cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stjepan Mesić
thumb|Stjepan Mesić (2010) thumb|Stjepan Mesić (2006) Stjepan Mesić (tuntud kui Stipe Mesić; sündinud 24. detsember 1934 Orahovica) on Horvaatia poliitik, 18. veebruarist 2000 kuni 18. veebruarini 2010 oli ta Horvaatia president.
Euroopa Ombudsman
F. Lamberts vs. Euroopa Ombudsman (2002)
F. Lamberts kandideeris Euroopa Ühenduste Komisjoni korraldatud sisekonkursil ajutiste töötajate ametisse nimetamiseks. Tal ebaõnnestus suuline katse, sest väidetavalt oli ta väsimustunnet tekitavate ja keskendumisvõimet vähendavate ravimite all. Ravi oli talle määratud pärast õnnetust, mõned nädalat enne katset. F. Lamberts juhtis tähelepanu sellele, et ei taotlenud katse edasilükkamist, sest katse kutses oli kirjas, et "katsete korraldusest tulenevalt võimalik märgitud ajakava […] muuta". F. Lamberts esitas ombudsmanile kaebuse, kuivõrd Euroopa Ühenduste Komisjoni asutustelt juhtumi läbivaatamise taotlemine ei andnud tulemusi. Ombudsman märkis oma 21. aprilli 1999. aasta otsuses, et praktikas on Euroopa Ühenduste Komisjon valmis arvestama erakorraliste asjaoludega, mis takistavad osaleda katsel kutses märgitud kuupäeval. Lisades, et hea halduse huvides peaks Euroopa Ühenduste Komisjoni kandidaate sellisest võimalusest teavitama. Kuivõrd ombudsman leidis, et puudub vajadus sõbraliku lahendi leidmiseks, siis ta lõpetas juhtumiga tegelemise.
Stjepan Mesić
Stjepan Mesić sündis Jugoslaavia Kuningriigis Josip ja Magdalena (Mandica) Mesići pojana. Ema suri 1936 ebaõnnestunud abordi tagajärjel. Seejärel saadeti Stipe vanem õde Marija Prantsusmaale onu juurde, aga Stipe eest hoolitses vanaema Marija seni, kuni isa 1938 uuesti abiellus. Tema kasuema oli serblane Mileva Jović. Sellest abielust sündis Stipele poolvend Slavko ja poolõde Jelica.
Euroopa Ombudsman
F. Lamberts vs. Euroopa Ombudsman (2002)
F. Lamberts esitas esimese astme kohtu kantseleisse hagi ombudsmani ja Euroopa Parlamendi vastu, milles palus hüvitada varalise ja mittevaralise kahju, mis tekkis ombudsmani poolt kaebuse läbivaatamise tõttu. F. Lamberts heitis ombudsmanile ette, et ta ei öelnud F. Lambertsile, et tal on võimalik esitada esimese astme kohtule tühistamishagi Euroopa Ühenduste Komisjoni otsuse peale. Samuti seda, et ombudsman ei olnud tema kaebuse menetlemisel objektiivne ega erapooletu, sest ombudsman arvestas Euroopa Ühenduste Komisjoni arvamust. F. Lamberts väitis, et ombudsmanil lasub kohustus teha kõik, mis on võimalik, jõudmaks sõbraliku ning kodanikku rahuldava lahendini.
Stjepan Mesić
Teise maailmasõja alguses 1941 ühines isa partisanidega ja jäi partisaniks sõja lõpuni. Ülejäänud pere põgenes sõja lõpuks Ungarisse. Pärast sõda oli isa Našice linnanõukogu esimees (Našice on Orahovicast vähem kui 20 km kaugusel Osijeki maakonnas) ning kolis siis Osijeki, kus Stipe lõpetas algkooli ja 2 esimest aastat 8-klassilisest gümnaasiumist. 1949 suunati isa tagasi Orahovicasse. Stipe jätkas õpinguid naabermaakonna keskuses Požegas. 1955 lõpetas ta sealse gümnaasiumi ja astus samal aastal Jugoslaavia Kommunistide Liitu. Selsamal aastal suri isa Josip Mesić vähki.
Euroopa Ombudsman
F. Lamberts vs. Euroopa Ombudsman (2002)
Esimese Astme Kohus jättis hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata, sest F. Lamberts ei tõendanud, et ombudsman pani tema kaebuse menetlemisel toime ametialaseid eksimusi. Esimese Astme Kohus selgitas, et ombudsman võib isikut tühistamishagi osas nõustada, kuid tal ei ole ühenduse õigusnormide alusel kohustust seda teha. Samuti, et ombudsmanil on sõbraliku lahendini jõudmisega seoses väga ulatuslik kaalutlusõigus. Ombudsmanile saab tekkida lepinguväline vastutus vaid juhul, kui ombudsman on selgelt ja ilmselgelt eiranud talle pandud kohustusi sõbraliku lahendini jõudmise kontekstis. Ombudsman ei saa piirduda vaid kodanikule institutsiooni arvamuste esitamisega.
Stjepan Mesić
1961 lõpetas Mesić Zagrebi ülikooli õigusteaduskonna.
Holokausti mälestuspäev
Holokausti mälestuspäev, ka holokausti ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on alates 27. jaanuarist 2006 üleilmselt tähistatav tähtpäev Teises maailmasõjas massiliselt mõrvatud juutide mälestuseks. Peale leina on tähtpäev mõeldud ka vastava haridus- ja uurimistöö ergutamiseks.
Stjepan Mesić
Mesić oli praktikal Orahovica ringkonnakohtus ja asus tööle Našices advokaadibüroos. Ta läbis kohustusliku ajateenistuse ja sai reservohvitseriks. Seejärel määrati ta ringkonnakohtunikuks, kus ta sattus kiiresti konflikti kohalike poliitikutega, keda ta süüdistas avalikult ametisõidukite kasutamises isiklikul otstarbel. Ei jäänud palju puudu, et ta oleks parteist välja heidetud, ja ta oli sunnitud tööst kohtus loobuma. Ta asus Zagrebis tööle ettevõtte "Univerzal" direktorina. 1967 sai ta Orahovica linnapeaks ja Horvaatia parlamendi liikmeks.
Euroopa Ombudsman
Euroopa Ombudsman vs. Frank Lamberts (2004)
Euroopa Ombudsman vs. Frank Lamberts (2004) kohtuasja C‑234/02 P esemeks oli 10. aprilli 2002. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑209/00: Lamberts vs. ombudsman esitatud apellatsioonkaebus. Ombudsman palus apellatsioonkaebuses tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles tunnistatakse kahju hüvitamise nõue vastuvõetavaks ja tunnistada hagi vastuvõetamatuks. F. Lamberts palus jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja tühistada vaidlustatud kohtuotsus esitatud nõude sisulist käsitlust puudutavas osas. Sellest tulenevalt F. Lamberts palus mõista Ombudsmanilt välja varalise ja rahalise kahju eest hüvitis 2 468 787 eurot ning mittevaralise kahju eest hüvitis summas 124 000 eurot või mõista ombudsmanilt tema kasuks varalise ja rahalise kahju eest välja hüvitis summas 1 234 394 eurot ning mittevaralise kahju eest hüvitis summas 124 000 eurot. Samuti ta palus jätta apellatsiooniastme kohtukulud välja ombudsmanilt.
Euroopa Kohus otsustas jätta apellatsioonkaebus ja vastuapellatsioonkaebus rahuldamata ning jätta kohtukulud poolte endi kanda. Euroopa Kohus hindas, et tuvastamaks, kas on toimunud ühenduse õiguse piisavalt selge rikkumine, mistõttu võib tekkida lepinguväline vastutus ombudsmani käitumise tõttu, tuleb arvestada ombudsmani ülesannete eripära. Ombudsmanil on vaid kohustus teha tulemuse saavutamiseks kõik võimalik ja tal on ulatuslik kaalutlusõigus, mis ei tähenda tulemuse saavutamise kohustust. Euroopa Parlamendi poolt ombudsmani üle teostatav kontroll ei välista kohtulikku kontrolli, kuid see tuleb teostada arvestades ombudsmani ülesannete eripära. Samas ei saa välistada, et erandjuhtudel kodanik suudab tõendada, et Ombudsman on piisavalt selgelt rikkunud ühenduse õigust oma ülesannete täitmisel ja see võib tekitada kodanikule kahju.
Stjepan Mesić
Aastal 1967 avaldas rühm horvaadi kultuuritegelasi deklaratsiooni horvaadi keele kohta. Mesić mõistis selle avalikult hukka diversiooniaktina Jugoslaavia aluste pihta ja kutsus üles nende autorite suhtes seaduslikke sanktsioone rakendama.
Holokausti mälestuspäev
Eestis toimuvad holokausti mälestuspäeva üritused mainitud kuupäeval alates 2003. aastast. Päeva tähistatakse mälestusüritustega kas 27. jaanuaril või lähimal argipäeval, kui 27. jaanuar juhtub kalendris kattuma puhkepäevaga.
Polaarjaam
pisi|Ameerika Ühendriikide [[Amundsen–Scotti Lõunapooluse jaam]] pisi|Suurbritannia [[Halley uurimisjaam]] Polaarjaam on teaduslike eesmärkidega loodud uurimisasutus polaaraladel Arktikas ja Antarktikas. Polaarjaamu on rajatud nii maismaale (saartel, rannikutel, sisemaal) kui ka triivivatele jääpankadele (nt Põhja-Jäämeres).
Holokausti mälestuspäev
Holokausti mälestuspäeva ajaloost
Esimest korda tähistati holokaustipäeva Saksamaal 1996. aasta 27. jaanuaril natsionaalsotsialismi ohvrite mälestuspäevana (saksa keeles: Gedenktag für die Opfer des Nationalsozialismus). Daatum valiti kuupäeva järgi, mil Punaarmee vallutas 1945. aastal Auschwitzi koonduslaagri Poolas.
Karuputk
Eestis leiduvad liigid
Eestis on pärismaine üks liik – siberi karuputk (H. sibiricum). Võõrliikidena esinevad Eestis Sosnovski karuputk (H. sosnowskyi) ja hiid-karuputk (H. mantegazzianum), mis on võrdlemisi sarnased. Väga harva leidub kultuurist metsistununa ka Lehmanni karuputke (H. lehmannianum) ja karvast karuputke (H. pubescens).
Holokausti mälestuspäev
Holokausti mälestuspäeva ajaloost
Holokausti mälestuse globaliseerimise algatas 1998. aastal Rootsi tollane peaminister Göran Persson. Kaks aastat hiljem, 27. jaanuaril 2000 kogunesid Stockholmi 44 riigi valitsuse esindajad, et arutada holokausti hariduse, mälestamise ja uurimise küsimusi. Foorum lõppes üksmeelse deklaratsiooni allakirjutamisega, mis tunnustas holokausti mälestuspäeva. Seejärel loodi valitsuste ja vabaühenduste holokaustialane koostööfoorum ehk rahvusvaheline rakendusrühm, kuhu kuuluvad Ameerika Ühendriigid, Argentina, Austria, Belgia, Holland, Horvaatia, Iisrael, Itaalia, Kreeka, Leedu, Luksemburg, Läti, Norra, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tšehhimaa, Ungari ja Eesti. Rakendusrühma eesistuja on Tšehhimaa. Eesti ühines rakendusrühmaga 2007. aasta lõpul.
Suurbritannias tähistatakse holokausti mälestuspäeva ametlikult aastast 2001.
Karuputk
Eestis leiduvad liigid
Sosnovski karuputke ja hiid-karuputke tõrjutatakse Eestis alates 2005. aastast riikliku kava alusel. 2015. aastal oli tõrjutavate karuputkekolooniate pindala 2183 ha.
Polaarjaam
Põhjapoolkeral asuvad peaaegu kõik polaarjaamad põhjapolaarjoonest põhja pool, lõunapoolkeral asuvad nad 60° lõunalaiusest lõuna pool.
Aktaion
thumb|Antiikne vaas Artemise ja Aktaioni kujutisega
Polaarjaam
Praegu on Antarktikas 84 polaarjaama, mis kuuluvad 25 riigile.
Aktaion
Aktaion oli vanakreeka mütoloogias Aristaiose ja Autonoe poeg. Tema ema kuulus Boiootiat valitsenud Teeba kuningapaari Kadmose ja Harmonia tütarde hulka, keda kõiki tabasid oma lastega seotud suured õnnetused.
Euroopa Ombudsman
Euroopa Ombudsman vs. Frank Lamberts (2004)
Näiteks kohtuasjas C‑337/15 P: Euroopa Ombudsman vs. Claire Staelen (2017) leidis Euroopa Kohus, et C. Staeleni kahele kirjale väikese hilinemisega vastamine ombudsmani poolt on olemuselt asjaolu, millest võib tekkida lepinguväline vastutus. Ombudsman pani esialgse ja omaalgatusliku uurimise läbiviimisel toime kolm rikkumist, mis olid piisavalt selged. C. Staelen ei saanud põhjendatult väita, et talle on tekkinud rikkumiste tagajärjel mittevaraline kahju, sest ta kaotas usalduse ombudsmani vastu. Samas peamiselt mittevaraline kahju seisnes psühholoogilistes kannatustes, mida ta tundus tema kaebuse menetlemisviisi pärast ombudsmani poolt. Kuivõrd ombudsmani vabandused, vea hilinenud parandamine ja omaalgatuslik uurimine ei hüvitanud sel viisil tekkinud mittevaralist kahju, siis Euroopa Kohus mõistis Euroopa Ombudsmanilt C. Staeleni kasuks välja 7000 eurot hüvitist.
Holokausti mälestuspäev
Holokausti mälestuspäeva ajaloost
Eesti Vabariigis sai mälestuspäev valitsuse heakskiidu 23. jaanuaril 2003 ja esimest korda tähistati seda juba 4 päeva hiljem, 27. jaanuaril 2003.
Euroopa Ombudsman
Visiidid ja koostöö Eestiga
2009. aasta visiidi peamine eesmärk oli koostöö arendamine eesmärgiga kodanike kaebuste lahendamise kiirust ja efektiivsust tõsta, info vahetamine arengutest Euroopa Liidu õiguses ning vahetada praktilist kogemust. Samuti oli eesmärgiks inimeste teadlikkuse tõstmine ombudsmani tööst ja võimalustest talle kaebusi esitada, mis oli tingitud sellest, et Eestist laekus ombudsmanile väga vähe kaebusi. 2008. aastal laekus Eestist 7 kaebust, mis on kindlasti vähe kuid pea kaks korda rohkem, kui aasta varem, siis laekus Eestist vaid 4 kaebust. 2009. aasta septembri seisuga oli ombudsmanile laekunud 12 kaebust. Siiski ei ole kaebuste vähesus ainukeseks probleemiks. Suureks mureks oli see, et nii nagu varasematel aastatel, ei saanud ka siis (2009.a) ühtegi kaebust menetlusse võtta. Need ei langenud ombudsmani pädevusse. Kaebused olid Eesti ametiasutuste- ja eraettevõtete tegevuse peale. Sellistel juhtudel ei jäänud Euroopa Ombudsmanil muud üle kui soovitada kaebajatel abi saamiseks pöörduda riigisiseste asutuste poole. Seetõttu oli oluline tõsta inimeste teadlikkust ombudsmani tööst, et inimesed saaksid vajadusel abi saamiseks kaebuse esitada, kuid samuti oli vaja tõsta ka kaebuste n-ö kvaliteeti ehk, et kaebusi oleks võimalik menetlusse võtta.
Viimastel aastatel on olukord mingil määral paranenud, kaebuste arv on jätkuvalt üsna madal, kuid nüüd on olnud ombudsmanil võimalik menetlust alustada. 2017., 2018. ja 2019. aastal laekus ombudsmanile Eestist vastavalt 8, 6 ja 7 kaebust. Uurimisi sai neil aastatel Eestist laekunud kaebuste põhjal algatada vastavalt 2, 3 ja 1 korral.
Julia Laffranque
2019. aasta detsembris toimusid järjekordsed Euroopa ombudsmani valimised. Sel korral kandideeris ametikohale ka tollane Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik ja hilisem Eesti Vabariigi Riigikohtu halduskolleegiumi kohtunik eestlanna Julia Laffranque. Kõigis hääletuste voorus jäi Julia Laffranque teiseks, kaotades vaid eelmisele Euroopa ombudsmanile, iirlanna Emily O'Reillyle, kelle mandaati pikendati järgmiseks viieks aastaks. Lõppvoorus sai eestlanna 280 häält iirlanna 320 hääle vastu.
Julia Laffranque soovis Euroopa Ombudsmani inimestele lähemale viia ning soovis võimalikult palju head teha Eestile ja Eesti rahvale. Tema sõnul ei plaaninud ta alguses ombudsmaniks kandideerida, kuid kandideeris kuna paljud Euroopa Ombudsmani bürooga seotud inimesed palusid tal seda teha, kuna nägid antud valdkonnas probleeme ning arvasid, et just J. Laffranque on õige inimene neid probleeme lahendama.
Aktaion
Aktaion sai hariduse kentauri Cheironi juures. Temast sai tuntud kütt. Ükskord jahiretkel Boiootias Orchomenose linna lähedal läks ta end palavuse eest jahutama koopasse, kust väike oja välja voolas. Aga seal nägi ta kogemata Artemist, kes nümfide seltsis suples. Artemis ei hoolinud sellest, et noormees polnud tahtlikult teda vaatama tulnud, pritsis talle vett näkku ja muutis ta hirvesokuks. Aktaioni südagi muutus hirve omaks ning ta põgenes. Tema oma koerad hakkasid teda taga ajama ja murdsid ta maha. Ovidiuse järgi olevat Aktaionil olnud 50 koera, kellest ta loetleb nimepidi 36.
Euroopa Ombudsman
Eestiga seotud Euroopa Ombudsmani otsus
11. juuli 2018 tegi Euroopa Ombudsman otsuse asjas, kus Itaalia arst kaebas Euroopa Komisjoni peale, mis menetles tema kaebust arstide kutsekvalifikatsiooni tunnustamise üle Eestis. Euroopa Ombudsman ei tuvastanud Euroopa Komisjoni tegevuses haldusomavoli.
Aktaion
Aktaioni koertest olevat saanud tähtkujud Suur Peni ja Väike Peni või ainult emb-kumb nendest.
Euroopa Ombudsman
Eestiga seotud Euroopa Ombudsmani otsus
Itaalia arst, kes töötas ligi 30 aastat nahaarstina ilma vastava diplomita, esitas Euroopa Komisjonile kaebuse Eesti võimude peale, asudes seisukohale, et Eesti võimud on rikkunud Euroopa Liidu õigust registreerides teda praktikuna, mitte nahaarstina. Euroopa Komisjon leidis, et riigivõimud on pädevad ise otsustama individuaalsete kutsekvalifikatsiooni tunnustamise taotluste üle.
Aktaion
Loost on teisigi versioone. Mõne järgi olid koerad mitte Aktaioni, vaid Artemise omad; mõne järgi ei jõudnud Aktaion põgeneda, vaid murti maha sealsamas koopas. Diodorose järgi tegi Aktaion Artemisele abieluettepaneku.
Stjepan Mesić
1970. aastatel toetas Mesić natsionalistlikku Horvaatia kevade liikumist, mis kutsus üles Horvaatia võrdsusele Jugoslaavia Föderatsioonis nii majanduslikus, poliitilises kui kultuurilises mõttes. Valitsus nimetas seda vaenuliku propaganda aktiks ja vahistas Mesići. Kohtuprotsess kestis 3 päeva ja üle kuulati 55 tunnistajat, kellest ainult 5 olid tema vastu. Mesić mõisteti 20 aastaks vangi. Ta kaebas kohtuotsuse edasi ja protsess kordus, kuid 1975 mõisteti ta 1 aastaks vangi ja ta kandis selle karistuse ära.
Aktaion
Euripidese järgi kiidelnud Aktaion, et on parem kütt kui Artemis.
thumb|[[Lucas Cranach vanema ja/või Lucas Cranach noorema maal "Diana ja Aktaion" (ca 1540)]]
Aktaion kunstis
Aktaioni ja Artemise teema oli levinud vanakreeka vaasimaalide teema 5. sajandil eKr. Aktaionit on kujutatud Artemist vaatamas Pompeji seinamaalidel. Neid on maalinud Lucas Cranach vanem, Tizian, Rembrandt ja Tiepolo. Aktaioni surma on kujutatud Melose reljeefidel. Kadrioru lossi saali laes on Tallinna kunstniku Londicer noorema 18. sajandist pärit plafoonimaal "Diana ja Aktaion".
Stjepan Mesić
Aastal 1990 naasis Mesić poliitikasse. Sel aastal korraldati esimesed mitmeparteilised valimised Jugoslaavias pärast Teist maailmasõda. Ta osales Horvaatia Demokraatliku Liidu kandidaadina, valiti selle peasekretäriks ja pärast Horvaatia peaministriks, kellena töötas 1990. aasta maist augustini. Ta astus sellelt kohalt tagasi, et võtta vastu Jugoslaavia liidupresidendi ametikoht. Pärast Horvaatia iseseisvumist astus ta sellelt kohalt tagasi.
1992 valiti ta uuesti Horvaatia parlamenti ja sai selle eesistujaks.
1994 lahkus ta Horvaatia Demokraatikust Liidust ja asutas uue erakonna Horvaatia Sõltumatud Demokraadid. 1997 ühines see erakond Horvaatia Rahvaparteiga ja Mesić sai asepresidendiks.
Mõned kuud pärast eelmise presidendi Franjo Tuđmani (14. mai 1922 – 10. detsember 1999) surma, 7. veebruaril 2000 peetud valimistel valiti Mesić Horvaatia presidendiks. 17. jaanuaril 2005 toimunud presidendivalimistel valiti ta suure häälteenamusega (ta kogus 66 % kõigist häältest) riigipeaks ka teiseks ametiajaks.
Jugoslaavia SFV Presiidiumi esimehena toetas Mesić 1991. aastal Horvaatia lahkumist Jugoslaavia koosseisust ning hiljem avaldas aktiivset toetust ka Horvaatia ühinemisele euroatlantiliste struktuuridega. Tema 2005. aasta valimisprogrammis oli peamine rõhk pandud Horvaatia astumisele Euroopa Liitu.
Isiklikku
Aastal 1961 abiellus ta ukraina-serbia päritolu Milka Dudundićiga (sündinud septembris 1939). Sellest abielust sündisid tütred Dunja ja Saša.
Euroopa Ombudsman
Eestiga seotud Euroopa Ombudsmani otsus
Oma argumentides ombudsmanile tõi kaebaja välja, et Itaalia seaduse järgi võib isik töötada Itaalia erakliinikutes nahaarstina ilma vastava nahaarsti haridust tõendava dokumendita. Itaalia seaduste järgi võib arst, kes on töötanud vastaval alal ilma spetsialisti diplomita kindla arvu aastaid, end kuulutada vastava meditsiiniharu töötajaks. Kutsekvalifikatsiooni tunnustamise direktiivi artikkel 4 kohaselt oleksid pidanud Eesti võimud võimaldama ligipääsu samale ametile, mida ta Itaalias pidas. Sellega rikuti väidetavalt kaebaja õigust vabale liikumisele Euroopa Liidu siseselt ja õigust töötada. Euroopa Komisjon esitas oma põhiargumendina selle, et kuigi meditsiini spetsialistid ja praktikud on kutsekvalifikatsiooni tunnustamise direktiiviga saanud kindlad õigused, ei ole siiski ükski liikmesriik kohustatud reguleerima meditsiinilisi erialasid. Iga liikmesriik on pädev ise otsustama, mida ja kuidas antud valdkonnas reguleerida.
Morelose osariik
Morelose osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Mehhiko keskosas. Piirneb põhjas Liiduringkonna, kirdes ja loodes México osariigiga, idas Puebla ja lõunas Guerrero osariigiga.
Euroopa Ombudsman
Eestiga seotud Euroopa Ombudsmani otsus
Euroopa Ombudsmani hinnangul tegutses Euroopa Komisjon õigesti. Kaebuse menetlemisel Euroopa Komisjoni töös haldusomavoli ei tuvastatud.
Morelose osariik
Ajalugu
Morelose osariik moodustati 1869. aastal.
Haldusjaotus
Morelose osariik on jagatud 33 kohalikuks omavalitsuseks.
Välislingid
🇲🇽
Ihasalu laht
Ihasalu laht on merelaht Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Läänes piirneb laht Viimsi poolsaarega, idas Ihasalu poolsaare, Aksi ja Prangli saarega. Lahe kagusoppi nimetatakse Jõesuu laheks (käsitletakse ka kitsamas mõttes Ihasalu lahena) ja edelasoppi Muuga laheks.
Lahe sügavus on kuni 85 m.
Crochte
Crochte on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
Heinrich Schliemann
Noorpõlv ja tegevus kaupmehena
Noorena asus ta elama Venemaale Peterburi, et hakata seal äri tegema, sest Lääne-Euroopas toodetud kaupade kasumimarginaal oli Venemaal kõrgem. Äri alustas Schliemann indigoäriga. Kui algas Krimmi sõda, hakkas ta varustama Venemaa sõjatööstusettevõtteid püssirohu tootmiseks vajaliku salpeetriga ja kuulide valmistamiseks vajaliku seatinaga. Kuulujuttude järgi olevat kuni kolmandik salpeetrist, mida Venemaa selles sõja tarbeks kasutas, Schliemanni tarnitud. Sõjavarustust müües teenis ta märkimisväärse varanduse.
Pärast abielu lahutamist 1869. aastal lõpetas Schliemann äritegevuse ning pani teenitud kapitali panka. Dividendide varal alustas ta 1870. aastatel arheoloogilisi uuringuid.
Tegevus arheoloogia alal
Heinrich Schliemann juhtis ja finantseeris esiajalooliste asulapaikade Trooja, Mükeene ja Tirynsi väljakaevamist.
Koostöös Wilhelm Dörpfeldiga andis ta neile kaevamistele teadusliku järjekindluse. Schliemann tõestas, et seni müütiliseks peetud muinasajal oli Kreekas tegelikult kõrge kultuur.
Schliemanni kulla saatus
Pärast Saksamaa alistamist 1945. aastal teise maailmasõja lõpus riisus Punaarmee Berliini muuseumist Schliemanni leitud mälestised ning need toimetati Nõukogude Liitu, kus neid säilitatakse A. Puškini nimelises Kujutava Kunsti Muuseumis Moskvas. Nende omandiõiguse üle toimuvad vaidlused päritolumaa Kreeka, leidja kodumaa Saksamaa ja Venemaa Föderatsiooni vahel.
Isiklikku
Pärast rikastumist abiellus Schliemann 1852. aastal venelanna Jekaterina Lõžinaga. Neil sündisid lapsed Nikolai, Natalja ja Nadežda.
Hiljem abiellus Schliemann kreeklanna Sofia Estramentosega.
Voldemar Horst
Voldemar Horst (12.veebruar/24. veebruar 1868 Paldiski – 12. detsember 1927) oli eesti meremees.
1884. aastal lõpetas Tallinna kreiskooli. 1884–1888 teenis Ameerika ja Inglise laevadel. 1888. aastal astus Paldiski merekooli, 1889. aastal sooritas seal rannasõidu kapteni ja kaugsõidu tüürimehe eksami. 1889–1890 oli Balti Päästeseltsi laeva "Meteor" tüürimees, aastatel 1890–1901 laevade "Freia", "Rabotnik", "Volga" ja "Karin" kapten, aastatel 1901–1914 päästelaeva "Meteor" kapten.
1917. aastast oli ta Balti Päästeseltsi juhatuse esimees, 1920. aastast Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga nõukogu liige, 1925. aastast Kaubandus-Tööstuskoja laevasõidu sektsiooni juhatuse esimees ja kindlustusseltsi Polaris juhatuse liige.
NBA parimate lauapallihankijate loend
Selles tabelis on toodud parimad lauapallide hankijad NBA ajaloos.
''Uuendatud pärast 2021/22. aasta hooaja lõppu.
Jeruusalemma Rahvusvaheline Kristlik Suursaatkond
Jeruusalemma Rahvusvaheline Kristlik Suursaatkond on katusorganisatsioon maailma kristlaste kaasamiseks kultuur-poliitilisse liikumisse, mille põhitaotluseks on diplomaatiline tunnustus Iisraeli õigustele Jeruusalemma suhtes.
Jeruusalemma Rahvusvaheline Kristlik Suursaatkond (JRKS) asutati sügisel 1980 ametlikult ristiusklike solidaarsusaktina selleks, et toetada Iisraeli ja juudi rahva õigust Jeruusalemmale. Eestis tegutseb JRKS aastast 1993.
Liikumine kujutab endast suurepärast näidet avaliku diplomaatia ja psühholoogilise sõja vahendite rakendamisest Iisraeli välispoliitiliste eesmärkide elluviimisel ja rahvusvahelise maine kujundamisel.
Ajalooline taust
Liikumine Jeruusalemma Rahvusvaheline Kristlik Suursaatkond (JRKS) loodi pärast seda, kui Iisrael selle püha linna 1980. aastal vastuvõetud seadusega kuulutas oma jagamatuks pealinnaks. Kolmteist aastat varem 1967 oli Iisrael Kuuepäevase sõja käigus hõivanud Ida-Jeruusalemma, mida palestiinlased on sellest hoolimata pidanud ka oma pealinnaks.
Kuna paljud riigid viisid protestiks Jeruusalemma anneksiooni vastu oma saatkonnad Jeruusalemmast ära Tel Avivi, algatas JRKS kristlaste ülemaailmse liikumise, et koguda poolehoidu ja agiteerida Jeruusalemma rahvusvahelise tunnustamise kasuks Iisraeli jagamatu pealinnana.
Jeruusalemma Rahvusvahelise Kristliku Suursaatkonna Eesti Osakond
Jeruusalemma Rahvusvahelise Kristliku Suursaatkonna Eesti Osakond loodi mittetulundusühinguna aastal 1993. Eesti osakonna jt JRSK kohalike algorganisatsioonide liikmeks olemise tingimuseks on kristlikku kogudusse kuulumine ja soov toetada juudi rahvast, olenemata toetuse avaldaja suhtumisest judaismi või tema geograafilisest asukohast.
Eesti kohaliku JRSK osakonna tegevuse sihiks on juudi kultuuri parema mõistmise ja Eesti Vabariigi heade suhete taotlemine Iisraeli riigiga. Osakond peab vajalikuks ka Eesti Vabariigi ametlikku vabandamist Iisraeli ees eestlaste osalemise pärast holokaustis.
Siinne JRSK osakond korraldab koosolekuid juudi usulistel ja Iisraeli riiklikel pühadel, annab välja kirjandust ja teeb koostööd Tallinna Pereraadioga. Eesti teabevälja täiendab tänu JRSK meediatööle iga nädal eetrisse ilmuv saade "Iisrael ja meie", samuti JRSK eestikeelne ajakiri Jeruusalemma Sõnumid, mis ilmub iga kolme kuu tagant alates aastast 1997.
Jeruusalemma Rahvusvaheline Kristlik Suursaatkond asub Tallinnas aadressil Pikk tn 52.
Eringhem
Paiknedes ajaloolises Prantsuse Westhoeki piirkonnas on selle lääneflaami nimi Eringem.
Aglona
thumb|Aglona basiilika Aglona on küla (lielciems) Lätis Preiļi piirkonnas, Aglona valla halduskeskus. Asub Daugavpilsist 40 km kirdes Cirišsi järve kaldal.
Aglona asub Latgale kõrgustikul teeristil, kust lähevad maanteed edelasse Višķi ja Daugavpilsi poole, loodesse Preiļi poole, itta Dagda ja kagusse Krāslava poole.
Tänapäevane Aglona asula tekkis kolme küla liitumisel: Aglona, Somerseta ja Jaunciems.
Ümbruskonna männikud on viimastel aastatel kannatanud ulatusliku metsaraie tõttu.
1699. aastal asutasid Vilniusest pärit dominiiklased Aglonasse kloostri. Varasema puukiriku kohale 1768–1789 rajatud Aglona basiilika muutus Läti üheks olulisimaks katoliku kirikuks. 1980. aastal andis paavst Johannes Paulus II kirikule staatuse Basilica minoris. 1993. aastal külastas paavst Aglonat ja pidas seal missa, millel osales 200 000 inimest.
Kuni 2009. aasta haldusreformini kuulus küla Preiļi rajooni. Kuni 2021. aastani oli küla Aglona piirkonna keskus.
Aglonas asub Aglona leivamuuseum.
Elastsusmoodul
Elastsusmoodul on suurus, mis näitab mehaanilist pinget rakendades tahke keha, vedeliku või gaasi vastupanu võimet elastsetele deformatsioonidele. Elastsusmooduli defineerib pinge-moonde kõvera tõus tema elastses piirkonnas. Mida jäigem on materjal, seda suurem on tema elastsusmoodul. Elastsusmoodul avaldub üldkujul:
kus pinge on jõud, mis tekitab deformatsiooni jagatud pindalaga millele jõud mõjub ja moone on mõne mingi esilekutsutud suuruse muutuse suhe algsuurusesse. Pinge ühik on Paskal ja moone suhtarvuna on ühikuta suurus. Seetõttu on elastsusmooduli ühik on samuti Paskal.
Elastsusmooduleid on võimalik defineerida erinevaid, igaüks vastavalt sellele, kuidas pinget ja moonet mõõdetakse. Kolm peamist on:
Homogeensete ja isotroopsete materjalide elastsust saab kirjeldada täielikult vaid kahe elastsusmooduliga ja ülejäänud elastsusmoodulid avalduvad nende kahe kaudu.
Amnesty International
Amnesty International (inglise 'rahvusvaheline amnestia'; lühend AI) on inimõiguste kaitseks 1961. aastal loodud organisatsioon (survegrupp). Peakorter asub Londonis.
Grytteni vald
Grytteni vald on endine vald Norras Møre og Romsdali maakonnas. Valla keskus paiknes Åndalsnesis.
Vald rajati 1. jaanuaril 1838. Algselt hõlmas see kogu Romsdaleni Opplandi maakonna piirist Åndalsnesini ning alad ümber Romsdalsfjordeni sisesopis, sealhulgas selle seesmise haru Isfjordeni ääres.
Hiljem eraldusid sellest Eid og Volli vald (1840) ja Heni vald (Isfjordeni-äärsed alad, 1902).
Pärast viimast eraldumist jäi elanike arvuks 1728. Valla pindala oli pärast seda 797 km². Elanike arv järgneva liitmise ajal oli 3683.
1. jaanuaril 1964 liideti Grytteni vald, Eidi vald, Heni vald, Volli vald ja osa Veøy vallast Rauma vallaks.
Grytteni kihelkond vastab Rauma vallale. Grytteni kogudus hõlmab Romsdaleni alumise osa, sealhulgas Åndalsnesi.
Koigi valla lipp
thumb|Koigi valla lipp Koigi valla lipp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Koigi valla lipp.
Lipp on kinnitati 12. mail 1995.
Lipu kirjeldus
Valgel ristkülikukujulisel lipul on kahe ühiku laiune rist, mis koosneb kahest vaheldumisi paigutatud rohelisest ja kollasest ühe ühiku laiusest ribast moodustatud täisnurgast. Risti püstine telgjoon asub kolme ühiku kaugusel lipu vardapoolsest otsast. Horisontaalne telgjoon asub võrdsel kaugusel lipu ülemisest ja alumisest servast, st. ülevalt kolm ühikut ja alt kolm ühikut. Lipu normaalmõõtmed on 100 x 150 cm, Proportsioonid on 6:9.
Lipu kasutamise kord
Lippu kasutati järgmistel kordadel:
Mustpringel
Muspringel (Phocoena spinipinnis) on pringellaste sugukonda kuuluv veeimetaja.
Mustpringlid elavad ainult Lõuna-Ameerika rannikumeredes.
Mustpringlid on 190–237 cm pikad ja kaaluvad kuni 124 kg. Mustpringlid elavad vähemalt 16 aastat. Nad sukelduvad kuni 60 m sügavusele ja jäävad vee alla 1–3 minutiks.
Mustpringleid aetakse sageli segi la plata jõedelfiinidega, Commersoni delfiinidega ja prillpringlitega.
Røros
Røros (lõunasaami keeles Plassje) on linn Norras Sør-Trøndelagi maakonnas, Rørosi valla keskus.
Linn on nimetatud kunagise Rørosi (1530. aasta paiku nimetatud Røraasiks) talu järgi, mille maadele on linn asutatud. Linna nimi tuleb Røa jõe nimest, millele liitub sõna "os", mis tähendab norra keeles jõesuud. Linnas suubub Røa jõgi Norra kõige suuremasse ja pikemasse Glåma jõkke. Kuid see, mida tähendab Røa jõe nimi, on teadmata. Samuti pole seletust asula saamikeelsele nimele Plassje.
Tõenäosus
Tõenäosus on tulevaste sündmuste toimumise või väidete tõesuse ebakindluse mõõt.
Røros
Elanike arv on 3761 (2015).
Rørosi ametlik nimi on 'mägilinn' (bergstad), sest Røros on vana kaevanduslinn. 17. sajandi keskelt kuni 20. sajandini kaevandati seal algul ainult vasemaaki, pärast lisaks vasele ka tsinki. Esimene kaevandus rajati 1644. Vase ja tsingi hinna languse tõttu maailmaturul ning kaevanduste ammendumise tõttu suleti viimane kaevandus 1977 pärast 333 aasta pikkust tegutsemist. Kogu linn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Tõenäosus
Ajalugu
Tõenäosusi hakati teaduslikult uurima uusajal. Hasartmängude vastu on huvi tuntud aastatuhandeid, kuid nende matemaatiline uurimine algas alles 17. sajandil.
Tõenäosusest hakati kirjutama Pierre de Fermat' ja Blaise Pascali kirjavahetuses (1654).
Røros
Røros on Norra üks kõige külmemaid linnu. Linna madalaim õhutemperatuur –50,4 °C mõõdeti 13. jaanuaril 1914. Kui 2010. aasta talvel tabas Euroopat külmalaine, mõõdeti seal –42 °C. Talvel on tingimused suusatamiseks ülihead, eriti veebruarist aprillini, kui päike käib kõrgemalt ja päevad on pikemad kui varatalvel. 2008. aasta juulis püstitati Rørosi uus soojarekord +30,7 °C. Aastane keskmine sademete hulk on umbes 500 mm. Kõige kuivem periood on veebruarist maini.
Tööstuses on valdavad puidutöötlemine ja mööblitööstus. Linnas käib palju turiste.
Rørosi läbib raudtee (Rørosbanen) ja linnal on püsilennuühendus Osloga.
Linnas on kaevandusmuuseum ja 1784. aastal ehitatud Rørosi kirik.
Ilmuvad ajalehed Arbeidets Rett ja Fjell-Ljom.
Friedrich Wilhelm III
thumb|Friedrich Wilhelm III
Friedrich Wilhelm III (3. august 1770 Potsdam – 7. juuni 1840 Berliin) oli Preisimaa kuningas 1797. aastast kuni surmani.
Ta püüdis kõigi vahenditega Preisimaa võimsust suurendada, kuid see õnnestus alles pärast Viini kongressi, kui loodi Saksa Liit ning Preisimaa sai tagasi oma alad Elbest lääne pool. Friedrich Wilhelm toetas igati kultuuri ja hariduse, aga ka sõjaväe arendamist, et muuta oma riik tugevaimaks Saksamaal. Troonil järgnes talle tema vanem poeg Friedrich Wilhelm IV.
Isiklikku
Friedrich Wilhelm III isa oli Preisi kuningas Friedrich Wilhelm II ja ema Hessen-Darmstadti printsess Friderike Luise.
Friedrich Wilhelm III oli abielus Mecklenburg-Strelitzi printsessi Augusta Wilhelmine Amalie Luisega. Abielust sündisid:
Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank
Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank (ka Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank) oli 1920. aastatel Eestis tegutsenud pank.
Pank asutati 1919. aastal ja see võttis üle Riia Kommertspanga Tallinna osakonna.
Aktsiaühisuse „Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank" asutajad olid: Martin Christian Luther, aktsiaühisus „A. M. Luther"; Mooses (Moissei) Bjalik, aktsiaühisus „E. Johannson", R. Jürgens, aktsiaühisus „Rich. Mayer"; K. Stark, aktsiaühisus „Volta"; K. Wachmann, aktsiaühisus „Balti puuwilla wabrik"; H. Taube, aktsiaühisus „Dwigatel"; K. Klas, aktsiaühisus „Petri tehas". pisi|left|150px|[[Suur-Karja tänav 7 hoone 20. sajandi alguses]] Panga nõukokku kuulusid algselt Martin Luther (Lutheri vabrik), Voldemar Horst (Balti Päästeselts), Ernest von Rosen (Tallinna piiritusevabrik), Georg Sommer (Kohila paberivabrik), E. von Wistinghausen (Kreenholmi Manufaktuur).
1921. aasta juulis võeti üle Moskva Tööstuspanga Pärnu osakond.
Pank oli Tallinna Pankade Nõukogu liige.
1920. aastate teisel poolel sattus pank majandusraskustesse.
31. detsembril 1928 ühinesid Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank ja Kommertspank ning tekkis Eesti Kommertspank.
René Vilbre
René Vilbre (sündinud 17. mail 1970 Rakveres) on eesti režissöör.
Filmid ja festivalid
Int. Student Filmfestival in Poitiers, France (1996) Saint Anna Int. Filmfestival in Moscow, Russia (1995) Tampere Int. Filmfestival, Finland (1996) Antalaya Int. Filmfestival, Turkey (1996) Int Young Filmmakers Festival in Copenghagen, Danmark (1996) Estonian Danish cultural exchange program ArtGenda, Copenhagen (1996) Broadcasted in Estonian Television (1996) St. Anna Int. Filmfestival in Moscow, Russia (1997) Broadcasted in Estonian Television Shortfilm Festival In Regio Calabria, Italy (in retrospective of awarded films 1999) Etc. Broadcasted in Canadian and Estonian Television Annecy rahvusvaheline animafilmide festival (1999) Annecy rahvusvaheline filmifestival Goldenhammer 2003, Riga Saksamaa, Inglismaa, Itaalia, Rootsi, Prantsusmaa Aasta muusikavideo nominent Clermont-Ferrandi rahvusvaheline filmifestival (Prantsusmaa, 2006), Granada rahvusvaheline lühifilmide festival (Hispaania, 2006), Cinessone rahvusvaheline filmifestival jt üle 15 rahvusvahelise filmifestivali maailmas
Reklaamid
"Raadio Love", "Hotell Olümpia", "Raadio 2", "Wolksvagen Passat", "Wolksvagen Polo", "Halens" – (Rootsi ja Soome turule), "Romantika, Tallink" – (Rootsi ja Soome turule), "Jacky" – (Rootsi ja Soome turule), "Ühispank", "Isover", "Fizz", "Postimees", "EMT", "Viru Valge", "Isamaaliit", "Selver", "Bravocom", "Estonia – noored teatrisse", "Postimees – Ruhnu karu", "Hansapank – väikeettevõtted", "Kaubamaja partnerkaart", "Teleyks" (Energiaring), "K-Rautakesko" (Raul-Jaak-Ervin Üksjalgvärav)
Isiklikku
René Vilbre on abielus Piret Birk-Vilbrega ja tal on kolm tütart.
Aheru järv
Aheru järv ehk Kandsi järv (ka Kansi järv, Ahero järv, Illu järv, Suurjärv, Aherjärv) on järv Valgamaal Valga vallas, Koikkülast 3,5 km ida pool.
Aheru järv on 234 ha pindalaga Karula järvedest suurim, asudes 69,3 m kõrgusel merepinnast. Suurim sügavus on 7,4 m ja keskmine 3,4 m.
Järv on nõrga läbivooluga.
Aheru järve veepinda on alandatud kahel korral: 1927–1928 ja 1940.
Taimestik on liigirikas. Kaldaveetaimestikus domineerivad järvkaisel ja pilliroog.
Biffy Clyro
Biffy Clyro on Šotimaa rokkmuusika ansambel.
Asker
Asker on asula Norras Vikeni maakonnas, Askeri valla keskus.
Asulas elab 2363 inimest (2005).
Askeri vald
Askeri vald on vald Norras Vikeni maakonnas. Valla keskus on Asker.
Vald moodustati 2020. aastal endise Akershusi maakonna Askeri ja Akershusi valla ning endise Buskerudi maakonna Røykeni ja Hurumi valla liitmisel.
Accept
Accept on Saksamaa heavy metal 'i ansambel, mis on tegutsenud aastatel 1968/1971–1997, 2004–2005 ja alates 2009.
Accepti otseseks eelkäijaks oli 1968. aastal loodud Band X, mis 1971. aastal ümber nimetati. Suurem edu saabus pärast 1976. aastat, mil nad kutsuti mängima Rock am Rhein'i festivalile. Esimene album ("Accept") ilmus 1979. aastal ja 1980. aastatel sai Acceptist üks Saksamaa mõjukamaid heavy-bände, kelle kuulsust ja mõjukust võrreldi Judas Priesti ja The Scorpionsi omadega. Kuid 1988. aastal lahkus bändist laulja Udo Dirkschneider, moodustades oma ansambli U.D.O. ning aasta hiljem läks Accept sisuliselt laiali.
Dirkschneider tuli 1992. aastal bändi tagasi ning nii jätkati veel viis aastat. Seejärel aga pöördus Udo Dirkschneider täielikult tagasi oma sooloprojekti juurde ning bänd ei tegutsenud kuni 2004. aastani, mil Accepti klassikaline koosseis otsustas korraldada kontserditurnee, mis sai teoks aasta hiljem. Seejärel mindi taas laiali, Dirkschneider põhjendas seda sellega, et kõigil liikmetel on oma sooloprojektid ning uusi lugusid salvestada oleks pea võimatu.
2009. aastal tuldi uuesti kokku juba ilma Dirkschneiderita. Uueks lauljaks võeti ameeriklane Mark Tornillo. Koos temaga on ilmunud albumid "Blood of the Nations" (2010), "Stalingrad" (2012) "Blind Rage" (2014), "The Rise of Chaos" (2017) ja "Too Mean to Die" (2021).
Koosseis
thumb|Accept esinemas 2014. aasta [[Wacken Open Airil]]
Kaisma valla lipp
thumb|Kaisma valla lipp Kaisma valla lipp on endise Kaisma valla lipp.
Lipp oli kasutusel 13. oktoobrist 1995 kuni 27. oktoobrini 2009, mil ühinesid Kaisma vald ja Vändra vald ühtseks Vändra vallaks.
Vändra ja Kaisma valla liitumislepingus on öeldud: "Kehtima jääb Vändra valla sümboolika. Kaisma valla senise sümboolika kasutamine lõpetatakse liitumise jõustumisest. Kaisma valla senine sümboolika antakse hoiule Vändra vallavalitsusele kuni edaspidise otsustamiseni. Mittevajalikku sümboolikat kandev asi hävitatakse vastava komisjoni otsusel ja vastavalt kehtivale korrale".
Lipu kirjeldus
Kaisma valla lipp on ruudukujuline sinine kangas, mille kõigil neljal küljel on kollane ääris. Sinise välja keskel on valge kollase noka ja kollaste jalgadega seisev luik. Luige tiivad on tõstetud ja avatud. Kandelipu normaalmõõtmed on 105 x 105 cm.
Kuldne ääris viitab Pärnumaale, sinine värvus märgib Kaisma järvi ja luik on vallas väga levinud lind.
Lipu kasutamise kord
Valla lipp heisatakse:
Ähijärv
Ähijärv (ka Ahijärv) on järv Võrumaal Antsla vallas Karula rahvuspargis, Lüllemäelt 7 km kagus.
Järve pindala on 181 ha, suurim sügavus on 5,5 m ja keskmine 3,8 m. Asub 77,3 m kõrgusel merepinnast.
Järve suubub põhjast Alakonnu oja ja kirdest kaks väiksemat oja, esineb allikaid. Väljavool toimub lõunakaldalt Saera oja kaudu Ahelo jõkke.
pisi|tühi|Ähijärv Mäekonnu vaatetornist
Viktor Juštšenko
Viktor Juštšenko (ukraina Віктор Андрійович Ющенко; sündinud 23. veebruaril 1954 Horuživka külas Sumõ oblastis) on Ukraina poliitik, Ukraina president (2005–2010).
Juštšenko on Meie Ukraina (Наша Україна) partei auesimees.
Elulugu
Viktor Juštšenko vanemad olid tema kodukülas kooliõpetajad.
1996. aastal juhtis Juštšenko rahareformi, millega Ukrainale kindlustati stabiilne valuuta. 1997. aastal nimetas ajakiri Global Finance teda maailma parimate pankurite hulgas.
1998. aastal sai ta majandusteaduste kandidaadi kraadi.
1999. aasta detsembrist 2001. aasta maini oli Juštšenko Ukraina peaminister.
Oranž revolutsioon
2004. aasta presidendivalimiste eel diagnoositi Viktor Juštšenkol dioksiinimürgistus, mille põhjustajaks peetakse tahtlikku mürgitamist poliitiliste rivaalide poolt. Mürgistuse tagajärjel moondus Juštšenko nägu.
Presidendivalimised toimusid pingelises õhkkonnas. Opositsioonifraktsiooni Meie Ukraina juhi Juštšenko peamine vastaskandidaat oli tegutsev peaminister Viktor Janukovõtš, kelle valimisvõidu nimel pruugiti riigiaparaadi abi. Valimiste teise vooru pääsesidki Juštšenko ja Janukovõtš. Võitjaks kuulutati esialgu Janukovõtš, kuid tulemused erinesid oluliselt lävepakuküsitluste omadest. Esitati hulk tõendeid valimispettuste juhtumitest.
Järgnenud opositsiooni protestiväljaastumised, meeleavaldused ja streigid said tuntuks Oranži revolutsioonina. Oranž oli Juštšenko kampaaniavärv, mida protestijad ulatuslikult kasutasid. Kiievisse voolas Juštšenko toetajaid kogu Ukrainast, mõnel päeval küündis linnatänavatel protestijate arv hinnanguliselt ligi miljonini. Janukovõtši toetajad, eriti Ida- ja Lõuna-Ukraina elanikud, kogunesid omakorda vastuaktsioonidele sinise värvi all, Janukovõtši võidu tühistamise korral ähvardati muuhulgas Ukrainast lahkulöömisega. Ülemkohus tühistas valimistulemused, Juštšenko võitis kordushääletuse märgatava ülekaaluga (52 protsenti Janukovõtši 44 vastu).
President
Juštšenko presidendiaastatel jätkusid poliitilised vastuolud Ukrainas. President polnud teravas vastuolus mitte üksnes Janukovõtši juhitud poliitiliste jõududega, vaid ka Oranži revolutsiooni kaasjuhi, Julija Tõmošenko juhitud jõududega. President Juštšenko saatis kahel korral (2007. ja 2008. aastal) laiali Ülemraada.
Ta oli Ukraina president 23. jaanuarist 2005 kuni 25. veebruarini 2010.
2010. aasta presidendivalimiste esimeses voorus kogus Juštšenko 5,45% häältest ja teise vooru ei pääsenud.
Isiklikku
Viktor Juštšenko on teist korda abielus. Tema abikaasa Kateryna (Katherine-Claire) Juštšenko (sündinud 1961 Chicagos) on välisukrainlanna, kes pidi kriitikute sunnil 2005. aastal USA kodakondsusest loobuma. Juštšenkol on viis last: pojad Andri ja Tarass ning tütred Vitalina, Sofija ja Hrõstõna.
Mis teha?
"Mis teha?" (täieliku pealkirjaga "Mis teha? : Meie liikumise valusaid küsimusi"; vene keeles "Что делать? Наболевшие вопросы нашего движения") on Vladimir Lenini 1902. aastal avaldatud teos.
Raamat kordab 1863. aastal ilmunud Nikolai Tšernõševski filosoofilise romaani pealkirja ("Что делать?"), kuid eesti keeles on kahe raamatu pealkirjad tõlgitud erinevalt: Tšernõševski teos "Mida teha?" ja Lenini teos "Mis teha?"
Lenin kirjutas oma teose 1901. aasta lõpul ja 1902. aasta alguses. Ta esines selles üleskutsega moodustada eesrindlik revolutsiooniline partei, mis asuks suunama tööliste jõupingutusi ühiskonna muutmisel. Lenin põhjendas vajadust partei loomiseks sellega, et ilma suunava organita rahulduvad töölised lihtsalt ametiühinguliikumisega ega hakka ellu viima teaduslikel (marksistlikel) alustel põhinevat sotsialistlikku revolutsiooni.
"Mis teha?" ja selles esitatud seisukohad sillutasid teed 1903. aastal toimunud Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei teisel kongressil partei jagunemisele kaheks vastandlikuks fraktsiooniks – bolševikeks ja menševikeks. Bolševike fraktsioonist kujunes välja Lenini ihaldatud revolutsiooniline partei, mille tegevus viis 1917. aastal Suure Oktoobrirevolutsioonini.
Eesti keeles ilmus "Mis teha?" esimest korda 1944. aastal Moskvas ENSV Riikliku Kirjastuse väljaandel. Kordustrükid andis 1945. ja 1947. aastal Tallinnas välja kirjastus Poliitiline Kirjandus. Viimati andis selle teose eesti keeles välja 1952. aastal Eesti Riiklik Kirjastus.
U.D.O.
U.D.O. on saksa heavy metal 'i bänd, mille asutas 1987. aastal Udo Dirkschneider.
U.D.O. on tihedalt seotud saksa heavy-legendiga Accept, mille Dirkschneider asutas juba 1971. aastal. 1987. aastal otsustas ta aga luua isikupärasema bändi, mis sai nime tema eesnime järgi. Aastal 1988 lahkus Dirkschneider Acceptist, kuid ei saavutanud enam kunagi endist hiilgust. U.D.O. osutus aga üsna edukaks ja tegutseb siiani.
Milton Friedmani auhind
Milton Friedmani auhind vabaduse edendamise eest (The Milton Friedman Prize for Advancing Liberty) on Cato Instituudi poolt USA-s välja antav auhind koos 500 000 USA dollari suuruse rahalise preemiaga. Auhinda antakse välja alates 2002. aastast iga kahe aasta tagant.
Välislingid
Cato Institute
Abja Gümnaasium
Abja Gümnaasium on üldhariduskool Viljandi maakonnas Mulgi vallas Abja-Paluojal aadressil Abja tee 15.
Laste õpetamist alustati koolis 1912. aastal. Nõuetekohane koolimaja ehitati 1940. aastal, siis muudeti kool ka gümnaasiumiks. Aastatel 1945–1998 kandis kool nime Abja Keskkool. 1946. aastal lõpetas esimene lend õpilasi. Sealt alates kuni 65. lennuni (kaasa arvatud) lõpetas kooli 1824 õpilast. Alates 1998. aastast on kooli nimi Abja Gümnaasium.
Vilistlasi
Kooli tuntumate vilistlaste seas on näiteks Malle Hämarik, Valter Külvet, Mati Laur, Ants Nurk, Karl-Samuel Rebane, Vello Kuusik, Maria Mälksoo, Lauri Mälksoo ja Mati Pääsuke.
Hardifort
Hardifort (hollandi: Hardefoort / Hardenvoorde) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
Ettevõtte juhtimine
Ettevõtte juhtimine on tegevus, mille tulemusena saavutatakse ressursside efektiivne ja edukas kasutamine kõiki töötajaid ja tervet ettevõtet kaasates.
Igapäevases ärielus puututakse kokku vägagi erinevate juhtimisliikidega:
Patrick Vieira
Patrick Vieira (sündinud 23. juunil 1976 Dakaris) on Prantsusmaa jalgpallitreener ja Prantsusmaa jalgpallikoondise endine poolkaitsja.
Vieira sündis Senegali pealinnas. Tema isa oli sealt pärit, aga ema oli Roheneemsaartelt. Vieira on ema neiupõlvenimi ja see on portugali päritolu. Vanemad lahutasid, kui Patrick oli väga väike, ja ta ei näinud oma isa enam iialgi. Kui ta oli kaheksa-aastane, kolis ema temaga Prantsusmaale. Patrick ei läinud Senegali tagasi enne 2003. aastat. Tema vanaisa oli teeninud Prantsusmaa sõjaväes ja sellepärast oli Patrickul õigus Prantsusmaa kodakondsusele.
Orenburgi oblasti lipp
thumb|Orenburgi oblasti lipp. Orenburgi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Orenburgi oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 29. oktoobril 1997.
Patrick Vieira
Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Manchester City. 14. juulil 2011 teatas ta, et loobub spordist. Ta võttis vastu City noortetreeneri koha ja tema ametinimetuseks sai jalgpalli arendusdirektor.
Orenburgi oblasti lipp
Lipu kirjeldus
Orenburgi oblasti lipuks on ristkülikukujuline punane kangas, mille keskel on Orenburgi oblasti vapp. Vapi kõrguseks on 0,6 lipu laiust.
Patrick Vieira
Aastatel 2016–2018 oli ta Major League Socceri klubi New York City FC ja 2018–2020 Prantsusmaa kõrgliiga klubi Nice'i peatreener. 2021. aasta juulis määrati Vieira Inglismaa kõrgliiga klubi Crystal Palace'i peatreeneriks.
Orenburgi oblasti lipp
Lipu kirjeldus
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Patrick Vieira
Koondisekarjäär
Aastail 1995–96 mängis Vieira 7 mängu Prantsusmaa U-21 koondises. Väravaid ta nendes ei löönud.
Vieira kutsuti Prantsusmaa koondisse 1996. aasta suveolümpiamängudele, mis toimusid USA-s Atlantas. Alagrupis alistas Prantsusmaa Austraalia 2:0, viigistas Hispaaniaga 1:1 ja võitis Saudi Araabia 2:1. Prantsusmaa võitis alagrupi Hispaania ees tänu paremale väravate vahele. Poolfinaalis kaotas Prantsusmaa lisaajal Portugalile 1:2. Vieirad peatreener Raymond Domenech üheski kohtumises ei kasutanud.
Täiskasvanute Prantsusmaa jalgpallikoondises pidas Vieira esimese kohtumise 1997 Hollandi jalgpallikoondise vastu.