cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Intellektuaalne kapital
Inimkapital vs. intellektuaalne kapital
Sageli aetakse intellektuaalse kapitali mõiste segi inimkapitali mõistega. Inimkapital on teadmiste, oskuste, isiklike omaduste (sh. loovus) hulk, mida inimene on võimeline kasutama majandusliku väärtuse tootmiseks. Teisisõnu on need inimese omadused. Intellektuaalne kapital, aga kuulub organisatsioonile. Inimkapital on osa intellektuaalsest kapitalist. Organisatsioon peab rakendama meetmeid, et muuta võimalikult suur osa inimkapitalist intellektuaalseks kapitaliks. Inimkapitali rakendamine sõltub töötaja soovist ja motivatsioonist. Inimese lahkudes organisatsioonist lahkub ka inimesele kuuluv inimkapital. Vähendamaks sõltuvust inimkapitalist, peab organisatsioon muutma indiviidi teadmised ja oskused ülekantavaks ning edasiantavaks.
Intellektuaalse kapitali tähtsus
Ettevõtted vajavad oma tegevuseks erinevaid varasid. Materiaalsed- ja finantsvarad on reeglina õiglaselt hinnatud ning raamatupidamises arvel. Samas sõltub ettevõtte majanduslik olukord lisaks materiaalsetele varadele ka intellektuaalsest kapitalist. Ettevõttele kuuluv intellektuaalne kapital on pikaajalise tulu teenimisel sama oluline kui muud kapitali liigid. Intellektuaalne kapital võib olla organisatsiooni jaoks konkurentsieeliseks. Teadmispõhise majanduse tingimustes on intellektuaalne kapital kasvumootoriks. Suurtel tehnoloogiaettevõtetel (näiteks Google, Microsoft) võib intellektuaalse kapitali osakaal olla 90% kogu kapitalist. Intellektuaalne kapital mõjutab otseselt investeerimisotsuseid, peegeldades ettevõtete potentsiaali konkurentsis püsimiseks ning jätkusuutlikkust tulevikus.
Intellektuaalse kapitali mõõtmine
Standardne raamatupidamine kajastab materiaalseid- ja finantsvarasid. Intellektuaalse kapitali arvestamiseks ja mõõtmiseks ei ole veel välja kujunenud ühtseid reegleid ja standardeid. Seetõttu on investoritel väga kerge alahinnata intellektuaalse kapitali mahukat ettevõtet. See omakorda vähendab selliste ettevõtete jaoks finantskapitali kättesaadavust. . Samas, idufirmat finantseerimisel hinnatakse eelkõige intellektuaalset kapitali (idee, meeskond jms), sest reaalset majanduslikku tulemust ei pruugi ettevõttel varases faasis veel olla. Teema olulisuse tõttu tegeletakse järjest enam intellektuaalse kapitali õiglase hindamisemeetodite väljatöötamisega. Tavaettevõtete puhul saab intellektuaalse kapitali osatähtsust hinnata selle kaudu, kui palju rohkem suudab ettevõte tulu teenida, kui võimaldaks raamatupidamises kajastatud varade turu keskmine tootlikkus. Samuti võib intellektuaale kapitali väärusena käsitleda turuväärtuse ja raamatupidamisväärtuse vahet. Seda meetodit saab rakendada ka idufirmade ja kasvuettevõtete puhul. Mõõtmiseks saab kasutada ka tulemuskaardi (scorecard) mõõtmismeetodit tuletades näitajad ning indeksid. See võimaldab mõõta intellektuaalset kapitali mitterahaliselt.
Industrial metal
Industrial metal (kõnekeeles ka tööstus-metal) on muusikastiil, mis tekkis heavy metal 'i ja industriaalmuusika segunemisel.
Tüüpiliselt sisaldavad selle stiili palad korduvaid metal-muusikale omaseid kitarririffe, osi elektroonilisest muusikast, kasutatakse süntesaatorit või sekventserit ja isegi moonutatud vokaale. Industrial metal 'i tähtsaimad esindajad on ansamblid Ministry, Godflesh, KMFDM ja Rammstein. Industrial metal hakkas jõudsasti arenema 1980. aastate lõpus, kui industrial- ja metal-muusika hakkasid aegamisi sulanduma üheks muusikastiiliks. 21. sajandi esimesel poolel hakkasid ka black metal 'i bändid kaasama oma muusikasse industriaalmuusika elemente.
Industrial metal 'i populaarsus jõudis tippu 1990. aastatel, seda eriti Põhja-Ameerikas. Edukamate industrial metal 'i ansamblite seas oli siis näiteks Nine Inch Nails. Industrial metal 'i populaarsus hakkas raugema 1990. aastate lõpus.
Anu Peljo
Anu Peljo (sündinud 26. septembril 1974) on eesti riigiametnik ja alpinist.
Ta on üks vähestest eesti naisalpinistidest, kes on tõusnud seitsmetuhandelise mäe tippu.
Haridus- ja töökäik
Ta on saanud kõrghariduse psühholoogia erialal.
Ta töötas Rahandusministeeriumi riigihalduse ja avaliku teenistuse osakonnas nõunikuna. 2016. aastal tema teenistussuhe peatati seoses asumisega nõunikuna Euroopa Liidu Nõukogu eesistumise valdkonnas Eesti Vabariigi alalise esindusse Euroopa Liidu juures.
Alpinism
2010. aastal ronis ta Alpides. 16. juulil tõusis ta seongus Martin Ruudiga Matterhorni (4477 m) tippu mööda Lioni marsruuti.
2014. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiri Lenini mäetipule (7134 m), mille käigus viis eesti alpinisti tõusid 8. augustil tippu, teiste seas ka Anu Peljo.
Isiklikku
Tema abikaasa on alpinist Tõnis Peljo.
Mikrokontroller
pisi|Ultraviolettkiirgusega kustutatava püsimäluga mikrokontroller 62E40 aastast 1993 firmalt [[STMicroelectronics]] pisi|Mikrokontroller [[ATtiny|ATtiny2313 firmalt Atmel]] pisi|Kõvaketta juhtplaat mikrokontrolleriga Fujitsu MAP3735NC Mikrokontroller (algse nimega ühekiibi mikroarvuti) on mikrokiip, milles on peale keskprotsessori veel komponente, näiteks mälu.
Võrreldes mikroprotsessoriga on mikrokontroller komplektsem. Mikrokontrollerile on toimiva arvuti koostamiseks vaja lisada vähem komponente kui mikroprotsessorile.
Ajalugu
Mikroprotsessoriga töötava süsteemi koostamiseks oli vaja väliseid kiipe (mälud, andmesideliidesed jms). See tõstis süsteemide kogumaksumust ja muutis majanduslikult võimatuks paljud arvutirakendused.
Tol ajal oli levinud kaks liiki mikrokontorollereid:
Elektriliselt kustutatavate püsimälude ehk EEPROM-mälude turuletulek 1993. aastal andis võimaluse valmistada kustutava püsimäluga mikrokontrollereid ilma kalli kestata. Elektriliselt kustutatavad püsimälud ehk EEPROM-id olid eraldi kiipidena turul juba enne seda kuid ühes kiibis lahenduse puudumine ei võimaldanud nendega koostada odavat masstoodangut. Elektriliselt kustutatavateks mikrokontrollerkiipide näiteks on firma Microchip PIC16x84 mikrokontrollerid, firma Atmel välkmäluga (FLASH) mikrokontrollerid ja paljude teiste firmade poolt samade mälutüüpidega mikrokontrollerid.
Mikrokontrolleriga süsteemide elektritoide
Erinevalt lihtsatest digitaallülitustest, mis kasutavad ühte toitepinge nivood (+3,6 V või +5 V), vajavad paljud mikrokontrolleriga süsteemid mitme erineva tasemega toitepinget. Samuti vajavad mõningad andmeedastuslülitused diferentsiaalsignaalide tekitamiseks kahepolaarset toitepinget. Diferentsiaalsignaale kasutavad andmesideliidesed RS-422, RS-485, keerdpaarjuhtmega Ethernet, USB.
Kui elektroonika vajab mõnes kohas nii positiivset kui ka negatiivset toitepinget, saab selle tekitada trafoga, mille mähiselt on keskelt võetud kolmas väljund. Samuti võib kaks trafot omavahel ühendada. Pärast alandamist ja silumist saab kahepolaarse toitepinge.
Kui puudub vajadus suure voolu järele kahepolaarsetes ahelates, saab kohmaka trafoga lülituse asendada laengupumbaga, mis tavalisi kondensaatoreid kasutades liigutab laenguid erinevate kondensaatorite vahel nii, et tekiksid vajalike pingetega väljundina kasutatavad kondensaatorid. Selliseid pumpasid kasutavad RS-232 liini juhtimise mikrokiibid.
Mikrokontrolleri elektrisignaalide sobitamine
Kuna mikrokontrollerid töötavad tavaliselt toitepingetel 1,8 V, 3,3 V või 5 V, siis ei saa nende väljundeid ühendada otse andmeliinidega, mis toimivad suurematel pingetel. Samuti ei saa enamikul juhtudel otse juhtida liine, mille pinge on väiksem kui mikrokontrolleri väljundpinge.
Probleemi lahendamiseks tuleb mikrokontrolleri ja liini vahele panna astmemuundur. Lihtsamatel juhtudel saab kasutada sisendi puhul tavalist pingejagurit ja väljundi puhul transistoridest koostatud lülitust, mis tüürib väikese pingega suuremat pinget. Silmas tuleb pidada, et lisatakistuste ja mahtuvuste lisamine liinile tõstab selle ajakonstanti ja seega muutub liini efektiivne töösagedus väiksemaks.
Andmeedastuseseviiside tehnilised näitajad
Lauaarvuti ja mikrokontrolleri vahelisel suhtlusel saab valida erinevaid andmevahetusprotokolle ja -viise, millel kõigil on omad head ja vead. Õige lahenduse leidmiseks tuleb uurida mitut probleemi ja vastuste baasil otsustada, milline andmevahetus on kõige otstarbekam antud ülesande lahendamiseks.
Andmeedastuskiirus
Sõltuvalt andmepakettide mahust ja pakettide saatmise sagedusest tuleb valida sobiva kiirusega andmevahetusprotokoll. Meeles tuleb pidada, et mida suurem on andmete liikumise kiirus, seda suurem on elektrisignaalide sagedus. Suurematel sagedustel on raskem elektrisignaale edastada, sest väikesed mahtuvused ja induktiivsused mõjutavad signaali rohkem. Sellepärast hoitakse kiirete andmetega liinid lühikesed – arvuti muutmälu on otse emaplaadil, mitte lintkaabliga korpuse küljes.
Veakindlus
Sõltuvalt andmete tüübist saab valida erineva veakindlusega andmevahetuste vahel. Mõõtes ilmajaamalt iga ajavahemiku t tagant ilma näitajaid, ei juhtu midagi, kui 1% saadetud andmetest on viga sees. Kasutades tarkvara, mis eemaldab mõõtmiste loetelust eksed, võime koostada üsnagi suure tõenäosusega ilma kujutavad graafikud, mis on tõesed. Selline olukord võib tekkida ilmajaamaga, mis kasutab raadiosidet toas oleva arvutiga ning maja konstruktsioon on raadiosignaale segav.
Distants
Sõltuvalt kohast, kus soovitakse arvutiga ühendatavat seadet kasutada, tuleb valida sobiv andmeedastus. Ei ole mõtet kasutada USB-d, kui on vaja ühendada maja teises otsas asuvat kontrollerit (näiteks ventilatsiooni kontroller), sest USB-standard lubab vaid ilma vahelülideta 5 m pikkust kaablit. Otstarbekas oleks kasutada näiteks RS-422 standardit, mis lubab kaabli pikkuseks 1200 m.
Liini sobitamine
Pikemate liinide ja suuremate sageduste puhul võib esineda probleem, kus liini otsast sisenev impulss ei jõua liini otsas olevasse vastuvõtjasse. Osa võimsusest muutub liini takistuse tõttu soojuseks ning liini sees toimub signaali peegeldumine. Võimalikult suure signaali võimsuse jõudmiseks vastuvõtjasse peavad liini, saatja ja vastuvõtja impedantsid ehk näivtakistused olema võrdsed.
Elektriline isoleeritus
pisi|Multimeetri optiline väljund Mistahes elektriline ühendus arvuti ja mikrokontrolleri vahel võib üle kanda rikkevoolu (pigem mikrokontrollerilt arvutile kui vastupidi). Logivaid elektrilisi mõõteriistu toodetakse tihti infrapuna, raadioside või optiliselt eraldatud andmeliinidega, et rikke puhul kaitsta arvutit.
Mikrokontrolleri suhtlus lauaarvutiga
pisi|AVR mikrokontroller ühenduses arvutiga läbi STK500 arenduslaua Mikrokontrolleri suhtlus lauaarvutiga on kas elektriline, optiline, heli- või raadiolainetega toimuv andmeedastus. Enamikul juhtudel on edastatav signaal digitaalsignaalide jada. Mikrokontrollereid leidub väga paljudes nüüdisajal toodetud elektroonikaseadmetes, seetõttu on vaja erinevaid meetodeid millega andmeid üle andmesideliideste lauaarvutisse, sülearvutisse või arvutivõrgu abil üle kanda. Viimaseid nimetatakse andmesideprotokollideks.
Mikrokontrollerite abil saab teostada digitaalseid multimeetreid, ostsilloskoope, ilmajaamu ja palju muud, kõigi nende seadmete kogutud infot on vaja edasi töödelda ja kasutajale paremini loetavaks muuta.
Mikrokontrolleri ja üldotstarbelise arvuti vahelise andmevahetus on kasutusel elektroonikatööstuses, hariduskeskustes ja hobielektroonikute hulgas. Andmesideliideseid kasutatakse ka programmi töö silumiseks (ingl. k. debug) ja kasutajaliideste arendamiseks.
Eri tüüpi mikrokontrollerid ja nende integreeritud andmeedastusprotokollid
Erinevad mikrokontrollerid pakuvad erinevaid võimalusi arvutiga suhtlemiseks, kus osa seadmeid saab ühendada otse (USB) ja teistele on vaja vahele lisada elektroonikat (RS-232). All olevas tabelis on toodud erinevaid mikrokontrollereid ja nende integreeritud andmeedastusüksused.
Mikrokontrolleri suhtlus USB-ga
USB suhtluse arendamiseks mikrokontrolleri ja lauaarvuti vahel on kolm peamist võimalust:
I/O otseühendamine
Kuigi enamik nõrga võimekusega 8-bitiseid mikrokontrollereid USB-kontrollerit ei sisalda, saab tekitada tarkvaraliselt virtuaalse USB-kontrolleri. Näiteks AVR mikrokontrolleritele on arendatud tarkvara V-USB (virtuaalne USB siin AVR mikrokontrolleritele), mis on osaliselt vabavara ja võimaldab järgmist:
Ühendamine välise loogikalülituse kaudu
Kuna tarkvaraliselt teostatud USB-sideprotokoll nõuab palju ressurssi, võib see olla mõne lahenduse juures takistuseks. Kui mikrokontrollerisse ei ole integreeritud sideprotokolli jaoks vajalikku riistvara, saab selle asendada välise elektroonikalülitusega, mis ühelt poolt suhtleb näiteks USB-ga ja teiselt poolt mõne lihtsama protokolli abil mikrokontrolleriga. pisi|FTDI FT232BL Mikroelektroonika tootja FTDI on arendanud suure seeria andmesidekontrollereid, mis tegelevad USB-andmevahetusega. Need ühilduvad ühelt poolt täielikult USB 2.0 standardiga ja teiselt poolt lihtsate andmesideliidestega – jada- (UART) või paralleelliidesega.
Lauaarvutis töötavad tarkvaralahendused suhtlevad jadaliidesega operatsioonisüsteemi kaudu. Firma FTDI toodang ühildub enamiku operatsioonisüsteemidega ning programme saab arendada kasutades C++, LabVIEW, Delphi ja paljudes muudes keeltes. Vajadusel saab tekitada mikrokontrolleri ja lauaarvuti vahele virtuaalse jadavärati (COM-port), mis muudab süsteemi programmeerimise lihtsaks.
Ühendamine integreeritud USB-kontrolleri kaudu
Osadele mikrokontrolleritele on integreeritud sisemine kontroller, mis tegeleb USB-andmevahetusega. See võimaldab võrreldes kahe eelmise meetodiga hoida kokku trükkplaadi pinda, mikrokontrolleri ressurssi ja mõnel juhul tootmiskulusid.
Nii Atmel kui Microchip pakuvad laias valikus USB-liidesega mikrokontrollereid. Esindatud on 8-bitised, 16-bitised ja 32-bitised lahendused. Mõlemad tootjad pakuvad oma lahendustele erinevaid arenduslaudu ja näidistarkvara, mille abil on võimalik enda tarkvara arendada.
Mikrokontrolleri suhtlus jadaväratiga
Kuigi jadavärat hakkab uutel arvutitel kaduma, võib seda siiski vanadelt töökorras arvutitelt leida ja kasutada. Jadavärat kasutab RS-232 standardit, mis baseerub lihtsal UART standardil.
UART standardile vastav andmeedastus leidub enamikul Microchip ja Atmel mikrokontrolleritel. Selle kasutamine on lihtne ja nõuab mikrokontrollerilt vähe ressurssi. Lihtsa UART tarkvara kirjutamine mikrokontrolleri poolele nõuab vähe koodimälu.
UART andmevahetuse programm
Näide on arendatud Atmel Atmega1280 mikrokontrolleril. See näitab UART andmeedastuse tarkvaralise poole lihtsust, kui soovitakse saata ja lugeda andmeid 1-bait korraga. Näide on kirjutatud C-keeles. Kui soovitakse paindlikumat koodi suurema funktsionaalsusega tuleb koodi edasi arendada.
Asünkroonse jadavärati (UART) signaalide sobitamine RS-232 standardiga liiniga
Kuna mikrokontroller töötab pingetel 1,8–5,5 V, siis tema väljund ei sobi RS-232 standardiga kokku. RS-232 vajab andmeliinidel positiivseid ja negatiivseid pingeid – näiteks +10 V ja −10 V.
Probleemi lahendamiseks on vaja skeemile lisada RS-232 liini juhtija, mis viib UART signaalid vastavusse RS-232 standardiga ja vastupidi. Näiteks võib tuua firma Maxim toodetud seeria MAX220–MAX249 ja firma Texas Instruments kiip SN75LV4737, mis on suutelised töötama ühepolaarse toitepingega +5 V. Mikroskeemidele on integreeritud sisemised laengupumbad, mis kondensaatoreid kasutades tekitavad vajalikud toitepinged +10 V ja −10 V. Esiteks kahekordistatakse toitepinge ja pärast tekitatakse vastastikuse polaarsusega võrdne pinge.
Mikrokontrolleri suhtlus ZigBee'ga
Kuna mikrokontrollerid muutuvad aina võimsamaks ja odavamaks ning hakkavad üha enam juhtima meie igapäeva seadmeid, on tõusnud idee seadmete vahelisest võrgustikust. Võib kujutada maja, kus valgustus, ventilatsioon ja küte on ühendatud erinevate anduritega, mis paiknevad erinevates kohtades. Anduritelt saadud info põhjal kontrollib maja arvutivõrk võimalikult otstarbekalt energiaressursse. Kogu süsteem oleks kontrollitav näiteks süleaarvutist.
Sellise võrgustiku loomiseks on kõige mugavam raadiosidega üksuste kasutamine, mis on suutelised ühilduma juba olemasoleva süsteemiga. Selliste süsteemide arendamiseks on loodud ZigBee (IEEE 802.15.4-2003) standard, mis on olemuselt traadita personaalne kohtvõrk (WPAN – Wireless Personal Area Networks).
Mikrokontroller ja raadioside ühes kiibis
Kuna ZigBee kasutab kõrgsageduslikku raadiosidet (2,4 GHz), siis saab see riistvara olla väikeste mõõtmetega. Atmel oli üks esimesi tootjaid, mis integreeris mikrokontrolleri ja ZigBee täisfunktsionaalsusega saatja ja vastuvõtja ühe kiibi sisse. Ühendati Atmega1281 ja ZigBee raadioside ning saadi ATmega128RFA1. Vajalikke väliseid komponente kulub vähe, millest põhilised on:
Kuna mikrokontroller ning raadiosaatja ja -vastuvõtja on ühes tükis, toimub nendevaheline suhtlus läbi registrite, mis on palju mugavam lahendus kui välise raadiosidet korraldava üksusega suhtlemine. Integreeritud raadiosaatja ja -vastuvõtja saavad kasutada katkestusi, mis muudavad programmi töö paindlikumaks.
Valmis raadiomoodulid
Leidub valmis raadiomooduleid, kus kasutaja ei pea väliseid komponente lisama, et raadiosidet arendada. Näiteks ATmega128RFA1 baasil toodetud deRFmega128-22A02 on valmis lahendus kuni 200 m kauguse raadioside arendamiseks.
ZigBee lauaarvutile
Lauaarvutitele saab integreerida ZigBee tuge. Näiteks on võimalik USB kaudu suhelda välise ZigBee raadiosaatja ja -vastuvõtjaga.
Programmikoodi ja seadistuskoodi laadimine püsimäludesse
Mikrokontrolleri mälus olevat infot saab muuta (programmeerida) läbi arvuti, kasutades tootjate väljatöötatud riistvara koos sobiva tarkvaraga.
Vale infosõna kirjutamine mikrokontrolleri seadistusmälu (inglise k fuse map) pesasse võib mikrokontrolleri muuta kasutuskõlbmatuks. Sellest tulenevalt on olemas seadmete rikkumise oht ebakvaliteetse aparatuuri või tarkvara kasutamisel. Programmaatoreid on võimalik ise ehitada, kuid neist kõige lihtsamad versioonid ei ole veakindlad ja võivad tekitada probleeme. Näiteks AVR 8-bitiste mikrokontrollerite puhul juhtus tihti seda, et kehv programmaator seadistas vea tõttu taktsignaali allika valesti ning mikrokontrollerit ei saanud enam edasi programmeerida, ilma et oleks muudetud skeemi.
Piltidel on näha ühte kodus tehtud AVR 8-bitiste mikrokontrollerite programmeerijat ja ühte originaali – AVR ISP mkII. Atmeli oma toodangust on pilt pealt ja ka sellest, mis sel sees on.
Merle Kivimets
Merle Kivimets (sündinud 21. juulil 1974 Kose-Uuemõisas) on Eesti endine kergejõustiklane.
Aastatel 1996–2001 võitis ta Eesti meistrivõistlustel teivashüppes kaks kulda ja kaks hõbedat, kaugushüppes kaks hõbedat ning seitsmevõistluses ühe hõbeda; sisemeistrivõistlustel teivashüppes kolm kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi.
Ta parandas teivashüppes mitmel korral Eesti rekordit.
Trükiplaat
thumb|250px|[[Ofsettrükk|Ofsettrükiplaat]] Trükiplaat on polügraafias plaadikujuline trükivorm, mille pealispinnale on moodustatud trükivärvi ülekandvad pinnaosad – trükkivad elemendid.
Tänapäeval peamiselt rakendatava trükitehnika – ofsettrüki – korral on õhukesel oksüdeeritud alumiiniumplaadil valgustundlik kiht (emulsioonikiht). Sellele kantakse trükitav kujutis filmilt (film to plate) või arvutist (computer to plate). Plaadi ilmutamisel emulsioon valgustatud kohtades lahustub. Tulemusena moodustuvad trükkivad elemendid, mis võtavad trükivärvi hästi külge, ja mittetrükkivad, veega niisutatavad pinnaosad, mis värvi hülgavad. Vett kasutataksegi parema värvihülgamise saavutamiseks.
Ofsettrüki tehnoloogia korral on trükiplaadil positiivkujutis (päripidine kujutis).
Bessans'i vald
Bessans on vald Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Savoia departemangus.
Bessans'i kõrgus merepinnast on 1750 meetrit, asustustihedus keskmiselt 2,36 inimest ruutkilomeetri kohta.
pisi|tühi|Bessans
Kuse-suguelundkond
pisi|Mehe kuse-suguelundkond Kuse-suguelundkond ehk urogenitaalsüsteem (ladina keeles systema urogenitale, apparatus urogenitalis) on paljude selgroogsete loomade elundkond, mis koosneb kahest funktsionaalselt erinevast, kuid embrüoloogiliselt päritolult sarnasest elundisüsteemist: kuseelunditest ja suguelunditest.
Inimestel
Kuseelundid on neerud, kusejuha, kusepõis, neeruvaagen ja kusiti (mehekusiti, naisekusiti).
Kyrsten Sinema
Kyrsten Lea Sinema (sündinud 12. juulil 1976 Tucsonis Arizonas) on Ameerika Ühendriikide poliitik, alates 3. jaanuarist 2019 Ameerika Ühendriikide senaator (Arizonast). Ta kuulub Demokraatliku Partei ridadesse.
Ta alustas poliitilist tegevust Rohelise Partei aktivistina, kuid 2004. aastal astus Demokraatlikku Parteisse. 2004–2010 oli ta Arizona esindajatekoja liige ja 2010–2012 Arizona senati liige. 2012. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikmeks ja temast sai esimene avalikult biseksuaalne Ameerika Ühendriikide Kongressi liige.
Eesti Konservaatorite Ühing
Eesti Konservaatorite Ühing (lühend EKÜ; varem Tartu Restauraatorite Klubi) on mittetulundusühinguna tegutsev erialaühendus, mis koondab muuseumides, arhiivides, raamatukogudes ja eraettevõtetes töötavaid konservaatoreid, restauraatoreid, säilitusspetsialiste ja nende erialade õppejõude.
Ühing registreeriti 2. veebruaril 1999.
EKÜ liikmed järgivad Euroopa Konservaatorite-Restauraatorite Organisatsioonide Konföderatsiooni (E.C.C.O.) kehtestatud konservaatorite kutse-eetika põhimõtteid.
Aokigahara
pisi|paremal|Aokigahara mets 2012. aastal Aokigahara (jaapani keeles 青木ヶ原 "siniste puude tasandik"), ka Jukai (樹海 "puude meri") on Jaapanis Fuji mäest loodes paiknev mets pindalaga 35 km².
Aokigahara lääneserv, kus leidub mitmeid kiviseid talviti jäätuvaid koopaid, on populaarne turistide ja kooliekskursioonide sihtkoht. Metsas on väga tihedaid alasid, mis neelavad heli ja pakuvad seal viibivatele inimestele üksindustunnet.
Aokigahara metsal on ajalooline maine Jaapani mütoloogias tuntud surnute kummituste yūrei asupaigana ning hoolimata arvukatest jaapani- ja ingliskeelsetest hoiatavatest siltidest pearaja juures on see tuntud enesetapukoht (57 suitsiidi 2010. aastal ). Sildid soovitavad suitsiidi mõtetega metsa sisenejatel mõelda oma perekonnale ja võtta ühendust suitsiidiennetusühinguga.
Geograafia
pisi|Vaade õhust [[Sai järve (西湖 Sai-ko) piirkonnale ja Aokigahara metsale (all vasakul)]] Metsa pinnas koosneb peamiselt vulkaanilisest kivimist ning seda on käsitsi, kirka või labidaga raske läbistada. Mets on väga tihe ja rajalt kõrvale kaldudes võib seal kergesti ära eksida. Matkajad ja turistid on seetõttu viimastel aastatel hakanud eksimise vältimiseks ja oma raja märgistamiseks kasutama plastteipi. Liikudes mööda osutatud radu turismiatraktsioonide poole, nagu Jääkoobas ja Tuulekoobas, on esimene kilomeeter metsast risustatud lintide ja muu prügiga, hoolimata võimude katsetest ala puhastada. Pärast esimest kilomeetrit on mets puhtam ning selgeid märke inimeste sealviibimisest on vähe.
Külastajad ja suitsiid
pisi|vasakul|Aokigahara metsa tihe taimestik Aokigahara mets on väidetavalt kõige populaarsem mets Jaapanis, kus sooritada enesetappu. Statistikaid on mitmesuguseid, kuid dokumenteeritud on info, et teatud perioodil kuni 1988. aastani toimus metsas igal aastal umbes 100 suitsiidi. 2003. aastal leiti metsast 105 surnukeha, mis ületas eelneva rekordi 2002. aastast, kui leiti 78 surnukeha. 2004. aastal tappis end metsas 108 inimest. 2010. aastal oli eeldatav enesetapukatsete arv 200, millest 54 lõppes surmaga. Viimastel aastatel on kohalik valitsus lõpetanud sellise statistika avaldamise, üritades seeläbi vähendada Aokigahara tähtsust seoses suitsiididega.
Väidetavalt tõuseb Jaapanis suitsiidide arv märtsis, rahandusaasta lõpus. 2011. aasta seisuga on levinumad enesetapuviisid poomine ja üledoos ravimitest või narkootikumidest.
Suur suitsiidide arv on sundinud ametnikke metsa sissepääsu juurde panema silte, mis tungivalt soovitavad hädasolijatel abi otsida ning suitsiidi mitte sooritada. Alates 1970. aastatest on iga-aastasi laibaotsinguid teinud nii politsei, vabatahtlikud kui ka ajakirjanikud. Koha populaarsusele on kaasa aidanud kirjanik Seichō Matsumoto, kes kirjutas 1960. aastal romaani "Puude must meri". Siiski on Aokigaharal suitsiidne ajalugu olnud ka enne raamatu avaldamist ja metsa on pikka aega seostatud surmaga.
Wilsoni tõbi
Wilsoni tõbi (inglise Wilson's disease) on autosoom-retsessiivne haigus, mis põhjustab häireid vase metabolismis.
Heino Torga
Heino Torga (18. märts 1933 Narva – 9. oktoober 2012) oli eesti lavastaja ja näitleja.
Ta oli aastatel 1958–1962 Viljandi teatri Ugala näitleja, 1967–1970 lavastaja ja 1970–1979 peanäitejuht-direktor.
Aastatel 1979–1981 töötas ta Eesti NSV Rahvaloomingu ja Kultuuritöö Teaduslikus Metoodikakeskuses ning aastatel 1981–1986 V. I. Lenini nimelises kultuuri- ja spordipalees. Aastatel 1986–1993 töötas ta Vanalinnastuudios ja 1993. aastast oli vabakutseline näitleja.
Isiklikku
Ta oli 1967. aastast abielus näitleja Eili Sillaga. Nende tütar Mari Torga on telesaadete toimetaja ja saatejuht.
Carl Gustav Wiedemann
Carl Gustav Wiedemann (1773 Haapsalu – 1839 Haapsalu) oli Haapsalu raehärra.
Ta oli Johann Christian Wiedemanni ja Johanna Charlotta Laguse poeg.
15/26. augustil 1791 sai ta Haapsalu kodanikuks, oli kübarsepp ja kaupmees. 4/16. märtsist 1819 kuni 25. juulini/6. augustini 1824 oli ta Haapsalu raehärra, seejärel kuni surmani kohtufoogt.
4/15. juulil 1792 abiellus ta Ridalas Catharina Anna Sophia Frischmanniga.
Mihhail Kornijenko
Kornijenko õppis aastatel 1980-1987 Moskva Lennundusinstituudi õhtuses õppes rakettmootorite inseneriks. Roskosmos valis ta kosmonaudiks 1998. aastal. Tema esimene missioon oli 2010. aastal kui ta oli 23. ja 24. ekspeditsiooni koosseisus Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) meeskonnaliige. Aastatel 2015-2016 oli viibis ta koos NASA astronaudi Scott Kellyga teadusmissiooni "aasta kosmoses" raames 340 päeva ISS-is, et uurida kuidas mõjutab pikaajaline kosmoselend inimese keha.
Eesti entsüklopeedia: teatmeteos Eesti maast, rahvast ja kultuurist
Eesti Entsüklopeedia: teatmeteos Eesti maast, rahvast ja kultuurist oli väliseestlaste poolt aastatel 1957–1959 Stockholmis välja antud entsüklopeedia, mida jõuti välja anda kaks vihikut (512 veergu, kuni märksõnani Boose).
Entsüklopeedia tegevtoimetaja oli Heino Meister. Entsüklopeedia andis välja kirjastus Estonia. Teos pidi tulema 20 vihikus, 13 000 märksõnaga, 2500-leheküljeline ja 2000 illustratsiooniga.
Entsüklopeedia toimetuse kolleegiumisse kuulusid Evald Blumfeldt, Richard Indreko, Gustav Ränk, Andrus Saareste, Armin Tuulse, Oskar Loorits ja Paul Poom.
Toimetajad olid Evald Blumfeldt (ajalugu), Richard Indreko (arheoloogia), Hugo Kaho (botaanika), Gustav Ränk (etnograafia), Oskar Loorits (folkloor), August Tammekann (geograafia), Edmund Bölau (geoloogia), Edvin Reinvaldt (kalandus), Andrus Saareste (keeleteadus), Herbert Salu (kirjandus), Armin Tuulse (kunst), Arnold Kivimäe (loomakasvatus), Rudolf Jalakas (majandusteadus), Eduard Kägi (merendus), Andres Mathiesen (metsandus), Juhan Aavik (muusika), Artur Adson (näitekunst), Theodor Künnapas (pedagoogika), Jaan Mets (põllumajandusteadus), Aleksander Kaelas (sotsiaalpoliitika ja tööõigus), Reino Sepp (sport), Peeter Kangro (sõjandus), Hans Kauri (zooloogia), Jakob Aunver (usuteadus), Paul Poom (õigusteadus).
Heinrich (eesnimi)
Heinrich on mehenimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 198 Heinrichi-nimelist inimest. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heinrich 136 mehel. Heinrich on Eestis leviult 542. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Heinrich vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,04 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,66. Heinrich oli keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus oli 55).
Köitekunst
Köitekunst on köitekujundusega tegelev tarbekunsti haru.
Kutseline köitekunsti viljeleja on köitekunstnik.
Eesti köitekunstnikke koondab Eesti Köitekunstnike Ühendus.
Merematkamine
pisi| Merematkamiseks kasutatakse ka vanu tööpurjekaid Merematkamine on veeteedel liikumine ehk matkamine harrastuslikul ehk rekreatiivsel eesmärgil.
Kirjeldus
Merematkamise sarnase turismina käsitletakse lõbusõite ristluslaevadel.
Merematkamine on toimekas puhkamine, mida harrastatakse ka purjespordina.
Erykah Badu
Erica Abi Wright (sündinud 26. veebruaril 1971 Dallases), esinejanimega Erykah Badu ['erika bad'uu], on Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja, muusikaprodutsent, näitleja ja aktivist.
Niitsiku Suurkivi
Niitsiku Suurkivi on rändrahn Võru maakonnas Võru vallas.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 7,6 m, laius 4,5 m, kõrgus 3,1 m, ümbermõõt 19,8 m.
Eesti rahva ajalugu
"Eesti rahva ajalugu" oli 1932–1935 Tartus ilmunud populaarteaduslik koguteos Eesti ajaloost. Teose kirjastas Loodus. Teose toimetajad olid Juhan Libe, August Oinas, Hendrik Sepp ja Juhan Vasar. Teosest ilmus 14 vihku, ilmumata jäi viimane, 15. vihk.
1996–1997 ilmus teosest ümbertrükk, mille kirjastas J.K.
Bill Evans
William John Evans (16. august 1929 Plainfield, New Jersey – 15. september 1980 New York) oli Ameerika Ühendriikide džässpianist ja helilooja. Teda peetakse üheks kõige mõjukamaks post-bop ' i pianistiks ning tema harmooniavalikud, helikeel ja mängulaad on olnud eeskujuks tuhandetele pianistidele. Evansi otsene mõju noorematele muusikutele nagu Herbie Hancock, Keith Jarrett ja Chick Corea on omakorda kandnud Evansi mõjutused edasi kaasaegse džässmuusika igasse aspekti.
Lapsepõlv
Bill Evans sündis New Jersey osariigis Plainfieldi linnas ning õppis lapsepõlves klaverit, viiulit ja flööti. Ta tundis suurt huvi nii klassikalise kui ka džässmuusika vastu. Tema ema oli vene päritolu ning alkoholiprobleemidega isa pärines Walesist. Evansi vanemate abielu oli isa alkoholi- ja hasartmängusõltuvuse tõttu tormiline, kuid vennaga oli Evansil väga lähedane suhe.
Esimesed muusikalised teadmised sai Evans ema kiriku kaudu ning on teada, et tema mõlemad vanemad olid musikaalselt võimekad.
Klaverimängu hakkas ta õpiima kuueaastaselt. Kuna tema vanemad soovisid, et Evans oskaks mängida rohkem kui ühte pilli, siis lisandus 7-aastaselt juurde ka viiul ja 13-aastaselt flööt.
Lees (1988) kirjutab:
Evans on öelnud: "Ma olen lihtsalt nii palju klaverit mänginud. Kolm tundi päevas lapsepõlves, kuus tundi päevas ülikoolis ning vähemalt kuus tundi päevas nüüd. Seega sain ma rahulikult areneda." Ta on ka öelnud, et Bachi mängimine on aidanud tal tooni kontrollida ning aidanud klaveriga füüsilist kontakti parendada.
Muusikaõpingud
1946. aastal astus ta flöödi stipendiumiga Southeastern Louisiana Universitysse ning sai sealt ka laialdasi teadmisi klassikalise klaveri interpretatsiooni kohta. Tema õpetajad on öelnud, et heliredeleid ning tehnilisi harjutusi ta korrektselt ei mänginud, kuid klassikalise muusika teoseid esitas veatult. Ülikoolis olles avastas ta Horace Silveri, Bud Powelli, Nat King Cole’i ja Lennie Tristano teosed ning need artistid on Evansit tublisti mõjutanud.
1950. aastal lõpetas ta ülikooli kiitusega klaveri erialal ja sai bakalaureusekraadi. Samal aastal läks Evans ansambliga Herbie Fields ringreisile, kuid pidi selle peagi katkestama, kuna sai sõjaväekutse. Järgmised kolm aastat (1950–1953) mängis ta sõjaväeansamblis ning sel perioodil komponeeris ta ka oma tuntuima pala "Waltz For Debby".
Koostöö Miles Davisega
1958. aasta kevadel sai Evans kutse ühineda Miles Davise sekstetiga ning ta avaldas Davisele oma klaverimänguga suurt mõju. Sama aasta kevadel otsustas ta pingelise õhustiku tõttu Davise sekstetist lahkuda ja plaanis luua uue ansambli. Sellele vaatamata oli ta järgmisel aastal Miles Davise albumi "Kind Of Blue" (1959) planeerimise ja teostusega väga sügavalt seotud, panustades ideid albumi tujusse, ülesehitusse ja modaalsesse improvisatsiooni. Lisaks tegi ta ka koostööd mitme loo komponeerimisel.
Isiklik areng
Ta on öelnud, et talle meeldivad muusikud, kes on arenenud kaua ja jõudsalt, eriti läbi pühendumise. Kui talent lõpuks sellisel juhul valla pääseb on see tavaliselt sügavam ja ilusam kui nendel muusikutel, kellel on see võimekus kohe algul olemas olnud. Ta ütlebki seda seetõttu, et temal endal ei olnud kõike kohe algul olemas ning ta arenes aastatega.
Evansi akordide seisud (voicing’ud)
Evans oli peamine muusik, kes reformis džässklaveril akordide seisu (voicing'uid). Tema ajani kasutati klaveril akordi mängimisel priimi, tertsi, kvinti, septimit, nooni jne. Evans kaotas priimi mängimise peaaegu täielikult ära, et arendada süsteemi, kus akord on justkui värviks ja priimi mängib näiteks bass või vasak käsi mõnel teisel löögil.
Bill Evansi Trio kontseptsioon
Bill Evansi karjääri iseloomustavad kõige paremini tema trio salvestised. Tema trio kontseptsioon oli võrreldes eelkäijatega palju egalitaarsem. Evans andis bassistile ja trummarile tavapärasest aktiivsemad rollid ning see suurendas muusikalist vastasmõju ja kokkumängu.
Peale Evansi kuulusid ansamblisse bassist Scott LaFaro ja löökpillimängija Paul Motian. Evans, kes tavaliselt suhtus enda mängu väga kriitiliselt, oli nende salvestistega väga rahul. Kui bassist Scott LaFaro 23-aastaselt autoõnnetuses surma sai, said need albumid veel suurema tähenduse. Evans ei salvestanud pärast LaFaro surma peaaegu aasta aega. Hilisema karjääri jooksul otsis Evans LaFarole võrdset bassimeest, kelle ta hiljem leidis Eddie Gomeze ja Marc Johnsoni näol.
Bill Evansi "küps" stiil
Bill Evansi küps stiil on olnud viimasel kolmekümnel aastal džässklaveri väga suureks mõjutajaks. Võib rääkida tema nüansirohkest puudutusest, meloodilistest kujundustest, akordide voicing’utest ning olla ikka veel tema unikaalsest helikeelest väga kaugel. Üldises plaanis on tänased pianistid pigem rohkem Evansi kui tema enda mõjutajate (Bod Powelli ja Lennie Tristano) moodi. Kaasaegne stiil kasutab suuremas mahus kujundatud fraase kui pikki liine, rohkem kromatismi ja Evansi akordide voicing’uid.
Narkootikumisõltuvus ja surm
Evans hakkas heroiini tarvitama 1950. aastate lõpus. Ta abiellus ning ka tema abikaasa oli sõltlane. Evansil tekkis seetõttu harjumus sõpradelt raha laenata ning samal ajal tekkisid ka suured raskused oma igapäevaste arvete tasumisega. Sõbrad ei julgenud talle raha mitte laenata, kuna sel juhul oleks Evans mõne "hai" käest raha küsinud, kes oleks tal näiteks käed ära murdnud, kui ta laenu tagasi maksta ei suutnud.
Ühel hetkel otsustasid ta sõbrad, et nad Evansile enam sularaha ei anna ning tasuvad tema arved otse tema eest ära. Hiljem, kui Evans narkootikumidest puhtaks sai, ütles ta, et õppis sõltuvusest midagi väga hinnalist – tolereerima ja mõistma oma isa alkoholismi.
Kui Evans sai ühe suure plaadilepingu, maksis ta saadud avansist kõikidele sõpradele oma võlad ära.
Kuid 1970. aastate lõpus tekkis Bill Evansil kokaiinisõltuvus. Ta alustas ühest grammist nädalavahetustel, kuid hiljem tarvitas juba mitu grammi päevas. Sõbrad kartsid Evansi tervise pärast ning proovisid teda korduvalt veenda narkootikumidest loobuma. Tema venna enesetapp võis olla üheks ajendiks ennasthävitavateks tegevusteks. On dokumenteeritud, et ta loobus vabatahtlikult ka oma kroonilise hepatiidi ravist.
Pärast päevi kestnud kõhuvalu läks Evans 15. septembril 1980 New Yorgi Mount Sinai haiglasse, kus ta samal pärastlõunal suri. Surma põhjuseks oli maohaavandite, kopsupõletiku ja ravimata hepatiidi kombinatsioon. Ta maeti Baton Rouge’i surnuaeda vend Harry kõrvale.
Pärand ja mõju
Paljusid tema loodud palu (näiteks "Waltz for Debby", "Turn Out the Stars", "Very Early", ja "Funkallero") on esitatakse ja salvestatakse sageli džässi püsirepertuaaris.
Elu jooksul tunnustati Evansi loomingut 7 Grammyga ja 31 Grammy nominatsiooniga. 1994. aastal sai ta postuumselt Grammy elutööauhinna (Grammy Lifetime Achievement Award).
Pärnu Kunstide Kooli poistekoor
Pärnu Kunstide Kooli poistekoor on Pärnu Kunstide Koolis tegutsev poistekoor.
Poistekoori asutas 1998. aastal Pärnu Kunstide Maja juures Helvi Treiblut ja taasasutas 2005. aastal Anne Uusna.
Koori dirigentideks on Marika Pärk (alates 2001. aasta jaanuarist) ja Evelin Mei (alates 2001. aasta septembrist).
Odakivi
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,4 m, laius 5,4 m, kõrgus 5,0 m, ümbermõõt veepinnal 20,8 m ning maksimaalne ümbermõõt 22,0 m.
Brošüür
Brošüür (prantsuse sõnast brochure) mitteperioodiliselt ilmuv paber- või kartongkaantega väljaanne, mille maht on 5–48 lehekülge (üle 49-leheküljelist väljaannet nimetatakse raamatuks). Mõne käsitluse järgi on brošüür samuti raamat (5–48 lk).
A Grammar of Motives
"A Grammar of Motives" ("Üks motiivide grammatika") on Kenneth Burke'i raamat. See ilmus 1945.
Sissejuhatus: dramatismi viis võtmeterminit
Kui öeldakse, mida ja miks tehakse, siis on mängus viis fundamentaalset mõttevormi, mille järgi motiive omistades maailma loomust välja tuuakse. Uurimise genereeriv printsiip on viis terminit (dramatistlik pentaad): Tegu (Act), Taust (Scene), Tegija (Agent), Vahend (Agency), Eesmärk (Purpose). Iga täielik väide motiivide kohta ütleb midagi selle kohta, mida tehti, kes tegi, millal või kus tehti, kes tegi, kuidas ta tegi ja miks ta tegi. Saab näidata, et kõik motiive omistavad väited saavad nendest alguse ja viivad nendeni välja.
Uurimise all on nende viie termini vahelised suhted, transformeerumis- ja kombineerumisvõimalused ja see, kuidas nad figureerivad väidetes motiivide kohta. Rangelt võttes jätab motiivide grammatika kõrvale selle, kuidas neid võimalusi tegelikes väidetes on kasutatud või saab kasutada. Väiteid, kus neid grammatilisi vahendeid kasutatakse, võib nimetada filosoofiateks. Juhuslikke või süsteemituid väiteid motiivide kohta võib nimetada filosoofiafragmentideks.
Aleksei Jevgrafov
Aleksei Jevgrafov (sündinud 24. novembril 1979) Narvas on Eesti poliitik, alates 5. aprillist 2023 XV Riigikogu liige.
A Grammar of Motives
Sissejuhatus: dramatismi viis võtmeterminit
On täitsa võimalik, et ühe juhtumi kohta annab parima arvutuse üks filosoofiline keel, teise puhul on tarvis hoopis teistsugust arvutust. Iga filosoofia on kasuistika, ka sajandeid kestev kultuuriline olukord on juhtum, mis nõuab teistsugust filosoofilist keelt kui teised kultuurilised olukorrad.
Projekt sai alguse komöödiateooriast rakendatuna traktaadile inimsuhetest. Tänapäeva maailmas ületähtsustatakse võistlust. Võistluslikkuse motiivi saaks ületada, kui seda mitte laita, vaid tunnustada. Autor hakkas tegema tähelepanekuid "inimõue" nõrkuste ja veidruste kohta. Ta püüdis sõnastada põhilised võtted, mida üksteise ülekavaldamiseks ja ärarääkimiseks kasutatakse. Need liigitas ta retoorika rubriigi alla. Tähelepanekud kunstiliste väljendus- ja meeldimisviiside ning psühholoogiliste ja psühhoanalüütiliste seikade kohta liigitas ta sümboolika rubriigi alla. Jäid üle tähelepanekud, mis liigitusid grammatika rubriiki. Grammatikat illustreerivad kõige paremini teoloogilised, metafüüsilised ja juriidilised õpetused, sümboolikat kunsti vormid ja meetodid ning retoorikat parlamentaarsed ja diplomaatilised võtted, toimetajakallak, müügimeetodid ja sotsiaalne sparring. Nende kolme valla vahel on suuri kattuvusi.
Aleksei Jevgrafov
Ta oli 4. detsembrist 2001 kuni 1. jaanuarini 2006 Reformierakonna liige.
A Grammar of Motives
Sissejuhatus: dramatismi viis võtmeterminit
Terminid ei ole vabad kahemõttelisusest ja vastuolulisusest. Et inimesed ei saa maailma ise luua, jääb motiivide probleemisse olemuslik mõistatuslikkus, mis ilmnebki kahemõttelisusena ja vastuolulisusena. Terminid peavadki ilmutama strateegilisi punkte, kus kahemõttelisused paratamatult tekivad. Mõni autor tõestab vaimustusega ja halastamatult, et mõni filosoofiline termin on kahemõtteline, ning teeb selle pihuks ja põrmuks. Tavaliselt valitakse välja üks termin, mis seondub kultuurilise või poliitilise suunaga, millega autor ei nõustu. Aga sama hästi võiks rünnata mis tahes filosoofiaterminit, ka seda, mille autor asemele pakub. Et asjad ega teod ega olukorrad ei ole täpselt ühesugused, toob sama termini rakendamine neile kaasa kahemõttelisuse. Kahemõttelisusest ei tule lahti saada, vaid uurida välja selle allikad. Teisenemised saavad aset leida ainult kahemõttelisuse kohtades. Eristused tekivad suurest kesksest kokkusulamusest. Need on paiskunud vedelast keskmest pinnale, kus need on hangunud. Kui mõni neist tuleb tagasi allikasse, sulab üles ning tehakse ümber, võib ta uue eristusena pinnale paiskuda ja hanguda. Nii võib A-st saada mitte-A. See ei toimu lihtsalt hüppega, vaid A peab minema tagasi oma olemasolu alusesse, loogilisse substantsi, mis on tema põhjuslik eellane, ja seal saama kaassubstantsiaalseks mitte-A-ga. Nõnda on ka meie viie terminiga. Nad osalevad ühises aluses ning on seetõttu teisendatavad. Igas kohas, kus ühe termini vallal on kattuvus teise termini vallaga, on alkeemiline võimalus, et ühest motivatsiooni filosoofiast või õpetusest saab teine. Keskmest, kus kõik elemendid on kokku sulanud, võetakse välja eristused, nagu näiteks vabadus ja paratamatus, aktiivsus ja passiivsus, koostöö ja võistlus, põhjus ja tagajärg, mehhanism ja teleoloogia.
Aleksei Jevgrafov
7. novembrist 2017 kuni 15. märtsini 2019 oli Jevgrafov Narva abilinnapea linnamajanduse alal. 15. märtsil sai temast Narva linnapea kohusetäitja. 8. aprillist 2019 kuni 11. novembrini 2020 oli ta Narva linnapea. Sel päeval avaldas Narva linnavolikogu talle umbusaldust. Otsuse poolt oli 17 volikogu liiget 31-st.
16. detsembrist 2020 kuni 10. märtsini 2021 oli ta Narva haigla juhataja.
A Grammar of Motives
Sissejuhatus: dramatismi viis võtmeterminit
Kujutame ette, et neid termineid tuleb motiivide omistamiseks kasutada järgmisel juhtumil. Kangelane (tegija) kavaldab sõbra (kaastegija) abiga pahalase (vastutegija) üle, kasutades viili (vahendit), mis võimaldab tal oma köidikud läbi lõigata (tegu), et põgeneda (eesmärk) toast, kuhu ta oli vangistatud (taust). Motiivi võib paigutada tegijasse, pannes põgenemise tema "vabadusearmastuse" arvele. Võib rõhutada tausta motiveerivust, sest vangistus tekitab kindlasti põgenemismõtteid. Võib rõhutada kaastegija rolli. Võib paigutada motivatsioonilise päritolu vastutegija teosse, nii nagu mõned hereetikud peavad Juudast pühakuks, sest tema tegu tegi võimalikuks inimsoo lunastamise. Kibe allikas võib anda magusat vett. Friedrich Engels ütleb "Anti-Dühringis", et alles orjandus tegi võimalikuks põllumajanduse ja tööstuse suuremastaabilise tööjaotuse, hellenismi, Rooma riigi ja moodsa Euroopa ning moodsa sotsialismi. Pragmatistid oleksid vist motivatsiooni tagasi viinud vahendile: viilile, käele, ajule, haridussüsteemile. Kui taandada terminid ühele neist, siis need hargnevad jälle, sest ükski pole piisav. George Herbert Mead nimetas oma pragmatismi teofilosoofiaks. John Dewey rõhutas küll teaduslikus meetodis kehastunud intellekti kui vahendi väärtust, aga tema teised võtmeterminid olid "kogemus" (tegu) ja "loodus" (taust). Dewey rõhutab küll nende kahe termini kattuvusi, mitte erinevust, sest ta paneb ette asendada looduse ja kogemuse lahusoleku idee nendevahelise jätkuvuse ideega ("lntelligence and the Modern World".)
Aleksei Jevgrafov
Jevgrafov on abielus ja tal on kaks poega.
A Grammar of Motives
Sissejuhatus: dramatismi viis võtmeterminit
Filosoofilisel süsteemil on valikuvõimalused paindlikkuse tõttu nende terminite vahel. Kattuvuste tõttu on võimalik hüppeta ühelt terminilt teisele üle minna. Terminid on ka nagu sõrmed, mis otstes on erinevad, kui pihus ühinevad. Hüppeta tee ühelt sõrmelt teisele käib läbi pihu. Pole tarvis suurt dialektikat. Terminid saav taandada ühele kui "olemuslikule", "põhjuslikule eellasele", ning tuletada teised sellest. Nõnda töötab eksplitsiitne metafüüsika, mis viib oma õpetused ühe universaalse tiitli alla, mis märgib olemist üldiselt, tegevust üldiselt, tegevust üldiselt, liikumist üldiselt, arengut üldiselt, kogemust üldiselt jne. Kõik teised terminid viivad selle juurde või sellest eemale. On ka implitsiitne, sageli metafüüsikat eitav metafüüsika, mis taandab mõnele fundamentaalseks peetavale atomaarsele koostisosale. Selle vulgaarse variandi moodustavad "paljastamise" tehnikad, mis taotlevad progressi ja emantsipatsiooni, rakendades mittemateriaalsetele asjadele materialistlikke termineid: "X ei ole midagi muud kui Y", kus X on kõrgem väärtus ja Y on madalam väärtus.
Burke'i meetodi tiitelsõna on "dramatism", sest see kutsub vaatama motiive vaatekohast, mis pärineb draama analüüsist, käsitleb keelt ja mõtlemist esmajoones tegevusviisidena. See meetod on sünoptiline, kuigi mitte ajaloolises mõttes. Puhtajalooline ülevaade nõuaks kogu inimkultuuri ajalugu, sest iga väide, ärgitus ja manitsus, iga arusaam loomulikust või üleloomulikust reaalsusest sisaldab eeldusi motiivi või põhjuse kohta. Sünoptilisus seisneb siin selles, et pakutakse paigutamise süsteem ning terminite süstemaatilise kasutamise abil peaks olema võimalik genereerida ja ennetada motivatsiooniteooria klasse. Selline käsitlus taandab ainese sünoptiliselt, kuid võimaldab siiski hinnata selle ulatust ja keerukust. Ei ole kavas dialektilisi ja metafüüsilisi muresid ilmaasjata sisse tuua. Loodetavasti õnnestub näidata, kuidas dialektilised ja metafüüsilised probleemid figureerivad motivatsiooni aineses paratamatult. Peaks selguma motivatsiooni teema filosoofilisus, mille tõttu seda ei saa lahustada kogemusteaduse terminitesse.
Tausta ja teo proportsioon
Taust sisaldab tegu. Taust sisaldab tegijaid. Draama üks põhimõte on see, et teo ja tegijate loomus on kooskõlas tausta loomusega. Koomilised ja grotesksed teosed võivad seda kooskõla meelega rikkuda, ja see kinnitab seda põhimõtet. Tausta loomust võivad edasi anda põhiliselt vihjed sõnalises tegevuses või mittekeelelised omadused. Taust on teo kohane mahuti, mis väljendab fikseeritud rekvisiitides sedasama kvaliteeti, mida tegevus väljendab arengu kaudu.
Motivatsioonilisest vaatekohast kätkeb tausta kvaliteedis selles toimuma hakkava tegevuse kvaliteet. Lavakujundus näitab implitsiitselt seda, mida jutustus hakkab eksplitsiitselt näitama. Lavakujundus sisaldab tegevust kahemõtteliselt (tegevuse normide suhtes), ja näidendi arengu jooksul pöördub see vastavaks artikuleerituseks. Tausta ja teo proportsioon on implitsiitse ja eksplitsiitse proportsioon. Lavakujunduse üksikasjadest ei saa tuletada tegevuse üksikasju, küll aga saab lavakujunduse kvaliteedist tuletada tegevuse kvaliteedi.