cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kose sanatooriumi tee
Tee ääres, aadressil Ravila maantee 12, asus aastatel 1996–2013 Kose raamatukogu.
Kalimantan
pisi|Kalimantani looduskaart thumb|Kalimantani asendikaart
Kalimantan (indoneesia keeles Kalimantan, malai keeles Borneo) on suurim saar Malai saarestikus, üks neljast Suurest Sunda saarest.
Ants Viirmaa
pisi|Ants Viirmaa Ants Viirmaa (kuni 1935 Hans Viirmann, 10. mai 1897 Kastre mõis, Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 21. aprill 1942 Sevurallag) oli eesti poliitik, kaitseliitlane ja Isamaaliidu liige.
Kalimantan
Kalimantani pindala on 742 000 km². Kalimantan on pindalalt maailma kolmas saar Gröönimaa ja Uus-Guinea järel. Saarel elab umbes 21 miljonit elanikku.
Ants Viirmaa
Elulugu
Ants Viirmaa kolis Türile oma vanemate Jaani ja Emiiliega 1901. aastal.
Tal oli naine Salme (Mölder) ja lapsed Maret, Sirje-Reet ja Jaan-Ants. NKVD arreteeris ja küüditas Viirmaa perekonna koos tuhandete teistega 1941. aasta 14. juunil. Ta eraldati perest ja viidi Sverdlovski oblastisse metsatöölaagrisse, kus ta maha lasti. Naine lastega saadeti Tomski oblastisse Tšainski rajooni Kolominskije Grivõ külla.
Hariduskäik
Õppis Türi kihelkonnakoolis ja Tartu Aleksandri gümnaasiumis. Aastatel 1916–1918 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust, seejärel oli aastatel 1919–1920 Tondi sõjakooli lipnik.
Aastatel 1921–1926 õppis taas Tartu Ülikoolis, seekord majandusteaduskonnas kaubandust.
Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Viirmaa osales Vabadussõjas ning tegutses Kaitseliidus ja Järva kaitsepataljonis, asutas Türi malevkonna ja oli selle esimene pealik, lisaks kuulus veel mitme seltsi nõukogusse.
Kalimantan
Kalimantan jaguneb Indoneesia, Malaisia ja Brunei vahel. See on tänapäeval ainus meresaar maailmas, mis jaguneb kolme riigi vahel.
Kalimantani lähedal asub palju väikesi saari. Temast läände jäävad Natuna, Tambelani ja Badase saared ning Pejantan, edelasse Pelapise ja Karimata saared ning Bawal, lõunasse Karamian, Laut Kecili ja Masalima saared ning Laut, kagusse Balabangani saared, itta Maratua ja Bunyu, kirdesse Sulu, Turtle'i ja San Migueli saared ning Cagayan Sulu (kirdesse jäävad saared kuuluvad Filipiinidele), põhja Filipiinidele kuuluvad Bugsuk ja Balabaci saar ning Malaisiale kuuluvad Banggi ja Balambangan ning lõpuks loodesse Malaisiale kuuluvad Mantanani saared ja Mengalum ning segase kuuluvusega Spratley saared. Ka väikesed saared on üldiselt asustatud. Suurtest saartest jäävad Kalimantanist edelasse Bangka, Belitung ja nende taga olev Sumatra, lõunasse Jaava, Bali ja Lombok, kagusse Sulawesi, kirdesse Filipiinidele kuuluvad Mindanao, Negros ja Panay ning põhja Filipiinidele kuuluv Palawan. Need selles lõigus mainitud saared, mille kuuluvus ei ole märgitud, kuuluvad Indoneesiale.
Halduslikult jaguneb Kalimantan neljaks provintsiks, kolmeks osariigiks ja neljaks ringkonnaks. Saarel asub viis Indoneesia provintsi: Ida-Kalimantan (18,55% saarest), Kesk-Kalimantan (20,3%), Lõuna-Kalimantan (5,0%) ja Lääne-Kalimantan (19,5%) ja Põhja-Kalimantan (9,46%, kokku 72,9%). Kalimantanil asub kaks Malaisia osariiki ja üks liiduala : Sarawak (16,6%), Sabah (9,8%) ja Labuan (0,01%, täpsemalt öeldes ei asu Labuan Kalimantanil, vaid selle rannikult 2,5 km kaugusel olevatel saartel). Brunei ringkonnad (Bandar-Muara, Belait, Temburong, Tutong) hõlmavad saare pindalast kokku 0,8% ning sinna kuuluvad riigi põhiterritoorium ja idapoolne eksklaav Temburong.
Kalimantanil on 17 vähemalt 100 tuhande elanikuga linna ning neid jätkub kõigisse provintsidesse ja osariikidesse, aga Bruneisse mitte ühtki. Üle poole miljoni elaniku on Ida-Kalimantani pealinnas Samarindas, Lõuna-Kalimantani pealinnas Banjarmasinis ja Lääne-Kalimantani pealinnas Pontianakis. Kalimantani elanikest elab 70% Indoneesias, täpsemalt 15,2% Ida-Kalimantanil, 18,4% Kesk-Kalimantanil, 11,5% Lõuna-Kalimantanil ja 24,9% Lääne-Kalimantanil. Malaisias elab 27,9%, neist Sabah's 15,1%, Sarawakis 12,4% ja Labuanis 0,4%. Bruneis elab 2,1% Kalimantani elanikest.
Kalimantan on mägine. Iga provintsi ja osariigi (peale Labuani) kõrgeim tipp ulatub tublisti üle kilomeetri kõrgusele merepinnast. Rannikud on üldiselt madalad ja soised, mäed jäävad pigem sisemaale. Saare kõrgeim tipp on Sabah' osariigis asuv 4101 m kõrgune Kinabalu, mis asub Crockeri aheliku põhjaotsas. Sellest sisemaa poole jääb Tama abu ahelik, mille kõrgeim tipp on ka Sarawaki kõrgeim mägi, 2438 m kõrgune Murud. Ida-Kalimantani kõrgeim tipp on 2467 m kõrgune Guguang. Lääne- ja Kesk-Kalimantani vaheline piir kulgeb mööda Schwaneri ja Mülleri mägede kõrgeimaid tippe ja Schwaneri mägedes asuv 2278 m kõrgune Raya on mõlema osariigi kõrgeim tipp. Lõuna-Kalimantani kõrgeim mägi on Meratuse aheliku kõrgeim tipp, 1892 m kõrgune Besar.
Kinabalu teeb Kalimantani maailma kõrguselt kolmandaks saareks. Temast kõrgemad on üksnes Uus-Guinea (4884 m kõrgune Jaya) ja Hawaii saar (4205 m kõrgune Mauna Kea).
Kalimantanil valitseb ekvatoriaalne kliima. Seal on sademeid väga palju ja sellepärast on saarel ka arvukalt jõgesid. Kõige pikem jõgi on 1143 km pikkune Labuan, mis voolab Lääne-Kalimantanil. Ida-Kalimantani pikim jõgi on 980 km pikkune Mahakam ja Kesk-Kalimantani pikim jõgi on 880 km pikkune Barito. Malaisia pikim jõgi on Sarawaki osariigis voolav 563 km pikkune Rajang.
Kamali
Kamali on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
1876
1876. aasta (MDCCCLXXVI) oli 19. sajandi 76. aasta.
Estonia-Film
Estonia-Film oli esimene Eesti Vabariigi filmiühing, mis tegutses aastatel 1919–1932.
Vendade Theodor Märska ja Konstantin Märska eestvedamisel alustati tööd juba 1919. aastal, aga ametlikult asutati ettevõte Peeter Parikase initsiatiivil ja rahalisel toel 10. septembril 1920. Eeskujuks oli vendade Lumière’ide analoogne filmiettevõte. Ettevõtet juhtis Peeter Parikas.
Filmid
Estonia-Film tootis ja levitas filme ning tõi Eesti filmindusse ringvaate: esimest ringvaadet näidati 1920. aasta veebruaris.
Põhiliselt tehti dokumentaalfilme (eluolu- ja päevakajalised filmid). Need filmid olid suuresti riigikroonika eelkäijad. Stuudio üks suuremaid saavutusi oli täispikk dokumentaalfilm, millest esimene oli "Filmikaameraga läbi Eesti" (1924), mida näidati ka Saksamaal, Ungaris, Rootsis ja Lätis ning millest sai Eesti visiitkaart välisriikides. Sarjast on säilinud üksikuid kaadreid.
1921. aastal valmis stuudios esimene mängufilm, naljapilt "Armastuse pisielukas", mis filmi Tallinnas ühe päevaga. Film pole säilinud ja selle sisu pole teada. Stuudio mängufilmikatsetused jäidki lühiformaati ja need pole säilinud.
Paljudest Estonia-Filmi tähtsatest jäädvustustest (Eesti kulla Venemaalt Tallinna toomine, Tartu rahu allakirjutamine) pole kaadritki alles.
Kinod
Estonia-Filmile kuulusid Tallinnas järgmised kinod:
Muu tegevus
Aastatel 1926–1931 andis ettevõte välja oma aja tähtsaimat filmiajakirja Filmileht.
Estonia-Film korraldas 1923. ja 1925. aastal Eesti esimesed missivõistlused.
1927. aastal tekkis seoses helifilmi tulekuga ka Eestis üha suurem nõudlus helifilmi järele. Estonia-Film küll üritas oma ressursse kokku võttes teha esimese eesti helifilmi, kuid teoks need plaanid ei saanud.
Tegevuse lõpetamine
Üleilmne majanduskriis ja tehniline revolutsioon (helifilmi sünd ja levik) mõjutasid Estonia-Filmi tegevust sedavõrd, et Estonia-Film läks 1932. aastal pankrotti ja lõpetas 19. detsembril 1932 tegevuse.
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir
pisi|200px|[[Nigel Short, Paul Kerese mälestusturniiri võitja 1996. aastal]]
Vaike Tiik
Vaike Tiik (22. november 1921 – 13. märts 2016) oli kunstiteadlane ja museoloog, eesti kunsti XIX sajandi lõpu – XX sajandi alguse sõlmprobleemide oluline käsitleja, Ants Laikmaa elu ja loomingu põhiuurija, Tartu Kunstimuuseumi direktor.
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir oli 1996. aastal Pärnus Paul Kerese mälestuseks korraldatud tugevakoosseisuline maleturniir, mis peeti kuue osavõtjaga ja kahes ringis.
Vaike Tiik
Elulugu
Vaike Tiik sündis 22. novembril 1921 Järvamaal Võhmuta valla Paistevälja küla Miku talus põllumehe perekonnas. Astus 1945. aastal Tartu Riiklikku Ülikooli. Abiellus 1946. aastal Aksel Tiigiga (1921–2010), kellest sai Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud (kehakultuurikateedri juhataja, dotsent, pedagoogikateaduste kandidaat). Vaike Tiik suri 13. märtsil 2016, tema põrm sängitati 14. mail 2016 Järva-Jaani kirikaeda.
Õpingud
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir
Turniiril mängisid neli külalissuurmeistrit: Briti maletaja Nigel Short (1993. aasta pretendentide turniiri võitja), 1995. aasta Hollandi malemeister Ivan Sokolov, Leningradi maletaja Aleksandr Halifman (samal aastal tuli ka Venemaa malemeistriks ja kolm aastat hiljem FIDE maailmameistriks) ning 1994. aasta Tšehhi malemeister Zbyněk Hráček.
Vaike Tiik
Elulugu
1929–1935 Jalgsema algkool.
1935–1936 Tapa progümnaasium.
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir
Turniiri lõpptulemus
Turniiri võitis Nigel Short kogudes 6,5 punkti 10 võimalikust. Short võitis neli ja kaotas ühe partii (Hráčekile). Ehlvest võitis ühe partii (Hráček) ja kaotas samuti ühe partii (Shortile). Oll võitis ühe partii (Hráček) ja kaotas kolm partiid (Shortile, Hráčekile ja Sokolovile).
Paremusjärjestus
1. Short 6,5 punkti, 2. Halifman 5,5 p, 3.–4. Ehlvest ja Hráček 5 p, 5.–6. Oll ja Sokolov 4 p.
Vaike Tiik
Elulugu
1939–1941 Tallinna Inglise Kolledž, millega 1940. aastal ühendati A. Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž Tallinna IX Keskkooliks.
Keith Maurice Ellison
thumb|Keith Ellison (2007) Keith Maurice Ellison (sündinud 4. augustil 1963 Detroitis) on Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik.
Vaike Tiik
Elulugu
1945–1950 korraline üliõpilane Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduse erialal.
Keith Maurice Ellison
19-aastaselt, ülikoolis käies pöördus Ellison islami usku. 1987 kaitses ta magistrikraadi majandusteaduses ja 1990 doktorikraadi õigusteaduses.
Vaike Tiik
Elulugu
1951 kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis diplomitöö "Vene skulptuur 18. sajandil ja 19. sajandi I poolel".
Keith Maurice Ellison
Ta oli esimene muslim, kes valiti Ameerika Ühendriikide Kongressi liikmeks. Ta valiti sinna 2006. aastal Minnesota 5. valimisringkonnast, mis on alates 1963. aastast demokraatide käes olnud. Ellison sai 4 kandidaadi seas absoluutse enamuse (56%). 2008 valiti ta tagasi, saades seekord 3 kandidaadi seas 71% häältest.
Vaike Tiik
Elulugu
Töökohad
1942–1944 ametnik Eesti Raudteevalitsuse statistikaosakonnas Riias ja Tallinnas.
Keith Maurice Ellison
Ametissevannutamise tseremoonial otsustas ta vande anda, käsi mitte piibli peal nagu ülejäänud, vaid koraani peal. Ta on USA ajaloos esimene kongresmen, kes andnud ametivande koraanil. See tekitas USA-s laialdast tähelepanu ja konservatiivsete ringkondade, sealhulgas konservatiivsete kongresmenide kriitikat.
Vaike Tiik
Elulugu
1944–1945 statistik Tallinna Polütehnilises Instituudis.
1951–1952 vanem teaduslik töötaja Tartu Riiklikus Kunstimuuseumis.
Keith Maurice Ellison
Ametivandeks kasutati Londonis 1764 välja antud kaheköitelist koraani, mis oli kunagi kuulunud Thomas Jeffersonile ja mida tänapäeval säilitatakse Kongressi raamatukogus.
Kalita
Kalita on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Vaike Tiik
Elulugu
1952–1976 direktor Tartu Riiklikus Kunstimuuseumis.
Keith Maurice Ellison
Televisioonis Glenn Beckile antud intervjuus väljendas Ellison oma seisukohta islamiäärmusluse suhtes: "Nad on kurjategijad. Kuid ma arvan, et inimesi, kes sooritavad kuritegusid, tuleb kohelda kurjategijatena, olenemata nende usust. Osama bin Laden ei esinda islamit rohkem kui Timothy McVeigh kristlust."
Kalita
1977. aastal liideti Kalita külaga Karuküla.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
RAAMATUD
Mühlau
Mühlau on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kalita
Külast voolavad läbi näiteks Kalita oja, Külge oja ja Jurga oja, mis suubuvad naaberkülas Reiu jõkke.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Vaike Tiik. Ants Laikmaa. [Monograafia]. Tallinn: Kirjastus Kunst, 1975.
Mühlau
Kuni 2008. aastani kuulus vald Mittweida kreisi.
Kalita
Küla idaosas asub Viira soo ja loodenurgas Messu soo.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Mõteldes tagasi. Valik Ants Laikmaa autobiograafilisi artikleid. Tallinn: Kirjastus Kunst, 1991. (Koostaja, kommenteerija ja järelsõna autor).
Mühlau
Vallas asub samanimeline küla.
Kalita
Kultuurimälestistest jääb küla alale ohverdamiskoht "Emandimägi".
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Maailmakodaniku reisikirjad Viinist, Veneetsiast, Firenzest, Roomast, Caprilt, Sitsiiliast, Vesuuvi tipust, Tunisest jm. [Ants Laikmaa]. Tartu: Ilmamaa, 2001. (Koostaja ja järelsõna autor).
Kalita
Külas tegutses vabariigi algusajal Kalita koorejaam, mis põles 1939. aastal.
Külas töötas ka Kalita kool, mis alustas tegevust 1877. aastal Pati valla koolina ning suleti 1956. aastal õpilaste puuduse tõttu.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
ARTIKLID
Ants Laikmaa. Tema tööde näituse puhul Tartus. – Edasi 9. V 1951.
A. Laikmaa. 100 aastat väljapaistva maalikunstniku sünnist. – Noorte Hääl 20. XI 1952.
Ants Laikmaa esimese vene revolutsiooni ajajärgul. – Sirp ja Vasar 21. XI 1952.
Arvi Lind
Arvi Kullervo Lind (sündinud 21. detsembril 1940 Lauritsalas) on soome endine ajakirjanik ja teadustaja.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Kesksel kohal on kasvatustöö. – Rahva Hääl 16. IV 1959.
Arvi Lind
Arvi Lind alustas tööd Yleisradio televisiooniuudiste toimetajana 1965. aastal. Tema viimast uudistesaadet 2003. aastal jälgis 1,6 miljonit televaatajat. Ta on muu hulgas mänginud mitmes filmis iseennast ning pärast pensionile jäämist esinenud ülikoolides televisioonitööteemaliste loengutega.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Ants Laikmaa. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh I. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1964, lk 13–45.
Arvi Lind
Tema poeg Juha Lind on nii Soome koondises kui ka NHL-is mänginud jäähokimängija. Ka Arvi Lind on jäähokit harrastanud.
Erno Paasilinna
Erno Antero Paasilinna (14. märts 1935 Petsamo – 30. september 2000 Tampere) oli soome kirjanik ja ajakirjanik.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Voldemar Erm 60. aastane. – Sirp ja Vasar 14. V 1965. (Kaasautorid Virve Hinnov ja Tuui Koort).
Erno Paasilinna
Erno Paasilinna sündis Petsamo vallas politseiniku peres. Kui ta oli nelja-aastane, puhkes Talvesõda ning pere oli sunnitud evakueeruma Norrasse Narvikisse, kust hiljem koliti Rootsi ja pärast sõda Soome.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Juubelijärgset juttu kunstimuuseumist. – Rahva Hääl 12. XII 1965.
Erno Paasilinna
Kirjanduslikke katsetusi alustas ta romaanivõistlustel osalemisega. Paasilinna töötas mitmes ajalehes ajakirjaniku ja peatoimetajana, seejärel kirjastuses; pärast oma teise romaani ilmumist hakkas aga vabakutseliseks kirjanikuks.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Eesti kunstielu XIX ja XX sajandi vahetusel. – Kunst 1966, nr 1, lk 1–10.
Erno Paasilinna
Erno Paasilinna esimene romaan "Kylmät hypyt" ilmus 1967. aastal. Tema teoseid iseloomustab ühiskonnakriitiline hoiak ja satiiriline stiil. Paasilinna osales muu hulgas väitlejana ka paljudes televisiooni arutussaadetes.
Tema loomingut on tõlgitud vähemalt 13 keelde.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Veerandsada aastat Tartu Riiklikku Kunstimuuseumi. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh II. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1967, lk 5–10.
Erno Paasilinna
Tunnustus
1984. aastal sai Paasilinna oma esseekogumikuga "Yksinäisyys ja uhma" esimeseks Finlandia auhinna laureaadiks. Samal aastal sai ta ka Eino Leino auhinna.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Ants Laikmaa. – Sealsamas, lk 22–56.
Erno Paasilinna
Tunnustus
1996. aastal sai ta Aleksis Kivi auhinna ja Pro Finlandia teenetemärgi.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Muuseum aastatel 1966–1970. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh III. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1972, lk 5–8.
Erno Paasilinna
Tunnustus
Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Erno Paasilinna 89. koha.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Eesti kunst ja "Noor-Eesti". – Sealsamas, lk 45–59.
Erno Paasilinna
Isiklikku
Erno Paasilinna vennad on poliitik Reino Paasilinna ning kirjanikud Arto Paasilinna ja Mauri Paasilinna.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Rahvaülikooli kujutava kunsti osakond. – Sealsamas, lk 137–140.
Eesti ajakirjandus Johann Köleri postuumsest näitusest. – Kunst 1976, nr 48/1, lk 12.
Eesti ajakirjandus Johann Köleri postuumsest näitusest. – Eesti maalikunstnik Johann Köleri loomingu probleeme. Tallinn: Eesti NSV Kultuuriministeerium, 1983, lk 117–124.
Muuseumi teaduslikust tööst aastatel 1970–1976. – Kogude teatmik. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1988, lk 122–127.
75 aasta eest avati Tartus "Pallase" kunstikool. – Postimees 6. X 1994.
Voldemar Erm. – Kunstiteaduslikke uurimusi 8. Tallinn: Eesti Kunstiteadlaste Ühing, 1995, lk 298–305.
Ants Laikmaa portreed tartlastest. Kunstniku 130. sünniaastapäeva puhul. – Postimees 8. V 1996.
Looduse sõber Ants Laikmaa. – Lääne Elu 8.VII 1998.
ETTEKANDED TEADUSKONVERENTSIDEL
Maalikunstnik Ants Laikmaa demokraatliku kunstikriitikuna. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi I teaduskonverentsil 1954. aastal.
Eesti rahvuslik kunstielu sajandivahetusel. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi III teaduskonverentsil 1965. aastal.
Ants Laikmaa reisikirjad "Teelt". – Ants Laikmaale pühendatud teaduskonverentsil Tallinnas ja Tartus 1966.aastal.
Isetegevuslik kunst ja meie kunstielu. – Üleliidulisel kunstimuuseumide teaduskonverentsil "Esteetilise kasvatustöö põhiprobleemidest ja –vormidest" Moskvas 1966. aastal.
Tartu Riiklik Kunstimuuseum aastail 1965–1970.
Eesti kunst ja "Noor-Eesti". – Mõlemad ettekanded Tartu Riikliku Kunstimuuseumi V teaduskonverentsil 1970. aastal.
Tartu Riiklik Kunstimuuseum täna ja homme. – Tartu Riikliku Kunstimuuseumi VII teaduskonverentsil 1975. aastal.
KUNSTIVÄLJAANNETE KOOSTAMINE, EESSÕNASTAMINE, TOIMETAMINE
Ricardo Carvalho
Ricardo Alberto Silveira de Carvalho (sündinud 18. mail 1978 Amarantes) on endine Portugali jalgpallur, kaitsja.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
1. maid tähistava Tartu kunstnike näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1955. (Eessõna autor ja vastutav toimetaja).
Tartu Riiklik Kunstimuuseum 1940–1955. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1955. (Koostaja ja vastutav toimetaja).
Ricardo Carvalho
Koondisekarjäär
Carvalho debüteeris Portugali jalgpallikoondises 2003. aastal.
2011. aastal otsustas ta lõpetada koondise esindamisest loobuda, kuid 2014. aastal kutsus Portugali koondise peatreeneriks määratud Fernando Santos ta tagasi koondisse.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Tartu kunstnike teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1956. (Eessõna autor ja vastutav toimetaja).
Maalikunstnik Elmar Kitse teoste näitus. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1956. (Vastutav toimetaja).
Ricardo Carvalho
Koondisekarjäär
2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Andrus Johani 1906–1941. Mälestusnäituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1957. (Vastutav toimetaja)
Tartu kunstnike teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1957. (Vastutav toimetaja).
Ricardo Carvalho
Koondisekarjäär
Pärast EM-i lõpetas Carvalho lõplikult oma koondisekarjääri.
Isiklikku
Carvalho on 183 cm pikk ja kaalub 79 kg.
Vaike Tiik
Tegevus kunstiteadlasena
Ernst Tiido teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1957. (Vastutav toimetaja).
Graafik Hando Mugasto 1907–1937. Mälestusnäituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1957. (Vastutav toimetaja).
Johannes Võerahansu. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1958. (Koostaja ja eessõna autor).
Graafik Ella Mätik 1904–1943, Mälestusnäituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1958. (Vastutav toimetaja).
Roman Timotheus. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1959. (Vastutav toimetaja).
Jaan Koort 1883–1935. Mälestusnäituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1959. (Vastutav toimetaja).
Tartu kunstnike näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1960. (Vastutav toimetaja).
EKP XII Kongressile pühendatud vabariiklik kunstinäitus. Tallinn: ENSV Kultuuriministeerium, ENSV Kunstnike Liit, 1960. (Eessõna autor).
Professor Aleksander Vardi. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1961. (Vastutav toimetaja).
Tartu kunstnike teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1962. (Vastutav toimetaja).
Professor A.Vabbe. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1962. (Vastutav toimetaja).
Mari Rääk. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1963. (Vastutav toimetaja).
Rudolf Sepp. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum. 1963. (Vastutav toimetaja).
Eesti NSV rahvakunstniku professor Anton Starkopfi looming aastail 1960–1964. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1964. (Vastutav toimetaja).
Tartu kunstnike teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1964. (Vastutav toimetaja).
Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh I. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1964. (Saatesõna autor, vastutav- ja tegevtoimetaja).
Kunstinäitus Märjamaa ja ümbruse kogudest. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, Märjamaa Keskkool, 1964. (Koostaja ja eessõna autor).
Tartu kunstnike teoste näituse kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1965. (Vastutav toimetaja).
Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh II. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1967. (Vastutav- ja tegevtoimetaja).
Valve Janov. Kaja Kärner. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1971. (Vastutav toimetaja).
Professor Aleksander Vardi looming aastail 1961–1971. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1972. (Vastutav toimetaja).
Kaljo Põllu. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1972. (Vastutav toimetaja).
Tartu Riikliku Kunstimuuseumi almanahh III. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1972. (Vastutav- ja tegevtoimetaja).
Tartu Riikliku Kunstimuuseumi kujutava kunsti kaugõppekursuse lõpetanud ja lõpetajad. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1972. (Vastutav toimetaja).
Karin Luts. Varase loomingu näitus. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1973. (Vastutav toimetaja).
Silvia Jõgever. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1973. (Vastutav toimetaja).
Jaan Vahtra ja kubism eesti kunstis. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1973. (Vastutav toimetaja).
Gustav Margi kunstikogu. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1974. (Vastutav toimetaja).
Ilmar Malin. Looming aastail 1965–1972. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1974. (Vastutav toimetaja).
Eduard Kutsar. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1974). (Vastutav toimetaja).
Efraim Allsalu. Looming aastail 1965–1973. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1974. (Vastutav toimetaja).
Ilmar Torn. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1974. (Vastutav toimetaja).
Tartu kunstinäitus 1974. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1975. (Vastutav toimetaja).
Juhan Muks. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1975. (Vastutav toimetaja).
Noored graafikud. Silvi Liiva, Enno Ootsing, Urmas Ploomipuu, Vello Vinn. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1976. (Vastutav toimetaja).
Enn Põldroos. Kataloog. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1976. (Vastutav toimetaja).
Kogude teatmik. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1985. (Koostaja ja tegevtoimetaja).
Kogude teatmik. Tartu: Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1988. (Koostaja ja tegevtoimetaja).
Johann Köler. 1956.
Administratiivne tegevus
ALGATUSED JA OSALUS KULTUURIPILDIS
1959 ja 1961–1968 almanahhi Kunst toimetuskolleegiumi liige.
1970–1977 ilmunud kolmeköitelise "Eesti kunsti ajaloo" toimetuskolleegiumi liige.
1996 ilmunud teose "Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon" (EAKBL) autorkonna liige.
1960 Tartu Kunstimuuseumi juurde Kujutava Kunsti Kaugõppekursuste (KKKK) organiseerija.
1960 Ants Laikmaa Majamuuseumi esimese põhiekspositsiooni koostaja.
1966 Ants Laikmaa Majamuuseumi põhiekspositsiooni täiendaja.
1968 algatas Jaan Koorti abikaasa Mari Koorti (1881–1975) mälestuste lindistamise.
1970 Tartu Kunstimuuseumi filiaalina Anton Starkopfi ateljeemuuseumi loomistöö algataja ning organiseerimistöö eestvedaja.
1977 algatas Tartu tööstuskunstnike seminari ja korraldas selle tööd 1987. aastani.
2002 initsieeris Anton Starkopfi nimelise skulptuuripreemia asutamise.
1957 astus Kunstnike Liitu.
Pärast pensionile jäämist tegutses Vaike Tiik aktiivselt Tartu Kunstnike Liidus, 1977–1982 oli Kunstnike Liidu Tartu osakonna esimehe asetäitja.
NATO lipp
right|thumb|[[NATO lipp ]] NATO lipp on Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni lipp, mis kiideti heaks 14. oktoobril 1953.
Lipu proportsioonid on 3:4. Sinise värvi kood on PMS 280.
Lipul on kujutatud sini-valge kompass tumesinisel taustal.
CSMA/CD
CSMA/CD (inglise keeles Carrier Sense Multiple Access with Collision Detection - (multipöördus süsteem põrketuvastusega) on arvutivõrgu juhuslik pöördumisviis, mille korral jagavad kaks või enam arvutit kasutatavat meediat (andmete edastuskeskkonda) ilma keskse juhtimiseta.
Pöördumisviisi eeliseks on võimalus, et iga võrku ühendatud arvuti saab alustada andmete edastamist igal ajahetkel (tingimusel, et sel hetkel ei ole mõni teine arvuti võrgus saatjaks).
Võrgu suure koormuse korral tekib juhusliku pöördumisviisiga võrkudes küllalt palju põrkeid ja võrgu töö aeglustub.
Vaata ka
载波侦听多路访问
Pentagramm
right|thumb|180px|Pentagramm
Pentagramm on korrapärane tähtviisnurk.
Pentagramm on sümbol, millele on aegade jooksul omistatud erinevaid tähendusi.
Varaseim teadaolev pentagrammi kujutis pärineb Sumerist. See oli kirjamärk UB, mille tähendus oli 'nurk; väike õõnsus; lõks'.
Mesopotaamia kunstis on pentagrammi kasutatud kuninglikel raidkirjadel, kus see sümboliseeris impeeriumi ulatumist nelja ilmakaarde.
Umbes samast ajast on pentagrammi seostatud Veenusega, sest Veenuse näiva liikumise trajektoor moodustab viisnurga.
Kose–Ravila–Nõmbra tee
Kose–Ravila–Nõmbra tee (teeregistri number 11123) on kõrvalmaantee Kose vallas. Tee pikkus on 8,1 km.
Pentagramm
Heebrealastele oli pentagramm Pentateuhi (Moosese viie raamatu) sümboliks. Mõnikord on pentagrammi ekslikult nimetatud ka Saalomoni pitseriks, sest ta oli kasutusel paralleelselt heksagrammiga.
Kose–Ravila–Nõmbra tee
Tee saab alguse Kose–Jägala maantee neljandal kilomeetril Kose alevikus. Tee läbib Kose ja Ravila aleviku ning Võlle, Vardja, Palvere ja Nõmbra küla. Tee lõpeb Kose–Jägala maantee kümnendal kilomeetril Nõmbra külas.
Tee ületab kaheksat truupi.
Pentagramm
Muistses Kreekas oli ta tuntud kui pentalfa, viie A geomeetriline kujutis.
Kose–Ravila–Nõmbra tee
Teele jääb üks bussipeatus: Ravila.
RGB-mudel
RGB-mudel on liitvärvimudel, milles erinevaid värvitoone saadakse kolme põhivärvuse – punane (R, red), roheline (G, green) ja sinine (B, blue) aditiivsel liitumisel.
Kose–Ravila–Nõmbra tee
Teega ristub teisel kilomeetril Kose sanatooriumi tee, kolmandal kilomeetril Vardja–Ravila tee.
Pentagramm
Pentagrammi geomeetriat ja metafüüsilisi seoseid uurisid pütagoorlased, kes nägid temas täiuslikkuse embleemi, sest viisnurga jooned jagavad üksteist osadeks vastavalt kuldlõikele.
Kose–Ravila–Nõmbra tee
Kuni 5. km-ni on tee mustkattega, edasi jätkub kruusatee. Kuni 5,4. km-ni on tee klass V, edasi on tee klassita. Liiklussagedus on tee algusest kuni Vardja–Ravila teeristini 500...1000 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Ravila aleviku piires (70, 50, 40). Ravila alevikus on tee valgustatud.
RGB-mudel
Aditiivset mudelit kasutatakse valgust kiirgavates kujutisetekitajates, näiteks  telerites ja kuvarites.
Pentagramm
Druiidid pidasid pentagrammi jumalikkuse sümboliks.
Egiptuses oli ta "maa-aluse üsa" sümboliks ning tähistas sümboolset sugulust püramiidi vormiga.
Paganlikud keldid seostasid pentagrammi maa-aluse jumalanna Morriganiga.
Pentagrammi on lihtsaim tähe kujutis, mis moodustub ühestainsast joonest, seepärast nimetatakse teda ka Lõputuks Sõlmeks.
Pentagramm varases kristluses
Imperaator Constantinus I, kes kristliku sõjaväe abiga vallutas 312 Rooma impeeriumi ja kuulutas kristluse riigiusuks, kasutas pentagrammi koos chi-rho sümboliga (risti sümboolne kujutis) oma pitseril ja amuletil. Kirik kasutas siiski pigem risti (kannatuse sümbolit) kui pentagrammi (tõe sümbolit).
Ühe teravikuga ülessuunatud pentagramm sümboliseerib suve, kahe teravikuga ülessuunatud pentagramm aga talve.
Keskajal oli Lõputu Sõlm tõe sümboliks ja kaitses deemonite eest. Seda kasutati isikliku amuletina ning uste ja akende kaitseks.
Templiordu, ristisõdade aegu moodustatud munkade sõjaline ordu, saavutas suure rikkuse ja tähtsuse tänu annetustele orduga ühinenute poolt, kes tõid kaasa pühalt maalt röövitud aardeid. Templiordu keskust Prantsusmaal ümbritseb mitme miili ulatuses peaaegu täiuslik looduslik mägedest viisnurkne moodustis.
Pärast Templiordu likvideerimist 1303 Prantsuse kuninga Louis IV poolt algas inkvisitsioon. Inkvisitsiooni pika perioodi vältel kuulutati välja lugematu hulk valesüüdistusi ortodoksia "huvides", hävitamaks ketsereid. Kirik langes pikaks ajaks diabolismi, mille vastu ta väitis end võitlevat. Pentagrammis nähti Soku Pea sümbolit ja Saatana Babhometi kuju ning inkvisitsioon süüdistas templirüütleid Babhometi kummardamises.
Nõiajahi ajal võrdsustati ka teised sarvilised jumalad, nagu näiteks Paan Saatanaga ja pentagramm, folkloorne kaitsesümbol, samastati esmakordselt ajaloos kurjusega ning talle anti nimeks Nõiajalg.
Pentagramm tänapäeval
Lääne traditsioonilise okultistliku õpetuse osaks, nagu see oli ammust ajast ka idamaistes filosoofiates, sai inimest mikrokosmoses sümboliseeriv pentagramm, Mikrokosmose Täht, mis oli makrokosmilise universumi analoogiks.
Ülessuunatud pentagrammis võib näha sarnasust inimesega, kes on käed ja jalad laiali sirutanud. Tycho Brahe väljaandes "Calendarium Naturale Magicum" (1582) on kujutatud pentagrammi sisse asetatud inimkeha. Brahe kaasaegse Agrippa tööde illustratsioonidel on näha sama proportsiooni, mis kujutab viit planeeti ja nende keskel Kuud ehk genitaale. Teised tööd, mis pärinevad Robert Fluddi ja Leonardo da Vinci perioodist, kujutavad inimese ja universumi geomeetrilist sugulust. Seda väljendab ütlus "Iga mees ja iga naine on täht".
Vabamüürlastele assotsieerus inimene kui mikrokosmiline subjekt viisnurkse pentalfaga. Lõputu Sõlm sümboliseeris 72-kraadilist sirklit, mis oli vabamüürlaste vooruste ja kohustuste embleemiks.
Vabamüürlaste naisteühendus kasutas oma embleemina viisnurkset "ida tähte", mille iga teravik tähistas Piibli kangelannade pärimust.
Kuni 19. sajandini pole teada ühtki illustratsiooni, kus pentagramm oleks seotud kurjusega. Elipaz Levi Zahed, kirikust väljaheidetud katoliku abee kirjanikunimega Alphonse Louis Constant, võttis kasutusele mikrokosmilist inimest sümboliseeriva ülessuunatud pentagrammi kõrval allasuunatud pentagrammi, mis sümboliseerib Baphometi Soku Pead. Sellest saigi alguse konspektsioon, mis orienteerib pentagrammid "heale" ja "kurjale".
Eliphas Levi oli kabala põhjalik tõlgendaja, kes rajas tee lääne müstilistele traditsioonidele ja aitas kaasa vabamüürlaste loožide tõusule (Order Temporale Orientalis, The Hermetic Order of the Golden Dawn, The Theosophical Society, Roosikristlased ja teised, isegi modernsed spekulatiivse vabamüürluse loožid).
Salaühingud kasutasid oma maagilistel rituaalidel pentagrammi sümbolismi ja atribuutikat kõrvu heksagrammiga athame (rituaalnoa) signeeringuna.
Kõige enam levitas ja arendas maailmas modernset kabalat Golden Dawn oma hiilgeajal (1888 kuni Esimese maailmasõja alguseni) arvukate salakunstimeistrite abil. Nende järglaste teosed on saanud tänapäeva kabalistliku filosoofia tähtsaks osaks.
Aleister Crowley oli tuttav ka vanade ja reformatsioonieelsete nõidade "pärimustega", eriti Georg Pickingilli ja Gerald Gardneri kaudu. Viimast peetakse kaasaegse nõiakunsti rajajaks.
880
880. aasta
Pentagramm
Pentagramm tänapäeval
1940-ndail võttis Gerald Gardner kasutusele kahe teravikuga ülessuunatud pentagrammi, mis sümboliseerib teise astme pühendatust neopaganate nõiarituaalides. Hiljem sai see tuntuks kui Wicca kultus. Ühe teravikuga ülessuunatud pentagramm koos ülessuunatud kolmnurgaga sümboliseerib kolmanda astme pühendatust. Allasuunatud kolmnurk on esimese astme pühendatute sümbol.
Pentagramm oli ka altaril. Tema tipud sümboliseerisid Jumalanna kolme aspekti pluss kahte Jumala aspekti Gardneri pentagrammi kontekstis.
880
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Pentagramm
Pentagramm tänapäeval
Gerald Gardneri, kes oli Doroty Clutterbucki ja Doreen Valiente järgija, tööd tõid taas päevavalgele ammu unustatud nõiakunsti haru: Vana Religiooni, mis oli sajandeid suikunud. Sellest sündiski uus Wicca religioon.
Juri Lutsenko
Juri Lutsenko (ukraina keeles Юрій Віталійович Луценко; sündinud 14. detsembril 1964 Rivnes) on Ukraina poliitik, ta on olnud siseminister ning peaprokurör.
880
Aastakümned: 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad - 880. aastad - 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad
Pentagramm
Pentagramm tänapäeval
1960ndate keskel sai pentagramm taas kantavaks amuletiks. Koos kasvava huviga nõiakunsti ja Wicca vastu ilmus teemat käsitlevaid raamatuid, mis olid reaktsiooniks kirikule. Pentagrammi kasutamine kaasaegse neopaganluse grupisümbolina on sama tähtis kui rist kristluse ajaloos.
Juri Lutsenko
Ukraina poliitikas
Ta oli Ukraina siseminister aastatel 2005–2006 ja 2007–2010. 6. mail 2009 vahistas politsei ta Saksamaal Frankfurdi lennujaamas purjuspäi märatsemise eest. 2010. aasta detsembri algul esitati Lutsenkole süüdistus ametiseisundi kuritarvitamises ja riigivara omastamises. Lutsenko sõnul on tegemist poliitilise tagakiusamisega. Detsembri lõpus võeti ta vahi alla. Veebruaris 2012 mõisteti ta neljaks aastaks vangi eelarvevahendite omastamise eest. 2013. aastal sai ta amnestia. 2016. aasta maikuus kinnitas Ukraina Ülemraada ta 264 poolthäälega Ukraina peaprokuröriks ning vabastas ametist 29. augustil 2019.
880
Aastad: 875 876 877 878 879 - 880 - 881 882 883 884 885
Pentagramm
Pentagramm tänapäeval
Vaatamata allasuunatud pentagrammi kui Gardneri pühendatuse sümboli erinevatele tõlgendustele, on mõned Wicca kultuslased, enamjaolt USA-s, kus fundamentalistidest kristlased on iseäranis agressiivsed teisitimõtlejate suhtes, pentagrammi mistahes vormi kasutamise vastu. Tuleb kahjuks tõdeda, et isegi ülessuunatud pentagrammi kandmine õhutab paganate diskrimineerimist mõnes ühiskonnas.
Rossau vald (Saksimaa)
Rossau on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Pentagramm
Pentagrammi sümboolsed tähendused
Numbrit 5 on alati peetud müstiliseks ja maagiliseks, kuid olemuselt inimlikuks. Meie kummalgi käel/jalal on 5 sõrme/varvast. Me täheldame oma elus viit staadiumi või etappi: sünd, noorukiiga, suguküpsuse saamine, isadus/emadus ja surm (on ka teisi tõlgendusi). Tavaliselt on meil viis meelt: nägemine, kuulmine, haistmine, kompimine ning maitsmine.
Rossau vald (Saksimaa)
Kuni 2008. aastani kuulus vald Mittweida kreisi.
Pentagramm
Pentagrammi sümboolsed tähendused
Number 5 assotsieerub Marsiga. See tähendab ägedust, konflikti ja konflikti kaudu saavutatud harmooniat.
Rossau vald (Saksimaa)
Vallaosad
Hermsdorf, Greifendorf, Moosheim, Alam- ja Ülem-Rossau, Weinsdorf mit Liebenhain, Seifersbach ja Schönborn-Dreiwerden.
Pentagramm
Pentagrammi sümboolsed tähendused
Kristluses oli ristilöödud Kristusel 5 haava.
Islamil on 5 tugisammast ja 5 päevast palveaega.
Keskajal rüütlil oli viis voorust: suuremeelsus, lahkus, kõlbeline puhtus, rüütellikkus ja pieteeditunne, nagu sümboliseeris Sir Gawaini pentagramm.
Wicca kultuses on viieastmeline suudlus: jalalabad, põlved, üsk, rinnad, huuled.
Pentagramm sümboliseerib inimest mikrokosmoses ja meie kohta makrokosmoses või universumis hermetistlik-tantristliku filosoofia kontekstis: "Nagu ülal, nii ka all."
Pentagrammi on ammustest aegadest peetud mõjusaks kaitsevahendiks kurjuse vastu; see on konflikti sümbol, mis kaitseb kandjat ja ta kodu. Pentagrammil on viis tõrjuvat teravikku, mille keskel asub kaitsev pentagon.
Ühe teravikuga ülessuunatuna tähendab ta vaimu jõudu mateeria üle (mõistus juhib keha); see on õigluse sümbol. Kahe teravikuga üles- ja ühega (hing) allasuunatuna rõhutab ta inimese lihaliku olemuse võimu vaimu üle.
Teed mööda pentagrammi võib vaadelda ka kui inimese spirituaalset reisi läbi evolutsiooni. Jumalik elusäde laskub lihtsasse embrüovormi (maa), tõustes sealt liuglema (vesi-õhk), planeerides eksistentsis, siis jälle laskub tulle, et puhastuda, enne kui taas tõusta jumaliku sädemena, leidmaks oma vaimset lätet.
Laskuv "hing-maa" joon võib kulgeda üle "vesi-õhk" joone (naine) või selle alt (mees), moodustades nii kaks pisut erinevat pentagrammi vormi.
Pentagrammi keskmes asub kuues element: armastus/tahe, mis kontrollib meid sisemiselt, valitseb mateeriat ja vaimu ning suunab seksuaalenergiat.
Lahtine pentagramm
Lahtine, ilma ümbriseta ringita pentagramm sümboliseerib avatud kandjat, kes on valmis konfliktiks, on teadlik ja aktiivne. Paganliku religioosse sümbolina kujutab lahtine pentagramm avatud ja aktiivset lähenemist.
Allasuunatud pentagramm
thumb|right|200px|Pentagramm Kaarma kirikus.
Kui pentagrammi üks teravik on suunatud alla, siis sümboliseerib see vaimu allutamist mateeriale, inimese sõltuvust tema lihalikest himudest.
Paljudele paganatele tähendab allasuunatud pentagramm loomuse tumedat tahku ning seda põletakse kui kurjuse sümbolit. Kristlastest fundamentalistid peavad aga mistahes pentagrammi vormi kurjuse sümboliks.
Need aspektid on siiski üsna hiljutised. Eeskätt tähendab allasuunatud pentagramm Gerald Gardneri teise astme pühendatust ehk nõia tungi õppida tundma sisemist pimedust.
Heraldikas
Viisnurk oli Nõukogude Liidu ja tema kõigi liiduvabariikide, samuti paljude sotsialistlike riikide ning teistegi maade lipul või vapil.
878
878. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad - 870. aastad - 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad
Aastad: 873 874 875 876 877 - 878 - 879 880 881 882 883
Fulco
Fulco oli benediktiini munk, kelle Lundi peapiiskop Eskil määras umbes 1165. aastal Eestimaa piiskopiks. On oletatud, et Fulco käis ajavahemikus 1169–1178 kahel korral Eestis, aga tegu on hüpoteesiga. Tõenäoliselt jäid tema katsed Eestis ristiusku levitada tulutuks, samuti jäi tõenäoliselt tagajärjetuks paavst Aleksander III üleskutse ristiretkeks Eestisse. Paavst esitas ka palve määrata Fulco abiliseks Stavangeri kloostri eestlasest munk Nicolaus.
Fulcoga on, tõenäoliselt ekslikult, samastatud Soome piiskoppi Folkvinust.
Kirill Aleksejenko
pisi|260px|Kirill Aleksejenko (2015)
Zvezda
Zvezda [zvezd'aa] (Звезда; vene keeles '(taeva)täht') on Peterburis 1924. aastast ilmuv kirjandusajakiri.
Algaeg
Ajakirja esimene toimetaja oli Ivan Maiski. Ajakirjas ilmus muu hulgas Maksim Gorki ("Klim Samgini elu" kolmas raamat), Nikolai Zabolotski, Mihhail Zoštšenko, Veniamin Kaverini, Nikolai Kljujevi, Boriss Lavrjonovi ("Neljakümne esimene"), Ossip Mandelštami, Boriss Pasternaki, Aleksei Tolstoi, Konstantin Fedini ("Города и годы", "Братья" /"Vennad", "Похищение Европы"), Vladislav Hodassevitši ja Juri Tõnjanovi ("Vazir-Muhtari surm") teoseid.
Kirill Aleksejenko
Kirill Aleksejevitš Aleksejenko (vene keeles Кирилл Алексеевич Алексеенко; sündinud 22. juuniil 1997 Peterburis) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2015).
Zvezda
Tänapäev
Alates 1990ndate keskpaigast määravad ajakirja toimetuspoliitika kaastoimetajad Jakov Gordin ja Andrei Arjev ning luule- ja kriitikaosakonna juhataja Aleksei Purin.
Kirill Aleksejenko
Karjäär
Aleksejenko tuli 2007. aastal Euroopa noortemeistriks U10-vanuseastmes. Samal aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. 2011. aastal tuli ta Caldas Novases (Brasiilias) noorte maailmameistriks U14-vanuseastmes. Samal aastal Peterburis peetud Mihhail Tšigorini mälestusturniiril täitis ta esimest korda suurmeistrinormi. Teise suurmeistrinormi täitis ta 2012. aastal Plovdivis Euroopa meistrivõistlustel (tuli 44. kohale). 2013. aastal tuli ta Euroopa noortemeistriks U16-vanuseastmes.
Zvezda
Tänapäev
Ajakirja alalised rubriigid on "Venemaa ja Kaukaasia" ("Россия и Кавказ"), "Filosoofiline kommentaarium" ("Философский комментарий"), "20. sajandi memuaarid" ("Мемуары ХХ века"), "Inimesed ja saatus" ("Люди и судьбы") ning "Proosa ja luule" ("Проза и поэзия"). Kord aastas ilmub ühele väljapaistvale autorile või nähtusele pühendatud erinumber.
Toimetuse kolleegiumi liikmed on Konstantin Azadovski, J. V. Anissimov, Andrei Bitov, Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov, I. S. Kuzmitšev, Aleksandr Kušner, A. I. Nežnõi, Жорж Нива (Prantsusmaa), N. K. Neuimina, G. F. Nikolajev (Saksamaa), Valeri Popov, A. B. Roginski, I. P. Smirnov (Saksamaa), Boriss Strugatski, S. S. Thorževski ja A. A. Fursenko.
Kirill Aleksejenko
Karjäär
Suurmeistri nimetuse andis FIDE talle 18-aastaselt 2015. aastal pärast seda kui tema ELO-reiting tõusis üle 2500.
Kolmel aastal järjest (2015–2017) on Aleksejenko võitnud Tšigorini mälestusturniiri. Aastavahetusel 2017/2018 võitis ta Stockholmis Riltoni karikaturniiri.
Augustis 2019 tuli ta Venemaa meistrivõistlustel kaheksandaks. Samal aastal võitis Aleksejenko Bathumis Venemaa võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali.
Septembris 2019 mängis Aleksejenko Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril (pääses turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu). Võitis avaringis Nguyễn Ngọc Trường Sơni, teises ringis Johan-Sebastian Christianseni ja kolmandas ringis Pentala Harikrishna, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Ding Lirenile tulemusega 1:3 ja langes edasisest konkurentsist välja.
Huozhou
Huozhou (haldusüksusena 霍州市 (Huozou Shi; toonimärkidega Huòzhōu Shì) on maakonna õigustega linn Hiinas Shanxi provintsis Linfeni linna haldusalas.
Kirill Aleksejenko
Karjäär
Oktoobris 2019 tuli ta Mani saarel peetud Suurel Šveitsi turniiril kolmandaks (edestades seejuures teiste seas Levon Aronjani, Magnus Carlsenit, Aleksandr Grištšukki, Sergei Karjakinit, Viswanathan Anandit ja Pjotr Svidlerit).
Kristadelflased
pisi|Christadelphian Hall Bathi linnas Kristadelflased (inglise Christadelphians; kreeka keele sõnadest "vennad Kristuses") on kristlik usulahk, mis ei tunnista kolmainsust. Kristadelflaste liikumisele pani aluse 19. sajandil Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides tegutsenud vaimulik John Thomas. Tänapäevane kristadelflaste kogukond on rahvusvaheline – neil on hinnanguliselt 55~60 000 liiget, kes tegutsevad 130 riigis üle maailma.
Kirill Aleksejenko
Karjäär
Märtsis 2020 pääses Aleksejenko mängima Jekaterinburgis alanud pretendentide turniirile (turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu). Kaheksa osavõtjatega turniiri teine ring peeti koroonapandeemia tõttu alles aprillis 2021. Aleksejenko jõi lõpparvestuses eelviimaseks.
Kristadelflased
Uskumused
Kristadelflaste usu aluseks on üheksa põhiseisukohta:
Kirill Aleksejenko
Poliitilised avaldused
Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.
Kristadelflased
Uskumused
Traditsioonilistest kristlikest kirikutest eristab kristadelflasi kolmainsuse ja surematu hinge eitamine. Kuna nad ei tunnista elu pärast surma, siis ei usu nad ka põrgusse – Piiblis tähendab sõna "põrgu" nende hinnangul "hauda". Peaaegu kõigist muudest kristlikest liikumistest eristab kristadelflasi õpetus, mille kohaselt Saatan ei ole isik, vaid inimeste kurjuse ja patususe sümbol ehk võrdkuju.
Aktiivset osalemist ühiskonnaelus ei pea kristadelflased kristlastele kohaseks. Nad ei osale poliitikas ja keelduvad teenistusest sõjaväes.
Nende peamised uskumused on summeeritud üheteistkümnest peatükist koosnevas teoses "Piibli alused".
Riitused
Kristadelflased kohtuvad regulaarselt, et leiva murdmise tseremoonial Jeesuse surma mälestada. Tavaliselt kohtuvad nad pühapäeviti kodudes või väikestes saalides. Kogudusehooneid reeglina ei ole. Nende teenistused on lihtsad ja püüavad jäljendada kristliku algkiriku teenistusi.
Organisatsioon
Kristadelflastel puudub neid ühendav ülemaailmne organisatsioon ja sellest tulenevalt ei ole ka keskset juhtimist. Iga kogudus ehk ekleesia on autonoomne. Kogudusi juhivad demokraatlikult valitud komiteed. Palgalised vaimulikud puuduvad, õpetajate ja jutlustajatena võivad tegutseda kõik koguduste meesliikmed, kellel on selleks piisavalt teadmisi ja oskusi.