cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bongbong Marcos
2010–2016 oli ta Filipiinide senaator. 2016. aasta presidendivalimistel oli ta asepresidendikandidaat Miriam Defensor Santiago presidendikampaanias.
Integron
Integron on geneetiline struktuur, mis sisaldades geenikassette, tagab horisontaalse geeni ülekande, olles võimeline püüdma fragmente võõrast DNA-st, ning mängib olulist rolli antibiootikumiresistentsete geenide levikus ja bakterigenoomide evolutsioonis.
Kuigi integrone on leitud nii transposoonidest, plasmiididest kui ka bakteri kromosoomist, on neil kõigil samad põhitunnused, nimelt integraasi geen intI ja rekombinatsiooni sait attI, mis võimaldab püüda geenikassette.
Multiresistentsed integronid (MRI)
Resistentsed integronid võivad üle kanduda nii samast kui ka erinevast liigist bakterite ühest rakust teise, samuti võivad ülekanded toimuda ka kromosoomide ja plasmiidide vahel. Multiresistentsed integronid on liigitatud klassidesse int geenide järjestuste alusel.
Superintegronid (SI)
Superintegrone on leitud mitmesuguste proteobakterite kromosoomidest. Nad võivad kodeerida erinevaid funktsioone (kaasa arvatud desinfitseerimisvahendi- ja antibiootikumiresistentsust), samas kui integronid kodeerivad resistentsust ainult ühele või (sagedamini) mitmele antibiootikumile.
Tavaliselt kasutatakse integroni mõistet üksnes multiresistentsete integronide puhul, kuna superintegrone esineb harva ja neid on vähem uuritud.
Resistentsus
Enamik integrone, mis kodeerivad antibiootikumiresistentsust, on leitud gramnegatiivsetest bakteritest (nt Pseudomonas spp, Acinetobacter spp, Vibrio spp ja paljudest enterobakterite liikidest). Ometi on antibiootikumiresistentsust kodeerivaid integrone kirjeldatud ka korünebakterite liikidel, mükobakteritel ja bakteril Enterococcus faecalis.
Kõige sagedamini esinenud resistentsustüüp on beetalaktaamiresistentsus. Teised kirjeldatud tüübid on aminoglükosiidi-, kloroamfenikooli-, rifampitsiini-, trimetopriimi- ja sulfoonamiidiresistentsus. Kõik need resistentsustüübid on kombineeritud beetalaktaamiresistentsusega. Järelikult on integron-vahendatud resistentsus enamikul juhtudel multiresistentsus (multidrug resistance). Integronide kliiniline tähtsus on peamiselt see, et ühe antibiootikumi kasutamisel võidakse aktiveerida kogu geeni kasseti ekspressioon. Sellest järeldub, et bakteritüvi võib kokkupuutel ühe antibiootikumiga muutuda multiresistentseks mitme antibiootikumi suhtes.
Integroni platvorm
Integroni platvorm sisaldab integraasi geeni, mis kuulub türosiini rekombinaasi perekonda, tugevat promootorit Pant ja rekombinatsiooni primaarsaiti attI. Integraas katalüüsib koht-spetsiifilist rekombinatsiooni homoloogsete järjestuste vahel (tuuma piirkonnas, attI ja attC saitide piires). Selle tulemusel geenikassett integreerub integroni platvormi (3’ otsast promootorini Pant). Pärast seda on kassett võimeline ekspresseeruma Pant-i poolt. Tuleb rõhutada, et kui enamikul geenikassettidel ei ole promootoreid, võib nende ekspressioon olla indutseeritud ainult pärast kassettide seostumist integroni platvormi. Integron sisaldab tihti mitmeid kassette ja kõik need on ekspresseeritud promoooerilt Pant.
Integronides sisalduvate antibiootikumiresistentsete geenide päritolu
Antibiootikumiresistentsust kodeerivate geenikassettide päritolu on suuresti teadmata, vaatamata mitmetele uuringutele nende struktuuri ja integratsioonimehhanismide kohta. On teada, et integrone moodustavad geenid on promootoriteta. Seni on kirjeldatud ainult üht erandit: promootorit sisaldav geenikassett cml, mis vastutab kloroamfenikooli resistentsuse eest.
Analüüsid on näidanud lähedaste geenide olemasolu kas aktiivsete geenidena või geenikassettidena, millest võib eeldada, et neil on ühine päritolu. (Näiteks on leitud kõrge homoloogia catB geenide vahel, mis kodeerivad kloroamfenikooli atsetüültransferaase.) Kõige veenvamad andmed, mis annavad tunnistust, et geenikassetid tulenevad tavalistest geenidest, on kogutud uuringutest geenide kuuluvusest adenüültranferaaside perekonda (aadA). Mõned neist on kindlaks tehtud integronides, teised on autonoomsed. Sellist tüüpi geenide produktidel on kõrge homoloogia (80–95%) ja nad sisaldavad 112 aminohapet. Kõrgeim homoloogia on leitud aktiivse geeni aadA (bakteri Corynebacterium acetoacidophilum streptomütsiin-resistentsest mutandist) ja (In4 integronis asuva) geeni kasseti aadA2 vahel. On märkimisväärne, et kogu 779 kromosoomist viimased 437 on täiesti identsed. Kõrge homoloogsus kahe geeni vahel vihjab, et aktiivne geen aadA C. Acetoacidophilum tüvest on otsene prekursor aadA2 geeni kassetile. Mitmed aadA proteiinid, mis on kodeeritud tavaliste geenide poolt, on tuvastatud ka teistest gramnegatiivsete ja grampositiivsete bakterite tüvedest. Nendeks on näiteks AAD(3’’)(9), bakteri Salmonella enterica tüvest ja AAD(9), erinevate bakteriliikide resistentsetest tüvedest.
Simon Lokodo
Ta sündis aastal 1957 Kaabongi piirkonnas Ugandas. Ta on lõpetanud Roomas Paavstliku Urbanuse Ülikooli, kus ta omandas nii bakalaureuse kui magistrikraadi.
Enne poliitikasse siirdumist oli ta katoliku preestriks Kaabongis.
29. juunil 2006 sai ta Uganda parlamendi liikmeks. 27. mail 2011 sai temast Uganda eetika- ja integratsiooniminister.
31. augustil 2011 teatas paavst Benedictus XVI, et Simon Lokodo on eemaldatud preestriseisusest seoses poliitikasse siirdumisega.
Isiklikku
Ta valdas suurepäraselt inglise, itaalia, prantsuse, saksa ja hispaania keelt.
Elmo Ellor
Elmo Ellor (ka Elmo Ploom, õieti Elmar Ploom; 7./20. juuni 1907 Sänna – 1. august 1986 Võru) oli eesti näitekirjanik ja ajakirjanik.
Tsefalisatsioon
Tsefalisatsioon on fülogeneetiline protsess, mille tagajärjel looma ülejäänud kehast eristub morfoloogiliselt pea.
See on toimunud enamikul kahekülgsetel. Tsefalisatsiooni peetakse suunatud kulgemise tagajärjeks. Piirkonda, mis kulgemisel on eespool, koonduvad valgusretseptorid, kompimisretseptorid, kemoretseptorid ning toitumisel vajalikud elundid, nagu kombitsad, suised, hõõrlad ja hambad. Sellega kaasnev meelerakkude ja meeleelundite koondumine looma eesotsa viib koos tsefalisatsiooniga toimuva tserebralisatsiooni käigus meeltetajumusi töötlevate ja motoorseid impulsse vallandavate neuronite koondumiseni.
Sessiilsed loomad, näiteks polüübid, saavad meeltetajumusi kõikidest suundadest. Neil on seetõttu radiaalsümmeetriline ehitus ja neil ei ole pead. Sama lugu on okasnahksete ja karpidega, kes on sekundaarselt muutunud väheliikuvaks või sessiilseks.
Võhandu sovhoos
Võhandu sovhoos oli sovhoos Eesti NSV-s Põlva rajoonis Mikitamäe külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Mikitamäe külas.
Võhandu sovhoos moodustati 1958. aastal.
1989. aasta seisuga oli sovhoosi üldpindala 8400 hektarit, sellest haritavat maad 2900 hektari, metsamaad üle 2000 ha.
Sovhoosi töötajate arv 1976. aasta seisuga oli 340.
Sovhoos tegeles veisekasvatuse ja teraviljakasvatusega.
Sovhoosi direktor aastatel 1972–1989 oli Tõnu Zernask.
Grand Combin
Grand Combin on mäemassiiv Penniini Alpide lääneosas Valais' kantonis. Combin de Grafeneire'i mäetipp on üks kõrgemaid tippe Alpides ja teiseks silmapaistvaim Penniini Alpides. Grand Combin on ka suur jäätunud mäemassiiv mitme mäetipuga, mille hulgast kolm on üle 4000 m (Combin de Grafeneire (4314 m), Combin de Valsorey (4183 m), Combin de la Tsessette (4134 m)). Massiivi kõrgeim osa on täielikult Šveitsis, kuigi piir Itaaliaga asub mõni kilomeeter lõuna pool.
Tavamarsruut algab Panossière'i hütist, mis asub põhjaküljel Corbassière'i orus. Hoolimata asjaolust, et suuri raskusi pole, tuleb eriti ohtlik käik läbida põhjatiival: Le Corridor. See on kuluaar, kus domineerivad pidevalt sellele langevad serakid.
Geograafia
thumb|left|Corbassière'i org: Grand Combin (vasakul) ja [[Combin de Corbassière (paremal)]]
Grand Combini massiiv asub Valais' kantoni alumises osas, Verbierist lõunas Val d'Entremonti (läänes) ja Val de Bagnesi (läänes) vahel. Grand Combini loodepoolne külg on täielikult kaetud igilume ja liustikega, mis on altid serakilangustele. Lõuna- ja idaseinad on järsemad ja seega lumevabad.
Grand Combini topograafia on keeruline. Val d'Entremonti ja Val de Bagnesi vahel on kaks kõrget seljakut, teineteise ja nende orgude suhtes peaaegu paralleelselt, mis kõik kalduvad kõrvale kõrgest lühikesest põikseljakust. Nende kolme seljaku vahele jääva ruumi lõunaosa on suures osas kõrgplatoo, kus lumi koguneb ja toidab Corbassière'i liustikku, mis laskub sealt umbes kümme kilomeetrit põhja poole. Liustikku ümbritsevad tipud on Petit Combin, Combin de Corbassière ja Combin de Boveire läänes, Grand Tavé ja Tournelon Blanc idas. Väiksemad liustikud asuvad väliskülgedel, nagu Boveire'i ja Mont Durandi liustikud.
Platoo äärmises kaguosas kroonivad piirneva seljaku kõrgeimat osa kaks koonilist mäetippu, millest kõrgem edelapunkt (Grand Combin de Grafeneire) on 4314 m kõrge, samas kui kirdepoolne naabertipp (Aiguille du Croissant) on vähem kui 60 m madalamal (4260 m). Seljakul asub veel kaks muud üle 4000 m mäetippu: Combin de Valsorey (4184 m) läänes ja Combin de la Tsessette (4135 m) idas. Lääneküljel vajub platoo tunduvalt madalamale tasemele ja selle kohal asub Col des Maisons Blanches (3418 m), mille kaudu pääseb Val d'Entremonti poolelt Corbassiere'i orgu.
Kõik piirkonnas voolavad veed jõuavad Dranse jõkke ja Rhône'i. Domi ja Weisshorni järel on see kõrgeim Alpide massiiv väljaspool peaahelikku. Grand Combinist lõuna pool jõuab Mont Durandi ja Sonadoni liustikke eraldav seljak mõne kilomeetri kaugusele Grande Tête de Byst, mis asub peamisel veelahkmel ja külgneb Itaalia Valle d'Aosta piirkonnaga. Seljak kaldub edelasse ja näib olevat Aiguilles Vertesi või Aiguilles de Valsorey aheliku ja Mont Vélani jätk. Sellest hargneb madalam ahelik, mis eraldab Mont Durandi liustiku (põhjas) Val d'Ollomontist Valle d'Aostas (lõunas), ning ulatub Col de Fenêtre'ist Mont Geléni.
Ronimisajalugu
Grand Combin, mille kõrguseni ulatuvad vaid mõned Euroopa mäed, oli pikka aega üks vähemtuntud Alpi mäetippe. Esimene, kes alustas suure massiivi uurimist, mis eraldab Val de Bagnes'i Val d'Entremont'ist, oli Gottlieb Samuel Studer Bernist, kes jõudis 14. augustil 1851 koos teejuhi Joseph-Benjamin Fellayga esmakordselt Combin de Corbassière'i mäetippu ning on avaldanud sellest ja järgnevast ekskursioonist ülevaate Bergund Gletscher-Fahrten. Talle järgnesid sellel tõusul viis aastat hiljem William ja Charles Edward Mathews ning 1857. aastal edestas William Mathews Studerit Grand Combini teise tipu tõusul.
Neli esimest retke Grand Combinile jõudsid ainult väikesele mäetipule Grand Combinist idas (Aiguille du Croissant). Esimese tegid teejuhid orust (Maurice Fellay ja Jouvence Bruchez) 20. juulil 1857. Grand Combini esimese täieliku tõusu tegid lõpuks 30. juulil 1859 Charles Joseph Sainte-Claire Deville ning Daniel, Emmanuel ja Gaspard Balleys ning Basile Dorsaz.
Grand Combin de Valsoreyle läänes jõudsid esmakordselt 16. septembril 1872 J. H. Isler ja J. Gillioz. Nad ronisid edelaküljel üle Plateau du Couloir. Marsruudi kaguseljakul avasid 10. septembril 1891 O. Glynne Jones, A. Bovier ja P. Gaspoz.
thumb|Vaade loodest thumb|Vaade lõunast
Mägihütid
thumb|Lähenedes mäetipule kirdeseljakult
Henrique Hilário
Henrique Hilário Meireles Alves Sampaio  (sündinud 21. oktoobril 1975) on Portugali jalgpallur, kes aastatel 2006–2014 mängis Inglismaa Premier League'i klubis Chelsea väravavahina.
Annopol
Annopol on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Kraśniki maakonnas, Annopoli valla halduskeskus. Linn asub Vislast umbes ühe kilomeetri kaugusel, Lublinist umbes 65 km kagus.
Annopol sai linnaõigused 1761. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. Uuesti sai Annopol linnaõigused 1996. aastal.
Automaaler
pisi Automaaler (inglise keeles car paint technician) on isik, kes teeb sõidukite värvimiseks vajalikke eeltöid ja värvib sõidukeid.
Töö eeldab suurel määral iseseisvat tegutsemist, lisaks inglise keele oskust, sest paljud juhendid võivad olla inglise keeles. 4. taseme automaaler juhendab ka madalama kvalifikatsiooniga töötajate tööd. Maaler peab olema hea stressitaluvusega, püsiv, rahulik ja järjepidev, et soovitud eesmärk saavutada. Automaalri tööks peab olema ka füüsiliselt vastupidav.
Ajalugu
Automaalrite jaoks suuremahulisem töö algas autode masstootmisega, millega vähendati autode tootmise aega mitmelt kuult mõne päevani ja autode hinda lihtinimese kuupalgani. Masstoodetud auto muutus kõigile kättesaadavaks ning automaalritele avanes lai tööpõld. Juba 1913. aastal valmistati Ameerika Ühendriikides üle miljoni auto aastas.
Three Identical Strangers
„Kolm identset võõrast“ (inglise keeles „Three Identical Strangers“) on 2018. aasta 19. jaanuaril Sundance'i filmifestivalil esilinastunud Tim Wardle’i dokumentaalfilm identsete kolmikute kohta, kes lahutati üksteisest pärast sündi ja said omavahelisest sugulussidemest teada 19 aastat hiljem.
Automaaler
Autovärvid
Tänapäeval kasutavad automaalrid peamiselt akrüüli ja lahusti põhiseid värve. Seoses rohepöördega võetakse järjest rohkem kasutusele vee baasil värve. Aga see, kas vee baasil värv on tõesti keskkonnasõbralikum on jätkuvalt debati küsimus, sest vee baasil värvid on küll keskkonnale natuke ohutumad, kuid seda kulub värvimise käigus kaks korda rohkem kui lahusti baasil värve.
Akrüüli baasil värvid on kahekomponentsed värvid (2K), mida nimetatakse ka pinnavärvideks. Akrüülvärvid koosnevad värvist ja kõvendist (standard või kiire). Akrüülvärvi eelis on see, et seda ei pea üle lakkima. Akrüülvärvis ei sisaldu pärleid ega terasid ja seetõttu on akrüülvärvid peamiselt pastellsed toonid, mis ei sära. Akrüülvärvidega on värvitud näiteks vanad Lada sõidukid.
Lahusti baasil värve nimetatakse Eestis metallikvärviks või lakialuseks värviks. Lakialuse värvi peab üle lakkima. Kui lakialust värvi üle ei laki, siis jääb värvikiht matt. Lakialuses värvis võib sisalduda pärleid ja terasid, sealhulgas Xirallic terasid. Kuni 2015. aastani oli tavaline, et lakialune värv on kahe kihi süsteem, ehk esimene kiht on värv ja teine kiht on lakk. Kuid nüüd lisandub järjest rohkem kolme kihi süsteeme. Selles süsteemis peab automaaler esmalt pinnale kandma kihi, kus sisaldub tera ja sideaine ja teisena värvikihi. Mõnes süsteemis on vastupidi esimene ja teine etapp. Kolmandaks kihiks on lakikiht. Kolme kihi süsteemiga on värvitud näiteks uued punased Mazdad.
Värvimine
Autosid on võimalik värvida väga paljudes toonides, sealhulgas saab kasutada valguse käes tooni muutvaid värve. Autode värvimine on aastatega teinud tohutu arengu, alustades pintsliga värvimisest kuni tänapäevaste liinitehnoloogiateni välja, kus pole otseselt inimesel vaja värvida.
Kõigepealt tuleb sõiduk puhastada, seejärel vajalikud detailid parandada ja lisada või eemaldada. Seejärel valmistatakse pinnad ette, planeeritakse eeltööd ning vajalikul määral pahteldatakse ja lõpuks krunditakse. Kui pinnad on eeltöödeldud, valitakse värv ja katsetatakse seda enne detailide värvimist, seejärel pinnad värvitakse ja viimistletakse lõplikult.
Automaaler töötab üksinda värvikambris, kus ta peab arvestama mitmesuguste ohtudega. Töökeskkond on mürarikas ja tolmune ning töötamine sundasendis võib põhjustada tervisekahjustusi. Töö tegemisel peab kasutama tööks vajalikke kaitsevahendeid, näiteks tolmuste tööde jaoks tolmumaski ja värvimisel või kruntimisel värvimiseks mõeldud maski, et kaitsta hingamisteid mürgiste kemikaalide eest. Tööks on vajalikud ka turvasaapad ja kaitsekombinesoonid.
Haridus
Automaalriks saab õppida kaheksas kutsekoolis üle Eesti: Tallinna Tööstushariduskeskuses, Tartu Rakenduslikus Kolledžis, Ida-Virumaa Kutsehariduskeskuses, Rakvere Ametikoolis, Tallinna Lasnamäe Mehaanikakoolis, Valgamaa Kutseõppekeskuses, Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskoolis ning Viljandi Kutseõppekeskuses. Kutset saab õppida pärast põhikooli, (õpe kolm aastat) või keskkooli (õpe üks aasta ja kuus kuud). Pärast automaalri eriala lõpetamist on väga palju võimalusi ka edasiõppimiseks, näiteks sõidukite kere- ja värvitööde meistriks, autotehnikuks Tallinna Ülikoolis.
Türju tuulikud
Türju tuulikud on tuulepark Eestis, mis asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Türju külas.
Lihavärv
pisi|Lihavärv Lihavärv on heraldiline tinktuur, mida kasutatakse peamiselt inimeste katmata kehaosade kujutamisel.
Tour Part-Dieu
Tour Part-Dieu on 165 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Lyonis.
Hoone valmis 1977. aastal ja sellel on 42 korrust.
Viimsi mõis
pisi|Viimsi mõisahoone pisi|Viimsi mõisahoone tagakülg Viimsi mõis (saksa keeles Wiems) oli rüütlimõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal asub Viimsi valla territooriumil.
Viimsi mõisale kuulus ka väike Lubja (Kalkofen ehk Kiltze) karjamõis.
Ajalugu
1758. aastal kinkis Venemaa keisrinna Jelizaveta Lagedi, Saha ja Viimsi mõisa koos Aegna saarega Tallinna kubernerile, Eestimaa kindralkubernerile, Schleswig-Holstein-Sonderburg-Becki hertsogile Peter August Friedrichile igaveseks valduseks, kuid juba 1760. aastal müüs ta Viimsi mõisa ja Pirita maanõunik krahv Karl Magnus von Stenbockile. Karl Magnus von Stenbocki surma (1798) järel päris tema pojapoeg krahv Johann Diedrich von Stenbock 1800. aastal Haabneeme, Viimsi, Lubja ja Vohnja mõisa. 1800. aastal müüs Johann Diedrich von Stenbock, Haabneeme, Viimsi ja Lubja mõisa Tallinna sõjakomissarile, kindralmajor vürst Vassili Gortšakovile. 1802. aastal ostis mõisa ooberstleitnant Karl Ernst Silfwerharnisk ja 1810. aastal omandas pandiõiguse Eestimaa tsiviilkuberner (1808–1819) Berend Johann von Uexküll, kes 1818. aastal loovutas pandiloovutuslepinguga Haabneeme, Viimsi ja Lubja mõisa pandi tõelisele kammerhärrale riigikrahv Alexander von Buxhoevedenile. Alexander von Buxhoeveden ostis mõisa omandusse 1832. aastal ja tema surma (1837) ja lese surma järel (1849) sai Lubja, Haabneeme ja Viimsi mõisate koos Aegna saarega omanikuks Alexander von Buxhoevedeni poeg, krahv Theodor von Buxhoeveden (1813–1871). Krahv Theodor von Buxhoeveden, müüs 1868. aastal Haabneeme mõisa vennale krahv Konstantin von Buxhoevedenile (1824–1874). Krahv Konstantin von Buxhoevedeni surma järel (1874), omandas Lubja, Haabneeme ja Viimsi mõisa hilisem Tallinna linnapea (1885–1894) parun Viktor Karl Jakob von Maydell.
12. juunil 1919 sõlmitud lepinguga eraldati mõisast endise mõisniku Emil Felix Schottländeri lesele Karolcia von Wetter-Rosenthalile (sündinud Guzkowski) Karolinenhofi-nimeline maakoht (saksa keeles Landstelle), kuhu kuulusid Pirita rand ja Pirita kloostri varemed. See leping jäi siiski kinnistamata ning maakoht võõrandati maaseaduse alusel koos mõisaga. Pirita ranna valitsemine anti ühingule Sanatoorium Kloostrimets.
Jeesuse lapsepõlvelood
Jeesuse lapsepõlvelood kujutavad endast Jeesuse tegemisi lapsena, vanuses 5–12 aastat. Jeesuse sünni ettekuulutuse ja sündimisloo leiame Matteuse ja Luuka evangeeliumist ning ka Jaakobuse protoevangeeliumist. Lapsepõlvelood on kirja pandud peamiselt Tooma lapsepõlve-evangeeliumis.
Viimsi mõis
Ajalugu
Mõisa peahoones asub Eesti Sõjamuuseum.
Jeesuse lapsepõlvelood
Sündimislugu – Matteuse ja Luuka evangeelium
pisi|312x312px|Kujutatud Jeesus Naatsaretist beebina. Queen of Peace'i katoliku kirik USA-s Colorado osariigis Auroras (2012) Luuka ja Matteuse evangeeliumid kujutavad Jeesuse elulugu ja sealhulgas lapsepõlvelugusid veidi erinevalt. Sellegipoolest on kaks evangeeliumit (Matteus ja Luuka) ühel nõul sellega et Jeesuse vanemateks olid Joosep ja Maarja, kes on ametlikult kihlatud või abielus, kuid ei ela veel koos ning neil pole siiani olnud omavahelisi seksuaalsuhteid. Sündivast poeglapsest saadakse teada ilmutuse kaudu ning on teada, et laps on viljastatud Püha Vaimu poolt. Poeglapse nimeks peab saama Jeesus ning tema on Jumala Poeg ja kõikide Päästja Jeesus. Poeglaps sünnib Petlemmas, kust perekond on sunnitud põgenema Juuda kuninga Herodese tapmiskäsu tõttu, mis sisaldas endas kõikide teatud vanuses poeglaste hukkamist kuningriigis. Seetõttu kasvatatakse laps üles Naatsaretis.
Erinevus tuleb aga sisse selles, kes saab ilmutuse ja kes ilmutuse edastab.
Matteuse evangeelium ütleb, et Joosep saab unes ilmutuse lapsest kes Maarjal sünnib ning kes on viljastatud Püha Vaimu poolt. Poeglapse nimeks peab saama Jeesus ning tema on Jumala Poeg ja kõikide Päästja Jeesus.
Luuka evangeelium ütleb, et ilmutuse poeglapsest saab Maarja ning selle edastab ingel Gabriel (Lk 1; 30-31).
Peale sündimisloo, esineb Luuka evangeeliumis ka lugu Paasapühadel templis käimisest, mille leiame Tooma lapsepõlve-evangeeliumist 19. peatükist. Kahe loo vahel on mõned erinevused, kuid läbiv lugu jääb samaks.
(Lk 2;39-52) Jeesus oli 12-aastane ning läks oma vanematega Paasapühaks Jeruusalemma. Kui oli aeg minema hakata, jäi Jeesus ilma vanemate teadmata Jeruusalemma ning kui vanemad olid juba ühe päeva olnud teel, avastasid nad, et Jeesust ei ole kellegi hulgas ning hakkasid teda otsima. Kolme päeva pärast leidsid vanemad Jeesuse pühakojast õpetajatega vestlemast ja neid kuulamast. Vanemad küsisid pojalt selgitust, et miks too neile nii oli teinud ning selle peale vastas Jeesus "Miks te mind otsite? Eks te teadnud, et ma pean olema selles, mis on minu Isa oma?". Vanemad ei mõistnud seda, kuid lõpuks läks laps vanematega koju Naatsaretti. "Jeesus kasvas tarkuses ja pikkuses ja armus Jumala ja inimeste juures".
Jaakobuse protoevangeelium
Teatavalt pärinev Jaakobuse protoevangeelium 2. sajandist ning on üheks vanimaks allikaks, mis kinnitab Neitsi Maarja neitsilikkust ning jutustab Jeesuse sündimislugu. Antud teksti on tuntud mitmete nimede all, kuid vanim säilinud käsikiri, 49 papüüruslehest koosnev "Papyrus Bodmer V", pärineb 3. sajandi lõpust või 4. algusest pKr ning kannab nime: "Maarja sünd Jaakobuse ilmutuse järgi".
Tegemist on apokrüüfilise tekstiga, mis laiendab Luuka evangeeliumist pärinevat sündimislugu lisades sinna detaile ja kirjeldades Jeesuse kasvamist. Põhiliselt on tekst rohkem aruanne jõuka ja eaka juudipaari Joakimi ja Anna tütre Maarja sünnist, tema üleskasvamisest Jeruusalemma templis ning tema neitsilikkusest suhtes leskmehe Joosepiga, kelle hoole alla naine loosi tahtel usaldati.
Tooma lapsepõlve-evangeelium
Tooma lapsepõlve-evangeelium kuulub Uue-Testamendi apokrüüfsete tekstide hulka. Tegemist on evangeeliumiga, mille ajalist pärinevust ei ole võimalik enam kindlaks teha ning seetõttu on välja pakutud tekkeloo võimalused on laialdased, alustades esimesest kuni kuuenda sajandini.
Tooma lapsepõlve-evangeelium (kreeka keeles Παιδικὰ τοῦ κυρὶου ἡμῶν Ἰησοῦ Χριστοῦ, ladina keeles "De infantia Iesu euangelium Thomae") tuli avalikuks alles 18. sajandi alguses. 19. ja 20. sajandi alguses oli teksti nimi kokkuleppeliselt "Evangelium Thomae Israelitae" (Israeliit Tooma evangeelium) või lihtsalt "Evangelium Thomae" (Tooma evangeelium). See muutus aga siis, kui 1945. aastal avastati Nag-Hammadi käsikirjad, mille hulgast leiti Tooma evangeelium, mis on tänapäeval kuulus kogumik 114 Jeesuse ütlusest.
Sõna "lapsepõlv" (infantia) lisati pealkirjale alles hiljaaegu, sest Tooma lapsepõlve-evangeelium ja Tooma gnostiline evangeelium tekitavad oma nime poolest palju segadust, kus kahte evangeeliumit aetakse omavahel segamini. pisi|Laps-Jeesus ja Ristija Johannes imikuna. Lucas Cranach Vanem, 1515-1520. Tooma lapsepõlve-evangeelium sisaldab endas Jeesuse lapsepõlvelugusid, mis on inspireeritud varakristlikust vagadusest, kus tegemist on eelkõige fantaasiatega.
Lapsepõlve-evangeelium koosneb 19. peatükist, kus esimene on proloog. Lood sisaldavad endas Jeesust vanuses 5-12 aastat.
2. peatükk: Jeesus voolib varblased
"Kui see lapsuke Jeesus oli viis aastat vana, mängist ta kiire vooluga jõekoolmes" (2,1);. Jeesus kogus voolavat vett lompidesse, tegi need puhtaks ja seda kõik üheainsa käsuga (2,1). Siis valmistas ta mudast savi ning voolis nendest 12 varblast. Selle teo ajal oli aga sabat ning temaga oli kaasas veel lapsi. Seda kõike tunnistas ka pealtnägija, kes läks Jeesuse isa Joosepi juurde ning kaebas, et Jeesus valmistab sabati ajal savi ning voolib nendest varblasi. Selline tegevus ei olnud sabati ajal lubatud seega läks Joosep Jeesuse juurde ja küsis temalt noomides, et miks ta selliseid asju sabati ajal täide viib? "Aga Jeesus plaksutas oma käsi kokku ja hüüdis varblastele: "Minge lennake ja pidage mind meeles, kes te olete nüüd elus!" Ja varblased lendasid sirtsudes minema" (2,6);. Pealtnägija oli sellest vaimustuses ning lahkus, et seda kõikidele teistele jutustada.
3. peatükk: Jeesus neab Anna poja
Anna poeg küsib Jeesuselt, miks ta selliseid asju sabati ajal teeb ning võttis palju oksa ja lõhkus lombid, mille Jeesus oli varem ehitanud. "Kui Jeesus nägi, mis oli juhtunud, sai ta vihaseks ja ütles talle: "Sa nurjatu ja mõistmatu. Mida kurja lombid ja veed sulle tegid? Vaata, nüüd kuivad ka sina nagu puu ja sulle ei kasva kunagi lehti ega juurt ja sa ei kanna vilja."" (3,2);. Poiss kuivab ära ning selle tulemusena lähevad poisi vanemad Joosepi juurde kaebama.
4. peatükk: Jeesus neab hooletu lapse
Jeesus kõndis oma isa Joosepiga, kuni üks hooletu laps Jeesusele otsa jooksis (4,1). "Jeesus vihastas ning ütles: "Sinu tee enam edasi ei lähe."" (4,1);. Laps suri silmapilkselt ning seda nägid pealt ka teised inimesed. Kui ka surnud lapse vanemad seda nägid, süüdistasid nad Joosepit ning nõudsid, et ta õpetaks oma pojale armu andma, mitte needma (4,2).
5. peatükk: Jeesus peab Joosepile aru andma
Joosep nõuab Jeesuselt vastuseid, et miks too selliseid asju räägib ja teisi neab. "Jeesus vastas: "Mina tean, et sõnad, mis ma ütlesin, ei ole minu omad. Siiski vaikin sinu pärast. Kuid need inimesed peavad saama oma karistuse." Ja kohe jäid tema süüdistajad pimedaks" (5,2);. Selle peale tõmbas Joosep Jeesust kõrvast, mille peale Jeesus vihastas. "Laps ärritus selle peale ja vastas: "Sulle piisab, kui otsida ja mitte leida ning enamasti oled sa toiminud rumalasti. Kas sa ei tea, et ma ei ole sinu? Ära tee mind kurvaks!""(5, 5-6);.
6. peatükk: Esimene õpetaja, Sakkeus
Õpetaja Sakkeus märkab Jeesuse võimeid ning pakub Joosepile välja, et too Jeesuse talle õpetada annaks. Sakkeus lubab Jeesusele õpetada kõiki teadmisi, armastust eakaaslaste vastu ja austust vanemate vastu. Joosep vastab küsimusega, küsides et kes seda last suudaks kontrollida ja õpetada, nentides, et Jeesust ei tohiks tavaliseks inimeseks pidada. Sakkeus üritab ikkagi Joosepit veenda, et too Jeesuse talle õpilaseks annaks ning selle peale ütleb Jeesus Sakkeusele, et too peaks hoopis Jeesuse õpetusi kuulama. "Kui Jeesus kuulis Joosepit seda ütlemas, naeris ta ja ütles Sakkeusele: "Tõesti, kasvataja, mida minu isa on öelnud, on tõsi. Ma olen nende inimeste Issand ja ma olen sinu juures ja ma olen teie sekka sündinud ja teiega koos. Ma tean, kust te olete tulnud ja kui palju aastaid teil elada on. Tõesti, ma ütlen sulle õpetaja: Ma olin enne, kui sina sündisid. Kui sa tahad olla täiuslik õpetaja, kuula mind, ja ma õpetan sulle tarkust, mida keegi ei tea peale minu ja selle, kes on mind saatnud teie juurde. Sest sa juhtusid minu õpilaseks, ja mina tean, kui vana sa oled ja kui kaua sul elada on. Kui sa näed risti, millest minu isa rääkis, siis sa usud, et kõik, mis ma sulle olen öelnud, on tõsi."" (6, 4-8);. Selle peale imestasid kõik ümber olevad inimesed, kes nentisid ahastuses, millise imega on tegemist ja kuidas 5-aastane laps selliseid sõnu räägib. Seejärel annab Jeesus kõigile teada oma taevalikkust päritolust. "Jeesus ütles neile vastates: "Miks te imestate? Pigem võtke teadmiseks, mida ma teile ütlesin. Mina tean tõepoolest, millal teie ja teie isad sündinud olete. Ma ütlen teile uskumatut: enne kui maailm loodi, olin mina ja tema, kes mind saatis tema juurde."" (6,10);. Inimesi pahandas Jeesuse väljaöeldu kuid Jeesus jätkab sellest hoolimata. "Laps läks nende juurde hüppas nende ees ja ütles: "Ma mängisin teiega, sest ma tean kuidas te tühisusi imetlete ja kui vähene on teie arusaamine."" (6,12);. Lõpuks võttis Joosep vastu otsuse ning viis Jeesuse käekõrval kooli. Sakkeus üritab Jeesusele tähestikku õpetada, kuid Jeesus ei vasta mingit moodi. Selle peale annab õpetaja Jeesusele laksu vastu pead ning sellele järgneb Jeesuse poolt vastus. "Kasvataja vihastas selle peale ja andis talle laksu vastu pead, laps talus väärikalt ja ütles: "Mina kasvatan rohkem sind kui sina mind, sest ma tean juba tähti, mida sa mulle õpetad ja sinu hukkamõist on suur. Need tähed on sul nagu vasest tolm või kõlisev simbel, mille helis ei ole au ega tarkust vaid on kui müra. Ja mitte ükski hing ei suuda taibata minu tarkuse väge."" (6,16- 17);. "Siis ta vaatas kasvatajale otsa ja ütles: "Kui sina ei tea tähe alfa olemust, kuidas sa saad siis edasi õpetada beeta tähte? Silmakirjatseja, kui sa tead, siis õpeta mulle esmalt alfat, siis ma usun ka su beetat."" (6,19-20);. "Paljude kuuldes, ütles ta Sakkeusele: "Õpetaja, kuula, ja mõista esimese tähe korda. Kuidas ta on? Alfal on kaks pulka, mis keskele teravnedes, püsivad koos, liikudes kõrgele tantsides, kolme suunda, kahte suunda, võitluseta, samast hõimust, koos külgedes ühes ikkes, samas mõõdus pulkadena."" (6, 22-23);.
8. peatükk: Jeesuse vastab
Pealtnägijad toetavad Sakkeust ning siis annab Jeesus omapoolse vastuse. "Aga kui juudid julgustasid Sakkeust, naeris laps valjult ja ütles: "Nüüd viljatud olgu viljakad ja pimedad saagu nägijateks ja kurdid oma südamete tarkuses kuuljateks. Mina olen ülalt teie juurde tulnud, et päästa neid, kes on all, ja kutsun üles, nagu on käskinud see, läkitas mind teie juurde."" (8,1-2);. Pärast seda vabanesid kõik neetud needustest ning sellest hetkest peale, ei kahelnud Jeesuse võimetes enam keegi.
9. peatükk: Jeesus äratab Zenoni
Jeesus mängib lastega maja katusel. Üks lastest kukub alla ning alla kukkunud lapse vanemad hakkavad Jeesust juhtunus süüdistama. Jeesus ütleb, et tema ei lükanud last alla, kuid lapse vanemad seda ei usu. ""Mina ei ole teda alla lükanud, tema ise kukutas ennast alla. Ta ei olnud hoolikas, libises katuselt alla ning suri." Jeesus hüppas katuselt alla ja seisis surnud lapse kõrval ning karjus kõva häälega öeldes: "Zenon", sest see oli tema nimi. „Tõuse ja ütle mulle, kas mina lükkasin su alla?"" (9,3-4); . Zenon vastab ei ning Jeesus sõnub ta tagasi magama. Seda nähes imestasid lapse vanemad ning usuvad nüüd laps Jeesust.
10. peatükk: Jeesus tervendab puuraiduri
Üks noor mees raius puid ja lõi endale kirvega jalga, mille tulemusena ta verest tühjaks jooksis ja ära suri. Kohale tormas suurem rahvahulk ning koos nendega ka Jeesus. Jeesus võttis noormehe jalast kinni ning see sai silmapilkselt terveks. "Ja ta ütles noorukile: "Tõuse nüüd, lõhu puid edasi ja pea mind meeles!"" (10,3);. Rahvas oli jällegi Jeesuse oskustest imestunud ning rääkisid ülistades sellest, kuidas Jeesus oma eluaja jooksul veel paljusid elusid päästma hakkab.
11. peatükk: Jeesus kannab vett oma rüüs
Jeesuse ema Maarja saadab oma poja vett tooma. Veevõtu kohas oli aga palju inimesi järjekorras ning veevõtu anum oli katki. Siis võttis Jeesus oma üleriide ning kogus vett sellesse. "Jeesus laotas laiali oma palliumi, mis tal seljas oli, täitis selle veega ja viis oma emale" (11,3);. Kui Maarja nägi, mida Jeesus oli teinud, andis ta tänutäheks pojale suudluse ning palus Jumalal oma poega õnnistada. pisi|330x330px|Neitsi Maarja Laps-Jeesust presenteerimas. Lõuna-Korea Vabariik, 2014.
13. peatükk: Voodi ime
Jeesuse isa Joosep oli puusepp ning ta oli saanud ühe rikka mehe käest voodi, mille ta sobivaks pidi tegema. Voodil oli aga üks laud liiga lühike ning Joosep oli nõutu ega teadnud mida teha. "Kuid üks laud, mida kutsutakse põikpuuks, oli lõigatud liiga lühikeseks ja Joosep ei teadnud, mida teha. Siis ütles lapsuke Jeesus oma isale Joosepile: "Pane kaks lauda otsast vastamisi maha."" (13, 1-2);. Joosep toimis nii nagu Jeesus oli käskinud ning seejärel seisis Jeesus teisel pool laua otsi ning tõmbas lühema pikemaks. Siis suudles Joosep oma poega ning tänas Jumalat, et ta sellise pojaga õnnistatud on.
14. peatükk: Teine õpetaja
Joosep teab oma poja tarkusest, kuid otsustab ta siiski teise õpetaja juurde viia. Ka teine õpetaja alustab tähestikust, kuid Jeesus vaikib ja ütleb seejärel oma seisukoha. "Ja siis Jeesus ütles talle: "Kui sa tõesti oled õpetaja ja kui sa tead hästi tähti, selgita mulle alfa väge ja mina kõnelen sulle tähe beeta väest."" (14, 3);. Selle peale lõi õpetaja Jeesust, mille tulemusena needis Jeesus õpetaja ja too suri. Jeesus läks koju ning pettunud Joosep käskis Maarjal Jeesust majast mitte välja lasta, et teised poja tegude pärast surema ei peaks.
16. peatükk: Jeesus tervendab Jaakobuse maohammustuse
Jaakobus läks metsasallu, et oksi korjama ning Jeesus läks koos temaga. Korjamise käigus hammustas Jaakobust aga madu, mille tagajärjel oli too suremas. Siis tuli aga Jeesus ning päästis Jaakobuse. "Ta tõmbus krampi ja kukkus maha, Jeesus tuli ta juurde ning puhus hammustuse peale. Otsekohe vaev lakkas ja loom vonksas minema ning Jaakobus sai terveks" (16,2);.
19. peatükk: Jeesus templis
Jeesus on nüüd 12-aastane. Jeesus läks oma vanematega paasapühaks Jeruusalemma. Kui oli aeg koju naasta, jäi Jeesus ilma vanemate teadmata Jeruusalemma ning kui vanemad olid juba ühe päeva olnud teel, avastasid nad, et Jeesust ei ole kellegi hulgas ning hakkasid teda otsima. Kolme päeva pärast leidsid vanemad Jeesuse pühakojast õpetajatega vestlemast ja kuulamast. Vanemad küsisid pojalt selgitust, et miks too neile nii oli teinud ning selle peale vastas Jeesus "Miks te mind otsite? Eks te teadnud, et ma pean olema selles, mis on minu Isa oma?" (19,7). Sellepeale küsisid variserid ja õpetajad Maarjalt, et kas tema on selle lapse ema, mille peale Maarja vastas jaatavalt. Õpetlased nentisid, kui õnnistatud Maarja on, et just tema sellise lapse ilmale tõi ning et nad pole kunagi Jeesuse teadmiste tunnistajateks olnud. Selle peale läks Jeesus sõnakuulelikult oma vanematega kaasa. "Jeesus kasvas tarkuses ja pikkuses ja armus Jumala ja inimeste juures"(19,13).
Kilehall
Kilehall on ennekõike sportimiseks mõeldud tugevast kiletaolisest materjalist(n. PVC) hoone/ehitis. Oma täismõõtmetes kuju võtmiseks vajab kilehall ventilaatorite poolt tekitatud siserõhku. Ehk lihtsamini öeldes, hoone meenutab õhupalli, mille rõhku tuleb õhukadude tõttu alaliselt juurde lisada. pisi|Kilehall Tallinnas Wismari tänaval.
Zinalrothorn
Zinalrothorn on mägi Penniini Alpides Šveitsis. Selle nimi tuleb Zinali külalt, mis asub põhjaküljel, ja saksakeelsest sõnast Rothorn, mis tähendab punane tipp. Kui sellele 1864. aastal esmakordselt roniti, oli mägi kohalikult tuntud kui Moming.
Geograafia
left|thumb|Zinalrothorn Momingi liustiku kohal [[Schalihorni (vasakul) ja Besso (paremal) vahel]]
Zinalrothorn on üks kõrgeid mäetippe, mis eraldab Mattertali (idas) ja Val d'Anniviersit (läänes). Weisshorni mäetipp (4505 m) asub 5 km põhja pool ja Dent Blanche 7 km lääne pool. Mäe läänepoolsel jalamil asub suur Zinali liustik ja põhjapoolsel küljel Momingi liustik. L'Epaule (õlg) on väike mäetipp põhjaseljaku alusel.
Lähimad külad on Täsch ja Zermatt, samas Zinal kirdes asub kaugemal (9 km).
Ronimisajalugu
Esimese mäkketõusu tegid 22. augustil 1864 põhjaseljaku kaudu Leslie Stephen ja Florence Crauford Grove koos teejuhtide Jakob Andereggi ja Melchior Andereggiga. Nad lahkusid Zinalist varahommikul ja tõusid Zinali liustikule. Nad jõudsid keskhommikul õlale seljakult, mis ühendab Blanc de Momingiga põhjaseljaku alusel. Seljaku ületamine tipuni võttis 2 tundi.
Esimese talvise ja suuskadel mäkketõusu tegid 7. veebruaril 1914 Marcel Kurz ja T. Theytaz.
1880. aastatel jättis Ladies' Alpine Club esimene president Elizabeth Hawkins-Whitshed oma eemaldatava seeliku eksikombel Zinalrothornile. Tagasihoidlikkuse säilitamiseks tegi ta otsuse ronida mäele teist korda, et see sealt kätte saada, mitte pükstega Zermatti naasta.
Õige tegu
Õige tegu (paali keeles sammā-kammanta, sanskriti keeles samyakkarmānta) on Buddha antud Kaheksaosalise tee neljas osa, mida Buddha õpetas Dhammaratta käimapanemise suttas (paali k. Dhammacakkappavattana sutta)  ja selle sisuks on hoidumine
Argpüks
Argpüks on arg inimene (või muu olend), pelgur.
"Argpüks" on mitme teose pealkiri:
Juan Bautista Sacasa
pisi|Juan Bautista Sacasa 1929. aastal Juan Bautista Sacasa Sacasa (21. detsember 1874 León – 17. aprill 1946 Los Angeles) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua president 1. jaanuarist 1933 9. juunini 1936.
Tema isa oli Roberto Sacasa, tema ema aga Ángela Sacasa Cuadra. Juan Bautista Sacasaa sündis 1874. aastal Leónis. Meditsiinihariduse omandas ta Columbia ülikoolis, seejärel töötas Nicaragua Autonoomse ülikooli juures lektorina, olles ka selle dekaaniks. Ta abiellus María Argüello Manninguga ja neil sündis neli last: Maruca, Carlos, Roberto ja Gloria.
Juan Bautista Sacasa astus liberaalide parteisse, ent tegi konservatiividega koostööd. Bartolomé Martíneze ja Emiliano Chamorro Vargase vaheliste konfliktide tõttu lõhenes konservatiivide partei. Kui presidendiks sai konservatiivide uue tiiva esindaja Carlos José Solórzano, siis sai Sacasast asepresident. Paraku korraldas Emiliano Chamorro riigipöörde. 17. jaanuariks 1926 oli ta võimu riigis faktiliselt enda kätte võtnud. Asepresident Juan Bautista Sacasa pagendati kaheks aastaks Nicaraguast ja Carlos José Solórzano kaotas sisuliselt oma ameti. 14. novembrist 1926 kuni 1. jaanuarini 1929 oli Sacasa Mehhikos tegutseva pagulasvalitsuse presidendiks.
Pärast seda, kui Vargas USA surve tõttu võimult lahkuma pidi, andis presidendi kohusetäitjaks saanud Sebastián Uriza presidendi ametiposti üle mitte presidendiks valitud Carlos José Solórzanole, vaid Adolfo Díazele, kel olid USA-ga head suhted ja kelle võimu USA ka tunnistas. Liberaalid alustasid võitlust Diaze võimu vastu. Juan Bautista Sacasa oli koos José María Moncada ja Augusto César Sandinoga selle võitluse juhte, kelle eestvedamisel liberaalide väed aastal 1926 Puerto Cabezases maabusid. Neid saatis edu, kuid USA survel sõlmisid Moncada ja Sacasa Diazega lepingu, mille põhjal Diaz pidi vabadel valimistel võimu oma järeltulijale üle andma. Sandino selle lepinguga ei nõustunud ja jätkas sandinistide eesotsas partisanisõda USA vägede vastu. Aastal 1928 toimusid valimised, kus võidu sai José María Moncada; Sacasast sai president järgmistel valimistel.
Kui Sacasast sai president, hakkas José María Moncada poolt sandinistide vastu võitlemiseks loodud rahvuskaardi esimese juhi Anastasio Somoza García võim riigis kasvama. Sellele aitas kaasa ka Diaze poolt riiki kutsutud USA vägede lahkumine aastal 1933. Nii oli Sacasa sunnitud oma õetütre Salvadora Debayle Sacasa talle naiseks andma. Moncada hakkas Sacasa eestvedamisel pidama läbirääkimisi sandinistidega, et saavutada riigis rahu. Läbirääkimistele tegi lõpu Anastasio Somoza García sekkumine, kes lasi Sandino ja mitmed teised ülestõusnute juhid tappa.
Sacasa võimulolekut kahjustasid ülemaailmne majanduskriis, mis tõi kaasa kohvihindade languse ja Nicaragua majanduse kokkuvarisemise, samuti ka aastal 1934 toimunud parlamendivalimistel aset leidnud pettusejuhtumid. Somoza asus Moncada ja Chamorroga koostööd tegema, et võim riigis enda kätte võtta. Aasta 1936 alguses kasutas ta rahvuskaardi abi, et eemaldada võimult Sacasale lojaalsed isikud. Sacasa oli sunnitud juunis ametist lahkuma, tema järglaseks sel postil sai Somozale lojaalne presidendi kohusetäitja Carlos Alberto Brenes. Juan Bautista Sacasa põgenes USA-sse, kus ta kümme aastat hiljem Los Angeleses suri.
Paljastuhnur
Paljastuhnur (Heterocephalus glaber) on mullatuhnurlaste sugukonda kuuluv näriline, paljastuhnurlaste (Heterocephalinae) alamsugukonna ainus esindaja.
Ta on unikaalne loomaliik imetajate seltsis: elab suurtes keerulise sotsiaalse korraldusega kolooniates, on poikilotermne organism, talub suhteliselt suurt CO2 kontsentratsiooni ning tal puudub osaliselt valutunne. Samuti ei ole teadlastel õnnestunud paljastuhnuritel eksperimentaalselt vähkkasvajaid esile kutsuda.
Oma väiksuse kohta elavad paljastuhnurid väga vanaks – ligi 30-aastaseks.
Paljastuhnur on peaaegu karvkatteta väike uruloom (tüvepikkusega 8–10 sentimeetrit ja kaaluga 30–35 grammi). Emasloom on suurem ja kaalub 50–80 grammi. Paljastuhnuri levila hõlmab Ida-Aafrika, eelkõige Lõuna-Etioopia, Keenia ja Somaalia savanne ja poolkõrbeid.
Tal on terav haistmine ja hästi arenenud kompimine; koon ja saba on kaetud tundlike vurrudega, mis muuhulgas võimaldavad tal kergesti liikuda läbi urukäikude nii edaspidi kui ka tagurpidi.
Eusotsiaalsete paljastuhnurite kolooniates paljuneb vaid üks emasloom ("kuninganna") ja tema paarilisena 2–3 isaslooma; ülejäänud isendid on steriilsed ja nad on spetsialiseerunud erinevatele töödele (elupaiga kaitse, käikude kaevamine, toiduotsimine). Koloonias elab kümneid (vahel sadu) isendeid.
Pikaealisus
Paljastuhnurid praktiliselt ei vanane (nende suremus ei kasva vanusega). Nad võivad elada kuni 30 aastat, mis hiiresuuruse loomakese jaoks on pretsedenditu sündmus.
Peterburi patrioodid
Peterburi patrioodid (kirjanduses ka Peterburi patriootide ring) olid 1850ndate lõpust kuni 1870ndateni Peterburis tegutsenud eestlastest haritlaste ühendus.
Ühendust juhtis aastast 1862 Johann Köler. Ühendusse kuulusid veel Friedrich Dankmann, Jakob Johnson, Aleksander Jürjev, Philipp Karell, Friedrich Russow (aastast 1863) ja Carl Robert Jakobson (aastast 1864).
Ühendus aitas muu hulgas eesti talupoegadel täita palvekirju ja esitada neid Venemaa võimudele, samuti osalesid nad Eesti Aleksandrikooli rajamise ettevalmistustöödes, aitasid välja töötada eesti rahvusliku liikumise kontseptsiooni.
Kangrusaare mõis
Kangrusaare mõis on olnud kahe Pilistvere kihelkonna karjamõisa nimi:
Pastavy
Pastavy (transkribeerituna Pastavõ) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Pastavy rajooni halduskeskus. Leedu keeles Pastovys, poola keeles Postawy. Asub Miadziełka jõe kaldal.
Vaatamisväärsusteks on 18. sajandist pärinevate hoonetega keskväljak, 19. sajandi lõpus ehitatud katoliku katedraal, Püha Nikolai kirik aastast 1894, Tiesenhausenite palee. Pastavy on Jõhvi sõpruslinn.
Ajalugu
Pastavy on tõenäoliselt endine Polotski vürstiriigi tugipunkt Пасаднік, mis rajati 996. aastal. 1409. aastal andis Leedu suurvürst Vytautas asulale aleviõigused. Seejärel kadus see asula ajalooareenilt, aga 1552. aastal ilmus kaartidele Pastavy alev.
Rõuste tuulepark
Rõuste tuulepark ehk Esivere I tuulepark on tuulepark Eestis, mis asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas.
Jutuajamised Jumalaga
"Jutuajamised Jumalaga" ("Conversations with God") on Neale Donald Walschi raamatusari.
Rõuste tuulepark
Rõuste tuulepark rajati tollase haldusjaotuse järgi Lääne maakonnas Hanila vallas Esivere külas 2008. aastal. Rõuste tuulepargis on neli 3 MW võimsusega Winwind-tüüpi elektrituulikut, mis kuuluvad Skinest Energia AS-ile. Pargi koguvõimsus on 12 MW.
Pastavy
Ajalugu
18. sajandi teisel poolel sattus Pastavy Tiesenhausenite suguvõsa valdusse. Antoni Tyzenhauz asus sinna rajama tööstust (1782. aastal valmis paberivabrik). Lisaks sellele asus ta asulat regulaarse põhiplaani järgi üles ehitama. Näiteks kujunes sel ajal välja Pastavy keskväljak, lisaks sai asula linnaõigused. Kui Poola teisel jagamisel asula Vene impeeriumi koosseisu läks, kaotas ta linnaõigused. Aastail 1814–1853 oli Pastavy omanikuks Konstantin Tyzenhaus, kes rajas sinna lossi.
Jutuajamised Jumalaga
1992. aasta lihavõtete paiku oli Walschil raske aeg. Tal oli aastaid olnud harjumus oma mõtted kirjana kirja panna; seekord kirjutas ta Jumalale. See oli trotslik kirglik kiri, kus oli palju vihaseid küsimusi. Miks minu elu ei toimi? Kuidas seda toimima saada? Miks minu suhted ei too õnne? Kas mul mitte kunagi ei hakka olema piisavalt raha? Mis ma olen teinud, et minu elu peab olema alaline võitlus? Pärast viimast küsimust hakkas sulg ise liikuma ja välja tuli küsimus: kas sa tahad tõesti neile küsimustele vastust või lased lihtsalt auru välja? Walsh vastas, et mõlemat. Nii algas jutuajamine Jumalaga. Pärast kolme aastat jutuajamisi ilmus esimene raamat.
Pastavy
Ajalugu
1842. aastal sai Pastavy taas linnaõigused. Aastal 1897 rajati läbi Pastavy raudtee.
Jutuajamised Jumalaga
Jumala sõnumid
Jumal räägib kogu aeg kõigiga; küsimus on ainult selles, kes kuulab. Ta kasutab harva sõnu, vaid enamasti tunnet, mis on hinge keel. Et teada, mis on minu jaoks tõde, pean ma otsima, mida ma tunnen. Tundeid on mõnikord raske avastada ja veel raskem ära tunda. Minu kõige sügavamates tunnetes peitub minu ülim tõde. Jumal suhtleb ka mõtete abil, kasutades sageli kujundeid ja pilte, mistõttu mõtted on tõhusam suhtlusvahend kui sõnad. Ta kasutab ka kogemust. Ainult siis, kui nendest ei piisa, kasutab ta sõnu, mis on kõige ebatõhusam vahend, sest neid võidakse kõige kergemini vääriti mõista. Asi on selles, et need on kõigest tunnete, mõtete ja kogemuse märgid. Sõnad aitavad aru saada, kogemus võimaldab teada. Seda, mida kogeda pole võimalik, annab Jumal edasi tunnete ja mõtete abil. Kui see, mida Jumalast kogetakse, erineb sellest, mida temast kuulnud ollakse, siis jäetakse kogemus kõrvale, kuigi peaks olema vastupidi. Kogemus ja tunded esindavad faktilist ja intuitiivset teadmist; sõnad püüavad ainult seda teadmist sümboliseerida ning ajavad tihti segadusse.
Pastavy
Ajalugu
1921. aastal sattus Pastavy Poola riigi koosseisu, kus kaotas taas linnaõigused. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Linn aastast 1940. Nõukogude ajal asusid seal 32. raketiväediviisi staap ja sama diviisi 346. polk, seega oli see kinnine linn.
Jutuajamised Jumalaga
Jumala sõnumid
Ent kõik tunded, mõtted, kogemused ja sõnad ei tule Jumalalt. Paljusid sõnu lausuvad teised Jumala nimel. Paljusid tundeid ja mõtteid ei kanna Jumala otsene looming. Paljud kogemused tulenevad sellistest mõtetest ja tunnetest. Tuleb teha vahet, kas sõnum pärineb Jumalalt või teistest allikatest. Jumalalt pärineb minu kõige kõrgem mõte, minu kõige selgem sõna, minu kõige õilsam tunne. Kõige kõrgem mõte on see, mis sisaldab rõõmu. Kõige selgemad sõnad on need, mis sisaldavad tõde. Kõige õilsam tunne on see, mida nimetatakse armastuseks. Rõõm, tõde ja armastus on üksteise vastu vahetatavad ning üks viib alati teisteni.
Jumala sõnumeid ei panda enamasti tähele. Mõned tunduvad liiga head, et olla tõsi. Mõnesid on raske järgida. Mõnesid mõistetakse vääriti. Enamik sõnumeid ei jõua üldse kohale. Jumala kõige vägevam sõnumitooja on kogemus; seda ignoreeritakse. Kui kogemust oleks kuulatud, siis maailm ei oleks niisugune, nagu ta parasjagu on. Sellepärast elatakse kogemust üha uuesti läbi. Jumala tahe läheb lõpuks läbi ning tema sõnum jõuab lõpuks kohale. Aga Jumal ei sunni inimest, sest ta on andnud inimesele vaba tahte, mida ta kunagi ära ei võta. Jumal saadab sõnumeid, kuni need omaks võetakse. Kes tõesti kuulab, saab need kätte. Kes tõesti kuuleb, ei saa neid eirata. Siis algab Jumala ja inimese suhtlus tõsiselt pihta, sest enne inimene rääkis, aga ei kuulanud.
Beugnâtre
pisi|Beugnâtre'i kirik