cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1848. aasta Ungari revolutsioon
Serblased
Sõja alguses võitis Ungari Kaitsevägi (Honvéd) mõned lahingud austerlaste vastu, näiteks Pákozdi lahingu septembris 1848 ja Isaszegi lahingu aprillis 1849, selleks ajaks oli välja antud Ungari iseseisvusdeklaratsioon Habsburgide impeeriumist. Samal kuul sai Artúr Görgey kõigi Ungari vabariigi armeede uueks ülemjuhatajaks.
Slovakid
Slovakkide ülestõus oli tagurlik liikumine Ungari revolutsiooni vastu. Slovakkide riiklus ja rahvas olid selle punktini kehvasti määratletud, kuna slovaki rahval puudus lõplik piir või rahvuslik identiteet. Kuid revolutsioonile eelnenud aastatel olid ungarlased astunud samme Slovakkia piirkonna madjariseerimiseks Ungari kontrolli all. Selle eesmärk oli tuua erinevad rahvusrühmad ümber Ungari ühisesse kultuuri. Ungari revolutsiooni puhkemisel peeti seda protsessi vahetumaks ja rahvusrühmadele, eriti slovakkidele ohtlikuks.
Slovakid nõudsid, et nende kultuur päästetaks madjariseerimisest ja et neile antaks teatud vabadused ja õigused. Need nõudmised puhkesid varsti valjuhäälseteks meeleavaldusteks rahvusvähemuste õiguste eest Ungaris. Tehti vahistamisi, mis ajas meeleavaldajaid veelgi rohkem raevu, ja lõpuks peeti Viinis panslavistide kongress. Sellel kongressil koostati dokument ja saadeti Ungari valitsusele nõudmaks slovaki rahvale õigusi. Ungarlased vastasid sõjaseaduse kehtestamisega Slovakkia piirkonnas.
Keiserlik valitsus tunnistas, et kõik rahvusvähemused impeeriumis otsisid rohkem autonoomiat, kuid ainult Ungari soovis täielikku lahkulöömist. Valitsus kasutas seda ära rahvuslike liikumiste toetamiseks Ungari valitsuse vastu. Viinis hakati koguma Slovaki vabatahtlike üksusi ühiskampaaniateks ungarlaste vastu. Slovaki rügement marssis siis Miavasse, kus Slovaki nõukogu lõi avalikult Ungarist lahti. Pinged kasvasid, kui Ungari armee hukkas mitmed Slovaki juhid riigireeturitena ja võitlus muutus verisemaks.
Kuid slovakkide ülestõus tahtis ka iseseisvust keisririigist ja pinged austerlastega hakkasid varsti kasvama. Toetuse puudumise ja Ungari jõupingutuste kasvu tõttu mõjutas Slovaki vabatahtlike korpus ülejäänud sõda vähe kuni venelaste sissemarsini. Seda kasutati vastupanukollete hävitamisel venelaste edenemise kiiluvees ja saadeti varsti pärast seda laiali, lõpetades Slovakkia osalemise revolutsioonis. Ülestõusu lõpptulemus pole selge, kuna slovakid langesid tagasi keisrivõimu rüppe ja mõneks ajaks peatati igasugune autonoomia.
Transilvaania
29. mail 1848 ratifitseeris Transilvaania riigipäev (moodustatud 116 ungarlasest, 114 seekelist ja 35 saksist) Clujis liidu Ungariga. Rumeenlased ja sakslased ei nõustunud otsusega.
10. juunil 1848 kirjutas ajaleht Wiener Zeitung: Igal juhul on liit Transilvaaniaga välja kuulutatud kõigi inimõiguste vastaselt, pole kehtiv ja kogu maailma kohtud peavad tunnistama rumeenlaste protesti õiglust.
Rumeenlased
25. veebruaril 1849 saatsid rumeenlaste esindajad Habsburgist keisrile rumeenia rahvuse memorandumi Transilvaania suurvürstkonnast, Banaadist, naaberterritooriumitelt Ungaris ja Bukoviinas, kus nad nõudsid Bukoviina, Transilvaania ja Banaadi ühendamist valitsuse alla (...) kõigi rumeenlaste liitmist Austria riigis ühte üksikusse sõltumatusse riiki Austria võimu all monarhia täieliku osana.
Transilvaania saksid
1848. aasta oktoobri esimestel päevadel kaalus Stephan Ludwig Roth, et saksidel on kaks võimalust: ''esiteks asuda ungarlaste poolele ja seega pöörata rumeenlaste ja keisririigi vastu; teiseks asuda rumeenlaste poolele ja seega toetada keisririiki ungarlaste vastu. Selles valikus on rumeenlased ja ungarlased juhuslikud tegurid. Kõige olulisem põhimõte on ühendatud keisririik, selle tagab Austria väljakuulutatud põhiseaduse ulatus''.
Transilvaania saksid lükkasid tagasi Transilvaania ühendamise Ungariga.
Venelased
Revolutsioonilise vastupanu edukuse tõttu küsis Franz Joseph märtsis 1849 abi "Euroopa sandarmilt" tsaar Nikolai I-lt. Vene armee, koosnedes umbes 8000 sõdurist, tungis 8. aprillil 1849 Transilvaaniasse. Kuid kui nad ületasid Lõuna-Karpaatide mäekurud (piki Transilvaania ja Valahhia piiri), kohtasid nad suurt Ungari revolutsioonilist armeed Poola päritolu kindrali Józef Bemi juhtimisel.
Bem oli olnud osaline Poola 1830.–1831. aasta ülestõusus, osalenud ülestõusus Viinis aastal 1848 ja saanud lõpuks üheks tipparmeejuhiks Ungari vabariigis aastatel 1848–1849. Kui Bem kohtas venelasi, võitis ta neid ja surus nad välja Hermannstadti (nüüd Sibiu Rumeenias) ja Kronstadti (nüüd Brașov) linnadest Transilvaanias, tagasi üle Lõuna-Karpaatide läbi Turnu Roșu mäekuru Valahhiasse. Vaid 2000 Vene sõdurit pääses Transilvaaniast tagasi Valahhiasse, ülejäänud 6000 meest tapeti või püüti Ungari armee poolt kinni. Pärast kogu Transilvaania kindlustamist viis Bem oma 30 000 – 40 000-mehelise Ungari armee Austria vägede vastu Põhja-Banaadis vallutades Temesvári linna (nüüd Timişoara Rumeenias).
Austerlased
pisi|[[Artúr Görgey]]
Laval Nugent von Westmeath oli Austria suurtükiväeülem, kuid teenis välikindralina, püüdes suunata kõik veel Austria troonile ustavad serblased veel üheks rünnakuks Ungari valitsuse vastu. Seal, lõunarindel olid Ungari armeed esialgu osutunud edukaks.
See võitlus viis Viini ülestõusuni oktoobris 1848, kui ülestõusnud ründasid garnisoni, mis oli teel Ungarisse abiväeks. Kuid Austria armee suutis ülestõusu maha suruda. Samal ajal nurjasid austerlased Schwechatis Ungari katse vallutada Viin. Pärast seda võitu saadeti kindral Windisch-Grätz ja 70 000 meest Ungarisse revolutsiooni purustama. Austerlased laskusid Doonaud pidi Viinist allavoolu ja läksid üle Ungarisse Komornit (nüüd Komárom Ungaris ja Komárno Slovakkias) ümber haarama. Nad jätkasid Doonaud pidi allavoolu Ungari kuningriigi pealinna Pestini. Pärast vihast võitlust vallutasid austerlased Alfred I zu Windisch-Grätzi juhtimisel Buda ja Pesti. (Linn oli saksapäraselt tuntud kui Ofen ning hiljem ühendati Buda ja Pest Budapestiks).
Aprillis 1849, pärast neid kaotusi, Ungari valitsus toibus ja saavutas mitu võitu läänerindel. Peatati Austria edenemine ning võeti Buda ja Pest tagasi. Siis vabastas Ungari armee Komáromi piiramisrõngast. Kevadpealetung osutus seega suureks eduks revolutsioonile.
Seega oli Ungari valitsus võrdselt edukas idarindel (Transilvaanias) venelaste vastu ja läänerindel austerlaste vastu. Kuid oli kolmas rinne – lõunarinne Banaadis, kus väed võitlesid Serbia rahvusliku liikumise ja Jelačići Horvaatia vägedega Vojvodina provintsis. Ungari vägede kindral Banaadis Mór Perczel oli lõunarinde lahingutes esialgu edukas.
Aprillis 1849 asendas parun Ludwig von Welden Windisch-Grätzi uue Austria vägede ülemjuhatajana Ungaris. Austria armee jälitamise asemel ungarlased peatusid, et võtta tagasi Buda kindlus ja valmistuda kaitseks. Kuid samal ajal vabastas võit Itaalias palju Austria vägesid, mis seni seal võidelnud olid. Juunis 1849 sisenesid arvulises ülekaalus Vene ja Austria väed Ungarisse. Pärast kõigi abipalvete ebaõnnestumist teistele Euroopa riikidele astus Kossuth 11. augustil 1849 tagasi Artúr Görgey kasuks, keda ta pidas ainsaks kindraliks, kes oli võimeline rahvust päästma.
Kuid mais 1849 tõotas tsaar Nikolai I kahekordistada oma jõupingutusi Ungari valitsuse vastu. Tema ja keiser Franz Joseph hakkasid koguma ja relvastama armeed Austria leitnant-välimarssali Anton Vogli juhtimise alla, kes oli aktiivselt osalenud rahvusliku vabadusliikumise mahasurumises Galiitsias aastal 1848. Kuid isegi selles etapis oli Vogl hõivatud, üritades peatada veel ühte revolutsioonilist ülestõusu Galiitsias. Ka tsaar valmistus saatma 30 000 Vene sõdurit Poolast üle Ida-Karpaatide. Austria säilitas Galiitsia ja liikus Ungarisse, sõltumata Vogli vägedest. Samal ajal tõi võimekas Julius von Haynau 60 000-mehelise austerlaste armee läänest ja võttis kevadel kaotatud alad tagasi. 18. juulil vallutas ta lõpuks Buda ja Pesti. Venelased olid idas samuti edukad ja ungarlaste olukord muutus järjest meeleheitlikumaks.
13. augustil, pärast mitut kibedat kaotust, eriti Segesvári lahingus venelaste vastu ning Szöregi ja Temesvári lahingutes Austria armee vastu oli selge, et Ungari oli kaotanud. Lootusetus olukorras allkirjastas Görgey alistumise Világoses (nüüd Şiria Rumeenias) venelastele (nii et sõda võiks pidada Vene võiduks ja kuna mässulised pidasid venelasi leebemaks), kes andsid armee austerlastele üle.
250px|pisi|[[Alistumine Világoses, 1849]]
Tagajärjed
Austria armeejuht Julius von Haynau nimetati plenipotentsiaaliks korra taastamiseks Ungaris pärast konflikti. Ta käskis hukata Aradi märtrid (nüüd Arad Rumeenias) ja peaminister Batthyány hukati samal päeval Pestis.
Pärast revolutsiooni lüüasaamist oli aastal 1849 üleriigiline "passiivne vastupanu". Aastal 1851 nimetati ertshertsog Albrecht von Österreich-Teschen regendiks, mis kestis aastani 1860, millise aja jooksul teostas ta germaniseerimise protsessi.
Kossuth läks pärast revolutsiooni maapakku. USA-s võeti ta üldsuse poolt soojalt vastu, samuti tollase USA riigisekretäri Daniel Websteri poolt, mis tegi USA ja Austria vahelised suhted järgmiseks kahekümneks aastaks mõnevõrra pingeliseks. Tema järgi on saanud nime Kossuthi maakond USA Iowa osariigis. Ta reisis ka Konstantinoopolisse Osmanite riigis ja Torinosse, mis sel ajal oli Piemonte-Sardiinia pealinn.
Kossuth pidas oma suurimaks veaks vastasseisu Ungari vähemustega. Ta kirjeldas unistust paljurahvuselisest vabariikide konföderatsioonist piki Doonaud, mis võiks ära hoida vaenulike tunnete eskaleerumist nende alade rahvusrühmade vahel.
Paljud Kossuthi paguluskaaslased ühinesid temaga Ameerika Ühendriikides, sealhulgas ühe tema õe pojad. Need "Forty-Eighters" võitlesid Ameerika Ühendriikide kodusõjas Uniooni poolel. Ungari jurist George Lichtenstein, kes oli Kossuthi erasekretär, põgenes pärast revolutsiooni Königsbergi ja asus lõpuks Edinburghi, kus ta sai tuntuks muusikuna.
Pärast Ungari armee alistumist Világoses aastal 1849 viisid tsaari väed nende revolutsioonilised lipud Venemaale ja neid hoiti seal nii tsaari- kui ka Nõukogude ajal. 1940. aastal pakkus Nõukogude Liit lippe Horthy valitsusele vastutasuks vangistatud Ungari kommunistide juhi Mátyás Rákosi vabastamise eest – Horthy valitsus nõustus.
Rohkuse
Rohkuse oli küla Tartumaal, ajalooliselt Roela mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kallivere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Palamuse kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kallivere külaga.
Külast on teateid hiljemalt 1638 (Rochkusakulla).
Jaanuar 2016
Jaanuar 2016, kroonika
2016. aasta jaanuar algas reedel ja lõppes 31 ööpäeva möödudes pühapäeval.
See maailm
"See maailm" on ülevaateplaat Ahti Nurmise loomingust. Plaadi andis 2003. aastal varsti pärast laulja surma välja plaadifirma TopTen. Plaadil teevad kaasa Marju Kuut, Els Himma, Eesti Televisiooni ansambel ja naistrio Kustas Kikerpuu juhatusel, EREO Rostislav Merkulovi juhatusel, Helmut Aniko ansambel, Tiit Kiken ning ansamblid Tuluke, Astoria ja Mobile.
Javier Hernández
pisi Javier Hernández Balcázar (sündinud 1. juunil 1988 Guadalajaras), hüüdnimega Chicharito, on Mehhiko jalgpallur, kes mängib Major League Socceri klubis LA Galaxy. Hernández kuulub ka Mehhiko jalgpallikoondisse.
Ta on Javier Hernández Gutiérreze poeg ja Tomás Balcázari pojapoeg.
Varajane elu
Hernàndez sündis Mehhikos Guadalajaras. Esimest korda mängis ta jalgpalli noorteliigas juba seitsmeaastaselt. Tema isa Javier Hernández Gutiérrez, kes oli kunagi Mehhiko jalgpallikoondise ründaja, ütles, et ei usu, et tema poeg kunagi elukutseliseks jalgpalluriks saab.
Hernàndez liitus Guadalajara jalgpallimeeskonnaga 9-aastaselt ja sõlmis esimese profilepingu 15-aastaselt. Ta pidi mängima 2005. aasta FIFA U17 jalgpalli maailmameistrivõistlustel Mehhiko võistkonnas, aga jäi vigastuse tõttu sellest eemale. Turniiri võitis lõpuks siiski Mehhiko.
C.D. Guadalajara
Hernàndez alustas mängimist Guadalajara reservmeeskonnas Chivas Corases 2005/2006. hooajal. Debüüdi esindusmeeskonnas tegi ta 2006. aastal võidumängus Necaxa üle. 82. mänguminutil 3:0 eduseisult vahetas Hernàndez välja Omar Bravo ning viis minutit hiljem lõi Hernàndez mängu neljanda värava. See jäi ta ainsaks väravaks 2006/2007. hooaja seitsmes mängus. Järgneval hooajal tegi ta veel kuus mängu ilma väravat löömata.
Hernàndez tegi 2008. aastal Aperturas kaasa 10 kohtumist löömata ühtegi väravat. 2009. aasta Clausuras mängis ta 15 kohtumisel ja lõi kokku neli väravat. 2009. aasta Aperturas lõi Hernàndez 11 väravat ning lõpetas liiga parima väravaküti tiitliga. Ta alustas 2010. aasta Torneo Bicentenariot kaheksa väravaga viiest mängust. Ta lõpetas hooaja taas parima väravakütina, olles löönud 11 mänguga kümme väravat.
Üleminek
thumb|250px|Hernández oma Manchester Unitedi debüütmängus Manchester United kuulis esmakordselt Hernàndezest 2009. aasta oktoobris. Üks Unitedi skautidest käis Mehhikos, jälgis paari Hernàndeze mängu ja andis tema kohta positiivse hinnangu. Hernàndeze vanuse tõttu plaanis klubi ülemineku osas oodata, aga tema võimalik osalemine jalgpalli maailmameistrivõistlustel pani klubi kiiremini pakkumist tegema. Kõigepealt saadeti Mehhikosse olukorda uurima Unitedi peaskaut Jim Lawlor ning seejärel klubi jurist, kes asus lepingu sõlmimisega tegelema.
8. aprillil 2010 nõustus Hernàndez liituma Manchester Unitediga teadmata summa eest. Lepingu sõlmimise eelsel päeval oli Hernàndez Manchesteris vaatamas Unitedi Meistrite liiga veerandfinaali võitu Müncheni Bayerni üle. Leping sõlmiti täielikus saladuses, Hernàndeze agent ega ta vanaisa Tomás Balcázar ei teadnud üleminekust midagi ning viimane arvas, et tema pojapoeg on üldse reisil Atlantas, Ameerika Ühendriikides.
Ülemineku osana mängis Manchester United C.D. Guadalajaraga nende uuel kodustaadionil 30. juulil. Selles kohtumises tegi Hernàndez 45 minutit kaasa Chivase meeskonnas ja 45 minutit Unitedi võistkonnas, ta lõi Chivases mängus Unitedi vastu ka värava ning Chivas võitis lõpuks 3:2.
2010/2011. hooaeg
left|thumb|Hernàndez Manchester Unitedis mängimas Hernàndez tegi oma Manchester Unitedi debüüdi 28. juuli 2010 MLS-i tähtede mängus, sekkudes mängu 63. minutil ja vahetades välja Nani. Oma esimese värava lõi ta 18 minutit hiljem, kui ta tõstis palli üle Nick Rimando pisut väljastpoolt kasti Darren Fletcheri pikast söödust.
Kaks päeva hiljem lõi ta mängus Unitedi vastu värava Chivase meeskonnas mängides. Ta mängis esimese poolaja kohtumisest Chivases ja teise poolaja Unitedis, kuid ta ei suutnud Unitedit kaotusest päästa. Järgmises, kolmandas hooajaeelses kohtumises, 7:1 võidumängus Iiri liiga XI vastu lõi ta oma kolmanda värava.
Hernàndez tegi oma esimese võistlusmängu 8. augustil Chelsea vastu Community Shieldis, kus ta 3:1 võidumängus ka ise ühe värava lõi. Ta sekkus mängus teisel poolajal vahetusest ning Antonio Valencia söödust lõi palli iseendale vastu pead, millest pall väravasse lendas.
16. augustil tegi ta Premier League'i debüüdi, vahetades 63. mänguminutil 3:0 võidumängus Newcastle Unitedi vastu välja Wayne Rooney. Ta lõi esimese UEFA Meistrite Liiga värava 29. septembril, tulles sisse vahetusest võõral väljakul alagrupimängus Valencia vastu ja lüües mängu ainsa värava. Esimese liigavärava lõi ta 16. oktoobril 2:2 viigimängus koduväljakul West Bromwich Albioni vastu. Kaheksa päeva hiljem lõi ta kaks väravat 2:1 võidumängus Stoke City üle, need olid tema esimesed võõrsil löödud liigaväravad.
Kaks päeva pärast Stoke City mängu lõi ta Wolvesi vastu liigakarikas 3:2 võiduvärava, mis saatis Unitedi veerandfinaali, kus aga jäädi alla West Ham Unitedile. 1. jaanuaril 2011 lõi ta peaga 2:1 võiduvärava võõrsil West Bromwich Albioni vastu. Hernàndezest sai Premier League'i ajaloo suurim mehhiklasest väravakütt 4. jaanuaril, kui ta lõi 2:1 võidumängus Old Traffordil Stoke City vastu avavärava. 25. jaanuaril lõi Hernàndez Unitedi viigivärava Blackpooli vastu, United tuli välja 0:2 kaotusseisust ja võõral väljakul võeti 3:2 võit. Neli päeva hiljem lõi ta oma esimese värava FA karikasarjas, kui võõral väljakul võideti Southamptonit 2:1.
Hernàndez lõi kaks väravat 26. veebruaril 4:0 võidus Wigan Athleticu üle. Kaheksa päeva hiljem lõi ta Unitedi lohutusvärava 1:3 kaotusseisult mängus Liverpooli vastu. 15. märtsil lõi Hernàndez UEFA Meistrite Liigas 2:1 võidus Marseille üle mõlemad väravad, mis aitasid Unitedil edasi pääseda veerandfinaali. 2. aprillil lõi ta Unitedi neljanda värava 4:2 võidumängus West Ham Unitedi üle, kus jäädi vahepeal 0:2 kaotusseisu.
8. aprillil avalikustati Hernàndez koos meeskonnakaaslase Naniga kandidaatidena PFA aasta noormängija auhinnale, mille võitis Arsenali noor poolkaitsja Jack Wilshere. UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis viis Hernàndez Unitedi Chelsea vastu juhtima ning kahe mängu kokkuvõttes võideti Chelseat 3:1 ning pääseti edasi poolfinaali. 23. aprillil lõi Hernàndez Manchester Unitedi ainsa värava 1:0 võidumängus Evertoni üle. 26. märtsil andis Hernàndez väravasöödu Wayne Rooney väravale 2:0 võidus UEFA Meistrite Liiga poolfinaalis Schalke üle. 8. mail viis Hernàndez Unitedi juba enne esimest minutit Chelsea vastu juhtima ning kohtumine võideti lõpuks 2:1. 14. mail teenis Hernàndez Blackburni vastu penalti, mille Wayne Rooney realiseeris. Kohtumine lõppes 1:1 viigiga, mis tagas Unitedile rekordilise 19. meistritiitli. Hernàndez võitis 18. mail ka Sir Matt Busby aasta mängija tiitli, mille võitjaks ta fännide poolt valiti.
2011/2012. hooaeg
Pärast 2011. aasta CONCACAF Gold Cupil osalemist Mehhikoga, naasis Hernàndez Manchester Unitedisse, et alustada hooajaeelseid treeninguid New Yorgis, kus United mängis 2011. aasta MLS All-Star mängu. 26. juulil viidi Hernàndez haiglasse pärast trennis peapõrutuse saamist. Ta vabastati haiglast järgmine päev, aga ei võtnud mängust osa. Ta jäi kõrvale ka Unitedi teistest hooaja eelsetest mängudest, 2011. aasta FA Community Shieldist ning Manchester Unitedi Premier League'i 2011/12. hooaja avamängust West Bromwich Albioni vastu.
Hernàndez tegi debüüdi 2011/12. hooajal 22. augustil 3:0 võidumängus Tottenham Hotspuri üle, vahetades 79. minutil välja Danny Welbecki. Oma esimesed väravad sel hooajal lõi Hernàndez võõrsil 5:0 võidumängus Bolton Wanderersi üle, kus ta lõi kaks väravat. 15. oktoobril sekkus Hernàndez Liverpooli vastu vahetusest mängu ning lõi 81. minutil Unitedi 1:1 viigivärava.
Aasta viimasel päeval lõi Hernàndez oma esimese värava pärast vigastuspausi penaltist mängus Stoke City vastu. Tema väravalöömise hoog jätkus 5. veebruaril mängus Stamford Bridgel Chelsea vastu, kus ta mängu lõpus Ryan Giggsi tsenderdusest pealöögiga seisu 3:3 viigistas.
Mehhiko jalgpallikoondis
30. septembril 2009 tegi Hernàndez Mehhiko jalgpallikoondise debüüdi 1:2 kaotuses Colombia vastu, kus Mehhiko värav sündis tema söödust. 24. veebruaril 2010 lõi Hernàndez Boliivia vastu kaks väravat ning andis väravasöödu Braulio Lunale. 3. märtsil lõi Hernàndez peaga Uus-Meremaa vastu värava, mis viis Mehhiko juhtima 2:0 võidumängus. 17. märtsil lõi Hernàndez oma neljanda koondisekarjääri värava, mis aitas Mehhikol alistada Põhja-Korea 2:1. 26. mail lõi ta 1:2 kaotuses Hollandi vastu Mehhiko lohutusvärava. 4 päeva hiljem lõi ta 5:1 võidumängus Gambia üle kaks väravat.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
11. juunil tegi Hernàndez jalgpalli maailmameistrivõistluste debüüdi Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu, tulles mängu 73. mänguminutil ja vahetades välja Guillermo Franco. 17. juunil sekkus Hernàndez mängu vahetusest ning sai kirja oma esimese maailmameistrivõistluste värava, lüües Mehhiko esimese värava 2:0 võidumängus Prantsusmaa üle. Samas kohtumises valiti ta ka parimaks mängijaks. 27. juunil alustas Hernàndez esimest korda põhikoosseisust ning lõi Mehhiko ainsa värava 1:3 kaotuses Argentinale. FIFA statistikaanalüüsid näitasid, et Hernàndez oli 2010. aasta FIFA maailmakarikavõistluste kiireim mängija, saavutades tippkiiruse 32,15 km/h.
Sõprusmängud pärast 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi
Kohe esimeses mängus pärast FIFA maailmakarikavõistlusi lõi Hernàndez värava mängus Hispaania vastu, kes võitis 2010. aasta FIFA maailma karika, kuid David Silva viimase minuti värav hoidis ära Mehhiko võidu ning mäng lõppes 1:1 viigiga. Hernàndez lõi enda ja Mehhiko jalgpallikoondise 2011. aasta esimese värava 2:0 võidus Bosnia ja Hertsegoviina üle. 26. märtsil lõi Hernàndez Paraguay vastu kaks väravat, ühe Pablo Barrera söödust 6. minutil ja teise 29. minutil madalast tsenderdusest pärast seda, kui Andres Guardado oli juba Mehhiko 2:0 juhtima viinud. Hernàndez vahetati välja 65. minutil suure aplausi saatel.
2011. aasta CONCACAF Gold Cup
5. juunil 2011 lõi Hernàndez El Salvadori vastu oma karjääri esimese kübaratriki. 9. juunil lõi Henràndez kaks väravat Kuuba vastu. 18. juunil lõi Hernàndez 2:1 võiduvärava Guatemala vastu, mis kindlustas Mehhikole edasipääsu poolfinaali.
22. juunil aitas Hernàndez Mehhiko Gold Cupi finaali, lüües lisaajal Mehhiko 2:0 värava mängus Hondurase üle. Finaalis alistas Mehhiko USA 4:2. Hernàndez lõpetas turniiri seitsme löödud väravaga suurima väravakütina ning ta valiti ka turniiri parimaks mängijaks.
Mehhiko jalgpallikoondis
Seis ja tulemus näitab Mehhiko väravate arvu enne.
''Väravad 2011. aasta 11. novembri seisuga.''
Klubi
''Andmed 2014. aasta 11. juuni seisuga.''
Manchester United
Eraelu
Hernàndeze isa on Javier Hernández Gutiérrez, kes mängis kolmes Mehhiko klubis ja oli mängija Mehhiko jalgpallikoondises, mille koosseisus osales 1986. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel. Javier Hernández Gutiérrez loobus Guadalajara reservmeeskonna treeneri ametikohast, et minna vaatama oma poega jalgpalli maailmameistrivõistlustel mängimas. Hernàndeze vanaisa on Tomás Balcázar, kes mängis C.D. Guadalajara meeskonnas ja ka Mehhiko jalgpallikoondises 1954. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel.
Guadalajaras elades õppis Hernàndez Universidad del Valle de Atemajacis ärijuhtimist ja elas koos vanematega. Lisaks emakeelele hispaania keelele räägib Hernàndez soravalt ka inglise keelt.
Hüüdnimi
Hernàndezt teatakse peamiselt nimega "Chicharito", mis tähendab hispaania keeles väikest uba. See nimi tuleb tema isa hüüdnimest "Chicharo" ("uba"), mis pandi talle tema roheliste silmade tõttu.
Mängustiil
Sir Alex Ferguson on Hernàndezt kirjeldanud kui mõlemajalgset, väga kiiret, hea paigalthüppega jalgpallurit, kes on sündinud väravalööja. Ferguson on öelnud, et Hernàndeze mängustiil meenutab talle endist Unitedi ründajat Ole Gunnar Solskjæri. Hernàndeze vana meeskonnakaaslane Jesùs Padilla kirjeldas tema õhuvõitlust ta lühikest pikkust arvesse võttes suurepärasena.
Lýdia Machová
Lýdia Machová (sündinud 2. aprillil 1989 Partizánskes) on slovaki polüglott, keeleõpetaja ja õppejõud.
Esinemised
Ta on samuti keeleõppimise eestkõneleja, kes on pidanud TEDx-is loengu „Kuidas keelt õppida ja miks teil pole see veel õnnestunud“ ja TED-is loengu „Uue keele õppimise saladused“. Aastatel 2017 ja 2018 oli ta koos Peter Balážiga Bratislavas toimunud ülemaailmse lingvistide kokkutuleku Polyglot Gathering peakorraldajad.
Achiet-le-Petit
Achiet-le-Petit on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Maa-asula asub 21 km Arrasist lõunas, teede D27 ja D9 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Vaatamisväärsused
pisi|Mälestussammas raekoja ees
Caspar Franz Lorenzsonn
Caspar Franz Lorenzsonn (27. detsember 1811 Suigu – 27. august 1880 Pärnu) oli tõlkija, ajakirjanik, köster, eesti kirjanik ja kirjamees.
Kehra lahing
Kehra lahing ehk Vikipalu lahing oli 4. jaanuaril 1919 Eesti Vabadussõja algsel taganemislahingute etapil toimunud lahing.
Lahing omas olulist tähtsust peale tungivate Punaarmee väeüksuste peatamisel Põhja-Eestis ja Eesti üksuste vastupealetungile üleminekuks tingimuste loomisel.
Olukord
1918. aasta novembris-detsembris alanud punaväe pealetung oli olnud võrdlemisi edukas, kuna Eesti poolel käis alles Rahvaväe formeerimine ja ülesehitamine. Kaitse organiseerimine toimus üksustega ja allüksustega, mis kiiruga varustati ja suunati rindele. Siiski suutsid Eesti üksused hoolimata puudulikust relvastusest ja varustusest ning viletsast moraalist (ei usutud, et suudetakse vaenlasele vastu seista) mitmel korral viivitada punaväe edasitungi ja taanduda järjest distsiplineeritumalt.
Põhja-Eestis tegutseva Punaarmee 6. diviisi põhieesmärk oli vallutada Tallinn. Suurt osa pealetungijatele organiseeritud vastupanu osutamisel Põhja-Eestis kandsid Johan Pitka abiga formeeritud ja kapten Karl Partsi juhitud soomusrongid, samuti Johan Pitka juhitud merejõud oma dessantidega vastase tagalasse ning laevadelt vaenlase pommitamisega. Ülemjuhataja direktiiviga 2. jaanuaril anti 1. Diviisile ülesanne peatada Punaarmee pealetung ja organiseerida aktiivsem kaitse. 3. jaanuaril 1919 olidki ründavad Punaarmee üksused Põhja-Eesti ranniku piirkonnas Valkla lahingus ja Priske lahingus juba löödud taganema, kuid pealetungi Tallinnale otsustasid punased jätkata lõuna poolt.
1919. aasta jaanuari alguses oli Anton Irve juhtimisel tegutsenud Laiarööpmeline soomusrong nr. 1 suundunud Tallinna remonti.
Samal ajal asus Viru väerinde (1. Diviisi) staap Kehra raudteejaamas, olles rindele üsna lähedal. Hiljem liikus andmeid, et väidetavalt olnud diviisi staabi Kehrast lääne poole üleviimine määratud märguandeks enamlaste kavandatud väljaastumisele Tallinnas, millega kavatseti segadust tekitada (ja sellega ka rinnet nõrgestada).
Lahingu käik
pisi|Laiarööpmeline soomusrong nr. 1 Kehra lahingule järgnenud Tapa vallutamisel 9. jaanuaril 1919. 4. jaanuaril 1919 alustas Punaarmee 54. Tartu kütipolk pealetungi Kehra raudteejaama suunas. Pealetungi algul sundisid Punaarmee roodud taanduma kaitses asunud nõrgad Kaitseliidu allüksused. Taandudes suutsid kaitseliitlased siiski teavitada kujunenud olukorrast väerinde staapi ja kutsuda koguni appi soomusrongi, mis oli äsja saabunud Tallinnast remondist.
Lahingu tulemused
Lahingu võit aitas seisata Punaarmee pealetungi Tallinnale, valmistuda üldiseks vastupealetungiks ja tõsta Eesti vägede moraali.
Lahingus langes umbes 50 punaväelast ja võeti vangi polgu 7. roodu ülem. 21 punaväelast maeti hiljem metsa serva ühishauda.
Ootamatu rünnakuga saavutatud edu kasutati ära ja soomusrongide juhtimisel jätkati viivitamatult pealetungi ida suunas. Selle tulemusel võeti Jäneda juures sõjasaagiks Punaarmee suurtükipatarei kolm 3-tollist (76 mm) suurtükki koos patarei ülemaga, hulk laskemoona ja telefoniaparaate. Kurjavere küla juures saadi sõjasaagiks üks raskem 6-tolline (152 mm) suurtükk ja kuulipilduja ning seejärel tungiti Koeru suunal Vodja ja Viisu mõisa.
Mälestuse jäädvustamine
pisi|Mälestustahvel 1. diviisi staabi asukohas
1939. aastal avati lahingu kohas raudteel uus nõudepeatus „Lahinguvälja”. Aastatel 1957–2009 oli selle peatuse nimi Vikipalu.
Tuhk ja teemant
"Tuhk ja teemant" on mitme teose pealkiri:
Urmas Oru
Urmas Oru on Eesti ajakirjanik.
Ta on töötanud Kanal 2 juhatuse esimehena ja olnud Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige. 25. juulist 2022 on ta ETV ja ETV2 peatoimetaja.
Helen Sildna
Ta on Tallinn Music Weeki peakorraldaja.
Isiklikku
Helen Sildna ema on ooperilaulja ja teatrinäitleja Kaja Sildna.
BMW 9. seeria
'''BMW 9. seeria''' oli BMW luksuskupee, mille tootmisse võttu kaaluti. See sarnanes arvatavasti ideeautoga BMW Gran Lusso Coupé.
2019. aasta esimese poolel aga kinnitas BMW arendusjuht Klaus Frohlich, et BMW 9. seeria siiski tootmisse ei jõua.
Vetla paisjärv
pisi|Vetla paisjärv, pais, hüdroelektrijaam ja vesiveski. 02. veebruar 2021 Vetla paisjärv on järv Harju maakonnas Anija vallas Vetla külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 327 m.
Toomas Kapten
Toomas Kapten (sündinud 4. juunil 1957 Tallinnas) on eesti koori- ja orkestridirigent ning muusikapedagoog.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise ja kompositsiooni erialal. Kapten jätkas dirigeerimisõpinguid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (praeguses Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias) Kuno Arengu (koorijuhtimine) ja Roman Matsovi (orkestrijuhtimine) käe all. Seejärel täiendas end dirigeerimise alal Leningradi Konservatooriumis professorite Alexander Dmitrijevi ja Jelizaveta Kudrjavtseva juures.
Aastatel 1994–2011 oli Toomas Kapten EMTA dirigeerimisosakonna juhataja.
Alates 2004. aastast on ta EMTA professor.
Eesti korvpalli kuulsuste hall
Eesti korvpalli kuulsuste hall on virtuaalne kuulsuste hall, mis kuulutati välja 2010, tähistades ühtlasi Eesti korvpalli 90. sünnipäeva.
Nestori karikas
pisi| Nestori karikas, kahe sangpaariga kuldkarikas (kantharos) teise aastatuhande keskpaigast e.m.a. Karika leidis Mükeene kaevandushauast 1876. aastal Heinrich Schliemann. Võimalik, et tegemist on "Iliases" kirjeldatud Pylose kuninga Nestorile karikaga.
Karikas asub Ateena Riiklikus Arheoloogiamuuseumis.
Pasłęk
Pasłęk (saksa Preußisch Holland) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Elblągi maakonnas, Pasłęki valla halduskeskus. Pasłęk asub Elblągist ligi 20 km kagus.
Asulat on esmamainitud 1267. aastal, linnaõigused sai 1297. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 80% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Valge tupplehik
Valge tupplehik (Volvariella hypopithys) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on üks kord leitud ka Eestist.
Hector Boece
pisi Hector Boece (ka Boyce või Boise, latiniseeritult Hector Boecius või Boethius; 1465 Dundee – 1536 Aberdeen) oli šoti filosoof.
Ta õppis Dundees ning läks siis Pariisi Ülikooli, kus kohtus Erasmusega. Neist said head sõbrad. 1497. aastal sai ta seal filosoofiaprofessoriks.
1500. aastal pöördus ta Aberdeeni, kus temast sai King's College'i (Aberdeeni Ülikooli eelkäija) akadeemilise senati esimene juhataja.
Ruupa
Ruupa oli küla Tartumaal, ajalooliselt Puurmani mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Pikknurme küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kursi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Pikknurme külaga.
Külast on teateid alates 1627 (Ruppa kulla).
Endise küla alal voolab Ruupa oja.
Integraalsed membraanivalgud
Integraalsed membraanivalgud ehk integraalsed valgud on membraanivalgud, mis ulatuvad osalt biomembraani sisse või läbistavad selle täielikud.
Eristatakse transmembraanseid valke ja monotoopseid membraanivalke.
Erinevalt perifeersetest membraanivalkudest on integraalsed membraanivalgud vastastikuses toimes membraani hüdrofoobse sisekihiga.
Transmembraansed valgud
Transmembraansed valgud on membraanivalgud, mis läbistavad biomembraani lipiidse kaksikkihi mõlemad lehed. Eristatakse bitoopseid transmembraanseid valke, mis läbistavad membraani ainult ühe korra, ja polütoopseid transmembraanseid valke, mis läbivad membraani mitu korda.
Monotoopsed membraanivalgud
Erinevalt transmembraansetest valkudest ei läbista monotoopsed membraanivalgud lipiidset kaksikkihti mitte täielikult, vaid ainult poole sellest.
Vastastikused toimed
Integraalsed membraanivalgud on amfifiilsed ja on oma hüdrofoobse domeeni kaudu vastastikuses toimes hüdrofoobsete rasvhapetega. Sellepärast saab neid membraanist vabastada ainult detergentide abil. Sel juhul detergendid asendavad rasvhapped, nii et moodustuvad detergendi ja valgu mitsellid.
Integraalsed membraanivalgud ei ole tingimata membraanis ühes kohas kinni, vaid võivad olla ka vabalt liikuvad.
Albert Magnus Haller
Albert Magnus Haller (29. oktoober 1730 Karlstad – 7. oktoober 1798 Käina) oli Eesti vaimulik.
Õppis Karlstadi koolis. Immatrikuleeriti 13. märtsil 1752 Uppsala Ülikooli. Tuli aastal 1756 Eestimaale krahvinna Stenbocki teenistusse. Ordineeriti 7. märtsil 1761 õpetajaks.
Oli aastatel 1761–1798 Käina Martini koguduse õpetaja, sai 30. juunil 1774 Saarte-Lääne praostkonna praostiks, aastal 1775 sai Eestimaa Konsistooriumi assessoriks, ülem-apellatsioonikohtu liikmeks sai 21. veebruaril 1778.
Trükkal Lindfors trükkis Tallinnas aastal 1772 tema ladinakeelse traktaadi Examen justum quaestions an creatio et conservatio mundi ceteraeque operationes des transeuntes mutationem quandam in deo essiciant (Reval 1772. 4o). Tegi kaastööd Hupeli perioodilisele väljaandele Topographische Nach richten. Aastal 1779 ilmunud jutluseraamatus on ka üks tema eestikeelne jutlus.
Isiklikku
Tema poeg Jakob Pontus Haller oli Käina Martini koguduse õpetaja, pojapoeg Eduard Pontus Haller oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Cercemaggiore
Cercemaggiore on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis.
Cercemaggiore kõrgus merepinnast on 930 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cercemaggiore piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelpagano (BN), Cercepiccola, Gildone, Jelsi, Mirabello Sannitico, Morcone (BN), Riccia, Santa Croce del Sannio (BN), Sepino.
Dietrich Fischer-Dieskau
Dietrich Fischer-Dieskau (28. mai 1925 Berliin – 18. mai 2012) oli saksa laulja (bariton) ja dirigent.
Nidzica
Nidzica (varasem poolakeelne nimi Nibork, saksa keeles Neidenburg) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Nidzica maakonna ja Nidzica valla halduskeskus.
Neidenburg sai linnaõigused 1381. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Naaberrühma osalemine
pisi|400px|[[Heteroaatomi elektronpaari osalemine]] pisi|400px|[[Kaksiksideme elektronpaari osalemine]] pisi|400px|[[propüülrühm|Tsüklopropüül-tsüklobutüül-homoallüülrühma osalemine]]
Naaberrühma osalemine on orgaaniliste reaktsioonidega seonduv nähtus, kui esineb reaktsiooni intermediaadi täiendav molekulisisene stabilisatsioon reaktsioonitsentrist kaugemal asuva elektronpaari doonori osalusel, kusjuures ei ole tegu konjugeeritud sidemetega.
Pärmkottseened
Pärmkottseened (Saccharomycetes) on kottseente klass.
Naaberrühma osalemine
Naaberrühma osalemine võib põhjustada reaktsiooniproduktide mitteoodatava isomeerse koostise. Mitmetel juhtudel on näidatud reaktsioonitsentrist kaugemal asetseva hapniku aatomi (OH, OR, C=O jmt rühmad) mõju reaktsiooni kiirusele ja produktide isomeersele koostisele üle 5- või 6-lülilise tsüklilise süsteemi. Näiteks allüülse Z-konfiguratsiooniga karbokatiooni stabilisatsioon 5-metoksürühma osalusel suurendab cis-isomeeri sisaldust termodünaamilise kontrolli tingimustes (Tetrahedron Letters 1993, 34 (29), 4717).
Valter Pint
Adolf Valter Pint (10. juuni 1880 Laius-Tähkvere vald (Laiuse kihelkond), Tartumaa – 25. juuli 1934 Tallinn) oli Eesti advokaat ja sõjaväelane (kapten).
Zurndorf
Zurndorf on vald (Marktgemeinde) Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
Arthur Harris
pisi|Arthur Harris (1944) Sir Arthur Travers Harris, esimene baronet, tuntud ka hüüdnimedega Bomber Harris (Pommitaja Harris) ja Butcher Harris (Lihunik Harris), (13. aprill 1892 Cheltenham, Gloucestershire – 5. aprill 1984 Goring, Oxfordshire) oli Briti õhuvämarssal ja II maailmasõja ajal Kuningliku õhuväe pommitajate väejuhatuse ülem.
Ehkki ta sündis Gloucestershire'is Inglismaal, emigreerus Harris 17-aastaselt Rodeesiasse Aafrikas. Esimese maailmasõja puhkemisel liitus ta 1. Rodeesia rügemendiga ja teenis Lõuna-Aafrikas, aga ka Edela-Aafrikas. 1915. aastal naasis Harris Inglismaale, et võidelda ilmasõja Euroopa läänerindel. Ta liitus Kuningliku lennukorpusega, millest moodustati koos mereväe õhuteenistusega 1918. aastal Kuninglik õhuvägi (RAF). Sõja ajal juhtis ta Prantsusmaal ja Inglismaal mitmeid lennunduskoosseise. Sõdadevahelisel ajal töötas Harris erinevatel õhuväega seotud ametikohtadel Indias, Mesopotaamias ja Briti lennundusministeeriumis.
1939. aastal puhkenud Teise maailmasõja alul asus Harris juhtima RAF-i 5. pommituslennukite gruppi ning 1942. aasta veebruaris ülendati ta pommitajate väejuhatuse ülemaks, kellena teenis Harris sõja lõpuni. Samal aastal asus ta ellu viima peaminister Winston Churchilli valitsuskabineti antud direktiivi laiaulatuslikeks õhurünnakuteks Natsi-Saksamaa elanikkonna ja taristu vastu. Harrise kaasabil ja toetusel viis õhuväe ülem marssal Charles Portal läbi mitmeid massilisi pommirünnakuid, seehulgas näiteks Dresdeni vastu 1945. aasta veebruaris. Sõja järel kolis Harris Lõuna-Aafrikasse, kus ta juhtis Lõuna-Aafrika Merekompaniid. 1953. aastal anti talle baroneti aadlitiitel.
Harrisoni otsus eelistada täppispommitamise asemel piirkonnapommitamist (area bombing) on olnud poleemiline. Mitmed teised liitlasvägede õhuväekomandörid pidasid seda vähem efektiivseks ning teisalt tõi piirkonnapommitamine kaasa massiliselt tsiviilohvreid ja purustusi.
Sõdadevahelised aastad
Pärast sõda jäi ta vastmoodustatud kuningliku õhuväe teenistusse. 1920. aasta aprillis määrati eskadrillijuht Harris Scopwicki lähistel asuva RAF Digby õhuväebaasi ülemaks ning õhuväe Kolmanda lennukooli juhiks. Hiljem teenis ta erinevatel ametikohtadel ka Indias, õhuväe Iraagi väejuhatuses ja Pärsias. Hiljem on ta öelnud, et Indias teenides puutus ta esimest korda kokku pommituslennukitega.
2. juulil 1937 ülendati ta õhukommodooriks ning järgneval aastal määrati ta 4. pommitajate grupi ülemaks. Ta jõudis teenida ka Palestiinas ja Transjordaania emiraadis, kus juhtis kohalikku õhuväekoondist, saades 1. juulil 1939 õhuväe viitsemarssaliks.
Sel ajal survestasid Harris ja mõned teised õhuväelased õhuväe juhtkonda arendama välja suuri strateegilisi pommituslennukeid, mis suudaks Inglismaalt startides pommitada sihtmärke Saksamaal. Selle tulemusena loodi lennukid Avro Manchester ja selle oluliselt täiendatud hilisem edasiarendus Avro Lancaster, samuti Handley Page Halifax ning Short Stirling.
Teises maailmasõjas
Ta nimetati kuninglike õhujõudude pommituskomando (RAF Bomber Command) ülemaks veebruaris 1942. Teda tuntakse kõige paremini Saksamaa elanike keskuste hävitamiseks kasutatud lauspommitusmeetodi isana. Tsiviilobjektide massilised pommitamised põhinesid Suurbritannia valitsuse ja peaminister Winston Churchilli 1942. aasta otsusel
Liitlaste esimesed massiivsed rünnakud (tuhande pommitaja rünnakud) olid Kölni vastu suunatud 1942. aastal 30. mai – 31. mai öösel. Kolm päeva hiljem salvestatud uudistefilmis teatas Harris: "Natsid astusid sellesse sõtta lapsikus arusaamas, et nemad hakkavad pommitama kõiki teisi ja keegi teine ei pommita neid. Rotterdamis, Londonis, Varssavis ja poolesajas teises kohas panid nad oma üsna naiivse teooria proovile. Nad on külvanud tuult ja nüüd hakkavad nad lõikama tormi."
Ta töötas välja niinimetatud küllastuspommitamise (saturation bombing), mille käigus massiivsed õhurünnakud koondusid ühte linna korraga eesmärgiga hävitada elamupiirkonnad täielikult. Eesmärk oli purustada sakslaste võitluslik tahe ja võimekus. Neid pommitamisi koordineeriti ameeriklaste päevaste pommitamistega, mille eesmärk oli omakorda hävitada sõjalised paigad ja tööstus.
Rääbise-Metsanurga
Rääbise-Metsanurga oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Rääbise küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rääbise külaga.
Arthur Harris
Teises maailmasõjas
Teda tunti kui täiesti halastamatut ja kangekaelset meest, kes ei hoolinud oma kaotustest. RAF-i pommikomando piloodid kutsusid teda lihunik Harriseks.
Pärast Teist maailmasõda
pisi|Harrise monument Ta läks pensionile septembris 1945 ja aasta hiljem ülendati ta kuningliku õhuväe marssaliks. 1946. aastal keeldus ta aadli tiitlist, sest ka pommitusmeeskonnad ei saanud sõjategevuse eest eraldi mälestusmedaleid. Pärast sõda kritiseeriti teda terroristlike pommiplahvatuste pärast, kuid pärast seda ei vabandanud ta kunagi põhjustatud hävitamise ja kannatuste pärast.
Kriitikast kibestunud Harris kolis Lõuna-Aafrikasse ja teenis seal Lõuna-Aafrika Merekorporatsiooni juhatuses aastatel 1946–1953. Aastal 1947 kirjutas ta raamatu "Bomber Offensive".
1953. aastal taas peaministriks saanud Winston Churchill andis Harrisele aadli auastme ja ta sai Chipping Wycombe'i 1. baronetiks. Harris naasis samal aastal Suurbritanniasse ja elas oma ülejäänud elu Goring-on-Thames'is.
RAF-i veteranide Bomber Harrise usaldusühing püstitas 1992. aastal Harrise kuju väljaspool RAF-i kirikut St Clement Danes'is, Londonis. Kuju püstitamine kutsus esile proteste, eriti Saksamaal. Pärast püstitamist oli kuju mitmeid kuid 24-tunnise valve all, sest see oli pikalt protesteerijate ja vandaalide sihtmärgiks.
Harrise ainuke poeg suri 1996. aastal ilma pärijateta ning sellega kadus ka Chipping Wycombe'i baroneti tiitel.
Acq
Acq (lääneflaami: As) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Maa-asula asub Arrasist 9 km loodes Scarpe'i jõe kallastel, teede D62 ja D49 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Vaatamisväärsused
pisi|tühi|Raekoda
Pärmkottseenelaadsed
Pärmkottseenelaadsed (Saccharomycetales) on kottseente selts.
Ehitusplastika
Ehitusplastika on arhitektuuris ehitisega orgaaniliselt seotud skulpturaalne dekoor, mis võib olla nii figuratiivne kui ka ornamentaalne, enamasti on see funktsionaalselt puhtdekoratiivne (ehisviil, ehisvaas), kuid võib olla ka konstruktsiooniline (atlant, karüatiid).
Ehitusplastika alla kuuluvad näiteks
Ehitusplastikale vastandub vabaplastika ja selle alaliigid monumendid ning pisiplastika. Arhitektuurist eraldi seisvaid monumente ühendab ehitusplastikaga seotus kindla asukohaga, need ühendatakse sageli monumentaalskulptuuri mõiste alla.
Palvetav poiss
pisi|püsti "Palvetav poiss" on pronksist poisikuju, mis arvatakse olevat 4. sajandist e.m.a pärit kreeka kuju pronkskoopia.
Kuju asub Berliini Riigimuuseumis.
Poisi poosi on tõlgendatud palveasendina.
Rabajärv (Harju maakond)
Rabajärv on järv Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Vihterpalu külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 409 m. Järves on üks saar.
Pärnu Suvejazz
"Pärnu Suvejazz" on aastatel 2002–2002 Pärnus toimunud džässifestival.
Kaare tee
Kaare tee on tänav Veibri külas, Ihaste ligidal.
Tänav on lookekujuline (välja arvatud tänava see osa, mis moodustab põiktänava) ning algab ja lõpeb Veibri teega ristudes. Kaare tee aadressiga on 65 elamukrunti.
Suuresöödi
Suuresöödi oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Kõnnujõe küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kõnnujõe külaga.
NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu
NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu (vene keeles Совет Республик Верховного Совета СССР, lühend Совет Республик ВС СССР) oli NSV Liidu Ülemnõukogu ülemkoda, mis loodi NSV Liidu 5. septembri 1991. aasta seaduse N 2392-I "NSV Liidu riigivõimuorganite ja juhtimise kohta üleminekuajal" («Об органах государственной власти и управления Союза ССР в переходный период») alusel, kuid mida ei näinud ette NSV Liidu põhiseaduse artikkel 111. 1991. aasta detsembri lõpus saatis Vabariikide Nõukogu, kes jätkas otsustusvõimet võimaldava kvoorumi säilitamist, NSV Liidu võimuorganid laiali ja võttis vastu deklaratsiooni NSV Liidu lõpetamise kohta seoses SRÜ moodustamisega.
Civitacampomarano
Civitacampomarano on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis.
Civitacampomarano kõrgus merepinnast on 520 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Civitacampomarano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelbottaccio, Castelmauro, Guardialfiera, Lucito, Lupara, Trivento.
Kreo Linajärv
Kreo Linajärv (ka Linajärv) on järv Harju maakonnas Anija vallas Vetla külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 419 m.
Hall tupplehik
Hall tupplehik (Volvariella murinella) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Jānis Goldmanis
pisi|Jānis Goldmanis (1914) Jānis Goldmanis (29. august/11. september 1875 Bauska kreis – 18. november 1955 South Bend) oli Läti poliitik. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Ta oli aastal 1915 Läti rahvusväeosade korralduskomitee esimees. Aastatel 1918–1920 oli ta Läti Rahvanõukogu liige, aastatel 1920–1922 oli ta Asutava Kogu liige. Ta oli aastatel 1918–1919 Läti põllumajandusminister ning aastatel 1920–1921 ja 1925–1926 Läti kaitseminister.
Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).
17. märtsil 1944 oli ta üks 189-st Läti kodanikust, kes kirjutasid alla Läti Kesknõukogu memorandumile, nõudes Läti Vabariigi suveräänsuse taastamist.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale ja kolis aastal 1950 Ameerika Ühendriikidesse, kus ta 18. novembril 1955 South Bendis Indianas suri.
Citroën DS5 LR
Sedaan on loodud Citroën DS5 LS-i põhjal. Sellel on 1,6-liitrine turbomootor, mille võimsus on 300 hobujõudu ja pöördemoment 400 Nm. Sellel on järjestiklülitusega käigukast, kliirens on 15 mm madalam ja rööbe laiem. Lisaks on sedaanil 20-tollised veljed ja ta näeb DS5 LS-ist agressiivsem välja.
Ideeauto värviti mattpunaseks ja mõnes kohas on R-tähega logod.
4400
Telesarja esimeses osas ilmub USAs Mount Rainieri juurde 4400 inimest, kes on alates 1946. aastast erinevatel aegadel kadunuks jäänud. Ükski neist pole selle aja jooksul vananenud ega mäleta sündmusi oma kadumise hetkest kuni väljailmumiseni.
Väljailmunutega hakkab tegelema Ameerika Ühendriikide Sisejulgeolekuministeeriumi osakond National Threat Assessment Command (NTAC).
Nový Bydžov
Nový Bydžov (saksa keeles Neu Bidschow) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Hradec Králové ringkonnas. Nový Bydžov asub Hradec Královést ligi 25 km läänes.
Nový Bydžovi vanalinn on alates 1. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.
Nový Bydžovit on esmamainitud 1305. aastal.
Intervjuu (film, 2014)
"Intervjuu" on Ameerika Ühendriikides 2014. aastal valminud poliitiline komöödia. Film esilinastus 12. detsembril 2014 Los Angeleses. Laiemale vaatajaskonnale linastus film enam kui 300 valitud USA kinos 25. detsembril 2014.
Filmi peategelased, kaks ameerika ajakirjanikku, saavad võimaluse intervjueerida Põhja-Korea liidrit Kim Chŏng-uni. CIA teeb ajakirjanikele ülesandeks Kim Chŏng-un mõrvata.
Pisarseened
Pisarseened (Dacrymycetes) on kandseente klass.
Tagakaasiku
Tagakaasiku oli küla Tartumaal, ajalooliselt Roela mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Putu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Maarja-Magdaleena kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Putu külaga.
Külast on teateid alates 1922.