cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
pisi|Kairo [[Supilinn|Supilinna kiigeplatsil teost maalimas 2016. aastal]] Kairo (isikunimega Kairi Kliimand; sündinud 1986) on Tartu tänavakunstnik, kes on iseõppinud ja enda loomingut iseloomustanud naivismina, mis on ka viide ametliku kunstihariduse puudumisele. Tema teosed on peamiselt tuttavad Supilinna elektrikappidelt ja majaseintelt, kuid ta on maalinud ka lõuendile ja teinud printe. 2019. aastal esitles ta enda esimest isikunäitust, mille jooksul valmis monumentaalmaal. Ta kuulub Delegatsioon K naiskunstnikke rühmitusse.
Looming
Kunstniku loometee sai alguse ühel 1. septembril, kui naine töötas Kaubamajas jäätisemüüjana, kui nägi koolilaadal guaššvärve, puutumata pintsleid, värvilist paberit, siis ostis lõunaks salatit ja ülejäänud raha eest kunstitarbed. Sestpeale tegi ta iga päev jäätiseleti taga ühe väikese pildi. Peamiselt Kairo tänavakunstitöid on võimalik leida Tartus, eriti Supilinna kandis, kus ta on värvinud paljud oma kodutänava elektrikapid maalideks. Selle juures ei takistanud teda see, et ta tegutses omaalgatuslikult ja ka vankriga kaasas olev sülelaps. Kairo kujutab tihtipeale oma maalidel autobiograafilisi lugusid rahalistest raskustest, eneseteostuse ja emaduse põrkumisest, memento morist ja isiklikust habemega meesmuusast. Ühtlasi on ta maalinud ka Võrus, kuhu saadeti ta 2014. aastal Stencibility raames koos MinaJaLydiaga. Kus nad lõid Võru sauna seinamaali „Võrukaelad” -  hiiglaslikule portreele, kellel võrud kaelas. Tänavakunstis eelistab kunstnik kasutada pintslit ja akrüülvärve, mille poolest erineb ta enamusest Tartus leitavast tänavakunstist. Elades ise Supilinnas soovib Kairo oma loominguga keskkonda panustada ja just kodukandi tänavatel leiab enim tema töid.
Tema loomingule on iseloomulik taimemotiivid, kirjud mustrid, peened detailid ja värvikirevus. Meesfiguurid tema maalidel on sageli naiselikult unelevate silmade, käharate habemete ja pikkade õlgadele langevate juustega. Läbivaks tunnuseks tema töödes on värvipindade piiramine musta joonega, mis annab igale vormile lõpliku kuju.
Osalemine näitustel
Kunstnik on osa võtnud kõigist igaastaselt Delegatsioon K ülevaate näitustest perioodil 2021-2022. Esimese isikunäitusena tuuakse välja “Suvi linnas”, mis toimus  toimus 2019. aastal Tartu kunstimajas ja tõi vaatajateni kümne loomingu aasta jooksul valminud akrüülmaalide paremiku. 2021. aasta novembris osales ta Eesti suurmal tänavakunsti ülevaatenäituses "Piece of Peace", kus esitleti viimase 25 aasta pildilist ülevaadet, kus oli esindatud enam kui 70 kunstnikku ja kogukonda. 2022. aasta juunis osales Berliinis Neurotitan galeriis näituse "Hello Mister Police Officer", mis oli Tartu 2024 avalöögi Euroopas. Näitus tutvustas Tartu tänavakunsti ning seal olid esindatud Edward von Lõnguse, Stina Leegi ning Gutface´i teosed.
2012.a Genialistide Klubi Delegatsioon K ülevaate näitus
2014.a september veinibaar/raamatukogus Arhiiv “PRINTSESSI JA PÜHAKUD”
2015.a mai Anna Haava 7a Prima Vista eriprogramm “Taaskasutusnäitus”
2015.a loktoober okaalis Naiiv “NaNa. Naivistid ja Naiivitarid”
2016.a veebruar Voronja galerii esimene korternäitu -koos Anna hõbemäega
2016.a november Genialistide Klubi “Hullunud Tartu. Hullud Tartu naised”
2017.a aprill Tammelinna raamatukogus "Lipiti lapiti serviti"
2017.a mai Kairo Physicumis
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)
"Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" on ABBA laul, üks ansambli suurimaid hitte. Laulu autorid on Benny Andersson ja Björn Ulvaeus, juhtlaulja on Agnetha Fältskog.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2017.a Aparaaditehases “Mu elu on sama halb, aga ma olen õnnelikum”
2017.a Vein ja Vine kunstigaleriis “sügisstART”
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)
Laulul on ka hispaaniakeelne versioon "¡Dame, dame, dame!", mis anti singlina välja albumi "Gracias por la música" promomiseks.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2018.a veebruaris Viljandi Sakale keskuses “Ülevaatenäitus”
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)
Laul räägib üksildasest noorest naisest, kes otsib armastust ning võrdleb oma üksindust ööpimedusega.
2005. aastal kasutas Madonna laulu instrumentaalosa oma laulus "Hung Up", mille jaoks palus ta luba Björnilt ja Bennylt. Nad nõustusid, mis oli erakordne, kuna Björn ja Benny tavaliselt ei anna luba oma laule kasutada.
Edgar Laane
Edgar Laane (1. mai 1903 Türi – 3. aprill 1947 Uppsala) oli eesti notar.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2018.a november Küüni 4 kortermaja all asuvas tuumavarjendis “Sügis tuumavarjendis”
Edgar Laane
Teenistuskäik
Tallinna kinnistusjaoskonna ametnik, alates 1930 notar Paides.
Põgenes 1944 Rootsi.
Riia Eesti Üliõpilaste Selts
Riia Eesti Üliõpilaste Selts (REÜS) oli aastatel 1909–1915 Riias tegutsenud eesti üliõpilasorganisatsioon. Pärast sõja vaibumist jätkus tegevus Tartus Üliõpilasselts Liivika nime all.
Tollane Venemaa Liivimaa kubermangu pealinn Riia pakkus Peterburi ja Tartu kõrval eesti soost üliõpilastele suhteliselt hästi kättesaadavaid kõrghariduse omandamise võimalusi. Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi tuumik kujunes eesti soost üliõpilasi ühendava Laene sõpruskonna liitumisel 1909. aasta kevadel korporatsioon Vironiast lahkunutega. Asutajaliikmeid oli kokku 23.
Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliikmeist kuulusid Laenesse Anton Uesson, Eduard Kimberg, Martin Kesküla, Heinrich Johani Väljamäe, Viktor Pihlak, Peeter Sisask, Konstantin Zeren, Anton Lembit Soans, Aleksander Bürger, Karl Treumann, Kristjan Kask ja K. Feldmann. Vironia rühma kuulusid Märt Raud, Juhan Kukk, Alfred Kalm, Eduard Johannes Erlich (astus hiljem tagasi Vironiasse), Eduard Laur, Rudolf Maasen, Voldemar Saukas, Hermann Perna, Johann Sakeus (astus hiljem tagasi Vironiasse), Aleksander Müürisepp ja Karl Parvei.
Mitmed neist panustasid oluliselt hilisema Eesti Vabariigi ülesehitamisse.
Nicolás Gaitán
Osvaldo Nicolás Fabián Gaitán (sündinud 23. veebruaril 1988 San Martínis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Paços de Ferreira.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2020.a Psysicumi galeriis “Emajõe Adonis”
Nicolás Gaitán
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Boca Juniors, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2021.a lokaalis Pirogov “Ma nägin unes, et mul oli näitus”
Nicolás Gaitán
Aastatel 2010–2016 mängis ta Portugali kõrgiiga klubis Lissaboni Benfica. Oma esimesel hooajal valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Benficaga tuli ta kolm korda Portugali meistriks. Hooajal 2011–12 oli ta UEFA Meistrite Liigas nelja teise mängija kõrval enim väravasööte andnud mängija. Kahel korral jõudis ta Benficaga UEFA Euroopa Liiga finaali ning hooajal 2013–14 valiti Gaitán Euroopa Liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2014. aastal valiti ta Benfica aasta mängijaks.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
Osalemine näitustel
2022.a Vein ja Vine kunstigaleriis “süggisstART”
Nicolás Gaitán
2016. aasta juunis siirdus ta Hispaania kõrgliiga klubisse Madridi Atlético. 2018. aasta veebruaris liitus ta koos meeskonnakaaslase Yannick Carrascoga Hiina kõrgliiga klubiga Dalian Yifang. 2019. aasta hooajal mängis Gaitán Major League Socceri klubis Chicago Fire. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille OSC ja hooajal 2020–2021 Portugali kõrgliiga klubis SC Braga. 2021. aasta teises pooles mängis ta Uruguay kõrgliiga klubis Peñarol, kellega tuli sel aastal Uruguay meistriks. 2022. aasta jaanuaris liitus Paços de Ferreiraga.
Kairo (Tartu tänavakunstnik)
«Pereportree 128 maasikaga»
Kairo maalis 2019. aastal toimunud isikunäituse jooksul - pool novembrit ja pool detsembrit galeriis kohapeal ka hiiglaslikku maali mõõtmetega 4 × 2 meetrit. Töö pealkiri kannab «Pereportree 128 maasikaga», kus maali vasakus tiivas on kunstnik ise, kes sööb parajasti maasikaid, jalas täpiline sukk ja juustel õnnetoova endena linnukaka, vastavalt nimes olevale viitele maasikaid on maalil kokku 128, suurem osa neist tapeedimustrina.Pereportreele on Kairo maalinud diivanil külitava abikaasa Olevi, kass Mosca rinna peal ja vasakus käes mobiilne telefon. Pereisa ees põrandal istub poeg Ville Susi ja paremal tütar Madelin, kes vaatab väikest merineitsi maali. Tüdruk ise maalis selle ema suurele maalile.
Nicolás Gaitán
Argentina jalgpallikoondises mängis Gaitán aastatel 2009–2016 kokku 16 korda ja lõi kaks väravat, mõlemad väravad lõi ta 14. oktoobril 2014 sõprusmängus Hongkongi vastu. Ta kuulus Argentina koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol.
Eestirootslane (ajakiri)
Eestirootslane on ajakiri, mis ilmub Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse väljaandena kaks korda aastas. Ajakiri on kakskeelne. Rahvusnimekirja liikmetele saadetakse ajakiri posti teel.
Ajakirja põhieesmärgiks on teavitada lugejaid Kultuuriomavalitsuse tegevusest, kuid ka nii Eesti kui ka Rootsi aktuaalsetest sündmustest, mis puudutavad rootsi rahvusvähemuse olukorda. Ajakirja pdf-failid on leitavad Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse kodulehel.
Ameerika Ühendriikide holokausti memoriaalmuuseum
pisi|Ameerika Ühendriikide holokausti memoriaalmuuseum Ameerika Ühendriikide holokausti memoriaalmuuseum (inglise keeles United States Holocaust Memorial Museum, lühendatult USHMM) on Ameerika Ühendriikides Washingtonis asuv muuseum ja uurimiskeskus, mis on keskendunud holokausti teemale.
¡Decapitacion!
"¡Decapitacion!" on ansambli Cattle Decapitation singel (2000). Sellel on kolm hispaaniakeelset lugu albumilt "Homovore".
Orjus Vana-Roomas
Kõik Rooma kodanikud ei olnud vabad. Alguses oli täielik õigusvõime ainult perekonnapeadel. Abielunaised, lapsed ja orjad ei olnud täielikult iseseisvad. Algul olid orjad lastega ühtmoodi pereliikme staatuses, osalesid talutöödes ja töötasid põllul koos perega. Peremehe õigusvõim orja üle ulatus aga kaugemale kui laste puhul. Orjad olid oma isanda võimu all: orja isandal oli õigus tema elu ja surma üle otsustamisel (Gai. Inst. 1.52).
Kogu kasutuses olevat õigust sai laiendada isikutele, asjadele või hagidele (Gai. Inst. 1.8). Roomas võrdsustati orjade õiguslikku seisundit asjaga. Orjal ei olnud õigusvõimet ning ta oli õigustehingute objekt. Kuna orjad olid võrdsed asjaga, ei olnud ka nende enda tegevusel nende endi huvides juriidilisi tagajärgi. Ori oli oma isanda tööriist ja tema tööst saadud tulu kuulus peremehele. Õiguslik tagajärg orja tegudest saabus samuti tema isandale ning see tekitas õiguslikke probleeme. Näiteks juhul, kui ori tekitas kellelegi kahju, vastutas selle eest peremees.
Õiguskord andis orjadele võimaluse ka vabaks saada, mis oli ka orja ülim eesmärk. Vabakslaskmine võis olla näiteks pärimiskorralduses pärijatele. Ka osaliselt peremehe kõrvalt teenitud raha võimaldus nutikamatel orjadel end vabaks osta. Orjadel polnud lubatud seaduslikult abielluda, kuna orja ja orjatari vahelist kooselu (contubernium) loeti lihtsalt faktiliseks suhteks. Orjade vabakslaskmise võimalusi on samuti ajaloos piiratud. Näiteks keelati isandatel alates 20-aastaste orjade vabastamine või keelati vabastamine siis, kui see kahjustas orjaperemehe krediitorite huvisid. Oli määratud piirarv orje, keda isand võis testamendiga vabastada: kui isandal oli 2–9 orja, ei tohtinud ta testamendis vabastada üle poole neist, kui 10–30 orja, siis mitte üle kolmandiku, kui 30–100 orja, siis mitte üle veerandi. Veel suurema arvu korral mitte üle viiendiku, kindlasti mitte aga üle 100 orja.
Orjuse vabastamise viisid Roomas
Orja peremees võis orja vabastada omal vabal valikul. Orja orjusest vabastamist nimetati manumissioks (Gai.Inst. 1.126).
Ius civile alusel sai orjusest vabastada kolmel viisil:
Hiljem muutus orjade vabastamine lihtsamaks ja loeti piisavaks ka isanda tahteavaldust tunnistajate juuresolekul või isanda kirjalikku avaldust. Vabastatud orja nimetati libertiiniks. Kui vabastatud libertiini isand oli Rooma kodanik, sai ka orjast Rooma kodanik. Siiski jäi tema õigusvõime võrreldes teiste kodanikega piiratuks: ta ei tohtinud olla valitavates ametites või abielluda vabaltsündinuga. Ta ei saanud magistraadi loata esitada hagi oma endise isanda ega tema laste vastu. Kui ori suri ja orjal ei olnud pärast vabakslaskmist sündinud lapsi, võis tema endine isand pärida orja järelejäänud vara. Libertiini võidi kohustuste rikkumise korral anda ka orjusesse või tagastada orjana endisele peremehele või müüa väljapoole orjusesse.
Billy-Berclau
pisi|Billy-Berclau vallamaja
Billy-Berclau (pikardi: Bili-Bérclo) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike linn 16 km Béthune'ist idas ja 19 km Lille'ist edelas, teede D163 ja N47 ristumiskoha ümbruses. See asub Canal de la Deûle ja Canal d'Aire ühinemiskoha juures. Kergetööstus ja väikepõllumajandus on asendanud hiljutise söekaevandamise.
Esimese maailmasõja ajal purustati linn täielikult. 27. märtsil 2003 tappis plahvatus dünamiidivabrikus neli inimest.
pisi|tühi|
Vilnis Edvīns Bresis
pisi|Vilnis Edvīns Bresis Vilnis Edvīns Bresis (30. jaanuar 1938 Jelgava – 25. oktoober 2017) oli Läti poliitik.
Vilnis Edvīns Bresis lõpetas 1961. aastal Läti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal.
1970–1973 oli ta Läti NSV Komsomoliorganisatsiooni esimene sekretär.
Seejärel töötas ta Läti NSV Plaanikomitees põllumajanduse osakonna juhatajana, Läti NSV Põllumajandusministeeriumis ja Põllumajanduse ökonoomika Teaduslikus Uurimisinstituudis ning oli Läti NSV Agrotööstuskomitee aseesimees.
Pertti Kurikan Nimipäivät
pisi|Pertti Kurikan Nimipäivät 2013. aasta [[Provinssirockil esinemas]] Pertti Kurikan Nimipäivät (PKN; 'Pertti Kurikka nimepäevad') oli 2009. aastal asutatud Soome punkansambel. See koosneb vaimupuudega inimestest.
Vilnis Edvīns Bresis
6. oktoobrist 1988 kuni 7. maini 1990 oli Vilnis Edvīns Bresis Läti NSV Ministrite Nõukogu esimees.
1990–1993 oli ta Läti Ülemnõukogu liige. 19. septembrist 1994 kuni 21. detsembrini 1995 oli Vilnis Edvīns Bresis kooperatsiooni riigiminister. Ta oli Läti Seimi 5., 8. ja 9. koosseisu liige.
Pertti Kurikan Nimipäivät
Ansambel sai laiemale üldsusele tuntuks 2012. aastal dokumentaalfilmiga "Pungi sündroom" ("The Punk Syndrome"; originaali pealkiri "Kovasikajuttu").
Ansambel tegutses kuni 2016. aastani, mil ansambli kitarrist Pertti Kurikka sai 60-aastaseks ja lõpetas muusikutee.
Koringberg
Koringberg on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Swartlandi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koringbergi elanikest värvilisi 85,01%, valgeid 11,29%, mustanahalisi aafriklasi 3,21%, India või Aasia päritolu inimesi 0,08% ja teisi 0,49%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,52% inimesi ja inglise keelt 3,80%.
Eesti-Prantsuse Ühing
Eesti-Prantsuse Ühing (prantsuse keeles Alliance Francaise) oli 1923–1940 tegutsenud ühing, mis tutvustas Eestis prantsuse keelt ja kultuuri.
Ühingu asutas 1923 Ferdinand Kull. Ühingu põhikiri registreeriti siseministeeriumis märtsis 1930.
Downton Abbey
"Downton Abbey" on Julian Fellowesi idee järgi loodud Suurbritannia ajalooline draamasari.
Seriaal, mille tegevus leiab aset aastatel 1912–1925 Yorkshire'is asuvas väljamõeldud Downton Abbey lossis, jälgib aristokraatliku Crawley perekonna ja nende teenijaskonna elu Edwardi ajastu järgses maailmas.
"Downton Abbey" on televisioonikriitikutelt saanud kõrgeid hinnanguid ja võitnud auhindu, näiteks parima lühisarja või telefilmi kategoorias nii Kuldgloobuse kui ka Primetime Emmy. Ühtlasi on see ajaloos enim Primetime Emmy nominatsioone saanud telesari.
Seriaal esilinastus Suurbritannia ITV telekanalil 26. septembril 2010. 26. märtsil 2015 teatasid Carnival Films ja ITV, et seriaali kuues hooaeg jääb ühtlasi viimaseks. Hooaja viimane jagu läks eetrisse 25. detsembril 2015.
Sarjast on tehtud samanimeline mängufilm, mis esilinastus Suurbritannias 13. septembril 2019 ja Ameerika Ühendriikides 20. septembril 2019.
Wallmoden
Wallmoden on Langelsheimi linnaosa. Aastani 2021 oli ta omaette vald Goslari kreisis.
Linnaosa pindala on 16,82 km². 31. detsembril 2015 elas seal 895 inimest.
Dustin Brown
Dustin James Brown (sündinud 4. novembril 1984 Ithacas, New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2000–2003 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm.
Kingsis on Brown mänginud kogu oma NHL-i karjääri jooksul. NHL-is debüteeris ta 2003/04. hooajal. Aastatel 2012 ja 2014 võitis ta Kingsiga Stanley karika. NHL-is oli tema kõige resultatiivsem hooaeg 2017/18, mil ta lõi 28 väravat ja andis 33 väravasöötu. Kõige enam väravaid lõi ta hooajal 2007/08 (33 väravat). Hooaja 2011/12 väljalangemismängudes oli ta meeskonnakaaslase Anže Kopitari kõrval resultatiivseim mängija (8+12). Hooaja 2013/14 lõpus pälvis ta Mark Messier Leadership Award'i. 2009. aastal valiti Brown NHL-i tähtede mängule. Aastatel 2008–2016 oli Brown Kingsi kapten.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Brown 2004. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali.
Houstoni maakond (Alabama)
Houstoni maakond (Houston County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Dothan.
Ajalugu
Maakond moodustati 1903. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 101 547.
Croix de guerre 1914–1918
Croix de guerre 1914–1918 (prantsuse keelest '1914.–1918. aasta sõja rist'), esialgse nimega Croix de guerre, oli Prantsuse Vabariigi sõjaline autasu (medal), millega autasustati isikuid, kes võitlesid liitlasriikide poolel Keskriikide vastu esimeses maailmasõjas (1914–1918).
Vaata ka
Croix de guerre 1939–1945
Zdzieszowice
Zdzieszowice (saksa Deschowitz, 1936–1945 Odertal O.S.) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Krapkowice maakonnas, Zdzieszowice valla halduskeskus. Zdzieszowice asub Krapkowicest umbes 12 km kagus.
Rahvahääletuse tulemusel jäi asula 1921. aastal Saksamaa koosseisu. 1945. aastal läks Poolale. Linnaõigused sai Zdzieszowice 1962. aastal.
Diego Antonio Reyes
Diego Antonio Reyes Rosales (sündinud 19. septembril 1992 Méxicos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Tigres UANL ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Ozan Tufan
Ozan Tufan (sündinud 23. märtsil 1995 Orhanelis) on Türgi jalgpallur, kes mängib poolkaitsja, paremkaitsja või paremäärena Inglismaa esiliigaklubis Hull City ja Türgi jalgpallikoondises.
Diego Antonio Reyes
Ta alustas klubikarjääri Mehhiko klubis Club América, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Mehhiko kõrgliigas 2010. aastal. 2013. aastal liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Porto. Porto põhikoosseisu tal kahe esimese hooajaga murda ei õnnestunud, mängides samadel hooaegadel samuti Porto duublemeeskonnas Portugali esiliigas. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad ja hooajal 2016–17 RCD Espanyol. Hooajal 2017–18 mängis ta taas Portos, tulles klubiga sel hooajal Portugali meistriks.
Ozan Tufan
Ta alustas klubikarjääri Bursasporis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Türgi kõrgliigas hooajal 2012–13.
2015. aasta augustis siirdus ta seitsme miljoni euro eest Türgi kõrgliigaklubisse Fenerbahçe. Hooajal 2018–19 mängis ta laenul Alanyasporis. 2021. aasta augustis läks ta laenule Watfordi, kuid ei suutnud kohaneda Inglismaa kõrgliiga tempoga, ja naasis 2022. aasta veebruaris Fenerbahçesse.
Diego Antonio Reyes
2018. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Fenerbahçe. 2019. aasta jaanuaris suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse Leganés.
Ozan Tufan
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Hull Cityga.
Türgi jalgpallikoondises debüteeris Tufan 25. mail 2014 mängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 3. septembril 2014 sõprusmängus Taani vastu. 2016. aasta Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Tšehhi vastu.
Diego Antonio Reyes
Ta on Mehhiko koondisega võitnud 2015. ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupi. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2011. aasta Copa Américal, 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Lisaks võitis ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Mehhiko olümpiameeskonnaga kuldmedali.
Mart Rõigas
Mart Rõigas (Martin Rõigas; 22. oktoober 1908 Abja vald, Pärnumaa – 13. juuli 1941 Vara vald, Tartumaa) oli Eesti majandusteadlane ja poliitik.
Ta oli Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige. Mõrvati punaarmeelaste poolt.
Eendekuil
Eendekuil on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Bergrivieri vallas.
Mathys Zyn Loop
Mathys Zyn Loop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Thembisile Hani vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mathys Zyn Loopi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,21%, värvilisi 0,24%, valgeid 0,12%, India või Aasia päritolu inimesi 0,10% ja teisi 0,33%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 65,21% inimesi, suulu keelt 10,19%, pedi keelt 7,81%, sotho keelt 6,11%, svaasi keelt 4,42%, tsonga keelt 2,16%, tsvana keelt 1,24%, koosa keelt 0,96% ja inglise keelt 0,61%.
Surnud 16. jaanuaril
Siin loetletakse 16. jaanuaril surnud tuntud isikuid.
Sztutowo
Sztutowo (kuni 1945. aastani Stutthof) on küla Poolas Pomorze vojevoodkonnas Nowy Dwór Gdański maakonnas.
Sztutowo asub vojevoodkonna pealinnast Gdańskist umbes 36 km idas ja maakonna pealinnast Nowy Dwór Gdańskist umbes 13 km põhjas. Küla on Sztutowo valla halduskeskus.
Külas on Gdańskist algava kitsarööpmelise raudtee ühe haruraudtee lõppjaam ja veel üks raudteepeatus koonduslaagri muuseumi lähedal, külast umbes 3 km põhja pool on Läänemere liivarannik, mis on küllaltki elav puhkeala. Küla lääneserval asub Stutthofi koonduslaagri muuseum.
Ajalugu
Esimest korda on Stutthofi mainitud 1432. aastal. Esimesel Poola jagamisel jäi ala Preisi kuningriigile ning sellega alates 1871. aastast Saksa keisririigile. Aastatel 1918–1920 kuulus ala Preisimaa vabariigile ja 1920–1939 Danzigi vabalinnale.
1. septembril 1939 okupeeris ala Saksamaa ja annekteeris selle 2. septembril 1939. Alates 1945. aastast kuulub ala Poolale.
2. septembril 1939 kuni 9. maini 1945 tegutses küla lääneserval Stutthofi koonduslaager.
¡Diga Queso!
"¡Diga Queso!" on USA ansambli Supernova singel (2007).
Singel avaldati 7-tollisel vinüülplaadil, mida läks müüki vaid 200 bändi autogrammidega eksemplari.
Singli mõlemad lood salvestati kontserdil Seattle'is 2007. aasta 17. veebruaril.
Lood
B-pool:
Vladimir Roslavlev
Vladimir Roslavlev (26. märts 1880 Harkov – 1945 Saksamaa) oli Eesti jurist, majandusteadlane ja poliitik.
Jaan Rander
Jaan Rander (24. veebruar 1902 Tähtvere vald, Tartumaa – 9. oktoober 1985 Bethelem, Pennsylvania osariik, USA ) oli eesti vaimulik.
T-abistajarakud
T-abistajarakud ehk CD4-rakud ehk CD4-lümfotsüüdid ehk T4-lümfotsüüdid ehk Th rakud ehk TH rakud ehk T-helperrakud on paljude selgroogsete lümfisüsteemi rakud. T-abistajarakud liigitatakse T-lümfotsüütide hulka. Nende ülesandeks on omandatud immuunkaitse aktivatsioon ja tsütokiinide komplekteerimine ning vabastamine teiste immuunkaitses osalevate rakkude abistamiseks.
NSV Liidu teeneline treener
NSV Liidu teeneline treener (vene keeles Заслуженный тренер СССР) oli aunimetus spordi valdkonnas  Nõukogude Liidus.
T-abistajarakud
Diferentseerunud CD4-rakkude pinnal paiknevad CD4-retseptorid ja neid nimetatakse CD4+ T rakkudeks.
Jaan Rander
Õppis 1923–1924 Tartu Ülikooli filosoofia- ja 1926–1932 (lõpetas) usuteaduskonnas.
NSV Liidu teeneline treener
Aunimetus asutati 1956. aastal NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee määrusega. Aunimetusega kaasnes rinnamärk. 7. augustili 1956 avaldas Sovetski Sport NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse pälvinud 56 treeneri nime.
Vladimir Roslavlev
Ta oli Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige.
Jaan Rander
1935–1944 Loksa koguduse vikaarõpetaja, 1944 põgenes Saksamaale, 1949 USA-sse, kus suri.
T-abistajarakud
Liigitus
Üksik T-abistajarakk ei ole võimeline kõiki tsütokiine eritama, samuti ei komplekteeri nad organismis täpselt eeltoodud tsütokiine. Kui abistajarakud paljunevad ja moodustavad kloone siis võidakse neid uuesti aktiveerida nii, et nad hakkavad komplekteerima teisi tsütokiine, nagu näiteks IFN-γ, IL-4, IL-5, IL-10 ja TNF.
NSV Liidu teeneline treener
Enne teenelise treeneri aunimetuse kehtestamist anti teenekatele treeneritele teenelise meistersportlase aunimetus.
T-abistajarakud
Lümfokiinid
Tähtsaimad T-abistajarakkude komplekteeritavad ja eritatavad tsütokiinide rühma kuuluvad lümfokiinid tänapäeval on IL-2, IL-3, IL-4, IL-5, IL-6, G-CSF – granulotsüütide ja makrofaagide (monotsüütide) kolooniat stimuleeriv faktor, gammainterferoon.
Vladimir Roslavlev
Sügisel 1939 põgenes ta koos perega Saksamaale.
NSV Liidu teeneline treener
Venemaa Föderatsioonis antakse välja Venemaa teenelise treeneri aunimetust.
T-abistajarakud
Ravimite toime
Mitmed ravimid (sh immunosupressandid nagu kortikosteroidid, tsütostaatikumid jt) pidurdavad lümfotsüütide paljunemist ja langetavad ka T-abistajarakkude hulka.
Elmar Joaste
Elmar Joaste VR II/3 (kuni 1932 Elmar Jobson; 26. detsember 1895 Kuremaa vald, Tartumaa – 26. oktoober 1969 Tartu) oli eesti notar.
T-abistajarakud
Ravimite toime
Ka osad antibiootikumid, nagu näiteks tsüklosporiin A, langetavad T-abistajarakkude paljunemisvõimet ja diferentseerumist ning langetavad ka IL-2 komplekteerimist ja väljastamist.
Elmar Joaste
Haridus
Ta õppis 1920–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (matrikkel nr. 578), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Teenistuskäik
Teenis Vabadussõjas Kuperjanovi partisanide pataljoni rühmaülemana, oli 1925–1929 kohtuameti kandidaat, 1929–1933 notar Vändras, 1933–1936 Võhmas ja 1936–1940 Viljandis, 1941–1944 Viljandi kinnistusameti sekretär. Varjas end 1944–1946, 1947–1962 Palamuse värvimistöökoja arveametnik.
Infraklass
Infraklass (ladina keeles infraclassis) on bioloogilises taksonoomias vahel kasutusel olev klassisisene takson.
Polina Gagarina
pisi|Polina Gagarina (2015) Polina Sergejevna Gagarina (vene Полина Сергеевна Гагарина; sündinud 27. märtsil 1987 Moskvas) on Venemaa laulja.
2003. aastal võitis ta Pervõi Kanalis eetris olnud laulusaate "Fabrika Zvjozd".
Ta on avaldanud kolm stuudioalbumit, millest viimane ilmus 2016. aastal.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis esindas ta Venemaad lauluga "A Million Voices", saades 303 punktiga 2. koha.
¡Dos!
"¡Dos!" on ansambli Green Day kümnes stuudioalbum (2012). See on teine osa triloogiast ¡Uno! ¡Dos! ¡Tré!.
Lood
Kogupikkus: 39:21
Lorenz Hart
pisi|240px|[[Richard Rodgers ja Lorenz Hart (1936)]]
Lorenz Milton Hart (2. mai 1895 New York – 22. november 1943 New York) oli ameerika libretist ja laulutekstide autor. Tegi viljakat koostööd helilooja Richard Rodgersiga.
Lorenz Hart oli paljude Rodgersi 1920.–1930. aastatel loodud muusikalide (näiteks "Pal Joey", "A Connecticut Yankee", "On Your Toes" ja "Babes in Arms") libreto autor ning paljude Rodgersi viisistatud laulutekstide autor (teiste seas "Blue Moon", "The Lady Is a Tramp", "Manhattan", "Bewitched, Bothered and Bewildered" ja "My Funny Valentine").
Ukraina relvajõudude maakaitsejõud
Ukraina relvajõudude maakaitsejõud (ukraina keeles Сили територіальної оборони Збройних сил України) on Ukraina relvajõudude struktuuriüksus, mille ülesandeks on territoriaalkaitse.
Organisatsiooni areng
2023. aasta alguses alustas tööd ülemate koolitamiseks mõeldud juhtimiskursus (Вишкіл капітанів).
Teine (album)
"Teine" on ansambli Lenna teine stuudioalbum. Album ilmus 2013. aastal. Eesti muusikaauhindade valimisel tunnistati see aasta albumiks.
Albumil leiduvad teiste seas ka Lenna esituses 2012. ja 2014. aasta Eesti Laulu konkursil osalenud laulud "Mina jään" ja "Supernoova".
Ühe aasta üheksa päeva
"Ühe aasta üheksa päeva" on 1961. aastal valminud Mosfilmi mängufilm.
Süžee
Noored tuumafüüsikud Gussev ja Kulikov on ammused sõbrad, kes on armunud samasse tüdrukusse Ljoljasse. Gussev saab teadusliku eksperimendi tagajärjel eluohtliku radiatsioonidoosi. Kuid vaatamata arstide hoiatustele jätkab ta teadusliku tõe otsinguid.
Äntu Linaleojärv
Linaleojärv (ka Äntu Linaleojärv, Äntu Linajärv, Moora järv) on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas, üks Äntu järvedest.
Järv asub Väike-Maarjast umbes 8 km lõuna pool, Valgejärvest umbes 0,7 km lõuna pool ja Mäeotse järvest umbes 0,2 km põhja pool.
Järve pindala on 0,5 ha. Kalda ääres on õõtsikud, kaldad on kaetud metsaga.
Äntu Linaleojärv on läbivoolujärv. Järve suubub Valgejärvest väljavoolav oja. Järvest voolab välja Äntu oja, mis ühineb Kärsa ojaga ning suubub Nõmme jõkke.
Järve vesi on läbipaistev nagu Valgejärves.
Taimedest kasvavad seal kollane vesikupp, vesiroos ja ujuv penikeel.
Järves elutsevad ahven, särg, haug ning koger.
Järve ääres asub Moora talu, kust on pärit kirjanik Kersti Merilaas.
Järv asub Äntu maastikukaitseala territooriumil.
Anne Soojus
AS Anne Soojus on kontserni Fortum Tartu kuuluv äriühing, mille põhitegevuseks on soojus- ja elektrienergia tootmine. Samuti toodetakse jahutusenergiat Tartu kesklinna ja Lõunakeskuse kaugjahutusvõrgu tarbeks.
Aktsiaseltsi alla kuuluvad 2009. aastal valminud Tartu Elektrijaam, kõik kontserni Fortum Tartu katlamajad (Anne, Ropka, Aardla, Tulbi, Tuglase, Tarkoni ning mõned väikekatlamajad) ja külmajaamad (Tartu Kesklinna Külmajaam ja Aardla Külmajaam). Installeeritud soojuse tootmisvõimsus küünib 303 MW-ni.
Soojus- ja jahutusenergia müüakse sama kontserni võrguettevõttele AS Tartu Keskkatlamaja.
Ajalugu
11. novembril 1993 moodustati AS Anne Soojus, mille omanikud olid Tartu linn (50%), AS Tartu Jõujaam (20%) ja Luunja vallavalitsus (30%). Enne seda olid Tartus viibinud IBRD esindajad, kellele tutvustati plaani üle minna kohalike kütustega kütmisele. 1994. aastal alustati Tartu soojusmajanduse rekonstrueerimist ning võeti selle tarbeks IBRD-st laenu. 1995. aasta suvel anti töösse esimesed katlad ning täisvõimsus saavutati 1996. aastal.
pisi|Tartu Elektrijaam avati 2009. aastal 1. detsembril 2001 sõlmisid AS Anne Soojus ja AS Tartu Keskkatlamaja pikaajalise rendilepingu kõigi AS Tartu Keskkatlamajale kuulunud katlamajade valdamiseks ja opereerimiseks.
2009. aastal avati Lohkval 1,2 miljardit krooni (76,7 miljonit eurot) maksma läinud elektri ja soojuse koostootmisjaam.
2013. aastal osteti AS-lt Eraküte Tartu Tammelinna piirkonna kaugküttevõrk koos katlamajaga. Tehingu väärtuseks oli 7 miljonit eurot.
2014. aastal valmis Ropkas uus tipukatlamaja ning alustati kaugjahutusprojekti arendamist. Seoses uue täisautomaatse 8,2 miljonit eurot maksnud Ropka gaasikatlamaja avamisega suleti ka Tartu keskkatlamaja.
Ettevõte avas 2016. aasta mais Baltimaade esimese külmajaama. 13 MW võimsusega Tartu Kesklinna Külmajaama ja 1,6-kilomeetrise jahutusvõrgu rajamine maksis kokku 5,7 miljonit eurot. 22. juunil 2017 avati ka Aardla külmajaam, mille võimsus on 5,4 MW ja kogumaksumus 3,5 miljonit eurot.
Aljona
Aljona (vene Алёна) on venepärane naisenimi. See on rahvapärane variant nimest Jelena.
2022. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 159. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Aljona 1176 naisel. Aljona oli keskmiselt 32 aasta vanune (mediaanvanus oli 34).
Olesno
Olesno (saksa Rosenberg O.S., sileesia Uoleszno) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas, Olesno maakonna ja Olesno valla halduskeskus. Olesno asub Opolest umbes 40 km kirdes.
Asulat on esmaminitud 1226. aastal, linnaõigused sai 1275. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Lamari maakond (Alabama)
Lamari maakond (Lamar County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Vernon.
Ajalugu
Maakond moodustati 1867. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 564.
Heino Kersna
1937. aastal asus õppima Riigi Kunsttööstuskooli litograafia- ja tsinkograafia osakonda, lõpetas 1943 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli ning 1949 Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi kunstnik-graafikuna. Tema õpetajateks olid Günther Reindorff ja Paul Luhtein. 1947–1966 töötas ta ajakirja Pilt ja Sõna ning 1966–1978 ajakirja Horisont kunstilise toimetajana.
Heino Kersna andis märkimisväärse panuse eesti raamatukujundusse. Tema kujundas ENE (1968–1978) ja mitu muud teatmeteost, romaanisarjad "Varamu" (1971), "Sajandi sada romaani" (1986), "Nobeli laureaate" (1989), "Põhjamaade romaane" (1997), eesti luule antoloogia "Sõnarine" (4 kd, 1989–1995), kirjanike teoste sarjad (Lilli Prometi "Teosed", 6 köidet 1980–1983) ja üksikköiteid. Üldine imetlus sai osaks Umberto Eco romaani "Roosi nimi" kujundusele (1997).
El Tucuche
El Tucuche on mägi Trinidadi saare Põhjaahelikus. Mäe kõrgus on 936 m. See on Trinidadi ja Tobago kõrguselt teine mäetipp.
Heino Kersna
Raamatute kõrval kujundas ta arvukalt auaadresse, diplomeid, laulupeomärke ja -medaleid, nahkköiteid jne.
El Tucuche
El Tucuche on lame mägi, mis on Trinidadi endeemilise konnaliigi Phyllodytes auratuse elupaigaks. Mäe jalamil asub umbes 2000 elanikuga Loango küla.
Heino Kersna
1960. aastatest tegi Heino Kersna koostööd Eesti Kunstimuuseumiga. Ta kujundas muuseumi tarbeks näitusekatalooge, plakateid ja kutsekaarte.
Ukraina Õigeusu Kirik
Ukraina Õigeusu Kirik (lühend UÕK, ukraina keeles Православна церква України, ukrainakeelne lühend ПЦУ, inglise keeles Orthodox Church of Ukraine) on 15. detsembril 2018 Kiievi Püha Sofia peakirikus toimunud Ukraina õigeusu kirikute ühendkogul asutatud, kogu Ukraina territooriumi hõlmav Ukraina kanooniline ja autokefaalne õigeusu kirik, mis asub diptühhonis 15. kohal.
Elmar Pehap
Haridus
Ta õppis (matrikkel nr. 289) Tartu ülikooli loodusteaduskonnas 1918, arstiteaduskonnas 1918 ja 1921–1922, metsandusosakonnas 1919–1921 ja õigusteaduskonnas 1923–1933 (lõpetas), korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.
Guyana jalgpallikoondis
Guyana jalgpallikoondis on Guyana rahvuskoondis jalgpallis, mis esindab riiki alates 1905. aastast ja mida haldab Guyana jalgpalliliit. Guyana koondis on Põhja- ja Kesk-Ameerika jalgpalliliidu CONCACAF liige, kuigi Guyana asub geograafiliselt Lõuna-Ameerikas.
Ukraina Õigeusu Kirik
24. mail 2023 otsustab piiskoppide nõukogu täielikult üle minna parandatud Juliuse kalendrile ja see üleminek toimub 1. septembril 2023. Samuti otsustati 27. juulil 2023 kokku kutsuda kohalik nõukogu, mis lõpuks kinnitab. üleminek parandatud Juliuse kalendrile.
Elmar Pehap
Tegevus
Ta oli notar Mustlas ja Elvas.
Ukraina Õigeusu Kirik
Nimi
15. detsembril 2018 teatas uue õigeusu kiriku esindaja, et kiriku ametlik nimi on Ukraina Õigeusu Kirik (inglise keeles Orthodox Church of Ukraine). Autokefaalia tomos 'es on kasutatud ka nime Kõige Püham Ukraina Kirik (Most Holy Church of Ukraine). 31. jaanuaril 2019 kandis Ukraina riik UÕK juriidilise isikuna registrisse usuorganisatsioonina, nimega "Ukraina Õigeusu Kiriku Kiievi metropoolia".
Asutamine
11. oktoobril 2018 tühistas Konstantinoopoli Oikumeenilise Patriarhaadi Püha Sinod 1686. aasta otsuse, millega oli Moskva Patriarhaadile antud õigus määrata ametisse Kiievi metropoliiti ning taastas oma jurisdiktsiooni Ukrainas. Seni eraldi tegutsenud Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirik (KPUÕK), Ukraina Autokefaalne Õigeusu Kirik (UAÕK) ja Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirik (MPUÕK) pidid ühinema, et tekiks ühtne õigeusu kirik, millele Konstantinoopoli patriarhaat annaks pärast asutamist autokefaalia.
Autokefaalia saavutamine
pisi|Bartholomeos I ja Epifanius tomose üleandmise tseremoonial 5. jaanuaril 2019 kirjutas Konstantinoopoli patriarh Bartholomeos I alla vastasutatud Ukraina Õigeusu Kiriku autokefaaliat kinnitavale tomos 'ele, mille oli käsitsi pärgamendile jäädvustanud Áthose kõige kuulsam maalikunstnik ja kalligraaf, Xenophontose kloostri munkpreester Luukas, ning andis selle Kiievi metropoliidile Epifaniusele üle ühisel jumalateenistusel İstanbulis 6. jaanuaril 2019. Epifanius tänas tseremoonial viibinud Ukraina presidenti Petro Porošenkot sõnadega: "Härra president, teie nimi jääb vürstide Vladimir Suure, Jaroslav Targa, Kostjantõn Ostrozkõi ja hetman Ivan Mazepa nimede kõrval igavesti Ukraina kiriku ja rahva ajalukku."
Tegevus pärast autokefaalia saavutamist
7. jaanuaril 2023 toimus Kiievi koobaskloostris esimest korda Ukraina Õigeusu Kiriku jumalateenistus.
Juhtimine
UÕK eestseisja (ukraina keeles предстоятел) kannab tiitlit Kiievi ja kogu Ukraina metropoliit, kelle intronisatsioon (ametisse seadmine) toimus 3. veebruaril 2019. 2018. aasta lõpus osales UÕK asutamisel 56 piiskoppi. UÕK peaorgan on Ukraina Õigeusu Kiriku Püha Sinod, mille esimene istung toimus 5. veebruaril 2019 Kiievis. 2019. aasta mai seisuga oli kirikul 45 piiskopkonda.
Kloostrid
1. jaanuari 2018. aasta seisuga oli Ukraina usuteabe keskuse RISU andmetel KPUÕK-l ja UAÕK-l enne ühinemist kokku 74 kloostrit. 4. märtsil 2019 otsustas UÕK Püha Sinod asutada Dnipro linnas Püha Neitsi Maarja Kuulutamise nunnakloostri. Tuntuim UÕK klooster on Kiievis asuv Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega klooster. Kiievis asuvad ka Püha Theodosiuse klooster ja Võdubõtši klooster. Ivano-Frankivski oblastis asub samuti tuntud Manjava skiita.
Udriku Suurjärv
Suurjärv (ka Udriku Suurjärv, Suur-Udrikjärv, Suur Udriku järv, Udriku järv) on düstroofne järv Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kõrvekülas.
Ukraina Õigeusu Kirik
Missioonid
5. veebruaril 2019 esimest korda kokku tulnud Püha Sinod otsustas asutada õigeusu missiooni inimõiguste rikkumiste ohvrite abistamiseks, mille juhiks sai Simferopoli ja Krimmi ülempiiskop Kliment.
Udriku Suurjärv
Järv kuulub Ohepalu looduskaitseala koosseisus Harju alamvesikonda.
Ukraina Õigeusu Kirik
Õppeasutused
UÕK-l on mitu teoloogiaharidust andvat kõrgkooli:
Udriku Suurjärv
Järve pindala on 23,7 hektarit, keskmine sügavus 3 meetrit ja suurim sügavus 6,8 meetrit. Järve kaldajoon on 2,3 km pikk. Järve valgla pindala on 1,4 km².
Lutter am Barenberge
Lutter am Barenberge on Langelsheimi linnaosa. 2021. aastani oli ta omaette vald Goslari kreisis.
Udriku Suurjärv
Kunagi on Suurjärv koos Väikejärvega moodustanud ühtse veekogu.
Ukraina Õigeusu Kirik
Kogudused
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Ukraina usuteabe keskuse RISU andmetel KPUÕK-l 4807 ja UAÕK-l 1048 enne ühinemist aktiivset kogudust. 16.–29. jaanuaril 2019 viidi Ukrainas läbi uuring inimeste tõekspidamiste kohta, millele vastas Ukrainas 11 000 inimest. Intervjuusid ei tehtud Donetski ja Luhanski oblasti okupeeritud aladel. Tulemuste kohaselt pidas 70,7% vastajatest end üldises mõttes õigeusklikeks, kellest 43,9% pidas end UÕK toetajateks, 38,4% pidas end kirikuorganisatsioonidega mitteseotud õigeusklikeks ning 15,2% pidas end MPUÕK toetajateks. UÕK-ga liideti ka endise KPUÕK 46 Euroopa ja 15 Ameerika välismaa kogudust. Samas nähti UÕK-le ette jurisdiktsioon ainult Ukraina territooriumil, millest tulenevalt algas 2019. aasta märtsi alguses endise KPUÕK välismaa koguduste üleandmine Konstantinoopoli patriarhaadile.
Lutter am Barenberge
Linna pindala on 33,29 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2362 inimest.
Ukraina Õigeusu Kirik
Kirikuvahetuse käigus liitunud kogudused
2018. aastal lõpul alanud Ukraina kirikuvahetuse käigus liitus UÕK-ga MPUÕK kogudusi. 2018. aasta suvel prognoosis religioonisotsioloog Nikolai Mitrohhin, et Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirikust (MPUÕK) on ainult metropoliit Oleksandr (Drabinko) toetajaskond, viis tuntud Kiievi preestrit ning 50–60 preestrit eri regioonidest valmis ühinema ühtse autokefaalse kiriku "projektiga". 17. detsembril 2018 teatas MPUÕK Vinnõtsja metropoliit Simeon enda üleminekust UÕK-sse, mida tema katedraali kogudus toetas. Metropoliit Oleksandr (Drabinko) läks 2018. aasta detsembris koos oma Kiievi katedraali kogudusega üle UÕK-sse. 2019. aasta veebruari alguseks oli 202 MPUÕK kogudust läinud üle UÕK-sse, millest suurim osa oli Vinnõtsja oblastis, kus 44 MPUÕK kogudust läks üle UÕK-sse.
Lutter am Barenberge
Linn asub Harzi mäestiku (lõunas) ja Hainbergi küngaste (põhjas) vahel. Omavalitsusse kuuluvad paikkonnad Nauen ja Ostlutter.
Ukraina Õigeusu Kirik
Bulgaaria
Bulgaaria uudisteportaal Faktor teatas 25. jaanuaril 2019, et UÕK autokefaalia tunnustamise küsimus on tekitanud Bulgaaria Õigeusu Kirikus palju vastuolusid.
Lutter am Barenberge
Ajalugu
Lutter, saanud nime lähedalasunud oja järgi, asutati keiser Otto I poolt 956. aastal, kui osa Gandersheimi kloostri valdusest Saksimaa hertsogkonnas. Vesilinnust on esmamainitud 1259. aastal, renditud Hildesheimi piiskoppide poolt kohalikele aadlikele. Erinevatel aegadel nõudsid seda Braunschweig-Lüneburgi hertsogid, kuid Hildesheimi piiskopid taasomandasid selle 1323. aastal. Seejärel ilmus nimetus Bischofslutter, et eristada seda lähedasest Königslutterist. Nimi Lutter am Barenberge (s.o. Harzi mäed) on pärit 14. sajandist.
Eleusise müsteeriumid
Eleusise müsteeriumid (kreeka keeles: Ελευσίνια Μυστήρια) olid müsteeriumid, mida peeti Antiik-Kreekas Eleusise linnas. Müsteeriumid olid pühendatud viljakusejumalannale Demeterile ja tema tütrele Persephonele (Kore), kes oli langenud Hadese riiki. Eleusis oli linn, kus Demeter oli tütart otsides peatunud.
Ukraina Õigeusu Kirik
Eesti
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku metropoliit Stefanus väljendas 2018. aasta lõpul soosivat hoiakut Ukraina õigeusu kirikule autokefaalia andmise suhtes. EAÕK häälekandja Metropoolia avaldas 2018. aasta sügis-talvenumbris metropoliit Stefanuse arvamusartikli, milles ta rõhutas, et Oikumeenilise Patriarhaadi sinodi 20. aprillil 2018 vastu võetud otsus Ukraina õigeusklikele kristlastele autokefaalia andmise kohta oli "möödapääsmatu".
Gruusia
2019. aasta jaanuaris õnnitles Gruusia Õigeusu Kiriku Shemokmedi metropoliit Ioseb UÕK-d autokefaalia saavutamise puhul.
Kreeka
Kreeka Õigeusu Kirik alustas 2019. aasta alguses UÕK-le antud autokefaalia tunnustamise protseduuriga.
Konstantinoopoli Oikumeeniline Patriarhaat
2019. aasta jaanuaris lisas Konstantinoopoli Oikumeeniline Patriarhaat oma kodulehel Ukraina Õigeusu Kiriku Church of Ukraine nime all autokefaalsete õigeusu kirikute nimekirja. 8. veebruaril 2019 külastas UÕK delegatsioon esimest korda Áthose kloostrite kogukonda, mis allub otse oikumeenilisele patriarhile. Áthose mungad teatasid 2019. aasta veebruaris, et toetavad oikumeenilise patriarhaadi otsust anda UÕK-le autokefaalia.
Küpros
Küprose Õigeusu Kirik teatas 2019. aasta veebruaris, et ei sea kahtluse alla Konstantinoopoli patriarhaadi otsust anda UÕK-le autokefaalia, mille eesmärk oli ühendada Ukraina õigeusklikud, kuid mida ei ole veel saavutatud ning selle saavutamiseks on vaja aega. Samuti pidas Küprose Õigeusu Kirik vajalikuks kutsuda kokku õigeusu kirikute eestseisjate kogu, kui Ukraina õigeusklikke ei ole võimalik ühendada.
Rumeenia
Portaal ortodoxia.info prognoosis 2018. aasta lõpus, et Rumeenia Õigeusu Kirik on esimeste seas, kes tunnustab UÕK-d kui uut autokefaalset kirikut. 21. veebruaril 2019 kogunenud Rumeenia Õigeusu Kiriku Püha Sinod arutas UÕK autokefaalia küsimust ning leidis, et Ukraina õigeusklike seas olnud skismat ei suudetud lahendada rohkem kui 30 aasta jooksul ning Vene Õigeusu Kirikust lahkulöönutele tomose andmise eesmärk oli skisma probleemi lahendamine, samuti rõhutati, et Vene Õigeusu Kirik ja Konstantinoopoli patriarhaat peaksid tekkinud kirikutüli lahendama omavahelise dialoogi kaudu, kuid samas Rumeenia Õigeusu Kirik UÕK-d ei tunnustanud.
Serbia
Serbia Õigeusu Kirik avaldas 2019. märtsi alguses oma ametliku seisukoha, mille kohaselt peab Serbia Õigeusu Kirik Ukraina territooriumil ainsaks kanooniliseks õigeusu kirikuks Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirikut, mida juhib metropoliit Onufrius.
Eleusise müsteeriumid
pisi|Demeterit, Persephonet ja prints Triptolemust kujutav reljeef, leitud Eleusisest, dateeritud aega 449-430 eKr
Müsteeriume peeti 1600 eKr – 392 eKr. Müsteeriumi läbi tegemine oli eeldus saamaks Demeterit austava kogukonna täieõiguslikuks liikmeks, aga neil võis osaleda ka korduvalt. Pole täpselt teada, kui palju inimesi müsteeriumidest osa võttis, aga ilmselt oli neid tuhandeid ja müsteeriumikultuse õitseajal võis neil osaleda märkimisväärne osa tolleaegse Ateena rahvastikust. Müsteeriumidest tohtisid osa võtta üksnes kreeklased (hiljem lubati neile siiski ka Rooma kodanikud).
pisi|"Persephone ja Hades", kreeka vaasimaal Atika piirkonnast, ca 440-430 eKr
Müsteeriumidest osavõtjaid kutsuti müstikuteks (vanakreeka keeles: μύστης ; müstika oli vanakreeka keeles μυστικός ).
pisi|ajalooline paik Eleusises
Müsteeriumid toimusid igal aastal ja neid peeti kaks korda aastas: varakevadel (märtsis) ja sügise alguses (august-september). Kevadine müsteerium oli lühem, seda kutsuti "εν Άγραις Μυστήρια" (Väike müsteerium) ja see olid mõeldud ettevalmistusena sügisel toimuvaks Suureks müsteeriumiks. Toimus rituaalne suplus Ateenas Ilissose jões ning pidulik teekond Eleusisesse, kus asunud Telesterioni templis peeti erilised rituaalid. Sügisesed müsteeriumid kestsid üheksa päeva.
pisi|Triptolemos (Eleusise prints, oli Demeteri vastu külalislahke). Vaasimaal Atika piirkonnast, ca 480 eKr
Müsteeriumi eelõhtul toodi Eleusisest Ateenasse laegas pühade esemetega ja see paigutati erilisse Demeteri pühapaika. Taas kasteti end Ilissose vette. Toimus rituaalne loomade ohverdamine. Müsteeriumi läbiviija ütles sissejuhatavad sõnad, milles tuletas meelde, et rituaali tohib läbi teha üksnes puhta südame ja puhaste mõtetega.
Teist päeva kutsuti Άλαδε Μύσται. Toimus ühine suplus meres Phaleroni sadama lähistel.
Seejärel alustati 22 kilomeetri pikkust rännakut Ateenast Eleusisesse (piki Püha Teed, nagu seda kutsuti). Rännak sümboliseeris tütart otsiva Demeteri pikka teekonda ja ühtlasi ka inimese teekonda peale surma. See oli osavõtjate jaoks ühtaegu vaimne ja füüsiline ettevalmistus eelseisvaks müstiliseks kogemuseks. Tee peal lauldi ühtekuuluvustunnet suurendavaid laule, kanti oksakesi. Kogu rännaku jooksul tehti peatusi erinevates Demeteri ja Persephone kultusega seotud pühapaikades, sh kaks järve, mida kutsuti Rheitoi, üks neist oli pühendatud emale, Demeterile, teine tütrele, Persephonele, ja Eleusises asuv kaev, millel olevat kunagi istunud vanakeseks maskeerunud Demeter, kuni Eleusise kuningatütar tema leidis ja kuninganna ette viis.
Jõudnud Eleusisesse, paastusid osavõtjad kõigepealt terve päeva, et valmistada oma keha ja teadvust ette eelseisvateks kogemusteks.