cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Devitt
Devitti esimesed katsed rahvuslikel võistlusel olid 1952. aasta Austraalia meistrivõistlustel, kus ta oli pidevalt klubikaaslase Barry Darke varjus, kes püstitas nende vanuserühmas viis Austraalia rekordit. Devitt konkureeris Darketiga 1953. aasta meistrivõistlustel uuesti, kuid pärast seda loobus Darke ujumisest ja jättis Devitti oma vanuserühmas domineerima. Kuid lahtistel meistrivõistlustel ületas teda sprindivõistlustel sageli Jon Henricks ning pikematel distantsidel Gary Chapman ja Murray Rose. Rose ja Henricks võitsid individuaalset kullad 1956. aasta suveolümpiamängudel. 18-aastaselt nimetati Devitt 1955. aasta Austraalia meistrivõistluste korraldamiseks Uus-Lõuna-Walesi meeskonna kapteniks, kuna Henricks oli esialgu vigastuste tõttu kõrvale jäetud. Henricks aga paranes ja jätis Devitti hõbedale 110 jardi vabaujumises. Ta võitis hõbedat 220 jardi vabaujumises Rose'i järel. Devitti otsus keskenduda sprindile, mis viis ta konflikti Pennyga ning ta lahkus Pennyst ning hakkas iseseisvalt harjutama. Pärast konflikti Pennyga kaalus Devitt pensionile jäämist, kuid ta astus Murray Rose'i kõrval Spit Baths-is Sam Herfordi juurde harjutama.
Nullkasv
Nullkasv (inglise zero-growth) on tasakaaluseisund, mis on saavutatud tootmise, tarbimise ja seda toetava ökosüsteemi vahel. See tähendab ülemaailmset tarneahelat läbiva energiavarude ja toormaterjalide koguse stabiliseerimist.
Natalie Mei nimeline auhind
Natalie Mei nimeline auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mille Eesti Teatriliit annab muusikalavastuse – ooper, operett, muusikal, muusikalised projektid, ballett – kõrgetasemelise lava- ja kostüümikujunduse eest.
Auhinna määramisel hinnatakse ajaloolise muusikateatri traditsioonide pieteeditundelise sidumise oskust nüüdisaegse esteetika ja teatritehnikaga, terviklikku tööd kavandist teostuseni. Nominatsiooni esitamisel tuleb lisada kujunduse kavandite näidised. Auhind asutati Mari-Liis Küla ettepanekul, Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega 2005. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Sapožoki rajoon
Sapožoki rajoon (vene keeles Сапожковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Sapožoki alev.
Rajoon piirneb kirdes Putjatino rajooniga, idas Sarai rajooniga, lõunas Uhholovo rajooniga, läänes Korablino rajooniga ja loodes Šilovo rajooniga.
Rajooni pindala on 960 km². Elanike arv oli 2012. aastal 10 850, 2009. aastal 11 518 ja 2002. aastal 12 542.
Sapožoki rajoonis on 54 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sapožoki alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Korablino rajoon
Korablino rajoon (vene keeles Кораблинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Korablino linn.
Rajoon piirneb põhjas Starožilovo rajooniga, idas Sapožoki rajooniga, kagus Uhholovo rajooniga, lõunas Rjažski rajooniga, läänes Skopini rajooniga ja loodes Pronski rajooniga.
Korablino rajoonis on 115 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Korablino linna) ja üheksa külaasunduse koosseisu.
MLI-84
MLI-84 on Rumeenia jalaväe lahingumasin, mis põhineb Nõukogude Liidus toodetud BMP-1-l.
Korablino rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Pronja ja Ranova.
MLI-84
Seda kasutab Rumeenia maavägi.
MLI-84'id toodeti aastatel 1985–1991 kokku 178 ühikut.
Jüri Tiidus
Ta lõpetas 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24.lend). Ta oli aastatel 2010–2012 vabakutseline näitleja. Aastast 2012 on ta Eesti Draamateatri näitleja.
Joan Cusack
Joan Mary Cusack (sündinud 11. oktoobril 1962 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Axis Tower
Axis Tower on 28-korruseline elamispindadega kõrghoone Manchesteris.
Anna Kontula
pisi|Anna Kontula (2018) Anna Liisa Kontula (sündinud 30. märtsil 1977 Poris) on Soome sotsioloog ja poliitik, ta kuulub erakonda Vasakliit. Ta on aastast 2011 Eduskunna liige.
Aastal 2002 kaitses ta väitekirja "Üliõpilasliikumistest 1970-ndatel aastatel". Olles lõpetanud mitu prostitutsiooniga seotud uurimisprojekti Soomes, avaldas Tampere ülikool tema artikli ja oma töö, milles hinnati prostitutsiooni ja naistevastase vägivalla kriminaliseerimist. Ta töötab tööjõupiirangute, kultuuriväärtuste, sealhulgas rassismi mõju hindamise valdkonnas mitte ainult selles, kus inimesed saavad töötada, vaid ka seal, kus nad saavad elada. Ta töötas ülikoolis õpingute ajal seksitööstuse ühingu aseesimehena ja osales paljudes organisatsioonides, mis olid seotud erinevate ühiskondlike tegevustega.
Aastast 2011 on ta Eduskunna liige.
Isiklikku
Ta on abielus ja on kolme lapse ema. Tema vanaisa Manu Kontula (1873–1931) oli samuti Eduskunna liige.
Kurjanova järve looduspark
Kurjanova järve looduspark on kaitseala Lätis Latgales Ludza piirkonna Līdumnieki vallas. Looduspark asub Kurjanova järve kallastel. Kaitseala loodi 2004. aastal, kaitsmaks Kurjanova järve kui üht vähestest Läti järvedest, millest suurema osa moodustavad kaitstavad biotoobid ja kus kasvab kolm looduskaitsealust taimeliiki (nõtke näkirohi, väike näkirohi ja hüdralill). Lisaks on Kurjanova järv teadaolevalt ainus Läti järv, kus kasvab kaks looduskaitsealust näkirohu liiki.
Kaitseala pindala on 263 ha, see on ühtlasi ka Natura 2000 ala. Sellest 70,3 hektarit võtavad enda alla metsad, kus kasvab valdavalt haab. Neist 7,3 ha suurune ala moodustab kaitstava biotoobi. Metsades elavad metskits, põder, mäger, metssiga ja kobras, järve kallastel on nähtud ka saarmaste jälgi.
125,5 hektarit võtab enda alla Kurjanova järv. Selle valgla on 2,1 km². Järves on üks saar pindalaga 0,2 ha.
Järve kaldad on lauged ja madalad, välja arvatud loodekallas. Põhjakallas on metsane. Põhi on liivane või savine, kohati katavad seda suured kivid. Põhja on moodustunud kuni 5 meetri paksune sapropeeli kiht. Sinna suubub kolm kraavi, välja voolab Kurjanka jõkke suubuv kraav. Järve lõunakaldal asub Kurjanova karjamõisa park.
Veetaimedest esinevad järves kõõluslehed, vesikatk, vesikuused, vesikarikad, osjad, pilliroog, vesikupud, hundinuiad, kõrkjad ja kalmused. Kaladest elavad järves haug, ahven, särg, latikas, ahven, nurg, roosärg, linask, vähemal määral ka harilik hink, koger ja kiisk.
Aastal 1952-1977 kasutati Kurjanova järve tööstuslikuks kalapüügiks. Toona saadi seal peamiselt kiiska ja haugi. Kuni aastani 1993 asus järve lõunakaldal suurfarm, mille läheduses on veetaimestik ka peale sulgemist rikkalikum.
Anaconda Cut
Anaconda Cut on 44-korruseline elamispindadega kõrghoone Manchesteris.
Raevu päev
Raevu päev, ka viha päev, on ladinakeelse fraasi dies irae tõlge.
Raevu päev on mitme teose pealkiri:
Friedrich III (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)
Friedrich III Rahutu (1424 – 5. märts 1495 Hann. Mündenis) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ning Göttingeni vürstkonna ja Calenbergi vürstkonna valitseja aastast 1482 koos oma venna Wilhelm IV Nooremaga. Siiski kukutati ta aastal 1484.
Mkuze
Mkuze on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis, uMkhanyakude ringkonna halduskeskus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mkuze elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,86%, valgeid 4,46%, India või Aasia päritolu inimesi 1,13%, värvilisi 0,45% ja teisi 1,11%. Suulu keelt pidas emakeeleks 91,25% inimesi, inglise keelt 3,09%, ndebele keelt 0,86% ja afrikaani keelt 0,78%.
Dzierżoniów
Dzierżoniów (kuni 1946. aastani Rychbach, saksa keeles Reichenbach im Eulengebirge) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Dzierżoniówi maakonna ja Dzierżoniówi valla keskus. Dzierżoniów asub Tšehhi piirist 21 km kaugusel.
Dzierżoniów sai linnaõigused enne 1241. aastat. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Inimene ja ajalugu
"Inimene ja ajalugu" on kirjastuse Varrak alates 2002. aastast ilmuv raamatusari. Sari koosneb 17.–20. sajandil elanud suurkujude elulugudest, seni on ilmunud 17 köidet.
Sarja on kujundanud Dan Mikkin.
Odaviske Eesti rekordi areng
Mehed
Vana oda
Uus oda
Naised
Vana oda
Uus oda
Nalžovské Hory
Nalžovské Hory on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Nalžovské Hory asub Klatovyst umbes 20 km idakagus ja Plzeňist ligikaudu 46 km lõunas.
Nalžovy küla on esmamainitud 1379. aastal. Stříbrné Hory asutati kaevandusasulana 1521. aastal ja alevi staatuse sai 1530. aastal. Stříbrné Hory sai linnaõigused 1853. aastal. Stříbrné Hory ja Nalžovy ühendati 1952. aastal ja asula sai nimeks Nalžovské Hory. Linnaõigused sai Nalžovské Hory 2008. aastal.
Linnas asub Nalžovy loss, mis rajati 17. sajandi esimesel poolel renessansslossina, kuid ehitati 18. sajandi keskel ümber barokkstiilis.
Andreas Aadel
Andreas Aadel (sündinud 11. septembril 1995) on eesti näitleja ja lavastaja.
Andreas Aadel lõpetas 2014. aastal Jakob Westholmi Gümnaasium. Aastatel 2014–2016 õppis ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis filmikunsti erialal stsenaristikat ja filmiteooriat. Aastatel 2016–2020 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis lavastajaks (29.lend). Pärast seda asus näitleja ja lavastajana tööle Tartu Uues Teatris.
Luksemburgi dünastia
Luksemburgi dünastia oli keskaegne Euroopa kuninglik perekond. Mitmest dünastia liikmest sai ajavahemikul 1308–1437 Saksa-Rooma riigi keiser. Luksemburgide valdusse kuulusid ka Böömimaa ja Ungari. Dünastia viimane esindaja oli keiser Sigismund, kelle surma järel 1437. aastal läksid Luksemburgide valdused Burgundia hertsogkonna kätte.
Luksemburgi dünastia rajamine
Luksemburgide sünni- ja hiilgeajaks peetakse keskaega.
Aastal 963 lasi krahv Siegfried I ehitada endale tänapäeva Luxembourgi linna Lucilinburhuci (Lützelburg) lossi, mis andis oma nime Luksemburgi pealinnale ning hiljem ka riigile. Siegfried pärines kõrgest soost Wigerichede perekonnast Maasi-Moseli piirkonnast, ent tal puudus otseselt Luksemburgi krahvi tiitel. Selle tiitli sätestas hiljem, 1083. aastal Münsteri benediktiinide kloostris sõlmitud dokumendiga tema lapselaps Konrad I. Konrad I poeg Heinrich III (1070–1096) oli esimene krahv, kes muutis Luksemburgi lossi enda alaliseks elukohaks, mistõttu loetakse teda Luksemburgi esimeseks dokumenteeritud krahviks.
Kõige esimene Luksemburgi krahvide perekond lõppes Konrad II surmaga 1136. aastal. Selleks ajaks oli alates Siegfriedist pärinenud samast perekonnast kaheksa krahvi.
Luksemburgi-Namuri dünastia
Kuna Wilhelm I ainsal pojal Konrad II-l ja Wilhelm I vennal Heinrich III lapsi ei olnud, läks Luksemburg Friedrich Barbarossa korraldusel üle Heinrich IV-le (Heinrich Pime). Heinrich IV ema Ermesinde oli Konrad I tütar ning Heinrich III ja Wilhelm I õde, aga ka Konrad II tädi. Ermesinde esimene abikaasa oli Albert II von Dagsburg, teine abikaasa aga Heinrich IV isa Gottfried von Namur (1068–1139).
Konrad II õde Luitgard (1120–1170) abiellus Grandpré krahvi Heinrich II-ga (1125–1211) ja Ermesinde poja Hugo von Dagsburgiga esimesest abielust.
Heinrich IV (1136–1196) oli Namuri ja Luksemburgi krahv. Ta abiellus 1157. aastal Laurette d'Alsace'iga, abielu lahutati 1163. aastal; 1171. aastal abiellus ta Agnes von Gelderniga.
Luksemburgi-Limburgi dünastia
Heinrich IV ja Agnes von Gelderni ainus tütar Ermesinde abiellus krahv Theobald I von Bariga (1196–1214), kes pidas Otto von Burgundiga läbirääkimisi, et see Luksemburgi krahvkonnast loobuks. Läbirääkimiste tulemusel sai Ermesinde I-st Luksemburgi krahvinna. Theobald suri 13. veebruaril 1214 ja 27-aastane Ermesinde abiellus mais 1214 Limburgi hertsogi Walram IV-ga (* ~1175, † 1226). Walram IV surma järel 1226. aastal valitses Ermesinde 1247. aastani, kui krahviks sai Ermesinde ja Walram IV poeg Heinrich V. Sellest sai alguse Luksemburgi-Limburgi dünastia. Heinrich V järeltulija Heinrich VII ajal tõusid Luksemburgi krahvid esimest korda Euroopa kõrgematele võimupositsioonidele.
pisi|left|Heinrich VII |alt=|250x250px Heinrich VII nimetati Luksemburgi krahviks 1288. aastal, kui tema isa Heinrich VI sai Worringeni lahingus surma. 1308. aastal valisid kuurvürstid Heinrich VII roomlaste kuningaks (Rex Romanorum). Ta organiseeris abielu oma poja Johann I ja Böömimaa Elisabethi vahel, mille tulemusel sai Johann Böömimaa kuningaks ja Luksemburgist omakorda Böömimaa osa. Johann I on tuntud ajaloos kui õilis rüütel, kes suri 1346. aastal Crécy lahingus, teenides Prantsuse kuningat. 1312. aastal kroonis paavsti legaat Heinrich VII Rooma keisriks.
Pärast Heinrich VII valitsusaega päris Luksemburgi trooni veel kolm Luksemburgi dünastia liiget, neist kaks krooniti ka keisriks: Karl IV (1346–1378), Wenzel (1376–1400) ja Sigismund (1410–1437) 1354. aastal nimetas Karl IV Luksemburgi krahvkonna ümber hertsogkonnaks. Luksemburgide dünastia ekspansiooni tippaeg oli 1364. aastal, mil omastati Chiny krahvkond. Luksemburgid ei olnud kunagi varem omanud nii suuri maavaldusi.
Iga valitseja vahetamise järel pöörasid Luksemburgid üha vähem tähelepanu maavaldustele. Maad loovutati tihti hüpoteegina laenude eest. thumb|Keiser Sigismund kujutatuna [[Albrecht Düreri poolt]] Luksemburgide valitsejasuguvõsa suri välja 1437. aastal keiser Sigismundi surmaga, kes oli sel ajal Luksemburgi suurhertsog. Tema tütar Elisabeth oli viimane Luksemburgidest hertsoginna, kes müüs Luksemburgi hertsogkonna 1441. aastal Burgundia hertsogkonnale. Kui Philippe Hea oli ostuhinna tasunud, läks Luksemburg 1444. aastal Burgundia Madalmaade koosseisu. Burgundia režiim tugevdas Prantsusmaa mõju Luksemburgis, mistõttu jäi ka prantsuse keel ametlikuks asjaajamiskeeleks, mida kasutasid ka hilisemad dünastiad.
Rinda (laev)
"Rinda" (vene Рында) oli Venemaa Keisririigi laevastikku kuulunud korvett ning üks esimesi terasest kerega laevu Venemaa ajaloos, samas üks viimaseid millel oli kombineeritud nii purjed kui ka sõukruvi (aurumootor). Rinda kuulus kahest laevast koosnevasse Vityaz-klassi laevade seeriasse, millest oli valmimisjärjekorras teine.
pisi|vasakul|Rinda meeskond, pilt aastast 1893
Polioviirus
Polioviirus (inglise poliovirus) on viirus, mida peetakse lastehalvatuse tekitajaks inimestel ja eksperimentaalselt muudelgi imetajatel.
Varem on laste seljaajuhalvatust tekitavat viirust nimetatud ka neurotroopseks ultraviiruseks.
Klassifikatsioon
Polioviirusel klassifitseeritakse tänapäeval kolm serotüüpi: PV1, PV2, ja PV3.
Reservuaarid
Viiruse looduslikuks reservuaariks on harilikult inimesed.
Elulemisvõime ja paljunemine
Polioviirus säilitab virulentsuse mitme kuu vältel ka väljaspool peremeesorganismi: vees kuni 100 päeva ja roojas kuni 6 kuud. Polioviirus talub hästi külmutamist (laboritingimustes säilib viirus aastaid).
Varem (1957) on viirust leitud ka toiduainetest, näiteks piimast ja võist.
Arvatakse, et polioviirus hävib kuumutamisel, keetmisel, kuivatamisel, ka UV-kiirguse ja formaldehüüdi sisaldavate desinfitseerivate vahendite toimel.
Polioviirus siseneb organismi küll enamasti epiteelkudede kaudu, kuna viirus asub tervete, haigete inimeste ja rekonvalestsentide nina limaskestal. Soolte kaudu siseneb polioviirus vistseraalsete närvikiudude kaudu ganglionidesse ja seljaajusse. Sealt liigub viirus (oletati varem) lümfiteede kaudu rakuvälises ruumis ja perifeersetes närvides olevate veresoonte kaudu seljaajju ning tekitab seal lümfotsütaarset põletikku. Põletiku tagajärjel arenevad rakkude nekroosid, neurogliia vohamine, sklerootilised ja atroofilised protsessid. . Arvatakse, et paljuneb viirus lümfisüsteemi kudedes ja närvisüsteemi rakkudes (sh motoneuronid).
Lastehalvatus inimestel
Polioviirused on obligatoorsed intratsellulaarsed parasiidid, kes võivad vastuvõtlikele inimestele üle kanduda kas fekaal-oraalse või oraalse kontakti kaudu, ja lastehalvatust põhjustada.
Laste seljaajuhalvatuse aluseks on seljaaju eessarvede ja ka peaaju osade osaline kahjustus. .
Raskekujuline müasteenia inimestel
Mõne raskekujulist müasteeniat põdeva müasteeniku tüümuses on tuvastatud polioviirusega nakatunud makrofaage.
Biomeditsiin
Polioviiruse kunstlikuks reservuaariks on inimeste poolt loodud laboratooriumid ja 'elavat' metsikut polioviirust sisaldavad preparaadid.
1908. avastasid Karl Landsteiner ja Erwin Popper polioviiruse.
1948. aastal avastas dr John Franklin Enders koos kolleegide dr Thomas Huckle Welleri ja dr Frederick Chapman Robbinsiga, et külmikust võetud polioviirus kasvas hästi imikutelt kirurgiliste protseduuride käigus eemaldatud neerukudedel. Hilisemad katsed näitasid, et viirus kasvas ka aju-, naha-, lihas- jt kudedes. Nimetatud doktorid said oma avastuse eest 1954. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Patogeense biopreparaadina
Kinnitamata andmetel on Nõukogude Liidus püütud valmistada ka polio- ja Ebolavirus 'e geneetiliselt muundatud "hübriidviirust" Ebolapox, mida oleks võimalik kasutada biorelvana.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Poliovirus seisuga 30.06.2014.
Vassili Struve
Vassili Vassiljevitš Struve (ka Struwe; vene keeles Василий Васильевич Струве; 2. veebruar 1889 Peterburi – 15. september 1965 Leningrad) oli vene rahvusest vanade idamaade uurija, egüptoloog ja assürioloog, vanade idamaade ajaloo uurimise koolkonna rajaja Nõukogude Liidus.
Ta õppis esialgu ülikoolis klassikalist filoloogiat. Professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1935), idamaade ajalugu käsitlevate teoste autor (ka eesti keelde tõlgitud).
Moon Jae-in
Moon Jae-in (korea keeles 문재인; sündinud 24. jaanuaril 1953 Geojes) on Lõuna-Korea poliitik, kes oli 10. maist 2017 kuni 10. maini 2022 Lõuna-Korea president.
Puma (lahingumasin)
Puma on Rheinmetall Landsysteme ja Krauss-Maffei toodetud Saksa jalaväe lahingumasin.
Ajalugu
Puma loodi asendamaks Saksa maaväe vananevaid Mardereid. Programm Marderite asendamiseks kestab 2010. aastast aastani 2020. Pumade masstootmine algas 6. juulil 2009.
Järelhooldus
Järelhooldus (ingl continued care) on vanemliku hooleta noorele mõeldud sotsiaalteenus, et toetada tema toimetulekut ning õpingute jätkamist iseseisvasse ellu astumisel pärast asendushoolduse või eestkoste lõppemist.
Noorel on õigus saada kohalikult omavalitsuselt abi juhtumiplaani alusel, millega tagatakse talle eluase ning vajaduspõhised toetavad teenused ja toetused. Noorel on õigus saada kohalikult omavalitsuselt järelhooldust õpingute jätkamisel kuni 25. eluaastani. Samuti on õigus saada järelhooldust kuni 25-aastasel noorel, kes on eestkostel, ja kuni 21-aastasel noorel, kes ei õpi. Rahaline tugi noorele tuleb kohaliku omavalitsuse eelarvest ja noor ka ise panustab järelhooldusteenusesse rahaliselt. Kohalik omavalitsus saab riigieelarvest määratud toetust, et osutada ja korraldada järelhooldusteenust ning toetada hooldusperesid. Toetus jaotatakse erinevate kohaliku omavalitsuse allasutuste vahel proportsionaalselt järelhooldust vajavate noorte arvu järgi ja vastava arvutuskäigu järgi.
Seadusloome
Järelhoolduse korraldamist Eesti Vabariigis reguleerib sotsiaalhoolekande seadus: järelhooldusteenus on sotsiaalteenus, et toetada asendushoolduselt ja eestkostelt lahkuva noore iseseisvat toimetulekut ning õpingute jätkamist.
Noore õigusi järelhoolduse kontekstis kaitsevad Euroopa sotsiaalharta artiklid, eriti artikkel 17. Selle eesmärk on lapsele ja noorele tagada võimalused oma isiksuse, füüsiliste ja vaimsete võimete täielikuks arenguks koostöös avalik-õiguslike ja eraõiguslike organisatsioonidega:
Samuti kajastab artikli 13 kolm lõiget elluastuva noore õigust saada sotsiaal- ja meditsiiniabi:
Riskid
Asendushoolduselt iseseisvasse ellu suunduva noore riskid elus hakkama saamiseks on suuremad kui n-ö tavalises perekonnas kasvanud noorel, kuna tal on väga vähe perekondlikke, hariduslikke või majanduslikke ressursse või puuduvad need ressursid sootuks. Sellisel noorel on ka suurem risk vaimseteks häireteks, kriminaalseks tegevuseks, seadustega pahuksisse minekuks, kodutuks jäämiseks, saada väärkoheldud, vastuvõtlikkus seksuaalsel teel levivatele haigustele ja planeerimatutele rasedustele. Noorel on sügav puudus kiindumussuhetest ja piiratud sotsiaalsed oskused. Temaga asendushooldusel tegelenud inimestel olid tavaliselt talle väga väikesed ootused. Enamasti ei ole sellisel noorel endal ka plaane edasiseks eluks.
Traditsiooniliselt käsitletakse noore iseseisvumist selgesti määratlevate etappidena:
Vanade käsitluste järgi on noor astunud iseseisvasse ellu ja saanud täiskasvanuks, kui ta on omandanud iseseisvuse nii sotsiaalselt kui ka kogemuslikult. Alates 20. sajandi lõpust ei allu noorte individuaalsed elutsüklid enam ühiskondlikult ja kultuuriliselt määratletud selgepiirilistele eluetappidele, vaid nende endi otsustele. Perioodid eri eluetappide vahel on väga erinevad. Keeruline on määratleda, millal noorest on saanud iseseisev täiskasvanu.
Teenused
Asendushoolduselt iseseisvasse ellu astuvad noored vajavad järelhooldusteenust, hoolimata sellest, kui tublid ja hakkajad nad asendushooldusel olles olid. Noortel, kes on saanud järelhooldusteenust, on elu stabiilsem, nad jõuavad paremini edasi õpingutes ning õppe- ja tööpraktikal. Nende elukvaliteet on parem ja positiivsemate tulemustega kui nendel noortel, kes väljuvad asendushoolduselt ilma mingi toetuseta iseseisvasse ellu.
Järelhooldusteenus sõltub noore hinnatud vajadustest. Noortel on erinevad vajadused ning vastavalt sellele kujuneb ka teenuse sisu. Järelhooldusteenuse osutamise aluseks on koostatud juhtumiplaan, kuhu on välja toodud vajaduspõhised toetavad teenused, tagatud eluase ja toetused. Koostöös noorega koostatakse elluastumiskava, pakutakse noorele nõustamist, isiklikku tuge, tulemuste jälgimist ja ülevaatamist. Vajaduste hindamisse kaasatakse kõik asjaosalised, kes on varem tundnud huvi asendushoolduselt lahkuva noore käekäigu vastu, ning asjakohased teenuseosutajad.
Elluastumiskava tuleb vaadata regulaarselt üle, kuid mitte kauem kui iga kuue kuu tagant, et noore vajadused oleksid ajakohaselt tagatud. Vajadusel tehakse muudatusi kavas. Sellega ka tagatakse, et vastutavalt teenuseosutajalt saadaolev rahaline ja muu abi saadakse elluastumiskava kohaselt. Noore soove arvestades võib elluastumiskava regulaarse ülevaatamise puhul suhelda kohtudes või ka telefoni, kirja, meili teel.
Kohalik omavalitsus peab tagama noorele sellise eluaseme, mis vastab tema vajadustele. Tagatud eluasemeks saab kohalik omavalitsus pakkuda sotsiaaleluruumi, renditud eluaseme, ühiselamukoha, asenduskodu, perekodu, hooldusperekodu või muu sobiliku eluaseme, mis vastab eluruumile sätestatud nõuetele. Et võimaldada noorele suuremat tuge, võib tema endine asendushooldusteenuse osutaja osutada nii eluasemeteenust kui ka teisi tugiteenuseid. Soovitatav ei ole noorele osutada eluasemeteenust asendushooldusega samades ruumides, kuna järelhooldusteenuse mõte on iseseisva toimetuleku toetamine, kuid asendushooldusteenuse sisu ja olemus on teistsugune.
Noore elukorraldus vajab tervikuna planeerimist, mitte ainult eluaseme tagamist. Noor peab saama võimaluse iseseisvalt oma elu korraldada, saades selleks piiratud tuge. Hinnatud vajaduse põhiselt on selleks noore iseseisva toimetuleku ja õppimise toetamine, tugi töö leidmisel ja säilitamisel, tugi eluliste oskuste õppimisel, psühholoogiline nõustamine, võrgustikutöö ja nõustamisrühmad, tugi huvi- ja spordialade pakkumisel, tugi tervishoiu teenuste osutamisel, tugi erivajaduste, puude, raseduse ja lapse hooldamisel.
Kohaliku omavalitsuse rahanduspoliitika peab püüdma tagada asendushoolduselt lahkuvale noorele ülalpidamistoetuse ja kohase elamispinna või rahalised vahendid selle soetamiseks. Perekond pakub tuge ja toetust oma lapsele, nii peab kohalik omavalitsus suutma asendada lapsele tema perekonda, osutades elluastuvale noorele mitmesuguseid teenuseid. Järelhoolduse ajal peavad prioriteetsed kulutused olema seotud hariduse omandamise (sealhulgas stipendium kõrghariduse omandamiseks), tööle saamise ja töötamise ajal seonduvate kulutustega, majutuse ja enda ülalpidamisega, reisikuludega. Järelhooldusteenusel olevale noorele on ette nähtud tema isiklike kulutuste katteks summa 240 eurot ühes kuus ja 2880 eurot ühes aastas.
Koordineeriv roll elluastuva noore elus on kohalikul omavalitsusel, kes vastutab noore eest. Rollil on kaks eesmärki:
Tugiisikuteenus
Tugiisikuteenus (inglise keeles support person service) on mõeldud asendushooldusteenuselt või perekonnast või eestkostelt järelhooldusteenusele või iseseisvasse ellu astuvale noorele, et tagada sujuvam üleminek ning vältida võimalikke riske ja ohtusid. Samuti lapseootel olevale või juba emaks saanud noorele. Oluline ei ole, kas noor on samal ajal ka järelhooldusteenusel või mitte.
Tugiisik toetab noore astumist sujuvamalt iseseisvasse ellu:
Tugiisikuteenuse saamiseks on vaja juhtumiplaani, kuhu on märgitud teenuse sisu kohaliku omavalitsuse sotsiaal- või lastekaitsetöötaja poolt. Edasi tegeleb Sotsiaalkindlustusameti lastekaitseosakonna projektijuht, kes leiab vastavad piirkonna teenuseosutajad ning nii algab ühine koostöö. Tugiisikuteenus võiks alata võimalikult vara, isegi kuus kuud enne elluastumiskava, et noor harjuks tugiisikuga ja oleks noorel lihtsam usaldada professionaali. Noortel, kellel on raskusi iseseisvas elus toimetulemisega, võivad samuti kasutada teenust. Teenuse osutamise vajadust hinnatakse jooksvalt. Rahastamine toimub Euroopa Liidu Sotsiaalfondist ning kohalik omavalitsus saab teenust tasuta osutada.
Tulpar (rauter)
Tulpar on Otokari toodetud Türgi jalaväe lahingumasin.
Tulpar on nimetatud Turgi mütoloogiast pärit lendava hobuse Tulpari järgi.
Macroscelides micus
Macroscelides micus on londiklaste sugukonda perekonda Macroscelides kuuluv imetaja.
Liigi esindajaid on kohatud ainult Namiibia loodeosa kivises kõrbes väga piiratud alal. Esimesed leiud tehti 2006. aastal ning 2014. aastal tunnistasid John Dumbacher ja tema kolleegid selle uueks liigiks.
Macroscelides micus näeb välja nagu pika toruja koonuga hiir. Ta on umbes 19 cm pikkune ja kaalub keskmiselt 28 grammi. Tal on punakas karvkate ning suhteliselt pikad ja peenikesed jalad.
Macroscelides micus toitub putukatest.
Ühiselamu
pisi|Ühiselamu [[Tartus Tiigi tänaval ]] Ühiselamu ehk ühikas on üliõpilastele, õpilastele, töölistele või teiste seesuguste ajutiseks elamiseks mõeldud elamu.
India mangopuu
India mangopuu (Mangifera indica) on anakardiliste sugukonda mangopuu perekonda kuuluv viljapuu liik.
India mangopuu vili on mango.
Pulmatoit
Pulmatoit oli eesti talupojapulmas pulmalistele pakutud toit.
Iga perekond võttis pulma kaasa pulmakoti, vallalised toitu kaasa ei võtnud. Noormeestel olid kaasas viinad või õlleankur. Pulmade peatoit oli pulmaleib. Kogu pulmapeo ajal pidi üks terve leivapäts puutumatult seisma. See tagas uskumuste kohaselt perekonnale õnne ja peletas eemale toidumured. Pulmalaual ei puudunud ka liha (sealiha ja lambaliha). Kagu-Eestis oli tavapärane pulmatoit seapea, kas keedetult või kerisel küpsetatult. Seasink oli pulmatoit peaaegu kogu mandriosas.
Pulmatoitudeks olid veel ka kala, kartul, tanguvorst ja sai. Joogiks pakuti odralinnastest õlut (või kalja) ja viina. Supp oli tavaliselt lõputoiduks. Kohalikke erinevusi toidu pakkumisel oli rohkesti.
Välislingid
Pulmatoit, ERM Fk 1740:112, Eesti Rahva Muuseum,
Kristceļi
Kristceļi (latgali keeles Kristceli) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Viļāni vallas.
Küla asub valla loodeosas Līpupeite oja kaldal ja maantee A12 ääres. Kristceļi jääb valla keskusest Viļānist 5,8 ning Riiast 210,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 100 elanikku. pisi|tühi|Kristceļi vanausuliste palvemaja
Guntars Godiņš
pisi|Guntars Godiņš (2012) Guntars Godiņš (sündinud 26. aprillil 1958 Viesītes) on läti luuletaja ja eesti kirjanduse tõlkija.
Godiņš õppis 1966–1977 Viesītes keskkoolis, õppides veel aastatel 1969–1974 Jēkabpilsis laste muusikakoolis (puhkpilliklassis). Aastatel 1978–1983 õppis ta Läti Ülikooli filoloogiateaduskonnas läti keelt ja kirjandust ning 1996. aastal Helsingi ülikoolis soome keelt ja kultuurilugu.
1987–1994 töötas ta Läti raadios kirjandustoimetajana. Aastatel 1992–1993 oli ta ajakirja Avots (Allikas) kirjandustoimetaja. Aastatel 1997–2009 oli ta kultuuriatašee Läti Suursaatkonnas Eestis.
2010–2015 oli ta kirjandusajakirja Latvju Teksti toimetaja.
Godiņš on avaldanud mitu luulekogu läti keeles, tema luuleraamatud on ilmunud eesti, inglise ja rootsi keeles. Tema luuletused on tõlgitud soome, prantsuse, saksa, valgevene, leedu, hiina, vene, tai jt keeltesse.
2018. aastal ilmus Godiņši tõlkes lätikeelne "Kalevipoeg".
Iļģi
Iļģi (vanasti ka Iļģu muiža) on küla (aprūpes ciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla idaosas, merepinnast 21 meetri kõrgusel.
Küla on kujunenud endise Iļģi ehk Dēnava mõisa (Illien) keskuse juurde. 1900. aastal avati sellest põhja pool Ilgale raudteepeatus. 1920. aastatel avati mõisa keskuses põllumajanduskool. Teise maailmasõja ajal oli mõisa häärberis Saksa sõjaväe laatsaret, mis hiljem sai kahuritulest kahjustada. Pärast sõda asus seal Liepāja linna invaliidide maja, kuhu paigutati põhiliselt psüühikahäiretega inimesi. 1969. aastal ehitati selle tarbeks ka uus korpusehoone. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Looduskaitse all on külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 3,39 ja kõrgusega 20 meetrit, harilik valgepöök ümbermõõduga 2,08 ja kõrgusega 18 meetrit, harilik robiinia ümbermõõduga 3,68 ja kõrgusega 18 meetrit ning Euroopa lehis ümbermõõduga 3,67 ja kõrgusega 22 meetrit. Riikliku tähtsusega mälestisena on muinsuskaitse all Iļģi mõisa rõdupiire.
2005. aastal oli külas 421 elanikku. pisi|Mõisa häärber
Ghana Jalgpalliliit
Ghana Jalgpalliliit on 1957. aastal asutatud Ghana organisatsioon, mis korraldab kohalikke jalgpallimeistrivõistlusi ja haldab Ghana jalgpallikoondist.
Liidu president on Kwesi Nyantakyi.
Liit on FIFA ja Aafrika Jalgpallikonföderatsiooni liige aastast 1958.
Vanarikas
Vanarikas (prantsuse keeles vieux riche, inglise keeles old money) oli klassiühiskonna väljend põliste kõrg- või aadliklassi aristokraatide kohta, kes suutsid säilitada enda varanduse väärtust ja pärandada seda järgmistele põlvkondadele sugulussidemete kaudu. Sõna antonüüm ehk vastand on uusrikas (prantsuse keeles nouveau riche, inglise keeles new rich või new money), kes olid suhteliselt lühikese ajaga rikastunud inimesed või perekonnad; teisisõnu öelduna tõusikud.
Masaļski
Küla asub valla põhjaosas Līpupeite oja kaldal ja maantee A12 ääres. Masaļski jääb valla keskusest Viļānist 4,1 ning Riiast 211,3 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 31 elanikku.
Luan Krasniqi
Luan Krasniqi (sündinud 10. mail 1971 Junikis Juniki vallas Kosovas) on Saksamaa endine poksija, päritolult Kosovo albaanlane. Ta elab Saksamaal aastast 1987.
Krasniqi oli raskekaalus (kuni 91 kg) Saksamaa meister 1995. aastal.
Krasniqi sai raskekaalus (kuni 91 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Félix Savónile (Kuuba).
Krasniqi sai raskekaalus (kuni 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Félix Savónile (Kuuba).
August I
August I nime on kandnud mitu valitsejat:
Abhay
Abhay (sanskriti keeles अभय) on Anusandhān evaṃ Vikās Sangaṭhani toodetud India jalaväe lahingumasin.
Lahingumasinat arendatakse alates 1990. aastatest ja selle esimest kavandit tutvustati 2001. aastal. Prototüüpi demonstreeriti 2005.
Abhay peaks välja vahetama India armee kasutatavad Nõukogude Liidu päritolu BMP-2-d.
Töökeskkond
Töökeskkond on ümbrus, milles inimene töötab.
Töökeskkond peab olema töötajaile või teistele töökeskkonnas viibijaile ohtutu.
Töökeskkonna ohutegurite piirnormid ja ohutegurite parameetrite mõõtmise korra kehtestab Eesti Vabariigi Valitsus.
Töökeskkonna ohutuks muutmisel tuleb vajadusel kasutada isikukaitsevahendeid.
Christian Ludwig
Christian Ludwigi nime on kandnud mitu valitsejat:
Lalsi kalmistu
Lalsi kalmistu on kalmistu Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lalsi külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Kolga-Jaani kihelkonnas 1847. aastal. Õigeusklikke maeti algul Põltsamaa vanale õigeusu kalmistule, kuni rajati Kolga-Jaani õigeusu kalmistu Lalsi külla, mis pühitseti 11. detsembril 1850.
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes kolmveerand kilomeetrit põhja suunas. Praegu (juuni 2014) on kalmistu kasutuses ja üldiselt hooldatud.
Stall
Stall on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Stall asub Mölltali keskosas, Goldbergi rühma (põhjas) ja Kreuzecki rühma (lõunas) vahel.
EKR
EKR on mitme tähendusega lühend.
EKR on:
Ojcowski rahvuspark
pisi Ojcowski rahvuspark on rahvuspark Lõuna-Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas. Asub Krakówist 16 km põhja pool. Rahvuspark asutati 1956. aastal.
Hõlmab 21,46 km².
Duncan Pritchard
Duncan Pritchard on filosoof, kes tegeleb epistemoloogiaga.
Ta sai doktorikraadi Saint Andrewsi Ülikoolist. Ta on California Ülikooli (Irvine) ja Edinburghi Ülikooli filosoofiaprofessor.
Jeff Gordon
Jeffery Michael "Jeff" Gordon (sündinud 4. augustil 1971 Ameerika Ühendriikide California osariigis Vallejos) on endine Ameerika autosportlane.
Ta esines edukalt NASCAR-i karikasarjas aastatel 1992–2016, liitudes Hendrick Motorsports meeskonnaga.
Gordon on praegu FOX NASCARi otseülekande televisiooni saatejuht.
NASCAR karikasarjas toimunud võistluse ajal võitis Gordon 1995, 1997, 1998 ja 2001. aastal neli tiitlit. Kokku võitis ta 93 sõitu.
Gordonile kuulub ka auto number 48, mida juhib Jimmie Johnson, kes võitis ka 2006., 2007., 2008., 2009., 2010., 2013. ja 2016. aasta karikasarjad.
Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing
Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing (lühend EKKKÜ) asutati Tallinnas 1922. aasta märtsis Eesti kutselisi kunstnikke ühendava keskorganisatsioonina.
Esimesed sammud Peterburis kunsti õppinud eesti soost kunstnike ühendamiseks tegid Noor-Eesti Tartus ning Kunsti Selts Tallinnas. Aastatel 1912–1922 korraldati aktiivsemate kunstnike eestvedamisel mitmeid näitusi, üha teravamaks osutus vajadus organiseeruda. 1918. aastal asutati Tartus kunstiühing Pallas.
1919. aastal kutsusid Anton Starkopf, August Jansen, Ado Vabbe, Roman Espenberg ja teised kokku Eesti kunstnike I ülemaalise kongressi, kus teoreetiliste küsimuste kõrval arutati ka majanduslikke ning erialase tööga seotud muresid. Arutleti, kuidas olla abiks riiklikule kunstikorraldusele, millega tegeles Haridusministeeriumi kunstiosakond.
Eesti kunstnike II ülemaalisel kongressil 1921. aasta sügisel tehti komisjonile, kuhu kuulusid Aren, Jansen, Espenberg, Johannes Greenberg ja Rudolf Sepp ülesandeks töötada välja kunstnike ühingu põhikiri. Valminud põhikirja raskuspunktiks oli kunstnike kutsehuvide kaitsmine ja kunstikultuuri levitamine. Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu põhikiri registreeriti Tallinna-Haapsalu rahukogus 14. märtsil 1922.
EKKKÜ esimene koosolek peeti 28. märtsil 1922. Koos olid Aren, Greenberg, Jansen, Espenberg ja Sepp. Valiti ajutine juhatus (kuhu kuulusid eelmainitud), mis kutsus kokku asutava koosoleku, mis toimus aprillis. Ühingu liikmeks astus üle 30 Eesti tuntud kunstniku. Peeti esimene ühingu peakoosolek, kus valiti EKKKÜ juhatus, hindamiskomisjon ja revisjonikomisjon. Peakoosolek otsustas korraldada sügisel Tallinnas kunstinäituse.
Esimene EKKKÜ kunstinäitus Tallinnas 1922. aasta sügisel oli üliedukas. Töid müüdi umbes 300 000 marga eest. Tulude jagamine ja ka muud põhjused tekitasid konflikti, mille tulemusena astus senine juhatus tagasi. Uude juhatusse kuulusid Jansen, Arnold Kalmus, Märt Laarman, August Kilgas ja Jaan Koort. Samal koosolekul otsustati asutada EKKKÜ Tartu osakond.
EKKKÜ jätkas edukaks osutunud näituste regulaarset korraldamist, asutas oma kunstistuudio ning üüris ruumid Mere puiesteel, oli abiks Haridusministeeriumi kunstiosakonnale kunstipoliitiliste otsuste tegemisel. Probleemid tekkisid, kui EKKKÜ-st lahkunud Rudolf Sepp ja veel mõned kunstnikud asutasid Eesti Kunstnikkude Liidu, mis konkureeris EKKKÜ-ga. Eriarvamuste lahendamiseks kutsuti 1923. aasta kevadel kokku Eesti kunstnike III ülemaaline kongress. Kongressist võtsid osa peaaegu kõik tuntumad kunstnikud ja EKKKÜ tunnistati kunstnike ülemaaliseks kutseühinguks.
Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing likvideeriti 1940. aasta riigipöörde järel koos teiste seniste kunstiorganisatsioonidega 15. novembril 1940 kui sotsialistliku riigi kunstieluga kokkusobimatu.
Liikmed
1932. aasta seisuga kuulus ühingusse 36 kunstnikku: Hans Laipmann, Kristjan Raud, Adamson-Eric, Peet Aren, Nikolai Bergholz, Karl Burman, Paul Burman, Julius Gentalen, Johannes Greenberg, Herman Halliste, August Jansen, Andrei Jegorov, Elisabeth Hoerschelmann, Karl Hoerschelmann, Roman Espenberg, Ellen Kingo-Espenberg, Arnold Kalmus, Anatoli Kaigorodov, August Kilgas, Hans Kuusik, Jaan Koort, Aleksander Kulkoff, Hugo Lepik, Roman Nyman, Eduard Ole, Ludvig Oskar, Voldemar Päts, August Pulst, Günther Reindorff, Konstantin Štšerbakov, Eduard Taska, Gori, Kristjan Teder, Anatol Sivard, Eduard Wiiralt, Franz Wollmüller ja Klara Zeidler.
Sõja-Revolutsioonikomitee
Sõja-revolutsioonikomiteed olid bolševike partei algatusel relvastatud võimuhaaramise ettevalmistamiseks ja juhtimiseks asutatud organid.
Rakenduskunstnike Ühing
Rakenduskunstnike Ühing (lühend RaKü) oli 1932. aastal asutatud ühendus, mis liitis kutselisi rakenduskunstnikke.
RaKü eellaseks oli 1928. aastal loodud lühiealine koondis Dekoor. Alles RaKü kujunes elujõuliseks organisatsiooniks, kuhu kogunes kogu eesti tarbekunstnike paremik ning mis andis suuna ja ilme kogu tolleaegsele eesti tarbekunstile. RaKü korraldas oma seitsme tegevusaasta jooksul iga-aastaseid üle-eestilisi tarbekunstinäitusi.
Rakenduskunstnike Ühing likvideeriti juunipöörde järel koos teiste seniste kunstiorganisatsioonidega 15. novembril 1940 kui sotsialistliku riigi kunstieluga sobimatu.
Trebesing
Trebesing on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Trebesing asub Ülem-Kärntenis Lieseri jõe orus mitte kaugel Kõrg-Tauerni rahvuspargist, u. 12 km Spittal an der Draust põhjas. Vald ulatub Lieserist läände Kõrg-Tauerni jalamile, kus kõrgeim punkt on Reißeck (2985 m).
Khorāsān
Khorāsān oli ajalooline piirkond Aasias, mis hõlmas tänapäeva Kirde-Iraani, Lõuna-Türkmenistani ja Lõuna-Afganistani alad.
Ajalooline piirkond ulatus põhja pool Amudarjast (Oxuse jõgi) lääne poole Kaspia mereni, lõuna pool Kesk-Iraani kõrbest kuni Kesk-Afganistani mäestikuni.
Tulpar
pisi|Tulpar [[Mongoolia vapp|Mongoolia vapil]] Tulpar (kasahhi keeles Тұлпар, baškiiri keeles Толпар, tatari keeles Тулпар, kirgiisi keeles Тулпар, türgi keeles Tulpar, uiguuri keeles تۇلپار‎) on Turgi mütoloogias lendav või kiire hobune, mis sarnaneb vanakreeka mütoloogia Pegasusega.
Piziči
Küla asub valla põhjaosas. Piziči jääb valla keskusest Viļānist 5 ning Riiast 214,4 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas asuv Piziči linnamäe asulakoht ehk Linnaase on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Aastal 2020 oli külas 10 elanikku.
Słowiński rahvuspark
pisi Słowiński rahvuspark on rahvuspark Põhja-Poolas Pomorze vojevoodkonnas. Asub Läänemere ääres, Łeba ja Rowy vahel.
Rahvuspark asutati 1967. aastal
Hõlmab 327,44 km².
Eesti Panga Viljandi osakonna hoone
Eesti Panga Viljandi Osakonna hoone on ehitis Viljandis aadressil Vabaduse plats 2. Hoones tegutseb Viljandi riigimaja.
Hoone arhitekt on Karl Burman.
Ajalugu
1941. aasta suvel sai telefonikeskjaamast üks NSV Liidu SARKile allunud hävituspataljoni staape,  hävituspataljon süütas maja enne linna mahajätmist 8. juulil 1941 ja põlenud hoone seisis varemetes kuni 1950-ndate lõpuni. 1959. aastal lõpetati hoone taastamine lihtsustatud kujul ja sinna kolisid EKP Viljandi Rajoonikomitee, Viljandi rajooni RSN Täitevkomitee ja ELKNÜ Viljandi Rajoonikomitee.
Eesti iseseisvuse taastamise järel asus hoones kuni 2017. aasta lõpuni Viljandi Maavalitsus. 2019. aastal muudeti hoone Riigimajaks.
Tilti
Tilti on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel Otaņķe jõe kaldal. Tilti jääb valla keskusest Dubeņist 5,5, piirkonna keskusest Grobiņast 14 ja Riiast 219 kilomeetri kaugusele.
Küla on endine metsatööstuskeskus, sealse silla juures asusid kolm metskonda: Tilti, Kalnišķi ja Ošenieki, kuigi viimane jääb tänapäeva Gavieze valda. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Looduskaitse all on külas kasvav sanglepp ümbermõõduga 3,82 ja kõrgusega 18 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,83 ning kõrgusega 23 meetrit, ja pärn ümbermõõduga 4,34 meetrit.
2005. aastal oli külas 30 elanikku.
Pitbullterjer
Ametlikult arvestatakse pitbullterjerite hulka
Mõnikord loetakse nende hulka ka Ameerika buldog.
Varjupaikadesse sattuvaid krantse ehk segaverelisi koeri, kes füüsiliselt nende tõugudega sarnanevad, märgistatakse pitbullterjeriteks. Paljud nendest tõugudest aretati algselt võitluse jaoks, sigitades pullivõitluskoeri (ingl k bull-baiting) terjeritega. Pärast seda, kui koerte kaasamine verespordis keelustati, hakati Ameerika Ühendriikides neid kasutama kariloomade karjatamisel, jahtimisel ning kaaslaseks peredes. Ehkki koertevõitlus on paljudes riikides ja piirkondades keelatud, tehakse seda n-ö põrandaalustes tingimustes siiani, kasutades just pitbullterjereid.
Ajalugu
Vanimad tõendid pitbullterjeritest on pärit Ühendkuningriigist 1800. aastate algusest. Tänapäeva pitbullterjerid on vanade Inglise buldogite (ingl k Old English Bulldog) järeltulijad, kes oma välimuselt meenutavad Ameerika buldogi. Vanu Inglise buldogeid aretati hammustama ja valvama pulle, karusid ning teisi suuri loomi. Oma populaarsuse saavutasid nad Briti saartel peetud verespordiga „pullivõitlus“. Üks või mitu koera saadeti pulli ahistama ja ründama, kuniks loom lõpuks väsimusest, vigastustest või mõlema tagajärjel kokku kukkus. Neid üritusi korraldati vaesemate klasside meelelahutuseks, kus oma raskest elust tulenevaid emotsionaalseid probleeme sai sellisel moel välja elada. 1800. aastate keskel keelustati verevõitlus suurte loomadega, mistõttu asendati pullid ja karud rottidega. Selle eesmärk oli näha, kelle koer tapab kõige enam rotte lühima võimaliku aja jooksul. Pit (eesti k suur auk maas) pärineb sellest, et rotid pandi maasse tekitatud augu või lohu sisse, et nad sealt põgeneda ei saaks. Kui rottidest lõpuks ära tüdineti, hakati pidama koerte omavahelisi võitlusi. Suured aeglasemad võitluskoerad ristati väikeste kiiremate terjeritega, mille tulemusena saadi väledam sportlik koer – pitbullterjer (ingl k Pit Bull Terrier). Vaatamata nende tugevusele ja pühendumusele võitlusringis aretasid inimesed neid mõningate samade tunnustega, mida praegusel ajal selle koeraliigi juures armastatakse. Selektiivsel aretusel oli oluline faktor see, et need koerad oskavad kontrollida ja talitleda oma hammustustugevust (inglk bite inhibition). Pitbullterjeri aretamisel ja kasvatamisel pöörasid omanikud erilist tähelepanu sellele, et koer ei oleks inimeste vastu agressiivne. Inimesed, kes tegelesid verevõitlusega, pidid olema kindlad, et ringi sisse minnes on nad võimelised oma koera käsitlema ilma, et ise hammustada saaksid. Kui koer inimest hammustas, siis koer tavaliselt koer hukati.
Enne kodusõda tulid immigrandid Briti saartelt Ameerika Ühendriikidesse ja koos nendega tulid ka pitbullterjerid. Sel ajal nimetati pitbullterjerid Ameerika pitbullterjeriteks. Kuigi need koerad olid algselt aretatud võitlemiseks, mängisid nad palju suuremat ja hindamatumat rolli kiiresti arenevas riigis. Varajases Ameerikas täitsid pitbullterjerid kõiki võimalikke rolle: nad karjatasid veiseid ja lambaid, kaitsesid kariloomi ja peresid varaste ning metsloomade eest, aitasid jahtida ning sigu püüda. Nende lojaalsus ja armastus inimeste, eriti laste vastu teenis neile silmapaistva koha mitte ainult töökoerana, vaid ka kaaslasena.
Identifitseerimine
Koertel, kes kuuluvad pitbullterjerite tüübi alla, on sarnaseid füüsilisi omadusi, kuid rohkete variatsioonide tõttu on isegi ekspertidel keeruline neid visuaalselt eristada. Tihtipeale klassifitseeritakse segaverelisi koeri pitbullterjeriteks, kui neil esineb pitbullterjeritele iseloomulikku ruudukujulist pead või kogukat kehatüüpi, kuid see ei tohiks olla määrav faktor. Mõned tõud, mida aetakse tihti segamini pitbullterjeritega, on Cane Corso, Dogo Argentino, Dogue de Bordeaux ja teised, millel on välimuse poolest sarnaseid tunnuseid, kuid mis ei pärine buldogite ja terjerite ristaretusel. Seetõttu soovitatakse segaverelisi koeri visuaalselt mitte identifitseerida.
Märkimisväärseid pitbullterjereid
Pitbullterjerid on kuulsust kogunud paljudes rollides, näiteks sõjaväekoerte, politseikoerte, otsingu- ja päästekoerte, näitlejate, televisioonistaaride, kuulsuste lemmikloomade ja pimeda juhtkoertena. Kutsikas Pete (ingl k Pete the Pup), Ameerika Staffordshire'i terjer, on ajalooliselt väga tuntud pitbullterjer filmist "Little Rascals". Vähem tuntud, kuid ajalooliselt märkimisväärsete pitbullterjerite hulka kuuluvad veel Billie Holiday koer Mister, Helen Kelleri koer Sir Thomas, Buster Browni koer Tige, Horatio Jacksoni koer Bud, president Theodore Roosevelti pitbullterjer Pete, Jack Brutus, kes teenis Company K-s, esimeses Connecticuti vabatahtlikus jalaväes kodusõja ajal, seersant Stubby, kes teenis 102. jalaväes, 26. (Yankee) divisjonis I maailmasõja ajal, ja Sir Walter Scotti koer Wasp.