cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lääneehitis
pisi|Corvey karolingide-aegse kiriku mudel. Lääneehitis vasakul pisi|Lääneehitises asuva keisrirõdu läbilõige Corvey kloostrikiriku mudelil pisi|Eelromaani kirikute põhiplaanid. Paremal [[Aacheni toomkirik|Aacheni lossikirik lääneehitisega, vasakul San Vitale Ravennas ilma selleta]] Lääneehitis (saksa sõnast Westwerk) on kirikuhoone lääneotsas paiknev monumentaalne mitmekorruseline eesehitis, mis on iseloomulik Saksamaa keskaegsele kirikuarhitektuurile. Esines karolingide, ottode ja romaani basiilikatel.
Lääneehitisel on kaks trepitorni ja nende vahel paiknev suur kesktorn. Lääneehitise mitmelöövilise sammassaali taolist allkorrust kasutati ristimiskirikuna jm eesmärkidel, ülemine korrus, kus asetses peaingel Miikaelile pühitsetud altar, oli avatud pikihoone suunas. Et lääneehitises istus keiser oma kaaskonnaga jumalateenistuse ajal, sümboliseeris see keisrivõimu.
Ajalugu
Vanim teadaolev lääneehitis pärineb Karolingide ajast, selline oli Prantsusmaal Amiens' lähedal paikneval toona tähtsal Saint-Riquier' kloostrikirikul 9. sajandil. Tuntud on see tänapäeval vaid vanade joonistuste kaudu ja tundmatuseni ümber ehitatud. Vanim säilinud Karolingide-aegne lääneehitis on Corveys, kuigi selle kesktorn on lammutatud ja trepitorne kõrgemaks ehitatud. Juba Ottode valitsusajal 10.–11. sajandil hakkas lääneehitis võrreldes Karolingide ajaga muutuma ja teiste fassaaditüüpidega segunema, kuid jäi ka romaani kunsti perioodil siiski omaette ruumijaotusega eraldi hooneks. Mõnikord ehitati lääneehitis läänekoori kohale ja ümber nii, et läänekoori apsiid eendus lääneehitise seinast. Üks romaani lääneehitise erivorme on Saksimaal levinud pikihoonega risti paiknev ja seda pikihoonet kõrguselt ületav müüritaoline ristkülikukujuline ehitis Westriegel, mis võib olla tornidega või ilma nendeta. Lääneehitisi ei esine üldse kihelkonnakirikutel, vaid ainult kloostrikirikutel ja mõnel üksikul toomkirikul, nagu Mindenis.
Tähendus
Lääneehitis ehitati kirikule eelkõige neis kloostrites, milles tavatses peatuda oma valdustes (pfaltsides) ringi reisiv kuningas või keiser. Lääneehitist kasutati ilmalikel eesmärkidel, riigiasjade ajamisel kantselei ja kohtukojana. Kirikuruumi poole avanevast empoorist sai valitseja, tema pere ja kaaskond jälgida jumalateenistust nende vääriliseks peetud kõrgemast positsioonist. Näiteks paikneb selles positsioonis nn "Karli troon" Aacheni lossikabeli teise korruse ümbriskäigul, altari poole avaneval empooril.
Lääneehitise peamine eesmärk oli arvatavasti rõhutada valitseja ja tema võimu olemasolu ning kohalolekut, isegi juhul kui valitseja parajasti selles paigas ei viibinud. Lääneehitisega kirikuhoonel oli kaks tähendusruumi: üks oli jumalale ja pühakutele mõeldud, altariga kooriosa kiriku idaküljes, sümboolne ecclesia triumphans, teine oli kindlusemüüritaoline lääneehitis, koht valitsejale kui kiriku kaitsjale, sümboolne ecclesia militans. Peaaegu alati seisis lääneehitises altar peaingel Miikaelile, keda peeti taevaste väehulkade ülemjuhatajaks. Kui päikese tõusu suunda ida peeti pühaks, Kristuse suunaks, siis vastassuunda, kuhu päike loojus, peeti kurja jõudude omaks, keda ei tohtinud lasta kirikuruumi, "Uude Jeruusalemma". Selle hüpoteesi järgi oli lääneehitis sümboolne kindlustus pärast päikeseloojangut läänest tõusvate deemonite vastu.
On ka uurijaid, kes vaidlustavad üldse lääneehitise seose keisrivõimuga ja arvavad, et sellel võis olla oma osa kiriklikus liturgias, eriti ülestõusmispühadega seotud perioodil.
Ivan Lappo
Ivan Ivanovitš Lappo (29. august 1869 Tsarskoje Selo – 23. detsember 1944 Dresden) oli vene ajaloolane.
Ta oli aastail 1905–1918 vene ajaloo professor Tartu Ülikoolis. Seejärel evakueerus koos ülikooliga Voroneži. Aastail 1921–1933 töötas õppejõuna Prahas, 1933–1940 aga Kaunases, 1941 lühikest aega Vilniuses.
Iiob (Moskva patriarh)
thumb|Patriarh Iiob (postuumne portree aastast 1672)
Iiob (ka Jov, vene Иов; surnud 29. juunil (vkj 19. juunil) 1607) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik, aastatel 1586–1589 Moskva metropoliit ning aastatel 1589–1605 esimene Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Tal oli oluline roll Boriss Godunovi võimu kindlustamisel regendi ja tsaarina, kuid muus osas oli tema kiriklik ja poliitiline panus küllaltki tagasihoidlik. Ta tagandati Vale-Dmitri I Moskvasse jõudes ja suri lihtsa mungana kloostris.
Vene Õigeusu Kirik kuulutas patriarh Iiobi 1989. aastal pühakuks.
Päritolu ja noorus
Tulevane patriarh, kelle sünninimi oli Joann, sündis Staritsas possaadnikute perekonnas. Tema sünniaeg jäi 1520.–1530. aastatesse. Tõenäoliseks on peetud, et ta võis sündida 1525. aasta paiku.
Ta sai hariduse Staritsa kloostri koolis. Kuigi tema isa soovis, et Joann abielluks ja astuks tema jälgedes, tundis nooruk juba teismelisena kutsumust mungaks saada. 1556. aastal sai ta lõpuks Staritsa kloostris mungapühitsuse ning võttis munganime Vana Testamendi tegelase Iiobi järgi. Tema vaimulikuks juhendajaks sai kloostri ülem arhimandriit German.
Vene-Liivi sõja ajal kujunes Staritsast tsaar Ivan IV meelisresidents. On oletatud, et valitseja sagedase Staritsas viibimise ajal sai Iiobist üks tema lemmikuid, mis pani aluse Iiobi hilisemale kiirele kiriklikule karjäärile. Seda on selgitatud ka Ivan IV homoseksuaalse huviga noorepoolse munga vastu, mida soodustasid Iiobi kena välimus, hea lauluhääl ja suutlikkus lugeda peast pühakirja.
Kiriklik karjäär
Pärast arhimandriit Germani ülendamist peapiiskopiks 1566. aastal ja tema kahtlast surma aasta hiljem kujunes Iiobist üks peamisi kandidaate kloostriülema kohale. 6. mail 1569 ülendati ta iguumeniks ja nimetati Staritsa kloostri ülemaks.
16. aprillil 1581 pühitseti Iiob Kolomna piiskopiks. Sellel perioodil sõbrunes ta ka Ivan IV soosiku, tulevase regendi ja keisri Boriss Godunoviga, kes hakkas Iiobit igati soosima. Ise elas Iiob väga rangelt ja kasinalt. On teada, et ta ei liialdanud söömisega, vältis alkoholi ja jõi ka kõige suurematel pidustustel ainult vett. Tema vaga eluviis ja head teoloogilised teadmised lähendasid teda ka 1584. aastal troonile tõusnud Ivan IV poja Fjodoriga, kes oli samuti tuntud suure vagaduse ja huvi poolest usuasjade vastu.
Jaanuaris 1586 nimetati Iiob Rostovi peapiiskopiks, mis oli Venemaa vaimulikus hierarhias tähtsuselt kolmas ametikoht. Kui 24. oktoobril (vkj 13. oktoobril) 1586 suri Vene Õigeusu Kiriku pea, Moskva metropoliit Dionissi, hakkas Boriss Godunov tegutsema oma kandidaadi edutamise nimel metropoliiditoolile. Selleks kandidaadiks oli muidugi peapiiskop Iiob. Millal Iiob ametisse valiti ja pühitseti, ei olegi täpselt teada. Ta ise on oma hilisemates kirjutistes kinnitanud, et see juhtus 21. detsembril (vkj 11. detsembril) 1586, kuid ametlikes dokumentides mainitakse teda metropoliidina alles 13. veebruaril (vkj 2. veebruaril) 1587.
1588. aastal seadis ta Moskva metropoliidina sisse õndsa usumeeletu Vassili mälestuspäeva, mida tähistatakse viimase surmapäeval 2. augustil.
VAR
VAR või Var võib tähendada järgmist:
Iiob (Moskva patriarh)
Kiriklik karjäär
Kui 1588. aastal survestati Konstantinoopoli patriarhi Ieremías II andma Vene Õigeusu Kiriku peale patriarhitiitel, sai üsna kiiresti selgeks, et tsaar Fjodori ja tema regendi Boriss Godunovi jaoks oli ainus sobiv kandidaat metropoliit Iiob. Formaalselt esitati küll patriarhi kandidaatideks kolm piiskoppi, kuid tsaar valis etteaimatavalt 29. jaanuaril (vkj 19. jaanuaril) 1589 nende seast patriarhiks metropoliit Iiobi. Tema ametisse seadmine leidis aset sama aasta 5. veebruaril (vkj 26. jaanuaril), tseremoonia viis läbi Konstantinoopoli patriarh Ieremías II.
Moskva ja kogu Venemaa patriarhi ameti sisseseadmine toimus kanooniliste reeglite vastaselt – Konstantinoopoli patriarhile avaldati ilmselt survet ja vastavat otsust tehes ei olnud tal kolme ülejäänud õigeusu patriarhi nõusolekut – kuid tagantjärele legitimeeris õigeusu kirik selle sammu kahel Konstantinoopoli kirikukogul, 1590. ja 1593. aastal. Nii oli Vene Õigeusu Kirik saanud oma ajaloo esimese patriarhi, kes õigeusu kirikupeade järjestuses hakkas paiknema auväärsel viiendal kohal.
Teenistus patriarhina
Patriarh Iiob kujunes küll Venemaa võimuhierarhias tähtsuselt teiseks meheks, kuid see roll oli pigem sümboolne. Reaalset ilmalikku ja kiriklikku võimu oli tal vähe. Kõigi tähtsamate küsimustega, muuhulgas ka kiriku kompetentsi kuuluvate teemadega nagu misjoni kavandamine ja uute kirikute rajamine Venemaaga ühendatud aladel, tegeles peaasjalikult tsaarivõim.
Piiskopkondade asutamine
Metropoliidina oli Iiob soovinud ümber kujundada Venemaa piiskopkondade ja metropooliate struktuuri. Uute piiskopkondade, peapiiskopkondade ja metropooliate loomist nõudis tegelikult ka Konstantinoopoli patriarhi kinnituskiri, millega Moskva metropoliit patriarhiks ülendati. Ometi jäi Iiobi patriarhiajal suur osa neist muutustest teostamata, veelgi enam, jäeti loomata ka mitmed uued struktuuriüksused, mis olid ette nähtud Konstantinoopoli patriarhi kinnituskirjas.
Nii moodustas ta ette nähtud kuue peapiiskopkonna asemel vaid viis. Nižni Novgorodi peapiiskoppi Iiobi ajal ametisse ei nimetatudki, 1602. aastal lõi ta Venemaa kuuenda peapiiskopkonna hoopis keskusega Astrahanis. Kui kinnituskirjas oli ette nähtud viis tavalist piiskopkonda, siis neidki asutas patriarh Iiob vaid kaks. 1589. aastal taastas ta Pihkva piiskopkonna ja pärast Vene-Rootsi sõda asutas ta 1598. aastal Karjala piiskopkonna.
Pühakute kultus
Patriarh Iiobi ajal kanoniseeriti mitmed pühakud ja laiendati mitmete kohaliku tähtsusega pühakute austamine ülevenemaaliseks.
Sügisel 1591 määras ta 9. septembri vaga Volotski Jossifi ülevenemaaliseks mälestuspäevaks. Samal aastal kanoniseeris ta Ivan IV tapetud Moskva metropoliidi Filipi ja lasi viia tema säilmed Solovetsi kloostrisse.
Sügisel 1595 lõi ta kolme Moskva pühaku – metropoliitide Pjotri, Aleksi ja Joona – koondmälestuspäeva, mida hakati tähistama 9. oktoobril. Samal aastal kuulutas ta ülevenemaalisteks pühakuteks Uglitši vürsti Roman Vladimirovitši ning Kaasani imetegijad Guri ja Varsonofi.
Võitlus moraalse allakäiguga
Patriarh Iiobi valitsusajaks oli õigeusu vaimulikkond Venemaal tugevalt korrumpeerunud ja moraalselt alla käinud. Suur osa vaimulikest tegeles purjutamisega, teenistusi korrapäraselt ei peetud. Varem kasutusele võetud administratiivsed meetmed ei olnud suutnud seda probleemi ohjeldada.
23. juunil (vkj 13. juunil) 1592 toimunud kirikukogul püüdis ta vähemalt Moskvas probleemi kontrolli alla saada. Ta seadis uuesti sisse kaheksa praostkonda ja määras igale praostile abiks neli diakonit, kes pidid tegelema järelevalvega pealinna vaimulikkonna üle. Nimetatud praostkonnad olid loodud ka varem, kuid ei hakanud reaalselt toimima. Ka nüüd ei täitnud uued praostid ja nende abilised oma kohustusi. Nii pidi patriarh veel 1604. aastal uued vastavad korraldused andma, kuid needki ei parandanud ilmselt olukorda. Teistes linnades ja piirkondades peale Moskva näis olukord nii lootusetu, et seal ei püütud vaimulike kombelõtvust isegi ohjeldada.
Poliitiline roll
Patriarh Iiob kujunes tsaar Fjodor I ja Boriss Godunovi oluliseks tugisambaks. Eriti oluline oli tema toetav roll pärast tsaar Fjodori surma, mil troonile tõusnud Boriss Godunovi legitiimsuse valitsejana seadsid paljud kahtluse alla.
Kui 1591. aastal suri Uglitšis kahtlastel asjaoludel Ivan IV noorim poeg Dmitri Ivanovitš, siis anti selle surmajuhtumi üle lõplik otsustamine patriarh Iiobi juhitud kirikukogule. Kirikukogu kogunes 12. juunil (vkj 2. juunil) ning kinnitas vürst Vassili Šuiski juhitud uurimiskomisjoni aruande, mille kohaselt ei olnud tsareevitš Dmitrit mõrvatud, vaid tema surm oli õnnetusjuhtum. Juba sel ajal levisid kuulujutud, et tsareevitši surma taga oli tegelikult Boriss Godunov, kuid need väited ei ole tänaseni tõendamist leidnud. Igal juhul aitas patriarhi otsus Godunovil ennast juhtunust distantseerida.
1594. aastal Moskvas toimunud õukondliku võimuvõitluse ajal kirjutas patriarh oma teose "Jutustus kogu Venemaa tsaari ja suurvürsti Fjodor Ivanovitši õiglasest elust", milles ta ülistas piiritult nii tsaar Fjodorit kui ka regent Boriss Godunovi.
Kui 1598. aastal tsaar Fjodor järeltulijateta suri, soovis enamik bojaare näha troonil hoopis mõjukat bojaari Fjodor Romanovitši, kes oli ühtlasi surnud tsaar Fjodori emapoolne onu, mitte Ivan IV lähikondlast Godunovi, kelle ainus sugulus Rjurikovitšite dünastiaga seisnes selles, et Fjodor I oli abielus tema õega. Lõplik sõnaõigus uue valitseja küsimuses jäi aga patriarhile kui riigikiriku peale ja tema toetas kindlalt Godunovi.
Ta aitas Godunovi positsiooni kindlustada juba aasta alguses, võttes 8. märtsil (vkj 26. veebruaril) Moskvasse sõitnud Godunovi ise linna väravas vastu ja õnnistades teda samal päeval tsaarina Moskva Jumalaema Uinumise katedraalis. Samal kuul koostas Iiob dokumendi, milles kinnitati nagu oleks Godunov 27. veebruaril (vkj 17. veebruaril) tsaariks valitud, kuigi tegelikult seda ei toimunud.
Kuna Godunovi positsioon oli sel ajal veel tema kroonimiseks liiga ebakindel, töötas patriarhi kantselei kogu suve selle nimel, et kindlustada Godunovi trooniletõus. 11. septembril (vkj 1. septembril) olid asjad nii kaugel, et patriarh läks Godunovi toonasesse residentsi Novodevitši kloostris, kutsus ta troonile ning kroonis ta samal päeval Jumalaema Uinumise katedraalis tsaariks.
Hiljem on patriarhi süüdistatud selles, et ta ei kritiseerinud kordagi Godunovi ajal maad võtnud totaalset pealekaebamissüsteemi, samuti selles, et aastatel 1601–1603 Venemaad haaranud näljahäda ajal keelas ta kloostrite vilja- ja leivaladude avamise nälgivatele inimestele. Ajal, mil Godunov konfiskeeris linnade hüvanguks suures ulatuses kiriku valdusi, õnnestus patriarhil säilitada isiklike ja tema otsealluvuses (stavropigiaalsete) kloostrite maade puutumatus.
Langus ja viimased eluaastad
Kui Boriss Godunov ootamatult aprillis 1605 suri, tõusis troonile tema poeg Fjodor, kellel õnnestus valitseda vaid kaks kuud, kuni ta riigipöördega kukutati ja kümme päeva hiljem kägistati.
Juba suvel 1604 oli Moskva poole oma vägedega liikuma hakanud Vale-Dmitri I, mees, kes nimetas ennast imekombel pääsenud tsareevitš Dmitri Ivanovitšiks ja seega Venemaa legitiimseks troonipärijaks. Tõenäoliselt oli tegemist andeka noore munga Grigori Otrepjeviga, kes oli varem teeninud ka patriarh Iiobi õukonnas ja olnud isegi tema isiklik sekretär.
Iiob oli andnud endast parima, et paljastada troonipretendendi tegelik isik ning ta tegi seda nii kirjalikult kui ka suuliselt. Rahva ja bojaaride üldist pahameelt Godunovide vastu ei suutnud patriarh siiski ohjeldada, lihtrahvas keeldus teda uskumast. 11. juunil (vkj 1. juunil) 1605 jõudis Vale-Dmitri Moskva müüride alla ja samal päeval kukutati tsaar Fjodor, kes tapeti 20. juunil (vkj 10. juunil) koos emaga. Vale-Dmitri nõudis nüüd, et patriarh Iiob kuulutaks ta tsareevitš Dmitriks ning nõustuks tema kroonimisega, kuid Iiob keeldus seda tegemast.
Seejärel teatas Vale-Dmitri, et ta ei sisene enne Moskvasse kui tema vaenlased on viimseni hävitatud. 30. juunil (vkj 20. juunil) tungis rahvamass Jumalaema Uinumise katedraali, kus patriarh valmistus liturgiat pühitsema. Rahvamass peksis patriarhi läbi ja vedas Punasele väljakule, et ta seal hukata. Vaid teiste vaimulike vahelesegamine ja soov röövida patriarhi paleest leitud rikkused takistas inimestel oma plaani ellu viimast.
Samal ajal linna sisenenud Vale-Dmitri halastas patriarhile. Ta tagandati järgmisel päeval patriarhiametist ja tal lubati tavalise mungana lahkuda suvalisse kloostrisse, kus iganes ta soovib oma elupäevad lõpetada. Patriarh Iiob valis oma pagenduse kohaks Staritsa kloostri, kust tema kiriklik karjäär oli alanud. Iiob saadeti sinna valve all, kuid kohapeal anti talle täielik liikumis- ja tegutsemisvabadus.
Kloostris halvenes tema tervis veelgi – ta oli sel ajal umbes 80-aastane – ja ta jäi täielikult pimedaks. Moskvasse pöördus ta tagasi veel vaid korra, märtsis 1607, mil troonile oli tõusnud juba vürst Vassili Šuiski (tsaarina Vassili IV). Ta ilmus rahva ette Jumalaema Uinumise katedraalis, kus ta andestas avalikult Moskva elanikele ja õnnistas neid. Pärast seda pöördus ta tagasi Staritsa kloostrisse ja suri seal neli kuud hiljem.
1652. aastal viidi tema säilmed Staritsa kloostrist üle Moskva Jumalaema Uinumise katedraali, kus need asuvad tänaseni.
Pühakuks kuulutamine
Kuigi patriarhina ei olnud Iiobi tegevus kuigi silmapaistev, hinnati kõrgelt tema isiklikku vagadust ja samuti tema vankumatut vastuseisu usurpaator Vale-Dmitrile. Samuti on oluline tema sümboolne roll Venemaa esimese patriarhina. Iiobi säilmetega on seostatud läbi sajandite mitmeid imelisi tervenemisi.
1989. aastal kuulutas Vene Õigeusu Kiriku piiskoppide kogu patriarh Iiobi pühakuks. 2012. aastal kanoniseeris patriarh Iiobi ka üks suuremaid vanausuliste organisatsioone, Vene Õigeusu Vanakombeliste Kirik.
Pärnu Päikese Kool
Pärnu Päikese Kool (varasema nimega Pärnu Toimetulekukool) on Pärnu linna munitsipaalkool, kus õppetöö toimub põhikooli lihtsustatud õppekava alusel toimetuleku- või hooldusõppes. Koolis toetatakse õpilaste vaimset, füüsilist, sotsiaalset ja emotsionaalset arengut. Õpilastele on loodud võimetekohane turvaline, positiivselt mõjuv ja arendav õpikeskkond, mis toetab õpilast ning aitab kaasa tema paremale sotsialiseerumisele ühiskonnas.
Ajalugu
Pärnu Päikese Kool (kuni 31. detsembrini 2018 Pärnu toimetulekukool) alustas tegevust 1. septembril 2002 kolme klassikomplektiga. Aastate keskmine õpilaste arv on 45. Õppekeelteks on eesti ja vene keel.
Kooli eripära
Kool on Pärnu linnas ja maakonnas ainuke eesti- ja venekeelne toimetuleku- ja hooldusõpet pakkuv kool. Koolis õpivad õpilased, kes vajavad erituge ning sellega seoses kohandatud õpet ja eriteenuseid. Õpilasi võetakse kooli SA Innove Rajaleidja koolivälise nõustamismeeskonna otsusel ja vanema kirjalikul nõusolekul. Kool nõustab ka vanemaid, korraldab arenduspäevi, koordineerib koostöövõrgustiku tööd.
Eritugi
Erituge rakendatakse õpilasele, kes oma raske ja püsiva psüühikahäire, intellekti- või meelepuude või liitpuude tõttu vajab puudespetsiifilist õppekorraldust, -keskkonda, -metoodikat, -vahendeid ning õppes osalemiseks pidevat tugispetsialistide teenust lõimituna sotsiaal- või tervishoiuteenustega või mõlemaga; osaajaga õpet individuaalselt või rühmas või pidevat individuaalset tuge klassis või õpet eriklassis.
Kontakt
Kooli aadress on Rõugu 8a, Pärnu, 80031. Direktor on Marju Trumsi, õppealajuhataja Enela Kase-Tonna.
Likviidsus
Likviidsuse (inglise keeles liquidity) ehk maksevalmiduse all mõistetakse üldiselt 1) majandussubjekti võimet täita olemasolevaid ja uusi kohustusi; 2) kiiret ja võimalikult vähekahjumlikku viisi vahetada vara raha või muude likviidsete varade vastu; 3) likviidseid varasid, mida on võimalik kiiresti maksevahendina kasutada.
Eristatakse nii varade kui ka kohustuste likviidsust. Varade likviidsus tähendab majandussubjekti (krediidiasutuste, ettevõtete, eraisikute) võimet muuta olemasolevat vara rahaks või muudeks likviidseteks varadeks. Siinkohal on oluline, et varade vahetamise protsess ise oleks võimalikult vähe ressursse nõudev – see peaks olema nii kiire ning väheste kuludega (sh peaksid tehingukulud olema võimalikult väiksed). Kohustuste likviidsus viitab seevastu aga majandussubjekti võimele täita temale pandud kohustusi ja esitatud nõudeid. Mida suurem on likviidsus, seda väiksem on oht, et klient ei suuda kohustusi ja nõudeid täita.
Likviidsete varade all mõeldakse kõiki varasid, mida on võimalik kiirelt kohustuste täitmiseks rahaks muuta ja kasutusele võtta, kaotamata sealjuures oluliselt nende väärtust. Vara likviidsus sõltub sellest, kui kergesti saab seda osta ja/või müüa, millised on vara vahetamise tehingukulud ning kui stabiilne on hind (teisisõnu kas hind näitab tegelikku väärtust).
Raha ise on täiesti likviidne vara – seda on võimalik kohe tehingute tegemiseks kasutada. Teisteks likviidseteks varadeks peetakse näiteks hoiuseid (sh arvelduskonto, nõudmiseni hoiused või tähtajalised hoiused, mille puhul ka lepingu enneaegsel lõpetamisel saab klient tagasi hoiustatud raha, kuid sõltuvalt sõlmitud lepingust ei hüvitata sellisel juhul teenitud intresse), lühiajalisi väärtpabereid või võlakirju (nt rahaturu- ja intressifondide aktsiaid-osakuid), mille puhul investeeritakse muu hulgas vekslitesse, kommertspaberitesse, hoiusesertifikaatidesse, üleöödeposiitidesse, mida iseloomustavad lühiajalisus, madal riskitase, kiire tehingute vahetus. Teisisõnu kõik varad, mis on kergesti kättesaadavaks rahaks muudetavad ning nõuavad vähe alternatiivseid kulutusi.
Mittelikviidsed on varad, mille vahetamine rahaks võtab palju aega vältel ja/või vahetusega võib kaasneda lisakulusid. Nii võib mittelikviidseteks pidada muu hulgas tehnikat või kinnisvara, mille müügiperiood on pikk ning mille eest saadav raha võib olla oodatust väiksem (nt juriidiliste või tehingukulude, maakleritasu, hinna alapakkumise tõttu).
Likviidsusrisk tähendab võimetust vahetada õigel ajal ja kasulikult varasid, võimetust täita nõudeid või kohustusi. Panganduses väljendub likviidsusrisk krediidiasutuse võimetuses täita määratud ajaks kohustusi, sest puudub vaba raha või finantsvara vahetamisel likviidseteks varadeks ja/või alternatiivsete finantseerimisressursside kasutuselevõtul esineb probleeme.
Likviidsusriski alamkategooriateks võib pidada maksevalmidus ja finantseerimisriski ning turu likviidsusriski. Maksevalmiduse risk tekib siis, kui rahavoogude bilanss pole lühiajalises plaanis tasakaalus. Väljaminevaid rahavooge on sissetulevatega võrreldes vähem, mistõttu väheneb majandussubjekti maksevõime – kasutuses olevat likviidset vara on kohustuste ja nõuete täitmiseks vähem. Finantseerimisriski tingib majandussubjekti võimetus/piiratus ressursside kaasamisel või kaasamisel ilma finantsseisundit kahjustamata. Sellisel juhul tekitaksid katsed kaasata täiendavaid ressursse lisakulusid või -kohustusi, mis paneksid subjekti halvemasse olukorda. Turu likviidsusrisk väljendub aga turutõrgetest tingitud riskipositsiooni enda väheses likviidsuses, mistõttu väheneb võimalus finantsinstrumente kahjusid kandmata rakendada.
Likviidsusriski maandamise võimalused võib jaotada kolme üldisemasse kategooriasse: 1) n-ö ennetavad tegevused (nt likviidsusreservide omamine, laenude osatähtsuse piiramine vahendites, omakapitali osakaalu suurendamine, likviidsusnäitajate jaoks limiitide kehtestamine, rahavoogude kooskõlastamine ajalises ja mahulises plaanis, laenude väljastamine turukõlbliku tagatisega, oma võimete hindamine, sh riskantsetest tehingutest loobumine), 2) n-ö kaasavad tegevused (nt uute finantsinstrumentide kaasamine kohustuste täitmiseks, kohustuste tähtaegade pikendamine), 3) n-ö prognoosivad tegevused (nt tehingupartnerite tausta kontrollimine, siduvate tagasimaksegraafikute koostamine, võtted olemasolevate ressursside stabiilsuse tagamiseks, sh kaitse partnerite tegevuse eest, nt krediidiasutuste puhul tähtajaliste hoiuste lõpetamise etteteatamisaja pikendamine).
Aarne Põldvere
Aarne Põldvere (sündinud 15. oktoobril 1952 Avinurmes Kohtla-Järve rajoonis) on eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu
Aarne Põldvere on töölise poeg.
Lõpetas 1971 Tartu 5. Keskkooli, 1979 EPA liha- ja lihasaaduste tehnoloogia erialal, 1986 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) kaugõppeaspirantuuri, põllumajanduskandidaat (1990, ELVI), väitekiri "Сравнительная оценка мясной продуктивности и качества мяса пород свиней, разводимых в Эстонии". Oli 1979–1985 ELVI seakasvatuse osakonna sealiha uurimise labori insener-keemik, 1985–1990 nooremteadur, 1990–1994 vanemteadur, 1994–2001 EPMÜ seakasvatusosakonna vanemteadur, 2001–2021 Eesti Tõusigade Aretusühistu aretusspetsialist-lihatehnoloog.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: sealiha ja söötade kvaliteet. Osales (1980) ELVI seakasvatuse osakonna sealiha uurimise labori töölerakendamisel ning sealiha kvaliteedi hindamise meetodite väljatöötamisel, tõukultide valikumeetodite täiendamisel. Uurimusi Eestis aretatavate sigade nuuma- ja lihajõudlusest, lihakeha morfoloogilisest koostisest, lihas- ja rasvkoe kvaliteedist, sealiha kvaliteedi- ja lihajõudluse näitajate seostest. Eesti I kategooria sigade üleandmise ja vastuvõtmise kontrollkomisjoni liige (1989–1992), Eesti Lihaliidu tapasigade ja searümpade klassifikatsiooni komisjoni liige (aastast 1993). Üle 30 teadustrükise.
Novgorodi piiskopipalee
Novgorodi piiskopipalee, ka Granovitaja Palata (vene keeles Владычная палата, Грановитая палата) on 15. sajandist pärit ehitismälestis Novgorodi kremli territooriumil, praeguses Veliki Novgorodis Venemaal. Kunagine Novgorodi peapiiskopi residents kuulub Venemaal erandlike tellisgootika arhitektuurimälestiste hulka ja on kantud koos linna teiste ajalooliste ehitismälestistega UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kirjeldus
Ehitis on põhiosas kahekorruseline ja jämeda L-tähe kujulise põhiplaaniga. Novgorodi Granovitaja Palata on erandlik kui ainus gooti vormides ehitis tervel keskaegsel Venemaal. Selle arhitektuuris leiab paljugi sellist, mis on võõras mitte üksnes Novgorodile, vaid kogu Vana-Vene ehituskunstile: hilisgooti tähtvõlvid, ebatavalise kujuga portaali- ja aknaavad, hüpokaustahjud, eripärane müüriladumistehnika jne. Arheoloogilised uuringud on kinnitanud, et hoone valmis tervenisti ühekorraga. Hoone all oli keldrikorrus, mis tänaseks on säilinud üksnes idapoolses tiivas. Ehitise lääne- ja idatiiva vahel pole ukseavasid, mistõttu on oletatud välist ühendusgaleriid, võib-olla puidust.
Palee läänepoolne tiib on tagasihoidlikumate ruumidega ja need võisid olla peapiiskopi eluruumid. Seintes on arvukad seinanišid. Piiskopliku elamise juurde on kuulunud ka käimla, mille eenduvat danskerit võib praegugi hoone põhjaküljel näha. Ruume köeti hüpokaustahjudega, mille jälgi leiti arheoloogilistel kaevamistel kolmes esimese korruse ruumis.
TTÜ biorobootika keskus
360px|pisi|360°-panoraampilt biorobootika keskusest TTÜ biorobootika keskus on 2008. aastal Tallinna Tehnikaülikooli juurde loodud uurimisasutus.
Novgorodi piiskopipalee
Kirjeldus
Piiskopipaleed restaureeriti põhjalikult aastail 2006–2012.
TTÜ biorobootika keskus
Põhiline tegevusvaldkond on bioloogiast inspireeritud robootika, kus on tarvis rakendada teadmisi nii loodus- kui ka inseneriteadusest.
Novgorodi piiskopipalee
Ehituslugu
Ehitis paikneb Novgorodi Kremli kõige põhjapoolsemas osas, otse Novgorodi Püha Sofia katedraali külje all kunagi asunud piiskopihoovi ehk Vladõtšnõi Dvori keskel. Hoone rajamisloost on teada, et üheks ajendiks asuda seda püstitama oli 1432. aasta sügisel piiskopihoovi tabanud tulekahju – toonasele Novgorodi peapiiskopile Jefimi (Euthymius) II-le oli uut paleed kiiresti vaja mitte üksnes elupaigaks, vaid ka pidulike vastuvõttude korraldamiseks. Novgorodi esimese leetopissi nooremas redaktsioonis on kirjas, et selle hoone püstitajateks said 1433. aastal "meretagused saksa meistrid", tegutsedes seejuures küll mitte päris üksi, vaid koos oma Novgorodi ametivendadega: Enam-vähem sedasama väidab mõni teinegi Novgorodi toonane kroonika. Ühes tekstis on täpsustatud, et palata ehitamiseks kulus 95 päeva, kusjuures novgorodlased ise olid kaasatud üksnes müüritöölistena. Millal palata päriselt kasutusele võeti, pole täpipealt teada, sest veel 1441. aastalgi on tegeletud selles ruumide krohvimisega ja kaunistatud seda maalingutega.
Kunstiajaloolane Ants Hein on oletanud, et hoone ehitasid Vana-Liivimaalt Tartust tulnud ehitusmeistrid.
Kauba tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 731 meetrit.
TTÜ biorobootika keskus
Keskuses uuritakse ning püütakse jäljendada kalade liikumist (projekt FILOSE), vaadeldakse meditsiinirobotite mõju patsientide ohutusele (projekt SAFROS). Lisaks tegeletakse arvutusliku hüdrodünaamikaga, tehislihaste ja õppimisvõimeliste robotite loomise ja uurimisega ning mitmete väiksemate projektidega.
TTÜ biorobootika keskuse juhataja on professor Maarja Kruusmaa. Keskuses tegeleb teadus- ja õppetööga paarkümmend inimest.
TTÜ biorobootika keskuse aadress on Tallinn, Akadeemia tee 15A-111.
Tapa Elava Usu Kogudus
Eesti EKB Koguduste Liidu Tapa Elava Usu Kogudus on baptistlik kogudus Tapal.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 13:30 aadressil Kesk 11, Tapa, Lääne-Virumaa. Koguduse pastor on Mihkel Kivisild.
Vilve Unt
Vilve Unt (neiuna Vilve Lill; sündinud 4. veebruaril 1956 Verioral) on eesti moekunstnik ja Eesti Kunstiakadeemia professor.
DeWitti maakond (Illinois)
thumb|Asend Illinoisi osariigis DeWitti maakond (DeWitt County) on maakond USA-s Illinoisi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°37' N, 90°29' W.
Vilve Unt
Elulugu
Vilve Unt on pärit Võrumaalt. Ta lõpetas 1974. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1979. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal.
Vilve Unt alustas tööd Tallinna Moemajas moekunstnikuna. Tema töökäik on tihedalt seotud ka Eesti Kunstiakadeemiaga.
DeWitti maakond (Illinois)
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Clinton.
Maakonna pindala on 1049 km², millest 20 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 561. Aastal 2000 oli elanike arv 16 798.
Ajalugu
DeWitti maakond moodustati 1. märtsil 1839 Maconi maakonna osast. Maakond on saanud nime New Yorgi osariigi seitsmenda kuberneri DeWitt Clintoni järgi.
Kliima
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Clintonis −8 °C (17 °F) ja kõrgeim juulis 31 °C (88 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1905. aasta veebruaris −32 °C (−25 °F) ja kõrgeim temperatuur 1954. aasta juulis 45 °C (113 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 50 mm veebruari ja juuli 115 mm vahel.
Koosa sovhoos
Koosa sovhoos oli sovhoos Tartu rajoonis Vara külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Koosa asulas. Sovhoosi pindala oli 7800 ha.
Muskushirv
Muskushirv (Moschus) on muskushirvlaste sugukonna (Moschidae) ainus säilinud perekond, sellesse kuulub seitse liiki. Muskushirvlased erinevad hirvlastest selle poolest, et neil puuduvad sarved ja näonäärmed, neil on vaid üks paar nisasid, üks sapipõis, üks lõhnanääre, paar kihvalaadseid hambaid ning inimestele majanduslikult kõige suurema tähtsusega erijoon—muskusnääre.
Muskushirved elavad peamiselt Lõuna-Aasia mägede metsastes ja alpipõõsastikuga kaetud piirkondades, eelkõige Himaalajas. Muskushirvede levila piirdub nüüdisajal Aasiaga, Euroopast on nad välja surnud, ehkki varaseimad arheoloogilised leiud pärinevad oligotseenist. Tänapäeval on kõik muskushirve liigid muutunud haruldaseks.
Rahvusvahelised siseauditeerimise kutsetegevuse standardid
Rahvusvahelised siseauditeerimise kutsetegevuse standardid on IIA (The Institute of Internal Auditors) ehk Rahvusvahelise Siseaudiitorite Instituudi põhimõtete järgi ja rahvusvaheliste siseauditeerimise standardite alusel koostatud standardid. Vastavus rahvusvahelistele siseauditeerimise standarditele on vajalik siseaudiitorite ning siseauditi funktsiooni kohustuste täitmiseks. Standardid on põhimõtetel tuginev kohustuslike nõuete kogum, mis koosneb siseauditeerimise kutsetegevusele ja selle tegevuse mõjususe hindamisele esitatavad põhinõuetest, mis on rahvusvaheliselt rakendatavad nii organisatsiooni kui ka üksikisiku tasandil ning tõlgendustest, mis selgitavad standardites sisalduvaid mõisteid või kontseptsioone. Esimene versioon rahvusvahelistest siseauditeerimise kutsetegevuse standarditest anti välja 2008. aasta oktoobris ning neid täiendati jooksvalt. Standardid kehtisid kuni 31. detsembrini 2016. aastal. Uus versioon rahvusvahelistest siseauditeerimise kutsetegevuse standarditest rakendus 1. jaanuaril 2017. aastal. Eesti keelde on tõlkinud standardid Eesti Siseaudiitorite Ühing, kes teeb Rahvusvahelise Siseaudiitorite Instituudiga (IIA) koostööd.
Siseaudiitorid juhinduvad oma tegevuses Rahvusvahelise Siseaudiitorite Instituudi (IIA) rahvusvahelistest kutsetegevuse raampõhimõtetest – IPPF (International Professional Practices Framework), mille üheks osaks ongi rahvusvahelised siseauditeerimise kutsetegevuse standardid. Lisaks on raampõhimõtete osaks ka siseauditi missiooni, aluspõhimõtted, eetikakoodeks, definitsioon ning rakendussuunised (implementation guidance) ja täiendavad juhised (supplemental guidance). Standardid koos eetikakoodeksiga hõlmavad rahvusvaheliste kutsetegevuse raampõhimõtete kõiki kohustuslikke elemente; seega tähendab vastavus eetikakoodeksile ja Standarditele vastavust kõigile rahvusvaheliste kutsetegevuse raampõhimõtete kohustuslikele elementidele. Standardis kasutatavad mõisted on loetletud eraldiseisvas sõnastikus. Enne standardiga tutvumist on soovituslik tutvuda mõistete tähendusega, et tagada standardi õiget tõlgendamist. Standardis eristatakse kahte konstruktsiooni – kindlas kõneviisis peab ja/või tuleb ning tingivas kõneviisis peaks ja/või tuleks. Esimene paar tähistab seda, et tegemist on standardi nõudega, mida tuleb rakendada tingimusteta ning teise paari puhul eeldatakse standardi nõuete rakendamist, kuid professionaalse hinnangu järgi on lubatav nõuetest kõvale kalduda.
Standardite jaotus
Standardid jagunevad kaheks põhikategooriaks: tunnus- ja tegevusstandarditeks.
Tunnus- ja tegevusstandardeid rakendatakse kõikide siseauditeerimise teenuste puhul.
Tunnus- ja tegevusstandardeid laiendavad rakendusstandardid, millega kehtestatakse nõuded nii kindlustandvate (A) kui ka nõuandvate (C) teenuste kohta.
Kindlustandvad teenused hõlmavad siseaudiitori poolset objektiivset tõendusmaterjali hindamist eesmärgiga esitada arvamusi või järeldusi funktsiooni, tegevuse, funktsiooni, protsessi, süsteemi või muu auditi objekti kohta. Kindlustandva töö olemuse ja ulatuse määratleb siseaudiitor.
Nõuandvad teenused on olemuslikult nõustavad ja neid osutatakse üldiselt tellija spetsiifilisel palvel. Nõuandva teenuse sisu ning olemus määratletakse kokkuleppel tellijaga.
Standardid kehtivad nii üksikisikutele siseaudiitorile kui ka siseauditi funktsiooni kandvatele organisatsiooni üksustele. Vastavuse standardile vastutab reeglina siseauditi funktsiooni kandva organisatsiooni üksuse juht. Juhul kui standard on mingis osas vastuolus riigis kehtiva seadusega või muu regulatsiooniga, siis tuleb eeskätt täita seadust ning seejärel järgida standardit. Juhul kui selline piirang leiab aset, siis võib seda mainida ka auditi tulemuste avaldamisel. Lisaks sellele, kui on teada, et mistahes muust standardist või regulatsioonist tulenev nõue on rangem kui standard, siis tuleb järgida rangemaid nõudeid.
Kuuste sovhoos
Kuuste sovhoos oli sovhoos Tartu rajoonis Haaslava külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Roiu asulas. Sovhoosi pindala oli 6400 ha.
Raha keskmine laekumisperiood
Raha keskmine laekumisperiood (inglise keeles accounts receivable average collection period) on ettevõtte finantsjuhtimises kasutatav likviidsuse suhtarv, mis saadakse, kui ettevõtte keskmine debitoorne võlgnevus korrutatakse 360 päevaga ja jagatakse netokäibe summaga.
Raha keskmise laekumisperioodi tulemus
Tulemus saadakse ja väljendatakse päevades.
Raha keskmise laekumisperioodi tulemuse tõlgendus
Indikeerib kui pika perioodi jooksul debitoorne võlgnevus laekub. Selle näitaja arvväärtust mõjutavad nii müügitingimused, müügikäibe ootamatud muutused kui ka püsiklientidele antavad hinnasoodustused, rabatid jne. Tulemus ei tohiks ületada rohkem kui 1 1/3 korda järelmaksuks antavat perioodi ja rohkem kui 1 1/3 diskontoperioodi (diskonto võimaldamisel järelmaksuga müügi puhul).
Arthur Elgort
Arthur Elgort (sündinud 8. juunil 1940 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide moefotograaf. Ta on tuntud ajakirja Vogue fotograafina.
Elu ja karjäär
Arthur Elgort sündis 1940. aastal Brooklynis. Tema vanemad Sofia ja Harry Elgort olid Ida-Euroopast pärit juudid. Ta kasvas New Yorgis. Ta õppis Stuyvesanti keskkoolis ja Hunter College'is, kus õppis kunsti. Tal elab New Yorgis oma kolme lapse ja abikaasaga, kes töötab produtsendi, režissööri, koreograafi ja dramaturgina.
Vang (perekonnanimi)
Vang on perekonnanimi.
Eestis sellise perekonnanimega inimesi ei ela või on neid vähem kui 5.
Anne Põldvere
Anne Põldvere (aastani 1978 Lööv, 23. juuli 1954 Pärnu – 28. november 2020 ) oli eesti geoloog.
Elulugu
Anne Põldvere oli põllumajandusmehhanisaatori ja raamatupidaja tütar. Lõpetas 1972. aastal Tartu 5. Keskkooli. 1979. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli geoloogilise kaardistamise ja maavaraotsingute erialal.
Oli aastatel 1972–1973 Barnauli Soojus-Elektritsentraali laborant, 1973–1974 Tartu Riikliku Ülikooli arvutuskeskuse arvutioperaator, 1979. aastast Eesti Geoloogiakeskuse geoloog-kaardistaja ja vanemgeoloog-projektijuht.
Teadustöö
Uurinud Eesti aluspõhja ordoviitsiumi ja siluri kivimite litoloogiat ja sedimentoloogiat. Olnud Eesti Geoloogiakeskuse sariväljaande Estonian Geological Sections Bulletin koostaja ja toimetaja. Eesti Geoloogia Seltsi volikogu ja Eesti Stratigraafia Komisjoni liige. Temalt on ilmunud 20 teadustrükist.
Ipiku raudteepeatus
Ipiku raudteepeatus (läti Ipiķi) oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Valmiera piirkonna Ipiku vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 167,9 km kaugusel.
Esialgu oli tegemist Plātere raudteepeatusega, mis rajati 1897. aastal seoses kitsarööpmelise Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ehitusega. Valka raudteejaamast jäi see 64,6 kilomeetri kaugusele. Toona asus see Põhja-Ruhja kihelkonna Ööbiku mõisa maadel (sellest ka eestikeelne alternatiivne nimekuju Ööbiku raudteepeatus). Tänapäevase nimekuju sai peatus aastal 1921, toona muudeti see ka piiriäärse asukoha tõttu raudteejaamaks. Jaam suleti aastal 1975, sestpeale oli tegemist taas raudteepeatusega.
Kui 1972. aastal hakati raudteed uuendama, rajati selle käigus ka uus laiarööpmeline Ruhja ja Mõisaküla vaheline raudteelõik, mis avati 1976. aastal. Viimane reisirong peatus Ipikul aastal 1996 enne Ipiku–Ruhja vahelise raudteelõigu sulgemist.
Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein
Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein loodi aastal 1614 Pfalz-Neuburgi Philipp Ludwigi territooriumite jagamisel oma noorimale pojale Johann Friedrichile. Johann Friedrich suri aastal 1644 pärijateta, nii päris Sulzbach-Hilpoltsteini Pfalz-Sulzbach.
E-posti klient
pisi|E-posti kliendi [[Mozilla Thunderbird kasutajaliides]]
Populaarsemad töölaua e-posti kliendid on tänapäeval Microsoft Outlook, Apple Mail, Mozilla Thunderbird, Evolution ja Windows Mail. Kõige kasutatavamad mobiiltelefonide ja nutiseadmete e-posti kliendid on Apple iPhone, Apple iPad, Google Android.
Veebirakendusi, mis võimaldavad sõnumeid hallata, koostada ja vastu võtta, käsitletakse mõnikord samuti e-posti klientidena, aga tavaliselt neid nimetatakse veebimeilideks. Populaarseimad on Gmail, Windows Live Mail, Hotmail, Outlook.com ja Yahoo! Mail.
Sõnumite vastuvõtmine meilipostkastist
E-kirjad asuvad kasutaja meilipostkastis meiliserveris. Nende lugemiseks on meilikliendil kas juurdepääs otse kasutaja meilipostkasti või teeb programm päringu, et kirjad kasutaja arvutisse alla laadida. Meiliklient saab ühenduda mitme meilipostkastiga samal ajal. Samuti saab määrata, kas sõnumite allalaadimine toimub automaatselt mingi intervalli tagant või kasutaja teeb seda käsitsi.
Kasutaja meilipostkastiga võib ühendust saada kahel viisil. POP-protokoll võimaldab kasutajal sõnumeid ühekaupa alla laadida ja kustutab neid serverist ainult siis, kui need on edukalt arvutisse salvestatud. POP3 on protokoll, kus e-posti sõnumeid võetakse vastu ja hoitakse internetiteenuse pakkuja meiliserveris. Kui saabuvad uued sõnumid, laadib kasutaja või meiliklient need teenusepakkuja serveri postkastist arvutisse. Siiski ei ole võimalik märgistada spetsiifilisi sõnumeid, nagu nähtud, vastatud või edastatud ehk POP-protokoll ei ole mugav kasutajatele, kes soovivad samale meilile erinevatelt masinatelt ligi pääseda. See osa elektronposti aadressist, mis asub @-märgi järel on POP3 hostiaadress.
Alternatiivprotokolliks on internetisõnumitele juurdepääsu protokoll (IMAP), mis annab kasutajale juurdepääsu meiliserveris hoitavatele e-posti sõnumitele ja hallata neid nii nagu asuksid nad kasutaja arvutis. Kasutaja saab serveris luua uusi kaustu ja alamkaustu ning sõnumeid nendesse laiali paigutada. Samuti on võimalik muu hulgas neid kaustu ümber nimetada ja kustutada, laadida sõnumeid alla osade kaupa (näiteks laadida alla ainult sõnumi tekstiosa, pildid või manused) ja teostada otsinguid. Erinevalt POP-protokollist saab sõnumeid märkida (loetud, vastatud) ning sõnumite allalaadimisel jäävad originaalid serverisse alati alles. Kasutaja arvutisse laaditakse alla koopiad. Tänu sellele saavad mitu kasutajat samal ajal kasutada üht ja sama meilikontot erinevate internetiühenduste kaudu. Praegu on kasutusel neljas versioon IMAP4. Enamik meilikliente toetab nii POP3- kui ka IMAP-protokolli.
33 eKr
Aasta 33 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Rooma ajaarvamise järgi 721 ab urbe condita. Nimetus 33 eKr võeti kasutusele varakeskajal.
E-posti klient
Sõnumite vastuvõtmine meilipostkastist
Sõnumite saatmist need protokollid ei võimalda, selleks on ette nähtud SMTP-protokoll.
Sõnumi koostamine
Sageli sisaldavad meilikliendid teksti muutmiseks ja kuvamiseks graafilist kasutajaliidest. Mõned rakendused lubavad kasutada programmivälist tekstiredaktorit. Meilikliendid vormistavad päiseid ja kehasid vastavalt protokollile RFC 5322 ning mittetekstilise sisu ja manuste redigeerimiseks universaalset internetiposti laiendust (ingl Multi-Purpose Internet Mail Extension, MIME). Päised sisaldavad sihtpunkti välju To, Cc ja Bcc; saatja välja From, mis viitab sõnumi autorile; Sender, juhul, kui on mitu autorit, ning Reply-To, kui vastused peavad olema adresseeritud teise meilipostkasti. Et kasutajat paremini sihtpunkti väljadega aidata, toetavad paljud meilikliendid üht või mitut aadressiraamatut ja/või saavad kasutada lihtsustatud kataloogisirvimise protokolli (LDAP) kataloogiteenustele juurdepääsuks. Saatja väljadel võivad meilikliendid toetada mitut identiteeti.
Meilikliendi seaded nõuavad iga kasutaja identiteedi kohta pärisnime, e-posti aadressi ja mõnel juhul ka LDAP-serverite nimekirja.
E-kirjade saatmine serverisse
E-posti klient võimaldab e-kirju ka koostada ja saata. Tavaliselt on meiliklient seadistatud automaatseks ühendamiseks kasutaja meiliserveriga, mida tüüpiliselt tehakse kas meiliesitusagendiga (ingl mail submission agent, MSA) või meiliedastusagendiga (ingl message transfer agent ehk MTA). Mõlemad on SMTP variatsioonid. Meilikliendid, mis kasutavad lihtsat meiliedastusprotokolli, loovad autentimiseks laiendi, mida meiliserver kasutab saatja autentimiseks. See meetod kergendab modaalsust ja mobiilset andmetöötlust. Varasemat tehnoloogiat kasutades pidi meiliserver ära tundma kliendi IP-aadressi, näiteks nii et klient kasutab sama arvutit ja sisendaadressi 127.0.0.1, või kui kliendi IP-aadress kuulub samale internetiteenuse pakkujale, kes pakub nii internetiühendust kui ka meiliteenuseid.
Meilikliendi seaded nõuavad eelistatud meiliserveri nime või IP-aadressi, pordi numbrit (25 meiliedastusagendi puhul (MTA), 587 meiliesitusagendi puhul (MSA)) ning kasutajanime ja parooli autentimiseks. Samuti on mittestandardne port 465 transpordikihi turbeprotokolli (SSL) abil krüpteeritud SMTP-seanssidele, mida paljud kliendid ja serverid toetavad tagsiühilduvuse huvides.
Krüpteerimine
Krüpteerimata võib kasutaja e-posti tegevus olla nähtav juhuslikule võõrale. E-posti krüpteerimine tagab privaatsuse, mida saab luua meiliseansside, meili keha või mõlema krüpteerimisel. Ilma selleta saab iga internetiühendusega ja vastavate töövahenditega võõras jälgida kasutaja e-posti tegevust ja võib kätte saada kasutajanime ja parooli. Jälgijateks võivad olla näiteks riiklik järelevalve või teised kasutajad krüpteerimata traadita võrgus, näiteks internetikohvikus.
Meiliseansside krüpteerimine
Kõik asjakohased meiliprotokollid võimaldavad krüpteerida kogu meiliseansi, et kasutajanime ja parooli kaitsta. See on väga soovitatav kasutajatele, kes kasutavad tihti krüpteerimata traadita võrke ning siis, kui internetiteenuse pakkuja ei ole usaldusväärne. E-kirjade saatmisel saavad kasutajad kontrollida krüpteerimist ainult esimesel saatmisel meilikliendist meiliserverisse. Järgnevatel saatmistel võivad sõnumid olla krüpteerimata sõltuvalt edastusserveri üldisele konfiguratsioonile ja vastuvõtuserveri võimetele.
Krüpteeritud meiliseanssidel edastatakse sõnumeid nende originaalvormingus, mis on kasutaja kohalikus meilipostkastis ja sihtserveris olev tavaline tekst või krüpteeritud keha.
Meili keha krüpteerimine
Krüptograafiliste võtmete haldamiseks kasutatakse tavaliselt kas S/MIME või OpenPGP avaliku võtme krüpteeringut. Mõlema puhul on krüpteeritud ainult meili keha. Päiseväljad, sealhulgas koostaja, saaja ja teema väljad, ei ole krüpteeritud.
Veebimeil
Lisaks töölaua meiliklientidele on olemas ka veebipõhised meilirakendused. Veebimeilil on mõned eelised. Näiteks võimalus saata ja võtta vastu e-kirju brauseri kaudu, saades hakkama ilma meilikliendi kui arvutiprogrammita.
Mõned veebilehed on eraldi pühendatud meiliteenustele, näiteks AOL, Gmail, Outlook.com, Windows Live Mail, Hotmail ja Yahoo! Mail. Paljud internetiteenuse pakkujad see-eest tagavad veebimeiliteenuse osana internetiteenuse paketist. Peamiseks veebimeili puuduseks on üldine võimetus allalaadida meilikirju ja koostada või töötada sõnumite kallal ilma internetiühenduseta. Samas Gmail pakub teenust Offline Gmail, mis on Google Chrome'i laiendus, ning seal on ka muid tööriistu veebimeili osa funktsionaalsuse integreerimiseks operatsioonisüsteemi (näiteks sõnumite koostamine sõnumi-API (MAPI) abil otse kolmanda osapoole rakenduste kaudu).
Mobiiltelefonide ja nutiseadmete meilikliendid
Mobiiltelefonide ja nutiseadmete meilikliendid on tänapäeval kõige populaarsemad. Need on näiteks Apple iPhone'i, Apple iPadi ja Androidi seadmete meilikliendid.
Sõnumite hoidmine serveris
Sõnumite hoidmisel serveris, nii POP3- kui ka IMAP-protokolli vahendusel, on nii eeliseid kui ka puudusi.
Populaarsemad programmid
2014. aasta septembri seisuga oli e-kirjade avamise järgi (927 miljonit e-kirja) populaarsemate veebimeilide ning töölaua ja nutiseadmete meiliklientide esikümme järgmine: