cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alšanka
Jõe lamm on 100-200 meetri laiune. Jõge maaparandustööde käigus õgvendatud - 17.7 kilomeetri ulatuses jõe alguses, 5,1 kilomeetrit Halšany küla juures ja 9,5 kilomeetrit Alšanka suudme juures. Jõel on kaks väikest paisjärve. Tähtsamad asulad jõe kallastel on Halšany ja Višnieva.
Käru mõis (Simuna)
Käru mõisa kõrvalmõisaks oli Härma mõis.
Luuska (Pihkva oblast)
Luuska (kirjakeeles ka Looska; vene keeles Балуево) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Vaaksaarõ nulka.
19. sajandil kuulus küla Pankjavitsa kogukonda ja Pankjavitsa kogudusse.
Sandra Kalniete
pisi|Sandra Kalniete (2014) Sandra Kalniete (sündinud 22. detsembril 1952 Toguris Tomski oblastis) on Läti poliitik ja diplomaat. Ta on Ühtsuse liige.
1981. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia kunstiajaloo ja -teooria erialal. Margistrikraadi kunstiteaduste alal sai 1997. aastal.
Ta on olnud Läti Vabariigi suursaadik ÜRO juures (1993–1997), Prantsusmaal (1997–2002) ja UNESCO juures (2000–2002). Aastail 2002–2004 oli ta Läti välisminister ja 2004. aastal Euroopa Komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu volinik. Alates 2009. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige (Euroopa Rahvapartei fraktsioon).
3. märtsil 2015 ei lubatud Boriss Nemtsovi matustele sõitnud Kalnietet Moskvas Šeremetjevo lennujaamas Venemaale siseneda.
Dana White
pisi|Dana White Dana Frederick White Jr. (sündinud 28. juulil 1969) on Ameerika ärimees ja Ultimate Fighting Championshipi (UFC) praegune president, mis on suurim sportliku vabavõitluse (MMA) organisatsioon maailmas.
White’i juhtimisel on UFC kasvanud mitme miljardi suuruseks populaarseks rahvusvaheliseks ettevõtteks ning 2019. aasta augustis hinnati White’i netoväärtuseks 500 miljonit dollarit.
Varasem elu ja haridus
Dana White Jr. sündis 28. juulil 1969 USA Connecticuti osariigis Manchesteris June’i ja Dana White’i pojana. Dana White Jr. ja õde Kellyt kasvatasid suurema osa lapsepõlvest nende ema June ja tema perekond. Ta hakkas poksiga tegelema 17-aastaselt ning lõpetas Maine'i osariigis asuva Hermoni keskkooli 1987. aastal.
White elas nooremas eas Massachussettsis. Ta läks Bostonist Las Vegasesse pärast gangsteri Whitey Bulgeri ja tema kaaslase Kevin Weeksi ähvardusi. White ütleb: “Weeks ütles, et ma olen neile raha võlgu. Kevin Weeks oli Whitey parem käsi. See oli ligi 2500 dollarit, kuid tol hetkel tundus see mulle nagu 25 000 dollarit. Weeks nõudis minult raha, kuid mina neile ei maksnud. See kestis mõnda aega, kui ühel päeval olin kodus ning nad helistasid mulle ja nõudsid, et homme kella üheks oleks raha olemas. Ma katkestasin kõne ning helistasin Deltasse ja ostsin lennupileti Vegasesse.”
Ultimate Fighting Championship (UFC)
Töötades Tito Ortizi ja Chuck Lidelli mänedžerina, kohtas White Semaphore Entertainment Groupi (Ultimate Fighting Championshipi emaettevõte) omanikku Bob Meyerwitzi. Kui White sai teada, et Meyerwitz plaanib UFC maha müüa, võttis ta ühendust lapsepõlve sõbra Lorenzo Fertittaga, Station Casinose juhi ja kaasasutajaga ning endise Nevada State Athletic komisjoni liikmega ning uuris, kas ta oleks huvitatud firma ostmisest. 2001. aasta jaanuaris ostsid Lorenzo ja tema vanem vend Frank UFC 2 miljoni dollari eest ära, mis sai hiljem Zuffa tütarettevõtteks. White määrati firma presidendiks.
White on öelnud, kui tema ja Fertittad ostsid UFC ära, siis kõik, mis nad said oli brändi nimi “UFC” ning vana ringi. Eelmised omanikud olid firma varad ära andnud selleks, et vältida pankrotti, isegi koduleht UFC.com müüdi firmale User Friendly Companies. Aja möödudes sai UFC edukaks ettevõtteks ning 2015. aastal oli firma kogutulu 600 miljonit dollarit. 2016. aasta juulis müüdi Zuffa 4,025 miljardi dollari eest WME-IMG-le. White omas firmast 9% müümise ajal. White jätkas ettevõtte presidendina ja talle anti ka osa uuest ärist.
2017. aasta mais andis UFC teada, et White hakkab tegema saatesarja "Dana White Contender". Saadet saab näha eksklusiivselt UFC Fight Passi (ettevõtte digitaalse edastusteenuse) kaudu, mis on eraldi litsentseeritud. Saade annab lootustandvatele vabavõitlejatele võimaluse näidata oma oskusi selleks, et teenida oma koht välja UFC-s.
18. märtsil 2019 teatas White, et sõlmis uue seitse aastat kestva lepingu UFC-ga.
Heategevus
2010. aastal annetas White 50 000 dollarit maksa siirdamiseks Tuptim Jadnooleumile. Ta oli Phuketis Muay Thaid ja MMA-d õpetava treeneri “Kru Nai” Rattanachai tütar.
2011. aastal annetas White 100 000 dollarit keskkoolile, kus ta ise õppis, et finantseerida spordirajatiste renoveerimist.
Terviseprobleemid
2012. aasta maikuus avaldas White, et tal on diagnoositud Meniere’i haigus, neuroloogiline häire. White’i sõnul sai ta haiguse noorena ühes kakluses osalemise tagajärjel.
Viktorina Kriger
Viktorina Vladimirovna Kriger (vene keeles Викторина Владимировна Кригер; 9. aprill (vkj 28. märts) 1893 Peterburi – 23. detsember 1978 Moskva) oli Nõukogude Liidu balletitantsija ja teatritegelane.
Viktorina Kriger lõpetas 1910. aastal Moskva keiserliku koreograafiakooli. Aastatel 1910–1920, 1925–1931 ja 1934–1948 tantsis ta Suures Teatris. Käis võõrusetendustel välismaal, sealhulgas Eestis. 1922. aastal lavastas ta Estonia teatri laval Léo Delibesi balleti "Coppélia". Peaosa tantsis Kriger ise. See oli esimene täispikk balletietendus Eestis.
1929. aastal lõi Kriger balletitrupi Moskva Kunstibalett, kus sai selle kunstiliseks juhiks ja priimabaleriiniks. Krigeri juures täiendas end koreograafina Vladimir Burmeister, hilisem tuntud ballettmeister. 1939. aastal sai Moskva Kunstiballett Nemirovitš-Dantšenko muusikastuudio osaks. Seejuures Kriger jäi balletitrupi kunstiliseks juhiks edasi.
Eesti veemotosport
Esimene teadaolev mootorpaatide võistlus Eestis peeti 17. mail 1925 Tartus, kui Emajõel võistles 13 paati (tänapäeva mõistes rahvapaati).
Eestis on veemotot harrastatud üldjuhul suurtel siseveekogudel, mistõttu harrastuskohti pole kuigi palju. Tartus sõidetakse Emajõel, Tallinnas Harku järvel (pikka aega on kavandatud veemotokeskust Männiku järvedele), Pärnus Pärnu jõel ning Viljandis Viljandi järvel.
Varem on veemotot harrastatud ka Loksal, Narvas (kuna Narva veehoidla on praegu piiriveekogu, siis on seal veemotoharrastus peaaegu lakanud) ja Võrus Tamula järvel.
Muudes kohtades (Otepää, Põltsamaa, Põlva, Valga, Vastseliina, Virtsu) pole selge, kas veemotot on harrastatud kohapeal või on harrastajad lihtsalt olnud kohapealsed elanikud ja tegevus on tegelikult toimunud suuremates veemotokeskustes.
Eestis juhib ja koordineerib veemototegevust Eesti Veemoto Liit (EVL).
Eestis on veemotot harrastatud üle poole sajandi. Eesti võidusõitjad on tulnud maailma- ja Euroopa meistriteks, püstitatud on maailmarekordeid. Eestis on läbi viidud mitmeid maailma- ja Euroopa meistrivõistlusi.
Eestlastest veemoto maailmameistrid
pisi|13-kordne Eesti meister Toomas Mets 1993. aastal
Visegrádi mäestik
Visegrádi mäestik (ungari Visegrádi-hegység, saksa keeles ka Plintenburger Gebirge) on mäestik Kesk-Euroopas Ungaris, osa Karpaatidest, täpsemalt Põhja-Ungari keskmäestikust.
Mäestik asub Pesti ja Komárom-Esztergomi komitaadis. Mäestiku põhja- ja idapiiriks on Doonau jõe org, mis eraldab seda Börzsöny mäestikust, mäestikust lõunas paikneb aga Pilis. Kuna geograafiliselt on need kaks mäestikku lähedased, siis paigutab osa autoreid Visegrádi mäestiku Ungari keskmäestiku alla, samas erinevad need kaks mäestiku geoloogiliselt. Visegrádi mäestik on geoloogilises mõttes Börzsöny mäestiku jätkuks, olles nagu Põhja-Ungari keskmäestikki vulkaanilise tekkega, sellal kui Pilis koosneb nagu ülejäänud Ungari keskmäestiku osadki settekivimitest.
Kõrgus kuni 699 meetrit (Dobogókő). Mäestik on nime saanud Visegrádi linnalt.
Keskajal oli mäestik kuninglikuks jahipiirkonnaks. XIX sajandil kujunes see turismipiirkonnaks.
Taimestikuliselt moodustab mäestik koos Pilise mäestikuga Pannoonia taimkatteprovintsis iseseisva taimkatterajooni, millele on omased lubjalembesed taimed ja suur liigirikkus. Seal kasvab ligi 60 looduskaitsealust taimeliiki. Metsades kasvavad puudest valdavalt tammed ja pöögid.
Geoloogia
Mäestik koosneb valdavalt Triiase merelistest setetest, ent nende seas on ka mandriliste setete kihte. Oligotseeni ajastul kujunes piirkond rannikualaks, kuhu kuhjusid jõesetted.
Olulist osa mäestiku kujunemisel mängis Karpaatide tekkeperioodi aegne vulkanism. Mäestiku uuema osa moodustavad Miotseenist pärinevad vulkaanilised kivimid, põhiliselt andesiit. Sealsed kivimid on aga tugevasti erodeerunud, nii pole võimalik alati täpselt öelda, millised osad mäestikust kujunesid lakoliitidest, millised olid aga endise vulkaani osad, ka pole rekonstrueeritav seal tõenäoliselt paiknenud kaldeera.
Küll on aga võimalik rekonstrueerida mäestiku teket. Esimesel perioodil oli valdav subvulkanism, millega kaasnes soonkivimite teke. Järgnevalt puutus magma kokku põhjaveega ja järgnes plahvatuslik periood, mil tekkis püroklastiline materjal, osalt ka ignimbriit. Esimesel perioodil tekkinud kivimite seas domineerivad andesiit ja datsiit.
Teises faasis järgnes vulkanism, millele olid iseloomulikud lõõmpilved. Vulkaanilise tegevuse käigus kuhjus piirkonda suure pürokseenide ja amfiboolide sisaldusega andesiitne laava, tekkis ka pimssi. Sealne andesiitne tuff on paljude allika tekkepõhjuseks. Toonasest ligi kümnekilomeetrilise läbimõõduga kihtvulkaanist on kujunenud mäestiku kõrgeim osa. Hiljem lisandus piirkonda teisigi kihtvulkaane. Hiljem lisandus piirkonda ka lössi.
Mäestiku osaks on ka hilisema tekkega Doonau org. Ühe oletuse kohaselt on tegemist puhanguoruga, mille tekitas mäestiku taha kuhjunud vete väljavool, ent uuemad teooriad pooldavad oru teistsugust teket. Tõenäolisemalt on Doonau org mäestiku tekkele eelnenud ajast pärinev meander, mis orogeneesi käigus süvenes.
Erinevalt Pilisest puuduvad Visegrádi mäestikus karstikoopad; sealsed koopad on tekkinud vulkaanilistesse kivimitesse.
Pseudolaticauda
Pseudolaticauda oli laisabalaste alamasugukonna maoperekond, millesse liigitati üksainus maoliik Pseudolaticauda semifasciata (Reinwardt in Schlegel, 1837).
Selles artiklis on kasutatud hollandikeelset artiklit nl:Pseudolaticauda seisuga 2.05.2015.
Jakub Natanson
Jakub Natanson (ka Jacob Natanson; 20. august 1832 Varssavi – 14. september 1884 Varssavi) oli juudi päritolu Poola ja Eesti keemik.
Elulugu
1850–1854 õppis Natanson Tartu Ülikoolis keemiat ja farmaatsiat. 1855. aastal kaitses ta samas magistrikraadi keemias väitekirjaga "Über das Acetylamin und seine Derivante".
Pärast lõpetamist oli Natanson Tartu Ülikooli mineraloogiakabineti teadur, 1862–1866 Varssavi ülikooli keemiaprofessor. Seejärel töötas ta mitmes tööstusettevõttes teadustöö juhina ning konsultandina tehnilise keemia alal.
Teadustöö
Jakub Natansoni peamine uurimisvaldkond oli lämmastikku sisaldavate orgaaniliste ühendite süntees. Üliõpilasena sai ta 1853. aastal uurimistöö eest kuldmedali. 1859 sai ta esmakordselt tehnilise aniliini ja dikloroetaani vahelise reaktsiooni abil erkpunase värvusega aine – fuksiini. (Natansoni avastuse baasil organiseeris E. Wagner 1859 esimese sünteetilise värvaine – aniliinpunase tootmise.) Natanson töötas välja karbamiidi uued sünteesimeetodid, sünteesis atseetamiidi derivaate ja uuris nende omadusi. Samuti kirjutas ta esimesed poolakeelsed orgaanilise keemia õpikud (1857, 1866).
Naukšēni (Jaunpiebalga vald)
Naukšēni on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla asub valla lääneosas. Seal asub Naukšēni bussipeatus.
Aastal 2007 oli seal 13 elanikku. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Svisłač (Mahiloŭ oblast)
Svisłač (poola keeles Świsłocz, transkribeerituna Svislatš) on agrolinnake, endine alev ja linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis Asipovičy rajoonis, Svisłači külanõukogu halduskeskus. Svisłač asub merepinnast 148 meetri kõrgusel, rajoonikeskuse Asipovičyni on sealt 25 kilomeetrit.
Svisłač asub Svisłači ja Biarezina jõe ühinemispaigas, seal on jõesadam. Agrolinnakeses paikneb lastesanatoorium. Külas on keskkool ja põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne linnamägi ja õigeusu kirik.
Ajalugu
XI–XIII sajandil asus praeguse agrolinnakese kohal linnus, mida piirasid vallikraav ja muldvall. XIV sajandil sai asulast iseseisva vürstiriigi pealinn. Aastal 1506 rüüstasid Svisłačit tatarlased, aastal 1535 aga Moskva väed.
Poola jagamisel läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Babrujski maakonda. Toona peeti Svisłačis kaks korda aastas laata. Aastal 1886 oli alevis kaks õigeusu kirikut, neist üks oli kihelkonna keskuseks, samuti kihelkonna keskuseks olev katoliku kirik, 2 kooli ja 40 poodi.
Aastal 1919 läks Svisłač Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai rajoonikeskus. Aastal 1931 rajoon kaotati, alevist sai küla.
Phan Thị Kim Phúc
Phan Thị Kim Phúc (sündinud 1963 Vietnamis Tây Ninhi provintsis Trảng Bàngis) on vietnami päritolu Kanada aktivist.
1994. aastal nimetati ta UNESCO hea tahte saadikuks.
Keemiline stabiilsus
Keemiline stabiilsus iseloomustab keemilise süsteemi (näiteks keemilise ühendi, materjali, mineraali) omadust tavatingimustes või teatud fikseeritud tingimustes mitte muunduda.
Mingi aine keemiline stabiilsus ei ole alati üheselt määratletav erinevate tingimuste ja erinevate protsesside jaoks, kuna see sõltub mitmesugustest teguritest. Keemilist stabiilsust iseloomustab ka aine reaktsioonivõime, mis stabiilsel ainel vaadeldavatel tingimustel on olematu või tühine. Rääkides keemilisest stabiilsusest, peetakse reeglina silmas,
Termodünaamiliselt tähendab süsteemi stabiilsus energeetiliselt kõige soodsamat olekut, st Gibbsi vabaenergia miinimumi.
Mineraalide keemiline stabiilsus
Mõistet "keemiline stabiilsus" kasutatakse geoloogias iseloomustamaks mineraalide võimet säilitada oma keemiline koostis termodünaamika parameetrite (rõhk ja temperatuur) muutumisel. Näiteks subduktsioonivööndites sügavamale vajuvad kivimid soojenevad ja satuvad järjest suureneva rõhu tingimustesse. Suureneva rõhu käes pole paljud mineraalid enam keemiliselt stabiilsed ning hakkavad muutuma teisteks, uutesse tingimustesse sobivateks mineraalideks.
Enamik mineraale ei ole maapinnal termodünaamiliselt stabiilsed ning neid võib vaadelda kui teatud metastabiilseid süsteeme.
Takuya Takagi
Takuya Takagi (jaapani keeles 高木 琢也 Takagi Takuya; sündinud 12. novembril 1967 Minamishimabaras) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1992–1997 44 mängu ja lõi 27 väravat.
Karisilla oja
Karisilla oja on oja Võru maakonnas.
XV Riigikogu
250px|pisi|Kohtade jaotus: {{Legend|#FFE200|[[Eesti Reformierakond (37)}} {{Legend|#0063AF|Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (17)}} {{Legend|#007557|Eesti Keskerakond (16)}} {{Legend|#2F2A95|Eesti 200 (14)}} {{Legend|#E10600|Sotsiaaldemokraatlik Erakond (9)}} {{Legend|#009CE2|Isamaa Erakond (8)}}]]
Karisilla oja
Oja pikkus on 14,2 km ja valgla pindala 42,1 km². Oja suubub Värska lahte.
XV Riigikogu
XV Riigikogu on Riigikogu 15. koosseis, mille valisid Eesti kodanikud 2023. aasta Riigikogu valimistel 5. märtsil 2023. XV Riigikogu liikmete volitused algasid 1. aprillil 2023, Riigikogu avaistung toimus 10. aprillil 2023.
XV Riigikokku kandideeris 968 inimest, neist 958 olid üles seatud 9 erakonna nimekirjas ja 10 üksikkandidaatidena.
Reformierakond
Reformierakonnast osutus valituks 37 kandidaati:
Annely Akkermann, Yoko Alender, Anti Haugas, Karmen Joller, Mario Kadastik, Kaja Kallas, Siim Kallas, Erkki Keldo, Liina Kersna, Meelis Kiili, Signe Kivi, Toomas Kivimägi, Urmas Klaas, Eerik-Niiles Kross, Urmas Kruuse, Ants Laaneots, Kalle Laanet, Maris Lauri, Jürgen Ligi, Kristen Michal, Marko Mihkelson, Urmas Paet, Pärtel-Peeter Pere, Hanno Pevkur, Heidy Purga, Signe Riisalo, Maido Ruusmann, Luisa Rõivas, Andrus Seeme, Pipi-Liis Siemann, Timo Suslov, Andres Sutt, Aivar Sõerd, Kristina Šmigun-Vähi, Vilja Toomast, Kristo Enn Vaga ja Mart Võrklaev.
Bezimenne (Kozjatõni rajoon)
Bezimenne (ukraina keeles Безіменне) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 663. Pindala on 0,145 km².
XV Riigikogu
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond
Eesti Konservatiivsest Rahvaerakonnast osutus valituks 17 kandidaati:
Arvo Aller, Rain Epler, Ants Frosch, Helle-Moonika Helme, Mart Helme, Martin Helme, Kert Kingo, Rene Kokk, Leo Kunnas, Alar Laneman, Jaak Madison, Siim Pohlak, Anti Poolamets, Evelin Poolamets, Henn Põlluaas, Jaak Valge ja Varro Vooglaid.
Eesti Keskerakond
Eesti Keskerakonnast osutus valituks 16 kandidaati:
Jaak Aab, Vadim Belobrovtsev, Andre Hanimägi, Maria Jufereva-Skuratovski, Jaanus Karilaid, Ester Karuse, Tanel Kiik, Andrei Korobeinik, Anastassia Kovalenko-Kõlvart, Mihhail Kõlvart, Lauri Laats, Tõnis Mölder, Jüri Ratas, Vladimir Svet, Yana Toom ja Aleksandr Tšaplõgin.
Eesti 200
pisi|296x296px|Eesti 200 fraktsioon XV Riigikogus 10.04.2023 Eesti 200-st osutus valituks 14 kandidaati:
Lauri Hussar, Kristina Kallas, Johanna-Maria Lehtme, Irja Lutsar, Liisa-Ly Pakosta, Marek Reinaas, Grigore-Kalev Stoicescu, Kadri Tali, Peeter Tali, Tarmo Tamm, Igor Taro, Hendrik Johannes Terras, Margus Tsahkna ja Toomas Uibo.
Sotsiaaldemokraatlik Erakond
Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast osutus valituks 9 kandidaati:
Anti Allas, Raimond Kaljulaid, Marina Kaljurand, Madis Kallas, Helmen Kütt, Lauri Läänemets, Jevgeni Ossinovski, Heljo Pikhof ja Riina Sikkut.
ISAMAA Erakond
Isamaa Erakonnast osutus valituks 8 kandidaati:
Aivar Kokk, Tõnis Lukas, Andres Metsoja, Urmas Reinsalu, Helir-Valdor Seeder, Riina Solman, Priit Sibul ja Riho Terras.
Margo Klaos
Margo Klaos (sündinud 2. juunil 1976 Tartus) on Eesti riigiametnik, alates 2. aprillist 2023 Päästeameti peadirektor.
Klaos on lõpetanud Jõgeva gümnaasiumi, sisekaitseakadeemia päästekolledži cum laude päästeinsenerina (1998) ja Tallinna tehnikaülikoolis magistriõppe haldusjuhtimises (2009).
Aastatel 2006–2016 ja 2018–2023 oli Klaos ligi 700 töötajaga Lõuna-Eesti päästekeskuse direktor ja Lõuna-Eesti regionaalse kriisikomisjoni juht.
Lisaks on Klaos Päästeameti esindaja Euroopa Päästepealike Assotsiatsioonis FEU ning Eesti Tuletõrje- ja Päästepealike Liidu juhatuse esimees.
Järva-Madise kalmistu
Järva-Madise kalmistu on kalmistu Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva-Madise külas Järva vallas Järva maakonnas.
Kalmistule on maetud teiste seas eesti kirjaniku A. H. Tammsaare vanemad ja vanem vend August.
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kematen an der Ybbs
Kematen an der Ybbs on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
thumb|left|Taustal nähtav kabel Kematen an der Ybbsis, Mostviertelis, Sonntagbergis
Kematen an der Ybbs asub Mostviertelis Ybbsi jõe ääres. U. 22 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Kauksi oja
Kauksi oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Oja on 13,6 km pikk, valgla pindala on 44,1 km². Oja suubub Peipsi järve.
pisi|tühi|Kauksi oja org
Cebuļi
Cebuļi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla kohal asub järves Brici järveelamu, mis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on järveelamu kohal rannal asunud Brici muinasasula.
Männi-virvesamblik
Männi-virvesamblik  (Dimerella pineti, sünonüüm Coenogonium pineti) on samblikuliik.
Eha (perekonnanimi)
Eha on Eesti perekonnanimi.
Demokraatiapäev
Demokraatiapäeva tähistamisega soovib ÜRO pöörata maailma riikide ja rahvaste tähelepanu demokraatlikele väärtustele ja demokraatia olukorrale maailma eri paigus.
Eha (perekonnanimi)
Perekonnanime Eha (Ehha) on pandud Sausti mõisas Jüri kihelkonnas Harjumaal ja Vana-Piigandi mõisas Kanepi kihelkonnas Võrumaal.
Demokraatiapäev
ÜRO Peaassamblee resolutsiooni A/62/7 (2007) preambulis rõhutatakse, et demokraatial on küll eri vorme, kuid selle lahutamatuteks osadeks on inimõiguste ja põhivabaduste järgimine: "...demokraatia on universaalne väärtus, mis põhineb inimeste vabalt väljendatud tahtel otsustada oma poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste süsteemide üle ning nende täielikul osalusel oma elu kõigis aspektides."
Eha (perekonnanimi)
Eestis oli seisuga 1. jaanuar 2018 perekonnanimi Eha 96 mehel ja 118 naisel. Sellega oli Eha perekonnanimede levikult meeste puhul 867. ja naiste puhul 749. kohal.
Demokraatiapäev
2012. aastal on ÜRO valinud demokraatiapäeva peateemaks demokraatiahariduse. Eestis tähistatakse 2012. aastal demokraatiapäeva Avatud Eesti Fondi ja Eesti Väitlusseltsi eestvedamisel demokraatiateemaliste väitlustega koolides ja ülikoolides ning kampaaniaga "Meie hääled".
Dollie seiklused
"Dollie seiklused" on D. W. Griffithi poolt 1909. aastal loodud ameerika draamafilm. "Dollie seiklused" oli D. W. Griffithiti debüütfilm. Filmi koopiaid säilitatakse Kongressi raamatukogu filmiarhiivis.
Männi-virvesamblik
Samblik kasvab ka Eestis.
Toome (perekonnanimi)
Toome on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Toome uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Adamson, Anson, Blumenvelt, Bock, Boome, Bork, Davidov, Dobra, Dobrov, Ehrenpreis, Feldberg, Gutmann, Hansen, Hanson, Jakobson, Jobson, Juntson, Jürjenson, Karbus, Kohlmann, Lerm, Liidermann, Mäkk, Nikkoli, Pavel, Pavelts, Puk, Pukk, Schröder, Seidelberg, Taalberg, Taalberk, Täärfeldt, Tamberk, Tammur, Tamson, Tasson, Taulon, Teinmann, Tenneberg, Tennov, Terien, Tetsmann, Thärvelt, Thomson-Tomson, Thulmann, Tobert, Todd, Todesson, Tohv, Tolstoi, Tomasson, Tomassov, Tomberg, Tomberk, Tomson, Tomsson, Tomtal, Tonberg, Tõnisson, Tõnnisson, Tõnson, Toomann, Toomasson, Toomassov, Toomberg, Toomov, Toomson, Toonverk, Topmann, Torbek, Torokoff, Tosmann, Trafim, Tramberg, Trampärk, Treifeldt, Treivelt, Treivilt, Treksler, Treufeldt, Turgan, Vohlmann ja Voormansik. Juhan Toome palvel kanti Toome perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 361 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Toome Eestis 250 mehel ja 261 naisel. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Toome 252 mehel ja 268 naisel.
Karl Kessler
Karl Kessler (19. november 1815 – 3. märts 1881) oli saksa-vene zooloog.
Kessler pidas oluliseks koostöö (vastastikuse abi) rolli eluslooduses. Pjotr Kropotkin rõhutab tema rolli selles osas oma raamatus vastastikusest abist looduses.
Jüri Looväli
Jüri Looväli (3. mai 1897 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 10. juuli 1963 London) oli Eesti poliitik.
Ta oli I Riigivolikogu liige (37. valimisringkonnast).
Neuhofen an der Ybbs
Neuhofen an der Ybbs on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
Neuhofen an der Ybbs asub Mostviertelis, Hochkogelist põhja pool asuvates mägedes, Kornbergi jalamil. Vaatamata nimele ei asu see vahetult Ybbsi jõe ääres. U. 20 % valla pindalast on kaetud metsaga.
Karl Pribram
pisi|Karl Pribram [[Prahas Kepleri muuseumis (2010)]] Karl H. Pribram (25. veebruar 1919 Viin – 19. jaanuar 2015 Virginia) oli neurobioloog.
Alates 1927. aastast elas perega USAs. Ta õppis Chicago Ülikoolis ja lõpetas selle 1941. aastal neurokirurgina.
Koos George Armitage Milleri ja Eugene Galanteriga avaldas ta 1960. aastal raamatu "Plans and the Structure of Behavior", millel oli suur mõju kognitiivsele pöördele psühholoogias. Tema teine oluline raamat oli 1971. aastal avaldatud "Languages of the brain; experimental paradoxes and principles in neuropsychology".
Pere
Tema vanemad (isa tšehh, ema indoneeslanna) olid mõlemad bakterioloogid.
Ehala
Ehala on Eesti perekonnanimi.
Eestis oli seisuga 1. jaanuar 2018 perekonnanimi Ehala 78 mehel ja 84 naisel. Sellega oli Ehala perekonnanimede levikult meeste puhul 1151. ja naiste puhul 1184. kohal.
Koeru kalmistu
Koeru kalmistu on Järva maakonnas Järva vallas Kapu külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistul on ka 1905. aasta revolutsiooni ajal maha lastud Mart Jürmani, Voldemar Jürmani, Madis Reesevi ja Johan Tamme haud. Kalmistul asub ka II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on eraldi arvele võetud kultuurimälestisena.
Pēterīši
Pēterīši on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla asub valla lääneosas.
Aastal 2007 oli seal 7 elanikku. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Ilmar Rebane (jurist)
Ilmar Rebane (28. jaanuar 1907 Tartu – 4. veebruar 2001 Quakertown, Pennsylvania, USA ) oli eesti jurist ja väliseesti ühiskonnategelane.
1933–1937 oli kohtuameti kandidaat Tartu ringkonnakohtu juures, 1937–1940 Tartu 2. jaoskonna abiprokurör.
1944. aastal põgenes Saksamaale, oli Oldenburgi põgenikelaagri eesti gümnaasiumi õpetaja. 1948. aastal läks Rootsi ja 1956 sealt edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas tehnilise joonestajana.
1927. aasta kevadsemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1961–1965 oli ta EÜSi vanematekogu esimees. 1980 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Tema poeg on ajaloolane Peep Peeter Rebane. Tema vend Heino Rebane oli ajakirjanik.
Shigetatsu Matsunaga
Shigetatsu Matsunaga (jaapani keeles 松永 成立 Matsunaga Shigetatsu; sündinud 12. augustil 1962 Hamamatsus) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1988–1995 40 mängu.
Kambja külanõukogu
Kambja külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kambja valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kambja asulas.
Külanõukogus tegutses Kambja sovhoos ja Kolhoos Vambola.
Bezimenne (Novoazovski rajoon)
Bezimenne (ukraina keeles Безіменне) on küla Ukrainas Donetski oblastis Novoazovski rajoonis. Asub Aasovi mere kaldal umbes 15 km Mariupolist ida pool.
Elanike arv oli 2001. aastal 2638. Neist 53,7% emakeel oli ukraina keel ja 45,2% vene keel.
Ööl vastu 29. augustit 2014 tungisid külla Venemaa sõjaväelased sundides miinipildujatulega taganema Ukraina sõjaväelased.
Bonneville (Belgia)
Bonneville on prantsuskeelne küla Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Andenne'i vallas.
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Bonneville omaette vald.
Gottfried Gerlach
Gottfried Gerlach (? Königsberg – 4. september/15. september 1758) oli Eesti vaimulik.
Gerlach õppis (immatrikuleeriti 15. aprillil 1730) Königsbergi Ülikoolis. Aastal 1745 viibis ta Otepääl.
Aastatel 1749–1750 oli ta vikaarõpetaja, 1750–1756 õpetaja Kuressaare Laurentiuse koguduses ja 1756–1758 õpetaja Muhu Katariina koguduses.
Isiklikku
Gerlach abiellus aastal 1750 Kuressaare bürgermeistri Friedrich von Lingeni (1688–1756) tütre Sara Wendela von Lingeniga (1735–1775). Pärast Gottfried Gerlachi surma abiellus Sara Wendela uue Muhu Katariina koguduse õpetaja Olaus Kellmanniga.
Neustadtl an der Donau
Neustadtl an der Donau on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.
Neustadtl an der Donau asub Mostviertelis Doonau ääres. U. 41 % valla pindalast on kaetud metsaga.
Uus-Meremaa Kuninglik Selts
Uus-Meremaa Kuninglik Selts (inglise keeles Royal Society of New Zealand; lühend RSNZ) on Uus-Meremaa teaduse edendamisega tegelev liikmesorganisatsioon.
Selts asutati 1867. aastal algse nimetusega Uus-Meremaa Instituut. 1933. aastast tegutseb see Uus-Meremaa Kuningliku Seltsina. 2010. aastast laienes seltsi teadusvaldkondade arv: lisandusid humanitaar- ja sotsiaalteadused. Selts on Rahvusvahelise Akadeemiate Liidu liige.
Seltsi liikmeks (member) saab astuda iga huviline. Teadustöös silmapaistnud teadlasi valib seltsi akadeemiline nõukogu 1919. aastast seltsi valitud liikmeteks (fellow'd). Väljapaistvaid välisteadlasi hakati seltsi auliikmeteks valima kohe pärast seltsi loomist.
Seltsi poolt väljaantavatest auhindadest on tähtsamad Rutherfordi medal (varem Kuldmedal), Pickeringi medal, Flemingi auhind ja Hectori medal.
Fellow'd ja välisliikmed
pisi|160px|[[Ernest Rutherford, Uus-Meremaa päritolu Nobeli keemiaauhinna laureaat]] pisi|160px|[[Ernest Marsden, Uus-Meremaa füüsik, RSNZ-i president (1947) ja Londoni Kuningliku Seltsi liige]] Akadeemias oli 2017. aasta maikuu seisuga 408 valitud liiget (fellow'd) ja 57 auliiget (välisliiget).
Türi vana kalmistu
Türi vana kalmistu on Järva maakonnas Türil Kohtu tänaval asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistul asub teiste seas eesti kirjamehe Mats Tõnissoni haud, mis on eraldi arvele võetud kultuurimälestisena.
Lāci
Lāci on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Jaunpiebalga vallas.
Küla asub valla lõunaosas. Aastail 2009-2021 jäi küla Jaunpiebalga piirkonda.
Vennad Karusüdamed
"Vennad Karusüdamed" (vene keeles "Братья Медвежье Сердце") on 2005. aastal Riho Undi režissöörikäe all valminud animafilm, kus kangelasteks on kolm karupoega vene kunstnike Ivan Šiškini ja Konstantin Savitski maalilt "Hommik männimetsas". See on kriitilise alltekstiga ja tabavate detailidega, maalikunstil põhinev paroodia- ja teekonnafilm, kus peamisteks kohanimedeks on Moskva ja Pariis.
Sisust lühidalt
Andrus Kivirähki ja Riho Undi kirjutatud stsenaariumi alusel loodud nukufilm viib vaataja lustakale reisile läbi kunstiajaloo, kus väljamõeldud maailmas seikleb kolm karupoega. Nukud on valmistatud riidest. Peategelasteks on vennad Henri, Vincent ja August, kes on pärit vene kunstniku Ivan Šiškini maalilt "Hommik männimetsas" (rahva seas tuntud kui "Kolm karu").
Film algab sellega, et maal on tehtud elavaks pildiks, kus hullavad vennad karupojad ja neid jäädvustab lõuendile nende kunstnikust ema. Ilmub kuri kütt Šiškin ja laseb karuema maha. Seejärel hakkab ta hämmastusse tardunud karupoegi tulistama, aga pojad pääsevad põgenema, üks neist äralastud kõrvaga. Kütt kirjutab karuema maalile oma nime alla. 140px|vasakul| Van Goghi "Kollane maja" 140px|vasakul|Van Goghi "Magamistuba Arles'is" Viis aastat pärast traagilist sündmust leiab vaataja end Prantsusmaalt, kus vaprad karupojad elavad kusagil provintsis ja teenivad elatist kunstnikena. Vene karudest on saanud prantsuse kunstnikud Vincent van Gogh, Henri de Toulouse-Lautrec ja Auguste Rodin. Karupoeg August on sihvaka habeme, ümmarguste prillide ja baretiga, ilma kõrvata karupoeg on kunstnik Vincent, ning kolmas karupoeg on lühike, oma kaabu ja mantli ning musta stiilse habemega härrasmehelik Henri. Filmis on kujutatud Prantsusmaad kui Vincent Van Goghi kätetööd. Rong sõidab mööda tema "Kollasest majast" ja karupoegade elukoht on liikuv pilt tema teosest "Magamistuba Arles'is". Kõik katsed kunstnikena elatist teenida karupoegadel ebaõnnestuvad ja nende impressionistlikud "soperdised" ei leia tunnustust. Üks karupoegadest maalib filmis kuulsa Van Goghi natüürmordi päevalilledest ("Vaas 12 päevalillega"), mida nii filmis kui ka kunstniku enda eluajal peetakse lapsikuks ja naiivseks maaliks. Vincent pannaksegi päevalilledest putru keetma, kui August püüab samal ajal savitööga elatist teenida. Suureks pettumuseks tuleb pottsepakedra alt savist vaasi asemel alati välja "kringel", milleks karu ise oma töid nimetab, mis aga väljanägemiselt sarnanevad Auguste Rodini skulptuuriga "Mõtleja". Kolmas vend Henri piilub läbi lukuaugu poolalasti naisi ja joonistab neid luba küsimata. Henri kritseldused sarnanevad kuulsa kunstniku Henri de Toulouse-Lautreci töödega. Lõpuks visatakse karupojad oma elukohast välja ja üheskoos siirdutakse kõigi kunstnike unelmatelinna Pariisi, kus nad kogemata hävitavad kunstinäituse, kui leiavad oma ema maali Šiškini nimega. Tagaotsitavad karupojad on sunnitud Prantsusmaalt lahkuma. Neid päästavad Moulin Rouge'i perenaine ja tantsutüdrukud, muutes veski pea koos tiivikuga helikopteriks.
Auhindu
Film on osalenud 81 rahvusvahelisel filmifestivalil Prantsusmaal, Venemaal, Valge-Venes, Lätis, Leedus, Slovakkias, Poolas, Horvaatias, Rumeenias, Ukrainas, Bosnia ja Hertsegoviinas, Hispaanias, Sloveenias, Šveitsi, Ungaris, Tšehhis, Suurbritannias, Kreekas, Itaalias, Norras, Soomes, Rootsis, Lõuna-Koreas, Hiinas, Türgis, Iraanis, Iisraelis, Austraalias, Mehhikos, Kanadas, Brasiilias ja USAs ning võitnud neli auhinda.
Klausučiai
pisi|left| Klausučiai on küla Leedus Vilkaviškise rajoonis, Klausučiai valla halduskeskus. Külas on seltsimaja, Vilkaviškises asuva põhikooli osakond ja raamatukogu. Klausučiai asub Šeimena jõe kaldal.
Küla tekkis XX sajandi esimesel poolel maareformi käigus mõisamaade jagamisel. Nõukogude ajal oli Klausučiai Rumokai eksperimentaalse katsemajandi keskasulaks, see ehitati ühtse projeki alusel välja aastal 1971.
Theo van Doesburg
Theo van Doesburg (sünninimi Christian Emil Maries Küpper; 30. august 1883 Utrecht, Holland – 7. märts 1931 Davos, Šveits) oli hollandi päritolu maalikunstnik, arhitekt, kunstiteoreetik ja luuletaja. Ta oli ajakirja De Stijl asutaja ja peatoimetaja aastatel 1917­–1928.
Luunja sadam
pisi|Emajõgi Luunja sadam on jõesadam mis paikneb Tartu maakonnas Luunja vallas Emajõe ääres. Peamiselt sõidavad Emajõel väiksed lõbusõidulaevad.
Theo van Doesburg
Elulugu
Christian Emil Maries Küpper oli fotograaf Wilhelm Küpperi poeg ja ta sündis Utrechti linnas. Oma pseudonüümi Theo van Doesburg võttis ta oma kasuisalt Theodorus Doesburgilt.
Surnud 18. oktoobril
Siin loetletakse 18. oktoobril surnud tuntud isikuid.
Theo van Doesburg
Elulugu
Noorena kavatses ta hakata töötama teatris, kuid 1899. aastal alustas ta maalimisega. Ta esimene avalik näitus toimus 1908. aastal Haagis. Akadeemiline kunstiharidus tal puudus. Ta loomeperioodi alguse tööd olid mõjutatud impressionismist, fovismist ja ekspressionismist, kuid pärast kohtumist Piet Mondrianiga 1915. aastal hakkas ta looma abstraktset kunsti. Ühtlasi kirjutas ta sel ajal kunstikriitikat ja luulet.
Luunja sadam
Ajalugu
Luunja sadam sai valmis aastal 2023. Ehitus läks maksma 204 753 eurot.
Theo van Doesburg
Elulugu
1917. aastal asutas van Doesburg ajakirja De Stijl. Aastatel 1922–1924 õpetas ta aeg-ajalt kunstikoolis Bauhaus. Ühtlasi oli ta 1922. aastal Weimaris toimunud dadaistide ja konstruktivistide kongressi korraldaja. 1920ndate keskel loobus ta senisest horisontaalsete ning vertikaalsete joonte kasutamisega piirdumisest oma maalikunstis ning hakkas rakendama ka diagonaali. Sellega läks ta pöördumatult tülli oma sõbra Mondrianiga, kelle mõju oli talle tema senises loomingus, muide, tugev olnud. Siiani oli van Doesburg olnud konstruktivist, kuid pärast nn diagonaalitüli hakkas ta end elementaristiks kutsuma.
1929. aastal kolis ta Pariisi ning kujundas endale Meudoni elumaja.
Abielus oli ta kolm korda, kõige esimesena kirjanik Agnita Feis’iga (aastatel 1910­–1916). Vahepeal ta jõudis osa võtta Esimesest maailmasõjast ning üsna ruttu pärast demobiliseerumist 1916. aastal otsustas ta oma abikaasast lahutada ning abielluda raamatupidaja Lena Milius’ega. Van Doesburgi teine abielu kestis aastatel 1916–1923. 1920. aastal hakkasid nende suhted alla käima, sest van Doesburg leidis taas uue armastuse, 20-aastase pianist Nelly van Moorseli. Viimase olid ta vanemad van Doesburgiga suhtlemise pärast kodust välja visanud, mille peale otsustasid van Doesburg ja van Moorsel teha ühe suurema Euroopa ringreisi. Pärast reisi lõppemist asusid nad elama Weimarisse, kus nad abiellusid – kuigi van Doesburgi abielu Lena Milius’ega Hollandis veel kestis. Kogu selle aja Lena Milius ikka veel armastas van Doesburgi ning oli temaga aeg-ajalt suhtluses, kuid 1923. aastal see abielu lõpuks ka ametlikult lõpetati.
Theo van Doesburg suri 1931. südamerabanduse tagajärjel Šveitsis, kuhu ta oli läinud kroonilist astmat ravima.
Tegevus ajakirja De Stijl peatoimetajana
De Stijl sai väidetavalt nime Gottfried Semperi (1803–1879) raamatu “Der Stil in den technischen und tektonischen Künsten, oder praktische Äesthetik” (1861–1863) järgi, millele omistati ekslikult materialismi ja funktsionalismi propageerimist. De Stijliga tegid koostööd veel hollandi kunstnik Piet Mondrian, belgia kunstnik ja arhitekt Georges Vantongerloo, hollandi mööblimeister ja arhitekt Gerrit Thomas Rietveld, hollandi arhitektid Jacobus Johannes Pieter Oud ning Robert van t’Hoff jne. Ajakirjas vahetusid kaastöölised tihti. Eliason (2002): 12–15 räägib viimaste aastate van Doesburgi alasele teadustööle viidates (nt. Carel Blotkampi raamatud), et De Stijl ei koondanudki enda ümber suurt hulka mõttekaaslaseid, nagu ikka arvatud on, vaid oli pigem midagi van Doesburgi eraprojekti taolist. Eliason toob näiteks De Stijli ilmumise esimese dekaadi möödumist tähistava juubelinumbri (üks 1927. aasta number), kus leidub kaks tabelit, millest üks toob ära ajakirja mõju välismaal, teine toob ära olulisemad kaastöölised. Van Doesburg, räägib Eliason, manipuleeris mõlema tabeli tulemustega, lastes sel paista ühelt poolt kosmopoliitsema ning teisalt tegelikkusest suuremat kaastööliste hulka omava ajakirjana.
Ajakiri lõpetas ilmumise aastal 1931.
Tegevus arhitektina
Van Doesburgil oli väga selge nägemus sellest, missugune peaks hea arhitektuur olema. Esiteks peab see olema suunatud praktilise elu vajadustele, s.t. üleliigsetele kaunistustele, millel konkreetne funktsioon puudub, kohta ei ole. Teiseks ei tohi hea arhitektuur kopeerida eelnevate ajastute stiile. Kuna van Doesburg leidis, et arhitektuur on eelkõige seotud elustiiliga ning kuivõrd igal ajastul on oma elustiil (ja igal riigil ning rahval veel omakorda oma eriline elustiil), siis ei tohiks kopeerida eelnevate sajandite arhitektuurilisi saavutusi, sest need sobisid vaid omasse aega. Seetõttu oli van Doesburg ka väga pahane nende arhitektide peale, kes lõid segastiilis või muidu vanemast kunstist inspireeritud hooneid. Van Doesburg ise kasutas meeleldi väljendit “uus arhitektuur”, “uue (või “moodsa”) aja inimene”, eristades selgelt 20. sajandi esimese veerandi ühiskonda varasemast. Van Doesburg hindas väga oma kaasaega selle suurte tehnoloogia-alaste saavutuste tõttu, mis teda inspireerisid oma kunstiteooria kujundamisel; ta ei suutnud mõista varasemaid ajastuid, neisse ta suhtus üleolevalt. Näiteks oli ta huvitatud sellest, missugune peaks välja nägema tuleviku linn (linnaplaneerimine oli üks ta suurematest huvidest). Ta pidas halvaks linnapilti mitmekesistavaid detaile, nt. korrapäratu tänavavõrk ja üksteisest erinevad üksikelamud. Kuid ta pani suurt rõhku ka sellele, mis praegugi on linnaplaneerimises oluliseks küsimuseks, nimelt liikluse koht linnaruumis. Viimases oli ta seisukohaks küll autoliikluse osakaalu suurendamine ning mitte liikluse väljaviimine kesklinnast, millest hoopis viimane on moes 21. sajandil. Ta teooriad ei hõlmanud mitte ainult ehitust, vaid ka ühiskonda: individualismi pidas ta halvaks küll ühiskonnas, kuid samuti pidas ta halvaks individualismi ehituskunstis (nt. ei meeldinud talle üksteisest erinevad üksikelamud, vaid hoopis üksteisega sarnased suured korterelamud).
Ta enda kavandatud hoonetest on tuntuimad ta elumaja Meudonis ning kohvik Aubette Strasbourgis (1926–1928).
Tegevus maalikunstniku ja luuletajana
Theo van Doesburgi loometöö kõrgaeg jääb 1920. aastatesse. Pärast Piet Mondrianiga kohtumist 1915. aastal hakkas ta tema töödest innustatuna looma abstraktset, täpsemalt öeldes konstruktivistlikku kunsti. Van Doesburg uskus seega, et kunst peab rebima end lahti senisest konventsionaalsusest ning mitte kujutama päriselt eksisteerivaid asju (nt. maastik, mööbel, inimesed ja loomad jne), vaid asju, mida pole olemas (nt. kujundid). Piet Mondrian, kes teda mõjutas, oli ise neoplastitsist. Tema oli oma teooria loonud paljuski Dr. Matthieu Schoenmaekersi raamatus "Het Nieuwe Wereldbeeld" esitatud ideedele tuginedes. 1920. aastate keskel, kui van Doesburg hakkas oma töödes kasutama ka diagonaalset joont, nimetas viimane end ümber elementaristiks (ta enda loodud mõiste). Ta avaldas elementarismi kohta ka manifesti 1926. aasta ühes De Stijli numbris. Diagonaalne joon suutis tema meelest paremini edasi anda inimese keha ning muude asjade liikumist ja kiirust, ühtlasi suutis diagonaalsete piirjoontega kujutiste suhe tema meelest paremini edasi anda elu vaimset külge kui sellist. Kuigi Piet Mondrian oli mõnes mõttes ka enda töödes diagonaali kasutanud (alates 1917. aastast maalis ta mõnikord lõuendile, mis oli pandud seisma ühe oma tipu peale, nii et küljed moodustasid diagonaalid), ta ometi ei maalinud diagonaalseid jooni. Van Doesburgi omavoli pahandas Mondriani sedavõrd, et ta loobus koostööst tollega.
Kuigi van Doesburgi tegevus elementaristina on talle kõige suurema tuntuse toonud, on Doesburg ometi olnud tegev ka dadaistina (kuid jah, tõsi, mitte maalikunstniku, vaid luuletajana). Pealtnäha pruugib see olla üllatav, sest konstruktivism-elementarism on üldiselt dadaismi vastandid. Ometi oli tal 1920. aastate alguses kirjanduslik alter ego I. K. Bonset, kelle nime all ta avaldas dadaistlikku luulet ning isegi andis välja ja toimetas dadaistlikku ajakirja Mécano. Nii mõnigi ta sõber ei teadnud kaua aega seda, et van Doesburg ise ongi I. K. Bonset (kuivõrd konstruktivistid ja dadaistid ei saanud üksteisega kohati üldse läbi, pidas van Doesburg niimoodi talitamist targemaks). Tal oli ka teine, veidike vähem tuntud alter ego, Aldo Camini. Aldo Camini nime all oli ta avaldanud ainult ühe asja, pikema essee “Caminoscopie” ajakirjas De Stijl. See kirjutis käsitleb nii kaasaegset elustiili kui ka kunsti. Lisaks leidub seal ägedat sõimu kiriku vastu. Mõjutatud on see peamiselt futurismist.
Theo van Doesburgi pärand
Theo van Doesburg on läinud ajalukku kui konstruktivistlikke ideid kajastava ajakirja De Stijl asutaja ning selle kauaaegne peatoimetaja, samuti kui konstruktivismi edendaja ja reklaamija Hollandis ja välismaal nii oma ajakirja kui ka erinevatel kongressidel osalemise ja nende korraldamise abil. Kunstis oli ta suurimaks saavutuseks Mondriani-tüüpi konstruktivismist loobumine tookord, kui ta diagonaalse joone kasutuselevõtmisega lõi konstruktivismi uue variandi elementarismi.
Indrek (film)
"Indrek" on A. H. Tammsaare raamatu "Tõde ja õigus" teise osa põhjal valminud Eesti film.
"Indrek" räägib eesti maapoisi Indrek Paasi elust härra Mauruse eragümnaasiumis 19. sajandi lõpuaastail. Teinud läbi tõdede ja valede keerulise labürindi, jõuab Indrek tõdedeni, mis sunnivad ta koolist lahkuma. Inimese võitluse inimväärse tõe eest teevad suuremal või vähemal määral läbi kõik filmi tegelased, nii õpetajad kui ka õpilased.
"Indrek" valmis 1975 ning esilinastus aasta hiljem. Filmi režissöör on Mikk Mikiver, stsenaristid Arvo Kruusement ja Lembit Remmelgas, helilooja Veljo Tormis; operaator Mihhail Dorovatovski ning kunstnik Halja Klaar.
Osatäitjad
Tuntumatest näitlejatest tegid filmis kaasa ka näiteks Juhan Viiding, Peeter Volkonski, Mihkel Smeljanski, Tõnu Mikiver, Martin Veinmann, Paul Laasik, Harald Zahrens ja Voldemar Panso. Lisaks mängis filmis astronoomi teadlane Harald Haberman ning ühte õpetajat kirjanik Mats Traat.
Stiimulõpe
Stiimulõpe on masinõppe ala, mis on inspireeritud biheiviorismist. Selle uurimisobjektiks on tarkvara põhiline agent, mille eesmärk on teostada tegevusi ümbritsevas keskkonnas nii, et tegevustest tulenev preemia oleks maksimeeritud. Probleemi üldisuse tõttu on see uuritud paljudes teistes valdkondades, näiteks mänguteooria, automaatika, majandusteadus, informatsiooniteooria, statistika, geneetilised algoritmid jt.
Eero Tölpt
Eero Tölpt (sündinud 30. oktoobril 1988 Tallinnas) on Eesti ettevõtja. Ta on ettevõtte Zen Native asutaja ja tegevjuht.
Stiimulõpe
Sissejuhatus
Stiimulõpes on keskkond tüüpiliselt formuleeritud kui Markovi otsustusprotsess (MDP), kuna stiimulõppes rakendavad paljud algoritmid probleemi lahendamiseks dünaamilist programmeerimist. Tänapäevase stiimulõpe erinevus klassikalistest algoritmidest on see, et tänapäevase stiimulõpe algoritmidel pole vaja teada protsessi MDP-d ning nende abil saab lahendada suuri MDP-sid, kus täpsed lahendid on tihtipeale võimatud.
Eero Tölpt
Ettevõtlus
Eero ettevõtluse teekond sai alguse aastal 2006, mil ta alustas graafilise ja veebidisaini ettevõtte ning 2009. aastal andis rohelist mõtteviisi propageeriv Eero oma panuse korduvkasutatava riidemähkme Hipsik loomisele Aastatel 2012 – 2019 oli Eero turunduse ja brändikonsultant lennuettevõttes Airest. 2019. aastal alustas brändi Zen Native, mis tegeleb tervisetoodete arendamise, tootmise ja müügiga ning heaoluteraapiateenuste pakkumisega. 2022. aastal valiti Eero Eesti (Tervisetoode) Ettevõtjate Liit esindajaks.
Poliitilised vaated
2023. aastal kutsuti Eero liituma erakonnaga Eestimaa Rohelised. Aastad loodusmeditsiini ja täiendteraapiate keskel on Eero Tölpti kokku viinud inimeste ja olukordadega, mis on kasvatanud temas veendumust seista koos Rohelistega. Oma valimiskampaanias 2023. aasta Riigikogu valimistel kasutas Eero Tölpt sloganit: "Terveks koos loodusega!" Olulist rõhku paneb ta just ravimtaimede, loodusravi ja täiendmeditsiini toetamisele ja tunnustamisele koos läänemeditsiiniga.
Stiimulõpe
Formuleering
Matemaatiliselt on stiimulõpe formuleeritud kui Markovi otsustusprotsess (S, A, P, R):
Eero Tölpt
Isiklikku
Eero Tölpt sündis 1988. aastal Tallinnas ning käis Tallinna Lasnamäe Lasteaed-Algkoolis, Haapsalu Linna Algkoolis ning Tallinna Üldgümnaasiumi põhikoolis. Gümnaasiumis õppis ta Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis. Ta on õppinud ka klaverimängu Haapsalu muusikakoolis ning Tallinna Nõmme Muusikakoolis. Eero on tegelenud karatega, korvpalli ja viievõistlusega. Hetkel täiendab ta ennast Suuremõisa Ametikoolis.
Stiimulõpe
Formuleering
Formuleeringust otseselt tuleneb, et stiimulõpe tegeleb stohhastiliste probleemidega, kus üleminek olekust s olekusse s' pole deterministlik. Üldjuhul pole üleminekutõenäosused teada ning algoritmi eesmärk on olekule s \in S leida vastav tegevus a \in A nii, et oodatav preemia oleks maksimeeritud.
Algoritmid
Tihti rakendatakse stiimulõppe algoritmide kasutamisel funktsioonide lähenemismeetodeid, nagu näiteks närvivõrgud. Tänu nendele on võimalik stiimulõpet rakendada seal, kus klassikalised meetodid hakkama ei saa:
Tänapäeval populaarsemad stiimulõpe algoritmid on DQN ja A3C, kusjuures nende erinevus ei ole ainult algoritmiline, vaid ka agendi õppimise põhimõtte poolest, sest DQN õpib viivitusega ehk kogub alguses mingi hulga kogemusi mälusse ja pärast õpib nende pealt, A3C aga õpib käigupõhiselt ehk reaalajas. Algoritmi valik sõltub nii püstitatud probleemi sisust (nt kas olekud/tegevused on diskreetsed või pidevad), aga ka käesolevast riistvarast (kas peamine arvutuslik komponent on protsessor või graafikakaart).
Rakendus
Stiimulõppe algoritme rakendatakse paljudes valdkondades, näiteks robootikas ja majandusteaduses ).