cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itaalia-Kreeka sõda
Eellugu
Kuid kuna Kreeka ei allunud manipuleerimisele, tehti Roomas toimunud konverentsil 15. oktoobril 1941 lõplik otsus sõja kasuks. Seal olid poliitikud ja sõjaväelased üksmeelselt optimistlikult veendunud eelseisva kampaania edukuses. Ainult kindralstaabi ülem Marssal Pietro Badoglio suhtus sõjakäiku negatiivselt, arvates, et ründavad jõud on liiga väikesed, ning tegi ettepaneku viia Albaaniasse veel 20 diviisi. Selle mõtte laitis maha kohalik ülemus Albaanias, kindral Sebastiano Visconti Prasca, kelle arvates olid jõud sissetungiks täiesti piisavad. Kindral Prasca arvas, et mõttekas on lisada kolm diviisi sõjaväge alles pärast esimese faasi lõppu, kui vallutatud on Ípeiros.
Kreeka vasturünnak ja patiseis 14. novembrist 1940 8. märtsini 1941
pisi| Kreeklased alustasid edukat vasturünnakut ning aasta lõpuks okupeerisid neljandiku Albaaniast. See oli liitlasvägede esimene suurem võit Teises maailmasõjas. Alates 1941. aasta jaanuarist valitses aga patiseis. Kumbki pool ei suutnud haarata initsiatiivi.
Itaalia ja Saksamaa rünnak 9. märtsist 23. aprillini 1941
Hitler nägi, et Itaalia vajab Kreeka alistamiseks abi. Samal ajal, kui Saksamaa valmistus Kreekat ründama liitlase Bulgaaria kaudu, tugevdas Itaalia oma jõude Albaanias ning asus 9. märtsil üldpealetungile, mille eesmärgiks oli kanda sõjategevus üle Kreeka territooriumile. Üldpealetung kestis 20. märtsini ning Itaalia saavutas selles vähest edu, kuid rindejoon oli endiselt Albaanias.
Sõjategevuse kronoloogia
pisi| pisi| 1940
1941 pisi|
Ivari Padar
Ivari Padar (sündinud 12. märtsil 1965 Navil) on Eesti poliitik, Riigikogu liige ja endine minister.
Aastatel 1999–2002 oli Padar Eesti põllumajandusminister Mart Laari juhitud valitsuses. Aastatel 2002–2009 oli Padar Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (esialgu Mõõdukate) esimees. 2002–2005 oli ta Võru Linnavolikogu liige sealhulgas 2002–2003 volikogu esimees.
2003. aastal kandideeris ta Võru-, Valga- ja Põlvamaal Riigikokku ja osutus valituks. Padar kogus 5253 häält, mis oli nii üle Eesti tema erakonna kui ka valimisringkonna parim tulemus. 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel osutus ta valituks, kuid loobus mandaadist. Ta oli 5. aprillil 2007 ametisse astunud Andrus Ansipi teise valitsuse rahandusminister
21. maini 2009. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel oli ta SDE esinumber ja osutus valituks. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning osutus 3227 häälega valituks, kuid jätkas Euroopa Parlamendi liikmena. Tema asemel asus XII Riigikogu koosseisus tööle Rein Randver. 7. aprillil 2014 lahkus ta Euroopa Parlamendist, et asuda Taavi Rõivase valitsuses põllumajandusministriks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kogus Padar Võru, Valga ja Põlva valimisringkonnast 3992 häält ja osutus valituks. Kuni 2016. aasta detsembrini oli ta riigikogu maaelukomisjoni esimees, 2017. aastal juhtis Riigikogu riigireformi arengusuundade väljatöötamise probleemkomisjoni. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 1457 häälega ringkonnamandaadi ning on praegu Riigikogu maaelukomisjoni ja julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni liige.
Töökäik
pisi|Ivari Padar [[XXV üldlaulupidu|laulupeol (2009)]]
Isiklikku
Ivari Padar on teist korda abielus. Tal on esimesest abielust tütar ja poeg.
Ivari Padar valdab võru keelt ning on osalenud võru kultuurielus muuhulgas võru keele eestkõnelejana.
Tõnu Aru
pisi|Tõnu Aru 1988. aastal Tõnu Aru (7. oktoober 1935 Tallinn – 23. november 2020 Tallinn) oli eesti amatöörfilmioperaator ja -režissöör.
Ta on töötanud Tallinna Nõmme Kultuurimaja juhina ja 25 aastat Tallinna Raekoja direktorina.
Mõigu mõis
Mõigu mõis (saksa keeles Moik) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium peamiselt Rae valda, kuid väike osa ka Tallinna linna aladele.
Ajalugu
Mõigu mõis eraldati 1670. aastatel Rae mõisa põhjapoolsetest aladest.
Mõisa keskus paiknes Rootsi ajal hilisemast umbes kilomeeter lõuna pool, hilisema Järveküla küla aladel.
Ilmselt 18. sajandi keskel viidi mõisakeskus praegusse asupaika. Sajandi lõpus kinkis Katariina II mõisa Tallinna toomkiriku Tallinna toomkogudusele. Mõis muutus sisuliselt toomkoguduse kirikumõisaks, millisena toimis kuni 20. sajandi alguseni.
1770. aastatel rajati Mõigu mõisa Tallinna linna poolsesse otsa toomkoguduste kalmistu. pisi|Mõigu ehk Peetri mõis
Mõisakompleks
Ühekorruseline kivist peahoone rajati ilmselt 1800. aasta paiku. Nüüdisajal on hoone säilinud ümberehitatud kujul ning on eravalduses ja kasutusel elamuna.
Peahoone lähedal paiknes ka hulgaliselt kõrvalhooneid, mis on tänapäeval enamasti varemeis, hävinud või tugevalt ümber ehitatud.
Peahoone taga asub ka väike park, mis ulatub Ülemiste järveni.
Limbaži piirkond (2009–2021)
Limbaži piirkond (läti keeles Limbažu novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
89% piirkonna elanikest olid lätlased ja 7% venelased.
Piirkonna endisel alal asuvad Nabe vasallilinnus ja Lemsalu piiskopilinnus.
Külasid: Ārciems, Bīriņi, Skulte, Vārzas.
Piirkond moodustati 2009. aastal Limbaži linnast ja endise Limbaži rajooni seitsmest vallast: Katvari, Limbaži, Pāle, Skulte, Umurga, Vidriži ja Viļķene vald. 2021. aastal moodustati senisest Limbaži piirkonnast ning Aloja ja Salatsi piirkonnast uus Limbaži piirkond.
Lom (Bulgaaria)
Lom on linn Bulgaarias Montana piirkonnas, Lomi valla keskus. Asub Doonau lõunakaldal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 22 507.
Antiikajal oli linna nimi Almus.
Lomis on jõesadam.
pisi|tühi|Lomi peaväljak
Sündinud 29. septembril
''Siin on loetletud 29. septembril sündinud tuntud isikuid.
Pildiretk
Pildiretk ehk fotoretk või fotojaht on jalutuskäik, väljasõit või ekspeditsioon, mille raames sihipäraselt pildistatakse eelnevalt kokkulepitud nähtusi, objekte või piirkonda. Pildiretk võib toimuda spontaanselt või kokkulepitult mõne muu ürituse või tegevuse osana või siis olla spetsiaalselt korraldatud ning juhendatud, et fotograafia vahendite abil midagi dokumenteerida, arendada oma pildistamisoskust või saada kollegiaalset tagasisidet teistelt piltnikelt jmt.
Pildiretki korraldavad õppe- ja teadusasutused, mäluasutused oma pildikogude täiendamiseks, fotoklubid, loodusklubid jt ühendused, aga ka tuntud fotograafid, et jagada oma erialast kogemust, sealjuures võib pildiretk olla õppetöö osa kunstiõppeasutuses. Pildiretki korraldatakse ka reisidena, aga ka massiüritusena, kus on inimesed kutsutud üles minema iseseisvalt või kaaslastega midagi pildistama, viimaste puhul on retkel sageli fotograafia eesmärgid ühendatud tervisepordi, teatud turismipiirkondade, matkaradade või vaba aja veetmise viiside populariseerimise jmt eesmärkidega.
Pildiretk võib seisneda ka refotograafias, kus pildistatakse üle objekte või maastikke ajaloolistelt fotodelt. Eestis on selliseid pildiretki korraldanud Ajapaik.
Vikipeedia pildiretked
Vikipeedia pildiretkede käigus tehakse pilte, et täiendada entsüklopeedias kasutatavate illustratsioonide valikut. Fotod laaditakse üles Wikimedia pildipanka Wikimedia Commons ning avaldatakse seal vabakasutuslitsentsiga kõigile kasutamiseks.
Charlie Jenkins
Barcelonas 1992 võitis 4x400 m teatejooksu olümpiakulla meeskonna varumehena ka tema poeg Chip Jenkins. See oli esmane juhus, kui isa ja poeg on võitnud olümpiakulla ühel ja samal alal.
Allikjärv
Allikjärv asub Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kurtna järvestikus.
Suurlaugas
Suurlaugas on mitme Eesti järve nimi:
Maskareenid
pisi|Asendikaart
Maskareenid on saarestik India ookeanis. Suuremad saared on vulkaanilise päritoluga Réunion ja Mauritiuse saar, kaugemal idas asub Rodrigues.
Sulfaatrespiratsioon
Sulfaatrespiratsioon ehk sulfaatne hingamine on anaeroobses keskkonnas toimuv hingamine, mille kaudu saavad energiat mõned bakterirühmad.
Sulfaatsel hingamisel on elektronide lõppaktseptoriks sulfaatioon – SO42-). Hingamisprotsessi lõpptulemusena tekib teiste seas redutseeritud ühend – vesiniksulfiid (H2S).
Sõnaliik
pisi|Eesti keele sõnaliigid Sõnaliigid on keele sõnade klassid, mis ühendavad ühesuguste süntaktiliste, semantiliste ja morfoloogiliste omadustega sõnu.
Eesti keele grammatikas eristatakse tavaliselt järgmisi sõnaliike.
Toomas Vint
Toomas Vint (sündinud 5. märtsil 1944 Tallinnas) on eesti kunstnik ja kirjanik.
Elukäik
Ta on lõpetanud 1962. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat.
Aastatel 1963–1965 läbis sõjaväeteenistuse Nõukogude mereväe Põhjalaevastikus, 1967–1971 töötas Eesti Televisioonis režissööri abi ja assistendina.
1973. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. 1977. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.
Kunstialane tegevus
Toomas Vint hakkas esinema näitustel 1960. aastate lõpul, ANK-64 järellainetuses. Tõeline läbimurre toimus teosega „Sinu liblikas lendab sinu aasale” (1971). Toomas Vindi loomingut tõlgendada püüdes on kasutatud termineid "intellektuaalne naivism", "transavangard", "metafüüsiline maal", "magritilik sürrealism". Ta ise nimetab oma töid kontseptuaalseteks maastikeks.
1990. aastate keskpaiku esitas Vint näitusele „Biotoopia” (1995) kaasaegset kunsti parodeeriva installatsiooni „Vaikelu”, misjärel arvustas ajakirjanduses kirglikult eesti kunstipoliitikat. Pärast näituse „Déjà vu” (2000) kureerimist tõmbus kunstikõnelustest kõrvale.
Vindi maale on mitmes kunstimuuseumis ja prominentses erakogus.
Kirjanduslik tegevus
Toomas Vint tuli kirjandusse 1970. aastatel novellistina. Sageli käsitletakse teda koos Vaino Vahingu ja Rein Saluriga, kuigi nende kolme loomingus erilisi ühisjooni ei leidu. Vint oli üks poolpõrandaaluse ajakirja Hees tegijatest. Heesi väljaandel ilmus 1968 Toomas Vindi luulekogu „Suitsupilvedest unistus".
Vindi varasemat loomingut (1968–1987) iseloomustavad märksõnad: mäng, irreaalse põimumine reaalsega, üksildus, vastuolulised hingeseisundid, erootika. Iroonia seguneb enesestmõistetavusega lüürika ja tundelisusega. Aastatel 1987–1994 kirjutas Vint mõned üksikud novellid.
1995–2005 oli viljakas periood, igal aastal ilmus raamat. Romaanides hakkab tööle postmodernistlik võttestik. Romaan „Kojamehe naine” šokeeris publikut seksuaalse avameesusega, „Lõppemata maastik” prototüüpidega. Ambitsioonikas Helger Tepneri triloogia („Kojamehe naine“, „Topeltvalguses“, „Mäluauguga naine“) püüdis tabada olulist, mis 1960. aastatest kuni tänapäevani eesti inimese hinges toimus. Iga raamat pakkus ajastule sobiva metafoori. Tema raamatuid on ilmunud vene ja soome keeles, jutte on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Isiklikku
Tema isa oli põllumajandusmajandusteadlane Endel Vint. Vend Tõnis Vint ja õde Maara Vint on kunstnikud. Abikaasa Aili Vint (Sarv) on kunstnik.
Lissi Noss
Tänapäeval on seal peamiselt uusrikaste suvilad. Suvilaid hakati sinna rajama pärast seda, kui 1871 valmis Primorski–Sestroretski raudtee, millel oli Lissi Nossis peatus.
Elanike arv oli 2600 (2005) ja 4737 (2010) ning pindala 13 km².
Krimmi sõja ajal 1854 rajati neeme otsa sadam ja reduut Peterburi kaitsmiseks vaenuliku laevastiku eest. Siis tekkis sinna ka väike asustus.
Lissi Nossist lõunast läheb Kotlini poole Peterburi tamm.
Dalmaatsia rannik
Rannajoone sihi määrab või seda mõjutab geoloogiliste struktuuride (näiteks Dinaari mäestiku) pikitelje siht. Mäeahelike vahelised orud on mereveega üle ujutatud ja tekkinud on vasarakujulised poolsaared ja lahed.
Rannajoone morfoloogiline kuju on määratud lähedalasuvate mäestike pikitelje sihiga. Rannajoonele on iseloomulikud arvukad pikliku kujuga rannikulähedased saared, mis asetsevad rannajoonega paralleelselt. Ranniku iseloomulik kuju on tekkinud tänu meretaseme tõusule peale jääaega, mille tulemusel on osa vanadest mäestikest uppunud ning saared on moodustunud mäeahelike veepealsetest tippudest. Selle tulemusel on saartevahelised lahed sügavad.
Dalmaatsia rannik on iseloomulik Aadria mere idarannikule (rannikutüübi nimi pärineb Horvaatia lõunaosas asuvast endise Rooma provintsi Dalmaatsia nimest). Tegemist on suhteliselt harva esineva rannikutüübiga. Teiseks näiteks võib tuua Sumatra saare edelaranniku, kus suure saare rannajoonega paralleelselt asetsevad Mentawai saared. Mingit analoogiat võib täheldada ka Tšiili lõunaosa ja isegi Põhja-Norra rannikutel, kuid nende arengulugu on mitmeti erinev.
Kimäär
Kimäär pole tingimata pandud kokku lõvi peast, mao sabast ja kitse kerest. Kimääri kirjeldatakse nt ka kahepealisena, kusjuures eespool on lõvi pea, keskel aga kitsepea, mis sülgab tuld. Kimääri tappis Pegasose abiga müütiline kreeka kangelane Bellerophontes.
Tihti nimetatakse kimääriks ka mis tahes veidratest komponentidest kokku pandud soerdit või asja, sh kujutlust millestki, mida tegelikkuses ei eksisteeri.
Kimääriks nimetatakse ka inimest, kellel on mitme inimese geenid (näiteks lapsel on ema poolt päritud nii ema kui ka ema venna geenid), kusjuures erinevates elundites domineerivad erinevad geenid. Pole teada, kui suur on kimääride osatähtsus inimeste seas, kimääriks olemise saab kindlaks teha vaid mitmete geneetiliste testide abil.
Linajärv (Saaremaa)
Linajärv on järv Saaremaal Saaremaa vallas.
Antalya provints
Antalya provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Edela-Türgis Vahemere rannikul. Provintsi keskus on Antalya. pisi|right|Tahtali mäel pisi|right|Provintsi külavaheteel Tuntud on Antalya provintsi supelrannad.
Välislingid
🇹🇷
Louise Michel
thumb|right|Louise Michel Louise Michel (29. mai 1830 – 10. jaanuar 1905) oli prantsuse anarhist, kooliõpetaja ja meditsiinitöötaja. Teda tuntakse ka pseudonüümi all Clémence ja hüüdnimega Montmartre'i Punane Neitsi ja Pariisi kommuuni Punane Neitsi (la louve rouge).
Elukäik
Louise sündis teenijanna Marianne Micheli ja lossiomaniku Etienne Charles Demahis' perekonnas. Louise kasvatasid üles isa vanemad ning ta sai erahariduse. Pärast vanaisa surma 1850. aastal omandas ta õpetajakutse, kuid tema vaenulikkus Napoleon III vastu, ei lasknud tal töötada riiklikus koolis. Temast sai Napoleoni vägivaldne vaenlane ning ta tahtis valitsejat ka tappa.
1866. aastal sai ta töökoha Pariisis Montmartre'i kvartalis ning töö kõrvalt tegeles agaralt heategevusega ja ühines revolutsionääridega.
Ta oli Pariisi kommuuni, mis lühiajaliselt (18. märts 1871 – 28. mai 1871) valitses Pariisi, üks eestvedajaid.
1871. aastal mõisteti tema üle kohut, kus ta kaitses Pariisi kommuuni tegevust. Kohtuotsusega määrati ta 20 kuuks vanglasse ning pärast seda deporteeriti Prantsusmaalt Uus Kaledooniasse.
Uus Kaledoonias õpetas ta kohalikele prantsuse keelt. 1880. aastal naasis Pariisi, kuid mõni aeg hiljem sattus jälle vangi. Hiljem emigreerus Londonisse, külastades aeg-ajalt ka Prantsusmaad.
Linajärv
Linajärv on mitme Eesti järve nimi:
Feid
Feid (inglise fade) on helitöötluses ühtlane helitugevuse tõus või langus.
Eristada saab sisse-, välja- ja ristfeidi: sissefeid on vaikusest helisse feidimine, väljafeid on helist vaikusesse feidimine ja ristfeid on ühest helist teise feidimine.
Årsta (täpsustus)
Årsta on mitme koha nimi Rootsis:
1995. aasta Balti tsooniturniir males
1995. aasta Balti tsooniturniir males (inglise keeles Baltic Zonal Tournament 1995) oli 1995. aastal Riias peetud Balti tsooniturniir, FIDE MM-võistluste kvalifikatsioonivõistlus males.
Märtsis 1995. aastal Riias toimunud 14 osavõtjaga Balti tsooniturniirist võttis osa kolme riigi (Eesti, Läti, Leedu) maleparemik.
Tsooniturniiri lõpptulemused
1. Lembit Oll 10 punkti, 2.–3. Jaan Ehlvest ja Šarūnas Šulskis 9 p, 4. Daniels Fridmans 7,5 p, 5.–7. Edvīns Ķeņģis, Igors Rausis ja Kęstutis Kaunas 7 p, 8. Kaido Külaots 6,5 p, 9. Normunds Miezis 5,5 p, 10.–11. Andrejs Sokolovs ja Olav Sepp 5 p. Suurmeister Mihhail Rõtšagov jagas 4,5 punktiga 12. kohta.
Balti tsooniturniirilt edasipääsejad
Detsembris 1997 Groningenis alanud 100 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustele kvalifitseerus Balti tsooniturniiri esikolmik – suurmeistrid Lembit Oll (Eesti), Jaan Ehlvest (Eesti) ja Šarūnas Šulskis (Leedu).
Eesti kolhooside loend
Eesti kolhooside loend loetleb Eesti NSV-s asunud kolhoose.
Rakvere rajoon
1949–2017 aastatel oli Laekvere vallas tegutsenud 24 kolhoosi.
Teisi kolhoose
Alljärgnevalt on kolhoosid, mille rajooniline kuuluvus tuleb kindlaks teha:
Årsta
Årsta on Stockholmi valla linnaosa  Söderorti linnapiirkonnas Enskede-Årsta-Vantöri linnaosapiirkonnas.
Peaaegu kogu Årsta paikneb Årstavikeni lõunaosa ääres Södermalmist vahetult lõunas Nynäsvägen, Johanneshovsvägeni ja Årstabroarna vahel.
Opplandi maakonna vapp
pisi|150px|Opplandi maakonna vapp
Opplandi maakonna vapp on Norra endise Opplandi maakonna vapp.
See pärineb 1989. aastast.
Rohelisel vapikilbil on kujutatud kahte valget kevad-karukella, mis oli Opplandi maakonna tunnuslill.
Indrek Sell
Indrek Sell (sündinud 19. septembril 1983 Tartus) on eesti loodusfotograaf, mükoloog.
Aastatel 1990–2002 õppis ta Tartu Descartes'i Lütseumis.
Ta lõpetas Eesti Maaülikooli metsandus- ja maaehitusinstituudis loodusvarade kasutamise ja kaitse eriala 2005. aastal bakalaureusekraadiga ja 2007. aastal loodusteaduste magistrikraadiga. 2012. aastal sai ta doktorikraadi mükoloogia erialal. Ta on spetsialist puudel kasvavate seente alal.
2005–2013 töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis. Alates 2013. aastast töötab ta Eestimaa Looduse Fondis metsaeksperdi ja projektijuhina.
Moodne viievõistlus
thumb|Moodsa viievõistluse murdmaajooks [[2004. aasta suveolümpiamängud|Ateena olümpiamängudel 2004]] Moodne viievõistlus on spordiala, milles mitmevõistlusena on kombineeritud viis spordiala (ratsutamine, vehklemine, püstolilaskmine, ujumine ja murdmaajooks).
Võistlusreeglid
Algselt peeti moodsa viievõistluse võistlust viiepäevasena. Alates 1994. aastast toimuvad kõik viis ala ühel päeval. Alade järjekord on muutunud, kuid alad on jäänud samaks: ratsutamine, vehklemine, püstolilaskmine, ujumine ja murdmaajooks. Praegune võistluskorraldus on pealtvaatajatele sobivam, eriti kui jooksus starditakse Gunderseni meetodil.
Laskmine. Ühepäevane võistlus algab 20 lasuga 4,5 mm õhupüstolist. Laskekaugus on 10 m ja märklaudadeks kasutatakse Rahvusvahelise Laskurliidu heakskiidu saanud õhupüstolimärklaudu. Iga lask lastakse eraldi ja aega selleks on 40 sekundit. Täpselt 1000 punkti saab see, kes on saanud 172 tabamust, ja iga tabamus rohkem või vähem annavad vastavalt 12 lisapunkti või miinust.
Vehklemises kohtuvad kõik võistlejad omavahel. Veheldakse epees ja matš kestab 1 torkeni, kuid mitte üle 1 minuti. Kui kumbki ei jõua teha resultatiivset torget, loetakse mõlemad kaotajaks. Kui sportlane võidab 70% matšidest, saab ta 1000 punkti. Kui võite on rohkem või vähem, siis vastava tabeli alusel punkte lisatakse või vastavalt võetakse maha.
Ujumise distants on 200 m ja ujutakse vabastiilis. Aeg, mis toob 1000 punkti, on meestel 2.30,00 ja naistel 2.40,00. Iga sekundikümnendiku eest lisatakse või võetakse maha üks punkt.
Murdmaajooks. Jooks toimub maastikul 3000 m pikkusel rajal. Võistlejad stardivad Gunderseni meetodil: võistluspunktid on ümber arvestatud ajaks. Neljale võistluspunktile vastab üks jooksuaja sekund. Meestel annab 1000 punkti aja 10.00 ja naistel 11.20. Nelja ala järel võistlust juhtiv sportlane läheb rajale esimesena ja teised vastavalt tulemusele. Võitja ja järgnevad kohad selguvad finišisse saabumise aja põhjal. Kes saabub esimesena, on võitja ja nii edasi.
Ajalugu
Moodsa viievõistluse rajajaks tuleb pidada Pierre de Coubertini, kes Muinas-Kreeka pentatloni (staadionijooks, kaugushüpe, odavise, kettaheide ja maadlus) eeskujul soovitas välja selgitada nii-öelda atleetide atleedi. Esialgu oldi sellele ideele vastu, kuid lõpuks võitis moodne viievõistlus kui sõjalis-rakenduslik spordiala tollal ühe ärksama spordiriigi Rootsi ohvitserkonnas siiski poolehoiu. Rootsist levis see teistesse maadesse ning võeti P. de Coubertini algatusel 1912. aasta olümpiamängude kavva ning on sellest ajast kogu aeg olümpiamängude kavas olnud. Stockholmi olümpiamängudel võisteldi ühel päeval ratsutamises, teisel vehklemises, kolmandal laskmises, neljandal ujumises ja viiendal jooksus.
Alates 1952. aasta mängudest kuni 1992. aasta mängudeni oli kavas meeskondlik võistlus ning alates 2000. aasta mängudest naiste võistlus. Alates 1949. aastast peetakse maailmameistrivõistlusi aastatel, mil ei toimu olümpiamänge.
Moodsa viievõistluse rahvusvaheline organisatsioon Rahvusvaheline Moodsa Viievõistluse Liit (UIPM; Union Internationale de Pentathlon Moderne) asutati 1948. aastal. Liidu keskus asub Monacos. Liikmesriike on 94.
Kronoloogia
1912 – moodne viievõistlus oli esimest korda olümpiamängude kavas. 1948 – asutati Rahvusvaheline Moodsa Viievõistluse Liit (UIPM; Union Internationale de Pentathlon Moderne). 1949 – Stockholmis toimusid esimesed maailmameistrivõistlused moodsas viievõistluses. 1952 – olümpiamängude kavas oli esimest korda moodsa viievõistluse meeskondlik võistlus. 1981 – Londonis toimusid esimesed naiste maailmameistrivõistlused moodsas viievõistluses. 1987 – toimusid esimesed Euroopa meistrivõistlused moodsas viievõistluses. 1989 – toimusid esimesed naiste Euroopa meistrivõistlused moodsas viievõistluses. 1994 – esimest korda hakati moodsat viievõistlust pidama ühepäevase võistlusena. 1996 – esimest korda toimus moodne viievõistlus olümpiamängudel ühepäevasena. 2000 – olümpiamängudel esimest korda kavas olnud naiste moodsas viievõistluses võitis olümpiakulla Suurbritannia sportlane Stephanie Cook.
Moodne viievõistlus Eestis
Eestis tegeldakse viievõistlusega ainult Tallinnas ja Tartus. Eesti meistrivõistlusi hakati korraldama 1953. aastal.
Eesti edukam viievõistleja on olnud Hanno Selg, kes tuli 1960. aastal NSV Liidu meistriks. Samal aastal sai ta NSV Liidu võistkonna liikmena Rooma olümpiamängudel 1960. aastal meeskondliku hõbemedali, individuaalarvestuses oli ta kümnes.
Eesti tuntuim viievõistleja on Imre Tiidemann, kes on kolm korda osalenud olümpiamängudel (1992, 1996 ja 2000). Parima (7.) koha (5414 punkti) sai ta Atlantas 1996. aastal. 2000. aastal võitis Imre Sŏulis maailma karikavõistluste etapi viievõistluses ja tuli Euroopa meistriks. Ta on üks kahest eesti sportlasest, kes on võitnud aasta kokkuvõttes spordiala maailmakarivõistlused. Teine eestlane on Jüri Jaanson.
Praegune parim treener ja moodsa viievõistluse peamine elushoidja Eestis on Enn Jaigma Tartus.
Amatsoonpapagoi
Amatsoonpapagoi – eesti keeles varem amasoonpapagoi; ladinakeelne nimetus Amazona) on Lõuna- ja Kesk-Ameerika troopikapiirkonnas ja Antillidel elavate papagoide perekond, milles on umbes 30 liiki. Täpne liikide arv pole selge, sest paljudel liikidel on mitu alamliiki.
Amatsoonpapagoid kasvavad umbes 40 cm pikkuseks ning neid liigitatakse keskmiste ja suurte papagoide hulka. Valdavalt on nad rohelist värvi, tugeva kehaehituse ja lühikese sabaga. Neil on suur pea. Saba on sirge lõikega ja mõnevõrra pikem kui hallpapagoil, see on võrdne umbes poole või kolmveerandiga tiiva pikkusest. Mõnel liigil on punane tiivaküüdus või saba peal punased laigud. Nokk on tugev, keskmise suurusega ja ümar.
Amatsoonpapagoid on väga valju häälega ja võivad õppida imiteerima inimkõnet. Nad loetakse väga intelligentsete lindude hulka. Selles suhtes jäävad nad maha ainult Aafrika hallpapagoidest ja on Ameerika kõige intelligentsemad papagoid. Kõnevõime võib ulatude mitmekümne sõnani. Sel põhjusel on amatsoonpapagoid hinnatud lemmikloomadena. Amatsoonpapagoide illegaalne kaubandus on mõne papagoiliigi viinud väljasuremise äärele.
Amatsoonpapagoid toituvad peamiselt seemnetest, pähklitest ja puuviljadest. Šokolaad, kofeiin, alkohol, avokaado ja õunaseemned on neile mürgised.
Suguküpseks saavad amatsoonpapagoid 3.–5. eluaastal ja emaslinnud on võimelised munema ligikaudu 35. eluaastani. Nad on metsalinnud ja pesitsevad puuõõntes. Nad munevad tavaliselt 3-4 muna. Haudeaeg kestab 26 päeva. Pojad on iseseisvad 86 päeva vanuses.
Vangistuses elavad nad kuni 80-aastaseks, vanim teadaolev amatsoonpapagoi elas 112-aastaseks.
Raasiku vald (1939)
Raasiku vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Raasiku valla maa-alast, välja arvatud Paasiku küla ja asunduse, Kostivere ja Haljava mõisa järgi olevate kruntide nr. A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr. 1 ja maa-alad; senise Anija valla Aavere küla maa-alast ja Anija asunduse läänepoolse osa maa-alast kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Peningi valla Kurgla küla piirkonnast ja seniste Raasiku ja Rae valla vahel oleva osa maa-alast kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud; senise Jõelehtme valla Kostivere mõisa järgi oleva Parasmaa raba nr. A-52 ja sama mõisa järgi olevate lahus-heinamaatükkide (kuni talude nr. 19 ja 25 piirini) maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 2032 elanikku. Territooriumi suurus oli 9647,88 ha ehk 96,5 km².
Vald kuulus Riigivolikogu 16. valimisringkonda, kust valiti Mihkel Jüris.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Haljava külanõukogu ja Läti külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.
Bjärka-Säby
Bjärka-Säby on asula Linköpingi valla lõunaosas Bjärka-Säby lossi ja Bjärkaholmi lähedal kohas, kus Tjustbanan ühineb Bjärka-Säby jaama juures Stångådalsbananiga.
Aastal 2000 oli elanikke 167.
Leerimetsa
Leerimetsa on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Leerimetsa piirneb põhjas Partsi, läänes Loja, edelas ja lõunas Vilivalla ning idas Reikama külaga.
Nimi
Leerimetsa küla on saanud nime metsa järgi. Kohanimi kujunes sõnast "leer" (kõva savipõhi meres, laager).
Loodus
Leerimetsa küla läbib Suuremõisa jõgi.
Elanike arv
2011. aasta rahvaloenduse ja 2021. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud.
Talud
'''Leerimetsa talud 1939. aastal'''
Ajalugu
Leerimetsa asundus kujunes 1930. aastail, kadus pärast 1940. aastaid ja taastati külana 1997. aastal.
Tähestik
pisi Tähestik ehk alfabeet (ka: aapestik, aabestik) on tähtede (kirja elementaarsümbolite) standardne komplekt. Tähestiku tähed on või on ajalooliselt olnud ligikaudses vastavuses mingi keele foneemidega.
Kiri võib põhineda tähestikul, kuid ka ideogrammidel, mis vastavad mõistetele või kujutlustele, või olla silpkiri, mille igale sümbolile vastab mingi silp.
Sõna "alfabeet" on tuletatud sõnadest "alfa" ja "beeta", mis tähistavad kreeka tähestiku esimesi tähti.
Tähestike hulgas võib eristada vanemaid konsonanttähestikke, milles märgiti üles ainult kaashäälikuid, uuemaid kreeka tähestiku tüüpi tähestikke (alfabeete kitsamas mõttes) ja silptähestikke.
Igas keeles võivad olla kindlad reeglid, mis sätestavad tähtede ja foneemide vahelise vastavuse, kuid nende reeglite järgimise järjekindlus on keeleti ja ka täheti erinev. Täielikult fonoloogilises tähestikus oleks foneemide ja tähtede vahel üksühene vastavus: kirjapilt määrab ära häälduse ja hääldus kirjapildi. Häälduse ja kirjapildi erinevused tulenevad ühelt poolt sellest, et pärast kirja väljakujunemist keel muutub, ja teiselt poolt sellest, et kiri on laenatud mõnest teisest keelest.
Tähtede ja foneemide vaheline üksühene vastavus võib olla rikutud järgmistel viisidel:
Muinaspõhja keel
right|thumb|Üks kahest [[Gallehusi kuldsarved|Gallehusi kuldsarvest (5. sajand, Taani), mis kannab muinaspõhjakeelset ruunikirja. R. J. Paulli joonis, 1734]] Muinaspõhja keel ehk muinasskandinaavia keel (rootsi urnordiska, inglise Proto-Norse) on vanim tõendatud põhjagermaani keele kuju.
Skandinaaviast on leitud umbes 200 muinaspõhjakeelset ruunikirjateksti, millest vanimad pärinevad 3. sajandist. Peale tekstide võimaldavad muinaspõhja keelt uurida antiikautorite poolt mainitud koha- ja isikunimed ning laensõnad näiteks eesti keeles, soome keeles ja saami keeltes, nende hulgas: rõngas/rengas < *hrengaz, kuningas < *kuningaz, ruhtinas < *druhtinaz, püksid < *bukse, silt < *skild, märk/ama < *mērke, riik < *rik, väärt < *vaērd, kapp < *skap.
Keelenäide
Vanemas ruunitähestikus kiri Taanist Gallehusist leitud kuldsarvelt:
Mina, HlewagastiR Holtist/Holti poeg sarve tegin
Kalevi malevkond
Kalevi malevkond on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne malevkond. pisi|266x266px|Kalevi malevkonna varrukaembleem pisi|231x231px|Kalevi malevkonna teenetemärk
Ajalugu
Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna eelkäijaks on spordiselts "Kalev" liikmete põhjal 16.12.1918 loodud Kalevlaste Malev, tehes Kalevi malevkonnast ühe vanima Kaitseliidu üksuse.
01.01.1919 seisuga kuulus Kalevi malevkonna ridadesse 12 ohvitseri, 1 sõjaväeametnik ja 165 reakoosseisu võitlejat, kes suundusid Eesti Vabadussõja rindele ja tegutsesid sõjarindel Narva, Antsla ja Pihkva kandis. Eesti Vabadussõjas võitlesid Kalevlaste Maleva ridades Eesti aja- ja kultuuriloos tuntud isikud Otto Tief, Ernst Idla ja Anton Õunapuu, Vabadussõja järgselt elati vaikselt ja pühenduti sportlikele eluviisidele ning ühtlasi kandsid kalevlased kuni 01.03.1929 Pihkva piiril piirivalveteenistuse ülesandeid. Hilisem Kalevi malevkonna alaline paiknemispunkt on Tallinnas. Kalevi malevkond paistis silma ka seltskondlikus elus, mistõttu 10.03.1925 loodi malevkonna juurde ka orkester.
Kalevi malevkond juhtisid kolm pealikut: 1924–1926 kapten Leopold Tõnson; 1926–1933 leitnant Valter Pajusson ja 1933–1940 kapten Bernhard Abrams (VR 1/3).
31.05.1931 avati Tallinnas Rahumäe kalmistul Vabadussõjas langenud kalevlaste mälestusmärk, mis on valmistatud Peetri ausamba aluseks.
21. veebruaril 1994 taasasutati Kaitseliidu ülema käskkirjaga Tallinna maleva koosseisus Kalevi malevkond Vabadusvõitlejate Tallinna Ühenduse ja Soome Sõjaveteranide Eesti Ühenduse põhjal.
Taasasutatud Kalevi malevkond on paistnud silma aktiivse panusega spordis (sh militaarspordis) ning erinevatel õppustel.
2020. aasta detsembris oli Kalevi malevkonnas umbes 500 liiget.
Naiskodukaitse Kalevi jaoskond
pisi|200x200px|Kalevi malevkonna lipp 13.05.1925. aastal loodi Kalevi malevkonna juurde Naiskodukaitse jaoskond, mille esimeseks esinaiseks oli Anna Tõrvand-Telman. Naiskodukaitse Kalevi jaoskond likvideeriti 27.juunil 1940 koos Kaitseliiduga. Naiskodukaitse Kalevi jaoskond taasasutati 30. juunil 2020.
Sümboolika
Kalevi malevkonna embleemi põhjaks on võetud Kalevi spordiklubi embleem, millele on sõjalise üksuse tähisena lisatud turvises käsi. Embleemile lisatud kolmekordne trikoloor ja 12 tähte sümboliseerimaks 11 Eesti maakonda ja väliseestlasi.
Kalevi malevkonna teenetemärk (Kotkamärk) kinnitati 12. novembril 1934 ja seda anti 10-aastase kohusetruu teenistuse eest malevkonnas.
1919. aastal annetati Kalevi malevkonnale lipp.
Juhtimine
Kalevi malevkonna pealikud pärast Eesti taasisiseseisvumist :
Ajutine Valitsus (Venemaa)
Venemaa Ajutine Valitsus oli Venemaal pärast veebruarirevolutsiooni 1917. aastal moodustatud Venemaa Vabariigi koalitsioonivalitsus. Venemaa Ajutine Valitsus moodustati pärast Venemaa keisri Nikolai II ja Mihhail II loobumist Venemaa keisritroonist - IV Riigiduuma Sotsialistide-Revolutsionääride Partei, Vene SDTP ja konstitutsiooniliste demokraatide (kadettide) esindajatest. Venemaa Keisririigi asemel loodi Venemaa Vabariik.
Venemaa Ajutise Valitsuse juhid olid:
Venemaa Ajutine Valitsus pidi oma võimu üle andma Ülevenemaalise Asutava Kogu poolt moodustatavale valitsusele, kuid Ajutine Valitsus kukutati 29. oktoobril vkj 1917 VSDT(b)P ja Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee juhtimisel Peterburi linnas Oktoobrirevolutsiooniga.
Pärast Ajutise Valitsuse kukutamist ja Asutava Kogu laialisaatmist, moodustasid bolševikud koalitsioonivalitsusena koos esseeridega – Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu) eesotsas Vladimir Leniniga.
Lahnarohi
Lahnarohi (Isoëtes) on perekond Isoetopsida klassi Isoetales seltsi lahnarohuliste sugukonnast.
Leidub ka teisi taksonoomilisi käsitlusi, kus näiteks seltsi Isoetales on käsitletud hoopis pärisraigaste (Lycopsida) klassi all.
Lahnarohu perekonda kuulub umbes 140–150 liiki. Perekond on küll kosmopoliitne, kuid sageli on kasvukohtades nende arvukus väike.
Eesti liigid
Eestis leidub kaks lahnarohu liiki: ''
Isoetales Isoetes
Königshain
Königshain on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Eugen Sterpu
Eugen Sterpu (hüüdnimega Gicu, sündinud 10. juunil 1963 Damascani külas Põhja-Moldaavias) on Tallinnas elav ja töötav Moldova päritoluga kunstnik. Sterpu räägib hästi rumeenia, prantsuse, vene ja eesti keelt.
Haridus
Eugen Sterpu on õppinud aastatel 1975–1981 Moldaavia vabariiklikus kunstikoolis ja 1981–1989 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri erialal. Aastail 1994–1995 töötas ta Moldova Kunstiülikooli õppejõuna.
Näitused
Sterpu on esinenud isik- ja grupinäitustel Moldovas, Rumeenias, Eestis, Soomes, Rootsis ja Venemaal.
Ligatuur (metallurgia)
Ligatuur on metall, metallisulam, sulam klaasi või muu ainega mida lisatakse kullale, hõbedale või teistele väärismetallidele nende omaduste muutmiseks (näiteks kõvaduse suurendamiseks).
Eugen Sterpu
Tehnika
Eugen Sterpu on välja töötanud omalaadse pastelltehnika, kus kasutab liivapaberit ja mitmekordset pastelli- ja lakikihtide süsteemi, mis annab piltidele erilise "mõranenud" ilme. Tavapäraselt joonistatakse pastellidega paberile, Sterpu aga joonistab liivapaberile, et saavutada sügavamaid värve. Enamus Sterpu piltidest on vormistatud mustavärvilistesse paspartuudesse ja alumiiniumraamidesse. Sterpu skulptoriharidus väljendub tema pastelljoonistuste ülitäpsete, kohati arhitektuuriliste detailideni viimistletud kolmemõõtmelises stiilis, kus pildi kahemõõtmelisus kaob vormi tajumise mõju all. Tema töödelt peegeldub armastus väga soojade, pigem isegi kõrbenud toonide vastu.
Ligatuur (metallurgia)
Ligatuur on ka sulam, mida lisatakse sulametallile mustas metallurgias sulami voolavuse muutmiseks, legeerimiseks või legeerivate ainete lisamiseks.
Eugen Sterpu
Liikmesus
Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ligatuur (metallurgia)
Mustas metallurgias nimetatakse ligatuure ka ferrosulamiteks.
Eerik Aps
Eerik Aps (sündinud 22. oktoobril 1987) on eesti maadleja.
Tuntumad konkurendid on Aleksei Mišin, Marko Yli-Hannuksela, Valeri Nikitin, Alo Toom, Aleksandr Kikinjov
2009. aastal tunnistas Eesti maadlusliit Eerik Apsi parimaks Kreeka-Rooma maadlejaks.
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2007 Bakuu – 40. koht (74 kg) (osavõtjaid 54);
Botaanika
Botaanika ehk taimeteadus on teadusharu, mis tegeleb taimede uurimisega.
Eerik Aps
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2010 Moskva – 22. koht (74 kg) (osavõtjaid 40);
2011 Istanbul – 15. koht (84 kg) (osavõtjaid 47);
Botaanika
Elusloodus jagatakse kolmeks domeeniks: bakterid, arhed ja eukarüoodid. Eukarüootide domeen jaotatakse neljaks riigiks: taimed, loomad, seened ja protistid. Botaanika tegeleb neist ühe – taimede uurimisega. Varem (ja paljudes ülikoolides ning käsiraamatutes ka praegu) on botaanika alla kuulunud ka seente, vetikate ja samblike uurimine.
Botaanika peamisteks harudeks on taimesüstemaatika, taimeanatoomia (taimemorfoloogia), taimefüsioloogia, taimeökoloogia, paleobotaanika.
Eerik Aps
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2013 Budapest – 14. koht (84 kg) (osavõtjaid 35);
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
2008 Tampere – 7. koht (74 kg) (osavõtjaid 28);
2009 Vilnius – 5. koht (84 kg) (osavõtjaid 27);
2011 Dortmund – 19. koht (84 kg) (osavõtjaid 28);
2012 Belgrad – 5. koht (84 kg) (osavõtjaid 31);
2013 Thbilisi – 14. koht (84 kg) (osavõtjaid 25);
OM valikturniir
2008 Rome-Ostia – 8. koht;
2008 Novi Sad – 25. koht;
2012 Taiyuan – 16. koht.
Rahvusvahelised turniirid
2009. aasta – 23. koht (84 kg)
2010. aasta – 25. koht (84 kg)
2012. aasta – 8. koht (84 kg)
Golden Grand Prix
2012. aasta – 7. koht (84 kg)
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused
2013. aasta – 1. koht (84 kg)
Wladyslaw Pytlasinski Cup
2011. aasta – 11. koht (84 kg)
2013. aasta – 11. koht (84 kg)
Vantaa Painicup
Herman Kare Tournament
2013. aasta – 3. koht
Põhjamaade meistrivõistlused
2010. aasta – 1. koht
2011. aasta – 2. koht
2013. aasta – 1. koht
Dan Kolovi ja Nikola Petrovi nimeline turniir
2013. aasta – 5. koht
Velõki Mostõ
Velõki Mostõ (ukraina Великі Мости, poola Mosty Wielkie) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Tšervonohradi rajoonis. Velõki Mostõ asub Sokalist umbes 28 km lõunaedelas ja Lvivist ligikaudu 46 km põhjas.
Asulat on esmamainitud 1472. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Velõki Mostõ 1549. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Velõki Mostõ elanikest ukrainlasi 97,59%, venelasi 1,27%, poolakaid 0,81% ja valgevenelasi 0,20%.
Eesti NSV konstitutsioon (1940)
Eesti NSV konstitutsiooni võttis 25. augustil 1940 vastu Riigivolikogu, mille järgi muudeti senine Riigivolikogu ümber Ülemnõukoguks. Uuteks kõrgemateks riigivõimu organiteks said Ülemnõukogu Presiidium ja Rahvakomissaride Nõukogu. Eesti NSV konstitutsioon oli koostatud NSV Liidu konstitutsiooni eeskujul.
Natsionaliseerimine
Konstitutsioon kaotas eraomanduse ja riigi majanduslikuks aluseks võeti sotsialistlik majandussüsteem. Eelduseks oli kapitalistliku majandussüsteemi likvideerimine: tööstusettevõtete, tootmisvahendite, pankade, maaomanduse, transpordi ja sidevahendite natsionaliseerimine. Sotsialistlik omandus Eesti NSV-s oli kas riiklik (kogu rahva vara) või kooperatiivne omandus.
Sotsialistliku majandussüsteemi kõrval olid Eesti NSV seadusega määratud piires lubatud üksik-talupoegade ja käsitööliste eramajapidamised ning väikesed tööstuslikud ja kaubanduslikud eraette­võtted.
Inimeste suhe töösse ja majandusellu määrati loosungiga: "kes ei tee tööd, see ei pea ka sööma." ja "igaühelt ta võimete järgi, igaühele ta töö järgi".
Zahhar Prilepin
pisi|Zahhar Prilepin (2012) Zahhar Prilepin (õieti Jevgeni Nikolajevitš Prilepin; vene keeles Захар Николаевич Прилепин; sündinud 7. juulil 1975 Rjazani oblastis Skopini rajoonis) on vene kirjanik, publitsist ja poliitik, Natsionaalbolševistliku Partei liige.
Elulugu
Prilepin sündis õpetaja ja meditsiiniõe peres. 1994 võeti ajateenistusse. 1999 lõpetas Nižni Novgorodi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna, paralleelselt õppis Venemaa Siseministeeriumi juriidilises instituudis Nižni Novgorodis. Töötas juhutöölise ja turvamehena, seejärel osales 1996 ja 1999 OMONi üksuse komandörina Tšetšeenia sõjas ja Dagestanis.
Tõnis Saarts
Tõnis Saarts (sündinud 23. märtsil 1978) on eesti politoloog ja õppejõud.
Zahhar Prilepin
Elulugu
Prilepin toetas koalitsiooni Teine Venemaa ja osales 24. märtsil 2007 Nižni Novgorodis toimunud mittenõustujate marsi organiseerimises.
Samal aastal sai Prilepinist rahvuslik-demokraatliku liikumise Rahvas kaasasutaja. 23. ja 24. juunil 2007 toimus Moskvas selle asutamiskonverents. Liikumise kaasesimeesteks valiti Sergei Guljajev, Aleksei Navalnõi ja Prilepin. Edaspidi kerkis päevakorda Rahva ja Teise Venemaa ühinemine, mis aga ei teostunud.
Tõnis Saarts
Ta on Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis võrdleva poliitika dotsent.
Zahhar Prilepin
Elulugu
2014. aasta Krimmi kriisi järel mõtestas Prilepin oma suhtumise Venemaa võimudesse ümber, kuulutades oktoobrikuus antud intervjuus, et on sõlminud võimuga vaherahu, sest ühel või teisel moel toimub Venemaal nii ehk naa just see, millest ta on üheksakümnendatest saadik kirjutanud. Ühtlasi on ta toetanud aktiivselt Ida-Ukraina separatiste, organiseerides vahendite kogumist humanitaarabi saatmiseks tsiviilelanikele, ent ka võitlejate varustamiseks sõjamoonaga. 2015. aasta detsembrist on ta Donetski Rahvavabariigi juhi Oleksandr Zahhartšenko nõunik.
2016. aasta sügisel oli Prilepin kutsutud esinema Krakówis toimuvale Conradi kirjandusfestivalile, mille üheks teemaks oli natsionalism kui kollektiivset kujutlusvõimet mõjutav tegur, kuid korraldajad tühistasid kutse pärast ukraina kirjanike avaldust, milles Prilepini osalemist võrreldi esinemiskutse saatmisega Anders Breivikile.
Prilepin on abielus. Tal on neli last.
Sanktsioonid
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati. "Ta on avalikult toetanud Krimmis ja Donbassis asuvaid Venemaa separatiste. Ta saatis abi Donetskisse ja nõustas separatistlikke juhte. Ta osales Donbassi konfliktis separatistide poolel ühe separatistliku pataljoni komandöri asetäitjana ning on üksikasjalikult kirjeldanud oma osalemist. Lisaks on ta kasutanud ära enda kui tuntud kirjaniku nime ja mainet Ukraina-vastase propaganda levitamiseks ning positiivse suhtumise edendamiseks Krimmi annekteerimisse ja separatistide tegevusse Donbassis. Jevgeni Prilepin on kujutanud Ukraina ametivõime korruptiivsetena, süüdistanud neid konflikti eskaleerimises ning nimetanud Kiievit Venemaa linnaks, samuti on ta märkinud, et Venemaa lõppeesmärk on Kiiev vallutada. Ta esines Venemaa propagandistlikus dokumentaalfilmis „Krimm: tee koju“, milles ülistati Krimmi poolsaare ebaseaduslikku annekteerimist."
August Oswald Westrèn-Doll
alt=Portreefoto kirikuõpetaja talaaris|pisi|August Oswald Westren-Doll (1908) August Oswald Westrèn-Doll (9. november 1882 Viljandi – 24. mai 1961 Göttingen, Saksamaa) oli baltisaksa pastor ning pedagoog.
Ta õppis 1894–97 Viljandis Bormanni erakoolis ning 1897–1901 Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas 1906 Tartu Keiserliku Ülikooli kuldmedaliga (cand. theol.). 1907 sooritas Riias konsistooriumieksami. Ordineeriti 10. veebruaril 1908 õpetajaks.
1908–1909 töötas abiõpetajana ning 1909–1924 pastorina Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses, aastatel 1920–1924 oli veel Tartu praostkonna praost. Seejärel oli ta aastatel 1924–1939 Viljandi Jaani koguduse pastor ning töötas usuõpetajana Viljandi gümnaasiumides. Talle kuulus Viljandis asuv Villa Doll.
Aastatel 1922–1927 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi esimees.
1939 emigreerus Westrèn-Doll Saksamaale. Seal töötas kirikuõpetajana 1940–1946 Elbingis (praeguses Elbląg'is, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ja 1946–1955 Mengershausenis (Göttingeni kreisis, Alam-Saksi liidumaal).
Aastast 1957 teoloogia doktor.
Isiklikku
Ta on pastor August Jakob Westrèn-Dolli poeg
Paulus II
Paulus II (Pietro Barbo, 23. veebruar 1417 – 26. juuli 1471) oli paavst 1464–1471. Ta oli 211. paavst.
Pietro Barbo sündis jõuka kaupmehe Niccolò ( või Nicola) Barbo ja Polissena (või Polixena) Condulmeri pojana. Tema ema oli Eugenius IV õde.
Barbo kavatses nooruses omandada isa ametit, kuid Eugenius IV saamisel paavstiks siirdus ta tema teenistusse Rooma. Barbo sai oma hariduse paavstipalees, kus tema õpetajaks oli Georgios Trapezuntios.
Barbo osales 1455 Orsini ja Colonna suguvõsade vahelise vaherahu sõlmimisel. Jaanuaris 1458 vahendas ta Calixtus III ja Napoli kuninga vaherahuläbirääkimisi. Ta aitas Calixtus III surma järel augustis 1458 Pedro Borjal põgeneda Roomast. 22. jaanuaril 1459 siirdus ta koos Pius II-ga Mantovasse ja suvel 1464 Anconasse.
Kardinal Barbo osales 4 konklaavil 1447–1464.
1464. aasta konklaav
pisi|Paulus II vapp Paulus II valiti paavstiks 30. augustil 1464 Vatikani paavstipalees ja krooniti 16. septembril kardinal Rodrigo de Borja y Borja poolt. Väide, nagu ta oleks soovinud omada paavstluse ajaloos ainulaadse nähtusena paralleelnimetust Formosus II ja mõningatel andmetel ka Marcus II, tugineb eelkõige kardinal Giacomo Ammannati-Piccolomini mälestustele.
27.–30. augustil 1464 toimunud konklaavil osales 19 kardinali. Paulus II osutus valituks 2 voorus. 1 voorus sai ta 11 häält, kuid ülejäänud hääled said kardinalid Ludovico Trevisano ja Guillaume d'Estouteville. 2 voorus sai Barbo 14 häält ja osutus valituks.
1464. aasta konklaavil osalenud kardinalid
Suhted Prantsusmaaga
Prantsusmaa kuningaga suheldes kasutas Paulus II austavat tiitlit: Rex Christianissimus (kõige kristlikum kuningas), mille Leo X hiljem kinnitas kuningale ametlikuks tiitliks.
Suhted Saksamaaga
Aastal 1468 külastas Roomat Saksa-Rooma keiser Friedrich III, kes soovis oikumeenilise kirikukogu korraldamist Konstanzis. Paavst saatis kardinal Piccolomini legaadina Saksamaale.
Suhted Tšehhiga
Paulus II ekskommunitseeris 23. detsembril 1466 Tšehhi kuninga Jiří Poděbradi ja kutsus kristlasi tema vastu ristisõtta.
Suhted Venemaaga
Paulus II kavatses pidada oikumeenilisi taasliitumisläbirääkimisi 1054 tekkinud skisma lõpetamiseks, saates saadikuid Moskva suurvürsti Ivan III juurde ja kavandas Bütsantsi viimase keisri Konstantinos XI venna Thomas Palaiologose tütre Sofia Palaiologa abielu temaga, kuid suri enne läbirääkimiste alustamist.
Suhted Itaalia riikidega
Aastal 1469 puhkes Põhja-Itaalias Francesco I Sforza surma järel sõda ja Paulus II eestvedamisel sõlmiti 22. detsembril 1470 Itaalia riikide liit. Ta andis 12. aprillil 1471 Borso d'Estele Ferrara hertsogi tiitli.