cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BMD-1
Ajalugu
BMD-1 eeskujuks oli jalaväe lahingumasin BMP-1, mille väljatöötamine algas 1960. aastate algul. Juba enne BMP kasutuselevõttu otsustati luua sarnase põhimõttega masin ka äsja loodud õhudessantvägedele. BMD-1 hakati välja töötama Volgogradi Traktoritehases 1965, võeti relvastusse 1969 ja oli esimene omataoline. Suurem seeriatootmine algas 1970.
BMD väikese meeskonna tõttu vähendati NSV Liidus õhudessantvägede pataljoni isikkoosseisu 610 mehelt 316-ni. Seevastu võimaldas BMD relvastus tal üle võtta osa pataljoni tulejõust. Aastal 1973 asendas BMD täielikult seni NSV Liidus kasutatud õhutõrjekahurid ASU-57, suurendades sellega õhudessantvägede tulejõudu ja liikumisvõimet.
BMD-1 oli kasutusel Afganistani sõjas, kus ilmnesid samasugused puudused kui BMP-1-l. 1983 otsustati Nõukogude Liidus seoses Afganistani sõja kogemustega välja töötada uus moodsam versioon BMD-2, hiljem ka BMD-3.
BMD-1 kasutati veel Iraagis Lahesõdades. 2003. aasta USA invasiooni käigus kõik Iraagi BMD-d hävisid.
Seoses uuemate mudelite valmimisega on BMD-1 järjest aktiivsest teenistusest maha võetud ja asendatud.
GLONASS
pisi|GLONASS-K satelliit GLONASS (vene keeles ГЛОНАСС – Глобальная навигационная спутниковая система - Globalnaja navigatsionaja sputnikovaja sisteema) on satelliitnavigatsiooni süsteem, mis töötati välja NSV Liidus ning mida praegu juhib ja haldab Venemaa. GLONASS-i alternatiivideks on Ameerika Ühendriikide globaalne positsioneerimissüsteem (GPS), Hiina BeiDou satelliitnavigatsioonisüsteem ja Euroopa Liidu planeeritav Galileo positsioneerimissüsteem.
Süsteemis on 24 satelliiti, mis asuvad orbiidil 19 100 km kõrgusel, tiirlemisperioodiga 11 tundi ja 15 minutit. Mõõtmiste põhimõte sarnaneb Ameerika Ühendriikide navigatsioonisüsteemi NAVSTAR GPS-i omaga.
GLONASS-i arendamisega tegelevad riiklik korporatsioon Roskosmos, aktsiaselts ISS Rešetnjov ja aktsiaselts "Venemaa kosmosesüsteemid".
Hiljutine seis
pisi|GLONASS-M satelliit Seisuga 4. juuli 2014 oli GLONASSi satelliit-positsioneerimissüsteemis kokku 30 satelliiti:
GLONASS-i ajalugu
pisi|Kanderakett Proton-K GLONASS-i arendamist alustati 1976. aastal eesmärgiga saavutada globaalne katvus 1991. aastaks. Satelliitide ülessaatmist alustati 12. oktoobril 1982. 24. septembril 1993 võeti süsteem ametlikult kasutusele (süsteemis oli 12 satelliiti). 1995. aasta detsembriks oli satelliitide arv kasvanud 24ni. Kohe pärast valmisehitamist hakkas süsteem lagunema, sest Venemaa majanduse kokkukukkumise tõttu võeti Föderaalselt Kosmoseagentuurilt süsteemi hooldamiseks vajalikud majanduslikud ressursid. Ebapiisav rahastamine ja maa orbiidile lastud satelliitide lühike eluiga viisid selleni, et 2001. aastal vähenes töökorras satelliitide arv kuueni.
2001. aasta algul võttis Venemaa valitsus vastu otsuse süsteem taastada ning viimastel aastatel töö selles suunas käib. 2001. aastal vastu võetud föderaalprogrammi "Globaalne positsioonisüsteem» kohaselt pidi GLONASS toimima Venemaa territooriumi piires, alates 2008. aasta algusest ning kogu maailmas 2010. aasta alguseks. Selle jaoks oli vaja lähetada orbiidile aastail 2007–2009 kokku 18 satelliiti.
2008. aasta lõpuks oli üleval 18 töökorras satelliiti, nende koguarv oli 22.
2009. aasta lõpuks oli töökorras 23 satelliiti.
30. märtsil 2010 oli 21 töötavat satelliiti.
2. septembril 2010 saadeti orbiidile veel 3 satelliiti ja nende koguarv on praegu 26.
Navigatsiooniseadmed
GLONASS ja GPS-signaali toetavate navigatsiooniseadmete Glospace müük algas 27. detsembril 2007. GLONASS-i signaalide dekodeerimiseks on toodetud eriline integraallülitus, mis toetab GLONASS-i, GPS-i, Galileo ja COMPASS-i (seeria NV08C) signaale.
Navigatsiooni täpsus
Praegu on GLONASS-süsteemi täpsus väiksem kui GPS-süsteemil.
Seisuga 29. märts 2010 olid erinevused järgmised:
Kasutusele võetakse uusi meetmeid täpsuse parandamiseks. 2010. aasta lõpuks peab GLONASS-süsteemi täpsus paranema 5,5 meetrini, 2011. aasta lõpuks 2,8 meetrini. Täpsus saavutatakse satelliitide arvu suurendamisega, kasutajaliideste tarkvaralise ja riistvaralise täiustamisega ning satelliitide asendamisega modernsemate GLONASS-M ja GLONASS-K tüüpi satelliitidega. pisi|GLONASS moodul 1K-181
Navigatsiooni kättesaadavus
Kui kasutada GPS- ja GLONASS-signaali koos (praktiliselt kõik GLONASS-i vastuvõtjad võtavad vastu GPS-signaali), on positsioneerimistäpsus peaaegu alati "väga hea" tänu suurele hulgale nähtaval olevatele satelliitidele ja nende heale asetusele.
Satelliidid
Prototüübid (generatsioon 0) Esimesed GLONASS-i masinad (plokk I), mis kosmosesse saadeti, olid prototüübid ja "mannekeene" (inglise keeles: size weight dummy) kandvad masinad. 3 mannekeeni ja 18 prototüüpi saadeti kosmosesse 1982. ja 1985. aastal. Nad olid mõeldud vastu pidama kuni ühe aasta, kuid nende keskmiseks elueaks sai 14 kuud.
Esimene generatsioon
Tõeline esimene generatsioon (plokk II) GLANOSS-i satelliite olid stabiliseeritud kolmeteljeliselt, kaalusid keskmiselt 1250 kg ja olid varustatud algelise orientatsioonisüsteemiga, et vajadusel asukohta muuta. Aja möödudes uuendati neid plokkide IIa, IIb ja IIv satelliititeks, kus iga plokk sisaldas tähtsaid täiendusi.
Kuuel ploki IIa satelliidil, mis saadeti kosmosesse 1985–1986, olid tunduvalt paremad aja ja sageduse näitajad kui prototüüpidel. Nende kosmoseaparaatide eluiga oli samuti pikem, keskmiselt 16 kuud. Ploki IIb kosmoseaparaadid, ettenähtud 2-aastase elueaga, valmistati 1987. aastal. Neist 12 saadeti kosmosesse, kuid sinna jõudsid neist ainult pooled, ülejäänud kukkusid kanderakettide rikete tõttu alla. Need kuus, mis üles jõudsid, toimisid orbiidil suhteliselt hästi, töötades keskmiselt 22 kuud. Plokk IIv oli esimesest generatsioonist kõige täiuslikum. Selle ploki satelliite kasutati aastatel 1988–2000 ja lisati kosmosesse saatmistele kuni 2005. aastani, kokku 25 satelliiti. Lubatud eluiga oli 3 aastat, samas paljud kosmoseaparaadid ületasid selle, kõige kauem – 68 kuud – pidas vastu üks uusim mudel. Ploki II satelliidid saadeti orbiidile tavaliselt kolme kaupa Bajkongõri (Baikonuri) kosmodroomilt, kasutades Proton-K Blok-DM-2 või Proton-K Briz-M rakette.
Teine generatsioon
Teine generatsioon satelliite loodi 1990. aastate alguses ja esimest korda käivitati 2003. aastal. Neil satelliitidel on tunduvalt pikem eluiga, ulatudes kuni 7 aastani, ning need kaalusid vaid 1480 kg, olid umbes 2,4-meetrise läbimõõduga ja 3,7 meetrit kõrged. Satelliidi ahtrisse on kinnitatud 12 primaarset antenni raadioülekannete jaoks. Kokku 14 teise generatsiooni satelliiti saadeti orbiidile kuni aastani 2007.
Kolmas generatsioon
Kolmanda generatsiooni satelliidid on loodud vastu pidama 10–12 aastat. Kaaluvad nad ainult 750 kg. Need läksid käiku aastal 2010. Kolmanda generatsiooni satelliidid edastavad CDMA-signaale, kaks neist ühilduvad GPS-iga. Tänu nende väiksemale kaalule saab neid orbiidile saata kahe kaupa Plessetski kosmodroomilt või kuue kaupa Bajkongõri kosmodroomilt, mis teeb kosmosesse saatmise märgatavalt odavamaks.
2010
2010. aasta detsembris hävis Vaiksesse ookeani kukkumisel 3 satelliiti, mis nurjas tollase plaani viia süsteemi arendus lõpule. Õnnetus juhtus pärast katkestatud kanderaketi starti. Õnnetus läks maksma pea 500 miljonit USA dollarit ning Venemaa president Dmitri Medvedev käskis teha täieliku auditi kogu 2 miljardi dollari suurusele projektile ning uurida ka õnnetuse põhjuseid.
Intervjuus ajalehele Izvestija rääkis Roscosmose direktor Anatoli Perminov abinõudest, mis võetakse kasutusele sel ajal, kui toimub õnnetuse asjaolude uurimine. Perminov mainis, et Roscosmos laseb käiku kaks reservis olevat satelliiti ning kasutab esimest GLONASS-K satelliiti, mis lastakse välja detsembris koos rühma satelliitidega, kuigi algul oli plaan seda vaid testida. See toob satelliitide koguarvu 23-ni ning sellega saavutatakse peaaegu ülemaailmne katvus. Teine Glonass-K ehitatakse valmis kolme kuni nelja kuu jooksul.
Juunikuu päevad
"Juunikuu päevad" on 1957. aastal Tallinna Kinostuudios valminud mängufilm.
Akste looduskaitseala
Akste looduskaitseala on looduskaitsealune piirkond Põlva maakonnas Põlva vallas. Pindala on 188 hektarit.
Lasinurme
Lasinurme on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Ningma tekstid
Kandžur on Tiibeti budismi   kanooniline tekstide kogu, sisaldades  tavapäraselt gelugi jaoks 1083  nyingma koolkonna jaoks aga  enam kui  3,600  kui köik olemasolevad   tekstid kokku lugeda nii väidetakse  tänapäeval. eel on täiendav  kommentaaride kogumik   Tandžur  (Bka'-'gyur)  ( Buddha öpetus-sönade tölge )Sisaldab  tekste ehk töid 700  erinevatelt  budismi  autorilt  (shastra) ,kuna nyingma koolkond on ajalooliselt köige vanem on tal ka ajajooksul kogunenud erinevaid kommentaare ja kirjutisi rohkem vörreldes  teiste  (Kagyu, Sakja ja Gelug) nooremate koolkondadega.
Dpe Cha :
1. Sde dge kanjur and tanjur (bka' 'gyur & bstan 'gyur)
2. Lhasa kanjur and tanjur gser bres ma
4. Narthang Tandžur - v.1-80,
5. Böni Tandžur -v.320
Raamatuna:
6. Pekingi Kandžur  ja Tandžur
Kaie Kõrb
pisi|Kaie Kõrb autogrammitunnis [[Estonia talveaed|Estonia talveaias 11. septembril 2013]] pisi|Kaie Kõrb veebruaris 2011 Kaie Kõrb (sündinud 1. aprillil 1961 Pärnus) on eesti baleriin ja tantsupedagoog.
Kindral en chef
Kindral en chef on mitmetes riikides kehtinud või kehtiv sõjaväeline auaste.
Kaie Kõrb
Lõpetanud Tallinna Koreograafiakooli balletiartisti erialal ja Moskva Riikliku Teatriinstituudi balletipedagoogi-repetiitori erialal.
Ningma tekstid
8. Urga  Kandžur, v.105 versioon ehk väljaanne
Kindral en chef
Venemaa
Venemaal kehtestati kindral en chefi auaste (vene keeles генерал-аншеф) 1700. aastal pärast Narva lahingut, mil tsaar Peeter I andis selle Boriss Šeremetevile. Tsaari 1716. aasta sõjaväekorraldus sätestas, et kindral en chef on vägede ülemjuhataja, kelle auaste om võrdne kindralfeldmarssaliga ja kellele allub nn kindralite nõukogu. Tema abiliseks pidi olema kindralfeldmarssal-leitnant − see auaste kummatigi Venemaal ei juurdunud ja pärast 1711. aastat seda kellelegi ei antud −, kelle alluvuses olid väeliikide kindralid (jalaväekindral, ratsaväekindral ja suurtükiväe juhataja kindralfeldzeugmeister). Juba Peeter I valitsemisaja lõpuks loobuti jalaväekindrali ja ratsaväekindrali auastme kasutamisest ja nii sai kindral en chefist täiskindrali aukraad.
Kindral en chefi auaste oli edaspidi madalam kindralfeldmarssalist ja kõrgem kindralleitnandist resp. kindralporutšikust. Teenistusastmete tabelis oli see II klassi auaste. Mereväes oli sellele vastav aukraad admiral, tsiviilteenistuses oli see võrdne tõelise salanõunikuga.
Kaie Kõrb
Ta on alates 2003. aastast Eesti Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 172 häält, kuid valituks ei osutunud.
Ningma tekstid
KA: (bka' 'gyur dang bstan 'gyur)
1. mdo sde
2. 'dul ba
Kaie Kõrb
Raamatud
Kaie Kõrbi elust on ilmunud kolm raamatut:
Ningma tekstid
3. chos mngon
Kaie Kõrb
Isiklikku
Ta on abielus tantsija Viesturs Jansonsiga ja on kahe poja ema.
Ningma tekstid
4. rgyud 'bum
5. gzungs 'dus
Kaie Kõrb
Isiklikku
Kaie Kõrbi esimene abikaasa oli diplomaat Jüri Trei. Kaie vend on sovetiaja erimeelne ja poliitvang Jan Kõrb.
Ningma tekstid
6. bstod tshogs
9. dbu ma
10. sems tsam
11. 'dul 'grel
12. tshad ma
13. sgra mdo
14. sna tshogs
(Lisa tekstid kanoonilistele)
Any 'grel ba, rnam 'grel, rnam bshad, dka' 'grel, rgya cher bshad pa, mchan 'grel, mchan du bkod pa, rnam bzhag, brjed byang, zin bris su bkod pa etc. on
1. ['dul ba] mdo sde
2. dbu ma
3. sems tsam
4. tshad ma
5. phar phyin (bstan bcos)
6. grub mtha'
KHA: Paramitajaana: tekstide tölgendamine, tölgendused, Analyses, Explication, Annotation, Commentatorial Treatises or Summaries, Expose on Doctrine, Canonical Texts/Topics and filosoofia (mtshan nyid) as well as Thematically Related Indigenous Doxography (grub mtha').
GA: sgrub thabs, gsang sngags dang rgyud 'grel kyi skor:
1. sgrub thabs, bsnyen sgrub, thugs sgrub, tshe sgrub, ril sgrub, sgrub skor, nor sgrub, mngon rtogs, bzlas brjod, bskyed rim, rdzogs rim
2. bla sgrub (bla [ma'i] sgrub [thabs]), gsang sgrub, bdag bskyed, bskyed rdzogs, bum bskyed, dmigs rim, sgom rim
3. bla ma'i rnal 'byor
4. gzungs, sngags
5. rgyud dang rgyud 'grel ['grel bshad, dka' 'grel, rnam bzhag la sogs pa]
6. bka' 'gyur dang bstan 'gyur nang ma tshud pa'i rdzogs chen dang rnying ma chos tshan ga ci ra in rung sde tshan 'di gi nang tshud pa in / dpe 'bad pa cin / ring brgyud bka' ma: gsangs sngags nang rgyud sde gsum, nye brgyud gter ma, zab mo dag snang, phyag rgya chen po la sogs pa gzum in /
NGA: lam rim blo sbyong nyams len dang gsung mgur sogs kyi skor
1. lam rim, thar lam
2. lam 'bras, slob bshad
3. blo sbyong
5. nyams len, phyag len
6. gsung mgur, rdo rje'i glu [mgur], chos glu, nyams mgur, thol glu
CA: smon lam dang gsol 'debs sogs kyi skor:
1. smon lam, gsol 'debs, 'dod gsol [gi smon tshig], mnga' gsol, smon 'debs, byin 'debs, shis brjod, mchod brjod, gros 'debs, spyan 'dren
2. bla 'debs [= bla ma'i brgyud pa gsol 'debs], zhabs brtan, brtan zhugs
3. 'phrin bcol
4. bsnyen yig, bsnyen pa
5. sdig bshags dang ltung bshags, tshogs bshags, skong bshags dang bskang gsol, bshags sdom dang bshags brjod, gso sbyong, bskang gso
7. bsngo yig, bsngo ba
8. bka' bsgo, rjes gnan
CHA: zhal gdams man ngag dang khrid yig gi skor
2. khrid yig, dmar khrid, lam khrid. dmigs khrid, tshe khrid, don khrid
3. bslab bya
4. sngon 'gro, ngo sprod, klog thabs
5. yig cha
6. zhu[s] lan, yig lan, dris lan, thob yig, gsan yig
7. zin bris, mtshan tho, tho yig, par tho, brjed byang, sa bcad
9. dgag pa, dgag lan
JA: mdo sngags chos spyod sogs kyi cho ga'i skor
1. sbyin sreg gi cho ga, dkyil 'khor kyi cho ga, sbyang ba'i cho ga, sa bcud bum sgrub kyi cho ga, sdom pa 'bogs pa'i cho ga, rjes 'dzin cho ga, lhan thabs
2. phyag mchod [= phyag 'tshal dang mchod pa], mchod 'bul, gsol mchod, tshogs mchod, sgrub mchod, mchod bstod, bsangs mchod, mchod 'phreng
3. bla mchod [= bla ma mchod pa'i cho ga]
4. bzlog bsgyur, gtor bzlog, gtor bshad, gtor 'bul, bdud bzlog, gto bsgyur, brul gtor, gtor ma, klu gtor, gto bcos, gtor cho ga, gtang rag, gzor gyi cho ga, tshe 'gugs
5. mdos cho ga, bsgyur mdos, mdos bzlog, glud, srog glud, 'gegs sel, bcos thabs, lho sgo
6. gcod, dur gcod, tshar gcod, zhi byed, 'khrugs bskong
7. las byang, las tshogs, las rim, rab gnas
8. gser bskyems, khrag skyems, ja mchod, lto mchod
9. khrus gsol, byabs khrus
10. dbang cho ga, dbang bskur, bdag dbang, dbang bshad
NYA: rig gnas che chung sogs kyi skor
1. bzo rig pa, zlos gar, a lce lha mo, 'khrab gzhung, sku rten bzhengs tshul, thig rtsa skor, zhing dang dkyil 'khor gyi bkod pa, rten gyi skor tshad, ras ris 'bri tshul, bris yig, gtor bzo
2. sgra rig pa, sum cu dang rtags 'jug [gi 'grel ba], sgra brda'i bstan bcos, brda' gsar rnying gi skor, dag yig, tshig mdzod, mngon brjod, snyan ngag, dper brjod, sdeb sbyor, ming gi rnam grangs, yig bskur, dpe ris, legs bshad, lugs kyi bstan bcos
3. gso rig [= gso ba rig pa], sman gzhung, khog 'bugs/dbub, 'khrungs dpe
4. rtsis (nag dang dkar), rtsis gzhung, skar rtsis, mo rtsis, mo 'debs, [rmi lam bya sgra sogs kyi] rtags dpyad, sho mo 'debs, zor 'phen, phyva phrin
5. gtan tshigs rig pa
TA: gsung 'bum dang chos skor sogs kyi skor
1. gsung 'bum, bka' 'bum, gsungs rab
2. chos skor, chos sde
THA: rnam thar 'khrung rabs dang gter chos sogs kyi skor
1. rnam thar [phyi nang gsang]
2. 'khrungs rabs, skyes rabs, gdan rabs, khri rabs, sku 'phreng, gdung rabs
3. rtogs brjod
4. [bka'i] thang yig, bka' thang
5. bka' ma, gter ma, gter chos, gter yig, gter lung, gter mdzod, gter byang, kha byang, bris byang, zhal byang
NA:dpe deb sna tshogs kyi skor - ettekuulutused, ennustused
Kaarel Piirimäe
Kaarel Piirimäe (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ajaloolane.
Piirimäe õppis aastatel 1997–2002 Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes ajalugu, 2005. aastani jätkas ta samas magistriõppes, 2006. aastal sai aga teise magistrikraadi Cambridge'i ülikoolist. Seal jätkas ta ka doktoriõpinguid, mis lõppesid 2009. aastal. Piirimäe on keskendunud lähiajaloole, peamiselt Teise maailmasõja ja stalinismi problemaatikale, eriti seoses Balti riikidega.
Taavet Jansen
Taavet Jansen (sündinud 1978) on eesti koreograaf, programmeerija ja interdistsiplinaarne kunstnik.
Kaarel Piirimäe
Isiklikku
Kaarel Piirimäe isa oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja ema on kunstiajaloolane Krista Piirimäe. Ka tema vend Pärtel on ajaloolane. Tema teine vend Kristjan on hüdrobioloog, õde Triinu Peters on põllumajandusteadlane.
Taavet Jansen
Ta töötab paralleelselt teatris, elektroonilises kunstis ja audiovisuaalia maastikel. Töötanud koos paljude kunstnike ja institutsioonidega. 2008. aastal lõpetas Amsterdamis magistriprogrammi Dance Unlimited.
Semliki
Semliki (mõnikord ka Semuliki) on jõgi Kesk-Aafrikas.
Ta voolav välja Rutanzige järvest Kongo Demokraatlikus Vabariigis, voolab põhjasuunas üle Uganda piiri ja edasi Uganda lääneosas Semuliki rahvuspargi lähedal. Suubub Alberti järve.
Jões ja jõe ääres elavad muu hulgas aafrika elevandid, krokodillid ja antiloobid.
Pikkus 230 km.
Kesk-Ida-Alpid
thumb|[[Kõrg-Tauerni Venedigergruppe]]
thumb|Kesk-Ida-Alpide mäestikud (lillad jooned tähistavad rahvusvahelisi ja [[Liidumaa (Austria)|Austria liidumaade piire): Eelalpid Murist idas (1), Lavanttali Alpid (2), Alam-Tauern (3), Gurktali Alpid (4), Kõrg-Tauern (5), Kitzbüheli Alpid (6), Zillertali Alpid (7), Tuxi Alpid (8), Stubai Alpid (9), Sarntali Alpid (10), Ötztali Alpid (11), Samnauni Alpid (12), Verwall (13), Rätikon (14), Silvretta (15), Sesvenna Alpid (16), Albula Alpid (17), Plessuri Alpid (18), Oberhalbsteini Alpid (19), Livigno Alpid (20), Bernina (21), Bergamo Alpid (22)]]
Kesk-Ida-Alpid (saksa: Zentralalpen või Zentrale Ostalpen), ka Austria Kesk-Alpid (saksa: Österreichische Zentralalpen) või lihtsalt Kesk-Alpid koosnevad Ida-Alpide peaahelikust Austrias ning külgnevates Šveitsi, Liechtensteini, Itaalia ja Sloveenia piirkondades.
Mõiste "Kesk-Alpid" on Austria geograafias väga tavaline kui üks seitsmest riigi peamisest maastikupiirkonnast. "Kesk-Ida-Alpid" on tavaliselt kasutusel seoses Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsiooniga (Alpenvereinseinteilung, AVE). Kesk-Alpid moodustavad Alpi veelahkme idaosa, selle keskse mäeaheliku, samuti need mäestikud, mis seda põhja või lõuna suunas laiendavad või sellega kaasnevad.
Kõrgeim mägi Austria Kesk-Alpides on Großglockner (3798 m).
Paiknemine
Mõistet "Kesk-Ida-Alpid" võib laiemalt kasutada ka viitamiseks Ida-Alpide suuremale, peamiselt Austrias asuvale alale, mis ulatub Bergamo Alpide jalamilt Como järve ääres ja Bernina Alpidest Ida-Šveitsi Graubündeni kantonis piki Liechtensteini Reini kallast läänes kuni madalate mägedeni Muri jõest idas, sealhulgas Hochwechsel Austria Steiermargi liidumaal. Inni, Salzachi ja Ennsi jõe orud tähistavad nende põhjapiiri, Drava jõgi (laias laastus Periadriaatiline murrang) nende lõunapiiri. Kavandatud SOIUSA süsteemis hõlmavad "Kesk-Ida-Alpid" Reetia Alpe, millest Bernina Alpides on 4049 m kõrge Piz Bernina Šveitsis, idapoolseim 4000 m tipp Alpides. Kuid AVE süsteemis on täielikus Mäestikurühmade loendis Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsioonis Bernina ja naabermäestikud Lääne-Lubjakivi Alpides, mitte Kesk-Ida-Alpides, nagu Alpiklubi neid defineerib.
Kesk-Alpid kui peamine maastikupiirkond Austrias
Austrias jagunevad Ida-Alpid Põhja-Alpideks, Grauwackenzone, Kesk-Alpideks ja Lõuna-Alpideks. Viimane asub Lõuna-Kärntenis, kuid peamiselt Kirde-Itaalias.
Kesk- ja Põhja-Alpe eraldab Põhja pikimadalik (nördliche Längstalfurche), joonel Klostertal – Arlberg – Inni org – Salzachi org kuni Zelli järveni – Wagraini kõrgustik – Ülem-Ennsi org – Schoberi kuru – Mürzi oru Alpid – Semmering – Lõuna-Viini bassein. Kesk- ja Lõuna-Alpe eraldavad Lõuna pikiorg (südlichen Längstalzug) Pusteri org (Rienz Valle – Toblachi väli – Ülem-Drava (Drau) org) – Drava org – Klagenfurti bassein – Meža (Mieß) või Periadriaatiline murrang, mis ei lange Lõuna pikimadalikuga täielikult kokku.
Geomorfoloogia
Mäestikus on kõrgeimad tipud Ida-Alpides ja see on kõige liustikulisem. Ida- ja Lääne-Alpide vahelist üleminekuala domineerivad selle tipud selgelt lääneosas (Piz d'Err, Piz Roseg). Perimeetril on aga ka vähemkõrgeid, sageli vähemkaljuseid mäeahelikke, nagu Gurktali Alpid ja idapoolne jalam.
Ida-Alpe eraldab Lääne-Alpidest joon Bodeni järvest Como järveni piki Alpenrheintali orgu ja üle Splügeni kuru.
Geoloogia
thumb|upright=1.45|Alpide geoloogiline ülesehitus: Kesk-Alpid on moodustatud kristalsest Ida-Alpist ning mitmest tektoonilisest lõhest, piirkondlikust kattest ja tektoonilisest saarest
Austria Alpid sukelduvad Alpide idaservas Alpi neemiku ja Kesk-Doonau madaliku tertsiaari setete alla. Selles murdumistsoonis on aktiivne vulkanism (näiteks Steiermargi liidumaa termiline piirkond).
Alpiklubi klassifikatsioon
Kesk-Ida-Alpid hõlmavad AVE klassifikatsiooni järgi ka järgmisi Lääne-Ida-Alpide mäestikke, mis geoloogiliselt kuuluvad Lõuna-Alpidesse ja kuuluvad ka Lääne-Lubjakivi Alpide alla:
Ortleri Alpid, samuti Sobretta-Gavia-Gruppe klassifitseeritakse mõnikord samuti Kesk-Alpidesse, kuna need asuvad Periadriaatilise murrangu geoloogilisest rikkest põhja pool; üldises piirkondlikus geograafilises mõttes peetakse neid aga Lõuna-Lubjakivi Alpide osaks, kuna need on Valtellina (Adda) – Vinschgau (Etsch) pikiorust lõunas. Ka kivimi mõistes on Ortleri peatipp Lõuna-Lubjakivi Alpide osa.
Iidol
Iidol (vanakreeka keeles eidolon, ladina keeles idolum) tähendas algselt kuju. Keskaja ladina keeles hakkas see tähendama ebajumalat või ebajumalakuju.
Francis Bacon pidas teoses "Novum Organum" iidolite all silmas kummitusi, mis viivad inimtunnetuse valele teele.
Vaata ka
Abgott
Jalaväekindral
pisi|Kaks Venemaa keisririigi jalaväekindrali ja [[kindraladjutant (1862)]] Jalaväekindral (inglise keeles general of the infantry) on mitmes riigis kehtinud või kehtiv sõjaväeline auaste.
Olaf Prinits
Olaf Prinits (3. september 1924, Türi – 14. aprill 2006) oli eesti matemaatikadidaktik.
Ta lõpetas 1942. aastal Türi Gümnaasiumi, õppis 1942–1943 Tallinna Õpetajate Seminaris, lõpetas 1947. aastal Tallinna 9. Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna.
Aastatel 1943–1944 Eesti Leegioni grenaderina II maailmasõjas.
1944. aastal oli Kloostri metskonnas plaanija, 1944–1946 Padisel, 1946–1947 Tallinna 2. Keskkooli ja 1951–1952 Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumi matemaatikaõpetaja.
Olaf Prinits oli matemaatikaprofessor Gerhard Rägo õpilane. Pärast ülikooli lõpetamist 1952 asus Prinits tööle Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedris. 1965. aastal sai temast Tartu Ülikooli matemaatika õpetamise metoodika kateedri rajaja ja kuni 1975. aastani ka selle juhataja. Prinits töötas sama kateedri dotsendina 1987. aastani, mil ta valiti professoriks. 1994 sai temast matemaatika didaktika õppetooli emeriitprofessor.
Olaf Prinits oli pikka aega üks Eesti matemaatikaõpikute põhiautoreid. Alates 1950. aastatest organiseeris ta Eesti koolimatemaatika reformimist. Tollal oli Eesti tänu temale ainus NSV Liidu liiduvabariik, kus õpetati matemaatikat kohalike autorite õpikute järgi. Prinits juurutas koolimatemaatikasse kõrgema matemaatika elemente.
Prinits oli üks Eesti kooliõpilaste matemaatika olümpiaadide alusepanijaid ning aastaid nende korraldamise eestvedaja. Samuti oli ta üks Eesti Matemaatika Seltsi Koolimatemaatika ühenduse rajajaist ning Eesti matemaatikaõpetajate päevade traditsiooni käivitaja 1974.
Olaf Prinits oli sagedane külalislektor ja riikliku eksamikomisjoni esimees Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Prinits oli ka tuntud bariton ning laulis Tartu Ülikooli Akadeemilises Meeskooris. Hiljem tegutses ta aastaid Tartu Akadeemilise Meeskoori solistina ja andis ka soolokontserte.
Ta oli Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Mälestuse jäädvustamine
29. jaanuarist 2010 kannab Tartu Ülikooli Liivi 2 õppehoone auditoorium 224 Olaf Prinitsa nime.
Lammasküla
pisi|Lammasküla mõisa tärklisevabrik.
Lammasküla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Ajalugu
Lammasküla poolmõis (Lammasküll) eraldati Järvamaa Ao mõisast 1819. aastal. Lammasküla liideti uuesti Järvamaa Liigvalla valla külge suvel 1936. Lammasküla lahutamisega Virumaa Salla valla küljest vähenes Viru pind 360,34 ha ja elanike koguarv 32 võrra.
Lammaskülas mõisal oli tärklisevabrik.
Lammaskülas oli 19. saj keskel (alates aastast 1856) meditsiinipunkt, mida teenindas Dr. O. L. Hoffmann, kes teenindas ka Simuna, Väike-Maarja, Koeru ja Järva-Jaani asulaid.
Hardeknud
pisi|Hardeknudi kujutis 14. sajandi miniatuuril Hardeknud (taani Knud III Hardeknud, inglise Canute II Hardy või Harthacanute; umbes 1018 – 8. juuni 1042) oli Knud Suure poeg ning Taani kuningas 1035–1042 ja Inglise kuningas 1035–1037 ning 1040–1042. Ta oli viimane Skandinaavia kuningas, kes valitses ka Inglismaad.
Tema ootamatu surma järel 1042. aastal tõusis Taanis võimule Magnus Hea ja Inglismaa valitsejaks sai Edward Usutunnistaja.
Vikerkaar
thumb|Vikerkaarthumb|250px| Vikerkaar (Saaremaal ka ammukaar; Saaremaal ja Võru murdes vikatkaar) on optikanähtus, mis inimesele paistab spektrivärvustes kaarekujulise valgusribana.
Vikerkaare põhjustab päikesekiirte eri lainepikkustel erinev murdumine ja peegeldumine ligikaudu kerakujulistelt vihmapiiskadelt vihmaseinal või vihmapilves, kui päikesevalgus langeb piiskadele vaatleja selja tagant. Atmosfääris iga veepiisk toimides nagu prisma lahutab valge valguse erineva lainepikkusega komponentideks ja kui selline spektriks lahutamine toimub paljudes miljonites piiskades, siis ilmubki taevasse vikerkaar.
Hästi nähtava peavikerkaare kõrval on mõnikord näha nõrgemat, ümberpööratud spektriga kõrvalvikerkaart. Harva esineb ka kolmekordseid vikerkaari. Kahekordse vikerkaare puhul värvikaarte vahele jäävat tumedat ala nimetatakse Aleksandri tumedaks vööks Aphrodisiase Alexandrose järgi, kes seda 200. aasta paiku esimesena kirjeldas.
Samuti esineb udu- ja pilvekaari: suhteliselt tavaline uduvikerkaar tekib, kui läbipaistvast taevast jõuab vaatlejani päikese otsekiirgus läbi hõreneva udu, pilvekaared seevastu on üsna haruldased. Mõlemad neist on valkjad, sageli lisakaartega, kuna valgus murdub neis palju väiksemates veetilkades kui tavalise vikerkaare puhul, eri lainepikkusega valguskiired kattuvad ning ei allu difraktsiooonile.
Kõik vikerkaare vormid kuuluvad optiliste atmosfäärinähtuste hulka.
Tavaliselt eristatakse vikerkaarevärve lainepikkuse kahanemise järjekorras seitset värvust: punane, oranž, kollane, roheline, sinine, tumesinine ja violetne. Enamasti ei ole siiski neid kõiki võimalik eristada. Nende värvuste kasutamise vikerkaare kirjeldamisel kinnistas Isaac Newton, kes 1672 avaldas artikli "A new theory about light and colours".
Väikesed veepiisad, mida vee pindpinevusjõud peaaegu ümmargusena hoiab, tekitavad õhus ja maapinnal mitmeid optilisi nähtusi. Kui valgus liigub läbi veepiisa läätse edasi-tagasi, siis ta värvus ei muutu. Kui aga valgus läbib veepiiska ainult ühe korra, siis kaldub ta oma esialgsest suunast kõrvale ja lahutub spektriks nagu prismas. Hommikuse kastega või pärast hoovihma võime rohul päikese käes märgata üksikuid eredavärvilisi veepiisku. Kui liigutame veidi oma pead, siis, muudavad niisugused piisad värvi, sobivas ulatuses pead liigutades võime näha pea (silma) asendist olenevalt ühes piisas kõiki vikerkaare värve. Ümmargusse veepiiska sisenenud valgus murdub oma esialgsest suunast piisa keskpunkti poole. Osa sellest valgusest peegeldub piisa tagaseinal piisa sisse tagasi ja piisast väljumisel murdub veel kord. kaugusel Päikesele vastassuunast. Et vee murdumisnäitaja sõltub kuigivõrd lainepikkusest, siis kalduvad sinised kiired oma esialgsest suunast kõrvale rohkem kui punased. Vihmasaju ajal on õhus piisku väga palju ja igal ajahetkel on hulgaliselt piisku ka nendes suundades, kust saabub meie silma spektriks lahutatud valgus. Nii tekibki vikerkaar umbes 42° kaugusel Päikese vastassuunast ja vastassuunale on kõige lähemal (kaare siseservas) algsest suunast kõige rohkem kõrvale kaldunud sinised kiired ning Päikese vastassuunast kõige kaugemal (kaare välisservas) punased kiired. Kesksuvel on Eestis Päike keskpäeval kõrgemal kui 42°. Siis ei ole tasasel maal võimalik vikerkaart näha, see jääb allapoole horisonti. Küll aga saab 42°-st kõrgema Päikese korral näha vikerkaart lennukilt ja näiteks kõrge maja aknast purskkaevu või vihmuti "vihmasajus".
Liigvalla
Liigvalla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Külas asub Liigvalla orjakivi.
Liigvallas oli mõis. Liigvallat läbib Preedi jõgi.
Burlövi vald
Burlövi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis. Ta asub Malmö ja Lundi vahel. Valla keskus Arlöv on osa Malmö asulast. Vallas on veel kaks suuremat asulat Åkarp ja Burlövs egnahem.
2012. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus
2012. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus oli kümnes Laste Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 1. detsembril 2012. Lauluvõistluse võitis Ukraina.
Veealused karid
"Veealused karid" on 1959. aastal Tallinna Kinostuudios valminud mängufilm. Filmi stsenaariumi aluseks on Aadu Hindi näidend "Kuhu lähed, seltsimees direktor?"
Edward Laane
pisi|Edward Laane tegemas [[Jüri Ratasele ringkäiku Kuressaare Haigla juures Eestit tabanud koroonapandeemia ajal]] Edward Laane (sündinud 23. juunil 1972 Tallinnas) on eesti hematoloog ja onkoloog.
Haridus
1990. aastal lõpetas ta Tallinna 3. Keskkooli cum laude. Pärast seda õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas: 1996 sai arsti kutse (cum laude) ja 2001 hematoloogi kutse. Karolinska Instituudis tegi ta 2006 arstiteaduse doktorikraadi onkoloogia ja eksperimentaalse onkoloogia alal. 2011 sai ta Tartu Ülikoolist doktorikraadi hematoloogia alal.
Töö
2006–2017 töötas ta Põhja-Eesti Regionaalhaiglas, seejärel Tartu Ülikooli juures. Vahepeal Confido Erameditsiinikeskuse hematoloog (alates 2014), Dana-Farber Vähiinstituudi teadur-järeldoktor (2015), Euroopa Ravimiameti onkoloogia teadusliku nõustamisgrupi ja Eesti Ravimiameti ekspert (alates 2012).
Kuressaare haigla juhatuse liige, ravijuht alates 2018.
Hobid
Tennis, poolmaraton, ooper, ballett, kammermuusika ja reisimine.
Tsentroid
Tsentroid on kartograafias hulknurga pinnakeskmes või pinnakeskmele kõige lähemal olev polügooni sisene punkt, mille külge seotakse geoinfosüsteemis polügooni iseloomustav info.
Jane Saks
Jane Saks (sündinud 1976) on stsenograaf.
Elanud ja töötanud Eestis, Portugalis ja Hispaanias. Lisaks teatriprojektidele on teinud mitu näitust, osalenud kunstiprojektides ja performance-festivalidel.
Akatalepsia
Akatalepsia (sõna-sõnalt 'mittearusaamine' või 'arusaamise võimatus') on Pyrrhoni ja pürronistide skeptilises õpetuses väidetav võimatus asjadest aru saada.
Pürronistide järgi on teadmine asjade loomuse kohta võimatu. Sellest tuleneb, et tuleb hoiduda otsustustest ja ütlustest asjade kohta (ütlustest hoidumine on akataleksia).
Termini võttis arvatavasti kasutusele Arkesilaos, kes eitas stoikute õpetust, mille kohaselt katalepsia (katalepsis; täielik arusaamine) on tõsikindluse kriteerium. Pyrrhoni õpetuse kontekstis kasutab seda sõna Diogenes Laertios.
Francis Bacon võttis kasutusele sõna "eukatalepsia", mille all ta pidas silmas hoidumist otsustustest eesmärgiga jõuda kõige tõestatuma tõsikindluseni (Novum Organum I, 126).
Akatalepsia tähendas Vana-Kreekas ka filosoofi õpilase seisundit, milles ta ei saa veel aru oma õpetaja õpetusest.
Akatalepsia tähendab meditsiinis ka oskamatust panna diagnoosi.
Huangdi Neijing
Huangdi Neijing (hiina lihtsustatud kirjas 黄帝内经; traditsioonilises kirjas 黃帝內經; pinyinis Huángdì Nèijīng; "Kollase imperaatori sisemeditsiini klassik") on Vana-Hiina meditsiini baastekst, mis käsitleb süsteemselt enamikku tolleaegses meditsiinis esindatud teemasid, teadmiste, ravi ja diagnostika valdkondi.
Huangdi Neijing jaguneb kaheks osaks ning koosneb 81 peatükist, milles on ära toodud küsimuste-vastuste vormis kahekõne Kollase Imperaatori ja tema ministrite vahel.
Esimeses tekstidest nimega Suwen sisaldub teoreetiline baas Hiina meditsiini, diagnostika ja ravi kohta. Teises tekstis pealkirjaga Lingshu koosneb suuresti teadmistest nõelravi teemadel.
George Dickie
George Dickie (12. august 1926 Palmetto, Florida – 24. märts 2020) oli Ameerika Ühendriikide kunstifilosoof ja esteetik.
Dickie lõpetas Florida Ülikooli bakalaureusena 1949. aastal ning California Ülikooli doktorina 1959. aastal. Ta on Illinoisi Ülikooli (Chicagos) filosoofia emeriitprofessor.
Dickie sai tuntuks oma institutsionaalse kunsti teooriaga (Art and the Aesthetic, 1974). Tema sellealaseid töid mõjutas oluliselt Arthur Danto operatsionaalse kunsti ja kunstimaailma teooria. Ta uuris põhjalikult ka 18. sajandi esteetilise kultuuri kujunemist (The Century of Taste, 1996).
Honduras
Honduras (varem ka Honduuras) on vabariik Kesk-Ameerikas ja on Kesk-Ameerika suuruselt kolmas riik. Hondurasel on maismaapiir Nicaragua, Guatemala ja El Salvadoriga. Riiki piirab põhjas Kariibi meri ja lõunas ulatub maa Vaikse ookeanini. Riigi äärmine idaosa kuulub ajaloolise Moskiitoranniku koosseisu ja sealses ürglooduses on moodustatud Río Plátano biosfäärikaitseala.
Honduras tähendab hispaania keeles süvikuid. Nimi on tulnud Bahía saari ümbritsevate süvikute järgi.
Kariibi mere rannikule jääb mitu olulist sadamat, näiteks La Ceiba. Kaldast veidi eemal paiknevad aga turistide seas populaarsed Bahía saared.
Loodus
Rannikualadel valitseb troopiline kliima ja vihma sajab palju. Enamik elanikkonnast elab parajama kliimaga mägismaal (kõrgus 600–2000 m). Madalikud paiknevad peamiselt rannikualadel ja mägismaadel voolavate suurte jõgede orgudes. Suur osa Hondurasest on mägine. Kõige kõrgemad tipud asuvad riigi lääne- ja keskosas ning nende näol on tegemist vulkaanidega. Tähtsaimad jõed on Ulúa, Patuca ja Coco (piiriks Nicaraguaga), mis kõik suubuvad Kariibi merre. Kõrgeimad mäed on Paulayalas de Agalta (2590 m) ja Pico Benito (2451 m).
Taimestik
Kuumadel ja niisketel madalikel laiuvad ulatuslikud vihmametsad. Mägipiirkonnas on valdavad igihaljad hispaania tamme- ja männimetsad. Rannikualadel on taimestik troopiline – palmisalud ja mangroovimetsad. Kariibi mere ja Nicaragua piiri ääres Mosquitas vohab lopsakas ürgmets. Rannikul laiuvad banaaniistandused.
Loomastik
Hondurase loomastik on liigirikas. Üsna tavalised on ahvid, karud, hirved, jaaguarid, hundid, koiotid, puumad, otselotid ja ilvesed. Samuti esineb mitut liiki roomajaid ja linde.
Rahvastik
Enne hispaanlaste saabumist oli maa üsna hõredalt asustatud ja kolooniaalajastul polnud see eriti tähtis piirkond. Põlisrahvas segunes hõlpsasti eurooplastega. Praegu on umbes 90% elanikest hispaaniakeelsed mestiitsid, enamasti katoliiklased. Kariibi mere rannikul elavad inimesed, kes räägivad kreoolipärast inglise keelt. Hajali üle kogu riigi on säilinud väikesi põlisrahvarühmi, mida on kokku 4% rahvastikust. Elanikkond on koondunud mägismaale, eelkõige selle lõunaossa. Umbes 40% rahvastikust elab linnades. Suurimad linnad on Tegucigalpa ja San Pedro Sula.
Majandus
pisi|Hondurase [[vihmamets]] Honduras ei ole nii tööstuslik kui tema naaberriigid ja riigi elanikkond on läänemaailmas üks vaesemaid. Välisabi ja -investeeringud on võimaldanud ehitada tehaseid, kus töödeldakse põllumajandussaaduseid, valmistatakse rummi, toiduõli, tsementi ja paberit. Mägedes leidub tohututes kogustes erinevaid metallimaake – hõbedat, tsinki, pliid, kulda. Maapõuevarade kättesaamiseks ja nende töötlemiseks on rajatud maa-alused kaevandused. Enamik honduralasi peab kas ise põldu või töötab mõnes suures istanduses, kasvatades banaane, kohvi, eksootilisi puuvilju ja lilli, mis kõik välismaale müüakse. Kunagi oli Honduras maailma juhtiv banaanitarnija ja see põllumajandussaadus moodustab peaaegu 14% riigi sissetulekust. Enamikus mägipiirkondades pole põllupidamiseks sobilikke maalappe, kuid sealsetele mägijõgedele rajatud hüdroelektriijaamades toodetakse 80% riigi elektrienergiast.
Honduras impordib tööstustooteid, keemiasaadusi, naftat, masinaid ja transpordivahendeid ning ekspordib banaane, kohviube, tubakat, puitu, merivähke ja veiseliha.
Haldusjaotus
Honduras on jaotatud 18 departemanguks. Pealinn Tegucigalpa asub Francisco Morazáni departemangus.
Ajalugu
Pealinna Tegucigalpa asutas põlisrahvas nimega tsingal, mis tähendab hõbedamäge. Linna lähikonnas asus suur hõbeda leiukoht. Kolmsada aastat oli Hondurase pealinn Comayagua, 1880. aastal nimetati pealinnaks Tegucigalpa.
Folkloor
Hondurase kultuuris on väga tähtsal kohal legendid ja muinasjutud. Populaarsed on legendid "El Cadejo" ja "La Llorona".
Amazonase departemang
Amazonase departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombia lõunaosas. Piirneb Peruu ja Brasiiliaga. Asub Amazonase valgalas ja on selle järgi nime saanud. Valdav osa on kaetud troopilise vihmametsaga.
Departemang moodustati 1991. aastal riiklikust territooriumist. Departemangus elavad paljud indiaani hõimud. Suuremad neist on tikunad, vitotod, jaguad, kokamad ja jukunad.
Halduslikult jaguneb 10 omavalitsusüksuseks: El Encanto, La Chorrera, La Pedrera, La Victoria, Leticia, Miriti-Paraná, Puerto Alegría, Puerto Arica, Puerto Nariño, Puerto Santander ja Tarapacá.
thumb|tühi|Haldusjaotus
Välislingid
🇨🇴
Ivar Leimus
thumb|Ivar Leimus, veebruar 2010 Ivar Leimus (sündinud 3. juunil 1953) on eesti ajaloolane ja tõlkija, kes peamiselt tegeleb numismaatikaga.
Leimus lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal, 1989. aastal sai ta ajalookandidaadiks.
Alates 1976. aastast töötab ta ka Eesti Ajaloomuuseumis vanemteadurina, 2006. aastast teadusdirektorina. Ta on olnud ka Ajaloo Instituudi vanemteadur.
Leimuse peamine uurimisala on eesti rahanduse ajalugu viikingiajast kuni 20. sajandini, eriti aga keskaja majandusajalugu. Ta on eesti keelde tõlkinud Johann Renneri ja Christian Kelchi kroonikad.
Semjon Uritski
Semjon Uritski (vene keeles Семен Петрович Урицкий) (1895 Tšerkassõ, Kiievi kubermang, Venemaa keisririik – 1. august 1938 Moskva) oli Nõukogude sõjaväelane (korpusekomandör 1935) ja riigiametnik, NSV Liidu sõjaväeluure ülem.
Noorus
Uritskite pere kolis 1900. aastal Odessasse, kus Semjon lõpetas neli klassi ja läks tööle. Aastail 1910–1915 töötas apteegilaos.
1912. aasta juunis astus Uritski 17-aastaselt VSDT(b)P-sse. Esimese maailmasõja ajal 1915. aastal ta mobiliseeriti ja teenis 12. Starodubski tragunipolgus. Suvel pärast veebruarirevolutsiooni 1917. aastal valiti praporštšik eskadroni soldatite komitee komandöriks.
Revolutsioonikeerises
Pärast Vene keisririigi sõjaväe lagunemist suundus kodulinna Odessasse, kus organiseeris Sotsialistliku töölisnoorsoo liitu ja tema võitlussalga ning Odessa Punakaarti. 1917. aasta detsembrist kuni 1918. aasta jaanuarini oli Odessa Punakaardi komandör, 1918. aasta jaanuarist kuni märtsini oli Uritski Odessa sõjaväeringkonna ratsaväe inspektori abi.
1918. aasta märtsis okupeeriti Ukraina ja Odessa Austria-Ungari-Saksa vägede poolt. 1918. aasta juulist oli Uritski Venemaa SFNV peakonsulaadi juures sõjalise esindajana. Hetman Pavlo Skoropadski valitsuse poolt saadeti Venemaa SFNV peakonsulaadi peakonsul ja sõjaline esindaja Uritski süüdistatuna sõjaväelaste värbamises Nõukogude Punaarmeesse ning saadeti välja Venemaa Nõukogude Vabariiki. Pärast väljasaatmist Moskvasse suunati Uritski VK(b)P poolt Nõukogude vägede poolel Ukraina rindele, kus ta 1918. aasta märtsist oktoobrini oli lahingulõigu ülem, misjärel 1919. aasta juunist juulini – armee staabi operatiivosakonna ülem, 1919. aasta juulist augustini – staabiülema vanemabi, 1919. aasta augustist kuni novembrini – 58. kütidiviisi staabiülem.
Punaarmee Luurevalitsuses
1920. aasta augustist kuni detsembrini oli Uritski 2. ratsaarmee eriotstarbelise ratsabrigaadi komandör;
1921. aasta märtsist aprillini oli 2. ratsaarmee eriotstarbelise ratsabrigaadi staabiülem;
1921. maist juunini oli Odessa kindlustatud rajooni ülem (eelmine ülem oli Pavel Dõbenko);
Aastatel 1922–1924 viibis Uritski Luurevalitsuse lähetusel illegaalselt Tšehhoslovakkias, Prantsusmaal ja Saksamaal.
Ajavahemikul aprill 1927 kuni 1928 läbis armeeohvitserile kohustusliku armeeteenistuse etapid – oli 20. kütidiviisi komandör, 1928. aastast kuni 1930. aasta maini Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonna staabiülema asetäitja. 1930. aasta maist kuni novembrini 8. armee, 1930. aasta novembrist kuni 1931. aasta juulini 6. laskurkorpuse komandör. 1931. aasta juulist 1932. aasta augustini – Leningradi sõjaväeringkonna staabiülem. 1932. aasta augustist 1934. aasta jaanuarini oli fiktiivselt 13. laskurkorpuse komandör, viibides ise samaaegselt luurevalituse ülesandel Saksamaal.
1935. aasta 15. aprillil määrati Tööliste ja talupoegade Punaarmee Kindralstaabi IV valitsuse ülemaks, 20. novembril 1935, ülendati korpusekomandöriks.
Kindralstaabi IV valitsuse ülemana viis ta läbi Nõukogude sõjaväeluure juhtkonnas muudatusi, vahetades jaanuaris 1937 välja temale isiklikult sobimatud luurejuhid (Artur Artuzov, Otto Steinbrück (Штейнбрюк, Отто)).
1937. aasta juunis määrati Uritski Moskva sõjaväeringkonna ülemjuhataja asetäitjaks.
1. augustil 1938 mõistis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium ta süüdi Vene SFNV KrK § 58-16, 58-8 ja 58-11 süüdistustes ja mõistis talle kõrgeima karistusmäära.
7. märtsil 1956 Semjon Uritski rehabiliteeriti postuumselt NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium otsusega.
Isiklikku
Semjon Uritski väikeametnikust isa töötas 1918. aastal Odessa Tšekaas, onu Mihhail Uritski oli Petrogradi Erakorralise Komisjoni esimees, kes tapeti augustis 1918. aastal Petrogradis.
Nehatu (Lääneranna)
Nehatu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Karuse kihelkonda Nehatu mõisa territooriumile (hilisem Nehatu-Pivarootsi vald).
Nehatu küla oli olemas juba keskajal kui see kuulus Liivi ordule. 1564. aastal oli küla (nimetatud kui Nehhat) suurus 6,5 adramaad ja külas elas 6 talupoega. Suurema osa 17. sajandist kuulus küla Lihula mõisale, kuni Nehatu mõisa loomiseni sajandi lõpus.
Tänapäeva Nehatu küla territooriumile jäävad ka endised Virita, Õeküla ja Äärepere küla.
Nehatus asuvad arheoloogiamälestisena arvele võetud kaks Rässa allikat, hiiemägi, 13.–17. sajandist pärit kalmistu ning kolm ajaloolist asulakohta.
Sollentuna vapp
pisi Sollentuna vapp on Rootsi Stockholmi lääni Sollentuna valla vapp.
Vapp kehtestati 1946 tollasele Sollentuna alevile. See registreeriti Patendi- ja Registreerimisametis valla vapina 1974.
Vapi ametlik kirjeldus on: "Sinisel väljal kuldne palk, mida katavad kolm tulbana asetsevat punast viikingilaeva, mis seisavad rullidel ning varustatud kinnise sinise purjega, sinise draakonipeaga ning seitsme sinise kilbiga reelingul ning sinise vimpliga." (I blått fält en balk av guld, belagd med tre stolpvis ställda röda vikingaskepp, stående på rullar och försedda med beslaget blått segel, blå drakhuvuden och sju blå sköldar på relingen samt blå vimpel.)
Mäiste
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Voldemar Mägi
Voldemar Mägi (4. november 1914 Lehtse vald, Järvamaa – 18. veebruar 1954 Hollywood) oli eesti maadleja, EM-pronks 1937 Kreeka-Rooma maadluse keskkaalus. Kui kaal ja maadlusviis on nimetamata, võistles ta Kreeka-Rooma maadluse keskkaalus.
Ta läks 1944 Rootsi ja sealt edasi USA-sse. Hukkus autoõnnetuses.
1931
Sel aastal hakkas Mägi Eesti kaitseväes sportima ja astus Tallinna Kalevi liikmeks. Esialgu harrastas ta lisaks maadlusele veel kergejõustikku.
1935
Mägi tuli Eesti meistriks vabamaadluses.
Euroopa meistrivõistlustel Kopenhaagenis võitis Mägi avakohtumise, kuid kaotas kaks järgmist, sealhulgas meistriks tulnud Ivar Johanssonile (Rootsi) seljaga. Veel imelikum sellest, et teeneteta Mägi koondisse arvati, oli Eesti pisike esindus: Mäele lisaks vaid Ago Neo, kes võitis pronksmedali. Mägi saavutas 6. koha.
Eesti võitis Riias Läti 5:2.
Berliini olümpiamängud
Tavaelus tollal äriteenijana tegutsenud Mägi kohtus avaringis Väinö Kokkisega (Soome). Kohtumine oli tasavägine. Parteris peal olles käänas Mägi soomlase üle õlgade, mida kohtunik ei fikseerinud. Ka Eesti asjatundjad ei nurisenud selle otsuse üle. 2:1 tunnistati võitjaks Kokkinen. Teises ringis Ercole Gallegati (Itaalia) vastu oli Mägi passiivne, kaotas 0:3 ja kukkus välja. Ta sai 11. koha.
Eesti võitis Tallinnas Läti 6:1.
1937
17. ja 18. märtsil Tallinnas võitis Eesti A-koondis Soome A 5:2 ja Eesti B Soome B 4:3. Mägi võitis Arvi Pikkusaari 2:1. Veel võitsid Voldemar Väli, Edgar Puusepp, Ago Neo ja Kristjan Palusalu, kaotasid kaks kergemat, Evald Sikk ja Egon Härma. Eesti B-s võitis keskkaalus Voldemar Roolaan Mikko Nordlingi 3:0. Eesti parimateks nimetatigi Mägi, Roolaan ja Puusepp.
3. oktoobril võitis Eesti Riias Läti 4:3. Võitsid Voldemar Väli, Edgar Puusepp, Ago Neo ja Kristjan Palusalu, Voldemar Mägi kaotas.
Euroopa meistrivõistlused
Euroopa 1937. aasta meistrivõistlustele Pariisi saadeti nii Mägi kui ka Roolaan. Kohapeal otsustati maadlema panna Mägi.
I ringis seljatas Mägi Teodor Kryszmalski (Poola), II ringis võitis Josef Hampli (Tšehhoslovakkia) 3:0 ja kolmandas Georgs Ozoliņši (Läti) 2:1. IV ringis kohtus ta Ercole Gallegatiga. Itaallasel oli juba 4 kaotuspunkti ja ta pidi Mäe iga hinna eest seljatama, üritas kõvasti, kuid teenis ainult väikese töövõidu 2:1 ja langes välja, Mägi jäi aga 4 punktiga jätkama.