cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lina Andersson
Järgmisel hooajal osales Andersson ka ühel MK-etapil. See toimus 28. novembril 1998 Soomes Muonios 5 km vabastiilis ja Andersson jäi 52. kohale, olles ometi 5 Rootsi sportlase seas Antonina Ordina järel paremuselt teine. Veebruaris toimusid Austrias Saalfeldenis juunioride maailmameistrivõistlused, kus Andersson tuli 3. veebruaril juunioride maailmameistriks 5 km klassikas. Teised medalid läksid Pirjo Mannisele ja Marianna Longale, järgnesid Sachenbacher, Kočumová ja Petra Majdič. Katrin Šmigun oli 13. 7. veebruaril tuli ta 15 km vabastiilis 14. kohale, võitis Kočumová Šmiguni ja Sachenbacheri ees.
Oma elu teisel MK-etapil osales ta Rootsis Kirunas 27. novembril 1999 ja see läks märksa paremini esimesest: ta saavutas 5 km klassikas 22. koha, olles Rootsi sportlastest (sealhulgas Ordinast) selgelt parim. Selle hooaja juunioride maailmameistrivõistlused toimusid Slovakkias Štrbske Plesos. 29. jaanuaril saavutas Andersson 1,5 km sprindis vabastiilis 9. koha nii kvalifikatsioonis kui finaalis (maailmameistriks tuli Manninen). Järgmisel päeval tuli Andersson 15 km sõidus klassikalises stiilis 8. kohale. 28. jaanuaril osales ta Stockholmis klassikasprindis, kus paremad läbisid raja alla 25 sekundi, ning tuli kvalifikatsioonis Bente Skari ja Mannise järel kolmandaks. Need kaks olid ka finaali parimad, Andersson langes 5. kohale, mis oli siiski tema elu esimene poodiumikoht MK-etapil.
2001. aasta juunioride maailmameistrivõistlused toimusid Poolas Karpacz-Szklarskas. 30. jaanuaril toimunud 15 km vabastiilis ühisstardist sõidus tuli Andersson teiseks, kaotades Mannisele 3,7 sekundiga. Ülejärgmisel päeval toimunud 5 km klassikadistantsil tuli Andersson teist korda juunioride maailmameistriks, edestades Mannist 1,4 sekundiga. 7. märtsil 2001 tuli Andersson esimest korda MK-etapil esikolmikusse ja see juhtus Oslos 1 km klassikatehnikas sprindis. Üksnes Manninen ja Skari olid temast paremad. Kvalifikatsioonis oli Andersson saanud 6. aja.
Järgmise hooaja alguses sai Andersson kaks kolmandat kohta. Kuopios 10 km klassikas kaotas ta üksnes Skarile ja Olga Danilovale. 27. novembril tuli ta kolmandaks Rootsi teatenaiskonnaga, kusjuures Andersson võitis avavahetuse enam kui 6 sekundiga Kati Venäläise ees.
Seetõttu pandi Anderssonile 2002. aasta taliolümpiamängudele lootusi, aga need ei täitunud. Andersson osales neljal distantsil. 12. veebruaril sõideti 10 km klassikalises stiilis ja Andersson jäi parima rootslasena 16. kohale. 15. veebruaril sõideti 5+5 km suusavahetusega ja Andersson oli alles 39. 19. veebruaril jäi ta 1,5 km vabastiilis sprindis 28. kohale (siiski Rootsi parim). 21. veebruaril sõideti teadet, Andersson lõpetas avavahetuse eelviimasena ja samale kohale jäi Rootsi ka lõpuks.
Kuid pärast olümpiat oli Andersson nagu ümber vahetatud. Sprindietappidel saavutas ta 4. ja elus esimest korda ka teise koha. See juhtus 13. märtsil Oslos, kus ta ainult Skarile alla jäi.
2003. aasta Rootsi meistrivõistlustel ei õnnestunud Anderssonil ainsatki medalit võita, kuigi osales 4 distantsil. Sellegipoolest arvati ta maailmameistrivõistlustele, mis toimusid Itaalias Val di Fiemmes. 18. veebruaril tuli ta 15 km ühisstardist klassikatehnikas distantsil 27. kohale (Kristina Šmigun võitis hõbemedali). Kaks päeva hiljem tuli ta 10 km klassikas 21. kohale (Šmigun oli taas teine). 24. veebruaril toimus 4×5 km teatesõit, kus Andersson sõitis teises vahetuses kolmanda aja ja säilitas sama koha ka kokkuvõttes, aga viimased vahetused ei suutnud seda kohta hoida ja Rootsi lõpetas 6. kohal. 26. veebruaril sõideti 1,5 km vabatehnikasprint, kus Anderssoni osaks jäi 24. koht, Rootsi nõrgim. Pärast maailmameistrivõistlusi tuli Andersson esimest korda Rootsi meistrivõistlustel medali, võites 1,2 km klassikasprindi.
2004. aastal suurvõistlusi ei olnud. Andersson osales Rootsi meistrivõistlustel Skellefteås 4 distantsil ja võitis ühe medali: pronksi 5 km klassikas.
pisi|Lina Andersson (vasakul) ja [[Emelie Öhrstig pärast sprindi kaksikvõitu 2005. aasta MM-il]] pisi|Lina Andersson [[Otepääl (2006)]] 2005 osales Andersson taas Rootsi meistrivõistlustel neljal distantsil ja mõnevõrra edukamalt. 3. jaanuaril tuli ta 1 km klassikasprindis kvalifikatsioonis 3. kohale ja finaalis meistriks. Järgmisel päeval katkestas ta 7,5+7,5 km suusavahetusega sõidu. 26. jaanuaril sai ta 15 km vabastiilis ühisstardist sõidus 5. koha ja 29. jaanuaril tuli 10 km vabastiilis pronksmedalile.
Järgnesid 2005. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused Saksamaal Oberstdorfis. Andersson osales 21. veebruaril 4×5 km teatesõidus ja lõpetas avavahetuse 4. kohal, aga järgmised vahetused ei suutnud seda hoida ja naiskonna lõplikuks kohaks jäi 8. Järgmisel päeval lõpetas ta 0,9 km klassikalises tehnikas sõidetud sprindis teisena nii kvalifikatsiooni kui finaali, mõlemad Emelie Öhrstigi järel. Kvalifikatsioonis tuli Rootsile koguni kolmikvõit (kolmas oli Anna Dahlberg), lõpuks siiski kaksikvõit ja 4. koht. Andersson oli üles antud ka ühisstardist 30 km klassikalises tehnikas distantsile 26. veebruariks, aga ta ei startinud.
8. jaanuaril 2006 võitis Andersson elu teise MK-etapi, samuti sprindis. Selle võidu sai ta Otepääl 1 km klassikalises sprindis, kus ta võitis nii kvalifikatsiooni kui finaali. 22. jaanuaril võitis ta kvalifikatsiooni ka Oberstdorfis 0,9 km sprindis klassikas, aga finaalis kaotas ta Norra suusatajale Ella Gjömlele.
Järgnesid 2006. aasta taliolümpiamängud Itaalias Torinos, kus Andersson osales neljal distantsil. 14. veebruaril võitis ta koos Anna Dahlbergiga 6×1,2 km paarissprindi, alistades 0,6 sekundiga Kanada paari. 16. veebruaril sõitis ta 10 km klassikat eraldistardist, kus Kristina Šmigun tuli olümpiavõitjaks, aga Andersson jäi alles 33. kohale. 22. veebruaril toimus 1,2 km vabatehnikas sprint, kus Andersson saavutas kvalifikatsioonis 3. koha, aga finaalis jäi alles 11. kohale. 24. veebruaril sõideti vabastiilis 30 km ühisstardist, mille Andersson katkestas.
Järgmine hooaeg tõi Rootsi teatenaiskonnale suuremat edu kui Anderssonile individuaalselt. 29. oktoobril 2006 sõideti Saksamaal Düsseldorfis 6×0,9 km paarissprint, kus Andersson tuli koos Britta Norgreniga Norra paari Ella Gjömle – Marit Björgen järel teiseks. 17. detsembril sõideti Prantsusmaal La Clusaz's 4×5 km teatesõit, milles Andersson lõpetas avavahetuse teisena ja Rootsi sai sama koha ka kokkuvõttes Saksamaa neliku järel. 4. veebruaril 2007 sõideti Šveitsis Davosis 4×5 km teatesõit, kus Andersson võitis avavahetuse ja Rootsi suutis võita ka kogu võistluse, edestades 1,0 sekundiga Norrat.
Saabusid 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused Jaapanis Sapporos. Andersson ei võitnud sealt ühtki medalit, kuid mitu korda jäi puudu üsna vähe. Klassikasprindi finaalis jäi ta 22. veebruaril neljandaks, järgmisel päeval paarissprindis koos Britta Norgreniga samuti. 27. veebruaril oli ta 10 km vabastiilis alles 42. 1. märtsil toimus 4×5 km teatesõit, kus Andersson sõitis teist vahetust, läks rajale 3. kohal, aga sõitis sellel välja alles 10. aja. Rootsi lõpetas 4. kohaga.
2008 osales Andersson Rootsi meistrivõistlustel Sundsvallis kahel alal. 29. jaanuaril tuli ta 7,5+7,5 km suusavahetusega sõidus 7. kohale ja ülejärgmisel päeval 1,1 km sprindis klassikalises tehnikas Norgreni järel teiseks.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis sai Andersson 19. veebruaril 10 km klassikalises stiilis 14. koha, siis 25. veebruaril paarissprindi vabasõidus koos Anna Olssoniga hõbemedali Aino-Kaisa Saarise ja Virpi Kuituse järel ning 26. veebruaril 4×5 km teatesõidus pronksmedali, lõpetades ka avavahetuse kolmandana.
Umbes samamoodi kulges järgminegi hooaeg. Maailma karika etappe sõitis Andersson kaasa hulganisti, Rootsi meistrivõistlustel Sundsvallis osales aga kõigest ühel alal, tulles 5. veebruaril 1 km vabastiilis sprindis kvalifikatsioonis 5. ja finaalis 6. kohale. Maailmameistrivõistlustele ta ei pääsenud.
12. aprillil 2011 teatas ta, et lõpetab tippsportlasekarjääri.
Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises
Lina Andersson osales karjääri jooksul individuaalselt 113 maailma karika etapil ja jõudis esikolmikusse 8 korda. Kaks etappi ta võitis, mõlemad klassikalises tehnikas sprindis.
Uue-Saaluse
Uue-Saaluse ehk Vahtsõ-Saalussõ ehk Vahtsõ-Saalusõ on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Piret Ilves
Piret Ilves (sündinud 30. detsembril 1983) on eesti moekunstnik ja stilist. Auhinna "Kuldnõel 2014" võitja 2015. aastal.
Haridus
2007 BA, moekunstniku-disaineri eriala
Uue-Saaluse
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Küla keskel asub Kavadi järv, millest läände jääb Saaluse Alajärv.
Asulat läbib ida-läänesuunaline Rõuge–Vastseliina tee. Sellega liituvad Haanja–Vaskna–Uue-Saaluse tee ja Räpo–Uue-Saaluse tee.
Külas asuvad Uue-Saaluse mõisa varemed.
Alates 2006. aastast tegutseb Uue-Saaluse külaselts.
1977. aastal liideti Uue-Saaluse külaga Hääli küla.
Bell
Bell (tähis B) on logaritmiline mõõtühik, mis võrdub füüsikalise suuruse väärtuse ja samanimelise lähtesuuruse väärtuse suhte kümnendlogaritmiga (logaritmiga alusel 10). Mõõtühik on saanud nimetuse šoti teadlase Alexander Graham Belli järgi.
Bellide arvutusvalemid on erisugused olenevalt sellest, kas on tegemist energiasuurustega (ingl power quantity), näiteks energia, võimsus, heliintensiivsus, või väljasuurustega (ingl field quantity), näiteks elektrivälja tugevus, elektripinge, voolutugevus, helirõhk.
Kuna energiasuurused on võrdelised väljasuuruste ruuduga ja logaritmi omaduse kohaselt log a2 = 2 log a, siis avaldub väljasuuruste F_2 ja F_1 suhe bellides kujul: Kui näiteks siis N = 1 bell.
Elektrotehnikas, elektroonikas, sidetehnikas ja akustikas kasutatakse belli asemel selle osaühikut detsibell (dB): Siis energiaühikute korral ja väljaühikute korral
Mõnel juhul on lähtesuuruseks ehk baassuuruseks P_1 või F_1 teatav kindlaks määratud väärtus (näiteks heliintensiivsuse korral kuuldelävele vastav helirõhk 2∙10–5 Pa). Siis nimetatakse logaritmilist väärtust N vaadeldava suuruse tasemeks ehk nivooks.
Peeter Jakobi
Peeter Jakobi (15. oktoober 1940 – 21. september 2014 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3.lend).
Jakobi töötas aastatel 1973–2008 Rakvere Teatris.
Filmograafia
Ta mängis ka seriaalides "Õnne 13", "Ohtlik lend" ja "Kired" ja filmis "Rare exports: A Christmas Tale" (2010).
Isiklikku
Aastatel 1966–1974 oli abielus Katrin Karismaga, abielust sündis poeg Ivo.
Vaalimäe
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Viited
pisi|Vaalimäe küla põld [[Haanja looduspark|Haanja looduspargis]]
Allüülne asend
Allüülne asend (position, site) tähendab asendit kaksiksidemest järgmise süsiniku aatomi juures, näiteks allüülne vesinik (C=C-CH). Allüülses asendis asuva funktsionaalrühmaga ühendeid nimetatakse allüülseteks ühenditeks.
Aleksander VII
Aleksander VII, ladinapäraselt Alexander VII (Fabio Chigi, 13. veebruar 1599 – 22. mai 1667) oli paavst aastatel 1655–1667. Ta oli 237. paavst.
Fabio Chigi sündis Sienas Ardengesca krahvi Flavio Chigi ja Laura Marsigli 11-lapselises peres seitsmenda lapsena. Tema isa oli Paulus V õepoeg. Kuna Chigi oli viletsa tervisega ja saanud lapsepõlves ajurabanduse, ei saadetud teda gümnaasiumi, vaid ta omandas esimesed teadmised emalt ja mainekatelt koduõpetajatelt, nagu Andrea Cardilt, Giovanni Battista Borgheselt ja Celsio Cittadinilt. Ta õppis Siena ülikoolis filosoofiat, õigusteadust ja teoloogiat. 1626 omandas ta doktorikraadi. Detsembris 1626 saabus Chigi Rooma, kus määrati Püha Stefanuse rüütliordu kavaleriks. Ferrara aselegaadina teenis ta legaatide ja kardinalide Giulio Cesare Sacchetti ja Giovanni Battista Maria Pallotta alluvuses. Detsembris 1534 ordineeriti ta preestriks. Nuntsiusena Kölnis vahendas Chigi Kolmekümneaastase sõja lõpetanud Vestfaali rahu sõlmimist Münsteris. Tema luuletuste kogu "Philomati musae iuveniles" ilmus 1656 Pariisis. Kardinalina toetas ta sulpitsiaanide tegevust.
Oleg Deripaska
pisi|Oleg Deripaska (2011) Oleg Vladimirovitš Deripaska (vene keeles Олег Владимирович Дерипаска; sündinud 2. jaanuaril 1968 Dzeržinskis) on Valgevene päritolu Venemaa miljardär ja suurärimees.
Põhjamaad
pisi|Põhjamaad kaardil thumb|Põhjamaade lipud Põhjamaad (poeetiliselt ka: Põhjala) on piirkond, mis hõlmab Islandi, Norra, Rootsi, Soome ja Taani koos Ahvenamaa, Fääri saarte ja Gröönimaaga.
Aleksander VII
1655. aasta konklaav
pisi|Aleksander VII vapp Aleksander VII valiti paavstiks 7. aprillil 1655 Vatikani paavstipalees ja krooniti 18. aprillil kardinal Giangiacomo Teodoro Trivulzio poolt. Ta võttis arvatavasti Francesco Barberini soovitusel oma nime paavst Aleksander III järgi.
Oleg Deripaska
Deripaska on Venemaa alumiiniumitootja Rusal nõukogu esimees ja kontrollib olulist osa Venemaa metallitootmisest. Ta on ainuomanik investeerimisfirmas Basic Element (lühendatult Bael ), omades sellega kaudselt Rusali aktsiate kontrollpakki.
Põhjamaad
Suuremad linnad
Põhjamaade suuremad linnad elanike arvu järgi:
Oleg Deripaska
1. veebruaril 2007 andis Euroopa Liidu konkurentsiamet Rusalile loa ühineda Viktor Vekselbergile kuuluva Sualiga ja Glencore'i alumiiniumitootmise üksusega. Nii tekkis maailma suurim alumiiniumitootja. Deripaskale kuulub selle aktsiatest 66%.
Aleksander VII
1655. aasta konklaav
18. jaanuarist 7. aprillini 1655 toimunud konklaavi viimases voorus osales 64 kardinali. See oli pikim konklaav pärast 1559 toimunud konklaavi, millel valiti Pius IV. Konklaavil moodustasid kardinalid 4 fraktsiooni. Francesco Barberini juhitav fraktsioon moodustus Urbanus VIII määratud kardinalidest, Hispaania fraktsiooni juhtis Carlo de' Medici ja prantslaste fraktsiooni Rinaldo d'Este. Sõltumatud kardinalid moodustasid kardinal Decio Azzolini soovitusel oma fraktsiooni Squadrone volante, millest 17. sajandi lõpus kujunes Zelanti fraktsioon. Chigi oli sellel konklaavil algusest saadik üks soosikuid, kuid teisi kardinale heidutas tema vastuseis Jules Mazarini plaanidele Münsteris, mistõttu kaaluti kardinal Giulio Cesare Sacchetti valimist. Sacchetti vastu esitas veto Hispaania, KUID Saccheti nõudel võttis Mazarin tagasi kavandatud veto Chigi vastu. 15. veebruaril suri kardinal Pier Luigi Carafa. 21. jaanuaril saabus konklaavile Ascanio Filomarino, 25. jaanuaril Stefano Durazzo, 27. jaanuaril Friedrich von Hessen-Darmstadt ja 7. veebruaril Ernst Adalbert von Harrach. Aleksander VII valiti paavstiks Squadrone volante mõjul.
Põhjamaad
Poliitiline seotus
Põhjamaade ametliku koostöö põhiorganid on Põhjamaade Nõukogu, mis ühendab parlamente, ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu, mille läbi toimub valitsuste vaheline koostöö.
Euroopa Liitu kuuluvad Rootsi, Soome ja Taani, kuid euro on ametliku maksevahendina kasutusele võetud ainult Soomes. Samas kuuluvad kõik Põhjamaad Schengeni viisaruumi, kuid juba 1958. aastal oli loodud Põhjamaade passiliit, mis arendas edasi 1952. aastast eksisteerinud passivaba reisimise ala. Samuti oli 1954. aastal loodud Põhjamaade ühine tööturg kaugelt varasem, kui Euroopa Liidu ühine majandus- ja tööjõupoliitika.
Island, Norra ja Taani on NATO liikmed aga ka Soomes on räägitud NATO-ga liitumise võimalusest.
Põhjamaadega lähedaselt seotud alad
Mitmetel aladel on Põhjamaadega pikk ja lähedane suhe ning need identifitseerivad end lähedaseks mõne või kõigi Põhjamaadega. Enamasti neid ei peeta aga Põhjamaade osaks.
Shetland ja Orkney
Šotimaa põhjaosas asuvatel Orkney ja Shetlandi saartel on põhjamaine identiteet. Saared olid Norra kolooniaks üle 500 aasta, kuid sattusid Šoti krooni alla 1472. aastal.
Teise maailmasõja ajal olid Shetlandi ja Orkney saared tähtsateks baasideks eksiilis olevatele Norra relvajõududele. Shetlandist toodi ja sinna viidi põgenikke, agente ja varustust Norrast.
Tähtsal kohal on olnud majanduslähedus. Kultuurivahetus ja ühised spordivõistlused toimuvad pidevalt. Geneetiline uuring leidis, et 60% Shetlandi ja Orkney saarte meestest on geneetiliselt pärit Norrast.
Eesti
Pärast iseseisvumist 1991. aastal on Eesti huvitunud enda sidumisest Põhjamaadega keele, kultuuri ja ajaloo ühisuse tõttu Soome, Rootsi ja Taaniga. Eesti keel on lähedaselt seotud soome keelega ning eestlased on soomeugrilased. Eesti on olnud Taani ja Rootsi impeeriumite osaks mitmeid sajandeid. Tänapäeval on tähtsal kohal majandustegevuse seotus Põhjamaadega, kolmveerand investeeringutest, mis lähevad Eestisse, pärinevad Põhjamaadest (eriti Soomest ja Rootsist) ning sinna suundub ka 58% Eesti ekspordist. Eesti poliitiline süsteem teeb riigi aga Põhjamaadest erinevaks.
1999. aastal pidas Eesti tollane välisminister Toomas Hendrik Ilves Rootsis kõne "Eesti kui Põhjamaa". 2003 toimus välisministeeriumis näitus "Estonia: Nordic with a Twist". 2005. aastal liitus Eesti Euroopa Liidu Põhjala lahingugrupiga ning tunneb huvi Põhjamaade Nõukoguga liitumise vastu.
Teised
Saksamaa põhjapoolseim osa, Schleswig omas Põhjamaist identiteeti kuni selle ühendamiseni Saksamaaga 19. sajandi keskpaigas. Tänapäeval ei ole ühisus Põhjamaadega Schleswigi ühiskonnas ja selle elanikes eriti silmapaistev.
Veealad
thumb|350px Põhjameri, Grööni meri, Läänemeri, Norra meri, Taani väin, Taani väinad,
Aleksander VII
Välispoliitika
pisi|[[Jules Mazarin. Pierre Louis Boucharti portree]]
Suhted Prantsusmaaga
Aleksander VII ajal jätkus vaidlus jansenismi üle.
Paavsti suhted Prantsusmaa mõjuvõimsa kardinali Jules Mazariniga olid keerulised, kuna sel ajal, kui Chigi teenis veel Kölnis, oli ta vastu Mazarini plaanidele rahulepingute sobitamisel. Mazarin toetas seetõttu Farnese ja Este suguvõsade territoriaalseid pretensioone Kirikuriigi vastu. 7. novembril 1659 Hispaania ja Prantsusmaa vahel sõlmitud Püreneede rahulepingus ei arvestatud paavsti nõudmistega. Samuti halvendas paavsti suhteid Prantsusmaaga Mazariniga tülli läinud ja 15. veebruaril 1662 Pariisi peapiiskopi ametist loobunud kardinali Jean-François-Paul de Gondi de Retzi viibimine Roomas paguluses. 1655. aasta konklaavil oli Retz Chigi innukamaid toetajaid, kuid pärast konklaavi süüdistati teda vandenõu kavandamises.
9. märtsil 1661 suri Mazarin ja Louis XIV sai Prantsusmaa ainuvalitsejaks. Ta määras 1662 suursaadikuks Rooma hertsog Charles III de Créquy. Kui Rooma miilits kavatses arreteerida Prantsusmaa-meelse kardinali Rinaldo D'Este palees elava käsitöölise, keda kardinaliteenrite sekkumise tõttu kätte ei saadud, käskis Mario Chigi paavsti teenistuses oleval Korsika väeosal miilitsaga liituda ja vahistada lisaks tagaotsitavale veel kardinali teenrid. Kardinali palee juures läks lööminguks ja Roomas puhkes mäss.
Vaevalt oli mäss vaibunud, kui 12. augustil 1662 puhkes Korsika väeosa sõdurite ja Créquy meeste vahel sõnelus, mis laienes kakluseks. Mehi rahustama tulnud hertsogi suunas tulistati lask, mis hertsogit ei tabanud, kuid sellega oli rikutud tema saadikupuutumatust. Ööl vastu 22. augusti rünnati suursaadiku abikaasa tõlda ja tapeti tema paaž. Pärast neid vahejuhtumeid kutsuti saadik tagasi Pariisi ja nuntsius Celio Piccolomini aeti Pariisist välja. Prantsusmaa väed okupeerisid kardinal Retzi soovitusel Avignoni ja Venaissini. Louis XIV nõudis süüdi olevate Korsika sõdurite karistamist ja pidas juhtunus vastutavaks Rooma kuberneri Lorenzo Imperialit, kuid Créquy hertsog teatas isiklikult, et Imperiali polnud juhtunus süüdi. Paavst saatis Prantsusmaale saadikuks Cesare Maria Antonio Rasponi, kuid teda ei võetud seal vastu. 12. veebruaril 1664 sõlmiti Pisa rahuleping, mille järgi pidi Aleksander VII laskma Korsika sõdurite kasarmu ette püstitada tänupüramiidi. Paavsti vabandust käisid Prantsusmaale edasi andmas Flavio I Chigi ja kuberner Imperiali. Vahepealsel ajal ei kinnitanud paavst Prantsusmaal ametisse määratud piiskoppe nende ametipostidele, kuningas omakorda ei toetanud paavsti võitlust türklastega.
Suhted Saksamaaga
Ferdinand III surma järel toetas Aleksander VII Leopold I Habsburgi valimist Saksa-Rooma keisriks.
Suhted Hispaaniaga
Hispaania keeldus tunnustamast paavsti nuntsiusena Camillo Massimot, kes pidi asendama senist nuntsiust Francesco Caetanit. Massimo võeti Hispaanias pidulikult vastu, kuid teda koheldi külalisena.
Suhted Portugaliga
Aleksander VII keeldus tunnustamast João IV-t Portugali kuningana. Samuti ei määranud paavst ametisse kuninga nimetatud piiskoppe, mistõttu kavatseti Portugalis moodustada rahvuskirik.
Suhted Poolaga
Aleksander VII vahendas Poola kuninga Jan II ja ülestõusnute vahelisi läbirääkimisi.
Suhted Rootsiga
6. juunil 1654 troonist loobunud kuninganna Kristiina sai 24. detsembril 1654 ametlikult katoliku kiriku liikmeks. Kristiina saabus 1655 Rooma, kus paavst võttis ta suurejooneliselt vastu, andis talle elukoha ja määras Kristiinale kulutuste tarbeks kindla sissetuleku. 25. detsembril 1655 konfirmeeris paavst Kristiina ja tema ristinimeks sai Alexandra. Järgmisel päeval andis paavst selle sündmuse auks dinee.
Suhted Itaalia riikidega
Veneetsia lubas 23. detsembril 1656 jesuiitidel pöörduda tagasi linnriiki. Vastukaaluks said veneetslased paavstilt finantsilist toetust võitluseks türklastega.
Aleksander VII vahendas Bologna ja Ferrara vahel Reno ja Po jõgedel laevatamisõiguse pärast puhkenud tüli. Bologna saatis paavsti juurde läbirääkimistele Giovanni Domenico Cassini.
Kiriku institutsioonide reformid
Üldkiriklikud otsused
Allüülrühm
pisi Allüülrühm tähendab orgaanilises keemias 2-propenüülrühma H2C=CH–CH2– kas asendusrühma või molekuli osa tähenduses.
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
Aleksander VII reguleeris 1659 abtide pontifikaalide privileegi.
11. juunil 1659 avaldatud apostellikus konstitutsioonis sätestas ta prelatuuride tingimused.
Allüülrühm
Allüülrühm koosneb vinüülrühmast H2C=CH– ja metüleenrühmast –CH2–. Teda võib vaadelda vinüülasendatud metüülrühmana.
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
1662. aastal sätestas ta, et vikaarideks määratavatel tuleb eelnevalt läbida vastav teadmiste kontroll kolme eksamineerija juuresolekul.
Oleg Deripaska
2007. aasta juuli lõpus ostis Deripaska 3 miljardi dollari eest Venemaa suuruselt 7. naftaettevõtte Russneft selle juhilt Mihhail Gutserijevilt. Miilits süüdistas Gutserijevit ebaseaduslikus äritegevuses ja Venemaa maksuamet nõudis Russneftilt ligi miljard dollarit. Russnefti müügiteatele lisas Gutserijev, et ei müünud ettevõtet vabatahtlikult.
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
Kuuria
1655. aastal määras ta Rota Romana audiitorid Magister Sacri Palatii ametisse.
Barnabiidid
Ta käskis barnabiitide kapiitlil koguneda Roomas, mitte Milanos.
Bona Morsi vennaskond
Jesuiidid
Ta tühistas 1. jaanuaril 1658 Innocentius X otsuse, mille alusel tohtisid jesuiidid pidada ameteid ainult 3 aastat.
Karmeliidid
Ta saatis 1656 karmeliidid Süüriasse misjoneerima.
Lazaristid
22. septembril 1655 avaldatud bullas "Ex commissa" määras Aleksander VII Vincent de Pauli rajatud lazaristidele kongregatsiooni staatuse.
Piaristid
1656 tühistas ta Gregorius XV poolt piaristidele (Sch.P.) annetatud privileegi vandeandmiseks perseverantsil.
Muud otsused
Oleg Deripaska
2008. aasta finantskriisis on Deripaska olnud sunnitud müüma oma osalusi Lääne ettevõtetes. Rusalile pidi appi tulema Venemaa riik (4,5 miljardi dollarise laenuga), põhjuseks see, et Lääne pankadelt Norilsk Nikelis 25-protsendilise osaluse omandamiseks võetud laenu tagatiseks olid needsamad Nikeli aktsiad, mis kriisis suure osa oma väärtusest kaotasid.
Deripaskale kehtib alates 1998. aastast sissesõidukeeld Ameerika Ühendriikidesse. Ameeriklased kahtlustasid teda sidemetes vene maffiaga. 2009. aastal anti talle erandkorras ajutine viisa kõnelusteks General Motorsiga. Venemaa välisministeerium on taotlenud keelu tühistamist.
Oleg Deripaska elab Lõuna-Inglismaal Surrey krahvkonnas 965 hektari suuruses enklaavis.
Kõige rikkam
Forbesi 10 kõige rikkama Venemaa eraisiku edetabelis oli Deripaska 2004. aastal neljandal kohal 5,8 miljardi USA dollariga, jäädes maha Roman Abramovitšist (14,7 miljardit), Vladimir Lissinist (7 miljardit) ja Viktor Vekselbergist (6,1 miljardit).
10. veebruaril 2007 avaldas Venemaa majandusajakiri Finans, et Venemaa rikkaimaks inimeseks tõusis 21,2 miljardi dollari suuruse varandusega Deripaska, kes tõukas rikkaima kohalt Roman Abramovitši (21,0 miljardit dollarit).
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
Ta kinnitas 1665 Aleksander VI poolt Püha Haua rüütliordule sätestatud privileegi, mille alusel võis ordu määrata rüütliseisusse väärikaid isikuid.
1665 tunnustas ta Raymond Bonali rajatud kongregatsiooni (bonaliste).
Dharmalikud religioonid
Dharmalikeks religioonideks ehk seadmususunditeks on nimetatud India päritolu usundeid: hinduism, džainism, budism, sikhism. Taoismi liigitamine dharmalikuks religiooniks on vaieldav.
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
1666 tunnustas ta Marie de la Ferre rajatud Püha Joosepi hospitaliite (Religieuses Hospitalières de Saint-Joseph).
Oleg Deripaska
Kõige rikkam
2008. aasta kevadel hinnati Deripaska varandust 28,6 miljardile dollarile ning teda peeti Venemaa rikkaimaks inimeseks.
Dispersioon (optika)
pisi|350px|Vaakumis liigub valgus sõltumata lainepikkusest kindla kiirusega c. [[Optika|Optilises keskkonnas (näiteks klaasis või vees) liigub suurema sagedusega laine aeglasemalt ja murdub seetõttu suurema nurga all kui väiksema sagedusega laine ja prismast väljub valgus spektrivärvides ]]
Aleksander VII
Kiriku institutsioonide reformid
2. jaanuaril 1666 tunnustas ta Jean Eudes' rajatud kongregatsiooni (Congregatio Iesu et Mariae, CIM).
Dispersioon (optika)
Dispersiooniks nimetatakse valguse murdumisnäitaja sõltuvust sagedusest (lainepikkusest). Seda põhjustab valguse elektromagnetlainete vastastikmõju aines esinevate dipoolidega; see mõju kasvab koos sagedusega.
Monaco
Monaco Vürstiriik (prantsuse keeles: Principauté de Monaco; monegaski keeles: Principatu de Munegu) on linnriik, mis asub Vahemere ja Prantsusmaa vahel Prantsuse Rivieral (Côte d'Azur). Monaco on pindala väiksuselt teine ning kõige tihedamini asustatud riik maailmas.
Allüülrühm
Terminit allüül kasutatakse ka vastavate ebastabiilsete osakeste (intermediaatide) nagu allüülkatioon (CH2=CH–CH2+–) või allüülanioon (CH2=CH–CH2––) või allüülradikaal (CH2=CH–CH2•–) korral. Tänu allüülsele resonantsile annab asendis 2 olev kaksikside nendele intermediaatidele suurema stabiilsuse võrreldes küllastatud analoogiga.
Monaco
Monacos ei ole eraisikutele tulumaksu.
Oleg Deripaska
Kõige rikkam
2009. aasta alguseks oli Deripaska varandus ajakirja Forbes andmetel vähenenud 3,5 miljardile dollarile.
Aleksander VII
Liturgilised reformid
Aleksander VII avaldas 23. märtsil 1656 dekreedi, milles tunnustas Matteo Ricci arvamust vaidluses hiina riituse kasutamise üle. 17. augustil 1658 määras ta Hiina misjonärideks François Pallu ja Pierre de la Motte Lamberti. 9. septembril 1659 kohustas ta hiinlastest vaimulikke pidama missat ladina keeles.
25. oktoobril 1660 avaldas ta apostelliku konstitutsiooni "Inter Cetera".
Ta keelas 1661 missaali tõlkimise prantsuse keelde.
Ta käskis 1662 Lucas Holsteniuse koostatud "Liber diurnuse" kasutusest kõrvaldada.
Oleg Deripaska
Isiklikku
Deripaska abikaasa Polina on kunagise president Boriss Jeltsini administratsioonijuhi Valentin Jumaševi tütar. Jumašev on abielus Jeltsini tütre Tatjana Djatšenkoga. Deripaskal on kaks last.
Aleksander VII
Liturgilised reformid
1664 keelas ta litaaniate tekstidesse lisada juurdekirjutusi.
24. septembril 1665 sätestas ta, et surmapatuna käsitletakse paastu rikkumist vaid siis, kui seda tehakse mittekuuletumisest ja põlgusest kanoonilise õiguse vastu. Seoses vaidlusega paastumise üle avaldas ta 18. märtsil 1666 ka teise bulla.
6. mail 1667 avaldas ta dekreedi atritsiooni kohta.
Jansenism
Innocentius X hukkamõistva otsuse järel 1653 väitsid jansenistid, et vaidlusalused 5 lauset ei sisaldu Cornelius Janseniuse "Augustinuses", mille tõttu kinnitas Aleksander VII 16. oktoobril 1656 avaldatud bullas "Ad sanctam", et need laused selles teoses ikkagi sisalduvad. 15. veebruaril 1665 avaldas Aleksander VII apostelliku konstitutsiooni "Regiminis apostolici", milles ta kohustas Prantsusmaa vaimulikkonda tunnustama 5 lause hukkamõistmist erilise vormeliga. 18. jaanuaril 1667 mõistis ta hukka 4 prantsuse piiskoppi, kes ei tunnustanud tema otsust 5 lause suhtes.
Probabilism
Aleksander VII ajal teravnesid vaidlused probabilismi ja laksismi üle. 1657 mõistis ta hukka Blaise Pascali "Provintsiaalkirjad", kuid nende mõjul mõistis ta 24. septembril 1665 pärast Willem Herincxi tööde avaldamist ekskommunitseerimise ähvardusel hukka 28 situatsiooni. 18. märtsil 1666 lisas ta veel 17 situatsiooni, mis on ekskommunitseeritavad.
Paavsti ilmeksimatus
Aleksander VII saatis 1656 tunnustava kirja Pierre de Marcale, kes ei soovinud avaldada teost paavsti ilmeksimatuse vastu. 1665 ja 1666 Sorbonne'is ägenenud vaidlustes ilmeksimatuse üle sattus Aleksander VII vastuollu kardinal Retzi ideedega.
Misjon
Aleksander VII saatis 1656 karmeliidid Süüriasse misjoneerima.
Ta tunnustas Pariisi rajatud välismisjoni seminari.
Ta rõhutas kirjas Pärsia valitsejale, et Kaldea patriarh Simeon peab jääma ametisse; patriarh saatis talle oma usutunnistuse, millega ta tunnustas paavsti ülemkarjasena.
Suhted juutidega
Aleksander VII avaldas 1. detsembril 1657 bulla "Verbi aeterni", milles nõudis juudi rahvusest neofüütidele ius gasaga õigust. Seda nõuet kordas ta ka 15. novembril 1658 avaldatud bullas "Ad ea per quae". 23. mail 1662 avaldatud bullas "Ad apostolicae dignitatis" kinnitas ta konkordaadi juudi rahvusest neofüütide kolleegiumi ja germaani kolleegiumi vahel. 6. märtsil 1663 sätestas ta privileegid juudi rahvusest neofüütide vanematele.
Kanoniseerimised
Ta kuulutas õndsaks 2 isikut:
Ta sätestas 27. mail 1659 õndsakskuulutatute austamise reeglid ja kinnitas, et õndsakskuulutatute pilte ei tohiks kirikus eksponeerida ilma paavsti nõusolekuta. Ta lubas 22. mail 1662 Aloysius Gonzaga austamist Castiglione linnas tähistada terve aasta jooksul ja laiendas selle privileegi mõne aja pärast jesuiitidele. 4. augustil 1657 kinnitas ta Raymond Nonnatuse austamise (venerabilis).
Onupojapoliitika
Aleksander VII keeldus paavstiks saades oma sugulasi Rooma lubamast ja oma teenistusse võtmast, kuid 24. aprillil 1656 tühistas ta varasema otsuse ja lubas neil tulla Rooma.
Aleksander VII vend Mario Chigi sai paavsti vägede kindraliks ja 1663 Magliano Pecoreccio markiiks. Tema poeg Flavio I Chigi sai 1657 kardinaliks.
Aleksander VII venna Augusto Chigi teine abikaasa oli Francesca Piccolomini, kelle suguvõsast pärinesid paavstid Pius II ja Pius III. Nende poeg Agostino Chigi oli diplomaat, kes sai riigivürstiks, 1661 Formello hertsogiks, 1662 Campagnano vürstiks, 1665 Magliano Pecoreccio markiiks ja Sant'Angelo kindluse kastellaaniks.
Kardinalide pühitsemised
Aleksander VII pühitses 38 kardinali 6 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Clemens IX. Lisaks itaallastele said kardinalideks 2 hispaanlast, 1 sakslane, 1 austerlane ja 1 prantslane. Aleksander VII kaotas 8. jaanuaril 1661 Santa Maria Nuova kardinaldiakoni tiitli. Ta rajas 26. juunil 1662 Santa Maria in Portico Octaviae kardinaldiakoni tiitli asemele Santa Maria in Portico Campitelli kardinaldiakoni tiitli. 14. jaanuaril 1664 rajas ta Santa Maria della Scala kardinaldiakoni tiitli.
Aleksander VII kultuuriloos
Ta sätestas Capranica kolleegiumi rektori määramise protektorite poolt.
Ta kohustas Urbanuse kolleegiumi (Collegio Urbano) tudengeid jääma Usupropaganda kongregatsiooni alluvusse.
18. jaanuaril 1666 esitleti avalikult traditsiooni järgi Peetrusele kuulunud tooli, mida keskajal kasutati paavstide kroonimistseremoonial. Aleksander VII ettepanekul ümbritseti tool pronksist kaitsekihiga ja asetati Püha Peetruse basiilikasse.
Ta saatis laiali Innocentius X poolt Ravennasse rajatud maroniidi kolleegiumi.
Domenico Guidi tegi temast büsti ja Gian Battista Gaulli il Baciccio on temast teinud portree.
Surm
Aleksander VII-l oli alates märtsist 1667 tõsiseid terviseprobleeme ja ta suri 22. mail 1667 Roomas neerukivide tagajärjel tekkinud tüsistustesse. Ta maeti Vatikani basiilikasse.
Dispersioon (optika)
Nähtava valguse diapasoonis võib seda kirjeldada nõnda, et pinnanormaali suhtes nurga all keskkondade piirkihile langenud valguse punasele värvusele vastava sagedusega valguskiir murdub kõige vähem ja violetsele värvusele vastava sagedusega kiir murdub kõige rohkem. Vastavalt murdub suurema lainepikkusega (punane) valguskiir vähem kui lühema lainepikkuse (violetne) valguskiir.
Monaco
Monaco maismaapiir on 5,47 kilomeetrit, rannajoon aga 3,83 kilomeetrit pikk. Monaco kõrgeim punkt on 164,4 meetri kõrgusel merepinnast.
Nimi
Monaco nimi tuleneb Vana-Kreeka koloonia Monoikos (μόνοικος) nimest, mis tähendab "üksikelamut" või "üksikut maja". Sõna tuleneb omakorda kreekakeelsetest sõnadest μόνος ("üksik") ja οἶκος ("maja" või "hoone").
Dispersioon (optika)
Normaalne ja anomaalne dispersioon
Dispersiooni iseloomustab murdumisnäitaja n ja lainepikkuse \lambda jagatis.
Monaco
Asend
pisi|Monaco Monaco asub Vahemere ääres ja piirneb maismaal Prantsusmaa kaguosas asuva Alpes-Maritimesi departemanguga. Suveräänsetest riikidest on Monacost pindalalt veel väiksem vaid Vatikan. Monaco on maailma väikseim rannajoonega riik. Monaco maismaapiir Prantsusmaaga on 5,47 kilomeetrit, rannajoon aga 3,83 kilomeetrit pikk. Pikim riigisisene vahemaa on 3,34 kilomeetrit, suurim laius aga 1,1 kilomeetrit.
Dispersioon (optika)
Normaalne ja anomaalne dispersioon
Kui see suhe on Lainepikkusi, kus esineb anomaalne dispersioon, iseloomustab tugev valguse neeldumine.
100 meetri tõkkejooks
100 meetri tõkkejooks on kergejõustiku ala, mida enamasti viljelevad naissportlased. Meestel on lähedane ala 110 m tõkkejooks. Sisekergejõustikus võistlevad nii mehed kui ka naised 60 meetri distantsil.
Monaco
Loodus
Monaco asub Vahemere ääres künklikul ja kivisel maastikul. Monaco kõrgeim punkt asub 164,4 meetri kõrgusel merepinnast Mont Ageli mäe jalamil. Riik on maismaad juurde saanud endale kuuluva mereala pinnasega täitmisel. Monaco-Ville'i kvartalisse kuulub Vahemere ääres asuv 62-meetri kõrgune Monaco kaljuneem (Rocher de Monaco).
Dispersioon (optika)
Laine rühmakiiruse dispersioon
Laine levimise faasikiirus (vt Laine levimiskiirus) kus c on valguse kiirus vaakumis ja n on keskkonna murdumisnäitaja ja v on laine levimise faasikiirus (sõnast velocity inglise keeles). Kuna murdumisnäitaja sõltub sagedusest, siis eri sagedustega lainetel on erisugune faasikiirus. See tähendab, et dispersiooni mõjul levivad optilises keskkonnas erineva sagedusega lained erineva kiirusega.
Allüülrühm
Kui allüülrühmas on mõni vesiniku aatom asendatud mingi muu aatomi või rühmaga, siis kasutatakse tavaliselt terminit allüülne või allüülne rühm või allüülne ühend.
Edela-Aafrika Rahvaorganisatsioon
SWAPO eesmärk oli Namiibia iseseisvumine. Enne Esimest maailmasõda oli Namiibia olnud Saksa Edela-Aafrika nime all Saksamaa asumaa. Pärast sõda andis Rahvasteliit selle LAV-ile mandaatterritooriumiks. LAV okupeeris selle ala ja kehtestas apartheidi.
Esimene suur kokkupõrge SWAPO üksuste ja Lõuna-Aafrika politseiüksuste vahel toimus 26. augustil 1966. Seda kuupäeva peetakse üldiselt Lõuna-Aafrika piirisõja alguseks. 1972 tunnistas ÜRO Peaassamblee SWAPO Namiibia rahva ainsaks legitiimseks esindajaks. 1974. aastast alates hakkas Norra valitsus SWAPO-le abi andma.
11. novembril 1975 saavutas Angola iseseisvuse. NSV Liidu toetatud marksistlik organisatsioon MPLA haaras Angolas kiiresti võimu. Juba 1976. aasta märtsis pakkus MPLA SWAPO-le Angolas oma baase, et neist saaks LAV-i sõjaväe vastu operatsioone korraldada. SWAPO sai ka Kuubalt olulist toetust.
1989 tegutses SWAPO marksistliku sissiliikumisena, mille eesmärgiks oli vabastada Namiibia Lõuna-Aafrika Vabariigi okupatsioonist.
Pärast Namiibia iseseisvumist 1990 muutus organisatsioon erakonnaks ja on võitnud seni kõik valimised. Valimistel nimetatakse teda SWAPO Erakonnaks. SWAPO liider Sam Nujoma sai esimeseks Namiibia presidendiks ja valiti kaks korda tagasi. Selleks oli vaja muuta põhiseadust, et ta tohiks kolmandat ametiaega president olla. Namiibia 2004. aasta parlamendivalimistel kogus SWAPO 75,1% häältest ja 55 kohta 78-kohalises parlamendis.
Ehkki SWAPO nõudis järjekindlalt väljendi "Edela-Aafrika" asendamist Namiibia nimega, oli tema enese nimesse Edela-Aafrika nii sügavalt juurdunud, et püsib seal tänapäevani.
2007. aastast juhib parteid Hifikepunye Pohamba, kes on ka Namiibia president.
SWAPO kuulub Sotsialistlikku Internatsionaali.
Dispersioon (optika)
Laine rühmakiiruse dispersioon
Laine levimise rühmakiirus kus \lambda on lainepikkus. Rühmakiirus on funktsioon laine sagedusest. Sellest tuleneb rühmakiiruse dispersioon, millest omakorda valguskiire välja venimine ajas, sest eri sagedusega komponendid liiguvad erineva kiirusega.
Rühmakiiruse dispersiooni parameeter Kui D on väiksem kui null, siis on keskkonnal positiivne dispersioon ehk suurema lainepikkusega impulss liigub kiiremini kui väiksema lainepikkusega impulss. Kui D on suurem kui null, siis on dispersioon negatiivne ja suurema lainepikkusega impulss liigub aeglasemalt kui väiksema lainepikkusega impulss.
Dispersiooni arvutamine
Vältimaks väikese murdumisnäitajate vahe jagamist väikese lainepikkuste vahega, kasutatakse dispersiooni iseloomustamiseks fikseeritud lainepikkustele vastavate murdumisnäitajate vahet või mõnda muud avaldist.
Dispersiooni iseloomustatakse tavaliselt Fraunhoferi joontele C, D, H ja F vastavate lainepikkuste abil:
pisi|480px|Päikese spekter koos vastavate Fraunhoferi joontega (lainepikkus on nanomeetrites)
Järgmistes valemites on n_D, n_F, n_H ja n_C aine murdumisnäitajad vastavalt Fraunhoferi D, F, H ja C joonte lainepikkustel.
Keskmine dispersioon.
Eridispersioon.
Suhteline dispersioon
Materjali dispersiooni iseloomustatakse tihti Abbe numbriga V: seejuures väiksematele V väärtustele vastab suurem dispersioon.
Abbe number on defineeritud n_D, n_F ja n_C kaudu, kuid kuna naatriumi ja vesiniku jooni on keeruline tekitada, on kasutusel ka alternatiivseid Abbe numbri definitsioone: kus n_d, n_e, n_{F'} ja n_{C'} on murdumisnäitajad vastavalt Fraunhoferi d, e, F' ja C' joonte lainepikkustel.
Dispersiooni näited
pisi|Difraktsioon vihmapiisal. Piiska sisenev päikesevalgus murdub komponentideks, peegeldub piisa siseküljelt ning murdub piisast välja, suurendades veelgi valguskomponentide lahknevust pisi|Vikerkaar
Dispersiooni tuntuim näide on päikeselise ilma ja vihma koosmõjul tekkiv vikerkaar. Valguskiir murdub (refraktsioon) vihmapiiska sisenedes, peegeldub piisa tagaküljelt ning murdub vihmapiisast väljudes. Juba esimene murdumine lahutab valguse erinevateks komponentideks (spektriks), teine murdumine suurendab seda lahknevust. Vikerkaart on võimalik näha, kui dispergeerivaid vihmapiisku on palju ning kui Päikese, piisa ja vaatleja silma moodustatud nurk on ligikaudu 42 kraadi. Kuna vihmapiisk on ümmargune, siis muudab valgus suunda keskmiselt 138 kraadi. Vikerkaare keskpunkt asub täpselt Päikese vastaspunktis, seega tekib vikerkaar 180 – 138 = 42 kraadi kaugusel vastaspunktist.
Allüülrühm
Näited
Allüülrühma sisaldavad näiteks allüülalkohol ehk 2-propeen-1-ool, allüülkloriid ja eugenool.
Dispersioon (optika)
Dispersiooni näited
Dispersiooni kohtab kõikides keskkondades (välja arvatud vaakum). Näiteks vääriskivide üks tähtsamaid karakteristikuid on "tuli", mis on kalliskivi omadus valgust spektriks lahutada. "Tuli" sõltub ka kalliskivi lihvitusest ning ka kalliskivi värvist (mis võib vähendada dispersiooni efekti).
Allüülrühm
Nimetus
Nimetuse võttis kasutusele 1844 Theodor Wertheim, kes tuletas selle küüslaugu ladinakeelsest nimest allium, mis on ühtlasi laugu perekonna ladinakeelne nimetus. Asi on selles, et küüslaugus, sibulas jt selle perekonna liikides leidub allüülrühma sisaldavaid ühendeid. Seos alleeni ehk propadieeniga on kaudne.
Monaco
Loodus
Monacos valitseb vahemereline kliima, mis tähendab vihmaseid talvi ja sooje kuivi suvesid. Kõige vihmasemad kuud on oktoober ja november. Lund sajab Monacos harva, viimati tabas riiki lumesadu 27. veebruaril 2018.
Dispersioon (optika)
Dispersiooni näited
Teisalt, pulsarite (kiiresti pöörlevate neutrontähtede) signaali registreerimisaeg on dispersiooni tõttu erineva lainepikkuse jaoks erinev, kuigi pulseerimine toimib korraga üle laia spektriala. Tähtedevahelise aine ioniseeritud komponendid on dispergeeriva toimega, seega Maale jõuavad madalamad sagedused hiljem kui kõrgemad sagedused.
Monaco
Loodus
Monacos puuduvad looduslikud taimekooslused, kuid riigis asub 7 parki. Botaanikaaed (Jardin Exotique de Monaco) hõlmab 1 hektari suuruse ala. Riigis on tuvastatud 79 liiki taimi. 2013 tuvastati riigist uus põrnikaliik (sugukond Troglorynchus).
Allüülrühm
Isomeerid
Tsüklopropüülrühm on allüülrühma isomeer.
Dispersioon (optika)
Dispersiooni näited
Dispersiooni abil uuritakse elektromagnetlainete vastastikmõju ainega. Spektris leiduvad iseärasused on võimalik seostada aine ehitusega. Spektroskoopia uurimisobjektiks on kiirgus, mis on olnud vastastikmõjus ainega ja mille spekter kannab infot aine kohta,
Monaco
Loodus
Monacos on kohatud 191 liiki linde.
Dispersioon (optika)
Dispersiooni näited
Halb on aga see, et dispersioon tekitab optikasüsteemides kromaatilist aberratsiooni. Läätse fookuskaugus sõltub tema murdumisnäitajast ning kuna murdumisnäitaja sõltub lainepikkusest, on eri lainepikkustel erinev fookus. Tagajärjeks on kujutise teravuse vähenemine või värviliste kontuuride teke kujutisele.
100 meetri tõkkejooks
Naistel on tõkked 84 cm, meestel 107 cm kõrgused.
27px Olümpiamängude medalivõitjad
Vt ka 80 m tõkkejooks (olümpiavõitjad 1932–1968)
Monaco
Riigikord
pisi|püsti|Vürst [[Albert I (Monaco)|Albert I mälestussammas Monaco vürstilossi taustal]]
Tuapse
Tuapse (vene Туапсе < adõgee TIуапс, 'kaks jõge') on kuurortlinn Venemaal Krasnodari krais, Tuapse rajooni halduskeskus. Asub Musta mere rannikul.
Monaco
Riigikord
Monacos kehtib konstitutsiooniline monarhia. Riigipea on vürst Albert II. Vürstil ja riigiministril on täidesaatev võim. Monaco vürstitiitel on päritav meesliini pidi. Vürst määrab ametisse valitsust juhtiva riigiministri Prantsusmaa valitsuse esitatud 3 kandidaadi hulgast. 2002. aastani võis vürst riigiministriks määrata vaid Prantsusmaa kodanikku.
Tuapse
Linn on tekkinud tšerkesside maale 1838. aastal rajatud venelaste kindluse juurde. Linnaõigused sai 1916. aastal.
Tuapse on tähtis naftasadam.
Monaco
Riigikord
Seadusandlik võim kuulub 1-kojalisele Rahvuskogule. 24-liikmelise Rahvuskogu liikmed valitakse ametisse iga 5 aasta järel. Viimati peeti Monacos parlamendivalimised 11. veebruaril 2018. Seadused ja otsused võetakse vastu vürsti ja Rahvuskogu ühisel kokkuleppel. Rahvuskogu kokkuleppeks on vaja 2/3 selle liikmete nõusolekut. Monacos tegutseb 4 parteid: Horizon Monaco ja sellest eraldunud Primo! Priorite Monaco; Union Monegasque ja Renaissance. 2018 valimiste järel sai Primo! parlamendis 21, Horizon Monaco 2 ja Union Monegasque 1 koha.
Monaco tsiviilõigus on mõjutatud Prantsusmaa õigussüsteemist. Riigi kõrgeim kohtuorgan on ülemkohus, millel on 5 liiget. Ülemkohtu liikmed määrab ametisse vürst.
Tuapse
Tuapsest on pärit maletaja Vladimir Kramnik ning Eesti võrkpallitreener Ivan Dratšov. tühi|pisi|Tuapse (2003)
Monaco
Riigikord
Monaco esimene põhiseadus kehtestati 1911. Praegune põhiseadus kehtib 17. detsembrist 1962.
Monaco on alates 1993 ÜRO liige.
Haldusjaotus
Monaco on linnriik, kus on üks omavalitsus (commune), mis on jaotatud 4 linnaosaks (quartier): Fontvieille, La Condamine, Monaco-Ville ja Monte Carlo. Linnaosad on omakorda jaotatud kokku 10 asumiks (secteurs).
Taristu
pisi|Monaco raudteejaam 2010. aasta andmetel on Monaco asfalteeritud teede kogupikkus 77 kilomeetrit. Riiki läbib Prantsusmaa A8 kiirtee, mis Itaalia piiril muutub A10 kiirteeks. Riigis tegutseb ühistransport, mille seitset bussiliini opereerib Compagnie des Autobus de Monaco, lisaks peavad neli bussiliini ühendust Prantsusmaaga.
Alates 2012 on riigis helikopteri plats. Monacos asub 2 sadamat. Lähim lennuväli asub Nice's.
Raudtee rajati Monacos 1867 ja selle kogupikkus riigis on 1,7 kilomeetrit, kuid liinidel opereerib Prantsusmaa ettevõte Société nationale des chemins de fer français. Riigis asub üks raudteejaam.
Rahvastik
Monacos elavad ametlikud elanikud ja immigrandid. 2019 seisuga kuulub Monaco ametlikku elanikkonda 38 100 inimest. Immigrante ei arvata elanikkonna hulka, kuid nende arv on 55% ametliku elanikkonna koguhulgast. 2016 toimunud rahvaloenduse alusel oli riigi rahvaarv 37 308 inimest.
1791 elas Monacos 1192 elanikku, 1873 kasvas elanike arv 5741-ni, 1888 oli riigis 10 864 elanikku ja 1928 oli 24 927 elanikku.
Vanuseline struktuur
Monaco elanikkonna vanuseline struktuur 2016. aasta rahvaloenduse alusel:
Rahvastiku koosseis
Monaco ametlikust elanikkonnast olid 2008 rahvaloenduse alusel 28,2% prantslased, 21,5% monegaskid, 18,6% itaallased, 7,5% britid ja 2,7% belglased. 2016 rahvaloenduse alusel elas Monacos 139 rahvuse esindajat: 9286 prantslast, 9378 monegaski, 8172 itaallast, 31 eestlast, jne.
2008 rahvaloenduse alusel olid Monaco elanikest 51,4% naised ja 48,6% mehed. 2016 oli mehi 48,9% ja naisi 51,1% rahvastikust.
Religioon
Monaco riigiusk on katoliiklus. 5 katoliku kiriku kogudust kuuluvad Monaco peapiiskopkonda. 2000. aastast on Monaco peapiiskop Bernard Barsi. Monacos asub üks anglikaani, üks kreeka õigeusu kogudus, üks Vene Õigeusu Kiriku kogudus, üks Monaco reformeeritud kiriku kogudus ja üks karismaatilise episkopaalkiriku kogudus.
Monacos asub sünagoog. Monaco on Euroopas üks vähestest riikidest, kus moslemitel puudub oma kogudus.