sisemajanduse kogutoodang 552,1 miljardit eurot. Kui Pariis oleks riik, oleks ta riikide SKP nimistus 17. kohal. See on peaaegu sama suur kui terve Hollandi SKP.
1999. aasta andmetel töötas Pariisi linnastus 5,089 miljonit inimest, nendest 16,5% äriteenuste, 13,0% kaubanduse, 12,3% tootmise, 10,0% avaliku halduse ja sõjaväe, 8,7% tervishoiu, 8,2% transpordi ja side ning 6,6% hariduse valdkonnas. Tootvas sektoris oli kõige suurem osakaal elektroonika- ja elektritööstusel (17,9%) ning kirjastamisel ja trükitööstusel (14,0%). Turismi ja sellega seotud tegevusaladega tegeles 6,2% töötajatest.
Pariisi immigrantide getodes on töötus 20–40%.
center|400px|pisi|Champs-Élysées
Sport
Pariisis toimunud tähtsaimad spordiüritused on 1900. ja 1924. aasta suveolümpiamängud ning 2003. aasta maailmameistrivõistlused kergejõustikus. Pariisis toimuvad ka 2024. aasta suveolümpiamängud.
Jalgpalliklubidest on tuntuim Paris Saint-Germain.
COD
COD on kolmetäheline akronüüm, mis võib tähendada:
Mariinski Possadi rajoon
Rajoonis on 1 linn ja 11 külaasundust, kus on kokku 79 asulat. Rajooni keskus on Mariinski Possadi linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 22 718. 2010. aasta seisuga olid elanikest 79,4% tšuvašid ja 19% venelased.
293
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastad: 288 289 290 291 292 - 293 - 294 295 296 297 298
Mežduretšensk
Mežduretšensk on linn Venemaal Kemerovo oblastis, Mežduretšenski rajooni keskus. Asub Ussa jõe suudmes Tomi jõe ääres.
Mežduretšenski linn moodustati Olžerasi tööliskülast 1955. aastal.
Linn on söekaevanduste keskus, asudes Kuzbassi söebasseinis.
Eddie Cochran
Eddie Cochran (pärisnimega Ray Edward Cochran; 3. oktoober 1938 Albert Lea, Minnesota osariik, USA – 17. aprill 1960 Bath, Inglismaa) oli USA rock'n'roll 'i laulja.
Elukäik
Eddie Cochran sündis 1938. aasta 3. oktoobril Albert Lea's Minnesota osariigis Frank Cochrani ja Alice Cochrani pojana, tal oli õde Gloria ning vennad Bill ja Robert. 1940. aastate lõpul kolis pere Oklahoma osariiki, kust naasis peagi Eddie tõsiste terviseprobleemide tõttu. 1951. aastal kolisid nad Los Angelese äärelinna Bell Gardensisse California osariigis.
Septembris läks Eddie Bell Gardensi põhikooli, kus sõbrunes pillimees Connie Smithiga. Koos hakkasid nad musitseerimist harjutama ja esinesid ka kooliüritusel. Guybost sai Eddie bassimängija. 1953. aastal kohtus Eddie muusik Chuck Foremaniga, kelle magnetofoniga üritati lindistada lugusid. 1954. aastal lõpetas Eddie põhikooli. Oktoobris kohtas Eddie kantrilaulja Hank Cochranit, kes andis Eddiele töö saatekitarristina. Järgmised 18 kuud mängisid ja salvestasid nad koos The Cochran Brothersi nime all. 1955. aasta oktoobris kohtasid nad Jerry Capeharti, kes hakkas The Cochran Brothersile laule kirjutama. Sügisel esinesid nad "The Big D Jamboreel".
1956. aastal hakkas Eddie Cochran tegema soolokarjääri. Ta esines filmis "Do-Re-Mi", mis hiljem nimetati ümber "The Girl Can't Help It", ning mängis väikest osa ja laulis filmis "Untamed Youth". 1957. aasta oktoobris käis Eddie Austraalia turneel koos Gene Vincenti, Little Richardi ja Elis Lesley'ga. Turnee kandis nime "The Biggest Show Of Stars For 1957". 1958. aasta kevadel ühines Eddie Gene Vincenti sessiooniga ja laulis tausta koos The Blue Capsiga. Samal ajal lõid Eddie ning ta turneebänd Dick D'Agostin ja The Swingers kaasa filmi "Hot Rod Gang" tegemises. Suvel anti välja Eddie suurim hitt "Summertime Blues". Oktoobris tuli ka teine kuulsamaid Eddie hitte "C'mon Everybody". 1959. aasta jaanuaris esines ta filmis "Go, Johnny, Go".
1960. aasta 8. jaanuaril toimus Eddie viimane sessioon, misjärel sõitis ta Inglismaale, et liituda turneel Gene Vincentiga. Inglismaal esinesid Eddie ja Gene mitmes raadio- ja telesaates. 16. aprillil 1960 teel lennujaama Chippenhami linnas Wiltshire'i krahvkonnas tegi takso, milles istusid Eddie, tema pruut Sharon Sheeley ja Gene, avarii, milles Sharon murdis vaagnaluu, Gene roided ja rangluu ning vigastas uuesti oma niigi viletsas seisus jalga, kuid Eddie suri hiljem öösel Bathi linnas Saint Martini haiglas Somersetis raskete peavigastuste tõttu.
Calenbergi loss
pisi|Loss [[Caspar Meriani vasegravüüril (1654)]] Calenbergi loss (saksa keeles Burg Calenberg, hiljem Schloss Calenberg ja Feste Calenberg; varemed tuntud kui Alt Calenberg) oli keskaegne loss Kesk-Saksamaal, Schulenburgi lähistel Pattenseni alevis, 13 km Hildesheimi linnast läänes. Selle ehitas aastal 1292 vesilinnusena Welfi hertsog Otto Range Leine jõe niidule kahe Leine jõe haru vahele Calenbergi kriidimerglimäe lõunaossa. 16. sajandi alguses ehitati see ümber kindluseks (Feste). 15. sajandil andis Fort Calenberg nime Welfide Calenbergi vürstkonnale. Pärast Kolmekümneaastast sõda kaotas see oma sõjalise tähtsuse ja jäeti maha. Tänapäeval on see vare maa-aluste võlvidega, mida ümbritsevad kõrged vallid.
Tomi jõgi
Tomi jõgi (vene Томь) on jõgi Lääne-Siberis.
Jõe ääres asuvad Novokuznetsk, Kemerovo, Mežduretšensk, Jurga, Tomsk ja Seversk.
294
294. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 289 290 291 292 293 - 294 - 295 296 297 298 299
Koera veregrupid
Koertel on kirjeldatud umbes 13 veregruppi.
Juhan Vilms
Juhan Vilms (22. september 1893 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 22. veebruar 1952 Buenos Aires) oli eesti arst ja eugeenik.
Koera veregrupid
Algselt tähistati veregruppe tähtedega (A, B, C, D, E, F, G, J, K, L, M, N, Tr, O, He) ning seejärel akronüümiga CEA (Canine erythrocyte antigen), kuid vältimaks segadust lühendiga carcinoembryonic antigen kasutatakse tänapäeval selle asemel DEA (Dog Erytrocyte Antigen) märgistust, millest igapäevases kliinilises kasutuses on oluline DEA 1.1. süsteem. Vähem leiab kasutust DEA 1.2, DEA 3, DEA 4, DEA 5 ja DEA 7 tüpiseerimine.
Juhan Vilms
Elulugu
Juhan Vilms lõpetas Tartu Reaalkooli ja õppis aastatel 1914–1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, lõpetas aastal 1919 Tomski Ülikooli, kuhu ta oli Esimese maailmasõja eest evakueerunud. Ta kaitses 1923. aastal Tartu Ülikoolis eksternina väitekirja "Kõhreglükogeeni püsivusest mõnesuguste glükogeeni vähendavate tegurite puhul" ja sai Dr. med. kraadi.
Koera veregrupid
Isoantikehad
Koeral ei esine kliiniliselt olulisi naturaalseid isoantikehi puuduva veregrupi suhtes. Kuid need tekivad 4–6 päeva jooksul pärast esmast kontakti puuduva antigeeniga. Sellest tingituna on nende uurimine raskendatud ning ei ole täpselt teada, millised immunoglobuliinid põhjustavad koertel sobimatusreaktsiooni.
Juhan Vilms
Elulugu
Vilms liitus Siberis Tšehhoslovakkia korpusega ja naasis hiljem kodumaale Vladivostoki kaudu. Aastatel 1920–1924 oli ta Tartu Ülikooli patoloogia instituudi assistent. Ta valmistus ülikooli kehalise kasvatuse teooria professuuriks, kuid sellest kohast ta siiski loobus ning asus 1926. aastal praktiseeriva naha- ja suguhaiguste arstina Tallinna. Aastatel 1940–1943 töötas ta Tallinna Tehnikaülikoolis tööstuse tervishoiu lektorina.
Aastatel 1930­-1932 oli ta Tallinna linnavolikogu liige.
Alates 1922. aastast oli Vilms karskusliidu liige ja aastatel 1925­-1926 selle juhatuse esimees.
Ta põgenes 1943. aastal Soome, sealt 1944. aastal Rootsi ja elas hiljem Argentinas, kus ta 1952. aastal suri.
Lauka Põhikool
pisi|Aerofoto koolimajast. Foto: [[Hiiumaa Mudeliklubi.]] Lauka Põhikool on põhikool Hiiumaa vallas Lauka külas.
Esimese koolihoone ehitas 1900. aastal Lauka mõisahärra Evald Ungern-Sternberg. Selles alustas 19. oktoobril 1900 tegevust 2-klassiline Lauka vallakool. Selles hoones asuvad praegu kooli muuseum, käsitöö- ja kunstiklass ning töökoda. Varem (alates 1862. aastast) olid Lauka lapsed saanud haridust Metsiku (samas majas asus ka esimene vallamaja) ja Pandja vallakoolis. Järgmine koolihoone valmis 1939. aastal, sellele liideti 1971 valminud juurdeehitis, mida hiljem, Eesti Vabariigi ajal on oluliselt renoveeritud ja laiendatud. Kooli juures on park koos tiigi, peo- ja jaanituleplatsi ning staadioniga.
Kõneliik
Kõneliik on tegusõna grammatiline kategooria, mille liikmed on eesti keeles ja paljudes teistes keeltes jaatav kõne (afirmatiiv) ja eitav kõne (negatiiv). Jaatav kõneliik väljendab öeldisverbiga kirjeldatava tegevuse jaatust, eitav kõneliik väljendab öeldisverbiga kirjeldatava tegevuse eitust.
Kõneliik eesti keeles
Eesti keeles loetakse kõneliiki morfoloogiliseks kategooriaks, kuna mõnede vormide eituse väljendamisel kasutatakse lisaks eitussõnale ka jaatavast erinevat pöördsõnavormi, nt elasime : ei elanud, elan : ei ela, elatakse : ei elata.
Lause jaatava sisu märkimiseks ei kasutata eesti keeles tavaliselt spetsiaalseid vormivahendeid. Kui need esinevad, siis väljaspool öeldist. Jaatust märkivad rõhumäärsõnad võivad esineda üksnes vastuses küsimusele, näiteks: ''Kas Sulle maitsevad seened? - Jah, maitsevad küll''.
Eitusvormid on verbi liitvormid, milles eitust väljendavad eitussõnad ei või ära, mida võib käsitleda vaegmuuteliste pöördsõnadena.
537
537. aasta
Berend Otto von Mohrenschildt
thumb|Berend Otto von Mohrenschildt Berend Otto von Mohrenschildt (1718 Tallinn – 9. mai (28. aprill) 1789) oli Eestimaa maanõunik ja mõisnik ning Venemaa sõjaväelane (leitnant).
Berend Otto von Mohrenschildt sündis Risti, Hatu, Tammiku ja Leebiku mõisniku Berend Johann von Mohrenschildti ja Hedwig Katharina von Ulrichi (surnud 1773) pojana.
Ta sai tõelise riiginõuniku teenistusastme.
Berend Otto von Mohrenschildt suri 1789. aastal Tallinnas ja maeti Tallinna toomkirikusse.
Perekond
Berend Otto von Mohrenschildt abiellus esimest korda 2. juunil 1747 Marie von Rammiga (1716–1758), kes oli Padise mõisniku Reinhold von Rammi (1689–1755) tütar. Abielust sündisid:
Teist korda abiellus Berend Otto von Mohrenschildt 27. märtsil 1759 Valingul Maria Eleonora von Knorringiga (1730–1763), kes oli Valingu mõisniku Magnus Gabriel von Knorringi ja Sophie Helene von Rammi tütar. Abielust sündis:
Valingu mõis
Valingu mõis (saksa keeles Walling) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine Valingu mõis Saue valda Harju maakonnas, tänapäeva Valingu küla lähedale.
Ajalugu
Valingu mõis rajati 17. sajandi esimesel poolel. Mõisa omanike hulka kuulusid nii Hornid, Bielked kui Scheidingud.
Valingu mõisa juurde kuulus Pällu karjamõis.
1733. aastal omandas mõisa Magnus Gabriel von Knorring ja 1761. aastal tema väimees, riiginõunik Berend Otto von Mohrenschildt.
Alates 1794. aastast kuulus mõis pandivaldusena Berend Heinrich von Tollile. 1814–1919 kuulus mõis Samson-Himmelstjernade suguvõsale.
Mõisakompleks
Mõisa 19. sajandi alguses rajatud peahoone oli ühekorruseline klassitsistlik kiviehitis. Hoone kolme akna laiune keskosa oli kahekorruseline ja seda kaunistasid hammaslõikeline kolmnurkfrontoon ja neli joonia stiilis pilastrit. Mõisa peahoone pole kaasajani säilinud.
Mõisa arvukad abihooned paiknesid peamiselt härrastemaja esise auringi äärtes. Säilinud kõrvalhoonetest on tähelepanuväärseim kolme kaaravaga ait. Suurem osa hooneid on hävinud või tugevasti ümber ehitatud.
Taldrikud
Taldrikud on ebamäärase helikõrgusega löökpillid.
Muistses Iisraelis löödi taldrikuid kokku seaduselaeka õnnistamisel. Alates 8. sajandist eKr kasutati Egiptuses 15 cm läbimõõduga taldrikuid. Kreekas kasutati algul jumalanna Kybele kultusega seotud rituaalides ja hiljem antiikteatris. Kreekakeelne nimetus kymbala levis ka Etruuriasse ja Rooma keisririiki. Taldrikuid on nimetatud ka simbleiks.
Orkestrimuusikasse jõudsid taldrikud Glucki, Haydni ja Beethoveni loomingus. Löökpillide põhirühma instrumendiks said taldrikud 19. sajandil romantilises muusikas.
Tänapäeva taldrikud on valmistatud vase ja tina sulamist.
Taldrikud liigitatakse väliskuju ja kõla järgi
Sümfooniaorkestri instrumentaariumi kuuluvad suured, keskmised ja väikesed taldrikud
Notatsioon
Taldrikud kirjutatakse noodikirjas ilma võtmemärkideta. Kui üks mängija lööb suurt trummi ja taldrikuid, siis kirjutatakse mõlema pilli partiid samale joonele: suure trummi noodivarred alla- ja taldriku omad ülespoole.
Mänguviisid
Mänguviise tähistatakse järgmiselt: cymbale suspendue, colla bacchetta, colla bacchetti di Tamburo, avec la baguette de fer
Urmarõ rajoon
Urmarõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia kirdeosas.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 53 asulat. Rajooni keskus on Urmarõ.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 23 583. 2010. aasta seisuga olid elanikest 97% tšuvašid.
Konstantin Türnpu
pisi|Konstantin Türnpu Konstantin Jakob Türnpu (13. august 1865 Klooga mõis – 16. aprill 1927 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist.
Aastatel 1886–1891 õppis Türnpu Peterburi konservatooriumis orelit (professor Louis Homiliuse juhendamisel) ja kompositsiooni (professor Julius Johannseni juhendamisel). Õpingute ajal juhatas ta Eesti Heategeva Seltsi koori (Johannes Kappeli järel). 1891–1892 jätkas õpinguid Berliinis koorijuhtimise alal. Seejärel oli ta aastaid Tallinna Niguliste kiriku organist, samal ajal saksa gümnaasiumi ja lühemaid perioode ka Nikolai I gümnaasiumi lauluõpetaja. Türnpu juhatas Tallinnas mitut saksa koori, kellega kandis ette Bachi, Brahmsi, Beethoveni, Verdi jt suurvorme.
Kōbō Abe
pisi|Kōbō Abe Kōbō Abe (安部公房; kodanikunimi Kimifusa Abe, 7. märts 1924 Tokio – 22. jaanuar 1993 Tokio) oli jaapani kirjanik.
Konstantin Türnpu
Türnpu heliloomingu moodustavad enamasti koorilaulud, kuid ka mõned soololaulud. Asunud 1916. aastal Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori juhatama, pühendus ta täie energiaga eesti muusikale ja kirjutas lühikese ajaga mitukümmend tundelist ja rikkaliku harmooniaga meeskoorilaulu ("Meil aiaäärne tänavas", "Mull´ lapsepõlves rääkis", "Talvine õhtu", "Kevade tunne", "Priiuse hommikul", "Mu isamaa nad olid matnud", "Tervitus", "Troost" jm). Tema sulest pärineb ka populaarne lühitervituslaul "Ta (Nad) elagu, elagu, elagu, e-la-gu!". Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori, mille mantlipärija kannab tänini tema nime, juhatas Türnpu ise 1926. aasta lõpuni. Ta juhatas ka V ja VI üldlaulupeol mees- ja segakoore. Türnpu ideest ja algatusest hoogu saanud Eesti Meestelaulu Selts taaselustati juba ülemaalisena ja ka poistekoore ühendavana 1988. aasta novembris.
Kōbō Abe
Ta õppis ülikoolis meditsiini.
Esimesed luuletused avaldas ta 1947. aastal. Rahvusvaheliselt tuntuks sai 1962. aastal ilmunud romaaniga "Luitenaine" (eesti keeles 1968), mille põhjal valmis 1964. aastal mängufilm.
Eesti keeles on temalt ilmunud veel "Neljas jääaeg" (1966) ja "Härra S. Karma kuritöö" (1984). Nii need kui ka "Luitenaise" on jaapani keelest tõlkinud Agu Sisask.
Konstantin Türnpu
Türnpu oli maetud Kopli kalmistule. Kui kalmistu nõukogude võimuorganite poolt hävitati ja kõik hauad tasandati, oli ta üks kolmest Netty Pinna ja Eduard Bornhöhe kõrval, kelle põrm Metsakalmistule ümber maeti.
Tema nime kannab tänav Tallinnas, aga ka bussipeatus Türnpu park Tallinna–Paldiski maanteel Tuulna külas.
Sakura Sena
Sakura Sena (jaapani keeles 瀬名さくら, Sena Sakura; sündinud 31. jaanuaril 1975) on jaapani modell ja näitleja, kes on tuntud oma 32 G rindade poolest.
Ta alustas oma karjääri 18-aastaselt pornofilmis Kaiken.
295
295. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand