cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andry Rajoelina
31. jaanuaril teatas Rajoelina, et võtab võimu Madagaskaril enda kätte, sest president ja valitsus pole oma kohustusi täitnud. Ta kutsus rahvast meeleavaldustel näitama rahulolematust valitsuse ja presidendiga.
7. veebruaril kutsus Rajoelina rahvast protestimarsile presidendilossi ette, kuhu minna oli keelatud. Sõjavägi avas rahva pihta tule, surma sai üle 30 inimese, haavatuid oli tosinate kaupa.
Kokkupõrked valitsusvägede ja ülestõusnute vahel kestsid tükk aega. 10. märtsil teatas sõjaväe juhtkond, et neil on korralagedusest kõrini ja nad annavad vaenupooltele leppimiseks 72 tundi, vastasel korral võtavad nad võimu enda kätte. Sellega lõpetas sõjavägi presidendi toetamise ja keeldus ülestõusnute vastu jõudu kasutamast. 16. märtsil vallutas rahvas presidendilossi, kus president parajasti ei viibinud. 17. märtsil lahkus president riigist. 18. märtsil võttis Rajoelina riigi juhtimise üle. 21. märtsil 2009 vannutati ta ametisse.
Rajoelina on Aafrika kõige noorem riigipea: ta oli ametisse astudes 34-aastane. Madagaskari põhiseadus aga nõuab, et president oleks vähemalt 40-aastane. Rajoelina on lubanud koostada uue põhiseaduse, kus seda piirangut poleks.
Madagaskar sõltub tugevalt välisabist. Mitu riiki, nende seas USA, Norra ja Prantsusmaa, lõpetasid Madagaskari abistamise, sest polnud rahul viisiga, kuidas Rajoelina võimule tuli.
Celsiuse skaala
Celsiuse skaala on temperatuuriskaala, mille võttis 1742. aastal kasutusele Rootsi füüsik ja astronoom Anders Celsius. Skaala on jaotatud Celsiuse kraadideks, mille tähis on °C.
Termodünaamilise temperatuuri T ühikuga kelvin (tähis K) seob Celsiuse temperatuuri t kraadiga valem
Celsiuse leiutatud soojuspaisumisel põhineval termomeetril tähistas vee keemispunkti 0 kraadi ja jää sulamispunkti 100 kraadi. Nende püsipunktide vahe oli jaotatud 100 võrdseks osaks. Kuna sellise skaalaga termomeetrit oli praktikas ebamugav kasutada, pööras Carl von Linné 1745. aastal selle termomeetri skaala ümber ning võttis jää sulamistemperatuuri võrdseks 0 kraadiga ja vee keemispunkti +100 kraadiga. Enne teda oli aga juba 1743. aastal Lyonis Prantsusmaal samuti talitanud ka Jean Pierre Christin. Sellise skaalaga termomeeter on kõige laiemalt kasutusel tänapäevani ja kinnitatud rahvusvaheliseks praktiliseks temperatuuriskaalaks ITS-90.
pisi|65px|Celsiuse ja Fahrenheiti skaala termomeetril
Darwini mäed
thumb|Darwini mäed Darwini mäed on mäestik Tulemaal. Kulgeb Tulemaa saare lõunarannikul ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 2488 meetrit (Darwini mägi).
Miranda
Miranda on ladina päritolu naisenimi, mis on kasutusel ka kohanimena:
Wang Mang
Wang Mang (王莽; Wáng Mǎng) (45 eKr – 22 või 6. oktoober 23) oli Hiina keiser, usurpaator, kes haaras trooni Hani dünastialt ja rajas aastal 9 Xini dünastia (Xīn (新; 'uus'), kuid 23 tõugati ta troonilt. Troon anti siis tagasi Liu suguvõsale.
Ülikusuguvõsast pärinev Wang Mang oli keisri kõrge ametnik, kes juba kümneid aastaid oli olnud riigi tegelik valitseja. Keiser Ai ajal (6 eKr – 1 pKr) oli ta ajutiselt kõrvale tõrjutud. Aastal 6 pani Wang Mang oma tütre paari teismelise keisri Pingiga (valitses 1–6). Räägitakse, et keisri surmas oli Wang Mangi käsi mängus. Aasta 8 lõpupoole sai Wang Mang leskkuninganna (keiser Yuani (valitses 42 eKr kuni 32 eKr lese) Cheng-chüni sugulasena (keisrinna oli tema isa poolõde) regendiks (teistel andmetel oli ta regent juba varem, kuid usurpeeris aastal 8 võimu). Varsti ta tagandati, kuid 10. jaanuaril 9. aastal, laskis ta mürgitada Lääne-Hani dünastia (206 eKr – 24 pKr) 9-aastase (või veel noorema) valitseja ning kuulutas end Hiina keisriks.
Ta võttis nõuks Hiina valitsemisel juhinduda konfutsianismist, mille Lääne-Hani dünastia valitsejad olid teinud riigi ametlikuks moraalseks ja poliitiliseks õpetuseks.
Sai kuulsaks sellega, et ehitas 9 pühamut oma müütiliste esivanemate auks ning Ming-tangi residentsi pealinnas Chang'anis (praegune Xi'an).
Viis läbi arvukalt reforme, sealhulgas riigistas aastal 9 maa, et lahti saada suurmaaomanike mõjuvõimust, mis ohustas riiklikku julgeolekut. Ta jaotas maa talupoegade vahel ning keelas selle ostu ja müügi. Peale selle pidid talupojad erinevalt suurmaaomanikest keisrile makse maksma. Ent maaomanikud osutasid vastupanu. Paljud ametnikud olid ise maaomanikud ning lihtsalt ei viinud neid reforme ellu. Aristokraatia survel tühistas ta selle reformi aastal 12.
Ta kehtestas uue rahasüsteemi (korduv devalveerimine) ja piirhindade süsteemi, keelas orjakaubanduse, kehtestas ühtse mõõdustiku.
Kuigi ta kujutas oma valitsemist kui varase Zhou dünastia aegse idealiseeritud riigi taastamisena, olid tema reformid suunatud eelkõige bürokraatia tugevdamisele ja jooksva rahanduskriisi lahendamisele. Riigikassa täitmiseks kehtestas ta riiklikud monopolid, võltsis raha ja viis läbi põllundusreforme.
Reformid paiskasid majanduse segi ja tekitasid kohati näljahäda. Wang Mangil kadus lõpuks kontroll hoopis käest, sotsiaalse korratuse ning mässu tõttu pärast Huanghe jõe voolusuuna järsule muutusele järgnenud katastroofi.
Legendi järgi olevat Wang Mang olnud nii paks, et kui mässajad ta palee õuel tapsid, pisteti talle taht läbi naba sisse ja see inimküünal põles kümme päeva.
Võitlus trooni pärast kestis kuni 25. aastani, mil Liu Xiu taastas Hani dünastia ning alustas keskhalduse tugevdamise pikka protsessi.
Tuhat aastat hiljem võttis Põhja-Songi dünastia reformaator Wang Anshi Wang Mangi reformid eeskujuks. 20. sajandi reformaator Hu Shi nimetas Wang Mangi Hiina esimeseks sotsialistiks.
Härmäjärv
Härmäjärv (ka Armojärv) on järv Võrumaal Rõuge vallas.
Mérida osariik
Mérida osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela lääneosas. Osariik hõlmab Mérida Kordiljeeride keskosa, seal asub Venezuela kõrgeim tipp Bolívari mägi (Pico Bolívar; 4979 m).
Halduslikult jaguneb 23 omavalitsusüksuseks.
Peamised majandusharud on põllumajandus (sealhulgas kartulikasvatus) ja turism.
Eraettevõtete Ametnikkude Koda
Eraettevõtete Ametnikkude Koda oli Eesti eraettevõtete ametnike ja äriteenijate kutseesindus. Koda valiti 1. kuni 3. jaanuarini 1937. Hääleõiguslikke kodanikke oli 9818, kellest käis valimas 4790.
Kirjandus
Chamber of Private Employees
Jutustus
Jutustus on novelli ja romaani vahepealne eepikažanr. Jutustusel on novellist laialdasem sündmustik, mis ei ole keskendunud ühe peamise sündmuse ümber, ja vabam vorm. Romaanist on jutustus lühem ja ülesehituselt lihtsam.
Jutustuse kolm põhikomponenti on süžee, tegelased ja miljöö.
Jutustus esitatakse tavaliselt jutustaja (autori) vaatepunktist, kes jälgib sündmusi kõrvalt või on selles osaline.
Tuntud jutukirjanikke
narración racconto
Mario Kivistik
Mario Kivistik (sündinud 15. juunil 1955) on Eesti tõlkija, kirjastaja, ulmekirjanik ja ulmekirjanduse vahendaja.
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi inglise ja saksa keele erialal.
Aastail 1989–1991 oli Eesti Rohelise Partei esimees.
Blue Tattoo
Blue Tattoo võib tähendada mitut asja.
Miranda osariik
Miranda osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas.
Halduslikult jaguneb 21 omavalitsusüksuseks.
Aastast 2008 on Miranda osariigi kuberner Henrique Capriles Radonski.
Like a Rolling Stone
Laulu pealkiri viitab inglise vanasõnale A rolling stone gathers no moss ('veerev kivi ei sammaldu').
2004. aastal valis ajakiri Rolling Stone selle kõigi aegade parimaks rokklauluks nimekirjas "The Greatest Songs of All Time".
Tähelepanuväärne on ka laulu pikkus: 6 minutit ja 9 sekundit. Enne seda olid laulud ühe malli järgi alla 3 minuti pikkused. Dylani plaadifirma Columbia Recordsi esindajad nõudsid laulu lühemaks tegemist, kuid Dylan keeldus. Laulust sai Dylani senise karjääri suurim hitt. See tõusis Billboardi edetabelis 2. kohale.
Hiljem on laul ilmunud ka kogumikalbumitel "Bob Dylan's Greatest Hits", "Biograph", "The Essential Bob Dylan" ja "Dylan".
Novell
Novell on tiheda sündmustiku ja väheste tegelastega jutustus, mis piirdub harilikult ühe keskse teemaga, lõpus on puänt.
Friedebert Tuglase sõnul on novell nagu sonett proosas.
Tuntud novellimeistrid:
Xhemil Dino
Xhemil Bej Dino [dž'eemil bei d'iino] (1894–1972) oli Albaania diplomaat.
Ta oli Albaania delegaat Rahvasteliidu 6., 7. ja 8. täiskogul (1925–1927).
1932 nimetati Dino Albaania suursaadikuks Suurbritannias, kuid oli sunnitud tagasi astuma, sest tema armuke sooritas saatkonna trepil enesetapu.
Itaalia okupatsiooni ajal oli Xhemil Dino 12. aprillist 1939 Shefqet Verlaci valitsuse välisminister, kuni 3. juunil 1939 välisministeerium likvideeriti ja välisasjadega hakkas tegelema Itaalia välisministeerium. Dinole anti Itaalia välisteenistuse suursaadiku auaste. Pärast albaanlastega asustatud Kreeka alade vallutamist 1941 määrati Dino Thesprotia (Çamëria) ülemkomissariks.
Elektrigeneraator
Elektrigeneraator on elektrimasin, mis muundab mehaanilist energiat (peamiselt pöörlemisliikumise energiat) elektrienergiaks. pisi|Auruturbiiniga generaator Generaatori töö põhineb pinge tekkimises juhis, mis asub muutuvas magnetväljas. Magnetvälja tekitamiseks ettenähtud generaatoriosa nimetatakse induktoriks ja seda osa, milles indutseerub pinge, ankruks. Põhimõtteliselt võib kumbki neist olla pöörlev (rootor) või paigalseisev (staator). Vahelduvvoolugeneraatorites on induktoriks enamasti rootor ja alalisvoolugeneraatorites staator.
Valdav osa elektrienergiast toodetakse vahelduvvoolu-sünkroongeneraatoritega. Tavaliselt moodustab generaator koos primaarjõumasinaga agregaadi:
Ajalugu
Esimesed elektrigeneraatorid, mida hakati looma 1830. aastail, olid püsimagnetiga. 1850. aastail asendati püsimagnet elektromagnetiga, mille mähist toideti abigeneraatorist. Generaatorite areng hoogustus alates sellest, kui generaatoris hakati rakendama magnetahela jääkmagnetismil põhinevat endaergutust. Endaergutuse põhimõtte avaldas saksa tööstur Ernst Werner von Siemens 1867. a dünamoelektrilise printsiibi nime all; vastavalt nimetati ka alalisvoolugeneraatorit dünamoks (saksa k Dynamomaschine).
Humallutsern
Humallutsern (Medicago lupulina) on ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast lutserni perekonnast.
Humallutsern on ühe- või mitmeaastane lamav taim, 5–40 cm.
Õitseb juunist septembrini.
Alamleitnant
Eesti Vabariik
Eesti Vabadussõjas ja pärast seda oli alamleitnant Eesti Rahvaväes leitnandist madalam ja lipnikust kõrgem auaste. Tänapäeva Eesti Kaitseväes vastab see nooremleitnandi auastmele.
Venemaa keisririik
Auaste kehtis Venemaa mereväes aastani 1732, maaväes 1764. aastani. Teenistusastmete tabelis asus XII astmel.
Sebroid
thumb|Sebra ja eesli järglane Sebroid on sebra ja hobuse või eesli hübriid.
Sebroidil on tavaliselt mittesebrast vanema kehakuju, kuid sebra triibud (osal kehast).
Salme Rubel
Salme Rubel (aastani 1930 Salme Kõiv; 7. august 1908 Võru – 16. aprill 1988 Tartu) oli eesti entomoloog.
Elulugu
Ta lõpetas 1926 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1945 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. 1961 kaitses ta TRÜs bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV-s esinevad naksurlased ja nende tähtsus põllumajanduslike kultuuride kahjuritena".
1945–1951 oli ta TRÜ rakenduszooloogia ja entomoloogia kateedri assistent, 1951–1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedri juhataja, 1956–1964 entomoloogia ja aianduse kateedri vanemõpetaja, 1964–1971 dotsent.
Teadustöö
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid põllumajandus- ja metsaentomoloogia, tiigikalandus ja taimekaitse. Ta uuris Eesti naksurlasi ja ürasklasi.
Isiklikku
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Peter Rubel ning nende lapsed olid keemik Mall Reeben ja paleontoloog Madis Rubel.
Rafidiofüüdid
Rafidiofüüdid (Raphidiophyceae või Chloromonadophyceae) on stramenopiilide (heterokontide) klass, kuhu kuulub väike rühm eukarüootseid vetikaid. Rafidiofüüte on leitud nii mage- kui mereveest.
Kõik rafidiofüüdid on üherakulised, mille suurus on suhteliselt suur (50–100 μm), kuid neil puudub rakukest. Neil on üks viburite paar. Rafidiofüütide rakus on arvukalt ellipsikujulisi kloroplaste, mis sisaldavad klorofülli a, c1 ja c2. Teistest stramenopiilidest erinevalt ei ole rafidiofüütidel arenenud fotoretseptorisüsteemi (või silmtäppi).
Leida Leivategija
Leida Leivategija (12. september 1918 – 26. mai 2004) oli eesti entomoloog ja põllumajandusteadlane.
1942. aastal asus ta tööle Tartu ülikooli entomoloogia katsejaama Raadil Kaarel Leiuse käe all. 1951. aastal jätkas ta tööd vastloodud Eesti Põllumajandusakadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedris. Ta lõpetas töö kõrvalt 1954. aastal EPA agronoomiateaduskonna ning töötas siis algul assistendina ja vanemõpetajana. 1964. aastal kaitses ta dissertatsiooni "Õunamähkuri (Laspeyresia pomonella L.) bioloogia ja tõrje". Pärast seda töötas ta dotsendina kuni pensionile minekuni 1987. aastal. Ta õpetas zooloogiat ja entomoloogiat, aga ka keemilist taimekaitset.
Ta oli Tartu Esperanto Seltsi aktiivne liige.
Vägivallatus
Vägivallatus on moraali- või ideoloogiline põhimõte, mille kohaselt tuleb konfliktide lahendamisel hoiduda vägivallast.
Vägivallatuse tuntud rakendaja on olnud Mohandas Gandhi, kes tuginedes ahinsa põhimõttele.
Eesti taasiseseisvumine
Otsuse vastuvõtmise ajend oli isehakanud Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee korraldatud riigipöördekatse Nõukogude Liidus.
Sündmusi kuni 1987 aastani
1974. aastal jõudis Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Eesti Demokraatliku Liikumise ja Eesti Rahvusrinde märgukiri ÜRO Peaassambleele ja ÜRO peasekretärile, milles paluti abi Eesti omariikluse taastamiseks. Eesti Demokraatliku Liikumise ja Eesti Rahvusrinde programmiliste dokumentide arutelu käigus oli kujunenud välja suund taasiseseisvumisele.
1979. aastal saatsid 45 Eesti, Läti ja Leedu kodanikku märgukirja ÜRO peasekretärile ning NSV Liidu, Saksamaa LV, Saksa DV ja Atlandi hartale alla kirjutanud riikide valitsustele. Märgukiri sisaldas nõuet avalikustada Molotovi-Ribbentropi pakt koos selle salaprotokollidega, kuulutada need allakirjutamise hetkest alates õigustühisteks ning taastada Balti riikide iseseisvus.
28. oktoobril 1980 valmis "Avalik kiri Eesti NSV-st" ("40 kiri") mis pandi teele nädal hiljem. Kirja esimese versiooni koostas Jaan Kaplinski. 40 allakirjutanud haritlast püüdsid kaitsta venestamise taustal eesti keelt ja mõni nädal varem meeleavaldustega välja astunud koolinoori Nõukogude okupatsioonivõimude omavoli eest. See oli katse astuda avalikku poliitilisse dialoogi Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei territoriaalse allüksuse Eestimaa Kommunistliku Parteiga.
Sündmusi 1987–1991
23. augustil 1987 toimus Tallinnas Hirvepargis esimene rahva omaalgatuslik poliitiline meeleavaldus okupeeritud Eestis, mille eesmärgiks oli nõuda avalikult Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide avalikustamist ning pakti tagajärgede likvideerimist.
26. septembril 1987 ilmus Tartu ajalehes Edasi "Ettepanek: kogu Eesti NSV täielikule isemajandamisele" ehk IME ettepanek. Kirjutise autoriteks olid märgitud Siim Kallas, Tiit Made, Edgar Savisaar ja Mikk Titma (ka "nelja mehe ettepanek"). Pakuti välja majandusprogrammi idee, kuidas Eesti NSV peaks saavutama majandusliku iseseisvuse Nõukogude Liidu koosseisus.
1. ja 2. aprillil 1988 toimus toimus Toompea lossis 1988. Eesti NSV loominguliste liitude juhatuste ühispleenum, mille ametlik eesmärk oli loovliitude osa arutamine NLKP XXVII kongressi otsuste täitmisel ja XIX üleliiduliseks parteikonverentsiks valmistumisel. Kritiseeriti aga Eestis “ülal” valitsevat perestroikat ning glasnostit tõrjuvat hoiakut ja demokratiseerimisprotsessi aeglust. Nõuti vabariigi üleviimist isemajandamisele, oma kodakondsuse sisseseadmist, Eesti NSV suveräänsust. Resolutsiooni 19. punkt sisaldas rahulolematust Karl Vaino ja Bruno Sauli tegevusega.”
15. juunil 1988 saabus Tallinna NLKP Keskkomitee sekretär Nikolai Sljunkov ja Vaino Väljas, järgmisel päeval sai NLKP Keskkomitee Poliitbüroo otsusega temast EKP Keskkomitee uus esimene sekretär. 16. juunil vormistas EKP Keskkomitee pleenum Karl Vaino tagandamise ja valis Väljase EKP Keskkomitee esimeseks sekretäriks 3. Karl Vaino läks tööle Moskvasse.
17. juunil 1988 toimus Rahvarinde Tallinna lauluväljakule kokku kutsunud suurmiiting NLKP 19. kongressi delegaatide teelesaatmiseks Moskvasse. Lauluväljakule kogunes 75 000–100 000 inimest.
11. septembril 1988 toimus Tallinna lauluväljakul rahvaüritus (nö laulva revolutsiooni põhisündmus) "Eestimaa Laul" enam, kui 100 000 osavõtjaga. Esitati avalikult poliitilisi nõudmisi ja kuulati ning lauldi isamaalisi laule. Ühes kõnes nõudis Trivimi Velliste esimest korda avalikult Eesti iseseisvuse taastamist.
16. novembril 1988 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu otsusega vastu "Deklaratsiooni Eesti NSV suveräänsusest", millega deklareeris oma seaduste ülimuslikkust Eesti NSV territooriumil. Ühtlasi võttis Ülemnõukogu vastu sellekohase põhiseaduse muudatuse Eesti NSV õigusaktide ülimuslikkusest NSV Liidu seaduste suhtes. Samal päeval võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu ka Resolutsiooni liidulepingust.
1989. aasta 6. detsembri Eesti NSV Ülemnõukogu seadluse alusel taastati Eesti haldusjaotuses maakonnad (rajoonide halduspiires) 1. jaanuarist 1990.
23. augustil 1989 korraldati Eestis, Lätis ja Leedus ühine poliitiline massimeeleavaldus Balti kett (läti Baltijas ceļš, leedu Baltijos kelias), mille eesmärk oli demonstreerida maailmale Baltimaade vabadustahet ja juhtida tähelepanu NSV Liidu ja Saksamaa vahel poole sajandi eest sõlmitud Molotovi-Ribbentropi paktile.
24. veebruaril 1990 toimusid Eestis rahvaalgatuse tulemusel Eesti Kongressi valimised. Algkoosseisu kuulus 499 hääleõiguslikku liiget ja 43 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejate seast valitud sõnaõiguslikku liiget. Kongressi esimene istungjärk toimus 11.–12. märtsil 1990 Estonia kontserdisaalis. Eesti Kongressi liikmed valisid enda hulgast täidesaatva organi Eesti Komitee. Selle esimeheks valiti Tunne Kelam. Eesti Kongressi peamine eesmärk oli Eesti Vabariigi taastamine selle seadusliku kodanikkonna poolt õigusliku järjepidevuse alusel.
30. märtsil 1990 otsusega Eesti NSV Ülemnõukogu kinnitas, et Eesti Vabariigi okupeerimine NSV Liidu poolt 17. juunil 1940. aastal ei katkestanud Eesti Vabariigi olemasolu de jure, tunnistas Ülemnõukogu Eestis NSV Liidu riigivõimu ebaseaduslikkust selle kehtestamise momendist alates ja kuulutas välja Eesti Vabariigi taastamise.
8. mai 1990 otsustas Eesti Ülemnõukogu lõpetada Eesti NSV lipu, vapi ja hümni kasutamine, taastati ametliku nimetusena Eesti Vabariik.
11. mail 1990 leidsid Moskvas aset EV valitsusjuhi Edgar Savisaare kohtumised Boriss Jeltsini, NSV Liidu siseministri Vadim Bakatini ja NSV Liidu kaitseministri Dmitri Jazoviga.
14. mail 1990 kirjutas NSV Liidu president Mihhail Gorbatšov alla seadlusele, mis tunnistas kehtetuks Eesti NSV Ülemnõukogu poolt 30. märtsil 1990 vastuvõetud otsuse Eesti riiklikust staatusest.
15. mail 1990 toimus Tallinnas Toompeal Interrinde toetajate meeleavaldus, millega kaasnes valitsuse juhi Edgar Savisaare raadioläkitus Toompead rünnatakse! Kordan, Toompead rünnatakse!. Valges saalis andsid sõjatehaste juhid Ülemnõukogu juhatajale Ülo Nugisele üle ultimaatumi, milles nõuti Eesti NSV sümboolika kohest taastamist.
16. mail 1990 Eesti Ülemnõukogu võttis vastu seaduse Eesti valitsemise ajutise korra alustest.
19. mail 1990 NSV Liidu presidendi seadlusega kuulutati Eesti NSV seadus Eesti valitsemise ajutise korra alustest kehtetuks.
1. augustil 1990 kirjutasid Eesti NSV valitsusjuht Edgar Savisaar ja NSV Liidu siseminister Vadim Bakatin alla kokkuleppele, mille alusel allutati Siseministeerium Eestis, Eesti valitsusele. 6. augustil 1990 tunnistas Eesti Ülemnõukogu NSV Liidu relvajõudude viibimise Eesti territooriumil rahvusvahelise õigusega vastuolus olevaks. 7. augustil 1990 võttis EV Ülemnõukogu vastu seaduse, mille alusel võeti Eesti Vabariigis riigilipuna ja riigivapina kasutusele kuni 1940. aasta augustini Eestis kehtinud riigilipp ja riigivapp. Ühtaegu tühistati Eesti NSV seadusandlikud aktid Eesti NSV riigilipu ja riigivapi kohta ja Eesti Ülemnõukogu tunnistas kehtetuks 16. novembril 1988 vastu võetud resolutsiooni liidulepingu kohta ning otsustas korraldada Eesti Vabariigi ja NSV Liidu suhted Tartu rahulepingu alusel.
22. oktoobril 1990 kehtestas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu seadusega Eesti Vabariigi majanduspiiri süsteemi ja majanduspiiri kontrolli. Eesti Vabariigi majanduspiiri seaduse kohaselt kontrolliti ja reguleeriti Eesti Vabariigi majanduspiiril sõidukite ja nendega veetavate kaupade liikumist üle piiri, teostati tollikontrolli kaupade, esemete, raha, väärtpaberite ja väärismetallide sisse- ja väljaveo üle, teostati karantiinikontrolli ning rakendati kuritegevuse vastase võitluse abinõusid.
18. detsembril 1990 kõneles NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressil Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimees Arnold Rüütel, kes tegi teatavaks, et Eesti ei kirjuta alla NSV Liidu liidulepingule. 12. jaanuaril 1991 kirjutasid Vene NFSV Ülemnõukogu esimees Boriss Jeltsin ja Arnold Rüütel Moskvas alla Vene NFSV ja Eesti Vabariigi riikidevaheliste suhete aluste lepingule, mille EV Ülemnõukogu ratifitseeris juba 15. jaanuaril 1991. Lepingus tunnustasid Eesti ja Venemaa teineteise suveräänsust.
13. jaanuaril 1991 võttis Ülemnõukogu Presiidium vastu otsuse Eesti Vabariigi Erakorralise Kaitsenõukogu moodustamise kohta. Nõukogusse kuulus kolm liiget: Arnold Rüütel, Edgar Savisaar ja Ülo Nugis. Erakorralise Kaitsenõukogu moodustamine oli ajendatud samal päeval ehk 13. jaanuaril Leedu pealinnas Vilniuses aset leidnud sündmustest, kus NSV Liidu sõjaväelased ja julgeoleku eriüksus Alfa ründasid Vilniuse teletorni kaitsjaid.
13. jaanuaril sõitis Tallinna Boriss Jeltsin, et kohtuda Balti riikide juhtidega. Tallinnas võtsid Läti (Läti Vabariigi Ülemnõukogu esimees Anatolijs Gorbunovs), Leedu (Leedu Vabariigi Ülemnõukogu esimees Vytautas Landsbergise volitatud esindaja), Venemaa (Vene NFSV Ülemnõukogu esimees Boriss Jeltsin) ja Eesti juhid vastu ühisavalduse, milles tunnustati vastastikku Läti, Leedu, Venemaa ja Eesti riiklikku suveräänsust, kutsudes samas kõiki maailma riike otsustavalt hukka mõistma Nõukogude Liidu relvastatud vägivalla akte Balti riikide iseseisvuse ja nende rahumeelse elanikkonna vastu. See aitas takistada Nõukogude Liidu juhtkonnal kukutada Eesti, Läti ja Leedu valitsust.
14. jaanuaril 1991 toimus Toompeal meeleavaldus, nõuti Eesti valitsuse tagasiastumist ja Eesti Ülemnõukogu laialisaatmist, mida toetasid oma streikidega Tallinnas ja Narvas asunud üleliidulise alluvusega ettevõtete impeeriumimeelsed töötajad.
25. jaanuaril 1991 võttis USA Kongress vastu resolutsiooni Balti riikide iseseisvustaotluste toetuseks. 11. veebruaril 1991 võttis Islandi parlament (Althingi ehk Althing) vastu resolutsiooni, milles avaldati toetust Eesti, Läti ja Leedu iseseisvumisele ning rõhutati selle saavutamist rahumeelsete läbirääkimistega.
1. märtsil 1991 asus senise miilitsa asemel tööle Eesti politsei. 3. märtsil 1991 toimus referendum Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise küsimuses. Referendumile pandi küsimus "Kas Teie tahate Eesti Vabariigi riikliku iseseisvuse ja sõltumise taastamist?", vastusevariantidega - : „jah“ või „ei“. Referendumist võttis osa 82,86 % hääleõiguslikest elanikest. Poolt hääletas 737 964 osalenut (77,83%), vastu oli 203 199 (21,43%) ja kehtetuks tunnistati 6967 hääletussedelit.
23. juulil 1991 esitasid Narva, Kohtla-Järve ja Sillamäe linnavõimud nõudmise kehtestada Kirde-Eestile eristaatus.
Eelnenud sündmusi 1991. aasta augustis
19. augustil 1991 algas Nõukogude Liidus riigipöördekatse. Selle põhjus oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei reaktsioonilise tiiva rahulolematus perestroika ja NSV Liidu nõrgenemise suhtes.
1991. aasta 20. augusti pealelõunal saabusid Pihkva dessantdiviisi dessantväelased Tallinna ja üritasid hõivata Tallinna teletorni. Vabatahtlikud asusid julgestama Toompead, raadio- ja telemaja. Rahvarinne korraldas Vabaduse väljakul miitingu, kus nõuti Eestile iseseisvust.
Otsuse vastuvõtmine 20. augustil 1991
Esmalt olid iseseisvumishääletuse vastu kuus kristlikku demokraati, eesotsas Mart Laari ja Illar Hallastega, ning alalhoidliku nn EKP (Eestimaa Kommunistlik Partei) tiiva 14 sõltumatut demokraati, teiste seas Jaak Allik, Indrek Toome ja Mikk Titma. Hiljem otsustasid mõned neist poolt hääletada. Vastuolijad põhjendasid oma seisukohti erinevalt. Illar Hallaste küsis: "Iseseisvus? Mis see meile annab? Kas tahate end teist korda okupeerida lasta?", Jaak Allik aga ütles: "Mis mõtet sellel on, kui rinnaga kuulipildujapesa ette viskume?"
20 augustil kell 23:03 oli 105-liikmelisest Eesti Vabariigi Ülemnõukogust kohal 70 rahvasaadikut. Otsuse poolt hääletas 69 rahvasaadikut: Ülle Aaskivi, Mati Ahven, Andres Ammas, Tõnu Anton, Uno Anton, Lembit Arro, Hillar Eller, Kaljo Ellik, Ignar Fjuk, Illar Hallaste, Liia Hänni, Arvo Junti, Jaak Jõerüüt, Rein Järlik, Ants Järvesaar, Villu Jürjo, Hillar Kalda, Teet Kallas, Peet Kask, Johannes Kass, Kalju Koha, Valeri Kois, Mai Kolossova, Jüri Kork, Toomas Kork, Heino Kostabi, Ahti Kõo, Tiit Käbin, Ants Käärma, Mart Laar, Marju Lauristin, Enn Leisson, Jüri Liim, Jaan Lippmaa, Alar Maarend, Tiit Made, Mart Madissoon, Tõnis Mets, Aavo Mölder, Ülo Nugis, Ants Paju, Eldur Parder, Heldur Peterson, Andrei Prii, Priidu Priks, Jüri E. Põld, Enn Põldroos, Koit Raud, Jüri Reinson, Andrus Ristkok, Jüri Rätsep, Arnold Rüütel, Tõnu Saarman, Edgar Savisaar, Hanno Schotter, Lehte Sööt, Aldo Tamm, Rein Tamme, Andres Tarand, Indrek Toome, Enn Tupp, Ain Tähiste, Uno Ugandi, Ülo Uluots, Heinrich Valk, Ants Veetõusme, Rein Veidemann, Helgi Viirelaid, Vaino Väljas.
Kaido Kama oli küll kohal, kuid jättis hääletamata.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsuse Eesti riiklikust iseseisvusest kinnitas haamrilöögiga Ülo Nugis.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsus lähtus Eesti Vabariigi järjekestvusest rahvusvahelise õiguse subjektina. Otsus oli kooskõlastatud Eesti Komiteega ning võeti vastu Eesti Vabariigi Ülemnõukogu istungil 20. augustil 1991 kell 23.03. Sama dokumendiga otsustati moodustada Eesti Vabariigi põhiseaduse väljatöötamiseks Põhiseaduse Assamblee ja viia läbi Eesti Vabariigi uue põhiseaduse järgi Eesti Vabariigi parlamendivalimised 1992. aasta jooksul. Põhiseaduse Assamblee koosseis kujundati "delegeerimise teel Eesti Vabariigi kõrgeima seadusandliku riigivõimuorgani Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ning Eesti Vabariigi kodanikkonna esinduskogu Eesti Kongressi poolt".
Tagantjärele on Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja Eesti Kongressi ühisele otsusele jõudmist nimetatud oluliseks sündmuseks. Paul-Eerik Rummo sõnul on nii pragmaatiliselt kui ka puht-riigiõiguslikult väga hea, et otsustati taastada 1918. aastal sündinud Eesti Vabariik ega tekitatud mingit uut, Nõukogude Liidust lahku löönud moodustist.
Iseseisvuse taastamine või taasiseseisvumine?
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1991. aasta "Otsus Eesti riiklikust iseseisvusest" põhines Eesti Vabariigi õiguslikul järjepidevusel, seetõttu on peetud korrektsemaks sõnastust "Eesti iseseisvuse taastamine". "Taasiseseisvumine" ei ole nii täpne. Nimetatud otsuse sõnastuse kohaselt otsustas Ülemnõukogu "kinnitada Eesti Vabariigi riiklikku iseseisvust", mis eeldab, et õiguslik järjepidevus ei ole vahepeal lakanud. Samal põhjusel ei peeta korrektseks kõnelda Eesti kontekstis "esimesest vabariigist" ja "teisest vabariigist", mida Prantsuse analoogia põhjal on mõnikord tehtud.
Eeltoodud seisukohaga ei nõustu sugugi kõik ajaloolased ja poliitikud. Eelkõige Edgar Savisaare ja Keskerakonna initsiatiivil on hakatud tähistama 20. augustil Eesti taasiseseisvumispäeva.
Järgnenuid olulisi sündmusi
21. augustil 1991 kukkus riigipöördekatse Moskvas läbi, misjärel normaliseerus olukord ka Eestis.
24. augustil tunnustas Vene NFSV Eesti iseseisvust.
6. septembril tunnustas Balti riikide iseseisvust NSV Liidu Riiginõukogu.
Ebaõnnestunud riigipöördekatse järel lagunes NSV Liit osadeks. Mitu liiduvabariiki kuulutas välja iseseisvuse ning detsembris 1991 saatis president Mihhail Gorbatšov NSV Liidu laiali.
Juunis 1992 viidi Eestis läbi rahareform, millega vahepeal tohutu inflatsiooniga väärtuse kaotanud Vene rublad vahetati Eesti kroonide vastu.
28. juunil toimunud referendumil kiitis rahvas suure ülekaaluga heaks uue Eesti põhiseaduse.
26. juulil 1994 kirjutasid Venemaa president Boriss Jeltsin ja Eesti president Lennart Meri Moskvas alla Vene vägede Eestist väljaviimise lepingule. 30. juulil 1994 allkirjastati Eesti ja Venemaa kokkulepe Paldiskis asunud Vene Paldiski mereväebaasi likvideerimiseks. NSV Liidu õigusjärglase Venemaa Föderatsiooni Relvajõud lahkusid lõplikult Eestist 31. augustil 1994.
Uss (programm)
Uss ehk ussviirus on iseseisev ennast edasi levitav kahjulik arvutiprogramm, mis ei vaja võrgus levimiseks kasutajapoolset tegevust. Tavaliselt üritab uss enda olemasolu varjata.
Usse võib liigitada järgmiselt:
Ussi toimelaengul võib olla mõni järgmine eesmärk:
Usside rünnaku vastu aitab õigesti seadistatud tulemüür ja turbeaparanduste õigeaegne rakendamine.
Heatahtlikud ussid
Alustades esimese uurimistööga usside kohta Xerox PARC-is on üritatud teha kasulikke usse. Näiteks Nachi perekonna ussid üritasid Microsofti lehelt Windowsi värskendusi alla laadida ja installida. Leiti, et see võib see küll teha Windowsi turvalisemaks, kuid katsete käigus tekitas palju võrguliiklust, taaskäivitas arvuti installimise ajal ette teatamata ja tegi kogu oma töö ilma kasutajalt luba küsimata.
Mõned ussid, näiteks XSS-ussid, on loodud uurimaks usside levikut, näiteks suhtlusvõrkudes. Teised ussid on mõeldud pigem naljana, nagu uss, mis saatis arvuti printimisjärjekorda öökulli pildi repliigiga: "O RLY?".
Sirplutsern
Sirplutsern ehk kollane lutsern (Medicago falcata) on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast lutserni perekonnast.
Kasvab kuivadel niitudel ja teeservadel. Eestis leidub Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel.
Õitseb juunist oktoobrini.
Barøya
Barøya on saar Norras Nordlandi maakonnas Ballangeni vallas Vestfjordeni otsas Ofotfjordeni ja Efjordeni alguse juures.
Saare pindala on 13,3 km².
Saare kõrgeim tipp on Sørfjellet (299 m üle merepinnast).
Barøyast kagus on Barøy meremärk.
Barøyast põhja pool on Tjeldøya ja Hinnøya saar.
Kalanduskoda
18. detsembril 1934 otsustas Pärnus peetav Lõuna-Eesti kalurite kongress kaluritekoja asutamise tarvilikuks tunnistada.
Koja koosseisu kuulus 35 valitavat ja viis Põllutööministri poolt valitavat liiget. 2. augustil 1936 kinnitas Põllutööminister Kalanduskoja valimistulemused.
Põllutööministri poolt määratud liikmed
18. septembril 1936 määras Põllutööminister Kalanduskoja liikmeteks järgmised isikud vastavate organisatsioonide poolt esitatud kandidaatidest:
Kirjandus
Chamber of Fishery
Almería
Almería on linn Hispaanias Vahemere rannikul, Almería provintsi keskus.
Ajalugu
Linna asutas 955. aastal ‘Abd ar-Raḩmān III. Linna Al-Meraya kindlus oli Alhambra järel suurim mauride kindlus Vahemere rannikul.
1489. aastal läks linn kristlaste valdusse. 16. sajandil tabas linna vähemalt neli maavärinat, neist 1522. aasta oma jättis kogu linna varemetesse. 1568 aeti linnast välja viimased muslimid. 17. sajandil kimbutasid linna berberi mereröövlid.
Sport
Linna jalgpalliklubi UD Almería mängib Hispaania kõrgliigas.
Leili Järva
Leili Järva (14. september 1936, Tubala – 18. mai 2010) oli eesti mükoloog.
Dempo vulkaan
Dempo on tegevvulkaan Indoneesias Sumatra saarel.
Vulkaani kõrgus on 3173 meetrit.
Loogikapomm
Loogikapomm on mingi arvutiprogrammi sisse peidetud koodilõik, mille kahjustav toime käivitub etteantud tingimuste täitumisel, näiteks kindlal ajahetkel. Ei kopeeri end ise.
Mai 2016
Mai 2016, kroonika
Villem Marder
Villem Kustav (15. september 1883 Albu vald, Paide kreis Eestimaa kubermang  – 30. oktoober 1935 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), VR I/2.
Elukäik
Villem Kustav Marder lõpetas Paide linnakooli ning sooritas Pihkva kadettide korpuse juures vabatahtlikuna sõjaväkke astumiseks vajaliku eksami. Asus 1902. aastal Vene keisririigi sõjaväeteenistusse ning ülendati 1906. aastal Tšugujevi sõjakooli rahuaegse kursuse lõpetamise järel alamleitnandiks.
Esimeses maailmasõjas langes juba 1914. aasta augustis sakslaste kätte vangi ning aastail 1914–1918 oli ta Vene sõjaväelasena Saksa sõjavang.
Ülendati 29. veebruaril 1920 alampolkovnikuks vanusega 5. oktoober 1919. Koloneliks ülendati 24. veebruaril 1922.
Aastatel 1920–1923 oli ta Kaitseväe Ühendatud Õppeasutise ülem, 1924–1928 1. diviisi ülema abi, 1928–1930 oli I brigaadi ülem 3. diviisis. Alates 1. juulist 1930 oli 2. diviisi ülema abi ning 1. augustist 1930 samaaegselt ka Tartu garnisoni ülem.
1934. aastal sai ta Tartu Sõjaväeringkonna esimeseks ülemaks.
23. septembril 1934 tabas teda halvatus ja järgmisel päeval opereeris Ludvig Puusepp temalt rusikasuuruse peaajukasvaja.
Tartu Ülikooli botaanikaaed
pisi|Botaanikaaed. Vasakul servas ülikoolile 350. aastapäevaks kingitud Leedu puuskulptuur Tartu Ülikooli botaanikaaed on Tartus asuv kahest aiast koosnev botaanikaaed. Selle demonstratsiooniaed asub Laial tänaval Emajõe paremal kaldal ja teine osa aiast Oa tänaval.
pisi|Botaanikaaia sissepääs
Asutatuna 1803. aastal on see ühtlasi Baltimaade vanim järjepidevalt tegutsev botaanikaaed. See on Eesti liigitihedaim aed.
2014. aastast moodustavad Tartu Ülikooli loodusmuuseum ja botaanikaaed ühe asutuse (Tartu Ülikooli loodusmuuseum ja botaanikaaed).
Ajalugu
pisi|Droonivideo Tartu ülikooli botaanikaaiast 2021. aasta oktoobris Botaanikaaed asutati 1803. aastal Gottfried Albert Germanni eestvõttel, kes oli ühtlasi ka esimene direktor. Algupäraselt asus aed Tiigi tänaval (samas, kus hiljem Vanemuise park), kuid 1806. aastal viidi see üle praegusse asukohta Laiale tänavale. Botaanikaaia esimene direktor oli Gottfried Albert Germann. Aastal 1811 sai direktoriks Carl Friedrich von Ledebour, kelle ajal aed saavutas oma praeguse suuruse. Aastal 1836 astus botaanikaaia direktori ametisse Alexander Georg von Bunge.
Aed rajati Tartu linnamüüri nurgale, kunagise Ulrica Eleonora nimelise bastioni kohale. Bastion ehitati tõenäoliselt venelaste poolt 18. sajandi teisel või kolmandal aastakümnel ning on märgitud 1732. aasta linnaplaanil. Põhjasõja eel asusid selles piirkonnas reduudid.
Aastal 1868 sai botaanikaaia direktoriks Moritz Willkomm. Tema ajal varustati taimed esimest korda nimesiltidega. Aastal 1874 sai sellesse ametisse Edmund August Friedrich Russow, kes töötas direktorina aastani 1895. Järgmine direktor oli Nikolai Kuznetsov.
Järgnes kiire direktorite vahetumine. Aastast 1915 oli selles ametis Nikolai Petrovitš Popov, aastast 1917 Mihhail Tswett, aastal 1918 lühikest aega Peter Claussen, tema järel Heinrich Riikoja, aastast 1919 Fedor Bucholtz, aastast 1923 Hugo Kaho ja aastast 1924 Edmund Spohr. Aastal 1930 sai direktoriks Teodor Lippmaa. Aastal 1943 kannatas botaanikaaed pommirünnaku all, milles hävisid sealsed kasvuhooned ja kus hukkus ka direktor Lippmaa.
Aastal 1944 sai direktoriks August Vaga, kes alustas aia taastamist. Aastal 1955 astus tema asemele Hans Trass, aastal 1962 sai aga direktoriks Viktor Masing, kes oli ametis aastani 1964. Seejärel oli taas selles ametis Hans Trass, aga juba samal aastal astus ametisse Elli Lellep, kes oli botaanikaaia direktoriks aastani 1969.
Aastal 1969 astus ametisse Hiie Kimmel. Tema ajal valmis uus palmimaja, samuti sai botaanikaaed 2,5 hektarit maad Tammelinnas Pirni ja Soinaste tänava ristmiku juures. Aastal 1986 sai direktoriks Andi Pärn, kelle ajal valmis Tammelinna kompleks. Aastal 1995 sai direktoriks Ain Vellak.
Botaanikaaias leiavad eksponeerimist üle 6500 taksoni taimi.
2001–2013 oli botaanikaaia direktor Heiki Tamm, kelle juhtimise ajal koliti Tammelinna kompleks Oa tänavale 0,5 hektari suurusele maalapile. Ka valmis aastal 2006 uus troopikamaja. 2014. aastast on botaanikaaia juhataja Jüri Sild. 2001. aastal asutati botaanikaaeda abistav ja taimeteadust populariseeriv Tartu Ülikooli Botaanikaaia Sõprade Selts.
Botaanikaaias toimub iga aasta koduste orhideekasvatajate võistlus ja alates 2009. aastast iga-aastane orhideede näitus.
Skulptuurid
pisi|püsti|Teodor Lippmaa monument Botaanikaaia Laia tänava aias paiknevad mälestusmärgid Gottfried Albert Germannile ja Teodor Lippmaale. Aia keskosas seisab ülikooli 350. aastapäevaks leedulaste kingitud puuskulptuur, samuti kaunistavad aeda mitmesugused pisemad kujud.
Tähelepanuväärsed puud
Laia tänava aias kasvas Eesti jämedaim harilik vaher (vaata Tartu botaanikaaia vaher), mille tüve ümbermõõduks mõõtis Hendrik Relve 2000. aastal 424 cm.
1985. aastal istutas looduseuurija Viktor Masing botaanikaaeda hariliku tamme, mis 2012. aastaks on kasvanud mitmemeetriseks.
Indeo
Indeo Video (ka Indeo) on videokoodek, mille lõi Intel 1992. aastal.
Raeapteek
Ajalugu
Apteegi täpne asutamisaeg pole teada, kuid Tallinna rae märkmeraamatust selgub, et 1422. aastal oli apteegil juba kolmas omanik. Mõned ajaloolased peavad asutamisaastaks 1415. aastat, mõned 15. sajandi esimesi aastaid. Raeapteeki on esimest korda mainitud 8. aprillil 1422. 1422. aastal müüs keegi Johannes Malner apteegi edasi arst Hermannile. Uus omanik sattus rahalistesse raskustesse ja kui ta suri, ei jätkunud raha isegi tema matusteks. Selleaegne magistraat kattis vaese apteekri matusekulud, võttes selle tasuks apteegi enda valdusse.
Tallinna raeapteekrite Burchartite perekonnas valitsenud traditsiooni kohaselt sai vanim poeg alati nimeks Johann, see tingis ka järjekorranumbrite kasutamise:
Esimene meditsiinilise haridusega apteeker oli alles viienda põlve Burchart, kes õppis Stockholmi ülikoolis. Räägitakse, et ta olevat olnud nii tuntud, et ta kutsuti isegi Peeter I surivoodi juurde, kuid tema abi olla jäänud liiga hiljaks.
Raeapteegi muuseum
Tänapäeval asub hoones Raekoja plats 11 lisaks apteegile ka muuseum.
Xhafer Ypi
Xhafer (Djafer, Djeferr) Bej Ypi [dž’aafer üüpi] (1880 Starje (Kosteha prefektuur) – detsember 1940) oli Albaania poliitik.
Ta kuulus Bektashi islamiordusse.
Ypi vanemad olid Asilan (maaomanik) ja Zavalani. Ta sai hariduse Konstantinoopoli ülikoolis.
Oli 1920–1921 sise- ja justiitsminister, samuti haridusminister.
Rahvapartei juhina moodustas Ypi detsembri lõpus 1921 valitsuse, kus välisminister oli Fan Noli ja siseminister Ahmed Zogu. Kuni 4. detsembrini 1922 oli Ypi Albaania peaminister, 1922 pärast Noli tagasiastumist ka välisministri kohusetäitja.
Detsembrist 1922 31. jaanuarini 1925 kuulus Ypi Ülemnõukogusse (kollegiaalne riigipea, formaalselt Wilhelm zu Wiedi nimel). Juunis 1924 põgenes ta Albaaniast Fan Noli mässu tõttu, kuid jäi formaalselt ametisse.
Sootaguse (Vinni)
Sootaguse (18. sajandi L.A. Mellini kaardil Sotagga) on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas.
Xhafer Ypi
Kui algas Itaalia okupatsioon, tervitas Ypi itaallasi, kes olid Albaania "vabastanud verise Zogu rängast orjusest". Pärast kuningas Zogi põgenemist oli Ypi 9. aprillist 12. aprillini Ajutise Administratiivkomitee esimees (ja sellena ka riigipea kohusetäitja) ning justiitsvolinik. 12. aprillist kuni 1940. aastani oli Ypi Shefqet Verlaci valitsuses justiitsminister.
Ypi hukkus lennukipommi plahvatuse tagajärjel.
Cinepak
Cinepak on video tihendusalgoritm (videokoodek) firmalt SuperMac Technologies. Koodek lasti välja 1991. aastal, see sisaldus 1992. aasta Apple'i QuickTime'i komplektis ning kohandati 1993. aastaks ka Windowsi platvormile. Algusaastatel kasutati seda laialdaselt, tänapäeval on see asendunud teiste koodekitega. Enamik tänapäeva meediamängijatest mängivad siiski üldiselt Cinepakiga tihendatud videot.
Arnold von Tideböhl
Arnold Gustav Wilhelm von Tideböhl, Venemaal tuntud kui Arnold Andrejevitš (vene keeles Арнольд Андреевич фон Тидебель) (16. veebruar (ukj 28. veebruar) 1818 Tallinn − 30. august (ukj 11. september) 1888 München, Baieri kuningriik) oli baltisaksa päritolu ametnik, jurist, luuletaja ja ajakirjanik. Salanõunik (1867). Baltische Monatsschrifti kaasasutaja (1859).
Päritolu ja haridustee
Põlvnes XVIII sajandi 30. aastatel Eestimaale rännanud Pommeri suguvõsast. Tema isa oli Tallinna sündik ja hilisem riiginõunik Johann Heinrich von Tideböhl (1786−1856), kes tõusis Püha Vladimiri ordeni kaudu aadliseisusse. Tema ema Marie Auguste Eleonore von Rickmann (1789−1861) põlvnes Liivimaa matrikliaadli hulka kuulunud Branti mõisnike suguvõsast. Omandas hariduse Võrus Krümmeri õppeasutuses. Aastatel 1835−1838 tudeeris Tartu ülikoolis õigusteadust. 1840. aastal kaitses õigusteaduse kandidaadi kraadi.
Riigiteenistuses
Pärast ülikoolistuudiumi lõppu astus ta 1840. aastal Venemaa tsiviilteenistusse ja temast sai Liivimaa kubermanguvalitsuse ametnik. Juba järgmisel aastal nimetati ta prokuröriks Pärsia Širvani khaaniriiki. Seejärel lähetati Taga-Kaukaasiasse, kus asus ametisse maakonnakohtu liikmena.
Liivimaa kubermanguametnik
Alates 1845. aastast teenis Liivimaa kubermanguvalitsuses Riias. 1845−1848 oli ta sekretär, seejärel kuni 1853. aastani kantselei direktor ja lõpuks valitsusnõunik (1853−1857). Järgnevalt teenis Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneri käsutuses: 1857−1860 oli ta kantselei direktor ja seejärel 1868. aastani eriasjade ametnik. 1867. aastal anti talle salanõuniku teenistusaste.
Riigiteenistuses Peterburis
1868. aastal siirdus ta Peterburi, kus temast sai Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku kantselei II osakonna liige. Töötas Läänemerekomitees, 1869−1877 oli ühtlasi Evangeelse-luterliku peakonsistooriumi ilmalik liige.
Viimased teenistusaastad
1879. aastal lähetati ta Tartusse, et valmistada ette Balti provintsiaalõiguse täienduste seadusloomet. 1882. aastal läks riigiteenistusest erru.
Immatrikuleerimine rüütelkonna matriklisse
1867. aasta novembris võeti ta Liivimaa, 1868. aasta 28. juunil (vkj) Eestimaa ja 24. augustil (vkj) Saaremaa ning 1875. aasta 8. märtsil (vkj) Kuramaa rüütelkonna matriklisse.
Isiklikku
Tema noorem vend August Johann Sigismund von Tideböhl (1824–1890) oli insener-kindral ja Nikolai Inseneriakadeemia ülem (1866–1886).
Kentaur (täpsustus)
Kentaur võib tähendada mitut asja.
Fiksatiiv
Fiksatiiv on pihustatav sideaine, mis kinnistab aluspaberile tahket värvimaterjali ja kaitseb selle püsimist.
Kunstipoodides müüakse spetsiaalseid pihustava otsikuga fiksatiive. Fiksatiivi on võimalik ka ise valmistada. Samuti sobib teatud juhtudel juukselakk.
Pihus peab olema väga peen ja joonistust tuleb kinnistada aeglaselt ning kihiti.
Komeet (kala)
Komeet on kuldkala (Carassius auratus auratus) üks ehisvorme.
Ta on aretatud USA-s.
Kolkata
Kolkata (varem Calcutta) on linn Indias, Lääne-Bengali pealinn. Asub Gangese deltas Hugli jõe ääres.
Kolkata linnastus elab ligi 15 miljonit inimest. See on suuruselt kolmas India linnastu.
2001. aastal muudeti linna ingliskeelne nimi Kolkataks.
Tallinna FC Concordia Audentes
FC Concordia Audentes oli 1998. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis pidas kodumänge Männiku staadionil.
Villem Voore
Villem Voore (10. aprill 1903 Peterburi – 24. märts 1982) oli eesti pedagoog, zooloog ja looduskaitsetegelane. Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Iztaccíhuatl
Iztaccíhuatl on vulkaan Mehhikos.
Vulkaani kõrgus on 5230 meetrit. Viimase purske aeg ei ole täpselt teada. Enamik uuematest laavavooludest on Pleistotseeni vanusega.
Priit Kutser
pisi|Priit KutserPriit Kutser (sündinud 12. detsembril 1979 Tallinnas) on Eesti poliitik, kolumnist, poliitikavaatleja ja endine linnaametnik.
Haridus
Aastal 1998 lõpetas ta Kadrioru Saksa Gümnaasiumi aukirjaga. Aastal 2007 sai ta Estonian Business Schoolist (EBS) avaliku halduse bakalaureusekraadi (võrdustatud magistritasemega). Ta valdab inglise, vene ja soome keelt. Priit Kutser asus 2016. aastal õppima Eesti Infotehnoloogia Kolledžisse infosüsteemide arendust bakalaureuseõppes.
Ideoloogia
Priit Kutser on vasaktsentrist. Kutser on öelnud: "Seega, mina, olles keskerakondlane, ei ole parempoolne ega ka vasakpoolne, olen keskel, olen tsentrist. Jah, veidi vasakule kaldu, kuna inimene on meie jaoks arvudest olulisem."
Välispoliitilised seisukohad
Kutser on USA president Donald Trumpi toetaja. Ta on mitmes artiklis väljendanud seisukohta, et Bashar Assad peaks jätkama Süüria presidendina, kuna see oleks ainus lahendus Süüria kodusõjale, mille initsiaatoriks peab ta Lääneriike ning nende äärmusislamistlikke liitlasi, nagu Saudi Araabia ja Katar. Ta on korduvalt kiitnud Venemaa toetust president Assadile.
Valimistulemus
Priit Kutser osales esimest korda valimistel aastal 2013 Tallinnas ja sai 323 häält.
Eesti Keskerakond ja Eesti Keskerakonna Noortekogu
Aastal 2003 astus Kutser nii Eesti Keskerakonna kui ka Keskerakonna noortekogu liikmeks.
2010. aastal valiti ta Keskerakonna Tallinna kesklinna piirkonna juhatusse ja noortekogu kesklinna piirkonna juhatusse. 2012-2013 oli Kutser Keskerakonna Põhja-Tallinna piirkonna juhatuse liige. 2008-2009 oli Kutser noortekogu peasekretär. Mais 2009 toimunud noortekogu kongressil valiti ta 106 häälega kogu juhatusse.
Keskerakonna juhatus arvas 20. detsembril 2017 aukohtu vastavat otsust arvestades Priit Kutseri erakonnast välja.