cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theodoros II Laskaris
Valitsemine
Theodorose heitlikkus ilmneb ka tema kirjutistes, kus varjamatul kujul olid nähtavad kõik tema sümpaatiad ja antipaatiad. Ajaloolased arvavad, et tema vaimsed probleemid võisid tuleneda noorpõlves kogetud unelmate ja reaalse positsiooni vahelistest vastuoludest. Noorena pidas end maailma andekaimaks, kuid tegelikkuses oli ta riigis oma isa järel tähtsuselt vaid teine.
Rapla kalmistu
Teise maailmasõja mälestusmärk
Ühishauda on maetud 9.-11. augustil 1941 hukkunud Rapla lahingu ohvrid: Helmuth Kuusemets, Endel Andok, Johannes Jaani, Elmar Kiima, Edvard Lootus, Voldemar Mikker, Amandus Roosipuu, Elmar Soome, Oskar Urva, Julius Volmer, Mihkel Laiapea, Jaan Raudkivi ja Vladimir Vreimann.
Theodoros II Laskaris
Valitsemine
Theodorosele meeldis noorena demonstreerida enda kui "filosoofi" põlgust raha vastu. Ent troonile asudes olevat ta ühele oma sõbrale kirjutanud: ""Filosoofias ma ei leia enam mingit võlu, isegi mitte midagi huvipakkuvat. Nauding on vaid rikkuses, sära vaid kullas ja vääriskivides." pisi|Theodoros II Laskaris
Sõjad Bulgaariaga
Noor Bulgaaria tsaar Mihael II Asen kasutas ära Johannes III surma, et vallutada tagasi maad, mis Nikaia oli pärast 1241. aastat annekteerinud. Mihael tungis 1254. aasta detsembris või 1255. aasta jaanuaris Makedooniasse ja Traakiasse. Enamik Nikaia kindluste garnisonidest olid väiksed ning kohalikud bulgaarlased toetasid sissetungijaid, mistõttu vallutasid bulgaarlased kiiresti enamiku Traakia kindlustest ning neile alistusid kaks Makedoonia linna, Veles ja Skopje. Nikaias kutsuti kiiresti kokku sõjanõukogu, kes võttis vastu Georgios Mouzaloni ettepaneku viivitamatult vasturünnakule minna. Theodoros otsustas 1255. aasta veebruaris kampaaniat isiklikult juhtida ning jättis Väike-Aasia Mouzaloni hallata. Üllatusrünnak sundis sissetungijaid kiiresti Traakiast taganema ning keiser käskis kahel aristokraadil, Alexios Strategopoulisel ja Dementrios Tornikesel, oma vägedega bulgaarlasi jälitada. Väejuhid juhtisid oma armeed läbi Rodope mägede kuru. Nad kartsid sattuda varitsuse ohvriks, mistõttu sattusid nad karjaste ja seakarjuste hääli kuuldes paanikasse ning põgenesid paaniliselt, jättes seejuures oma varustuse maha. Fiasko vihastas Theodorost ning keiser käskis väejuhtidel kiiresti tema Adrianoopoli laagrisse minna, ent aristokraadid eirasid käsku.
Bulgaarlane Dragotas, kes oli Niakaia teenistuses, läks üle Bulgaaria poolele ning alustas suvel Melniki linna piiramist. Keiser lahkus kiiruga Adrianoopolist, et juhtida oma abijõud Melinikisse. Bulgaarlased varitsesid neid Rupeli mäekuru juures, ent nikaialased vältisid seda. Dragotas loobus linna piiramisest, kui Nikaia abiväed sinna jõudid. Theodoros suundus edasi Thessaloníkisse, kus tagandas oma vana vastase, linna kuberneri Theodoros Philese. Ta lõpetas linna rahanduse erisused ning tsentraliseeris riigi rahanduse Hellensponti (tänapäeva Dardanellid) Astritzioni linna. Seejärel tungis Theodoros Makedooniasse ning sundis Velese Bulgaaria garnisoni alla andma. Põua tõttu ei saanud ta oma kampaaniat jätkata. Keiser asus sõjategevuse peatumise tõttu korraldama Makedoonia haldusküsimusi. Lisaks käskis ta arreteerida Ohridi peapiiskopi Konstantinos Kabasilase, keda süüdistati Epeirose valitseja Michael II Komnenos Dukase toetamises.
1256. aasta alguses saatis tsaar Mihael II oma polovetside üksused traakiat rüüstama. Kuigi keiser oli käskinud Traakia ülemjuhatajatel, Laskarisel ja Margaritesel jääda kaitsepositsioonidele, alustasid Nikaia väed polovetside jälitamist ning said neilt peagi hävitavalt lüüa. Theodoros II kogus kokku uue väe, mis koosnes osaliselt ka Anatoolia talupoegadest, ning ületas Hellensponti. Keiser saatis oma väed, kelle hulgas olid ka Nikaia teenistuses olevad polovetside ratsaüksused, sissetungijate vastu ning nad lõid vaenlasi kahes lahingus Traakias. Seejärel alustas Theodoros Macsó bani (Kesk-Euroopa aadlitiitel) Rostislavi kaudu rahuläbirääkimisi Mihael II-ga. Tsaar oli äsja abiellunud Rostislavi tütrega ning Rostistlavi naine Anna oli Theodorose nõbu. Ban tuli Traakiasse, et jõuda keisriga kokkuleppele. Georgios Akropolites koostas Nikaia ja Bulgaaria vahelise lepingu, mille kohaselt taastati sõjaeelsed piirid. Rostislav nõustus ning allkirjastas Mihael II nimel 29. juunil lepingu. Dokumendi kohaselt pidi Tzepaina kindlus minema Nikaiale, kuid bulgaarlased ei lahkunud kohe kindlusest. Theodors veendus, et Rostislav oli teda petnud, ja käskis avalikult piitsutada lepingu koostajat Akropolitest. See osutus aga tormakaks, sest bulgaarlased vabastasid kindluse septembriks. Keiser saatis Georgios Mouzaloni Akropolitesega lepitust otsima.
Rahuleping ei meeldinud Bulgaarias paljudele ning peagi kukutas Mihael II tema nõbu Koloman. Uus tsaar ei saavutanud aga armee toetust ning ka tema kukutati üsna varsti. Troonile tõusis lühikeseks ajaks Mihael II õemees Mitso. Enamik Bulgaaria bojaare (aadlik) eelistas aga hoopis Konstantin Tihi, kes polnud küll valitseva Aseni dünastia liige, kuid tema jäi troonile püsima.
Kuigi Kampaania Balkanil polnud Nikaiale lõpuni edukas, hinnatakse Theodorose väejuhioskusi küllaltki kõrgelt, mille peamine positiivne aspekt oli energilisus.
Theodorose upsakus ja enesearmastus viisid selleni, et paljud aristokraadid, kes ei sallinud keiser Johannes III-t, seadsid nüüd kõrged ootused tema pojale, ent pidid peagi pettuma ja hakkasid endist keisrit kõrgemalt hindama. Keisrile see aga ei meeldinud ning neile aristokraatidele said osaks repressioonid ja nende asendamine uute õukondlastega, kes olid üldjuhul madalamat päritolu. Endiste õukondlaste kohta ütles ta, et neile piisab kõrgest päritolust ning neile polegi seetõttu midagi rohkemat tarvis.
Kiriku küsimused
Theodoros otsustas naasta kirikuliidu läbirääkimiste juurde paavst Aleksander IV-ga ning saatis oma saadikud 1256. aasta aprillis Rooma. Lahkarvamused Püha Vaimu protsessiooni osas olid alati olnud peamiseks lahknemise põhjuseks õigeusu ja katoliikluse vahel. Theodoros oli andnud Blemmydesele ülesandeks võtta kokku õigeusklike seisukohad. Vaimulik kirjutas väga leplikult ja katoliiklust toetavalt, millega Theodoros ei nõustunud, ning keiser käskis koostada traditsioonilise õigeusu vaated.
Theodoros võttis Thessaloníkis vastu paavsti legaadi, Orvieto piiskopi Constantinuse. Legaadi volitused olid piiratud ja keiser ei soovinud kirikuliidu jaoks järeleandmisi teha, mistõttu tulemusteni ei jõutud. Theodoros kutsus aga kokku õigeusu vaimulikud kirikukogule, et arutada võimalikke liidu tingimusi. Samuti jätkus kirjavahetus paavstiga, kuid uute läbirääkimisteni nendega ei jõutud.
Laienemine
Nikaia sõda Bulgaariaga lähendas Epeirost ja Serbiat. Epeirose valitseja Michael II sõlmis ametliku liidu Serbia kuninga Stefan Uroš I-ga. Michael saatis kingitusi ka Arbëri vürstiriigi juhtidele, kes olid tunnistanud juba Nikaia ülemvõimu, lootes neid tagasi Epeirose mõju alla saada. Johannes III ajal kihlusid Theodorse tütar Maria ning Michael II poeg ja pärija Nikephoros. Pärast rahu sõlmimist Bulgaariaga nõudis Theodoros II, et Nikephoros suunduks Thessalonikisse, et Mariaga abielluda. Nikephoorost saatis tema ema Theodora Petraliphaina. Keiser aga võttis naise vahi alla, lubades tal Epeirosesse naasta alles pärast seda, kui Michael II on Servia ja Dyrrachiumi Nikaiale loovutanud. Nende kahe linna omamine tagas keisririigile kontrolli Via Egnatia üle. Michael II jäi aga Theodorose suhtes vaenulikuks.
Mongolid tungisid taas Väike-Aasiasse ning alistasid sultan Kaykaus II 1256. aasta 14. oktoobril. Keiser Theodoros kiirustas tagasi Anatooliasse, et jälgida ettevalmistusi riigi kaitseks. Sultan Kaykaus palus Nikaialt varjupaika, samal ajal tõstsid mongolid tema venna Kilij Arslan IV uueks Rumi sultaniks. Keiser koondas oma väed Magnesia linna lähedale tasandikule. Mongolite Pärsia alade valitseja, Ilkhan Hülagü saatis delegatsiooni keisri juurde, et arutada Kaykausi saatuse üle. Hülegü nõustus oma väed Rumist välja viima ning käskis 1257. aasta kevadel jagada sultanaat Kaykausi ja Kilij Arslani vahel. Enne Nikaiast lahkumist loovutas Kaykaus keisririigile neli kindlust Lycuse jõe orus vastutasuks Nikaia antud 300-mehelisele abiväele. Need saavutused muutsid Theodoros II enesekindlaks. Keiser kuulutas uhkusega, et tema impeeriumile kuuluvad maad Dyrrachiumist Aadria mere äärest kuni Karambise neemeni Musta mere rannikul. Edu Bulgaaria vastu veenis keisrit, et riik peaks värbama sõdureid talupoegade hulgast. Kirjas Blemmydesele väitis ta, et hellenid on usaldusväärsemad kui välismaised palgasõdurid.
Viimased aastad
pisi|420x420px|Taastatud Bütsantsi impeerium Michael VIII valitsusaja alguses 1263. aastal. Suur osa Euroopa aladest oli vallutanud keiser Johannes III ajavahemikus 1246–1254 1257. aastal jäi keiser raskelt haigeks. Georgios Pachymeres, kes oli toona vähem kui kuueteistaastane, diagnoosis valitsejal epilepsia. Pachymeres kirjeldas, et Theodoros kaotas tihti teadvuse ja kukkus kokku. Georgios kirjeldas ka haiguse sümptomitena valitseja ebatavalisi kohtumisi ja katseid sõlmida abielusid aristokraatide ja lihtinimeste vahel. Georgios Akropolites märkis vaid äärmiselt suurt kaalulangust, mis muutis Theodorose keha justkui luustikuks. Vaimulik Blemmydes aga kirjeldas tema seisundit kui "nuhtlust ja kummalist haigust", mainides ka keisri melanhooliat ja foobiaid. Theodoros ise kirjutas aga talumatust valust ja halvatustest oma kätes. Tänapäeva teadlased pole keisri haiguse osas ühisele diagnoosile jõudnud. John Lascaratos ja Panaghiotis V. Zis on väitnud, et Pachymerese diagnoos oli õige, järeldades, et 20. eluaastates oli Theodorosel toonilis-kloonilist tüüpi epilepsia. Ajaloolane Donald M. Nicol arvas, et keisri haigus muutis ta "meeleolude saagiks ning keiser kompenseeris oma närvilisust autokraatliku ja kangekaelse iseloomuga". Meditsiiniajaloolane Georgios Makris järeldas aga oma 1995. aastal ilmunud Bütsantsi impeeriumi epilepsiat käsitlevas uurimuses, et Theodorosel seda haigust polnud. Ajaloolane Dimiter Angelov ei nõustu Pachymerese diagnoosiga ning on väitnud, et keisril võis olla aju-, lülisamba- või kopsuvähk.
Haiguse tõttu ei saanud keiser oma vägesid juhtida. Makedoonia väejuhid, kellest suurem osa oli madalat päritolu ning kelle keiser oli hiljuti ametisse nimetatud, ei suutnud takistada Epeirosel, albaanlastel ja Serbial Nikaia aladele tungimist. Serbia kuningas Stefan Uroš I purustas Nikaia väed Prilepi linna lähedal. Epeirose valitseja vennanaine, Maria Petraliphaina, astus Theodoros II väejuhti Konstantinos Chabaroniga kirjavahetusse. Maria pani Konstantinose uskuma, et soovib temaga abielluda, kuid Chabaron võeti nende kohtumisel kinni. Keisri äsja kokku pandud Anatoolia talupoegade armee suunati Edessast tagasi. Michael Palaiologos, kellel lubati pagulusest naasta, juhtis uut armeed Makedooniasse. Palaiologos purustas Epeirose väed, kuid keiser käskis tal Prilepisse suundumise asemel tagasi pöörduda. See võimaldas Michael II-l vallutada Prilepe ja vangistada Georgios Akropolitese, kes oli linna kuberner. Michael II kavatses alustada rünnakut Thessalonikile, kuid Epeirost tabas rünnak läänest, kui Sitsiilia kuningas Manfred tungis tema riiki, et kuulutada oma õigust Bütsantsi aladele. Michael II ei tahtnud oma plaanist loobuda ning ta sõlmis liidu Manfrediga. Sitsiilia lõi 1258. aasta veebruariks Nikaia väed Dyrrachiumist ja teistest Aadria mere äärsetest kindlustest välja.
Bulgaaria tsaar Konstantin Tih ütles lahti oma esimesest abikaasast ning soovis Theodorose vanima tütre Irene kätt. Konstantin teadis, et abielu Irenega, kes oli tsaar Ivan Asen II lapselaps, võib tugevdada tema õigust troonile. Theodoros II tahtis kindlustada rahulepingut Bulgaariaga ning nõustus pakkumisega. Irene suundus Bulgaariasse ning nad abiellusid 1258. aastal. pisi|185x185px|Johannes IV Laskaris Elu viimastel aastatel muutus keiser lähikondlaste suhtes kahtlustavaks. Eriti suurt hirmu tundis ta kõikvõimalike nõiduste ees. Nõidade väljaselgitamiseks aga läksid käiku mitmesugused katsed, alates tuleproovist ja lõpetades ekstreemsemate katsetega. Selle, kas kahtlusalune mõisteti õigeks või valeks, otsustas keiser. Õigeksmõistetud pandi lepituseks paari mõne silmapaistva perekonna esindajaga. Lisaks paranoilisusele tabasid keisrit ka haigused ja hädad, mis sundisid valitsejat voodisse jääma. Mõne aja pärast polnud ta enam võimeline troonilgi istuma. Theodoros ise oli veendunud, et oli sattunud nõiduse ohvriks. Viimastel kuudel lahkus keiser harva oma Magnesia paleest. Keiser oli veendunud, et tema raske haiguse taga on mõni nõidus ning ta süüdistas oma õukondlasi loitsimises. Paljud neist saadeti kohtu ette. Keisri paranoia tuntuim ohver oli Michael Palaiologose õde Maria-Martha. Keiser oli sundinud Maria tütart Theodorat abielluma eaka Basileios Kaballariosega, kuid liit ei saanud kunagi suguliseks. Kaballarios süüdistas enda impotentsuses oma ämma loitsimist. Keiser lasi süüdistuste peale Maria kotti toppida, mis oli täis näljaseid kasse, kes teda küünistasid. Ta vabastati vaid seetõttu, et valitseja sattus ootamatult paanikasse, kartes, et Maria võib talle nõiduse peale panna. Kartes Maria venna Michaeli kättemaksu, lasi keiser mehe vangistada, süüdistades teda mürgitamises, kuid peagi ta vabastati. pisi|156x156px|Michael VIII Palaiologos Theodoros II Laskaris nimetas oma seitsmeaastase poja Johannese oma ainupärijaks ning Georgios Mouzalnist pidi saama asevalitseja kuni Johannese täisealiseks saamiseni. Seejärel hakkas keiser Theodoros mungaks, kuid jättis oma ristinime alles. Keiser kutsus kokku vaimulikud. Ta palus patriarhilt kirjalikku pattude andeksandmist, mille ta ka sai. Theodoros II Laskaris suri 16. augustil 1258. aastal Magnesia palees. Ta maeti oma isa Johannes III kõrvale Sosandra kloostris. Tema haud ja klooster hävitati, kui türklased 14. sajandil piirkonna vallutasid.
Aristokraadid andsid Theodorose surivoodi Mouzalonile truudusvande, kuid peagi hakkasid nad tema vastu vandenõud sepitsema. Kümne päeva pärast Mouzalon mõrvati ning Johannes IV Laskarise regendiks sai Michael Palaialogos. Michael suutis aristokraate veenda, et keisririik ei suuda lapskuningaga eesotsas seista vastu vaenlaste rünnakule ning enne 1258. aasta lõppu kuulutati ta kaaskeisriks. Johannes IV ja Michael VIII krooniti koos 1259. aasta alguses, kuid patriarh asetas krooni esmalt Michaeli pähe. Michael VII suutis 1261. aasta 25. juulil vallutada tagasi Konstantinoopoli ning ta krooniti seal teist korda Hagia Sophia katedraalis. Johannes IV aga torgati sama aasta 25. detsembril pimedaks, mis ei võimaldanud tal enam riiki juhtida. Rõhutamaks, et Laskariste perekond oli kaotanud oma keiserliku staatuse, andis keiser Michael VIII kõik kolm Johannese õde Itaalia ja Bulgaaria aadlikele abikaasadeks.
Theodorose kohta on öeldud, et ta oli väga andekas inimene, kuid andetu valitseja. Leidub ka vastupidiseid hinnanguid, milles öeldakse, et just tema ajal saavutas Nikaia keisririik oma suurima hiilguse.
Kirjanduslik pärand
Theodoros muutis oma õukonna mainekate õpetlaste keskuseks. Keiser tundis suurt huvi filosoofia ja teoloogia vastu ning ta nooruses kirjutas ta palju. Keisrina andis ta korralduse, et tema ja ta isa kogutud raamatud oleksid linnaraamatukogudes kõigile soovijatele kättesaadavad. Filosoofilisi, teoloogilisi ja ajalooteemalisi tekste kirjutas Theodoros juba oma isa eluajal, kuid oma käsikirju hakkas ta avaldama pärast Berthold von Hohenburgiga kohtumist 1253. aastal. Tema teosed koguti nelja koodeksisse, kuid neist kolm on säilinud.
Põltsamaa Kultuurikeskus
pisi|Põltsamaa Kultuurikeskus 2013. aastal pisi|Kultuurikeskus 2022. aastal Põltsamaa Kultuurikeskus on Põltsamaa linna kultuuriasutus, mis korraldab kultuuri- ja huvitegevust linna elanikele.
Theodoros II Laskaris
Kirjanduslik pärand
Theodorose varaseim säilinud teos, mis on kirjutatud arvatavasti 1240. aastal, on "Õpetaja satiir". See on pühendatud tema peaõpetajale ning kujutab teda alaharitud ja ebaviisaka mehena, kes õppis Bulgaarias viibides maagiat. Ta kirjutas ka economia (ülistus) oma isale, Georgios Akropolitesele ja Nikaia kodanikele. Tema teoloogilised tööd, millest esimesed olid kõne ladinlaste vastu, Püha Vaimu protsessioon ja Kolmainsuse traktaat, näitavad tema pühendumust ja truudust õigeusule. Theodorose hümn neitsi Maarjale "Suur palvekaanon Jumalaemale" on tema tuntuim teos. Ta kirjutas selle vaid mõni kuu enne surma ning seda lauldakse siiani õigeusu tseremooniatel.
Perekond
Theodoros abiellus 1235. aasta alguses Lamsakos Bulgaaria tsaari Ivan Asen II tütre Elenaga. Kumbki neist polnud sellel ajal abiellumiseas, mis oli toona poistele neliteist ja tüdrukutele kaksteist. Theodoros oli sündinud 1221. või 1222. aastal ning Elena 1224. aastal. Selline abielu polnud aga Nikaia aristokraatidele ja lihtkodanikele ebatavaline. Kaks aastat pärast abiellumist sundis tsaar oma tütre Bulgaariasse naasma, misjärel alustas ta sõda Nikaia vastu. Peagi aga taastati rahu kahe riigi vahel ning Elena läks tagasi oma abikaasa juurde. Aastaid hiljem kirjeldas Theodors Elenat kui oma nooruse lilleks ning ütles, et mitte millegagi võrreldamatu armastuse side tegi neist maailma kõige õnnelikumad inimesed. Naise ootamatu surm 1252. aasta kevadel viis Theodorose sügavasse leina. Paaril oli viis tütart ja üks poeg.
Põltsamaa Kultuurikeskus
Kultuurikeskus paikneb aadressil Kuperjanovi 1.
Ajalugu
Põltsamaa Linna Kultuurimaja on asutatud 1. novembril 1945. Viljandi Maakonna Kultuuriosakonna juhataja käskkirjaga anti kultuurimaja käsutusse kontoriruumina tuba aadressil Kesk 3. Üritusi korraldati kooli, kino ja tuletõrje ruumides. Hiljem sai kultuurimaja enda käsutusse kaks ruumi aadressil Lossi 17.
1953. aastal kolis kultuurimaja endise Põltsamaa Põllumeeste Seltsi maja vundamendile ehitatud hoonesse, kus nüüd asub Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu. Tollal oli majas kaks väiksemat ruumi ja 200 istekohaga saal. Suuremate ringide proovid toimusid linna teistes saalides.
Praeguse kultuurikeskuse ehitust alustati 1957. aastal Nõukogude Liidu üleliidulise agro-zoo-propagandahoone tüüpprojekti alusel. Ehitust rahastas kultuuriministeerium ja ehitas Paide Mehhaniseeritud Ehituskolonn (Paide MEK). Saal ehitati 420 istekohaga. Sisekujunduses on kasutatud Tallinna Kunstikombinaadis eritellimusel valmistatud valgusteid ja tekstiili. Kultuurimaja avati pidulikult 11. aprillil 1961. Maja ametlikuks nimetuseks sai Põltsamaa Rajooni Kultuurimaja. Pärast Põltsamaa rajooni likvideerimist nimetati kultuurikeskus ümber Põltsamaa Linna Kultuurimajaks.
5. veebruaril 1992 andis Jõgeva Maavalitsuse Kultuuriosakond Põltsamaa Linna Kultuurimaja üle Põltsamaa Linnavalitsusele. Sellega muutus kultuurimaja munitsipaalasutuseks. 1999. aastal nimetati kultuurimaja ümber Põltsamaa Kultuurikeskuseks.
2000. aastaks põhjaliku remondikuuri läbinud hoone on Põltsamaa linna ja piirkonna suurim kultuurikeskus. Keskuse suurima saali pindala on 271 m². Saalis on teisaldatavad istmed ja üle 300 koha. Lisaks on kultuurikeskuses baari-kohvikuruum, duširuumid, esinejate garderoobid lava taga, helikindel orkestriruum, külastajate garderoob, kooriruum, galerii, seminariruum, peeglite ja tugipuuga varustatud tantsuklass.
Eili
Eili on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 610. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eili 153 naisel.
Käru kalmistu
pisi|Käru kalmistu (mai 2012) Käru kalmistu on kalmistu Vändra kihelkonnas Pärnumaal ja alates 1920. aastast Käru kihelkonnas Järvamaal, praeguse haldusjaotuse järgi Järva maakonnas Türi vallas Käru alevikus.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistul asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Peter Brown (ajaloolane)
pisi|Peter Brown (2011) Peter Robert Lamont Brown (sündinud 26. juulil 1935) on Princetoni ülikooli emeriitprofessor. Tema uurimisteemadeks on olnud hilisantiikaeg ning Rooma impeeriumi ja keskaegse Euroopa usuline kultuur.
Tahtlus
Tahtlus on karistusõiguses üks subjektiivse koosseisu tunnuseid.
Eesti karistusseadustikus on tahtluse üldmõiste jäetud defineerimata, mistõttu põhineb tahtluse tegelik mõiste karistusõiguse teoorial. Tahtlust saab defineerida selle liikide kaudu. Tahtluse liikide defineerimisega on seadusandja tahtlust käsitlenud kui koosseisupärastest asjaoludest teadmist või nende tahtmist. Kohtupraktika kinnitab, et tahtluse tuvastamiseks tuleb kontrollida, kas teo toimepanija teadis koosseisupäraste asjaolude esinemist ja tahtis, et need juhtuks. Tahtlus on seega süüteokoosseisu asjaolude üheaegne teadlik ja tahteline realiseerimine.
Karistusõiguslikus deliktistruktuuris kuulub tahtlus süüteokoosseisu subjektiivse koosseisu alla. Tegu on pelgalt struktuuri esimese astmega, mistõttu ei anna tahtluse tuvastamine veel alust inimese karistamiseks. Teo koosseisupärasuse kontrollimise järel tuleb enne isiku süüdi (või õigeks) mõistmist tuvastada ka teo õigusvastasus ja toimepanija süülisus. Sellest olenemata on tahtluse, täpsemalt kindla tahtluse liigi, tuvastamine oluline süü suuruse ja mõistetava karistuse liigi ja määra kindlakstegemiseks.
Kõik kuriteod eeldavad alati tahtlust, mistõttu on sõna „tahtlikult“ igale paragrahvile juurdemõeldav. Eelnevale erandiks on juhud, kui teo toimepanijat saab karistada ettevaatamatuse eest. See on võimalik vaid seaduses ettenähtud juhtudel, st sõna „ettevaatamatusest“ on seadussättesse kirja pandud. Väärteona see-eest on karistatav nii tahtlik kui ka ettevaatamatu tegu.
Tahtluse elemendid
Tahtluse mõiste jaguneb kaheks elemendiks: intellektuaalne ja voluntatiivne element (tuntud ka kui teadmis- ja tahtmiskomponent ). Tahtluse tuvastamiseks tuleb esmalt tuvastada teo toimepanija teadlikkuse määra sellest, kas tema käitumine võib vastata mõne kuriteo tunnustele (intellektuaalne element). Seejärel tuleb kindlaks teha, kas teo toimepanija tahtis kuriteo tunnustele vastavat tegu toime panna (voluntatiivne element).
Intellektuaalne element
Intellektuaalne element koosneb selle esemest ja ulatusest ning teadmise intensiivsusest. Kuna Eesti karistusseadustik on võtnud aluseks süüteooria, siis tuleb eraldi vaadelda, kas teo toimepanija teadis faktilistest asjaoludest ning kas ta tundis normi ja oli võimeline käituma normipäraselt.
Ese ja ulatus
Tahtluse eseme moodustavad need välismaailma asjaolud, millest teo toimepanija teadis. Välismaailma asjaoludest on asjakohased vaid teo tehiolud, mis vastavad süüteokoosseisule. Süüteokoosseisus märgitud juriidilised tunnused (näiteks sõna „ebaseaduslik“ või „õigustamatu“) nende alla ei kuulu. On oluline, et isik kujutaks ette kõiki objektiivseid eeldusi, mis seaduse kohaselt moodustavad konkreetse teo objektiivse ebaõiguse. Nendeks eeldusteks on objektiivse koosseisu tunnused – põhiliselt teo subjekt, objekt, tagajärg ja põhjuslik seos. Põhjusliku seose juures ei ole oluline, et teo toimepanija kujutaks ette detailset asjade kulgu, vaid et ta näeks asjade kulgu ette mõistliku inimese elukogemuse tasandil.
Intellektuaalse elemendi ulatus sõltub sellest, kuidas piiritleda inimese teadmist. Selleks tuleb esmalt välja selgitada, kas teo tehiolud vastavad süüteokoosseisu deskriptiivsetele või normatiivsetele tunnustele. Deskriptiivsed tunnused on kirjeldavad, normatiivsed aga hinnangulised või juriidilised ehk nagu õiguslik määratlus/hinnang. Deskriptiivse tunnuse puhul peab isik saama aru tunnuse tähendusest ja sisust. Normatiivse tunnuse puhul peab isik teadma tunnuse üldkeelset või sotsiaalset tähendust. Tunnuse juriidilist tähendust võib ka teada, kuid see ei ole nõutud. Tahtluse ulatus hõlmab ka isiku teadmist sellest, et teo toimepanemist õigustavaid asjaolusid ei ole.
Teadmise intensiivsus
Et mõista, mis on teadmine tahtluse kontekstis, tuleb analüüsida teadmise intensiivsust. Tahtlus koosneb kolmest liigist: kavatsetus, otsene tahtlus ja kaudne tahtlus. Nende definitsioonide intellektuaalne element on vastavalt liigile kas teadmine, võimalikuks pidamine või mõlemad. Võimalikuks pidamine on seega tahtluse alampiiri ning teadmine ülempiir. Tahtluse alampiirist lähtudes peab teo toimepanija intellektuaalse elemendi eelduste täitmiseks süüteokoosseisule vastavaid välismaailma asjaolusid endale vähemalt sisuliselt kaasteadvustama. Teo toimepanija ei pea kogu aeg konkreetseid koosseisule vastavaid asjaolusid enda tähelepanu keskmes hoidma. Tahtluse alampiiri täitmiseks piisab, kui ta on koosseisule vastavatest asjaoludest teadlik muude relevantsete asjaolude kõrval. Sisuliselt kaasteadvustatud on koosseisutunnustele vastavad asjaolud, mis iseloomustavad teo toimepanija isikut, teomodaliteete ja teo eesmärki. Näiteks võib tahtluse tuvastamisel rolli mängida see, et tegemist oli ametiisiku või kaitseväelasega; et teo toimepanemise hetkel oli sõjaseisukord või et isikul oli teo toimepanemiseks omakasu motiiv. Seega eeldab intellektuaalse elemendi määramine alati individuaalset lähenemist, et tuvastada, mida saab lugeda sisuliselt kaasteadvustatuks.
Tahtluse liigid
Tahtluse liigid väljendavad karistusõiguses inimese psüühilist suhtumist teosse ja selle tagajärge. Nende eristamine on vajalik, sest teo toimepanija suhtumisest võib sõltuda teo ebaõiglus.
Tahtlus
Tahtlus koosneb intellektuaalsest ja voluntatiivsest elemendist ehk teadmisest ja tahtmisest. Tahtluse liike eristatakse nende elementide põhjal.
Kavatsetus (KarS § 16 lg 2)
Kavatsetuse puhul peab olema teo ja tagajärje saabumine isiku eesmärk ning ta peab oma teost olema teadlik või seda vähemalt võimalikuks pidama.
Kavatsetuse kõige olulisem tunnus on see, et inimene käitub eesmärgipäraselt ja soovib tagajärge saavutada. Samuti on tähtis sisemine põhjus – see, miks inimene teo toime paneb. Seega võib esineda kavatsetus ka olukordades, kus tagajärgede saabumine on võimalik, aga mitte kindel. Näiteks: Ants tahab Berti tappa lõhkeseadeldisega ja paigutab selle aegsütikuga voodi alla – hoolimata sellest, et ta ei tea seda, kas Bert lõhkemise ajal voodis on, tegutseb Ants kindla plaaniga Bert ära tappa ehk kavatsetult.
Tädi Rose
"Tädi Rose" on 1968. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Virve Aruoja. Filmi tootis Eesti Telefilm.
Tahtlus
Otsene tahtlus (KarS § 16 lg 3)
Otsese tahtluse puhul peab isik tegu ja selle tagajärgi teadma ning neid tahtma või vähemalt nendega nõustuma või leppima.
Otsese tahtluse korral on inimene teadlik oma käitumise tulemusest. Oluline ei ole eesmärgipärasus, vaid teadmine sellest, mis käitumise tagajärjel juhtub. Otsese tahtluse korral võib inimene teo tagajärgi tahta, kuid ka nendesse ükskõikselt suhtuda. Näiteks: Ülo süütab kindlustushüvitise saamiseks maja, kus on temale teadaolevalt inimesed sees – hoolimata sellest, et Ülo eesmärk ei olnud inimesi tappa, tegutses Ülo teadmisega, et inimesed surevad, ehk otsese tahtlusega nende surmade suhtes.
Kaudne tahtlus (KarS § 16 lg 4)
Kaudse tahtluse puhul peab isik teo ja selle tagajärgede realiseerumist võimalikuks ning nõustub või lepib vastava asjaolu saabumisega.
Kaudse tahtluse korral suhtub teo toimepanija teosse sellisel viisil, et ta ei ole tagajärje saabumises kindel. See tähendab, et kaudne tahtlus kohaldub olukordadele, kus tagajärje saabumine on kõigest tõenäoline. Et tegemist saaks olla kaudse tahtlusega, peab teo toimepanija suhtuma tagajärgedesse ükskõikselt. Tegemist on tahtluse kõige nõrgema vormiga. Näiteks: Ali kägistab röövi käigus Carli seni, kuni ta teadvuse kaotab – hoolimata sellest, et Carli surm on kõigest tõenäoline ja Ali seda ei soovi, on tegemist kaudse tahtlusega Carli surma suhtes.
Ettevaatamatus
Ettevaatamatust iseloomustab tähelepanematu kohusetundetu käitumine. Karistusseadustiku kohaselt on ettevaatamatus karistatav ainult väärteona ning ei saa olla kuritegu. Siiski võib ettevaatamatusest piisata süüteokoosseisu enamohtliku tagajärje põhjustamisel.
Hooletus
Hooletus ettevaatamatuse liigina tähendab seda, et teo toimepanija ei tea mõne süüteokoosseisu asjaolu esinemisest, kuid tähelepaneliku ja kohusetundliku suhtumise korral oleks pidanud seda ette nägema. Hooletuse kriteerium karistusõiguses on, erinevalt sarnasest kriteeriumist tsiviilõigusest, subjektiivne.
Kaelussiil
Kaelussiil (Erinaceus roumanicus) on siili perekonda kuuluv loomaliik, üks kahest Eesti siililiigist lisaks harilikule siilile.
Hooletus
Süüteo-, sealhulgas kuriteokoosseis jaguneb objektiivseks ja subjektiivseks koosseisuks. Koosseisu täitmine tähendab nii objektiivse kui subjektiivse koosseisu täitmist. Subjektiivses koosseisus kirjeldatakse teo toimepanija tahet ja arusaamist teost. Ettevaatamatusena käsitletakse kergemeelsust ja hooletust. Ettevaatamatus nagu ka kavatsetus väljendab teo toimepanija tahet ja arusaama teost ning on süüteo, mh kuriteo, subjektiivse koosseisu üks element. Ettevaatamatusest toime pandud süüteo eest saab isikut karistada vaid siis, kui seadus seda otsesõnu ette näeb.
Tahtlus
Kergemeelsus (KarS § 18 lg 3)
Kergemeelsuse puhul peab inimene küll tegu ja tagajärge võimalikuks, kuid loodab, et teoga ei kaasne tagajärgi. Sellisel juhul ei piisa üldisest ohutundest, vaid inimene peab tuginema kindlatele faktilistele asjaoludele, mis võiksid tagajärje saabumist välistada.
Tädi Rose
Film on tehtud Tennessee Williamsi näidendi "Nurjunud õhtusöök" ainetel.
Tahtlus
Hooletus (KarS § 18 lg 4)
Hooletuse puhul ei tea inimene, et tegu ja selle tagajärjed võivad saabuda.
Hooletus on ettevaatamatuse nõrgim vorm. Selle korral ei näe isik teo tagajärge ette, kuid ta oleks võinud ja pidanud seda tegema. Enamasti ei ole hooletuse korral inimene teadlik, et tema käitumine on õigusvastane, ning psüühiline side teoga puudub.
Kaelussiil
Ajalooliselt loeti teda harilikule siili ning hiljem lõunasiili alamliigiks, kuid nüüdseks käsitletakse kaelussiili täieõigusliku eraldi liigina.
Eestis esineb ta Läti piiri lähedal.
Marje Rahnu
Marje Rahnu (alates 2005 Olsen, sündinud 7. jaanuaril 1971 Viljandis) on eesti maakorraldusinsener.
Eilika
Eilika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1562. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eilika 26 naisel.
Schneebergi raudtee (hammasratasraudtee)
250px|thumb|Aururong ja vaade mäetipule thumb|Salamander diiselvedur Baumgartneri jaamas
Marje Rahnu
Elulugu
Lõpetas 1989 Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1993 EPMÜ; magister (maakorralduse erialal) (2001, EPMÜ), väitekiri "Valla maainfosüsteemi loomise alused"; (2003, Stockholmi Kuninglik Tehnikaülikool), väitekiri "Land Reforms during 17th and 20th Century in Estonia". Oli 1993–1995 Eesti Maaülikooli maakorralduse õppetooli magistrant, 1994–2000, 2004–2005 maamõõduinstituudi assistent.
Schneebergi raudtee (hammasratasraudtee)
Schneebergi raudtee (saksa: Schneebergbahn) on üks kolmest endiselt töötavast ratasajamiga raudteest Austrias, mis kulgeb Alam-Austria väikelinnast Puchberg am Schneebergist Schneebergi tipu all asuva platooni. 2076 m kõrgune Schneeberg on Alam-Austria kõrgeim mägi. Teised kaks töötavat ratasajamiga raudteed Austrias on Schafbergbahn (avati 1893. aastal) ja Achenseebahn (avati 1889. aastal).
Marje Rahnu
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: maakorraldus, katastrimõõdistamine ja topograafiline joonestamine, maainfosüsteemid.
Schneebergi raudtee (hammasratasraudtee)
Ajalugu
Liini pikkus on 9,85 km ja rööpmelaius 1000 mm ning 1208 m kõrguse erinevuse ületamiseks kasutatakse Abti süsteemi. Seoses turismi esilekerkimisega 19. sajandi teisel poolel kasvas piirkonnas linnaelanike arv, kes otsisid sihtkohti Viini lähedal. Wiener Hausberge ("Viini kohalikud mäed"), Schneebergi ja Raxi piirkond kujunes peagi Viini jõukate elanike ja maaelu armastajate lemmiksuvekuurortiks. Schneebergi raudtee alustas tegevust 1897. aastal. Leo Arnoldi projekteerituna ehitati see aastatel 1895–1897 kahes osas: tavaline ühendusraudtee Wiener Neustadtist Puchbergi ja hammasraudtee Puchbergist mäeplatoole.
Omandiõigus
Algselt opereeris Arnoldi ettevõte, mille enamusaktsionäriks oli Berliini pangamaja Landau, kuid 1899. aastal võttis selle majandusprobleemide tõttu üle AG der Eisenbahn Wien–Aspang (EWA) (Viini-Aspangi raudteekompanii). 1937. aastast alates haldas seda BBÖ (Bundesbahn Österreich): Austria liiduraudtee; tänase ÖBB eelkäija: Austria liiduraudteed), mis oli pärast 1923. aastat iseseisev äriettevõte. Pärast 1940. aastat natsionaliseeriti raudtee täielikult, olukord kestis 1990. aastani, mil ÖBB teatas, et ei suuda olemasolevat teenindustaset säilitada. Seetõttu asutati 1996. aastal iseseisvalt tegutsev ettevõte – Niederösterreichische Schneebergbahn GmbH (Alam-Austria Schneebergi raudteekompanii osaühing), mille osalusest 50% kuulub Alam-Austria liidumaale ja ülejäänud 50% ÖBB-le. Kuigi algselt kasutati seda auruveduritega, on alates 1999. aastast töös olnud ka kaasaegsed diiselvedurid. Need tulid Šotimaalt Kilmarnockist Hunslet-Barclayst.
Toomas Toome
Toomas Toome (7. september 1941 – 25. detsember 1996) oli eesti mootorrattasportlane, kelle alade hulka kuulusid nii ringrajasõit, jäärajasõit kui ka motokross.
Põltsamaa vana õigeusu kalmistu
Õigeusu kogudus asutati Põltsamaa kihelkonnas 1846. aastal. Arvatavasti rajati kohe ka kalmistu, sest 1847. aastal asutatud Kolga-Jaani õigeusu kogudus kasutas ka algul Põltsamaa õigeusu kalmistut. Kalmistu paiknes Põltsamaa alevist väljaspool, tollasest 1851. aastal ehitatud õigeusu kirikust umbes 0,75 km lõunakagu suunas.
Vana kalmistu jäi kitsaks ning uus kalmistu tehti sellal juba vana kiriku ümber 20. sajandi alguses. Praegu on vana õigeusu kalmistu kasutamata.
Cerioporus varius
Kännutorik (Cerioporus varius) on torikuliste sugukonda perekonda Cerioporus kuuluv kandseeneliik.
Kotka (perekonnanimi)
Kotka on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kotka 67 inimesel: 33 mehel ja 34 naisel. Perekonnanimede levikult on Kotka meeste puhul 3482. kohal ja naiste puhul 3787. kohal.
Sorokotjažõntsi
Sorokotjažõntsi (ukraina keeles Сорокотяжинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 213. Pindala on 1,932 km².
Narmasjuurestik
Narmasjuurestik on juurestik, millel erinevalt sammasjuurestikust pole peajuurt või pole see selgelt eristunud ning juurestik moodustub peaosas külg- ja lisajuurest.
Narmasjuurestik on omane üheidulehelistele.
Eilike
Eilike on naisenimi.
Epoksüvaigud
pisi|Epoksüvaike sisaldav epoksüliim Epoksüvaigud ehk epoksiidvaigud on vaigud, mis sisaldavad epoksü- (ehk oksüraan-)rühmi.
Epoksüvaigud nakkuvad hästi metallide, klaasi, keraamika jt materjalidega. Neist valmistatakse liime, lakke, polümeerkompounde, täidis- ja vahtplaste jm.
Epoksü on epoksüvaikude põhikomponentide või kõvenenud lõpptoodete perekond. Epoksüvaigud, mida tuntakse ka polüepoksiididena, on epoksiidrühmi sisaldavate reaktiivsete prepolümeeride ja polümeeride klass. Epoksiidi funktsionaalset rühma nimetatakse ka kollektiivselt epoksiks. Epoksiidrühma IUPAC-nimetus on oksiraan.
Epoksüvaigud võivad reageerida (ristseotud) kas iseendaga katalüütilise homopolümerisatsiooni teel või mitmesuguste kaasreageerivate ainetega, sealhulgas polüfunktsionaalsete amiinide, hapete (ja happeanhüdriidide), fenoolide, alkoholide ja tioolidega (tavaliselt nimetatakse merkaptaanideks). Neid kaasreageerivaid aineid nimetatakse sageli kõvenditeks või kõvenditeks ja ristseostumisreaktsiooni nimetatakse tavaliselt kõvendamiseks.
Polüepoksiidide reageerimisel iseendaga või polüfunktsionaalsete kõvenditega moodustub termokõvenev polümeer, millel on sageli soodsad mehaanilised omadused ja kõrge termiline ja keemiline vastupidavus. Epoksiidil on mitmesuguseid rakendusi, sealhulgas metallkatted, komposiitmaterjalid, kasutamine elektroonikas, elektrikomponentides (nt kiipide jaoks pardal ), LED-ides, kõrgepinge elektriisolaatorites, värvipintslite valmistamisel, kiududega tugevdatud plastmaterjalides ning struktuuri- ja muudel eesmärkidel kasutatavates liimides.
Epoksüvaigu ühenditega kokkupuutest tulenevate terviseriskide hulka kuuluvad kontaktdermatiit ja allergilised reaktsioonid, samuti hingamisprobleemid aurude ja lihvimistolmu sissehingamisel, eriti kui need ei ole täielikult kõvenenud
Pärand (film)
"Pärand" on 2012. aasta Eesti-Soome koostöös valminud dokumentaalfilm, mille režissöör on Eeva Jäntti. Film räägib Sillamäest, võrreldes praegust linna Nõukogude okupatsiooni aegsega, mil linn oli välismaailmale suletud.
Detsember 2012
Detsember 2012, kroonika
2012. aasta detsember algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Otsego maakond
Maakonna halduskeskus on Cooperstown ja suurim linn Oneonta.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 61 676. Aastal 2000 oli elanike arv 62 259.
MAPATS
MAPATS (inglise Man-Portable-Anti-Tank-System) on laserjuhitud tankitõrjerakett, mille on välja arendanud Iisraeli Kaitsejõudude relvatööstus.
Relva saab kasutada nii päevasel kui öisel ajal. Selle operaator peab suunama laseri sihtmärgile ja hoidma seda seal seni, kuni rakett on tabanud sihtmärki.
Relvasüsteem anti esimest korda välja 1984. aastal. Selle ja raketi vahel puudub traat, mille abil rakett ja süsteem omavahel suhtlevad. Seetõttu saab seda relva kasutada nii maalt merele lastes meresihtmärkide pihta kui ka merelt maale lastes. Relvasüsteemi tõstenurk on 30°. MAPATS relvasüsteemi saab kasutada ka õhusihtmärkide vastu. Tegu on poolautomaatse relvasüsteemiga.
Raketi identifitseerimine:
Eiliki
Eiliki on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 4211. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eiliki 5 naisel.
Otsene realism
Teooria
Otsese realismi teooriat võib iseloomustada viie järgmise uskumuse põhjal:
Psühholoogia visuaalse tajumise valdkonnas oli tuntuim otsese realismi teoreetik J. J. Gibson, teised psühholoogid olid tugevalt mõjutatud tema lähenemise viisidest.
Filosoofia
Kaasaegses filosoofias otsese realmismi kaitsjateks võib nimetada John R. Searle, John McDowell, Hilary Putnam, või Galen Strawson
Näiteks John R. Searle väljendab populaarset, aga võibolla ka valesti mõistetud oletust, et me saame ainult otseselt tajuda meie endi subjektiivseid kogemusi, kuid me ei saa kogeda objekte ega suhtlusolukordi. Searle arvates on see mõjutanud paljusid mõtlejaid eemale tõukama otsest realismi. Aga Searle võtab kaitsva seisukoha, et otsese realismi eemale lükkamine rajaneb halval väitel – Illusiooni argumendil, mis tugineb ebaselgel oletusel looduse või olemise meele kogemusel (ing. k. sense data). Mitmeid meele kogemuste teooriaid on kirjeldatud Briti filosoofi J. L. Austini 1962. aastal kirjutatud raamatus "Sense and Sensibilia".
Laiemas mõistes meelte kogemuse termin on asendatud iseloomuliku ettekujutluse terminiga ja teaduslikud realistid tihti eeldavad iseloomulikku ettekujutlust. Kuid selline eeldus on filosoofiline ja väidetavalt väldib hoidma teaduslikke realiste eeldamast otsest ettekujutlust nagu seda on otsene ehk naiivne realism.
Otsene ja kaudne realism
Pole ebatavaline mõelda, kui otsest realismi eraldiseisva terminina kaudsest realismist, mille kohaselt universum sisaldab ainult neid omadusi, millest on teaduslik kirjeldus või seletus ja kõik objektid omavad kindlat lainepikkust ning mikroskoopilist pinnastruktuuri.
Otsene realism ei väida, et reaalsus on ainult see, mida me näeme, kuuleme, tunneme, maitseme – nii ka kaudne realism ei väida, et reaalsus on ainult see, mida saab kirjeldada teaduse, keemia või füüsika kaudu. Otsene realism väidab, et päikseloojangu vaatamine on reaalne päikeseloojang, mida me otseselt kogeme. Kaudne realism väidab aga seda, et meie otsene side reaalsusega on kaudne, seega päikeseloojangu kogemine on subjektiivne koopia sellest, mis tegelikult on füüsika poolt kirjeldatud radiatsioon. Aga otsene realist ei eita ka seda, et päikeseloojang on vaid kiirgus, sellel kogemusel on lihtsalt hierarhiline struktuur ja radiatsioon on osa koguväärtusest otsesel kogemisel.
Týniště nad Orlicí
Týniště nad Orlicí (saksa keeles Tinischt an der Adler) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Týniště nad Orlicí asub Rychnov nad Kněžnoust ligi 15 km läänes ja Hradec Královést umbes 19 km idakagus.
Asulat on esmamainitud 1361. aastal. Alevi staatuse sai Týniště nad Orlicí 15. sajandi alguses. Raudteeühenduse sai Týniště nad Orlicí 1874. aastal. Linnaõigused omandas Týniště nad Orlicí 1914. aastal.
Anneke Grönloh
pisi|Anneke Grönloh (umbes 1962) Johanna Louise Grönloh (esinejanimega Anneke Grönloh; 7. juunil 1942 Tondano, Indoneesia – 14. september 2018 Arleuf, Nièvre'i departemang, Prantsusmaa) oli Hollandi laulja.
Ta esindas Hollandit 1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Jij bent mijn leven", saavutades kahe punktiga kümnenda koha.
Conny Vandenbos
pisi|Conny Vandenbos Conny Vandenbos (kodanikunimega Jacoba Adriana Hollestelle; 16. jaanuar 1937 Haag – 7. aprill 2002 Amsterdam) oli Hollandi laulja.
Milly Scott
pisi|Milly Scott (1966) Milly Scott (sünninimi Marion Henriette Louise Molly; sündinud 29. detsembril 1933 Den Helderis) on Suriname päritolu Hollandi laulja ja näitleja.
Ta esindas Hollandit 1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Fernando En Filippo", saavutades kahe punktiga 15. koha.
Riina Airenne
Riina Airenne (aastani 1994 Riina Kadaja, sündinud 12. septembril 1959 Tartus) on eesti laulja (sopran, metsosopran).
Lõpetas 1979 Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise (Vaike Uibopuu klass) ning 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise (Ants Üleoja klass) ja 1989 laulu erialal (Tiiu Levaldi ja Ivo Kuuse klass).
Ta täiendas end 1991–1993 Savonlinnas Shen Xiangi ja Li Yinwei kursustel ning Eva Plahova, Marga Schimli, Ludmilla Brauni, Thomas Hemsley, Nicola Christou, Tamara Novitšenko, Margarita Gruzdjeva jt juures.
Olnud aastast 1989 Estonia solist ja 1992. aastast ühtlasi Eesti Muusikaakadeemia pedagoog, algul ansambliõppejõuna ja seejärel erialaõppejõuna. On Estonias ja mujal loonud üle 40 rolli, esinenud nii ooperi-, kontsert- kui suurvormilauljana ka Lätis, Leedus, Tšehhis, Soomes, Rootsis, Belgias, Venemaal, Tšuvaššias, Kanadas ja Küprosel.
Thomas Palm
Thomas Palm (ka Toomas Palm; 9. november 1937 Tallinn – 14. detsember 2015 Portland, Oregon) oli eesti majandusteadlane, Portlandi Ülikooli majandusteaduste emeriitprofessor ja Tallinna Tehnikaülikooli audoktor.
Elulugu
Toomas Palm asus 1941. aastal perekonnaga järelümberasumise käigus Saksamaale. 1942. aastal lubati tal emaga Eestisse tagasi pöörduda. 1944. aasta Suure põgenemise lainel põgenes emaga uuesti Saksamaale. Sealt läks perekond 1949. aastal edasi Ameerika Ühendriikidesse. Ta lõpetas 1957. aastal Canon City keskkooli Colorados ja 1961. aastal Colorado Ülikooli majanduse erialal; majandusmagister (1965, Michigani Ülikool), Ph.D. (majanduses, 1967, samas), väitekiri "The Possibility Function: On the Outlook for national Social Accounting". Ta oli aastatel 1960–1965 Michigani Ülikooli teaching fellow, 1965–1966 pre-doctoral instructor ja staff economist, aastast 1967 Portlandi Ülikoolis majanduse abiprofessor ja dotsent, 1977–1999 professor, aastast 1999 emeriitprofessor. 1983. aastal oli ta külalisuurija California Ülikoolis Berkeleys, 1986. aastal Stuttgardi Ülikoolis ja 1990. aastal Leningradi Ülikoolis ning Eesti kõrgkoolides külalislektor. Toomas Palm nõustas 1991. aastal Eesti üleminekuvalitsust. Ta oli Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna asutajaid 1992. aastal.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: hinnateooria, majandusteooria ajalugu, juhtimisökonoomika, keskkonnaökonoomika, investeeringud, rasside ja rahvusvähemuste majandus. American Economic Associationi, Association for Evolutionary Economicsi jt liige, Balti Teaduste Edendamise Assotsiatsiooni president (1998–2000).
Krummendeich
Krummendeich (alamsaksa Krummendiek) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 30,03 km². 31. detsembril 2017 elas seal 489 inimest.
Ajalugu
Krummendeich kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud vastu luterluse. Tilly juhitud Katoliikliku Liiga okupatsiooni ajal (1628–1630) kannatasid nad uuestikatoliseerimise katsete all.
1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Krummendeichist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
pisi|tühi|St. Nicolai kirik
Runiversalis
Runiversalis (Энциклопедия Руниверсалис, Encyclopedia Runiversalis) on Venemaa Föderatsioonis tundmatute isikute loodud rahvusvahelisele Vikipeediale alternatiivne vene imperialistlik internetientsüklopeedia , mis peab olema oma artiklite temaatikas kohane tänase Kremli võimu poolt teostatavale sise- ja välispoliitikale, artiklite tonaalsus peab vastama peaideoloog Dugini poolt etteantud ajaloonägemusele ja patriootiliselt toetama ka näiteks Venemaa Ukraina-poliitikat ja õigustama sõda Ukraina vastu. "Runiversalise" projekt kuulub ühte seeriasse Venemaa diktaatori Vladimir Putini plaanidega "sõltumatust" riigisisesest internetist Runet. Samuti sobitub see kokku Venemaa poolt praegu (2022 a.) teostatava nn. "impordiasenduse" (importozameštšanije) poliitikaga, mille järgi kogu välismaine toode ja teenus püütakse asendada venemaisega.
Projekt lasti käiku umbes juunis 2022, esimese hooga loodi umbes 9000 artiklit, mis seisnes selles, et vikipeediast lihtsalt kopeeriti artiklid üle ja kohendati vastavalt Venemaa võimude ideoloogilistele suunitlustele ümber, eriti mis puudutas Ukraina-teemalisi artikleid. Projekti käivitamine läks siiski raskelt: esimesel avamispäeval 23. augustil 2022 oli veebileht lihtsalt maas. Kasutajatele ilmus ekraanile kiri: viga 403 ja nõuti kasutaja autoriseerimist. Entsüklopeediat kavatsetakse hoida Venemaa internetiserverites ja tegemist on puhtalt poliitilise projektiga - saidile juurdepääs toimub vaid Venemaa IP-aadressilt, ka VPN ei pääse ligi. Meedia ja sõnumiplatvormi Telegram profiili järgi olid Runiversalise projekti autorid osad endised vene Wikipedia toimetajad ja administraatorid. Samas teatasid vene vikipeedia esindajad, et tõenäoliselt on Runiversalise projekti administraatorite ja toimetajate taga nende endised, aga nüüdseks juba blokeeritud kaastöötajad.
Meediagrupi Meduza saidi andmetel on Venemaa võimudel olnud alates 2010. aastast idee kasutusele võtta oma riiklik Vikipeedia. Tollane peaminister Dmitri Medvedev kiitis 2016. aastal heaks töörühma loomise uue digitaalse entsüklopeedia väljatöötamiseks. Venemaa Rahvusraamatukogu teateil pidi uuest ressursist saama aastatel 2004–2017 koostatud 35-köitelise Suure Vene Entsüklopeedia veebianaloog. Viimase teaduskirjastuse direktor ja peatoimetaja Sergei Kravets teatas 2019 a., et entsoklõpeedia veebivariant avatakse 2022 aastaks. Esimesed muudatused uude võrguentsüklopeediasse tehti 9. juunil 2022 a., uue entsüklopeedia loomisest teatasid autorid 18. augustil. Osad rahvusvahelisest vikipeediast muutmata kujul ülekantud artiklid, nagu näiteks artikkel Venemaa õigeusust, on tehtud autoriõigusi rikkudes.