cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beastie Boys
Beastie Boys alustas tegutsemist hardcore-punkbändina 1979. aastal, kuid lülitusid kiiresti ümber hiphopile ja räpile. 1986. aastal ilmunud album "Licensed to Ill" pani aluse nende edasisele karjäärile räppbändina. Beastie Boys on tuntud eklektilise muusikastiili, naljatleva ja ninaka intervjuude andmise stiili ning arusaamatute kultuuriviidetega pikitud ja kitšilike laulusõnade poolest.
Beasty Boysi plaate on müüdud Ameerika Ühendriikides üle 26 miljoni ja kogu maailmas üle 50 miljoni. Beasty Boys oli üks kõige pikemat aega tegutsenud hiphopansambleid. 2007. aastal pääsesid nad kolmanda hiphopansamblina rock'n'roll 'i kuulsuste halli. Samal ajal suri MCA vähki. . 2014. aastal kinnitas Mike D, et Beastie Boys on laiali läinud.
Varane periood
Beastie Boysi eellugu ulatub 1979. aastasse, kui loodi bänd The Young Aborigines. Selle trummar Michael Diamond kutsus 1981. aastal Adam Yauchi bassi mängima. Seejärel sündis koos kitarrist John Berryga otsus muuta bändi nimi Beastie Boysiks. Bändi algkoosseisus olid Adam Yauch bassil, Kate Schellenbach trummidel, John Berry kitarril ja laulja Michael Diamond. Esimene kontsert peeti Berry kodus Yauchi 17. sünnipäeval. 1982. aasta alguses andsid nad välja esimese EP – "Polly Wog Stew". Aastal 1983, kui John Berry hakkas bänditegemise vastu huvi kaotama, liitus bändiga tema asemel beastiede fänn ja kitarrist Adam Horovitz. Bänd hakkas stiilipuhta pungi kõrval avastama hiphoppi, Grandmaster Flashi ja Sugarhill Gangi mõjuväljas ilmus esimene selgelt räppsingel "Cookie Puss". Sellest sai New Yorgi underground-klubides otsekohe hitt.
Kuulsuse algus
1984. aastast kuulus Beastie Boys plaadifirma Def Jam alla. Bänd sai ka uue imago: Beastie Boysist sai kolmemeheline räppbänd. 1985. aastal oli bänd Madonna "The Virgin Touri" soojendusesineja Põhja-Ameerikas ning käis koos Run DMC, Whodini, LL Cool J ja Timex Social Clubiga koos turneel "Raising Hell". Turnee ajal välja tulnud singel "Hold it Now, Hit It" jõudis Billboardi riiklikku R'n'B ja tantsuedetabelitesse.
1986. aasta lõpus ilmus Beastie Boysi esimene täispikk album "Licensed to Ill". Sellest sai 1980. aastate edukaim räppalbum ning esimene räppalbum, mis vallutas Billboardi albumiedetabeli (ja püsis seal järjest viis nädalat). Albumit müüdi viis miljonit eksemplari. Plaadi kuulsaimast loost "Fight for Your Right" (video autor Ric Menello) sai MTV-s ülimängitud video. 1987. aastal järgnes plaadile turnee, mille kulgemist varjutasid kohtuasjad ja süüdistused, et bänd provotseerib publikut. Pärast "Licensed to Illi" ilmumist vahetas bänd plaadifirmat, liitudes Capitol Recordsiga.
1989. aastal ilmunud teine album, "Paul's Boutique", annab märku bändi küpsemisest. Plaadifirma jaoks oli müük debüütalbumiga võrreldes aga pettumus, kuigi singel "Hey Ladies" oli edetabelites suhteliselt edukas. Seda eriliselt sämplirohket oopust peetakse siiski üheks Beastie Boysi tugevamaks teoseks. Samuti on see üks hiphopi rajakividest intrigeeriva ja mitmekihilise sämplite kasutamise poolest.
Stiililine küpsemine
Pärast pausi järgnes aastal 1992 album "Check Your Head", mille bänd andis välja juba oma plaadifirma Grand Royal Records all. Varasematest albumitest erines uus plaat selle poolest, et bändiliikmed mängisid ise pille (Diamond trumme, Yauch bassi, Horovitz kitarri) ning kutsusid appi klahvpillimängija Mark Ramos Nishita (esinejanimi Money Mark). "Check Your Headi" helimaastik oli samuti kirev: räpp, hiphop, funkist ja džässist inspireeritud lood ("Lighten Up", "Something got to Give"), hardcore-punk ("Time for Livin'")... Plaadi produtseeris Mario Caldato Jr., kellest sai bändi pikaajaline produtsent. Valminud album saavutas Ameerika topeltplaatinaplaadi staatuse. Edukamad singlid olid "So What'cha Want" ja "Pass the Mic".
Karala
Karala on küla Saaremaa lääneosas Saaremaa vallas.
Beastie Boys
Stiililine küpsemine
1994. aastal ilmus plaat "Ill Communication", mis ületas eelmise albumi edu. Singlist "Sabotage" (video Spike Jonze) sai rokivideote edetabelis tõeline hitt, "Get it Together" jõudis Billboardi tantsumuusika edetabeli esikümnesse ning "Sure Shot" lõikas loorbereid tantsuhitina. Samal ajal ilmutas bänd ka albumi "Same Old Bullshit", mis koondas varast loomingut.
Karala
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas, 2014. aastani oli Karala Lümanda vallas.
Külas asub Karala tulepaak ning asus ka Karala mõis.
Sealt leiab mitmed järvi nagu: Ahtriskeloik, Karala Salujärv, Nonni järv, Panga luht, Roobimaa järv, Saardejärv, Tõri järv ja Väike-Roobimaa järv.
Küla territooriumile jääb ka Naistekivimaa saar.
Beastie Boys
1997. aastast tänapäevani
1997. aastal naasis Beastie Boys New Yorki, et hakata töötama uue albumi kallal. Aasta hiljem juulis välja tulnud album "Hello Nasty" oli varasematest plaatidest stiiliselt erinev: naturaalsete pillide kasutamisest olid peaasjalikult loobutud, naastud oli juurte juurde, millest andis märku DJ Michael Schwartzi (esinejanimi Mix Master Mike) kasutamine. Plaat oli väga edukas: edetabelite esikoht vallutati Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias, Saksamaal, Austraalias, Hollandis, Uus-Meremaal ja Rootsis. 1999. aastal Grammy auhindade jagamisel võitis bänd auhinna nii parima alternatiivmuusika ("Hello Nasty" eest) kui ka parima räpploo kategoorias ("Hello Nasty" singli "Intergalactic" eest).
1999 ilmus duubelplaat "The Sounds of Science", mis koondas bändi loomingu paremikku. Bändiliikmed hakkasid tegelema ka muude projektidega: Yauch keskendus Tiibeti küsimusele, Diamond avastas end kantrimuusikas, andes Country Mike'i nime all välja albumi "Country Mike's Greatest Hits" (2000), ja tegeles koos Beastie Boysi esimese produtsendi Rick Rubiniga projektiga World of Hustle ning Horovitz arendas projekti BS 2000.
2004. aasta juunis ilmus kauaoodatud album – "To the 5 Boroughs". See oli esimene album, mille Beastie Boys oli ise produtseerinud. 2007. aastal tuli välja seitsmes stuudioalbum, "The Mix-Up", mis sai 2008. aastal Grammy parima instrumentaalpopalbumi kategoorias.
15. septembril 2009 ilmuma pidanud album "Hot Sauce Committee, Pt. 1" lükati teadmata ajaks edasi, sest Yauchil diagnoositi vähk.
2010. aasta lõpus teatas bänd, et annab välja "Hot Sauce Committee, Pt. 2" nagu planeeritud. Album ilmuski 2011. aasta alguses.
Heategevus
Pärast 1994. aastat hakkas Beastie Boys tegelema heategevusprojektidega, keskendudes peamiselt Tiibeti küsimusele. Bändis on selle eestvedaja olnud Adam Yauch, kes on astunud budistlikku usku. 1994. aastal osales bänd Milarepa Fondi jaoks raha kogumisel ning 1996. aastal organiseeris Yauch San Franciscos kahepäevase Tiibeti vabastamise festivali. 1995. aastal müüki paisatud kontserdipiletite pealt läks heategevusse dollar pileti kohta.
Beastie Boys muutus poliitiliselt aktiivsemaks pärast 11. septembri terrorirünnakuid New Yorgis. Sama aasta oktoobris korraldasid nad heategevuskontserdi "New Yorgi elanikud vägivalla vastu". 2002. aastal andsid nad välja singli "In a World Gone Mad", et protestida Ameerika sõja vastu Iraagis. 2003. aastal toimusid ka 19. ja 20. Tiibeti vabastuskontserdid Tōkyōs ja Taipeis.
Välislingid
Arvustused
Teetanus
Teetanus ehk kangestuskramptõbi on äge nakkushaigus, mida põhjustab pinnases elava bakteri Clostridium tetani poolt anaeroobsetes tingimustes produtseeritud eksotoksiin. See kahjustab närvisüsteemi, takistades impulsi levikut närvilt lihasele ja põhjustades lihasespasme.
Teetanus ennetatakse vaktsineerimisega, mis annab immuunsuse minimaalselt viieks, kuid mitte enam kui seitsmeks aastaks; selle aja möödudes on haigestumise vältimiseks vajalik revaktsineerimine. Kui inimene pole vaktsineeritud, tuleb talle pärast traumat süstida 48 tunni jooksul teetanuse vastumürki. Teetanusehaige teistele nakkusohtlik ei ole. Eestis esineb teetanust 1–2 juhtu aastas.
Ilme Rätsep
Ilme Rätsep (sündinud 10. juulil 1958) on eesti tekstiilikunstnik.
Ta õppis aastatel 1977–1982 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis moekunsti erialal.
Alates 1988. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud.
Ilme Rätsep on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige.
Sümfooniate loend helistike kaupa
Siin loetletakse tuntumaid sümfooniaid sordituna helistike järgi.
C-duur
Klassitsismiajastul oli C-duur kõige tavalisem helistik sümfoonia jaoks, kus mängisid olulist osa trompetid ja trummid. Ka romantismis, kus üldiselt eelistati minoorseid helistikke, oli see helistik väga populaarne.
c-moll
C-moll oli nagu enamik teisigi minoorseid helistikke seotud klassitsismiperioodi Tormi ja tungi liikumisega. Alates Ludwig van Beethoveni 5. sümfooniast annab c-moll sümfoonias edasi kangelaslikku võitlust. Varased klassitsistlikud c-moll sümfooniad lõppesid tüüpiliselt c-moll akordiga, mille terts oli kõrgendatud pool tooni. Beethoveni eeskujul hakkasid enamik romantilisi heliloojaid oma c-moll sümfooniad lõpetama C-duuris. Veel üks võimalus, mida näiteks kasutab Gustav Mahler, on lõpetada Es-duuris.
cis-moll
Isegi Gustav Mahleri ajal olid cis-moll sümfooniad haruldased.
fis-moll
Kuigi fis-mollis on ainult kolm dieesi, ei olnud see klassitsismiajastu sümfooniates tavaline helistik.
G-duur
Barokis ja klassitsismis oli G-duur üks enimkasutatavatest helistikest. Romantismis kasutati seda vähem.
Koporje laht
pisi|300px|Soome lahe idaosa kaart Koporje laht (vene keeles Копорская губа; harva ka Kaporje laht) on laht Läänemeres Soome lahe lõunakaldal. Ümbritseb idast Soikino poolsaart.
Lahe suudme laius on 26 km ja pikkus 12 km. Sügavus kuni 20 m. Lahte suubuvad Sista ja Voronka jõgi.
Laht on saanud nime Koporje linnuse järgi.
Karala tulepaak
pisi|püsti|Karala tulepaak
Karala tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Karala külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 42 meetrit.
Tule sektor on valge 0°...360° ja nähtavus on 8 meremiili.
Tulepaak ehitati 1953. aastal.
Harilik lina
Harilik lina (Linum usitatissimum) on linaliste sugukonda lina perekonda kuuluv üheaastane kultuurtaim.
Klassifikatsioon
Lina seemnete suuruse järgi liigitatakse harilikul linal järgmised alamliigid:
Kirjeldus
pisi|Lina õis Lehed asetsevad vastakult või topeltvastakult. Ühel linataimel on ühtekokku 50–100 lehte. Lehed on nooljad, 25–40 mm pikad ja 3 mm laiad. Lehed on hallikasrohelised ja kaetud vahaja kaitsekihiga. Ettevaatust: värsked lehed on süües mürgised.
Ühel linataimel on 3–5 hermafrodiitset õit. Viis 15–25 mm pikkust kroonlehte avanevad päiksepaistelisel soojal päeval mõni tund pärast päiksetõusu ning varisevad juba enne keskpäeva. Tolmukate (neid on õies 5) kleepuv välispind mesilasi ei meelita. Õite värvus on valdaval hulgal sortidel helesinine, kuid esineb ka valgete, roosade ja violetsete õitega sorte. Ilusad ja haprad õied on meeldiva aroomiga. Ettevaatust: värsked õied on süües mürgised.
pisi|vasakul|Lina kuprad Vars on peenike, ühesuguselt ümar ja sile. Kiulina puhul oleneb varre pikkusest tema ökonoomika ja hind materjalitööstuse tarvis.
Seemne pikkus on 3,2–4,8 mm, laius 1,5–2,8 mm, paksus 0,5–1,2 mm. Seeme on lame, külgvaates munajas, veidi kõverdunud idujuurepoolse (kitsama) otsaga. Välispind on hele kuni tumepruun, leidub ka kollaste ja rohekaskollaste seemnetega sorte.
Linataim arendab välja põhijuure, selle pikkus võib ulatuda taime enda pikkuseni, koos tema küljes haruneva peenema juurestikuga.
Levik ja kasvukoht
Lina perekonnas on umbes 200–230 taimeliiki, mida võib leida kogu maailma paras- ja lähistroopikavöötmes. Peamised keskused asuvad Põhja-Ameerika edelaosas ja Vahemere piirkonnas. Looduses kasvab kultuurlina esitaim metsik lina (Linum lewisii). pisi|Linaseemnete tootmine maailmas aastal 2017
Kasvatamine
Mõnes riigis (nt Kanada, USA, Poola, Venemaa jt) on geneetiliselt muundatud lina (püütud kontrollida saagikust, mõjutada rasvade ja proteiinide koostist, vastupidavust haigustele, umbrohtudele ja ilmastikuoludele jne) riiklikul tasandil seadustatud. Euroopa Liidus on geneetiliselt muundatud lina kasvatamine keelatud.
pisi|
Agrotehnika
Lina kasvatuseks võiks põllumaa olla sõnnikuga väetatud juba aasta varem, sest mineraalide rohkus mullas pikendab lina õitsemisaega. Põllumaa tuleb lina külviks võimalikult vara ette valmistada: künda/kaevata põhjalikult, eemaldades juurikad ja suured kivid, ning äestada ühtlaseks.
Seemned valitakse lähtuvalt kliimavöötmest, sordi saagikusest, soovitava õli koostisest ja kogusest, kiudude omadustest, haiguskindlusest, kasvatamise eesmärkidest jne. Linaseemne kattekiht on vaatamata läikivale pealispinnale kergesti vigastatav (vaba ligipääs haigustekitajatel), seega tuleks külviks kasutada võimalikult hoolikalt koristatud ja ületalve hoitud seemneid. Seeme külvatakse meie kliimavöötmes aprillis või mais, sest lina kasvamine ja küpsemine võib võtta aega 4–5 kuud. Seeme külvatakse 1–2,5 cm sügavusele külvitihedusega keskmiselt 7000 taime/m2 kohta. Pärast külvi maa kastetakse mõõdukalt, et vältida mullas leiduvate umbrohuseemnete liiga võimsat tärkamist, kuna linataim ei ole tugeva konkurentsivõimega.
pisi|vasakul|Õitsev lina iluaias Seemned idanevad juba esimeste plusskraadide juures, 7–10 päeva jooksul külvist. Tärganud linataimed on öökülmale keskmiselt vastupidavad. Idulehti võib aga −3 kraadine külm pigem kahjustada. Esimese pärislehe arenedes on taim vastupidav ka 7–8-kraadisele külmale. Lina kasvab kasvutingimustest ja sordist sõltuvalt 20–100 cm pikkuseks hõredalt lehekestega kaetud taimeks.
Linapõld vajab umbrohutõrjet. Pikematel põuaperioodidel tuleks lina kasta. Sademete vähesus vähendab kiudude arvu. Lina kastmine tuleks lõpetada mõned nädalad enne saagi koristamist, sest muidu võib linataim hoogsalt õitsema jäädagi.
Kahjurid ja ohustajad
Teatud ohtu kujutavad endast ka rohutirtsud, kes närivad ära lina seemnekupra tagused mahlased lehed, ja kupar kukub maha. Mitmed linnud toituvad noortest võrsetest, mille tulemusel hilineb taime areng (taim kasvatab uue võrse) ja küpsemine.
Linataimele sobivad seltsilistaimed
Linataimedega kaetud maa-ala läheduses kasvavad hästi porgandid, sibulad ja kartulid. Linataim peletab eemale kartulimardikaid. Läbikülvis linaga võib kasvatada madalamat sorti kaunviljalisi ja ristikuid, parendades ristikutega mulla eluolu. Saagi valmides katkutakse linataimed üles ja ristik küntakse haljasväetisena sisse.
Saagikoristus
pisi|Küps linapõld Suurtel põldudel koristatakse lina nagu teraviljagi, kombainidega. Lina on koristusküps kui 90% seemnekupardest on pruunid ja seemnete niiskusprotsent alla 12%:
Töötlemine
pisi|Lina töötlemine vabaõhumuuseumis Saksamaal Enne linakiudude kasutamist eraldatakse need varrest ja lastakse mikroorganismidel eeltöödelda (mikroorganismid ja ensüümid, peamiselt polügalaktüronaas lahustavad taime rakukoed ja pektiini, mis ümbritseb linakiude), kas veekogus või põllul. Spray (1936) ja Smithi (1955) tehtud katsete käigus identifitseeriti üle 20 aeroobse ja anaeroobse bakteri, kes osalesid linataime fermenteerumisel (sh linakiu inimkasutamiskõlbulikuks muutmisel): Achromobacter parvulus, Aerobacter cloacae, Bacillus brevis, Clostridium beijerinckii, Clostridium saccaroacetoperbutylicum jt.
pisi|vasakul|Lina ropsimine Venemaal Veetöötluseks seotakse linataimed väikestesse vihkudesse ja asetatakse vette (linaligu). Vees hoitakse neid kuivade ilmade korral 10 päeva. Tuleb olla väga ettevaatlik ning linavihke hoolsalt jälgida juba seitsmendast päevast alates (sidudes vees ligunenud linataime ümber sõrme, peaksid kiud olema juba nähtavad). Linavihud võetakse veest ja pannakse kuivama. Põllul jäetakse linavihud kuuks ajaks (või ka kauemaks) niiskust koguma. Eeltöötlus peaks tagama selle, et linakiud muutuvad edasiseks töötluseks sobivaks, st eemaldatakse varre väline puine kiht ning eraldatakse linakiud ja muudetakse need masinate jaoks sobilikuks algmaterjaliks.
Ropsimine
Eelmistel sajanditel kasutati linakiudude eraldamiseks linataimest linapeksumasinaid või tehti seda käsitsi nn ropsimõõgaga. Seemned koguti järgmise aasta külvi ning söögi ja ravimise jaoks.
Lina ketramine
Lina ketramine nõudis suurt vilumust, sest linaketraja pidi väänama lina voki pooli külge. Linalõimed kedrati vokil nn sõlmedeks, mis sisaldasid ühtekokku 40 linalõime, 20 sõlmest sai juba linalõnga. Linalõngast kooti kangaid ja valmistati pitsi, batisti, damasti, linariiet, presenti, purjeriiet jpm.
pisi|Lina varred, linane nöör ja köis
Linakiud
pisi|Jäme linakiud ([[takk)]]
Linakiud on väärtuslik, loodussõbralik ja vastupidav materjal ka mitmesuguste tööstusharude tarvis. Paljudes teadusasutustes tehakse lina ja linakiudude põhjalikke mikroskoopilise tasandi uuringuid.
Meliss
Meliss (Melissa) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Harilik lina
Linakiud
Linast saab väga tugeva lõnga, mis ei tõmbu kokku ka kõrgetel temperatuuridel. Sellest tehtud riided imevad hästi niiskust ja kuivavad võrreldes villaste esemetega kiiremini.
Meliss
Melissi perekonda kuulub 5 liiki mitmeaastaseid rohttaimi. Liikide looduslikuks levilaks on Euroopa ja Aasia. Liikide varred on kandilised, lehed asuvad vastakalt ning on reeglina südajad või ovaalsed. Muljumisel tekib tugev sidrunilõhn. Õied on kas kollased või valged.
Harilik lina
Linakiud
Linakiudu kasutatakse tööstuslikult kangatööstuses, teiste materjalide koostises (n geotekstiil), majade soojustuses, käsitsi valmistatud jalgrattaraamide koostises (kuni 80% lina, Museeuw Bikes), autotööstuses (näiteks Mercedes-Benz kasutab linakiudu istmete täidismaterjalina), biodiislikütuse valmistamisel, paberitootmises, kasutatakse ära isegi linakiudude puhastamisel saadud väliskiht, millest valmistatakse pressplaate ning mida tarvitatakse loomadele allapanuks.
Linane kangas
pisi|vasakul|Linased kangad pisi|vasakul|Linaseemned pisi|vasakul|Linaseemneõli valmistamine tehases Lina on väga hea soojusjuht, juhtides soojust 5 korda paremini kui vill ja 19 korda paremini kui siid. Linane kangas on antibakteriaalne ja higistamisvastane (inimesed higistavad 1,5 korda vähem kui puuvillaseid riideid kandes). Linased riided takistavad gammakiirguse kahjulikku toimet kuni 50% osas ning samuti peegeldab linane kangas päikesekiirguse kogu spektrit. Linane kangas vähendab staatilist elektrit ja absorbeerib ioniseerivat kiirgust. Jaapanis tehtud uuringud näitavad, et kasutades linasest kangast voodiriideid, ei teki voodihaigetel lamatisi. Nahaarstid mujal maailmas soovitavad linaseid riideid ka inimestele, kel on kroonilised nahahaiguslikud seisundid nagu psoriaas, ekseem jne.
Linakõrred
Linakõrtest saab valmistada ka linapalle, mida spetsiaalsed soojusjaamad kasutavad soojusallikana – linakõrte kütteväärtus 1 tonni kohta on sama kui kivisöel, lisaks on linakõrs kütusena neutraalse süsiniku bilansiga, st kasvades seob süsinikku ja põletades annab ära.
Kasutamine
Linaseemneid ja külmpressitud linaõli kasutatakse paljude haiguste ja haiguslike seisundite raviks ning leevendamiseks. Linast tehakse ka kangast, ja linaõli on traditsiooniline puidukaitsevahend ning õlivärvide põhikomponent. Linatooteid kasutatakse näiteks põletushaavadel (ka päikesepõletuse korral), teatud põletike raviks, soolestiku ärrituse ja hingamiselundite ärrituse korral, mitme nahahaiguse leevendamiseks, kolesterooli vähendajana ning ka kasvajate ravimisel.
Linaõied
Linaõisi ei soovitata inimestel ega loomadel toiduks tarbida, kuna paarisajagrammine kogus värskeid linaõisi võib tappa näiteks härja.
Linaseemned
Valminud linaseemneid kasutatakse mitmel otstarbel. Ettevaatust: seemne endospermis ning lehe ja juurte vakuoolides asuv linamariin muundub raku seinte purunemisel tsüanogeenseks glükosiidiks ja hüdrolüüsitakse mürgiseks vesiniktsüaniidiks. Vesiniktsüaniid on ohtlik kõigile selgroogsetele loomade, kaasa arvatud inimestele. Surmav kogus ühe annusena (mürgised ained ei akumuleeru) algab 35–150 µmol/kg kohta. Uuringud näitavad, et 2 supilusikatäit linaseemneid päevas (ehk 50 grammi) ei kujuta inimesele, kellel on normaalne valguringlus, mingit ohtu. Linaseemnete kuumtöötlemisel muunduvad tsüanogeensed glükosiidid ohutuks.
Linaseemneõli
Linaõli kui suure rasvhapete sisaldusega õli kiirendab rasvade metabolismi, muundades kehasse kogunenud rasvaladestiste koostist ja kogust.
Loomasööt
Linaõlikooke kasutatakse nende suure valgusisalduse tõttu loomasöödana. Värskeid linataimi ei soovitata loomadele sööta, kuna need sisaldavad mürgist vesiniktsüaniidi (vana nimetusega prussikhapet), hulgaliselt tselluloosi ja ligniini.
Transportimine ja säilitamine
Linaseemnete transportimine on seotud kindlate ohutusnõuetega, sest lina on kergesti ja iseenesest süttiv. Lina laadimisel, transportimisel ja säilitamisel tuleb vältida lahtist tuld, suitsetamist ja juhusliku sädeme teket (nt keevitamisel ning raudliiprite ja konteinerite hõõrdumise tagajärjel jne). Süttinud lina soovitatakse kustutada CO2-ga, sest vett saanud linaseemnekaup muutub kasutuks; tõsi küll – bioloogiliselt täielikult lagunevaks.
Ajaloolisel ajal
Vanimad asitõendid linakanga olemasolust on Egiptuse muumiad (u 4000 aastat eKr), kes mähiti kootud linasesse kangasse, mille 2,5 cm on loendatud ligikaudu 540 lõimeniiti. Ka Homeros kirjeldas oma teoses Odüsseia linast valmistatud nööre ja valgeid purjesid. Plinius vanem (23–79 pKr, Rooma entsüklopedist) kirjeldas linataime kiiret kasvu, mainis nelja peamist linasorti ning kiitis taime majanduslikku tähtsust riiete valmistamisel. Lina on korduvalt mainitud ka Piiblis. Keskajal oli lina tähtis kaubaartikkel. 18. sajandil kasvatati lina juba ka Iirimaal ja Šotimaal. 19. sajandil oli linakangas villa kõrval üks peamisi tekstiilmaterjale. I maailmasõja päevil ehitati linast hävituslennukite tiivad.
Eestis
Eestimaal on kasvatatud kiulina rohkem kui 3000 aastat, tuntuimad linakasvatusalad on Rõuge, Räpina, Vigala, Vastseliina jt. Varaseimad viited linale on Tamula I kiviaja asulakohalt, kus elas rühm kammkeraamika kultuuri esindajaid. Arheoloogilistel kaevamistel leiti vähemalt ühe savinõu pinnal riidekoe vajutusi.
Asva I pronksiaegsest asulast (esimene avastatud kindlustatud asula Eestis) on kindlaid tõendid, et elanikud tegelesid loomapidamise ja maaviljeluse, muu hulgas ka linakasvatuse ja -töötlemisega. Leitud luust linakammide ja ropsimõõkade katkendeid, mis on kulunud teraküljelt hästi siledaks, dateeritud radiosüsinikumeetodil 635 ± 50 eKr.
Võrumaal Rõuge vallas Tsiistres tegutseb Tsiistre Linamuuseum.
Rajoonide põllumajandus
Põlva rajoon tuli linakasvatuse alal sotsialistliku võistluse võitjaks nii Nõukogude Liidus (1976) kui ka Eestis (1977).
Sümbolina
Harilik lina on Valgevene rahvuslill. Lina on Põhja-Iirimaa sümbol ja seda kasutab Põhja-Iiri Assamblee. Lina on vermitud Inglise ühenaelase mündi tagaküljele.
Viciebsk
Viciebsk (ka Vitsebsk) on linn Valgevenes ja Viciebski oblasti ning Viciebski rajooni halduskeskus.
Nõukogude ajal oli kasutusel venekeelne nimekuju Vitebsk.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Viciebski elanikest valgevenelasi 80,47%, venelasi 12,67%, ukrainlasi 1,3%, juute 0,38% ja poolakaid 0,25%. Valdav suhtluskeel linnas on vene keel, valgevene keelt räägitakse vähe.
Viciebski linnale allub administratiivselt ka Ruba alev.
Geograafia
Viciebsk asub Lääne-Dvina jõe mõlemal kaldal. Linna territooriumil voolavad Dvinasse Łučosa ja Vićba. Dvina laius on linnas 110–150 meetrit, jõe oru laius ulatub aga 200 meetrist 300 meetrini.
Viciebsk asub mitmel künkal, ka läbivad linna jõgede sügavad orud. Nii ulatuvad kõrgused linnas 125 meetrist üle merepinna Dvina jõe ääres 204 meetrini üle merepinna.
Viciebsk jaguneb administratiivselt kolmeks rajooniks
thumb|Viciebski linna rajoonid
Čyhunačny rajooni koosseisu kuulub ametlikult ka Ruba alev.
Ajalugu
thumb|left|Viciebski kindluse varemed N. Orda maalil
thumb|left|Viciebski vanalinn
Aastal 1508 sai linnast Viciebski vojevoodkonna keskus. Aastal 1597 sai Viciebsk Poola kuningas Zygmunt III Wazalt ametlikult Magdeburgi linnaõigused.
16. sajandil rüüstasid linna korduvalt Moskva väed, laastades linna aastail 1502, 1516, 1519, 1534 ja 1536, seejärel ka Liivimaa sõjas aastail 1562 ja 1568. Aastal 1602 rüüstasid linna kasakad. Vaatamata kõigele sellele jäi linn tähtsaks kaubanduskeskuseks ja sinna tekkisid mitmesugused tööstusettevõtted. 17. sajandi keskel oli Viciebskis üle kümne tuhande elaniku.
Rängemalt kannatas linn aga Vene–Poola sõja ajal, mil pärast kolm kuud kestnud piiramist vallutas linna 20 000-meheline Moskva vägi. Suurem osa linna elanikest tapeti, aadlikud ja juudid küüditati Venemaale. Pärast sõda tagastati rüüstatud linn Poolale. Linnale oli kõige suuremaks löögiks aga Põhjasõda, kuna aastal 1708 põletasid linnas peatunud Peeter I väed linna maha. Pärast seda sündmust ei olnud Viciebsk enam teistest Valgevene linnadest ei suurem ega tähtsam.
Viciebsk sattus Venemaa keisririigi koosseisu Esimese Poola jagamise tagajärjel 1772. aastal. Aastal 1775 valmis Viciebski raekoda. Aastal 1802 sai linnast Viciebski kubermangu keskus. Aastal 1812 hõlvasid Napoleoni 1812. aasta sõjakäigul Venemaale Viciebski Prantsuse väed.
Aastal 1845 hakkas linnas tegutsema teater. Aastal 1863 kehtestasid venelased Poola ülestõusu tõttu linnas sõjaseisukorra. Aastal 1866 valmis Riia–Orjoli raudtee, mis hakkas läbima ka Viciebski linna. Aastal 1897 ehitati linna elektrijaam, aga aastal 1898 hakkasid esimesena Valgevenes Viciebski tänavatel sõitma trammid. Aastal 1905 avati Viciebskis esimene kino.
1924. aastal liideti Viciebsk Valgevene NSV-ga. Aastal 1934 sai linnast Viciebski oblasti keskus. Saksa okupatsioon kestis Viciebskis 11. juulist 1941 kuni 26. juulini 1944.
Randal
Randal ehk randalhüljes (Phoca vitulina) on kõige ulatuslikuma levikualaga loivaline hülglaste sugukonnast.
Iseloomustus
Randalite kehakuju on voolujooneline, kus kitsas tagakeha läheb sujuvalt üle laiemaks eeskehaks. Keskmise suurusega pea kohal ja suhteliselt sirgel, küljelt vaadates aheneval koonul on silmatorkavad, heledad ja lülilised kompekarvad. Silmad asetsevad teineteisele suhteliselt lähestikku. Väikesed ninasõõrmed koonduvad altpoolt kokkupoole, moodustades V-tähe. Kõrvaavaused paiknevad silmadest tagapool ja pisut üleval. Randalitel puudub silmanähtav sooline dimorfism. pisi|vasakul|Eesmine loib pisi|vasakul|Tagumine loib Loivad on suhteliselt lühikesed, moodustades teiste hülgeliikide loibade tavapärasest pikkusest poole. Loibade otstes on pikad, peenikesed ja tumedad küünised. Esiloibade otsad on mõnevõrra teravatipulised, kus esimene varvas on pikem ja ülejäänud neli varvast on üksteise järel lühemad. Värvi poolest varieeruval karvkattel on väikesed ebamäärase kujuga laigud ning lisaks esineb väikestest kuni keskmiste suurusteni laike, mille kõrval leidub sageli üle keha esinevaid väiksemaid ringjaid mustreid. Nende tihedus on suurem keha eesotsas ning kohati omavahel kokku sulades tekitavad need teisi loomi segadusse ajava täpilise mustri. Kõige tavalisem ja levinum karvastikuvärv on hele- kuni tumehall või pruunikashall. Värvitoon on intensiivsemseljal ja heledam külgedel. See annab loomale n-ö vastandvarjundi, mis toimib varjevärvusena. Põhja pool elavatel randalitel on pigem heledam karvkate kui neil, kes elutsevad lõuna pool. Vahepealsete värvitunnustega isenditel on karvastik tumedam kui heledakarvalistel. Ka küljed, mis on heledakarvalistel heledad, on tumekarvalistel pruunika ja hallika varjundiga. Leidub veel lisaks piirkondi, kus väikesel hulgal isenditel esineb karvastikus roostevärvi kuni punase värvini, mis on tingitud raudoksiidi sadestumisest. Äärmuslikes tingimustes võib see värvivarjund ulatuda ka loibade ja tagakehani. Enamik hülgepoegi vabaneb oma hõbehallist titekarvast juba emaüsas enne sündi. Erandid on olukorrad, kus kutsikad sünnivad enneaegsena või sigimisperioodi varajases alguses.
Isaste randalite pikkus võib ulatuda 1,9 meetrini ja kaal varieerub vahemikus 70–150 kg. Emased on veidi lühemad, olles 1,7 meetri pikkused ja kaaludes 60–110 kg. Vastsündinuna on hülged 61–102 cm pikad ja kaaluvad kõigest 8–12 kg. On kindlaks tehtud, et emased randalid elavad isastest kauem. Vastavalt sellele varieerub emaste eluiga 30–35 eluaasta vahel ning isased võivad elada 20–25-aastaseks.
Alamliigid
Randalite hulka kuulub veel kolm alamliiki: Atlandi randal (P. v. vitulina), Vaikse ookeani randal (P. v. richardii) ja Kanadas Ungava poolsaare ümbruses, peamiselt mageveejärvedes ja jõgedes elutsev Ungava randal (P. v. mellonae). Kuigi tegu on tunnustatud alamliikidega, siis puuduvad iseloomulikud välised tunnused, mis aitaks neid alamliike üksteisest eristada. Pigem eristatakse vastavalt piirkonnale, sest erinevad alamliigid on üksteisest geograafiliselt eraldatud. Siiski kattuvad randali ühe või enama alamliigi elupaigad kaheksa teise hülglase esindajaga. Nendeks on põhja-lonthüljes, hallhüljes, põishüljes, viigerhüljes, larga (Phoca largha), gröönihüljes ja vööthüljes. Näiteks Vaikse ookeani põhjaosas jagavad ühiseid pesitsusalasid larga ja Vaikse ookeani randal. Nende puhul on väga keeruline üht või teist liiki ära tunda, kui lähtuda välistest tunnustest. Neid kahte liiki aitavad eristada nende erinevad käitumismallid. Näiteks largad asustavad tavapäraselt merejääd, kus nad ka poegivad, samas kui randalhülged pigem mitte. Nemad võivad end veest välja tõmmata ranniku fjordide juures olevale liustikujääle poegimise eesmärgil. Üldiselt annab tervetest vastsündinud randalhüljestest aimu täiskasvanutele omane mustriline karvastik, samal ajal kui largadel on sündides hõbehall titekarv. Kolju erinevused võivad kajastuda peakujus ja näostruktuuri erinevustes, aga selle kohta pole veel täit selgust ning see nõuab edasist uurimist.
Levik
pisi|vasakul|Randalid Teravmägedel Randalid on laialt levinud põhjapoolkera rannikualadel, asustades nii parasvöötme- kui ka polaaralasid. Kolme alamliigi elupaigad jäävad väga ulatuslikele aladele. Atlandi randal (P. v. vitulina) asustab alates Portugalist põhja pool olevat Põhja-Atlandit kuni Barentsi mere loodeosani Venemaal. Sinna vahepeale jäävad ka elupaigad Läänemere Lõuna-Rootsi ja Taani väinade piirkonnas, Teravmägede põhjaosas, Islandi lääneosas, Gröönimaal, Arktika Kanada osas ja Kesk-Atlandi Ameerika Ühendriikide rannikuosas. Vaikse ookeani randali (P. v. richardii) elupaik jääb Vaikse ookeani põhjapoolsesse ossa, sinna kuuluvad levilad piki Mehhiko ja Baja California osariigi rannikut ning mööda Ameerika Ühendriikide ja Kanada läänerannikut. Asustatud on samuti alates Alaska rannikuosast (kaasa arvatud sinna aladele jäävad Prints Williami abajas ja Cooki abajas, Iliamna järv ja Bristoli laht) kuni põhja jääva Nunivaki saareni Beringi meres. Sealt edasi Venemaa poole minnes asustatakse veel Pribilofi saari, Aleuutide saarestikku ja sellega seotud Komandorisaari, kuni jõutaksegi Venemaani välja, kus leidub veel levilaid Kamtšatkal. Sealt allapoole liikudes Kuriilide saarestikus ning lõpuks Hokkaido saareni välja Jaapanis. Ungava randal (P. v. mellonae), nagu eespool mainitud, asustab Kanadas Québeci provintsi põhjaosas olevat Ungava poolsaare jõgesid ja järvesid. Näiteks üks levila, Lacs des Loups Marins' mageveejärv asub ookeanist ligi 200 km kaugusel. On tulnud teateid ka randalitest, keda on nähtud California lahes.
Käitumine ja toitumine
Randaleid kohtab suure tõenäosusega rannikualadel ja sinna jäävatel veekallastel. Sageli minnakse ka lahtedesse, suudme aladele ning tõusu-mõõna piirkondadesse, kuid põhiolemuselt on randalid pigem paiksed. Maismaal on randalhülged väga arglikud ja võõrastavad ning igasuguse häiringu korral tormatakse grupis vette tagasi. Vees olles on randalhüljeste käitumine vastupidine, ilmutades uudishimu paatide või kaldal olevate inimeste suunas pead veest välja tõstes. Enamik randaleid veedab lesilates aega iga päev vastavalt sellele, kuidas on loodete tsüklid. Sellest olenemata võivad toiduotsingud kesta mitmeid päevi. Randalid on väga seltsivad loomad, kuid päris külg külje kõrval elada neile ei meeldi. Sisisev urin on üks vähestest häälitsustest, mida randalid teevad. Tihtipeale ilmestavad seda häälitsust eesloibade kokkulöömine ja üksteise kriimustamine. Nii võivad nad teha, kui tihedalt koos olles tekivad kokkupõrked või kui üksteisele ollakse liiga lähedal. Avamerel olles eelistatakse pigem üksindust, kuid randaleid on nähtud ujumas ka grupiti. Kindlates paikkondades moodustuvad grupid toitumise eesmärgil. Kuigi toiduotsingud jäävad pigem rannikualadele, kus vees laskutakse sügavusele kuni 35 meetrit, siis on registreeritud selliseid olukordi, kus toitu on mindud otsima ka 800 meetri sügavuselt. Randalite toidueelistused on väga mitmekülgsed. Toitutakse laiast valikust kaladest, peajalgsetest ja vähilaadsetest. Üks alamliikidest, Ungava randal, toitub kodukoha järvede kohalikust forelliliigist.
Sigimine
pisi|paremal|Randal poega imetamas Isased randalid saavutavad suguküpsuse 4–5 aasta vanuselt ning emased 3–5 aasta vanuselt. Kuna isaste omavahelist võitlust emaste nimel pole maismaal jälgitud, siis on eeldatud, et need sigimissüsteemid on polügüünsed, kus vahetatakse sageli partnereid. Veealused videosalvestised on näidanud suguküpsete isaste kogunemisi gruppidesse, et emaseid meelitada. On täheldatud, et vees on isegi kujunenud kindlad territooriumid poegivate emaste jaoks. Neid merelisi territooriume kaitstakse iga hinna eest – isased ajavad üksteist taga ja kaklevad. Paaritutakse üldjuhul vees. Paaritumisperiood on veebruarist oktoobrini. Poegimise kõrgpunkt jääb aprilli ja juuli vahele. Emad võõrutavad end poegadest ühe kuu jooksul, misjärel on emased valmis uueks sigimiseks. Emasrandalil sünnib üldjuhul üks poeg, kelle eest ta üksi hoolitseb. Noored pojad on võimelised ujuma ja sukelduma peaaegu kohe pärast sündimist. Emastel järgneb sigimisperioodile karvavahetus. Lõunapoolsetel aladel leiab poegimine aset juba enne aprilli.
Looduslikud ohutegurid
Randalitel on looduses üpris palju vaenlasi, kelle hulka kuuluvad mõõkvaalad, haid, kotkad, metsikud koerad, koiotid, hundid ja pruunkarud. Vaenlaste seas leidub ka üks loivaline – põhja-merilõvi.
Jõemõisa-Kaiu järvestik
Järvestikku kuuluvad Kaiu, Jõemõisa ja Papijärv.
Randal
Inimtegevusest tulenevad ohutegurid
Randalid on väga haavatavad suure kontsentratsiooniga saasteainete suhtes ning samuti ohustavad neid haigused, mis pärinevad maismaa loomadelt. Merre sattuvad õlilaigud kahjustavad randalite tervist ja põhjustavad nende surmasid. Näiteks Läänemeres elavatel randalitel on immuunsüsteemi nõrkusest tingitud bakterhaiguste suurem vastuvõtlikkus seotud raskmetalle sisaldava räime söömisega. Saasteainete tõttu on immuunsüsteemis tappurrakkude ja T-rakkude hulk vähenenud, mis ongi langetanud randalite vastupanuvõimet haigustele. Sellega on rohkem seotud morbilliviiruse puhang 2002. aastal, mis nõudis Euroopas 30 000 hülge elu. Kuna randalid asustavad ka sagedasti kalapüügi paiku, siis vahel jäävad nad kalavõrkudesse kinni. Samuti mõjutab inimeste kalapüük randalite toiduahelat. Randalite ja inimeste vahel võib tekkida konflikt, kui kattuvad inimeste kalapüügialad ja randalite toitumisalad. Sellega seoses on minevikus aeg-ajalt läbi viidud randalite populatsioonide vähendamise programme.
Arvukus ja staatus
Tänapäeval on randalite populatsioon enam-vähem stabiilne ja isegi tõususuunas. Kuigi randalid elavad inimasustustele suhteliselt lähedal, ei osata nende kogupopulatsiooni täpsemalt paika panna. Kuid Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) viimaste andmete järgi jääb kogupopulatsioon 350 000 – 500 000 isendi vahele. Ohus on just väiksemad populatsioonid Teravmägedel, Läänemeres ja Iliamna järves Alaskal. Kõrgendatud oht väljasuremiseks valitseb paraku Ungava randalite seas, keda ohustavad enim Ungava poolsaare hüdroelektrijaamade võrgustikud.
Randal Läänemeres
Randal emigreerus Läänemerre u 7000 aastat tagasi, kui praegune Läänemeri oli alles oma kujunemise alguses. Randalhülge populatsioon oli väiksem kui hallhülgel või viigril. Kuid 19. sajandil hakkas üle kogu Läänemere randali arvukus kasvama: 1905. aastaks oli see 5000 isendit. Pärast seda hakkas arv järsult langema ning 1960. aastaks oli isendeid järel vaid mõnisada. Peamiseks põhjuseks peetakse Rootsis korraldatud kommerts-hülgeküttimist ning hiljem mõjutas randalite arvukust ka saasteainete levimine Läänemeres, mistõttu tekkisid randalitel sigimishäired. Nüüdseks on randali populatsioonid koondunud Läänemere Lõuna-Rootsi ja Taani väinade piirkonda.
Jahilind
Jahilinnud on linnud, kellele tohib jahilubade alusel jahiajal jahti pidada. Jahilinnud kuuluvad jahiulukite hulka.
Jõemõisa-Kaiu järvestik
Pärast mandrijää taandumist asus antud kohas Peipsi jääpaisjärve laht, mis sai hiljem iseseisvaks järveks. Selle järve veetaseme alandamise, muda kogunemise ja kinnikasvamise tagajärjel ning Kääpa jõe süvendamisel on moodustanud kolm kitsaste väinadega ühendatud järve.
Järvedes elutsevad latikas, särg, roosärg, haug ja ahven. Nendes veekogudes on III kaitsekategooria kalaliigid – harilik hink ja vingerjas, Kääpa jõel ka võldas. Kääpa jõel on samuti jõevähk.
Päevaleht (1990)
Päevaleht oli ajaleht, mis ilmus Eestis aastatel 1990–1995.
1. veebruaril 1990 hakkas ajaleht Noorte Hääl (ilmus aastatel 1940–1941 ja 1944–1990) ilmuma Päevalehe nime all.
Saatus
pisi|[[Beatrice Offor, "Saatus" (1894)]]
Päevaleht (1990)
Ajaleht ilmus viimast korda 4. juunil 1995, sest 5. juunil 1995 ühinesid Hommikuleht, Päevaleht ja Rahva Hääl uueks väljaandeks, mille nimeks sai Eesti Päevaleht.
Saatus
Saatus viitab üleüldiselt mingile teatud hulgale sündmustele, mida usutakse, et need on ettemääratud. Saatust võib ka kirjeldada kui ettemääratud tulevik, kas siis seda ühele indiviidile või siis hoopis paljudele inimestele korraga, ja seda olenemata situatsioonist, ajast ja kohast. Saatus on tegelikult uskumus, mis põhineb eeldusel, et universumis valitseb kõikide inimeste üle mingi looduslik korrapära, mis on ette määratud meile kõigile, kuid mis on igale inimesele jällegi erinev, mõeldes selle all erinevate sündmuste käiku ajalises mõttes.
Päevaleht (1990)
Ajalehe peatoimetajad olid Margus Mets (1990–93 ja 1994–95) ja Peep Kala (1993–94).
Koimla
Koimla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Béla IV
Mongolite invasioon
1239. aastal sai ta teada, et mongolid plaanivad Batu-khaani juhtimisel Euroopasse tungida. Kuningas asus nende invasiooni tõrjumiseks ettevalmistusi tegema, muuhulgas lubas ta maale paganatest kumaanid, kes olid enne mongolitelt lüüa saanud.
1241. aasta kevadel õnnestus mongolitel aga ungarlaste kaitsest läbi murda ja kumaanide-ungarlaste suhted muutusid äärmiselt pingelisteks, sest paljud ungarlased pidasid kumaane reetureiks. Seetõttu tapeti ka nende khaan Köten ja kumaanid lahkusid Ungarist. Seetõttu olid Béla väed oodatust palju nõrgemad ega suutnud mongolitele efektiivset vastupanu osutada. Aprillis said nad rängalt lüüa ja Béla põgenes Zagrebi. Austria hertsog kasutas Ungari ränka olukorda ära ja sundis kuningat mõningaid läänepoolseid maakondi endale pantima. Béla palus abi paavstilt, Püha Rooma keisrilt ja teistelt suurvõimudelt, kuid keegi ei andnud talle otsest abi. 1242. aasta alguses ületasid mongolid ka külmunud Doonau ning jõudsid peagi Aadria mere äärde. Béla põgenes rannikulinna Trausse, olles valmis maalt lahkuma. Batu-khaan püüdis kuningat kätte saada, kuid enne said mongolid teate suurkhaan Ugedei surmast ning seetõttu lahkusid nad peagi ka Ungarist.
1242. aasta keskel suutis Béla oma võimu Ungaris täielikult taastada ning riigi ka küllaltki ruttu üles ehitada. Idaossa ehitati palju uusi linnuseid ja laastatud aladele toodi elama kumaane. Et riik mongolite rüüsteretkedest kiiresti kosus, on Bélat nimetatud ka Ungari teiseks rajajaks.
1260. aastatel hakkas Bélale probleeme valmistama ka tema poeg Istvàn, kes sai 1258. aastal Transilvaania vürstiks. Aastatel 1262–1266 oli nende vahel kaks kodusõda, mille tulemusena pidi Béla Doonau idakalda loovutama pojale. Nende suhted halvenesid üha, nii et kui Béla suri, siis usaldas ta oma naise ja tütre perekonnad oma väimehe, Böömimaa kuninga (1253–1278) Ottokar II Přemysli, mitte poja hoolde. thumb|Bela IV vanemas eas
Välispoliitika
Järgnenud aastatel oli Béla peamiseks probleemiks Austria hertsog, kellelt ta piirimaakonnad küll tagasi sai, kuid sealne hertsog Friedrich II Riiakas püüdis neid peagi tagasi saada. 1246. aastal lõppes Ungari-Austria sõda aga Friedrichi hukkumisega. Et Babenbergide dünastia suri välja, siis algasid võitlused Austria hertsogitiitli pärast. Nendes osales ka Béla, kuid ta sai lüüa Böömimaa kuninga Ottokar II Přemysli käest, kellega ta võitles Steiermargi pärast aastatel 1252–1260.
Ebaõnnestus ka tema Galiitsia-poliitika, sest tema väimees Rostislav Danilovitš sai mitu korda Galiitsia-Volõõnia vürst Danilo Romanovitši käest lüüa.
Rooma keiser
Rooma keisriks (ka Vana-Rooma keisriks) nimetatakse Rooma riigi valitsejat keisririigi perioodil, mille alguseks loetakse traditsiooniliselt aastat 27 eKr. Keisririigi lõpuks loetakse läänes Rooma langemist 476. aastal ja idas Konstantinoopoli langemist 1453. aastal.
Ida-Rooma riigi valitsejatest kõneldakse sageli kui Bütsantsi keisritest.
Keisri roll oli teoorias ja praktikas mõneti erinev. Rooma riik jäi kogu oma eksistentsi kestel õiguslikult vabariigiks ja nii oli keiser teoorias kõigest "esimene kodanik" ehk esimene võrdsete seas (primus inter pares). Tegelikult oli keiser Rooma riigi kõrgeim valitseja ja sõjaväe ülemjuhataja.
Keiser võis kanda mitmesuguseid tiitleid, mille seas kõige tavalisemad olid Augustus, imperator, princeps ja caesar. Nende tähendus ja sisu oli ajaloo kestel muutuv. Muutuvad olid ka keisri võimupiirid ja vastutusalad.
Printsipaat
Loe: printsipaat
68–96: Nelja keisri aasta ja Flaviani dünastia
Loe: Nelja keisri aasta & Flaviani dünastia
96–192: Nerva–Antoniini dünastia
Loe: Nerva-Antoniini dünastia
193–235: Viie keisri aasta ja Severani dünastia
Loe: Viie keisri aasta ja Severani dünastia
235–285: Kolmanda sajandi kriisid
Loe: 3. sajandi kriisid & Kuue keisri aasta
Dominaat
Loe: Dominaat
284–363: Tetrarhia ja Constantiniuse dünastia
Loe: Tetrarhia ja Constantiniuse dünastia
Märkus: Tetriarhia oli Dicletianuse poliitika, millega riik jagati kaheks. Kumbagi poolt valitses kaks keisrit: vanem "Augustus" ja noorem "Caesar"
Lääne-Rooma keisrid
Loe: Lääne-Rooma
395–455: Theodosiuse dünastia
Loe: Theodosiuse dünastia
Märkus: Theodosius I oli viimane keiser, kes valitses mõlemat impeeriumi poolt, ta jagas impeeriumi oma poegade Arcadiuse ja Honoriuse vahel
455–480: Viimased Lääne-Rooma keisrid
Märkus. Klassikaliselt loetakse Rooma impeeriumi lõppu Romulus Augustuluse kõrvaldamisega. Ajaloolased loevad idapoolset impeeriumit Ida-Roomaks või Bütsantsiks, mis saab hiljem valdavaks nimetuseks.
Kipi
Kipi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Kihelkonna kihelkonda.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas, 2014. aastani kuulus ta Lümanda valda.
Sealne puurauk on Rootsiküla lademe, selle Rootsiküla kihistu ja Vesiku kihtide laiendatud stratotüüp. Lisaks on see Soeginina, Kuusnõmme ja Viita kihtide neostratotüüp. Veel on sealne puurauk Paadla lademesse kuuluvate Himmiste kihtide laiendatud stratotüüp.
Isiksushäired
Isiksushäired (ka isiksusehäired, isiksuse häired) on kliinilise tähendusega seisundid ja käitumisviisid, mis on püsivad, väljendavad inimese loomulikku elustiili, väljendavad enese ja teistega suhtlemise stiili, võivad avalduda indiviidi arengus varakult, võidakse omandada elu jooksul. Isiksushäired on variatsioon normaalsest isiksusest – meie kõigi isiksusi on võimalik samade isiksusjoontega kirjeldada, kuid isiksushäirete puhul on üks või mitu joont väga tugevalt väljendunud ja mõjutavad olulisel määral käitumist. Isiksushäirega inimese käitumist eristab teistest inimestest see, et nende reaktsioonid kalduvad oluliselt kõrvale selle kultuuri keskmise inimese viisist tajuda, mõelda, tunda ja suhelda. Enamasti toovad isiksushäiretega inimeste jäigad käitumismustrid kaasa probleeme sotsiaalsetes suhetes või tööalaselt, tekitavad muret inimese enda mõtetes või tema igapäevaelus. Mõnede isiksushäirete jooned häirivad peamiselt teisi inimesi, kuid mitte isiksushäirega inimest ennast.
Isiksushäire jooned avalduvad tavaliselt paljudes valdkondades: enesetunne, emotsioonid, töö, suhted. Isiksushäireid diagnoositakse enamasti täiskasvanueas, tihti pärast 25. eluaastat, sest diagnoosi tingimuseks on joonte pikaajaline püsimine.
Ka tervetel inimestel võib olla mõni isiksusejoon tugevamalt väljendunud ja erinevate isiksushäirete üksiktunnuseid võib esineda igaühel, kuid kui see ei häiri tema suhteid või igapäevaelu mingil moel, ei saa rääkida häirunud isiksusest. Isiksushäire diagnoosiks on vajalik paljude (aga mitte kõigi) joonte koosesinemine pikaajaliselt, püsivalt ja paljudes olukordades ning keskkondades. Ühel inimesel võib olla jooni erinevatest isiksushäiretest ning esineda võib ka mitu isiksushäiret korraga.
Isiksushäirete liigitus
DSM-IV-s on isiksushäired jagatud kolme klastrisse ja samasse klastrisse kuuluvad isiksushäired sageli esinevad koos.
Klaster A (inglise keeles: odd/eccentric – veidrad/ekstrentrilised)
Klaster B (inglise keeles: dramatic/emotional/erratic – dramaatilised/emotsionaalsed)
Klaster C (inglise keeles anxious/fearful – ärevad/kartlikud)
Kategoriseerimata
Tallinna Juudi Eraühisgümnaasium
Tallinna Juudi Eraühisgümnaasium oli aastatel 1923– Tallinnas tegutsenud keskkool.
Jõemõisa järv
Jõemõisa järv on järv Jõgevamaal Mustvee vallas ning on üks Jõemõisa-Kaiu järvestiku järvedest, mis paikneb Kagu-Eesti lavamaa ja Vooremaa vahelises orundis.
Tallinna Juudi Eraühisgümnaasium
1919. aastal asutati Tallinna Juudi Koguduse juurde venekeelne Tallinna Juudi Algkool, Raua tänaval. 1923. aastal, kui lõpetas esimene lend algkooli õpilasi, asutati Tallinna Juudi Eraühisgümnaasium, kus õpetus oli ajutiselt venekeelne. Esialgu oli kooli asukohaks Maakri tänav 5, alates 1924. aasta 3. veebruarist paiknes kool Karu tänav 16.
Alates 1927. aastast allus kool Juudi Kultuuromavalitsusele ning 1930. aastast kandis nimetust Juudi Kultuurivalitsuse Tallinna Ühisgümnaasium.
1937. aastal tegi kool läbi veel ühe nimemuutuse: senine gümnaasium nimetati Tallinna Juudi Eraühisgümnaasiumiks ning selle kõrvale asutati viieaastase õppeajaga Tallinna Juudi Erareaalkool. Õppekeele küsimuses valitsesid Tallinna juudi kogukonnas suured lahkhelid ning seetõttu töötasid koolis nii heebrea- (ivriidi-) kui jidišikeelsed klassid. Kool suleti 1940. aastal.
Kooli direktorina töötas aastail 1923–1940 Samuel Gurin.