Alan_Soble
Feministlik epistemoloogia ja naisteadlased
Epistemoloogilise argumendi teise versiooni järgi ei ole kognitiivsed erinevused looduslikud, vaid sotsiopsühholoogilise päritoluga (Evelyn Fox Keller). Selle vaatega kaasneb seletus, miks sotsiaalse päritoluga kognitiivseid soolisi erinevusi esitatakse ja tajutakse looduslikena. Ent see modifikatsioon ei paranda seda argumenti. (Vaata ka: Alan Soble, "The Epistemology of the Natural and the Social in Mill's The Subjection of Women". Sandra Harding pani ette teooria valiku kriteeriumi, mille järgi tuleb seda inimkäitumise teooriat, mille uskumise lai levik paneks eelistama oligarhilisele sotsiaalpoliitikale egalitaarset, ning see võiks panna omistama kognitiivsetele soolistele erinevustele sotsiaalset päritolu.) Argumendi esimene versioon ei sundinud naiste vahel eristusi tegema, sest looduslik tegur mõjub eeldatavalt kõigile ühtemoodi; teise versiooni puhul tekib raskus naiste saamisega teadusesse üldse, isegi kui neil on sobiv haridus (võib-olla just sellepärast, et see haridus on meestekeskne või patriarhaalne). Kui soolised erinevused tunnetuses on sotsiaalse päritoluga, siis pole kaugeltki tagatud, et kõigil või isegi enamikul naistest on sama vaatekoht (on ülstunnustatud, et on palju naisi, kelle vaatekoht sarnaneb meeste vaatekohaga). Järelikult tuleb naiste vahel vahet teha ning teatud naiste teadusesse tulekut mitte toetada, sest mittefeministlikud naised ei täienda ega tasakaalusta meeste vaatekohta. Sellise argumendi järgi tuleb välja, et tarvis on ka näiteks erinevaid vaatekohti, mis tulenevad klassist, perekonnaseisust, rassist, rahvusest, poliitilistest vaadetest, vanusest, usutunnistusest, elukohast jne. Feminism asendub pluralismiga. Millised isiku omadused näitavad tema vaatekohta? Siin peab vaatama, et ei tekiks tsirkulaarsust. Vaatekohtade erinevusest võib tulla faktide erinev tõlgendamine ja seletamine, aga viimasest ei saa järeldada vaatekohtade erinevust. Vaatekohast peab saama rääkida sõltumatult sellest, kuidas inimene fakte tõlgendab ja seletab, muidu ei ole vaatekohtadel ennustusjõudu. Sellepärast on teise argumendi kaitsjatel raske öelda, millised mittefeministlikud naised tuleb teadusest välja jätta, (nähtuste tõlgendamisviisi ei saa kriteeriumiks võtta). See, et Alice Rossi pooldab nüüd naiste loomuse biosotsiaalset teooriat, ei õigusta tema väljajätmist põhjendusega, et ta on oma varasemast feminismist loobunud. On võimalik möönda, et kõik need sotsiaalsed tegurid loovadki erinevaid tunnetuslikke vaatekohti, ja ometi väita, et see argument lihtsalt tahab tagada, et pooled teadlased oleksid naised ja näiteks pooled katoliiklastest ja vabariiklastest vallalised linnapäritolu valged teadlased oleksid naised. Aga see vastus pole päris adekvaatne, sest see lahkneb oluliselt epistemoloogilise argumenti vaatekohast: kui on hädavajalik, et oleks näiteks mõned katoliiklastest ja vabariiklastest vallalised linnapäritolu valged teadlased, siis need naised peaksid olema teadlased, aga mitte just (ega põhiliselt) sellepärast, et nad on naised. Teine argument taandub pluralismile, milles naiste kui naiste vaatekoht jääb päris tagaplaanile. Argument ju eeldab, et naiste vaatekoht on teadusele hädavajalik, aga "naiste vaatekoht" on reifitseeriv fraas, mis eeldab, et on olemas homogeenne vaatekoht, mis võimaldab naistel kui naistel näha maailma erilisel viisil, ning rassilised jne tegurid ei puutu naiste kui naiste mõistmisel ning naiste kui naiste kognitiivsete ja intellektuaalsete võimete määramisel asjasse. Aga "naiste vaatekohta" pole olemas. Naiste kui naiste omadustele keskendumine reifitseerib naiste kogemusi, huvisid ja sotsiaalseid sidemeid samamoodi, nagu sotsiaalteadus on naisi reifitseerinud oma väidetega stereotüüpse naiselikkuse kohta. (Artiklis "The Political Epistemology of 'Masculine' and 'Feminine'" ütleb Soble, et "naiste vaatekoht" ja "feministlik" on Walter Bryce Gallie mõttes olemuslikult vaidlustatavad (contestable) mõisted.) Aga teine argument jõuab välja epistemoloogilise pluralismini. Reifitseerimine on siin tekkinud nii. Kui märgati, et sotsiaalteadus on naisi ignoreerinud, siis hakati naisi võtma sotsioloogilise rühmana. (Louise Marcil-Lacoste hoiatab, et ilma hoolikalt konstrueeritud võrdsuse mõisteta võib meeste ja naiste vaheliste erinevuste tunnistamine kergesti viia seksistliku soolise diskrimineerimise õigustamiseni.) See aga tekitab naiste kui naiste omaduste ülerõhutamise tendentsi, ja sunnitud homogeniseerimine on üle kantud uuritavatelt uurijatele. Soo rõhutamine on viinud sugudevaheliste erinevuste ülerõhutamiseni. Naiste kui rühma uurimine on viinud rassi jne mõju ignoreerimiseni.