cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bonava
Bonava on Põhja-Euroopa elamuarendusettevõte, mis on kasvanud välja Rootsi ehitusettevõttest NCC AB. Ettevõte tegutseb Rootsis, Soomes, Taanis, Norras, Saksamaal, Peterburis, Eestis ja Lätis ning selle käive oli 2017. aastal 1,45 miljardit eurot.
Rootsi keeles tähendab “bo” elamist ja “nav” keskust.
Bonava aktsiad on noteeritud Stockholmi börsil Nasdaqi nimekirjas.
Bonava Eesti
Bonava Eesti OÜ (endine NCC Elamuarendus) on Bonava Grupi all Eestis tegutsev elamuarenduse ettevõte. Ettevõttes töötab ligikaudu 50 inimest. Bonava Eesti OÜ arendab kortermaju ja elurajoone Tallinna suuremates linnaosades: Lasnamäe, Mustamäe, Põhja-Tallinn, Haabersti.
Ettevõte on Eestis tegutsemise 14 aasta jooksul arendanud üle 1900 korteri: Viimsi keskuses Tammeõue, Lasnamäel Vana-Kuuli, Mustamäel Rabaküla, Haaberstis Pärnaõue, Pelgurannas Ketraja majad ja Kolde Rannamaja.
Beiträge zur Kunde Ehst-, Liv- und Kurlands
Beiträge zur Kunde Ehst-, Liv- und Kurlands oli 1868-1939 Tallinnas ilmunud jätkväljaanne, mida andis välja Eestimaa Kirjanduse Ühing. Väljaanne hakkas ilmuma Christian Eduard Pabsti eestvõttel.
Jesse Joensuu
Jesse Matias Joensuu (sündinud 5. oktoobril 1987 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliigaklubis Ässät.
Beiträge zur Kunde Ehst-, Liv- und Kurlands
Väljaanne ilmus köidetena. 9.-21. köide kandis pealkirja Beiträge zur Kunde Estlands. 19. köide kandis eripealkirja "Revaler Bürgerbuch : 1710-1786" ja selle andis välja Georg von Adelheim.
Jesse Joensuu
Ta alustas Ässates ka klubikarjääri. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003/04.
Sveti Đorđe
pisi|Sveti Đorđe Sveti Đorđe on üks kahest Perasti lähistel Aadria mere Kotori lahes asuvast väikesaarest. Kuulub Montenegrole.
Jesse Joensuu
2006. aastal valiti ta NHL-i draft'is New York Islandersi poolt 60. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2007–08. Islandersi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 2009. aasta märtsis, kuid hooaegadel 2008–09 ja 2009–10 mängis ta põhiliselt Islandersi noorteklubiga Bridgeport Sound Tigers American Hockey League'is.
2013. aasta juulis sõlmis ta lepingu Edmonton Oilersiga, kus mängis poolteist aastat. Hooajal 2011–12 mängis ta veel Rootsi kõrgliigaklubis HV71, hooajal 2012–13	NHL-i tööseisaku ajal taas klubis Ässät ja hooajal 2014–15 Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern.
Aastatel 2015–2022 mängis ta seitse hooaega KHL-i klubis Jokerit.
2011. aastal tuli ta Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks, kuigi ta turniiril üheski mängus väljakule ei pääsenud.
Tema isa on jalgpallitreener Jouni Joensuu.
Magnus II (Mecklenburg)
thumb|Magnus II, Mecklenburgi hertsog
Magnus II (1441 – 20. november 1503) oli Mecklenburg-Schwerini hertsog 1477. aastast kuni oma surmani.
Must-harksaba
pisi|Must-harksaba
Magnus II (Mecklenburg)
Elulugu
Ta oli Mecklenburg-Schwerini hertsogi Heinrich IV ja selle naise Dorothea poeg. Hertsog Heinrich IV oli Mecklenburgi maad oma võimu alla taasühendanud, kui päris endised Werle ja Stargard isandkonnad vastavalt 1436. ja 1471. aastal. Oma elu lõpul pühendas Heinrich IV üha enam aega hedonistlikule luksusele, samal ajal kui Magnus ja tema vennad Albrecht ja Johann võtsid üle kõige aktiivsema osa valitsusasjades. Johann suri 1474. aastal, jättes maha leinava lese Sophie, kellega Magnus abiellus 29. mail 1478.
Must-harksaba
Must-harksaba (Milvus migrans) on haugaslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Siberi khaaniriik
pisi|Siberi khaaniriik 15. sajandi lõpul-16. sajandi algul Siberi khaaniriik (tatari: Себер ханлыгы / Seber xanlığı) oli Turgi feodaalriik Lääne-Siberis.
Magnus II (Mecklenburg)
Elulugu
Pärast Heinrichi surma 1477. aastal valitses Magnus hertsogkonda koos Albrechtiga. Pärast Albrechti surma 1483. aastal valitses Magnus üksi, kuna tema noorem vend Balthasar ei hoolinud üldse valitsemisest. Magnus valitses kuni oma surmani 1503. aastal, kui talle järgnesid tema pojad Heinrich V, Erich II ja Albrecht VII, kes esialgu valitsesid koos, kuni 1520. aastal oma maa Mecklenburg-Schwerini ja Mecklenburg-Güstrowi hertsogkondadeks jaotasid.
Must-harksaba
Eestis on ta väga haruldane haudelind, keda võib kohata aprillist septembrini peamiselt Ida-Eestis.
Moretum
pisi|250px|Moretum uhmris Moretum on ürtidega valmistatud juustumääre, mida muistsed roomlased sõid koos leivaga. Tüüpiline moretum valmistati ürte, värsket juustu, soola, õli ja veidikest äädikat kasutades. Soovi korral võis lisada erinevat sorti pähkleid. Koostisosad purustati koos uhmris ja sellest sai toit ka oma nime (ladinakeelsest sõnast mortarium, mis tähendab muuhulgas ka "uhmerdamise või jahvatamise saadus").
Georg Kind
Elulugu
Kind omandas joonistamishariduse Dresdeni rakenduskunsti koolis. 1915–1923 õppis periooditi Dresdeni Kunstiakadeemias skulptor Georg Wrba juhendamisel. 1923 sai Dresdeni Kunstnike Liidu liikmeks, 1940. aastatel oli ajutine lektor Dresdeni Kunstiakadeemias. Kind hukkus Dresdeni pommitamisel 13. veebruaril 1945, samuti hävis Kindi stuudio koos sealsete töödega.
Siberi khaaniriik
Elanikkond oli etniliselt kirev, etniliste gruppide hulka kuulusid siberi tatarlased, handid, mansid, neenetsid ja sölkupid. Valitsevaks usundiks Siberi khaaniriigis oli islam.
Moretum
Retseptid
Ühe retsepti leiab noorele Vergiliusele omistatud poeemikogu "Appendix Vergiliana" poeemist "Moretum". Moretum ' i retsepte leiab ka Rooma keisririigi aegse kõige olulisema põllumajandusest kirjutaja Columella teose "De Re Rustica" 12. raamatust. Seedermännipähklitega variant sarnaneb väga tänapäeva pestoga.
Siberi khaaniriik
Riik tekkis 15. sajandil pärast Kuldhordi lagunemist. 16. sajandi lõpus vallutati see Moskva tsaaririigi poolt.
Georg Kind
Kindi seotus Eestiga
Anton Starkopf kutsus Kindi 1921. aasta sügisel kunstikooli Pallas graafikaõpetajaks ja graafikastuudio eestvedajaks. Korralikku graafikaõpetust tollal koolis veel polnud ning just Kind tõi endaga kaasa sügavtrükipressi ja teisi vahendeid, mis aitasid kaasa korralikumale graafika õpetamisele. Suure tõenäosusega innustas just see Eduard Wiiraltit graafikaga jätkama. Pallases jõudis Kind töötada vaid aasta, ta lahkus sealt 1922. aastal. Kindi järelkäijaks sai samuti saksa päritolu Magnus Zeller.
Magnus II (Mecklenburg)
Elulugu
Hertsogkonna võlad kasvasid ülemäära suuresti tänu Heinrich IV pillavale õukonnaelule. Magnus püüdis seda võlga vähendada. Ta kärpis igati oma hertsogkonna majapidamist ning pantis kaupa ja regaale. Purunenud rahandust üritas ta taastada erakorralise Bedeni sisseviimisega (pärisorjade poolt mõisale tarnitavad kaubad). See tekitas pingeid hansalinnade Rostocki ja Wismari suhtes, kes üritasid saavutada iseseisvamat positsiooni.
Savonlinna lennujaam
pisi|Savonlinna lennujaama terminal Savonlinna lennujaam (IATA: SVL, ICAO: EFSA) on lennujaam Savolinnas Soomes. Lennujaam asub umbes 15 kilomeetrit Savolinnast.
Magnus II (Mecklenburg)
Elulugu
1487. aastal puhkes Rostockis mäss, mis on tuntud kui "Rostocki toomkiriku vaenus" (Rostock Domfehde). Päästikuks oli kollegiaatkiriku (üldiselt tuntud kui toomkirik) rajamine Püha Jakobi kirikusse (Jacobikirche). Selle teoga soovis Magnus II kindlustada ülikooli rahastamise ja oma võimupositsiooni linnas. Kiriku pühitsemise päeval 12. jaanuaril 1487 mõrvati tänaval praost Thomas Rode. Pühitsemiseks kohal olnud väärikad isikud pidid linnast põgenema. Magnus kartis oma elu pärast, kui tema saatjaskonda rünnati. Tema elu päästis ihukaitsja, kes viskus kõige ägedamas möllus Magnuse peale. Mäss kestis 1491. aastani. Lõpuks hukati mässu juht Hans Runge ja kolm muud mässulist ning linn pidi tunnistama toomkapiitlit, maksma märkimisväärse trahvi ja kinnitama kõik hertsogi privileegid. Ekskommunikatsioon ja interdikt, mille alla Saksa-Rooma keiser Friedrich III ja paavst Innocentius VIII Magnuse ja Balthasari olid pannud, tühistati.
Oma koduses elus oli tal rõõm näha, kuidas kaks tema tütart abiellusid austatud Saksa vürstidega. Tema tütar Anna sai Hesseni dünastia matriarhiks ja Sophie sai sama staatuse Wettini dünastia Ernestiinide liinile. Pärast Magnuse surma saavutas tema noorem tütar Katharina kuulsuse Saksimaa hertsogi Moritza emana.
Magnus suri 20. novembril 1503 Wismaris ja maeti Doberaner Münsterisse.
Eesti NSV Kabeföderatsioon
Eesti NSV Kabeföderatsioon oli kabe spordialaliit Eesti NSV-s.
Eesti NSV Kabeföderatsioon asutati 1959. aastal.
Eesti NSV Kabeföderatsiooni presiidiumi esimehed:
Eesti NSV Kabeföderatsioon lõpetas tegevuse 1990. aastal, selle asemel alustas tegevust Eesti Kabeliit.
Lang (perekonnanimi)
Lang on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lang 457 inimesel: 225 mehel ja 232 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lang meeste seas 242. kohal ja naiste seas 268. kohal. Nimi on levinuim Võru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 14,34.
Elu veinimõisas
"Elu veinimõisas" (hiljemalt ka "Staarid veinimõisas ja "Blondid veinimõisas") on 2010. aasta kevadel esimest korda TV3 eetris olnud tõsielusari. Saatel oli neli hooaega. Sari räägib eesti staaridest, kes lähevad nädalaks Prantsusmaale Chateau Magnol'i veinimõisasse. Mõisas teevad nad tööd ja õpivad veini kohta rohkem teadma. Lauljad peavad ka koos laule esitama.
Saatejuht on alates 2. hooajast Alari Kivisaar.
Jänesekapsalaadsed
Jänesekapsalaadsed (Oxalidales) on õistaimede selts.
Maanus Valentin
Maanus Valentin (9. august 1957 – 28. november 1982) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 10. lennu.
Seejärel asus ta tööle Rakvere Teatrisse.
Isiklikku
Tema tädi oli näitleja ja laulja Gerda Murre.
Iisop-lurssvili
Iisop-lurssvili (Corispermum hyssopifolium) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Astrahani khaaniriik
Astrahani khaaniriik (nogai: Хаҗитархан ханлыгы, tatari: Xacitarxan xanlığı) oli tatari feodaalriik 15. ja 16. sajandil, üks Kuldhordi lagunemisel tekkinud riike.
Asukoht
Astrahani khaaniriigi elanike enamuse moodustasid nogaid ja astrahani tatarlased.
Astrahani khaaniriigi eksistentsi lõpetas riigi vallutamine Vene tsaaririigi vägede poolt Vene tsaari Ivan Julma korraldusel 1550. aastatel.
Teadmusbaas
Iseõppivates süsteemides sisaldab teadmusbaas järeldusreegleid ja informatsiooni inimkogemuse ja asjatundmise kohta mingis valdkonnas, mh informatsiooni, mis tuleneb varasemate ülesannete lahendamisest.
Tuntud teadmusbaasid on näiteks DBpedia, Wikidata, Google Knowledge Graph jt.
Ao Peep
Ao Peep (17. oktoober 1947 Tartu – 23. aprill 2011) oli eesti draamanäitleja.
Aastatel 1963–1967 õppis Peep Vanemuise teatri õppestuudios Kaarel Irdi käe all. Alates 1966. aastast töötas ta ligi pool sajandit Tartus Vanemuise teatris, esinedes lisaks draamale ka ooperi-, opereti- ja balletilavastustes. Kokku mängis Peep umbes viiekümnes rollis, nende seas Evald Hermaküla, Jaan Toominga ja Mikk Mikiveri lavastustes. Samuti mängis ta telelavastustes, kuuldemängudes ning filmides "Pimedad aknad" (1968), "Võtmeküsimus" (1987) ja "Teenijanna" (1990).
Vanemuises töötades laulis Peep algul teatri kooris teist tenorit. Laulmist õppis ta laulustuudios Endel Ani juures.
Intervjuus Sirbile 2006. aastal iseloomustas Peep Eesti teatri arengut nii: "/---/ oma olemuselt on teater ikka enam-vähem samasugune. Võib-olla pisut lihtsamaks ja loomulikumaks on läinud ütlemise viis. Ja näitejuhi tööd tehakse tänapäeval vähem: lavastaja paneb asja paika, esitab oma nägemuse, kuid näitleja peab ise selle sees hakkama saama. Irdi ja ka Kerge ajal tehti proovis rohkem sõnaga tööd. Aga muidu käib töö ikka samaviisi."
Isiklikku
Tema isa oli näitleja Helend Peep, tema abikaasa oli näitleja Kersti Neem.
Enontekiö lennujaam
pisi|Enontekiöni lennujaama terminal Enontekiö lennujaam (IATA: ENF, ICAO: EFET) on lennujaam Enontekiös Soomes. Lennujaam teenindab Hetta linna ning see asub umbes 9,3 kilomeetrit Hetta kesklinnast. Lennujaama omab ja haldab Finavia.
Lauri (perekonnanimi)
Lauri on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lauri 430 inimesel: 207 mehel ja 223 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lauri meeste seas 275. kohal ja naiste seas 285. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 15,69.
Apostlite kirik
Apostlite kirik võib tähistada mõnd järgmistest kaheteistkümnele apostlile pühitsetud kirikutest:
Maksim Ammossov
pisi|Maksim Ammossov tütrega (foto 1930. aastate keskpaigast) pisi|Maksim Ammossov (vasakult esimene), [[Issidor Barahhov (kolmas) (1930)]]
Maksim Kirovitš Ammossov (vene keeles Максим Кирович Аммосов; 22. detsember (vkj 10. detsember) 1897 Jakuudi oblast – 28. juuli 1938 Moskva) oli jakuudi rahvusest Sahha ja Kõrgõzstani riigitegelane. Ta osales 1916. aastast revolutsioonilises liikumises Venemaal; bolševik alates 1917. aastast. Ta võitles nõukogude võimu kehtestamise eest Siberis. Koos Platon Oiunski ja Issidor Barahhoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisse. Ta oli aastatel 1925–1928 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees.
Teravik
Teravik oli Eesti ansambel. Ansambel tegutses aastatel 1975–1976.
Ivan Miroljubov
Ivan Miroljubov (12. jaanuar 1877 Petseri – 20. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti põllumees.
Ta oli Värska põllumeeste konvendi liige.
1941. aastal arreteeriti ta NKVD poolt Sartova külas Kalda vallas, mõisteti Erinõupidamise otsusel surma.
Teravik
Koosseis
Ansamblis on teiste seas kaasa teinud:
Maksim Ammossov
Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee ülesandel saadeti ta 1937. aastal Kirgiisiasse, kus aasta varem oli moodustatud Kirgiisi NSV. Ta valiti seal Kirgiisi Kommunistliku Partei Keskkomitee esimeseks sekretäriks.
1937. aastal represseeriti Ammossov ebaseaduslikult. Hukati 1938. aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal
Haridustee ja lingvistiline huvi
Ammossov lõpetas Punase professuuri instituudi. Tal oli keelte peale annet, lisaks jakuudi ja vene keelele valdas ta veel seitset keelt (inglise, saksa, prantsuse, kasahhi, tatari, usbeki ja kirgiisi keel).
Mälestuse jäädvustamine
Tema auks nimetati Jakuudi Riiklik Ülikool 1990. aastal ümber Ammossovi-nimeliseks Jakutski Riiklikuks Ülikooliks ja 1997. aastast antakse välja Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimelist riiklikku preemiat. Ammossovi mälestussammas rajati 2005. aastal Jakutskis ja 2012. aastal Biškekis.
Isiklikku
Tema tütar on Moskvas elav ühiskonnategelane tehnikakandidaat Lena Ammossova (sündinud 1937), kes sai 2007. aastal isa eluloo uurimise eest Sahha valitsuselt Ammossovi-nimelise riikliku preemia.
D. B. Cooper
D. B. Cooper on pseudonüüm, mida seostatakse tuvastamata mehega, kes kaaperdas 1971. aasta 24. novembri pärastlõunal Ameerika Ühendriikide loodeosas Portland–Seattle'i liini teenindanud Northwest Orient Airlinesi lennu 305. Mees kasutas lennukipileti ostmisel valenime Dan Cooper, kuid on tolleaegsetes uudistes tehtud vea tõttu saanud tuntuks kui D. B. Cooper. Ähvardades lennuki väidetava lõhkeseadeldisega õhkida, nõudis kaaperdaja lunarahana välja 200 000 USA dollarit (2019. aasta vääringuga 1,26 miljonit) ja hüppas lõpuks langevarjuga lennukist välja. Tema edasine saatus pole teada ja tegu on ainsa lahendamata kaaperdamisjuhtumiga Ameerika Ühendriikide kommertslennunduse ajaloos.
Föderaalse Juurdlusbüroo (FBI) juhtimisel alustati Cooperi tabamiseks kohe ulatuslikku inimjahti, kuid temast ei leitud ühtki jälge. Mitmed FBI agendid on arvanud, et vastava erivarustuseta Cooper ei elanud ööpimeduses ja halva ilmaga sooritatud riskantset langevarjuhüpet üle. Järgnenud juurdlus, koodnimega NORJAK (Northwest Hijacking), kestis järjest 45 aastat ja selle käigus uuriti enam kui 800 võimalikku kahtlusalust, kellest omakorda pikemalt keskenduti umbes kahele tosinale. Siiski ei jõutud Cooperi identiteedi või tema võimaliku asukoha suhtes ühelegi lõplikule järeldusele. Juhtumi toimik oli 1996. aastaks paisunud enam kui 60 köiteliseks. . Aktiivne juurdlus lõpetati viimaks 2016. aasta juulis, kuid FBI võtab endiselt vastu füüsilisi asitõendeid, eelkõige seoses kasutatud langevarjude või lunarahaga.
Rootsi 2018. aasta taliolümpiamängudel
Rootsi osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 118 sportlasega, kes võistlesid 9 spordialal.
Rootsi lippu kandis avatseremoonial jääkeegli mängija Niklas Edin.
Rootsile tõid olümpiakulla Charlotte Kalla naiste suusavahetusega sõidus, Stina Nilsson naiste suusasprindis, Hanna Öberg laskesuusatamise eraldistardiga sõidus ning Frida Hansdotter ja André Myhrer slaalomis, laskesuusatamise teatemeeskond koosseisus Peppe Femling, Fredrik Lindström, Jesper Nelin ja Sebastian Samuelsson ning jääkeeglinaiskond koosseisus Anna Hasselborg, Agnes Knochenhauer, Sofia Mabergs, Sara McManus ja Jennie Wåhlin.
Mehaanika (tehnika)
Mehaanikaalast tehnikavaldkonda loetakse masinaehituseks, mis rakendab inseneri-, füüsika-, matemaatika- ja materjaliteaduse põhimõtteid mehaaniliste süsteemide projekteerimisel, analüüsimisel, tootmisel ja hooldamisel. See on üks vanimaid ja laiemaid inseneriteadusi.
Ajalugu
pisi|Zhang Hengi seismograafi koopia Masinaehitus leidis rakendust juba väga ammu.
Archimedes, Vana-Kreeka matemaatik, füüsik, insener, leiutaja ja astronoom, on oma teostega oluliselt mõjutanud Läänemaailma mehaanika traditsioone, mida ta avaldas Vana-Kreekas 287–212 eKr.
Aleksandria Heron, Vana-Kreeka insener, mehaanik ja matemaatik, leiutas 1. sajandil pKr esimese aurumootori Aeolipile.
Zhang Heng, Hiina matemaatik, astronoom, seismotoloog ja hüdroloog, parandas veekella sissevoolu, lisades teise paagi ning leiutas 2. sajandil seismograafi.
Ma Jun, Hiina mehaanikainsener ja poliitik, leiutas diferentsiaalülekandega kaariku.
Āraiši raudteejaam
Āraiši raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Cēsise piirkonnas Drabeši vallas Āraišis.
Mehaanika (tehnika)
Kasutus
pisi|Kolmeteljeline vertikaalne freespink Antud tehnikavaldkonnal on mitmeid kasutusalasid :
Āraiši raudteejaam
Jaamas asus kuni aastani 2000 lisaks peateele veel kaks kõrvalteed, tänapäeval on neid üks. Päevas peatub jaamas üheksa reisirongi. Jaam asub Riiast 83,8 km kaugusel.
Mehaanika (tehnika)
Tehnikaseadmed
Tööseadmete näited :
Tamási
Tamási on linn Ungaris Tolna komitaadis, Tamási kreisi halduskeskus. Tamási asub Balatoni järvest 35 km kagus ja komitaadikeskusest Szekszárdist ligikaudu 46 km loodes.
Mehaanika (tehnika)
Programmid
Paljud masinaehitusettevõtted, eriti tööstusriikide ettevõtted, on hakanud oma olemasolevatesse projekteerimis- ja analüüsiprotsessidesse kaasama tarkvaralisi programme :
Tamási
Tamási lossi on ürikutes esmamainitud 1315. aastal. Aastatel 1541–1686 oli Tamási Osmanite riigi võimu all. Tamásile anti alevi staatus 1730. aastal. Linnaõigused sai Tamási 1984. aastal.
Aastatel 1945–1989 olid linna servas asunud kasarmud Nõukogude armee käsutuses.
Vitali Bassõgõssov
Vitali Nikolajevitš Bassõgõssov (vene keeles Виталий Николаевич Басыгысов; sündinud 1. märtsil 1946 Mirnõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on  jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane,  Põhjatähe ordeni kavaler.
Ta on Ühtse Venemaa liige ja aastatel 2008–2013 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) esimees.
Ta pälvis 1999. aastal Ammossovi-nimelise Jakuudi Riikliku Ülikooli auprofessori aunimetuse suure panuse eest Jakuudi ülikooli Mirnõi filiaali (SVFU Mirnõi polütehniline instituut) rajamisel ja aktiivse osavõtu eest teemanditööstuse spetsialistide väljaõppe õppeprotsessi loomisel.
Haridus ja töökäik
Bassõgõssov lõpetas 1970. aastal Sverdlovskis Uurali riikliku mäeinstituudi mäenduse tehnoloogia erialal. Aastatel 1970–1983 töötas ta Jakuutias Mirnõis asuva teemanditöötlusettevõttes; 1983–1991 oli ta parteitööl.
1993. aastal määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi seadlusega Mirnõi ulussi administratsiooni peaks, 1995. aastal valis ulussi valijaskond ta samale ametikohale tagasi. Ta oli aastatel 1999–2008 Venemaa Riigiduuma liige ja 2008–2013 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) rahvasaadik ühtlasi Il Tümene esimees.
Kardheinalaadsed
Kardheinalaadsed (Ceratophyllales) on õistaimede selts.
Seltsi kuulub vaid üks sugukond: kardheinalised (Ceratophyllaceae)
Jyväskylä lennujaam
pisi|Jyväskylä lennujaam Jyväskylä lennujaam (IATA: JYV, ICAO: EFJY) on lennujaam Jyväskyläs Soomes. Lennujaam asub Jyväskyläst umbes 20 kilomeetrit. Lennujaama omab ja haldab Finavia.
Kristi Paap
Kristi Paap (sündinud 30. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti ehtekunstnik.
Haridus
Ta on õppinud aastatel 1992–1996 Eesti Kunstiakadeemias metallikunsti (bakalaureusekraad).
Kunstnikuks arenemine
Kristi Paap lülitus kunstiellu 1990. aastate keskpaigas. Tema kujunemine kunstnikuks jäi rühmituse F.F.F.F. (1996–2005) aega, mil rühmituse noorte naiskunstnike tegevus muutis ehtekäsitlust nii ideoloogilises, esteetilises kui ka tehnilises mõttes. Kunstirühmitus F.F.F.F on aastal 1996 viie Eesti Kunstiakadeemia metallikunsti osakonna lõpetanu (Kristi Paap, Ketli Tiitsar, Berit Teeäär, Kaire Rannik ja Maria Valdma) asutatud rühmitus. Rühmituse lennukad ja originaalsed kunstiprojektid, teostatuna erinevates meediumides – ehted, objektid, fotod, installatsioonid – avaldasid samavõrra mõju nii ehtekunstile kui ka kaasaegsele kunstile, Kristi Paabi jõudmine ehtekunsti esiridadesse toimus vaikselt, ent sellegipoolest võib tagasivaatavalt öelda: eeldus tõusuks oli olemas juba algusest peale.
Eneseväljendus teosesarjades
Seni on Kristi Paap töötanud peamiselt sarjadega, millest mahukamad on "Rohulibled on ainult üks hetk", "Vaatega tuba" ja "ristiK", mida ta eksponeerib seejärel üksiknäitustel. Sarjal "Rohulibled on ainult üks hetk" on kõige vahetum side mälestustega. Vaatamata sellele, et otsesed vasted tema loomingule looduses puuduvad, on kunstnik ise nimetanud seda sarja herbaariumiks kaelaehetes ja rinnanõeltes. Teda ei huvita taimekujuliste vormide loomine, ta vahendab oma käsitlust aja kulgemisest terviku või üksikute hetkedena. Ta jälgib ja järgib korda ja kordust, manipuleerides orgaaniliste vormide ja elutute materjalidega, saab ta iga kord uue tulemuse. Kuid mitte ainult tulemus, vaid ka valmistamisprotsess pakub talle palju võimalusi.
Kandja roll on Kristi Paabi loomingus üsna oluline, sest ehte struktuuri ja kõla muutumine keha liikumise ja peatumise võngete kaudu on etteaimamatult ootamatu. "ristiKu" sarja ehete tähtsaim uuendus seisneb nende helis, mis oli tõusnud kunstniku huvisfääri. Rääkides ehte helist, tunnistab ka Kristi Paap: "Neid ehteid tehes ma otsisingi heli või kõla, mingit häält, või kui soovid, siis vaikust. Need sosistavad kandjale vaikselt kõrva, tehes kas kolks, klõps või sahisedes shhhh. Mida need täpselt ütlevad või meenutavad, on juba ehte ja kandja vaheline asi." Kristi Paabi ehetes on ühekorraga tajutav nii meeleline kui ka intellektuaalne pool, tema "materialiseerunud kujutlusvõime" laseb luua isikupäraseid, kandja kõiki tundemeeli puudutavaid ehteid.
Kureeritud näitusi
Kristi Paap on kureerinud näitusi nii Eestis kui ka välismaal. Samuti kujundanud näitusi. Teinud esitlusi USA-s, Soomes, Rootsis ja Walesis.
Igor Solopov
pisi|Igor Solopov (1983) Igor Solopov (17. aprill 1961 Magnitogorsk Vene NFSV – 12. juuni 2019) on Eesti lauatennisist ja treener.
Ta lõpetas aastal 1978 Magnitogorskis Keskkooli. Ta õppis aastatel 1979–1987 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Ta osales 1992. aasta Barcelona OM-il, kus sai üksikmängus 33.–48. koha.
1981–1996 sai ta Eesti meistrivõistlustel individuaalselt 19 medalit: 12 kulda (sh 1984, 1986, 1989, 1990, 1993 ja 1996 üksikmängus), 2 hõbedat ja 5 pronksi. 1979–1988 tuli 6 korral meeskondlikult Eesti meistriks.
Ossip Pjatnitski
pisi|Ossip Pjatnitski Ossip Pjatnitski, venepäraselt ka Jossif Pjatnitski (Осип Аронович Пятницкий, sünnijärgne nimi Иосель Ориолов Таршис; 17. jaanuar 1882 Vilkomir, Kovno kubermang – 29. juuli 1938 Moskva) oli Nõukogude partei- ja riigitegelane; üks ülemaailmse kommunistlikke parteisid ühendanud Kommunistliku Internatsionaali juhte ning kominterni salajase luure- ja sidevõrgustiku OMC juht; rahvuselt juut.
Ossip Pjatnitski liitus VSDTP revolutsioonilise liikumisega 1898. aastal, pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni oli ta aastatel 1919–1920 Venemaa raudteetööliste ametiühingu esimees ning 1918–1922 Moskva Nõukogu Täitevkomitee liige ja Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige. 1920. aastast oli Pjatnitski VK(b)P Moskva linnakomitee sekretär; aastatel 1920–1921 VK(b)P KK liikme kandidaat, 1923. aastast Kominterni Täitevkomitee sekretär, aastatel 1924–1927 ÜK(b)P Keskkontrollkomisjoni liige ja 1927–1937 ÜK(b)P KK liige.
Arreteeriti 27. juulil 1937. Mõisteti surma 28. juulil 1938, lasti maha 29. juulil 1938. Rehabiliteeriti postuumselt 1956. aasta jaanuaris.
Radikaaldemokraatia Partei (USA)
pisi|Radikaalide valimisplakat Radikaaldemokraatia Partei oli 1864. aastal Ameerika Ühendriikides tegutsenud erakond.
Erakonna presidendikandidaadiks valiti John C. Frémont, kes oli osalenud 1856. aastal USA presidendivalimistel Vabariikliku Partei kandidaadina, kuid kaotanud. Asepresidendiks pidi kandideerima tema kõrval John Cochrane, kes tuli Demokraatlikust Parteist.
Samuti nõuti, et oleksid tagatud sõnavabadus, pressivabadus ja habeas corpus.
Frémont ja Cochrane tegid valimiskampaaniat, kuid teatasid lõpuks septembris, et loobuvad kandideerimisest, sest ei taha killustada vabariiklaste hääli.
Vahepeal oli toimunud vabariiklaste kongress, kus USA president Abraham Lincoln avaldas esmakordselt avalikult toetust mustanahaliste elanike kodanikuõiguste kindlustamisele konstitutsiooni kaudu. Lincoln valiti presidendiks ka teiseks ametiajaks ja juba järgmisel aastal võetigi vastu USA konstitutsiooniparandus orjanduse keelustamise kohta.
Njurgun Timofejev
Njurgun Semjonovitš Timofejev (jakuudi keeles Ньургун Семенович Тимофеев; sündinud 7. veebruaril 1963 Jakutskis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha poliitik. Ta on Ühtse Venemaa liige ja aastatel 2005–2008 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) esimees.
Haridus ja töökäik
Timofejev lõpetas 1985. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli ja 1989. aastal Tomski polütehnilise instituudi aspirantuuri. Ta on kaitsnud tehnikakandidaadi kraadi. Aastatel 1990–1991 töötas ta Jakuudi ülikoolis vanemteadurina.
Aastatel 1991–2005 töötas ta teemanditöötlusettevõtetes juhtivatel ametikohtadel, oli 1993–1996 ALROSA turundusettevõtte JPTA direktor, 1996–2005 ALROSA Moskvas asuva turundusettevõtte peadirektori asetäitja. 2000. aastal lõpetas ta Moskvas Venemaa Föderatsiooni Presidendi Juures Asuva Venemaa Rahvamajanduse Akadeemia.
Timofejev oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) III ja IV koosseisu rahvasaadik ja aastatel 2005–2008 Il Tümene esimees. 2012. aastal sai ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi nõunikuks. 2017. aastal vabastati ta sellest ametist.
Sachsenhagen
Sachsenhagen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Linn asub umbes 9 km Stadthagenist kirdes ja 33 km Hannoverist läänes.
Apparat Organ Quartet
Apparat Organ Quartet on Islandi ansambel.
Sachsenhagen
Linna pindala on 15,53 km².
Apparat Organ Quartet
Islandi pealinnast Reykjavíkist pärineva 1999. aastal asutatud ansambli esialgsed liikmed olid Hörður Bragason, Músikvatur, Úlfur Eldjárn ja Jóhann Jóhannsson. Nendega liitus peagi trummar Þorvaldur Gröndal, kelle omakorda vahetas 2001. aastal välja Islandi rokkbändi HAM trummar Arnar Geir Ómarsson. Ajapuudusel lahkus 2012. aastal bändist Jóhann Jóhannsson, pühendudes rohkem oma sooloprojektidele.
Sachsenhagen
31. detsembril 2017 elas seal 1934 inimest.
Kuulub Sachsenhageni ühisvalda.
Apparat Organ Quartet
Tegevuse algus
Jóhann Jóhannsson oli aga bändi idee autor ning see loodi koostööprojektina seeria kontsertide tarbeks, mida kureeris Jóhannssoni, Hilmar Jenssoni ja Kristín Björk Kristjánsdóttiri plaadifirma ja kunstikollektiiv Kitchen Motors.
Ansambli helikeel on Kitchen Motorsi kogumikel "Nart Nibbles" ja "Motorlab 2" leiduvast atmosfäärilisest ning minimalistlikust post-rock ' ist arenenud robustsema, rifirohkema helikeele suunas, millega on seotud segu Kraftwerkist inspireeritud elektroonilist muusikat, Daft Punki muusika sarnaseid robothääli ning hard rock ' i rütme. Ansamblit on võrreldud selliste bändide ja muusikutega nagu Kraftwerk, Wagner, Goblin, Terry Reilly, Steve Reich, Sigur Rós, The Glitter Band, Stereolab ja Trans Am.
Liikmed
Apparat Organ Quarteti liikmed (ja endised liikmed) ning nende muud projektid:
Ave Mattheus
Ave Mattheus (sünninimi Tarrend; sündinud 1. oktoobril 1971 Võrus) on eesti kirjandusteadlane, germanist, tõlkija ja õppejõud.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali elutööpreemia
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali väljaantavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.
Ave Mattheus
Ta on lõpetanud 1998. aastal Ludwig-Maximiliani nimelise Müncheni ülikooli ja õppinud seal ka doktoriõppes. 2013. aastal on ta kaitsnud doktoriväitekirja Tallinna Ülikoolis, kus töötab aastast 2014 eesti kirjanduse dotsendina.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali elutööpreemia
Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Kirjanduse sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2016. aastast.
Ave Mattheus
Ta on olnud külalisõppejõud Müncheni ja Göttingeni ülikoolis Saksamaal.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali elutööpreemia
Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ja kera raskuseks on tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.
Ave Mattheus
Kuulub korporatsiooni Filiae Patriae. Teinud kaastööd raadiojaamale Vaba Euroopa.
Kuncaŭščyna metroojaam
Kuncaŭščyna metroojaam (vene keeles Кунцевщина (Kuntsevštšina metroojaam), valgevene Кунцаўшчына (transkribeerituna Kuntsavštsõna metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis Kuncaŭščyna ja Zachadi linnaosa piiril.
Jaam avati 7. novembril 2005. Projektis kandis jaam nime Zachad.
Jaam on kahe lööviga, mida eraldavad teineteisest ümmargused keraamilisest materjalist ja metallist sambad. Jaama põrandat katab graniit, laeks on kullakarva alumiinium. Jaam on varustatud invaliididele mõeldud liftiga. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Ootesaali kohal asuvad poeruumid ja jalakäijate tunnelid.
Mari Murdvee
pisi|Mari Murdvee kõnelemas konverentsil "Studia classica rediviva", 2. detsember 2000, Tartu pisi|Mari Murdvee "Vanakreeka kirjanduse antoloogia" esitlusel, 19. jaanuar 2007, Tartu Mari Murdvee (sünninimi Mari Elken; 24. august 1959 Tartu – 21. märts 2008 Tartu) oli eesti klassikaline filoloog, tõlkija, lavastaja, näitleja ja laulja.
Ta õppis Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat ja klassikalist filoloogiat, 1996. aastal kaitses ta bakalaureusekraadi klassikalise filoloogia erialal, 1996–2001 õppis sealsamas magistrantuuris.
Ta oli ansambli Hellero eeslaulja. Aastatel 1985–1989 õppis ta Jaan Toominga ja Ülo Vilimaa juhendatud Vanemuise draamastuudios ning näitles Tartu Lasteteatris.
Ülikooliõpingute ajal lavastas ta koos klassikalise filoloogia üliõpilastega Homerose "Odüsseia" VII laulu (1992), samuti Theokritose "Arbuja" ja Sappho luulekava (1994).
Murdvee õpetas ladina ja vanakreeka keelt Tartu Teoloogia Akadeemias ja Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ning töötas Tartu Ülikooli raamatukogu käsikirjade osakonnas, tegeldes peamiselt 14.–19. sajandi ladina- ja kreekakeelsete autograafkirjadega.
Mari Murdvee tõlkis vanakreeka ja ladina keelest, tema tõlkeid on ilmunud ajakirjades ja antoloogiates.
Taani muusika
pisi|[[Carl Nielsen on Taani tuntuim helilooja]] Taani muusika on tihedalt seotud Põhjamaade muusikaga.
Väga populaarne on džässmuusika ning tuntuimad muusikaüritused on Kopenhaageni džässifestival ja Roskilde festival, mis on üks Euroopa suurimaid rokifestivale. Taani tuntuim helilooja on Carl Nielsen.
Varane taani muusika
pisi|left|"[[Codex Runicus" on Skandinaavia vanim noodikiri]] pisi|150px|[[Lurid]] Kõige varasemad muusikainstrumendid, lurid, pärinevad pronksajast ning neid on leitud ka mujalt Skandinaaviast.
Umbes 1300 loodi "Codex Runicus", mis on Taani vanim noodikiri.
Taani kuningakojal oli kohaliku muusika arendamises oluline roll. Juba Christian I koondas muusikuid kuningliku õukonna juurde. Christian IV kulutas aga väga suuri summasid kohalike muusikute koolitamiseks ja välismaa muusikute toomiseks Taani. Frederik III ja Christian V valitsusajal jõudis muusika ka teatritesse.
Taani üks olulisemaid kirikumuusika heliloojaid on Mogens Pedersøn, kes õppis Veneetsias Giovanni Gabrieli käe all. Ta kuulsaim töö on "Pratum Spirituale", mis on kogum Taani kirikulauludest ja ladina koorimuusikast.
Dietrich Buxtehude (1637–1707) oli Saksa-Taani organist ja kõrgelt hinnatud barokkmuusika helilooja, kelle tuntuimad teosed on loodud kooridele.
pisi|left|[[Friedrich Kuhlau kirjutas 1828. aastal "Elverhøj" Frederik Carl Christiani (hilisem Taani kuningas Frederik VII) ja Vilhelmine Marie pulma puhul. Seda peetakse Taani esimeseks näidendiks]]
Taani klassikaline muusika
1703. aastal avas Frederik IV Kopenhaagenis uue ooperimaja.
Esimesed kohalikud heliloojad olid Saksa päritolu. Näiteks esitati Kopenhaagenis aastatel 1721–1723 palju Hamburgist pärit Reinhard Keiseri oopereid ning Hamburgi Altona linnaosast pärines ka oma laulukeste ja kirikulaulude poolest tuntud Christoph Ernst Friedrich Weyse. "Elverhøj" loonud Friedrich Kuhlau sündis aga Alam-Saksis.
Klassikalise muusika kuldajal 19. sajandil tegutses Taanis rahvusromantismi vaimus Johan Peter Emilius Hartmann, Kopenhaageni lähedal avatud Tivoli pargis sai muusikalise direktorina tööd Hans Christian Lumbye, Niels Gade aitas kaasa Musikforeningeni arendamisse ja August Bournonville panustas balletimeistri ka koreograafina. Sealt kasvasid omakorda välja rahvuslikumad heliloojad Carl Nielsen ja Rued Langgaard ning hilisromantik Thomas Laub, kelle looming leidis laiemat tunnustust alles aastaid pärast autori enda surma.
Kaasaegsetest heliloojatest tegelevad klassikalise muusikaga Per Nørgård, Anders Koppel, Poul Ruders ja Hans Abrahamsen. Kergemat sorti klassikalise muusikaga on tuntust kogunud Jacob Gade ja Bent Fabric.
Taani ooper
Taanis etendati oopereid Kopenhaa­geni väljakutel ja raekojas juba 17. sajandi keskel. Need olid esialgu küll balleti- ja tantsuetendused, mis olid täiendatud vokaalnumbritega. Esimene taoline lavastus oli Caspar Fürsteri Cadmo (1663). Ooperikultuuri arendamise võttis edaspidi enda peale kuninglik perekond. Etendused toimusid valdavalt kuningli­kes lossides. Esimene täispikk ettekantud ooper oli Saksamaalt pärit Poul Christian Schindleri Der vereinigte Götterstreit, mis etendus 15. aprillil 1689 Amalienborgi lossiteatris kuningas Christian V sünnipäevapidustustel. Etendus iseenesest oli dramaatiline, sest selle ajal süttis teatrimaja põlema ja põles maani maha. Hukkus 180 inimest, nende hulgas helilooja abikaasa ja tütar.
1702. aastal rajati Kopenhaagenisse esimene ooperimaja, kus esitati saksa ja itaalia heliloojate teoseid. Sisuliselt esimesed plaanid Taani rahvusliku ooperiteatri rajamiseks kavandas kuningas Frederik V (1723-66), kes andis 30. detsembril 1746 muusik C.A.Thielele kuninglikud privileegid muusikaetenduste korraldamiseks. Thiel komplekteeriski esimese ooperitrupi. 18. detsembril 1748 avati Kopenhaageni Kongens Nytorvis esimene kuninglik teater (800 kohta), kus ooperite etendamine oli kesksel kohal. Hoone ehitati 1842 ümber, kuid suleti 1881, kuna oli äärmiselt tuleohtlik.
Saksamaalt pärit Johann Abraham Peter Schulz (1747-1800) arendas välja taani Singspiel''i, mis kujutas prantsuse koomilise ooperi ja saksa esitamismaneeri segu. Nendest edukamateks olid Gram og Signe (1756), Balders død (1779) ja Fiskerne (1780), Høstgildet (1790) ja Peters Bryllup (1793), mis olid koomilises laadis ning ilmestatud rahvamuusikaga. Selle perioodi tähtsamateks ooperiteks on aga peetud Glucki mõjutustega  Feiedrich Ludwig Aemilius Kunzeni (1761-1817) Holger Danske (1789) ja Dragedukken (1797) ning Edouard du Puy (1770-1822) Mozarti mõjutustega Ungdom og galskab (1806).
19. sajandi alguses hakkas domineerima Singspieli kõrval romantiline ooperistiil. Taani oma komponistide Christoph Weise (1774-1842) Sovedrikkeni (1809), Faruki (1812) ja Ludlams hules (1816) oli tunda Mozarti ja Dittersdorfi mõju. Tüüpiliseks romantilise stiili viljelejaks kujunes Johan Peter Emilius Hartmann (1808-1900), kelle Korsarerne (1835) ja eriti meistri­teo­seks tituleeritud Liden Kirsten (1846) kandsid saksa romantilise ooperi põhimõtteid ja olid väga populaarsed. Parimaks taani romantilise koolkonna ooperiks on nimetatud Peter Heise Drot og marsk (1878).
19. sajandi lõpu ja 20. sajandi esimese kolmandiku talendikaim ja väidetavalt ka kõikide aegade parim taani helilooja oli Carl Nielsen, kelle Wagneri ja verismi mõjutustega Saul og David (1902), aga eriti Maskarade (1906) on rahvus­vaheliselt tuntud teosed. Nende oopuste baasil toimusid suured muudatused Taani ooperite komponeerimise põhimõtetes. Lisaks nimetatud heli­loojatele on taani ooperimuusika arengule tublis­ti kaasa aidanud Richard Straussist mõjutatud Hakon Børresen (1876-1954), eriti tema Den kongelige gaest (1919) ja Kaddara (1921) ning Paul von Klenau (1883-1946) meloodiline Kjarten und Gudrun (1918) ja numbriooper Lästerschule (1926).
20. sajandi esimesel poolel kujundasid Taani ooperielu veel ligi 100 aastaseks elanud Finn Høffdingi (1899-1997) Keiserens nya klaeder (1928), Pasteur (1935) ja Kilderejsen (1942), Paul Schierbecki (1888-1949) Fête galante (1931), Ebbe Hameriki (1898-1951) Stepan (1924) ja Marie Grubbe (1940) ja Karl Clauseni (1904-72) Klokken (1934). Järgmise komponistide põlvkonna edukad esindajad on olnud Poul Rovsing Olsen (1922-82) ooperiga Belisa (1966) ning Ib Nørholm (1931-2019) Invitation til skafottet (1965) ja Havemuren (1976). Seejärel on Taani ooperielus domineerinud Nileseniga võrreldud Per Nørgård (sündinud 1932) oma edukate ooperitega Gilgamesh (1973), Det guddommelige tivoli (1982) ja Nuit des hommes (1996) ning ooper-balletiga Siddharta (1983).
1874. aastal avati Kopenhaagenis Kuninglik Teater (Det Kongelige Teater, 1306 kohta, restaureeriti 1989). Esialgu mängiti tolles rahvus­teatri staatuses olevas kultuuritemplis  peami­selt itaalia oopereid, kuid 20. sajandi alguses lisan­dusid repertuaari taani rahvamuusikal põhinevad rahvuslikud teosed. Selle teatri orkestris alustaski teise viiulina oma karjääri Carl Nielsen. Rahvusooperi ülesandeks on tuua lavale ka ballette. 15. jaanuaril 2005 avati [Holmeni saarel kuningliku galakontserdiga arhitekt Henning Larseni projekti järgi aastatel 2001-2004 ehitatud uus ooperiteater. Esimene ooperietendus oli 26. jaanuaril 2005 toimunud Verdi Aida. Uue teatrimaja peasaalis on 1500 ja kammersaalis (takkelloftet) 200 kohta. Uus hoone on üks maailma moodsamaid ja tehniliselt paremini varustatumaid. Vaatesaali akustika on suurepärane, tagades kõikides kohtades hea kuuldavuse.
Taani džässmuusika
pisi|[[Chris Minh Doky on üks paljudest Taani noorema põlvkonna džässmuusikutest]] Taani džässmuusika sai alguse Valdemar Eibergi bändist aastal 1923. Aastal 1925 tõi Sam Wooding oma orkestri Kopenhaagenisse ja tänu sellele sai džäss Taanis tuntuks. Noort Taani džässi mõjutasid kolm klassikalise muusika haridusega meest: Erik Tuxen, Bernhard Christensen ja Sven Mųller Kristensen.
1930. aastatel, kui džäss oli alles tuntust kogumas, oli Taani tuntuim džässartist Svend Asmussen. Ta avaldas oma esimesed lood 1934. aastal, olles 18-aastane.
Saksa okupatsiooni ajal 1940. aastate esimeses pooles halvustati džässi ja palju muusikuid põgenes Rootsi, kuid paljud jätkasid selle muusikastiili viljelemist. Kuna kontsertide arv hotellides ja restoranides kasvas ning plaadistatud lugude arv enam kui kolmekordistus, siis on see aeg tuntud ka kui džässi kuldaeg.
Pärast teist maailmasõda jagunesid Taani muusikud kahte gruppi: vanem grupp, kes viljelesid New Orleansi džässi (tuntumad esindajad Adrian Bentzon, Papa Bue ja Theis Jensen) ja noorem grupp, kes eelistasid bebop-stiili (tuntumad Max Brüel, Erik Moseholm ja Jųrgen Ryg).
1960. aastate algul avati Kopenhaagenis Jazzhus Montmartre, mis püüdis peegeldada New Yorgi ja Pariisi džässiklubide atmosfääri ning sai peagi väga populaarseks. Mitmed ameerika džässmuusikud kolisid Taani (näiteks Stan Getz, Dexter Gordon, Ben Webster ja Lee Konitz) ning Kenny Drew moodustas koos Alex Rieli ja Niels-Henning Ørsted Pederseniga trio, mis esines edukalt Jazzhus Montmartre'is. Tuntust kogusid ka saksofonistid John Tchicai ja Jesper Thilo.
1970. aastatel hakkas rokkmuusika populaarsuse kasvu tõttu džässi osatähtsus kahanema ning see tendents on jätkunud tänapäevani. Siiski ei ole džäss kadunud, millest annab aimu Kopenhaageni džässifestivali toimumine ning selliste edukate džässmuusikute olemasolu nagu Carsten Dahl, Jųrgen Emborg, Thomas Clausen, Fredrik Lundin, Marilyn Mazur, Mads Vinding, Ib Glindemann, Jakob Bro, Chris Minh Doky ja Niels Lan Doky.
Taani popmuusika
pisi|left|150px|[[Alphabeat]] pisi|[[Roskilde Festival toimub alates 1971. aastast]] Edukamad rokkmuusika viljelejad on Taanis olnud Gasolin', Shu-Bi-Dua, Sebastian, Anne Linnet, TV-2 ja Magtens Korridorer ning väljaspool Taanit on laiemat tuntust kogunud D-A-D, Mew, Volbeat, Kashmir, The Raveonettes, Blue Van, Michael Learns to Rock, The Kissaway Trail, Junior Senior, Nephew, Carpark North, Saybia, Swan Lee ja Dizzy Mizz Lizzy. Kindlasti on üks tuntumaid artiste aga Ameerika Ühendriikides elav Metallica trummar ja kaasasutaja Lars Ulrich.
Roskildes toimuv Roskilde festival on üks suuremaid rokifestivale Euroopas, mis meelitab igal aastal kohale 70 000 – 100 000 huvilist.
Popmuusikutest on laiemat tuntust kogunud Medina, Fallulah, Oh Land, Agnes Obel, Infernal, Duné, Alphabeat, Aqua, Michael Learns to Rock ja Thomas Helmig. Elektroonilise muusika pioneeriks Taanis on Else Marie Pade ja selles vallas on suurimat tuntust saavutanud Trentemøller.
Taani muusikute ja muusikakollektiivide viimiseks maailma on loodud Music Export Denmark, millest on kasu lõiganud mitmed rokkbändid ja artistidest näiteks Aura Dione.
Koorilaul
Taanis on tugevalt juurdunud koorilaulu traditsioon. Koore ühendava organisatsiooni Dansk Amatørmusik väidetel kuulub selle alla umbes 30 000 lauljat ja 6000 orkestranti.
Tuntud esinemispaigad
pisi|[[Kopenhaageni Kontserdimaja]] 2000. aastatel valmisid kaks Taani muusikute jaoks olulist esinemiskohta: 2005. aastal avati Kopenhaageni Ooperimaja ja 2009. aastal Taani Raadio Kontserdimaja.
Teised tuntud esinemispaigad on näiteks Kopenhaageni kesklinnas paiknev Kuningliku Taani Teatri Vana Lava, Tivoli Sümfooniaorkestri kodupaigaks olev Tivoli Kontserdimaja, Taani muusikalidele spetsialiseeruv Bet Ny Teater ja Århusi Kontserdimaja.
Pandju
pisi|Pandju [[Maa-ameti kaldaerofotol]] pisi|Vaade Pandju saarele põhja poolt. Taamal [[Tallinn.]] pisi|Pandju saar
Pandju on saar Harjumaal Viimsi poolsaare lääneküljel Tallinna lahes, rannikust 400 meetrit läänes. Saar asub Püünsi küla territooriumil.
Pandju pindala on 0,94 hektarit, rannajoone pikkus 1,3 kilomeetrit.
Saare põhjarannik on kääruline. Mandri poole ulatub kitsas madal maasäär, mida eraldab mandrist madal mereriba, Püünsi salm. Madala veetasemega on saar mandriga ühendatud.
1689. aasta Viimsi poolsaare kaardil kasutati saare kohta nimetust Pandisahr.
Pandju saarel on lindude pesitsemise perioodil inimeste viibimine keelatud.
Meremärkidest asub läheduses Pandju läänetooder.
Iisop-puhmikmalts
Iisop-puhmikmalts (Bassia hyssopifolia) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Auhagen
Auhagen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis.
Valla pindala on 12,36 km².
Kuulub Sachsenhageni ühisvalda.
Niels Egmont Christensen
Niels Egmont Christensen (1927 Frederiksberg – 1980) oli taani filosoof, professor.
Ta töötas Århusi Ülikoolis.
Niels Christensen
pisi|Niels Christensen Niels Christensen (1865 Tørring, Taani – 1952) oli taani päritolu ameerika leiutaja, kes leiutas 1933. aastal O-rõnga.
Niels Egmont Christensen
Looming
Raamatus "On the Nature of Meanings" esitab Christensen oma tähendusteooria. Ta võrdleb märki või sümbolit ametikoha täitjaga ning tähendust ametikohaga. Märgi tähenduse moodustavad ülesanded, mida see märk peab täitma.
Artiklis "The Alleged Distinction Between Use and Mention" (1967) eitas Christensen kasutamise ja mainimise eristuse vajalikkust. "Me lihtsalt ei pea enam ütlema, et me kas kasutame mingit väljendit või siis, kui me tahame selle väljendi kohta midagi öelda, mainime teda nimepidi, olgu mainitav siis kas väljend või tema tähendus. Selle asemel me teeme oma kolmese eristuse väljendi kasutamise eri liikide vahel: kasutamine osutamiseks, kasutamine palja häälikute ja tähtede kompleksina ja kasutamine koos tähendusega näidatava väljendina." (Lk 365) Neid kolme kasutamisviisi seostas ta vastavalt formaalse supositsiooni, materiaalse supositsiooni ja endaleiutatud semantilise supositsiooniga.
Isiklikku
Ta abiellus esimesel aastal pärast Kopenhaageni ülikooli astumist 1945 tulevase neuropsühholoogi Marie-Lisega, kellega ta oli viis aastat ühes klassis õppinud. Aastal 1947 sündis neil poeg Mads Edmond.
Ka-Funky
Ka-Funky (harvemini K-Funky) on Eesti ansambel, mis viljeleb funky-stiili. Ansambel asutati 1998.
Cyrillus Kreegi nimeline Haapsalu Muusikakool
Cyrillus Kreegi nimeline Haapsalu Muusikakool on muusikakool Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Kastani tänav 7.
Kool asutati 1954. aastal Haapsalu Laste Muusikakoolina. Helilooja Cyrillus Kreek oli pedagoogitöö kaudu Haapsaluga tihedalt seotud. Aastatel 1921–1932 töötas Cyrillus Kreek muusikaõpetajana Läänemaa Õpetajate Seminaris ja aastatel 1954–1956 oli ta seotud ka Haapsalu Laste Muusikakooliga, õpetades lastele muusikalist kirjaoskust.