cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prak Sokhonn
Aastatel 1972–1975 õppis ta Phnom Penhis õigusteadust. Prak Sokhonn asus Kambodža armee teenistusse 1979. aastal. 1979–1986 töötas ta Kambodža armee ajalehes ajakirjanikuna. 1986–1992 oli ta sama ajalehe asetoimetaja. 1989. omandas ta diplomi Ajakirjanike Õppe Rahvusvahelises Instituudis Budapestis. 1993. aastal töötas ta Kambodža armee infoteenistuse ülemana ja armee pressiesindajana. 1993. aastal omandas ta diplomi Rahvusvahelises Avaliku Halduse Instituudis Pariisis. 1993–1998 töötas ta Kambodža peaministri nõunikuna. 1999. aastal oli ta Kambodža suursaadik Prantsusmaal, Belgias, Hollandis, Austrias, Taanis, Rootsis, Soomes, Euroopa Liidus ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures Genfis. 2001. aastal omandas ta diplomi Diplomaatiliste ja Strateegiliste Uuringute Keskuses Pariisis. 2003–2013 töötas ta peaministri nõunikuna, Kambodža Ministrite Nõukogu büroo riigisekretärina ja ministrina peaministri käsutuses. 2013. aasta septembrist kuni 2016. aasta aprillini oli ta Kambodža posti- ja telekommunikatsiooni minister. Alates 2016. aasta aprillist on ta Kambodža välisasjade ja rahvusvahelise koostöö minister. 2018. aasta septembrist on ta ka Kambodža asepeaminister.
Stainach
Stainach oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. 2015. aastast on see Stainach-Pürggi valla osa.
Hunhuusid
Hunhuusid (hiina keeles hónghúzi 'punahabe' traditsioonilises hiina kirjas 紅鬍子, lihtsustatud hiina kirjas 红胡子) olid Kirde-Hiinas (peamiselt Mandžuurias) 19. sajandi teisel poolel ja 20. sajandi esimesel poolel tegutsenud relvastatud röövlijõugu liikmed.
Premier Ministr
pisi|Premier Ministr Premier Ministr (vene keeles Премьер-министр) on Venemaa bänd.
Bänd osales 2002. aastal Tallinnas toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusel. Ta kandis ette laulu "Northern Girl", mis sai võistlusel 55 punktiga 10. koha.
Raikaerik
Raikaerik (Arrhenatherum) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab üks sellesse perekonda kuuluv pärismaine liik: kõrge raikaerik (Arrhenatherrum elatius).
Hardini maakond (Illinois)
Hardini maakond (Hardin County) on maakond Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Elizabethtown.
Ajalugu
Maakond moodustati 1839. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 4320.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Uulu kalmistu
Uulu kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Uulu külas.
Uulu kalmistu rajati 1979. aastal. Kalmistu haldaja on Pärnu Haldusteenused kui Pärnu Linnavalitsuse hallatav ettevõte.
Kalmistu asub Uulu rannamännikus Tallinna–Pärnu–Ikla maantee naabruses. Kalmistut ümbritseb Uulu-Võiste maastikukaitseala.
Ohvritees
pisi|150px|"Õiglust Austriale!" Austria siseministeeriumi avaldatud [[Austria lipp|"Punavalgepunane raamat" (1946), mis lahkab hilisajalugu ohvriteesi vaatevinklist]]
Ohvritees (saksa keeles Opferthese), kriitiliselt ka ohvrimüüt (Opfermythos), on ajaloo tõlgendamise viis, mis käsitleb anšlussi käigus Kolmanda Riigiga liidetud fašistlikku Austriat Saksa agressiooni ohvrina nagu Teise maailmasõja ajal okupeeritud maid.
Ohvritees on olnud Teise Austria vabariigi üks põhjapanevaid doktriine alates tekkimisest kuni 1990. aastateni.
Teke
Ohvriteesi allikaks peetakse traditsiooniliselt 1943. aasta liitlaste Moskva deklaratsiooni, millega Austria tunnistati "esimeseks vabaks maaks, mis hitlerliku agressiooni ohvriks langes".
Sama narratiivi võttis pärast Austria vabastamist üle Austria ajutine valitsus. 1945. aasta iseseisvusdeklaratsiooni preambul kuulutas anšlussi kehtetuks (null und nichtig), pidades silmas järgmist asjaolu:
Lisaks väideti preambulis, et "võimutuks ja tahtetuks tehtud rahvas" olevat olnud "kaasa tõmmatud mõttetusse ja väljavaatetusse vallutamissõtta", mida "ükski austerlane" ei olevat "kunagi tahtnud".
Ohvriteesi omaksvõtmine oli Teise vabariigi asutajatele soodne, kuna see võimaldas ühiskonna jaoks valusad teemad maha vaikida ja majanduslikule taasümberehitamisele keskenduda. Lisaks toetas sakslastel ja austerlastel selgelt vahet tegev ohvritees "stabiilse Austria identiteedi" rajamist.
Põhjendus ja vastuargumendid
pisi|[[Anšluss|13. märts 1938. Austerlased tervitavad rõõmsalt Saksa sissetungijaid]] Anšlussi sündmuste määratlemine annekteerimise või ka okupatsioonina on terminoloogiliselt võimalik. Austria Liitriigi juhtkond ei taotlenud Austria territooriumi liitmist Saksamaa külge, vaid oli sunnitud diplomaatilise surve ja ultimaatumite tõttu alluma. Liitmise saavutamiseks tungisid Saksa väed Austriasse sisse, millega kaasnes olemasolevate poliitiliste struktuuride likvideerimine ja juhtivate poliitikute (sealhulgas kantsler Kurt Schuschniggi) arreteerimine. Referendum anšlussi üle toimus 10. aprillil 1938 juba pärast seda, kui natsionaalsotsialistid olid Austria üle täieliku kontrolli saavutanud, ega vastanud enamikule demokraatliku hääletuse kriteeriumitele.
Samas on ohvriteesile vastuväitena välja toodud asjaolu, et üsna suur osa elanikkonnast (täpset suurust pole siiski teada ning see jääb vaieldavaks ) tegelikult pooldas anšlussi ideed, võttis Saksa väed juubeldades vastu ega tundnud ennast ohvrina. Vastupanuliikumine kui selline tekkis Austrias alles Teise maailmasõja lõpufaasis.
Problemaatika
pisi|"Igavene au [[Punaarmee kangelastele, kes langesid lahingutes saksafašistlike anastajatega Euroopa rahvaste vabaduse ja iseseisvuse eest võideldes." Viini Nõukogude monument viitab levinud tõlgenduse kohaselt Austria rahvale kui Suur-Saksa agressiooni ohvrile]] Ohvriteesist lähtuvalt on sageli püütud austerlaste osalust Suur-Saksa võimu all nii Teise maailmasõja käigus kui ka enne seda (näiteks juutide suhtes) toime pandud inimsusvastastes kuritegudes eitada, eirata või pisendada.
Allakäik
pisi|Kunsti[[Interventsioon (kunst)|interventsioon (2019): Grazi "vabadusmonumendist" (tähistab liitlaste okupatsiooni lõppu 1955. aastal) on tehtud "monumüüt" (Monumyth) kirjeldisega ÖDUOPFER. Sõna Opfer kasutatakse tänapäeva saksa noorteslängis sõimusõnana]] Alates 1980. aastate teisest poolest on ohvriteesi mõju Austria ühiskonnale vähehaaval vähenenud ning sellesse suhtumine muutunud kriitilisemaks. Murdepunktidena tuuakse üldiselt välja kaks poliitilist skandaali:
Alles 1998. aastal asutati Austrias ajaloolaste komisjon, mis uuris viie aasta vältel natsionaalsotsialistliku võimu all toime pandud (juutide, mustlaste, keelatud organisatsioonide jms) omandi võõrandamise juhtumeid, võimaldamaks restitutsioonide määramist.
Tänapäeval
20. veebruaril 2022, neli päeva enne Venemaa laiaulatuslikku sissetungi Ukrainasse, võrdles Austria välisminister Alexander Schallenberg (Austria Rahvapartei) ORFi otse-eetris Ukraina kriisi anšlussi sündmustega. Schallenbergi sõnul olevat austerlased 1938. aastal "omal nahal tunda saanud", mida tähendab "üksi jäetud" olla. Poliitilised oponendid süüdistasid ministrit "vastuvõetamatus ajaloorevisionismis", Schnuschniggi režiimi õigustamises ja "vale ohvrimüüdi" levitamises. Kriitikutele vastates väitis Schallenberg, et ei pidanud silmas ohvriteesi, vaid viitas ajaloolistele tõikadele.
Arsis
Arsis on aastal 1993 asutatud eesti käsikellade ansambel. Ansambli moodustasid samanimelise kammerkoori liikmed.
Laagri raamatukogu
pisi|Laagri raamatukogu, 2020 Laagri raamatukogu (kuni 31. märtsini 2022 Saue Vallaraamatukogu) on Saue Raamatukogude haruraamatukogu Saue vallas Laagri alevikus aadressil Veskitammi 4.
Ajalugu
Keila kihelkonna Saue valla esimene raamatukogu – Vanamõisa raamatukogu – asutati 1922. aastal ja tegutses alates 1924. aastast Vanamõisas nn valges majas valla avaliku raamatukoguna. See oli pikka aega valla suurim raamatukogu. Nii Vanamõisa kui ka valla järgmised kolm – Ääsmäe, Jälgimäe, Jõgisoo – raamatukogu alustasid tööd traditsiooniliselt koolimajades. Kooli ja raamatukogu juhataja oli tollal enamasti üks ja sama isik. 6. aprillil 1925 otsustas Saue valla nõukogu rajada Saue vallamajja Saue külas valla viienda raamatukoguna Saue valla keskraamatukogu. Seda kuupäeva loetakse Laagri raamatukogu asutamisajaks.
Saue valla keskraamatukogu esimene juhataja oli pikemat aega Gustav Lauter (1875–1959), Ants Lauteri vend, kes Saue valla sekretärina (1921–1931) lavastas vallasekretäri ameti kõrvalt näidendeid ja muutis vallamaja tõeliseks kultuurikoldeks.
Alates 1936. aastast tegutses Saue valla keskraamatukogu haruraamatukogu ka Pääskülas, algul Jaagu talus, hiljem Tõnu-Mihkli talus (tänapäeval Laagris aadressil Vanasilla 6). Pääsküla harukogu tegutses veel pärast Teist maailmasõda aastatel 1947–1948. Saue vallamajas Saue külas jätkas tööd Saue külaraamatukogu, jagades ruume täitevkomiteega. Väike omaette ruum saadi alles 1950. aastal. 1952. aastal liideti Saue külas asunud külaraamatukoguga Vanamõisa raamatukogu.
Aastatel 1944–1950 oli raamatukogu juhataja Hilda Reivik, aastatel 1952–1957 Valve Hurm, kes mõlemad olid mõnda aega ka Saue külanõukogu esimehed.
1957. aastal sai Saue külaraamatukogu juhatajaks Tallinna Kultuurharidustöö Kooli haridusega Urve Saarmann, kes töötas selles ametis kokku 50 aastat.
1975. aastal koliti külanõukogu Saue külast koos raamatukoguga uude haldushoonesse Laagris, kus raamatukogu käsutusse anti kaks tuba teisel korrusel. 1994. aastal paigutati raamatukogu sealsamas parematesse ja vastremonditud kolme naaberruumi ja nimetati ümber Saue Vallaraamatukoguks. Hiljem anti raamatukogu käsutusse Saue vallamaja kogu üks tiib, kus raamatukogu tegutseb alates 17. septembrist 1998.
2008. aastal ühendati Saue vallavalitsuse otsusega Saue Vallaraamatukoguga Hüüru mõisas tegutsenud Hüüru Raamatukogu, mis jätkas tegevust Saue Vallaraamatukogu teeninduspunktina. Hüüru raamatukogu on vanim (asutatud 1886. aastal Harku vallakooli juurde Harku raamatukogu nime all) tänapäeva Saue valla territooriumil tegutsev raamatukogu.
1. aprillil 2022 jõustunud Saue Raamatukogude põhimäärusega reorganiseeriti Saue valla territooriumil tegutsevate raamatukogude tegevus ümber. Põhimäärus sätestab, et Saue Raamatukogudel on seitse haruraamatukogu (nende hulgas on ka Laagri raamatukogu) ja kaks teeninduspunkti.
Irdning
thumb|
Irdning oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. 2015. aastast on see Irdning-Donnersbachtali valla osa.
Irdning asub Liezenist 19 km edelas Ennstalis, 645–1450 m kõrgusel merepinnast.
Ajalugu
Nime Irdning (Idenich, Ydnich) on esmamainitud 1140. aastal ja kihelkonnakirikut on mainitud 1145. aastal. Turg sai alguse 1564. aastal valitseja Selva Ferdinand Hoffmani palvel. 1689. aastast on see Selva Irdningi provintsikohtu asukoht.
Religioon
Irdningi pastor oli aastatel 1455–1458 Silvio Piccolomini Sienast. 27. augustil 1458 sai ta Pius II nime all paavstiks.
Sport
Tänu oma kõrgusele ja kaugele, kuid hõlpsasti ligipääsetavale asukohale on jalgpallimeeskonnad Irdningit regulaarselt treeninglaagriteks kasutanud. Nende hulka kuuluvad Madridi Real (2008), Fulham FC, Salzburgi Red Bull, Stoke City FC, AS Roma, Everton FC ja VfB Stuttgart. Inglismaa jalgpallikoondis treenis siin enne 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi. Tuhanded pealtvaatajad tulevad iga kord mängijatelt autogramme küsima ja treeningut vaatama.
2018. aastal treenis Everton Irdningis ja pidas sõprusmängu kohaliku meeskonna ATV Irdningiga, võites 22-0.
Rannapungerja hobupostijaam
Rannapungerja hobupostijaam oli Rannapungerja külas, Peipsi järve põhjarannikul, Rannapungerja jõe suudmes, Jõhvi-Tartu postimaantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee ristmikul asunud postijaam.
Irdning
Sport
Irdningi lähistel on mitu suusakuurorti, sealhulgas Planneralm (Steiermargi kõrgeimal asuv suusakuurort), Riesneralm ja Tauplitzalm. Teiste talispordialade hulka kuuluvad murdmaasuusatamine ja jääkeegel. Suvel saab kasutada hotelli Schloss Pichlarn golfiväljakut. Ujumisvõimalused on saadaval ka külade tehistiigis ja Putterersees naabruses asuvas Aigen im Ennstalis.
Tudulinna hüdroelektrijaam
Tudulinna hüdroelektrijaam on endine hüdroelektrijaam Alutaguse vallas, Rannapungerja jõe ääres.
Irdning
Sport
Irdningis on aastaringselt avatud rannavõrkpalliväljak, tennisekompleks, kaks ratsutamisakadeemiat, rulluisurada, kergejõustikurada ja asfaldikurling.
Rannapungerja hobupostijaam
Liivimaa kubermangu piirist 2 versta kaugusel asunud Rannapungerja oli esimene postijaam Eestimaa kubermangus, millele järgnesid: Väike-Pungerja postijaam ja Jõhvi postijaam.
Tudulinna hüdroelektrijaam
Jaam asub Lemmaku külast põhja pool Roostoja Särjetõkke kärestikul, kus Roostoja ja Tagajõgi ei ole veel Rannapungerja jõeks ühinenud.
Jaama ehitati aastatel 1947–1950 ning see oli ametlikult komsomoli löökehitus.
Rannapungerja hobupostijaam
17. sajandi keskpaigast korraldas postiliiklust Eestimaal Eestimaa rüütelkond. Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (trakti), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik. Rannapungerja postijaam oli osa Suurest Peterburi-Tartu-Riia postiteest, mis algas Venemaa keisririigi pealinnast Peterburist ja läbis Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangu kuni keisririigi riigipiirini Preisi kuningriigiga. Postiteed kasutasid Vene keisrid ja keisrinnad ning ka keisririigi pealinna külastanud välismaalased sh. Honoré de Balzac, Robert Schumann, Elias Lönnrot, Ferenc Liszt jt.
Janar
Janar on mehenimi.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Janar 1289 mehel. Janar on Eestis levikult 138. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Janar vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 29,93, ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 22,61. Janar oli keskmiselt 32 aasta vanune (mediaanvanus oli 34).
Anette Wilhelmine Massov
Anette Wilhelmine Massov (Massow) (23.03.1883-?) on eesti õde, kes ainsa eestlasena on autasustatud Florence Nightingale’i medaliga.
Elukäik
Arvatakse, et pildil kujutatud neiu on Anette Massov
Anette Wilhelmine Massovi saatus alates 1939 aastast alates ei ole teada, samuti pole teada tema surma koht ja aeg
Õpingud
1902-1904 õppis halastajaõeks Tallinnas Punase Risti õdede koolis, lõpetas kooli cum laude.
Teenistuskäik
Peale kooli lõpetamist siirdus teenistusse Vene-Jaapani sõtta(1904-1906) suurvürstinna Maria Pavlovna sanitaarrongi, kus tegeles raskelt haavatute raviga.
1906-1914 töötas Tallinna priihospidalis, mis asus tänase Ida-Tallinna Keskhaigla territooriumil.
Aastatel 1914-1917 osales rindeõena I maailmasõjas, osa teenistusest ka eesliinil.
Peale sõjast naasmist 1917 suunati tööle Tallinna Mereväe hospidal, märtsist 1918 Tallinna Linna Naha-ja Suguhaiguste hospidal ning alates 1919 töötas Anette Massov Tallinna Keskhaigla vanemõena.
Lisaks õe kutsele oli Anett Massovil ka 1. järgu ämmaemanda kutse, hoolekande-õe kutse, ning masseerija kutse.
Autasud
Teenistuse eest autasustati mitmete autasudega, Maria Pavlovna andis ketiga risti rinnal kandmiseks ja hõbemedali, keiser andis kuldmedali, veel sai Vene Punase Risti märgi (1929) ja medali Aleksandri lindil kaelas kandmiseks.
1915. a autasustati Georgi risti 4. järguga (No148 066 ).
31.märtsil1939 autasustati seni ainsa eestlasena Anette Wilhelmine Massovit Florence Nightingale'i medaliga, tunnustades tema pikaajalist tööd õe ja õenduse arendajana. Alates 1997 aastast asub Anette Massovile omistatud Florence Nightingale'i medal Eesti Tervishoiumuuseumis.
Mikrotoitaine
Mikrotoitaine (ingl micronutrient) on toitaine, mis ei vabasta energiat ja mida elusorganism vajab väga väikeses koguses.
Mikrotoitained on mineraalained ja vitamiinid.
Elusorganism vajab mikrotoitaineid normaalseks elutegevuseks (areng, kasv ja/või paljunemine) ja normaalsete metabolismiprotsesside toetuseks. Kestev mikrotoitainete defitsiit võib organismile kahjulik ning koguni ohtlik olla, põhjustades organismis haiguslikke seisundeid.
Autorevüü
Autorevüü oli aastatel 1990–1999 Tallinnas ilmunud autoteemaline ajakiri.
Ajakirja peatoimetaja oli 1990–1992 ja 1997–1999 Toomas Tallo, 1992–1997 Vello Kala.
Autorevüü pidas ennast aastal 1928 Eesti Autoklubi välja antud ajakirja Auto (1932 liitus ajakirjaga Tehnika Ajakiri, moodustati ajakiri Tehnika Ajakiri ja Auto) jätkajaks.
Mesihein
Mesihein (Holcus) on kõrreliste sugukonda arvatud taimeperekond.
Eestis kasvab kaks sellesse perekonda kuuluvat pärismaist liiki:
Lastepark (Kohila)
pisi|Kohila Lastepark (september 2014) Lastepark on Kohilas asuv park. Pargi pindala on 1,4 ha. Pargi territooriumil on ka lastele mõeldud mänguala.
Paraskeví Patoulídou
Paraskeví Patoulídou (tuntud ka kui Voúla Patoulídou; kreeka keeles Παρασκευή "Βούλα" Πατουλίδου; sündinud 29. märtsil 1965 Tripótamoses) on endine Kreeka kergejõustiklane.
1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas tuli ta 100 meetri tõkkejooksus üllatuslikult olümpiavõitjaks. Suurfavoriidiks olnud ameeriklanna Gail Devers komistas liidrikohal olles viimase tõkke otsa. Patoulídoust sai Kreeka esimene naisolümpiavõitja. Ühtlasi tõi Patoulídou Kreekale kergejõustikus alles kolmanda olümpiakulla. Patoulídou tuli olümpiavõitjaks ajaga 12,64, mis püsib siiani Kreeka rekordina.
Barcelona olümpiavõit jäi Patoulídou ainsaks medaliks suurtelt tiitlivõistlustelt. Jooksualadel ei jõudnud ta vaatamata kuni 2002. aastani kestnud tippsportlase karjäärile ühelgi teisel korral isegi finaali. Aastatel 1994–1997 keskendus Patoulídou kaugushüppele ning jõudis 1996. aasta suveolümpiamängudel kaugushüppes Ateenas finaali, kus jäi kümnendaks (6.37). Medaleid võitis ta veel Vahemere mängudelt ja Balkani mängudelt.
Greenwoodi maakond (Kansas)
2010. aastal elas maakonnas 6689 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Eureka (2821 elanikku). Suuremad asulad on veel Madison (823) ja Severy (359).
Maakonna pindala on 2895 km². Veepindala on 33 km²
Goce Sedloski
Goce Sedloski (makedoonia keeles Гоце Седлоски; sündinud 10. aprillil 1974 Golemo Konjaris) on Põhja-Makedoonia endine jalgpallur, kaitsja.
Lāči
Lāči on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Lāči asub valla loodeosas Savīte jõe kaldal. Looduskaitse all on sealne tamm ümbermõõduga 4 meetrit ja pärn ümbermõõduga 4,51 meetrit.
Aiviekste küla
Aiviekste on küla (vidējciems) Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
Aiviekste asub valla lõunaosas Aiviekste jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Jaunkalsnavast 7, piirkonna keskusest Madonast 32 ja Riiast 137 kilomeetri kaugusele. Sinna jäävad Krogsi ja Aiviekste bussipeatus.
Külas on lasteaed. Aiviekste on tekkinud 1830. aastatel rajatud Aiviekste hüdroelektrijaama juurde, tänapäeval on seal ka elektrivõrgustiku regionaalse haldusega tegeleva hooldefirma Sadales tīkls elektrivõrkude valitsus.
Looduskaitse all on külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,8 meetrit.
2009. aastal oli külas 290 elanikku, 2019. aastal 244 ja 2022. aastal 245.
pisi|tühi|Aiviekste hüdroelektrijaam
Tiina Kattel
Tiina Kattel (sündinud 15. juunil 1971) on eesti baltist ja tõlkija.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat (1989. aastast) ning Vilniuse Ülikoolis leedu keelt (1990. aastast).
Aastatel 2002–2008 oli ta Vilniuse Ülikoolis eesti keelt ja kultuuri lektor. Alates 2009. aastast on ta Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride kolledži (varem keeltekeskus) juhataja kohusetäitja, 2010. aastast ka Tartu Ülikooli leedu keele ja kultuuri lektor.
Kattel on ka TÜ Aasia regiooni ja Balti regiooni keelte osakonna juhataja.
2010. aastal kaitses Kattel Tartu Ülikoolis Jüri Talveti juhendamisel magistritöö "Leedu uuema romaani (1989–2010) arengutendentsid".
2015. aastal ilmus Tiina Katteli tõlkes kirjastuselt Toledo Alvydas Šlepikase romaan "Minu nimi on Marytė" („Mano vardas – Marytė“, 2012), mis oli valitud lugejate poolt Leedu aasta raamatuks ja oli pälvinud ka Leedu Kirjanike Liidu preemia.
Tiina Kattel on päritolult seto.
Sild üle Kwai jõe
"Sild üle Kwai jõe" on Pierre Boulle'i 1952. aastal avaldatud sõjaromaan raudteesilla ehitusest üle Kwai jõe.
Raamatu olustik põhineb Teise maailmasõja ajal toimunud tõestisündinud lool, kus jaapanlaste kätte vangi langenud sõjavangid ehitasid Birma-Siiami raudteed (tänast Birma raudteed, mida on kutsutud ka Surmaraudteeks). Romaani sündmustik kulgeb Tai läbipääsmatutes džunglites Kanchanaburi linna lähistel.
Eestikeelsed väljaanded
Raamat anti eesti keeles välja 1969. aastal Eesti Raamatu kirjastuses Heiti Kaarde tõlkes. Teos on 143-leheküljeline tavaformaadis ja ümbrispaberiga kõvas köites.
Tartu Saksa Eragümnaasium
Eragümnaasiumi asutas Saksa Kooliselts. Kool alustas tegevust 13. augustil 1875 Tartu Erapoeglaste Asutuse nime all. Alustati kahe ettevalmistus- ja kolme noorema gümnaasiumiklassiga, 1880. aastaks olid koolil olemas kõik gümnaasiumiklassid. 1883. aastal nimetati õppeasutus ümber Friedrich Kollmanni Klassikaliseks Eragümnaasiumiks ning kool omandas õiguse vastu võtta lõpueksameid ja anda küpsustunnistusi.
1917. aastal taastati eragümnaasiumi nimetus ning kool kandis sellest ajast alates nime Alfred Walteri klassikaline eragümnaasium. Alates 1925. aastast pidas kooli üleval Saksa kultuuromavalitsus. Samal aastal nimetati kool ümber Tartu Saksa Eragümnaasiumiks.
Kool tegutses aadressil Magasini 3. 1936. aastal plaanis Saksa kultuuromavalitsus seniste ruumide sobimatuse tõttu koondada Tartus tegutsenud saksa koolid eragümnaasiumi hoonesse. Selleks kavatseti hoone ka ümber ehitada. Hoones tegutses 1931. aastast veel Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Erainstituut.
Tartu saksa eragümnaasium suleti 1939. aastal seoses baltisakslaste ümberasumisega.
Tehismärgala
pisi|400px|Kolm märgalatüüpi: a) avaveeline tehismärgala, b) maa-alune horisontaalvooluga tehismärgala, c) maa-alune vertikaalvooluga tehismärgala Tehismärgalaks nimetatakse kunstlikku märgala, sood või mülgast, mis on loodud kas täiesti uueks või taastatud elukeskkonnaks kohalikele liikidele või võõrliikidele, inimtekkelise reovee, sadevee või reoveepuhasti jäätmete töötlemiseks (nimetatakse ka märgalapuhastiks), maaparanduseks pärast kaevandamist või mõne teise ökoloogilise häiringu kõrvaldamiseks. Looduslikud märgalad töötavad nagu biofiltrid, eemaldades setteid ja saasteaineid, näiteks raskmetalle veest. Tehismärgalasid saab disainida nii, et nad jäljendaksid looduslikke märgalasid, andes neile niimoodi ka esteetilise väärtuse.
Biofiltratsioon
Märgala taimestik pakub erinevaid kasvukohti (juured, lehed, varred), kus mikroorganismid saavad kasvada ja kuhu kinnituda, samal ajal lagundades orgaanilist materjali. Sellist tüüpi mikroorganisme kutsutakse perifüütoniteks. Perifüütonid ja looduslikud keemilised protsessid on peamised, mis tegelevad saasteainete eemaldamisega ja jäätmete lagundamisega. Nende efektiivsus võib olla kuni 90%. Taimed eemaldavad umbes 7–10% kogu saasteainest. Lagunevad taimed on süsiniku allikaks mikroobidele. Eri veetaimedel on erinev raskmetallide taluvus ja lagundamisvõime. Sellest tulenevalt tuleb enne tehismärgala ehitamist teada, milliseid aineid reovesi sisaldab. Tehismärgalasid on kaks põhitüüpi: maa-aluse vooluga ja avaveelised tehismärgalad.
Maa-aluse vooluga märgalad
Maa-aluse vooluga märgalasid saab veel omakorda jagada kaheks: horisontaalvooluga ja vertikaalvooluga tehismärgalad. Maa-aluse vooluga märgalade reovesi (olmereovesi, põllumajanduslik või kaevanduse äravool, parkimistöökodade või lihatööstuse käitlusvesi või teised veed, mida on vaja puhastada) liigub läbi kruusa. Kruusa koostis sõltub sellest, milliseid taimi tahetakse kasvatada. Maa-aluse vooluga märgalades võib reovesi liikuda kas horisontaalselt või paralleelselt istutatud kihi suhtes. Maa-alune horisontaalvooluline märgala on moskiitodele raskem elukeskkond. Moskiitode rohkus võib olla probleemiks tehismärgaladel. Selle probleemi lahendamiseks kasutatakse putuktoidulisi taimi. Maa-aluse vooluga süsteemi eeliseks võib lugeda, et ta võtab enda alla väiksema maa-ala kui avaveeline märgala, samas ei sobi maa-alune märgala nii hästi kohalikule loomastikule ja taimestikule.
Avaveeline märgala
Avaveelistel märgaladel liigub reovesi maapinnal. Selliseid märgalasid nimetatakse mülgasteks ja soodeks. Euroopa avaveelistele märgaladele on roostike istutamine populaarne. Maailmas kasvatatakse neil tehismärgaladel peale pilliroo veel hundinuiasid, tarnu, vesihüatsinte. Viimasel ajal tehismärgaladel tehtud uuringud näitavad seda, et ubaleht ja ripatsmuru on samuti head raskmetalli omastajad.
Tõusuvooluga märgala
Tõusuvooluga märgala on viimastel aegadel kasutusele võetud tehismärgalade tehnoloogia. Seda kasutatakse olmereovee, põllumajandusliku ja tööstusliku reovee puhastamiseks. Tõusuvooluga märgala suudab tegeleda suurte saastekoormustega. Selles süsteemis oksüdeeritakse orgaaniline süsinik nitraatide abiga. Nitraat tekib korduvate üleujutuste ja põudade tulemusena. Sellel uuenduslikul protsessil on mitmeid eeliseid nii maa-aluse kui ka maapealse vooluga märgalade ees. Ta vähendab maa-ala suurust (mida on vaja reovee töötlemiseks) ja suurendab denitrifitseerimise produktiivsust suurte saastekoormustega toimetulemiseks.
Üldiste saasteainete eemaldamine
Saasteainete eemaldamine toimub kolme meetodiga: füüsikaline e mehaaniline, keemiline ja bioloogiline eemaldamine. Mõistmaks, kuidas märgala sees protsessid toimuvad, pole vaja ainult ehitada märgala, vaid enne tuleb mõista, millised kemikaalid võivad märgalasse sattuda ja kuidas need seal käituvad, alles pärast seda saab rakendada kolme meetodit omavahel kombineerides. Reoveetöötlus tehismärgaladel algab teoreetiliselt siis, kui reovesi puutub kokku taime risosfääriga, kus elavad aeroobsed ja anaeroobsed mikroorganismid, kes lagundavad orgaanilisi ühendeid. Mikroobide abil toimub nitrifikatsioon ja selle vastandreaktsioon denitrifikatsioon, mille tulemuseks on lämmastiku vabanemine atmosfääri. Fosfor sadestub koos raua-, alumiiniumi- ja kaltsiumiühenditega. Heljum filtreeritakse märgalas välja settimise teel põhja või mehaanilisel filtreerumisel filterkihis. Kahjulikud bakterid ja viirused kõrvaldatakse filtratsiooni ja adsorptsiooni teel biokiles.
Lämmastiku eemaldamine
Peamised lämmastiku vormid, mis on olulised reoveetöötlemisel, hõlmavad orgaanilist lämmastikku, ammooniumi, ammoniaaki, nitraati, nitritit ja lämmastik. Anorgaanilised vormid on olulised taimede kasvuks veesüsteemis. Reoveest lämmastiku eemaldamine on oluline, kuna ammoniaak on kaladele toksiline. Ülemäärane nitraadi sisaldus joogivees võib vähendada vere võimet hapnikku transportida.
Orgaaniline lämmastiku eemaldamine
Lämmastiku mineralisatsiooni defineeritakse kui orgaaniliselt ühendatud lämmastikku, mis on bioloogiliselt muundunud ammooniumlämmastikuks orgaanilise aine lagunemisel.. See protsess saab olla nii aeroobne kui ka anaeroobne. Sageli kutsutakse seda ammonifikatsiooniks. Orgaaniliselt ühendatud lämmastiku mineralisatsioon vabastab anorgaanilised lämmastikühendid, nagu nitraat ja nitrit. Mineralisatsiooni kiirus võib olla mõjutatud hapniku kontsentratsioonist.
(NH3) ja ammoonium (NH4+)
Ammoonium tekib orgaanilise aine anaeroobse või aeroobse mineralisatsiooni või ammonifikatsiooni tulemusena. Ammooniumioon on peamine mineraliseerunud lämmastiku vorm enamikul üleujutatud märgaladest. Ammooniumioon tekib, kui ammoniaak reageerib veega. NH3 + H2O NH4+ + OH-
Ammooniumioon võib imenduda taimedesse või vetikatesse ja tagasi minna orgaanilise aine koosseisu. Ammooniumioon võidakse ka elektrostaatiliselt hoida negatiivse laenguga pinnaseosakestel. Viimase võimaluse korral ennetatakse ammooniumiooni edasine oksüdatsioon, kuna märgalas valitseb anaeroobne keskkond.
(1) 2NH3+ + 3O2 4H+ + 2H2O + 2NO2-
(2) 2NO2- + O2 2NO3-
On vaja kahte erinevat bakterit, et läbi viia ammooniumi oksüdatsioon nitraadiks. Nitrosomonas sp. oksüdeerib ammooniumi nitritiks ja Nitrobacter sp. oksüdeerib nitriti nitraadiks. Denitrifikatsioon on biokeemiline oksüdeeritud lämmastiku anioonide redutseerimine. Protsessi tulemuseks on gaasilised ühendid: lämmastikoksiid, dilämmastikoksiid ja lämmastik, koos kaasuva orgaanilise aine oksüdeerimisega.
NO3- NO2-  NO  N2O N2
Lõppsaadused dilämmastikoksiid ja lämmastik on gaasid, mis lähevad edasi atmosfääri. Denitrifikatsioon esineb intensiivselt nii anaeroobses kui ka aeroobses keskkonnas. Hapniku puudus paneb osa baktereid kasutama nitraati orgaanilise aine lagundamiseks. Denitrifikatsioon on surutud kitsasse vahemikku aeroobse-anaeroobse piirpinna all olevasse kitsasse kihti. Denitrifikatsiooni peetakse dominantseks mikrobioloogiliseks protsessiks, mis muudab lämmastiku keemilist olekut märgala süsteemis ja on peamine protsess, kuidas lämmastik elemendina tagasi atmosfääri saab. Anaeroobses keskkonnas nitraat lagundatakse N2-ks.
Olmereovesi. Ammoniaak
19 avaveelise märgala uuringus leiti, et neist peaaegu kõik vähendasid üldlämmastiku sisaldust. Nii avaveelise kui ka maa-aluse vooluga märgalade tulemustes saab järeldada, et heitvee nitraadi kontsentratsioon sõltub sellest, kui hästi suudetakse säilitada anaeroobset keskkonda. Anaeroobne keskkond on oluline selleks, et saaks toimuda denitrifikatsioon ja nitraadi lagunemine. 20 avaveelise märgala nitraadi sisaldus reovees oli alanenud alla 5 mg/L, 12-l maa-aluse vooluga märgalal oli nitraadi sisaldus vahemikus 1–10 mg/L. Tulemused Niagara-On-The-Lake vertikaalvooluga süsteemis näitas üldlämmastiku ja ammooniumi (>97%) märgatavat vähenemist. Reovee kogus oli 60 L/m² päevas. Arvutused näitasid, et üle 50% üldlämmastikust muudeti protsessi tulemusena lämmastikuks.
Kaevandusveed. Ammoniaak
Tehislikke märgalasid on kasutatud ammoniaagi eemaldamiseks kaevanduseveest. Kanadas Ontarios Campelli kaevanduses juhiti jäävabal ajal puhastustiigi äravool 9,3-hektarilisele avaveelisele märgalale. Ammoniaak eemaldati 95% ulatuses võrreldes sissevoolava ammoniaagi kontsentratsiooniga. Sissevool oli 15 000 m3 päevas. Talvel vähenes eemaldamise efektiivsus 50–70%-ni. Ammoniaak oksüdeeriti nitraadiks, mis kohe ja kvantitatiivselt eemaldati märgalalt. Üllatus oli see, et anaeroobsed tingimused polnud nitraadi eemaldamiseks vajalikud. Protsess leidis aset lehtede ja purdmaterjali biokiledes, samuti ka setetes. Muud saasteained, sh vask, eemaldati märgala abiga. Märgalast väljatulev vesi oli lõpuks täiesti mittetoksiline. Campell sai esimeseks kullakaevanduseks Ontarios, mille reovesi oli täiesti mittetoksiline. Teised kaevandused kasutavad looduslikke või tehislikke märgalasid selleks, et eemaldada lämmastikuühendid reostunud veest, kaasa arvatud ka tsüaniid ja nitraat. Märgalasid on pakutud ka lämmastikuühendite eemaldamiseks teemandikaevandustest Põhja-Kanadas.
Fosfori eemaldamine
Fosfor esineb looduslikult nii orgaanilisena kui ka anorgaanilisena. Ortofosfaadi analüütilised mõõtmised on näidanud tema bioloogilist kättesaadavust lahustunud vormina. Lahustunud orgaaniline, mittelahustunud orgaaniline ja anorgaaniline fosfor pole bioloogiliselt kättesaadavad, kuni nad pole muudetud lahustuvaks anorgaaniliseks ühendiks. Mageveekogudes on fosfor peamine limiteeriv toitaine. Looduslikes oludes on fosforil väikesed varud. Kuna fosforil pole atmosfäärilist vormi nagu lämmastikul, saab fosfori ringet lugeda suletud ringeks. Fosfori eemaldamist ja ladustamist reoveest saab läbi viia ainult tehismärgalades. Fosforit võib eemaldada märgalas kas:
Fosfori sidumine taimsesse biomassi
Märgalasüsteemi pikemaid taimi võib vaadata kui toitainete ladustamise kohtasid. Toitaineterikkas keskkonnas kasvanud taimed akumuleerivad rohkem toitaineid kui taimed, kes on väiksema toitainete kontsentratsiooniga keskkonnas kasvanud. Veetaimestik võib mängida olulist rolli fosfori eemaldamise osas. Selleks tuleb niita veetaimestikku ja mitte lasta neil laguneda kohapeal. Soontaimed akumuleerivad looduslikel märgaladel endasse ainult väikese osa fosforist (5–20%). Tehismärgaladel on hundinuiad suutnud endas ladestada kuni 40,5% fosforihulgast. Ülejäänud 59% ladestus kruusale. Fosfori eemaldamise efektiivsuseks on saadud kõrkjal (Scirpus sp.) 60%, pillirool 28% ja hundinuial 46%. Ja need tulemused võivad olla veelgi paremad. Tehismärgaladel on soontaimed peamised fosfori ladestumiskohad ja nendesse koguneb umbes 67,3% sissetulevast fosforist. Taime poolt adsorbeeritud kogus võib jõuda kuni 80% fosfori eemaldamiseni. Bakterite, seente ja vetikate osa fosfori eelmaldamisel on väike (20%). Taimed loovad unikaalse keskkonna biokile kinnitumiseks. Kindlad taimed transpordivad hapnikku, mis vabaneb biokiledest. Taimed suurendavad ka pinnase poorsust. Poorid omakorda on headeks kanaliteks veele.
Olmereovesi-fosfor
Vertikaalvooluga märgalal Austraalias uuriti fosfori eemaldamises osalevate komponentide efektiivsust ajas. Lühiajaliselt olid kõige efektiivsemad fosfori omastajad kahanevas reas biokile-makrofüüdid-põhjasetted. Pikaajaliselt oli järjekord veidi erinev: biokile-põhjasetted-makrofüüdid. Mõne aasta jooksul aitab raudoksiidi adsorptsioon täiendavalt fosforit eemaldada. Suuremahuline fosfori eemaldamise efektiivsuse võrdlemine avaveeliste märgalade süsteemis näitas seda, et fosfori adsorptsioon esimesel kahel kuul oli esimeses süsteemis 38% ja teises 22%. Pärast esimest aastat fosfori eemaldamise efektiivsus langes. Teise aasta jooksul oli fosfori kontsentratsioon sissetulevas vees väiksem kui märgalalt väljaminevas vees. Fosfori vabanemine oli põhjustatud küllastunud fosfori väljasadenemisest sidumiskohtadest. Laboris läbi viidud fosfori adsorptsiooni katsed ja välitöödest saadud tulemused olid omavahel väga sarnased.
Metallide eemaldamine
Tehislikke märgalasid on laialdaselt kasutatud lahustunud materjalide ja metalloidide eemaldamiseks. Kuigi need saasteained on omased enamasti kaevandusveele, on neid leitud ka sademete veest, prügilate nõrgveest ja muudest sellistest kohtadest.
Üldine kasutamine
Kõik kolme tüüpi märgalad kasutavad roostikke peamiselt kattetaimedena. Kõiki neid süsteeme kasutatakse tööstuslikult. Tehismärgalasid kasutatakse tavaliselt koos septikuga, kus toimub esmane vee töötlemine. Sadestamistanke või filtreid kasutatakse selleks, et eemaldada tahkeid osakesi reoveest. Kuigi mõned märgalad on disainitud nii, et tegelevad ka esmase töötlemisega ise. Kolm märgalasüsteemi on järgmised: Kõiki kolme tüüpi ehitatakse nagu basseine, mille põhja on paigaldatud filtermaterjal. Filtermaterjali alla pannakse geomembraan, betoon või savi, et kaitsta põhjavett reovee eest. Filtermaterjaliks võib sõltuvalt kättesaadavusest olla kas kruus, lubjakivi või pimsskivi. Samuti võib kasutada liiva või kõigi eelnevate segu.
Iseloomustus
Avaveelise tehismärgala süsteemi iseloomustatakse kui horisontaalset voolu, mis liigub taime juurte ümber. Nad nõuavad suurt maa-ala, tavaliselt 20 m² inimese kohta. Samuti võib esineda probleeme haisuga ja väikese puhastamisvõimega talvel.
Maa-aluse horisontaalvooluga tehismärgalal puudub vabavee pind, reovee vool esineb taimejuurte juures. Selle tulemusena on süsteem efektiivsem talvel, ei meelita ligi moskiitosid ja vajab väiksemat maa-ala (5–10 m²). Märgala põhjas on äravoolutorud, mis võivad kergelt ummistuda. Suuremate veehulkade puhul kasutatakse tavaliselt kombinatsiooni vertikaalvoolulise märgalaga. Kasutatakse musta ja halli vee segusid, kuna siis suudab märgala paremini töötada.
Maa-aluse vertikaalvooluga tehismärgalad sarnanevad maa-aluse horisontaalvooluga märgaladega, kuid vesi voolab sealses süsteemis vertikaalselt. Vesi liigub läbi eri poorisuurustega osakeste. Poorid lähevad allapoole minnes järjest väiksemaks. Tavaliselt esineb neli erinevat kihti. See tehismärgala nõuab vähem ruumi (3 m2inimese kohta), kuid vajab lisaenergiat. Vajab õhutamist.
Tehismärgalad Eestis
Eestisse on rajatud mitmeid tehismärgalasid. Neist tuntumad on Kodijärve hübriidne märgalapuhasti, Kõo asula märgalapuhasti, Paistu põhikooli hübriidmärgala, Põltsamaa avaveeline tehismärgala. Kodijärve hübriidne märgalapuhasti asub Kodijärvel. Ta koosneb kahekambrilisest septikust, kahe peenraga vertikaalvoolulisest pinnasfiltrist (37 m²), kahe peenraga horisontaalvoolulisest taimestik-pinnas-filtrist (375 m²) ja fosforiärastuse vannist (12 m²). Reostuskoormuseks on tal 50 inimekvivalenti ja vooluhulk on 10 m3 ööpäevas. Kõo asula märgalapuhasti koosneb kahest vertikaalvoolulisest taimestikuga pinnasfiltrist, ühest horisontaalvoolulisest taimestikuga pinnasfiltrist ja kahest avaveelisest tiigist.
Amber Rudd
Ta lõpetas Edinburghi Ülikooli ajaloolasena. Seejärel asus ta tööle investeerimispanka J.P. Morgan & Co. Hiljem töötas ta riskikapitaliga. Lisaks mängis ta filmis "Neli pulma ja üks matus" episoodilises osas.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1990–1995 abielus kirjaniku ja ajakirjaniku A. A. Gilliga (1954–2016), abielust sündis kaks last; abielu lahutati.
Ķemeri
thumb|Ķemeri vapp pisi|Ķemeri asendikaart Ķemeri on Läti linna Jūrmala osa. Aastatel 1928–1959 oli see omaette linn, mille osaks oli ka Jaunķemeri.
Ķemeris on 1997. aastal loodud Ķemeri rahvuspargi keskus.
Ķemeri on läänepoolne osa Jūrmalast. Aastatel 1928–1959 oli Ķemeri omaette linn. Ajalooliselt kuulus Ķemeri territoorium kuni 18. sajandi lõpuni Kuramaa ja Zemgale hertsogiriigi koosseisu. 19. ja 20. sajandil oli see oluline kuurort. Asub Liivi lahest 6 km lõuna pool väävliallikatega järvede ja soode vahel. Väävlivete tervendavad omadused olid kuurordis kasutusel. Ķuurordi territooriumil on üle 30 vesiniksulfiidiallika ning rikkalikud ravimturba ja Kaņierise järves ravimuda varud. 1997. aastal rajati Ķemeri rahvuspark. Ķemerit ühendab ülejäänud Jurmalaga ja Riiaga elektriraudtee. Seda läbib Riia–Ventspilsi maantee (A10). Ķemeri asub Riiast 44 km kaugusel.
Rahvameditsiinis kasutatavad Ķemeri väävliallikad olid arstidele teada juba 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi alguses, kui seda tulid meditsiinilistel eesmärkidel kasutama Kuramaa kõrgema seltskonna esindajad. Neid võttis vastu metsavaht, kelle kodus sai viibida ja nautida allikatest toodud tervendavates vetes suplemist. Ühe metsavahi nimi oli Ķemersiks, tema järgi hakati kutsuma algul raba ja hiljem kuurorti.
Esimest korda analüüsiti Ķemeri mineraalvesi keemiliselt Peterburis 1801. aastal, seejärel uuris neid Dāvids Hieronīms Grindelis, kelle analüüsitulemused avaldati. Baltimaade kindralkuberner krahv Kārlis Magnuss von der Pālens ravis end 1933.–1835. aastal Ķemeri mineraalveega. Ta paranes ning pöördus kuurordi rajamisel toetuse saamiseks Vene keisri Nikolai I poole. 1836. aastal eraldas keiser 700 hektarit riigimaad Ķemeri kuurordile. Tervisvete kvaliteedi jälgimiseks loodi kindralkuberneri juhitud erikomisjon. Vene impeeriumi valitsus eraldas ka 100 000 rubla hoonete ehitamiseks ning ja Ķemerist Sloka–Tukumsi maanteeni tee sillutamiseks.
Kuurordi külastajatele parema loodusliku keskkonna loomise ja tervendamise eesmärgil loodi Vērsupīte äärde suur park. Pargi rajas 19. sajandil Riia peaaednik Kārlis Vāgners. Pargis on skulptuurid, paviljonid, sillad, väävliallikas Ķirzaciņa koos paviljoniga ja Armastuse saarel paviljon-rotund. 2019. aastal alustati pargi heakorrastamist ja rekonstrueerimist.
Esimene suplusasutus avati 1838. aastal. Seda aastat peetakse kuurordi asutamise aastaks. Selle arendamise eest hoolitses riik. Ķemeri kuurordi esimesed arstid olid Gottfried H. von Magnus (1840–1844), Georg Reinhold Guido Girgenson (1844–1855), Ernest Merķelis (1855–1863) ja Roberts Ferdinand Kofskis (1864–1877). Enne esimest maailmasõda ulatus Ķemeri kuurordis ravitavate arv 8300 inimeseni aastas. 1912. aastal avati raudteeliiklus Kemeri – Moskva. See tegutses kuni 1920. aastani. 1912. aastal võeti kasutusele Jaunķemeri mererannaga liiklemiseks elektritramm. I maailmasõja ajal viidi 1915. aastal trammivagunid Venemaale Staraya Rusa linna. Trammirööpad võeti üles 1933. aastal.
Pärast Esimest maailmasõda taastus aktiivne elu kuurordis kiiresti. Nagu Siguldas ja Ogres, oli ka Ķemeri riialaste lemmikpuhkepaik. 1924. aastal ehitati arhitekt Friedrich Skujiņa projekti järgi kaasaegne mudavannidega sanatoorium, 1929. aastal vaatetoaga veetorn ja 1933. aastal avati Jaunķemeri tee ääres metsas spordi- ja puhkekompleks, mis hiljem muudeti peeneks restoraniks Jautrais ods. 1928. aastal anti Ķemerile linnaõigused. President Kārlis Ulmanis avas 1936. aastal pidulikult tolle aja Läti ühe prestiižseima hoone – 100 mugava toa ja luksusliku saaliga hotelli Ķemeri (arhitekt Eižens Laube).
Pärast Teist maailmasõda kuulutati Ķemeri üleliidulise tähtsusega kuurordiks. Nõukogude ajal asus peahoones sanatoorium, kus oli 300 kohta närvisüsteemihaigustega patsientidele, raviti ka liigeste, luude ja lihaste ning naistehaigusi. 1951. aasta oktoobris avati elektriraudtee ühendus Riiaga. 1959. aastal võeti Ķemeri linn vastloodud Jūrmala linna hulka.
Pärast Läti taasiseseisvumist kaotas Ķemeri kuurordina tähtsuse. Ķemeri rahvuspark loodi 1997. aastal, see hõlmab kogu Ķemeri territooriumi. "Metsamajas" ehk endises restoranis Jautrais ods asub pargi juhtkond. Hoone ja park erastati Venemaa kodanikule Aleksandr Gusakovile, kes osutus aga maksujõuetuks. 2015. aasta veebruaris müüdi hoone 2,86 miljoni euro eest SIA Arhiideale, kes nõustus kompleksi rekonstrueerima. Tööde plaan sisaldas gaasivarustussüsteemiga liitumist, vee- ja kanalisatsioonivõrkude sisemist ja välist rekonstrueerimist, kultuurilise ja ajaloolise Ķemeri pargi ja hotelli renoveerimist, interaktiivse loodusturismi keskuse loomist, kõrvalteede ja parkimise korrastamist ning veetorni ja laste mänguväljaku rajamist. Projekti rahastamiseks saadi raha ka Läti riigilt ja Euroopa Liidult. Hotell avati 2021. aasta suvel.
Kommertspant
Kommertspant on pandi liik, mida võib äriregistrisse kantud ettevõtja seada, ilma et ta annaks üle panditava vara valduse. Nõude olemasolu ei ole kommertspandi kasutamise eelduseks ja kommertspant ei aegu nõude lõppemisega. Kommertspandi võib seada välismaa äriühingu Eesti filiaali vallasvarale. Kommertspandi leping peab olema notariaalselt tõestatud.
Ajalugu
Esimest korda Eesti õiguses reguleeriti kommertspanti 1. detsembril 1993 jõustunud asjaõigusseaduse §-des 309–312. Asjaõigusest eraldiseisev kommertspandiseadus võeti vastu 5. mail 1996 ning see jõustus 1. jaanuaril 1997.
Ulatus
Kommertspandiks võib anda igasuguse vara (v.a allpool mainitud erandid), mis kuulub ettevõtjale pandikande tegemise ajal, samuti varal mille ettevõtja omandab pärast pandikande tegemist. See tähendab, et kommertspandi puhul ei anta konkreetset asja nõude tagatiseks, vaid antakse asjade kogum.
See on ka kommertspandi erinevus teistest Eesti õiguses tuntud pandiliikidest – kommertspant ei järgi asjaõigusele omast spetsialiteedipõhimõtet, mille alusel saab koormata ainult konkreetseid asju ja õigusi, mitte asjade kogumit. Näiteks kui ettevõtja ostab kinnisasja (korteri, maja, äripinna vms) laenuga, tahab laenuandja laenule tagatist ja üldjuhul seatakse tagatiseks see konkreetne kinnisasi. Kommertspandi puhu aga ei määrata tagatiseks seda konkreetset kinnisasja vaid ettevõtja kõik kinnisvarad.
Piirangud
Kommertspandiks ei saa seada igasugust vara. Kommertspant ei ulatu:
Näiteks ei saa seada kommertspanti korterile, millele on seatud hüpoteek, ja lapsetoetusele.
Kasutamine
Kommertspanti saab realiseerida üksnes sundtäitmise või pankroti korral. Kuna kommertspandile ei kehti asjaõigusele omane spetsialiteedipõhimõtete (st kommertspant ulatub kogu koormatavale varale, mitte konkreetsele varale), siis seda saab kasutada alles tagatisjuhtumi korral ehk pandi realiseerimisel.
Kommertspandi probleem
Nende kahe põhjuse tõttu ei ole võimalik kommertspandilepinguga tagatud nõuet maksma panna otse kohtutäituri poole pöördudes. Vajalik on läbida kohtuprotsess, kus kohus otsustab kommertspandiga seotud vara ning selle välja nõudmise õigsuse.
Vallo Kirs
Vallo Kirs (sündinud 23. novembril 1987 Rakveres) on Eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1995–2007 õppis Rakvere Gümnaasiumis. 2007–2009 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu. 2009. aastast õppis lavastaja/näitleja eriala Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias, mille ta 2013. aastal lõpetas.
Vallo Kirs töötab alates 2013. aastast Ugala teatris näitlejana.
Looming
Vallo Kirs mängis 2007. aastal linastunud Ilmar Raagi filmis "Klass" peategelast Kasparit ja kehastas sama tegelaskuju 2010. aastal valminud telesarjas "Klass: elu pärast".
Isiklikku
Vallo Kirsi elukaaslane on Ugala teatri näitleja Klaudia Tiitsmaa. Näitlejatepaaril on 2 poega 9 septembril 2018 sündinud Vallo Valter ja sügisel 2020 sündinud Villu.
Ledro
thumb|Vaade Pieve di Ledrole ja Bezzeccale [[Ledro järvelt]] thumb|Ledro valla paiknemine Trento provintsis
Ledro (kohalikus murdes: Léder) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias. See loodi 1. jaanuaril 2010, kui ühendati endised vallad Pieve di Ledro, Bezzecca, Concei, Molina di Ledro, Tiarno di Sopra ja Tiarno di Sotto.
Ajalugu
Vald loodi pärast 30. novembril 2008 korraldatud referendumit kõigis 6 Valle di Ledro vallas.
Geograafia
Vallas on frazioni (alljaotused) Bezzecca, Biacesa, Concei, Enguiso, Legos, Lenzumo, Locca, Mezzolago, Molina di Ledro, Pieve di Ledro (vallakeskus), Pré di Ledro, Tiarno di Sopra, Tiarno di Sotto.
Ledro külgneb järgmiste valdadega: Bleggio Superiore, Bondone, Borgo Chiese, Fiavè, Limone sul Garda (Brescia provints), Magasa (Brescia provints), Nago-Torbole, Riva del Garda, Pieve di Bono-Prezzo, Storo, Tenno, Tione di Trento ja Tremosine (Brescia provints).
Maailma kultuuripärandi koht
Siin asub üks või rohkem eelajaloolist vaielamu asulakohta, mis on osa eelajaloolistest vaielamutest ümber Alpide UNESCO maailmapärandi nimistus.
Kuldne värav
Kuldne värav on spordis (näiteks jalgpall, jäähoki, maahoki) kasutatav võitja määramise viis väljalangemismängudes, mida kasutatakse, kui kohtumise normaalaeg lõpeb viigiga. Kuldse värava reegli järgi võidab mängu võistkond, kes lisaajal esimesena värava lööb.
FIFA loobus sellest reeglist 2004. aastal.
Hirvepähkel
Hirvepähkel (Elaphomyces) on kottseente perekond.
Hollandi valgepea
paremal|350x350px Hollandi valgepea on paduaani kanatõu variant.
Üldinfo
Paduaan (padova) on kanatõug Euroopas, kes on tuntud oma harja sulgede tõttu. Hollandi valgepea (ingl White-Crested Black Polish) on üks paduaani värvi variatsioonidest. Neid efektse välimusega linde peetakse peamiselt dekoratiivlindudena. Aastane munatoodang on umbes 155, munad väikesed ja valged. Isaslinnud kaaluvad kuni 1,8–2,3 kg ja kanade keskmine kehamass on 1,5–2 kg.
Välimus
Hollandi valgepeadel on hele nahk ning tumedad mustjas-sinakad jalad. Täiskasvanud linnul on peas valge tutt, mis on kontrastiks mustale kerele. Kukkedel, kelle tutt on langevam, on hari üldjuhul vähem märgatav. Kanadel seevastu on ümaram ja kompaktsem sulgedest moodustuv tutt. Sageli võib hollandi valgepea kukkedel harja kõrvalt moodustada ka kaks pehmet V-kujulist sarve. Kohe pärast koorumist võib tibudel peas märgata selgesti eristuvat muhku. Tibud on alguses musta-valgekirjud, kuid kasvades hakkavad must kere ja valge peaosa järjest rohkem eristuma.