cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saksamaa ajalugu
Saksamaa vs Saksa-Rooma riik
Nimelt alates 1793. aastast oli Saksamaa mässitud esmalt koalitsioonisõdadesse, seejärel Napoleoni sõdadesse. Reinist lääne pool olevad alad kaotati Prantsusmaale. 1803. aastal viidi läbi territoriaalreform. Kirik kaotas palju privileege ja senised 289 pisiriiki koondati 112 suuremaks haldusüksuseks. Mõned nendest nagu Baierimaa, Baden, Saksimaa ja Württemberg toetasid Napoleoni sõjas Austria vastu ja 1806 lakkas Saksa Rahvuse Püha Rooma Keisririik olemast. Baierimaa, Baden, Saksimaa ja Württemberg said kuningriigi õigused ning Napoleon lõi Jena jõe lahingus Preisimaad ja Prantsusmaa okupeeris riigi. pisi|300px|[[Põhja-Saksa Liit|Põhja-Saksa Liidu territoorium]]
Restauratsioon ja revolutsioon (1814–1871)
Viini kongressil asutati Saksa Konföderatsioon (Saksa Liit), mis koosnes 35 riigist ja 4 vabalinnast, mida juhtis Bundestag Maini äärsest Frankfurdist, kuid olulist rolli mängis Austria ja selle võimukas kantsler Klemens Wenzel Lothar von Metternich. 1820–1830 toimus Saksamaa kiire industrialiseerimine ja moodustati Saksa tolliliit, mis oli esimene samm ühtse Saksamaa suunas. Hilisem kantsler Otto von Bismarck soodustas ühinemist kõigi sõjaliste ja diplomaatiliste vahenditega.
1848. aasta revolutsioonid
, 1848. aasta revolutsioonid Mitmete revolutsiooniliste liikumiste valguses Euroopas algatasid intellektuaalid ja keskklass Märtsirevolutsiooni Berliinis. Preisi sõjavägi surus selle 1849. aastal veriselt maha. Samal aastal alustas Preisimaa Saksamaa ühendamist. Selleks sõlmiti koos Saksimaa ja Hannoveriga sama mais leping, mida hakati nimetama Kolme Kuninga Uniooniks. Sellega ühines peatselt 28 Saksa riiki. Sündmuste käiku sekkus Venemaa, kelle survel pidi Preisimaa Olomouci linnas kirjutama alla kokkuleppele Austriaga, millega ta lubas loobuda Saksamaa ühendamise plaanist enda juhtimise alla. Ühtlasi taastati ka Saksa Liit, milles liidriroll kuulus Austriale. Kokkulepet hakati kutsuma Olmützi alanduseks.
Pärast võitu 1866. aastal Austria ja Prantsusmaa üle kuulutatigi Versailles' lossi peegelsaalis 1871. aasta 18. jaanuaril välja Saksa riik. pisi|300px|Saksa keisririik [[1871–1919]]
Saksa Riik
ja Saksa Keisririik (1871–1918)
Uut keisririiki valitses Preisi Hohenzollernite dünastia ja selle pealinn oli Berliin. Keisririik ühendas kõiki saksa laialipillutud alasid, peale Austria – Kleindeutschland ehk Väike-Saksamaa, mis moodustas koos Ungari ja Böömimaaga Austria-Ungari keisririigi. Alates 1884. aastast hakati asutama kolooniaid ka väljaspool Euroopat.
Perioodil pärast Saksamaa ühendamist, mida tunti ka Gründerzeiti nime all, kindlustas Saksa positsiooni keiser Otto von Bismarck, kes lõi rahvusvahelisi liite, alliansse ning piiras senise Euroopa suurvõimu Prantsusmaa mõju diplomaatiliste meetmetega, vältides sõdu. Siiski, Saksamaa hakkas tänu oma ühendamisele teistesse pisut üleolevalt suhtuma ning see muidugi tekitas välissuhetesse mõrasid. Enamikust vastloodud liitudest arvati Saksamaa välja. Täpsemalt: Prantsusmaa lõi uusi suhteid, kirjutades 1904 Ühendkuningriigiga alla Entante Cordiale'i lepingule ning kindlustades oma suhteid Venemaaga. Peale oma Austria-Ungari suhete jäi Saksamaa üha enam üksi ja isoleerituks.
19. sajandi lõpul püüdis Saksamaa laieneda Euroopast väljapoole ja liitus teiste Euroopa jõududega, et saada osa Aafrikast ja Aasiast (Hiinas). Aafrika alad jagati Berliini konverentsil Euroopa jõudude all. Saksamaale jäid Ida-Aafrika, Kagu-Aafrika, Togo ja Kamerun. Soov omandada kolooniaid Aafrikas tekitas pingeid "suurte jõudude" vahel, s.t Ühendkuningriik, Austria-Ungari, Preisimaa, Venemaa ja Prantsusmaa. pisi|vasakul|150px|Wilhelm II Preisi ohvitserimundris, 1890-ndatel
Esimene maailmasõda
, Saksamaa Esimeses maailmasõjas
Austria kroonprintsi mõrv 28. juulil 1914 vallandas Esimese maailmasõja. Saksamaa, osana ebaedukatest Keskliit, sai maitsta kaotusvalu Entente vägede käest. Seda ühes kõigi aegade verisemas kokkupõrkes. Novembris 1918 vallandus Saksa Revolutsioon ning keiser Wilhelm II ja kõik saksa vürstid loobusid troonist. 11. novembril 1918 tegi vaherahu sõjale lõpu ja Saksamaa oli sunnitud alla kirjutama Versailles' rahulepingule juunis 1919. Saksamaa kaotas suuri alasid Poolale, Prantsusmaale, Leedule. Reparatsioonikulud olid suured ja pärssisid majandust, tööstust. Leping võeti Saksamaal vastu kui sõja jätk ning selle ränkus olevat otseselt seotud natsismi pea tõstmisega. pisi|vasakul|150px|Paul von Hindenburg
Novembrirevolutsioon
pisi|9. november 1918 Berliinis. [[Philipp Scheidemann kuulutab välja vabariigi]]
Saksamaal algas Saksa revolutsioon 3. novembril 1918 sõjalaevastiku madruste ülestõusuga Kielis, kust ta levis kiiresti Põhja-Saksamaa suurtesse linnadesse. Baieris kukutati monarhia ja 7. novembril 1918 kuulutati Münchenis välja Baieri Nõukogude Vabariik. , Bremeni Nõukogude Vabariik, Elsassi Nõukogude Vabariik, Saksimaa Nõukogude Vabariik 9. novembril algas Berliinis tööliste üldstreik, millega liitusid ka garnisoni sõdurid. 9. novembril loobus troonist Saksa Keisririigi keiser Wilhelm II. Teised saksa monarhiad (Preisi kuningriik, Baieri kuningriik, Saksimaa kuningriik, Württembergi kuningriik, Braunschweigi hertsogkond jt.) kukutati 1918. aasta novembri jooksul. pisi|Friedrich Ebert ([[1925)]] Max von Badeni valitsus astus 9. novembril tagasi ning ametisse astus uus parem- ja vasaksotsialistidest koosnev valitsus Friedrich Eberti juhatusel. Eberti valitsus seadis eesmärgiks lähitulevikus toimuma pidanud konstitutsioonilise kogu valimised. Philipp Scheidemann kuulutas Riigipäevahoone aknalt välja Weimari vabariigi. Kaks tundi hiljem kuulutas Karl Liebknecht Berliini linnalossi rõdult välja "Vaba Sotsialistliku Vabariigi".
11. novembril 1918 lõppes Esimene maailmasõda, 11. novembril 1918 sõlmitud Compiègne'i vaherahuga ja lõpliku Versailles' rahulepinguga 28. juunil 1919.
Saksamaa riigikantsleriks (valitsusjuhiks) oli 13. veebruarist kuni 20. juunini 1919 Philipp Scheidemann. Riigikantsleri ametist astus ta tagasi protestiks Versailles' rahu ebaõiglaste tingimuste vastu.
Kohe pärast ametisseastumist kindlustas F. Ebert endale ka Saksa armee ülemjuhatuse toetuse ja 10. novembril leppis ta kokku, et valitsus astub välja kommunistide vastu ning aitab säilitada sõjaväes distsipliini. Vastutasuks lubas Saksa armee ülemjuhatus spartakistide mahasurumiseks ning korra taastamiseks anda valitsusele appi sõjaväeüksused. Saksa armee jagunes sel hetkel suures plaanis kaheks: nõukogusid toetavad ja väejuhatuse kontrolli alt ära libisenud peamiselt tagavaraüksused sisemaal ning veel distsipliini säilitanud rindeväed. KUid rindelt kodumaale jõudnud väeosad läksid seejärel suuresti omavoliliselt laiali. Saksa väejuhatus otsustas panuse teha vaid vabatahtlikest koosnevatele väeosadele, milliseid hakati nimetama vabakorpusteks. 1919. aasta jaanuaris loodi Weimari vabariigis rahvuslikud organisatsioonid Vabakorpused võitlemaks riiki ähvardava kommunistliku revolutsiooniga ajal, kui riigil puudus lojaalne sõjavägi. Vabakorpused koosnesid peamiselt esimese ilmasõja Saksa sõjaveteranidest. Paljud neist uskusid, et 1918.-1919. aasta Saksamaa Novembrirevolutsioon reetis nad. Vabakorpuste näol oli sisuliselt tegemist Weimari vabariigi sõjaväe lahingujõududega aastatel 1919–1920. Vabakorpus Rauddiviis, sõdis koos Landeswehriga Landeswehri sõjas Eesti vägede vastu. , Kappi putš ja Ruhri ülestõus, Küstrini putš Karl Liebknechti, Rosa Luxemburgi, Klara Zetkini ja teiste eestvedamisel loodi Esimese maailmasõja ajal Spartakistide Liit ehk Spartakistid, marksistlik revolutsiooniline liikumine Saksamaal. Spartakistide suurim tegevus toimus Saksa Novembrirevolutsiooni ajal, Berliinis ja Braunschweigi Vabas Riigis. Karl Liebknecht ja Rosa Luxemburg lasti 1919 15. jaanuaril Berliinis Spartakuse ülestõusu ajal maha. Spartakistide Liit nimetas end ümber Saksamaa Kommunistlikuks Parteiks (KPD) ja ühines Kominterniga 1919.
1920. aasta märtsis üritas grupp paremradikaale korvetikapten Hermann Erhardti vabakorpuse 2. mereväebrigaadiga (Erhardti brigaad) kehtestada diktatuuri. Kappi putš kukkus siiski läbi ja 17. märtsil lahkusid mässulised Berliinist.
1920. aasta aprillis kasutasid pingelist olukorda vasakradikaalid Ruhri piirkonnas, töölised relvastusid ning valitsusvägedega lahinguid lüües võttsid enda alla mitu linna. Pärast katseid läbirääkimiste teel lahinguid ära hoida, anti sõjaväele luba Ruhri ründamiseks, 3.–8. aprillini kestnud ägedates lahingutes vallutasid vabakorpused Ruhri linnad.
Weimari vabariik (1919–1933)
, Preisimaa Vaba Riik, Braunschweigi Vaba Riik, Anhalti Vaba Riik, Badeni vabariik, Hesseni Rahvariik, Württembergi Vaba Rahvariik Pärast edukat Saksa Revolutsiooni 1918. aasta novembris kuulutati välja vabariik. Weimari põhiseadus sai kehtivaks, kui president Friedrich Ebert selle 11. augustil 1919 allkirjastas. 1918 loodi Kommunistlik Partei. Loojateks olid Rosa Luxemburg ja Karl Liebknecht. Peale kommunistliku partei loodi 1919. aastal ka Adolf Hitleri juhtimisel Saksa Rahvussotsialistlik Töölispartei.
Et kogu riik kannatas suure depressiooni – ülemaailmse majanduskriisi – all, mida tekitasid Versailles' rahu rasked tingimused ja mitu järjestikust ebastabiilset valitsust, siis nõrgenes saksa poliitiliste üksuste, parlamendiliikmete, parteide tähtsaim tunnus: parlamentaarne demokraatia. Seda võimendas veelgi laialt levinud parempoolsete liikumine (monarhistid, rahvuslased ja natsid). Ekstreemsed poliitilised jõud kasutasid olukorda, kommunistid ja natsionalistid kõigutasid noort demokraatiat. Dolchstoßlegende on poliitiline müüt, mis väidab, et Saksamaa kaotas Esimese maailmasõja tänu Saksa revolutsioonile, mitte sõjalisele kaotusele. Teisest küljest, radikaalsed vasakpoolsed kommunistid, nagu näiteks Spartakusbund, oli tahtnud tühistada seda, mis neile tundus "kapitalistliku valitsusena" ning asemele panna Räterepublik – nõukogude vabariik. Mitu parteid suutis lüüa parlamendi vägesid ja toimus tuhandeid poliitiliselt motiveeritud mõrvu. Tulemuseks olid parlamendi poolt hirmutatud valijad ning kõikjale külvatud vägivald ning viha rahva hulgas, kes kannatas töötuse ja vaesuse all. Pärast edutuid valitsuskabinette ei näinud president Paul von Hindenburg alternatiive ning oli parempoolsete nõuandjate poolt nurka surutud – ta nimetas 30. jaanuaril 1933 riigikantsleri ametisse Adolf Hitleri.
Kolmas Reich
, Suursaksa Riik (1933–1945) 27. veebruaril 1933 süüdati Reichstag põlema. Selle sündmuse tagajärjel välja antud dekreet tühistas suure osa Saksamaa kodanike põhiõigustest. Parlamendis vastu võetud aktiga anti Adolf Hitlerile täielik seadusandlik võim – ainult Sotsiaaldemokraatlik partei hääletas selle vastu. Kommunistidest parlamendiliikmed olid selleks ajaks juba vangistatud. Võimaliku vastupanu mahasurumiseks kasutas Hitler oma uut võimu ning kehtestas mõne kuuga totalitaarse tsentraliseeritud režiimi. Tööstuse jalule aitamisel keskenduti sõjaväe taasrelvastamisele. 1935. aastal võttis Saksamaa oma kontrolli alla Saarimaa ja 1936. aastal Reinimaa (mõlemad piirkonnad olid Versailles' rahuga kaotatud). pisi|300px|Saksa Kolmas riik, 1944. aastal pisi|vasakul|150px|[[Adolf Hitler]] Paralleelselt armee taasrelvastumisega muutus Saksamaa toon välispoliitikas üha agressiivsemaks. 1938. aastal võeti oma kontrolli alla Austria (Anschluss), millele järgnes 1939. aastal Tšehhoslovakkia okupeerimine. Ettevalmistava sammuna Poola ründamiseks sõlmiti 1939. aastal Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel vastastikuse mittekallaletungi leping ehk nn Molotovi-Ribbentropi pakt.
Teine maailmasõda
, Idarinne (Teine maailmasõda)
Ybbstali Alpid
thumb|[[Kräuterin ja Hochstadl (1919 m)]]
Saksamaa ajalugu
Teine maailmasõda
1939. aastal kasvasid militarismist, natsionalismist ja territoriaalküsimustest tekkivad pinged, mis vallandusid 1. septembril välksõjas Poola vastu. Kaks päeva hiljem kuulutasid britid ja prantslased sakslastele sõja ning Teine maailmasõda oligi alanud. 22. juunil 1941 avas Saksamaa Idarinde tungides Nõukogude Liitu. Sellega oli mittekallaletungileping murtud. Peatselt pärast seda, kui Jaapan ründas Ameerikat Pearl Harbouris, kuulutas Saksamaa sõja ka USA-le. Sõda Euroopas lõppes 1945. aasta 8. mail, kui Saksamaa kapituleerus.
Ybbstali Alpid
Ybbstali Alpid (saksa: Ybbstaler Alpen) on mäestik Põhja-Lubjakivialpides ja Ida-Alpide osa, paiknedes Austrias.
Entusiast
Entusiast on mingist ideest või tegevusest vaimustunud isik, innuga mingile tegevusele andunud isik.
Ybbstali Alpid
Mäestik hõlmab ala piki Ülem-Austria, Alam-Austria ja Steiermargi liidumaade piire. Mäestikku kuulub Eisenwurzeni idaosa, samuti Göstlingi Alpid ja Kräuterin lõunas.
Saksamaa ajalugu
Teine maailmasõda
Pärast sõda sai Saarland Prantsuse protektoraadiks 1947–1956.
Ybbstali Alpid
Veel üks populaarne mägi on Dürrenstein (1878 m).
Volga-äärne rajoon (Kaasan)
Volga-äärne rajoon (tatari keeles Идел буе районы, vene keeles Приволжский район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tatarstani pealinnas Kaasanis. Rajoon asub linna lõunaosas Volga vasakul kaldal.
Saksamaa ajalugu
Teine maailmasõda
Natsi režiimi ajal hukati umbes 11 miljonit inimest, sealhulgas 4–6 miljonit juuti (holokaust). Kogu Euroopas on Teine maailmasõda vastutav 35 miljoni surma eest.
Volga-äärne rajoon (Kaasan)
Volga-äärne rajoon on kõige suurema pindalaga Kaasani rajoon.
Saksamaa ajalugu
Teine maailmasõda
Saksamaa kaotas sõja tagajärjel hukkunutena miljoneid sõdureid ja tsiviilisikuid, kokku ligi 10 miljonit inimest. Lisaks territoriaalsed kaotused. Teistest riikidest oli Saksamaale pagenud või välja saadetud pea 15 miljonit sakslast. Sõjas said kahjustusi pea kõik suuremad Saksamaa linnad. pisi|300px|Saksamaa jaotus okupatsipoonitsoonideks
Volga-äärne rajoon (Kaasan)
Volga-äärne rajoon moodustati 7. detsembril 1956, mil liideti Stalini ja Sverdlovi rajoonid.
Saksamaa ajalugu
Jagatud Saksamaa ja taasühinemine
, Saksamaa LV, Saksamaa DV Saksamaa tingimusteta kapituleerumine lõpetas Teise maailmasõja. Kolme suurriigi juhtide konverents Jaltas määras Saksamaa edasise struktuuri. Potsdamis fikseeriti ka selle üksikasjad. Inglismaa, Prantsusmaa, Ameerika Ühendriigid ja Nõukogude Liit jaotasid Saksamaa ja Berliini okupatsioonitsoonideks, mis pidid jääma kehtima kuni uue, demokraatliku Saksamaa loomiseni.
Külm sõda sai alguse Berliini blokaadist 1948, mis jaotas Saksamaa pealinna Berliini kaheks.
23. mail 1949 kuulutati kolmes läänepoolses okupatsioonitsoonis välja Saksamaa Liitvabariik (Bundesrepublik Deutschland, BDR; Lääne-Saksamaa) ja 7. oktoobril 1949 idapoolses Saksa Demokraatliku Vabariik (Deutsche Demokratische Republik, DDR). Seda nimetatakse Saksamaa lõhenemiseks. pisi|vasakul|150px|Saksamaa kantsler [[Konrad Adenauer 1956. aastal]] Saksa Demokraatlik Vabariik oli sisuliselt NSVL satelliitriik ja Varssavi pakti läänepoolseim riik. Vastupanukatsed, nagu tööliste ülestõus Ida-Berliinis 17. juunil 1953, suruti maha. Paljud SDV kodanikud põgenesid läände. Seepärast otsustas SDV valitsus ehitada läbi Berliini müüri. Müüri ehitamist alustati 13. augustil 1961.
Saksamaa Liitvabariigi esimene kantsler Konrad Adenauer püüdis riiki Lääne-Euroopasse integreerida, arendades laialdast koostööd teiste maadega. 1950 jõustus Marshalli plaani. Kui 1969. aastal valiti liidukantsleriks Willy Brandt, algas Ida ja Lääne lähenemine, mis viis SDV diplomaatilise tunnustamiseni Lääne-Saksamaa poolt.
Saksamaa taasühinemise tegi võimalikuks NSV Liidus toimunud perestroika ja glasnost. 9. novembril 1989 langes Berliini müür. Kolm nädalat hiljem esitas SFV liidukantsler Helmut Kohl kümnest punktist koosneva programmi Saksamaa ühendamiseks. 3. oktoobrist 1990 oli Saksamaa taas terviklik riik.
Egiptuse pasta
pisi|Egiptuse fajansist modelleeritud [[jõehobukujuke 12. dünastia esimesest poolest, 1981.-1885. aastatest eKr. Asub Metropolitani muuseumis]] pisi|Kaunistatud kauss [[Keskmine riik|Keskmise riigi perioodist. Louvre]] pisi|Seinakahlid 3. dünastia ajast pisi|Tiivuline skarabeus Rooma perioodist Egiptuse pasta ehk kvartskeraamika ja (enne põletust) kvartsmass on peamiselt peeneks jahvatatud kvartsist koosnev keraamiline mass, mis on kokku sulatatud väikese koguse leelise ja lubjaga ning mida katab klaasjas leelisglasuuri kiht.
Ingliskeelses ajalookirjanduses nimetati selliseid esemeid varem peamiselt Egiptuse fajansiks, sest 19. sajandi uurijatele meenutasid Egiptusest pärit esemed madalkuumuskeraamikat – fajanssi. Nad ei teadnud, et esemed polnud valmistatud savist. Briti muuseum nimetab seda materjali nüüdseks glazed composition, keraamikud inglise keeles Egyptian paste. Saksa keraamikud ja arheoloogid kasutavad terminit Quarzkeramik.
Ajalugu
Varaseimad kvartskeraamikast esemete leiud pärinevad Tell Arpachiyahist 6. at eKr. Kuid need on erandlikud leiud. Palju enam kvartskeraamikast esemeid on leitud 5. aastatuhande teisest poolest kuni 4. aastatuhande keskpaigani eKr mitmetest kohtadest nii Põhja- kui ka Lõuna-Mesopotaamiast. Hilisemast ajast on kvartskeraamika leiud Mesopotaamias juba tavapärased.
Vana-Egiptuses hakati kvartskeraamikat valmistama 3. aastatuhandel eKr. Abydosest on leitud Vana Riigi ajast pärinev töökoda ning selle alalt kvartskeraamikast helmeid ja amulette.
Oletatavalt püüti jäljendada tol ajal eriti oluliseks peetud vääriskive türkiisi ja lasuriiti. Kivide värvusest lähtuvalt varieerusid ka kvartsmassist valmistatud esemete toonid rohelisest siniseni.
Kvartskeraamilised esemed olid levinud nii alam- kui ka ülemklassi kuuluva rahva hulgas. Seda kasutati palju väikeste esemete nagu helmeste, amulettide jm ehete ning kujukeste valmistamiseks. Enim erikujulisi (eriti skarabeusekujulisi) amulette ja ušebti figuure (hauapanuseks kaasa pandud teenijate kujukesed) on samuti kvartskeraamikast. Karikaid, kausse ja seinaplaate valmistati pigem templite tarvis.
Kvartskeraamika oli Vana-Egiptuses oluline ekspordiartikkel, aga seda valmistati ka paljudes paikades kohapeal (Mesopotaamiast kuni Rooma-aegse Šotimaani).
Kvartskeraamika Mesopotaamias ja Vana-Egiptuses
Kvartskeraamika valmistamiseks kasutati Mesopotaamias ja Vana-Egiptuses kolme tehnikat:
Tõenäoliselt kasutati neid tehnikaid segiläbi. Nii võidi lisaks iseglasuuruvale massile kasutada suuremate või keerulisemate esemete valmistamisel ka nende ülepintseldamist tuhaga, et põletuses tekiks pinnale korralik glasuurikiht.
Kuna kvartsmassi koostis meenutab veega segatud klaasipuru, mida on raske vormida, siis on tema plastiliste omaduste parandamiseks savi osakaalu massis aja jooksul suurendatud (rekord kuulub islami keraamikale).
Vana-Egiptuses kasutati esemete vormimiseks tõenäoliselt kolme meetodit. Need olid modelleerimine, vormi pressimine ja hõõrumine/kraapimine/lõikamine (viimane küll vaid kombineeritult kahe esimese meetodiga).
Arheoloogilised eksperimendid, kus on kasutatud tänapäevaseid ahje ja järgitehtud kvartsmasse, näitavad, et Vana-Egiptuses pidi põletus toimuma 900–950 °C juures.
Traditsioonilise pasta koostis ja valmistamine
Egiptuse pasta pole ei klaas ega keraamika. Selle koostis sarnaneb küll klaasi omaga, aga vormimismeetodid pärinevad pigem keraamikast.
Traditsioonilises Egiptuse pastas oli umbes 70 osa jahvatatud kvartsliiva või ränikivi, 12 osa vaskoksiidi, 15 osa kaltsiumoksiidi ja 10 osa sulandajat.
Tänapäevased retseptid
Tänapäeval eksperimenteeritakse kvartsmassiga paljudes eri tehnikates kuni 3D-printimiseni välja. Algupäraseid koostisosi kasutatakse siiski väga harva.
Näide praegusaegsest kvartskeraamika retseptist:
Vett lisatakse, kuni saadakse vormitav mass.
Värvimiseks kasutatavad metalliühendid
Ilma värvaineteta valmistatud kvartskeraamilised esemed on läikivad ja valkjad, aga massi koostisainete looduslik ebapuhtus annab neile pruunika või hallika varjundi. Et saavutada säravat sinirohelist läikivat pinda, lisati vana- ja keskajal massile vaske.
Pastamassile värvi andmiseks võib kasutada ka värvipigmente.
Vesna Pisarović
Vesna Pisarović (sündinud 9. aprillil 1978 Brčkos Bosnia ja Hertsegoviinas) on Horvaatia laulja.
Ta esindas 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Horvaatiat lauluga "Everything I Want", mis sai 11. koha.
2012. aastal ilmus tema džässalbum "With Suspicious Minds".
Alternatiivne hüpotees
Alternatiivne hüpotees (ka sisukas hüpotees) on statistilise hüpoteesi osa, mille kohaselt püstitatud hüpotees kehtib (pakub alternatiivi nullhüpoteesile). Alternatiivne hüpotees ja nullhüpotees on võistlevad hüpoteesid.
Uku (suurtükilaev)
Uku oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükilaev.
Ehitati laevatehases Varkauses Soome Suurvürstiriigis, tellija oli Liivimaa Aurulaevade Selts. Lasti vette oktoobris 1912, alates 21. aprillist oli sõidukõlblik, nimeks pandi Delphin.
Algselt oli ta reisi-kaubalaev, tehes reise Emajõel ja Koosa järvele. Pärast Vabadussõda oli laev kasutusel riigilaevana siseveeteedel, oli meremärkide panija, vedurlaev jms.
Elas üle Teise maailmasõja, ehkki oli uputatud 1941. aastal Mustvee sadamas ja 1944. aastal Tartu sadamas. 1950. aastate lõpul ehitati ümber lõbusõidulaevaks, aurumasin asendati diiselmootoriga ning nimeks sai Turist.
Jäi 1960. aastate lõpul seisma Tartu sadamasse, tegutses ujuvhotellina. Alates 1978. aastast renditi erinevatele ettevõtetele (Tartu Vetelpäästejaam jt), kuid laeva eest korralikult hoolt kanda enam ei suudetud. Laeva vrakistunud kere oli aastaid poolpõlenuna Kalli järve rannavees seismas, kuid lõpuks lammutati ta 2013. aastal vanarauaks.
Nullhüpotees
Nullhüpotees on statistilise hüpoteesi osa, mille kohaselt püstitatud oletus ei kehti. See eeldab, et mõõdetud nähtuste vahel ei ole seost.
Nullhüpoteesi tähistatakse tihti, ning nullhüpoteesi välistavat hüpoteesi nimetatakse alternatiivseks ehk sisukaks hüpoteesiks ja tähistatakse. Nullhüpoteesiga saab seostada mingi konkreetse väärtuse ja tema kehtib vaikimisi. Seejuures võib valim nullhüpoteesi ümber lükata, aga ei pruugi.
Rambouillet
Rambouillet on vald Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas, üks kolmest alamprefektuurist Yvelinesi departemangus. See asub Pariisi suurlinnapiirkonnas, selle keskusest 44,3 km kaugusel edelas. 2018. aastal elas seal 26 933 inimest.
Nullhüpotees
Nullhüpoteesi tagasilükkamine on teadustöös kesksel kohal. Kui nullhüpotees ei kehti, siis on alust arvata, et kahe nähtuse vahel eksisteerib seos.
Rambouillet
Pariisi ja Versailles' läheduse tõttu peetakse seal aeg-ajalt prantsuse valitsuse istungeid.
Nullhüpotees
Näide null- ja alternatiivsest hüpoteesist
ː Reklaamikampaania ei suurendanud erakonna reitingut
Rambouillet
pisi|tühi|[[Rambouillet' loss ja raekoda]]
Jumšan Gur
Jumšan Gur on Tartus tegutsev udmurdi rahvalaulu ja -tantsu esitav ansambel.
Ansamblisse kuuluvad peamiselt üliõpilased. Tuntud liikmeid: Nikolai Anissimov.
Ärina kihistu
Ärina kihistu (inglise keeles Ärina Formation) on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978. Kihistu on kõige paksem Eerikveres Palamuse puuraugus (34.4 m). Kihistu on nime saanud Ärina küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Ärina kõrtsi ase, kunagine paemurd, mis tänaseks on teetööde käigus mattunud ja mille täpne asukoht pole enam tuvastatav.
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Mõned autorid arvavad selle koosseisu ka Röa kihistiku. Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Loode- ja Põhja-Eesti aladel.
Kihistu tekkeaeg vastab umbkaudu Kuldiga kihistu tekkeajale. Tegemist on ainsa avanduva Porkuni lademe kihistuga.
Torre San Giorgio
Torre San Giorgio on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Torre San Giorgio kõrgus merepinnast on 262 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Torre San Giorgio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Moretta, Saluzzo, Scarnafigi, Villanova Solaro.
Rambouillet' mets
pisi|Vaade metsale Rambouillet' mets (prantsuse keeles Forêt de Rambouillet), tuntud ka kui Yveline'i mets (Forêt de l'Yveline), on mets, mis katab umbes 200 km² suurust ala Île-de-France'i regioonis. See asub Pariisist läänes. Rambouillet' linn, mille järgi see on nime saanud, asub metsa lõunaservas.
Maneken
Maneken, ka Manecken (varem Maneke) oli Bremenist pärit Liivimaa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Manekenid olid pärit Bremenist. Suguvõsaliin algab Gerdt Manekega (suri 1610), kes valiti 1585. aastal Riia raehärraks. Tema pojapoeg Christian Maneken (suri 1710) tõsteti 1696. aastal Rootsi kuninga poolt aadliseisusse ja introdutseeriti järgmisel aastal Rootsi rüütelkonda. Viimase pojapoeg polkovnik Karl Gustav von Maneken (1726−1803) võeti 1747. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa suri meesliinis välja 1817. aastal.
Eesti Jahtklubide Liit
Eesti Jahtklubide Liit (lühend EJL) on Eesti purjespordiga ja huvimeresõiduga tegelev ühendus.
Eesti Jahtklubide Liit asutati 2. aprillil 1989 ja see on 1928. aastal asutatud Eesti Jahtklubide Liidu õigusjärglane.
Põhikirja järgi on ühenduse eesmärkide hulgas purjespordi ja huvimeresõidu arendamine Eestis ning purjespordi arendamise kaudu tipp-, võistlus- ja rahvaspordi tasemel sportlike eluviiside propageerimine.
Eesti Jahtklubide Liit ühendab Eesti jahtklubisid ja klassiliite.
Bollingeri maakond
Bollingeri maakond (Bollinger County) on maakond Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis.
Maakonna halduskeskus on Marble Hill.
Ajalugu
Maakond moodustati 1851. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 363.
Lelle vana kalmistu
Lelle vana kalmistu on kalmistu Vändra kihelkonnas Pärnumaal (hiljem Käru kihelkonnas Järvamaal), praeguse haldusjaotuse järgi Põllu külas Kehtna vallas Rapla maakonnas.
Kalmistu on täielikult vajunud unustusse, viimased muldasängitamised on olnud 20. sajandi alguses. Uuemad matmised on toimunud läänes umbes 75 meetri kaugusel asuval Lelle kalmistul.
Kalmistul on säilinud üksikud nimedeta raudristid ja suures osas kalmistut ümbritsev kiviaed. Kalmistu on kasvanud võssa. Seda pole võetud arvele kultuurimälestiste registris.
Satelliittelefon
Satelliittelefon, tuntud ka kui sat-telefon, on telefon, mis ühendub telefonimastide asemel satelliitidega. Satelliittelefonid pakuvad samasuguseid võimalusi nagu telefonimastiga ühenduvad telefonid. Süsteem lubab kasutada ka järgurit nagu tavatelefonid.
Välimus
Telefonide muutumine ajas on suur. Varasemad satelliittelefonid olid nii suuruselt kui ka kaalult võrreldavad telefonidega, mis ilmusid 1980ndate ja 1990ndate vahel ning üldjuhul eristas satelliit-telefoni see, et neil oli pikk sisse käiv antenn. Tänapäeva satelliittelefonid on sarnased telefonidega, mida kasutame igapäevaelus. Nad sarnanevad tänapäeva telefonidega nii suuruselt kui ka kaalult. Uute satelliittelefonide prototüüpidel pole erinevust nutitelefonidega, vaid näevad välja nagu tavalised nutitelefonid. Olenevalt telefoni ehitusest, on võimalik satelliittelefoni kasutada üle kogu maakera. Satelliittelefonid on kujunenud populaarseks valikuks ekspeditsioonidel, mis paiknevad kohtades, kus puudub levi ning neid saab kasutada eriolukorras, kui telefonimastid ei ole töökorras või on ülekoormatud. Satelliittelefone kasutavad sõjaväelased, meremehed ja isegi reporterid ning ajakirjanikud, et suhelda ja anda ülevaadet sündmustest. Laevadele on paigaldatud keerlevad mikrolaineantennidega mastid, mis jälitavad automaatselt satelliite. Väiksemad seadmed kasutavad VolP kahepoolse satelliitsüsteemi asemel näiteks BGAN või VSAT süsteeme, mis on odavamad ning jõukohasemad ka väiksemate laevade ja jahtide jaoks.
Madalal orbiidil olevad satelliidid
Madalal orbiidil olevad telefonid kasutavad ära satelliitide tehnoloogiat. See on hea, sest see võimaldab ülemaailmset levilat ilma leviaukudeta. LEO satelliidid tiirlevad ümber Maa kiirelt ning madalal orbiidil, ühe minuti jooksul teeb satelliit Maale 70-100 tiiru, kõrgusel 640 kuni 1120 kilomeetrit ning seeläbi katab leviga 2800 km2 raadiuse maa-ala. Satelliidid ei ole ühes kindlas asukohas, vaid muudavad oma asukohta Maa suhtes. Sõltuvalt satelliidi ja seadme asukohast on kasutusvõimaluse aeg keskmiselt 4-15 minutit, kuid tähtkujude järgi paigutatud satelliidid suudavad oma asukoha ning seeläbi ka levi säilitada. Kaks sellist süsteemi, Globalstar ja Iridium, mis mõlemad asuvad USAs, said alguse 1990ndate lõpus, kuid läksid peatselt pankrotti, kuna kukkusid läbi kasutajate saamisega, kes oleksid rahastanud satelliittelefonide kulusid. Nüüd töötavad need süsteemid tänu uutele omanikele, kes ostsid aktsiad väikese summa eest ning nüüd plaanivad luua asendustähtkujud. Andmekiirus sellistes võrgustikes on 2200 kuni 9600 biti sekundis.
Globalstar on võrgustik, mis katab suure osa Maa pindalast, kasutades selleks 44 aktiivset satelliiti. Mõne aasta pärast levila kaob, sest satelliidid peavad olema ühenduses Maa baasidega. Kuid kuna satelliidid on tõusval orbiidil, tähendab see seda, et aastate pärast ühendus Maal olevate baasidega katkeb. Iridium on võrgustik, mis baseerub 66 satelliidil polaarorbiidil ning omab levilat üle kogu maakera. Kaubanduslik teenus algas novembris 1998 kuid langes pankrotti augustis 1999. 2001. aastal teenus taasasustati Iridium Satelliit LLC poolt.
Jälitamine
LEO süsteemil on võimalus jälitada telefoni asukohta Doppleri-lainepikkuste kaudu, arvutades välja lainepikkused, mis tulevad satelliidilt. Kuigi tuleb tõdeda, et see meetod võib olla ebatäpne kümnete kilomeetrite raadiuses. Iridiumi koordinaate võib saada kasutades AT-käsklusi, kuid uus Globalstar telefon kuvab koordinaate otse ekraanil. Paljusid VSAT terminale on võimalik ümberprogrammeerida kohapeal kasutades AT-käsklusi selleks, et saada mööda automaatsest GPSi koordinaatide omandamisest ja selle asemel lasta telefonil manuaalselt leida GPS koordinaate.
Satelliittelefoni hind
Kõige uuemad telefonid on küllaltki kallid. Iridium 9505A, mis ilmus aastal 2001, müüdi veel 2010. aasta märtsis hinnaga 1000USD. Satelliittelefonid on ehitatud ühele kindlale võrgustikule ning seda pole võimalik vahetada teise võrgustiku vastu, seega tuleb enne telefoni ostmist uurida, milline telefon ja võrgustik on parim. Telefonide hind varieerub võrgustiku töövõimest. Kui satelliittelefoni müüja satub hädasse oma võrgustikuga, siis langeb ka telefoni hind ning tõuseb uuesti siis, kui satelliidid on taaskäivitatud või mõni muu probleem kõrvaldatud. Teiste seas kõige kallim satelliittelefon on BGAN, mis maksab mitmeid tuhandeid USA dollareid. Sellised telefonid pakuvad internetti ja häälepõhist kommunikatsiooni.
Helistamise hind
Hind, et helistada satelliittelefoniga, varieerub 0,15 kuni 2 USA dollarit minuti kohta, samal ajal kui helistada lauatelefoniga või mobiiltelefoniga on hind kallim. Hinnad lauatelefonil ja mobiilil võivad varieeruda 3USD kuni 14USD minuti kohta. Tehes kõnesid erinevate satelliittelefonide võrgustike vahel, on kõne hind kallis, hinnad võivad ulatuda kuni 15USD minuti kohta. Kõned satelliittelefonilt lauatelefonile maksavad ligikaudu 0,80USD kuni 1,50USD minuti kohta. Paljudel satelliittelefonidel on võrgustikud ette makstud, mis tähendab seda, et ostetud on nii-öelda kõneaega, mille hind võib varieeruda 100USDst kuni 5000USDni.
Turvalisuse ohud
Kõik tänapäeva moodsad satelliittelefonid kasutavad krüpteeritud hääle liiklust, mis tähendab seda, et kõnesid pole võimalik pealt kuulata. 2012. aastal lõi tiim teadlasi algoritmi, mis keskendus krüpteerimisele. Üks selline algoritm, mida kasutatakse ka GMR-1 telefonides on variant A5/2 algoritmist, mis on haavatav ainult kübersõnumite rünnakule. Küll aga tuleb tõdeda seda, et satelliittelefonid ei ole mõeldud neile, kes soovivad teha turvalisi kõnesid, mida pole võimalik pealt kuulata.
Ühepoolne teenus
Mõned satelliittelefonid teavitavad telefoni kasutajat sellest, kui sissetuleva kõne puhul on koht, kus nad viibivad, halva leviga. Sellisel juhul peab satelliittelefoni omanik muutma oma asukohta, kus leviala on parem, et oleks võimalus kõnele vastata. Globalstar pakub ühepoolset sideinformatsiooni teenust, mida kasutatakse tavaliselt selleks, et jälitada sihtmärki. Iridium kasutab teavituste saatmiseks piiparit, mille kaudu edastatakse samuti infot selle kohta, kui sissetulev kõne ning levi selles kohas, kus satelliittelefoni omanik asub, on halb.
Telefoni kasutamine katastroofi korral
Paljude mobiiltelefonide võrgustikud on katastroofide korral ülekoormatud, sest tavapäraselt on siis rohkem kõne tegijaid. Kui tavamastide võrgustikud võivad olla loodusliku katastroofi korral kahjustatud, siis satelliittelefoniga sellist probleemi ei teki, sest ühenduses ollakse orbiidil olevate satelliitidega. Küll tuleb arvestada sellega, et satelliittelefonid ei pruugi katastroofide korral perfekrselt töötada, sest liinid võivad muutuda ülekoormatuks.
Puudused
Internetti kasutavad satelliittelefonid ei tööta hästi majas sees, kuid levi on võimalik saada akende lähedal või mõningatel juhtudel ka majas sees, kui hoonel on õhuke katus.
Vändra uus kalmistu
Vändra uus kalmistu on kalmistu Vändra kihelkonnas Pärnumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Allikõnnu külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu maakonnas.
Kalmistu rajati 1962. aastal, esimene matus toimus 3. oktoobril 1970.
Kalmistu pindala on umbes 1,9 hektarit.
Laud (puitmaterjal)
pisi|Laua lõikamine 1876. aastal rajatud [[Saeveski|saeveskis Austrias, Tiroolis. Algselt vee jõul töötanud veski läks 20. sajandil elektrile üle.]] Laud on palgist lõigatud, oma pikkuse suhtes õhuke ja kitsas puitmaterjal.
1G
Esimese põlvkonna mobiilside (1G) on 1980. aastatel kasutusele võetud mobiiltelefonside tehnoloogia, mis põhineb analoogsidel.
Esimesele põlvkonnale eelnes mobiil-raadiotelefonidel põhinev nullpõlvkond (0G). Esimese põlvkonna uuendus võrreldes traditsiooniliste raadiotelefonide ja nullpõlvkonnaga oli see, et kasutaja hakkas saama tugijaamade piirkondade vahel liikudes kõnet katkestuseta jätkata.
Analoogside kasutamine on tema põhiline erinevus hilisemast teise põlvkonna mobiilsidest, mis põhineb digitaalsidel. Mõlemad süsteemid kasutavad raadiotornide ühendamiseks ülejäänud telefonivõrguga digitaalsignaali. Esimese põlvkonna mobiilsides ainult moduleeritakse kõne heli kõrgemale sagedusele (alates 150 megahertsist), teise põlvkonna mobiilsides kodeeritakse see digitaalsignaalideks.
Esimese põlvkonna mobiilside kõrgaeg oli 1990. aastatel. Soomes ja Rootsis oli selle kasutajate osatähtsus umbes 5%, teistes maades ei ületanud see 2%.
Esimese põlvkonna puuduste hulgas oli rändluse puudumine ja piiratud andmesidevõimalused.
Enamikus maailma maades on esimese põlvkonna mobiilside kasutamisest loobutud. Eestis lõpetas Eesti Mobiiltelefon NMT kasutamise detsembris 2000. Soomes loobuti NMT-st 31. detsembril 2002 ja mindi üle GSM-ile.
Hans Henning Lüdig
Hans Henning Lüdig (28. mai 1919 Tallinn – 19. detsember 2008 Picton, Austraalia) oli eesti vaimulik ja meditsiinitöötaja.
On õppinud Jakob Westholmi Gümnaasiumis ja Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1938. Edasi õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas agronoomiat (1938–1939) ja arstiteaduskonnas (1939–1944). 1944. aastal põgenes Saksamaale. Arstiteadust õppis ta ka Göttingeni Ülikoolis (1946–1949).
Kirovi rajoon (Kaasan)
Rajoon moodustati 1925. aastal ja kandis Zaretšje rajooni nime. 1931. aastal sai rajoon uueks nimeks Proletarski rajoon ja 1935. aastal Kirovi rajoon.
Tapper (täpsustus)
Tapper on mitmetähenduslik sõna:
Hans Henning Lüdig
1949. aastast elas Austraalias ja õppis aastatel 1956–1959 Melbourne'i Ülikoolis arstiteadust. Seejärel töötas Gresswelli Tuberkuloosihaigete Sanatooriumis (1970. aastani) ja Melbourne'is Alkohoolikute ja Narkomaanide Raviasutuses (1970–1984).
Aastatel 1982–1986 õppis ta kaugõppe teel Torontos asunud Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kiriku Usuteaduslikus Instituudis. Oli seejärel prooviaastal Sydney Jaani koguduses ja ordineeriti 1986. aastal õpetajaks.
Oli aastatel 1986–1999 Sydney Jaani koguduse õpetaja ja aastatel 1987–1999 ka Canberra koguduse õpetaja. Pastorina toimetas ta väikelehte Usulised Tõeterad (ilmus Austraalias).
Isiklikku
Hans H. Lüdig oli ristitud oma onu, Hanila ja Karuse Margareeta koguduse õpetaja Ernst Lüdigi poolt.
Alexandra von Grünewaldt
Alexandra von Grünewaldt (neiupõlves Aleksandra Voinovna Rimski-Korsakov; 12. juuli 1868 – 7. veebruar 1945 Pförten, teistel andmetel 1942 Tallinn ) oli Eestimaa aadlik, Mäo mõisa viimane võõrandamiseelne omanik.
Sündis 1868. aastal Venemaa keisririigi mereväeohvitseri Voin Andrejevitš Rimski-Korsakovi (1822–1871) ja Maria Mathilda Luisa Rosa Baueri neljanda lapsena; tema lell oli tuntud helilooja Nikolai Andrejevitš Rimski-Korsakov. 1882. aastal abiellus Aleksandra ema Mäo mõisniku kontradmiral Olaf von Stackelbergiga (1818–1903).
Olaf von Stackelbergi surma järel pärisid Mäo mõisa tema 9 õelast, kes aga loovutasid mõisa 7. märtsi 1904 kinkelepinguga tolle kasutütrele Aleksandra Rimski-Korsakovile.
25. oktoobril 1919 Mäo mõisa võõrandati, kuid Alexandra von Grünewaldtile jäeti õigus mõisasüdames edasi elada ning ta rajas Mäo mõisa peahoonesse Mäo lastekodu. . See viidi 1942. aastal viidi sõjaolude tõttu üle endise Prääma mõisa ruumidesse ja vastavalt ka Prääma lastekoduks nimetati. Alexandra von Grünewaldti asutatud lastekodu tegutses seal kuni 1980. aastani, mil tulekahju Prääma mõisahoone hävitas.
1939. aastal lahkus ta Umsiedlungi käigus Saksamaale, kus suri 1945. aastal.
Esivanemad
Viited:
Kuldīga piirkond (2009–2021)
Kuldīga piirkond (läti keeles Kuldīgas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal.
Piirkond moodustati 2009. aastal Kuldīga rajooni 13 vallast ja Kuldīga linnast.
Aastal 2021 liideti Kuldīga piirkond Skrunda ja Alsunga piirkonnaga uueks Kuldīga piirkonnaks.
Sile
Sile (veneetsia keeles Sil ['sil] või Siłe ['sie]) on jõgi Itaalias Veneto maakonnas.
Jõe läte asub Treviso provintsis Casacorbas (Vedelago), umbes 15 km kaugusel Trevisost. Jõgi suubub Aadria mere Venezia lahte Veneta laguuni juures.
Aseri kihistu
Kihistu stratotüüp on Aseri paemurd, laiendatud stratotüübiks on aga Sirtsisoo 526 puurauk. Kihistu on nime saanud Aseri aleviku järgi. Kihistu on kõige paksem Kerguta puuraugus (3.75 m).
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Kihistut iseloomustab suur ooidide hulk, mis sisaldavad kas rauda või fosforit. Lõunas asuvad Aseri ja Segerstadi kihistute vahelised üleminekukivimid loetakse vahel Rokiškise kihistusse kuuluvaks.
Nool (muusika)
Nool on muusika noodikirja märk, mida tavaliselt kasutatakse mõne muu märgi mõju suuna näitamiseks.
Kõu (soomuskaater)
Kõu oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni soomuskaater.
Laeva andmed
thumb|202x202px|Kõu ja Suur Tõll
Giorgi Ugulava
thumb|right|Giorgi Ugulava
Giorgi Ugulava (sündinud 15. augustil 1975) on Gruusia poliitik, Thbilisi linnapea aastatel 2005–2013.
Õppinud Thbilisi Teoloogilises Seminaris, Saarbrückeni Ülikoolis. Lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli filosoofia- ja sotsioloogiateaduskonna (1998). Aastatel 1997 kuni 1999 töötas ajakirjanikuna, aastal 2000 Euraasia Fondis. 2001 kuni 2003 juhtis Õigushariduse Assotsiatsiooni.
Osales noorteorganisatsiooni Kmara! ("Aitab!") loomisel. See organisatsioon mängis olulist rolli Roosirevolutsioonis, mis tõi võimule Mihheil Saakašvili.
2003. aasta detsembris sai Ugulava julgeolekuministri asetäitjaks, sama aasta septembris presidendi täievoliliseks esindajaks Samegrelo–Zemo Svanethis. 2005 määrati presidendi administratsiooniülemaks. 2005. aastal määrati ja seejärel 2006. aastal valiti Thbilisi linnapeaks.
2010. aastal toimusid esmakordselt linnapea otsevalimised ja Ugulava võitis taas, saavutades 55% häältest.
Detsembris 2013 ta kõrvaldati ametist süüdistatuna riigi raha raiskamises[1]. Juulis 2014 Ugulava arreteeriti rahapesu süüdistusega[2]. 18. septembril 2015 mõistis kohus ta süüdi ja määras talle 9 aastase vanglakaristuse, mida hiljem lühendati 4,5 aastani[3].
Torresina
Torresina on vald Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis.
Torresina kõrgus merepinnast on 704 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
pisi|tühi|Torresina
Nõukogude rajoon (Kaasan)
Nõukogude rajoon (tatari keeles Совет районы, vene keeles Советский район) on haldusüksus (rajoon) Venemaal Tatarstani pealinnas Kaasanis. Rajoon asub linna idaosas.
Rajoon moodustati 1935. aastal ja sai nimeks Molotovi rajoon. Praeguse nime sai Nõukogude rajoon 1957. aastal.
Maru (soomuskaater)
Maru oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni soomuskaater.
Rühmavanem
Rühmavanem on rühmaülema esimene asetäitja ja abi sõjaväelises rühmas. Rühmavanemale alluvad kõik rühma koosseisus olevad allohvitserid ja sõdurid.
Eesti kaitseväes on rühmavanema ametikoht tavaliselt: rahuajal - veebel (tegevväelane), sõjaajal - vanemseersant (reservväelane).
Kim Kiyosaki
Kim Kiyosaki (sünninimi Kim Meyer) on ettevõtja, raamatute "Rich Woman" ja "Good Deal Bad Deal" autor, kinnisvarainvestor, raadiosaatejuht ja brändi Rich Woman looja.
Kim Kiyosaki on miljonärist ettevõtja, investori ja mitme raamatu autori Robert Kiyosaki abikaasa. Kim Kiyosaki jagab oma õpetustes nippe, kuidas saada edukaks investoriks, kuidas alustada ettevõtlust ilma stardikapitalita ja kuidas jõuda finantsilise vabaduseni.
Elulugu
Ta elas Ameerika Ühendriikides Oregoni osariigis ja läks õppima Hawaiile. Kooli ajal töötades sai ta aru, et palgatöö pole tema jaoks ning ta hakkas liikuma ettevõtluse suunas. Pärast abikaasa Robertiga kohtumist on nad saanud tuntud paariks, kes õpetab finantsilist intelligentsust. Nad abiellusid 1986. aastal ja elavad alates 1994. aastast Arizona osariigis.
Baldone kihistu
Baldone kihistu (inglise keeles Baldone Formation) on ordoviitsiumi ajastu Kunda lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Lilita-Ilga Gailite aastal 1975.
Kihistu stratotüüp on Baldone 80 puurauk. See on nime saanud Lätis asuvalt Baldone kuurortlinnalt. Eestis esineb kihistut riigi lõunaosas, kõige paksem on see Taagepera puuraugus (28,4 m).
Kihistu moodustab punane, punakaspruun või rohekashall savikas lubjakivi, mille fossiilidefauna on mitmekesine. Kohati sisaldab kihistu ka dolomiiti või mergli vahekihte.
Energia tänav (Tallinn)
Energia tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis. Tänav algab Rahumäe teelt ja lõpeb Tervise tänaval. Energia tänav on lääne-idasuunaline ja ligikaudu 310 meetri pikkune. Tänav sai nime 14. veebruaril 1958. Nime andmisel on mõju avaldanud samas asuv Eesti Energia Järve alajaam.
Pariisi I ringkond
pisi|Ringkonna haldusala [[Pariisi kaardil]] pisi|[[Louvre ja Tuileries]] Pariisi I ringkond (prantsuse keeles Ier arrondissement de Paris) on Prantsusmaa pealinna Pariisi esimene kahekümnest linnaringkonnast. Seda juhitakse koos II, III ja IV ringkonnaga, need moodustavad kokku Pariisi I sektori (Paris-Centre).
Tuntud ka kui Louvre, asub see piirkond peamiselt Seine'i jõe paremal kaldal. See hõlmab sealhulgas Île de la Cité loodeotsa, kus asus roomlaste linna Lutetia keskus. Parempoolse kalda osad (sealhulgas Les Halles) pärinevad varakeskajast.
See on linna kõige vähem asustatud ja pindalalt üks väiksemaid ringkondi, selle pindala on vaid 1,83 km². Märkimisväärse osa alast hõivavad Louvre'i muuseum ja Tuileriesi aiad. Seal asuv Forum des Halles on linna suurim kaubanduskeskus. Suur osa ülejäänud ringkonnast on pühendatud ettevõtlusele ja haldusele.
Malta koer
Maltese ehk malta bichon on Vahemere piirkonna keskosast pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: „Elavaloomuline, kiinduva iseloomuga, väga rahulik ja väga taibukas.“
Città metropolitana di Napoli
Città metropolitana di Napoli on 2. järgu haldusüksus (città metropolitana) Itaalias Campania maakonnas. See moodustati endise Napoli provintsi asemele. See hakkas toimima alates 2015. aasta 1. jaanuarist. Piirneb Türreeni mere ning Avellino, Benevento, Caserta ja Salerno provintsiga.
Haldusüksuse keskel asub Vesuuvi vulkaan. Città metropolitana di Napoli on elanike arvult Itaalias kolmandal kohal ja asustustiheduselt esikohal.
I ja II tüüpi viga
I tüüpi viga tehakse siis, kui lükatakse tagasi õige nullhüpotees. Uurimustulemustes leitakse erinevus, kuigi seda tegelikult ei eksisteeri.
Città metropolitana di Napoli
Haldusjaotus
pisi|Città metropolitana vallad, kollasega tähistatud [[Napoli vald]] Città metropolitana di Napoli jaguneb 92 omavalitsusüksuseks (comuni):
I ja II tüüpi viga
II tüüpi viga tehakse siis, kui võetakse vastu nullhüpotees, aga tegelikult kehtib alternatiivne hüpotees. Sel juhul ei näita uurimustulemused erinevust, kuigi see tegelikult eksisteerib.
Lausitzi mark
thumb|Vapp thumb|(Alam-)Lausitzi mark umbes 1000. aastal
Lausitzi mark või markkrahvkond (saksa: Mark(grafschaft) Lausitz) oli Saksa-Rooma riigi idapiirimark polaabidega asustatud maadel. See tekkis 965. aastal tohutu Marca Geronise jagunemise käigus. Valitsetud mitmete Saksi markkrahvidünastiate poolt, nende seas Wettinid, vaidlustasid nende võimu Poola kuningad, samuti Askania Brandenburgi markkrahvid. Allesjäänud territoorium liidendati 1367. aastal lõpuks Tšehhi krooni maadega.
Geograafia
Markkrahvkonna territoorium vastas laias laastus tänapäeva Alam-Lausitzi piirkonnale. Algselt ulatus see Saksi hõimuhertsogkonna piirist Saale jõel (läänes) Poola piirini Boberi (Bóbri) jõel (idas). Umbes 1138. aastast oli külgnev territoorium teisel pool jõge osa Sileesia hertsogkonnast (Alam-Sileesia). Põhjas piirnes Lausitzi mark Põhjamargiga, mis pärast Suurt slaavlaste ülestõusu 983. aastal taasrajati 1157. aastal Askania markkrahvi Albrecht Karu poolt Brandenburgi margina, samuti Lubuszi maaga, Brandenburgi Neumarki territooriumi tuumikuga 1248. aastast alates. Lõunas tekkis Meißeni markkrahvkond samuti endisest Marca Geronisest, selle lääneosa ühendati hilisema Saksimaa kuurvürstiriigiga, samas kui idapoolsetest miltsenite maadest tekkis Ülem-Lausitz.
Sajandite jooksul vähenes markkrahvi territoorium Askania Anhalti krahvkonna ja Saksi-Wittenbergi hertsogkonna kasuks. Läänes anti jaotamisega üle veel territooriume, nagu Landsbergi markkrahvide valitsetud Osterland või Brehna krahvkond.
Ajalugu
Ala endise Ida-Frangi limes Sorabicusest idas, mida asustasid slaavi veletite ja miltsenite hõimud, vallutati järk-järgult kuni 963. aastani Saksi Merseburgi krahvi Gero poolt. Ta liitis Saale ja Boberi jõgede vahelise territooriumi oma Marca Geronisega, mille Saksi hertsog ja Saksa kuningas Otto I oli 937. aastal loonud. Pärast Gero surma 965. aastal ja Nordmarki kaotust 983. aasta slaavi ülestõusu käigus sai Lausitzist allesjäänud Saksi Idamargi (Ostmark) tuumik markkrahv Hodo I juhtimisel.