cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Le Brun
Versailles’ loss
Charles Le Brun kujundas tänapäevaks hävinud Saadikute Trepi ning ka Peegligalerii, Rahusalongi ja Sõjasalongi. Samuti juhtis ta Kuninga apartemendi kujundamist ja kavandas suure osa Versailles’ pargi kujudest. Kujundamisel oli tähtsal kohal kuningale au avaldamine.
Marsi salongis asub Le Bruni 1660. aastal maalitud "Dareiose perekond Aleksandri ees". Maal on olnud seal loomisaastast saati.
Le Brun on Peegligalerii laemaalingu autor. Laemaalingu 30 kompositsiooni illustreerivad Louis XIV poliitilist edukust. Samuti on Le Brun Peegligaleriis leiduvate Rouge de Rance-pilastrite kujunduse autor. Disainis on kasutusel rahvusembleemid fleur-de-lis ja kuninglik päike kahe kuke vahel. Selliseid pilastreid kutsuti Prantsuse stiiliks ja Peegligaleriis illustreerivad need kunstilist edu.
Hiline tegevus ja tähtsus pärast surma
Kui peaminister Jean-Baptiste Colbert suri aastal 1683, ei saanud Le Brun enam loota prestiižsetele tellimustöödele. Versailles' lossi kujundus sai valmis ja Le Brun hakkas peamiselt looma väikseformaadilisi religioosse sisuga maale.
Tema käe all õppinud kunstnikud olid prantsuse maalikunsti edasiviijad 18. sajandil. Nendeks olid Charles de La Fosse, Jean Jouvenet, René-Antoine Houasse, Madeleine, Geneviève, Bon ja Louis de Boullogne jt.
2013. aastal leiti üks tema maalidest Ritzi hotelli renoveerimise käigus Coco Chaneli sviidist. "Polyxena ohverdus" rippus seinal, kuid keegi ei olnud varem sellele tähelepanu pööranud. Maal on aastast 1647 ja on nüüd Metropolitani muuseumis.
Mohni tuletornivahtide kalmistu
pisi|Mohni tuletornivahtide kalmistu (2011) pisi|Hauarist kalmistul Mohni tuletornivahtide kalmistu on Harju maakonnas Mohni saarel asuv kalmistu.
Kalmistu lähedal asub Mohni tuletorn.
Henry Hudson Parkway
pisi|Henry Hudson Parkway Henry Hudson Parkway (lühendatult FDR Drive) on New Yorgis läbi Manhattani saare loodekülje Upper Manhattani ja Upper West Side'i kulgev 17,62 km pikkune kirde-edelasuunaline rohelusega ääristatud kiirtee. See kulgeb enamasti mööda Hudson Riveri vasakkallast, algusega Yonkersis.
Tallinna Tervishoiu Kõrgkool
Tallinna Tervishoiu Kõrgkool (lühend TTK) on tervise ja heaolu valdkonnas koolitust andev riiklik rakenduskõrgkool. Kool asub Tallinnas aadressil Kännu 67.
Ajalugu
Kool asutati 1940. aastal.
Teise maailmasõja ajal, aastatel 1941–1944 tegutses kool Venemaal Tambovis. Tallinna Meditsiinikooli 1970. aastal valminud ühiselamu asus Nõmme tee 49. 1977. aasta sügiseks valmis Tallinna Meditsiinikooli koolihoone Kännu tänaval. Kõrgkoolil on struktuuriüksus Kohtla-Järvel ning õppetöö toimub ka teistes regionaalsetes üksustes (nt Pärnus, Kuressaares jm).
Nimesid
Kool on kandnud aegade jooksul järgmisi nimesid:
Õppesuunad
Rakenduskõrghariduse õppekavad:
Magistriõppes on võimalik läbida tervisedenduse õppekava, kus tuleb valida spetsialiseerumise ühel õenduse neljast erialast: kliiniline õendus, terviseõendus, intensiivõendus, vaimse tervise õendus.
Vērene mõis
pisi|Vērene mõisa peahoone pisi|Vērene mõisa kõrvalhooned Vērene mõis (saksa keeles Fehren, läti keeles Vērenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas Vērenes.
Vērene ja Hanenfeldtid 1755−1920
pisi|right|Vērene mõis pärast 1905. aasta põlengut 1755. aastal ostis mõisa maakohtuassessor Jakob Johann von Hanenfeldt (suri 1784). Ta pärines Ravensbergi krahvkonnast Riiga siirdunud bürgeriperekonnast. Enne mõisa ostmist võttis ta rendile Jeri ning ümberkaudsed Odziena ja Mārciena mõis. Naitus Odziena mõisaomanike perekonnast pärit Magdalena Barbara von Bruemmeriga. Mõisa päris tema poeg ooberst Reinhold Andreas von Hanenfeldt (1749−1834). Ta võeti esmalt Liivimaa aadliraamatusse ja 1797. aastal Liivimaa matriklisse. 1835. aastal sai mõisa pärisomandiks tema poeg Alexander Nikolaus von Hanenfeldt (1808−1880), kellelt päris tema poeg Andreas Karl Johann Alexander von Hanenfeldt (1843−1887). 1889. aastal sai mõisa omanikuks tema vend Andreas Karl Albert Sigismund Paul von Hanenfeldt (1848−1919), kes elas vaheldumisi Riias ja Suntažis. Tema ajal sai mõis 1905. aasta sündmustes kannatada. Paul von Hanenfeldt mõrvati bolševike poolt 1919. aastal ja mõis võõrandati tema pärijatelt 1920. aastal.
Vērene karjamõisad
Korleni (Korlan) karjamõis oli alles veel 1909. aastal. Juba 1681. aastal on mainitud kahte sellenimelist talu. Ķeitani (Neuhof) karjamõis asus ühe kilomeetri kaugusel kagus. . 1909. aastal oli peamõisal veel teisigi väiksemaid karjamõisaid.
Mõisa suurus
1909. aasta hinnati mõisa suuruseks 8536 riia vakamaad ehk 2845 tiinu ehk 3108 hektarit. Sellest 882 vakamaad (321 hektarit) moodustas müümata kvoodimaa. 1548 vakamaad (563 hektarit) talumaad oli ära müüdud. Seega liigitus Vērene suurte mõisate (üle 2500 tiinu) hulka.
Mõisamajandus 1909. aastal
Vērenes asus meierei, kus toodeti juustu. Seda valmistati aastas 10 000 naela ning turustati Riias ja Daugavpilsis. Mõisas asus auru jõul töötav jahu- ja saeveski. Nelja versta kaugusel mõisasüdamest paiknes tellisetehas. Lisaks oli mõisal kaks kõrtsi: Kalnekrug ja Tappekrug (asus mõisast 11 versta kaugusel).
Mõisaansambel
Historitsistlik kahekorruseline häärber valmis XIX sajandi 2. poolel. Seda ilmestavad etteulatuvad tiivad ja ühekorruseline keskosa. Rõhtsad karniisid ja kaaravad sisaldavad uusrenessanslikke elemente. 1905. aastal sai hoone kannatada, kuid hiljem taastati. Mõisasüdames on säilinud veel puidust ait ja XVIII sajandist pärit puust valitsejamaja.
Vērene mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, kupja maja, ait ning park) on regionaalse kaitse all olevad kultuurimälestised. Looduskaitse all on Vērene mõisa allee.
Kâmpóng Chami provints
Kâmpóng Chami provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Läbi provintsi voolab Mekong.
Haldusjaotus
Provints jaguneb 10 ringkonnaks:
Kokku on neis 173 valda.
Provintsist on pärit peaminister Hun Sen.
1938. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
'''Eesti-Soome 1938. aasta maavõistlus poksis''' toimus Helsingis 1. novembril 1938. Eesti võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Olli Lehtinen (FIN) – Arnold Torpel (EST) 3 – 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Harald Kanepi (EST) – Leo Novola (FIN) 3 – 0
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Sulo Rossi (FIN) – Voldemar Röding (EST) 2 – 1
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Anton Raadik (EST) – Viljo Suhonen (FIN) 2 – 1
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Valentin Issajev (hiljem Vallo Leet) (EST) – Hannes Koivunen (FIN) 2 – 1
Raskekaal (üle 79,4 kg): Martin Linnamägi (EST) – Kaleva Sampila (FIN) 2 – 1
Uuejõe
Uuejõe (varem Soometsa) oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Võidu küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Võidu külaga.
Küla kandis kuni umbes 1939. aastani nime Soometsa.
Venemaa Föderatsiooni töökangelane
pisi|180px|Medal Venemaa Föderatsiooni töökangelane Venemaa Föderatsiooni töökangelane (vene keeles Герой Труда Российской Федерации) on Venemaa Föderatsiooni antav aunimetus. See on kõrgeim aunimetus, mida antakse tööalaste teenete eest Venemaa riigi ja rahva ees. Aunimetusega kaasneb medal Venemaa Föderatsiooni töökangelane.
Aunimetust antakse alates 2013. aastast. Töökangelase aunimetust on 2023. aasta maikuu seisuga välja antud 87 inimesele.
Paul Vihalem
pisi|Paul Vihalem (1960) Paul Johannes Vihalem (17. mai 1910 Lihula – 23. november 1985 Tallinn) oli eesti õigusteadlane ja õppejõud.
Elulugu
Paul Vihalemi isa Johannes Vihalem (1865–1930) sündis Harjumaal Ruila vallas Vihalema talus, oli kooliõpetaja, vallakirjutaja ja notar. Ema Adele Vilhelmine (Mannere) (1873–1914) pärines Pärnumaalt.
Haridus
1929. aastal lõpetas Järva maakonna Paide ühisgümnaasiumi humanitaarharus ja 1935 Tartu ülikooli õigusteaduskonna cum laude. 1935–1938 Tartu ülikooli teaduslik stipendiaat haldus- ja tööõiguse alal, sh oli 1937. aastal kolm kuud Genfis Rahvasteliidu Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni Tööbüroo stažöör. 1938. aastal kaitses magistritöö. Aastatel 1948–1950 oli NSVL TA riigi ja õiguse instituudi doktorant, 1952. aastal kaitses seal doktoritöö. 1956. aastal sai professorikutse.
Töökäik
Aastatel 1938–1940 oli Tartu ülikooli tööõiguse õppejõud. 1940–1941 Tallinna tehnikaülikooli majandusteaduskonna dekaan ja õppejõud tsiviil- ja tööõiguse alal. 1942 juhatas Eesti NSV ametiühingute kursusi ja pidas õigusalaseid loenguid Sverdlovski lähedal Šartašis. 1944–1948 Tallinna polütehnilise instituudi nõukogude õiguse aluste kateedri õppejõud, sh 1946–1947 juhataja. 1947–1948 ja 1950–1953 ENSV TA majanduse ja õiguse instituudi sektorijuhataja, sh 1947–1948 direktor. 1945–1948 ja 1950–1977 Tartu riikliku ülikooli riigi ja õiguse teooria ja ajaloo kateedri juhataja, 1945. aastast dotsent, 1956. aastast professor. 1961–1964 ka õigus-majandusteaduskonna dekaan. 1977–1984 konsultant-professor. Lugenud tööõigust, riigi ja õiguse teooriat, Eesti NSV riigi ja õiguse ajalugu.
Ühiskondlik tegevus
Paide Ühisgümnaasiumi Noorsooliidu esimees. 1930. aastatel osales Eesti Noorsoo Karskusliidu, Eesti Karskusliidu, üliõpilasseltsi Veljesto ja Akadeemilise Sotsialistliku Ühingu tegevuses.
Hommik mägedes
„Hommik mägedes“ on saksa kunstniku Caspar David Friedrichi (1774–1840) teos.
Kompositsiooni keskel, mäe tipul, on kaks karjast, mäe nõlval söövad lambad.
India keeled
India keeled ehk indo-aaria keeled on indoeuroopa keelkonna indoiraani harru hulka kuuluv keelerühm, mille keeli kõneleb umbes miljard inimest  Põhja- ja Kesk-Indias, Bangladeshis, Nepalis, Pakistanis, Sri Lankal, Malediividel ja mujal.
India keeli on üle 200. Täpsem arv sõltub sellest, mida lugeda keeleks ja mida murdeks.
Tähtsamate india keelte seas on hindi-urdu keel, bengali keel ja klassikaline keel sanskrit.
Peamiselt Lõuna-Indias kõneldavad draviidi keeled ei ole india keeltega suguluses, kuid aastatuhandetepikkuse keelekontakti tõttu on neil kujunenud arvukalt ühisjooni.
Indoeuroopa keelkond
India keeled kuuluvad indoeuroopa keelkonda, kuhu kuulub ka enamik Euroopa keeli. Selle keelkonna keelerühmade seas on ka kreeka, slaavi ja germaani keeled. Seega on india keeled ka näiteks inglise keele kauged sugulased. Selle suguluse jäljed on tänapäeva keeltes mõne üksiku sõna puhul isegi nähtavad: näiteks 'nimi' on inglise keeles name, bengali keeles nām, 'uus' on inglise keeles new, hindi keeles nayā ja 'lehm' on inglise keeles cow, marathi keeles gau. Teistel juhtudel, näiteks inglise wheel ja nepali cakkā ('ratas'), on sõnadel küll ühine päritolu, aga seda näitab ainult keeruline etümoloogia. Enamikul tänapäeva india keelte sõnavarast ja eriti grammatikast ei ole tänapäeva Euroopa keeltes üldse vasteid. Vanadel keeltel, näiteks sanskriti keele ja ladina keele või vanakreeka keele vahel on palju suuremad vastavused nii sõnavaras kui ka morfoloogias. Lähedased on näiteks sanskriti dantam ja ladina dentem 'hammast' või sanskriti abharan ja vanakreeka epheron '[nad] kandsid'.
Indoiraani keeled
Inndoeuroopa keelkonna sees on india keeled lähedal iraani keeltele, mille seas on pärsia keel, kurdi keel ja puštu keel. Ka siin on keelesugulus vanemate keelekujude puhul ilmsem: vanapärsia keeles (Ahhemeniidide keeles) ja sanskriti keeles on paljudel sõnadel, näiteks  daiva ja deva 'jumal', būmi ja bhūmi 'maa' või aspa ja aśva 'hobune' peaaegu sama kuju, tänapäeva keeled on aga lahknenud. India keeled ja iraani keeled paigutatakse indoiraani keelte alla. Indoiraani keelte alla kuuluvad kolmanda rühmana veel nuristani keeled. Samuti Hindustani poolsaare loodenurgas kõneldavate dardi keelte asend ei ole kindel. Varem paigutati need kokku nuristani keeltega või arvati need omaette keelerühmaks, tänapäeval aga peetakse neid india keelte alarühmaks.
Lõuna-Aasia keeleliit
India keelte kõrval kõneldakse Hindustani poolsaarel veel kolme keelkonna keeli: peamiselt Lõuna-Indias levinud draviidi keeli (mille tähtsamad esindajad on telugu keel, tamili keel, kannada keel ja malajalami keel), Kesk-Indias levinud munda keeli, mis kuuluvad austroaasia keelte hulka, ja poolsaare põhja-ning idaserval Tiibeti-Birma keeli (mis kuuluvad Hiina-Tiibeti keelte hulka). Kuigi india keeled nende keeltega suguluses ei ole, on nad aastatuhandete pikkuse keelekontakti tõttu nende keeltega vastastikku üksteise sõnavara, morfoloogiat ja foneetikat (eriti iseloomulik on näiteks retroflekssete konsonantide esinemine) tugevalt mõjutanud. Arvukate ühisjoonte tõttu võib öelda, et need keeled moodustavad Lõuna-Aasia keeleliidu. Eriti tuntav on olnud india keelte ja draviidi keelte vastastikune mõju, kusjuures draviidi keeled on võtnud sanskriti keeltest üle palju sõnu, neil endil aga on olnud suur mõju india keelte foneetikale ja süntaksile.
Eelajalugu
Indoeuroopa keelkonna liikmetena põlvnevad india keeled hüpoteetilisest indoeuroopa algkeelest ehk algindoeuroopa keelest, mida kõneldi tõenäoliselt 4. või 3. aastatuhandel eKr Lõuna-Venemaa steppides. Indoeuroopa algrahvastikust eraldus rühm, mis nimetas end aarjalasteks ning kõneles mõnd varajast indoiraani keelekuju. Nad peatusid arvatavasti mõnda aega Baktrias ning lahknesid umbes 2000 eKr iraani ja indoaarja haruks Iraanlased asusid elama Põhja- ja Lääne-Iraani alale, indoaarjalased rändasid arvatavasti umbes 1500 mitmes laines Hindustani poolsaarele Vanim keeleline viide indo-aaria keelele pärineb aga hurriitide Mitanni riigist Põhja-Mesopotaamias ja Kirde-Süürias. 16.–13. sajandil eKr olid mõned Mitanni kuningate trooninimed arvatavasti indo-aariakeelsed. Ühes lepingutekstis mainitakse jumalaid nimega din-da-ra (keda samastatakse Indraga) und dmi-it-ra-aš (keda samastatakse Mitraga. Hobusepidamise õpikus, mille mitannilane Kikkuli 15. sajandil eKr heti keeles kirjutas, leiduvad mõned india keelest laenatud terminid. Need varajased indo-aaria keele jäljed kadusid Ees-Aasia lääneosast pärast Mitanni riigi hävimist.
Vanaindia keeled
Vanaindia staadium algab indoaarjalaste sisserännuga Indiasse 2. aastatuhandel eKr. See toimus mitmes laines pikema ajajooksul. Awgamisi levisid indoaarjalased Põhja-Indias ning tõrjusid seal välja algasukate keeled, võttes aga vastu substraadi mõjutusi. On alust oletada, et draviidi keeli ja munda keeli kõneldi varem palju ulatuslikumal territooriumil, aga indoaarjalaste ekspansioon tõrjus need vastavalt Lõuna-Indiasse ja Kesk-India mägi- ning metsaaladele. Indias levinud vaade, et indoaarjalased olid Indias pärismaalased ning olid seal juba rajanud Induse kultuuri, on teaduse seisukohast kaheldav
Vanaindia keeled on veedade keel ja klassikaline sanskrit. Veedade keel, milles on loodud veedad, on vanim indo-aaria keelekuju, millest on mälestisi. Nende pikka aega ainult suuliselt edasiantud tekstide dateering on ebakindel, aga Rigveeda vanimad hümnid loodi arvatavasti varsti pärast indoaarjalaste sisserännet Indiasse 2. aastatuhande keskpaigas eKr. Veedade keel on sanskriti keele arhailine vorm, kus grammatilisi vorme on rohkem ning sõnavara ja fonoloogia on pisut teistsugune. Nende erinevus on umbes sama suur nagu Homerose keele ja klassikalise vanakreeka keele vahel. Braahmanate ja suutrate keel on vaheaste veedade keele ja klassikalise sanskriti vahel.
Et tagada pühakirjadest arusaamine ja nende veatu retsiteerimine, töötati Indias varakult välja foneetika ja grammatika. Need jõudsid täiuseni Pānini loomingus. Umbes 300 eKr kodifitseeris ta oma grammatikas haritud ülemkihi keele. Lihtrahvas kõneles sel ajal juba keskindo-aaria idioome. Nõnda vastandub "sanskrit" (saṃskr̥ta 'korrastatud, kultiveeritud') ka "praakritile" (prākr̥ta 'loomulik'), mis tähendas keskindo-aarja keeli. Pānini grammatika sai klassikalise sanskriti normiks. Nii konserveerus sanskrit kirjakeelena arhailises staadiumis ning eksisteeris, nagu ladina keelgi keskaja Euroopas, pikka aega rööbiti keskindo-aaria keeltega religiooni ja õpetatuse keelena. Selle staatuse on sanskrit mingil määral tänini. India põhiseadus tunnustab sanskritti isegi ühena 22 rahvuskeelest.
Sanskritikeelse kirjanduse õitseaeg on 1. aastatuhande keskpaik pKr. See tähendab, et näiteks luuletaja Kālidāsa, kes elas arvatavasti 5. sajandil, kirjutas oma teosed ajal, mil sanskriti keelt juba ammu ei kõneldud, järgides reegleid, mille oli kirja pannud grammatik, kes oli elanud 700 aastat varem. Erinevalt foneetikast ja morfoloogiast ei reglementeerinud Pānini aga süntaksit, mistõttu see omandas keskindo-aaria keelte mõjul jooni, mis vanaindo-aaria keele varajastel staadiumidel olid tundmatud. Klassikalisele sanskritile on iseloomulik passiivitarindite eelistamine ja hiiglaslike, kuni 20 koostisosast koosnevate liitsõnade moodustamine.
Keskperioodi India keeled
Keskperioodi india keeled hakkasid vanaindia keelest moodustuma juba 600. aasta paiku eKr. Et vanaindia kõnekeel ei olnud ühtne, siis sageli kasutatav ütlus, et teatud keskperioodi India keeled tekkisid sanskritist, on eksitav. Vanaindia keele kujunemisele keskperioodi India keelteks on tunnuslik morfoloogia ja sõnade häälikulise kuju lihtsustumine (nt sanskriti trividya, paali tevijja). Meieni on jõudnud mitu keskperioodi idioomi, mida nimetatakse praakrititeks. Vanimad tunnistused keskperioodi staadiumist ja ühtlasi India vanimad kirjalikud mälestised on mitmes piirkondlikus murdes koostatud Ašoka ediktid 3. sajandist eKr. Need on meieni jõudnud braahmi kirjas kiviraidkirjadel, mis leiduvad mitmel pool Indias. Nende keel on Ašoka praakrit. Uued usundid budism ja džainism eelistasid oma kirjutistes praakritit. Ka kunstluules kasutati praakriti stiliseeritud vorme, osalt rööbiti sanskritiga. Näiteks klassikaline sanskriti draama on mitmekeelne: peategelased räägivad sanskriti keelt, naised sauraseeni keelt, koomilised tegelased magadhi keelt ning lüürilised laulud on maharaštrikeelsed.
Singali keel on erijuhtum, sest singalid rändasid juba 500. aasta paiku eKr arvatavasti tänapäeva Gujarati alalt Sri Lankale ja nende keel arenes ülejäänud India keeltest isoleerituna oma rada. Alates 1. sajandist eKr on meieni jõudnud singali praakrit raidkirjadel. Apabhranša staadiumile vastab elu keel.
Uusindia keeled
Üleminek keskperioodi india keeltelt uusindia keeltele leidis aset umbes 900–1100 pKr. See staadium on halvasti dokumenteeritus, esimesed uusindiakeelsed tekstid ilmusid küllaltki hilja: 12. sajandist on meieni jõudnud lühike marathikeelne raidkiri ja bengalikeelne gloss. Varim marathikeelne kirjandusteos valmis 1290, vanim gudžaratikeelne 1394 ja vanik urdukeelne 1400. aasta paiku.
Uusindia keeltes jõuab lõpule grammatiline muutus, mis sai alguse juba keskperioodi India keeltes. Vanast flekteerivast keeleehitusest on alles ainult jäänused, selleasemel pääseb maksvusele analüütiline keeleehitus ja üksikutes keeltes kujunevad perifrastilised ja aglutineerivad vormid. Läänepoolsed keeled on üldiselt konservatiivsemad kui idapoolsed, eriti palju vanapärasusi on dardi keeltes. Eelkõige sõnavaras jättis pärsia keelt õukonnakeelena kasutanud islamiusuliste Delhi sultanite ja suurmogulite valitsemine ning Briti koloniaalvõim India keeltesse jälje.
Keelte ja alarühmade tähestikuline loend
India keelte hulka kuuluvad:
Zsolt Erdei
Zsolt Erdei (sündinud 31. mail 1974 Budapestis) on Ungari endine poksija.
Ungari meistrivõistlustel
Ta oli vähemalt Ungari meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1999. aastal.
Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gaidarbek Gaidarbekovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Malik Beyleroğlule (Türgi) ja jäi edasistest medaliheitlustest välja.
Maailmameistrivõistlustel
Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise jäi edasistest medaliheitlustest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise jäi edasistest medaliheitlustest välja.
Euroopa meistrivõistlustel
Ta võitis keskkaalus (kuni 75 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) ning 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000).
Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sven Ottkele (Saksamaa).
Elukutselisena
Ta poksis detsembrist 2000 kuni märtsini 2014 elukutselisena. Ta pidas kokku 35 kohtumist ning võitis neist 34 (neist 18 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.
Ta oli ajavahemikul 17. jaanuarist 2004 kuni 13. novembrini 2009 WBO maailmameister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79 kg) ning 21. novembrist 2009 kuni 22. jaanuarini 2010 WBC maailmameister raskekaalus (Cruiserweight; kuni 200 naela ehk 90,7 kg).
Jaan Tepandi
Jaan Tepandi (kuni 1937 Depmann; 29. september 1917 Tartu – 23. detsember 2004) oli eesti majandusteadlane ja Eesti NSV toiduainete tööstuse minister.
Ta lõpetas 1936. aastal Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi ja 1947. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna. Ta oli EÜS-i liige. Aastal 1974 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja, aastal 1990 majandusteaduste doktori väitekirja.
Ta töötas aastatel –1950 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees, aastatel 1951–1954 Eesti NSV Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1954–1957 Eesti NSV Põlevkivikeemiatööstuse Ministeeriumis. Aastatel 1957–1963 oli ta Eesti NSV kohaliku majanduse ministri asetäitja, aastatel 1963–1965 Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimehe asetäitja ja aastatel 1965–1979 Eesti NSV toiduainetetööstuse minister. Aastatel 1979–1984 oli ta Eesti TA Majanduse Instituudi juhtivteadur.
Isiklikku
Tema poeg on matemaatik ja arvutiteadlane Jaak Tepandi, teine poeg on näitleja Tõnu Tepandi.
Eneli Sarv
Eneli Sarv (sündinud 4. aprillil 1986 Pärnus) on eesti jalgpallur.
Ta mängib aastast 2006 Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Flora.
Ta mängib Eesti naiste jalgpallikoondises.
Demograafiline stohhastilisus
Demograafiline stohhastilisus (ka demograafiline stohhastika, demograafilised kõikumised; inglise demographic stochasticity, demographic variation) on populatsiooni sündimuse, suremuse ja paljunemiskiiruse juhuslikud (stohhastilised) muutused. Kui populatsiooni arvukus on väike, siis võivad need juhuslikud muutused suurendada nende populatsioonide väljasuremisohtu.
Viited
Small population size
Sahha akadeemiline teater
pisi|300px|Sahha akadeemiline teater
17. oktoobril 1925 esietendus Nikolai Neustrojevi näidend "Куһаҕан тыын" ('Kuri vaim'). Seda kuupäeva loetakse Jakuudi rahvusteatri sünniajaks.
1971. aastal reorganiseeriti Jakuudi Muusika- ja Draamateater kaheks iseseisvaks kollektiiviks: Jakuudi Draamateatriks ning Jakuudi Muusikateatriks.
1990. aastal nimetati teater Platon Oiunski auks ümber Oiunski-nimeliseks Sahha teatriks. 1995. aastal sai teater akadeemiliseks. Teatri esimene kutseline lavastaja oli aastatel 1933–1961 töötanud GITIS-e lõpetanud jakuudi lavastaja ja näitleja Spiridon Grigorjev. Aastatel 1983–1990 töötas teatri pealavastajana ning 1990–2010 kunstilise juhi ja juhtiva lavastajana Andrei Borissov.
1936. aastast hakkasid teatris tööle kutselised näitlejad – GITIS-e Jakuudi stuudio lõpetajad. Tuntumatest on teatris mänginud teiste seas Anna Kuzmina, Gerassim Vassiljev, Jefim Stepanov ja Stepanida Borissova.
Lavastajana on Borissovi kõrval tegutsenud Ruslan Tarahhovski (pealavastaja 2010. aastast), Sergei Potapov ja Lena Ivanova-Grimm. 1998. aastast on teatri direktor Anatoli Nikolajev.
Peru
Peru võib tähendada järgmist:
AS Tallinna Lennujaam
AS Tallinna Lennujaam on Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas olev lennundusettevõte, mis haldab Tallinna, Tartu, Pärnu, Kuressaare, Kärdla, Kihnu ja Ruhnu lennujaama.
1991. aastal reorganiseeriti Aerofloti Eesti filiaal Eesti Vabariigi Transpordi- ja Sideministeeriumile alluvaks riigiettevõtteks "Eesti Lennuliinid" ning 1992. aastal moodustati sellest iseseisvad üksused riigiettevõte "Eesti Lennujaamad" ja riiklik aktsiaselts "Eesti Lennuliinid".
1. juunist 2019 on ettevõtte juhatuse esimees Riivo Tuvike.
Varem on selles ametis olnud Rein Loik (kuni 2016) ja Piret Mürk-Dubout (2016–2019).
Asperni-Esslingi lahing
Asperni-Esslingi lahing oli 21.–22. mail 1809 toimunud sõjaline kokkupõrge Napoleon I juhitud Prantsuse ning Tescheni hertsogi Karli juhitud Austria armeede vahel. Lahing toimus Doonau jõe vasakul kaldal Asperni ja Esslingi külade ümber. Lahing kujunes Napoleoni esimeseks suuremaks kaotuseks Euroopas.
Lahingu eellugu
Kuigi 1805. aastal toimunud Austerlitzi lahingus ning sellel järgnevas rahus oli Prantsusmaa Austria keisririiki alandanud, nägi keiser Franz II tulevikus võimalust Napoleoniga uut sõda alustada. Seetõttu hakati Austrias uueks konfliktiks valmistuma, kui saadi, teada, et Prantsusmaa on end sidunud uue sõjaga Hispaania vastu ning ka Napoleon on oma Saksamaal asuvate vägede juurest lahkunud.
1809. aastal alustasid Austria väed uut rünnakut Prantsuse vägede vastu, mis asusid Baierimaal. Algselt saatis austerlasi edu, kuid kui Napoleon Pariisist rindele naasis, olid Austria väed sunnitud peale Prantsuse keisri juhitud vägede käest saadud kaotusi taganema.
Austria vägede ülemjuhataja, Tescheni hertsog Karl (ka lihtsalt ertshertsog Karl), taganes oma vägedega (ligi 130 000 meest) Böömimaale, Napoleon järgnes talle ning vallutas 12. mail Viini.
Napoleon otsustas nüüd Karl väliarmee, mis asus teisel pool Doonau jõge, hävitada ning hakkas valmistuma jõe ületuseks.
Austria armee
pisi|püsti|Ertshertsog Karl, Austria vägede ülemjuhataja Austria armee jagunes lahingus järgmiselt:
Vägede suurus: 84 000 jalaväelast, 14 250 ratsaväelast, 288 kahurit
Vägede ülemjuhataja: Tescheni hertsog Karl
pisi|püsti|Napoleon I, Prantsuse vägede ülemjuhataja
Prantsuse armee
Prantsuse armee jagunes lahingus järgmiselt:
Vägede suurus: 67 000 jalaväelast, 10 000 ratsaväelast, 152 kahurit
Vägede ülemjuhataja: Napoleon I
Lahingu kirjeldus
Päev enne lahingu algust oli Napoleon alustanud oma vägede üle Doonau viimist. Vägesid hakati Lobau saare juurest üle viima. 20. mai õhtuks oli suur osa armeest üle jõe saanud. Massena üksused ajasid sealsed Austria eelpostid minema, samal ajal transporditi aina rohkem Prantsuse üksuseid üle jõe. 21. mai hommikuks oli üle Doonau saanud ligi 40 000 meest, kes olid koondunud suurele tasandikule nimega Marchfeldt.
Ertshertsog Karl, kelle väed olid koondunud Bisambergi (mägi, mis asub Korneuburgi küla lähedal) ümber, ei proovinud prantslaste maabumist takistada. Tema kavatsus oli oodata, kuni piisavalt suur osa Prantsuse vägedest jõe ületab, et siis seda terve oma armeega rünnata, samal ajal takistades ülejäänud Prantsuse üksustel neile appi tulemast.
Napoleon oli sellise käiguga arvestanud. Prantsuse väed võtsid nüüd positsioonid sisse Asperni ja Esslingi külade vahel. Kuna mõlemad külad asusid Doonau ääres, ei olnud võimalik sealt Prantsuse vägesid ümber haarata.
21. mai lahingutegevus
vasakul|pisi|Johann von Hiller, Austria 1. kolonni juhataja
Austerlaste rünnak
pisi|Andre Massena, Prantsuse IV korpuse juhataja Samal ajal, kui Napoleon oma lahinguliine üles rivistas, alustasid Karli viis kolonni rünnakut. Kolm (Hiller, Bellegarde, Hohenzollern) liikusid Asperni ning kaks (Rosenbergi kolonnid) Esslingi peale. Karl hoidis oma ratsaväe tsentris, et see saaks siis võimalikele Prantsuse ratsarünnakutele vastata. Ka prantslaste sillad üle jõe muutusid voolu tugevnedes nõrgemateks. . See ei peatanud aga prantslaste jõe ületamist.
Lahingu esimesed kokkupõrked toimusid Aspernis, mille Hiller esimeses rünnakulaines vallutas. Massena asus aga vasturünnakule ning võttis küla tagasi. Aspernis näitasid Prantsuse jalaväelased terve päev üles suurt vaprust ning vastupidavust, mille tõttu ei suutnud kolm Austria kolonni esimesel päeval üle poole külast vallutada. Massena näitas võitluses üles suurt vaprust, olles koguaeg oma püstoliga lahingumöllus. Kui tema kindralid kurtsid, et paljud sõdurid on võitlusest hirmunud, vastas Massena, et " Jootke nad purju ning näidake neile lippu!"
Võitlus Esslingis
Sel ajal oli võitlus alanud ka Esslingis ning kujunenud juba sama meeleheitlikuks kui Aspernis. Prantsuse ratsavägi sooritas mitu rünnakut Rosenbergi tiibadele, hoides sellega pikka aega viimase rünnakut külale ära. Samas tõmbasid nad enda peale ka palju kahurituld, nii et terve tasandik külade vahel oli pideva kahuritule all. Esslingis olid positsioonid sisse võtnud Lannes koos ainult ühe diviisiga (Saint-Hilaire omaga). Lannes pani kuni öö saabumiseni Austria rünnakutele vapralt vastu.
22. mai lahingutegevus
22. mai hommikutundidel vallutas Massena ülejäänud Asperni tagasi.Samal ajal alustas Rosenberg oma rünnakut Esslingile. Lannes suutis siiski Austria üksused külast välja suruda. Aspernis muutus olukord prantslastele jällegi raskeks, kuna Hiller ja Bellegarde alustasid uut rünnakut, mis prantslased külast peaaegu välja surus. vasakul|pisi|Ertshertsog Karl Asperni-Esslingi lahingus vägesid juhtimas Järgmisena alustas Napoleon suurt rünnakut Austria tsentri vastu. Terve Prantsuse tsenter asus rünnakule ning murdis Rosenbergi ja Hohenzollerni üksustest läbi. Napoleonil oleks võit peaaegu käes olnud, kuid viimasel hetkel juhatas Karl isiklikult lippu käes hoides lahingusse oma viimase reservi. Sellega oli Prantsuse pealetungihoog vaibunud. Aspern oli nüüd aga Austria vägede kätte langenud ning sillad üle Doonau olid murdunud, kuna austerlased olid jõkke parvi ning muud sellist visanud, et sildu lõhkuda.
Napoleon oli sunnitud uusi rünnakuid edasi lükkama, samal ajal kui rünnakule asus hoopis Rosenberg. Lannes lõi ta rünnaku tagasi, kuid oli hiljem sunnitud kuni sildadeni taganema. Nüüdseks olid mõlemad pooled rampväsinud. Prantslased taganesid lõpuks Lobau saarele.
Kaotused ning lahingu mõju
Prantslaste kaotuse põhjusteks on toodud Doonau ületamise kehva planeeringut ning poolikut luuretööd. Austerlaste ning teiste liitlasriikide jaoks oli lahingu võit suure moraalse tähendusega.
Massenale kingiti oma heroiliste tegude eest lahingus Esslingi printsi tiitel. Vapraid tegusid sooritasid lahingus muidugi ka Napoleon ning Karl ise. Viimasel olevat lahingu ajal isegi epileptiline hoog olnud.
Kuigi Napoleoni võitmatuse aura oli murdunud, ei vähendanud võit väejuhis enesekindlust. Napoleon oli seda rohkem valmis järgmiseks lahinguks.
Rita (Donizetti)
Rita (itaaliakeelses originaalis Rita, ou Le mari battu – Rita ehk pekslevad mered) on Gaetano Donizetti koomiline ooper (opéra comique) ühes vaatuses Gustave Vaëzi prantsuskeelsele libretole, mis kandis pealkirja Deux Hommes et une femme (Kaks meest ja üks naine). Esmaettekanne toimus 7. mail 1860 Pariisi Opéra-Comique Salle Favartis.
Ajalugu
1841. aastal kui Donizetti ootas Pariisis La Scala tellitud Maria Padilla libreto valmimist, kohtus ta juhuslikult Gustave Vaëziga, kes oli osalenud kahe tema varasema ooperi (Lucia di Lammermoor ja La Favorite) prantsuskeelsete libretode kirjutamisel. Ta küsis Vaëzilt, et kas tal pole käepärast mõnda lühiooperi teksti, et ta ei peaks niisama jõude istuma ja Itaaliast teksti ootama, et ta komponeeriks ajaviiteks mõne ühevaatuselise ooperi. Vaëzil oli pakkuda koomilise lühiooperi tekst kahest mehest ja ühest sõnakast naisest. Donizetti kirjutas muusika kaheksa päevaga. Selles oli kaheksa muusikanumbrit, mis olid ühendatud kõnedialoogidega.
Opéra-Comique lükkas Donizetti ettepaneku lugu lavastada tagasi. Seepeale laskis Donizetti libreto tõlkida itaalia keelde ja Napoli Teatro del Fondo oli valmis ooperi lavastama. Kuid pärast teatri impressaario Domenico Barbaia surma jäi kavandatud esietendus ära. Seni esitamata teose partituur ja itaalia keelne tekst leiti pärast Donizetti surma 1848. aastal tema kodust.
Pariisi Opéra-Comique esitas ooperi 12 aastat hiljem pärast maestro surma itaaliakeelse versiooni järgi pealkirjaga Rita, ou Le mari battu. Teos ei olnud väljatuleku edukas. Seda esitati 100 aasta jooksul juhuslikult. Kui ooper Roomas taasesitati 1955. aastal, siis võttis publik selle soojalt vastu. 1965. aasta etendus Milano Piccola Scalas läks ka suure eduga. Järgneva poole sajandi jooksul esitati Rita loo prantsuse ja itaalia keelset varianti läbisegi. Sellest sai üks Donizetti populaarsemaid ühevaatuselisi komöödiad, mida on esitatud paljudel teatrilavadel ja kantud ette kontsertversioonis. Üheks viimaseks ettekandekohaks oli 1. septembril 2021. aastal Berliner Operngruppe lavastus Berliini Konzerthausis.
Helisalvestused on aastastest 1956, 1959, 1962, 1968, 1974, 1986, 1990, 1991, 2001, 2011, 2013 ja 2014.
Muusikalood
Prantsuskeelse versiooni järgi on teoses järgnevad muusikalood:
Berle Brant
Berle Brant (sündinud 26. septembril 1989 Pärnus) on Eesti jalgpallur.
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Pärnu.
Ta mängib aastast 2008 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Pühalepa kalmistu
pisi|Pühalepa kalmistu (2012) Pühalepa kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas asuv kalmistu.
Pühalepa kalmistu asub Pühalepa külas Pühalepa kirikust umbes 1 km kaugusel. Kalmistu pindala 1,22 ha.
Kalmistu rajati 19. sajanadi lõpus seoses Kummistu kalmistu ruumi puudusega.
Rahvajuttude põhjal olevat Suuremõisa krahv pakkunud kogukonnale paremaid paiku, kui kalmistu praegune asukoht, kuid talumehed arvasid, et kiriku (Pühalepa kirik) suhtelises läheduses väljavalitud plats oma pinnase ja kivisuse tõttu on kasutu ja seega nende kallite surnute jaoks kõige kohasem.
Kalmistu on ümbritsetud pinnasega toetatud kiviaiaga, mille püstitamiseks tõid kohalikud talupojad kolm koormat põllukive pere kohta. Kalmistu piirav kraav kaevati ühiskondlikus korras. Peavärava postidena on kasutatud piklikke graniitrahne, ava on suletav sepisvõrega. Kalmistul paikneb tööriistakuur ning tammepuust mälestusrist, mille taastas Kaljo Daum.
Muinsuskaitse 2007. aasta inventuuri andmetel pärineb vanim daatumiga seostatav haud aastast 1903 (Artur Piht, surnud 13.11.1903, haud K IX 828).
2007. aasta seisuga on kalmistul peetud 1113 matust, säilinud on 947 hauatähisega kalmu.
Kalmistu on praeguseni kasutuses.
Trzebinia
Trzebinia on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Chrzanówi maakonnas, Trzebinia valla halduskeskus. Trzebinia asub Chrzanówist vahetult kirdes, Krakówi kesklinnast umbes 38 km läänekirdes.
Ürikutes on Trzebiniat esimest korda mainitud 1319. aastal, linnaõigused sai 1817. aastal.
Aastatel 1815–1846 kuulus Trzebinia Krakówi Vabariigi koosseisu.
Ulli
Ulli oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Ristiküla küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Ristiküla külaga.
Ulli oli küla staatuses alates 1970.
Lloyd Sherr
Lloyd Michael Sherr (sündinud 24. märtsil 1959 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on saanud tuntuks USA telekanali History saadete tekstilugejana. Tema häält on kuulda ka mõnes videomängus ja telesarjas.
Valerjan
Valerjan (vene keeles Валерьян) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3435. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Valerjan 6 mehel.
Easdale
pisi|Easdale'i sadam, taamal [[Seili saarel asuv Ellenabeichi küla]] Easdale (gaeli keeles Eilean Èisdeal) on saar Šotimaa läänerannikul Lorni lahes, üks Slate'i saartest. Enne 1850. aasta Atlandi orkaanihooaega oli saar šoti kiltkivitööstuse keskus, mis varustas Briti impeeriumi suuremaid linnasid Kanadast Uus-Meremaani. Tänapäeval on seitse kivimurdu üle ujutatud ning rahvaarvust on alles kümnendik.
Saarel on praamiühendus Ellenabeichi (gaeli keeles Eilean nam Beathach) külaga lähedalasuval Seili saarel (gaeli keeles Saoil). Saari eraldab vaid kitsas kanal.
Ewa Farna
Ewa Farna (sündinud 12. augustil 1993) on Poola-Tšehhi laulja. Ta andis välja viis poolakeelset ja neli tšehhikeelset stuudioalbumit ning sai nende eest plaatina- ja kuldsertifikaadid nii Poolas kui ka Tšehhis. Farna on Tšehhi Vabariigis noorim kaubanduslikult edukas laulja. Ta oli 2013. aastal Tšehhi ja Slovakkia SuperStari, 2014. aastal "X Factori" (Poola) kohtunik ning praegu "Idoli" (Poola) kohtunik.
Elukäik
Ferne sündis 12. augustil 1993 Tšehhi Vabariigis Třineci lähedal Vendrina külas elavas poola perekonnas. Ta käis Vadarinas Poola algkoolis, viis aastat kaunite kunstide koolis ja Poola keskkoolis Český Těšínis. Ta käis ka tantsukoolis ja õppis klaverit mängima. Esmakordselt äratas ta tähelepanu pärast kohalike talendikonkursside võitmist nii Tšehhis kui ka Poolas aastatel 2004 ja 2005. Pärast seda ku produtsent Lešek Wronka ta avastas, andis ta 2006. aastal välja oma debüütalbumi "Měls mě vůbec rád". Seejärel pälvis ta Objev roku auhinna ("Aasta apokalüpsis") 2006. aastal Tšehhi muusika Nightingale riikliku muusikauuringu (" Czech Nightingale ") eest. Tema teine ​​album "Ticho", mis jõudis Tšehhis teise kohale, ja tema debüütalbumi poolakeelne versioon "Sam na Sam" ilmusid 2007. aastal. Pärast turneed sai kontsert-DVD-st Blíž ke hvězdám muusika-DVD koos 2008. aasta suurim müük Tšehhi Vabariigis. 2009. aasta alguses ilmus tema teise albumi "Cicho" poolakeelne versioon. Ka 2010. aastal lisati Eva ühte "Hela w opalach" episoodi.
Tema järgmine album, "Virtuální", ilmus 26. oktoobril 2009 ja tema turnee Buď Virtuální algas 3. novembril 2009 Brnos ja lõppes Prahas 6. detsembril 2009. Turnee rahvusvaheline osa hõlmas ka Poolat ja Slovakkiat. 2010. aastal ilmus Farna poola album "EWAkuacja". Album on võitnud mitu auhinda, sealhulgas 2011. aasta Viva Comet Awards nii singlite kui ka albumite eest. "EWAkuacja" singlid on "Ewakuacja", "Beige Lez" ja hiljem 2011. aastal "Nie przegap". 2011. aastal oli Eva 18. sünnipäev, mil toimusid sünnipäevakontserdid, üks Tšehhi Vabariigis DVD-ga "18 Live" ja Poolas DVD-ga "Live, niezapomniany koncert urodzinowy". 2013. aasta oktoobris oli Farna suur tagasitulek albumiga "W) Inna?" tekitas segadust. Paljud arvasid ekslikult, et see pealkiri viitab Farna 2012. aasta autoõnnetusele. 2014. aastal ilmus Eva tšehhikeelne singel "Leporelo" koos muusikavideoga ja lugu "Lešek" tema mänedžerist Lešek Wronkast.
Autoõnnetus
22. mail 2012 sõitis Ewa Farna Třineci ja Vendryně linna vahelisel teel autoga teelt välja. Ta sai ainult väiksemaid kriimustusi. Tehti kindlaks, et ta oli juhtinud autot alkoholijoobes ja alkoholisisaldus veres oli alla 1‰. Ta oli eelmisel päeval eksami sooritamist tähistanud ja jäi rooli taga magama. Ta süüdistas selles kurnatust, mille põhjustas nädal aega kestnud eksamieelne seanss.
Kontserdimuusikalid
12. jaanuar 2018 "Kunagi ei piisa". 2018. aasta kontsert on esimene kord, kui 2018. aasta kontsert toimub Iisraelis Tel Avivis. Anguni "Päästjas". Eurovisiooni lauluvõistlus 2008 Serbias Belgradis.
Rahvus
Ewa Farna on pärit Zaolzie piirkonnas Vendryně (poola keeles Wędrynia) külast pärit patriootlikust poolakate perest. Tema isa Tadeusz on piirkondlike Poola rahvakollektiivide muusik. Farnal on Poola-Tšehhi topeltkodakondsus, kuigi ta on mitu korda öelnud, et tunneb end "uhke poolakana". Ta tegutseb energiliselt Tšehhi poola vähemuse õiguste eest, tehes sageli koostööd Tšehhi poolakate kongressiga.
Bob Joles
Robert Joles (sündinud 16. juulil 1959 Glendoras Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Avenue C
pisi|Kohalik tänavafestival Avenue C ehk Loisaida Avenue (austusavaldusena kohalikele puertoricolastele) on New Yorgi edela-kirdesuunaline avenüü, mis asub Manhattanil, Avenua B-st kagus ja Avenue D-st loodes. See kulgeb tänavast East Houston Street kuni East 20th Street tänavani. Houston Street tänavast allpool jätkub avenüü kuni South Streetini kui Pitt Street.
See kulgeb East Village'i naabruskonnas asuvas Alphabet City's.
Lorni laht
pisi|Lorni lahte ja lähedal asuvaid veeteid kujutav kaart Lorni laht (inglise keeles Firth of Lorn, gaeli keeles An Linne Latharnach) on kitsas merelaht Šotimaa lääneranniku ja Mulli saare vahel.
Kümme väikest neegrit
"Kümme väikest neegrit" (hilisema pealkirjaga "Ja ei jäänud teda ka") on Agatha Christie 1939. aastal ilmunud kriminaalromaan.
Romaani sündmustik ja olustik on inspireeritud väikesest Burghi saarest (South Hams Devoni krahvkonnas Edela-Inglismaal).
Romaan avaldati Suurbritannias pealkirjaga "Ten Little Niggers", fraas on pärit samanimelise lastelaulu pealkirjast. Poliitilise korrektsuse huvides kandis Ameerika Ühendriikides jaanuaris 1940 välja antud raamat pealkirja "And Then There Were None" ("Ja ei jäänud teda ka", sõna-sõnalt 'ja siis ei olnud enam kedagi'), mis pärines luuletuse viimasest lausest. Samas on kasutatud ka pealkirja "Ten Little Indians" ("Kümme väikest indiaanlast").
Eestis muutis kirjastus Varrak pärijate ehk Agatha Christie Ldt. soovil romaani tõlke pealkirja ning 2008. aastal ilmus teos pealkirjaga "Ja ei jäänud teda ka".
"Kümme väikest neegrit" on Agatha Christie suurima müügieduga teos ja ühtlasi ka suurima müügieduga kriminaalromaan. Seda on ostetud üle 100 miljoni eksemplari. Kõigi aegade raamatumüügiedetabelis on see 7. kohal.
1976. aastal lõi Mati Unt selle romaani ainetel Eesti Riiklikus Noorsooteatris lavastuse "Kümme neegrit".
Sisututvustus
pisi|[[Burghi saar]] pisi|Burghi saare hotell, kus teos valmis Salapärane U. N. Owen kutsub Neegrisaarele (Varrak, 1994 ; alates 2008. aastast Sõdurisaar ) oma majja kümme pealtnäha omavahel võõrast külalist. Peagi algavad salapärased mõrvad, mis kahtlaselt meenutavad tuntud laulusalmi ridu. Samal õhtul tapetakse esimene Sõdurisaare külaline, Tony Marston. Alguses peetakse seda enesetapuks, kuid kui mõrvad jätkuvad, saadakse aru, et see, kes neid sinna meelitanud oli, ei jäta enne järele, kui kõik on surnud.
Lastelaul "Kümme väikest neegrit"
Nine little niggers sat up very late, one overslept and then there were eight
Eight little niggers, travelling in Devon – one said "I'll stay", and then there were seven
Seven little niggers chopping up sticks, one choppes himself in halves and then there were six
Six little niggers playing with a hive, a bumbelbee stung one and then there were five
Four little niggers looked at the sea, a red herring swallowed one and then there were three
Three little niggers was playing at the zoo, a big bear hugged one and then there were two
Two little niggers, sitting in the sun – one got frizzled up and then there were one
One little nigger boy, all others gone – he went hanged himself, and then there were none.
Kümme väikest neegripoissi lauas istuvad; üks neeger toidust lämbus ja neid jäi üheksa.
Kaheksa väikest neegripoissi saarele end peitis; üks ei tahtnud ära sealt ja siis jäi neid seitse.
Seitse väikest neegripoissi raiusid üht puud; üks enda katki raius ja siis jäi neid kuus.
Kuus väikest neegripoissi aias mängisid; üht mesilane nõelas ja siis jäi neid viis.
Viiel väiksel neegripoisil seadust tunda tuli; üks viidi kohtusse ja siis jäi neid neli.
Neli väikest neegripoissi läks merele kui tolm; üks kalamehe õnge läks ja siis jäi neid kolm.
Kolm väikest neegripoissi loomaaeda läks; ühte karu kaisutas ja siis jäi neid kaks.
Kaks väikest neegripoissi päikest võtma läks; üks kõrbes ära ja siis jäi need üks.
Üks väike neegripoiss jäi ihuüksinda; ta nööri kaela pani ja ei jäänud teda ka. (tõlkinud Juhan Viiding)
Eestikeelsed väljaanded
Raamat anti eesti keeles välja 1994. aastal Varraku kirjastuses Mart Aru tõlkes pealkirjaga "Kümme väikest neegrit". 2008. ja 2022. aasta toimetatud väljaandes on Varraku sama tõlke pealkiri "Ja ei jäänud teda ka".
Lavateos
pisi|1945. aasta teatrilavastus
Ekspeditsioon
Ekspeditsioon on millegi avastamiseks, teaduslikuks uurimiseks või ka materjali kogumiseks mõeldud retk või reis, nii Maal kui ka kosmoses.
James Neal
James Neal (sündinud 3. septembril 1987 Whitbys, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ääreründajana American Hockey League'i (AHL) klubis Springfield Thunderbirds.
Aastatel 2004–2007 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Plymouth Whalers. 2007. aastal tuli ta Whalersiga OHL-i meistriks.
2005. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft'is 33. valikuna. Hooajal 2007–08 mängis Neal American Hockey League'is Iowa Starsis, mis oli Dallas Starsi noorteklubi. NHL-is debüteeris ta Dallas Starsi meeskonnas hooajal 2008–09.
2011. aasta veebruaris siirdus ta Pittsburgh Penguinsi. Hooaeg 2011–12 on olnud individuaalselt Neli seni edukaim, kui ta lõi põhihooajal 40 väravat ja kogus 81 punkti. Ta oli sel hooajal Jevgeni Malkini järel teine resultatiivseim Penguinsi mängija ja liigas paremuselt kolmas väravakütt. Samal hooajal valiti lisaks Neal NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team).
Aastatel 2014–17 mängis Neal kolm hooaega Nashville Predatorsis. Hooajal 2016–17 jõudis ta Predatorsiga Stanley karika finaali, kus Predators kaotas Neali eelmisele koduklubile Penguinsile mängudega 2:4.
Hooajal 2017–18 mängis ta Vegas Golden Knightsis. Ka sel hooajal jõudis Neal Stanley karika finaali, kus Golden Knights kaotas Washington Capitalsile mängudega 1:4.