cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kommentaar
Teadusliku teksti ja muude rangete reeglitega tekstide korral esitatakse kommentaarid tavaliselt põhitekstist eraldi kas joone all, teksti järel või omaette väljaandena. Kommentaaride kogumit nimetatakse kommentaariumiks. Trükimeedias, raadios ja televisioonis võidakse luua omaette kommentaarirubriike või eraldi saateid, mille olemuseks on kommenteerimine.
Vaata ka
Comentario Yorum
Mazrūmene
Mazrūmene on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla loodeosas Meļļupīte oja kaldal. See jääb Riiast 101 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2006 oli külas 18 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Azzedine Ounahi
Azzedine Ounahi (araabia keeles عز الدين أوناحي; sündinud 19. aprillil 2000 Casablancas) on Maroko jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Angers ja Maroko jalgpallikoondises.
Aastatel 2010–2015 kuulus ta Maroko klubisse Raja CA ja 2015–2018 Mohammed VI jalgpalliakadeemiasse.
Aastatel 2018–2020 kuulus Ounahi Prantsusmaa klubisse Strasbourg, kuid ta mängis vaid klubi reservmeeskonnas. 2020. aastal liitus ta Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Avranches. Hooajal 2020/21 lõi ta liigas 27 mänguga viis väravat.
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Angers'ga. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. augustil 2021 mängus Lyoni Olympique'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava.
2018. aasta Vahemere mängude jalgpalliturniiril võitis Ounahi Maroko kuni 20-aastaste võistkonnaga pronksmedali. 2021. aasta detsembris valiti Ounahi 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel osalevasse Maroko koondisse. Maroko koondises tegi ta debüüdi turniiri esimeses mängus 10. jaanuaril 2022 Ghana vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 29. märtsil 2022 MM-i valikmängus Kongo DV vastu. Maroko koondisse kuulub ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Spacewar!
See kirjutati Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi (MIT) vastpaigaldatud DEC PDP-1 miniarvutile. 1962. aasta veebruariks valminud mängu programmeerimiseks kulus umbes 200 tundi ning protsessis osales lisaks Russellile veel mitu MIT-iga seotud inimest: Peter Samson, Dan Edwards, Martin Graetz ja Wayne Wiitanen. Hiljem levis see ka teistesse lähedalasuvatesse ülikoolidesse.
Mängu sisu on kahe mängija kontrollitavate kosmoselaev omavaheline võitlus läheduses paikneva tähe gravitatsiooniväljas. Seejuures on mõlemal laeval piiratud arv laskemoona ja kütust. Vastase tule vältimiseks võisid mängijad sooritada ajutise hüppe hüperruumi, kuid samas tähendas see juhuslikku väljumiskohta mänguväljal ja korduva kasutamise puhul riski, et kosmoselaev plahvatab.
Sarnaselt teiste varajaste eksperimentaalmängudega arendasid harrastusprogrammeerijad neid aastate jooksul omapäi edasi. 1969. aastal lisas Rick Blomme "Spacewarile" võrgupõhise mitmikmängu toe, kasutades ära arvutisüsteemi PLATO (Programmed Logic for Automatic Teaching Functions).
"Spacewar!" on üks videomängude varase ajaloo tähtsamaid ja mõjukamaid teoseid. See on olnud inspiratsiooniks mitme hilisema mängu, nende hulgas esimese kahe kommertsarkaadmängu "Galaxy Game" (1971) ja "Computer Space" (1971) loojatele. 2007. aastal valiti see 10 ajaloo tähtsaima videomängu hulka, mille alusel loodi Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogu videomängukogu.
Jerome'i maakond
Jerome'i maakond (Jerome County) on maakond Ameerika Ühendriikides Idaho osariigis.
Polina Žemtšužina
Polina Semjonovna Žemtšužina (vene keeles Полина Семёновна Жемчужина; sünninimi Перл Соломоновна Карповская Perl Solomonovna Karpovskaja; 11. märts/vkj 27. veebruar 1897 Pologi Jekaterinoslavi kubermang – 1. aprill 1970 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude Liidu riigitegelane. Ta oli Vjatšeslav Molotovi abikaasa.
Jerome'i maakond
Maakonna halduskeskus on Jerome.
Ajalugu
Maakond moodustati 1919. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 374.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Polina Žemtšužina
Žemtšužina arreteeriti 1949. aastal süüdistatuna riigireetmises ning saadeti asumisele, vabanes peale Stalini surma 1953. aastal.
Kurt Sprengel
pisi|Kurt Sprengel Kurt Polycarp Joachim Sprengel (3. august 1766 Boldekow – 15. märts 1833 Halle an der Saale) oli saksa arstiteadlane, botaanik ja meditsiiniajaloolane.
The Verve
pisi|The Verve 2008. aastal The Verve oli inglise rokk ansambel, mis loodi 1989. aastal Wiganis. Ansamblisse kuulusid esialgu solist Richard Ashcroft, kitarrist Nick McCabe, basskitarrist Simon Jones ja trummar Peter Salisbury. Hiljem liitus ansambliga kitarrist ja klahvpillimängija Simon Tong.
Kurt Sprengel
1795. aastast oli ta Halle botaanikaaia direktor. Halles suhtles ta ka Johann Wolfgang von Goethega.
The Verve
Tänu shoegazingule ja space rockile avastas ansambel enda jaoks psühhedeelse kõla, mida rakendati nii helisalvestistel kui ka kolmel albumil. Ansambel on üle elanud nime- ja koosseisu muutusi ning lahkuminekuid, ansambli liikmetel on olnud terviseprobleeme, narkootikumide kuritarvitamist ja eri põhjustel kohtukaasusi. Ajakiri Filter on viidanud neile kui ühele kokkukasvanumale, kuid samas püsimatumale ansamblile ajaloos.
Kurt Sprengel
Pere
Tema onu oli botaanik Christian Konrad Sprengel (1750–1816).
The Verve
Ansambli läbimurre toimus 1997. aastal albumiga "Urban Hymns", mis oli suurima läbimüügiga album Briti edetabeli ajaloos. Sellel albumil olevast laulust "Bitter Sweet Symphony" sai ülemaailmne hitt. 1998. aastal võitis ansambel kaks Briti popmuusika auhinda ning märtsikuus olid nad ka ajakirja Rolling Stone esikaanel. 1999. aasta veebruaris esitati "Bitter Sweet Symphony" Grammy auhinnale parima rokklaulu kategoorias.
Varsti pärast läbimurret, 1999. aasta aprillis, otsustas ansambel sisekonfliktide tõttu tegutsemise lõpetada. Kaheksandal lahusoleku aastal eitas Ashcroft uuesti kokkutulemist, öeldes, et tõenäolisem on saada lavale kõik neli The Beatlesi liiget kui The Verve.
Ansambli algne koosseis tuli taas kokku 2007. aasta juunis. Sama aasta lõpus alustasid nad tuuri ning 2008. aasta augustis anti välja album "Forth". 2009. aastal läks ansambel aga kolmandat korda lahku.
Dro (Trento)
thumb|Dro kirik thumb|Dro valla paiknemine Trento provintsis
Dro (saksa: Drau) on linn ja vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias. See asub sügavas Sarca jõe orus ja 2004. aasta seisuga elas seal 3388 inimest. Vallas on frazioni (alljaotused) Pietramurata ja Ceniga.
Readers of the Book of Life
Osa I: Universumi raamatu lugejad
Galileo Galilei järgi on "filosoofia" kirja pandud universumi suurde raamatusse (looduse raamatusse), mis on kirja pandud matemaatika keeles ja mida tuleb õppida lugema. Loodusteadlaste arvates tuleb lihtsalt järk-järgult dekodeerida looduse tähestiku tähed, sõnad ja nende ühetähenduslik tähendus, ning nõnda lõpuks sõnum lõplikult kätte saada. See uskumus on mehhanitsistliku maailmavaate taustal. Ent loodusteadlaste mudelid on metafoor, mis põhinevad inimeste valmistatud masinatel; nad on selle metafoori reifitseerinud ning väidavad siis, et loodus ongi mehhanitsistlik. Võib-olla teadlased ise ongi raamatu autorid ja sunnivad loodust selle järgi käituma (Friedrich Nietzsche, "Teispool head ja kurja"). Kui juba jutt on raamatust, siis miks mitte seda lugeda (dekodeerimise asemel)? Lugeja on lõputult silmitsi oma kogemusega ning aina muutub lugemise käigus. Üldkehtiv ühemõtteline tõlgendus saab olla ainult spetsiaalsete konstruktsioonide puhul (arvutikeeled, matemaatilised teooriad). Hans-Georg Gadameri ("Tõde ja meetod") järgi peab hermeneutika seisma silmitsi tuttava ja võõra vahelise polaarsusega ning avastama tingimusi, mis teevad mõistmise võimalikuks hoolimata keelelisest, ajalisest ja kontekstuaalsest kaugusest. Tõlgendus on uute tähenduste loov avastamine. Lugeja ise on osa tekstist, mida ta loeb. Paljud mõtlejad osutavad sellele, etmaailmgi on loomult hermeneutiline, ja ainult Läänes on see vaade viimastel sajanditel alateadvusse jäänud.
Võidakse jõuda isegi hermeneutikast kaugemale: gnoosise või panpsühhismini (Raymond Ruyer, "La Gnose de Princeton"). Ruyer' järgi ei ole ühtne Universum mitte tekst, mida lugeda, mitte autorilt lähtuv sõnum, mis tuleb täpselt dekodeerida vaid keel, mida kõnelda. Jumal ei ole kõneleja, vaid universaalne keel, kõigi keelte alus, emakeel. Seda ei kõnelda jäljendades, vaid osalevalt leiutades. Universum ei ole loodus, vaid kultuur, aktiivne jõustamine, teda ei ole konstrueeritud.
Markoš püüab näidata, et kõigil elusolenditel (keda uurib bioloogia) on hermeneutiline loomus.
Teadmise ühtsustus: võimalik, soovitav, paratamatu?
Teadmise ühtsustus oleks võimalik erineval moel.
Esiteks, lähtudes vaatest, et maailm on sama mis objektiivne reaalsus ning reduktsionistlik meetod on kõige sobivam või ainus vahend maailma mõistmiseks. Seda legitimeerib veendumus, et teadmist saab rajada väikesele arvule lihtsatele aksioomidele: objektiivse reaalsuse olemasolu, range põhjuslikkus ja piiratud arv muutumatuid alusseadusi. Siis tuleb kogu teadmine mahutada "objektiivse" loodusteaduse valda ning muu hulgas loobuda ajaloolisest eksegeesist.
Teiseks, lähtudes hermeneutilise ringi ontoloogiast, rõhutades kogu tunnetuse ajaloolisust ning meie maailmavaate sõltuvust kontekstist ja kogemusest. Eelmises lõigus eeldati, et reaalsuse kõik aspektid on vaatleja ees, mitte osa temast. Vaatlejal tuleb lihtsalt oluline dešifreerida ja juhuslik välja jätta. Vaatluse käigus tuleb muudatused mõtlemises alla suruda ning loobuda spekulatsioonist ja eksegeesist. See nõuab koolitust. Hermeneutiline lähenemine tunnistab aga, et maailma tunnetamine on teadvuse ülesanne, teadvusel aga on juured samas maailmas, milles ta osaleb. Nii jääb ruumi tõlgendusteadusele. Elusolendid osutuvad olenditeks, kes suudavad iseenda eest hoolitseda.
Kolmandaks, lähtudes eeldusest, et kogu maailm on elus, sel on intentsionaalsus, pidevad tähenduslikud teisenemised. Siis oleme meie vaid eneseteadlikku universumi loova väe üks arvututest avaldustest. Võime maailma peegeldada ja kaasa ehitada on ka näiteks molekulidel ja galaktikatel. See lähenemine on ligitõmbav, kuid mitte teaduslik.
Meetod
Mis on teaduse meetod? Loodusteadus toetub vaatlusele ja katsele, humanitaarteadused eelistavad seletavaid, hermeneutilisi lähenemisi. Iga metodoloogia määratleb oma valdkonna. Nii saavad loodusteadus ja humanitaarteadused erinevat laadi vastuseid, nad ei mõista teineteist ja suuresti ignoreerivad teineteist. Kas asi on meie loomuse ebatäiuslikkuses või maailma loomuses? Kui maailma loomus ongi selline, siis ühtne vastuoludeta, komplementaarsusteta ja kahemõttelisusteta teadmine on võimalik ainult Jumalal. Moodne teadus asetabki end väliseks erapooletuks vaatlejaks, kes suudab maailma tunnetada tõlgenduste vaheliste vastuoludeta; kui sellist tõde ei õnnestu leida, siis süüdi on vale loogika või meetodid või andmete puudumine jne. Mõte, et inimene, nagu iga elusolend, kaupleb oma tõde välja, on enamikule teadlastele vastuvõetamatu.
Teise vaate järgi on meie maailmaseletused vaid mudelid, mis peegeldavad meie maailmakäsitusi, jättes maailma tõelise loomuse (physis) alatiseks varjule. Meie maailm on kunstlik, loomus on elus, aga varjul. Siis nõuab tunnetus kontemplatsiooni, mõistuse keskendunud pingutust ja initsiatsiooni, mis on tüüpiline humanitaarteadustele ja eriti religioonile.
Kolmandaks võib lähtuda sellest, et meie oleme elus, ning analoogia põhjal oma kogemusega püüda mõista maailma. Aga mis on "elus reaalsus" ja kuidas seda uurida?
Markoše arvates on tarvis vähemalt kahte vaadet. Pole võimalik jõuda maailma ühemõttelise kirjelduseni, mis oleks ühtaegu korratav ja ajalooline. Katseline lähenemine on võimalik ainult seal, kus tõlgendusvabaduse saab minimeerida ning uuritakse ainult neid maailma omadusi, mida inimesed jõustavad. Mõnikord on uurimisaine loomult niisugune, et tõlgendada pole suurt tarvis; mõnikord tuleb tõlgendamine kunstlikult alla suruda, näiteks luues erilised katsetingimused, organismide kloonid jne. Isegi sel juhul ei pruugi saada vältida näiteks konstantse ja ajaloolise, "objektiivse" ja kunstliku vahelisi antinoomiaid.
1. Objektivistlik ettepanek teaduse ühtsustamiseks
Stsientism on maailmavaade, mille järgi on loodusteadusel reaalsuse dešifreerimise monopol. Iga maailmavaade asendab maailma selle kujutisega. Stsientism ei tunnista vaadete paljusust ning loob illusiooni, et oleme leidnud ainuvõimaliku vahendi reaalsusest arusaamiseks, asjad on objektidena käepärast ja maailma struktuuri saab materialiseerida, reifitseerida. Maailmavaate omamine väldib vastutust selle eest, kuidas maailma mõistetakse: tuleb lihtsalt õige maailmavaade üles leida. Maailmavaate pooldajad ei luba kahtlusi: need tuleb kohe kõrvaldada. Maailmavaade laiendab banaalsuse aredate ja sügavate asjade maailma, nii et maailm laastatakse ja isegi banaalne fragmenteerub. Maailmavaate ja ideoloogia erinevus on imeväike.
Valgustuse pärand
Valgustuse põhiteesid on kindlus, et kõik probleemid saab mõistuse abil lahendada; kõikide ebauskude ja eelarvamuste hülgamine; usk progressisse ning praeguse teadmiste taseme üleolekuga varasemast; usk vaimuaristokraatia vajalikkusse, ratsionaalsuse levitamisse.
Tundub, nagu valgustuse programm oleks pooleli jäänud, sest humanitaarteadused hülgasid selle. Hans-Georg Gadameri ("Tõde ja meetod") järgi täitus valgustus humanitaarteadustes romantismiga, reaktsioonina historismile: tõeline ajalooteadus ei hinda minevikku tänapäeva mõõdupuuga. See on valgustuse eelarvamuste ületamine. Siit algab ajalooline hermeneutika, mis tunnistab traditsiooni ning austab seda "absoluutse mõistuse" möödapääsmatu piirina.
Vitalismi, mille stsientism hülgab, esines valgustajate, näiteks Denis Diderot'l, sest ateistil oli tarvis, et loodus suudaks teda tekitada. Ka ratsionaalne morfoloogia vastas mõneti valgustuse ideaalile (Gerry Webster, Brian Goodwin, "Form and Transformation. Generative and Relational Principles in Biology"). Ent 19. sajandi lõpus saadi juba läbi ilma vitalismi ja ratsionaalse morfoloogiata.
Maailmakaardid, terve mõistus ja objektiivne reaalsus
Stsientism põhineb usul teadmise ühtsusse, maailma korrapärasusse, nii et maailma saab seletada väikese arvu seadustega. Ainult range teadusliku meetodi abil saab tajuda maailma sellisena, nagu ta tegelikult on. Edward Osborne Wilsoni ("Consilience: The Unity of Knowledge") järgi on inimesel religiooniinstinkt, mida on kohane suunata teadusele, eelistades ilmutusele objektiivse reaalsuse otsimist.
Kui me näeme maailma läbi ajus olevate filtrite, siis me loome pidevalt maailmakaarte. Iga kaart, telefoniraamat, keel, kultuur on meie teadvusele filtriks. Iga filter võimaldab näha mingit maailma aspekti ja selles orienteeruda. Teadus on väga tõhus filter, kuid üks paljudest. Stsientismi järgi on teadus ainus õige filter.
Lewis Wolpert ("The Unnatural Nature of Science") rõhutab, et teaduse loomus on meie mõtteviisile võõras: teaduse tõed on intuitsioonivastased, neil on igapäevaeluga vähe pistmist ning nad vajavad väga spetsialiseeritud koolitust; nähtavasti sellepärast tekkiski teadus inimkonna ajaloos ainult üks kord.
Loodusteadus tekkis väga erilises kontekstis ja traditsioonis. Monoteism võimaldas uskumist, et Jumala loodud maailm käitub mõistuspäraselt ja järgib lihtsaid ja selgeid seadusi. Traditsioon leiutas tähestiku, mille märkidel pole muud tähendust peale erinevuse teistest märkidest. Traditsioon haaras maailma kolmemõõtmelisse ruumi. Nii sai sündida analüütiline geomeetria, mis teisendas maailma märkide järjenditeks ning tegi matemaatikast maailma "konstrueerimise" juhised. Nõnda said märgid oma elu ning teadus vabanes kujutlusvõime ja ihu maailmast, saades piirduda märkide vaheliste loogiliste suhete uurimisega. Sellega tekkis küll uus rikas kujutlusvõime liik. Võib-olla tõesti nii on võimalik otse näha, milline maailm on, kuid seda ei tohi pimesi uskuda.
Edward Osborne Wilsoni meelest esindavad loodusteadused avastamist, humanitaarteadused ja filosoofia tammuvad aga lõputult paigal. Wilsoni järgi on teadus organiseeritud, süstemaatiline ettevõtmine, mis kogub teadmisi maailma kohta ning tihendab teadmised kontrollitavateks seadusteks ja printsiipideks. Teadusele on omased korratavus, ökonoomsus, mõõtmine, heuristika ning seesmine sidusus ja ebakõlade puudumine; pseudoteadusel seda pole. Markoši arvates iseloomustavad need kriteeriumid ka humanitaarteadusi ja filosoofiat, ja isegi reduktsionism pole neile võõras. Arutlustega objektiivsest tõest Markoš ei taha kaasa minna.
Kanti tõkked ja Aristotelese tõke
Ladislav Kováč ("Potreba syntézy prírodných a kulturnych vied") tegi ettepaneku teadmiste ühtsustamiseks samuti lähtudes valgustusest. Ta räägib neljast "Kanti tõkkest", mis isoleerivad makromaailma elanikud mikromaailmast, megamaailmast, psühhomaailmast ja sotsiomaailmast, mis pole meile otseselt valla ja mille nähtusi me kaldume tõlgendama makromaailmast laenatud käsituste ja terminite abil. Kaua aega oli parim viis selleks pidev narratiiv või müüt, mida lapsest peale sisendati. Alles hellenid avastasid, et müüditõed võivad olla kaheldavad ja komplementaarsed. Hüpoteeside falsifitseerimise abil said nad müüdi väest lahti. Sellest avastusest sündisid 2000 aastat hiljem kogemusteadused. Teadmine lakkas olemast komplementaarsete teadmiste juhuslik segu ja muutus kumulatiivseks. See viis tehnoloogiani. Kultuuriteadused aga pole veel leidnud, kuidas fakte kumuleerida. Nad on Aristotelese tõkke taga: see on puhta arutlemise abil kättesaadavate teadmiste piir. Selle tõkke ületamiseks on tarvis hakata hüpoteese katseliselt kontrollima. Aristotelest loodusteadustes enam keegi ei tsiteeri, humanitaarteadustes aga küll. Kas tõesti Aristoteles looduse kohta täielikult eksis, küll aga avastas olulisi tõdesid inimese ja ühiskonna kohta? Kováč ei usu seda: tuleb hakata Aristotelese hüpoteese ja teooriaid falsifitseerima. Et katseliselt falsifitseerida ei osata, siis toimub see stiihiliselt päris elus. Asi pole selles, et teadmiste harud leiaksid niiviisi ühise keele. Vastupidi, kui kultuuriteadused on oma meetodid välja töötanud, siis nad muutuvad sama intuitsioonivastasteks nagu loodusteadused, kuid me saame inimloomuse kohta midagi teada. Kováči meelest tuleb humanitaarteadustes kasutusele võtta reduktsionistlik meetod.
Alternatiiv hermeneutilises käsituses?
Patrick A. Heelan ("The scope of hermeneutics on natural science") vastandab hermeneutikat seletavale meetodile, mis püüab koostada mõõdetavate teoreetiliste muutujatega matemaatilist mudelit, mida kontrollitakse selle järgi, kas ta suudab labori tingimustes ennustada ja juhtida omistatud algtingimuste põhjuslikke tulemusi.
Hans-Georg Gadameri järgi ("Griechische Philosophie II") me peame peale maailmaga manipuleerimise seda ka mõistma, sellepärast me ei saa välja jätta asjade olemise korda nii, nagu nad iseenesest on korraldatud ja väljenduvad. Gadameri järgi on inimkogemuse maailmu, mida ei saa kunagi objektiveerida: keel, logos (maailm ise, nagu kõnelemine teda kõnetab, maailm, mis tänu keelele on kättesaadav ja öeldav).
Reduktsionism, kirjelduse algtasand ja teaduslik tõde
Edward Osborne Wilson võrdleb meditsiini ja sotsiaalteadusi. Meditsiini edu tuleneb püüdest ühtsustada vaadeldavad nähtused kõigil tasanditel kuni molekulini välja. Sotsiaalteadustes on küllaltki palju meetodeid ja kirjeldustasandeid, kuid valitseb kaos ja nägemuse puudumine, sest ei hoolita teadmiste hierarhilisest korrastamisest, bioloogia ja psühholoogiaga seostamisest (reduktsionism), selle asemel toetutakse rahvapsühholoogiale.
Kommunaar
Naha- ja jalatsite Tootmiskoondis Kommunaar (1944-1997) oli Eesti naha- ja jalatsivabrik pärast Teist maailmasõda. Hiljem nimetati tootmiskoondiseks, kuid lõpetas tegevuse Eesti iseseisvuse taastamise järel.
ENSV Kergetööstuse Rahvakomissariaadi Tekstiiltööstuse Peavalitsuse ettevõte, aadressil Tööstuse tänav 50, Kommunaar loodi riigistatud naha- ja jalatsivabrik "Union"-ist. 17. oktoobril 1940 liideti „Kommunaariga", tekstiiltööstused U.-ü. „Kudur", J. Loorberg & Ко.
Kommunaar paiknes aadressil Maakri 19/21, kus 2012. aastal tulid ehitusplatsi ettevalmistamisel välja keldris olnud puidust nahaparkimistünnid, mis varem olid kuulunud Kommunaari eelkäijale, riigistatud jalatsivabrikule Union.
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima naispeaosatäitja auhind
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima naispeaosatäitja auhind (inglise keeles Los Angeles Film Critics Association Award for Best Actress) on filmiauhind, mida annab 1975. aastast välja Los Angelese Filmikriitikute Ühendus.
Kolm korda on auhinna võitnud Meryl Streep. Kaks korda on võitnud Sally Hawkins, Holly Hunter ja Sissy Spacek.
Pavieł Łatuška
pisi|Pavieł Łatuška (2010)
Pavieł Paŭłavič Łatuška (valgevene keeles Павел Паўлавіч Латушка; vene keeles Павел Павлович Латушко Pavel Pavlovitš Latuško; sündinud 10. veebruaril 1973 Minskis Valgevene NSV-s) on Valgevene diplomaat ja opositsioonipoliitik.
Łatuška võeti 1995. aastal pärast Valgevene Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna lõpetamist diplomaatilisele tööle. 1996. aastal lõpetas ta ka Minski Riikliku Lingvistikainstituudi (võõrkeeltest valdab Łatuška inglise ja poola keelt).
Suursaadik, minister ja teatrijuht
Aastatel 2002–2008 oli Łatuška Valgevene Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Poola Vabariigis, seejärel 2008–2012 oli ta Valgevene Vabariigi kultuuriminister.
2012. aastal naasis ta suursaadiku ametisse: aastatel 2012–2019 oli ta suursaadik Prantsusmaal ja 2013. aastast ühtlasi suursaadik Hispaanias ja Portugalis.
15. jaanuaril 2019 Łatuška vabastati suursaadiku ametitest. Sama aasta märtsis määrati ta Janka Kupała Akadeemilise Rahvusteatri direktoriks. Poolteist aastat hiljem meeleavalduste aegu Łatuška vabastati ametist (17. augustil 2020).
Opositsioonipoliitik
Samaaegselt 2020. aasta Valgevene presidendivalimistega (8. augustil) loodi Vilniuses Valgevene ühendatud üleminekukabinet, mille üheks esindajaks sai Pavieł Łatuška.
Pärast presidendivalimisi puhkenud meeleavalduste käigus valiti Łatuška 18. augustil äsjaloodud Koordinatsiooninõukogu liikmeks. Järgmisel päeval valiti ta selle juhtorgani – seitsmeliikmelise presiidiumi – koosseisu.
Diplomaatiline teenistusaste
16. novembril 2012 andis president Alaksandr Łukašenka Łatuškale erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme.
16. septembril 2020 võttis president Łukašenka Łatuškalt ära erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme "seoses riigi (diplomaatilist) teenistust diskrediteerivate tegude toimepanemisega".
Crew Dragon Demo-2
Crew Dragon Demo-2 (ametlikult SpaceX Demo-2) oli Crew Dragoni esimene mehitatud kosmoselend.
Kosmoselaev startis 30. mail 2020. See oli esimene mehitatud missioon pärast Space Shuttle'i programmi viimast missiooni STS-135, mis startis Ameerika Ühendriikide pinnalt ja esimene kord, kui erafirma saatis kosmosesse mehitatud missiooni. Missiooni meeskonda kuulusid Douglas Hurley ja Robert Behnken ning nad olid esimene kaheliikmeline NASA meeskond pärast 1982. aastal toimunud missiooni STS-4.
Demo-2 saabus 31. mail rahvusvahelisse kosmosejaama (ISS) ning meeskond viibis seal 63 päeva. Crew Dragon naasis Maale 2. augustil, maandudes Mehhiko lahte. See oli esimene vette maandumine pärast 1975. aastal toimunud Apollo-Sojuzi testprojekti ning esimene kord kui mehitatud kosmoselaev maandus Mehhiko lahte.
Grendavė
Küla asub Vilkokšnise järve ääres. Grendavės on põhikool, kalmistu, postkontor ja raamatukogu. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Sinilind (täpsustus)
Sinilind tähendab mitut asja.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Naha- ja jalatsivabrik "Union" oli jalatsitööstusettevõte. Ettevõte asus Maakri tänav 19/21 hoonetes.
Haritorn
pisi|Haritorn [[gooti kunst|gooti katedraali pikihoone ja ristlöövi ristumise kohal. Pariisi Jumalaema kirik]] Haritorn on dekoratiivne tornikiivriga miniatuurtorn, mis paikneb ehitiste katuse harjal.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Naha- ja jalatsivabrik "Union sai 1877. aastal alguse Theodor Grünwaldi nahavabrikust. „Union“ on olnud Eesti jalatsitööstuse algatajaks ning riigi suurimaks ja kuulsamaiks vabrikuks alates aastast 1921. 1941. aastal nimetati vabrik ümber jalatsikombinaadiks „Kommunaar“. "Unioni" kingi kandis 1937. aasta ajalehe Uus Eesti artikli põhjal Eesti rahvaarvuga võrreldes pea iga viies kodanik. „Union“ pakkus huvitavaid, soliidseid ning ilusaid jalatseid nii laial valikul, et sealt oleks leidnud endale sobiva jalanõu ka kõige nõudlikum ostja igasugu riietuse ja sündmuse juurde. pisi|Maakri asum, Maakri tänav 19/21
Haritorn
Romaani ja gooti sakraalarhitektuuris asetseb haritorn pikihoone ja ristlöövi ristumise kohal ning toetub katuseharjal sarikatele.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Ajalugu
pisi|300 px|Ehitusplatsi puhastamisel keldrist leitud puidust nahaparkimistõrred Maakri 19 "Unioni" naha- ja jalatsivabrik sai alguse tänu Theodor Grünwaldi ettevõtlikkusele, kes 1877. aastal rajas Tallinna Härjapea jõe äärde nahavabriku, mille omanikuks ta ka ise sai. Mitmete allikate väitel oli nahavabriku ehitis erinev. 1927. aasta Vaba Maa artikli väitel ehitati 1877. aastal loomade tapmise koha lähedusse väike ühekordne ehitis, Eesti Televisiooni saates „Ajavaod“ on aga öeldud, et 1877. aastal rajas Theodor Grünwald Maakri tänav 19/21 kahekorruselise vabriku, millest näidatakse ka saates foto- ja videomaterjali.
Haritorn
Haritorne leidub ka hilisemast ajast ning neid on kasutatud ka profaanarhitektuuris, näiteks mõisate häärberitel ja väravaehitistel ning raekodadel.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Ajalugu
1915. aastal jäi vabriku tegevus seisma tellimuste puudumise tõttu. Vabrik alustas uuesti tööd 1919. aastal. 1921. aastal muudeti varem Theodor Grünwaldi nime kandnud nahavabrik ümber aktsiaseltsiks „Union“. 1922. aastal alustas tegevust saapavabrik „Union“. 1931. aastal võeti laienemiseks rendile teine tolleaegne suur jalatsivabrik, „Estoking“ ning koos moodustati uus aktsiaselts nimega A-S. „Estoking-Union“, aasta lõpul muudeti see aktsiaseltsiks „Globus“. Aktsionärideks said eestlased Leo Sepp, Anton Teetsov, Karl Kornel ja Voldemar Eevald.
1951. aastal nimetati ettevõtte naha- ja jalatsitootmiskombinaadiks Kommunaar.
Kauplused
1933. aasta andmete kohaselt oli „Unioni“ vabrikul 23 oma ja komisjonikauplust ning peale selle veel mitukümmend erakauplust, mis pidevalt „Unioni“ kaupu müüsid. 1937. aasta andmete kohaselt oli „Unioni“ vabrikul Tallinnas oma kauplusi viis: Viru tänav 1, Kuninga tänav 5, Pärnu maantee 24, Tartu maantee 69 ja Maakri tänav 19.
Väliskaubandussidemed
„Unioni“ kaubandus toimus peamiselt NSV Liidu ja Balti riikidega. Nii naha kui ka jalatsite ostjate seas oli ka näiteks Poola. Võib arvata, et lähiriikidele müüdi suhteliselt tavalist ning klassikalist kaupa. Moelinna nagu London üritati oma kaupa müüa vabriku kvaliteedi tõendamiseks ning moekamate kingade valmistamiseks ja paremate valmistamistehnikate õppimiseks.
SeaQuest DSV
"seaQuest DSV" on Ameerika ulmesari, mille looja on Rockne S. O'Bannon.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Vabriku toodang
Aktsiaselts „Union“ pälvis Eesti suurima ja ka vanima naha- ja saapatööstuse au, olles seejuures hinnatud nii kodumaal kui ka välisriikides. „Unioni“ vabriku toodangut peeti lausa niivõrd heaks, et seda võrreldi ka Pariisi käsitööga. Väidetavalt leidis „Unioni“ jalatsivalikust endale sobivad jalanõud igaüks ning 1937. aasta andmete kohaselt kandis Eesti rahvaarvuga võrreldes iga viies kodanik kingi märgistusega „Union“.
SeaQuest DSV
Sari jooksis kanalil NBC aastatel 1993–1996.
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
Vabriku toodang
Järgnevalt on esitatud kaks kokkuvõtet "Unioni" hinnakirjadest, milles on välja toodud enam kasutatud nahaliigid ning jalatsimudelid ja hinnad.
SeaQuest DSV
Eestis jooksis sari kanalil TV3 "Allveepolitsei" nime all. Viimasel hooajal kandis sari nime "seaQuest 2032".
Naha- ja jalatsivabrik "Union"
1924. aasta hinnakiri
„Unioni“ toodang oli kroom- ja ševroonahast, harva kasutati ka lakknahka. Hinnakirjas oli 75 meestele suunatud erinevat mudelit ning naistele põhihinnakirjas 145 mudelit, millele lisandus 8 mudelit riidest tenniskingi ja 6 mudelit „AGO“ jalatseid. On märgata, et kui naiste jalatsitest valmistati peamiselt nöörsaapaid ja kingi eri toonides kroomnahkadest ja ševroonahkadest, siis meeste puhul kasutati pigem erinevaid mudelitüüpe. Näiteks kamasse, säärsaapaid ja tank-nöörsaapaid. Erinevus oli ilmselt tingitud naiste nõudlikumast ja trenditeadlikumast soovist. Tütarlaste jalatseid oli 34 mudelit, samal ajal poiste mudeleid oli vaid 18, kusjuures algseid mudeleid oli 9, millele lisandusid eraldi mudelid erinevate taldadega. Kõigile mõeldud ja väga suure numeratsiooniskaalaga (suurused 25–45) sandaale ning turnimiskingi oli 7 mudelit. Kõigile sihtrühmadele toodeti nii nöörsaapaid kui ka kingi. Lisaks olid kõigile sandaalid ning riidest tenniskingad. Hinnakirja kõige kallimaks tooteks olid vaskkruvitud ja puutikutud tallaga kroomnahast meeste säärsaapad (3200 marka). Naiste kõige kallimad jalatsid olid rantõmmeldud tallaga lakknahast, seemisnahkse kõrge säärega nöörsaapad (2300 marka). Laste kõige kallimad jalatsid olid mustast ševroonahast tütarlaste nöörsaapad vaskkruvitud ja puutikutud ning läbiõmmeldud tallaga (1200 marka). „Unioni“ hinnakirjas on jalatsite hinnad vastavalt suurustele, siinsed hinnad on kõige suurematel suurustel.
1937. aasta hinnakiri
Peamiselt toodeti nöörsaapaid ja nöörkingi kõigile sihtrühmadele. Meeste valikus olid ka kamassid, tank- ja säärsaapad. Naiste ja tütarlaste valikus olid rihmkingad. Lastele toodeti peamiselt nöörsaapaid. Hinnakirja kõige kallim mudel oli meeste rantõmmeldud taldadega kõrgema säärega kroomnahast säärikud (24 krooni), mis oli ühtlasi ka terve hinnakirja kalleim toode. Naiste kõige kallimad jalatsid olid värvilisest ševroost kingad (11,50 krooni). Kõige kallim lastetoode oli lakknahast läbiõmmeldud rihmkingad (9.75).
Vabriku töö
1929. aasta ajalehe Vaba Maa artiklis on „Unioni“ nimetatud tolle aja moodsaks naha- ja jalanõude vabrikuks, kus ühest otsast voolab sisse toornahk, et see teisest otsast välja saata mitmesuguste valminud jalanõudena. Kuigi jalatsivabrik oli tolleks ajaks teinud edukalt tööd juba 7 aastat, panustati siiski palju nahkade tootmisesse ja nahavabriku toimimisse.
Vabriku tegevus oli hästi mehhaniseeritud, sest masinad tegid täpsema ja tugevama töö kui inimkäed. Iga uue mudeli tootmisse juurutamine, uus lõige kingas või väike muudatus nõudis täpset ja pikaajalist ettevalmistust. Iga jalatsisordi jaoks loodi uued täpsed mudelid, mille järgi lõigati välja pealisnahad ning valmistati tallad ja kontsad. Oli olemas ka masin, mis valmistas põhimudeli järgi mudeleid kõigi jalatsisuuruste jaoks.
Tallanaha valmistamiseks kasutas „Union“ peamiselt välismaalt, peaasjalikult Lõuna-Ameerikast tellitud toornahka. Nahavalikult põhjendati sellega, et Eesti loomanahk ei võimalda tallanaha tarvilikku paksust ja tihedust, ehkki Eesti loomade toornahka kasutati saabaste pealisnahkade ja pinsolite (pealse ja talla vahelise jalatsiosa) tootmiseks.
Nupedia
pisi|Kuvatõmmis (15. VIII 2000) Nupedia oli ingliskeelne veebipõhine vabatahtlike kirjutatud entsüklopeedia, mille asutas 1999. aasta oktoobris Jimmy Wales. 2003. aasta septembris pandi Nupedia kinni. Nupedia oli Vikipeedia eelkäija.
Nupediat eristas Vikipeediast see, et Nupedial oli seitsmesammuline heakskiitmisprotsess, mille käigus kontrolliti artiklite sisu.
Brittany Murphy
pisi|Brittany Murphy [[Austraalias 2006. aasta detsembris]] Brittany Anne Murphy-Monjack (10. november 1977 Atlanta – 20. detsember 2009 Los Angeles), tuntud kui Brittany Murphy, oli Ameerika näitleja ja laulja. Tema esimesed filmirollid olid filmides "8 Mile", "Põrgulikud mesinädalad", "Lustakad jalakesed" ja paljud teised. Ta luges Luanne Platteri teksti animatsioonisarjas "Mäekuningas".
Tema vanemad Sharon Kathleen Murphy ja Angelo Joseph Bertolotti lahutasid abielu, kui ta oli kaheaastane. Brittanyt kasvatas ema Edisonis New Jersey osariigis, kus Brittany käis Edisoni keskkoolis. Hiljem kolis pere Los Angelesse, kus Brittany sai püüelda näitlejakarjääri poole. Murphy ütles, et ema pole kunagi ta loovust lämmatada püüdnud, vaid et ema on olnud oluline lüli tema hilisemates õnnestumistes: "Kui ma palusin oma emal kolida Californiasse, ta müüs kõik ja kolis siit ära minu pärast... Ta alati uskus minusse." Ta ema on iirlaste ja idaeurooplaste järeltulija, ta isa itaaliaameeriklane. Brittanyl on kaks vanemat poolvenda ja noorem poolõde.
Tagasipöördumine Eestisse
Tagasipöördumine viitab isiku naasmisele oma kodu- või päritoluriiki. Tavaliselt toimub tagasipöördumine vabatahtlikult, seega on see vastand kodumaale tagasisaatmisele mõne teise riigi poolt.
Põhiseaduse § 36 sätestab iga eestlase ja Eesti kodaniku õiguse asuda Eestisse elama.
Eestis on loodud tagasipöördujate abistamiseks programme, näiteks rahvuskaaslaste programm, mille raames toetatakse pikka aega Eestist eemal viibinud või välisriigis sündinud eestlaste (alates 15 aasta vanusest) ja Eesti kodanike Eestisse naasmist, makstes abivajajatele tagasipöördumistoetust ja pakkudes nõustamist. Programmi eesmärk on soodustada Eesti kodanike ja etniliste eestlaste ning nende järeltulijate Eestisse elama asumist. Eesti jaoks on oluline, et riigi elanikkond suureneks Eesti kodanike ja etniliste eestlaste arvel.
Elukoha registreerimine rahvastikuregistris
Kõigepealt peaks tagasipöörduja registreerima elukoha rahvastikuregistris. See on oluline näiteks selleks, et saada lapsele lasteaia- või koolikoht, taotleda sotsiaaltoetusi jne. Kohalik omavalitsus osutab suurema osa avalikest teenustest. Teenuste osutamise aluseks on isiku elukoht rahvastikuregistri andmete põhjal. Kohalik omavalitsus kontrollib, kas isik elab Eestis ja selles omavalitsuses, kus ta teenuseid soovib tarbida.
Tagasipöördumistoetused
Alates 04.02.2019 toimub tagasipöördumistoetuste maksmine uutel tingimustel, lähtudes kultuuriministri 31.12.2018 määrusest nr 23 "Tagasipöördumistoetuse maksmise tingimused ja kord".
Tagasipöördumistoetust saab taotleda Eesti kodanik või Eesti elamisluba omav etniline eestlane, kes:
Zolotoi Orjol
Zolotoi Orjol (vene keeles «Золотой орёл» 'kuldkotkas') on Venemaa rahvuslik filmiauhind, Kuldgloobuse analoog Venemaal.
Tagasipöördumine Eestisse
Tagasipöördumistoetused
Alates aastast 2018 on võimalus taotleda tagasipöörduva teadlase toetust, mille maksjaks on Eesti Teadusagentuur. Toetuse saajaks on vähemalt kaks aastat väljaspool Eestit töötanud Eesti kodanik või endine/praegune resident teadlane. Eeltingimus on välisriigis läbitud järeldoktorantuur või samal tasemel tehtud teadustöö.
Zolotoi Orjol
Kategooria võitjale antakse kotkast kujutav hõbedast tehtud ja kullaga kaetud auhinnakuju Zolotoi Orjol.
Joniškėlis
Joniškėlis (poola Johaniszkiele) on linn Leedus Pasvalysi rajoonis. Linn on Joniškėlise valla halduskeskuseks. Joniškėlis asub Mažupė jõe kaldal merepinnast 85 meetri kõrgusel.
Zolotoi Orjol
Iga-aastase filmiauhindade kätteandmise tseremoonia kunstiline juht ja peaprodutsent on Nikita Mihhalkov. Tseremooniat kannab üle telekanal Rossija-1.
Joniškėlis
Linnas on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Linnas kaevandatakse savi. Vaatamisväärsusteks on Joniškėlise mõisa hoonetekompleks, katoliku kirik, mis ehitati aastal 1792, aastal 1808 ehitatud kihelkonnakooli hoone ja aastal 1811 ehitatud haigla.
Tagasipöördumine Eestisse
Ravikindlustus ja perearstiteenused
Perearstiteenuste ja ravikindlustuse osas on samuti oluline rahvastikuregistri kanne. Perearsti nimistusse registreerumine toimub kirjaliku avalduse alusel, mille peab patsient esitama perearstile.
Linte külakeskus
Linte külakeskus on kultuurikeskus Põlva maakonnas Räpina vallas Linte asulas. Asutuse juhataja on Ester Nagland.
Tagasipöördumine Eestisse
Haridus
Lasteaia- ja koolikoha leidmisel toetab inimesi kohalik omavalitsus, täpsemalt elukohajärgne valla- või linnavalitsus. Kohalik omavalitsus peab seaduse kohaselt tagama kõikidele lastele lasteaia- ja koolikoha. Vanemad, kelle laps on alustanud kooliteed välismaal ja on seetõttu ebapiisava eesti keele oskuse või üldteadmistega (tingitud koolisüsteemide erinevusest), et saavutada põhikooli ja gümnaasiumi riiklikus õppekavas määratletud õpitulemusi saavad kohalikus omavalitsuses taotleda, et kool koostaks nende lapsele individuaalse õppekava. Riik toetab vajadusel eesti keele õpet 10% ulatuses.
Zolotoi Orjol
Enim kordi (11) on Zolotoi Orjoli võitnud telekanali Rossija-1 peadirektor Anton Zlatopolski, kes on olnud paljude telesarjade kaasprodutsent. Nikita Mihhalkovil on seitse Zolotoi Orjoli, neist ühe sai ta filmirežissöörina.
Linte külakeskus
Külakeskuses tegutseb Linte raamatukogu.
Tagasipöördumine Eestisse
Töö
Tööalaste valikute tegemisel ja endale sobiva töökoha leidmisel on abiks Eesti Töötukassa.
Leinier Domínguez
pisi|Leinier Domínguez (2010)
Joniškėlis
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Joniškėlise elanikest leedulasi 98,75% ja teiste rahvaste esindajaid 1,25%.
Leinier Domínguez
Leinier Domínguez Pérez (sündinud 23. septembril 1983 Havannas) on kuuba päritolu Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2001).
Tagasipöördumine Eestisse
Juhiluba ja sõiduki registreerimine
Teise riigi registritunnustega sõiduvahend tuleb Maanteeametis Eestisse ümber registreerida. Enne registrisse kandmist tuleb sõidukil läbida tehnonõuetele vastavuse kontroll. Isikud, kelle juhiluba on väljastatud välisriigis, peavad tutvuma kohalike nõuetega, kuigi enamiku riikide juhiload kehtivad sellele märgitud kehtivusajani. Pärast seda vahetatakse juhiluba samaväärse Eesti juhiloa vastu ilma eksamiteta.
Leinier Domínguez
Domínguez sai suurmeistriks 18-aastaselt 2001. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kuuekordne Kuuba malemeister (2002, 2003, 2006, 2012, 2016).
Joniškėlis
Ajalugu
Asulat on esmamainitud aastal 1684. Samal aastal ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1736 sai Joniškėlis aleviks.
Leinier Domínguez
Ta sai FIDE Grand Prix 2012–2013 sarjas 8. koha (22 osavõtjat) ja FIDE Grand Prix 2014–2015 sarjas 11. koha (16 osavõtjat).
Joniškėlis
Ajalugu
Mõisa omanik Ignacy Karp andis oma testamendis korralduse rajada asulasse haigla. Kui haigla valmis, oli see esimene maahaigla Leedu aladel. XIX sajandi alguses rajati alevisse ka kihelkonnakool. See oli esimene kool Leedus, kus õpilastele õpetati ka põllumajandust.
Leinier Domínguez
Domínguez esindab 2018. aastast rahvusvahelistel malevõistlustel USA-d. Tegutseb ka maletreenerina. Ta oli 2018. aastal tiitlipretendendiks saanud Fabiano Caruana üks abilisi.
Joniškėlis
Ajalugu
Knygnešystė ajal tegutses alevi lähistel üks tähtsamaid salakaubavedajaid Jurgis Bielinis. Too andis seal salaja välja ajalehte Baltasis erelis.
Tagasipöördumine Eestisse
Seadus
vasakul|raamita|30x30px Seaduse § 36 ütleb:
Joniškėlis
Ajalugu
Leedu Vabadussõja ajal moodustas alevi rahvas Punaarmee vastu võitlemiseks oma partisanide salga, millest sai hiljem Leedu üheksas jalaväepolk. Aastal 1916 avati alevit läbiv kitsarööpmeline raudtee. Üks liin ühendas Joniškėlist Žeimelisega, teine alevit läbiv raudtee ühendas aga Pasvalyst ja Šiauliai Gubernija linnaosa. Hiljem (1937–1938) rajati alevist veel liin Panevėžysi suunas. See tõi kaasa alevi kasvu, sinna rajati vesiveski ja meierei. Linnaõigused sai Joniškėlis 1950. aastal. Aastaks 1983 olid linna läbivad raudteeliinid suletud.
Kõnepost
Kõnepost on telefonside (sealhulgas mobiilside) lisateenus, mis võimaldab häälsõnumite jätmist ja kuulamist teenusepakkuja hallatavas süsteemis.
Kõneposti kasutamine sarnaneb varasemast ajast tuntud automaatvastaja kasutamisega, kuid erineb selle poolest, et ei vaja tarbija poolel ühtki lisaseadet.
מענה קולי
Lehvikvõlv
Lehvikvõlv on hilisgootikale iseloomulik keerukas võlvitüüp, mille puhul arvukad roided koonduvad lehvikutaoliselt toele (piilarile, sambale või konsoolile) ühtlaseks kimbuks. Kumera joonega piiratud "lehvikute" vahelisse laeossa kujundati sageli täht- või võrkvõlvlae taoline roidestik.
Lehvikvõlvi esines tihti inglise gootikas, eriti perpendikulaarstiilis ja sellest mõjutatud Saksa ordu ehituskunstis.
Roy Holland
Roy Fraser Holland (1923 Manchester – 5. märts 2013) oli inglise filosoof, Swansea koolkonna liige.
Elulugu
Ta õppis Oxfordi Ülikoolis University College'is ning sai 1948 magistrikraadi. Ta sai stipendiumi Gilbert Ryle'i juures õppimiseks. Seal lävis ta John Langshaw Austini ja Friedrich Waismanniga. Alates 1950. aastast oli ta University College of Swansea filosoofialektor. Seal õnnestus tal ühe korra kuulata Ludwig Wittgensteini, kes osales arutelus. Holland töötas seal kõrvuti Wittgensteini sõbra Rush Rheesiga ning sõbrunes Wittgensteini kaaslaste Norman Malcolmi ja Maurice O'Conoor Druryga. Aastast 1962 õpetas Holland ühe aasta Rochesteri Ülikoolis. Alates 1965. aastast oli ta Leicesteri Ülikooli filosoofialugeja ja 1967–1983 oli ta Leedsi Ülikooli filosoofiaprofessor. Hooajal 1981–1982 oli ta Aristotelian Society president.
Vaated ja ideed
Kurjuse probleemi filosoofiline arutelu on "nördimuse eetikast inspireeritud teodiike". Filosoofid eeldavad tavaliselt, et heal Jumalal peab kurjuse lubamiseks olema moraalselt küllaldane alus, kuid kurja suhtes tegutsemiseks või tegutsemisest hoidumiseks ei pea isegi inimesel olema küllaldast alust, rääkimata Jumalast.
Coober Pedy
pisi|Maa-alune eluase pisi|Maa-alune kirik Coober Pedys
Roy Holland
Vaated ja ideed
Kõige kõrgematel tegudel (kurjale kurjaga mittevastamisel) ei tohiks olla mitte mingit põhjendit.
Õpetajal tuleb keskenduda sellele, et teha õpilastele kättesaadavaks kõige paremad ja kõige ilusamad asjad, mida ta teab, ja ainult need asjad.
Coober Pedy
Coober Pedy on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigi põhjaosas 846 km Adelaide'ist põhja pool.
Roy Holland
Igavesti?
Artiklis "For Ever?" räägib Holland väljendi "igavesti" (for ever) tähendusest.
Coober Pedy
Coober Pedy geograafilised koordinaadid on. Linn asub Darwinit Port Augustaga ühendava Stuarti maantee ääres.
Roy Holland
Igavesti?
Martha Kneale uurib artiklis "Eternity and Sempiternity", kas igavene objekt peab olema lõputult kestev, ning vastab jaatavalt. Ta ei nõua, et igavik peab olema ajatu, nagu tavaliselt on tehtud, nii et jääb ainult paratamatuse nõue. Kneale jõuab järeldusele, et ajatus on kas sama mis lõputu kestmine või need käivad alati koos; paratamatusest järeldub lõputu kestmine, kuid mitte ümberpöördult; ajatus on piiramatu ajaline olemasolu, see käib ka ajatute tõdede kohta. Holland küsib: kui keegi ütleb, et kaks pluss kaks on homme neli või igavesti neli, kas see on ennustus? Kas ta võib tahta öelda, et kaks pluss kaks on igavesti neli, kuigi on mõeldav, et ei ole? Sel juhul saab ta asjast nii aru, et pluss korda kaks on neli kontingentselt, ja siis tuleb talle öelda, et ta pole matemaatilise propositsiooni loomusest aru saanud. Kui Kneale ütles, et paratamatusest järeldub lõputu kestus, siis ta ei saanud ju silmas pidada kontingentset lõputut kestust. Nii et Kneale pidi silmas pidama, et kaks pluss kaks peab (kontseptuaalselt) paratamatult olema neli. Aga milleks siis veel "igavesti"?
Coober Pedy
2011. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 1695 inimest, neist 953 meest ja 742 naist. Elanikest üle 16 protsendi ehk 275 olid Austraalia põliselanikud.
Roy Holland
Igavesti?
Aga kas mingi faktiline asi võib kontingentselt olla igavesti? Näiteks galaktikate ja elementide puhul ei näe tavaline keelemäng ette mõtet nende lõpust. Kui meil pole erandlikku vaimuseisundit, on need meie jaoks jäävad. Selle küsimuse esitamine annab tunnistust erandlikust vaimuseisundist. Rõhk igavesusel toob metafüüsilise nüansi, mille tõttu see küsimus pole faktiküsimus. Küsijale tundub, nagu ta teaks, mida see tähendab, et miski kestab absoluutselt igavesti. Holland eitab, et seda on võimalik teada, toetudes mõistelistele seostele, mis seovad kokku meie arusaamise spekulatsiooni tähenduse liigist ja astmest, meie arusaamise sellest, kuidas spekulatsioonist võiks saada miski, mis on kindel, ja meie arusaamise sellest, kuidas avastatakse, et spekulatsioon on tõene. Kui väidetakse spekulatiivselt, et miski kestab igavesti, siis Hollandi järgi pole võimalik teada, kuidas see väide kaotaks spekulatiivse iseloomu, sest see pole loogiliselt võimalik: otsustavat vaatlust pole põhimõtteliselt võimalik teha. Paistab, et väited, mis preditseerivad absoluutset igavesust, on taandumatult või paratamatult ennustuslikud, kuid tegelikult pole need üldse ennustused. Mille alusel üldse saaks üldse midagi niisugust uskuda?
Coober Pedy
Linna on nimetatud maailma opaalipealinnaks, sest seal toodetakse umbes 70 protsenti maailma opaalidest. Linna ümbruses on rohkem kui 70 opaalikaevandust. Eelkõige on Coober Pedy aga tähelepanu äratanud sellega, et inimesed elavad ja töötavad maa all.
Piirkonnas elasid aborigeenid juba ammustest aegadest. Esimese teadaoleva eurooplasena sattus sinna šoti maadeuurija John McDouall Stuart 1858. aastal. Aastal 1915 avastati esimesed opaalileiukohad ja rajati asula. Esimesed elanikud asusid Coober Pedysse 1916. aastal. Et linn asub kõrbes ja õhutemperatuur ulatub sageli üle 40 °C, hakkasid juba Esimesest maailmasõjast tagasi pöördunud sõdurid Euroopas nähtud kaevikute eeskujul endale maa sisse eluasemeid kaevama. Tänapäeval läheb elamu uuristamine kaljusse maksma umbes sama palju nagu maa peale maja ehitamine. Maa all tegutsevad ka nii kirikud kui ka kauplused.
Roy Holland
Igavesti?
Oletame, et keegi ütleb millegi kohta, et see ei paista niisugusena, et see peaks igavesti kestma, aga kui veab, siis see kesta igavesti. Mis vedamine see võiks olla, ja kuidas võiks miski niisugusena paista? See on rumalus. Aga võib-olla saab mõisteliselt otsustada, et miski on määratud igavesti kestma? Ainuke alus selliseks otsustuseks millegi kohta võikski olla see, et see tuleneb millegi olemusest. See saaks olla ainult jumalus. Mõnes jumalatõestuses lähtutakse Jumala olemusest ja omistatakse Jumalale paratamatu olemasolu: Jumalast ei saa mõelda ega rääkida nii, nagu ta võiks mitte olemas olla; võib muidugi ka rääkimata jätta. Igatahes millelegi muule kui paratamatule olendile ei saa mõttekalt omistada igavest olemasolu. Siin ei saa juttu olla ennustamisest. Aga "igavesti" on siin jällegi üleliigne.