cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladikiškėse mõis
Aastal 1922 toimunud maareformi käigus tükeldati suur osa mõisast (250 hektarit) taludeks ja neist kujunes Stasiūnai küla. Enne seda kuulus mõisale 330 hektarit maad. Kuna mõisa omanik Leedus ei elanud, läks mõisasüda riigi valdusse. Aastal 1923 võttis Kamilė Römer Bronislovasega ühendust, et tema valdused ära osta, ning aastal 1926 saigi tehing teoks. Toona moodustasid mõisakompleksi kolm elumaja ja seitse tootmishoonet. Lisaks asus Mažosios Vladikiškėse küla kalmistul Römerite suguvõsa kabel-mausoleum.
Aastal 1934 omandas mõisa Zigmas Šimašius, temalt see aastal 1940 ka võõrandati. Tänapäeval on mõisakompleks tagastatud tema pärijale Teresė Šimašiūtėle.
Boris Nykänen
Boris Nykänen (4. detsember 1897 Aegviidu – 18. november 1993 Aegviidu) oli Eesti politseinik.
Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas ja Eesti sõjaväes Vabadussõjas (ülendati 30. aprillil 1920 leitnandiks, teenis siis 2. ratsapolgus). Alates 13. oktoobrist 1920 teenis ta politseis, oli alates 20. juunist 1934 Tallinna-Harju abiprefekt. 1934. aastal oli ta Eesti Vabadussõjalaste Liidu varanduste likvideerimise komisjoni esimees. Nõukogude okupatsiooni algul, 5. juulist kuni 27. augustini 1940 oli ta raudteede prefekt.
Boris Nykänen arreteeriti 21. septembril 1940 ja mõisteti erinõupidamisel 23. märtsil 1941 kaheksaks aastaks vangilaagrisse. 1948. aasta märtsis vabastati ta ennetähtaegselt, elas Lätis. 1949. mais arreteeriti ta uuesti ja saadeti erinõupidamise otsusega 31. augustist 1949 asumisele Novosibirski oblastisse, vabanes 16. juulil 1954.
Ferrari 456
Ferrari 456 on eesmootoriga grand tourer, mis oli tootmises aastatel 1992–2003.
Auto on varustatud 12-silindrilise V-asetusega bensiinimootoriga ning 456 auto nimes tähendas mootori ühe silindri töömahtu - 456 cm3.
456 on ehitatud ruumilisele terasest valmistatud toruraamile, selle ninaosa on komposiitmaterjalist ning teised välised kerepaneelid on valmistatud alumiiniumist.
Tootmismahud
Autot valmistati kokku 3289 tükki: :
Leediku tänav
Leediku tänav on kavandatav tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis.
Tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on kavandatud kulgema Lepiku tee ja Uneliblika tänava vahel, kuid oli 2019. seisuga välja ehitamata.
Heinrich Rudolf Hertz
Heinrich Rudolf Hertz (22. veebruar 1857 Hamburg – 1. jaanuar 1894 Bonn) oli saksa füüsik.
Tema järgi on nimetatud sagedusühik herts.
Vana-Pääla mõis
alt=|pisi|Vana-Pääla mõisa peahoone 2020 Vana-Pääla mõis (saksa keeles Taubenpöwel) oli Vääna kõrvalmõis Keila kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Harku vallas.
Mõis moodustati 16. sajandi lõpus.
Üldlevinud info põhjal esindab Vana-Pääla mõis Eestis haruldast vanabaltistiilis (urbaltisch) mõisahoonet, mille aga arhiivimaterjalid ümber lükkavad.
Stiilikriitilise analüüsi ja arhiivimaterjalide kõrvutamisel võib praeguse hoone ehitusajaks pidada 1780.–1840. aastate vahemikku. Seda tõendab esiteks 1687. aasta mõisate inventuuri kirjeldus (EAA.1.2.940, 1002–1004), mis Vana-Pääla mõisa härrastemajana kirjeldab kitsast ja pikka puidust mõisahoonet, millel on mantelkorstenköök ja sellest ainult ühele poole jääv eluruumide plokk. Kirjeldatuga analoogse põhiplaani leiame Gustav Ränga raamatust (Ränk 1971, 88).
Võrreldes tänapäevast peahoonet (pikkus 18,5 m ja laius 9,75 m) ja 1687. aasta peahoonet (pikkus 11,7 m ja laius 3,36 m) mõõtmete poolest, on nüüdne hoone tunduvalt suurem. Taluehitisega, mis on urbaltisch ehk vanabalti stiilile omane, ei sarnane nüüdisaja hoone samuti, sest sarnane vanabalti elamutüüp ei juurdunud Eesti- ja Liivimaa talurahva seas kunagi päris hästi, seevastu Lätis ja Leedus oli see hoonetüüp taluarhitektuuris laialt levinud (Ränk 1962, 43). Hoone 1780.–1840. aastate ehitusaja kasuks räägivad järgmised tänapäeval hoonel säilinud ehituslikud elemendid:
Muinsuskaitseameti arhiivist leiame 1970. aasta mõisate ülevaatuse väljavõtte, kus öeldakse, et "hoone võib pärineda XVIII saj II poole keskelt, on kasutusel elamuna ja heas seisundis". Teine allikas on Muinsusameti arhiivi mõisate inventeerimine (J. Maiste ja K. Tilk, umbes 1980. aastate keskpaik), kus öeldakse, et "17.-18. sajandil on Vana-Pääla mõis eksisteerinud pärismõisana. Lisame, et nimetatud hoonetüüpi on eriteadlaste poolt peetud vanimaks mõisamaja tüübiks Baltikumis".
Inventeerijad on aga jätnud kahe silma vahele jätnud asjaolu, et 17. sajandi mõisate revisjoni inventuuris on valdavalt tegu puidust mõisamajadega, ja 360 mõisamajast ainult 15 on kivihooned, millest kolm paikneb Harjumaal (Ränk 1971,55) ning nende seast Vana-Päälatei leia. Arvestades kivihoonete haruldust 17. sajandi urbaltisch tüüpi mõisahoonete seas, oleks huvitav välja selgitada 1687. aasta inventuuri põhjal selliste hoonete asukohad ja võrrelda neid tänini säilinud mõisahoonetega – alles siis selguks, kas üldse on alust loota, et mõni vanabalti stiilis kivimõis on 17. sajandist meieni säilinud.
Gustav Ränga uurimuse järgi otsustades (Ränk 1971,112) oli Vana-Pääla lõunapoolne ruumide plokk härrastepool ja põhjapoolne ruumide plokk teenijatepool. Mõisahoone taastamisel tuli kaevetööde käigus ka välja varem peaukse ees olnud tuulekoja vundament, mis tõestas ka arhitekti siseveendumust johtuvalt fassaadi akende ja peaukse rütmi/paigutust analüüsides.
Tänavaäärsed põlispuud võivad olla peahoone ehitusaegsed.
Arhitektuurselt ülesehituselt järgib peahoone välimus 18. sajandi alguse piduliku mõisahoone oma, mis on lihtne ja tagasihoidlik, kuid mille lähemal vaatlusel selgub, et rikastatud paljude väikeste detailide ja nüanssidega. Hoone on teadlikult ja tahtlikult taastatud mõisaliku käekirjaga kõigi oma detailide osas, et see tagasihoidlik väike mõisahoone valglinnastunud ümbruskonnas peenekoelise mõisahoonena hakkaks uuesti välja paistma.
Hoone restaureerimise projekti teostas arhitekt Mihkel Koppel koostöös Muinsuskaitseametiga.
Kulgver
Kulgver on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kulgver uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kulbusch (Harku vallas, Pärnus ja Tallinnas 1937. aastal). Jakob Kulgveri palvel kanti Kulgver perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 369 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. augustist 1938).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Ukraina Rahvuslik Liit
Ukraina Rahvuslik Liit (ukraina keeles Український Національний Союз) oli 1918. aasta augusti algusest kuni 1919. aasta jaanuarini Ukrainas tegutsenud ühendus.
Ukraina Rahvuslik Liit moodustati 1918. aasta mai keskel loodud Ukraina Rahvuslik-Riikliku Liidu (Український Національно-Державний Союз) asemele.
Päike ja Pilv
OÜ Päike ja Pilv on Eesti kirjastus, mis annab välja lasteraamatuid. Kirjastuse peakontor asub Harju maakonnas Sauel.
Kirjastus asutati 2005.
Avatud arterioosjuha
Avatud arterioosjuha (ehk PDA). Lootevereringest püsima jäänud ühendus aordi ja kopsuarteri vahel, mis pole sünnijärgselt sulgunud. Ühendus aordi ja kopsuarteri vahel pole sünnijärgses elus enam vajalik; vastupidi, tekitab ülemäärase kõrge rõhuga verevoolu kopsuvereringesse, kahjustades sellega südant ja kopsusid. Ravimetoodika ja ajastuse üle otsustatakse individuaalselt. Kui PDA on vereringe seisukohast oluline, põhjustades lapsele probleeme, suletakse see ajaliselt sündinud lastel veresoone kaudselt. Sügavalt enneaegsetel lastel suletakse PDA kas medikamentoosselt (ravimitega) või (kui medikamentoosne ravi on efektita või vastunäidustatud) operatsiooni teel. Otsuse ravi vajalikkuse, metoodika ja ajastuse kohta teeb lastekardioloog/intensiivraviarst koostöös lastekardiokirurgi ja lastega tegelev interventsionaalkardioloogiga.
Ülevaade
Arterioosjuha on kopsuvereringet suure vereringega (aordiga) ühendav veresoon, mis on vajalik looteeas. Siis on õhuga täitumata kopsude veresoonte maht ja vastavalt ka kopse läbiva vere hulk väike ja suurem osa südame paremast poolest välja pumbatud verest voolab läbi arterioosjuha otse suurde vereringesse. Normaalselt on arterioosjuha sünni ajal avatud. Tervetel (ajalistel) vastsündinutel sulgub see 5-7 päeva jooksul pärast sündi, iseeneslik sulgumine on võimalik ka hilisemas vanuses. Pikemaajaliselt avatuks jääv arterioosjuha võib enneaegsetel vastsündinutel tekitada hingamisprobleeme, kuna vere voolamine aordist kopsuvereringesse suurendab vere hulka kopsudes. Samaaegselt on ebapiisav teiste organite, näiteks mao-sooletrakti, neerude ja peaaju verevarustus.
Sümptomid
Arterioosjuha avamine võib ulatuda väikestest kuni suurteni. See tähendab, et sümptomid võivad olla väga kerged kuni rasked. Kui avamine on väga väike, ei pruugi sümptomeid üldse olla ja arst võib haigusseisundit leida ainult südamekahinad kuulmisega.
Rindkere eesseinal võib olla nähtav südame pulseerimine, tekkida võivad ka toitmisraskused ja nekrotiseeriv enterokoliit.
Diagnoosimine
Ainus uuring, mis on vajalik PDA diagnoosi ja olulisuse kinnitamiseks, on ehhokardiograafia. Mõnikord tehakse ka rindkere röntgenuuring ja elektrokardiogramm (ehk EKG). Ehhokardiograafia kinnitab diagnoosi ja iseloomustab avatud arterioosjuha anatoomiat ja füsioloogiat.
Mittekirurgilised meetmed
Esmaseks võtteks on manustatava vedelikuhulga vähendamine ja vajadusel uriini hulka suurendavate ravimite (diureetikumid) andmine, sest liigne vedelik soodustab arterioosjuha avatuks jäämist. Kui sellest ei piisa, manustatakse veeni kaudu põletikuvastaseid ravimeid indometatsiini või ibuprofeeni. Ravimite abil on võimalik saavutada arterioosjuha sulgumine kuni 70% juhtudest.
Kirurgilised meetmed
Kui lapse seisundist tulenevalt ei ole ravimite kasutamine võimalik või tekivad ravimite kõrvaltoimed, või ravimitega ei ole saavutatud arterioosjuha sulgumist, on näidustatud kirurgiline ravi. Operatsiooni teeb südamekirurg – ta teeb lõike lapse rindkere vasakule küljele ja paneb õmbluse ümber avatud arterioosjuha, et verevool seal lakkaks.
Tüsistused ja prognoos
Paljudel väikeste avatud arterioosjuhadega patsientidel ei ole hemodünaamilist ülekoormust ja lisaks endarteriidi riskile on neil normaalne prognoos. Need, kellel on märkimisväärne vasaku südame mahu koormus, võivad arendada kongestiivset südamepuudulikkust või pöördumatut kopsuveresoonkonna haigust.
Indometatsiinil või ibuprofeenil ravimil on olulised kõrvaltoimed – suureneb veritsusoht, väheneb neerude, mao-sooletrakti ja peaaju verevarustus, mis võib viia neerupuudulikkuse või nekrotiseeriva enterokoliidi kujunemisele. Harvadel juhtudel, eriti väga väikestel enneaegsetel on võimalik arterioosjuha taasavanemine ravimitega sulgemise järel.
Enamikul vanematel patsientidel edukas PDA sulgemine on võimalik saavutada ilma komplikatsioonideta ja pikaajaline järelkontroll ei ole vajalik. Lapsed, kellel on avatud arterioosjuha olnud suletud, ei vaja täiendavaid piiranguid oma elus.
Ilmvõimatu
"Ilmvõimatu" on 2012. aasta katastroofidraama, mis põhineb tõestisündinud lool. Filmi režissöör on Juan Antonio Bayona.
Avatud arterioosjuha
Ajalugu
Kaasasündinud südamerikete kirurgia algas maailmas 1938. aastal, mil dr Robert Gross, astudes üle oma ülemuste keelust, opereeris noort neiut avatud arterioosjuhaga. Operatsiooni käigus sulges ta kopsuarteri ja aordi vahelise ühenduse (avatud arterioosjuha) ning operatsioon kulges hästi.
Ilmvõimatu
Sisu
Hispaania paar läheb koos oma kolme lapsega jõulupuhkusele Taisse. Kui maavärina põhjustatud tsunami tabab nende hotelli ja lahutab perekonna. Pereliikmed jäävad ellu ja hakkavad tsunamist tekkinud kaoses üksteist otsima.
Avatud arterioosjuha
Ajalugu
Kaasasündinud südamerikete opereerimine Eestis algas 1963. aastal, mil professor Albert Kliiman tegi esimese operatsiooni kaasasündinud südamerikke tõttu – sulges, nagu dr Gross mõnikümmend aastat varemgi, avatud arterioosjuha kirurgilisel teel.
Nikolai Dilaktorski
Nikolai Dilaktorski (26. detsember 1902 – 9. aprill 1983) oli vene rahvusest Eesti geoloog ja tehnikateadlane.
1951. aastal kaitses ta Leningradis geoloogia-mineraloogia doktori kraadi.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema poeg oli võrkpallur Stanislav Dilaktorski.
Lemmiku tänav
Lemmiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Lemmiku tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on saanud nime lähikonnas asuva Sõbra tänava mõjul.
Balti-Ameerika Vabaduse Fond
Balti-Ameerika Vabaduse Fond (inglise Baltic-American Freedom Foundation, lühend BAFF) on USA mittetulunduslik (inglise non-profit) fond, mis stipendiumite abil toetab Baltimaade üliõpilaste ja teadustöötajate õpet ja töötamist USA kõrgkoolides ja ettevõtetes.
Fond asutati 2010.
Fondi president on Kim Davis ja esimees (inglise chairman of the foundation) on Rozanne L. Ridgway.
Tuareegide ülestõus (1990–1995)
Aastatel 1990–1995 toimus erinevate tuareegide grupeeringute eestvedamisel Nigeris ja Malis ülestõus, mille eesmärgiks oli tuareegide elualadele autonoomia või koguni iseseisvuse saavutamine. Mäss toimus mõlema riigi jaoks rasketel aegadel: äsja oli kogu piirkonnas lõppenud 1980. aastate näljahäda ning sellele järgnenud pagulaskriis, nii Nigeris kui Malis oli probleeme poliitilise ebastabiilsuse ja tagakiusamisega. 1990. aastate ülestõus oli järjekordne jätk juba aastasadu kestnud tuareegide ülestõusude seerias. Nigeris kutsutakse seda ülestõusu vahel teiseks või kolmandaks tuareegide ülestõusuks, seda viidates 1914. aastal Ag Mohammed Wau Teguidda Kaoceni eestvedamisel Aïri mäestikus toimunud Kaoceni mässule ja 1911. aasta Ikazkazani Firhouni ülestõusule, mis jätkus 1916. aastal Malis. Tuareegide rändrahvas on episoodiliselt sõdinud "kohalike" kogukondade vastu põhimõtteliselt lakkamatult sellest ajast kui nad 7. ja 14. sajandi vahel Magribist emigreerusid. Mõned (kuid mitte kõik) tuareegidest soovisid iseseisvat tuareegide riiki ka pärast Prantsuse koloniaalajastu lõppu; kui soov iseseisvuda segunes valitsusvastase rahulolematusega, puhkes Põhja-Malis mäss ka 1963. aastal.
Belinda Carlisle
pisi|Belinda Carlisle (2010) Belinda Jo Carlisle (sündinud 17. augustil 1958 Hollywoodis) on USA laulja, ansambli The Go-Go's asutaja ja liige.
Belinda Carlisle on välja andnud seitse stuudiosooloalbumit: "Belinda" (1986), "Heaven on Earth" (1987), "Runaway Horses" (1989), "Live Your Life Be Free" (1991), "Real" (1993), "A Woman and a Man" (1996) ja "Voila" (2007). Tema tuntumad laulud on "Heaven Is a Place on Earth", "I Get Weak", "La Luna", "Mad About You" ja "Circle in the Sand".
Lõõba
Lõõba oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tõstamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tõlli küla ja Tõstamaa aleviku alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tõlli küla ja Tõstamaa alevikuga.
Külast on teateid alates 1601 (Lippepoy).
Vana-Karjaküla mõis
Vana-Karjaküla mõis, ka Karjaküla mõis (saksa keeles Alt-Hohenhof) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas, tänapäeva Karjaküla aleviku lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.
Mõisaomanikud
Mõis moodustati 1600. aasta paiku Keila ordumõisa aladest ja esimene omanik oli Jacob Philipson. 1715. aastal anti Eestimaa kindralkubernerile (1719-1728) krahv Fjodor Matvejevitsh Apraksinile teenete eest Karjaküla ja Uuemõisa igaveseks pärusvalduseks.
1747. aastal ostis Karjaküla mõisa Suure Gildi oldermanni Johann von Glehni lesk Catharina von Glehn (sünd Sendenhorst).
Vaakumpump
Vaakumpump on seade, mis eemaldab gaasi molekulid suletud süsteemist, et maha jätta osaline vaakum.
Vaakumpumpades kasutatakse odava ja töökindla variandina tugeva vaakumi loomiseks titaani filamente, kuna puhas titaan on väga aldis reageerima hapniku ja lämmastikuga.
Dekšores
Küla asub valla lõunaosas merepinnast 105 meetri kõrgusel Malmuta jõe kaldal. Dekšores jääb endisest piirkonna keskusest Viļānist 17 ja Riiast 208 kilomeetri kaugusele. Külas on põhikool, vabaõhulava, valla muuseum, raamatukogu.
Vaakumpump
Määrdeõli või töövedelikuna kasutatakse vaakumpumpades vaakumõli.
Vaakumpumpa kasutatakse näiteks vaakumdestillatsioonil, keemilisel sadestamisel aurufaasist, röntgenfotoelektronspektroskoopias.
Dekšores
Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas kasvav Dekšārese pärn ümbermõõduga 3,68 meetrit on looduskaitse all.
Kalle Kiik
Kalle Kiik (sündinud 10. veebruaril 1963 Paides) on eesti maletaja ja maletreener, rahvusvaheline meister (1993).
Ta lõpetas aastal 1981 Rakvere 1. Keskkooli ja aastal 1986 male erialal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sander Loones
Sander Loones (sündinud 26. jaanuaril 1979 Veurnes) on Belgia poliitik, ta kuulub erakonda Uus Flaami Allianss. Ta oli aastatel 2014–2018 Euroopa Parlamendi liige, kuuludes Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsiooni. Lisaks oli ta aastal 2018 Belgia kaitseminister.
Ta on õppinud flaamikeelses Leuveni katoliiklikus ülikoolis õigusteadust.
Ta oli aastatel 2014–2018 Euroopa Parlamendi liige, kuuludes Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsiooni. Ta oli 14. oktoobrist 2018 kuni 12. novembrini 2018 Belgia kaitseminister.
Hilistoomingas
Hilistoomingas (Prunus serotina) on roosõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Kalle Kiik
Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel kulla (1988), hõbeda (1987) ja 3 pronksi (1986, 1993, 1997).
Eesti taluarhitektuur
thumb|Näide taluehitisest [[Eesti Vabaõhumuuseumis]]
pisi|Rehielamu Harju-Jaanis 1980. aastal Eesti taluarhitektuur (ka: Eesti talurahvaarhitektuur, Eesti maa-arhitektuur, Eesti rahvaarhitektuur) on Eesti alal maa-asulates traditsioonilistel kohalikel vormilahendustel ja materjalidel põhinev arhitektuur (taluarhitektuur). Selle arhitektuuri ehedad näited on taluehitised (nt rehielamud). Rahvaarhitektuuriks loetakse kõik rajatised, millel pole arhitekti ja mille ehitamiseks on kasutatud kättesaadavaid materjale ja traditsioonilisi oskus.
Eesti rahvaarhitektuuri üks iseloomulikumaid mõjureid on reheahi ning sellest tulenevad ruumi- ja hooneplaneering. Rehemaju on praegu Eestis ligi 5700. Katused kaeti enne rehepeksumasina tulekut õlgedega. Kuna masintöötlemisel saadud õled enam katusematerjaliks ei sobinud, asendati need 20. sajandi algul puitkatustega, hiljem juba tsementkividest katustega.
Vanimad kirjapanekud Eesti ala küladest (sh arhitektuurist) pärinevad 13. sajandi Henriku Liivimaa kroonikast.
Lisaks rehemajale ilmestavad Eesti külamaastikku mitmed kohalikku eripära rõhutavad ehitised: majandushooned ja taluõu, taluhäärberid, moonakamajad, asunikutalud, veskid, sepikojad, kõrtsid. Paljud hooned on hävinud sõdade ja okupatsiooni tõttu, teisalt on Eestis kolhoosikorra peremehetunde puudumise tõttu säilinud mujal maailmas ümberehitatud või lammutatud hooneliike.
Ajalugu
pisi|Rookatuse ja palkseinaga suitsusaun Hiiumaal 2014. aastal 19. sajandi keskpaigast peale on hoonete kaasajastamisega ja ühiskonna moderniseerumisega kaasnenud uute hoonetüüpide tekkega ja vanade ehitiste kadumisega Eesti külapilt pidevalt muutunud.
Varasemad üldlevinud palkhooned vahetas 20. sajandi algul toimunud maareformi (asunikutalud) ja linnastumise tulemusel välja uus arhitektuuristiil, levis laudkate ja tellis. Hooned muutusid ühtlasi kõrgemaks ja lisandusid klaasverandad. Varasema mitmeotstarbelise rehetoa asemele tulid erineva otstarbega ruumid, samuti hakati hooneid arhitektidelt tellima. Traditsioonilise kelpkatuse asemele tuli viilkatus. Rehielamust eraldi ehitatud elumajast sai staatuse sümbol.
Rehielamu
Rehielamu oma algsel kujul oli multifunktsionaalne, rehetoas elati, tehti sauna, peeti loomi, see oli suitsune ruum.
Saun
Kuni 19. sajandi keskpaigani olid kõik Eesti saunad suitsusaunad: ühe kambriga, muldpõrandaga palkhooned, mis toetusid vundamendi asemel kividele ja mida köeti sidusaineta laotud kerisahjuga. Oli ka saunu, mis olid osaliselt või täielikult maa sisse ehitatud ja muldkatusega.
Jakob Metsmäe
Jakob Metsmäe (29. jaanuar 1907 Oonurme, Tudulinna vald, Virumaa – 4. aprill 1949 Magadan, Venemaa) oli Eesti metsavend, üks Virumaa metsavendade salga "Lendav surm" juhte.
Eesti taluarhitektuur
Saun
Elujärje paranedes 19. sajandi teisel poolel lisandusid saunadele poolpalkidest või laudadest põrandad, samuti eeskoda või teine kamber.
Jakob Metsmäe
Elulugu
Jakob Metsmäe sündis 1907. aastal Oonurme külas Tudulinna vallas Virumaal.
Eesti taluarhitektuur
Saun
Välimuses muutus ka katus: õlgede, roo, kisklaudade ja puukoore asemel kaeti see laastudega ning lisandus ka tossukorsten. Kuna saunaahjusid hakati telliste ja saviga tihedaks ehitama, sai nüüd suitsu korstnasse juhtida ning suitsusaun muutus tänapäevaseks puhtaks saunaks. Korstnaga saunade ehitamine levis rohkem 20. sajandi esimesel poolel.
Jakob Metsmäe
Elulugu
1941. aasta sõjasuvel põgenes ta Nõukogude mobilisatsiooni eest metsa, kus liitus metsavendadega ja varjas end kuni Saksa vägede jõudmiseni Virumaale augustis 1941. Seejärel astus ta vabatahtlikult Omakaitsesse, võttis osa haarangutest mahajäänud Nõukogude sõduritele ja Eestisse saadetud Nõukogude langevarjuritele. 1943. aasta suvel laskis ta maha neli Saksa sõjavangilaagrist põgenenud Nõukogude sõjavangi. 1944. aastal osales Omakaitse rühmaülemana lahingutegevuses üle Peipsi järve tulnud Nõukogude diversiooniüksustega.
Eesti taluarhitektuur
Ait
Ait on Eesti taludes tuntud ehitis hiljemalt 10.–11. sajandist. Ühe katuse alla ehitatud aitadel oli tavaliselt jäetud kahe aida vahele nn vahek: varjualus põllutööriistade hoidmiseks. 19. sajandist eristatakse vähemalt viljaaita ja riideaita, aga oli ka liha-, kala- ja võrguait. Suvisel perioodil kasutati riideaita abitööliste majutuseks.
Jakob Metsmäe
Elulugu
1944. aasta sügisel siirdus Nõukogude okupatsioonivõimu naastes uuesti metsa. Osales Virumaa metsavendade salga "Lendav surm" loomises ja oli üks selle juhte. 20. juunil 1946 võttis "Lendav surm" Metsmäe juhtimisel ette rünnaku Tudulinna valla täitevkomitee esimehe Karl Lepassaare ja Nõukogude aktivisti August Kiisi taludele. Seal võeti vangi neli inimest, kes hukati. Samal päeval pidasid metsavennad Metsamäe juhtimisel Oonurme lähedal lahingut Nõukogude sõjaväelaste ja julgeolekutöötajatega, mille tagajärjel hukkus 4 Nõukogude aktivisti ja 6 siseministeeriumi vägede sõdurit.
Eesti taluarhitektuur
Laudad ja tallid
Koos rehielamust välja kolimisega hakati 19. sajandi teises pooles ka loomadele eraldi hooneid ehitama ja need olid sageli veel toekamad ja uhkemad kui elumajad: lõhutud maakivist, mustrisse laotud nurgad, uste-akende sillused ja raamistused.
Jakob Metsmäe
Elulugu
Vahistati 5. jaanuaril 1948 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi (MGB) Virumaa töötajate poolt. 26. aprillil 1948 mõistis Eesti NSV Siseministeeriumi Vägede Sõjatribunal talle Tallinnas toimunud kohtuistungil 25 aastat vabadusekaotust koos kodanikuõiguste äravõtmisega viieks aastaks. Vara ei konfiskeeritud selle puudumise tõttu.
Eesti taluarhitektuur
Taluõu
Õue asukoht, hoonete paigutus oli piirkondlikult erinev, nii oli see Setumaal väiksem ja tihedam, Kesk-Eestis hajusam. Veel 19. sajandi keskpaigas oli taluõu avatud koht, kus käisid koduloomad ja -linnud vabalt ringi ning hoov oli sellevõrra ka mitte kuigi puhas ega roheline. Seejärel hakkas aga koos talude päriseksostmisega levima uus kodukultuur, kus õu jagati aiaga kaheks: karjaaias olid loomad, elamupoolset otsa hakati aga harima, sinna istutati viljapuid ja rajati lillepeenraid. Eeskuju võeti mõisast, kus suur osa talurahvast teenimas käis.
Jakob Metsmäe
Elulugu
Jakob Metsmäe suri 4. aprillil 1949 vangilaagris Magadanis.
Eesti taluarhitektuur
Kliima mõju
Taluarhitektuuri üks suuremaid mõjureid on kliima, sellega kohandunud arhitektuuris arvestatakse hoone asetuse, vormi, avatäidete, materjalide või ehitustehnika valikul ilmastikuga, mistõttu võib taluarhitektuuri pidada aktuaalseks ka tänapäeval, mil aina enam tähtsustatakse säästlikku ja tõhusat hoonet. Nii on asulate paigutusel (näiteks kalurikülad) ja hoonete ehitusel arvestatud tuule suunaga ning sellest lähtudes valitud valdava tuule suunas asuvale seinale paksemad puud, samuti paksem katusekate.
Kliimast tuleneb ka hooajalisus, mistõttu on taluarhitektuuri osaks suveköögid, saunad, suvetoad.
Taluhoone pikk räästas tagas selle, et suvel oli piisavalt varju, kuid talvine napp päikese valgus pääseb päikese madala kaare tõttu siiski tuppa. Samuti on pikk räästas puidust hoone kestvuse üks tähtsamaid tagajaid.
Logi tänav
Logi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Logi tänav sai nime 25. veebruaril 1994. Tänava nimi on Rumbi tänava paarisnimi.
Montezuma maakond
pisi|Montezuma org [[Mesa Verde rahvuspark|Mesa Verde rahvuspargis]] pisi|[[Cliff Palace]] pisi|Kivitornid, [[Canyons of the Ancients National Monument]] Montezuma maakond (Montezuma County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°34' N, 108°60' W.
Maakonna halduskeskus on Cortez.
Maakonna pindala on 5284 km². Veepindala on 27 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 25 535. Aastal 2000 oli elanike arv 23 830.
Maakond on nime saanud kuulsa Mehhiko asteekide valitseja Montezuma II auks.
Naabermaakonnad
Montezuma maakond on ainus maakond USAs, kus on naabermaakondadeks kolm samanimelist maakonda (San Juani maakond Colorado, New Mexico ja Utah' osariigis).
Ajalugu
Montezuma maakonnas tekkis asustus umbes 600 pKr ja 1100. aastal oli hinnanguline rahvaarv 100 000, hetkelisest rahvastikust neli korda suurem. Aastatel 1200 ja 1300 oli asulatest enamik inimesi sunnitud lahkuma, kuna piirkonda asusid elama nomaadid. Montezuma maakond asutati 1889. aasta aprillis La Plata maakonna lääneosast.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Montezuma maakonnas oli 23 830 inimest, 9201 leibkonda ja 6514 perekonda.
Elamuühikuid (housing units) oli 10 497 (keskmine tihedus 2/km²).
Rahvusvaheline Punane Rist
Rahvusvaheline Punane Rist on rahvusvaheline liikumine, mille ülesandeks on töö inimeste tervise heaks.
Montezuma maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Rassiline koosseis oli järgmine:
Rahvusvaheline Punane Rist
Punase Risti rajajaks peetakse Jean Henri Dunant'i, kes 1859. aastal Solferino sõjaväljal kogus kokku haavatuid ja organiseeris kannatanute abistamiseks kohalikest külanaistest erapooletu abistamise rühma. Dunant kirjutas sellest raamatu "Solferino mälestus", mis avaldati 1862.
1863. aastal loodi Genfis Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja 1919. aastal sealsamas Punase Risti Seltside Liiga
Montezuma maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 9,50%.
9201 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,54 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,04 inimest.
Ea mediaan oli 38 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 96,70 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 92,90 meest.
16,40% elanikkonnast ja 13,10% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 23,20% alla 18-aastasi ja 14,40% üle 65-aastasi.
Ilmar Rebase Stipendiumifond
Ilmar Rebase Stipendiumifond on Eesti Õiguskeskuse juurde asutatud fond, mis stipendiumite kaudu toetab Tartu ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaste õpinguid ja teadustegevust.
Esimene stipendium (10 000 krooni) määrati 2008 Kadri Ploomile.
Rickettsiales
Rickettsiales on bakterite selts.
FDC
FDC võib tähendada järgmist:
Eesti haldusüksuste vappide loend
Siin loetletakse Eesti haldusüksuste vappe.
Matsita
Matsita oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Pati mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kalda ja Surju küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kalda ja Surju külaga.
Külast on teateid alates 1970.
Himaalaja jalgleht
Himaalaja jalgleht (Podophyllum hexandrum) on kukerpuuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Kalju Pitksar
Kalju Pitksar (18. mai 1931 Tallinn – 26. september 1995 Tallinn) oli eesti maletaja.
Aastal 1952 võitis ta Pärnu turniiri.
Aastal 1958 ta diskvalifitseeriti ("kuni parandab oma käitumist") ja ta sai mängukeelu rohkem kui 20 aastaks. Aastal 1981 naasis ta sporti. Aastal 1981 tuli ta Tallinna meistriks.
Santoriniit
Santoriniit on vulkaaniline kivim. Tegemist on suure päevakivi ja kvartsi sisaldusega kivimiga, mis sisaldab ka suurel hulgal plagioklassi (labradorist anortiidini).
Santoriniit on nimetuse saanud Santorini saare järgi Kreekas. Nimetuse võttis aastal 1897 kasutusele Henry Stephens Washington.
Friedrich Johann Karl Becke hakkas aastal 1899 samalt saarelt avastatud andesiidivormi samuti santoriniidiks nimetama.
Yaroslav Dmitriev
Yaroslav Dmitriev (sündinud 25. juunil 1988) on Venemaa kodakondsusega Eesti jalgpallur (ründaja). Dmitriev on Lasnamäe FC Ajaxi kasvandik, kes mängis aastatel 2007–2010 Tallinna FC Levadias, aga on seejärel esindanud nii Tallinna FC Infonetti, Lasnamäe FC Ajaxit kui ka Tallinna FC Puumat.
Vanamõisa mõis (Keila)
1670. aastatel eraldati see mõis Saue mõisast.
Yaroslav Dmitriev
2013. aastal sai Dmitriev pika võistluskeelu, kui lõi vastasmängijat jalaga kõhtu.
Vanamõisa mõis (Keila)
Ajalugu
Mõisa kuulus 17. sajandil nii Hastferitele kui ka Helwigitele. 18. sajandil olid mõisa omanikeks nii Ludwigid, von Buxhoevdenid, von Bremenid, von Manteuffelid, von Krusensternid, von Klugenid kui ka von der Pahlenid. 19. sajandi esimesel poolel oli mõis nii von Mohrenschildtide kui ka von Stenbockide valduses.
Yaroslav Dmitriev
2014. aastal määras Eesti Jalgpalli Liit seoses kihlveopettustega Dmitrievile eluaegse jalgpalliga tegutsemise keelu. Hiljem vähendati karistus kehtivaks kuni 5.12.2016
Teadmistepõhine Eesti
"Teadmistepõhine Eesti" on Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni (TAI) strateegia dokument. Dokument on koostatud Haridus- ja Teadusministeeriumi eestvedamisel.
Esimene dokument hõlmas perioodi 2002–2006, teine 2007–2013 ja kolmas 2014–2020.
Mari Kinsigo
Mari Kinsigo (aastani 1980 Mari Sammul; 12. juuli 1946 Viljandi – 10. mai 2014) oli eesti maletaja ja maletreener.
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1968, 1974, 1976), 5 hõbedat (1967, 1969, 1972, 1978, 1982) ja 2 pronksi (1965, 1973).
Trükimeedia
Eestis
Esimene trükikoda Eestis asutati 1631. aastal Tartus. Tallinna jõudis esimene trükikoda 1634. aastal, kui Tallinna Gümnaasiumi juurde asutati trükikoda, kuhu asus tööle Christoph Reusner Stockholmist. Trükistes kasutati ladina ja gooti kirja.
Esimesel paastukuu päeval 1806 tuli äsja taasavatud Tartu Ülikooli trükikojast esimene eestikeelne ajaleht päismikuga «Ramato Kohto lubbaga Tarto maa rahwa Näddali-Leht».
1857 - Hakkab Johann Voldemar Jannseni juhatusel ilmuma nädalaleht Perno Postimees, mida ajaleht Postimees loeb oma ilmumise alguseks.
1989 - Asutatakse trükikoda Kroonpress, ostetakse trükimasin ja ehitatakse trükikoda. Trükikoda on tänapäeval Baltikumi juhtiv trükikoda.
1997 - Jaanuaris asutatakse Eesti Ajakirjade Kirjastus (Eesti Meedia osalus 33%), mis hakkab välja andma ajakirju: Eesti Naine, Stiil, Pere ja Kodu ning Favoriit.
2000 - Juunis ühendatakse Eesti Meedia ja Ekspress Grupi tabloidid ja ajakirjad.
Sünnivad SL Õhtuleht ja Ajakirjade Kirjastus.
Suuremad Ajalehed - Postimees, Õhtuleht, Eesti Päevaleht, Äripäev, Pärnu Postimees, Eesti Ekspress, Maaleht ning Delfi (veebiajaleht)
Suuremad Ajakirjad - Hooaeg, Kroonika, Kodu ja Aed, Eesti Naine, Kodukiri, Anne & Stiil ja Pere ja Kodu
Õhtuleht, Maaleht, Eesti Päevaleht, Eesti Ekspress ja Delfi kuuluvad kõik Baltimaade juhtivale meediakontsernile AS Ekspress Grupp. Samuti kirjastab Ekspress Meedia ajakirju Kroonika, Eesti Naine, Anne & Stiil, Tervis Pluss, Oma Maitse, Pere ja Kodu ning Jana.
Külaots
Perekonnanime Külaots (Küllaotz, Küllaots, Küulaots) on pandud viies mõisavallas Lääne-, Saare-, Tartu- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Külaots uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Külaotsa.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Külaots 94 mehel ja 119 naisel.
Aktaprint
AS Aktaprint on 2000. aastal asutatud Eesti kapitalil põhinev ofsettrükikoda, mis asub Tallinnas Männikul.
Trükikoja müügimaht on 2,5 miljonit eurot aastas. Töötajate arv Aktaprindis on 33.
Trükistest moodustavad märkimisväärse osa järeltöötlusmahukad tooted: postkaardid, klamber-, liim-, kammköited, stantsitud tooted jne. Aktaprindis valmistatakse palju fotograafiaalaseid trükiseid (fotoajakirjad Cheese, Lofo, Positiiv).
Aktaprint on asutamise algusest toetanud trükistega selliseid üritusi nagu Jazzkaar, FISi MK-etapid Otepääl, Juu Jääb, Sõru Jazz.
Münniku
Münniku (kirjakeeles varem ka Minniku, Männiku) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Kilingi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lodja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lodja külaga.
Ivar Ivaski Mälestusfond
Ivar Ivaski Mälestusfond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on stipendiumide kaudu toetada luule-, essee- või kriitikaraamatu autorit. Stipendiumi antakse välja üks kord kahe aasta jooksul.
Fondi asutas 2002. aastal Ivar Ivaski lesk Astrid Ivask.
Ilmar Raud
Ilmar Raud (8. juulil 1913 Viljandi – 13. juuli 1941 Buenos Aires, Argentina) oli eesti maletaja.
1934 ja 1939 tuli ta Eesti meistriks, 1937 sai meistrivõistlustel hõbeda ja 1936 pronksi.
Eesti Puhkpillimuusika Ühing
Eesti Puhkpillimuusika Ühing on MTÜ, mis ühendab puhkpilliorkestreid ja -ansambleid, soliste, dirigente ning teisi puhkpillimuusikast huvitatud inimesi.
Aastast 2007 on ühing CISM-i (Confederation Internationale des Societes Musicales) liige.
Oberschützen
Oberschützen (ungari: Felsőlövő, Felső-Lövő, tuletatud: Felső = ülemine, Lövő = laskja) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vallaosad on Aschau im Burgenland, Oberschützen, Schmiedrait, Unterschützen ja Willersdorf.
Eesti Pildileht
Eesti Pildileht oli aastatel 1943–1944 ilmunud pildiajakiri. See ilmus Saksa okupatsiooni ajal Eestis pildiajakirja Nädal Pildis asemel.
Loitsu tänav
Loitsu tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis.
Praegust nime kannab Loitsu tänav alates 19. juulist 1994. Enne seda oli tänava nimi alates 7. septembrist 1979 Feodor Oki tänav (Eestis tegutsenud hävituspataljoni komissari Feodor Oki auks). ,
Château-Thierry ringkond
Château-Thierry ringkond on ringkond (arrondissement) Prantsusmaa põhjaosas Hauts-de-France'i piirkonnas Aisne'i departemangus.
Ringkonna keskus on Château-Thierry.
Ringkonna pindala on 1105,95 km².
Ringkonna INSEE kood on 021.
Kantonid
Ringkonnas on neli kantonit ja 108 valda.
Nikolai Puusepp
Nikolai Puusepp (23. veebruar 1905 Tveri kubermang – 22. veebruar 1965 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta sündis aastal 1905 Tveri kubermangus Ostaškovi maakonnas keskmiktalupoja perekonnas. Aastal 1922 siirdus ta Omski oblasti Tatari rajooni, kus töötas põllumajanduslikus kommuunis "Aurora". Aastal 1923 tuli ta kodukohta tagasi ning töötas seal metsavarumistöödel, külakooperatiivis ja kohaliku lugemistoa juhatajana. Aastatel 1926–1931 õppis ta Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis.
Aastatel 1931–1934 töötas ta Leningradi oblasti partei-nõukogude koolis poliitökonoomia õpetajana ja mõnda aega ka parteialgorganisatsiooni sekretärina; aastast 1934 töötas ta raudteede valve juhtiva ja tehnilise koosseisu täienduskoolis õppejõuna.
Aastal 1937 suunati ta marksismi-leninismi vanemõpetajaks Raudteetranspordi Instituuti Leningradis. Aastal 1939 kutsuti ta Punaarmeesse, kus ta töötas Leningradi sõjaväeringkonna Poliitilises Valitsuses. Koos Punaarmeega tuli Eestisse.
Eestis oli Punaarmee poliittöötaja Tartus koos Johannes Saueriga ja 22. territoriaallaskurkorpuse ajalehe "Nõukogude Kaitsel" toimetaja Tallinnas ning Tartu Riikliku Ülikooli marksismi-leninismi kateedri professor. Aastal 1941 võitles ta Looderindel sakslaste vastu. Aastal 1942 nimetati ta 249. Eesti Laskurdiviisi komissariks ja hiljem sama diviisi komandöri asetäitjaks poliitilisel alal, millisel ametikohal võttis osa Velikije Luki operatsioonist.
Kevadest 1943 töötas ta EKP Keskkomitee sekretärina. 16. maist 1946 kuni 14. augustini 1950 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimese asetäitjana; lisaks oli 15. juulist 1948 kuni 18. aprillini 1949 Eesti NSV põllumajandusminister. Hiljem töötas juhtival administratiivtööl.
Nikolai Puusepp suri 22. veebruaril 1965 Tallinnas ja maeti 25. veebruaril 1965 Metsakalmistule.
Magnus Johann von Bock
Magnus Johann von Bock (1730–1807 Tartu) oli baltisaksa päritolu Venemaa mõisnik, maanõunik ja riiginõunik ning sõjaväelane.
Tema isa oli Saare mõisa mõisnik Otto Wilhelm von Bock ja ema Sophia Helena von Plater. Vanima pojana päris ta Saare mõisa.
Riiginõukogu liikmena pälvis von Bock Venemaa kõrguselt neljanda teenistusastme – tema ekstsellents tegelik riiginõunik.
1780. aastal ostis ta apteeker Lincki krundi Tartus ja ehitas sinna 1780. ja 1790. aastal kaks maja – niinimetatud von Bocki majad, mille saale kasutas Keiserlik Tartu Ülikool taasavamisaktuseks 1802 ja esimestel taasavamisjärgsetel aastatel.
1787. aastal omandas ta ka Kudina mõisa ja Jõe mõisa Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas.
Eesti Statistika Valitsus
Eesti Statistika Valitsus oli statistikaasutus, mis tegutses Eestis 1941-1944.
Asutus kuulus Majandus- ja Rahandusdirektooriumi Finants- ja Pangandusvalitsuse koosseisu. Asutusel oli 8 osakonda: üldosakond, demograafiaosakond, põllumajandusosakond, tööstusosakond, kaubandus-, finants- ja krediidiosakond, transport-, side- ja kooperatiivosakond, töö- ja hindadeosakond ning plaani- ja uurimisosakond.
Hispaania kukehari
Eestis neofüüdina, harva.
Borsodnádasd
Borsodnádasd on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Ózdi kreisis. Borsodnádasd asub Slovakkia piirist 14,5 km kaugusel, Ózdist ligikaudu 12 km lõunas ja Miskolcist umbes 40 km läänes.
Nádasdi küla on ürikutes esmamainitud 1327. aastal. Praeguse nime sai Borsodnádasd 1903. aastal. Linnaõigused anti Borsodnádasdile 2001. aastal.
Tšertkovo rajoon
Tšertkovo rajoon (vene keeles Чертковский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Tšertkovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Voroneži oblasti Kantemirovka ja Bogutšari rajooni, kirdes Verhnedonski rajooni, kagus Kašarõ rajooni ja lõunas Millerovo rajooniga ning läänes Ukraina Luhanski oblastiga.
The Paris Sisters
The Paris Sisters oli 1960. aastatel San Franciscos muusikaprodutsent Phil Spectori loodud tüdrukute ansambel. Ansambli liikmed olid õed Priscilla Paris, Albeth Paris ja Sherrell Paris.
The Paris Sisters laulis kuulsaks laulu "I Love How You Love Me". Sellest laulust on tehtud eestikeelne laul "Su silmade sära", mille 1960. aastate lõpus esitas ansambel Toonika (solist Koit Kaaristu).
Lume tänav
Lume tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa asumis.
Tänava nimi
Tänav sai nime 13. juunil 1958. Varasem nimi aastast 1906 oli Põhja tänav. Lume tänav on ligipääs Hundipea sadamale, tänava lõpus Lume 9 asub Veeteede Ameti meresõiduohutuse talitus.
Tšertkovo rajoon
Tšertkovo rajooni asulad kuuluvad 14 külaasunduse koosseisu.
Felix Ormusson
"Felix Ormusson" on Friedebert Tuglase 1915. aastal ilmunud impressionistlik romaan.
Romaan on kaheosaline: esimese osa moodustab "Kiri Felix Ormussonile Pariisi" (allkirjastanud F. T.) ja teise osa "Felix Ormussoni päevik". Romaani peategelane on 25-aastane kirjanik Felix Ormusson, kes on tulnud arvatavasti pakku Lõuna-Eestisse ühte tallu, kus elavad kaks õde: 26–27-aastane Helene ja 18-aastane Marion (Mary), Helene lastearstist abikaasa Johannes ja nende ühine laps Juhan. Ormusson armub esmalt Helenesse, siis Marionisse. Naised on temast huvitatud vastupidises järjekorras ning lugu lõpeb krahhiga: Helene hakkab teda vihkama, Marion põlgama ja moraalituks pidama. Ormusson lahkub häbistatult.
Raamat ilmus esmalt osaliselt: peatükid 77–85 pealkirja all "Üks kurblik lahkumine" (Noor-Eesti IV album, 1912). Aastal 1915 ilmus see terviklikult "Eesti Kirjanikkude Seltsi "Noor-Eesti" toimetuses nr 34" (Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1915). Järgmised trükid: trükistes "Teoksed nr 4" (Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1920) ja "Eesti väärtteoseid koolidele nr 4" (Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1937), seejärel iseseisvalt (Eesti Kirjastus Orto, Toronto 1951), siis taas kogus ("Valik novelle. Teosed, 2. kd", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1957; "Kogutud teosed 3", Eesti Raamat, Tallinn 1988). Romaan on tõlgitud ka soome keelde (tõlkija Otto Aho, Pohjoinen 1988).
"Felix Ormussoni" on mitmel korral ka lavale toodud: 1990. aastal Mati Undi lavastatuna "Helene, Marion ja Felix" (kasutatud ka lõike Tuglase mälestustest ning novellidest "Kangastus" ja "Unede kuristik"), "Rõõmu kaalud" (Endla 2001, lav. Tiit Palu) ning 2011. aastal Erki Aule lavastatuna "Felix Ormusson. Suvitusromaan ühes osas" (teater Oma Lava).
Retseptsioon
Teost on nimetatud suvitusromaaniks, pihtimusromaaniks ja ka päevikromaaniks. Tuglas ise märkis, et pole seda teost määratlenud kui romaani: "See oli rohkem nali iseenese ja oma ajajärgu arvel, paroodia, pamflett, mida peaks osutama eessõnagi. Tema sündmused ja tegelased pole küllalt tõenäolised, on liiaks siluetilised. Kuid nad võimaldasid väljendada mõningaid paradokse, mis mul oli öelda ajajärgust. Ja rohkem ma ei tahtnudki."
Romaan on autobiograafiline – Ormussoni ja Tuglase vahel on rohkelt sarnasusi (näiteks kultuuriline taust, rohked mõtisklussarnasused essees "Kaksipidi küsimusi" (1916)), eriti romaani kirjutamise algusjärgus. Hiljem teksti töödeldes hakkas autor tegelaskujust distantseeruma, lisas irooniat ning tõmbas enda ja tema vahele kõige selgema joone romaani esimese osa, kirjaga Ormussonile. Kirjandusteadlane Kaia Sisask on märkinud, et romaani lõpus väljendab Ormusson, kes on dekadentlikust mängust loobunud, Tuglase seisukohti ajal, mil Tuglas muutis oma hoiakut estetismi suhtes.
Romaan on oma ajastu kohta eesti kirjanduses väga intertekstuaalne. Vihjeid võib leida antiikkirjanduse (müüdiloome tasand, Helene / ilus Helena), Johann Wolfgang von Goethe "Noore Wertheri kannatuste" (romaanide vormilised sarnasused, indiviidi ja ühiskonna vastandumine, armastuse teema), Joris-Karl Huysmansi "Äraspidi" (romaanide kangelaste olek kui mõttekujutuste ruumis), Miguel de Cervantese "Don Quijote" (näilisuse temaatika, eneseiroonia, võrdlused Don Quijotega), Charles Baudelaire'i (Pariisi temaatika, Ilu kummardamine, dekadents), "Salome" (Helena ja Salome sarnasused) kohta. Kirjandusteadlased on "Felix Ormussoni" käsitlenud koos James Joyce'i "Kunstniku noorpõlveportreega" ja J. Randvere "Ruthiga"
Naarismaa
Naarismaa oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Orajõe mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Penu küla lõunaossa. Kihelkondlikult kuulus küla Häädemeeste kihelkonda. Nimestikus leidub küla staatuses Naarismaad veel 1938. aasta nimestikes.
Mait Metsanurga tänav
Mait Metsanurga tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Tänav on nimetatud eesti kirjaniku Mait Metsanurga järgi.
Tänav sai nime 25. septembril 1959.
Napsu
Napsu oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Kilingi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lodja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lodja külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900.
Lõõtsa tänav
pisi|Lõõtsa tänav Lõõtsa tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis.
Lõõtsa tänav sai nime 19. märtsil 2003. Tänav on metallitööstusega seotud nime saanud lähedal asunud Dvigateli tehase järgi.
Keith Andrews
pisi| Keith Joseph Andrews  (sündinud 13. septembril 1980 Dublinis) on Iirimaa endine jalgpallur, poolkaitsja.
Andrews lõi 11. novembril 2011 Eesti jalgpallikoondise vastu värava UEFA Euro 2012 valikturniiri play-off ' i esimeses mängus, mille Iirimaa võitis 4:0.
Elva Muusikakool
Elva Muusikakool on aastast 1960 Elvas tegutsev muusikakool.
Ajalugu
Kooli esimene direktor oli Virve Vääri. Algul kandis kool nime Elva Lastemuusikakool.
Aastast 1969 tegutseb kool muusikakooliks kohandatud hoones.
Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühing
Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühing (lühend STLIEÜ) on Eesti organisatsioon.
STLIEÜ peaeesmärk on põhikirja järgi vähendada Eestis sugulisel teel levivatesse infektsioonidesse nakatumist ja nende levikut.
Pinkafeld
Pinkafeld on vald (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vallaosad on Hochart, Gfangen, Alt-Pinkafeld, Nord-Pinkafeld ja Pinkafeld Stadt. Pinkafeld asub Pinka jõe kaldal, mille järgi on linn oma nime saanud.
Dekšārese vald
pisi|Varakļāni raudteejaam Dekšārese vald (läti keeles Dekšāres pagasts või Dekšāru pagasts) on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Viļāni, Rikava ja Nagļi vallaga, Varakļāni piirkonna Varakļāni linna ja Varakļāni vallaga ning Preiļi piirkonna Sīļukalnsi vallaga.
Valla pindala on 109 km². 2016. aasta seisuga elas seal 788 inimest. Valla halduskeskus on Dekšārese küla, vallamaja asub aadressil Nākotnes 61. Vallavanem on Zoja Žugunova.
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Varakļāni vallas Atspuki, Bērzkalnieki, Dekšārese, Kristeļi, Maurāni, Strodi ja Varakļāni külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1975 liideti Dekšārese külanõukoguga likvideeritav Atspuki külanõukogu. Aastal 1979 liideti osa külanõukogu alasid Murmastiene külanõukoguga, aastal 1981 aga Nagļi külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Viļāni piirkonda. Rēzekne piirkonnas kuulub vald Viļāni allüksusesse.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Cakuli muinaskalmed ehk Sõjahauad ja keskaegne kindlustis Rootsi kants (ka Jumprava või Kuce mägi). Kohaliku kaitse all on Garanči asulakoht.
Loodus
Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremad jõed on Malmuta ja kirdepiiril voolav Malta jõgi. Looduskaitse all on Oženieki kadakas, Dekšārese pärn ja üks nimetu põlispuu. Valla põhjaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 712 lätlast, 69 venelast, 2 valgevenelast, 5 ukrainlast, 2 poolakat ja 1 leedulane.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Eesti Lihaeksport
Eesti Lihaeksport oli Eestis aastatel 1937–1940 tegutsenud äriühing, mille osanikeks olid mitmesugused põllumajandusühingud ja mis koondas ekspordile suunatud tapamajad Tallinnas, Tartus ja Võhmas üheks äriühinguks. “Eesti Lihaekspordi” majandustegevuses ja juhtorganites olid aktiivsemad Abel Käbin, Artur Tupits,  Ott Arundi, A. Anderson, I. Voltri jt.