cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dani García
Daniel García Carrillo (sündinud 24. mail 1990 Zumarraga) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Athletic Bilbao.
Hooajal 2009–10 debüteeris ta Hispaania tugevuselt kolmandas liigas Alicante meeskonnas. Hooajal 2011–12 mängis ta samas liigas Getafe reservmeeskonnas.
Aastatel 2012–2018 mängis ta SD Eibaris, kellega tõusis 2013. aastal Hispaania esiliigasse ja sealt 2014. aastal Hispaania kõrgliigasse.
2018. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Athletic Bilbaoga. 2021. aastal võitis ta klubiga Hispaania superkarika Supercopa de España.
2014. aastal debüteeris García Baskimaa jalgpallikoondises.
Meerbusch
Meerbusch on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Asub Reini vasakkaldal Düsseldorfist vahetult läänes ja Duisburgist lõunas.
Ajalugu
1001 rajati Meeri kindlus. Linn loodi 1970. aastal 8 valla liitmise teel.
Endised vallad ja praegused linnaosad on Büderich, Osterath, Lank-Latum, Ossum-Bösinghoven, Strümp, Langst-Kierst, Nierst ja Ilverich.
Maret Kernumees
Maret Kernumees (kuni 1936 Kirnmann; 20. juuli 1934 – 12. märts 1997 ) oli eesti kunstnik.
Elukäik
Ta õppis aastatel 1942–1952 Kehra Keskkoolis ja lõpetas 1953. aastal Tallinna 7. Keskkooli.
Ta õppis alates 1953. aastast Moskva Raamatukogundusinstituudis ja alates 1954. aastast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudis, lõpetas viimase 1960. aastal raamatugraafikuna.
Töötas 1960–1967 ajalehe Säde tehnilise toimetajana ja illustraatorina.
Wörschach
Wörschach on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas.
thumb|Vaade Wörschachile
Wörschach asub Ülem-Austria lõunapiiri ääres.
Maret Kernumees
Elukäik
On loonud ka romantilisi akvarelltehnikas maastikke. Kuulus 1967. aastast Eesti Kunstnike Liitu.
Isiklikku
Tema isa oli maalikunstnik Raoul Kernumees.
Golden Boy
Golden Boy on auhind, mis antakse parimale alla 21-aastasele mõne Euroopa riigi kõrgliiga klubis mängivale jalgpallurile.
Valimine
Auhinna asutas Itaalia ajaleht Tuttosport. Auhinna saaja otsustavad spordiajakirjanikud. Otsustajad esindavad selliseid väljaandeid nagu prantsuse l'Équipe ja France Football, brittide The Times, hollandi De Telegraaf, hispaania AS, Marca ja Mundo Deportivo, portugali A Bola ja Record, saksa Bild ja Kicker, kreeka Ta Néa, horvaatia Slobodna Dalmacija, ukraina Sport Express, rumeenia Gazeta Sporturilor, Šveitsi Blick jt.
Auhinna laureaadid
pisi|[[Erling Braut Håland on 2020. aasta Golden Boy võitja]]
Kamil Glik
Kamil Jacek Glik (sündinud 3. veebruaril 1988 Jastrzębie-Zdrójs) on Poola jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia esiliigaklubis Benevento ja Poola jalgpallikoondises.
Rahvusvaheline kabe
thumb|Algseis rahvusvahelises kabes Rahvusvaheline kabe ehk sajaruuduline kabe on maailmas enim harrastatav kabeliik.
Kamil Glik
Noorena mängis ta Hispaania madalamates liigades Horadada meeskonnas ja Madridi Reali C-võistkonnas.
Rahvusvaheline kabe
Rahvusvahelise kabe sünnimaaks tuleb lugeda Prantsusmaad. 1723. aastal võeti seal kasutusele 100-ruudune laud põhjendusega, et sellel on võimalik teostada tunduvalt huvitavamaid ja keerulisemaid kombinatsioone kui 64-ruuduses kabes.
Kamil Glik
Aastatel 2008–2010 mängis ta Poola kõrgliigaklubis Gliwice Piast.
Rahvusvaheline kabe
Notatsioon
Rahvusvahelises kabes kasutatakse Manoury notatsiooni.
Kamil Glik
2010. aasta juulis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Palermo. Palermo meeskonnas sai ta mänguaega ainult UEFA Euroopa Liiga kohtumistes. Hooaja 2010/11 teises pooles oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Bari.
Rahvusvaheline kabe
Ajakontroll
Klassikalise (traditsioonilise) ajakontrolli puhul antakse mõlemale vastasele 50 käigu sooritamiseks 2 tundi, millele lisandub 1 tund iga järgmise 25 käigu jaoks.
Kamil Glik
2011. aasta juulis siirdus Glik Itaalia esiliigaklubisse Torino. Aastatel 2012–2016 mängis ta Torinoga neli hooaega Itaalia kõrgliigas.
Rahvusvaheline kabe
Maailmameistrid
Ülemaailmse Kabeföderatsiooni (FMJD) ametlik statistika algab alles aastast 1948, kuigi maailmameistreid selgitati välja juba tunduvalt varem. 1912. aasta turniir oli esimene, mille osavõtjad ja nende kabeföderatsioonid tunnistasid maailmameistrivõistlusteks, nii et esimeseks ametlikuks maailmameistriks tuleks lugeda hollandlast Herman Hooglandi. 1931. ja 1933. aasta maailmameistrivõistlusi ei tunnista tänini maailmameistrivõistlusteks Hollandi Kuninglik Kabeliit (KNDB). 1963. aasta jäi maailmameistrimatš Iser Kupermani ja Baba Sy vahel pidamata ja tollal nimetati maailmameistriks Kuperman. Baba Syle anti tiitel alles postuumselt 1986. aastal.
Kamil Glik
Aastatel 2016–2020 mängis Glik Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco. Hooajal 2016/17 tuli ta Monacoga Prantsusmaa meistriks. Samal hooajal valiti Glik lisaks Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Rahvusvaheline kabe
Meeste maailmameistrid
2007 Aleksandr Švartsman (Venemaa) turniir Hardenbergis
Kamil Glik
Poola jalgpallikoondises debüteeris Glik 20. jaanuaril 2010 King's Cup'i mängus Tai vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta on kuulunud Poola koondisse kahtedel Euroopa meistrivõistlustel (2016 ja 2021) ja kahtedel maailmameistrivõistlustel (2018 ja 2022).
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvuste loend
Kokku on nimetusi ISCC-BNS-i süsteemis 267. Iga nimetus tähistab 1–4 värvinäidist Munselli värvikaardil. Mõned seaduspärasused:
Rahvusvaheline kabe
Meeste maailmameistrid
2013 Aleksandr Georgiev turniir Ufas
2014 (2015) Aleksandr Georgiev matš Jean Marc Ndjofangiga İzmiris
2016 Roel Boomstra matš Jan Groenendijkiga Groningenis, Wageningenis ja Haagis
2018 (2018-19) Roel Boomstra matš Aleksandr Švartsmaniga Leeuwardenis, Groningenis ja Assenis
2019 Aleksandr Georgiev turniir Yamoussoukros
Mehed
Esimesed Eesti meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 1955. aastal. Meistritiitlini on jõudnud 20 kabetajat, neist Raivo Rist on turniiri võitnud 10 korral. Selles arvestuses järgnevad talle Urmo Ilves 9 ja Nikolai Žadin 6 tiitlivõiduga.
Juht- ja Abikoerte Kool
Juht- ja Abikoerte Kool on õppeasutus, kus õpetatakse välja pimedatele juhtkoeri. Kool tekkis 1992 aastal rajatud Pimedate Juhtkoerte Fondi reorganiseerimise tagajärjel. Selle fondi asutajateks olid Eesti Pimedate Ühingu Pärnu organisatsioon ja EPÜ ettevõte EPITAR.
1999. aastal lõpetas Pimedate Juhtkoerte Fond oma tegevuse ning selle asemele loodi SA Juht- ja Abikoerte Kool. Selle nime all tegutseb kool tänini.
Kooli tegevusvaldkonnad on koerte aretamine, kasvatamine ja treenimine, treenerite väljaõpetamine ja peesarite koolitamine.
Dmitri Golubjatnikov
Dmitri Golubjatnikov (ka Dimitri Golubjatnikov; 1. november 1896 Narva – 10. august 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai) oli vene rahvusest Eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1915 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemiasse, kus õppis aastani 1918. Aastal 1921 tuli ta Eestisse ja omandas aastal 1923 Eesti kodakondsuse; aastatel 1921–1925 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ning lõpetas selle arsti astmega.
Aastatel 1926–1929 oli ta Aakre vallas arst, aastatel 1929–1932 Sõrves ja aastast jaoskonnaarst Muhus.
Kurna mõis
Kurna mõis (saksa keeles Cournal) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Rae valda.
Mõisat mainiti esimest korda 1384. Mõis kuulus alates 19. sajandist pikka aega Knorringutele. Mõisa esinduslik puust peahoone ehitati 19. sajandi lõpul. Peahoone hävis 2002. aasta tulekahjus, mille tagajärjel jäi alles vaid tiibhoone ja varemed.
Mõisa alal on kaitsealune Kurna mõisa park.
Eesti Kultuuri Koondis Rootsis
Eesti Kultuuri Koondis Rootsis (lühemalt: Eesti Kultuuri Koondis; ka: Eesti Kultuurikoondis) on aastal 1962 Valter Tauli eestvedamisel asutatud ühing, mis edendab ja toetab Rootsis elavate eestlaste (rootsieestlaste) kultuuri.
Eesti Kultuuri Koondis (EKK) asutati 12. veebruaril 1962 Stockholmis. Põhikirja kohaselt on koondise eesmärk säilitada eesti kultuuripärandit, toetada eesti kultuuriloomingut ja rahuldada oma liikmete rahvuskultuurilisi vajadusi. EKK on korraldanud eesti kirjanduse ja muusika tutvustamise üritusi ning osalenud suuremate ürituste - Eesti Päevade, ESTOde ja Estivalide korraldamises.
Eesti Kultuuri Koondise büroo ja näituseruum on Stockholmi Eesti Majas.
Kultuurikoondisel on kaks fondi, EEK Lillefond ja Kultuurifond. Lisaks haldab EKK tänapäeval kolme fondi: Els Kaljot Vaarmani sihtkapitali, L. Raudsepa fondi ning Marie Underi ja Artur Adsoni mälestusfondi.
2003. aastal oli koondisel 390 liiget. Kultuuri Koondisel oli ka oma muusikatoimkond, mis täitis aastal 1952 asutatud Eesti Muusikute Ühingu Stockholmis ülesandeid.
Jevreinovi väin
pisi|400px|Jevreinovi väin Kuriilide kirdeosa kaardil pisi|Jevreinovi väin Makanruši saare (loodenurgas) ja Onekotani (keskel) vahel Jevreinovi väin ehk Viies Kuriili väin (vene keeles пролив Евреинова ehk Пятый Курильский  пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Onekotani Makanruši saarest ning ühendab Ohhoota merd Neljanda Kuriili  väinaga.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis.
Jevreinovi väin on saanud nime valgevene maadeavastaja Ivan Jevreinovi järgi.
Edgar Arro
Edgar Arro (24. märts 1911 Tallinn – 24. detsember 1978 Tallinn) oli eesti helilooja ja organist.
Ta lõpetas 1935. aastal Tallinna Konservatooriumi professor August Topmani oreliklassi ja 1939 professor Artur Kapi kompositsiooniklassi, samas oli 1936–1940 Riigi Ringhäälingu organist.
Aastatel 1952–1966 oli Edgar Arro Eesti Heliloojate Liidu vastutav sekretär.
Edgar Arro on tuntud eelkõige väikevormide loojana, kelle levilaulud olid omal ajal Eestis ülipopulaarsed.
Rahvusvahelise tunnustuse on saavutanud tema rahvusliku helikeelega oreliteosed. Ta on kirjutanud ka vaimulikku muusikat.
Siesikai
Siesikai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Siesikai valla halduskeskus. Alev asub Siesikai järve kaldal Obelise jõe ääres.
Siesikais on gümnaasium, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on kohaliku metskonna keskus. Vaatamisväärsusteks on Siesikai mõisa hoonetekompleks ja 1537. aastal ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu
XIII sajandil rajati Siesikai linnus. 1441. aastal on esimest korda mainitud Siesikai lossi, samal aastal ehitati selle juurde ka esimene kirik. Sealsest alevist on esimesed teated XVI sajandi teisest poolest. Praegune kirikuhoone valmis 1537. aastal kohaliku mõisniku initsiatiivil. Alev sai turuõigused aastal 1748. XVIII sajandil läks Siesikai Radziwillide valdusse.
Tsaariajal kasutati Siesikai kohta venekeelset nimekuju Сѣсики. Siesikai kuulus XIX sajandil Dowgiałłodele. Aastal 1943 sündis alevis Leedu majandusteadlane Julius Veselka. Nõukogude ajal oli Siesikai kohaliku sovhoosi keskasula.
Anu Raud
Anu Raud (sündinud 10. mail 1943 Moskvas) on eesti tekstiilikunstnik, Eesti Teaduste Akadeemia liige (aastast 2016), Viljandi kultuuriakadeemia ja Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ning emeriitprofessor.
Elukäik
Lõpetas 1961. aastal Tallinna 22. keskkooli, kus tollal õpetasid Toomas Lepiksaar ja Kaljo Põllu. Astus järgmisel aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1967. aastal tekstiilidisaini erialal.
Aastatel 1967–1970 oli Anu Raud rahvakunstimeistrite koondise "Uku" kunstnik. Aastatel 1970–1972 oli ta TA ajaloo instituudi kunstiajaloo sektori aspirant; 1972–1995 Eesti Kunstiakadeemia vanemõpetaja, dotsent; 1994–2001 Viljandi Kultuurikolledži professor, talukujunduse ja rahvusliku käsitöö eriala alusepanija, kateedri juhataja; 2001–2006 Eesti Kunstiakadeemia rahvakunsti õppetooli professor, alates 2009 emeriitprofessor.
Ta on Heimtali koduloomuuseumi arendaja ja hooldaja.
Sjomakõ (Žmerõnka rajoon)
Sjomakõ (ukraina keeles Сьомаки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 1029. Pindala on 1,82 km².
Anu Raud
Elukäik
Anu Raud valiti 2016. aastal Eesti Teaduste Akadeemia humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonna akadeemikuks.
Mark Soosaar on teinud temast dokumentaalfilmi "Anu Raud – elumustrid" (2002). 2021. aastal tuli välja režissöör Erle Veberi film "Pärand. Anu Raud".
Looming
Anu Raud on üks omanäolisemaid loojaid eesti kunstis. Kogu oma teadliku elu jooksul on ta süvenenud oma rahva kunstipärandisse. Sealt leitut on ta terviklikult mõtestanud oma tegevuses õpetaja, vaibakunstniku, kirjaniku, muuseumilooja ja talupidajana. Erilise tähendusega on Anu Raua vaibalooming, kust võib leida kõik eesti kultuurile olulised püsiväärtused.
Oma esimese vaiba "Mets" tegi ta valmis peatselt pärast kunstiinstituudi lõpetamist. "Ukus" töötades kuulusid tema tööpiirkonda saared. Eriti tihedaks kujunesid sidemed Kihnuga, kus kunstnik elas sisse rahvakunsti maailma. Loodus, kodu ja rahvakunst on tema loomingu tuumikuks. Neist kolmest jutustab ka Anu Raua üks tuntumaid vaipu "Kodutuled" (1979), mille eest pälvis ta Kristjan Raua nimelise preemia. Anu Raua looming on näiteks ka Viljandi Jaani kiriku tellimusel valminud vaip "Teerist".
Õppejõuna on Anu Raud olnud osaline Eesti tekstiilikunstnike järelkasvu koolitamisel 1972. aastast kuni tänaseni, olles juhendanud nii Eesti Kunstiakadeemia, TÜ Viljandi kultuuriakadeemia kui ka Tartu Kõrgema Kunstikooli üliõpilaste rahvakunstipraktikaid. Teda võib pidada terve põlvkonna esivanemate pärandit austavate tekstiilikunstnike innustajaks ja juhendajaks.
1991. aastal asutas Anu Raud isatallu tekstiilesemete muuseumitoa. Sellest välja kasvanud Heimtali koduloomuuseumi kinkis ta Eesti Rahva Muuseumi  100. sünnipäeva puhul muuseumile.
Isiklikku
Tema ema oli tõlkija Valda Raud, isa kirjanik Mart Raud, vend tõlkija Annus Raud ja poolvend kirjanik Eno Raud.
Looduskaitseühing Kotkas
Looduskaitseühing Kotkas on Eesti looduskaitseorganisatsioon.
See asutati kui Looduskaitsekooperatiiv "Kotkas" 1989. aastal kolme mehe – Einar Tammuri, Urmas Sellise ja Olev Merivee – poolt. Viis aastat hiljem sai sellest Looduskaitseühistu "Kotkas", hiljem Looduskaitseühing Kotkas.
Eric Berne
Eric Berne (sünninimi Eric Lennard Bernstein; 10. mai 1910 – 15. juuli 1970) oli kanada päritolu ameerika psühhiaater, kes 20. sajandi keskpaigas lõi transaktsioonianalüüsi.
Looduskaitseühing Kotkas
Kotkas on tegelenud kotkaste ja must-toonekure kaitse ja loendustega Eestis.
Eric Berne
Transaktsioonianalüüsi (TA) teooria põhines Freudi ideedel, mida Berne siiski oluliselt kohandas. Kui algne psühhoanalüüs keskendus isiksuse mõistmisele läbi sisekaemuse, siis Berne oli seisukohal, et inimisiksust saab paremini mõista suhtlusaktide kaudu.
Looduskaitseühing Kotkas
Ühingu esimene esimees oli Einar Tammur (1960–2004). Pärast tema surma sai ühingu juhatajaks Robert Oetjen.
Zurab Tsereteli
Zurab Tsereteli (Зураб Константинович Церетели; gruusia keeles ზურაბ წერეთელი (Zurab Tseretheli); sündinud 4. jaanuaril 1934 Thbilisis) on gruusia päritolu Venemaa skulptor, Venemaa Kunstide Akadeemia president 1997. aastast alates.
Tema looming on pälvinud Venemaa riigivõimu (eelkõige aga Moskva endise linnapea Juri Lužkovi) poolehoiu, avalik ja kriitikute arvamus on olnud sageli halvakspanev. Talle on heidetud ette Moskva monumentaalprojektide monopoliseerimist ja pealinna stilistilise ühtluse rikkumist, gigantomaaniat, ebaproportsionaalsust ja halba maitset.
Bozēni (Härgmäe vald)
Bozēni on küla (mazciems) Lätis Valka piirkonnas Ērģeme vallas.
Külast läänes asuvad Bozēni muinaskalmed on kultuurimälestistena kohaliku kaitse all. Seal asub Žēguri bussipeatus.
Leonid Haritonov
Leonid Haritonov (vene Леонид Владимирович Харитонов; 19. mai 1930 Leningrad – 20. juuni 1987 Moskva) oli vene näitleja.
Keskkooli lõpetamise järel astus Leonid Haritonov Leningradi Riiklikku Ülikooli, kus ta õppis õigusteadust. Kuid seal õppis ta ainult ühe aasta ja asus seejärel õppima Moskva kunstiteatri juures asuvas õppestuudios, mille lõpetas 1954. aastal. Aastatel 1954–1962 ja 1963–1987 oli ta Moskva Kunstiteatri näitleja, 1962–1963 töötas ta Moskva Leninliku Komsomoli nimelises Riiklikus Teatris.
Aastatel 1954–1986 mängis Haritonov ligikaudu 40 filmis. 1950. aastatel oli ta filminäitlejana väga populaarne.
Leonid Haritonov suri insuldi tagajärjel. Ta on maetud Moskvasse Vagankovo kalmistule.
402
402. aasta
SOS Lasteküla
pisi|Kõikidel lastel on õigus õnnelikule lapsepõlvele SOS Lasteküla (inglise k SOS Children's Villages) on valitsusväline, mittepoliitiline ja mittekonfessionaalne organisatsioon, mille töö põhineb peamiselt avalikul huvil ning mille eesmärgiks on abi vajavate laste ja perede sotsiaalne ja majanduslik abistamine. Rahvusvahelise organisatsiooni peakontor asub Austrias Innsbruckis. Organisatsioon tegutseb üle 135 riigis.
SOS Lasteküla eesmärk on pakkuda perepõhiseid kasvamistingimusi vanemliku hooleta jäänud lastele ja samas aidata peredel neid toetades koos püsida. See mõtteviis on 70 aasta jooksul üha enam ja laiemalt maailmas ka realiseerunud.
1995. aastal sai SOS Lasteküla Rahvusvaheline Organisatsioon konsultatiivse staatuse ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu juures ning 2002. aastal anti organisatsioonile erakorralise panuse eest inimeste kannatuste leevendamisse maailmas Conrad N. Hiltoni humanitaarabi auhind.
70 aasta jooksul on organisatsioon aidanud 4 miljonit last maailmas.
SOS Lasteküla Eesti Ühing on rahvusvahelise SOS Lasteküla Föderatsiooni liige alates 1994. aastast.
Organisatsiooni asutas 1949 austerlasest filantroop Hermann Gmeiner.
SOS Lasteküla Eestis
Eestis tegutseb aastast 1994 SOS Lasteküla Eesti Ühing.
SOS Lasteküla eesmärk on suurendada laste ja perede heaolu Eestis ja kogu maailmas, pakkudes kogukonnapõhist perehooldust ja kohandatud toetust peredele. Samuti tegutseb organisatsioon omavalitsuste ja riigi arengupartnerina, et edendada lastega perede heaolu. Lisaks kogutakse vahendeid laste ja perede toetamiseks Eestis.
Ühingu ülesandeks on koordineerida tööd organisatsiooni nimel tegutsevates programmides Harjumaal, Virumaal, Raplamaal ja Lõuna Eestis. SOS Lastekülas elavad lapsed kaht tüüpi kodudes: SOS lasteküla kodudes ja perevanemate isiklikus kodus.
Lisaks tegeleb SOS Lasteküla Eesti Ühing ennetustööga ehk peretugevdusprogrammiga, mille eesmärk on ennetada laste äravõtmist peredest ning edendada lapsevanemate vanemlikke oskusi sedavõrd, et pere tuleb oma laste kasvatamisega iseseisvalt ja hästi toime. Peretugevdusprogrammi tegevust riiklikult ei rahastata ning kogu ennetustegevus toimub annetajate toel.
2021. aastal avas SOS Lasteküla Eesti Ühing Vaikse kodu, mis on mõeldud 14–18aastastele noortele, kel lapseea traumadest tingitult esineb vägivaldset ja ennastkahjustavat käitumist, mistõttu noor on viibinud kinnises lasteasutuses või on sinna mineku lävel. Vaikse koduga lõi SOS Lasteküla võimaluse asenduskodu noortele, kes seni on pidanud minema kinnisesse lasteasutusse. Vaikse kodu eesmärk on olla vaheetapp noore edasiliikumiseks. Olles õppinud positiivset enesejuhtimist saab noor vastavalt oma vajadustele jätkata elu peres, noortekodus või liikuda edasi iseseisvasse ellu. Välistatud ei ole ka bioloogilisse perre naasmine. Vaikse kodu muudab eriliseks traumapedagoogiline lähenemine, mida eriväljaõppe saanud personal igapäevatöös kasutab.
Orienteerumisklubi Põlva Kobras
Orienteerumisklubi Põlva Kobras on Eesti orienteerumisklubi.
Klubi asutati 27. aprillil 1988 Põlvas ning on Eesti Orienteerumisliidu ja Põlva Maakonna Spordiliidu liige.
Klubi juhatuse esimeseks esimeheks valiti Nikolai Järveoja.
Charles Stevenson
Charles Leslie Stevenson (27. juuni 1908 Cincinnati, Ohio – 14. märts 1979 Bennington, Vermont) oli Ameerika analüütiline filosoof, keda tuntakse eelkõige tööde järgi eetikas ja esteetikas.
Kõrgõzstani president
Kõrgõzstani president on Kõrgõzstani riigipea. Valitakse otsevalimisel kuni kaheks ametiajaks.
Presidendi institutsioon loodi 1990. aastal Ülemnõukogu esimehe ametikoha asemele.
Riigi presidendid:
Charles Stevenson
Charles Stevenson esitas sõjajärgse aja kõige keerukama põhjenduse emotivismi kaitseks. Artiklites "Eetiliste terminite emotiivne tähendus" ("The Emotive Meaning of Ethical Terms", 1937) ja "Veenvad definitsioonid" ("Persuasive Definitions", 1938) ning raamatus "Eetika ja keel" ("Ethics and Language", 1944) töötas ta välja emotiivse tähenduse teooria, mida kasutas seejärel oma veenva definitsiooni (persuasive definition) teooria alusena. Stevenson arendas emotivismi edasi metaeetillise teooriana, mis tõmbas järsu eraldusjoone keele kognitiivsete teaduslike kasutusviiside (milles esitatakse fakte ja põhjendusi ning mis alluvad teaduse seadustele) ja mittekognitiivsete kasutusviiside vahele (milles esitatakse tundeid ja millega avaldatakse mõju).
73. mereerioperatsioonide keskus
'''Antin Holovatõi nimeline 73. mereerioperatsioonide keskus' (ukraina keeles 73-й морський центр спеціальних операцій імені кошового отамана Антіна Головатого'' ) on Ukraina erioperatsioonijõudude struktuuriüksus.
Ajalugu
Üksus takistas 2022. aastal Mõkolajivi lahingus Vene vägedel Mõkolajivi lennujaama üle kontrolli saavutamist. 2022. aasta juuli alguses tegi üksus pärast Maosaare lahingut Zmijinõi saarel vaatlust ja andmete kogumist. 2022. aasta oktoobris tegutses üksus Hersoni oblastis.
Ashlandi maakond (Ohio)
Ashlandi maakond (Ashland County) on maakond USA-s Ohio osariigis.
Maakonna pindala on 1105 km². Veepindala on 10 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 53 139. Aastal 2000 oli elanikke 52 523.
Maakond asub Ohio kesk- ja idaosas, umbes 60 kilomeetrit Erie järvest lõunas. Umbes 23% Ashlandi maakonnast moodustab mets.
Ajalugu
Ashlandi maakond moodustati 24. veebruaril 1846 Huroni, Loraini, Richlandi ja Wayne'i maakonna osadest.
Operatsioon Serval
Operatsioon Serval algatati pärast ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 2085 ning Mali ajutise valitsuse ametlikku abipalvet. Operatsioon Serval lõppes 15. juulil 2014, 1. augustil 2014 algas islamistide Sahelist välja tõrjumiseks operatsioon Barkhane. Mässuliste viiest juhist tapeti kolm (Abdelhamid Abou Zeid, Abdel Krim ja Omar Ould Hamaha), Mokhtar Belmokhtar põgenes Liibüasse ning Iyad Ag Ghaly Alžeeriasse.
Operatsioon sai nime Aafrika kaslase servali järgi.
Gröbming
Gröbming on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas.
thumb|left|Gröbming,1830 thumb|left|
Parima kohandatud stsenaariumi Oscar
Parima kohandatud stsenaariumi Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Adapted Screenplay) on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia filmistsenaariumi, mis on adapteeritud. Enim adapteeritakse romaane, kuid ka näidendeid, muusikale, telesarju, teisi filme ja filmikaraktereid. Kõiki järellugusid peetakse adaptatsioonideks.
Enim ehk seitse korda on auhinnale nomineeritud Billy Wilder, kes võitis 1946. aastal. Rekordilised kaks auhinda on pälvinud Robert Bolt, Francis Ford Coppola, Christopher Hampton, Ruth Prawer Jhabvala, Joseph L. Mankiewicz, Alexander Payne, Mario Puzo, Michael Wilson, Alvin Sargent ja George Seaton.
Vanim auhinna saaja on James Ivory, kes sai selle 2019. aastal 89-aastaselt filmi eest "Kutsu mind oma nimega" ja kelle käes on ka kõigi muude Oscarite pälvinute üleüldibe vanuserekord.
Lhotse Middle
pisi|Vaade [[Lhotse mäele. Pildil visuaalselt kõrgeim tipp on Lhotse peatipp (8516 m). Parempoolne äärmine tipp on Lhotse Shar (8386 m). Lhotse Middle (8410 m) jääb peatipust esimene tipp paremale]] pisi|Vaade [[Lhotse mäele. Pildil vasakult esimene on Lhotse Middle. Parempoolne äärmine tipp on Lhotse Shar]] Lhotse Middle, ka Lhotse-Middle Summit , on mäetipp Lhotse mäel Mahalangur Himali ahelikus Himaalajas. Mäetipp asub Hiina ja Nepali piiril.
Lhotse Middle asub peatipust (8516 m) 430 m idakagu suunas.
Tipu kõrgus on 8410 m. Kuna tema topograafilne prominents on vaid 60 m, siis ta ei klassifitseeru eraldi mäeks. Ta on Lhotse kõrvaltipp (sub-peak).
Kõigist kaheksatuhandelistest mäetippudest (sealhulgas kõrvaltipud) alistus Lhotse Middle alpinistidele viimasena.
Esmatõus
Esmatõusu tippu tegid 23. mail 2003 Venemaa ekspeditsiooni liikmed Aleksei Bolotov, Sergei Timofejev, Jevgeni Vinogradski ja Pjotr Kuznetsov. Rünnakulaagrist (V laagrist) kõrgusel 8250 m väljuti kella 8 paiku hommikul, tippu (8410 m) jõuti pärast lõunat kella kolme paiku ja tagasi rünnakulaagrisse jõuti õhtu pimenedes kella kaheksaks. Järgmise päeva õhtuks laskusid nad Lõunasadulale (IV vahelaager)
24. mail tõusid tippu sama ekspeditsiooni 3 liiget, nende seas ka Gleb Sokolov, kes on esimene alpinist, kes on tõusnud Lhotse kõigi kolme üle 8000 m kõrguse tipu otsa. 27. mail jõudsid tippu veel 2 meeskonna liiget.
Juuste haigused
Täiskasvanud inimesel on keskmiselt 100-150 tuhat juuksekarva ning iga päevaselt võib inimene kaotada umbes 100 juuksekarva.
Juuksed koosnevad proteiinist ehk keratiinist, mida toodavat juuste folliikulid. Folliikulid, tootes uusi rakke, tõukavad vanad rakud naha pinnale, umbes 15 cm võrra aastas. Nähtavad juuksed on tegelikult juba surnud keratiini rakkude niidid.
Umbes 90% peas olevatest juustest on aktiivsed ja kasvavad pidevalt. Iga juuksekarva folliikulil on oma elutsükkel, mida mõjutab inimese vanus, haigused ja suur hulk muid tegureid.
Hypertrichosis ehk ebanormaalne karvakasv
Hypertrichosis on hormonaalne probleem, mille puhul kasvavad termaalkarvad seal, kus tavaliselt kasvavad velluskarvad (nt vuntsid ja habe naistel). Kosmeetiliselt aitavad epileerimine ja depileerimine. Trichoptilosis on tehniline termin lõhenenud juuste kohta. Lõhenenud juukseid saab muuta palsamite, õlide jm. Kõige kindlam meetod on lõikamine, mis eemaldab lõhenenud otsad, kuid ei garanteeri, et juuksed uuesti ei lõhene.
Trichorrhexis nodosa ehk sõlmed
Juuksed on haprad ja keset juukse tüve tekivad sõlmed. Juuksed katkevad kiiresti ja juukse otsad hoiavad, pärast katkemist laiali nagu harjal ning hargnevad mööda juukse tüve. Hoolduseks sobivad pehmendajad ja niisutajad.
Fragilitas crinium ehk haprad ja rabedad juuksed
Sellised juuksed võivad katkeda igalt poolt kogu pikkuse ulatuses. Hoolduses kasutatakse üldjuhul spetsiaalset palsamit või maski.
Trichorrhexis invaginata ehk bambuskarvad
Sellistel juuksekarvadel on sõlmed, mis muudavad muidu siledapinnalise karvapauna bambusesarnaseks. Sõlmed koosnevad nn tassi ja palli osast. Sõlme peanaha lähemal olev osa on tassikujuline ja juukseotstepoolne osa pallikujuline. Sellised sõlmed muudavad juuksekarva väga nõrgaks ja kergesti murduvaks. Bambuskarvade defekt võib kaasneda juuste ületöötlemisega, kuid sagedamini on tegemist kaasasündinud seisundi või mõnest haigusest põhjustatud defektiga, nagu seda on näiteks Nethertoni sündroom, ihtüoos ja atoopia. On täheldatud, et lapsed kasvavad sellest seisundist sageli välja. Üldiselt on ravi puhul esmane vältida juuste ületöötlemist. Kui seisund on seotud mõne eelnimetatud haigusega, toimub ka paranemine sõltuvalt haiguse ravimise käigust.
Mulljuuksed
Uuringud on tõestanud, et seisundit soodustab juuste kuivatamine kuumema fööniga, kui seda on 175ºC ning juuste pidev kontakt tangidega, mis on kuumemad kui 125ºC. Ka keemiline töötlemine võib mõjutada mulljuuste teket. Kui selliseid juukseid fööniga kuivatada, aurustub vesi ning suurendab vakuoolide läbimõõtu, mis ühtlasi kahjustab ka juukse kiudu, muutes juuksed rabedaks ja kergesti murduvaks.Mulljuukseid ei saa taastada, need tuleb ära lõigata ning kindlasti edaspidi vältida juuste traumeerimist nii kuuma- kui keemilise töötlusega.
Allikad
http://juuksur.innove.ee/chapter2/33.php http://www.medikos.ee/probleemid/juuste-valjalangemine-ee.html
Roskomnadzor
Föderaalne järelevalveteenistus side, infotehnoloogia ja massikommunikatsiooni sfääris ehk Roskomnadzor (vene keeles Федеральная служба по надзору в сфере связи, информационных технологий и массовых коммуникаций, lühend Роскомнадзор) on Venemaa Föderatsiooni järelevalveamet, mis tegeleb massimeedia kontrolliga.
29. märtsist 2020 juhib asutust Andrei Lipov.
Ajalugu
Roskomnadzor loodi Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi korraldusega 3. detsembrist 2008.
Roskomnadzor on föderaalne täitevorgan, mis vastutab meedia, sealhulgas elektroonilise meedia ja massikommunikatsiooni, infotehnoloogia ja sidefunktsioonide kontrolli, tsensuuri ja järelevalve eest, kontrolli ja järelevalve eest Venemaa Föderatsiooni õigusaktides sätestatud isikuandmete töötlemise nõuete täitmise üle. See on ka asutus, mis haldab Venemaa interneti-tsensuurifiltreid. Samuti kavandab ja rakendab see Venemaa autonoomse interneti alamvõrgu protseduure, nagu Venemaa autonoomsete süsteemide loend, alternatiivsed DNS-juurserverid Venemaa riiklikus domeeninimesüsteemis, kontrollib kohalike internetiteenuse pakkujate omavahelist ühendust ja interneti-vahetust. Peamine eesmärk on pakkuda juurdepääsu Venemaa autonoomsele interneti-alamvõrgule isegi pärast ühenduse katkestamist või eraldamist ülemaailmsest Internetist (suveräänne interneti seadus).
Tegevus ja kriitika
2012. aasta juulis võeti Venemaal vastu seadus3 "Info, infotehnoloogia ja teabekaitse" muudatused, mis kohustavad internetiteenuseid pakkuvaid operaatoreid piirama juurdepääsu Venemaal keelatud teavet sisaldavatele saitidele. Novembris 2012 jõustus Venemaa valitsuse määrus nr. 1101, mis kirjeldab domeeninimede, saidi lehtede indeksite ja võrguaadresside ühtse registri loomise ja pidamise reegleid, mis võimaldavad tuvastada ebaseadusliku sisuga saite. Nende reeglite kohaselt peab Roskomnadzor keelatud teabega saidi tuvastamisel määrama selle saidi hostiteenuse pakkuja ja saatma talle teate keelatud teabe eemaldamise vajaduse kohta. Kui saidi omanik või hostingu pakkuja ei eemalda teavet kolme päeva jooksul, kantakse sait registrisse. Registrit tuleb ajakohastada iga päev kell 9.00 ja 21.00 Moskva aja järgi. Operaator on kohustatud piirama juurdepääsu registri saitidele ühe päeva jooksul alates uuendamise hetkest. Algselt püüdsid Roskomnadzori inspektorid rikkujaid käsitsi tuvastada. Kuid alates 2015. aasta lõpust hakkas Roskomnadzor juurutama "Revizori" süsteemi - tarkvara- ja riistvarakompleksi, mis kontrollib automaatselt, kas operaator blokeerib saidid keelatud saitide registrist. Roskomnadzor kulutas "Revizori" loomisele 84,2 miljonit rubla, operaatoritele on süsteemi kasutamine tasuta. Alates 1. detsembrist 2016 hakkas Roskomnadzor nõudma, et kõik Venemaa interneti operaatorid lülitaksid "Revizori" sisse. 2016. aasta detsembris paigaldasid kõik Venemaa interneti-pakkujad "Revizori" oma võrkudesse. Kui süsteem tuvastab, et interneti operaatorfirma annab juurdepääsu enam kui 1%-le ebaseadusliku sisuga saitide registrist, saadab see Roskomnadzorile sellekohase teate. Roskomnadzori inspektor kontrollib andmed uuesti ja nende kinnituse korral annab korralduse rikkumise kõrvaldamiseks, koostab haldusrikkumise protokolli. Haldusvastutusele võtmise otsuse teeb kohus. Esialgu kvalifitseeriti sellised rikkumised haldusõiguserikkumiste seadustiku artikli 14.1 3. osa järgi (trahv juriidilistele isikutele 30 000 kuni 40 000 rubla). 2017. aasta veebruaris ilmus haldusõiguserikkumiste seadustikusse artikkel 13.34, mis näeb juriidilistele isikutele ette trahvi keelatud saitide blokeerimise kohustuse täitmata jätmise eest 50 000 - 100 000 rubla.
2012. aastast alates on keelatud ära ka Vikipeedia lehekülgi.
23. aprillil 2018 allkirjastas Vladimir Putin seadused „Täitemenetlusi käsitleva föderaalseaduse muutmise kohta“ ja föderaalseaduse „Teave, Infotehnoloogia ja infokaitse". Praktikas võimaldas see kohtutäituril iseseisvalt taotleda Roskomnadzorilt veebileht blokeerida, kui leht, kus diskrediteeriv teave asub, seda kohtuotsusega ei eemalda.
2014. aastal pärast Venemaa sissetungi Krimmi blokeeris Roskomnadzor Venemaa tegevust kritiseerivaid Vene internetisaite nagu grani.ru, Aleksei Navalnõi ajaveeb, Kasparov.ru jt.
Pärast ülevenemaalisi Aleksei Navalnõi poolehoidjate proteste 2021. aastal trahvis Roskomnadzor seitset sotsiaalmeediaettevõtet Navalnõi-meelsete videote eemaldamata jätmise eest: Facebook, Instagram, Twitter, TikTok, VKontakte, Odnoklassniki ja YouTube.
1. märtsil 2022 ähvardas Roskomnadzor artikli "Вторжение России на Украину (2022)" ("Venemaa sissetung Ukrainasse (2022))" tõttu blokeerida juurdepääsu venekeelsele Vikipeediale, väites, et artikkel sisaldab "ebaseaduslikult levitatud teavet ohvrite kohta Venemaa Föderatsiooni sõjaväelaste ja ka Ukraina tsiviilelanikkonna, sealhulgas laste seas."
10. märtsil 2021 alustas Roskomnadzor Twitteri "pidurdamist" Venemaa kasutajate jaoks, põhjendades seda otsust Twitteri suutmatusega eemaldada ebaseaduslikku sisu. Selle tegevuse tõttu lakkasid aeg-ajalt töötamast Venemaa peamised veebisaidid, sealhulgas Roskomnadzor ise. See põhjustas ka suuremate kommertsteenuste (nt Qiwi maksesüsteemi) talitlushäireid ning blokeeris mõnedel kasutajatel juurdepääsu Yandexile, Google'ile ja YouTube'ile. Lisaks piiras Roskomnadzor koos Twitteriga juurdepääsu arvukatele veebisaitidele, mille domeeninimed lõppevad "t.co" -ga, mis on üks Twitteri domeenidest. "Aeglustamine" lõppes mais 2021. 1. märtsil 2022 aeglustas Roskomnadzor taas juurdepääsu Twitterile, süüdistades ettevõtet suutmatuses eemaldada nn võltspostitusi "erioperatsiooni" kohta.
4. märtsil 2022 keelas Roskomnadzor Facebooki leviku Venemaal, süüdistades Facebooki "Venemaa meedia diskrimineerimises" tuues näiteks Vene riigimeediakanalitele RT ja RIA Novosti juurdepääsu piiramise Facebooki poolt. Lisaks piirati juurdepääsu Twitterile. Alates 14. märtsist 2022 on Venemaal keelatud Instagram. „Kuna sotsiaalvõrgustiku Instagram juhtkond lubas rahvusvahelise õiguse vastaselt esimest korda ajaloos üleskutseid vägivallale ja ainult venelaste vastu, otsustas peaprokuratuur selle suhtlusvõrgustiku Venemaal keelata," teatas Roskomnadzor oma avalduses.
22. märtsil 2022 tegi Roskomnadzor hoiatuse Venemaa viimasele valitsuskriitilisele ajalehele Novaja Gazeta, väites, et leht ei märgistanud oma loos üht valitsusvälist organisatsiooni "välisagendina", rikkudes sellega seadusi. 28. märtsil 2022 teatas ajaleht oma ilmumise katkestamisest sõja lõpuni Ukrainas: "Saime Roskomnadzorilt järjekordse hoiatuse. Pärast seda peatame ajalehe avaldamise veebisaidil, võrkudes ja paberkandjal – kuni "Ukraina territooriumil toimuva erioperatsiooni" lõpuni." Kui meediaväljaanne saab aasta jooksul kaks sellist hoiatust, võib kohus selle sulgeda.
Tartu on unenägu
pisi|Jüri Talvet, üks kogumiku autoritest "Tartu on unenägu" on ilukirjanduslik Tartu-aineline tekstikogumik.
Raamat ilmus 2006. aastal Eesti Kirjanduse Seltsi väljaandena. Kogumiku toimetajateks on Krista Ojasaar ja Berk Vaher ning avaldatud fotod on teinud Toomas Liivamägi ja Margit Paas.
"Tartu on unenägu" sisaldab 16 Tartuga seotud autori 38 erinevat teksti (15 proosapala ja 23 luuletust). Proosapaladega on esindatud: Mehis Heinsaar, Lauri Sommer, Urmas Vadi, Kadri Tüür, Piret Bristol, Aare Pilv, Berk Vaher, Jüri Ehlvest, Hedda Maurer ja Andres Keil.
Luuletekstid pärinevad autoritelt: Hannes Varblane, Reet Sool, Merca, Krista Ojasaar, Igor Kotjuh ja Jüri Talvet.
Kogumiku näol on tegemist esimesega kolmest 2000. aastatel ilmunud Tartu-teemalisest tekstivalimikust. 2009. aastal avaldati proosatekste koondav teos "Tartu rahutused: valik jutte" ning 2012. aastal kogu "Mitte-Tartu" Tartu mittekohtadest jutustavatest tekstidest.
Juri Jekimov
Juri Jekimov (sündinud 28. mail 1962 Tartus) on Eesti balletitantsija.
1980. aastal lõpetas ta Tallinna Koreograafiakooli.
Töötas RAT "Estonia" balletiartistina, ta on olnud Kaie Kõrbi ja Inge Arro lavapartner.
Ta on tegutsenud ka Tallinna Balletikooli õppejõuna.
Anne Schotter
Anne Schotter (15. juuni 1936 – 20. märts 2020) oli eesti arst ja pedagoog.
Ta õppis Tartu õpetajate instituudis ja läks pärast selle lõpetamist Kohtla-Järvele kooliõpetajaks. Siis aga otsustas isa eeskujul arstiks saada ja lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, mille lõpetamise järel töötas neuroloogina Keila haiglas. Seejärel töötas Tartu Ülikoolis, oli meditsiiniteaduste kandidaat.
Isiklikku
Tema isa oli arst-neuroloog Voldemar Üprus, tädid kunstnik Hilda Üprus ja kunstiajaloolane Helmi Üprus. Tema vend on poliitik ja ettevõtja Jaak Üprus (s. 1940). Tema abikaasa oli silmaarst Leo Schotter, kellega tal oli poeg Valmar Schotter (1969-2009). Tema teine poeg on vaimulik ja poliitik Avo Üprus.
Janno Trump
pisi|Foto: Andrei Chertkov Janno Trump (sündinud 10. novembril 1990 Tallinnas) on eesti muusik.
Ta mängib basskitarri ja on eelkõige džässmuusik, kuid on musitseerinud ja salvestanud plaate ka koos pop- ja rokkartistidega.
Elukäik
Janno Trump on lõpetanud Aruküla Huvikooli Pääsulind akordioni erialal (2004), Aruküla Põhikooli (2006), Tallinna 21. Kooli (2009), Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli basskitarri erialal (2012) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jazz-bassi erialal (2016). Lisaks on ta õppinud Amsterdami Konservatooriumi magistriõppes.
Ta on kirjutanud muusikat nii džässansamblitele kui ka bigbändile, olnud mitme suure muusikaprojekti kunstiline juht ning juhib jazz-funk-orkestrit JT Conception ja kammerdžässansamblit Janno Trump Clarity Ensemble.
Janno Trump on salvestanud heliplaate ning teinud koostööprojekte teiste eesti pop- ja džässmuusikutega, sh Sofia Rubina, Uku Suviste, Reket, Kristjan Kasearu, Karl-Erik Taukari, Raivo Tafenau, Teele Viira ja paljude teistega. 2020. aastatel musitseerib ta lisaks oma ansamblitele veel bändides Funkifize, Karl-Erik Taukar Big Band, Sofia Rubina Band, Marianne Leibur Trio, Late's 5, Linda Kanter Quartet, Maarja Aarma MA, The Swingin' Sisters jpt.
2018. aastal valiti Janno Trump aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.
JT Conception
2015. aasta kevadel kutsus Janno Trump kokku 10-liikmelise jazz funk 'i ansambli Trump Conception, millega hakati mängima tema enda komponeeritud muusikat. 2016. aasta aprillis ilmus bändil debüütalbum "One" ning 2017. aasta sügisel kontsertalbum "Wait For It". Bändi kuuluvad lisaks Trumpile Allan Järve, Jason Hunter, Johannes Kiik, Danel Aljo, Keio Vutt, Dmitri Nikolajevski, Caspar Salo, Madis Muul ja Pent Järve. 2018. aastal sai Trump Conceptionist JT Conception. 2019. aastal valisid Jazzkaar ja Eesti Jazzliit JT Conceptioni aasta jazz-ansambliks.
Isiklikku
Janno Trump on pärit muusikute perekonnast. Tema isa Juhan Trump on muusikapedagoog ja helilooja, ema Mae Trump on samuti muusikapedagoog. Tema tädi on Eve Vendt
Püha Sava hertsogkond
Püha Sava hertsogkond (ladina keeles Ducatus Sancti Sabae, serbia-horvaadi keeles Hercegovina Svetog Save ) oli hiliskeskaegne lõunaslaavi riik, mis eksisteeris ajal, mil Osmanite riik Balkani poolsaare alasid vallutas. Hertsogkonda valitsesid Kosača aadliperekonda kuulunud Stjepan Vukčić Kosača ja tema poeg Vladislav Hercegović ning riik hõlmas tänase Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Montenegro ja Serbia osi.
Stjepan võttis Serbia kiriku esimese peapiiskopi Püha Sava järgi endale tiitli "Püha Sava hertsog". Selle tiitli järgi saigi hiljem nime tänapäevane Hertsegoviina piirkond, kuna osmanid kasutasid hiljem oma riigi sandžakiks muudetud provintsi kohta nimetust Hersek Sancağı ("Hertsogi sandžakk").
Ajalugu
1444. aasta 15. veebruaril sõlmis Stjepan Vukčić lepingu Aragóni ja Napoli kuninga Alfonso V-ga. Sellega hakkas Stjepan tema vasalliks, saades vastutasuks kuningalt abi võitluses oma vaenlaste vastu (Bosnia kuningas Stjepan Tomašević, hertsog Ivaniš Pavlović ja Veneetsia vabariik). Sama lepinguga lubas Stjepan Alfonsole regulaarselt andamit tasuda; seni oli ta andnud seda osmanite sultanile.
1448. aasta 20. jaanuaril Saksa-Rooma keiser Friedrich III-le saadetud dokumendis tituleeris Stjepan end tiitlitega "Püha Sava hertsog" (Vojvoda svetog Save), "Zahumlje ja ranniku isand" ning "suurhertsog" ja sundis ka Bosnia kuningat end vastavalt tunnustama. Tiitlil "Püha Sava hertsog" oli märkimisväärne väärtus avaliku arvamuse kujundamise seisukohalt, kuna Mileševa kloostris asunud Sava reliikviaid pidasid imettegevaks piirkonna kõigi kristlike usuvoolude liikmed. See parandas märgatavalt Stjepani ja Serbia despoodi Đurađ Brankovići omavahelisi suhteid. Nad moodustasid samal aastal liidu ning vallutasid Bosnia krooni käest Višegradi ja Srebrnica.
1451. aastal ründas Stjepan Dubrovnikit ning asus linna piirama. Kuna enne seda oli temast saanud Ragusa vabariigi aadlik, kuulutas Ragusa valitsus ta selle peale reeturiks. Tema tapjale pakuti autasuks 15 000 tukatit, palee Dubrovniki linnas väärtusega 2000 tukatit, iga-aastane sissetulek 300 tukatit ja lisaks pärilik Ragusa aadlitiitel. See oht hirmutas Stjepani sel määral, et ta lõpuks lõpetas piiramise.
Stjepan Vukčić suri aastal 1466 ja tema järglaseks riigi valitsejana sai tema vanim poeg Vladislav Hercegović. Aastal 1482 said viimase vägedest jagu Osmanite riigi väed, mida juhtis tema vend Hersekli Ahmed Pasha (Stjepani noorim poeg), kes oli enne seda islamiusku astunud. Osmanite riigis sai Hertsegoviina aladest Bosnia riigi (Bosnia pašaluki) provints (sandžakk).
Stjepan rajas oma riigi keskuse Herceg Novi lähistele kaks Serbia õigeusu kloostrit: Zagrađe kloostri ja Savina kloostri.
Sodipodi
Sodipodi on avatud lähtekoodiga vektorgraafika tarkvara, Inkscape'i eelkäija.
Sodipodi alustas Raph Levieni kirjutatud graafikatarkvara Gill haruna.
Sodipodi tarkvara kirjutas eestlane Lauris Kaplinski ja selle nimetus tuleb laste sõnavarast.
Sodipodi toetab SVG vormingut, aga see pole täielikult implementeeritud.
Sodipodi arendamine lõpetati 2004.
Idakonverents (NBA)
Idakonverents on korvpalliliiga NBA klubide alajaotus. Sinna kuulub 15 meeskonda, mis on omakorda jaotatud kolme divisjoni, milles igaühes mängib viis meeskonda.
Praegune meeskondade jagunemine
Idakonverentsi meeskonnad on jaotatud järgmiselt:
Atlandi divisjon
Kagudivisjon
Keskdivisjon
Idakonverentsi meistrid
Enne 1970. aastat oli idakonverentsi nimeks idadivisjon.
408
408. aasta
Popivka (Lõpovetsi rajoon)
Popivka (ukraina keeles Попівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 485. Pindala on 1,679 km².
Harilik kastekaer
Harilik kastekaer (Danthonia decumbens) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeliik.
Erik Soop
Vabahärra Erik Knutsson Soop (16. detsember 1643 – 3. märts 1700 Stockholm, Rootsi) oli Rootsi riigimees ja Liivimaa ning Riia kuberner.
Eestikeelsed piiblitõlked
Järgnev artikkel kajastab alates 16. sajandist kuni tänapävani tehtud katseid Piiblit eesti keelde tõlkida.
Piibli tõlkimise ajalugu
thumb|Piibel (1739) pisi|Eestikeelse piibli 250. aastapäeva monument [[Jüri kiriku juures]]
Esimesed katsetused
Esimesed teadaolevad katsed Piibli tõlkimiseks eesti keelde tehti 16. sajandil. Tallinna koolipoiss Hans Susi suutis 1551. aastaks ära tõlkida evangeeliumite perikoobid ja Taaveti lauluraamatu, kuid tema tehtud töö jäi trükis avaldamata.
Pikemaid tõlkekatkeid Piiblist sisaldus 17. sajandil luteri pastorite koostatud käsiraamatutes, näiteks 1632. aastal lõunaeesti keeles ilmunud Joachim Rossihniuse piiblilugemistes ja 1637. aastal põhjaeesti keeles ilmunud Heinrich Stahli käsi- ja koduraamatus.
Adrian Virginiuse lõunaeestikeelne Uue Testamendi tõlge
Uus Testament tervikuna tõlgiti lõunaeesti keelde 1686. aastaks. See kandis pealkirja Wastne Testament ja selle peamiseks tõlkijaks oli raamatu ilmumise ajal 23-aastane pastor Adrian Virginius. Teost trükiti ligi 500 eksemplari, Eestis on neist tänaseni säilinud 6 eksemplari.
Eberhard ja Heinrich Gutsleffi põhjaeestikeelne Uue Testamendi tõlge
Uue Testamendi Põhjaeestikeelne tõlge ilmus alles 1715. aastal. Peamiselt vastutasid tõlkimise eest Eberhard ja Heinrich Gutsleff, kes olid oma töö lõpetanud juba varem, kuid tõlke varasemat väljaandmist oli takistanud Põhjasõda. Tõlge ilmus 400 eksemplaris, millest tänapäevani on säilinud vaid kaks terviklikku eksemplari. Raamat trükiti Tallinna gümnaasiumi trükikojas.
Anton Thor Helle esimene täielik piiblitõlge
Esimene täielik eestikeelne piiblitõlge ilmus 1739. aastal Jüri koguduse pastori Anton Thor Helle tööna. Tõlkimise ja toimetamise juures oli Hellel ka mitmeid abilisi, neist peamine juba 1715. aasta Uue Testamendi tõlkimisel osalenud Eberhard Gutsleff. Osaliselt uuesti tõlgitud ja tugevasti toimetatud, oli piiblitõlge oma aja kohta keeleline suursaavutus, mida kiidab Friedebert Tuglas: "Ma usun, et piibel maakeele tõlkimisel palju oma keele ilust ei kaotanud. Ta leidis kohase keele, tüseda ja talupoegliku, mida veel poolharidus ning ajaleht polnud rikkunud. See oli toores ja vaene, kuid julge ja plastiline."
Tõlkes leidis kasutamist Bengt Gottfried Forseliuse (u 1660–1688) ettepanekutest lähtuvalt korrigeeritud nn vana kirjaviis, millest on eemaldatud saksa võõrtähed ja kaotatud h-tähe pikendusmärgi funktsioon.
Tõlge valmis 1736. aastal, kuid esialgu puudus raamatu trükkimiseks raha. Piibel anti välja kolm aastat hiljem vennastekoguduste liikumise rajaja, krahv Nikolaus Ludwig von Zinzendorfi toetusel. Seda trükiti 6015 eksemplari ja see sai eesti ühtse kirjakeele kujunemise aluseks. Ka selle raamatu trükkis Tallinna gümnaasiumi trükikoda.
Jaan Bergmanni piiblitõlge
1912. aastal ilmus Paistu pastori Jaan Bergmanni tõlgitud Uus Testament. 1915. aastal valmis Bergmannil Piibli täieliku tõlke käsikiri, mis jäi aga alanud sõja ja tõlkija surma tõttu trükis avaldamata ning läks kaduma. Alles 1932. aastal leiti see Paistu kirikumõisa pööningult peaaegu tervenisti üles ja anti hoiule Eesti Kultuuriloolisele arhiivile Tartus.
Harald Põllu piiblitõlge
Järgmise piiblitõlke tegi Kose pastor Harald Põld. Ka sellest jõudis ilmuda 1938. aastal ainult Uus Testament; Vana Testamendi tõlke käsikiri oli küll olemas, kuid läks pärast Põllu surma 1939. aastal kaduma.