cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Multiferroidid
Ferroelektrilised mehhanismid multiferroidides
Tehnoloogilistes rakendustes on üsna otsitud materjalid, kus esinevad üheaegselt nii ferroelektriline kui ka ferromagnetiline korrastus. On siiski selgunud, et tüüpilise ferroelektrilise korrastusega materjalides nagu BaTiO3 ei saa need kaks korrastust enamasti üheaegselt esineda. Nimelt, ferromagnetilise polarisatsiooni tekitamiseks peaks selles näites Ti-katioonil d-orbitaal olema vähemalt osaliselt täidetud. Ferroelektrilise polarisatsiooni tekkeks peab see aga olema tühi. Seega on ferroelektrilise ning ferromagnetilise korrastuse üheaegseks esinemiseks materjalis vaja teisi mehhanisme. Järgnevalt on kirjeldatud mõned võimalikud:
Harilik geomeetriline ferroelektrilisus
Hariliku ferroelektrilisuse puhul on esmatähtsaks korrastusparameetriks ferroelektriline ebakorrapärasus. Näiteks saab tuua BaTiO3, kus kovalentne side siirdemetalli ning hapniku vahel lubab tekitada aine üldist polariseeritust. BaTiO3 on ühtlasi ka näide tüüpilisest perovskiitse struktuuriga ferroelektrikust, kus ferroelektriliseks ebakorrapärasuseks on B-koha (kasutades mitme metalliga oksiidide notatsiooni A B Ox, kus A ning B on metallilised katioonid, reastatuna keemilise sideme tugevuse järgi; B-koha metall käitub kovalentsemalt) katiooni (antud juhul Ti4+) nihe tasakaaluasendist oktaeedrilise hapnikuvõre suhtes. Nihe tekib elektronidevahetusest Ti-katiooni d-orbitaali ning hapnikuanioonide p-orbitaali
Üksik-paaride tekkelised multiferroidid
Kui tavalises perovskiitses struktuuris BaTiO3 näitel ei saa üheaegselt esineda magnetismi ning ferroelektrilisust, siis on võimalus seda tekitada nn "üksikute paaride" kaudu. Need esinevad näiteks ainetes BiFeO3, BiMnO3 ja PbVO3 ning nende all on mõeldud A-katiooni (Bi3+, Pb2+) stereokeemiliselt aktiivseid elektronpaare 6s2-orbitaalil, mis põhjustavad selle tühja 6p orbitaali lähenemist hapnikute p-orbitaalidega. See viib hübridisatsioonini Bi 6p-orbitaali ning O 2p orbitaalide vahel, mis tekitab nihke tasakaaluasendist ehk ferroelektrilisuse. Ferromagnetilised omadused tekivad täiendavalt B-katiooni (Fe3+,Mn3+,V4+) osaliselt täidetud d-alakihi tõttu.
Ebaharilik geomeetriline ferroelektrilisus
Ebaharilikes geomeetrilistes ferroelektrikutes tekitab ferroelektrilisuse mingisugune struktuurne faasisiire, enamasti kõrgetel temperatuuridel. Ferroelektriline ebakorrapärasus on sel juhul teisejärguline, kuna tekib muude korrastusparameetrite mõjul. Üheks näiteks ebaharilikust ferroelektrikust on kristall, mille pöördesümmeetria lõhutakse spiraalse magnetilise korrastatuse tekitamisega. Magnetoelektriline paardumine spiraalses multiferroidis toimub läbi spinn-orbitaal paardumise, tekitades seega ka elektrilise polarisatsiooni. Kuna ferroelektrilisus tekib ainult ferromagnetilise korrastatuse tõttu, on magnetoelektriline paardumine väga tugev ning igasugune täiendav magnetiline ümberkorrastamine mõjutab ka tekitatavat polarisatsiooni.
Laengu korrastumine
Laengu korrastumise kaudu saab multiferroidsus tekkida aines, kus esineb mitu erinevate valentsidega iooni ning esineb magnetiline korrastus. Need ioonid moodustavad polaarse struktuuri, tekitades ebahariliku ferroelektrilisuse (polaarne struktuur on tingitud ioonide omavahelisest paigutusest, mitte nihkest kristallvõre suhtes). Kui eksisteerivad ka magnetioonid, saab paralleelselt eksisteerida ka ferromagnetiline korrastus. Ferromagnetilisus ja ferroelektrilisus võivad olla omavahelises sõltuvuses. Üheks näiteks on LuFe2O4, milles esineb ebaharilik ferroelektrilisus temperatuuridel alla 330 K. Elektronide korrastus on selle näite puhul tingitud laengujaotusest kolmnurkse põhistruktuuriga kristallvõres, mille tippudes on erinevate valentsolekutega Fe2+ ja Fe3+ ioonid. Ferrimagnetilised omadused avalduvad temperatuuridel alla 240 K. Laengute korrastumisest tingitud multiferroidsuse teket oletatakse ka Fe3O4 ja (Pr,Ca)MnO3 puhul.
Multiferroidide optilised omadused
Spinnide ja elektrilise polarisatsiooni seotus magnetoelektrilisuse kaudu võimaldab ebatavalisi elementaarseid ergastusolekuid. Nende kohta kasutatakse terminit elektromagnonid, ning neid mõjutavad valguse elektromagnetlainete nii elektrilised kui ka magnetilised komponendid. Selle kaudu lisandub ergastamata multiferroidide magnetoelektrilistele omadustele optiliste omaduste hulk.
On täheldatud tugevat optilist magnetoelektrilist mõju, kasutades valguslaineid GHz-THz-skaalal. Piisavalt madala sümmeetriaga materjalides võib magnetiliselt ja elektriliselt indutseeritud ergastuste interferents kaasa tuua muutusi valguse neeldumises üksteisele vastu suunatud valguskiirtes, põhjustades nn sihilist dikroismi. Teisisõnu, samas sihis vastassuundades levivad valgusvihud neelduvad erinevalt.
Kristallide või molekulide kiraalsus on harilikult tingitud neid moodustavate aatomite ruumilisest jaotusest. Kiraalsus põhjustab valguse kaksikmurdumist ning dikroismi nende aatomite elektrooniliste või vibratsiooniliste võnkumiste energiate juures. Magnetilistes mittekiraalse struktuuriga materjalides aga saab kiraalsust indutseerida magnetmomentide korrastamise kaudu, lõhkudes kõik peegeldus- ning rotatsiooni-pöördesümmeetriad kristallstruktuuris. Spinnergastused multiferroidses Ba2CoGe2O7-s indutseerivad tugeva valguse polarisatsiooni pöördumise, tõestades seega magnetindutseeritud kiraalsuse esinemise.
Kiraalsete materjalidega saab eristada ka, nagu eelpool mainitud, samas sihis vastassuundades levivaid valguskiiri, erinevate neeldumistegurite kaudu. Magnetindutseeritud kiraalsuse puhul nimetatakse seda efekti magnetokiraalseks dikroismiks. See, üldiselt suhteliselt nõrk efekt, on elektromagnonite ergastumise tõttu multiferroidides märgatavalt tugevam, kuna nii magnetism kui ka kiraalsus multiferroidides on tugevalt seotud spinnkorrastusega. Näiteks saab tuua Ba2CoGe2O7 ning Ca2CoSi2O7.
Domeenid
Sarnaselt kõikide ferroidsete materjalidega jaotatakse ka multiferroidsest materjalist süsteem domeenideks. Domeen on ruumipiirkond, kus korrastusparameetrid (näiteks magnetmomentide suund) on ühesed ja konstantsed. Naaberdomeene eraldavad üleminekuregioonid, mida hüütakse domeeniseinteks.
Multiferroidsete domeenide omadused
Erinevalt materjalidest, kus on vaid üht liiki ferroidne korrastatus, on domeenidel multiferroidides täiendavaid omadusi ja funktsioone. Multiferroidide puhul karakteriseerib domeen vähemalt kahte korrastusparameetrit. Need võivad olla nii sõltumatud kui ka paardunud. Mõned omadused, mis eristavad domeene multiferroidides domeenidest tavalistes ferroidides, on järgmised:
Multiferroidide domeeniseinte omadused
Domeeniseinad on ruumipiirkonnad, kus toimub üleminek ühest domeenist teise. Võrreldes domeenidega ei ole domeeniseinades korrastusparameetrid homogeensed ning seal võivad esineda madalamat järku sümmeetriad. See võib multiferroidi omadusi ja nende omavahelisi sõltuvusi selles piirkonnas muuta. Teisisõnu, multiferroidi domeeniseintel võivad esineda täiendavad staatilised ja dünaamilised omadused. Staatilised omadused viitavad paigalolevatele domeeniseintele. Need võivad tekkida järgmistel põhjustel:
Dünaamilised omadused viitavad liikuvatele domeeniseintele. Magnetilises ferroelektrikus kaasneb magnetoelektrilise interakteerumisega multiferroidide domeeniseinte liikumine. Kui ferroelektrilisi ja ferromagnetilisi omadusi erinevalt domeniseerida, on korrastusparameetrite omavahelise sõltuvuse pärast domeeniseinte liikumine endiselt samasugune nii magnetiliste kui ka elektriliste domeenide jaoks.
Magnetoelektriline efekt
Magnetoelektriline efekt on elektrilise polarisatsiooni tekitamine välise magnetvälja toimel. Efekt võib olla nii lineaarne kui ka mittelineaarne välise välja suhtes. Üldiselt sõltub magnetoelektriline efekt tugevasti temperatuurist. Efekti saab matemaatiliselt kirjeldada järgnevalt:
Siin on P elektriline polarisatsioon, M on magneetumus, E ja H elektriväli, ning a ja b lineaarsed ning mittelineaarsed magnetoelektrilised mõjutustegurid. Magnetoelektriline efekt esineb nii ühefaasilistes kui ka komposiitmaterjalides. Mõneks näiteks ühefaasilistest magnetoelektrikutest on Cr2O3, ning multiferroidsed materjalid, kus esineb magnetiliste ja elektriliste korrastusparameetrite vahel side. Komposiitmagnetoelektrikud on kombinatsioon magnetostriktiivsetest ja elektrostriktiivsetest materjalidest, näiteks ferromagnetilistest ja piesoelektrilistest materjalidest.
Konstandi α SI-ühik on.
Magnetoelektrilise efekti tugevus sõltub konkreetsest mehhanismist. Ühefaasilistes magnetoelektrikutes võib efekt esineda magnetiliste ja elektriliste korrastuste paardumise tõttu, nagu näha mitmetes multiferroidides. Komposiitmaterjalides tuleneb efekt aga muudest allikatest, näiteks pingetest struktuuris. Mõned paljulubavad rakendused magnetoelektrilisele efektile on ülitundlikud magnetväljasensorid, edasiarendatud loogikaseadmed ja korrigeeritavad mikrolainefiltrid.
Mehaanilise pinge tekkeline heterostruktuurne magnetoelektriline efekt
Tinglikult on võimalik tekitada multiferroid, pannes üksteisega kokku kaks õhukest kihti – üks magnetoelastne, teine piesoelektriline. Tavaliselt tekitatakse selline süsteem, kasvatades õhukese magnetoelastse kile piesoelektrilise substraadi peale. Selles süsteemis indutseerib magnetvälja rakendamine magnetoelastse kile kuju muutuse, mida nimetatakse magnetostriktsiooniks. Magnetoelastses kiles tekkiv kujumuutus tekitab mehaanilised pinged ka piesoelektrilises kihis, tekitades seal piesoelektrilise efekti kaudu polarisatsiooni. Kokkuvõtlikult, ferroelektrilise substraadi polarisatsiooni on võimalik mõjutada magnetvälja rakendamise kaudu – järelikult esineb magnetoelektriline efekt. Sellises süsteemis on äärmiselt oluline kahe materjalikihi piirpind, mis magnetoelektrilist efekti mehaaniliste pingete ülekandmise kaudu realiseerib. Kuna materjalide interakteerumine määrab magnetoelektrilise efektiivsuse, sõltub palju kasutatavast kihtide sünteesimise meetodist. Edukalt on katsetatud molekulaarkiirepitaksiat. Selle meetodiga uuritud materjalide süsteemid koosnesid koobaltferriidist, magnetiidist, SrTiO3, BaTiO3 ning PMNT (plii-mangaat-niobaat/plii-titaniit)-st.
Dünaamika
Multiferroidsete süsteemide dünaamika seisneb nende korrastusparameetrite ajalises käitumises, eriti neile rakendatud välistes elektriväljades. Dünaamikat uuritakse nii multiferroidide uute kasutusalade leidmiseks kui ka elementaarsete multiferroidide ergastuste taga olevate füüsikanähtuste fundamentaalseks uurimiseks. Kiiresti kasvav hulk uurimusi käsitleb dünaamikat multiferroidides, kus on tugev omavaheline sõltuvus magnetiliste ja elektriliste korrastusparameetrite vahel.
Paljude multiferroidide spekuleeritud rakenduste keskmes on võime magnetvälja kaudu muuta multiferroidi elektrilisi omadusi või vastupidi. Palju selliste protsesside dünaamikast on seletatud domeenide ja domeeniseinte dünaamikaga. Üks oluline uurimissuund on nende muutusteks kuluva aja minimeerimine, üritades jõuda nanosekundite või veelgi väiksemate ajaskaaladeni. See võimaldaks multiferroidide kasutamist moodsas elektroonikas, näiteks järgmise põlvkonna mäluseadmetes.
Ultrakiireid protsesse, mis toimuvad piko-, femto- ja atosekundite jooksul, uuritakse optiliste vahenditega. Nendel lühikestel ajaskaaladel toimuvaid protsesse kirjeldatakse mittetasakaaluliste füüsikanähtuste kaudu, kasutades enamasti resonantsprotsesse. Üheks näiteks sellisest ultrakiirest protsessist on CuO muutumine kollineaarsest antiferromagnetilisest olekust spiraalsesse antiferromagnetilisse olekusse, ergastades seda 40 fs pikkuse laseriimpulsiga 800 nm juures. Teise näitena võib tuua spinnilainete kontrollimise võimaluse THz-kiirgusega antiferromagnetilises NiO-s. Need näited demonstreerivad, kuidas elektriliste ja magnetiliste omaduste sõltuvus magnetoelektrilise dünaamika kaudu võib viia ultrakiirete andmetöötlus-, kommunikatsiooni- ja kvantarvutusseadmeteni.
Kasutusalad
Multiferroidseid komposiitmaterjale kasutatakse (küll katsetamisjärgus) kõrge tundlikkusega magnetväljasensorites ja elektriliselt korrigeeritavates mikrolaineseadmetes. Samuti on katsetatud multiferroide tunnel-magnettakistussensoritena. On spekuleeritud ka mitmeolekuliste mäluelementide kohta, kus andmeid hoitakse nii elektrilises kui ka magnetilises polarisatsioonis.
Kroon (telesari)
"Kroon" (originaalpealkirjaga "The Crown") on inglise stsenaristi Peter Morgani loodud ajaloolis-biograafiline draamasari kuninganna Elizabeth II elust ja valitsemisajast.
Sarja esimene hooaeg hõlmab perioodi ta abielust prints Philipi, Edinburghi hertsogiga 1947. aastal, kuni ta õe printsess Margareti ja Peter Townsendi kihluse purunemiseni 1955. aastal. Teine hooaeg algab 1956. aastal toimunud Suessi kriisiga ning vältab kuni peaminister Harold Macmillani ametist loobumiseni 1963. aastal ja prints Edwardi sünnini 1964. aastal. Kolmas hooaeg toimub perioodil 1964–1976, keskendudes muuhulgas Harold Wilsoni kahele ametiajale peaministrina, ning neljandas figureerivad kesksetel kohtadel Margaret Thatcher ja Diana, Walesi printsess.
"Krooni" idee kujunes välja Morgani 2006. aastal esilinastunud filmi "Kuninganna" ja 2013. aastal esietendunud näidendi "The Audience" põhjal. Morgan nägi ette sarjale kuus hooaega, kokku 60 jagu. Plaani kohaselt pidid peaosatäitjad vahetuma iga kahe hooaja tagant, näitamaks tegelaste vananemist. Kahes esimeses hooajas kehastab kuninganna Elizabethi Claire Foy, prints Philipit Matt Smith ja printsess Margaretti Vanessa Kirby. Järgneval kahel hooajal kehastab kuningannat Olivia Colman, prints Philipit Tobias Menzies ja printsess Margareti Helena Bonham Carter.
Esimene hooaeg ilmus Netflixis 4. novembril 2016, teine 8. detsembril 2017 ja kolmas 17.novembril 2019 Kriitikud on sarja kiitnud silmapaistva näitleja-, režissööri- ja operaatoritöö eest, hinnates samuti seriaali võrdlemisi paikapidavat ajastutruudust. Sari on pärjatud Ekraaninäitlejate Gildi auhindadega parima näitleja (Lithgow) ja parima näitlejanna (Foy) kategoorias. Samuti on sarja kaks esimest hooaega saanud Primetime Emmydel kokku 26 nominatsiooni, seehulgas kaks korda silmapaistvama draamaseriaali kategoorias.
Briti televisioonikriitikud on neljandat hooaega hinnanud "ebatäpseks" ja "monarhia-vastaseks". Ajakirjanik Simon Jenkins nimetas seda The Guardianis ilmunud artikliks "võltsajalooks", "ja loomevabaduse pahatalikuks ärakasutamiseks", mis püüdis ajalugu kunstlikult sobituma omaenda loodud narratiiviga, ning lisas, et "Morgan võinuks oma mõtet väljendada tõest lähtuvalt". Kuningliku perekonna eluloolane Sally Bedell Smith kritiseeris ajaloolisi möödapanekuid ja kuningliku pere negatiivset kajastust: "Kuna "Kroon" on nii luksusliku produktsiooniga, sedavõrd tabavalt näideldud ja kavalalt kirjutatud, ning nõnda suure rõhuasutusega ajalooliste sündmuste visuaalsete detailidele, pannakse vaatajad arvama, et see mida nad näevad ongi tegelikkuses juhtunud". Suurbritannia kultuuriminister Oliver Dowden soovitas, et sarja alul peaks olema teavitus väljamõeldud sisu kohta.
Signe Paisjärv
Signe-Mai Paisjärv (31. mai 1940 Tallinn – 10. juuni 2016 Tallinn) oli Eesti sportlane, lauatennisist.
Ta oli abielus Jüri Taluga.
Gandhāra kunst
Gandhāra kunst oli Gandhāra piirkonna budistlik kunst.
Selle õitseaeg oli 2.–5. sajandil. Sel oli budistliku kunsti arengus oluline osa.
Kui budism levis Loode-Indiast Sise- ja Ida-Aasiasse, kusjuures Bāmīān Afganistanis oli tähtis vahepeatus, viis see kaasa ka Gandhāra kunsti vormikeele. Budistliku ikonograafia ajaloos oli eriti tähtis Buddha kujutamine inimkujul. Kõige vanemad teadaolevad Buddha kujud ja reljeefid pärinevad Gandhārast ja selle kaasaegsest Mathura koolkonnast. Varasemas budistlikus kunstis oli Buddhat kujutatud sümboolselt, näiteks ratas tähendab õpetuse käimalükkamist.
Gandhāra kunsti seisvate Buddha kujude puhul on hellenismi mõju ilmne, aga istuva, mediteeriva Buddha kujudel pärinevad kompositsioon ja detailid selgelt Indiast.
Alexanderi tehnika
Alexanderi tehnika (ka AT, inglise keeles Alexander technique) on pedagoogiline meetod, mis uurib mõtte ja tegutsemise suhet ning mille põhieesmärk on inimkeha loomuliku tasakaalu leidmine. Alexanderi tehnika abil õpib inimene oma igapäevaelus õigesti kasutama kehalisi ja vaimseid pingeid. See on siiski pigem õppemeetod kui teraapia või füüsilise vormi arendamise viis.
Ajalugu
Meetodi lõi Austraalia näitleja Frederick Matthias Alexander (1869–1955) 1890. aastatel.
Alexanderi tehnika praktiseerijad väidavad, et paljud inimeste vaevused on tihti põhjustatud korduvast ja pikaajalisest keha valesti kasutamisest, näiteks seistes või istudes tasakaalustamata asendis, valest peahoiust või oskamatust kõndimisest-jooksmisest. Alexanderi tehnika eesmärk on muuta aastatega juurdunud mõtteskeeme ja enesekasutusharjumusi, mis kahjustavad igapäevaelu, et inimese organism ja füüsis võiksid toimida viisil, nagu neile algselt omane oli. Tehnika aitab teadvustada oma keha toimimise protsesse, samuti keha ja meele omavahelist vastasmõju. Alexanderi tehnika annab õpilasele võtted tülikatest harjumustest vabanemiseks. Enesetaju suurenedes võib see meetod vähendada psühho-füüsilisi pingeid ja aidata saavutada üleüldise heaolutunde.
Alexanderi tehnika praktikas
Lihtsustatult seisneb meetod järgneva tsükli läbimises Alexanderi tehnika õpetaja abiga:
Meetod eeldab õpilase aktiivset protsessis osalemist. Õpetuses on kesksel kohal "õige" lihaskoordinatsiooni edasiandmine käte abiga (nn. "käsitöö"). Õpetaja vahendab sel viisil õpilasele "õigeid" kogemusi keha toimimisest.
Alexanderi tehnika õpetajad
Meetodi edasiandmiseks peab olema akrediteeritud Alexanderi tehnika õpetaja. Eestis on need Maret Mursa Tormis, Karin Brown, Iren Laidma, Helen Aun, Karmen Haiba, Eva Püssa, Merje Roomere, Hele Aluste ja Hanna-Liis Lao. Eestis tegutseb ka Alexanderi Tehnika Instituut, kus koolitatakse uusi Alexanderi tehnika õpetajaid. Maret Mursa eestvedamisel peetakse Eestis igal aasta 20. jaanuaril "Alexanderi sünnipäeva", kuhu tulevad kokku Alexanderi tehnika õpetajad igast maailma nurgast.
Ahven (perekond)
Ahven (Perca) on kalade perekond ahvenlaste sugukonnast.
Liivatirts
Putukat on Eestist leitud paar korda.
Corbehem
pisi|Corbehemi vallamaja
Corbehem (lääneflaami: Corbeham) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajanduslik ja kergetööstuslik küla asub 27 km Arrasist kirdes tee D45 ääres. Scarpe jõgi voolab läbi valla.
pisi|tühi|
Rinnakee
Rinnakee (soome keeles ketjulaite) on ühe- kuni kolmekordsetest rõngaslülidest koosnevatest pronkskettidest rinnaehe, mis pikkade ehtenõelte või sõlgede abil kinnitati õlgade juures rõivaste külge. Vähemalt Eestis on hilisemad suuremad rinnakeed ulatunud ka seljale.
Rinnakeed Eesti alal
Kahe ehtenõela vahele kinnitatud rinnakeed hakati Eesti alal kandma juba rooma rauaajal. Enamasti kinnitati kee nõelte külge mitte otse, vaid keekandjaga, mille abil sai ühe nõela otsa riputada rohkem kette. Rinnakee moodustus ühest kuni kuuest õlgadelt kõhuni rippuvast ketireast.
Ketid erinevad ajastute lõikes. Vanemate keede lülid on tehtud lamedatest, u 3 mm laiustest pronksiribadest. Alates eelviikingiajast levisid ketid, mille lüli koosnes kahest traatrõngast läbimõõduga tavaliselt 6–8 mm. Peale keekandjate võisid kees olla vahelülid ehk keejagajad, mis sarnanevad Baltimaades ja Soomes leitud samasugustele 9.–13. sajandit pärit detailidele.
Rinnakeed ja selle kinnitamiseks kasutatud nõelad muutusid I aastatuhande teise poole jooksul üha massiivsemaks ning keedesse lisati uusi detaile. Kõige esinduslikumad rinnakeed ulatusid üle õlgade seljale, kus paiknes teistest vahelülidest suurem ja kaunistatum keskplaat. Keskplaatidega rinnakeesid on arvukamalt leitud alles hilisrauaajast. 11. sajandi esimeseks pooleks oli rinnakee saanud eesti naiste kõige raskemaks ja dekoratiivsemaks ehteks. Keede pikkus ning arv sõltus tõenäoliselt küll kandja jõukusest, kuid enamikus viikingiaegsetes naisematustes on vähemalt mõned rinnakee tükid.
Jätkusuutlikkuse teadus
Jätkusuutlikkuse teadus on valdkondadevaheline teadusharu, mis püüab mõista looduse ja ühiskonna vaheliste seoste põhiolemust.
Jätkusuutlikkuse teadus lähtub arusaamast, et traditsiooniline teaduslik lähenemine on ebapiisav komplekssete organisatsioonide ning loodusnähtuste vaheliste seoste ja toime uurimiseks. Selle tõttu erinevad jätkusuutlikkuse teaduse meetodid, struktuur ja sisu oluliselt traditsioonilisest teadusest.
Üldiselt analüüsib jätkusuutlikkuse teadus lühi- ja pikaajalisi dünaamilisi seoseid kohalike ning globaalsete loodus- ja ühiskonnasüsteemide vahel.
Jätkusuutlikkuse teaduse alustekstiks loetakse juhtivate loodusteadlaste, ühiskonnateadlaste ja poliitikaanalüütikute ühisartiklit "Sustainability Science" (Kates et al., 2000 ), mis ilmus ajakirjas Science 2000. aastal. Ajakiri Sustainability Science ilmub kirjastuse Springer väljaandena alates aastast 2006.
Lin Dan
pisi|Lin Dan (2008) Lin Dan (hiina keeles 林丹; sündinud 14. oktoobril 1983 Longyanis ) on Hiina meessulgpallur, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.
Lin Dani peetakse maailma parimaks sulgpalluriks. 28-aastaselt oli Lin võitnud kõik sulgpalli tähtsaimad võistlused: olümpiamängud, maailmameistrivõistlused, maailma karika, Thomas Cupi, Sudirman Cupi, Master Finali, All England Openi, Aasia mängud ja Aasia meistrivõistlused. 2012. aastal sai Linist esimene mees, kes kaitses meeste üksikmängus oma olümpiavõitu.
Andres Arend
Haridus
Ta lõpetas 1983. aastal cum laude Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi osakonna.
1986. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi tööga eksogeensete prostaglandiinide E1 ja F2alfa, nende sünteetiliste analoogide ja endogeensete prostaglandiinide sünteesi inhibiitorite indometatsiini ja ibuprofeeni manustamise mõjust sidekoe reparatiivsele regeneratsioonile ("О влиянии введения экзогенных простагландинов Е1 и Ф2а, их синтетических аналогов и ингибиторов синтеза эндогенных простагландинов индометацина и ибупрофена на репаративную регенерацию соединительной ткани", juhendaja Ülo Hussar).
Töökäik
Alates 2004. aastast on Arend ametis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas histoloogia ja embrüoloogia professorina. Samast aastast on ta ka Tartu Ülikooli anatoomia instituudi juhataja.
Isiklikku
Tema isa Ülo Arend (1928–1991) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor, ema Õie Arend (1927–2017) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna lõpetanud mikrobioloog, õde Malle Leht on bioloog.
Šoti parunistiil
pisi|[[Sheriff Court, mis asub Greenockis]] Šoti parunistiil (inglise keeles Scottish Baronial, Scots Baronial või Baronial style) oli 16. ja 17. sajandi ehitiste (eriti losside, kindluste ja vallitornide) ilmestamiseks kasutatud arhitektuuriline stiil Šotimaal ja Põhja-Iirimaal.
Uusparuni stiil
pisi|[[Edinburghi hoone High Streeti ääres]]
Parunistiil taaselustus (inglise keeles Scottish Baronial Revival) historitsistlikult avalike hoonete, eluhoonete ning maakodude ehituses 19. sajandil üle Briti impeeriumi. Kuna Šotimaa oli Põhja-Ameerikaga heas Atlandi-üleses ühenduses, kandsid šoti emigrandid uusparuni stiili mõjutused otse Ameerika Ühendriikide idaranniku kirdeosariikidesse ja Kanada idaprovintsidesse.
Vaata ka
pisi|vasakul|[[Balmorali loss]]
Ollepa Raamatukogu
Ollepa Raamatukogu oli rahvaraamatukogu Türi vallas Ollepas. Raamatukogu suleti 2015. aasta 1. septembril.
Ajalugu
Esimene raamatukogu sai Ollepasse 1949. aastal, kui Kabala-Rassi raamatukogu toodi 1. juulil Rassist üle Ollepa külanõukogu hoonesse. Esimesel aastal laenutati 1553 raamatut 169 lugejale. 1950. aastal nimetati raamatukogu ümber Ollepa raamatukoguks.
1955. aastaks oli raamatute arv kahekordistunud. Juulis kolis raamatukogu kolhoosi kontori ruumidesse, mis asusid Endla talus. Raamatukogu kolis taas 1968. aastal endise Ollepa Algkooli ühte tuppa.
Staré Mesto
pisi|[[Bratislava raekoda|Bratislava raekojast avanenud vaade üle vanalinna: Peaväljak, Püha Martini katedraal ja Bratislava linnus]] Bratislava vanalinn (slovaki keeles Staré Mesto, ungari keeles Óváros, saksa keeles Altstadt) on Slovakkia pealinna ajalooline keskus ja ainuke Bratislava linnaosa selle I ringkonnas. Seal asub väike, kuid säilinud keskaegne vanalinn, koos Bratislava linnuse ja muude vaatamisväärsustega. See on tuntud oma paljude kirikute, Doonau jõeäärse asustuse kui ka kultuuriasutuste poolest. Samuti asub seal enamik välisriikide saatkondadest ja olulistest riigi institutsioonidest.
Ollepa Raamatukogu
Ajalugu
Aastatel 1971–1973 töötas Ollepa raamatukogu Kabala raamatukogu harukoguna.
Alates 1997. aastast vähenes Ollepas elanike arv ja seepärast koliti põhikogu Kahalasse. Ollepasse jäi laenutuspunkt.
2001. aastal liideti Ollepa raamatukogu juurde Villevere raamatukogu teeninduspunkt.
1. mail 2006 liideti raamatukogu Türi Raamatukoguga.
2014. aastal külastas kogu 233 lugejat.
1. septembril 2015 nimetati Ollepa raamatukogu ümber Kahala Raamatukoguks ning suleti Ollepas asunud laenutuspunkt.
Wuhan
Wuhan on linn Hiinas, Hubei provintsi ja Wuhan Shi keskus.
Wuhan asub Jangtse ääres Hani jõe suudmes.
Wuhani ühendab Guangzhouga alates 2009. aasta detsembrist maailma kiireim kiirrongiliin. Ekspressliini keskmine sõidukiirus on 313 km/h. 922 km vahemaa läbitakse 2 tunni ja 57 minutiga.
Wuhanis on USA ja Prantsusmaa konsulaat. Avamisel on Lõuna-Korea konsulaat.
Ajalugu
Wuhani alal elasid inimesed juba 3000 aastat tagasi.
Linn on moodustatud kolmest varasemast linnast (Wuchang, Hankou ja Hanyang). Sellest tuleb ka linna nimi: esimene silp sümboliseerib esimest linna ja teine silp kaht ülejäänud linna. Ametlikult ühendati need kolm linna Wuhaniks 1927, aga mitteametlikult kasutati nime "Wuhan" juba sajandeid varem.
Hani dünastia ajal oli Wuhani alal üsna suur jõesadam. 208.-209. aasta talvel toimus Wuhani kandis Punaste kaljude lahing, mis pani aluse Hani dünastia lõppemisele. Selle aja paiku hakati ehitama linnamüüre, et kaitsta Hanyangi (206) ja Wuchangi (223). Aastal 223 valmis Wuhanis Kollase kure torn, mis on üks Wuhani sümboleid ja iga kord pärast hävimist taastatud.
Mongolite võimu ehk Yuani dünastia ajal ülendati Wuhan provintsi pealinnaks.
Umbes 1700. aastaks tõusis Hankou Hiina suuruselt 4. kaubanduskeskuseks.
thumb|Sild üle Jangtse Wuhanis 1911. aastal toimus linnas Wuchangi ülestõus, mis kukutas Qingi dünastia.
Wuhan oli 1920. aastatel Guomindangi valitsuse pealinn.
1938 toimus Wuhanis ja selle ümberkaudsetel aladel Wuhani lahing, milles 350 000-meheline Jaapani armee võitis 1,1 miljoni mehelist Hiina armeed ning vallutas Wuhani ja selle ümbruse. Kuid sealjuures kaotas Jaapan 140 000 meest, mistõttu see jäigi Jaapani viimaseks oluliseks territoriaalseks vallutuseks Hiinas ja Jaapani plaan okupeerida kogu Hiina kukkus täielikult läbi.
1967. aasta juulis toimus Kultuurirevolutsiooni käigus Wuhani intsident, mille käigus kindral Chen Zaidao ja tema juhitav organisatsioon Miljon kangelast keeldus allumast Pekingist tulnud käskudele ja astus Wuhani enda kontrolli alla saamiseks konflikti kohaliku Punakaardiga. Kummaski vaenupooles oli umbes pool miljonit liiget ja sõjategevuses hukkus umbes tuhat inimest. Peking saatis kohale ülekaalukad väeüksused, mistõttu Chen alistus tingimusteta. Chen tagandati, kuid 1972 rehabiliteeriti ja arvati 1978 Hiina KP Keskkomiteesse.
18.–27. oktoobril 2019 toimusid Wuhanis 2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud.
Detsembris 2019 sai Wuhanist alguse 2019.–2020. aasta koroonapandeemia.
Linnas asub Wuhani Viroloogia Instituut.
Norsjö vald
Norsjö vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis.
Ūdriņas
Ūdriņas (ka Ūdriņi, vanasti Ūdriņš) on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonna Trikāta vallas. Küla asub Strenči vastas Koiva jõe kaldal ja jääb Riiast 132 km kaugusele.
Ūdriņases on Strenči vabaõhulava, kunsti- ja muusikakool.
Küla asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul. Seal kasvavad männid ümbermõõtudega 2,5 meetrit, 2,52 meetrit, 2,53 meetrit ja 2,58 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2016 oli külas 20 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 23. Aastail 2009-2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Karolingide impeerium
pisi|300px|Karolingide keisririik oma suurimas ulatuses, ning kolmeks jagatuna aastal 843 pisi|300px|Karl Suurele omistatud lipp 9. sajandi mosaiigis Karolingide keisririik (800–888) on historiograafiline mõiste, mida kasutatakse varakeskaegsel Frangi riigil Karolingide võimu all. Seda dünastiat nähakse Prantsusmaa ja Saksamaa asutajana ja selle algusaeg põhineb Karl Suure kroonimisel ning see lõpeb Karl Paksu surmaga. Olenevalt vaatenurgast võib seda keisririiki vaadata kui Frangi riigi hilist ajalugu või Prantsusmaa ja Saksa-Rooma riigi varajast ajalugu.
Mõiste rõhutab paavst Leo III poolt Karl Suure keisriks kroonimist aastal 800. Kuna Karl ja tema eelkäijad olid Frangi riigi valitsejad juba varem (tema vanaisa Karl Martell sisuliselt asutas keisririigi oma eluajal), ei tähendanud kroonimine tegelikult uue keisririigi loomist. Enamik ajaloolasi eelistab kasutada mõistet "Frangi kuningriigid" või "Frangi riik" ala tähistamiseks, mis kattis tänapäeva Saksamaa ja Prantsusmaa osi 5. kuni 9. sajandini.
Frangi riigi ülesehitamine ja kaitse
pisi|[[Karl Martell Poitiers' lahingus, kus ta peatas Omaijaadide sissetungi]]
Kuigi Karl Martell ei võtnud kuninga tiitlit, nagu tema poeg Pippin III Lühike, või keisri tiitlit, nagu tema pojapoeg Karl Suur, oli ta absoluutne valitseja praktiliselt kogu tänapäevase Lääne-Euroopa mandriosas põhja pool Püreneesid. Vaid veel vallutamata osa Saksimaast, Lombardia ja Marca Hispanica põhja pool Püreneesid olid tähtsad lisandused Frangi riigile pärast tema surma.
Martell oli ka kogu feodaalsüsteemi asutaja, mis markeeris Karolingide keisririiki, ja Euroopat üldiselt keskajal, kuigi tema uuendustest said kasu tema poeg ja pojapoeg. Veelgi enam, Martell kinnistas oma koha ajaloos kristliku Euroopa kaitsmisega moslemite vastu Poitiers' lahingus aastal 732. Ibeeria saratseenid olid liitnud berberi kergeratsaväe ja araabia raskeratsaväe, luues muljetavaldava väe, mis peaaegu kunagi ei kaotanud. Kristliku Euroopa vägedel, seevastu, puudus võimas abivahend jalus. Selle võiduga teenis Karl hüüdnime Martell ("Vasar").
Pippin III sai kuninga tiitli paavst Zachariaselt umbes aastal 751. Karl Suure valitsemine algas aastal 768 pärast Pippini surma. Ta hõivas oma venna kuningriigi, mis oli ka Pippini pärand, ja krooniti aastal 800 Rooma keisriks.
Keisririik Karl Suure valitsemisajal (768–814)
pisi|[[Karl Suure münt, millel on kiri KAROLVS IMP AVG (Karolus imperator augustus)]] Karolingide keisririik kattis Karl Suure surma ajal enamuse Lääne-Euroopat, nagu Rooma riik enne seda. Erinevalt roomlastest, kes tungisid Reini taha ainult kättemaksuks pärast hävingut Teutoburgi metsas (9. eKr), purustas Karl Suur otsustavalt kogu germaanlaste vastupanu ja laiendas oma valdusi Elbeni, mõjutades sündmusi peaaegu Vene steppideni.
Karolingide keisririik oli jagatud erinevate Karolingide dünastia liikmete vahel. Alates keisririigi loomisest olid need: kuningas Karl Neustrias, kuningas Ludwig Vaga Akvitaanias ja kuningas Pippin Itaalias. Pippin suri aastal 810, tema pärijaks sai vallaspoeg Bernhard ning Karl suri pärijateta aastal 811. Kuigi Bernhard järgnes Pippinile Itaalia kuningana, tehti Ludwigist aastal 813 kaaskeiser ja kogu keisririik läks talle seoses Karl Suure surmaga 814. aasta talvel.
Keisririik kuni Verduni lepinguni (814–840)
pisi|vasakul|[[Ludwig Vaga mündil sesquisolidus]] Ludwig Vaga pidi sageli võitlema, et säilitada kontrolli keisririigi üle. Itaalia kuningas Bernhard suri aastal 818 vangistuses pärast mässamist aasta varem ja Itaalia läks tagasi keisri kontrolli alla. Ludwigi meelemuutus Bernhardi surmale aastal 822 vähendas suuresti tema prestiiži keisrina aadli silmis. Vahepeal aastal 817 rajas Ludwig kolm uut Karolingide kuningriiki oma poegadele esimesest abielust: Lothar tehti Itaalia kuningaks ja kaaskeisriks, Pippin tehti Akvitaania kuningaks ja Ludwig Sakslane tehti Baieri kuningaks. Tema püüe aastal 823 arvestada ka neljanda pojaga (teisest abielust), Karl Paljaspeaga tähendas vanemate poegade vastupanu ja tema valitsemise viimaseid aastaid vaevas kodusõda.
Vaidlus sütitas uue sõja, seekord ühinesid Karl ja Ludwig Sakslane Lothari vastu. Pärast kaotust Fontenay lahingus oma noorematele vendadele, põgenes Lothar oma pealinna Aachenisse ja kogus uue armee. Uued väed olid kehvemad kui noorematel vendadel. Aastal 842 leppisid Karl ja Ludwig Strasbourgi vannetega kokku kuulutada Lothar keiserlikule troonile kõlbamatuks. Strasbourgi vanded tähistasid enne Verduni lepingut keisririigi jagamist Ludwigi ja Karli vahel ida ja lääne osaks. Teetähisena Euroopa ajaloos on Strasbourgi vanded Prantsusmaa ja Saksamaa sünni sümbol. Keisririik jagati lõpuks aastal 843 Verduni lepinguga.
Keisririik pärast Verduni lepingut (843–877)
Lothar jättis aastal 844 Itaalia oma vanimale pojale Ludwigile, tehes temast aastal 850 kaaskeisri. Lothar suri aastal 855, jagades oma kuningriigi kolmeks osaks: Ludwigile jäi tema territoorium, endise Burgundia kuningriigi territoorium jäi kolmandale pojale Karlile ja ülejäänud territoorium, mille jaoks ei olnud veel nime, jäi teisele pojale Lotharile, seda ala hakati kutsuma Lotharingia.
pisi|vasakul|Karolingide keisririik pärast [[Meersseni lepingut]]
Ludwig II, olles rahulolematu, et ei saanud seoses isa surmaga rohkem territooriume, liitus aastal 858 oma onu Ludwig Sakslasega oma venna Lothari ja oma onu Karl Paljaspea vastu. Lothar leppis varsti pärast seda oma venna ja onuga ära. Karl oli nii ebapopulaarne, et ei suutnud koguda vägesid võitluseks sissetungijatega ja põgenes Burgundiasse. Teda päästsid vaid piiskopid, kes keeldusid Ludwig Sakslast kuningaks kroonimast. Aastal 860 tungis Karl Paljaspea Burgundia kuningriiki, kuid tõrjuti tagasi. Lothar II loovutas aastal 862 maad Ludwigile toetuse eest oma naisest lahutamisel, kes põhjustas korduvaid konflikte paavsti ja onudega. Burgundia Karl suri aastal 863 ja tema kuningriigi päris Ludwig II.
Lothar II suri aastal 869 ilma seaduslike pärijateta ning tema kuningriik jagati Karl Paljaspea ja Ludwig Sakslase vahel aastal 870 Meersseni lepinguga. Vahepeal oli Ludwig Sakslane seotud vaidlustega oma kolme pojaga. Ludwig II suri aastal 875 ja nimetas oma pärijaks Ludwig Sakslase vanema poja Karlmanni. Karl Paljaspea, keda toetas paavst, krooniti nii Itaalia kuningaks kui ka Saksa-Rooma keisriks. Järgmisel aastal Ludwig Sakslane suri. Karl püüdis annekteerida ka tema valdusi, kuid kaotas otsustavalt Andernachi juures ning Ida-Frangi riik jagati Ludwig Noorema, Karlmanni ja Karl Paksu vahel.
Keisririik languses (877–888)
pisi|[[Karl Paljaspea, teenar, Bourges, pärast aastat 848]] Pärast Karl Paljaspea surma ründasid keisririiki põhjast ja läänest viikingid, sisemised võitlused toimusid Itaaliast Balti mereni ja Ungarist Akvitaaniani. Karl Paljaspea suri aastal 877 Mont Cenise kuru ületamisel ja tema järglaseks sai tema poeg Louis Kogeleja kui Lääne-Frangi kuningas, kuid ilma Saksa-Rooma keisri tiitlita. Louis Kogeleja oli füüsiliselt nõrk ja suri kaks aastat hiljem, tema valdused jagati kahe vanema poja vahel: Louis III sai riigi põhjaosa (Neustria) ning Karlmann sai riigi lõunaosa (Akvitaania ja Burgundia). Itaalia kuningriik sai lõpuks Baieri Karlmannile, kuid insult sundis teda loovutama Itaalia oma vennale Karl Paksule ja Baieri Ludwig Nooremale. Aastal 879 asutas Boso Provence'is Alam-Burgundia kuningriigi.
Aastal 881 krooniti Karl Paks Saksa-Rooma keisriks, samas surid Ludwig Noorem ja Louis III järgmisel aastal. Saksimaa ja Baieri ühendati Karl Paksu kuningriigiga ja Neustria läks Carloman II kätte, kes vallutas ka Alam-Burgundia. Carloman suri jahiõnnetuses aastal 884 pärast tormilist ja ebaefektiivset valitsemist ning tema maad päris Karl Paks, taasluues Karl Suure impeeriumi.
Karl, kes kannatas arvatavasti epilepsia all, ei kaitsnud kuningriiki viikingite vastu ja pärast Pariisi väljaostmist neilt aastal 886 peeti teda õukonna poolt araks ja ebakompetentseks. Järgmisel aastal tema vennapoeg Arnulf, Baieri Karlmanni vallaspoeg, tõstis mässu. Mässu mahasurumise asemel põgenes Karl Neidingenisse ja suri aastal 888, jättes maha killustunud riigi ja suure segaduse.
Keisririigi jagamine aastal 887
Karolingide keisririik jagati: Arnulf säilitas Kärnteni, Baieri, Lotringi ja tänapäevase Saksamaa alad; Pariisi krahv Odo valiti Lääne-Frangi kuningriigi (Prantsusmaa) kuningaks, Ranulf II sai Akvitaania kuningaks, Itaalia läks krahv Berengari kätte, Ülem-Burgundia sai Rudolf I ja Alam-Burgundia sai Boso poeg Louis III Pime.
Sõjavägi
Karolingide sõjaväe tugevus põhines Karl Martelli juhitud ratsaväe revolutsioonil 730. aastatel. Siiski võeti jalus, mis tegi ratsaväel piigi kasutamise võimalikuks, Frangi riigis kasutusele alles kaheksanda sajandi lõpul. Seevastu põhines Karolingide sõjaväe edukus peamiselt uutel piiramistehnoloogiatel ja eeskujulikul logistikal. Siiski kasutati suurt arvu hobuseid frankide sõjaväes alles Karl Suure ajal. See oli nii sellepärast, et hobused pakkusid vägede kiiret pika maa taha transportimise meetodit, mis oli tähtis sellise suure riigi ehitamisel ja säilitamisel.
Karl Vahenõmm
Karl Vahenõmm (25. jaanuar 1907 Tarva küla, Veltsa vald – 28. detsember 1988 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane ja sordiaretaja.
1927. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi. 1934. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna.
Aastatel 1959–1962 oli ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Kuusiku katsebaasi köögiviljanduse grupi juht, 1962–1967 köögiviljanduse osakonna juhataja. 1967. aastal kuni pensionile jäämiseni Juuliku katsebaasi juhataja.
Ta tegeles köögiviljade sordiaretuse, seemnekasvatuse ja agrotehnikaga. Tema aretatud sortide hulka kuuluvad söödakaalikas "Kuusiku" (kaasautor Erich Niinepuu), peakapsas "Kuusiku varajane" (kaasautor Alide-Johanna Pajoma) ja redisesort "Võiredis".
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Eesti Digiraamatute Keskus
Eesti Digiraamatute Keskus OÜ (lühend EDRK) on Eesti ettevõte, mis tegeleb e-raamatute valmistamise ja müügiga.
Firma pakub traditsioonilistele kirjastustele võimalust valmistada väljaannete trüki- või käsikirjafailidest e-raamatuid ja neid EDRK loodud müügiplatvormi kaudu turustada. Samuti võivad oma teoseid EDRK kaudu e-raamatuna välja anda ka autorid ise. Ettevõttel on olemas ka oma e-pood, kust EDRK valmistatud ja vahendatud väljaandeid saab osta ilma vahendajateta.
Jurino rajoon
Jurino rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Eli Vabariigis. Asub Vabariigi lääneosas. Piirneb läänes Nižni Novgorodi oblastiga.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 6 külaasunduseks (сельское поселение).
Üle poole elanikest on venelased. Rajooni keskus on Jurino alev.
2010. aastal oli rajooni 8758 elanikust 93,1% (8152) venelased ja 4,3% (375) marid.
Kuningagambiit
Kuningagambiiton maleavang, mis algab käikudega 1.e4 e5 2.f4.
Kahala raamatukogu
Kahala raamatukogu on Türi raamatukogu struktuuriüksus, mis tegutseb Türi vallas Kahalas aadressil Sireli 19.
Raamatukogu eelkäijaks oli Ollepa Raamatukogu. Kahalas avati Ollepa raamatukogu laenutuspunkt 1978. aastal.
1997. aastal kolis Ollepa raamatukogu oma põhikogu Kahala raamatukokku.
2002. aastal jõudis raamatukokku interneti püsiühendus.
Mais 2006 liideti Ollepa raamatukogu koos veel mitme raamatukoguga ühtseks Türi Raamatukoguks.
1. septembril 2015 nimetati Ollepa raamatukogu ümber Kahala raamatukoguks ning Ollepas asunud laenutuspunkt suleti.
Ružinov
pisi|Linnaosa asukoht [[Bratislavas]] Ružinov (ungari keeles Főrév) on Slovakkia pealinna Bratislava linnaosa, mis asub II ringkonnas.
Kuluvorm
Kuluvorm on lühemaks kulunud sõna või sõnavorm.
Näited
Veski on kuluvorm endisest liitsõnast vesikivi. Aasta on kuluvorm läänemeresoome liitsõnast *aiγasta-aika. Aitüma on kuluvorm sõnaühendist aita jumal.
Vene spasíbo 'aitäh' on kuluvorm sõnaühendist spasi bog 'päästa, jumal'. Läti paldies 'aitäh' on lühenenud sõnaühendist palīdz dievs 'aita, jumal'.
Aleksandri vald
Aleksandri vald (saksa keeles Alexandershof) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas ja Võru maakonnas aastatel 1892–1939.
pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Valda kuulusid 1926. aasta seisuga järgmised külad: Haigri, Himmakülä, Joosu, Koiolakülä, Koolitarõ, Korgõmäe, Lahokülä, Lapi, Lüüsi, Meltssaarõ, Mustajõõ, Mäni, Mõrgi, Olõski, Ortuskülä, Puraski, Suurkülä, Tagakülä, Tilsi, Vedo, Vardja, Viuperä, Väiso. Vallamaja asus Suurküläs.
1939. aasta vallareformiga moodustati Aleksandri ja Põlgaste valla aladest Laheda vald, Võru ning Aleksandri valla aladest moodustati Võru vald. Suur osa valla maa-alast läks Laheda valla koosseisu.
Veli Oliver
"Veli Oliver" on Reet Made lasteraamat, mis ilmus 2005. aastal kirjastuses Tänapäev.
Sisu
Raamat räägib kodutust poisist. Ta kohtab ühte tüdrukut, kellel on oma pere ja maja. Mõlemal on oma unistus, mis paistab täitumatuna.
Maarja kogudus
Maarja koguduse nime kannab mitu kogudust:
Bratislava linnus
pisi|Bratislava linnus Bratislava linnus (slovaki keeles Bratislavský hrad, ungari keeles Pozsonyi vár, saksa keeles Pressburger Burg) on restaureeritud keskaegne linnus Slovakkia pealinnas Bratislavas.
Vindelni vald
Vindelni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis.
Bratislava linnus
Massiivne ristkülikukujuline ja nelja nurgatorniga ehitis seisab Väikeste Karpaatide üksildasel kivisel künkal otse Doonau jõe kohal keset vanalinna. Oma suuruse ja asukoha tõttu on see sajandeid olnud linna domineeriv maamärk.
Vindelni vald
Suurim asula on Vindeln (2350 elanikku).
Bratislava linnus
Linnusest avaneb suurepärane vaade linnale, Austriale ja selge ilmaga Ungarile.
Irpicaceae
Irpicaceae on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente sugukond.
Varak
Varak oli Eesti kirjastus, mis tegutses aastatel 1925–1941 Tallinnas. Selle asutas Bernhard Linde.
Varak kirjastas tõlkeilukirjandust, elulugusid, mälestusi.
Bolhov
Bolhov on linn Venemaal Orjoli oblastis, Bolhovi rajooni keskus. Asub Nugri jõe kaldal.
Bolhovit on mainitud 1196. aastal, kui selle Tšernigivi vürstiriiki kuulunud kindlusasula põletasid maha Vladimiri suurvürsti Vsevolod Suurpesa väed. 16. sajandil oli Bolhov piirikindlus Moskva suurvürstiriigi lõunapiiril. 1608. aastal toimus linna juures lahing, milles Moskva tsaaririigi väed said lüüa Vale-Dmitri II juhitud Poola vägedelt.
1778 sai Bolhov linnaõigused. 19. sajandil oli linn oluline nahatoodete valmistamise keskus.
2020. aasta alguses oli linnas 10 884 elanikku.
Club Brugge KV
pisi|Club Brugge fännid staadionil 2005. aastal Club Brugge Koninklijke Voetbalvereniging on Belgia jalgpalliklubi, mis tegutseb Brugge. See mängib riigi kõrgliigas Jupiler Pro League. Klubi on asutatud 1891. aastal.
Club Brugge on Belgia üks edukamaid klubisid. See on tulnud Belgia meistriks 18 korda, jäädes selles arvestuses alla ainult RSC Anderlechtile. Lisaks on 11 korda võidetud Belgia karikas ja 15 korda superkarikas. Brugge on ainus klubi, mis on mänginud Euroopa karika või UEFA Meistrite Liiga finaalis – hooajal 1977–78, kui kaotati Liverpoolile. 1976. aastal oldi kaotatud Liverpoolile UEFA karika finaalis.
Klubi kodustaadion on Jan Breydeli staadion, mis mahutab 29 062 pealtvaatajat. Club Brugge linnarivaal on Cercle Brugge.
Praegune koosseis
''Seisuga 21. august 2020''
Tallinna–Helsingi lennuliin
Tallinna–Helsingi lennuliin on lennuliin Tallinna ja Helsingi vahel.
Seisuga 2019 opereerisid liinil teiste seas Finnair, Air France ja Qatar Airways. Lennu pikkus on umbes 30 minutit. Varem on sellel liinil opereerinud Aero Airlines.
Lakikeelne Vikipeedia
pisi|Logo Lakikeelne Vikipeedia (laki keeles Лакку мазрал Википедия) on Vikipeedia lakikeelne versioon.
Lakikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aasta oktoobris.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
PZL M28 Skytruck
alt=Eesti õhuväe PZL M28 Skytruck|pisi|[[Eesti õhuvägi|Eesti õhuväe PZL M28 Skytruck]] PZL M28 Skytruck on Poolas valmistatud STOL kerge kauba- ja reisilennuk, mida toodab ettevõte PZL Mielec ja mis on ehitatud Nõukogude kaubalennuki Antonov An-28 järgi.
Eesti Vabadusliit (1945)
Eesti Vabadusliit oli 1945. aasta veebruaris Saksamaal loodud eesti organisatsioon. Selle patrooniks valiti Heinrich Himmler.
Viljandi kaitsepataljon
Viljandi kaitsepataljon oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe väeosa Eesti Vabadussõjas.
Viljandi kaitsepataljoni moodustati 25. detsembril 1918. aastal Viljandis nimetuse all Viljandi vabatahtlike pataljon aga kuna vabatahtlike oli vähe, siis asuti pataljoni kohe täiendama valikuliselt mobiliseeritutega.
4. mail 1919. aastal nimetati kaitsepataljon ümber Sakala partisanide pataljoniks ja alates 25. detsembrist 1919. aastal formeeriti ümber Sakala partisanide polguks.
Jimmy Durante
pisi|Jimmy Durante telesaate "The Hollywood Palace" juhina (1964) pisi|Durante filmis "[[See meeletu, meeletu maailm" ("It's a Mad, Mad, Mad, Mad World"; 1963), mis oli tema viimane filmiroll]] James Francis Durante (tuntud enam nime all Jimmy Durante; 10. veebruar 1893 Brooklyn, New York – 29. jaanuar 1980 Santa Monica, California) oli USA laulja, pianist, koomik ja näitleja. Tema hüüdnimi oli "The Great Schnozzola", mis viitas tema suurele ninale. Talle olid omased New Yorgi aktsent ja džässi mõjutustega laulud. 1952. aastal pälvis ta Emmy auhinna.
Jimmy Durante sündis 10. veebruaril 1893 New Yorgis Brooklynis katoliku peres. Tema vanemad olid itaalia päritolu. Ta sai hariduse Püha Malakia katoliiklikus kirikukoolis (Saint Malachy's Roman Catholic Church) Manhattanil.
16-aastaselt mängis Durante New Yorgi džässklubides klaverit. 1920. aastatel esines ta koos Lou Claytoni ja Eddie Jacksoniga vodevillides. Ta mängis ka mitmes Broadway lavastuses.
Durante alustas filmides näitlemist 1930. aastatel. Ta mängis mitmes komöödiafilmis koos tummfilmiajastu legendi Buster Keatoniga. Durante'i tuntumad osatäitmised filmides olid "The Wet Parade" (1932), "Broadway to Hollywood" (1933), "The Man Who Came to Dinner" (1942), kus ta mängis Harpo Marxi põhjal loodud tegelast Banjot, "Ziegfeldi narrused" ("Ziegfeld Follies"; 1946), "Billy Rose's Jumbo" (1962;, põhines 1935. aasta muusikalil) ja "See meeletu, meeletu maailm" ("It's a Mad, Mad, Mad, Mad World"; 1963).
1930. ja 1940. aastatel esines ta paljudes raadiosaadetes.