cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katk
Ravi
Katku kahtlusega inimene isoleeritakse ning hoitakse isolatsioonis diagnoosi kinnitamiseni. Raviks kasutatakse antibiootikume.
Katkutekitaja nimi
Nime on saanud katkutekitaja bakter oma avastaja Alexandre Yersini järgi, kes selle 1894. aastal avastas ja vastuseerumi välja töötas.
Katk mütoloogias
Enne katkubakteri avastamist 1894. aastal (ja kohati veel pärast seda) oli Euroopas laialt levinud uskumus, et katku põhjustab jumala viha, samuti usuti, et katku toob personifitseeritud katkuvaim.
Selenograafia
Selenograafia on teadus, mis uurib Kuu pinda ja pinnavorme.
Minevikus oli selenograafide peamine ülesanne Kuu merede, kraatrite, mäeahelike ning teiste pinnavormide kaardistamine ja nimetamine. See ülesanne sai suuresti täidetud kui varasel kosmoseajastul pildistati kosmoseaparaatidega Kuu nähtavat ja tagumist külge. Sellegipoolest on mitmeid Kuu regioone siiani vähe pildistatud (eriti pooluste lähedasi alasid) ning mitmete pinnavormide täpsed omadused (nagu näiteks kraatrite sügavus) on paika pandud mitmekilomeetrise mõõtmisveaga.
Tänapäeval peetakse selenograafiat selenoloogia alldistsipliiniks. Selenoloogiat nimetatakse tihti ka lihtsalt kuuteaduseks. Sõna selenograafia on tuletatud vanakreeka kuujumaluse Selene (Σελήνη) nimest ning sõnast graphō (γράφω), mis tähendab "ma kirjutan".
Sokcho
Sokcho (ka Sokch'o [sok-tšo]; korea kirjas 속초시, hani kirjas 束草市) on linn Lõuna-Korea idarannikul Gangwoni provintsis.
Piotrków Trybunalski
Piotrków Trybunalski (saksa keeles Petrikau) on maakonnaõigustega linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Piotrków Trybunalski maakonna halduskeskus. Piotrków Trybunalski asub Łódźist ligikaudu 44 km lõunakagus.
Piotrków Trybunalskit on esmamainitud 1217. aastal. Linnaõigused sai enne 1313. aastat (võimalik, et 1292. aasta paiku). Poola Kuningriigis ja Rzeczpospolitas oli Piotrków Trybunalski üks olulisi poliitilise elu keskusi. Aastatel 1455–1628 toimusid linnas Poola Seimi istungid ja kongressid.
Teise maailmasõja ajal oli Piotrków Trybunalski geto esimene juudi geto Saksamaa poolt okupeeritud Poolas, mis asutati juba 8. oktoobril 1939.
Sokcho
Linna lähedal on Lõuna-Korea üks omapärasemaid buda templeid – Sinheungsa, mis on ehitatud aastal 652. Templis asub 18 meetri kõrgune pronksist Buddha kuju.
2016. aasta juulis sai Sokcho üheks esimestest paikadest Lõuna-Koreas, kus inimestele muutus kättesaadavaks uus laiendatud reaalsusel põhinev mobiilimäng Pokémon Go, ehkki ametlikult ei olnud mäng riigis veel saadaval. Selle põhjusena on toodud riiklikke kaardiandmestiku piiranguid ja asjaolu, et Sokcho asub Lõuna-Korea kirdepiiri lähedal, jäädes väljapoole kaardiruudustikku, mida mänguloojad kasutasid blokeeringuala määramisel. Linn eesotsas linnapea Lee Byung-seoniga kasutas seda ära turismi edendamiseks, pakkudes mängimiseks vajalikku infrastruktuuri (linna katvad wifi-alad ja telefonide laadimispunktid) ning naaberlinnadest väljuvaid eribusse. Selle tulemusel ujutasid linna üle mängijad nii Koreast kui ka Hiinast.
Tallinna Peeteli kogudus
pisi|Peeteli kirik EELK Tallinna Peeteli Kogudus on Tallinnas tegutsev luterlik kogudus.
Kogudus kasutab Tallinna Peeteli kirikut.
Koguduse asutasid 90 liiget 23. aprillil 1927 Linnamisjoni majas Kentmanni 6. Jumalateenistusteks kasutati Rootsi Mihkli kirikut ja vahepeal Timuti 26 asunud endise makaronivabriku hoonet. 1920. aastate lõpuks kasvas kogudus rohkem kui 400-liikmeliseks. Kogudus sai Rahumäe kalmistul omaette matmispaiga ja 1938. aastal ka kirikuhoone.
1962. aastal ühendati Tallinna Linna Töörahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsusega Peeteli kogudus Tallinna Toomkogudusega ning Peeteli kirik anti kasutada Eesti Telefilmile.
1993. aastal kogudus taasasutati. Lühikest aega oli koguduse õpetajaks kõigepealt Gustav Piir, seejärel Jaak Aus. Aastatel 1996–2016 oli koguduse õpetaja Avo Üprus, 2016–2019 Alo Martinson.
2021. aasta oktoobri seisuga on täieõiguslikke koguduseliikmeid, kes 2021. või 2020. aastal teinud liikmeannetuse ja vastu võtnud armulaua, 70.
Koguduse õpetaja on alates 10. oktoobrist 2019 Aare Luup. Koguduse organist ja koorijuht on Eve Padar.
Väike-Tähe tänav
Väike-Tähe tänav on tänav Tartus.
Ta on ligi 400 meetrit pikk, ühendab Tähe tänavat Riia tänavaga ja ületab sealjuures Võru tänava. Kõigi nende suhtes on ta kõrvaltänav. Riia tänavast edasi jätkub ta Pepleri tänavana.
Tähe tänava ja Võru tänava vahelises osas on Väike-Tähe tänav piiriks kesklinna ja Karlova linnaosa vahel.
Erich Hartmann
pisi|Erich Hartmann Erich Alfred Hartmann (19. aprill 1922 Weissach – 20. september 1993 Weil im Schönbuch) oli Saksa sõjaväelane, kõigi aegade edukaim hävituslendur ja edukaim lendur Teises maailmasõjas. Erich Hartmann tulistas alla 352 vastase sõjalennukit.
Elukäik
Hartmanni ema Elisabeth Hartmann, üks Saksamaa lennunduspioneeridest, oli lennusportlane, kes 1936. aastal aitas kaasa purilennuklubi asutamisele Weilis Stuttgardi lähedal 1939–1945, kui Erich oli alles väike. Erich õppis juba noorukina lendama purilennukil ja aastast 1938 oli ta purilennuõpetaja.
1943. aastal sai Vene õhutõrje Hartmanni lennukile pihta ja langevarjuga alla hüpanud Erich võeti vangi. Ülekuulamisele vedamiseks paigutati ta koos vene sõduritega lahtise veoauto kasti, mis sattus aga Junkers Ju 87 rünnaku alla. Vene sõdurid jooksid autost eemale ühes suunas ja Hartmann teises. Tal õnnestus põgeneda, ületada rinne ja jõuda neli tundi pärast allatulistamist tagasi omade juurde.
Hartmann ei sõdinud ainult idarindel Punaarmee vastu. Rumeenia kohal tulistas ta alla ka seitse lääneliitlaste hävituslennukit P-51 Mustang. Arvatakse, et tema tulistas alla ka USAAF-i 334. lennugrupi ässa leitnant Ralph Hofferi (15 võitu õhus + 14 maapinnal hävitatut).
Oma viimase vastase lennuki (Jak) tulistas Hartmann alla II maailmasõjas 8. mail 1945 Brünni linna kohal.
Pärast sõja lõppu õnnestus Hartmannil anda end vangi USA üksustele, kes aga andsid ta 17. mail 1945 üle venelastele. Hartmann mõisteti süüdi: "... suure materiaalse kahju tekitamise eest Nõukogude Liidule". Ta viibis 10 aastat Siberis vangistuses ja vabanes 1955.
Pärast kodumaale Saksamaale naasmist paluti tal uuesti asuda lennuväe teenistusse. Esialgu Hartmann keeldus, kuid 1956. aastal siiski nõustus teenima Lääne-Saksamaa lennuväes. Ta oli sõjaväes Manfred von Richthofeni-nimelise 71. eskadrillis lennuinstruktor. See eskadrill lendas reaktiivhävituslunnukeil F-86 Sabre ja hiljem Lockheed F-104 Starfightereil.
Erich Hartmann suri 1993. aastal.
Sylvia Beach
Sylvia Beach [silvia biitš] (sünninimi Nancy Woodbridge Beach: 14. märts 1887 Bridgeton (New Jersey) – 5. oktoober 1962 Pariis) oli USA-st pärit raamatukaupmees, üks USA emigratsiooni juhtivaid tegelasi sõdadevahelises Pariisis.
Skierniewice maakond
Skierniewice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Sylvia Beach
Tema isa oli presbüterlik pastor, kelle töö tõi perekonna 1901 Pariisi.
Beach armastas Pariisi ning asus 1916 sinna alaliselt elama. Koos oma sõbra Adrienne Monnieriga asutas ta novembris 1919 raamatukaupluse Shakespeare and Company, millest sai ameeriklaste kohtumispaik. Raamatukauplus sai kuulsaks pärast seda, kui ta 1922 avaldas James Joyce'i romaani Ulysses, sest Joyce'il ei õnnestunud seda ingliskeelsetes maades avaldada.
1930. aastate depressiooni ajal oli kauplus raskustes. Seda hoidis vee peal Beachi sõprade, sealhulgas Bryheri heldus.
Teise maailmasõja ajal oli Beach interneeritud.
Kaupluse vabastas sümboolselt 1944 Ernest Hemingway isiklikult, kuid seda ei avatud enam.
1959 kirjutas Beach sõdadevahelisest ajast mälestused.
Ameerika Ühendriikide Justiitsministeerium
Ameerika Ühendriikide Justiitsministeerium (inglise keeles Department of Justice) on USA ministeerium, mis tegeleb juriidiliste küsimustega.
Haldusjaotus
Haldusjaotus ehk administratiivne jaotus on riigi territooriumi jagunemine osadeks (haldusüksusteks) selleks, et hõlbustada territooriumi valitsemist.
Ameerika Ühendriikide Justiitsministeerium
Justiitsministeeriumi juhib justiitsminister (inglise keeles Attorney General). Praegune minister on Merrick Garland.
Haldusjaotus
Haldusjaotuse järgi moodustatakse riigi- ja kohaliku võimu valitsemise organid.
Ameerika Ühendriikide Justiitsministeerium
Justiitsministeeriumi alla kuuluvad sellised tuntud asutused nagu Föderaalne Juurdlusbüroo (Federal Bureau of Investigation ehk FBI), Vanglateamet, Tunnistajakaitsebüroo (US Marshal Service) ja ka USA kohtute ja Riiklike süüdistajate süsteem kuulub selle ametkonna alluvusse. Justiitsministeeriumil on eeltoodule lisaks ka veel muid ülesandeid.
Haldusjaotus
Riikide territooriumid võivad haldusjaotuse alusel olla jaotatud provintsideks, läänideks, oblastiteks, kantoniteks, departemangudeks, kraideks, rajoonideks, valdadeks jne.
Haldusjaotus on enamasti hierarhiline: 1. järgu haldusüksused jagunevad 2. järgu haldusüksusteks jne.
Eesti
Eesti alal on kasutusel olnud väga palju haldusjaotuse vorme. Muinasajast alates – maakond, muinaskihelkond, kirikukihelkond, lään, foogtkond, komtuurkond, kubermang, kreis, kommuun, oblast, rajoon, külanõukogu, vald.
Praegu on Eesti haldusüksusteks maakonnad, vallad ja linnad. Maakonnas kuulub haldusvõim riigile. 2017. aastani oli maakonnas võimukandjaks riigi määratud maavanem.
Maakond jaguneb valdadeks ja linnadeks.
Vallas ja linnas kuulub võim kohaliku omavalitsusüksuse volikogule, mille on valinud kohalikud elanikud.
Valdade koosseisus võivad olla linnad, alevid, alevikud ja külad.
Jacqueline Galant
Jacqueline Galant (sündinud 18. märtsil 1974 Monsis) on Belgia poliitik, prantsuskeelse Konservatiiv-liberalistliku erakonna Mouvement Réformateur liige. Ta oli 11. oktoobrist 2014 kuni 15. aprillini Belgia transpordiminister. Ta astus tagasi seoses 2016. aasta Brüsseli plahvatustega.
Ta sündis aastal 1974 Monsis. Ta on lõpetanud Monsi Katoliikliku Ülikooli, kust sai poliitteaduste magistri kraadi.
Ta töötas aastast 1999 Belgia välisministri Louis Micheli nõunikuna. Aastatel 2003–2014 oli ta Belgia parlamendi liige. Maist oktoobrini 2014 oli ta Valloonia parlamendi liige. 11. oktoobrist 2014 kuni 15. aprillini oli ta Charles Micheli valitsuse transpordiminister. Ta astus tagasi seoses 2016. aasta Brüsseli plahvatustega.
Russalka (monument)
pisi|Russalka mälestussammas Kadriorus
Russalka mälestussammas on Venemaa keisririigi soomuslaeva Russalka hukkumist meenutav mälestusmärk Kadriorus Tallinnas aadressil Pirita tee 1.
Mälestussamba autorid on skulptor Amandus Adamson ja arhitekt Nikolai Thamm noorem. See on esimene eesti skulptori loodud monument Tallinnas ja Eestis.
Soomuslaev Russalka
Uppunud Russalka leiti üles alles 110 aastat hiljem, 2003 juulis Eesti Meremuuseumi algatatud otsingutel. Laev oli vööripidi 30 meetri ulatuses põhjamudasse tunginud ja seisis peaaegu püstloodis 74 meetri sügavusel.
Korjandus mälestussamba rajamiseks
19. septembril (vkj 7. septembril) 1899 tekkis Siimeoni kirikus meremeeste hingepalvest osavõtjatel mõte püstitada hukkunud meremeestele mälestussammas. Tallinna sadama ülem, kontradmiral P. Wulff rääkis sellest mõttest Peterburis mereministeeriumi juhatajale, kes kiitis selle heaks. Ta esitas keiser Nikolai II-le palve, et see lubaks korraldada samba püstitamiseks üleriigilise korjanduse. 1900 jaanuaris sai Wulff mereväe peastaabist teate, et lubatakse korjandust korraldada. Moodustati vastav komitee Wulffi juhtimisel. Sama aasta aprillis alustati korjandust. See osutus edukaks ka eestlaste hulgas. Üle riigi saadi kokku 61 000 rubla.
Kavand ja teostus
1901 alguseks valmis komitee palgatud arhitektil Nikolai Thammel mälestusmärgi kavand. Kavandi elluviimine usaldati skulptor Amandus Adamsonile. Adamsonil valmis mälestussamba mudel ühe kuu jooksul. Inglikuju modelliks kasutas Adamson oma 22-aastast majapidajannat Julie-Lisette Rootsit, kellest sai hiljem Tiit Made vanaema. 11. juulil 1901 esitas kontradmiral Wulff samba kavandi keisrile, kes kiitis heaks nii kavandi kui ka samba koha: Kadrioru lossi eest algava promenaadi lõpp mere ääres. Et sammas pääseks hästi mõjule, tuli linnavalitsusel osta kaupmees Pfaffilt 1500 rubla eest juurde mereäärset maad. Adamsonile maksti kavandi elluviimise eest 10 000 rubla, arhitekt Thamm sai 2000 rubla, 9000 rubla maksti Peterburi tehasele Morand inglikuju, reljeefi ja teiste pronksdetailide valamise eest ning 20 000 rubla Soome firmale Granit raudkivide eest. Tallinna 1. gildi kaupmees Christian Rotermann võttis enda kanda kõik samba aluse valmistamisega kaasnenud kulud. Russalka mälestussamba püstitamine läks kokku maksma 67 159 rubla.
Pidulik avamine
pisi|vasakul|Mälestusmärk Kadrioru pargi poolt Samba nurgakivi pandi pidulikult 20. septembril (vkj 7. septembril) 1901. Monumendi graniitosa ehitamist alustati 1901. aasta juulis ning ehituseks kulus terve aasta. 2. augustil (vkj 20. juulil) 1902 pandi kohale ingli pronkskuju ning kolm päeva hiljem vaatas samba üle keiser Nikolai II isiklikult koos suurvürstist kontradmiraliga. Mõlemad jäid väga rahule. Monument oli peaaegu valmis, kuigi tellingud olid veel eemaldamata. Tööd viidi kiiresti lõpule ning sammas avati pidulikult Russalka hukkumise üheksandal aastapäeval, 7. septembril (ukj 20. septembril) 1902.
Avamispidustused algasid kell 12.30. Juba hommikul kogunes rahvast murdu. Kooliõpilased tulid klasside kaupa. Samba juurde oli üles rivistatud sõjavägi, lahel seisid sõjalaevad Mogutši, Kompass, Sekstan, Svetlana, Asja ja Artelštšik. Kohal olid vaimulikud, sadamaülem kontradmiral Wulff, Eestimaa kuberner kammerhärra Bellegarde, Eestimaa rüütelkonna peamees parun von Dellingshausen, Tallinna linnapea von Hueck, mälestussamba komitee liikmed ja hukkunud meremeeste omaksed. Kell 12.30 saabusid kinnistes tõldades mereministeeriumi juhataja kindraladjutant admiral Tõrtow ja mereväe peastaabi ülem viitseadmiral Avellan Peterburist, neid saatsid Svetlana komandör Nilov ja kadunud Russalka komandöri vend, kontradmiral Jaenisch. Mereministeeriumi juhataja võttis paraadikomandörilt raporti vastu ning käis tervitusmarsi saatel tervitamas rivis sõjaväelasi. Siis asusid kõik aukandjad kooripuldi ette ja pöörasid pilgud mälestussamba poole ning oli pühalik silmapilk. Sadamaülem Wulffi suust tuli käsk: "Kate maha!" ja marsi saatel langetati sambalt kate. Sõjavägi andis au, orkester mängis keiserlikku "Kolj slaven naš gospodj" ja sõjalaevad tulistasid aupauke. Sellega oli mälestussammas avatud. Järgnes palvus, mille viisid läbi Aleksander Nevski katedraali vaimulikud: ülempreestrid Siimeon Popov ja Karp Tiisik ning kuus preestrit ja kaks diakonit. Palvusele järgnes mälestussamba pühitsemine ja õnnesoovimine. Samba jalamile pandi rohkesti pärgi. Lõpuks toimus ka sõjaväeparaad ja siis läksid pidulised laiali. Kell 15 algas mereväe klubis pidulik einevõtmine ja sellega lõppes Russalka mälestuspäev.
Mälestussamba kirjeldus
pisi|Mälestusmärk mere poolt Sammas seisab umbes nelja meetri kõrgusel kaljusid või laineid kujutaval soklil. Samba ees on tumehallist graniidist laevanina, samba taga lai punasest graniidist trepp, mis viib platvormile. Viimase trepiastme vastas, monumendi sambal, on pronksist bareljeef, mis kujutab Russalkat tormisel merel. Bareljeefi kohal on graniiti raiutud venekeelsed sõnad: "Russalka hukkumispäeval 7. septembril 1893". Bareljeefi all on pronksist loorberipärg kahe lindiga. Platvormi ääristavatele rahnudele, mida ühendab malmivalu kett, toetuvad kümme malmist kahuritoru, laevaninas olevale rahnule kaks malmist ankrut. Ligi üheksa meetri kõrguse punasest graniidist samba tipus on umbes nelja ja poole meetri kõrgune pronksist inglikuju. Ingel osutab õigeusu ristiga Soome lahele, laevahuku oletatava koha suunas. Taies on klassitsistlikus stiilis ning selle eeskuju on tõenäoliselt Samothrake Nike. Ingli modell oli kunstniku juures koduabilisena teeninud 22-aastane Paldiski neiu Juuli Rootsi (Julie-Lisette Rootsi, abielus Made; 4.01.1878 Pallaste mõis – 12.10.1947 Tallinn). Mälestussammast ümbritsev graniidiga sillutatud ala kujutab ilmakaari näitavat kompassi. Ümber selle ala seisavad omavahel ketiga ühendatud madalad malmpostid (kokku 16), mille sise- ja väliskülgedele on kinnitatud malmplaadid 165 hukkunud madruse nimega, ketiga seotud külgedel on neil väike ankrureljeef. Nende vahel asetsevad neli kõrgel soklil malmist laternaposti, mille soklite külgedel on ketihoidjatena kõrgreljeefsed lõvipead, sise- ja välisküljel aga reljeefne tsaarikotkas, mis oli algselt osaliselt kullatud.
Mälestussamba restaureerimine
pisi|Mälestusmärk küljelt Venemaa keisririigi mereministeeriumi egiidi all rajatud Russalka mälestusmärk läks Eesti Vabariigis kohtu- ja siseministeeriumi valdusse ning võeti 1925. aastal ühe esimese mälestusmärgina riikliku kaitse alla. Ministeerium ei olnud monumendi hooldamisest eriti huvitatud ning pärast pikki vaidlusi Tallinna linnaga jäi see linna mureks. 1930. aastate lõpul olid monumenti ümbritsevad laternad sedavõrd halvas seisukorras, et need asendati 1939. aastal vaasidega. Monument sai teises maailmasõjas tugevasti kannatada. Nõukogude ajal mälestusmärk küll taastati, kuid paljud detailid asendati odavamatega.
Laevahukku kujutav pronksbareljeef sai sõja ajal mürsukildudest vigastada. See otsustati anda sõjatööstusele ümbertöötamiseks, kuid pronksisegu ei osutunud ümbervalamiseks sobivaks. Vigastatud reljeef leiti pärast sakslaste lahkumist Mäekalda tänav 16 maja hoovist. Säilinud osa ja fotode järgi modelleeris skulptor Paul Horma 1945. aastal vana reljeefi täpse koopia. Pronksivalu teostati ETKVL-i Kopli masinatehases 1946. aastal ning see kaalus 270 kilo. Bareljeef taasavati 27. juulil 1946.
2005. aastal taastati mälestusmärki ümbritsenud ilmakaari tähistav ringvöö ning neli ühe tonni raskust ja üle seitsme meetri kõrgust laternat. Malmist laternapostid koos laternatega rekonstrueeriti fotode järgi A. Sildre jooniste alusel ja valmistati Peterburis. Nõukogude ajast pärit terratso- ehk mosaiikbetoonplaatidest ilmakaari tähistavat lagunenud ringvööd ei hakatud parandama. Selle asemel telliti ehtsast graniidist plaadid, samasugused, nagu seal alguses olid olnud.
Kujutamine kunstis
2005. aastal andis Eesti Post Amandus Adamsoni 150. sünniaastapäeva puhul välja esimese päeva postkaardi (FDC), millel on kujutatud fragmenti Russalka mälestussambast.
Zduńska Wola maakond
Zduńska Wola maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Taimetoitlus
Taimetoitlus on toitumisharjumus, mis eetilistel, moraalsetel, religioossetel, kultuursetel, esteetilistel, keskkondlikel, sotsiaalsetel, majanduslikel, poliitilistel, maitselistel või tervislikel põhjustel välistavad kõikide või teatud loomsete toiduainete tarbimise.
Taimetoitluse põhjendusena on esitatud nii vastuseisu loomade tapmisele ja tööstuslikes tingimustes pidamisele kui ka tööstusliku loomakasvatuse suurt negatiivset mõju keskkonnale.
P-51 Mustang
P-51 Mustang oli Ameerika Ühendriikides firmas North American Aviation loodud ühe kolbmootoriga ühekohaline monoplaan-hävituslennuk. Kokku ehitati 15 875 P-51 lennukit. Mustangi loetakse teise maailmasõja üheks täiuslikumaks propeller-hävituslennukiks. Hävitaja oli kasutusel aastatel 1942–1957.
P-51 kasutuselevõtt lahendas edukalt Saksamaad pommitavate liitlasvägede pommituslennukite kaitsmise probleemi. Mustangist kiiremad hävituslennukid ilmusid alles päris sõja lõpus.
Ameerika Ühendriikide Eluasemeministeerium
Ameerika Ühendriikide Eluasemeministeerium (inglise keeles Department of Housing and Urban Development) on USA ministeerium, mis tegeleb riikliku eluaseme programmiga.
Taimetoitlus
On väidetud, et taimepõhised toitumisviisid võivad õige plaanimise korral rahuldada keha toitainevajadused, parandada tervist ja vähendada vähi- ja teiste surmavate haiguste riski.
Ameerika Ühendriikide Eluasemeministeerium
Asutuse ülesandeks on jälgida ja korraldada kõiki eluasemega seotud juriidilisi küsimusi ning kontroll erasektorliku eluaseme ja elukeskkonna arenduse ja ehituse üle. Lisaks tegeleb ministeerium ka riigitöötajatele ja vähekindlustatud elanikele elamute ehitamisega ning soodustingimustel laenude andmega eluaseme muretsemiseks.
P-51 Mustang
Ajalugu
Uuel lennukil, tüübinimega NA-73X oli jõuallikaks veel Allisoni mootor Allison V-1710. Britid suurendasid lennukite tellimuse arvu 620-ni. Lennuk sai nimeks Mustang, mille esmalend toimus 26. oktoobril 1940.
Taimetoitlus
Ajalugu
Vanas-Kreekas oli taimetoitlus seotud orfistide ja Pythagorase õpetusega.
P-51 Mustang
Ajalugu
Uuel lennukil oli esmakordselt kasutusel laminaarne tiivaprofiil. Kerealusesse jahutussüsteemi tunnel koos sellesse paigutatud mootori radiaatoriga moodustas omalaadse jahutusdüüsi, mis tekitas radiaatori õhutakistust kompenseeriva reaktiivtõuke. Kokkuvõttes oli Mustang märgatavalt kiirem kui P-40.
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend loetleb Eesti territooriumil tegutsenud õigeusu kirikute eestseisjad nii kodumaal kui ka eksiilis alates Tallinna ja Eesti piiskopkonna moodustamisest 1917. aastal.
Taimetoitlus
Kliima soojenemine
ÜRO aruannete kohaselt on loomakasvatus peamisi kliima soojenemise põhjustajaid. Loomakasvatus toodab 13,5−18% kõigist inimtekkelistest kasvuhoonegaasidest tootes seega rohkem kasvuhoonegaase kui kõik transpordivahendid kokku. Peamised loomakasvatuse tekitatud kasvuhoonegaaasid on järgmised:
Metsaraie ja põllumaaga seotud probleemid
30% maismaast (70% põllumajanduslikust maast) on otseselt või kaudselt kasutusel loomakasvatuses. Keskmise vegantoitu tarbiva inimese toidu tootmiseks kulub 5 korda vähem maad kui keskmise segatoitlase toidu tootmiseks. 70% Amazonase vihmametsade raiest Ladina-Ameerikas on ajendatud loomakasvatusega kaasnevast vajadusest põllumaa järele.
Merede ja ookeanidega seotud probleemid
Ülepüük maailmamerest ja siseveekogudest on viinud kalavarude drastilise vähenemiseni. Kalapüügil satuvad paratamatult traalvõrkudesse ka mereimetajad. Iga aasta hukkub kalapüügi tagajärjel 300 000 vaala, delfiini ja pringlit.
Terminoloogia ja taimetoitluse liigid
Taimetoitlasi on mitut liiki, näiteks:
Teised taimetoitlusega seostatavad toitumistavad
Enamik taimetoitlasi väldib teadlikult selliste toodete kasutamist, mis sisaldavad loomseid aineid, mille tootmiseks on kasutatud loomseid saadusi või mida on testitud loomadel.
Pooltaimetoitlus
Pooltaimetoitlus on toitumine, mis koosneb peamiselt taimsest toidust, kus erandina on lubatud mõningad mittetaimsed toidud. Neid toitumisharjumusi võivad järgida inimesed, kes on üleminekuperioodil taimetoidule või soovivad lihtsalt loomse liha tarbimist vähendada. Need terminid sõnast "taimetoitlus" tulenevad uudissõnadest. Ranged taimetoitlased võivad vaidlustada nende sõnade õigsust, kuna need teevad piiri taimetoitluse ja mitte-taimetoitluse vahel hägusaks.
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend
Enne seda allusid õigeusu kogudused Eestis Riia piiskoppidele, kelle nimekirja leiab artiklist Läti õigeusu kiriku juhtide loend.
Tallinna vikaarpiiskopid Vene Õigeusu Kiriku koosseisus (1917–1919)
Esimene õigeusu piiskopkond moodustati Eesti territooriumil Riia peapiiskopkonna vikariaadina Vene Õigeusu Kiriku koosseisus ja selle keskus asus Tartus. Pärast piiskopkonna esimese eestseisja Platoni mõrvamist 14. jaanuaril 1919 jäi see ametikoht kuni 5. detsembrini 1920 vakantseks.
Taimetoitlus
Kriitika
Taimetoitluse kohta eksisteerib palju vastandlikke arvamusi, samas kinnitavad osa arste ja toitumisteadlasi, et hoolika valiku korral on taimetoidust võimalik omastada kõik kehale vajalik.
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjad (1919–1978)
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik moodustati Eesti koguduste täiskogul märtsis 1919. Moskva ja kogu Venemaa patriarh Tihhon ning Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod tunnistasid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku autonoomiat 10. mail 1920.
Taimetoitlus
Kriitika
Taimetoitluse vastu on toodud järgmisi argumente:
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjad (1919–1978)
1920. aastal valiti Tallinna ja kogu Eesti peapiiskopiks ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjaks Aleksander Paulus. Ta pühitseti ametisse 5. detsembril 1920.
7. juulil 1923 läks Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik üle Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi jurisdiktsiooni alla.
P-51 Mustang
Ajalugu
Inglismaal Mustangile paigaldatud Merlini mootoriga proovilende teinud Rolls-Royce'i katselendur Ron Harker soovitas kõik tellitavad lennukid varustada Merlini mootoritega, sest P-51 lennuomadused olid Merlini mootoriga palju paremad. USA-s hakkas Merlini mootoreid litsentsi alusel valmistama firma Packard (Packard V-1650-7).
Taimetoitlus
Taimetoitluse pooldajate vastuväited kriitikutele
Ameerika Dietoloogia Assotsiatsioon (Academy of Nutrition and Dietetics) ja Kanada Dietoloogid (Dietitians of Canada) on seisukohal, et igal elu etapil läbimõeldult planeeritud taimetoidu dieet on tervislik, toitainete poolest piisav, ja annab teatavaid tervislike eeliseid ennetamaks (ja mõnikord ravimaks) teatud haigusi. Taimetoitluse sobilikkust ja tervislikkust inimestele igas eluetapis on kinnitatud mitme lääneriigi (USA, Kanada, Austraalia, Ühendkuningriik) riiklikes toitumissoovitustes. Uuringud on näidanud, et suremus südamehaigustesse oli 30% madalam taimetoitlaste meeste ja 20% madalam taimetoitlast naiste seas, võrreldes mittetaimetoitlastega.
Mõnikord väidetakse, et taimetoidudieedi korral pole võimalik saada teatud aineid, näiteks oomega-rasvhappeid (mida leidub peamiselt kalas) või B12-vitamiini (mida leidub näiteks lihas). Samas uuringud selliseid väiteid ei kinnita: näiteks oomega-rasvhappeid leidub ka linaseemnetes (kusjuures n−3 tüüpi rasvhappeid on kuni 6 korda rohkem kui kalas), kiivist ja maapähklitest. B12-vitamiini toodavad teatud bakterid, mistõttu ei ole lihasmassi ennast paratamatult ülesehitava komponendiga: lihast leiti B-12 seetõttu, et liha oli bakteritega saastatud.
Kehale vajalikke teisi toitained, valke, aminohappeid leidub juur- ja puuviljades, teraviljades, pähklites, sojas, munades ning piimatoodetes. Taimetoidus on võrreldes segatoiduga vähem küllastunud rasvhappeid, kolesterooli (see puudub täielikult kui loobuda ka muna- ja piimatoodetest) ja loomset valku. Samas pakub taimetoit rohkem süsivesikuid, kiudaineid, magneesiumi, kaaliumi, foolhappeid (B9-vitamiini) ja antioksüdante nagu C- ja E-vitamiini ning muid fütokemikaale.
Paljud väidetavalt taimetoiduga seotud terviseprobleemidest on põhjustatud alatoitumisest või ebakorrapärasest ja/või ühekülgsest toitumisest, mitte lihast ja loomsetest kõrvalsaadustest loobumisest. Ka kõigesööjad peavad oma toitumist kontrollima ja selle mitmekülgsust jälgima. Vt näiteks "Viis päevas" (5-a-day)
P-51 Mustang
Ajalugu
Esimeste Suurbritanniale üle antud lennukite P-51 üheks puuduseks oli piiratud vaateväli kabiinist, sest ruleerimisel segas piloodi vaatevälja ettepoole lennuki kõrge ninaosa, mis oli järsu nurga all ülespoole suunatud. Vaatevälja segava karkassiga kabiin oli ajale jalgu jäänud, mistõttu britid sobitasid mitmele lennukile klaaspindade keskmise avaneva osa asemele Robert Malcolmi kujundatud tilgakujulise kupli, millel puudus segav raamistik. Sellest eeskujust lähtudes tehti USA tehastes järgmistele Mustangidele iseloomulik uus raamistikuvaba tilgakujuline lükandkuppel.
Lennutehnilised andmed
thumb|P-51D Mustang
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjad (1919–1978)
Alates septembrist 1944 viibisid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhid Nõukogude okupatsiooni tõttu paguluses. 13. aprillil 1978 kuulutas Konstantinoopoli patriarhaat kiriku autonoomse staatuse ajutiselt peatatuks.
Tallinna ja Eesti piiskopid Vene Õigeusu Kiriku koosseisus (1941–1992)
Eesti inkorporeerimise järel NSV Liitu algas ka Eesti õigeusu kiriku taasühendamine Moskva patriarhaadiga. Selleks määrati veebruaris 1941 ametisse eksarh Sergi, kellele allutati nii Eesti kui ka Läti õigeusu kirikud. Tema tegevus jätkus ka Saksa okupatsiooni ajal.
Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku juhid (aastast 1992)
11. augustil 1992 taastas Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod patriarh Tihhoni otsuse aastast 1920, millega Eesti Õigeusu Kirik oli tunnistatud autonoomseks. Ametlikult registreeriti Moskva patriarhaadile alluv Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik Eestis iseseisva juriidilise isikuna alles 2002. aastal.
Tabelis on lisaks MPEÕK eestseisjatele esitatud ka nende asetäitjad (vikaarpiiskopid).
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhid (aastast 1996)
Tabelis on lisaks EAÕK eestseisjatele esitatud ka nende asetäitjad (vikaarpiiskopid).
Tomaszów Mazowiecki maakond
Tomaszów Mazowiecki maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Kerishüpokaust
Kerishüpokaust on hüpokaustist arenenud keskaegne küttesüsteem, mis koosneb keldris asuvast ahjuruumist ja selle kohale laotud kerisest. Viimase kohal on aukudega võlvlagi, mida katab soojendatava ruumi põrandas suletavate kuumaõhuavadega katteplaat. Müürikanalite kaudu sai suunata kuuma õhku ülemistesse ruumidesse.
Meelis Kubo
Meelis Kubo (sündinud 23. novembril 1982 Tallinnas) on eesti mustkunstnik.
Ta on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Tartu Ülikooli.
Avalikkuse tähelepanu tõmbas ta esimest korda 2006. aasta sügisel telesaates "Kahvel" (TV3), kus pani otsesaates 500-kroonise hõljuma.
2007. aasta sügisel viis Meelis Kubo koostöös Muusikamaailm OÜ-ga täispika mustkunstilavastuse „Miraakel” 13 Eesti linna.
Meelis Kubo on üks Eesti Mustkunstnike Liidu asutajatest ja ühtlasi juhatuse liige. Liit loodi 30. aprillil 2008.
Sama aasta sügisel tõid Meelis Kubo, Charlekas, Kevin-Chris, Simeoni Sundja ja Tom Pintson Tallinnas ja Tartus lavale menuka lavastuse „Tabalukk”.
2009. aasta veebruaris andsid Meelis Kubo ja Ande välja mustkunstiraamatu "Lembitu maagiline maailm".
Kubo ja Charlekas sisustasid sama aasta kevadhooajal "Terevisiooni" (ETV) iganädalast mustkunstirubriiki.
2009. aasta sügisel tulid Meelis Kubo ja Charlekas välja šokimustkunsti lavastusega "Räpane sessioon", kus nad kehastusid kurikuulsateks kirurgideks: dr Cubo ja prof Charlekas.
2010. aastal sai Meelis Kubo Eesti lähivaate mustkunsti meistrivõistlustel esikoha.
2012. aastal andsid Charlekas ja Meelis Kubo Ameerika Ühendriikides Washingtonis seitse etendust Kids Euro Festivali raames.
2014. aastal lõid Kinoteater, Charlekas ja Meelis Kubo lavastuse "Kaota mu naine ära ehk mis tunne on olla mustkunstnik".
2015. aastal panid Piip ja Tuut, Siim Aimla bänd, Charlekas ja Meelis Kubo kokku lavastuse "Doktor Kreutzwald ja must kunst", mida mängiti üle Eesti.
2016. aastal tõid Apollo Kino, Charlekas ja Meelis Kubo välja lavastuse "Filmitrikk".
2017. aastal sündis koostöös helilooja Kristo Matsoni, kirjanik Ilmar Tomuski, mustkunstnik Meelis Kubo, dirigent Edmar Tuule ja Tallinna Gilharmooniaga kontsertetendus "Trikiga küsimus".
2018. aastal juhtisid "Eesti Laulu" finaalsaadet Ott Sepp ja Meelis Kubo.
2020. aastal etendus Kellerteatri lavastus "Mäng" (Anthony Shaffer "Sleuth"), näitlejad Andres Roosileht ja Meelis Kubo.
Tönnes Maydell (täpsustus)
Tönnes Maydell on olnud mitme Maydellide perekonda kuulunud inimese nimi:
Ladina-Ameerika
thumb Ladina-Ameerika (Iberoameerika) on Ameerika maailmajao osa, kuhu kuuluvad Ameerika maad peale USA ja Kanada. Hõlmab Lõuna-Ameerika, Kesk-Ameerika ja Põhja-Ameerika alad, mis jäävad Rio Grandest (Rio Bravo del Norte) lõuna poole. Kitsamas tähenduses ei arvata Ladina-Ameerikasse Kariibi mere saareriike ja mandril asuvaid istandusriike, samuti maid, kus ei kõnelda hispaania või portugali keelt.
Nimetus tuleneb sellest, et neis riikides kõneldakse ladina keele baasil kujunenud keeli (hispaania, portugali ja prantsuse keel). Tegelikult on küll mõnel Ladina-Ameerika maal ametlikuks keeleks inglise või hollandi keel.
Ladina-Ameerika riigid ja territooriumid
Rahvaarv on antud seisuga juuli 2007.
Goma
Goma on linn Kongo DV-s, Põhja-Kivu provintsi halduskeskus. Asub Kivu järve põhjakaldal Nyiragongo vulkaani jalamil umbes 1500 m kõrgusel Rwanda piiri lähedal.
Rwanda kodusõja ajal 1994. aastal oli Gomas sadu tuhandeid Rwanda põgenikke. Linnas puhkes kooleraepideemia. 1997 ja 1998 tungisid Rwanda valitsusväed Gomasse ja tapsid tuhandeid põgenikke.
Parksepa
Parksepa on alevik Võru maakonnas Võru vallas.
Antsiran̈ana
Antsiran̈ana on sadamalinn Madagaskaril Madagaskari saare põhjatipu lähedal. Linn on Diana piirkonna halduskeskus ja moodustab Antsiranana I ringkonna.
Kuni 2009. aastani oli linn Antsiran̈ana provintsi halduskeskus.
Elanike arv oli 2005. aastal umbes 80 000, 2011. aastal hinnanguliselt 108 980. Madagaskari 1993. aasta rahvaloenduse (1. augustil 1983) järgi oli elanikke 58 900.
Parksepa
Parksepas elab ligi 700 elanikku. Seal asub lasteaed, üle 500 õpilasega keskkool, kaks poodi ja Parksepa raamatukogu.
Alevikus tegutseb Parksepa rahvamaja mitme isetegevus- ning huviringiga, samuti spordiklubi.
Oluline roll Parksepa alevikuks kujunemisel oli Võru EPT-l, mille allüksustest moodustunud mitu ettevõtet praegugi alevikus tegutsevad.
Goma
Linna lähedal asub Virunga rahvuspark.
Jõhvi maakond
Jõhvi maakond, pindalaga 2922 km², moodustati 25. veebruaril 1949 Eesti Vabariigi aegse Virumaa kaheks jagamisel. Idapoolset osa nimetati Jõhvi maakonnaks, läänepoolset Viru maakonnaks.
Jõhvi maakonda kuulusid kõik Virumaa idaosas olevad vallad (Alutaguse, Erra, Illuka, Jõhvi, Kohtla, Lüganuse, Maidla, Mäetaguse, Tudulinna, Tärivere ja Vaivara vald) koos neisse kuuluvate külanõukogudega, mis loodi 13. septembril 1945 Venemaa eeskujul. Samuti kuulusid maakonda Jõhvi ja Kiviõli linn ning Ahtme, Kohtla-Nõmme, Küttejõu, Narva-Jõesuu ja Sompa alev. Maakonda ei kuulunud vabariikliku alluvusega Kohtla-Järve ega Narva linn. Kõik töörahva saadikute täitevkomiteede esimehed olid kohale määratud, kuna esimesed valimised toimusid alles 1948 aastal. Maakonnakeskuseks sai Jõhvi linn.
1. oktoobril 1950 kehtestati Eestis uus administratiiv-territoriaalne jaotus, mis oli vastavuses NSV Liidus kehtivaga. Uue korraga kaotati kõik maakonnad ja vallad. Eestis kehtestati uuesti kaheastmeline halduskorraldus, mis oli 1945. aastal küla töörahva saadikute nõukogude moodustamisega muudetud kolmeastmeliseks.
Jõhvi maakond likvideeriti ja selle asemele moodustati Jõhvi ja Kiviõli rajoon. Maakondliku alluvusega linnad Jõhvi ja Kiviõli muudeti rajoonilise alluvusega linnadeks. Maakonna edelanurk läks Mustvee rajooni koosseisu ja kirdenurk (Viivikonna, Sillamäe, Narva-Jõesuu) Narva linnapiirkonna koosseisu.
Paul Signac
pisi|300x300px|Paul Signac. "Paavstide loss Avignonis" (1900). Õli lõuendil, 73,5 × 92,5 cm. [[Orsay muuseum, Pariis|alt=]] Paul Signac (11. november 1863 Pariis – 15. august 1935 Pariis) oli prantsuse kunstnik, neoimpressionismi esindaja.
Elukäik
Pärast ülikooli poolelijätmist hakkas ta võtma tunde Pariisis Montmartre'i linnaosas kunstnik Emile Binilt ning tema esimene maal valmis aastal 1881. Tema varasemad teosed kujutasid värvirohkeid maastikke Pariisi äärelinnadest ning neis oli näha selgeid mõjutusi Monet'lt, Sisleylt ja teistelt impressionistidelt.
1884. aastal kohtas ta Claude Monet'd ja Georges Seurat'd. Selle kohtumise peamiseks tulemuseks oli puäntillismi (maalimine lühikeste pintslitõmmetega) loomine. Signac imetles eriti Seurat' maali "Suplejad Asnières'is" ning hakkas jagama temaga ühist huvi uute maalistiilide vastu, mis arendaksid impressionismi edasi. Nad mõlemad huvitusid teadusest värvi ja taju taga ning koos Seurat'ga töötasidki nad välja uue maalistiili, mis kasutas optilisi efekte ning mida hakati kutsuma puäntillismiks ning mis sai neoimpressionistliku kunsti aluseks. Lisaks sellele kasutas Signac oma maalides ka divisionismi stiili, mis sarnanes puäntillismiga, kus väikeste värvitäpikeste asemel olid kasutusel suured ruudukujulised täpikesed. Divisionismi stiilist on Signaci kaks kõige kuulsamat maali "Söögituba" (1886–1887) ja Félix Fénéoni portree (1890). pisi|300x300px|Felix Feneoni portree (1890)|alt=
Juunis 1886 läks Signac elama kolmeks kuuks väikesesse Normani linna, kus ta maalis sarja kümnest eri maastikust. Sellest on kõige märkimisväärsem maal "Les Andelys; Jõekallas". Seda maali demonstreeris Signac 1887. aastal Salon des Artistes Indépendantsis, mille üheks asutajaliikmeks oli ta ka ise.
1893. aastal avati Rue-Laffitte'is neoimpressionistide butiik, kus ka Signac pani üles mõned akvarellmaalid. 1890. aastate lõpus ja 20. sajandi alguses reisis Signac ringi ning eksponeeris oma teoseid Pariisis, Brüsselis, Provence'is, Berliinis, Hamburgis, Haagis, Veneetsias ja ka mujal.
Alates 1890. aastast tegeles Signac ka kirjutamisega ning 1899. aastal ilmus tema raamat "Delacroix'st neoimpressionismini". Tänapäeval peetakse seda raamatut manifestiks, mis kaitses pigem neoimpressionistlikku liikumist, mitte lihtsalt ei kirjeldanud divisionismi ja puäntillismi ning nende meetodeid. Peale selle kirjutas Signac ka erakordselt põhjaliku uurimuse Jongkindi kohta, artikli "Süžee maalikunstis" Prantsuse entsüklopeedia jaoks ning ka palju muid artikleid ja kataloogide tutvustusi.
Kuigi Signaci olid alates 1880. aastast toetanud mitmed kunstikriitikud, ei pälvinud ta suurema publiku ja kunstimaailma heakskiitu kuni uue sajandi alguseni. Oma esimese isikunäituse avas ta alles 1901. aastal Pariisis. 1908. aastast kuni oma surmani 1935. aastal, olles Sõltumatute salongi president, aitas Signac kaasa noorte artistide arengule, eksponeerides vastuolulisi kubistide ja fovistide teoseid. Lisaks sellele sai Signacist kunstikoguja, kelle kollektsiooni kuulus kunstniku elu lõpus umbes 250 maali.
Signaci teoseid on võimalik näha mitmes maailma kõige olulisemas kultuuriasutuses, sealhulgas Pariisis Louvre'i muuseumis ning ka New Yorgi Metropolitani muuseumis. pisi|300x300px|"Söögituba" (1886–1887)
Poliitilised vaated
1888. aastal avastas Signac enda jaoks anarhismi pärast Élisée Reclus', Kropotkini ja Jean Grave'i teoste lugemist, kes kõik esindasid oma ideedes anarhistlikku kommunismi. Koos sõprade Angrand Crossi, Luce'i ja Pissaroga aitas ta kaasa Jean Grave'i ajalehele Les Temps Nouveaux. Ta abistas nii rahaliselt kui ka annetas vahemikus 1895–1912 viis oma teost loosidele. Signacile aga ei meeldinud sõjateemaline kunst, sest Signaci arust ei käinud sõda eriti kunstiga kokku ning seega erinevalt Luce'ist andiski ta ajalehele vaid viis oma joonistust ja kaks litograafiat. Signaci jaoks oli revolutsiooniline harmoonia otsimine, mis tema arvates aitas kaasa võitluses valitsusklassi konventsioonide vastu. Ta tundis, et paljusid suurepäraseid kunstnikke on minevikus väärkoheldud ning nägi kunsti ajaloo taga selle poliitilisi mõjusid. Signac nägi vajadust sotsiaalseks revolutsiooniks ning selle kõrvalt ka kunstiliseks vabaduseks. Ta uskus, et selle tagaks just anarhism.
Signaci mõtteid peegeldasid tema anarhistlikud maalid. Maalil "Lammutustöölised" on näha kaht töölist, kes lammutavad ehitisi, mis sümboliseerivad ühiskonda, samal ajal kui tagaplaanil on tõusmas anarhiat sümboliseeriv päike. Maalil "Harmoonia aeg" on näha idüllilist tulevikuühiskonda. Maal valmis 1894. aastal, kui anarhistide rünnakuid ülemklasside pihta oli kõige rohkem. Sellel maalil on töö ja vaba aja tegevused omavahel täielikus rahus ja harmoonias.
I maailmasõda
I maailmasõda oli Signaci jaoks traumeeriv kogemus. Signac oli pidanud pettuma anarhistides nagu Kropotkin ja Grave, sest nad toetasid sõda. Need olid Signaci jaoks inimesed, keda ta oli varem imetlenud ning seetõttu kaotas Signac motivatsiooni ega suutnud kolm aastat maalida. Signac võttis sellel perioodil koos Barbusse'i ja Romain Rollandiga osa rahu propageerivatest üritustest, sest pidas end internatsionalistiks. 1917. aastal Venemaal toimunud Oktoobrirevolutsioon tõstatas Signacis aga taas lootuse. Pärast sõja lõppu hakkas Signac uuesti maalima. Ta maalis Bretagne'i, Normandia, Atlandi ookeani ranniku ja Korsika maastikke.
Purjetamine
Signacile meeldis väga purjetada. 1892. aastal purjetas ta läbi peaaegu kõik Prantsusmaa sadamad, Hollandi ning ka Vahemere ümbruse, kus ta lõpuks enda sõnul avastas Saint-Tropez', kus valmis ka tema esimene akvarellmaal. Nendes eri sadamates maal olles koostas ta akvarellvisandid, mille põhjal hiljem valmisid lõplikud maalid. Nendes kasutas ta väikseid mosaiigikujulisi värviruute, mis erinesid tillukestest kirevatest täpikestest, mida varem oli kasutanud oma maalides Seurat.
Isiklikku
1892. aasta 7. novembril abiellus Signac Berte Roblès'ga. Hiljem läks paar lahku, kuid ametlikult ei lahutanud ning abikaasad jäi sõpradeks.
1897. aasta novembris kolis paar uude korterisse Castel Béranger's ning sama aasta detsembris soetas Saint-Tropez's maja La Hune. Oma Saint-Tropez' majja lasi Signac ehitada ateljee, mille ta avas 16. augustil 1898.
Olles lahus esimesest naisest, tekkis Signacil umbes 1909. aasta paiku suhe Jeanne Selmersheim-Desgrange'iga, 1913. aastal sündis neil tütar Ginette. 1913. aasta septembris rentis Signac endale ja Jeanne'ile maja Antibes'is. La Hune'i maja ja Castel Beranger' korteri jättis Signac oma eelmisele naisele Berthele. 1927. aasta 6. aprillil lapsendas Signac oma tütre Ginette'i, kes oli sündinud abieluväliselt.
Signac suri 1935. aasta 15. augustil 71 aasta vanuselt septitseemia tagajärjel. Signac maeti 18. augustil Père Lachaise'i surnuaiale.
Wieluńi maakond
Wieluńi maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.
Lehetu
Lehetu on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nissi valda.
Mbuji-Mayi
Mbuji-Mayi on linn Kongo DV-s, Ida-Kasaï provintsi halduskeskus. Asub Sankuru jõe kaldal.
Kalevi tänav
Kalevi tänav (varem Karlova tänav) on tänav Tartus.
Selle pikkus on 1,88 km. Tänav algab Riia tänavalt ja lõpeb Tehase tänaval. Teisel pool Riia tänavat jätkub tee Ülikooli tänavana. Algul kulgeb tänav kagusse, aga teeb Lina ja Marta tänava kandis aeglase käänaku ning kulgeb edasi lõunasse.
Tänava alguses Kalevi 1, ristumiskohas Riia tänavaga paikneb Tartu Halduskohus.
Tänava algusest lõpu poole minnes on Kalevi tänaval ühine ristmik Soola tänavaga (vasakult), Lille tänavaga (paremalt), Lao tänavaga (vasakult), Aida tänavaga (vasakult), Pargi tänavaga (paremalt), Lina tänavaga (vasakult), Malmi tänavaga (vasakult), Marta tänavaga (paremalt), Jõe tänavaga (vasakult), Tolstoi tänavaga (paremalt), Õnne tänavaga (paremalt), Sõpruse puiesteega (vasakult), Rebase tänavaga (vasakult), Kuu tänavaga (risti), Vaba tänavaga (risti), Sõbra tänavaga (risti), Saekoja tänavaga (risti) ja Purde tänavaga (risti).
Ajalugu
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 14. maist 1936. Varem on seda nimetatud, eri kirjaviisides: Karlova tänav; Kaarli tänav; Pirogovi tänav; Piiskopimõisa tänav; Aleviküla tänav; Pirogowstraße; Pirogoffstraße; Karlowastraße; Carlowa Straße; Carlowastraße; Karlowa’sche Straße; Die Carlowasche Str.; Bischoffhoffsche Strasse; Allewekullsche Strasse; Allawaküll Strasse.
Kalevi 1 hoones tegutses Tartu Tütarlaste Gümnaasium
Kalevi tänav 44/48 tegutses enne teist maailmasõda nahavabrik Kalev.
Akadeemia tänav
pisi|Vaade Vanemuise ristmikult Riia tänava poole Akadeemia tänav on tänav Tartus.
See algab Riia tänava ja Võru tänava ristist ning lõpeb Tiigi tänaval. Selle Tiigi tänava poolsesse otsa jääb Tartu Ülikooli raamatukogu tagakülg.
Akadeemia tänav ristub Vanemuise tänavaga.
Tänava pikkus on 340 m.
Cooki saared
Cooki saared on Uus-Meremaaga vabalt assotsieerunud saareriik Vaikse ookeani lõunaosas; saarestikku kuulub 15 saart.
Kaljuronimine
pisi|püsti|Alpinistide treening [[Paldiski pank|Paldiski pangal]]
Cooki saared
2016. aasta rahvaloenduse andmetel elas Cooki saartel 17 434 inimest.
Kaljuronimine
Kaljuronimine on liikumine kaljudel, kasutades selleks käte, jalgade ja tahtejõudu või kunstlikke abivahendeid. Kaljuronimist harrastatakse nii alpinismi ühe osana kui ka iseseisva spordialana.
Cooki saared
Ajalugu
Saared asustasid 6. sajandil polüneeslased, kes saabusid Tahitilt. Saarestik on nimetatud James Cooki järgi, kes külastas saari 1773. ja 1779. aastal. Esimesed inglise misjonärid jõudsid saartele 1821. aastal. 1888. aastal sai saartest Briti protektoraat. 1901. aastal läks protektoraat Uus-Meremaa valdusse ja 1961. aastal said saared omavalitsusliku staatuse Uus-Meremaaga assotsieerunud riigina.
Kaljuronimine
Alaliigid
Kaljuronimine jaguneb laias laastus kaheks: vabaronimine ja abironimine.
Mõlemat ronimisviisi võib harrastada ka sooloronimisena, st ronida üksi. Üksi ronimine ei tähenda tingimata julgestuse puudumist. Ronijal on võimalik ennast ise julgestada, kuid pikematel radadel eeldab see mitmekordset üles-alla liikumist. Vajalik on ronimine, laskumine ning uuesti tõus tugiköiel. Julgestuseta ronimist oleks korrektne nimetada selleks, mis ta on, ehk julgestuseta ronimiseks. Tihti kasutatakse mõistet sooloronimine, mis pole tegelikult täpne.
Cooki saared
Ajalugu
1993. aastal tunnustas Uus-Meremaa Cooki saari iseseisva riigina.
25. oktoobril 2018 sõlmisid Eesti ja Cooki saared diplomaatilised suhted.
2018. aasta novembri seisuga olid Cooki saartel diplomaatilised suhted 52 riigiga.
Sport
Alates 1988. aasta suveolümpiamängudest on Cooki saared osalenud kõigil suveolümpiamängudel. Cooki saarte ROK-i kood on COK.
Kaljuronimine
Alaliigid
Vabaronimine jaguneb omakorda mitmeks liigiks:
Stiilid
Stiili all võib mõista nii raja läbimise meetodit kui ka kalju iseärasustest tingitud ronimisviisi.
Raja läbimise viisid
Kalju iseärasustest tingitud stiil
Varustus
Kaljuronimises kasutatava varustuse hulk sõltub suuresti ronimise liigist. Boulderingi puhul piisab vaid spetsiaalsetest ronimissussidest ja julgestusmatist, abironimise puhul aga on kahese seongu varustuse nimekirjas sadu ühikuid ja maksumus läheneb hoogsalt sajale tuhandele kroonile.
Üldine varustuse liigitus
Raskuskategooriad
Kaljuronimise raskuskategooriad on mõeldud raja raskuse edasiandmiseks mingi konkreetse süsteemi kaudu. See muudab rajad ja marsruudid omavahel võrreldavaks ja annab võimaluse otsustada raja jõukohasuse üle. Valdav osa vabaronimise süsteeme põhineb vaid raja tehnilise raskuse hindamisel ehk sellel, kui rasked on raja läbimiseks tehtavad liigutused ja kui palju energiat raja läbimine nõuab. Osa skaalasid, näiteks Suurbritannias kasutatavad, annavad teavet ka raja ohtlikkuse ja julgestusvõimaluste kohta. Oma kohalikud süsteemid on loodud paljudes riikides, kus vähegi kaljusid leidub.
Maailmas levinud skaalad
Sukturi
Sukturi on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Laidze valla lõunaosas.