cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aditiivne funktsioon
Aditiivne hulgafunktsioon
Nimetatud omadusega hulgafunktsiooni nimetatakse ka lõplikult aditiivseks funktsiooniks. Juhul kui viimane omadus kehtib lõputu (täpsemalt loenduva) paarikaupa ühisosata hulkade süsteemi jaoks, siis nimetatakse sellist funktsiooni loenduvalt aditiivseks funktsiooniks.
Sündinud 17. septembril
''Siin on loetletud 17. septembril sündinud tuntud inimesi.
Harry Potter (filmisari)
Harry Potteri filmid on fantaasiafilmide sari, mis põhineb J. K. Rowlingu romaanisarjal "Harry Potter". Seni on valminud kaheksa filmi:
Chris Columbus oli kahe esimese filmi režissöör, Alfonso Cuaron kolmanda, Mike Newell neljanda ja David Yates viimase nelja filmi režissöör. Ta on kinnitatud ka viimase, seitsmenda filmi mõlema osa stsenaristiks. Steve Kloves oli esimese nelja ja kuuenda osa stsenarist ning on samuti kinnitatud ka viimase osa stsenaristiks. Viienda osa stsenarist oli Michael Goldenberg. J. K. Rowling on kõikidel filmidel silma peal hoidnud ning vajaduse korral filmi tegemisse "sekkunud".
Snæfellsnesi maakond
Snæfellsnesi maakond (Snæfellsnes- og Hnappadalssýsla, Snæfellsnessýsla) on maakond Islandi lääneosas Vesturlandi piirkonnas Norðvesturkjördæmi valimisringkonnas.
See maakond hõlmab suurema osa Snæfellsnesi poolsaarest.
Maakonna pindala on 1468 või 2163 km² ja elanike arv oli 2006. aasta andmetel 4003.
Maakonna keskus on Stykkishólmur.
Sinna kuuluvad järgmised vallad:
Hnappadalur asub Mýrari maakonna Borgarbyggði vallas (varem Kolbeinsstaðiri vallas).
Suuremad asulad on Stykkishólmur, Grundarfjörður ja Ólafsvík.
Eskil Magnusson
Eskil Magnusson oli Magnus Minnisköldi poeg esimesest abielust ja seega Birger jarli poolvend.
Ta abiellus umbes 1217 Kristina Nilsdotter Blakega, kes oli kuningas Erik Püha tütretütar ja Norra jarli Håkon Hullu lesk.
Eskil Magnussonit mainitakse kirjalikult juba kuningas Knut Erikssoni valitsemisaja lõpul. Tema olevat kirjutanud Västergötlandi seaduse (Västgötalagen).
Eskil Magnussoni kodus Skaras oli hoitud lippu, mille all kuningas Erik Knutssoni väed võitlesid Gestilreni lahingus. Eskil aga kinkinud lipu 1219. aastal austusavaldusena teda külastanud Islandi seadusekuulutajale Snorre Sturlassonile.
Hendrik Bekker
pisi| Hendrik Bekker (29. detsember 1891 Tartumaa – 22. juuni 1925 Tartu) oli eesti geoloog.
Hendrik Bekker õppis Tartu ja Londoni Ülikoolis. Londonis sai ta 1921. aastal ka doktorikraadi.
1922. aastal määrati ta Tartu Ülikooli geoloogiakateedri juhatajaks ning 1924. aastal erakorraliseks professoriks. Ta oli esimene eestlane sel ametipostil.
Bekker lõi hulgaliselt eestikeelseid geoloogiatermineid, eraldas stratigraafilisi üksusi ning kirjutas geoloogia- ja geograafiaõpikuid.
Tartu Ülikooli geoloogia instituudi suur auditoorium kannab tema auks Bekkeri auditooriumi nime.
Pan Am
pisi|Pan Ami logo
Pan Am (aastatel 1950–1991 Pan American World Airways, 1927–1950 Pan American Airways) oli Ameerika lennufirma, mis tegutses aastatel 1927—1991. Pan Am oli suurim lennufirma maailmas ning lendas Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Kariibi mere saartel, Euroopas, Aasias, Aafrikas ning Lähis-Idas. Alates aastast 1986 tekkisid firmal finantsraskused. Firma hakkas sihtkohti ja liine vähendama, kuni 4. detsembril 1991 lõpetati tegevus.
Ajalugu
pisi|Boing 314 Yankee Clipper pisi|Boeing 707
Esimese maailmasõja lendur Juan Terry Trippe registreeris firma korporatsioonina aastal 1927. Trippe kindlustas lepingu, et vedada lennukiga posti Key Westi ja Havanna vahel. Esimene reisilend toimus aasta hiljem samade linnade vahel. 1929. aasta lõpuks oli Pan Amil 19 000 kilomeetrine marsruut USA, Kuuba, Haiti, Dominikaani Vabariigi, Puerto Rico, Mehhiko, Belize, Panama ja Colombia vahel. Pan Ami esimene lend üle Vaikse ookeani toimus aastal 1936, kui lennuk lendas San Franciscost Manilasse. Lennuk oli Martin M-130 nimega China Clipper ja toimetas lennuga kohale üle 110 000 postipaki. Esimene reisilend üle Atlandi ookeani toimus 1939. aastal New Yorgist Lissaboni. Lennuk oli Boeing 314 Clipper nimega Yankee Clipper. Lend kestis 17 tundi ja 32 minutit ning pardal oli 21 inimest.
Reaktiivajastu
Kuigi reaktiivmootoriga lennukeid oli juba varem ehitatud, oli esimeseks edukaks lennukiks Boeing 707. See aitas nii Pan Amil kui Boeingul tõusta oma valdkonna edukaimateks firmadeks. Pan Am tellis 1950. aastal 20 uut Boeingu lennukit. Pan Ami esimene reaktiivmootoriga lend toimus 26. oktoobril 1958. aastal, kui lennuk nimega Clipper America lendas 111 reisijaga New Yorgist Pariisi.
Laia kerega õhusõidukid
Aastal 1966 oli Pan Am esimene lennufirma, kes võttis kasutusele tänapäeval populaarseks saanud Boeing 747. Pan Am ostis 25 lennukit 525 miljoni dollari eest. Aastal 1970 vedas Pan Am 747-ga 11 miljonit reisijat 32 miljardil kilomeetril. Peale seda aastat toimus lennunduses revolutsioon ja üle maailma võeti kasutusele laia kerega õhusõidukid. Boeing 747|pisi
Lõppaastad
Pan Ami rahalised raskused hakkasid juba aastal 1980. Firmal olid kõrged ülalpidamiskulud, juhtus mitu lennuõnnetust ja maailmaturul oli kõrge kütuse hind. Firma ei suutnud sellest taastuda. Aastal 1986 müüdi paljud marsruudid United Airlinesile lootuses taastada majanduslik kahju, kuid peale mitut õnnetust ning maailmamajanduse seisu ei suutnud Pan Am oma varasid taastada ning pankrot kuulutati välja 1991 jaanuaris.
Leiutis
Leiutisteks ei loeta avastusi, ratsionaliseerimisettepanekuid ning korralduslikke ja äriideid ning neid ei saa patentida.
Leiutise objektiks võib olla seade, meetod, aine, kaasa arvatud bioloogiline aine, või nende kombinatsioon.
Leiutistele on Eestis võimalik taotleda patendikaitset või kaitset kasuliku mudelina 23. mail 1994 jõustunud patendiseaduse ja kasuliku mudeli seaduse alusel.
Sündinud 12. augustil
''Siin loetletakse 12. augustil sündinud tuntud inimesi.
Angela Merkel
Angela Dorothea Merkel (neiupõlvenimega Kasner; sündinud 17. juulil 1954 Hamburgis) on Saksamaa poliitik, kes oli 2005–2021 liidukantsler.
Elulugu
Tema isa Horst Kasner (1926–2011) oli luterlik pastor. Merkeli ema Herlind (neiupõlvenimi Jentzsch, s. 1928) oli inglise ja ladina filoloog.
Aastal 1954 sai Merkeli isa pastori koha Quitzowi kirikus, Perlebergi lähedal Saksa DV-s. Perekond kolis lähedalasuvasse Templini linna, kus Merkel ka üles kasvas.
Aastal 1973 astus Merkel Leipzigi Ülikooli, kus õppis füüsikat. Kooli lõpetas ta 1978. aastal ning asus tööle Saksa DV Teaduste Akadeemia füüsikalise keemia instituudis (1978–1990). Ta oli instituudis agitatsiooni- ja propagandasekretär FDJ liinis.
Poliitikukarjäär
Poliitikasse läks ta aastal 1989.
Aastal 1991 valiti Merkel Helmut Kohli valitsuse nais- ja noorsooasjade ministriks.
Aastal 1994 määrati ta keskkonnaministriks.
Aastal 1998 sai Merkelist Kristlik-Demokraatliku Liidu peasekretär.
Aastatel 2000–2018 oli ta Kristlik-Demokraatliku Liidu esimees.
Alates 22. novembrist 2005 on Merkel Saksamaa liidukantsler.
Merkel on tugevalt mõjutanud Euroopa Liidu poliitikat. 2007. aastal oli Merkel Euroopa Nõukogu president ning mängis olulist rolli Lissaboni lepingu sõlmimisel.
Merkel mängis ka olulist rolli 2008. aasta majanduskriisi ning sellele järgnenud Euroopa võlakriisi tagajärgede lahendamisel, kus ta võttis enda kanda peamise otsustaja rolli.
2015. aastal puhkenud pagulaskriisi ajal lubas Merkel Saksamaa liidukantslerina pakkuda abi Süüriast ja mujalt Lähis-Idast Saksamaale saabuvatele pagulastele. Kuulsaks sai Merkeli ütlus "Wir schaffen das" ("Me saame sellega hakkama"). Tema valitsusajal otsustas Saksamaa pakkuda varjupaika 800 000 Euroopasse saabunud Lähis-Ida sõjapõgenikule.
Merkel on kõige kauem võimul püsinud Euroopa Liidu liikmesriigi valitsusjuht.
2018. aasta oktoobris teatas Merkel, et ei kavatse enam kandideerida Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu juhiks, ent lubas jääda liidukantsleriks kuni 2021. aasta valimisteni. Merkel on kõige kauem võimul olnud valitsusjuht Euroopa Liidus.
Kalle Truus
Kalle Truus (sündinud 9. novembril 1949) on eesti keemiateadlane, teaduste doktor.
Kalle Truusi juhendamisel on valminud mitmed üldhariduskooli ja ülikooli keemiaõpikud.
Svante Stålarm
Svante Eriksson Stålarm (surnud 1585 või 1589) oli Rootsi riigitegelane.
Ta teenis Erik XIV ihukaitses ja oli hiljem Tallinna (1580–1581) ja Stockholmi asehaldur. 28. maist 1582 Viiburi asehaldur ja 1583 aastast esimene rootslasest Koporje linnuse ja lääni asehaldur Ingerimaal.
Talle kuulus Kiiala mõis (Kijala; soome keeles Kiialan kartano (fi)) Porvoo (Borgå) lähedal.
Perekond
Ta oli abielus Brita Margareta Göransdotteriga Högsjögårdi perekonnast (Gyllenmåne). Abielust sündisid:
Sugupuu
Viited:
Talsi
thumb|Talsi Talsi (saksa keeles Talsen, liivi keeles Tālsa) on linn Lätis Kurzemes, Talsi piirkonna keskus. Linn asub Vilkmuiža järve ja Talsi järve kallastel.
Linnas on avalik raamatukogu.
linnas asuv 55 puurauk on siluri Adavere lademesse kuuluvate Irlava kihtide stratotüüp.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Talsi vanalinn, Kupferi kabel, Talsi luteri kirik sealse oreli ja E. Fischeri epitaafiga, elumaja aadressil Baznīcas laukums 1, Talsi muinaslinnus, Talsi ordulinnus, Talsi muinaskalmed, ja Vilkumuiža järve muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Talsi gümnaasiumi direktori A. Dreimanise elukoht aadressil Saules iela 6, Talsi kiriku hauaplaadid, kantsel ja noodivihik.
Looduskaitse all on kaks Vilkmuiža järve kirdekaldal kasvavat sangleppa, Lielā iela 10 kasvav tammepuu, Talsi dendropark ja Bētiņu iela pärnapuu.
Ajalugu
Ajalooallikates mainitakse asulat esimest korda 1231. aastal. Sealne Talsi muinaslinnus oli kuralaste Vanema muinasmaakonna üks tähtsamaid keskusi. Aastal 1434 rajati sinna Talsi ordulinnus, mis kuulus Kandava foogtkonda. Keskajal oli Talsi alev. Asulale mõjus laastavalt Teine Põhjasõda, mil Talsi kannatas aastal 1657 katku käes ja rootsi sõdurid hävitasid aastal 1659 sealse ordulinnuse. Põhjasõja ajal laastas Talsit taas katk, nii et aastal 1710 oli sinna jäänud vaid 10 elanikku.
Aastal 1894 sai Talsi osalised linnaõigused. Kuni aastani 1897 olid suurem osa alevi elanikest juudid. Linn aastast 1917. Toona läbis linna idaosa Stende ja Ventspilsi vaheline kitsarööpmeline raudtee, Talsi raudteejaamast lähtusid Mērsragsi, Rojasse ja Dundagasse viivad haruliinid. Raudtee tegutses 20. sajandi kuuekümnendate aastateni, kuigi selle tähtsus pärast Riiast Ventspilsi viiva maantee valmimist vähenes. Linn oli Talsi rajooni keskus kuni 1. juulini 2009.
Carola
Carola on naisenimi.
Seda nime on kandnud või kannavad:
Nikolai Alumäe
Nikolai Alumäe (sündinud Nikolai Janson; 12. september 1915 Tallinn – 27. märts 1992) oli Eesti küberneetika- ja tehnikateadlane, tehnikateaduste doktor ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (1954).
Elukäik
Sündis 1915 Tallinnas. Lõpetas Tallinna Tehnikumi 1933, Tallinna Polütehnilise Instituudi 1941. Aastatel 1941–1945 oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu teaduslik stipendiaat Tšeljabinski Põllumajanduse Mehhaniseerimise Instituudis ja Ukraina NSV Mäemehaanika Instituudis, 1945 kaitses tehnikakandidaadi väitekirja koorikute stabiilsuse alal. Aastatel 1948–1950 oli doktorantuuris NSVL TA Mehaanika Instituudis ja 1951 kaitses doktoriväitekirja koorikute teooria alal. Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Nikolai Alumäe 1954. aastal ehitusmehaanika alal, 1965 sai ta professorikutse.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Nikolai Alumäe TPI ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri dotsendina. Alates 1948. aastast töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemias. Aastatel 1948–1957 oli ta Ehituse ja Arhitektuuri Instituudi vanemteadur, 1956–1960 Energeetika Instituudi mehaanika ja rakendusmatemaatika sektori juhataja, 1960–1969 Küberneetika Instituudi direktor, 1964–1977 Teaduste Akadeemia asepresident ja 1977–1987 Küberneetika Instituudi mehaanika sektori vanemteadur-konsultant ning Teaduste Akadeemia presiidiumi liige. Aastast 1987 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia presiidiumi nõunik.
Teadustegevus
Nikolai Alumäe teadustöö põhisuunaks oli koorikute teooria ja sellega seotud valdkonnad – elastsete õhukeste koorikute tasakaal, stabiilsus ja dünaamika. TA Küberneetika Instituudi organiseerija ja juhina on ta tegelenud ka küberneetikaga. Lisaks tema poolt juhitud mehaanikute koolkonnale on Nikolai Alumäe oluliselt mõjutanud arvutustehnika, juhtimisteooria, süsteemanalüüsi ja arvutusmatemaatika arengut Eestis. Ta oli esimese Eestis ehitatud elektronarvuti loomise initsiaator. See oli Moskva Arvutustehnika Uurimisinstituudi projekteeritud elektronarvuti mudel M-3, mida ehitati ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi jaoks tehase RET abiga aastatel 1958–1960. Töögruppi juhtis Arnold Reitsakas ja sellesse kuulusid Harri Mägi jt.
Kaalutud keskmine
Kaalutud keskmine on kaaludega varustatud suuruste keskmine, mis leitakse valemist
kus tähistavad keskmistatavaid suuruseid, b_i > 0 neile vastavaid kaalusid ja p ≠ 0 on fikseeritud reaalarv, mida nimetatakse kaalutud keskmise järguks.
Kui p = 1, siis nimetatakse kaalutud keskmist aritmeetiliseks kaalutud keskmiseks. Tihti nimetatakse kaalutud keskmiseks just viimast.
Kui kõik kaalud on võrdsed, siis nimetatakse kaalutud keskmist enamasti astmekeskmiseks.
Polüvinüülkloriid
Polüvinüülkloriid (lühend PVC) on lineaarse ehitusega termoplastne polümeer ja  plastmaterjalina laialdaselt kasutusel. Polüvinüülkloriidi saadakse vinüülkloriidi ehk kloroeteeni ahelpolümerisatsiooni teel.
Liigid
Eri liigi moodustab klooritud polüvinüülkloriid (tähis PVC-C või CPVC). PVC järelkloorimisega viiakse kloorisisaldus kuni 74 protsendini. Niisugune materjal on mehaaniliselt tugevam ja talub kõrgemat temperatuuri, nii et kõlbab ka näiteks keskküttetorude valmistamiseks.
Terviseohud
Täielikul põlemisel (nagu see toimub PVC jäätmete tööstuslikul utiliseerimisel) moodustuvad lihtsad ohutud ühendid, nagu vesi, süsihappegaas ja vesinikkloriid. Tavalisel, harilikult mittetäielikul põletamisel aga võivad moodustuda vingugaas ja mürgised klooriühendid, nt fosgeen.
Välislingid
Mida peaks teadma PVC-plastmassist?
Kahvelpuri
pisi|340px|Kahvelpuri mastiga. 1 – mast, 2 – kahvelpoom, 3 – kahvlinokk, 5 – (masti-)poom, 6 – poominokk, 8 – kahvel, 12 – piikvall, 13 – klauvall pisi|Kahvelpurjestusega kuunar
Kahvelpuri (inglise keeles gaffsail, hollandi keeles gaffelzeil) on nelinurkne pikipuri, mis kinnitub alumise servaga poomi külge, ülemise servaga kahvelpoomi külge ja eesmine serv ehk mastiliik on piki masti.
Kahvelpurje osad
Kahvelpurje eesmist äärt nimetatakse mastiliigiks, alumist poomiliigiks, ülemist kahvliliigiks, tagumist ahtriliigiks. Alumist mastipoolset nurka nimetatakse halsinurgaks, ülemist mastipoolset nurka klaunurgaks, kahvlinoka juures asuvat nurka piiginurgaks ja poominuka juures asuvat nurka soodinurgaks.
Kasutamine
Kahvel, mis on kinnitatud masti külge kahvlipandi abil võib olla kas tõstetav, või paikne. Tõstetava kahvli kõrgust reguleeritakse piikvalli ja klauvalli abil. Kahvelpurje seatakse tuulde poomi suuna muutmisega laeva pikitasandist parema või vasaku parda poole. Seda tehakse poominoka külge kinnitatud sootide abil. Kahvli allatuult vajumist välditakse jäärdi abil. Kahvelpurje pindala reguleeritakse ka rehvpaelte abil. Nende abil purje pinna vähendamist või suurendamist nimetatakse rehvimiseks. Kuna kahvli kõrguse muutumisega muutub ka kahvelpurje pindala, nimetatakse kahvli tõstmist purje juurdevõtmiseks. Paikse kahvliga kahvelpurje mastiliik on pentseldatud masti [jaktaagi] külge. Purje juurdevõtmiseks tõmmatakse puri kahvli ja poomi välisotste juurde. Purje koristamist või purje korjamist teostatakse tõstetava kahvli puhul allalastud kahvli ja poomi vahele kinnitamisega kiitaudega. Paikse kahvli puhul korjatakse puri kokku masti juurde ja kinnitatakse kiitaudega.
Ajaloost
Kahvelpurje kasutamist on kirjeldatud Rootsi ürikutes, mis pärinevad juba 1525. aastast. Suure tõenäosusega võib lugeda, et samal ajal olid nad kasutusel ka Hollandis. Kahvelpuri arenes välja priitpurjest ja veel saja aasta jooksul peale kahvelpurje kasutuselevõttu nimetati teda poolpriitpurjeks. Mitme sajandi jooksul kuni mehaaniliste jõuseadmete tarvituselevõtuni, olid kahvelpurjed laialt levinud üle maailma mitut tüüpi ja otstarvet kuunaritel.
Tänapäeval on purjelaevadel kahvelpurjestusest tavaliselt loobutud kahvlita bermuudapurjede kasuks, mida on lihtsam käsitseda.
Julia Mancuso
pisi|Julia Mancuso Julia Marie Mancuso (sündinud 9. märtsil 1984 Renos) on Ameerika Ühendriikide mäesuusataja, olümpiavõitja (2006).
Kindralstaabi Valitsus
Kindralstaabi Valitsus oli üks kahest Eesti Sõjavägede Staabi ja 1924. aastast ümbernimetatud Kindralstaabi põhiüksusest (teine oli Korraldusvalitsus).
1. juunil 1929 ühendati Kindralstaap ja Korraldusvalitsus Kaitsevägede Staabiks.
Julia Mancuso
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Julia Mancuso on osalenud ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 23. jaanuar 2015</FONT> ) 390 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 36 korral, millest 7 korda kõige kõrgemale astmele.
Kindralstaabi Valitsus
Kindralstaabi Valitsus, 1919–1924
1919. aasta 23. veebruaril nimetati Operatiivstaap – Kindralstaabi Valitsuseks, mis allus Ülemjuhataja (Johan Laidoneri) Staabile.
Biogeensed setted
Biogeensed setted on organismide elutegevuse tagajärjel tekkinud mineraalidest või orgaanilistest jäänustest koosnevad setted.
Kindralstaabi Valitsus
Kindralstaabi Valitsus, 1919–1924
Eesti Vabadussõja võiduka lõpetamise järel, 1920. aasta 26/27. märtsil kaotati Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon ning seoses sellega nimetati senine Ülemjuhataja Staap – Sõjavägede Staabiks, mille ülem – Sõjavägede Staabi ülem, juhtis ja koordineeris ka Kindralstaabi Valitsuse (1924. aastast Kindralstaap) ja Sõjavägede Korraldusvalitsuse tegevust.
Biogeensed setted
Biogeensete setete liigitusi on palju ja need võivad olla jagatud näiteks orgaaniliste jäänuste päritolu ja vanuse alusel. Üks lihtsamaid jaotusviise on orgaaniliste jäänuste päritolu põhjal. Selle järgi saab biogeenseid setteid jagada zoogeenseiks (loomatekkelised), fütogeenseiks (taimedest) ja tehnogeenseiks (inimtekkelised).
Kindralstaabi Valitsus
Kindralstaap, 1924–1929
1929. aastal 1. juunil iseseisev Kindralstaap liideti moodustatud Kaitsevägede Staabiga.
Biogeensed setted
Biogeensed setted on näiteks turvas, sapropeel, düü.
Ooperite loend heliloojate kaupa
''See on loend ooperitest heliloojate kaupa. Sulgudes pealkiri originaalkeeles, esietenduse koht ja aeg.''
Loenduvalt aditiivne funktsioon
Loenduvalt aditiivne funktsioon ehk täielikult aditiivne funktsioon on hulgafunktsioon μ, mis oma määramispiirkonna paarikaupa ühisosata hulkade suvalise jada {An} korral rahuldab tingimust
Iga loenduvalt aditiivne funktsioon on aditiivne, kuid vastupidine üldjuhul ei kehti.
Alumati järv
Alumati järv (ka Alusmati järv) on järv Valgamaal Valga vallas Taheva külas.
Tuuru–Puise tee
pisi|Tee eraldumine Parila–Kiideva teest (Puise jääb paremale)
Tuuru–Puise tee (registreerimisnumber 16112) on pinnatud kruusatee Lääne maakonnas Haapsalu linnas Puise poolsaarel, üks Eesti kõrvalmaanteedest.
Tee saab alguse Parila–Kiideva tee 8. kilomeetripunkti juurest Tuuru külas, kulgeb piki Puise poolsaare põhja- ja looderannikut läbi Põgari-Sassi ja lõpeb Puise külas Puise ninal. Seega läbib tee kolme küla.
Tee on 7,8 kilomeetrit pikk.
Bussiliiklus
Nimetatud neljas peatuses peatub Haapsalu–Kiideva–Puise liinibuss.
Japsi järv
Japsi järv (ka Äpsi järv, Epsi järv) on järv Valgamaal Otepää vallas.
Tuuru–Puise tee
Bussiliiklus
Varem sõitis liinibuss Puise ninale, kuid viimastel aastatel enam mitte, sest liini lühendati. Puise nina (Puise II) bussipeatust pole ka Maanteeameti andmebaasis, kuigi peatuse liiklusmärk on olemas. Sarnaselt Puise I peatusega on ka Puise II peatuse juures tagasipöördekoht.
Tee algusest kõigest 100 meetri kaugusele (Parila poole) jääb ootekojaga Tuuru bussipeatus.
Teeäärsed alad ja objektid
pisi|Tuuru–Puise tee ümbrus kaardil
Tee ääres on neli infotahvlit: Põgari palvemaja, Põgari-Sassi rannaniidu ja Puise I bussipeatuse juures ning tee lõpus Puise ninal. Lisaks on Puise ja Põgari-Sassi piiril Puise piirikivi juures Herald Eelma joonistuse järgi valminud Puise kaart.
Teelt avaneb vaade Topu lahele, Põgari-Sassi rannaniidule (mis on linnurohkemaid alasid Matsalu rahvuspargis), Sassi poolsaarele, samuti Tauksile, Kumarile ja teistele laidudele ning rahudele. Ainult tee esimesed paarsada meetrit ei jää Matsalu rahvuspargi alale.
pisi|vasakul|Põgari palvemaja
Suur osa teeäärsest maast on kasutusel karjamaana. Karjatatakse veiseid ja lambaid.
Teest lõunas asub Puise mets, endine puisniitude ala, mida alates 1950. aastatest järjest vähem niidetakse.
Täpselt 1. kilomeetripunkti juures asub Põgari palvemaja, milles pidas Otto Tiefi valitsus viimase istungi.
Palvemaja tagant ja Sassi poolsaarelt paistavad tuuleveskite varemed. Need olid vastavalt Põgari ja Sassi tuulikud. Mõlemast on säilinud kivivare koos puitosade jäänustega.
Kalaspordibaasi bussipeatuse juures asub üks lähipiirkonna Breti kividest. (Kaarli) Bretiks kutsuti kivide autorit Albert Kallasmaad. Teised kaks kivi asuvad Parila–Kiideva tee ääres Parila ja Tuuru vahel. Kõigi kolme kivi kõrvale on Kallasmaa istutanud puu.
pisi|Tee viimane kilomeeter
Puise I bussipeatuse juures on Kiideva–Puise matkaraja üks otspunktidest. Matkaraja ääres asuv Lõpre tamm jääb Tuuru–Puise teest linnulennult 800 meetri kaugusele.
Tee 6. kilomeetripunkti lähedal asub hukkunud meremeeste rist. See on 2 meetri kõrgune puidust rist, mille keskel on vasktahvel. Rist on püstitatud Rootsi päritolu laeva hukkumise mälestuseks.
Tee lõpu lähedal asub vaatlustorn, veidi eemal Puise sadam. Vaatlustorni juures läheb maantee üle paarisaja meetri pikkuseks erateeks.
Puise küla piires on tee ääres puidust viidad talukohtadele.
Pärimus
Prohvet Järve Jaani ennustuse kohaselt pidi saabuma maailma lõpp, kui Kiidevasse ja Puise läheb "tõrvaköis" ehk must tee.
Hulgafunktsioon
Hulgafunktsiooniks nimetatakse fikseeritud hulga H teatud alamhulkade süsteemil määratud funktsiooni, mille väärtuseks on arv. Selleks alamhulkade süsteemiks võib olla näiteks H kõigi alamhulkade hulk või mõni hulgal H määratud sigma-algebra.
Arhat
Arahant on ka Buddha epiteet. Buddha nimetas ennast korduvalt arahandiks ning kinnitas sadu kordi, et tema antud virgumise tee on arahandi tee (arahatta-magga).
Arahandi uuestisünniks puudub põhjus, kuna tema teod ei põhjusta uut karmat. Vaid arahant oskab juhtida teisi õigesti ja tulemuslikult virgumisele, kuna tal on selleks vajalikud kogemuspõhine tarkus ja teadmised.
Mahajaana õpetuse järgi on arahant saavutanud šraavakate nirvaana ning jätkab tulevikus oma teed bodhisattvana.
Arahandi tee
Arahandiks saamisel läbitakse aaria neljaastmeline tee (ariya-magga), mille etapid on vooguastunu, ükskordnaasja, mittenaasja ja arahant.
Buddha Gotama peamistest õpilastest said Tipiṭaka tekstide põhjal arahantideks sajad tuhanded õpilased (sāvaka-bodhi), kellest tuntuimad on Sāriputta thera, Maha Moggallāna thera ja Ānanda thera.
Aariateed (ariyamagga) ehk arahandi teed (arahattamagga) järginud arahant on vabanenud täielikult ja lõplikult kõikidest köidikutest (vivattayi saṁyojana) ja tulvadest (āsavānaṁkhayā; khīṇāsavo antimadehadhārī). Arahandi kõlblus, keskendumine ja tarkus on saavutanud täiuse. Ta ei käitu moel, mis põhjustaks uuestisündi, ega ole seega enam uuestisünni subjekt, kuna kõik tingimused selleks on hävinenud. Buddha oli esimene arahant ja kõik järgnevad arahandid on buddhānubuddhā'd ehk need, kes on saavutanud virgumise pärast täielikult ise ja õigesti virgunud Buddhat (sammāsambuddha).
Kui inimene saab arahandiks, siis iha lakkab, misjärel viis kogumikku on küll aktiivsed, kuid esinevad ilma klammerdumiseta. Arahandi eluajal saavutatud virgumist nimetatakse olemasoluga seotud ehk jäägiga vaibumise elemendiks (saupādisesanibbānadhātu) ja plekkide lõplikuks vaibumiseks (kilesaparinibbāna). Olemasoluga mitteseotud ehk ilma jäägita vaibumise element (anupādisesanibbānadhātu) esineb arahandil viie koostisosa lakkamise järel, niisiis pärast tema surma. See tähistab lõplikku parinibaanat ehk vaibumist (parinibbāna).
Virgunu kogeb kuni surmani nii ebameeldivaid kui ka meeldivaid tundeid, sest viis võimet (pañcindriyāni) on endiselt aktiivsed, kuid need tunded, nagu ka kõik muu, ei tekita temas enam ei iha, vastumeelsust ega klammerdumist.
Kuigi Buddha ja arahandi vabanemise tee on erinev, on nende vabanemine (vimutti) samasugune. Buddha on võrrelnud neid kahte erinevat vabanemist erinevate puude põlemisel tekkivate leekidega: kuigi tule algmaterjal on erinev, on leek samasugune. Vastavalt “Kaarikujuhi suttas” toodule mõistab arahant, et see, mida on võimalik saavutada, on saavutatud: ta on ületanud kõik kannatused ning saavutanud kohalejõudmise, igasugusest klammerdumisest vaba lõpliku vaibumise (anupādā parinibbāna).
Arahant on täiuslik, võimetu tagasi langema, ning saavutatu poolest Buddhaga võrdne. Buddha antud algõpetuse ainus eesmärk – arahandiks saamine – on kõikide kannatuste lakkamine, absoluutsete teadmiste, täiusliku rahu ning pöördumatu vabanemise lõplik seisund.
Austusavaldus Buddhale
Tuntuim austusavaldus Buddhale sisaldab samuti viidet sellele, et Buddha oli arahant:
Giovanni Bellini
Giovanni Bellini ehk Giambellino (u 1430 Veneetsia – 1516 Veneetsia) oli itaalia maalikunstnik, Veneetsia kõrgrenessansi maalikoolkonna rajaja.
Oli Veneetsia Bellinide kunstnikeperekonna kuulsaim liige (tuntud maalikunstnikud olid ka tema isa Jacopo Bellini ja vend Gentile Bellini). Tema kujunemist kunstnikuks mõjutas tugevalt ka õemees Andrea Mantegna.
Elukäik
Sündinud Veneetsias ja õppinud seal oma isa kõrval, jäi Giovanni Bellini sünnilinna kogu eluks. Pärast isa juurest lahkumist asutas ta sinna oma ateljee. 1479. aastal võttis ta üle venna Gentile töö Veneetsia Doodžide palees. 1483. aastal nimetati Bellini Veneetsia linna ametlikuks maalikunstnikuks.
Looming
Giovanni Bellini "lemmikteema" oli madonna Jeesuslapsega. Ta oli tuntuim Veneetsia Madonnieri (madonnamaalijate) kunstnikegrupist. Viljeles veneetsiapärast kompositsiooni "Santa Conversazionet" (nn püha keskustelu), millel istuvat madonnat ümbritsevad pühakud; maalide taustaks oli tavaliselt lüüriline maastik.
thumb|right|250px|"Püha allegooria" (u 1490–1500, Uffizi Galerii) Vähemal määral lõi ka portree- ja olustikumaale.
Tema kuulsamad õpilased olid Giorgione, Tizian ja Lorenzo Lotto.
Sündinud 13. augustil
''Siin loetletakse 13. augustil sündinud tuntud inimesi.
Aet Maatee
thumb|Aet Maatee, 25. aprill 2010 Aet Maatee (sünninimi Aet Kalits; sündinud 10. novembril 1961 Tartus) on eesti kultuurikorraldaja, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse juht (2003–2020) ja Pärnu Muuseumi juhataja (alates 2020).
Elukäik
Noore spetsialistina töötas ta Pärnu Vallikäärus ning Pärnu maakonna ja Pärnu linna kultuurijuhina. 2001. aastal läks ta tööle Kultuuriministeeriumi, kus tegeles kunstide osakonna juhataja asetäitjana 2002. aastal ettevalmistustega, et Eesti, Läti ja Leedu laulupidude traditsioon ning Kihnu kultuuriruum kantaks UNESCO kultuuripärandi nimistusse. 2003. aasta sügisest arvati need kaks Eesti kultuurifenomeni UNESCO kultuuripärandi nimistusse.
Aet Maatee korraldas ka 2022. aastal toimuva XIII noorte laulu- ja tantsupeo ettevalmistust. 1. detsembril 2020 asus ta tööle SA Pärnu Muuseumi juhatajana.
Poliitiline tegevus
Ta kuulub 2014. aastast Sotsiaaldemokraatlikku erakonda.
23. novembril 2016 nimetati Aet Maatee Mark Soosaare asendusliikmena Riigikogu liikmeks. 24. novembril 2016 teatas ta, et soovib jätkata tööd Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse juhatajana ning astub Riigikogu liikme kohalt tagasi. Tema asendusliikmeks sai Inara Luigas.
Isiklikku
Tema isa oli Leedu etnograaf Izidorius Butkevičius ja ema etnograaf Vilve Kalits.
Woldemar von Aderkas
Woldemar von Aderkasi nime on kandnud mitmed Aderkaside suguvõsa liikmed:
Northamptonshire
Northamptonshire on tseremoniaalkrahvkond Inglismaa keskosas.
Haldusjaotus
Northamptonshire jaguneb North Northamptonshire'i ja West Northamptonshire' tervikomavalitsuseks. Aastatel 1974–2021 jaguenes krahvkond seitsmeks mittelinnaringkonnaks: Corby, Daventry, East Northamptonshire, Kettering, Northampton, South Northamptonshire ja Wellingborough.
Harum Scarum
Filmi eelarve oli 2,4 miljonit dollarit ja see teenis 3,1 miljonit.
Kuldse Vaarika auhinna asutaja John Wilson paigutas selle oma 2005. aastal ilmunud raamatus "The Official Razzie Movie Guide" saja kõige nauditavama halva filmi nimekirja.
Tegevustik
Laulja Johnny Tyronne satub Lähis-Idas piirkonda, kus puudub igasugune ühendus kaasaegse maailmaga.
Nedo Nadi
Nedo Nadi (9. juuli 1894 Livorno – 29. jaanuar 1940 Rooma) oli Itaalia vehkleja, 6-kordne olümpiavõitja. Teda peetakse üheks mitmekülgseimaks vehklejaks läbi aegade, nimelt on ta ainus, kes on tulnud olümpiavõitjaks kõigis kolmes relvaliigis (espadron, florett ja epee). Ta võitis ühtedelt olümpiamängudelt (1920 Antwerpenis) 5 kuldmedalit, mis on tänini jäänud rekordiks vehklemiseks ning see oli kuni Mark Spitzi 7 kullavõiduni ühtedelt mängudelt ka olümpiamängude rekordiks. Nadi kandis 1920. aasta olümpiamängude avatseremoonial Itaalia lippu.
Kaspar K. Riemschneider
Kaspar Klaus Riemschneider (3. aprill 1934 Jena – 5. juuni 1976) oli saksa orientalist.
Pärast keskkooli lõpetamist Jenas õppis Riemschneider 1952. aastast Berliini Humboldti Ülikoolis assürioloogiat ja hetitoloogiat Heinrich Otteni juhendamisel ning Praha Karli Ülikoolis Lubor Matouši juhendamisel, kus ta 1959 promoveerus. Pärast proteste Praha kevade mahasurumise vastu asus ta 1971 SDVst Münchenisse ja sai Deutsche Forschungsgemeinschaftilt habileerumisstipendiumi. Ta töötas Chigago assüüria sõnaraamatu (Chicago Assyrian Dictionary) vallas. Riemschneider hukkus autoõnnetuses USAs.
Lienz
thumb|Lienz Drava orus, vaade põhjast
Kaspar K. Riemschneider
1969. aastal avaldas ta akadi keele õpiku. Samuti uuris ta hetiidi keelt ja avaldas selle kohta uurimusi, sh eelkõige endetekstid.
Lienz
Lienz on keskaegne linn ja vald (Gemeinde) Austria Tirooli liidumaal, 673 m kõrgusel merepinnast. See on Lienzi ringkonna halduskeskus pindalaga 15,94 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 12 046 inimest. Valla osa on ka Patriasdorf.
Asend
Lienz paikneb Iseli ja Drava jõe kohtumiskohas Ida-Alpides, põhja poole jääb Kõrg-Tauerni mäeahelik (sealhulgas Schoberi ja Kreuzecki rühmad) ja lõuna poole jäävad Gailtali Alpid. Ühendus Winklerniga Kärntenis toimub Iselsbergi kuru kaudu. Naabervald Leisach tähistab Pusteri oru idapoolseimat punkti.
Linna järjepideva kasvuga peetakse mõnesid väiksemaid külasid – kuigi ametlikult omavalitsused – nüüd Lienzi eeslinnadeks.
Ajalugu
Lienzi piirkond on olnud asustatud pronksiajast saati umbes 2000. aastast eKr. Keldid elasid siin umbes 300. aastast eKr, peamiselt kaevuritena, kes allutati Rooma keisririigi kontrolli alla 15. aastal eKr. Ala liidendati Noricumi provintsiga ja keiser Claudius lasi püstitada munitsiipiumi – Aguntum Lienzi lähedale tänapäevasesse Dölsachi valda. Aguntumist sai varakristliku piiskopi residents 5. sajandil, kuid lagunes slaavlaste asumisel Ida-Alpidesse ja sellele järgnenud võitlustes kuningas Tassilo I bajuvaaridega umbes 600. aasta paiku. Slaavlaste Karantaania vürstiriigi osana läks ala 8. sajandil Baieri ja lõpuks frankide süseräniteedi alla.
thumb|[[Brucki loss]]
Lienzi ennast on esmamainitud kui Luenzinat Brixeni piiskopi 1030. aasta paiku välja antud dokumendis. Asula ise koos naabruses asuva Patriasdorfiga kuulus siis Aquileia patriarhidele, kelle keiser Heinrich IV ülendas 1077. aastal otse keisrile alluvateks maaisandateks. Seejärel omandasid selle Meinhardiinide võsud, kes pidasid Aquileia foogti ametit ja valisid Lienzi oma residentsiks. Umbes 1127. aastast kutsusid nad end Görzi krahvideks (Gorizia).
Paiknedes tähtsal kaubateel Venzonest Friulis Salzburgi, sai turulinn Lienz 25. veebruaril 1242 linnaõiguse. 1278. aastal lõpetasid krahvid Brucki lossi, mis oli 1500. aastani nende kohalik residents. Kui Meinhardiinid 1500. aastal pärast krahv Leonhard von Görzi surma hääbusid, pärandusid nende valdused Habsburgist kuningas Maximilian I-le ja liidendati lõpuks Tirooli krahvkonda. Keisri residentsi seisusest langes Lienz tähtsusetuks provintsilinnaks Habsburgide monarhias.
thumb|Pfarrbrücke sild
Prantsuse revolutsioonisõdade Itaalia-kampaaniate ajal okupeerisid Lienzi 1797. aastal kaks korda Prantsuse väed. Pärast Austria kaotust Austerlitzi lahingus läks Lienz koos Tirooliga 1805. aasta Pressburgi rahu kohaselt Baieri kuurvürstkonnale. 1809. aastal sai sellest ringkonna halduskeskus lühiealises Napoleoni Illüüria provintsides, mille vallutasid Austria väed 1813. aastal tagasi. 1918. aastani oli linn taas Habsburgide monarhia osa (Austria poolel pärast Austria-Ungari kompromissi), samanimelise ringkonna keskus, üks 21-st Bezirkshauptmannschaften 'ist Tirooli provintsis.
Novembris 1918 okupeeris selle Itaalia armee. Pärast Esimest maailmasõda anti endise Tsisleitaania kroonimaa Tirooli lõunaosa (s.o Trentino ja Lõuna-Tirool) Londoni lepingu ja Saint-Germaini rahu sätetega Itaalia kuningriigile, mis tegi Ida-Tirooli Lienzi ringkonnast eksklaavi, millel ei olnud territoriaalset ühendust Põhja-Tirooliga. Pärast 1938. aasta Austria Liitriigi anšlussi Natsi-Saksamaasse sai Lienzi ringkonnast Reichsgau Kärnteni osa.
8. mail 1945 okupeerisid Briti väed Lienzi, millest koos Kärnteni ja Steiermargiga sai osa Briti okupatsioonitsoonist. Sel ajal saabus mitu tuhat endise Wehrmachti 1. Kasakadiviisi liiget Jugoslaaviast Lienzi ümbrusse. Nad alistusid Briti vägedele, kuid repatrieeriti Nõukogude Liitu.
Kliima
Lienzis on suhteliselt soojad ja niisked suved ning külmad talved. 1971–2000 registreeriti siin sademeid 915 mm. Enamus sademeid tuleb suvekuudel, eriti juunist augustini (vastavalt 98, 119 ja 100 mm). Kuivimad kuud on jaanuar ja veebruar (42 ja 35 mm)
Keskmine temperatuur on 7,0 °C, juulis 17,9 °C, jaanuaris −5,2 °C. Lienz on ka üks päikselisemaid linnu Austrias, keskmiselt 5,4 tundi päikesepaistet päevas ehk 1952 tundi aastas. Selle kliima Köppeni kliimaklassifikatsiooni alamtüüp on Dfb (niiske mandriline).
Transport
Lienz paikneb suurte maanteede ristumiskohas: Drautalstraße kiirtee, mis viib Kärntenist Pusteri orgu Itaalia Lõuna-Tirooli provintsis (B100), ja Felbertauernstraße (B108) Lienzist Mittersilli Salzburgis. See on ühendatud ka Drautalbahni raudteeliini kaudu Villachist Innicheni Lõuna-Tiroolis. Felbertauerntunnel Mittersilli ja Lienzi vahel sai valmis aastal 1967.
Ründesuurtükk
thumb|Saksa rünnakkahur [[Stug III]] thumb|Saksa ründesuurtükk [[Sturmtiger]] thumb|Nõukogude rünnakkahur [[ISU-152]]
Treppoja joastik
pisi|Astang Treppojal pisi| Treppoja joastik asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee ääres.
Treppoja saab alguse Illurma klindineemikult ning Treppoja joastik asub kohal, kus oja laskub nõlva pidi Lahepere klindilahte. Seal on oja 5–15 m laiune ja sel on kuus 0,3–1,5 m astangut. Kokku on joastiku kogukõrgus 5,5 meetrit.
Ründesuurtükk
Ründesuurtükid olid projekteeritud jalaväe rünnaku toetamiseks otsesihitud suurtükitulega eelkõige vastaste jalaväe kindlustatud positsioonide vastu.
Ründesuurtükke toodeti peamiselt Saksamaal ja NSV Liidus Teise maailmasõja eel ja ajal peamiselt tanki veermikule paigaldatud kahuri või haubitsa baasil.
Rünnakkahur nägi välja ja töötas samadel põhimõtetel nagu tankihävitajagi, neid eristas ainult relvastus. Rünnakkahuritel olid suurekaliibrilised madala algkiirusega relvad, orienteeritud lõhkemürskudega suurte sihtmärkide hävitamiseks, tankihävitajatel väiksema kaliibriga kiire algkiirusega relvad orienteeritud soomusläbistatavusele.
Wehrmachti ründesuurtükkide meeskonnad ei kuulunud soomusväe koosseisu ja neil oli eraldi vormiriietus. Sõja jooksul kujunesid ründesuurtükkidest enamasti hoopis liikuvad tankitõrjemasinad ehk tankitõrjetankid.
Galaktika
Galaktika on suure massiga gravitatsiooniliselt seotud tähesüsteem.
Kui "Galaktika" kirjutatakse suure algustähega, siis peetakse silmas meie kodugalaktikat, mida nimetatakse ka Linnutee galaktikaks.
Galaktikad sisaldavad tähti ja nende jäänukeid. Tähed võivad koonduda tähesüsteemidesse ja täheparvedesse. Tähtede ümber võivad tiirelda planeedid ja muud taevakehad. Tähtede vahel on gaasi, kosmilist tolmu ja kosmilist kiirgust sisaldav tähtedevaheline aine, mille tihedamad piirkonnad on tähtedevahelised pilved. Tähtedevahelise keskkonna mass galaktikas ületab tähtede massi. Peale selle sisaldavad galaktikad suurel hulgal tumeainet, mille olemus on teadmata.
Päike on üks meie galaktika (Galaktika ehk Linnutee galaktika) tähtedest. Kogu Päikesesüsteem, sealhulgas Maa, on Linnutee galaktika osa.
Arvatakse, et enamiku, tõenäoliselt isegi kõigi galaktikate keskmes aktiivses galaktikatuumas on ülimassiivne must auk. Linnutee galaktikas arvatakse ülimassiivne must auk asuvat objektis Sagittarius A* Galaktika keskmes umbes 26 000 valgusaasta kaugusel Päikesesüsteemist.
Galaktikaid on traditsiooniliselt liigitatud nende nähtava kuju järgi. Kõige tavalisemad on elliptilised galaktikad, mis on ellipsikujulised. Spiraalgalaktikad on spiraalharudega ketta kujulised. Korrapäratud galaktikad on ebakorrapärase või ebahariliku kujuga; mõnikord on tegu elliptilise või spiraalgalaktikaga, mida naabergalaktikate gravitatsioon on lõhkunud. Gravitatsioonilised mõjud võivad kaasa tuua ka galaktikate liitumise või tähetekke purskega galaktika moodustumise.
Kui pikka aega peeti galaktikate arvuks nähtavas universumis olevat 200 miljardit, siis uusimatel vaatlustel kogutud andmetele tuginedes on hinnatud galaktikate arvuks vähemalt 2 triljonit. Galaktikate läbimõõt on enamasti 1000 – 100 000 parsekit ja need asuvad üksteisest tavaliselt miljonite parsekite kaugusel. Galaktikatevaheline keskkond on väga hõre, selle tihedus on alla 1 aatomi kuupmeetri kohta. Suurem osa galaktikatest on rühmitunud galaktikagruppideks ja galaktikaparvedeks ning need enamasti superparvedeks.
Linnutee
pisi|[[Linnutee galaktika kese]] Vanakreeka filosoof Demokritos oletas, et hele vööt taevas, mida nimetatakse Linnuteeks, võib koosneda kaugetest tähtedest. Aristoteles aga uskus, et Linnutee on põhjustatud üksteisele liiga lähedale sattunud tähtede süttimisest, mis toimus atmosfääri kõrgemates kihtides (tol ajal peeti selleks Maa ja Kuu vahelist piirkonda). Neoplatonistlik filosoof Olympiodorus noorem (umbes 495–570 pKr) kritiseeris seda teooriat, väites, et kui Linnutee vastaks Aristotelese kirjeldusele, peaks see ilmuma erinevatel kujudel, eri aegadel ja kohtades ning sellel peaks olema parallaks, mida tal ei ole. Tema maailmavaate põhjal oli Linnutee astronoomiline. Hiljem mõjutas see idee islami maailma.
Araabia astronoom Alhazen (965–1037) üritas esimesena vaadelda Linnuteed ja mõõta selle parallaks. Kuna ta leidis, et Linnuteel pole parallaksi, järeldas Alhazen, et Linnutee asub maast väga kaugel ja ei kuulu atmosfääri. Pärsia astronoom Abū Rayḥān al-Bīrūnī (973–1048) käis välja idee, et Linnutee koosneb lõpmatust hulgast ebamääraste tähtede osakestest. Al-Ándalusi astronoom Ibn Bajjah (surnud 1138) pakkus välja, et Linnutee koosneb paljudest tähtedest, mis asetsevad peaaegu üksteise küljes ja paistavad ühtse koguna.
Faktiline tõestus, et Linnutee koosneb paljudest tähtedest, tuli 1610.aastal, kui Galileo Galilei kasutas selle uurimiseks teleskoopi. Ta avastas, et Linnutee koosneb suurest hulgast tuhmidest tähtedest. Thomas Wright oletas 1750. aastal oma teoses "An original theory or new hypothesis of the Universe", et galaktika võib olla paljudest tähtedest koosnev pöörlev keha, mida hoiab koos gravitatsioon, sarnaselt Päikesesüsteemiga, kuid palju laiema ulatusega. Linnutee näib meie perspektiivist heleda vöödina taevas, sest me ise asume selle sees. 1755. aastal tegi Immanuel Kant Linnutee struktuuri kohta uurimuse, milles täpsustas Wrighti ideed.
pisi|vasakul|Linnutee kuju nagu seda nägi William HerschelEsimene, kes üritas kirjeldada galaktika kuju ja Päikese asukohta selles, oli William Herschel 1785. aastal. Ta loendas tähti taeva eri osades ja tegi tulemusest diagrammi, milles paigutas Päikesesüsteemi galaktika keskme lähedusse. Kapteyn, kasutades viimistletud lähenemisviisi, nägi Linnuteed kui väikest elliptilist galaktikat (diameetriga umbes 15 kiloparsekit), Päikese asetas ta samuti keskme lähedale. Harlow Shapley meetod viis aga täiesti teistsuguse tulemuseni: lame ketas diameetriga 70 kiloparsekit ja Päike asub galaktika keskmest kaugel. Neist kumbki aga ei võtnud arvesse valguse ja elektromagnetkiirguse esinemist galaktikas leiduvas tähtedevahelises tolmus, kuid sellega arvestas 1930. aastal tähtede kogumeid uurinud Robert Julius Trumpler, kelle uurimistöö tulemusena ilmnes praegune Linnutee kuju.
Eristamine teistest udukogudest
pisi|William Parsoni visand veekeerise galaktikast (1845) Kümnendal sajandil vaatles Pärsia astronoom Abd al-Rahman al-Sufi esimest korda Andromeeda galaktikat, kirjeldades seda kui väikest pilve. Al-Suf tuvastas ka Suur Magalhãesi Pilve, mis oli nähtav Jeemenis, kuid mitte Isfahanis. Andromeeda galaktika ja Suur Magalhãesi Pilv on ainsad galaktikad lisaks Linnuteele, mis on palja silmaga kergesti nähtavad ning seetõttu olid need esimesed galaktikad, mida planeedilt Maa vaadeldi.
Thomas Wright spekuleeris (õigesti) 1750. aastal avaldatud raamatus, et Linnutee on lame ketas ja öötaevas nähtavad udukogud võivad olla eraldi Linnuteed. 1755. aastal võttis Immanuel Kant nende kaugete udukogude kirjeldamiseks kasutusele termini "saarte universum".
1912. aastal uuris Vesto Slipher heledaimate spiraalsete udukogude spektrijooni, et teha kindlaks, kas nad koosnevad keemilistest ühenditest, mida võiks planeedisüsteemist oodata. Kuid ta leidis, et spiraalsetel udukogudel on suured punanihked ehk nad liiguvad eemale kiiremini kui Linnuteest lahkumise kiirus peaks olema. Sellest järeldus, et nad pole Linnuteega gravitatsiooniliselt seotud ning tõenäoliselt ei ole galaktika osa.
1917. aastal oli Heber Curtis vaadelnud noovat Andromeeda galaktikas. Jäädvustatud fotosid uurides leidis ta veel 11 noovat. Curtis märkas, et need noovad olid umbes 10 magnituudi tuhmimad kui need, mis ilmnesid meie galaktikas. Ta hindas nende kauguseks 150 000 parsekit. Heber Curtisest sai "saarte universumi" hüpoteesi pooldaja, mis väidab, et spiraalsed udukogud on hoopis iseseisvad galaktikad. pisi|vasakul|1899. aastal pildistatud foto Andromeedia udukogust, mis hiljem liigitati galaktikaks 1920. aastal leidis aset Suur Debatt Harlow Shlapey ja Heber Curtise vahel, mis käsitles Linnutee olemust, spiraalseid galaktikaid ja universumi dimensioone. Tõestamaks oma väidet, et Andromeeda udukogu on eraldi funktsioneeriv galaktika, tõi Curtis välja, et Linnutees esinevad tumedad ribad, mis sarnanevad tolmupilvedega, ja et Andromeedal on suur Doppleri nihe.
Küsimus sai lahendatud 1920. aastatel. 1922. aastal määras eesti astronoom Ernst Öpik Andromeeda galaktika kauguse, mis toetas seisukohta, et see on kauge Linnutee-väline objekt. Kasutades uut 100-tollist teleskoopi, sai Edwin Hubble näha spiraalsete udukogude harusid tähtedena, mis lasid tal määrata nende kauguse. Need olid aga liiga kaugel, et olla Linnutee osa. 1936. aastal tegi Hubble galaktikate klassifikatsiooni süsteemi, mida kasutatakse ka tänapäeval.
Kaasaegne uurimine
1944. aastal ennustas Hendrik van de Hulst, et mikrolainekiirgus lainepikkusel 21 sentimeetrit tuleneb tähtedevahelises ruumis asuvast vesinikgaasist; seda kiirgust täheldatigi aastal 1951. Kiirguse avastamine aitas kaasa Linnutee galaktika uurimisele, sest see ei ole mõjutatud tolmu neeldumisest ja selle Doppleri nihet saab kasutada galaktikas gaasi liikumise määramiseks. Sellised vaatlused viisid välja postulaadini, et Galaktika keskmes asub vardasarnane pöörlev struktuur. Paranenud raadioteleskoopidega oli võimalik määrata gaasilist vesinikku ka teistes galaktikates.
Gârbău
Gârbău (ungari Magyargorbó) on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonna Gârbău vallas ning on selle valla keskus.
Galaktika
Kaasaegne uurimine
1970. aastatel avastati Vera Rubini uurimustes gaasi pöörlemiskiiruse kohta galaktikates, et kogu nähtav mass (tähed ja gaas) ei ole kooskõlas gaasi pöörlemise kiirusega. pisi|400px|Vasakul: arvutisimulatsioon galaktika pöörlemisest ilma tumeaine mõjuta. Paremal: galaktika, mille pöörlemiskiiruse graafiku kurv muutub horisontaalseks. Oletatakse, et seda põhjustab tumeaine mõju Selle probleemi lahendiks on toodud välja, et galaktikates esineb suures mahus nähtamatut tumedat ainet.
Alates 1990. aastast, kui saadeti orbiidile Hubble'i teleskoop, on teadmised tumeda aine ja kaugete galaktikate olemasolust ja ehitusest tunduvalt paranenud. Arenenud on tehnilised vahendid, mis suudavad registreerida inimestele nähtamatuid spektrijooni ja aitavad avastada ka selliseid galaktikaid, mida Hubble ei suuda. On leitud ka uusi galaktikaid sellest piirkonnast, mille vaatlemist blokeerib Linnutee.
Galaktikate jagunemine kuju järgi
pisi|360px|Galaktikate tüübid vastavalt Hubble'i järjestusele. E tähistab elliptilist, S spiraalset ja SB varbspiraalset galaktikat Galaktikaid jagatakse kolmeks peatüübiks: elliptilised, spiraalsed ja korrapäratud. Edwin Hubble jagas need vaatluste tulemustena skeemi, Hubble'i järjestusse.
Gârbău
Pildid
Üks reljeefkrohvitud maja ja selle puitnikerdustega värav. Foto: Robert Treufeldt, 20. mai 2011
Galaktika
Elliptilised galaktikad
Hubble'i liigitus jagab elliptilised galaktikad eraldi klassidesse sõltuvalt nende elliptilisusest. Klasse on kokku 8, E0 galaktikad on peaaegu sfäärilised, E7 aga väga lapikud ja väljavenitatud. Elliptilistel galaktikatel on elliptiline profiil, mis annab neile elliptilise kuju sõltumata vaatlemisnurgast. Sellistes galaktikates on vähe tähtedevahelist ainet. Samuti tekib neis uusi tähti vähe, mille tulemusena koosnevad nad põhiliselt vanadest, rohkem arenenud tähtedest, mis tiirlevad ümber gravitatsiooni keskme suvalises suunas.
Suurimad galaktikad on hiidelliptilised galaktikad. Arvatakse, et elliptilised galaktikad on tekkinud galaktikate kokkupõrkel. Nad võivad kasvada hiiglaslikeks (võrreldes spiraalgalaktikatega) ja selliseid võib kohata galaktikaparvedes tuuma ligidal.