cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
On a New List of Categories
§ 5
Terminid "prestsindeerimine" [prescision] ja "abstraheerimine" [abstraction], mida varem rakendati iga liiki eraldamise korral, on nüüd piiratud mitte paljalt vaimse eraldamisega, vaid sellega, mis tekib tähelepanust ühele elemendile ja teise ignoreerimisest. Eksklusiivne tähelepanu seisneb objekti ühe osa definiitses kontsipeerimises ehk oletamises ilma teise osa mitte mingisuguse oletamiseta. Abstraheerimist ehk prestsindeerimist tuleb hoolikalt eristada kahest teistsugusest vaimse eraldamise moodusest, mida võib nimetada diskrimineerimiseks ja dissotsieerimiseks. Diskrimineerimise puhul on tegu üksnes terminite tähendusega ja ta teeb ainult tähenduse eristuse. Dissotsieerimine on selline eraldamine, mis on pideva assotsiatsiooni puudumisel lubatud kujundite assotsiatsiooni seadusega. See on teadlikkus ühest asjast ilma paratamatu samaaegse teadlikkuseta teisest asjast. Abstraheerimine ehk prestsindeerimine eeldab seetõttu suuremat eraldamist kui diskrimineerimine, kuid väiksemat eraldamist kui dissotsieerimine. Nii saan ma diskrimineerida punast sinisest, ruumi värvusest ja värvust ruumist, kuid mitte punast värvusest. Ma saan prestsindeerida punast sinisest ja ruumi värvusest (nagu ilmneb asjaolust, et ma tegelikult usun, et minu näo ja seina vahel on värvuseta ruum), kuid ma ei saa prestsindeerida värvust ruumist ega punast värvusest. Ma saan dissotsieerida punast sinisest, kuid mitte ruumi värvusest, värvust ruumist ega punast värvusest.
Prestsindeerimine ei ole vastastikune protsess. Sageli on nii, et A-d saab küll prestsindeerida B-st, kuid B-d ei saa prestsindeerida A-st. See asjaolu seletub järgmiselt. Elementaarmõisted tekivad ainult kogemuse ajendil, s.o nad moodustuvad esimest korda üldise seaduse järgi, mille tingimus on teatud muljete olemasolu. Kui mõiste ei taanda muljeid, millele ta järgneb, ühtsusele, siis on ta pelk suvaline lisandus neile; nii et elementaarmõisted ei teki suvaliselt. Aga kui muljeid saaks definiitselt haarata ilma mõisteta, siis mõiste ei taandaks neid ühtsusele. Sellepärast ei saa muljeid (ega vahetumaid mõisteid) definiitselt kontsipeerida ega tähele panna ignoreerides elementaarmõistet, mis taandab nad ühtsusele. Teiselt poolt, kui niisugune mõiste on kord saadud, siis ei ole üldiselt mingit põhjust, miks eeldusi, mis selle ajendasid, ei peaks ignoreeritama, ja sellepärast saab selgitava mõiste sageli prestsindeerida vahetumatest mõistetest ja muljetest.
§ 6
Praegu kogutud faktid annavad aluse süstemaatilisele meetodile mis tahes üldiste elementaarmõistete väljaotsimiseks, mis võiksid olla vahepealsed substantsi mitmekesise ja olemise ühtsuse vahel. Näitasime, et üldise elementaarmõiste kasutuselevõtmise ajend on kas substantsi mitmekesise taandamine ühtsusele või siis teise mõiste ühendamine substantsiga. Ja edasi näitasime, et ühendatud elemente ei saa oletada ilma mõisteta, kuna aga mõistet saab üldiselt oletada ilma nende elementideta. Edasi, empiiriline psühholoogia avastab mõiste kasutuselevõtmise ajendi, ja selleks et meil oleks järgmine mõiste olemiselt substantsile ülemineku järjekorras, tuleb ainult kindlaks teha, milline mõiste juba kätkeb andmetes, mis on substantsimõistega ühendatud esimese mõiste abil, kuid mida ei saa oletada ilma selle esimese mõisteta.
Olgu märgitud, et kogu selle protsessi käigus ei pöörduta introspektsiooni poole. Teadvuse subjektiivsete elementide kohta ei eeldata midagi, mida ei saaks objektiivsetest elementidest kindlalt järeldada.
§ 7
Olemise mõiste tekib propositsiooni moodustamisel. Propositsioonil on alati peale termini substantsi väljendamiseks teine termin selle substantsi kvaliteedi väljendamiseks; ja olemise mõiste funktsioon on ühendada kvaliteet substantsiga. Sellepärast on kvaliteet oma kõige laiemas tähenduses järjekorras esimene mõiste üleminekul olemisest substantsile.
Esmapilgul paistab kvaliteet olevat antud muljes. Säärased introspektsiooni tulemused on ebausaldusväärsed. Propositsioon väljendab vahendatud mõiste rakendatavust vahetumale mõistele. Et seda väidetakse, siis on selge, et vahendatumat mõistet vaadeldakse sellest asjaolust sõltumatult, sest muidu neid kaht mõistet ei eristataks, vaid üht mõeldaks teise läbi, ilma et see viimane oleks üldse mõtteobjekt. Selleks et väidetaks, et vahendatud mõiste on teisele rakendatav, peab teda niisiis kõigepealt vaadeldama seoseta selle asjaoluga ning võetama vahetult. Kuid vahetult võetuna transtsendeerib ta antu (vahetuma mõiste), ja tema rakendatavus viimasele on hüpoteetiline. Võtame näiteks propositsiooni "See ahi on must." Siin on selle ahju mõiste vahetum, musta mõiste vahendatum, ja selleks et seda viimast esimesele preditseeritaks, peab teda esimesest diskrimineeritama ja vaadeldama iseeneses, mitte rakendatuna objektile, vaid lihtsalt kehastavana kvaliteeti – mustust. See mustus on aga puhas liik ehk abstraktsioon, ja tema rakendatavus sellele ahjule on täiesti hüpoteetiline. Propositsiooniga "Ahi on must" mõeldakse sama asja nagu propositsiooniga "ahjus on olemas mustus". Mustust kehastav on musta ekvivalent. [Märkus. See on kooskõlas teose "De generibus et speciebus" autoriga [ Pierre Abélardiga ] (Ouvrages Inedits d'Abelard, lk 528).] Tõestus on järgmine. Neid mõisteid rakendatakse vahettegemata täpselt samadele faktidele. Sellepärast, kui nad oleksid erinevad, siis see, mida rakendati esimesena, täidaks teise mõiste iga funktsiooni; nii et üks neist oleks ülearune. Ülearune mõiste on suvaline väljamõeldis, kuna aga elementaarmõisted tekivad üksnes kogemuse nõudmisel; nii et ülearune elementaarmõiste on võimatu. Pealegi on puhta abstraktsiooni mõiste hädavajalik, sest me ei saa mõista [comprehend] kahe asja ühtimist teisiti kui ühtimisena mingis suhtes [respect], ja see suhe on niisugune puhas abstraktsioon nagu mustus. Sellise puhta abstraktsiooni, millele viitamine moodustab kvaliteedi ehk üldise atribuudi, võib nimetada aluseks.
Viitamist alusele ei saa olemisest prestsindeerida, kuid olemist saab sellest prestsindeerida.
§ 9
Ajendi korrelaadile viitamiseks annab ilmselt võrdlus. Seda akti ei ole psühholoogid piisavalt uurinud, ja sellepärast on tarvis tuua mõned näited, et näidata, milles see seisneb. Oletame, et me tahame võrrelda tähti p ja b. Me võime ette kujutada, et üks neist on pööratud ümber kirjutamisjoone kui telje, seejärel asetatud teise peale ning lõpuks muutunud läbipaistvaks, nii et teist võib läbi selle näha. Niiviisi me moodustame uue kujundi, mis vahendab kahe tähe kujundite vahel, kuivõrd ta esitab üht neist (ümberpööratuna) teise sarnasusena. Või jälle, oletame, et me mõtleme mõrtsukast kui mõrvatuga suhtes olevast; sel juhul me kontsipeerime mõrvaakti, ja selles mõistes on esitatud, et igale mõrtsukale (nagu ka igale mõrvale) vastab mõrvatu; ja nõnda me võtame jälle appi vahendava esituse, mis esitab relaati tähistavana korrelaati, millega vahendav esitus ise on suhtes. Või jälle, oletame, et me otsime prantsuse keele sõnaraamatust välja sõna homme; me leiame selle vastast sõna inimene, mis sellises asukohas esitab sõna homme esitavana sedasama kahejalgset olendit, mida esitab inimene ise. Edasise näidete kuhjamisega leitaks, et iga võrdlus nõuab peale suhtes oleva asja, aluse ja korrelaadi ka vahendavat esitust, mis esitab, et relaat on sellesama korrelaadi esitus, mida vahendav esitus ise esitab. Niisugust vahendavat esitust võib nimetada tõlgendiks, sest ta täidab selle tõlgi ülesannet, kes ütleb, et võõramaalane ütleb sedasama asja, mida ta ise ütleb. Terminit "esitus" [representation] tuleb siin mõelda väga laias tähenduses, mida saab näidetega paremini selgitada kui definitsiooniga. Selles tähenduses esitab sõna asja kontseptsioonile kuulaja vaimus, portree esitab inimest, keda sellel on mõeldud kujutada, äratundmise kontseptsioonile, tuulelipp esitab tuule suunda sellest arusaajale, advokaat esitab oma klienti kohtunikule ja kohtule, keda ta mõjutab.
Nii et iga viitamine korrelaadile ühendab substantsiga tõlgendile viitamise mõiste; ja see on niisiis järjekorras järgmine mõiste üleminekul olemiselt substantsile.
Tõlgendile viitamist ei saa prestsindeerida korrelaadile viitamisest; kuid viimast saab prestsindeerida esimesest.
§ 10
Tõlgendile viitamise teeb võimalikuks ja seda õigustab see, mis teeb võimalikuks võrdluse ja seda õigustab. Kui meil oleks ainult üks mulje, siis ei oleks teda tarvis ühtsusele taandada, ja sellepärast ei tarvitseks teda mõelda tõlgendile viidatuna, ja tõlgendile viitamise mõiste ei tekiks. Et aga on muljete mitmekesine, on meil täbarus- või segadustunne, mis paneb meid diferentseerima üht muljet teisest, ja siis, olles diferentseeritud, vajavad nad ühtsusele taandamist. Aga neid ei taandata ühtsusele enne, kui me kontsipeerime neid koos enda omadena, s.o viitame nad mingile mõistele kui nende tõlgendile. Nii et tõlgendile viitamine tekib eri muljete kooshoidmisel, ja sellepärast ei liida ta substantsile mingit mõistet nagu ülejäänud kaks viitamist, vaid ühendab otseselt substantsi enda mitmekesise. Sellepärast on see järjekorras viimane mõiste üleminekul olemiselt substantsile.
§ 11
Niiviisi saadud viit mõistet võib piisavalt ilmseks saavatel põhjustel nimetada kategooriateks. See on,
Kolme vahepealset mõistet võib nimetada aktsidentsideks.
§ 12
See üleminek paljult ühele on arvuline. Kolmanda mõiste on mõiste objektist, mis on kahe ülejäänuga niisuguses suhtes, et üks neist peab olema suhtes mõne muuga samal viisil, nagu kolmas selle muuga suhtes on. Aga see langeb kokku tõlgendi mõistega. Mõni muu on ilmselt ekvivalentne korrelaadiga. Teise mõiste erineb muu mõistest, kätkedes mõne kolmanda võimalikkust. Samamoodi kätkeb Enda mõiste mõne muu võimalikkust. Alus on Ise abstraheerituna konkreetsusest, mida kätkeb mõne muu võimalikkus.
§ 14
Kvaliteedil võib olla spetsiaalne määratlus, mis takistab tema prestsindeerimist korrelaadile viitamisest. Seetõttu on kaht liiki suhteid.
Teiseks. Selliste relaatide suhe, mille viitamine alusele on mitteprestsindeeritav ehk suhteline kvaliteet.
Esimesel juhtumil on suhe paljas korrelaatide ühtimine [concurrence] ühes tunnuses, ning relaati ja korrelaati ei eristata. Teisel juhtumil on korrelaat relaadiga vastamisi seatud, ja teatud mõttes on olemas vastandus.
Esimest liiki relaadid toob suhtesse lihtsalt nende ühtimine. Kuid paljas (äratundmata) lahknemine [disagreement] ei moodusta suhet, ja sellepärast toob teist liiki relaadid suhtesse faktiline vastavus.
Alusele viitamine võib olla ka niisugune, et seda ei saa prestsindeerida tõlgendile viitamisest. Sel juhul võib seda nimetada omistatud kvaliteediks. Kui relaadi viitamist oma alusele saab prestsindeerida tõlgendile viitamisest, siis tema suhe oma korrelaadiga on pelk ühtimine või ühisus kvaliteedi omamises, ja sellepärast saab korrelaadile viitamist prestsindeerida tõlgendile viitamisest. Järelikult on kolme liiki esitusi.
Esiteks. Need, mille suhe oma objektidega on pelk ühisus mingi omaduse poolest, ja neid esitusi võib nimetada sarnasusteks.
Teiseks. Need, mille suhe oma objektidega seisneb faktilises vastavuses, ja neid võib nimetada indeksiteks ehk märkideks.
§ 15
Ma näitan nüüd, kuidas need kolm mõistet – alusele viitamine, objektile viitamine ja tõlgendile viitamine – on fundamentaalsed vähemalt ühele universaalsele teadusele – loogikateadusele. Öeldakse, et loogika käsitleb teisi intentsioone rakendatuna esimestele intentsioonidele. Selle väite tõesuse arutamine viiks mind käesolevast ainest liiga kaugele; ma võtan selle lihtsalt omaks, sest see paistab mulle andvat selle teaduse ainevaldkonna-soo hea definitsiooni. Edasi, teised intentsioonid on aru objektid vaadelduna esitustena, ja esimesed intentsioonid, millele nad rakenduvad, on nende esituste objektid. Aru objektid vaadelduna esitustena on sümbolid, s,o märgid, mis on vähemalt potentsiaalselt üldised. Aga loogika reeglid kehtivad mis tahes sümbolite kohta, nii kirjutatavate ja räägitavate kui ka mõeldavate sümbolite kohta. Neil ei ole vahetut rakendust sarnasustele ega indeksitele, sest ainult nendest ei saa konstrueerida arutlusi [arguments], küll aga rakenduvad nad kõigile sümbolitele. Kõik sümbolid on ju teatud mõttes aru suhtes, kuid ainult selles mõttes, milles ka kõik asjad on aru suhtes. Järelikult ei tarvitse suhe aruga loogika vallas väljendatud olla, sest ta ei määratle sellele vallale mingit kitsendust. Kuid võib eristada mõisteid, millel ei oletata mingit olemasolu, välja arvatud niivõrd, kui nad on arul tegelikult kohal, ja väliseid sümboleid, mis siiski säilitavad oma sümboliiseloomu, niikaua kui ainult on võimalik, et neid mõistetaks. Ning kuna loogika reeglid rakenduvad neile viimastele samavõrd kui esimestele (ja olgugi küll ainult esimeste kaudu, kuid see tunnus ei ole piirang, sest ta kuulub kõikidele asjadele), siis on loogika ainevaldkonna-sooks järelikult kõik sümbolid, mitte ainult mõisted [concepts]. [Märkus. Herbart ütleb: "Kõiki meie mõtteid saab vaadelda kahest küljest: osalt meie vaimu tegevustena, osalt selle suhtes, mida nende abil mõeldakse. Viimases vahekorras nimetatakse neid mõisteteks; see sõna tähistab seda, mida mõistetakse, ning käsib seega abstraheeruda viisist, kuidas iganes me mõtteid vastu võtame, produtseerime või reprodutseerime." Kuid kogu erinevus mõiste ja välise märgi vahel kätkeb nendes suhetes, millest loogika peaks Herbarti järgi abstraheeruma.] Seetõttu jõuame selleni, et loogika käsitleb sümbolite viitamist üldse oma objektidele. Selle vaate kohaselt kuulub ta mõeldavate teaduste triiviumi. Esimene käsitleks formaalseid tingimusi, millel sümbolitel on tähendus, s.o sümbolite viitamist üldse oma alustele või omistatud tunnustele, ja seda võib nimetada formaalseks grammatikaks, teine – loogika – käsitleks sümbolite tõesuse formaalseid tingimusi; ja kolmas käsitleks formaalseid tingimusi, mis on sümbolite jõul ehk nende võimel vaimule apelleerida, s.o nende viitamisel üldse oma tõlgenditele, ja seda võiks nimetada formaalseks retoorikaks.
Oleks olemas kõigile teadustele ühine üldine sümbolite jaotus; nimelt
1) sümboliteks, mis otseselt määravad ainult oma aluse või omistatud kvaliteedi ning on seega kõigest märkide [marks] summad ehk terminid;
2) sümboliteks, mis ka sõltumatult määravad oma objekti muu termini või muude terminite abil ning seega saavad omaenese objektiivset kehtivust väljendades võimeliseks olema tõesed või väärad, s.o on propositsioonid; ja
3) sümboliteks, mis ka sõltumatult määravad oma tõlgendi ning seega vaimu, millele nad apelleerivad, eeldades [premissing] propositsiooni või propositsioone, mida sellel vaimul tuleb möönda. Need on argumendid.
Ja on märkimisväärne, et kõikide propositsiooni definitsioonide hulgas näiteks oratio indicativa 'na, objekti subsumptsioonina mõiste alla, kahe mõiste vahelise suhte väljendusena ja nähtumuse [appearance] muutliku aluse [ground] äranäitamisena, ei ole võib-olla mitte ühtegi, milles objektile või korrelaadile viitamise mõiste ei olekski see tähtis mõiste. Samamoodi on tõlgendile ehk kolmandale viitamise mõiste alati väljapaistev argumendi definitsioonides.
Propositsioonis nimetatakse terminit, mis eraldi näitab sümboli objekti, subjektiks, ja seda, mis näitab alust [ground], predikaadiks. Sellepärast väidab propositsioon subjektiga näidatud objektide kohta (mis on alati potentsiaalselt – vähemalt faaside või nähtumuste – paljus), et nad on üksteisega suhtes predikaadiga näidatud tunnuse alusel [ground]. See suhe võib aga olla kas ühtimine või vastandus. Ühtimispropositsioonid on need, mida tavaliselt loogikas vaadeldakse; kuid ma näitasin artiklis argumentide liigituse kohta, et on vajalik eraldi vaadelda ka vastanduspropositsioone, kui me võtame aevesse sellised argumendid nagu järgmine:
Sellise propositsiooni subjekt on lahutatud kaheks terminiks – "subjektinominatiiviks" ja "objektiakusatiiviks".
Argumendis moodustavad eeldused järelduse esituse, sest nad näitavad ära argumendi tõlgendi ehk esituse, mis esitab, et nad esitavad oma objekti. Eeldused võivad anda järelduse sarnasuse, indeksi või sümboli. Deduktiivses argumendis esitavad järeldust eeldused kui üldine märk, mille all järeldus sisaldub. Hüpoteesides tõestatakse midagi selle järelduse sarnast, s.o eeldused moodustavad järelduse sarnasuse. Võtame näiteks järgmise argumendi:
Siin ütleb esimene eeldus, et "P1, P2, P3 ja P4" on M-i sarnasus, ja nii on eeldused järelduse sarnasus või esitavad seda. Et induktsiooniga on teine lugu, seda näitab teine näide.
Seega ütleb esimene eeldus, et "S1, S2, S3 ja S4" on M-i indeks. Seega on eeldused selle järelduse indeks.
Terminite, propositsioonide ja argumentide teised jaotused tulevad mahu ja sisu eristusest. Ma panen ette käsitleda seda teemat mõnes järgnevas artiklis. Kuid seniks ma ütlen ennetavalt, on olemas esiteks sümboli otsene osutamine oma objektidele ehk oma denotaadile [denotation]; teiseks sümboli osutamine oma alusele oma objekti kaudu, s.o oma osutamine oma objektide ühistele tunnustele ehk oma konnotatsioonile; ja kolmandaks tema osutamine kõigile oma tõlgenditele oma objekti kaudu, s.o tema osutamine kõigile sünteetilistele propositsioonidele, milles tema ühised objektid on subjektiks või predikaadiks, ja seda ma nimetan informatsiooniks, mida ta kehastab. Ning kuna iga lisandus sellele, mida ta denoteerib, või sellele, mida ta konnoteerib, teostatakse eraldi seda liiki propositsiooni abil, siis järelikult on mingi termini maht ja sisu pöördseoses, niikaua kui informatsioon jääb samaks, ning iga juurdekasvu informatsioonis saadab juurdekasv ühes või teises nendest kahest suurustest. Võib täheldada, et mahtu ja sisu võetakse väga sageli teistes tähendustes, milles see viimane propositsioon ei ole tõene.
See on ebatäielik vaade rakendusele, mille mõisted, mis meie analüüsi kohaselt on kõige fundamentaalsemad, leiavad loogika vallas. Usutavasti sellest siiski piisab, et näidata, et teadust selles valguses vaadates võib vähemalt midagi kasulikku ette panna.
Ferrière-la-Grande
Ferrière-la-Grande on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Maubeuge'i kantonis.
Suldalslågen
Suldalslågen ehk Lågen on jõgi Norra edelaosas Rogalandi maakonnas. Selle jõe valgalast pindalaga 1463 km² paikneb 75% üle metsapiirist kõrgelt mägedes ja sellega on see Norra lääneosa suurim jõgi. Suldalslågeni vool on reguleeritud mitme tammide poolt, ta annab umbes 6% Norra hüdroelektrijaamades toodavast elektroenergiast. Üks veehoidlatest on Suldalsvatni järv (endine looduslik järv, tema tase on praegu reguleeritud), mis asub suudmest 22 km kaugusel Suldali valla keskuse Sandi küla lähedal.
Laurentia
pisi|Põhja-Ameerika kraaton ehk kunagine Laurentia on tähistatud kaardil pruuni värviga
Laurentia on Põhja-Ameerika tuumaks olev vana kontinentaalse maakoorega stabiilne litosfääri plokk ehk kraaton.
Geoloogilises ajas on Laurentia olnud korduvalt kas teiste mandritega koos (Pangaea, Lauraasia) või iseseisvalt. Praegu esineb ta Põhja-Ameerika kujul teistest mandritest eraldiseisva mandrina. Tänapäevane Põhja-Ameerika koosneb peale vana ning tasandunud pinnamoega Laurentia ehk Põhja-Ameerika kraatoni veel ka kraatonist lääne pool asuvast noorest kurrutatud maakoorest, mis väljendub reljeefis kurdmäestikena (Kordiljeerid). Nende teke on seotud Vaikset ookeani moodustavate laamade subduktsiooni, sellega seotud vulkanismi, magmatismi, orogeneesi ning kontinentaalse akretsiooniga.
Roheline Partei (Rootsi)
Roheline Partei (rootsi Miljöpartiet de Gröna, lühend MP; otsetõlkes: Keskkonnapartei Rohelised, tavaliselt nimetatakse Rootsis parteid Miljöpartiet, tõlkes Keskkonnapartei) on Rootsi partei. Partei asutati 1981. aastal tuumaelektrijaamade vastase liikumise baasil, mis osales 1980. aasta vastavateemalisel referendumil.
Esimesed Riksdagi (Rootsi parlament) kohad võitis partei 1988. aastal, kuid kukkus parlamendist välja 1991. aasta valimistel. Parlamenti naasid rohelised 1994. aasta valimistel.
Partei programm
Rohelised taotlevad Rootsi tuumajaamade sulgemist ja nende asendamist alternatiivsete energiaallikatega. 2008. aastani oli partei Euroopa Liidu vastane, jäädes ELi kriitiliseks.
Partei juhtkond
Rohelistel ei ole liidrit, vaid on kaks eestkõnelejat. Partei sisereeglite järgi peavad eestkõnelejad olema sooliselt võrdses proportsioonis. Praegused eestkõnelejad on Isabella Lövin ja Per Bolund.
Kassalā
Kassalā on linn Sudaanis, Kassalā provintsi keskus.
Roheline Partei (Rootsi)
Valimistel
2018. aasta Rootsi parlamendivalimistel sai partei 4,6% häältest ja 16 kohta 349-st. Alates 2014. aastast ollakse koalitsioonis Sotsiaaldemokraatidega. Tegemist on vähemusvalitsusega. Rohelistel on praeguses valitsuses 5 ministrikohta, Sotsiaaldemokraatidel 18 ministrikohta. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai partei 11,52% häältest ja 3 kohta 21-st.
Rahvusvahelised kontaktid
Partei kuulub Ülemaailmsete Roheliste ühendusse, Euroopas Euroopa Rohelistesse. Euroopa Parlamendis Euroopa Roheliste ja Euroopa Vabaliidu gruppi.
Faehlmann
Faehlmann (ka Fählmann) on saksapärane perekonnanimi.
Nime päritolu
Faehlmanni nime seostatakse peamiselt Friedrich Robert Faehlmanniga. Nime võttis kasutusele tema isa Heinrich Johann Faehlmann, kes vabastati pärisorjusest 1798. aastal ja töötas hiljem Ao mõisa valitsejana. Faehlmannide perekonnaloo uurija Leo Tiik on väitnud, et Faehlmanni nimi on arvatavasti tuletatud Undla mõisa alal asunud hajatalu Welma (Väälma) talu nimest. Tiigi sõnul pärines Heinrich Johann Faehlmann sellest talust ja võttis Faehlmanni nime arvatavasti kasutusele juba sel ajal, kui oli veel pärisori. Samas on dokumentidest temaga seoses läbi käinud ka Wahlmanni, Wählmanni ja Fehlmanni nimed. Ka tema lapsed on allikates kohati esinenud Fehlmanni nime all.
Solid Edge
pisi|500px|Solid Edge'i joonis eskiisikeskkonnas. Joonisel on kujutatud [[tigureduktorit]] Solid Edge on projekteerimistarkvara arvutil mehaanikakoostude ja selle osade modelleerimiseks ning jooniste valmistamiseks. Esimene versioon Solid Edge'ist anti välja 1996. aastal. 2006. aasta juuni seisuga on väljas juba 18. versioon.
Solid Edge'i keskkonnad
Et paremini jooniseid luua, on Solid Edge eraldatud iseseisvateks keskkondadeks. Iga keskkond on iseseisev, kuid omavahel on nad tihedalt integreeritud, muutes kergeks liikumise nende vahel.
Solid Edge'is on järgmised keskkonnad:
HTC Desire HD
HTC Desire HD (koodnimega HTC Ace) on HTC Corporationi toodetav Androidi operatsioonisüsteemiga nutitelefon. See toodi turule 15. septembril 2010 Londonis, mujal Euroopas hakati seda müüma oktoobri keskel ja Eestis novembri alguses.
Riistvara
Nutitelefonil on ühes tükis alumiiniumkorpus, Andoird 2.2 Froyo operatsioonisüsteem ja kohandatud HTC Sense'i kasutajaliides. 8-megapiksline kaamera suudab filmida kõrglahutusega (720p) videot. HSPA/W-CDMA võimaldavad allalaadimiskiirust kuni 14,4 Mbit/s ja üleslaadimiskiirust kuni 5,76 Mbit/s.
HTC Desire HD on esimene telefon, mis kasutab 1 GHz MSM8255 Scorpioni protsessorit. See teise generatsiooni Snapdragoni protsessor kasutab 45 nm protsessoritehnoloogiat, tänu millele on voolutarve väiksem, kuid efektiivsus suurem. Kui telefonil pole pärast sulgemist eemaldatud akut, siis käivitub ta uuesti kõigest 10 sekundiga. Seda sellepärast, et telefon ei lülitu täielikult välja, vaid jääb akut säästvasse hibernatsiooni ja säilitab muutmälus oleva. Uuesti käivitades taastatakse eelmine seanss.
HTC Desire HD-l on 768 MB muutmälu ja 1,5 GB sisemist mälu. Juurde on võimalik lisada kuni 32 GB mahutavat microSD-mälukaarti. 4. detsembri 2010 seisuga saab EMT-st telefoni ostuga kaasa Samsungi 8 GB microSD class 2 mälukaardi.
Ekraani allosas on neli samuti mahtuvusnuppu: Kodu, Menüü, Tagasi ja Otsing. Lisaks nendele leiab telefoni külje pealt ka kolm füüsilist nuppu: helitugevusregulaatori ning sisse- ja väljalülitusnupu.
Ekraan
Ekraaniks on 4,3-tolline WVGA LCD mahtuvuslik ekraan, mis võimaldab teha mitu puudutust korraga. Desire HD ei saanud AMOLED-ekraani, kuna Samsungi toodang ei ole piisav, et lisaks enda toodetel kasutamisele neid ka teistele firmadele müüa. AMOLED-ekraan suudab näidata ka musta värvi, on õhem ja heledam kui LCD-ekraan.
Mahtuvuslik ekraan ei reageeri puutele, vaid elektrilaengule, mistõttu ei toimi puudutused mistahes esemega. Ekraan reageerib sõrmede ja spetsiaalse laengut omava puutepliiatsi puudutustele. Elektrilaenguga ese ei pea ekraani otseselt puutuma, kuid peab sellele väga lähedal olema, seega ei saa seadet kasutada näiteks paksude kinnastega.
HTC Sense
HTC Sense'i keskkonda esitleti koos HTC Desire HD ja HTC Desire Z nutitelefonidega. HTCSense.comi veebileht võimaldab kauget ühendust telefonidega, mille kaudu saab neist teha varukoopiaid, neid lukustada ja tuvastada seadme asukohta. Näiteks on võimalik täielikult veebilehe vahendusel lukustada ja kõik andmed hävitada, samal ajal loob telefon andmetest varukoopiad. Kaotatud telefoni ekraanile saab jätta ka soovitud kirja.
Uuendatud HTC Sense'i kasutajaliides annab kasutajatele rohkem võimalusi multimeediafaile luua ja jagada (sisaldades uusi foto- ja videoefekte). Asukohapõhiseid kaarte saab eelnevalt telefoni laadida, tänu millele nende vaatamine toimub ilma viivituseta. Ka ei tekita sisse- ja väljasuumimine halle laadimisseisakuid.
Android 2.2 Froyo
Android on mobiilne operatsioonisüsteem, mille 2.2 versioon Froyo toetab näiteks telefoni Wi-Fi-pääsupunktiks muutmise funktsiooni ja Adobe Flash 10.1 mängijat. Sisse on ehitatud Android Market, kust saab tõmmata üle 100 000 tasuta rakenduse. Täiuslikumaid rakendusi on võimalik osta. Kõik, kellel on soov ja oskused, võivad endaloodud rakendusi samuti Android Marketisse üles laadida ja müügile panna.
Ekraan
HTC Desire HD-l on seitset töölauda, mida saab oma soovi kohaselt muuta. Lisada võib rakendusi ja vidinaid, võimaldades kiiret ligipääsu oma lemmikutele. Näiteks FriendStream võtab endale kasutada terve töölaua, tänu millele saab näha ühe sõrmeliigutusega oma Facebooki kontaktide uuendusi. Vastav programm uuendab ennast pidevalt, mis kulutab küll rohkem akut, kuid võimaldab sõprade tegevustega alati kursis olla.
Meelelahutus
Nutitelefonis on ka sisukokkuvõtteid sisaldav e-raamatute pood ja e-luger. Viimase abil saab otsida, jagada ja tõlkida fraase raamatutest.
Al-Ubayyiḑ
Al-Ubayyiḑ on linn Sudaanis, Põhja-Kordofani provintsi keskus.
HTC Desire HD
Meelelahutus
Muusika kuulamise parandamiseks on telefonile paigaldatud Dolby Digital Mobile ja SRS-süsteemid. Kui kuulata muusikat kõrvaklappide kaudu, saab kasutada ka ekvalaiseri funktsiooni.
Et internetis olevad videod ei jääks vaatamata, on lisatud ka Adobe Flash 10.1 mängija. Uus protsessor toetab ka DivX/XviD-videote mängimist, tänu millele ei pea neid eelnevalt telefonile vastuvõtva failitüübina salvestama.
Android Marketis ei puudu tasuta allalaaditavad mängud. Nende osakaal moodustab aga kõigest umbes 13% kõikidest rakendustest. Kõige populaarsem mäng on "Angry Birds", mis on ka Apple'i poes populaarne; Androidile mõeldud versiooni laaditi ainuüksi esimesel päeval alla üle miljoni eksemplari.
Muu
Telefonis ei ole eestikeelset kasutajaliidest, küll aga on võimalik internetist leida eestikeelne klaviatuur ja see oma telefonile paigaldada.
Desire HD-ga internetis surfata on mugav ja ei ole suurt vahet, kas tegemist on telefoni või netbookiga. Tänu suurele ekraanile on kerge veebilehtedest head ülevaadet saada. Teksti suumimisel kohandab telefon selle automaatselt ekraanil äärest ääreni. Tänu suurele ekraanile on ka klaviatuuri mugav kasutada.
HTC Corporation
HTC Corporation on nutitelefone tootev firma, mille asutasid 1997. aastal Cher Wang ja Peter Chou Taiwanis. HTC-l on mitu toodet, mis on olnud maailmas omasuguste hulgas esimene, näiteks esimene värviline pihuarvuti, esimene Microsofti pihuarvuti, esimene Microsofti tarkvaraga nutitelefon ja esimene Microsofti tarkvaraga 3G-telefon.
Võrreldes teiste suurtootjatega (Apple Inc.: 1976, Research In Motion (Blackberry tootja): 1984 , Samsung Group: 1938 , Nokia (mobiiltelefonide tootjana): 1967 ) on tegemist noore firmaga.
Müük
HTC Desire HD on Euroopas nõutud nutitelefon. Eestis müüdi telefonid läbi paari päevaga, mõnes poes on koostatud ka kliendijärjekorrad, mille järgi telefone müüakse, kui uued kogused saabuvad. Suurbritannias, kus pakkumine on tunduvalt suurem kui Eestis, esines samuti probleeme nõudluse täitmisega.
Hinnang
Engadget kritiseeris seadme ehituskvaliteeti ja aku vastupidavust, kuid andis telefonile heakskiitva hinnangu 7/10. TechRadar ülistas HTC Desire HD-d ja andis sellele 4½ tärni viiest võimalikust, kirjeldades seda kui "...the very latest in cool smartphone technology that actually works." (...uusim seade väga laheda nutitelefonitehnoloogiaga, mis päriselt ka töötab)
Telefoni kohta on ka eestikeelne videoarvustus, mille on salvestanud Motors24 Tehnika TV tegijad eesotsas Glen Pilvrega.
Võrdlus
Quadrant Benchmarki tulemus võrreldes teiste Androidi operatsioonisüsteemiga nutitelefonidega. Tegemist on testiga, mis mõõdab telefoni protsessori, graafikaprotsessori, mälu ja sisend-/väljundvõimekust.
Välislingid
HTC Desire
Voluntary
Voluntary on muusikapala, mida mängitakse orelil anglikaani kiriku jumalateenistuse alguses ja lõpus. Sellise pealkirja andsid hilisrenessansi ja barokiajastu heliloojad paladele, mis olid vabavormilised ja mõeldud kõlama improvisatsioonilistena. Voluntary'sid on kirjutanud näiteks Orlando Gibbons, John Blow, Maurice Greene, William Boyce, John Stanley, Sigismund von Neukomm. Mõnikord andsid heliloojad sarnastele paladele pealkirjaks ka Fancy (itaalia Fantasia järgi) või isegi Fuuga. Need "fuugad" algasid küll üksteise imitatsiooniga erinevate häälte poolt, kuid järgnev oli vabamas vormis.
Sirguvere
Sirguvere on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Saare valda.
Jai Guru Deva Om
Jai Guru Deva Om on tänuavaldus vaimsele õpetajale sanskriti keeles. See lause esineb The Beatlesi laulus "Across the Universe" (1969).
Ansambel The Beatles oli omandanud transtsendentaalse meditatsiooni tehnika india vaimselt õpetajalt, Maharishilt. Guru Dev oli omakorda olnud Maharishi õpetaja.
Tähe "a" sõna "Dev" lõpus lisas John Lennon, kuna seda oli kergem hääldada. Laulus "Across the Universe" lisati ka püha silp (mantra) "om".
Väljend "Jai Guru Dev" [džei guru dev] on kasutusel transtsendentaalse meditatsiooni praktiseerijate hulgas.
Üks tõlge sellele on "Tänan taevalikku õpetajat".
Vahelduvvool
Vahelduvvool (rahvusvaheline tähis AC – alternating current) on elektrivool, mille suund muutub ajas perioodiliselt. Ajas konstantse suuna ja tugevusega elektrivool on aga alalisvool (rahvusvaheline tähis DC – direct current).
Vahelduvvool on see vooluliik, mida kasutatakse elektrienergia transpordiks elektrijaamast tarbijateni, seega on just vahelduvvool see vooluliik, mida tarbitakse, kui lülitatakse näiteks televiisor või köögiseade seinakontakti abil vooluvõrku. Tüüpilise alalisvooluallikana võib välja tuua patarei ja aku. Lühendeid AC ja DC kasutatakse sageli nii voolu kui ka pinge tähistamiseks.
Kõige laiemalt on kasutusel siinusfunktsiooni kohaselt muutuv vahelduvvool ‒ siinusvool. Iga perioodi kestel suureneb vahelduvvoolu hetkväärtus (s.t muutuva suuruse väärtus mingil hetkel) nullist tippväärtuseni ja väheneb uuesti nullini (see on voolu positiivne poolperiood); seejärel väheneb vool negatiivse tippväärtuseni ja suureneb uuest nullini (negatiivne poolperiood). Teatud rakendustes, näiteks kitarrivõimendites, on kasutusel teistsugused laineliigid, näiteks kolmnurklained või nelinurklained. Heli- ja raadiosagedustel ülekantavad signaalid elektrijuhtmetes on samuti näited vahelduvvoolust. Sellised voolud kannavad ühes informatsiooni, näiteks heli (helisagedused) või pilte, mis on üldiselt ka modulatsioonide kujul AC kandelaine peal. Selliste voolude sagedus on reeglina märksa kõrgema sagedusega kui elektrienergia transpordil.
Ülekanne, jaotus ja kodune elektrivõrk
See tähendab, et teatud kindla võimsuse ülekandel voolutugevuse kahekordsel vähendamisel (st pinge kahekordistatakse) langetatakse võimsuskadu ühe neljandikuni algsest.
Järelikult kõrgemal pingel ülekantud võimsus nõuab vähem kadusid põhjustavat voolutugevust kui sama võimsuse saavutamisel madalama pingega. Elektrienergiat transporditakse sageli sadade kilovoltide suuruse pingega ning see langetatakse kodumajapindamiste tarbeks väärtuseni 100 V – 240 V.
Kõrgepingel on ka puudusi, näiteks suurem isoleerimisvajadus ning suuremad väljakutsed ohutuks käsitlemiseks. Elektrijaamas toodetakse elektrienergiat sobiva pingega elektrigeneraatorite jaoks ning seejärel pinget tõstetakse ülekande jaoks trafo abil. Tarbijate lähedal langetatakse ülekandepinge sobivaks tarbijatele. Need pingeväärtused sõltuvad riigist ja koormuse suurusest, kuid üldiselt on mootorid ja valgustus disainitud kasutama mõnesajavoldist elektripinget. Tarbijateni toodav elektrivool on standardiseeritud parameetritega. Eestis on standardne faasi ja maanduse vaheline faasipinge 230 V ja liini/faaside vaheline pinge 400 V, sagedus 50 Hz (ühe sekundi jooksul vahetuvad + ja – poolused 50 korda). Kõrgepinge alalisvooluga (HVDC – high-voltage direct-current) elektrienergia ülekandesüsteemid on muutunud kasutatavaks, kuna tehnoloogia areng on võimaldanud leida efektiivse viisi alalispinge langetamiseks. Elektrienergia algusaegadel ei olnud ülekanne alalispingega mõeldav, sest ei olnud välja töötatud majanduslikult ratsionaalset lahendust alalispinge tõstmiseks suurte võimsuste tuhandete kilomeetrite taha edastamise jaoks või langetamiseks lõpptarbijale sobiva väärtuseni, näiteks hõõglampide, elektroonika kasutamiseks.
Kolmefaasilise vahelduvvoolu tootmiseks on lihtsaim viis seda teha kasutades ühe generaatori staatori peal kolme eraldi mähist, mis on omavahel füüsiliselt 120° nurkade all (kolmandik tervest 360° faasist). Nii tekitatakse kolm voolusignaali, millel on võrdsed amplituudid ja sagedused, kuid faasivahe 120°. Kui lisada eeltoodud mähistele veel kolm tükki neile vastu (60° vahedega), tekitavad nad samad faasid, kuid pööratud polaarsusega ning seega saab nad lihtsalt kokku ühendada. Praktikas kasutatakse rohkemgi mähiseid, näiteks 36 mähist 10° vahedega. Selle eeliseks on, et sama sagedusega voolu tootmiseks saab kasutada aeglasemat pöörlemiskiirust. Näiteks 6 mähisega generaator, mis teeb 3600 pööret minutis, annab välja sama sagedusega signaali mis 36 mähisega generaator, mis teeb 600 pööret minutis. Mida suurem seade, seda eelistatum on väiksem pöörlemiskiirus. Kui kolmefaasilise süsteemi koormus on faaside vahel ühtlaselt jaotunud, siis läbi neutraali pinge maa suhtes on ~ 0 ja märkimisväärset elektrivoolu neutraaljuhti ei teki.
Kolmefaasilises süsteemis kasutatakse sageli nelja juhtmega süsteemi L1, L2, L3 ja maandus (PE). Kui kolmefaasilist pinget trafo abil langetatakse, kasutatakse sageli Delta (kolme juhtmega) primaarmähist ja tähekujulist (nelja juhtmega) sekundaarmähist, nii ei ole neutraali järele tarbija poolel vajadust. Väiksematele klientidele (kui väike on väike, sõltub jällegi riigist ja jaotussüsteemi vanusest) viiakse vahel vaid ühefaasiline vool ja neutraal, või kaks faasi ja neutraal. Suuremate installatsioonide jaoks viiakse kõik kolm faasi ja neutraal jaotuspaneeli. Kolmefaasilisest juhtpaneelist võivad edasi minna nii ühe- kui ka kolmefaasilised vooluringid.
Maandusjuhe (PE – maa potentsiaal) ühendatakse tavaliselt voolu mitte kandva metallist kesta ja maapinna vahele. Selline elektrijuht pakub kaitset elektrišoki eest, mis võiks ilma maanduseta toimuda, kui voolu all olev ahela osa puutub rikke või hooletuse tõttu vastu seadme metallkesta. Kõiki mitte voolu all olevate metallosade ühte süsteemi ühendamine ja maandamine tagab, et alati on olemas väikese impedantsiga ühendus maaga, mis võimaldab mistahes voolu maasse juhtida ja liigvoolukaitse(sulari või automaatkaitse) kohese rakendumise jaoks piisava (lühis)voolu tekkimist. Puuduliku maanduse (maandustakistuse) või vale nimivooluga kaitse kasutamisel korral rakendub lühiühenduse tekkimisel liigvoolukaitse kas liiga aeglaselt või ei rakendu üldse, mis koormab juhistikku kõrge temperatuurini – isolatsiooni hävinemiseni – tulekahju puhkemiseni või tuhandete ampritega mõõdetavate lühisvoolude tekkimise korral tekitab lühisega kaasnev magnetväli juhtide vahel kümnetes kilonjuutonites mõõdetavaid tõmbe- ja tõukejõude, mis lammutavad kilpe ja juhistikke, millele lisandub väga järsu termopaisumisega kaasnevad survejõud.
Vahelduvvoolu jaotusvõrkude sagedused
Jaotusvõrgusagedus varieerub riigiti ning mõnikord isegi riigisiseselt; suurem osa elektrienergiast toodetakse sagedusel 50 või 60 hertsi (Hz). Mõnes riigis on kasutusel nii 50 Hz kui ka 60 Hz võrgud, näiteks Jaapanis. Madal töösagedus lihtsustab elektrimootorite ehitust. Samas põhjustab madal sagedus ka tuntavat värelust kaarlampides ja hõõglampides. Plusspoolelt jällegi põhjustab madalam sagedus väiksemat impedantsikadu, mis on võrdeline sagedusega. Algsed Niagara joa generaatorid olid ette nähtud tootma 25 Hz sagedusega elektrivoolu, kompromiss madala ja kõrge sageduse vahel – piisavalt madal tõmbemootorite ja raskete induktsioonmootorite jaoks, samas piisavalt kõrge, et hõõglambid võiksid töötada (kuigi nähtava värelusega). Suurem osa jae- ja tööstustarbijatele toodetud võimsusest muudeti 1950. aastatel 60 Hz sagedusele, siiski jäid mõned 25 Hz peal olevad tööstuslikud tarbijad kuni 21. sajandi alguseni. Mõnes Euroopa raudteesüsteemis kasutatakse siiani 16,7 Hz (varem 16 2/3 Hz) sagedusega elektrivoolu, näiteks Austrias, Saksamaal, Norras, Rootsis ja Šveitsis. Mere-, militaar-, õhusõiduki-, kosmose- ja tekstiilitöötlustehnoloogiates kasutatakse vahel ka 400 Hz elektrivoolu, mis pakub eeliseid kergemate seadmete ja suuremate mootorikiiruste saavutamisega ja ka parema elektriohutuse saavutamiseks, seda viimast näiteks kasutati kaevanduste käsiseadmete elektritoite trafodes. Keskarvuteid varustati sageli 400 Hz või 415 Hz vooluga virvendusdefekti (ingl k ripple effect) vähendamiseks.
Meetodeid vahelduvvoolu takistuse vähendamiseks
Madalate kuni keskmiste sageduste jaoks võib jaotada juhid üksikuteks juhtmeteks, igaüks teineteisest isoleeritud, juhtmete suhtelised positsioonid teineteise suhtes spetsiifiliselt paigutatud. Sedasi konstrueeritud juhe kannab nime Litzi juhe. See meetod aitab osaliselt pinnaefekti tasalülitada, sundides rohkem võrdset voolutugevust läbi kogu juhtmekimbu ristlõike. Litzi juhet kasutatakse kõrgekvaliteediliste juhtmepoolide valmistamiseks, vähendades kadusid painduvates juhtmetes, mis kannavad väga suure voolutugevuse ja madala sagedusega voolusid, ja ka seadmete keerdudes, mis kannavad kõrgemaid raadiosageduslikke voolusid (kuni sadade kilohertsideni), näiteks raadiosageduslikud trafod.
Meetodeid kiirguskadude vähendamiseks
Nagu ülal kirjutatud, vahelduvvool koosneb laetud osakestest, mis liiguvad perioodiliselt muutuva kiirusega ehk kiirendusega, mis põhjustab elektromagnetkiirgust. Kiiratav energia läheb kaduma, st ta ei tee süsteemis kasulikku tööd. Sõltuvalt sagedusest kasutatakse erinevaid meetodeid, et minimeerida kiirguskadusid.
Väändunud paarid (ka keerupaarid)
Sagedustel kuni 1 GHz väänatakse juhtmed paarikaupa kaabliks, moodustades väändunud paare. See vähendab kiirguskadusid ja kadusid induktiivsest seotusest. Väändunud paare tuleb kasutada tasakaalus signaalsüsteemida, et paaris olevad juhtmed kannaksid väärtuselt võrdseid, kuid vastassuunalisi voolusid. Iga juhe väändunud paaris kiirgab signaale, kuid need on destruktiivses interferentsis teise juhtme poolt kiiratavate signaalidega ning seetõttu n-ö kustutavad teineteist, tulemuseks peaaegu olematu kiirguskadu.
Koaksiaalkaablid
Koaksiaalkaableid kasutatakse audiosagedustel ja üle selle mugavuse tõttu. Minevikku jäänud TV võrgu ja TV antennikaablid olid koaksiaalkaablid Koaksiaalkaablis on elektrit juhtiv juhe ümbritsetud juhtiva toruga ja neid eraldab dielektrikukiht. Elektrivool sisemise juhi välispinnal on võrdne ja vastupidine välimise juhi sisepinnal liikuva elektrivooluga. Elektromagnetväli on seega suletud kaablisse ning ideaaljuhul ei lähe üldse energiat kaotsi kiirgamise või induktiivse seotuse tõttu väliste objektidega. Koaksiaalkaablitel on aktsepteeritavalt väikesed kaod kuni 5 GHz sagedusteni. Mikrolainesageduste jaoks, mis on üle 5 GHz, muutuvad kaod (mis on peamiselt tingitud keskmise juhi elektritakistusest) liiga suureks, muutes efektiivsemaks energia edastuse viisiks lainejuhid. Eelistatud on koaksiaalkaablid, kus dielektrikuks on õhk, kuna kaod on väiksemad, kui tahkete dielektrike puhul.
Lainejuhid
Lainejuhid sarnanevad koaksiaalkaablitega, kuivõrd mõlemad koosnevad torudest, suurim erinevus seisneb selles, et lainejuhil ei ole sisemist elektrijuhti. Lainejuhil võib olla suvaline ristlõige, aga ristkülikukujuline on enamlevinud. Kuna lainejuhtidel ei ole sisemist elektrijuhti, mis kannaks vastupidist voolu, siis lainejuht ei saagi kanda elektrienergiat elektrivoolu kaudu, vaid juhitud elektromagnetlainete abil. Kuigi pinnavoolud tõepoolest esinevad lainejuhtide siseseintel, ei kanna nad edasi energiat. Energiat kantakse edasi juhitud elektromagnetväljadega. Pinnavoolusid tekitavad elektromagnetväljad ning nende otstarve on hoida elektromagnetvälju lainejuhi sees ning mitte lekkida neid lainejuhist välja. Lainejuhi mõõtmed on võrreldavas suurusjärgus edastatava vahelduvvoolu lainepikkusega, seega on lainejuhid mõistlikult kasutatavad vaid mikrolainete sagedusalas. Lisaks sellele mehaanilisele mõttekusele põhjustavad mitteideaalsetest metallidest valmistatud lainejuhtide seinad oma elektritakistusega võimsuse hajumist. Kõrgematel sagedustel muutuvad sellest hajumisest tingitud kaod vastuvõetamatult suureks.
Kiudoptika
Suurematel sagedustel kui 200 GHz muutuvad lainejuhi mõõtmed ebapraktiliselt väikeseks ja oomilised kaod lainejuhi seintes liiga suurteks. Selle asemel saab kasutada kiudoptikat, mis on teatud tüüpi dielektriline lainejuht. Selliste sageduste puhul ei kasutata enam pinge ja voolutugevuse mõisteid.
Vahelduvpinge matemaatika
Vahelduvvoolusid põhjustavad vahelduvpinged. Vahelduvpinget v saab kirjeldada matemaatiliselt kui funktsiooni ajast järgmise võrrandi kaudu:
Tipust tipuni vahelduvpinge väärtus on positiivse tipu ja negatiivse tipu vahe. Kuna \sin(x) maksimaalne väärtus on +1 ja minimaalne väärtus on −1, siis vahelduvpinge kõigub ja  vahel. Tipust tipuni pinge, sageli tähistatud V_\text{pp} või, on seega.
Võimsus
Seos pinge ja edasikantud võimsuse vahel on:
kus R tähistab koormuse takistust.
Selle asemel, et kasutada hetkvõimsust, p(t), on praktilisem kasutada ajas keskmistatud võimsust (kus keskmistamine on tehtud üle mingi täisarvu tsüklite). Seetõttu on vahelduvpinge esitatud sageli ruutkeskmistatud väärtusena, mis on kirja pandud kui, sest:
Ruutkeskmine pinge
Allpool on eeldatud vahelduvvoolu signaalikuju (ilma alaliskomponendita).
Ruutkeskmine pinge on ruutjuur hetkpingete ruutude aritmeetilisest keskmisest üle ühe tsükli. Seda nimetatakse efektiivpingeks ehk pinge efektiivväärtuseks.
Arne Ader
Elulugu
Aastatel 1970–1971 õppis ta Vastse-Otepää Algkoolis, 1971–1981 Otepää Keskkoolis ja 1981–1986 Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloog-zooloogi erialal.
Vahelduvvool
Ruutkeskmine pinge
Suvalise perioodilise signaali v(t) perioodiga T jaoks:
Arne Ader
Elulugu
1986–1987 töötas Ader bioloogiaõpetajana Jõgeva 2. Keskkoolis. Aastatel 1987–1992 oli teadustööl TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis, kus uuris sukeldumise ökofüsioloogiat ja lindude rände dünaamikat. 1993–1997 töötas arvutispetsialistina Nigula looduskaitsealal. Alates 1997. aastast on Arne Ader töötanud vabakutseline loodusfotograafina, mille kõrvalt on kirjutanud ka looduslugusid, üllitanud raamatuid ja multimeediaprogramme, õpetanud loodusfotot kursustel ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis.
Vahelduvvool
Ruutkeskmine pinge
Sinusoidaalse pinge jaoks:
kus on kasutatud trigonomeetrilist samasust ja tegur \sqrt{2} varieerub erisignaalide korral. Kolmnurklainekuju jaoks, mis algab nullist:
Nelinurklainekuju jaoks, mis algab nullist:
Näide
Eeltoodud mõistete piltlikustamiseks kujutlegem 230 V jaotusvõrku, mis on kasutusel paljudes riikides, sh Eestis. 230 V tähendab siinkohal vahelduvpinge ruutkeskmist väärtust ehk efektiivväärtust. See tähendab omakorda, et ajas keskmistatud võimsus, mida välja antakse, on sama, mis oleks 230 V alalispinge korral. Selleks, et välja selgitada vahelduvpinge maksimaalne väärtus (amplituud), tuleb see avaldada ülaltoodud võrrandist:
230 V vahelduvpinge jaoks on pinge amplituud seega, mis on ligikaudu 325 V. Ühe tsükli jooksul tõuseb pinge nullist kuni väärtuseni 325 V, langeb uuesti läbi nulli väärtuseni –325 V ning naaseb nulli.
Arne Ader
Looming
Pildistamisel on Arne Ader keskendunud Eesti looduse portreteerimisele selle elurikkuses ja aastaringis. Ülevaate tehtud töödest annab 2000. aastal asutatud Loodusemehe pildipank, milles on 2019. aasta alguse seisuga eksponeeritud üle 30 000 foto. Osad pildilood on esitatud samas kohas ka pildigaleriidena.
Karl Veimann
Karl Veimann (ka Veinura, 21. märts 1888 Valgamaa – 1970 Berliin) oli eesti maadleja, kahekordne elukutseliste maailmameister.
Arne Ader
Looming
Tema sulest on ilmunud üle 300 looduseteemalise artikli ajakirjanduses.
Vahelduvvool
Informatsiooni ülekanne
Vahelduvvoolu kasutatakse informatsiooni edasikandmiseks, näiteks telefoni ja kaabeltelevisiooni korral. Informatsiooni kandvaid signaale edastatakse üle laia vahelduvvoolu sageduste vahemiku. Traditsiooniliste telefonisignaalide sagedus on u 3 kHz, lähedane baassageduslikule helisagedusele. Kaabeltelevisioon ja teised kaabli kaudu edastatavad infokanalid võivad kasutada sagedusi kümnetest kuni tuhandete megahertsideni. Need sagedused sarnanevad elektromagnetlainete sagedustega, mis sama tüüpi infot juhtmeta edastavad.
Karl Veimann
1924. aastal tuli Karl Veimann Münchenis elukutseliste maailmameistriks keskkaalus (kuni 85 kg), järgmisel aastal kaitses tiitlit.
Vahelduvvool
Ajalugu
Esimene generaator vahelduvvoolu tekitamiseks oli dünamo elektrigeneraator, mis põhines Michael Faraday printsiipidel ja mille ehitas prantslane Hippolyte Pixii aastal 1832. Pixii lisas hiljem oma seadmele kommutaatori, et tekitada (toona) enamkasutatavat alalisvoolu. Esimene teadaolev praktiline rakendus vahelduvvoolule tuli Guillaume Duchenne'i poolt, kes oli leiutaja ja elektroteraapia väljatöötaja. 1855. aastal teatas ta, et vahelduvvool on alalisvoolust parem elektroterapeutiliste lihaskokkutõmmete saavutamiseks. Vahelduvvoolu tehnoloogiat arendas edasi ungarlase Ganz Worksi firma (1870-ndad), ja 1880-ndatel: Sebastian Ziani de Ferranti, Lucien Gaulard ja Galileo Ferraris.