cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Välismaa filosoofide loend
S
Saadia Gaon - Esa Saarinen - Benjamin Sachs - Claude Henri Saint-Simon - Nathan Salmon - Wesley Salmon - Juri Samarin - John Sanders - David Sanford - George Santayana - Ivan Sarailiev - Jean-Paul Sartre - John Ralston Saul - David Savan - James P. Scanlan - Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling - Stephen R. Schiffer - Ferdinand Canning Scott Schiller - Friedrich Schiller - August Wilhelm Schlegel - Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher - Moritz Schlick - Alfred Schmidt - Walther Schmied-Kowarzik - Menachem Mendel Schneerson - Arthur Schopenhauer - Juli Schreider - Erwin Schrödinger - David Schweickart - Albert Schweitzer - John Rogers Searle - Wilfrid Sellars - Lucius Annaeus Seneca - Kieran Setiya - Ivan Setšenov - Sextus Empiricus - Anthony Ashley Cooper Shaftesbury - Richard Shusterman - Shang Yang - Henry Sidgwick - Christoph Sigwart - Martin Sihle - Peter Singer - B. F. Skinner - Grigori Skovoroda - Michael Slote - Peter Sloterdijk - J. J. C. Smart - Adam Smith - Huston Smith - Quentin Smith - Johan Vilhelm Snellman - Scott Soames - Alan Soble - Alan Sokal - Sokrates - Robert Solomon - Joseph Soloveitchik - Vladimir Solovjov - Werner Sombart - Richard Sorabji - Ernest Sosa - Othmar Spann - Herbert Spencer - Oswald Spengler - Speusippos - Baruch Spinoza - Ugo Spirito - Lysander Spooner - David Sztybel - Robert Stalnaker - Nikolai Stankevitš - Rudolf Steiner - Isabelle Stengers - Erik Stenius - Charles Stevenson - Stephen Stich - Stilpon - Max Stirner - Nikolai Stjažkin - William Stocker - Tom Stoneham - Leo Strauss - Galen Strawson - Peter Frederick Strawson - Galina Streltsova - Barry Stroud - Pjotr Struve - Ludwig Adolf Heinrich Strümpell - Carl Stumpf - Scott Sturgeon - A. Stöckl - Gustav Störring - Francisco Suarez - Sufi Alajar - Sun Zhongshan - Lars Svendsen - Emanuel Swedenborg - Richard Swinburne
Š
Adi Šankara - Nikolai Šelgunov - Tarass Ševtšenko - Vladimir Šilkarski - Gustav Špet - Georgi Štšedrovitski - V. M. Šuljatikov
Z
Peter Wessel Zapffe - Zenon Eleast - Zenon Kitionist - Zenon Tarsosest - Zera Yacob - Zhang Daoling - Zhang Zai - Zhao Tingyang - Zhou Dunyi - Zhu Xi - Zhuangzi - Volker Zotz
Ž
Kallistrat Žakov - Ivan Žegalkin - Slavoj Žižek
T
Rabindranath Tagore - Tan Sitong - Raymond Taras - Alfred Tarski - John Taurek - Charles Taylor - Richard Taylor - Pierre Teilhard de Chardin - Bernardino Telesio - Elizabeth Telfer - Paul Thagard - Thales Mileetosest - Aquino Thomas - Christian Thomasius - Evan Thompson - Judith Jarvis Thomson - Michael Thompson - Henry David Thoreau - Thrasymachos - Thrasymachos Korintosest - Paul Tillich - Kliment Timirjazev - Timaios Lokrosest - Timon - Pjotr Tkatšov - John Toland - Michael Tooley - Stephan Torre - Stephen Toulmin - Arnold Joseph Toynbee - Friedrich Adolf Trendelenburg - Sergei Trubetskoi - Konstantin Tsiolkovski - Lubsan Sandan Tsõdenov - Pjotr Tšaadajev - Georgi Tšelpanov - Nikolai Tšernõševski - Ivan Tšetverikov - Boriss Tšitšerin - Ernst Tugendhat - Raimo Tuomela - Anne Robert Jacques Turgot - Kazimierz Twardowski
U
Miguel de Unamuno - James Opie Urmson - Dimitri Uznadze
W
Friedrich Waismann - David Foster Wallace - William Henry Walsh - Michael Walzer - Wang Bi - Wang Chong - Wang Fuzhi - Wang Shouren - Wang Tingxiang - Wang Yangming - James Ward - Brandon Warmke - John B. Watson - Alan Watts - Max Weber - Otto Weininger - Paul Weiss - Wilhelm Weitling - Morris Weitz - Victoria Welby-Gregory - Cornel West - Edvard Westermarck - Hermann Weyl - William Whiston - Alfred North Whitehead - David Wiggins - Ken Wilber - John Wilkins - William De La Mare - Bernard Williams - Michael Williams - Timothy Williamson - Johann Joachim Winckelmann - Wilhelm Windelband - Gerrard Winstanley - Kwasi Wiredu - John Oulton Wisdom - John Wisdom - Ludwig Wittgenstein - Susan Wolf - Christian Wolff - Jonathan Wolff -  Richard Woltereck - Nicholas Wolterstorff - Chauncey Wright - Crispin Wright - Georg Henrik von Wright - Maurice de Wulf - Wilhelm Wundt
X
Xeniades - Xenokrates - Xenophanes - Alexandru Xenopol - Xunzi
Y
Stephen Yablo - Yang Zhu - Ye Shi - Yin Wen
Aino Siebert
Aino Siebert (sündinud 21. juulil 1953) on Saksamaal elav ja tegutsev eesti rahvusest ajakirjanik ja pressifotograaf, kes töötab Saksamaal ka vandetõlgina.
Ajakirjanikuna alustas tegevust 1990. aastatel, avaldades esialgu artikleid väliseesti ajalehtedes Eesti Elu, Eesti Päevaleht ja Vaba Eesti Sõna. Hiljem hakkas avaldama oma kirjutisi ka Eesti väljaannetes, tehes peamiselt koostööd Delfi, Eesti Päevalehe, Postimehe, Pärnu Postimehe ja Sakalaga. Suur osa tema artiklitest käsitleb elu Saksamaal. Lisaks on Siebert kirjutanud arvustusi ja teinud intervjuusid ühiskonnategelastega. Tuntust on kogunud ka tema pressifotod, mida Siebert on esitlenud näitustel Eestiski. Keeleoskus: eesti, soome, saksa, vene ja inglise.
Isiklikku
Aino Siebert on abielus ja kolme poja ema.
Alexandros
Alexandros (Ἀλέξανδρoς) või Aléxandros on olnud mitme tuntud ajaloolise või mütoloogilise isiku nimi.
Aléxandros on ka eesnimi.
Harju Politseiprefektuur
Harju Politseiprefektuur oli 1990–2003 tegutsenud Eesti Politsei piirkondlik politseiprefektuur.
1991. aasta märtsist kandis asutus nimetust Harju Prefektuur. Harju maavanem Anti Oidsalu määras prefektiks Kalju Jaanisoo, endise Harju SAO SORVVO sotsialistliku omandi riisumise vastase võitluse osakonna ülema. Prefektuuri osakonnad olid: Paldiski, Keila, Saue, Maardu (Kallaveres), millistest likvideeriti Paldiski ja Keila.
Sauele prefektuuri ruumidesse jäid kohapeale konstaabli jaoskond ja Klooga konstaabli jaoskond tegutses Kloogarannas. Prefektuur asus Saue linnas aadressil Tule 24. Prefektuuri tööpiirkond oli Harju maakond, välja arvatud Tallinna linn. Sauele üleviidud Harju Politseiprefektuuri prefektiks sai Ants Tsugart (abiprefekt Madis Niinemets). Tsugart vabastati ametist 1997, hiljem oli ta ülem Maardus ja Ida-Harju PP prefekt. Tsugartile järgnesid Jüri Urm (1997-2000) ja Raimo Koha (2000-2003) lahkusid komissarid Riivo Pappel ja Priit Nuka.
2004. aastal moodustati Tallinna Politseiprefektuuri ja Harju Politseiprefektuuri baasil uus politseiprefektuur: Politsei- ja Piirivalveameti Põhja Politseiprefektuur. Politseiprefektuur teenindab Tallinna ja Harju maakonda. Tänaseks on antud piirkonnas 3 osakonda, organiseerimise käigus https://www.politsei.ee/et/asukohad/politseijaoskonnad
Involutsioon (matemaatika)
Omadused
Iga involutsioon on bijektiivne.
Näited
Triviaalne näide involutsioonist on samasusteisendus. Tüüpilised näited on veel arvuga -1 korrutamine aritmeetikas ja kaaskompleksi võtmine.
Valpolicella
thumb|right|Sant’Ambrogio di Valpolicella Valpolicella on piirkond Itaalias Verona provintsis Garda järvest ida pool. Ta hõlmab seitse valda: Pescantina, San Pietro in Cariano, Negrar, Marano, Fumane, Sant'Ambrogio ja Sant'Anna d'Alfaedo.
Sealsel künklikul alal asuvad Itaalia ühed paremad viinamarjaaiad.
Veinipiirkonnana on Valpolicella olnud tuntud juba alates Rooma ajast. Tuntumad veinid on Recioto ning  kuivatatud viinamarjadest valmistatud kange vein Amarone.
Dendropark
Dendropark on park, kus kasvavad erinevad haruldased puude ja põõsaste liigid.
Sportradar
Sportradar on rahvusvaheline ettevõte, mis kogub ja analüüsib spordiürituste andmeid.
Taglas
360px|pisi|Brigantiini (umbes 19. - 20. saj vahetus) taglase põhiosad. Seisev taglas ja peelestik: A- väliskliivertaak (või fliigertaak), B- kliivertaak, C- tamstoktaagid, D- vesitaak, 1- fliigerpoom (või kliiverpoom), 2- kliiverpoom, 3- pukspriit, 4- tamstok, 5- fokkmast, 6- fokkteng (fokkmarssteng), 7- fokkpraamteng, 8- fokktopp (fokkroil), 9- fokkraa, 10- alamarssraa, 11- ülamarssraa, 12- praamraa, 13- roilraa, 14- grootmast, 15- grootteng (grootmarssteng), 16- groottopp (grootpraam, grootroil), 17- grootpoom, 18- grootkahvelpoom, 34- fokkroiltaak, 35- väliskliivertaak (fliigertaak), 36- kliivertaak, 37- sisekliivertaak, 38- fokktengtaak, 39- fokktaak, 40- fokkvandid, 41- fokktengparduunid, 42- fokkpraamparduunid, 43- groottaak, 44- groottengtaak, 45- grootpraamtaak, 46- grootroiltaak (groottopitaak), 47- grootvandid, 48- groottegnparduunid, 49- grootpraamparduunid; Purjed: 19- väliskliiver (kõrgemale tõstetavana fliiger), 20- kliiver, 21- sisekliiver, 22- fokktaaksel (fokktengtaaksel, lihtsustatult foka), 23- fokkpuri, 24- alamarsspuri, 25- ülamarsspuri, 26- praampuri, 27- roilpuri, 28- groottaaksel, 29- groottengtaaksel, 30- grootalapraamtaaksel, 31- grootülapraamtaaksel, 32- grootkahvelpuri, 33- grootopsel; Jooksev taglas ja tõuvärk: 50- fokkbrassid, 51- alamarssbrassid, 52- ülamarssbrassid, 53- praambrassid, 54- roilbrassid, 55- grootpiikvallid, 56- groottirk. Erinevalt brassidest pole grootsoot ja grootjärt joonisel toodud.
Sportradar
Sportradar osutab spordiinfo kogumise ja töötlemise teenuseid kihlveovahendajatele, riigisisestele ja rahvusvahelistele spordiliitudele ning meediaettevõtetele. 2016. aasta jaanuari seisuga on Sportradaril 35 kontorit 24 riigis. Sportradari pakutava tarkvara ja andmebaasi abil saab edastada ja jooksvalt analüüsida spordivõistluste tulemusi, statistikat ja"tähistamata toote" spordi sisulahendusi. Betradari kaubamärgi kaudu haldab Sportradar kihlveovahendajatele mõeldud tööriistakomplekti, sealhulgas reaalajas mängude ja mängueelsete koefitsientide soovitusi, turujärelevalvet.
Taglas
Taglaseks nimetatakse laeva mastide juurde kuuluvate seadiste, purjelaeval ühtlasi purjede kinnituste süsteemi.
Sportradar
Sportradar teeb koostööd üle 800 spordiliigaga. Oma tütarettevõtte Sportradar US kaudu on Sportradar Ameerika spordiföderatsioonide NFL, NHL ja NASCAR ametlik andmeesitaja. 2015. aasta lõpus pikendas Sportradar oma lepingut Rahvusvahelise Tenniseföderatsiooniga ning on jätkuvalt nende koostööpartner. 2016. aastal sõlmis Sportradar partnersuhted ka NBA-ga, suuruselt kolmanda liigaga Ameerika profispordis.
Taglas
Taglase ehituslik jaotus
Jooksevtaglase ülesseadmist nimetatakse taageldamiseks.
Sportradar
Alates 2005. aastast on ettevõte teinud koostööd Saksamaa Jalgpalliliiduga pettuste ja mängude kokkuleppimise avastamiseks. See süsteem töötati hiljem välja ning avaldati pettuste tuvastamise süsteemina. Pettuste avastamiseks vajalikke teadmisi annab Sportradar ka töötubades, mida korraldab koostöös selliste alaliitudega nagu Major League Soccer, Serie A ja Rahvusvaheline Jäähokiliit. Nende töötubade eesmärk on õpetada klubidele ja mängijatele, kuidas kihlveoturg töötab, milliseid mängude kokkuleppimise vorme on kasutatud ja kuidas mängudega manipuleerimist tuvastatakse.
Taglas
Taglase ehituslik jaotus
Purjelaeva taglasele on ühtlasi iseloomulik:
Sportradar
Ettevõtte tütarettevõte Eestis on Sportradar OÜ.
Kliendid
Sportradaril on üle 1000 kliendi 80 riigis. Nendest ligikaudu 450 on kihlveovahendajad.
Pirgu mõis
pisi|Peahoone eestvaates pisi|Peahoone tagantvaates Pirgu mõis (saksa keeles Pirk) oli Harjumaal Juuru kihelkonnas asunud rüütlimõis. Tänapäeval jäävad mõisa alad Raplamaale Rapla valda.
Ajalugu
Pirgu (tollase saksakeelse nimega Pirck) mõis eraldati Angerja mõisast 1662. Tollal kuulus mõis Otto Johann von Uexküllile.
Pärast Põhjasõda läks mõis Peetzide suguvõsale. Mõis oli Juuru kihelkonna väikseim nii rahvaarvult kui ka pindalalt.
Pirgu mõis meenutab Hõreda mõisa, olles siiski tagasihoidlikuma suurusega. Ühisjooned ja stiilipuhtus ilmnevad proportsioonides, akende kujus ja stukitöös. Suurt tähelepanu pöörati pargile, kus seniajani on tunda inglise pargistiili mõju.
Pärast Hõreda mõisa müüki 1819. aastal ostis Pirgu mõisa 90 000 bankorubla eest Gideon von Stahl.
San Cristóbal
San Cristóbal on hispaania keeles 'püha Christophoros'.
Pirgu mõis
Ajalugu
1847 omandasid 39 000 hõberubla eest mõisa Wulfsdorffid ja 1887 Hagemeisterid.
San Cristóbal
Seda nime kannavad paljud kohad maailmas:
Pirgu mõis
Ajalugu
1901. aastal omandasid mõisa Wetter-Rosenthalid, kelle kätte jäi mõisasüda ka pärast 1919. aasta võõrandamist. Pärast mõisate võõrandamist jaotati park 3 asundustalu vahel, mõisahoone jäi Madelene von Wetter-Rosentthali valdusse. Pirgu mõisas veetis oma lapsepõlve ja hilisemad eluaastad baltisaksa skulptor ja graafik Constanze von Wetter-Rosenthal.
Pärast Teist maailmasõda mõisakompleks lagunes. Mõisapark kuulus pärast sõda kõigepealt Rapla rajooni Tööstuskombinaadile, aastast 1948 Koidu kolhoosile ja pärast spordiühingule Jõud.
pisi|Pirgu mõisa peahoone pisi|Pirgu mõisa sisevaade Aastatel 1984–1987 taastati Rapla Agrotööstuskoondise initsiatiivil mõisa peahoone ja park, arhitekt oli Ants Evart ja sisekujundaja Hellekai Põldra. Mõisa taastamisel olid aluseks vanad joonised ja pildid.
Pirgusse kujunes koolituste ja ürituste toimumise koht. Tegevuse alustala oli Pirgu Arenduskeskuse mälusektor, mis kogus 20. sajandi eestlaste elulugusid ja kasutas kogutud materjali teatrilavastustes, mida mängiti Pirgu mõisa võlvsaalides. Lavastustes tegid kaasa vennad Johansonid, Katrin Saukas, Marko Matvere jpt. Mälusektorit juhtisid Ülo Vooglaid ja Merle Karusoo.
Õigusjärgse Eesti Vabariigi taastamisega ning riikliku rahastamise lõppemisel jäi mõis hooldamata ja kütteta ning tollane omanik, Raplamaa Tootjate Liit müüs mõisa 2 miljoni Eesti krooni eest maha.
1994. aastast on mõis eravalduses. Mõisa praegune ainuomanik on õppejõud ja psühholoog Ruth-Kaja Pekk, kes on pärit mõisa lähistelt. Temaga koos juhib mõisa tema tütar Eva Garmider-Laur. Mõisahoones toimuvad tänapäeval koolitused, peod ja pulmad.
pisi pisi pisi
Mõisakompleks
Algselt oli mõisa peahooneks tagasihoidlik puitehitis, mille asemele Gideon von Stahl lasi 1820. aastal ehitada esindusliku kivist hoone.
Härrastemaja ümber rajati liigirikas Inglise stiilis Pirgu mõisa park. Pargi pindala on 10,5 ha. Parki piiravad põllumaad ning õue- ja hoonetealused maad. Parki läbib Atla jõgi. Park rajati kaheosalisena. Pargi teljeks olid jõgi ja org, mille kaldale peahoone ehitati. Esimese osa moodustas regulaarelementidega esiväljak, mille üheks küljeks oli jõgi. Põhiosa oli peahoone tagune laineline jõeorg, kus asus paisjärv. Org oli kujundatud üksikute saludega ja vähemalt kilomeetripikkuse vaatega Seli mõisa suunas. Oru üks kallas oli kujundatud fooniloova kõrge puistuga, oru vastaskaldal oli suur parkmets Pirgu tammik.
Louis Thal
Louis Thal (30. aprill 1867 Jelgava – 14. juuni 1933) oli õigusteadlane, kes töötas Tartu Ülikoolis 1907–1908 tsiviilõiguse eradotsendina.
Ta õppis Moskva, Jena ja Berliini Ülikoolis ja töötas lisaks Tartu Ülikoolile ka Peterburi ja Moskva Ülikoolis.
Pehmed ja karvased
"Pehmed ja karvased" oli televisiooni nukusari, kus kajastati humoorikalt päevapoliitikat ja poliitikute elu.
Ossa
Ossa on linn Venemaal Permi krais, Ossa rajooni keskus. Asub umbes 110 km Permist edelas Kama jõel asuva Votkinski veehoidla ääres.
Pehmed ja karvased
"Pehmed ja karvased" olid aastatel 2001–2009 eetris Eesti Televisioonis. 2010. aastal kolis sari Kanal 2 ekraanile. 2012. aasta septembrist kuni 2013. aasta lõpuni oli sari taas ETV ekraanil.
Sergei Mošnikov
Sergei Mošnikov (sündinud 7. jaanuaril 1988 Pärnus) on Eesti jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Edgar Anton Terrepson
Edgar Anton Terrepson (16. juuli 1872 Võru – 13. detsember 1934 Tartu) oli arstiteadlane.
Gornõi uluss
Gornõi uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi keskosas.
Sergei Mošnikov
Klubikarjäär
Täiskasvanute tasemel alustas mängimist 2005. aastal klubis Pärnu JK Vaprus. Järgneval aastal siirdus Tallinna FC Flora ridadesse kus mängis kuni 2011. aastani. Tuli Flora koosseisus kaks korda Eesti meistriks.
Gornõi uluss
Ulussi halduskeskus on Berdigestjahhi küla.
Pehmed ja karvased
Sarjas mängisid teiste seas Piret Kalda, Rasmus Kaljujärv, Anu Lamp, Laine Mägi, Tõnu Oja, Merle Palmiste, Mirtel Pohla, Indrek Sammul, Tiit Sukk, Taavi Teplenkov, Sulev Teppart, Jan Uuspõld.
Gornõi uluss
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussis 11 422 elanikku, neist 95% jakuudid ja 2% venelased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 11 703.
Sergei Mošnikov
Szczecini Pogoń
2011. aasta lõpus sõlmis Mošnikov kahe ja poole aastase lepingu Poola esiliiga klubiga Szczecini Pogoń. Järgneval aastal tõusis Pogoń kõrgliigasse. Mošnikov debüteeris Poola kõrgliigas 29. septembril 2012 mängus Białystoki Jagiellonia vastu kui ta 69. minutil vahetusest väljakule pääses.
Gornõi uluss
Uluss jaguneb üheksaks kohalikuks omavalitsuseks (nasleg).
Sergei Mošnikov
Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Mošnikov Eesti koondises 19. juunil 2010 Balti turniiril Läti vastu.
Klubi
''Uuendatud seisuga 4. detsember 2017''
Edgar Anton Terrepson
Raehärrast kaupmehe poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1893–1898. Oli sealsamas naha- ja suguhaiguste eradotsent 1912–1918.
Sergei Mošnikov
Koondis
''Uuendatud seisuga 7. jaanuar 2018''
San Cristóbal (Galápagose saared)
pisi|Cerro Brujo, San Cristóbal. pisi|[[Sinijalg-suula San Cristóbali saarel.]] San Cristóbal on Ecuadorile kuuluv saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest.
Ta pindala on 505 ruutkilomeetrit. Ta on mägine, kõrgusega kuni 896 meetrit.
Reostaat
pisi|250px|Pöördreostaat Reostaat on peamiselt tugevvoolutehnikas kasutatav muuttakisti, mille takistus on sujuvalt või astmeliselt muudetav.
Reostaat koosneb takisti(te)st ja liugurist. Takistid on tavaliselt takistustraadist, mis on mähitud rõngakujulisele või sirgele isoleermaterjalist alusele. Liugurit saab liigutada mööda takistustraadi keerde või kontaktpindu, mis on ühendatud keerdudest tehtud harunditega (haruühenduste ehk väljavõtetega). Esimesel juhul muutub takistus sujuvalt, teisel astmeliselt (ka sel juhul ilma katkestuseta).
Reostaat on olnud kasutusel peamiselt voolutugevuse reguleerimiseks (näiteks elektrimootori käivitusvoolu piiramiseks või mootori pöörlemiskiiruse muutmiseks). Reostaat ühendatakse siis toitevoolu ahelasse järjestikku nii, et liugkontakt on ühendatud ühe otskontaktiga.
Reostaadi põhimõtte töötas välja Briti füüsik Charles Wheatstone 1840. aastal.
Vassili Snegov
Vassili Trjapkini pseudonüüm oli Snegov. Ajapikku sai sellest ametlik perekonnanimi. 1932. aastal avaldas ta brošüüri "Элементы военизации в коллективах физкультуры" ('Sõjaväestamise elemendid kehakultuurikollektiivides').
1939. aastal määrati Snegov detsembris 1938 arreteeritud NSV Liidu Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee esimehe Aleksandr Zelikovi (aprillis 1939 süüdi mõistetud mahalaskmise läbi) asemele. Selles ametis juhtis ta riigi spordielu kuni 1945. aastani.
Snegov suri 1990. aastal ja maeti Moskvas Kuntsevo kalmistul.
Ia Remmel
Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (tänapäeval Eesti Muusikaakadeemia) Helju Aguri ja Lilian Semperi juures. Lilian Semperi juhendamisel kaitses ta EMA-s muusikamagistri kraadi tööga "Bach WTK I – kolme klaveriinterpretatsiooni võrdlus".
Ia Remmel on töötanud õpetajana Tallinna Georg Otsa nimelises muusikakoolis, koostanud Eesti Kontserdile annotatsioone, kirjutanud hulgaliselt arvustusi ja artikleid ning teinud Klassikaraadios autorisaateid.
Remmel on Eesti Klaveriõpetajate Ühingu juhatuse liige ning EKÜ ajakirja Klaver vastutav toimetaja.
Topoloogiline teisendus
Topoloogiline teisendus on topoloogilise ruumi homöomorfism iseendale.
Tiruvannāmalai
Tiruvannāmalai on linn Indias Tamil Nadu osariigis.
Linnas asub suur Šiva tempel (Arunachaleswara), mis on hinduistidest palverändurite sihtkoht.
Ângkôr
pisi|Ângkôri skeem pisi|Khmeeri riigi kaart pisi|Tänav Ângkôris Ângkôr (khmeeri keeles អង្គរ 'linn') ehk Yaśodharapura oli muistne linn, mis asus praeguse Kambodža Siĕm Réabi provintsis ning oli Khmeeri impeeriumi pealinn.
Ângkôr kuulub 1992. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Angkor oli suurim eeltööstuslik linn, mille linnastu oli vähemalt 1000 km² suurune.
Ajalugu
Khmeeri impeerium rajati 9. sajandi alguses, kui khmeeri kuningas Jayavarman II kuulutas Kambodža Jaavast sõltumatuks. Esialgu oli riigi pealinn tänapäeva Kambodža suurima järve Tonlé Sabi põhjakaldal ja selle tollane nimi oli Hariharalaya, aga tänapäevane nimi Roluos. Sõjakäikude, liitude, abielude ja maa võõrandamise abil suutis ta ühendada territooriumi, mis ulatus põhjas Hiinani, idas Champani (Kesk-Vietnam), lõunas mereni ning läänes täpselt teadmata "kardemoni ja mangode maani". 802 kuulutas Jayavarman end üleüldiseks monarhiks (chakravartin) ja jumalkuningaks (devaraja). Viimane tiitel sidus teda Šiva kultusega, sest khmeeride tollane riigiusk oli hinduism.
889 tõusis troonile Yasovarman, kes laskis vana pealinna lähedale, aga järvest kaugemale ehitada uue pealinna. See asus tänapäeva Ângkôri maa-alal ja esialgu oli selle nimi Yasodharapura. Yasovarman laskis rajada kaks hiiglaslikku veehoidlat.
Järgmise mõne sajandi jooksul, kuni umbes 1200. aastani ehitati Yasodharapuras hulgaliselt arhitektuurilisi meistriteoseid. Enamik neist on koondunud alasse, mille suurus on 24 km idast läände ja 8 km põhjast lõunasse. Tänapäeval kuulub seda ala haldavasse Ângkôri Arheoloogiaparki ka 48 km põhja pool asuv Kbal Speani pühamu.
Ângkôris olid kümned kivist ehitatud hinduistlik-budistlikud templid, millest suurim oli hinduistlik Ângkôr Wat. Selle laskis ajavahemikus 1113–1150 rajada kuningas Suryavarman II. Ângkôr Wati müürid on igal küljel üle poole kilomeetri pikad ja neil on reljeefides kujutatud müütilisi teemasid ja kuningliku õukonna elu.
Pärast Suryavarmani surma umbes 1150 langes kuningriik sisekriisi. Lõpuks korraldas tänapäeva Lõuna-Vietnamis elav tšami rahvas 1177 suure sõjakäigu mööda Mekongi jõge ja üle Tonlé Sabi järve. Nad rüüstasid Yasodharapura ja tapsid khmeeride kuninga. Kuid khmeeri prints, kellest sai hiljem kuningas Jayavarman VII, suutis rahva kokku tuua ning võita sissetungijaid nii järvel kui maa peal. 1181 asus ta troonile ja teda peetakse kõige vägevamaks khmeeri kuningaks. Ta rajas Yasodharapura varemetele uue, müüriga ümbritsetud linna ja nimetas selle Ângkôr Thomiks. Tema ajal sai riigiusuks mahajaana budism, sest kuningas ise oli budist. Kõigis senistes hinduistlikes templites pandi välja Buddha pildid ja/või kujud ja Ângkôr Watki sai buda templiks.
Jayavarman VII surma järel läks riik tagasi hinduismile ja korraldati suur kampaania, mille käigus rüvetati budistlikke sümboleid. Kuid 14. sajandil sai riigi valitsevaks religiooniks taas budism, kuigi seekord theravaada.
1296 saabus pealinna Hiina diplomaat Zhou Daguan. Ta viibis seal aasta aega ja sel ajal valitses kuningas Indravarman III. Tagasi kodumaale jõudnud, koostas Zhou 40 lehekülje pikkuse aruande, mis on säilinud. Zhou kirjeldas Khmeeri riigi religioone, seadusi, riigivalitsemist, põllumajandust, orjust, linde, köögivilju, suplemist, riietust, tööriistu, tööloomi ja kaubandust. Ühes peatükis kirjeldas ta kuninglikku protsessiooni, mis koosnes sõduritest, arvukatest orjataridest ja konkubiinidest, ministritest ja printsidest ning kõige lõpus oli valitseja, kes seisis elevandi seljas ja hoidis käes oma püha mõõka. Zhou aruanne on Ângkôri igapäevaelu kohta kõige tähtsam teabeallikas. See sisaldab jutustusi ja tähelepanekuid, mis Zhoule tundusid värvikate ja eksootilistena.
Sel ajal kehtis Ângkôris suuresti usuvabadus: valitseval kohal oli theravaada, kuid palju oli ka braahmaneid, kelle kohta Zhou ütles, et kõrgete riigiametnike seas oli neid palju, ja šivaiste, keda Zhou küll taoistideks nimetas.
13. ja 14. sajandil hakkas Khmeeri riik nõrgenema. Selle põhjused ei ole teada. Ühest küljest nõrgestasid riiki sõjad Siiamiga, milles kogu rahvas oli kohustatud osalema. On väidetud, et riiki õõnestas üleminek theravaada budismile, sest Khmeeri riik põhines kuningakultusel, aga theravaada rõhutas individuaalsust. Pakutud on mitmesuguseid loodusõnnetusi maavärinast kuni muhkkatkuni, millest kõige tõsisemalt võetav on väikese jääajaga kaasnenud globaalne kliimamuutus. Selle mõjul tabas Kagu-Aasiat 15. sajandi algul mitu põuda, mistõttu Ângkôri kanalid ja basseinid jäid kuivaks ning see mõjus ümberkaudsele põllumajandusele halvasti.
Ângkôr jäi Siiami sõjasalkade rünnakute objektiks: 1431 vallutasid nood Ângkôri. Khmeerid olid sunnitud Ângkôri maha jätma ja rajasid 1443. aastal kuningriigi uue pealinna Phnom Penhi neile alles jäänud riigi keskossa. Phnom Penh oli riigi vähenenud võimalusi arvestades Ângkôrist märksa väiksem. Järgnesid uued kaotused sõjas siiamlastega ja peatselt vallutas Siiam Kambodža täielikult, muutes selle oma riigi osaks. Ângkôr jäi inimtühjaks, välja arvatud Ângkôr Wati tempel, mida veel mõne sajandi jooksul kasutasid budistid. Theravaadat praktiseeritakse Ângkôris tänapäevani.
Tühjaks jäänud ja paljaks röövitud Ângkôr uppus peagi džunglitaimede merre ning taasavastati alles 19. sajandi keskpaigas.
Ulatuslikud templite taastamistööd algasid 1990. aastatel.
Richard Franz Karl Andreas Thoma
Richard Franz Karl Andreas Thoma (11. detsember 1847 Bonndorf – 26. november 1923 Heidelberg) oli saksa arstiteadlane.
Advokaadi poeg, õppis Heidelbergi (1866–1872) ja Berliini Ülikoolis. Oli Heidelbergi Ülikooli assistent 1872–1873, eradotsent 1873–1877 ja professor 1877–1884. Töötas 1884–1894 Tartu Ülikoolis üldpatoloogia ja patoloogilise anatoomia professorina.
Hektar
Hektar (lühend ha; pikalt hektoaar) on mittesüsteemne pindalaühik, kuid on ametlikult SI-süsteemi ühikutega koos kasutamiseks aktsepteeritud.
Arvid Dietrich Leopold Thomson
Arvid Dietrich Leopold Thomson (9. mai 1862 Tartu – 22. august 1941 Viljandi) oli baltisaksa põllumajanduse spetsialist.
Mõisaomaniku poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1881–1889 põllumajandust, töötas sealsamas 1890–1901 eradotsendina, 1901–1911 dotsendina ja 1911–1918 professorina. Õpetas Tartu Ülikoolis aastani 1930.
Havanna
pisi|Chevrolet ja Žiguli Havannas, Maleconi teel 2017. aastal Havanna on Kuuba pealinn. Asub Kuuba saare põhjarannikul. Moodustab Havanna provintsi.
Ajalugu
Linn on asutatud 1515. aastal hispaania konkistadooride poolt Diego Velázquez de Cuéllari juhtimisel. Linnal on olnud huvitav ja uhkustäratav ajalugu. Algselt oli linn üsna väike kaubateede ristumispunkt, ent 16. sajandi lõpus ehitati sinna korralikud kindlustused ning kaubavahetus Kuuba saare ja emamaa (Hispaania) vahel hakkas järjest elavnema. See aga kiirendas meeletult linna arengut. Linna arenguga kaasnes aga ka suurendatud röövlite huvi tema vastu. Nii oli linn pidevalt piraatide ja prantsuse korsaaride rünnakute ohvriks. 1592. aastal sai Havanna linnaõigused ning koos sellega tugevdati oluliselt kindlustusi, mis lõpuks peatasid piraatide rünnakud.
17. sajandi keskel tabas linna surmav epideemia, mille tõttu vähenes linna rahvaarv kolmandiku võrra. Siiski linna õitseng jätkus ning 18. sajandi keskel oli see suuruselt kolmas linn Ameerikas. Sellest suuremad olid ainult Lima ja México, sellele jäid suuruselt alla isegi Boston ja New York. Hispaania kuningas kutsus linna isegi „väravaks uude maailma“. Seitsmeaastase sõja käigus vallutasid britid linna, ent vähem kui aasta pärast vahetasid nad Pariisi rahuga Kuuba Florida vastu Hispaaniaga. Pärast linna tagasisaamist muutsid hispaanlased selle kõige paremini kindlustatud linnaks Ameerikas. Havanna laevameistrid olid erakordselt tragid ning ehitasid isegi oma aja suurima laeva, mis küll Trafalgari lahingus põhja läks.
19. sajandi alguses oli Havanna kiirelt arenev ja moodne linn, mis sai tuntuks isegi kui Antillide Pariis. Kuuba oli viies riik maailmas, mis sai oma raudtee. 20. sajandil okupeeris USA Kuuba. USA võimu all arenes Havanna veel suurema kiirusega. Linn sai peagi üheks suurimaks turismiobjektiks ameeriklastele ning köitis maffia tähelepanu. 1930. aastatel sai Havanna peamiselt kasiinodest ja turismindusest isegi suuremat tulu kui Las Vegase linn. Pärast Kuuba revolutsiooniga kaasnenud USA embargot aga linna areng lakkas. Linn kannatas suurte majandusraskuste all, mis muutusid hullemaks pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist. Praegu on Havanna väga halvas seisus lagunev linn, millel ei ole piisavalt raha, et vanu kultuuriväärtusi kaitsta.
Vanalinn La Habana Vieja kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
pisi|tühi|Havanna kesklinn
Haldusjaotus
Ametlikult on Havanna pealinna õigustes provints, mis koosneb 15 omavalitsusest (municipios):
Viited
🇨🇺
Pirgu
Pirgu on küla Rapla vallas Rapla maakonnas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Juuru vallas.
George, Kenti hertsog
Prints George, Kenti hertsog (George Edward Alexander Edmund Windsor; 20. detsember 1902 – 25. august 1942) oli Briti kuningliku perekonna liige, kuningas George V neljas poeg. Ta kandis aastatel 1934–1942 Kenti hertsogi tiitlit.
Sünd
Prints George sündis 20. detsembril 1902 Norfolkis. Tema isa oli Walesi prints George, kuningas Edward VII ja kuninganna Alexandra vanim poeg. Tema ema oli Walesi printsess Mary. Sünni ajal oli prints George Briti troonipärimisjärjekorras 5. kohal. Briti monarhi lapselapsena käis tema tiitel koos kõnetlusvormeliga "Tema Kuninglik Kõrgus Walesi prints George".
Haridus, karjäär ja vabamüürlus
Prints George'i õpetati kõigepealt kodus, seejärel läks ta Kenti St. Peter's Courti algkooli. 13-aastaselt astus ta oma vendade prints Edwardi ja prints Alberti eeskujul mereväekolledžisse; esmalt Osborne'i ja siis Dartmouthi. Ta teenis kuninglikus mereväes 1929. aastani. 1939 sai temast Inglismaa Ühendatud Suurlooži Grand Master ning ta hoidis seda ametit surmani.
Teise maailmasõja alguses naasis hertsog tegevteenistusse kontradmirali auastmega. 1940. aastal viidi ta üle kuninglikesse õhujõududesse.
Abielu
29. novembril 1934 abiellus Kenti hertsog Kreeka ja Taani printsessi Marinaga Westminster Abbeys. See on siiani viimane abielu, mis on sõlmitud Briti monarhi poja ja välismaise kuningakoja liikme vahel.
Printsess Marinast sai abiellumisel Kenti hertsoginna. Paaril oli kolm last:
Isiklik elu
Hertsog oli biseksuaalne ning tal oli nii enne abiellumist kui ka hiljem suhteid paljude meeste ja naistega. Neist tuntumad on mustanahaline kabareelauljanna Florence Mills, pärijanna Poppy Baring, seltskonnadaam Ethel Margaret Whigham (hilisem Argylli hertsoginna), muusikalinäitlejanna Jesse Matthews ja näitleja Noel Coward. Cowardiga oli tal 19 aastat kestnud suhe, kuid hertsogi ja Cowardi vaheline kirjavahetus varastati näitleja majast 1942. aastal.
Hertsog oli ka narkootikumisõltlane, peamiselt tarvitas ta morfiini ja kokaiini. Tema vend, Walesi prints Edward ravis ta sellest terveks 1920. aastatel.
Lisaks legitiimsetele lastele oli hertsogil ka vallaslapsi. Väidetavalt oli tal poeg Kiki Prestoniga (neiupõlvenimega Alice Gwynne) (1898–1946); Kiki, tema ja Jorge Ferrara moodustasid ménage à trois. Preston tegi enesetapu, hüpates alla Stanhope'i hotelli aknast New Yorgis. Prestoni sõbranna Loelia Westminsteri memuaaride kohaselt uskus Windsori hertsog, et George'i ja Kiki poeg oli Michael Canfield (1926–1969), Ameerika kirjastaja Cass Canfieldi adopteeritud poeg ja Jacqueline Kennedy õe Lee Radziwilli esimene abikaasa.
Hertsogi elu intiimsemad detailid olid käsitluse all dokumentaalfilmis "The Queen's Lost Uncle"; hertsogi biseksuaalsust ja narkootikumisõltuvust lahati aga 2004. aasta lavastuses "African Nights").
Poliitiline roll
Kui hertsogi vanem vend Edward VIII troonist loobus, arvati, et järglaseks saab George, kuna polnud määratud kindlat troonipärimisjärjekorda troonist loobumise korral. Põhiseaduse järgi oleks kuningaks või kuningannaks saanud ükskõik milline kuningliku perekonna liige, kuid oma sõna oli öelda ka parlamendil. Kaaluti printsess Elizabethi troonile seadmist isa asemel, keda peeti närviliseks, harimatuks ja ettevalmistamatuks.
On väidetud, et Kenti hertsog hääletati maha ka sellepärast, et ta sarnanes iseloomult Edwardiga – mõlemad olid isepäised ja väga intelligentsed ning surusid oma vaateid peale. See valitsusele aga ei sobinud. Samal ajal tehti ka ettepanek hertsogile Poola kuningatrooni andmiseks, plaan jäi aga pooleli, kuna algas teine maailmasõda.
Surm
25. augustil 1942 sai hertsog Šotimaal lennuõnnetuses surma. Tema surm teise maailmasõja ajal põhjustas palju vandenõuteooriaid. Hertsog maeti St. George'i kabelisse Windsoris, hiljem viidi säilmed Frogmore'i kalmistule. Järgmiseks Kenti hertsogiks sai tema vanim poeg Edward.
Jevgeni Tarle
pisi|Jevgeni Tarle (1903) Jevgeni Viktorovitš Tarle (vene keeles Евгений Викторович Тарле) (27. oktoober (vkj)/ 8. november 1874 Kiiev – 5. jaanuar 1955 Moskva) oli juudi päritolu Venemaa ja NSV Liidu ajaloolane, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1927).
Jevgeni Tarle oli päritolult kaupmehe poeg, Ta õppis Kiievi Ülikoolis. Ta oli 1903–1917 Peterburi Ülikooli eradotsent, 1913–1918 Tartu Ülikooli üldajaloo professor.
Hiljem töötas ta Peterburi Ülikoolis ja Moskva Riiklikus Ülikoolis. Ta uuris Euroopa, eelkõige Prantsusmaa ajalugu (peamiselt Prantsuse revolutsiooni ja Napoleoni ajajärku) ning diplomaatia ajalugu, hiljem ka Krimmi sõda.
Teoseid
On ilmunud tema kogutud teosed: "Сочинения: в двенадцати томах" (Moskva 1957–1962).
Laasu tamm
thumb|350px Laasu tamm on vana põline tamm, mis seisab Lääne-Nigula vallas kunagise Piirsalu mõisa asunduse põllul. Ta on väheste poolkuivanud okstega, seest õõnes.
Pärimus
See tamm on kasvanud muistse vaba eesti küla Laasu talu õuel. Kui mõisnik mõisa ehitamise puhul Kiigemäe küla elanikud ajas ja Laasu talu peremees oma varanduse ära viis ja ainult tamme sinna jättis, olevat ta öelnud: “Tamm üksi jääb, seisa siin kuni taluga tagasi tulen”. (Teise jutustaja järgi “Näed talu minemist, näed talu tulemist)“. Ja tamm nägi seda – maareformi puhul, kuigi just Laasu talu ise tagasi ei tulnud.
Bernard Lagat
pisi|Bernard Lagat rõõmustab 1500 m jooksu võidu üle [[2007. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused|2007. aasta MM-il]] pisi|Bernard Lagat annab 1500 m jooksu maailmameistrina intervjuud (2007) Bernard Kipchirchir Lagat (sündinud 12. detsembril 1974 Keenias Kapteli külas) on USA kergejõustiklane (kesk- ja pikamaajooksja), kahekordne olümpiamedalivõitja. Kuni 2004 esindas ta Keeniat.
Lagat on pärit sportlaste perest. Tema õde Mary Chepkemboi võitis 1984. aasta Aafrika meistrivõistlustel 3000 m jooksu, aga noorem vend Robert Cheseret taotleb USA kodakondsust, et pääseda USA olümpiakoondisse 2012. aasta suveolümpiamängudele.
Bernard Lagat lõpetas 1994 Kapteli keskkooli. 1996 astus ta Nairobis Jomo Kenyatta Põllumajandus- ja Tehnikaülikooli, aga jätkas juba samal aastal õpinguid Washingtoni osariigi ülikoolis. Ta lõpetas selle kooli 2000.
1988 tuli Lagat USA üliõpilasmeistriks 5000 m jooksus, lisaks sisemeistriks 3000 m ja miilijooksus.
Ta võitis 1999. aasta universiaadil 1500 m jooksu Hispaanias Palma de Mallorcal.
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys sai ta samal distantsil pronksmedali ajaga 3.32,44. kaotades oma kaasmaalasele Noah Ngenyle ja Hicham El Guerroujile (Maroko). Varem oli ta lõpetanud keskmise, kõige nõrgema eeljooksu teisena ajaga 3.40,42 ja teise, kiirema poolfinaali El Guerrouji järel teisena ajaga 3.37,84. Ta jooksis sel distantsil maailma hooaja kolmanda tulemuse.
2001. aasta MM-il Edmontonis lõpetas Lagat 9. augustil keskmise, kõige kiirema eeljooksu teisena ajaga 3.36,49. Järgmisel päeval võitis ta esimese, palju kiirema poolfinaali 3.35,82-ga. (Teise poolfinaali võitis El Guerrouj 3.39,54-ga.) 12. augustil toimunud finaali võitis El Guerrouj 3.30,68-ga Lagati (3.31,10) ees. Sel aastal jooksis ta 1500 meetri distantsil maailma hooaja teise tulemuse. 2002. aastal võitis ta 1500 meetrit Aafrika meistrivõistlustel Tunises ajaga 3.38,11 oma kaasmaalase Laban Rotichi ees (3.38,60) ja oli esimene ka maailma karikavõistlustel Madridis. Sellega polnud tal suuri probleeme: ta sai ajaks 3.31,20, järgnesid Hispaania sportlane Reyes Estvez (3.33,67) ja Prantsusmaa sportlane Mehdi Baala (3.38,04). Ühtlasi aitas Lagat Aafrika meeskonnal maailma karikat võita. Sel aastal jooksis ta 1500 meetri distantsil maailma hooaja teise tulemuse.
2003. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Suurbritannias Birminghamis sai ta hõbemedali. Ta võitis 14. märtsil keskmise, kõige kiirema eeljooksu ajaga 3.39,97, aga 15. märtsil finaalis ei suutnud enam seda aega näidata. Prantsusmaa sportlane Driss Maazouzi, kes oli oma eeljooksu võitnud 3.48,36-ga, võitis finaali ajaga 3.42,59 Lagati (3.42,62) ees.
Samal aastal Pariisis toimunud MM-il ei saanud ta osaleda, kuna tema dopinguproov näitas EPO jälgi. B-proov osutus hiljem siiski negatiivseks. Sel aastal jooksis ta 1500 meetri distantsil maailma hooaja neljanda tulemuse.
2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas lõpetas Lagat 20. augustil keskmise, kõige aeglasema eeljooksu 3.39,80-ga Reyes Estevezi järel (3.39,71). Esimese poolfinaali lõpetas ta 3.35,84-ga teisena Maroko jooksja Adil Kaouchi järel (3.35,69). Teine poolfinaal oli palju aeglasem (El Guerrouj võitis selle 3.40,87-ga). 24. augustil toimunud finaali võitis El Guerrouj 3.34,19-ga Lagati (3.34,30) ja Rui Silva (3.34,68) ees. Siiski jooksis Lagat sel aastal välja maailma hooaja tippaja 3.27,40.
1. märtsil 2005 teatas Lagat, et on USA kodanik alates 7. maist 2004. Keenia seadused ei luba topeltkodakondsust, mistõttu arutati, kas ta tuleks tagantjärele Ateena olümpialt diskvalifitseerida, aga lõpuks lubati tal medal alles jätta. Kodakondsuse vahetamise tulemusel ei saanud ta osaleda 2005. aasta MM-il Helsingis.
Oma esimestel USA meistrivõistlustel 2006. aastal võitis ta nii 1500 m kui ka 5000 m jooksu aegadega vastavalt 3.39,29 ja 13.14,32. Aasta hiljem võitis ta USA meistrivõistlustel 5000 m 13.30,73-ga ja oli kolmas 1500 meetri jooksus 3.35,55-ga.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Osakas tuli Lagat kahekordseks maailmameistriks, olles esimene 1500 m ja 5000 m jooksus. Temast sai kolmas sportlane, kes on võitnud kaks distantsi samal tippvõistlusel. Paavo Nurmi võitis 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis ja Hicham El Guerrouj 2004. aasta OM-il. 1500 meetri jooksu lõpetas ta 25. augustil kolmanda, kõige aeglasema eeljooksu kolmandana (3.41,68), 27. augustil esimese, aeglasema poolfinaali võitjana (3.42,39) ja 29. augustil finaali esimesena 3.34,77-ga. Järgnesid samuti elu jooksul kodakondsust vahetanud Bahreini sportlane Rashid Ramzi (3.35,00) ja kaks keenialast. Ramzi oli oma poolfinaali võitnud 3.40,53-ga. Juba 30. augustil toimusid 5000 m eeljooksud. Lagat lõpetas esimese, nõrgema eeljooksu kolmandana ajaga 13.46,57. 2. septembril toimunud finaali võitis ta 13.45,87-ga keenialase Eliud Kipchoge ees (13.46,00), kes oli oma eeljooksu võitnud 13.33,37-ga.
2008. aastal võitis Lagat Oregonis Eugene'is USA olümpiakoondise katsevõistlused nii 5000 meetri jooksus 13.27,47-ga kui ka 1500 meetri jooksus 3.40,37-ga. Temalt loodeti Osaka MM-i kaksikvõidu kordamist, aga see tal ei õnnestunud. 1500 meetri jooksus jäi ta teises, kõige aeglasemas eeljooksus 3.41,98-ga neljandaks (5 paremat pääses poolfinaali). 17. augustil jäi ta teises poolfinaalis 3.37,79-ga 6. kohale ja esimesena finaalist välja. 0,25 sekundit parem aeg andnuks 5. koha ja edasipääsu kohaga, aga 0,02 sekundit parem aeg andnuks edasipääsu ajaga. Teised USA sportlased jäid oma poolfinaalis viimaseks. 1500 meetri jooksu finaalis lõpetas esimesena Ramzi, kes aga dopingu tõttu diskvalifitseeriti. Olümpiavõit läks Keenia sportlasele Asbel Kipruto Kipropile (3.33,11). 20. augustil võitis Lagat 5000 meetri jooksus 13,39,70-ga kolmanda eeljooksu ja pääses olümpiafinaali, kus aga jäi 23. augustil 13.26,89-ga alles 9. kohale. Võitis Kenenisa Bekele Etioopiast kahe keenialase ees.
Isiklikku
Bernard Lagat on 175 cm pikk ja kaalub 61 kg.
Ta on abielus Kanada hiinlase Gladys Tomiga, kellega tutvus ülikoolis. Neil on 2006 sündinud poeg Miika Kimutai ja 2008 sündinud tütar Gianna.
Lagat elab oma perega USA-s Arizonas Tucsonis ja Saksamaal Tübingenis.
Agustín Rossi
pisi|Agustín Rossi (2014) Agustín Oscar Rossi (sündinud 18. oktoobril 1959 Veras) on Argentina poliitik. Ta kuulub peronistliku erakonna Partido Justicialista ridadesse.
Ta on lõpetanud Rosario Riikliku Ülikooli tsiviilehituse insenerina.
Alates 15. veebruarist 2023 on Rossi Argentina ministrite kabineti ülem.
Isiklikku
Ta on abielus ja tal on neli last.
Aleksandr Tihvinski
Aleksandr Vassiljevitš Tihvinski (1789 – teadmata) oli Tartu Ülikooli vene keele lektor 1825–1837.
Opel Kapitän
pisi|1939. aasta 4 uksega Opel Kapitän De Luxe sedaan pisi|1962 Opel Kapitän sedaan P2 Opel Kapitän oli Saksa autotootja Opeli sõiduauto mudel, mis oli mitme erineva põlvkonna vältel tootmises aastatel 1938 kuni 1970.
Kapitäni tootmine algas 1938. aastal ning autot esitleti 1939. aasta Genfi autonäitusel.
Arvo Uustalu
Arvo Uustalu (sündinud 7. novembril 1964) on eesti kirjanik, ajakirjanik ja muusik.
Ta lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna.
Topoloogia
Topoloogia on matemaatika haru, mis uurib kujundite omadusi, mis on invariantsed topoloogiliste teisenduste suhtes. Sõna "topoloogia" tuleb kreekakeelsetest sõnadest topos (koht) ja logos (sõna, mõiste, õpetus).
Kujundi all mõeldakse topoloogias punktihulka, mille alamhulgad rahuldavad teatud aksioome. Neid kujundeid nimetatakse topoloogilisteks ruumideks. Praktiliselt iga kujundit mõne teise geomeetria (afiinse geomeetria, projektiivse geomeetria, diferentsiaalgeomeetria jne) tähenduses saab loomulikul moel vaadelda topoloogilise ruumina. Selles mõttes on topoloogia kõige üldisem geomeetria. Topoloogia uurib ka sõlmedega seotut.
Topoloogia peamine ülesanne on tuua välja ja uurida ruumide selliseid topoloogilisi omadusi, mis ei muutu topoloogilistel teisendustel – topoloogilisi invariante. Tähtsaimate topoloogiliste invariantide hulka kuuluvad näiteks sidusus, kompaktsus, mõõde, kaal, fundamentaalrühm, homoloogiarühmad jne.
Samuti selgitab ja uurib topoloogia pidevuse ideed. Intuitiivselt väljendab see ruumi ja aja fundamentaalseid omadusi ning järelikult on sel tunnetuse seisukohast fundamentaalne tähtsus. Vastavalt ilmub topoloogia, milles pidevuse idee saab matemaatilise kehastuse, loomulikul moel enamikus matemaatika harudes. Ühenduses algebraga moodustab topoloogia matemaatika üldise aluse ja aitab kaasa selle ühtsusele.
Robert Tiling
Robert Tiling (23. aprill 1853, Maarjakulmu – 17. august 1919, Rotenbergi haigla Riia lähedal) oli eesti teoloog.
Ta õppis eksegeetikat Leipzigi, Erlangeni, Tübingeni, ja Tartu ülikoolides ning õpetas Tartu Ülikoolis eradotsendina 1878–1880.
Õigusperekond
Õigusperekond on õigussüsteemide rühm, mis rajaneb samal või sarnasel õiguslikul doktriinil, normatiivsel alusel ja õigusasutuste organisatsioonil.
Õiguskorras võivad avalduda ka mitu õigusperekonda või -traditsiooni.
Miyazaki
Miyazaki (jaapani 宮崎) on linn Jaapanis, Miyazaki prefektuuri keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul. Linna haldusalasse jääb Aoshima saar.
Linnas asub Heiwadai torn (algselt Hakkō ichiu monument), mis püstitati 1940. aastal legendaarse Jimmu keisri palee kohale Heiwadai parki.
4 km kaugusel kesklinnast, mererannas asub Miyazaki lennujaam.
Kuroshio hoovuse tõttu on linnas meeldivalt soe kliima.
Linnas tegutseb Miyazaki Linnaülikool.
Nelipühilus
Nelipühi revival ehk nelipühilikkus on üks suurimaid protestantlikke suundumusi kristluses maailmas. Liikumine tegutseb peamiselt iseseisvate kohalike koguduste ja rühmitustena. Liikumine sai alguse 20. sajandi algusaastatel Ameerika Ühendriikides Kansases ja Los Angeleses. Nelipühi ärkamise sündi ja selle omaks võetud õpetuslikke vaateid mõjutasid oluliselt metodistid ja pühitsusliikumine.
Nelipühi äratus rõhutab selle märgina Püha Vaimuga ristimist ja nähtavat keeltes rääkimist, samuti keelekümblusristimist ja kogudust, mis koosneb ainult elava kristliku usuga inimestest. Tänapäeval jaguneb nelipühilik-karismaatiline kristlus kolmeks osaks: klassikalised nelipühilased, karismaatilised liikumised ja neokarismaatilised.
Hinnanguliselt on kogu maailmas 115 miljonit traditsioonilise nelipühi esindajat. Kui lisada ka nelipühial põhinevad karismaatilised ja neokarismaatilised liikumised, oli nelipühi-karismaatiliste liikumiste koguarv 2001. aastal ligikaudu 345 miljonit. Siiski on liikumise levik olnud märkimisväärne. Tänapäeval kuulub hinnanguliselt kuni veerand maailma ligikaudu kahest miljardist kristlasest ehk ligikaudu 500 miljonist inimesest nelipühi-karismaatilisesse liikumisse (2006). Arvud on hinnangulised ja varieeruvad olenevalt arvutusmeetodist oluliselt, sest juba 2000. aastal defineeriti kusagil mujal, et liikumise toetajaid on ligikaudu 550 miljonit. Karismaatiline liikumine mõjutab ka vanu konfessioone, näiteks katoliku ja luterlikku konfessiooni. Neokarismaatikud on jäänud peamiselt iseseisvateks liikumisteks ega ole ühinenud nelipühi ega ühegi olemasoleva konfessiooniga. Kõigil protestantidel on kokku umbes 376 miljonit liiget.
Õppimine
pisi| Foto Philadelphia kiriku koosolekust Stockholmis 1930. aasta novembris.
Nelipühiliikumine tunnustab niinimetatud apostlite usutunnistusi ja vaimseid kokkuvõtteid.
Nelipühi ärkamise sünd
paremal|pisi|200x200px| Apostliku usu misjoni kogudusehoone Los Angelese Azusa tänaval 1907. aastal. Nelipühi ärkamise juured on baptisti ja metodisti kirikute pühitsusliikumistes, mis mõjutasid Ameerika Ühendriike 19. sajandil. Nelipühi äratusel ei ole tegelikku asutajat, kuid nelipühiliikumise sünd on seotud metodisti pastori Charles Fox Parhami ja tema poolt Kansases asutatud piiblikooliga. Parhami juhitud palvekoosolekul võttis Angnes Oznam vastu Püha Vaimu ristimise ja hakkas keeltes rääkima. Mõne aja pärast juhtus sama asi Parhami ja teiste õpilastega.
Reverend William J. Seymour, kes järgis Parhami õpetusi, juhtis kuulsat Azusa Street Revival Los Angeleses aastatel 1906–1909, mil kümned tuhanded inimesed kogesid Püha Vaimuga ristimist. Äratus pälvis ülemaailmse tähelepanu ja muutis nelipühiluse rahvusvaheliseks liikumiseks. Algul toimis nelipühilus kirikute sees reformiliikumisena, kuid peagi moodustas oma kogudused, kui kirikud reageerisid liikumisele reservatsioonide või vaenulikkusega.
Teoloogilised küsimused jagasid nelipühiliikumist algusaegadel. Reverend William H. Durham ei aktsepteerinud pühitsusõpetust, kuid tema sõnul oli Püha Vaimu ristimine kättesaadav kõigile usklikele, kellel polnud pühitsemiskogemust. Durhami vaated meeldisid neile nelipühilastele, kellel ei olnud metodisti ega baptisti tausta. 1914. aastal eraldus nelipühiliikumisest üks nelipühi ühtsuse haru, mis keeldus tunnustamast Uue Testamendi ajastu kolmainsusõpetust ja ristib eranditult Jeesuse nimesse.
Saabumine Euroopasse
Nelipühilikkus levis Euroopasse tänu Norra metodisti preestri Thomas Ball Barratti tegevusele. Barratt oli Ameerika Ühendriikide reisi ajal ühenduses Azusa Street Revivaliga. Pärast Norrasse naasmist, aastal 1906, hakkas Barratt pidama koosolekuid, kus ta rääkis armuandidest, vaimude ristimisest ja keeltes rääkimisest. Barratt pidas kohtumisi ka Stockholmis.