cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Clay maakond (Florida)
Ajalugu
Clay maakond moodustati 31. detsembril 1858 Duvali maakonna osast. Maakond sai nime USA senaatori Henry Clay järgi.
OpenCV
OpenCV (inglise Open Source Computer Vision) on avatud lähtekoodiga arvutinägemise ja masinõppimise tarkvara teek. OpenCV loodi eesmärgiga luua ühine infrastruktuur arvutinägemise rakendustele ja masintaju kiirendamiseks kaubanduses.
Ajalugu
OpenCV loomist alustas Intelis Gary Bradski 1999. aastal. Eesmärgiks oli luua võimsamaid arvuteid, mis kasutaks arvutinägemise tehnoloogiat. Vadim Pisarevsky ühines Bradskiga, et juhtida Vene Inteli OpenCV tarkvara meeskonda. Aja jooksul vahetas OpenCV meeskond ettevõtteid ja uurimisvaldkondi. Mitmed meeskonnaliikmed suundusid tööle robootika valdkonnas tegutsevatesse firmadesse.
Esimene alphaversioon OpenCV-st toodi avalikkuse ette konverentsil "IEEE Conference on Computer Vision and Pattern Recognition in 2000". Pärast seda, aastatel 2001 ja 2005, anti välja viis beetaversiooni. Versioon 1.0 lasti välja 19. oktoobril 2006 ja 2008. aasta keskpaigas saavutati korporatiivne toetus Willow Garage'ilt, mis lükkas hoo sisse aktiivsele tarkvaraarendusele. 1.1 versiooni tutvustusväljalase avalikustati juba 2008. aasta oktoobris.
Teine suurim uuendus toimus 1. oktoobril 2009, kui mindi üle OpenCV versioonile 2.0. Uuendused, mis sellega kaasnesid olid C++ rakendusliides, uued funktsioonid ja soorituse kiirus tõus programmis. Praegused ametlikud väljalasked ilmuvad iga kuue kuu tagant ja arendamine toimub Vene meeskonna poolt, keda toetavad erinevad äriettevõtted.
2012. augustil OpenCV toetamise võttis üle mittetulundusühing OpenCV.org, mis on ka nende ametlikuks veebileheks.
Kasutusvaldkonnad
OpenCV-d rakendatakse valdkondades:
Toetamaks neid valdkondi, sisaldab OpenCV ka statistilist masinõppimise teeki, kuhu kuuluvad:
Programmeerimiskeel
OpenCV on kirjutatud C++ programmeerimiskeeles ja selle peamine liidestus ongi C++-le. Teeki on võimalik kasutada ka Pythoni, Java ja MATLAB/OCTAVE programmeerimiskeeltes, lisaks on teegi kasutamiseks mähikud (wrappers) näiteks keeltes C, Perl, Ch, Haskell ja Ruby. Rakendusliides on kirjeldatud projekti dokumentatsioonis.
OpenCV-d arendatakse C++-is, teegi funktsionaalsus ja algoritmid uuenevad esmajärgus C++-i originaalteegis.
Operatsioonisüsteem
OpenCV töötab mitmel platvormil. Lauaarvutitel: Windows, Linux, OS X, FreeBSD, OpenBSD. Mobiilil: Android, iOS, Maemo, BlackBerry 10. Kasutajal on võimalus saada ametlikud väljalasked SourceForge'ist või GitHubist. OpenCV kasutab CMake'i tarkvara.
Harilik hõõlaskastik
Harilik hõõlaskastik ehk põld-hõõlaskastik (Beckmannia eruciformis) on kõrreliste sugukonda kuuluv mitmeaastane niitude rohttaim. Eestis kultuurtaim, tulnukana haruldane.
Kirjeldus
Harilik hõõlaskastik on roomava risoomiga hõredaid kogumikke moodustav taim. Kõrre alus on sibuljalt jämenenud ja vanade lehetuppedega ümbritsetud. Lehelaba heleroheline, 2–7 mm lai, pikalt teritunud tipuga, leht mõlemalt poolt või ainult pealt kare. Keeleke on 3–4 mm pikk, kilejas ja lõhestunud tipuga. Õisik kuni 30 cm pikkune, ühekülgne, paljude 1–3 cm pikkuste harudega, harudel asuvad katusekividega sarnaselt asetsevad raotud pähikud.
Levik
Harilik hõõlaskastik on levinud Lääne-Aasias Türgist Kasahstanini, Lõuna-Euroopas, Ida-ja Kesk-Euroopas. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu andmetel kuulub liik soodsas seisundis liikide hulka.
Lisaks harilikule hõõlaskastikule kuulub perekonda Beckmannia veel Beckmannia syzigachne.
Plokkflöödimängijate loend
Siin on loetletud plokkflöödimängijaid.
A
- Aldo Abreu - Piers Adams - Giovanni Antonini
B
- Rachel Begley - Vicki Boeckman - Kees Boeke - Erik Bosgraaf - Adriana Breukink - Drora Bruck - Daniël Brüggen - Frans Brüggen
Põrguhaud
Põrguhaud on mitme Eesti geograafilise objekti nimi:
Plokkflöödimängijate loend
C
- Michael Copley
D
- Patrick Denecker - Arnold Dolmetsch - Bertho Driever
F
- Horacio Franco
I
- Jorge Isaac
K
- Ricardo Kanji - Erich Katz - Jill Kemp - Hans Maria Kneihs - Bernard Krainis - Barthold Kuijken
L
- Genevieve Lacey - Dan Laurin - Paul Leenhouts - Hans-Martin Linde
M
- Matthias Maute - Fred Morgan - David Munrow
P
- Michala Petri - Philip Pickett - Barnaby Ralph
R
- Gwyn Roberts - Pete Rose
S
- Michael Schneider - Ashley Solomon - Hans Ulrich Staeps - Karel van Steenhoven - Maurice Steger - Reet Sukk
T
- Stefan Temmingh - Linda Turbett
U
- Taavi-Mats Utt
V
- Marion Verbruggen
Naujamiestis (Kaunas)
Naujamiestis on Kaunase linnaosa, mis asub linna keskosas Centrase valla territooriumil. Naujamiestis asub Nemunase kaldal, see piirneb läänes Senamiestisega, põhjas ja kirdes Žaliakalnisega ja kagus Šančiai vallaga.
Linnaossa jäävad aastal 1939 püstitatud Kaunase linnavalitsuse hoone, aastal 1895 valminud Kaunase peakirik, aastal 1685 rajatud karmeliitide kirik, aastal 1940 valminud kalvinistide kirik, selsamal aastal valminud kino „Romuva“ hoone, Kaunase riiklik muusikateater, Kaunase sõjandusmuuseum, Kaunase maaligalerii, Kaunase zooloogiamuuseum ja Kaunase Muusikateater. Aastal 1862 valmis karmeliitide kalmistul asuv õigeusu kirik, mida kasutavad praegu Kaunase vanausulised. Samuti asub seal aastal 1930 valminud Kaunase uus mošee, mille arhitektideks olid Vaclovas Michnevičius ja Adolfas Netyksas. Naujamiestisesse jääb ka Kaunase kariljon. Linnaosa läänepiiril asub Kaunase vanalinna piiranud müüri ainus säilinud torn - Möldritorn. Naujamiestise kaguservas asub Kaunase raudteejaam. Nemunase jões asub Nemunase saar, millel asub Žalgirio Arena.
Ajalugu
Aastal 1842 sai Kaunasest Kovno kubermangu halduskeskus, mis tõi kaasa linna kiirema kasvu. Nii alustati aastal 1847 senisest linnast ida poole uue Naujamiestise linnaosa (tõlkes Uuslinn) rajamist. Aastail 1861–1862 valmis Peterburi-Varssavi raudtee ja sellele rajati Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis läbis ka Kaunast. Raudteejaam rajati just Naujamiestisesse. Uus linnaosa rajati korrapärase tänavavõrgustikuga, aastal 1871 koostatud linnaplaanil on ka näha linnaosa tähtsaimat tänavat Laisvės alėja.
Aastal 1859 suleti Kaunase vana kalmistu ehk Karmeliitide kalmistu ja kujundati ümber pargiks. Aastal 1982 muudeti Laisvės alėja osaliselt jalakäijate tänavaks. Jalakäijate tsooni pikkus on 1621 meetrit ja tegemist on Ida-Euroopa pikima jalakäijate tänavaga.
Finn Kalvik
1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Aldri i livet", mis ei saanud ühtki punkti ja jäi 20. (viimasele) kohale.
Johann Georg Josias von Neumann
Johann Georg Josias von Neumann (1780 Magdeburg – 13. detsember 1855 Peterburi kubermang, Marinovka) oli Saksa päritolu Vene õigusteadlane, Tartu Ülikooli professor.
Elulugu
Neumann oli ametniku poeg.
Neumann omandas Saksamaal juriidilise hariduse. 1807 siirdus ta Venemaale, kus oli 1807–08 Peterburis Seaduskomisjoni toimetaja abi, 1808–09 Tsiviilseadustiku koostamise komisjoni ülema abi ja 1809 Seaduskomisjoni sekretär. 1809–11 oli ta Kaasani Ülikooli õigusteaduse professor, 1811–14 Tartu Ülikooli Euroopa riikide riigiõiguse professor (loengutes oli pearõhk Vene riigiõigusel, luges ka Vene õiguse ajalugu), 1814–17 taas Kaasani Ülikooli õigusteaduse õppejõud, 1818 tegutses lühikest aega Peterburis, 1818–26 uuesti TÜ provintsiaalõiguse ja aastast 1820 ka Vene õiguse professor. Neumann oli mitme Tartus ja Peterburis ilmunud õpiku (sh 1817 Peterburis ilmunud, Adam Smithi majandusteoorial rajaneva poliitökonoomia õpiku) autor. Ta oli Tartu Ülikooli Apellatsiooni- ja Revisjonikohtu esimees. 1826 määrati Neumann tsaari korraldusel tööle Peterburi keisri isikliku kantselei II osakonda, kus tegeles Vene seaduste kodifitseerimisega. Sama aasta lõpul läks ta pensionile, kuid jätkas teadustegevust.
Kuru tänav
Kuru tänav on mitme tänava nimi:
Tuisu tänav (Viljandi)
Tänava pikkus on 237 m.
1. järgu kapten
1. järgu kaptenist kõrgem auaste on kontradmiral ja madalam auaste 2. järgu kapten.
Azadi staadion
Azadi staadion (pärsia keeles ورزشگاه آزادی) on jalgpallistaadion Iraani pealinnas Teheranis.
Staadion avati aastal 1971 ja see mahutab 78 116 pealtvaatajat.
Tallinna piiramine (1570–1571)
Moskva tsaari Ivan Julma juurest, Liivimaa kuningana, Liivimaale tagasi saabunud Magnus liikus läbi Tartu Põhja-Eestisse. Magnus lubas 1561. aastal Rootsi kuningale truudust vandunud Tallinna linnale allumise eest privileege, kuid linn keeldus alistumast.
1570. aasta 21. augustil Liivimaa kuningas Magnus hakkas koos suure Moskva tsaaririigi sõjaväega Tallinna piirama ning seda pommitama.
Linna piiramiseks ehitati linnamüüri vastu puidust piiramistornid, millelt pommitati linna, mille linnakaitsjad vastasid sagedaste väljatungidega linnast ja nende hävitamisega. Kuna linna pommitamine ei andnud tulemusi ning linna kaitserajatised olid ületamatud, siis piirdus linna piiramine pommitamise ja linna ümbruste alade riisumisega.
Piiramise ajal, mihklipäeval saatis Rootsi kuningas piiratavale linnale Kalmarist ja Soomest appi 2 laevastikku, mis asusid Tallinna reidile ja ei lasknud täielikult sisse piirata Tallinna linna ning katkestada varustuse toimetamist linna.
16. oktoobril tuli linna piirajaile lisavägesid vene opritšnikute väesalgana.
1571. aasta 12. jaanuaril saabus piirajatele veelgi lisavägesid koos suurte kahurite ja mortiiridega. 13. jaanuaril ehitati suure külmaga linnale veelgi lähemale kantsid ja pommitasid neilt linna suurte kivikuulidega (16 ja 25 naelaste kuulidega), kuid tekitasid Tallinnale vähe kahju.
1571. aasta 17. jaanuaril 1571 kasutasid Vene väed hõivatud Jaani seegi positsiooni ning tulistasid seegihoone paksude müüride tagant linna, linna kaitsjad tungisid aga samal õhtul seegini, vallutasid selle ja tegid vaenlasele soodsa tugipunkti maatasa.
1571. aasta 22. veebruaril heideti Tallinna üle linnamüüri teade Rootsi kuningalt Johan III-lt Pommerist, milles teatati, et Rootsi ja Taani kuningad on sõlminud Stettinis lepingu, milles oli ka punktid, mis Tallinna linna kasuks.
1571. aasta 2. märtsil tegid tallinlased väljatungi linnast ning kokkupõrkes lõid piirajate salku, kui võitluses langesid ka tallinlastest noor Elert Kruse, üks Buddenbrockidest, Wrangellidest ja palju teisi.
30 nädalat kestnud piiramine jäi tulemusteta ning Magnuse väed ja moskoviidid lahkusid Tallinna alt 16. märtsil 1571, Vene väed suundusid Narva suunas, Magnuse väed aga Põltsamaa suunas.
Lexus
Lexus on Jaapani autotootja Toyota luksusautode osakond. Lexuse sõiduautosid müüakse 70 riigis üle maailma.pisi|Lexus LS 400 (1989)|vasakul|250x250pxLexus loodi samal ajal kui Toyota konkurendid Honda ja Nissan alustasid oma luksusbärndidega Acura ja Infiniti. Lexuse esimest projekti, milleks oli suur luksussedaan, alustati juba aastal 1983 ning see kandis koodnimetust F1. Aastaid hiljem (1989) sai sellest autost esimese põlvkonna Lexus LS.
Lexuse mudelid
pisi|Lexus GS (2013)|250x250px
Calhouni maakond (Arkansas)
Calhouni maakond (Calhoun County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1850. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5 368.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
David McGoldrick
pisi|David McGoldrick 2019. aastal [[Sheffield Unitedi särgis]] David James McGoldrick (sündinud 29. novembril 1987 Nottinghamis) on Inglismaal sündinud Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliiga klubis Sheffield United.
Ta alustas klubikarjääri Notts Countys, mille meeskonnas debüteeris ta 2004. aastal Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.
2004. aastal sõlmis ta lepingu Southamptoniga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta järgmise aasta septembris Inglismaa liigakarika kohtumises Mansfield Towni vastu. Seejärel läks ta lühikeseks ajaks tagasi laenule Notts Countysse. 2006. aasta aprillis debüteeris ta Southamptoni põhimeeskonnas Inglismaa esiliigas. Hooaja 2006–07 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis AFC Bournemouth ja lõi 12 liigamänguga kuus väravat. Hooaja 2007–08 esimeses pooles mängis ta laenul samuti tugevuselt kolmanda liiga klubis Port Vale ja lõi 17 liigamänguga kaks väravat. Hooajal 2008–09 kuulus McGoldrick Southamptoni põhikoosseisu, lüües Inglismaa esiliigas 12 väravat.
2009. aasta juunis siirdus ta ühe miljoni naelsterlingi eest Inglismaa esiliiga klubisse Nottingham Forest, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooaja 2011–12 esimeses pooles oli ta lühikest aega laenul kolmanda liiga klubis Sheffield Wednesday. Hooaja 2012–13 esimeses pooles mängis ta laenul kolmanda liiga klubis Coventry City ja lõi 22 liigamänguga 16 väravat. Hooaja 2012–13 teises pooles suundus ta laenule Ipswich Towni, kellega sõlmis 2013. aasta juulis püsiva lepingu. Ipswich Towniga mängis McGoldrick seejärel Inglismaa esiliigas veel viis hooaega ning tema kõige edukam hooaeg oli 2013–14, mil ta lõi 14 väravat.
2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Sheffield Unitediga, mis mängis toona Inglismaa esiliigas. Hooajal 2018–19 lõi McGoldrick liigas 15 väravat, aidates klubil kõrgliigasse jõuda. 2019. aastal valiti ta Sheffield Unitedi aasta mängijaks. Oma esimesed kaks väravat Inglismaa kõrgliigas lõi ta 11. juulil 2020 mängus Chelsea vastu.
Kevadpüha
Kevadpüha on Eesti riigipüha, mida peetakse 1. mail. Pühaga tähistatakse kevade saabumist.
Porphyrios
pisi|Porphire Sophiste, Prantsuse 16. sajandi gravüür Porphyrios (kreeka keeles Πορφύριος; u. 234 – u. 305) oli uusplatonistlik filosoof.
Eesti Keeletoimetajate Liidu aastaraamat
Eesti Keeletoimetajate Liidu aastaraamat on väljaanne, mida annab välja Eesti Keeletoimetajate Liit alates 2019. aastast.
Vaikuse põik
Vaikuse põik on tänav Viljandis Järveotsa linnaosas.
Tänava pikkus on 138 m.
Keskkonnasotsioloogia
Keskkonnasotsioloogia on ühiskondade ja looduslike keskkondade vaheliste seoste uurimine. Käesolevas artiklis antakse ülevaade keskkonnasotsioloogiaga erinevatest tahkudest ja peamistest teoreetilistest lähenemistest.
Keskkonna mudel
Inimest ümbritsev keskkond ei ole ühtne, vaid jaguneb kvalitatiivselt erinevateks osadeks. Kõige üldisemalt on selliseid osi neli: looduslik, tegevuslik, kultuuriline ja sotsiaalne keskkond. See eristus ei ole analüütiline vaid olemuslik (substantsiaalne) – ühegi nimetatud keskkonna omadusi ei saa taandada (tuletada, seletada) teiste keskkondade omadustele. Tegemist ei ole ka keskkonna jagamisega inimesest (tema vajadustest) lähtuvateks funktsionaalseteks alaosadeks, sest me ei saa eeldada (orgaaniliste, instrumentaalsete, kultuuriliste või sotsiaalsete) vajaduste eksisteerimist sõltumatult vastavatest keskkondadest, pigem tulenevad vajadused keskkonna omadustest. Kvalitatiivne erinevus ilmneb ka süsteemsel tasandil: ökosüsteemid, kultuurisüsteemid, sotsiaalsed süsteemid ja tegevussüsteemid on erinevad, nad ei lõiku üksteisesse ega sisaldu üksteises.
Looduslik keskkond
Inimese käsitlemine ühe bioloogilise liigi esindajana eeldab tema suhet loodusliku keskkonnaga. Looduslik keskkond koosneb paikkondadest, mis erinevad üksteisest reljeefi, pinnase, veerežiimi, kliima jms. poolest. Elu nendes paikkondades iseloomustab samuti mitmekesine liigiline koosseis, isendite ühendatus nii liigisisesteks (populatsioonid, pered, karjad jms.) kui liikidevahelisteks kooslusteks (sümbioosid, ökosüsteemid). Ökosüsteem reguleerib erinevate liikide vastastikuse mõju kaudu nende arvukust ja elutingimusi.
Tudulinna sulglohk
Tudulinna sulglohk on sulglohk Ida-Viru maakonnas Tudulinna alevikus. Sulglohk asub Tudulinna linnamäel.
Keskkonnasotsioloogia
Looduslik keskkond
Inimene kui üks (looma)liike kuulub looduslikku keskkonda, samuti inimese poolt kultuuristatud loodus (kultuurtaimede ja kodustatud loomade liigid, inimtegevusest mõjutatud ökosüsteemid jms.). Inimene kui elusolend vajab eksisteerimiseks teatavaid looduskeskkonna tingimusi (sõltub selles mõttes looduslikust keskkonnast) ent samas on tal vabadus ja võimalus ka ise seda keskkonda teataval määral oma vajadustest lähtuvalt ümber kujundada. Inimese elulaad peegeldab alati selle loodusliku keskkonna omadusi, milles ta tegutseb (vrdl. eskimo ja usbeki elulaad). Kokkupuude looduslike tingimustega ja sõltuvus neist võib ühtedel inimestel olla suurem, teistel väiksem (vrd. linna- ja maaelulaad). Inimtegevus omakorda avaldab looduslikule keskkonnale tugevat mõju, sh keskkonna saastamine või liikide hävitamine võib häirida kujunenud ökoloogilist tasakaalu. Sellest kuidas inimesed kasutavad oma tegevusvabadust looduse suhtes sõltub oluliselt viimase võime rahuldada jätkuvalt ka inimese enda vajadusi.
Kultuuriline keskkond
Inimeste ühiskondliku kogemuse talletamiseks, edastamiseks ja arendamiseks kujuneb omaette keskkonnana kultuuriline keskkond. Kultuurilisse keskkonda kuuluvad selle laia määratluse järgi kõik inimeste poolt kasutatavad tegevusmoodused ja käitumismallid, esemete ja institutsioonide mudelid ning väärtussüsteemid, mis on omaks võetud teatava inimrühma poolt ning seega teataval määral kohustuslikud selle grupi liikmetele. Teised käsitlused lisavad siia veel ideed, tähendused, märgisüsteemid (sh keeled), religiooni, teaduse, kunstid, kultuurikompleksid (autokultuur, noortekultuur, massikultuur, elitaarne kultuur jne.), kultuurisüsteemi (Parsons), kultuurilise kapitali ja habituse, kultuurivälja ja maitseerinevused (Bourdieu), ratsionaalsuse ilmingud (Weber) jne. Inimene vastandub kultuurile kui indiviid (individuaalsus), kes ühelt poolt on kultuuri (kasvatuse, õpetuse, eeskujude, normide jms.) produkt, teisalt aga omab teatavat vabadust ja võimalust ka ise kujundada oma suhet kultuuri (mida järgida, omaks võtta) ja panustada kultuuri teisenemisse oma loominguga. Eri kultuurides on distantside erinevused väga suured.
Tudulinna sulglohk
Vanadel kaartidel (nt 18. sajandi lõpu "Liivimaa atlases") peeti seda sulglohku kustunud vulkaanikraatriks (saksa ein erloschener Volcan).
Keskkonnasotsioloogia
Tegevuskeskkond
Oma vajadusi looduslikus keskkonnas rahuldada ning sõltuvust viimasest vähendada püüdes loovad inimesed uue tehiskeskkonna, mida võib nimetada tegevuskeskkonnaks. Tegevuskeskkonnas toimub inimeste igapäevane praktiline tegevus (praksis), seal on tegevusotsustused, tegevusvahendid ja ressursid (materiaalsed ja informatsioonilised) ja tegevussuhted (tööjaotus, tegevusvahendite jaotus, tegevuse produktide jaotus) ja nendest tulenevad nähtused nagu tootmine, tarbimine, turg, omand, kapital, esemestumine, majandus, lisaväärtus, kasum, ebavõrdsus, võõrandumine tööst ja töö produktist jne. Ühiskonna tasemel määrab tegevuskeskkonna ülesehituse suuresti seal valitsev toomisviis (tootlikud jõud, tootmissuhted). Iga tegevuse puhul on inimene teatud määral ka tegevuse subjekt, kellel on teatav vabadus määrata tegevuse kulgu neis piirides, mida tegevuskeskkond võimaldab, ent ka vastutus selle vabaduse kasutamise eest, et tegevuse tagajärjed ei hakkaks lõpuks takistama tegevust ennast (Weberi formaalne ratsionaalsus).
Keskkondade omavahelised seosed
Keskkondade vahel võib täheldada kahesuunalisi seoseid. Dispositsiooni suunas on eelnev keskkond järgmise olemasolu eelduseks. Teatavate tingimuste olemasolu puhul ühes keskkonnas on võimalik teise keskkonna tekkimine ja eksistents. Ent sealjuures ei põhjusta esimeses keskkonnas toimuvad protsessid teise keskkonna muutumist, kuid arenedes esimese baasil, kannab teine endas esimese jälgi, kujuneb vastavaks esimesele. Inimese kui liigi eksistentsiks vajalikud looduslikud tingimused tegid ja teevad võimalikuks inimkultuuri tekke ja arengu. Iga kultuurisüsteem kannab endas nende looduslike olude pitserit, milles toimus tema kujunemine. Ent ometi ei ole looduslikud protsessid kultuuri tekkimise põhjustajad, viimane on ikka inimtegevuse produkt.
Kultuur on omakorda dispositsiooniline sotsiaalse keskkonna suhtes. Sotsiaalne süsteem saab toimida ainult teatava kultuuri pinnal (väärtuste süsteem, tähenduste süsteem jms.). Parsons on öelnud - kultuurita poleks võimalikud ei inimpersoonid ega inimeste sotsiaalsed süsteemid.
Kultuur annab sotsiaalsetele suhetele nende spetsiifilise vormi (näit. institutsioonide mudelid). Samas ei põhjusta kultuuriprotsessid otse sotsiaalseid muutusi (Marxi järgi kuulub kultuur pigem ühiskonna "pealisehituse" hulka, ka Weberi käsitletud protestantliku eetika ja kapitalismi vaimu mõju ühiskonna arengule toimis läbi tegevuskeskkonna).
Sotsiaalsete suhete struktuuri olemasolu on eelduseks inimeste ühistegevuse tekkele ja arengule. Tööjaotus ja töö produktide jaotus eeldavad teatava sotsiaalse kontrolli olemasolu grupi liikmete tegevuses. Sotsiaalne struktuur annab tegevussuhetele teatava vormi (tegevuskeskkond peegeldab sotsiaalse keskkonna eripära- näiteks tööjaotus peegeldab võimusuhteid), ent ei põhjusta tegevust ega muutusi tegevuskeskkonnas (need saavad alguse tootmisvahendite arengust). Tootlike jõudude teatav arengutase on omakorda eelduseks kultuuristatud looduse (inimese poolt aretatud, kultiveeritud liigid ja inimsõltuvaks muudetud looduslik keskkond) tekkimisele ja arengule. Ühiskonda ümbritseva loodusliku keskkonna seisund peegeldab tegevuskeskkonna seisundit selles ühiskonnas, ent viimane iseenesest ei põhjusta looduse ümberkujundamist (kirve olemasolu ei põhjusta puude langetamist).
Teine suund keskkondade vahelistes suhetes on determinatsiooni suund. Determinatiivsetes suhetes on keskkonnad siis kui ühes toimuvad muutused kutsuvad paratamatult varem või hiljem esile muutused ka teises keskkonnas. Muutused tegevuslikus keskkonnas (mis saavad alguse tegevusvahendite arengust) viivad paratamatult muutustele ka sotsiaalse keskkonna struktuuris (Marxi järgi tootmisviisi muutumine toob endaga kaasa ka ühiskonna ülesehituse muutumise).
Ümberkorraldused inimestevahelistes või gruppidevahelistes sotsiaalsetes suhetes toovad endaga kaasa ka uute elementide tekkimise (või vanade kadumise) kultuuris. Teisenevad tähendused, väärtused, tegevuste ja institutsioonide mudelid. Siin tuleb tähele panna järgmist: uued ideed ja väärtused kujunevad intellektuaalide ringides välja enne sotsiaalseid muutusi (vrd demokraatlikud vabaduse-võrdsuse-vendluse põhimõtted või sotsialismi-kommunismi teooriad) ent alles sotsiaalne mõju (näiteks võidukas sotsiaalne liikumine) võib tõsta need ideed kilbile ja muuta ühiskonnas üldiselt omaks võetud kultuurielemendiks. Sotsiaalse keskkonna mõju kultuurile väljendub ka kultuuri "sotsialiseerumises", vormide domineerimises sisu üle (Simmel), massikultuuris ja -moes, sümbolilises vägivallas (Bourdieu) jms.
Ja on üsna selge, et "kultuuristatud" loodus hakkab lõpuks determineerima tegevuskeskkonna arengut (piirates arenguvõimalusi ressursside vähenemise, looduse saastamise, kultuurtaimede-loomade kõrgendatud vajaduste jms näol). Läbi looduse toimub ka kultuuri mõju tegevuskeskkonnale: muutusi tegevuskeskkonnas põhjustab eelkõige kvalitatiivne hüpe tootmisvahendite arengus, mis omakorda lähtub kultuurilises keskkonnas toimunud arengutest. See ilmneb esiteks selles, et tegevuskeskkonnas tegutsevad inimesed, kes liigina kuuluvad looduslikku keskkonda (seega inimeste kaudu toimiv kultuuri mõju tegevusele on looduslikust keskkonnast vahendatud), teiseks selles, et muutus tegevuskeskkonnas tähendab alati ka muutust inimese ja looduse vahelistes suhetes (uued esemed ja vahendid tehakse looduslikest vahenditest, nad tarbivad loodusest pärit kütust, nende toimimise eesmärk on looduse ümberkujundamine jne).
Biokeemik
Biokeemik on biokeemiaga tegelev teadlane.
Peter Hermann Stillmark
Peter Hermann Stillmark (1860–1923) oli biokeemik.
Ta kaitses Tartu Ülikoolis 1888. aastal oma doktoritöö, mille teemaks oli "Über Ricin, ein giftiges Ferment aus den Samen von Ricinus comm. L. und einigen anderen Euphorbiaceen". See kirjeldab ritsiini isoleerimist. Seda tööd peetakse lektiinide avastamiseks.
Tema juhendaja oli farmakoloog professor Rudolf Kobert.
Uusplatonism
Uusplatonism ehk neoplatonism on 3. sajandil m.a.j tekkinud filosoofiakoolkond, mis põhines Platoni ja platonistide õpetusel. Selle rajajad olid Plotinos ja Ammonios Sakkas. Selle esindajad olid veel Iamblichos, Porphyrios ja Proklos.
Uusplatonismis maailm erinevate olemistasandite oli astmestus (hierarhia), mille tipus seisis „ainuline“ (kr  hen ), kellest lähtus kõik olemasolev. Uusplatonistlik filosoofia paljud mõisted ja ideed võeti üle varakristlike teoloogide poolt.
Uusplatonismi viimaseks esindajaks on peetud Boethiust (480–525 pKr), keda nimetati "viimaseks roomlaseks ja esimeseks skolastikuks".
Johannes Kiirend
Johannes Kiirend (18. august 1907 Undva – 8. märts 1979) oli eesti metsavend.
Elulugu
Ta hoidus Vene ja Saksa sõjaväest. Teda kutsuti kolhoosi tööle. Nõukogude Liidus määrati talle kolhoosis Stalinile surma soovimise eest 25+5 aastat vangistust.
Ta arreteeriti 3. aprillil 1951, talle mõisteti 26. juunil 1951 25+5 aastat vangistust (§17–58–8), ta oli vangistuses Karaganda oblastis Kamõšlag-is. Vangistusest vabanes ta 20. juunil 1956. Pärast vanglast vabanemist astus ta kolhoosi.
Isiklikku
Tema poeg Olev Kiirend on eesti maadleja.
Iamblichos
Iamblichos (kr Ἰάμβλιχος; ld Iamblichus Chalcidensis; u 245–325) oli uusplatonistlik filosoof, kes elas ja tegutses peamiselt Süürias, kus ta rajas oma kooli.
Lucrezia Borgia (täpsustus)
Lucrezia Borgia (1474–1497) oli paavst Aleksander VI ja Vannozza Cattanei tütar.
Kärt Hellerma
Kärt Hellerma (sünninimi Kärt Tõnisson; sündinud 9. novembril 1956) on eesti ajakirjanik, kirjanduskriitik ja kirjanik.
Lucrezia Borgia (täpsustus)
"Lucrezia Borgia" on mitme teose pealkiri:
Kärt Hellerma
Ta õppis aastatel 1964–1972 Tallinna 28. 8-klassilises koolis, 1972–1975 Tallinna 32. Keskkoolis ja 1976–1981 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ajakirjanduse osakonnas.
Vaikuse tänav
Vaikuse tänav on tänav Viljandis Järveotsa linnaosas.
Kärt Hellerma
Ta on töötanud ajakirja Noorus publitsistikatoimetajana (1981–1990), mitme ajalehe kultuuritoimetajana (Eesti Elu 1990–1992, Hommikuleht 1993–1995, Eesti Päevaleht 1995–1996, Postimees 1996–1997) ja toimetanud Eesti Televisiooni saatesarja "Valguse märk" (1998–1999). Seejärel on ta olnud põhiliselt vabakutseline kirjanik ja kriitik ning toimetanud raamatuid.
Vaikuse tänav
Tänava pikkus on 445 m.
Kärt Hellerma
Kärt Hellerma on alates 2002. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku
Tema isa oli arheoloog Evald Tõnisson ja õde on astrofüüsik Mirt Gramann.
Tema pojad on Joonas Hellerma ja Juhan Hellerma.
Magomed Ozdojev
Magomed Mustafajevitš Ozdojev (vene keeles Магомед Мустафаевич Оздоев; sündinud 5. novembril 1992 Groznõis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Fatih Karagümrük ja Venemaa jalgpallikoondises.
2010. aastal liitus ta Moskva Lokomotiviga ja debüteeris samal hooajal Venemaa kõrgliigas.
2014. aasta juulis läks ta Lokomotivist laenule Kaasani Rubini, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Rubinist laenul Groznõi Terekis.
2018. aasta veebruaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Venemaa kõrgliigaklubigag Peterburi Zenit. Ta tuli Zenitiga Venemaa meistriks kokku neli korda.
2022. aasta juulis liitus ta Fatih Karagümrükiga.
Venemaa jalgpallikoondises tegi Ozdojev debüüdi 3. septembril 2014 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2016 sõprusmängus Rumeenia vastu. Ta kuulus Venemaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ta on inguši päritolu.
Kuru tänav (Tartu)
Kuru tänav on tänav Tartus Karlova linnaosas.
Tänav algab Tähe tänavalt ja on umbtänav, kuid tal on läbikäik, mis ühendab teda Tehase tänavaga.
Tänava pikkus on umbes 260 meetrit.
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Eesti regionaalminister
Regionaalminister on Vabariigi Valitsuse liige, kes juhib Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi. Kuni 2004. aastani nimetati portfellita ministrit, kes juhtis regionaalministri bürood, mitteametlikult regionaalministriks. Aastatel 2004–2014 kuulus regionaalminister ametlikult Vabariigi Valitsuse koosseisu ning minister juhtis regionaalpoliitikaga tegelevaid Siseministeeriumi struktuuriüksusi. 2023. aastast juhtis regionaalminister Maaeluministeeriumi, mis 1. juulil nimetati ümber Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumiks. 17. aprillist 2023 on Eesti regionaalminister Madis Kallas.
Regionaalministrite loend
Parteid{{Legend|#FFE200|Eesti Reformierakond}}{{Legend|#F0953A|Eesti Koonderakond}}{{Legend|#009CE2|Isamaa ja Res Publica Liit}}{{Legend|#F5B453|Eestimaa Rahvaliit}}{{Legend|#E10600|Sotsiaaldemokraatlik Erakond}}
Urmo Jaanimägi
Urmo Jaanimägi (sündinud 23. augustil 1970 Rakveres) on eesti psühholoog ja kirjanik. Ta elab Ameerika Ühendriikides.
Männimetsa põik
Männimetsa põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis.
Urmo Jaanimägi
Ta alustas oma kooliteed Tudu koolis, kuid lõpetas Rakke Keskkooli.
Männimetsa põik
Männimetsa põik sai nime 4. septembril 1970. Tänav on saanud nime Männimetsa tee järgi.
Urmo Jaanimägi
Tal on ilmunud kaks jutukogu:
2. järgu kapten
pisi|2. järgu kapteni õlak 2. järgu kapten (vene keeles капитан 2-го ранга) on Venemaa mereväe auaste, millele Venemaa jala- ja õhuväes vastab alampolkovnik.
2. järgu kaptenist kõrgem auaste on 1. järgu kapten ja madalam auaste 3. järgu kapten.
Lehiste puiestee
Lehiste puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis.
Lehiste puiestee sai nime 20. novembril 1970.
Tule tagasi, Lumumba
"Tule tagasi, Lumumba" on 1992. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Toomas Raudami jutustuse "Lugu Reinust" ainetel.
Leet-käosulane
Süstemaatika
Euroopas leidub kaks alamliiki, mida uuema süsteemi järgi on hakatud käsitlema liikidena: idapoolne elaeica ja läänepoolne opaca (mauri käosulane). Mauri käosulane on pisut suurem ja suurema nokaga ning tema keha alaküljel on pruunikas varjund. Leet-käosulase kõhupool on vahel rohekas ja teda on väga keeruline eristada lõuna-käosulasest (Hippolais rama). Aafrikas leidub lisaks veel kolm alamliiki.
Levila
Leet-käosulane on levinud Lõuna- ja Kagu-Euroopas, Väike-Aasia, Lähis-Idas ja Aafrikas põhja pool ekvaatorit.
Tule tagasi, Lumumba
Sisu
Filmi tegevus toimub 1960. aastatel ühes Eesti väikelinnas. Reinu ema sureb. Rein jälgib murega oma isa, kes otsib lohutust vanadest fotodest ja kirjadest ning viinast. Siis aga tuleb Reinu klassi uus poiss hüüdnimega Lumumba, kellel vanemaid üldse ei olegi. Ta elab oma tädi Aurora juures, kes on tulnud linna kultuurimaja juhatajaks. Lumumba ja Rein saavad kiiresti sõpradeks. Laste arvates on Reinu isa ja Aurora liiga üksildased ning nii mõeldaksegi välja plaan, kuidas nad kokku viia. Plaani ellu viies selgub neile tõsiasi, et täiskasvanud jätavad lastele rääkimata just kõige olulisema.
Leet-käosulane
Levila
Ta on rändlind. Talvitumisalad asuvad Saharast lõunas ja Araabia poolsaarel.
Välimus
Leet-käosulane on 12–14 cm pikk, beežikashalli ülapoole ja valge alapoolega käosulane. Sugupooled on sarnased nagu teistelgi käosulastel. Talle on iseloomulik saba allapoole vibutamine.
Leet-käosulase laul on üksluine sädin.
Elupaik
Leet-käosulane elab poolkõrbete ja orgude kuivades põõsastikes, oaasides, aedades ja kultuurmaastikul.
Pesitsemine
pisi|Leet-käosulase munad Leet-käosulase pesa paikneb madalal puul või põõsas, tavaliselt vähem kui kahe meetri kõrgusel. Kurnas on 2–5, sagedamini 3–4 muna, mida haub peamiselt emaslind 11–13 päeva. Pojad väljuvad pesast 11–15 päeva vanuselt. Leet-käosulane pesitseb suve jooksul tavaliselt kaks korda.
Toitumine
Leet-käosulane on peamiselt putuktoiduline nagu enamik teisigi põõsalindlasi. Sügisel sööb ta ka marju.
Aleksandr Volodin (jalgpallur)
Aleksandr Volodin (sündinud 29. märtsil 1988 Narvas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis TJK Legion.
Klubikarjäär
Viimane mäng 30.06.2012
Narvi
thumb|Üks parimaid pilte Narvist Narvi (teise nimega Saturn XXXI, esmase ajutise nimega S/2003 S 1) on Saturni kaaslane. Selle kuu avastas 2003. aastal Scott Sheppardi juhitud astronoomide töörühm. Narvi läbimõõt on umbes 7 km. Narvi nimi tuleneb skandinaavia mütoloogiast ning on pandud hiiu Narfi järgi (2005. aasta jaanuaris).
PPŠ-41
pisi|PPŠ-41 PPŠ-41 ehk PPŠ 1941, tuntud ka kui Špagini püstolkuulipilduja (vene keeles Пистолет-пулемет Шпагина, ППШ 1941), on NSV Liidu tuntuim püstolkuulipilduja teise maailmasõja päevilt.
Ajalugu
Relva konstrueeris Georgi Špagin odava ja lihtsustatud alternatiivina PPD-40 asemele ja see muutus peagi põhiliseks püstolkuulipildujaks teises maailmasõja Idarindel. Seda oli odav toota stantsides ja sel oli tulevaliku võimalus. PPŠ-d kasutati veel isegi Vietnami sõjas ning kohati leidub seda relvastuses veel tänapäevalgi (Süüria kodusõda).
PPŠ loomise ajend oli Talvesõda, kus Soome kasutas edukalt Nõukogude armee vastu Suomi KP-31 püstolkuulipildujat lähivõitluses nii linnalahingutes kui ka metsas. Kui 1941. aastal toodeti neid mõnisada, siis järgmise viie kuuga valmistati neid 155 000. 1942. aasta kevadeks toodeti juba 3000 relva päevas. PPŠ on hea näide teise maailmasõja võiduni viiva massitootmise mõjust. Selle osi võis toota vähekoolitatud tööjõuga kas või autotöökodades. PPŠ koosnes 87 osast ning selle valmistamiseks kulus 7,3 töötundi. Relvaraud saadi tootmisel Mossin-Naganti vintpüssi rauast, lõigates selle lihtsalt pooleks ja puurides 7,62 mm vintraua padrunipesa ümber Tokarevi püstolipadrunile 7,62.
PPŠ oli populaarne ka Wehrmachti poole peal, kus võeti neid meeleldi vastaselt kasutada, sest Tokarevi padrun ja Mauseri püstolipadrun olid nii lähedase kaliibriga, et PPŠ tulistas normaalselt ka nendega. Teise maailmasõja lõpu poole võttis Wehrmacht selle lausa ametlikult kasutusele, konvertides selle Mauseri 7,63 × 25 mm peale, ristides selle ümber MP41(r). Nõukogude armee relvastas sellega sõja lõpuks terveid roode (kompaniisid) ja pataljone, sõja lõpuks oli ligi pool Nõukogude jalaväest relvastatud PPŠ-ga. Tuhanded püstolkuulipildujad visati vaenlase tagalasse suurtele partisaniüksustele, kes häirisid sellega Saksa vägede varustamist ja liikumist. Kokku toodeti neid ligi 6 miljonit.
Poljudje
pisi|Vana-Vene vürst andamit kogumas. [[Nikolai Roerich, 1908]] Poljudje (vene keeles полюдье) oli andami kogumine või andamikogumisretk Vana-Venes, hilisem (sageli määramata suurusega) andam; samuti kostitamist, pidustusi ja kingitusi pakkuv ringreis distsiplinaar-, haldus- või kriminaalmenetlusteks riigi eri piirkondades. Ajalukku jäänud kui viikingite juhi ja Vana-Vene riigi rajaja vürst Olegi poolt Kiievi vürstide kõige olulisemaks privileegiks seatud korraldus vallutatud alade slaavi hõimudelt andami kogumiseks, mis andis õiguse iga-aastase ringkäigu sooritamiseks sügisel ja talvel pärast saagi koristamist igalt majapidamiselt maksude väljanõudmiseks. Poljudje võeti kasutusele IX sajandil ning oli kasutusel kuni XII sajandini seoses idaslaavi hõimudega asustatud Euroopa territooriumil varafeodaalse riikluse tekkimise ja ennekõike seisusliku ühiskonnakorralduse arenemisega. Poljudje oli Vana-Vene vürstide esimesi katseid katta družiina ülalpidamise ja riigivalitsemisega seotud kulud ning oma isiklikud väljaminekud alistatud drevljaanide, dregovitšite, krivitšite, severjaanide, radimitšite, uulitšite ja teiste slaavlaste põlluharimise, karjakasvatuse või jahipidamisega jne saadud tuludest andami kui maksu võtmisega. Andami kokkukogumiseks viibis vürst isiklikult koos 100–200 relvastatud mehest koosneva družiinaga igal aastal novembrist aprillini ringkäigul maksualuste idaslaavi hõimude maadel. Poljudje esialgseks ainulaadseks omaduseks oli selle kindlaksmääramata suurus. Andamit maksis iga maja ehk "suits". Poljudjet maksti nii vürstiriigi ja kasaaride pealinna turgudele Volgal kui ka Lääne-Euroopasse ekspordina müüdavate toodetena – karusnahad, mesi ja mesilasvaha, kala, linane kangas, rõivad, orjad, käsitöötooted, relvad, tööriistad, samuti varustus ja vahendid nende transportimiseks: lodjad, hobused ja reed. Lisaks andami loovutamisele pidid alluvad hõimud poljudje ajal vürsti ja tema družiinamehi toitma ja kostitama, jahipidamisi ja pidustusi korraldama. Hiljem, talupoegade feodaalse sõltuvuse arenedes ja süvenedes, astus asemele obroki maksmine. Poljudje on puhtalt slaavi päritolu termin. Poolas on see tuntud kui стан ('laager, laagriplats'), sundkoormiste võtmine – гощенье ('kostitamine'). Sõnal ei ole mingit sidet varjaagidega, kuigi Skandinaavia maades vastavat andamit kogudes kasutati sarnast slaavipärast väljendit, näiteks jutustuses Harald Kaunisjuuksest kasutatakse terminit poluta või polutasvarf.
Poljudje mõiste ja ajalugu
Juba 14 sajandil eKr oma riigi tõusuaega elanud muinashettidel esines poljudjet imiteerivaid rituaale, millest üks oli nende kuninga kevadine ringkäik koos kuninganna ja preestritega pealinna toiduvaruladudes, mil kogu seltskonda rikkalikult kostitati. Samas poljudjet puudutavas kirjutises toob ajalooteaduste kandidaat J. Kobištšanov esile arheoloogi, slaavi kultuuri ja Vana-Vene ajaloo uurija, akadeemik Boriss Rõbakovi teadusliku oletuse, et poljudje eksisteeris sküütide hulgas Herodotose eluajal umbes V sajandil eKr ning russide maal metsas elanud ja metsasaadustest toitunud idaslaavi hõimude vjaatitšite ja severjaanide hulgas enne Kiievi-Vene tekkimist. Ukraina territooriumil ja Venemaa lõunapoolsetel aladel oli poljudje kasutusel enne slaavi riikide moodustumist ning mitte ainult sküütide, vaid ka gootide kuningatel ning hunnide, avaaride ja türklaste kaganaatides. Igal slaavi hõimulgi oli oma poljudje rituaal ja Kiievi-Vene poljudje astus ühtse mudelina nende kõikide asemele. B. Rõbakov on samuti oletanud, et üldiselt oli poljudje kui kostitamist ja kingitusi pakkuv retk kaugematele maadele teada juba enne seda, kui normannid Venemaale saabusid ning see iseloomustab VIII sajandi lõppu ja kogu IX sajandit kuni X sajandi alguseni; kohalike jäänukilmingutena tuntakse seda veel XII sajandilgi. Vanimaks poljudje variandiks peetakse hõimude ja nende liitude kohustust toita ja varustada vürsti või kuningat ja tema sõjaväge sõjaretkede ning kohtumõistmiseks ja vägivalla ärahoidmiseks tehtud ringkäikude ajal. Vürstidele reisilt kaasasaadud kingitused olid üks seitsmest tuluallikast. Varafeodaalsete riikide tekkimine IX–X sajandil nõudis sõjaväge, riiklikku juhtimisaparaati ja ametnikke. Seoses riigi laienemisega, poliitilise ülemvõimu, bojaaride ja vürstide ning eeskätt suurema sõjaväe ülalpidamisega, samuti pikemate sõjakäikude sooritamisega rakendas suurvürst Oleg andami kohustuslikuma loovutamiskorra. Esialgsest vallutatud maade elanike makstavast nn "üürimaksust" kujunes üha keerulisem rikastumissüsteem käibelolnud hüvedest, mida vastsündinud Vana-Vene riigi käsitööndus veel ei suutnud pakkuda. Kogutud tooted ja kaubad toimetati mööda merd ja jõgesid Bütsantsi ja Aasia moslemiriikide turgudele. Vastutasuks said Kiievi-Vene ülikud parimaid tolleaegseid relvi, luksuskaupa, puhast (näiteks ungari) tõugu hobuseid ja raha. Vürst Igori ja tema vasalli Sveneldi valitsemise ajal tõsteti poljudje koormist tunduvalt.
Üksikasjalikum kirjeldus, kuidas X sajandi keskpaiku andami kogumine tegelikult toimus, on antud Bütsantsi keisri Konstantinos VII jaoks koostatud kogumikus "Impeeriumi juhtimisest" ehk "Bütsantsi õukonna tseremooniatest" (traktaadis aastast 948, kus on kasutatud vanavenelastest rääkides kreeka nimetust "monoksiilid"):
Samuti Araabia rännumees Aḩmad ibn Faḑlān on 922. aastal kirjeldanud "russide tsaari" kaubanduslikku ringreisi, kus saatjaskonda on kuulunud "400 sõjameest ja kõige usaldusväärsemat inimest". Kuna esimesed Vana-Vene poljudjed on nii või teisiti jäädvustatud X sajandil, lubabki see arvata, et poljudje korraldust rakendati Venemaal sajandi alguses.
Andamikogumisringkäigule sõitis vürst isiklikult koos nooremate (ru: "молодшая"] družinnikutega, kes kaitsesid vürsti ja tagasid talle rahu ning olid lahingu olukorras tema tähtis löögijõud. Nagu Konstantinos VII on kirjeldanud, et "vürst võtab kaasa kõik russid", on samuti B. Rõbakov pidanud poljudje't rahvarohkeks sündmuseks, kus vürstil olid kaasas tallipoisid, teenrid ja teenistujad, kokad, saduldajad jne. Poljudet koguti, kui saak oli koristatud ehk sügisest kevadeni (novembrist aprillini).
Keiser Konstantinos VII traktaadis on poljudjet kirjeldanud iga-aastase ulatusliku riikliku ettevõtmisena, sest see korraldati territooriumil mõõtmetega 700 x1000 kilomeetrit, mida asustasid 5–6 hõimuliitu, ja kestis 180 päeva aastas. Väljastpoolt Russi võeti osa veel Novgorodist ja Miliniski (Smolenski) kindlusest ning Võšgorodist, kust mööda Dneprit kohalesõitnud kogunesid Kiievisse. Družiinast ja pikast voorist koosnenud vürstlik poljudje kogumise karavan läbis umbes 1200–1500 kilomeetrise ringi, metsade ja soodega kokku umbes 3000 km. Konstantinose koostatud marsruudile jäid drevljaanide juurest kulgedes Ljubetši linn, sealt Prõpjatsi (Pripjati) ja Lääne-Dvina vahel elavate dregovitšide maad, ja sealt läbi Velikaja jõe basseini idaslaavi hõimu krivitšite ulatusliku territooriumi lõunapoolseid ääremaid pealinna Smolenskini. Seejärel Jelnja linna kaudu Brjanskisse, mille läheduses võeti suund Novgorod-Severski ja Sevski lähedaste maade ning Tšernigivi kaudu piki Desnat tagasi Kiievisse. Karavani liikumiskiiruseks oli Konstantinos arvestanud 7–8 kilomeetrit ööpäevas. Konstantinos on samuti ära toonud laevastiku tähtsuse. Laevu ehitasid tuhanded krivitšid ja polotšaanid kogu talve ja osa kevadest Dnepri ja Ilmjärve basseinis. Kaubalaevade hulgast ei ole andmeid, aga sõjalaevu on olnud kokku 2000. Poljudje karavani koosseisu oli kuulunud 400–500 laeva. Kogumikust ilmneb samuti andmeid poljudje konkreetsemast vormist ja suurusest ning et selle ringkäigu jooksul vürst ja tema lähikondlased ei pühendunud mitte ainult andami kogumisele, vaid lahendasid kohtunikena vaidlusi, mida kohapeal ei oldud suudetud lahendada. Andami kokkukogumine oli vaid pool õnnestumisest ja suur osa andamist tuli maha müüa, nii et kogutud kaubad laaditi purjelaevadele ning karavan alustas teekonda Dnepri alamjooksu suunas. Kaubalaevu saatis tugev relvastatud valve kaitseks nomaadi kallaletungijate vastu. Müük oli russide üks ulatuslikumaid kaubanduslikke ekspeditsioone Bütsantsi, Kalifaati, Bagdadisse, Balkhi ja Transoxianasse, toguz-oguuside rändhõimude ja Hiinani välja. Kuna relvastatud valve üksi ei suutnud kindlustada kaubateede täielikku turvalisust, pidasid Kiievi vürstid kõige olulisemateks diplomaatilisteks sammudeks kaubanduskokkuleppeid Bütsantsiga.
Akadeemik B. Rõbakov on Vana-Vene riiklikuse tekke ja varandusliku kihistumise iseloomustamist alustanud ajalooliselt enamtuntud vjaatitšite hõimuliidu täielikust poljudje tsüklist, mis tähendas "püha vürsti" iga-aastast kohaleilmumist "riietust" (ilmselt karusnahku) kokku koguma ja seejärel nende müümist Doni jõe alamjooksul Itili linna turgudel. Analüüsides poljudjet, on Rõbakov tagasi pöördunud VIII–IX sajandisse, mil oli erinevusi Russide riigile allunud territooriumi mõõtmetes: IX sajandi superliitu kuulus 5– 6 hõimuliitu, X sajandil – 10 hõimuliitu. Konstantinose traktaat on kirjutatud 36 aastat enne seda, kui näiteks radimitšid alistati Kiievi-Vene võimu alla. Vürstinna Olga haldusreformi aegse kroonika andmete põhjal oli sügisel Kiievist Dneprit mööda Smolenskisse ja Novgorodimaale (Meta ja Luga) ning kevadel mööda Dneprit ja Desnat pealinna tagasi suundunud ringreisi pikkuseks 1500–1600 kilomeetrit. Rõbakovi meelest ei saa poljudje teekonda pidada rajaks, vaid see on 20–30 kilomeetri laiune vöönd. Reis ei kulgenud hõimuliitude sisemaadele, andam koguti ja toodi kohale kohalike vürstide abil, ehk teisti öeldes, poljudje kujunes teatud võrgustikku omavaks riiklikuks operatsiooniks, millega kaasnes klassiline konsolideerumine ja tekkis mitmeastmeline feodaalhierarhia. Juba Konstantinose aegses kirjelduses peetakse üheks tähtsamaks keskuseks ringreisil tolleaegset Smolenski kindlust, mille ladudesse jäeti sügisel kogutud poljudje ja kust kevadel jõejää sulades hakkasid lodjad Kiievisse saabuma. Smolenski suurust tõestab veel see, et sealne viie tuhande hauaga surnuaed oma kurgaanidega oli IX–XI sajandi Euroopa suurim. Konstantinose traktaadi järgi äratas alluvate slaavi liidu rahvaste rahulolematust ja vastuhakku andami kindlaksmääramata suurus, mis ühelt poolt kutsus esile võimu kuritarvitamist, kui kogujad üritasid saada võimalikult suurt saaki, ning teisalt viis sageli vägivalla kasutamiseni ning jõudu kasutades jäeti talupojad ilma viimastestki varudest. B. Rõbakov ei pea täiesti fikseerimata poljudjet võimalikuks ning vürsti ja tema družinnikuid mingiks ringikeerlevaks ahneks jõuguks, sest aastast aastasse kasutusel olnud poljudjemarsruudi või -vööndi elanikkond oleks sel juhul ammu laiali põgenenud.
pisi|Vürst [[Igor poljudjet kogumas 945 . aastal. K. Lebedev]] Kroonika üheks traagilisemaks ajalooliseks episoodiks on maksukogumisretkele läinud vürst Igori tapmine 945. aastal. Sündmuste kalender ja kujunemine on erinevate allikate andmeil erinev. Neist ühe kohaselt algas Igori troonile tõustes sõda drevljaanidega, kelle eesmärgiks oli lahkuda Kiievi-Vene riigi koosseisust. 914. aastal murdis Igor nende vastuhaku ja "määras neile endisest rängema andami", mille kogumisõiguse andis ta oma vasallile, bojaar Sveneldile tänutäheks teenistuse eest. Sellest ajast alates 30 aasta jooksul drevljaanidelt andamit kogudes rikastusid Sveneld ja tema sõjamehed, mis tegi Igori družinnikud kadedaks. Viimaste nõudmisel suundus üle 60-aastane vürst Igor koos oma družiinaga talvel 945. aastal koguma poljudjet drevljaanide maale ja võttis neilt enda poolt määratud aastase andami. Poolel tagasiteel saatis Igor družiina koju ja pöördus mõnekümne mehega tagasi veel andamit saama. Selgusetuks on jäänud, kas lihtsalt ahnusest teistkordset maksu nõudma või jäi talle tunne, nagu oleks drevljaanid ehk midagi andmata jätnud.
Kroonika väidab, et Igor ei andnud poljudje kogumise õigust Sveneldile vabatahtlikult, vaid bojaari sõjameeste survel. Drevljaanidelt oli vürst käinud sel aastal andamit saamas seejärel, kui Sveneld oli esmalt röövinud oma osa. Nähes, et Igor tuleb tagasi, otsustasid nördinud drevljaanid: "Kus hunt juba hakkab lammaste juures käima, sinna ta jääbki käima ega lõpeta ta varem, kuni pole tapetud; samuti kui me ei tapa teda, siis hukutab see meid kõiki." Seepärast alustasid nad ülestõusu eesotsas drevljaanide kuninga Maliga ja ründasid kiievlasi. Võitluse käigus Kiievi družiina hävitati ning suurvürst Igor hukati eriti julmalt: ta seoti jalgupidi kahe allapainutatud puu külge ja rebiti pooleks.