cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daugavpilsi Ülikool
Aastal 1921 asutati Daugavpilsis pedagoogiline kool, mis aastal 1922 nimetati ümber Daugavpilsi pedagoogiliseks seminariks ja aastal 1923 Daugavpilsi Riiklikuks Õpetajate Instituudiks. Aastatel 1952–1986 kandis see Daugavpilsi Pedagoogilise Instituudi nime, 1986–1993 oli Jānis Kalnbērziņši nimeline Daugavpilsi Pedagoogiline Instituut ja 1993–2001 Daugavpilsi Pedagoogikaülikool.
Ülikoolis õppis 2013. aasta seisuga umbes 2500 üliõpilast, kes õppisid bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes.
Academic Hostel
Academic Hostel on hostel Tallinnas Mustamäe linnaosas TTÜ kvartalis.
Tallinna Tehnikaülikooli 5-korruseline üliõpilaselamu asub aadressil Akadeemia tee 11. Budget-tüüpi majutusasutus on Tallinna suurim.
Hostelis on 108 tuba 216 voodikohaga.
Tallinna madal
Tallinna madal (ajaloolistel kaartidel ka Tallinna kivi, saksa Revalstein) madal Soome lahes, Aegna saarest umbes 15 km põhjas.
Aastal 1858 paigutati sinna madala eest hoiatav tulelaev Revalstein (Tallinnamadal). Tallinnamadala tuletorn ehitati aastal 1970.
Uudiste nalja-osa
pisi|Uudiste nalja-osa päis 1904 Uudiste nalja-osa oli huumoriajakiri, mis ilmus 1904–1905 Tartus ajalehe Uudised lisana.
Väljaandja oli Peeter Speek, vastutavad toimetajad Peeter Speek ja Richard Aavakivi.
Ajakirjale tegi kaastööd Eduard Vilde ja karikatuurid joonistas Toomas Rudolf Gutmann.
Tiraaž oli 1904. aastal 8000 ja 1905. aastal 10 000 eksemplari.
Erna Visk
Erna Visk (4. mai 1910 Pärnu – 20. aprill 1983) oli Eesti NSV partei- ja riigiametnik.
Ta sündis 1910. aastal Pärnus töölisperekonnas. 1927. aastast töötas Leningradi tehases Elektropribor laboritehnikuna. Seejärel õppis ta Semjon Budjonnõi nimelises Sõjaväe Elektrotehnika Akadeemias. Aastatel 1939–1947 oli ta juhtival kohal Tšuvaši ANSV Riiklikus Plaanikomitees.
1947. aastast elas ta Eestis, töötades juhtivatel ametikohtadel: kõigepealt Pärnu Linna TSN Täitevkomitee plaanikomisjoni esimehena, seejärel EKP Valgamaa Maakonnakomitee sekretärina ning siis EKP Kilingi-Nõmme Rajoonikomitee esimese sekretärina. Aastatel 1952–1953 oli ta EKP Pärnu Oblastikomitee sekretär. Aastatel 1953–1958 oli ta EKP Paide Rajoonikomitee esimene sekretär. Aastatel 1958–1964 oli ta Eesti NSV sotsiaalkindlustuse minister, misjärel ta siirdus pensionile.
Ta oli korduvalt valitud EKP Keskkomitee liikmeks ja ta kuulus ka Eesti NSV Ülemnõukogu III ja IV koosseisu.
Erna Visk suri 20. aprillil 1983 ja maeti 26. aprillil 1983 Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema isa Jüri Visk oli II Riigikogu liige (Töörahva Ühise Väerinna ridades).
Loránd Eötvösi ülikool
Loránd Eötvösi ülikool (ungari Eötvös Loránd Tudományegyetem, ELTE) on riiklik ülikool Ungaris Budapestis.
Ülikool on asutatud 1635. aastal ja see on üks suuremaid ja prestiižsemaid kõrgkoole Ungaris. Ülikool kannab tuntud füüsiku parun Loránd Eötvösi nime alates 1950. aastast.
Ajalugu
pisi|Loránd Eötvösi ülikooli raamatukogu lugemissaal Loránd Eötvösi ülikooli eelkäijaks peetakse kardinal Péter Pázmány 1635. aastal Ungari kuningriigis Nagyszombatis (tänapäeval Trnava, Slovakkia) asutatud katoliiklikku ülikooli, kus õpetati teoloogiat ja filosoofiat. 1770. aastal viidi ülikool üle Budasse ja seda nimetati kuni 1873. aastani Pesti Kuninglikuks Ülikooliks, seejärel kuni 1921. aastani Budapesti Ülikooliks, mil see nimetati asutaja Péter Pázmányi järgi ümber Ungari Kuninglikuks Péter Pázmány Ülikooliks.
1949. aastal eraldati ülikoolist usuteaduskond ja loodi loodusteaduskond.
Ülikoolis õpib 28 000 üliõpilast.
Eesti keel ja kultuur Loránd Eötvösi ülikoolis
Loránd Eõtvõsi Ülikoolis tegutseb juba alates 1872. aastast maailma esimene soome-ugri keelte õppetool. Eesti keelt õpivad nii soome-ugri ja soome keele eriharu üliõpilased kui ka ungari filoloogid. Eesti keele tõhusamaks õpetamiseks käivitati 1994. aastal eesti keele õppekava, millest kasvas välja eriharu. Alates 2002. aasta sügisest saab Loránd Eõtvõsi Ülikoolis õppida eesti keelt ka põhiainena. Õpingute hulka on kuulunud mh pooleaastane Tartus vahetusüliõpilaseks olemine. Eesti keele lektoriks on olnud nt Piret Toomet, Anu Kippasto, Lea Kreinin.
Alates 2018. aastast lähetab Eesti riik Loránd Eötvösi ülikooli eesti keele ja kultuuri lektori eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames. Selle programmi raames lähetatud esimese eesti keele ja kultuuri lektorina töötab Budapestis Leila Kimmel. Programmi koordineeris Eesti Instituut, alates 2021. aastast haldab programmi Haridus- ja Noorteamet.
National Geographic (täpsustus)
National Geographic võib tähendada:
Schwendau
Valla ala koosneb mitmest paikkonnast, sealhulgas Hippachi osad, ja ulatub Zilleri jõest kuni 2590 m kõrgusel Hoarbergjochi kuruni. Schwendau on tihedalt seotud naaberküla Hippachiga ja nad jagavad ka mitut rajatist.
Perekonnanimi
Perekonnanime Schwendau juured viivad otse tagasi Schwendausse Austrias. Perekonna legendi järgi oli perekonnanimi algselt Baron von Schwendau (Luigemaa parunid) ja see oli madalaim aadlitiitel, mille andis ertshertsog Albert V Suuremeelne. Perekonna vastutusalaks oli maksude kogumine ja kohalik sherif. Schwendau perekond usub, et nende embleem on kaitserelv, mitte tööriist.
Põhja-Ameerikas elab vähem kui 75 Schwendau perekonna liiget. 1999. aastal külastas neli neist (Don, Marlene, Bob ja Mark) Schwendaud Austrias. Kuna Schwendau perekonda on sündinud nii palju tüdrukuid, usutakse perekonna hääbumist järgmise 100 aasta jooksul.
Perekond võib jälgida oma sugupuud tagasi Preisimaale 1700. aastatel ning Kanadasse ja Ameerikasse umbes 1850. aastal. Perekonna embleem pärineb 1400. aastatest.
Kalaaugu jõgi
Kalaaugu jõgi (ka Kallaku oja) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 0,5 km. Jõe valgla suurus on alla 10 km².
Jõgi saab alguse Linnulahest. Jõgi suubub Kellamäe lahte.
Chojnów
Chojnów (saksa Haynau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Legnica maakonnas. Chojnów asub Legnicast umbes 17 km lääneloodes.
Asulat on esmamainitud 1272. aastal, täielikud linnaõigused sai 1333. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada ja selle majanduslik tähtsus vähenes. 19. sajandi teisel poolel algas linnas kiire tööstuse areng. Teises maailmasõjas hävis 60% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Leandro Paredes
Leandro Daniel Paredes (sündinud 29. juunil 1994 San Justos) on Argentina jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Torino Juventus ja Argentina jalgpallikoondises.
2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Peterburi Zenit.
Debüüdi Argentina jalgpallikoondises tegi Paredes 13. juunil 2017 sõprusmängus Singapuri vastu, lüües selles mängus ka oma esimese koondisevärava. 2019. aasta Copa Américal valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Argentina koondisega võitis ta 2021. aasta Copa América.
Mürgiaparaat
Madudel
Madudel paikneb mürgiaparaat harilikult peapiirkonnas. Selle osad paiknevad silmade taga, ülalõualuu peal ja suus, v.a sugukonda Atractaspididae liigitatud maod, neil võivad näärmed kulgeda piki keha külgesid. Mürgiaparaat on rästiklastel, mürknastiklastel, merimadulastel, pinnaserästiklastel, lõgismadulastel, kobradel, alamsugukonda Aparallactinae liigitatud madudel jt.
Mürgiaparaadi tekkimise ülesanne pole päris selge, teadlaste arvates on see vastavate lihaste survele allutatud süsteem seotud suure saagi neelamisega tervikuna ning eelseedimisega ja asjaoluga, et madudel tuleb ellujäämiseks saakloom liikumatuks muuta (võimalikult kiirelt surmata). Nii näiteks sooritavad lõgismadulased (prk lõgismadu) ründe 0,2 ± 0,1 sekundiga ja sülg väljutatakse tõenäoliselt 0,5 ± 0,2 sekundiga.
Samuti pole selge mürginäärme nõristusmehhanism, kuid oletatakse, et see ei allu neuroloogilistele mehhanismidele. Katsed madudega on näidanud, et ka siis, kui neil lõigata läbi nääret varustavad närvid, töötab mürgiaparaat edasi.
Lisaks kasutavad maod mürgiaparaati ka enesekaitsel röövloomade ja vaenlaste vastu. Lähikokkupuutel inimestega laseb madu tõenäoliselt käiku osa mürgiaparaadist, olenevalt maoliigist 5–70% maohammustuse saanud patsientidest maohammustuse mürgistust ei esine ja arvatakse, et madu ei tühjendanud mürginääret, st ei eritanud sülge.
Mürgiaparaati ei ole tuvastatud 60–70% Colubridae sugukonda liigitatud madudel, neil on paariline Duvernoy nääre. Mürgiaparaati ei ole arvatavasti ka kägistajamadudel.
Mürgiaparaadi kirjeldus
Mürgiaparaat koosneb:
Mürgihambad
Maoliste klassifikatsioonil kasutatakse mõnikord ka liigitust rühmadesse hammaste kuju ja paiknemise järgi:
Merimadulaste (Hydrophiinae) mürgiaparaati on vähe uuritud.
Mürgiaparaadi kirjeldus on toodud inimeste mürgistamisvõime vaatepunktist, anatoomilised struktuurid kannavad osadel autoritel teistsuguseid nimetusi, nii on teada, et madude sülg komplekteeritakse oimu-süljenäärmetes.
Lisaks anatoomilistele struktuuridele loetakse mürgiaparaadi hulka ka toksiinina toimiv sülg (valgud) – maomürk ja selle väljutamisega seotud käitumuslikud kohastumused.
Mauritiuse kuninganna
pisi|Mauritiuse kuninganna Elizabeth II lipp Mauritiuse kuninganna oli Mauritiuse riigipea alates riigi iseseisvumisest 12. märtsil 1968 kuni 12. märtsini 1992.
Ainus Mauritiuse kuninganna oli Elizabeth II (sündinud 1926), kuid ta ei viibinud riigis kohal ja tema ülesandeid täitis kindralkuberner.
Kuninganna külastas Mauritiust koos oma abikaasa prints Philipiga 24.–26. märtsini 1972.
1992. aastal muutus Mauritius vabariigiks ja senine kindralkuberner Veerasamy Ringadoo sai vabariigi presidendiks.
Artist (film)
"Artist" (inglise The Artist) on 2011. aastal linastunud Prantsusmaa romantiline draamafilm, mille lavastas Michel Hazanavicius.
Tunnustus
2012. aastal oli film nomineeritud kuuele Kuldgloobusele ning võitis auhinna kolmes kategoorias: parima muusika- või komöödiafilmi, parima muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja (Jean Dujardin) ja parima muusika (Ludovic Bource) kategoorias.
Samal aastal oli linateos nomineeritud 10 Oscarile, nende seas parima filmi, lavastaja, meesnäitleja (Jean Dujardin), naiskõrvalosatäitja (Bérénice Bejo) ja algupärase stsenaariumi Oscarile.
Jack Russelli terjerile Uggiele anti 2011. aasta Cannes'i filmifestivalil loomnäitlejate eripreemia Palm Dog Award.
Radiesteesia
Radiesteesia on õpetus oletatavaist kiirgus- ja infoväljadest, mida tekitavad elusa ja eluta looduse objektid ning mida sensitiivid (nimetatakse radiestesistideks) on võimelised tajuma.
Tuntud radiesteesia valdkonnad on pildarlus (nõiavitsa ehk pilda abil objektide otsimine), geopaatia, biolokatsioon jt.
Radiesteesia olemuse kohta puudub teaduslik põhjendatus.
Paris-Saclay
pisi|300px|Paris-Saclay Paris-Saclay on tehnoloogia- ja teaduspark Saclay lähedal Île-de-France'is. See hõlmab teadusasutusi, kahte suurt Prantsusmaa ülikooli kõrghariduskeskustega (Grandes Écoles) ja ka eraettevõtete uurimiskeskusi. 2013. aastal paigutas Technology Review Paris-Saclay maailma 8 parima teadusklastri hulka. 2014. aastal hõlmas see ligi 15% Prantsusmaa teadusuuringute võimsusest.
William Windom
pisi| pisi| William Windom (28. september 1923 New York – 16. august 2012) oli USA filminäitleja.
Paris-Saclay
Esimesed asulad pärinevad 1950. aastatest ning piirkonda laiendati mitu korda 1970. ja 2000. aastatel. Praegu on käimas mitmed projektid ülikoolilinnaku edasiarendamiseks, sealhulgas osade rajatiste ümberpaigutamine.
William Windom
William Windom mängis sarjas "Mõrv sai teoks" doktor Seth Hazlittit.
Paris-Saclay
Tänapäeval asuvad selles piirkonnas paljud Euroopa suurimad kõrgtehnoloogiaettevõtted, aga ka Prantsusmaa kaks juhtivat ülikooli Université Paris-Saclay (CentraleSupélec, ENS Paris-Saclay jne) ja Institut polytechnique de Paris (École polytechnique, Télécom ParisTech, HEC Paris jne). ARWU 2020 edetabelis on Université Paris-Saclay maailmas matemaatikas 14. kohal ja füüsikas 9. kohal (Euroopas 1.).
William Windom
Aastal 1970 võitis ta Emmy auhinna osatäitmise eest telesarjas "My World and Welcome to It".
Paris-Saclay
Eesmärk oli tugevdada klastrit, et luua rahvusvaheline teadus- ja tehnoloogiakeskus, mis suudaks konkureerida teiste kõrgtehnoloogiliste piirkondadega, nagu Silicon Valley või Cambridge, MA.
Radiesteesia
Viited
Радиэстезия
Jon Matsumoto
pisi|Jon Matsumoto (2022) pisi|Jon Matsumoto 2010. aastal [[Charlotte Checkersi särgis]] Jonathan Richard Matsumoto (sündinud 13. oktoobril 1986 Ottawas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Kölner Haie.
Aastatel 2004–2007 mängis ta Bowling Green State University jäähokimeeskonnas.
2006. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i draft'is 79. valikuna. NHL-is on ta mänginud ühel hooajal Carolina Hurricanesis (2010–11) ja ühel hooajal Florida Panthersis (2011–12). Aastatel 2007–2014 mängis ta peamiselt American Hockey League'i klubides. 2010. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule.
Alates 2014. aastast on Matsumoto mänginud Saksamaa kõrgliigas. Saksamaal on ta mänginud kokku viies klubis: hooajal 2014–15 Schwenninger Wild Wingsis, hooajal 2015–16 Augsburger Pantheris, aastatel 2016–2018 EHC Münchenis, hooajal 2018–19 Iserlohn Roostersis ja alates 2019. aastast Kölner Haies. Aastatel 2017 ja 2018 tuli ta EHC Müncheniga Saksamaa meistriks.
Bassussarry
Bassussarry [bassu'sarri] on linn Prantsusmaal Pyrénées-Atlantiquesi departemangus. Ta kuulub Ustaritz-Vallées de Nive et Nivelle'i kantonisse Bayonne'i ringkonnas.
Raiejäätmed
pisi|Raiejäätmed Raiejäätmed on oksad, ladvad, raielangile jäetud tüvepuit, raiutud järelkasv ja maha võetud alusmets. Raiejäätmeid on võimalik varuda juba valgustusraiel, kuid veelgi rohkem saab neid harvendus- ja uuendusraiel.
Käitlemine
Andmed Lõuna-Soome metsade kohta näitavad, et kogu raieringi jooksul on hektarilt võimalik koguda 155–310 m3 (puistekuupmeetrit) jäätmeid. Raiejäätmed koristatakse uuendusraie langilt ühe aasta jooksul, et tagada metsauuendus. Raiejäätmete käitlemise põhieesmärk on tagada, et metsa uuendamine kulgeks võimalikult kiiresti ja ohutult. Raiejäätmete käitlemiseks on mitu võimalust, näiteks põletamine ja kompostimine. Metsamajandamisest tekkivaid raiejäätmeid kasutatakse elektrijaamade alternatiivkütusena põlevkivi ja maagaasi asemel. Igat tüüpi metsa raiejäätmete kasutamine vähendab süsinikdioksiidi heitkoguseid pikas perspektiivis miljoneid kordi.
Bassussarry
Linna territoorium asub 2–85 meetri kõrgusel üle merepinna.
Raiejäätmed
Mõju elupaikadele
Raiejäätmete kogumisel on elurikkusele kahjustav mõju. Raiejäätmed on elupaigaks putukatele ja seeneliikidele. Väike osa neist liikidest kuuluvad punasesse raamatusse ja nende liikide elupaiku peaks säilitama. Kui kõik raiejäätmed on langilt kõrvaldatud, kaovad nende liikide elupaigad ja liigid ei pruugi jääda püsima.
Bassussarry
pisi|tühi|Bassussarry plaan ja teda ümbritsevad vallad
Andrew Cogliano
pisi|Andrew Cogliano 2012. aastal [[Anaheim Ducksi meeskonnas mängimas]] Andrew Cogliano (sündinud 14. juunil 1987 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana vasakäärel.
Aastatel 2005–2007 mängis Cogliano Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2005. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft'is 25. valikuna. NHL-is debüteeris ta Oilersi meeskonnas 4. oktoobril 2007 mängus San Jose Sharksi vastu. Esimese värava lõi ta liigas neli päeva mängus Detroit Red Wingsi vastu.
2011. aasta juulis kaubeldi Cogliano Anaheim Ducksi. 2013. aasta detsembris sai Cogliano NHL-i ajaloo 20. mängijaks, kes on järjest osalenud 500 mängus ja alles viiendaks, kes on seda suutnud alates NHL-i karjääri esimesest mängust. Kokku mängis Cogliano NHL-is järjest 830 mängus (selle näitaja poolest on ta NHL-is seitsmendal kohal ). Tema seeria sai lõpu 2018. aasta jaanuaris, kui talle määrati Los Angeles Kingsi mängija Adrian Kempe löömise eest kahemänguline võistluskeeld.
2019. aasta jaanuaris kaubeldi ta Devin Shore'i vastu Dallas Starsi. Hooajal 2019–20 jõudis ta Starsiga Stanley karikavõistluste finaali, kus kaotati Tampa Bay Lightningile.
2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu San Jose Sharksiga. 2022. aasta märtsis liitus ta Colorado Avalanche'iga.
2004. aastal tuli Cogliano Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. Aastatel 2006 ja 2007 tuli ta Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Martti Nõmme
Martti Nõmme (sündinud 7. augustil 1993) on endine eesti suusahüppaja.
AKB48
AKB48 on Jaapani iidoligrupp.
Martti Nõmme
Ta on 2010. ja 2013. aastal saanud individuaalselt Eesti meistrivõistlustelt suusahüpetes pronksmedali.
2020. aasta aprillis teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
Kontekstualism
Kontekstualism on filosoofiliste vaadete kogum, mis rõhutab teo või väljenduse konteksti. Kontekstualistide väitel saab tegu ja väljendust mõista vaid selle kontekstiga suhestatult. Kontekstualistid usuvad, et "X-i teadmine", "Y jaoks põhjuse omamine" ning isegi "õige olemine" ja "tõsi olema" omavad tähendust vaid täpsustatud konteksti suhestatuna. Kontekstualism vaatleb poliitikat seotuna selle keskkonnaga. Sotsiaalne klass, geograafia, kliima, rahvus, keel, kultuur, majandus, demograafia, tehnoloogia, ideoloogia, religioon ja institutsioonid mõjutavad poliitikat, aga poliitika ei mõjuta neid. Tulemusena on institutsioonid iseseisvad faktorid.
Eetikas seostatakse kontekstuaalseid vaateid moraalse relativismiga.
Arhitektuuris on kontekstualism disainiteooria, kus modernsed hooned ühtlustatakse traditsionaalse linna vormidega.
Sissejuhatus
Epistemoloogias on kontekstualism sõna "teab" käsitlemine kui kontekstist olenevat. Kontekstist olenevad väljendid "kirjeldavad erinevaid väited, mis on suhtelised erinevate konteksti kasutamistega". Näiteks "mina", "siin" ja "nüüd". Kes on "mina" oleneb väite esitajast. Kontekstualism üritab leida vastust skeptilisuse probleemile. Kontekstuaalse epistemoloogia peamine uskumus on see, et teadmise omistused on konteksti-tundlikud. Kontekstis, kus tõe nõudmise standardid on kõrged - skeptilises kontekstis - kui öelda "mul on käed", oleks väide väär. Kui väita sama tavalisemas igapäevases kontekstis, kus standardid on madalamad, oleks väide tõsi.
Kriitika
Mitmed filosoofid on kontekstualistlikku epistemoloogiat kritiseerinud. Kontekstualism vastandub invariantismile, mis väidab, et teadmine ei ole kontekstist sõltuv. Invariantistid on näiteks Jason Stanley ja John Hawthorne. Jonathan Schaffer tegi ettepaneku kontekstualismi alternatiivile, kontrastivismile.
Eksperimentaalne uurimistöö
Läbi viidud uuringutes pole toetust kontekstualismile leitud.
Kergu õigeusu kalmistu
pisi| Kergu õigeusu kalmistu on kalmistu Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Kergu külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu maakonnas.
Embraer E-Jet
E-Jet on Embraeri Brasiilias ehitatavate reisilennukite perekond, millesse kuulub neli erineva suuruse ja lennuulatusega, kuid sarnase valmistamistehnoloogia ja põhivarustusega lennukit (E-170 kuni E-195). See lubab ühe selle perekonna lennuki lennuõigused saanud piloodil täiendõpet sooritamata lennata ka teiste samasse perekonda kuuluvate lennukitüüpidega. Silindrilise lennukikere läbimõõt on 301 cm.
Kergu õigeusu kalmistu
Kalmistu rajati arvatavasti 1862. aastal, kui Kergu mõisa omanik Zenaida von Keyserling kinkis 1852. aastal asutatud kogudusele maatüki ehitiste jaoks.
Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Uusmadal
Uusmadal on madal Soome lahes, jääb Naissaarest 8 km kirdesse. Madala sügavus on alla 10 m. Madalat tähistavad kaks poid.
Eesti Disainiauhinnad
Eesti Disainiauhinnad on Eesti disaini väärtustamiseks ja populariseerimiseks korraldatav gala kontsert, kus tunnustatakse eelnenud aasta jooksul silma paistnud Eesti disainereid.
Esimene kontsert toimus 2012. Seda kontserti korraldasid Eesti Disainerite Liit, Eesti Disainikeskus, ADC*Estonia ja Teenusmajanduse Koda.
Scott Kelly
Scott Joseph Kelly (sündinud 21. veebruaril 1964) on Ameerika Ühendriikide insener ning endine mereväelane ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1996. aastal ning on osalenud neljal missioonil. Kelly oli 26., 45. ja 46. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör.
Kelly lendas esimest korda kosmosesse detsembris 1999 kui ta oli missiooni STS-103 ajal Discovery piloot. See oli Hubble'i kosmoseteleskoobi kolmas teenindusmissioon. 2007. aastal oli ta missiooni STS-118 komandör ja novembris 2010 sai ta 26. ekspeditsiooni komandöriks.
Novembris 2012 valiti Scott Kelly ja Mihhail Kornijenko Aasta kosmoses missioonile, mille raames veetsid nad 340 päeva Rahvusvahelises Kosmosejaamas. Nende missioon algas 27. märtsil 2015 kui algas 43. ekspeditsioon ja lõppes 29. veebruaril 2016, kui Kelly andis jaama juhtimise üle 47. ekspeditsiooni komandörile, Timothy Koprale. Kelly naasis Maale 1. märtsil 2016.
Ilumäe kalmistu
pisi|Ilumäe kalmistu Ilumäe kalmistu asub Ilumäe külas Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ehitis- ja ajaloomälestisena.
Arvatakse, et kalmistu tekkis 18. sajandi esimesel poolel pärast puust kabeli valmimist aastal 1731. Hiljem, 1843. aastal ehitati uus kivist kabelihoone.
Domeikava fort
Fort kavandati piirkonda 1909. aastal. Fordi plaani autor oli Konstantin Velitško. Ehitustööd algasid 1913. aastal. Fort rajati kõrgendikule, mis võimaldas kontrolli all hoida kogu Nerise orgu; nii rajati sinna massiivsed betoonist ja raudbetoonist ehitised. Need pidid vastu seisma tolle ajastu suurtükkide tulele. 1914. aastal muudeti ehitustööde plaani. Fordid pidid uue plaani kohaselt saama muude kaitserajatiste tugielemendiks. Algasid mullatööd ja teedevõrgustiku rajamine. Kindluse tarbeks rajati ka kitsarööpmeline raudtee, mille üks harutee viis fordini. Ehitati varjend kuuekümne sõduri tarbeks ja veel üks varjend rinnatise juurde. Neid ühendas ülejäänud rajatistega laudseinte ja betoonist laega potern. Esimese maailmasõja puhkemine sundis ehitajaid tagasi pöörduma algse 1909 aastal kinnitatud viisnurkse põhiplaani juurde.
Fordis oli kaks kaevu, kaks kasematti, kus paiknesid 57 millimeetrised suurtükid, ja kaks vaatluspunkti. Rajati ka külmhoone 500 000 liharatsiooni ja 2 miljoni konservi hoidmiseks, mille juurde rajati ka arteesia kaev. Fordi ehitustööd kestsid ka talvel, ehitajate tarbeks olid soojakud ja küttesüsteem. Tööd lõpetas Saksa vägede lähenemine.
Sakslaste rünnaku ajal langes fort ägeda suurtükitule alla. Taganevad Vene väed lasid sealse laskemoonalao õhku.
Fort on 2002. aastast muinsuskaitse all, kuid objekt on korrastamata ja tähistamata. See asub eramajade vahel ja on võsastunud, ehitistesse on viidud prügi.
Vainupea kalmistu
pisi|Vainupea kalmistu Vainupea kalmistu asub Vainupea külas Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Vainupea kalmistu on Eesti kõige mereäärsem kalmistu. Täpne rajamise aeg on teadmata. Surnuaeda on maetud maalikunstnik Richard Sagrits.
Vabariiklik Lustivere Kopsutuberkuloosi Sanatoorium
Vabariiklik Lustivere Kopsutuberkuloosi Sanatoorium oli sanatoorium, mis tegutses 1929–1971 Lustivere külas Lustivere mõisa peahoones.
Hiljem oli hoone (aastatel 1972–1992) Jõgeva rajoonihaigla käsutuses, aastal 1992 oli hoones iseseisev Lustivere haigla ja novembrist 1992 on hoones Lustivere hooldekodu.
Kimovsk
Kimovsk on linn Venemaal Tula oblastis, Kimovski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 77 km kagus.
Linn tekkis Mihhailovka külana, mis kasvas rauamaagi kaevandamisega seoses. Kaevandused asusid Kommunistliku Noorsoointernatsionaali kolhoosi maadel (vene Коммунистический интернационал молодёжи, lühend "КИМ" ehk KIM). 1948 sai asula kolhoosi järgi praeguse nime ja alevi staatuse. 1952. aastal sai linnaks. 2006. aastast on Kimovski linnaasunduse keskus.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 25 563.
Lennundusseadus
Eesti Vabariigi lennundusseadus on seadus, mis "sätestab lennundustegevuse ja lennundusjulgestuse korraldamise ning lennuohutuse tagamise alused". Eestis 2019. aasta seisuga kehtiv lennundusseadus on vastu võetud 17. veebruaril 1999 ning jõustunud 1. septembril 1999.
Lennundusseaduse peatükid hõlmavad järgmisi temaatilisi jaotisi:
Lennundustegevuse alla kuulub kõik, mis on seotud õhusõidukite käitamise, mehitamise, ehituse ja hooldusega. Lisaks käib selle alla lennuliikluse teenindamine, lennuväljade ja kopteriväljakute käitamine ja lennundusspetsialistide koolitamine.
Lennundusseadus määrab õhusõidukitel töötava personali töö-, lennu- ja puhkeajad. Lisaks sätestab lennundusseadus õhusõiduki kapteni õigused ja kohustused nii tava- kui ka ohuolukorras.
Lennundusseadus määrab üldise ohuolukordades käitumise, kes peab mis juhul vajalikku tegevust juhtima jne. Sätestatud on riikliku- ja haldusjärelevalve korraldus.
Injapari keel
Injapari keel on Peruus räägitud keel, mis kuulub aravaki keelkonda. Keel on arvatavasti väljasurnud, seda rääkis 1999. aastal vaid 4 inimest Peruu kaguosas Las Piedrase jõe ääres Puerto Maldonado linna lähedal.
Nathalia Dill
Nathalia Goyannes Dill Orrico (sündinud 24. märtsil 1986 Rio de Janeiros) on Brasiilia näitleja.
Stans (Tirool)
Stans on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 563 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 20,1 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1976 inimest. Vald paikneb Inntalis, umbes 3 km Schwazist.
Operatsioon Albion
thumb|300px|paremal|[[Muhu väina lahingu (operatsiooni Albion) skeem]] Operatsioon Albion ehk Tagalahe dessant oli Saksamaa keisririigi poolt I maailmasõja ajal 1917. aasta oktoobris teostatud meredessant, mille käigus hõivati Lääne-Eesti saared. See oli Saksa vägede suurim ja edukaim meredessantoperatsioon I maailmasõja ajal.
1917. aastal tahtis Venemaa Ajutine Valitsus ka pärast Veebruarirevolutsiooni sõda jätkata. Aleksandr Kerenski algatatud juunipealetung Galiitsias lõppes aga pärast esialgset edu lüüasaamisega. Saksamaa ja Austria-Ungari väed surusid 19. juulil alanud vastupealetungiga Vene väe kohati 130 km tagasi. 3. septembril (ukj) vallutasid sakslased Riia.
Saksa dessantväed
Operatsiooni Albion dessandi läbiviimiseks moodustati ekspeditsioonikorpus, mis allus Riia platsdarmil rinnet hoidvale Saksa 8. armeele. Dessantkorpuse koosseisus oli 2. jalgratturibrigaadiga tugevdatud 42. jalaväediviis, viie rügemendiga: kokku 24 600 ohvitseri ja sõdurit, 8500 hobust ning 2500 vankrit, 40 suurtükki, 220 kuulipildujat ja 12 rasket miinipildujat. Korpust juhtis kindral Hugo von Kathen.
pisi|Dessandi maalevedu [[Tagalaht|Tagalahes]] Saksa merevägi moodustas dessandiks erilise laevastikuüksuse viitseadmiral Erhard Schmidti lipu all, selle koosseisu kuulusid suured Saksa Avamerelaevastiku (Hochseeflotte) jõud, mis toodi kohale Põhjamerelt Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi laevastiku vastasest sõjategevusest. Sõjalaevastik moodustas ligi 2/3 Saksa Avamerelaevastikust. Läänemerele toodi järgmised sõjalaevad: pisi|left|Dessantpaadi laadimine maabumisoperatsiooni ajal Õhust toetas Saksa laevastikku 101 vesilennukit ja 6 dirižaablit.
Dessandi planeerimisfaasis puhastasid Saksa miinitraalerid Väinamerd miinitõketest.
Dessandiplaani kohaselt tuli pealöök anda Liepajast sõjasadamast Loode-Saaremaal asuvas Tagalahest Kuressaare suunas, abilöök Pammanalt Orissaare suunas ning sõjalaevade pettedemonstratsioonid läbi viia Kihelkonna all ja Sõrve poolsaare läänerannikul.
9.ja 10. oktoobril ukj laaditi dessantväed Liepajas transpordilaevadele ning 11. oktoobril saabusid Liepajasse Putzigist ka lahingulaevad: lahingulaevade eskaader ja lahinguristleja Moltke. Kontradmiral Albert Hopmani laevastikueskaader SMS Kolberg, SMS Augsburg, SMS Strassburg, 16. ja 20. torpeedokaatrite poolflotillid, 3. ja 4. miinitraalerite divisjonid ja 3. miiniotsijate poolflotill asusid ootel Ventspilsis.
Saksa laevastiku 4. eskaadri 3 lahingulaeva võtsid positsiooni Tagalahe neeme ees, 3. eskaadri laevad aga Ninase poolsaare ees, et pommitada Tagalahe lahe ääres olevat suurtükipatareid. Soela väina asusid lahingulaev Bayern ja kergristleja Emden, Hiiumaa Tohvri patarei pommitamiseks. 13. torpeedokaatrite poolflotill pommitas Papisaare lennusadamat ja Kihelkonnat.
Positsioonidel said meremiinide tõttu vigastusi lahingulaevad Bayern ja Grosser Kurfürst, kuid jätkasid lahingutegevust.
Saaremaa vallutamine
29. septembril vkj / 12. oktoobril ukj maabusid sakslaste 131. jalaväerügemendi I pataljon Tagalahe läänerannikul (tänapäeva Kihelkonna vallas) Vaigu Valgemäe piirkonnas, osa 138. jalaväerügemendist Tagalahe idarannikul ning 10. löögikompanii Tagalahes, Tõrvasoo piirkonnas. Kokku 3600 meest. Tagalahe idarannikul, Tagamõisa poolsaarel avas vaenlase pihta tule ainult üks rannakaitsepatarei nr 45, kuna 426. jalaväepolgu 2. pataljoni osad Piirduta, Abbula ja Merise küla liinil olid täiesti passiivsed. Rannapatarei nr 45 sunniti vaikima Saksa laevastiku 4. eskaadri laevade suurtükitulega. Saksa laevastiku 3. eskaadri laevad pommitasid Rannapatareid nr 46, purustades ühe suurtükipatarei ja komandopunkti. Vene rannapatarei nr 46 lahingutegevuses ei alustanudki.
12. oktoobril Vene vägede 426. jalaväepolgu vastupanukatsed Kärlas ja Kõljalas ei suutnud sakslaste edasitungi peatada ja juba samal päeval hõivasid sakslased Papisaare merelennuväebaasi ning tungisid edasi Sõrve suunas. Vene vägede peakaitseliin oli Kärla liin, see algas Saarmalt, Sauverest läbi Udu mereni. 131. jalaväerügement alustas liikumist Kihelkonna suunas, teel toimus väiksemaid kokkupõrkeid. Vene väed mingit suuremat vastupanu ei osutanud, vaid taandusid korratult või andsid end vangi. Ka 138. jalaväerügement põrkas edasiliikumisel kokku venelaste väiksemate osadega, Kärlas ja Uduveres. Tugevamat vastupanu avaldati vaid Mustjala piirkonnas. Kihelkonna vallutamise järel suundusid sakslaste kaks pataljoni Sõrve poolsaarele, üks pataljon Kuressaare peale. 30. septembril vkj / 13. oktoobril jõudsid sakslased Sõrve poolsaareni, peajõud asusid põhja pool Kuressaaret.
29. septembri õhtul Kuressaares kohtunud admiral Dmitri Svešnikov, 107. diviisi ülem kindralmajor Aleksei Ivanov ja Muhu positsiooni täitevkomitee liikmed hindasid aga olukorra lootusetuks ja otsustasid Saaremaa loovutada. Vaid Sõrve taandunud väeosadel kästi jätkata rannapatareide kaitsmist, kuid kogu ülejäänud garnison pidi murdma läbi Orissaareni, et asuda Muhu tammi (Zinovjevi silla) kaitsele.
Üheaegselt dessandiga Tagalahes maabus kahest ratturipataljonist, 18. löögikompaniist, laevastiku dessantosadest ja madrustest koosnev dessantüksus Pammana rajoonis Liiküla ja Tuhkana juures. 29. septembril vkj 1917 Saksa dessandil Tagalahte, Ninase rannapatarei nr 46 avaldas vaid nõrka vastupanu ning pärast lühikest tulevahetust Saksa sõjalaevadega piirati patarei tagalast ümber ning sunniti alistuma. 30. septembriks vkj oli Saaremaale maabunud kokku neli jalaväerügementi, kolm ratturipataljoni ja üks patarei. Need jõud olid jõudnud välja Taavi – Järumetsa järve – Ohtja järve – Küdema joonele. pisi|Väinamere asend (varasema nimega Muhu väin) 30. septembril vkj / 13. oktoobril ukj 1917 heitsid Saksa lennukid kakskümmend pommi Kuressaarele. Vene vägesid oli saartel valmis küll olulisel hulgal, kuid nende võitlusvaim enamasti vilets. Balti laevastiku maavägede juhataja kindralmajor Nikolai Henrikson andis veel 30. septembri / 13. oktoobril ukj õhtul korralduse, milles käskis kindral Aleksei Ivanovil alustada 107. diviisi üksustega 2. oktoobril otsustavat vastupealetungi ning 118. jalaväediviisi brigaadi ülemal kindralmajor Zahhari Martõnovil kindlustada Orissaare sillapea ja puhastada selle ümbrus vaenlastest. Seni Paldiskis asunud 118. jalaväediviisi brigaadiülema Martõnovi käsutusse anti 118. jalaväediviisi 470. Dankovi ja 471. Kozelski jalaväepolk, Tallinna Üksik Mereväe Surmapataljon ja 2. üksik piirivalvesotnja. Kõik need jõud kokku moodustasid nn. Muhu saare koondsalga. Abivägede formeerimine aga ebaõnnestus, sest sõdurid ja madrused keeldusid täitmast Aleksandr Kerenski korraldusi. Ainult Tallinnas seisvate laevade madrustest moodustud, nn Tallinna Surmapataljon, keda juhtis II järgu kapten Pavel Šiško, saadeti Muhumaale. 470. Dankovi ja 471. Kozelski polk olid täiesti võitlusvõimetud. Surmapataljon oli ainuke lahingusse astunud väeosa, kes kaitses mitu päeva Väinatammi Muhu-poolset otsa.
13. oktoobril lahkusid vene väed Kuressaarest ja 14. oktoobril tungisid sakslased Kuressaarde, lõigates ülejäänud Saaremaast ära Sõrve poolsaarel asuva 425. Kargopoli jalaväepolgu ja kolm rannakaitsepatareid. Peeter Suure merekindluse Väinamere positsiooni Sõrve 12-tollise Rannapatarei nr 43 langemise järel, 15. oktoobril ukj 1917. aastal ei olnud Saksa laevadele Liivi lahele sisenemiseks enam takistusi. Rannapatarei meeskond loobus 15. oktoobril vastupanust ja evakueerus Mõntu sadama kaudu. 15. oktoobril piirasid Saksa väed Pöide lähedal sisse ja võtsid vangi koos kindral Ivanovi ja tema staabiga (kokku langes vangi 5600 venelast). 16. oktoobril alistus mahajäetud Vene 425. Kargopoli polk sakslastele Polli küla lähedal (vangi langes 120 ohvitseri ja 4000 sõdurit). 16. oktoobril ukj langes Saaremaa sakslaste valdusse.
Lüüasaamine lahingus Kuivastu reidil sundis Balti laevastiku juhatust Lääne-Eesti saarestikku maha jätma. 18. oktoobril ukj taandusid viimased Vene laevad Muhu väinast.
Moonsundi lahing
pisi|Lahingu tagajärjel pooluppunud laev Slava Operatsiooni ajal toimus saarte piirkonnas ühtlasi mitu kokkupõrget Saksa ja Vene sõjalaevade vahel, millest suurim ja otsustavaim oli (Lääne-Eesti saarestiku) Moonsundi lahing 17. oktoobril 1917. Saksa laevastiku lahingulaevad König, Kronprintz ja kolm ristlejat sisenesid Liivi lahte ja lähenesid Suurele väinale lõuna poolt. Vene suuremad sõjalaevad – soomuslaevad Slava ja Graždanin (end Tšesarevitš), ristleja Bajan – asusid positsioonile Virtsu ja Viirelaiu vahel. Saksa laevade laskeulatus oli suurem ja neil oli rohkem peakaliibri (12-tolliseid) kahureid (saksa laevadel 20-tollised, vene laevadel 8-tollised). Soomuslaev Grazdanin sai kaks tabamust, kuid jäi rivvi. Slava sai seitse tabamust 305 mm mürskudega, neist mitu allapoole veeliini. Lahing lõppes Vene laevaüksuse taandumisega Suurest väinast ja soomuslaeva Slava uputamisega.
Muhu vallutamine
Muhu saare vägede juhataja oli 118. jalaväediviisi ülem kindralmajor Aleksei Martõnov. 17. oktoober vkj Suurde väina sisenenud saksa 3. eskaadrile osutasid vastupanu Vene laevastik ja Muhu Võiküla rannapatarei ning Virtsu 4-152mm suurtükipatarei. 17. oktoobril jäid sõjalaevad Kolberg ja Stassburg ankrusse Väikse väina lõunapoolse sissepääsu juures ning Võiküla patarei hävitamiseks saadeti maale dessant 40 meest kahe kuulipildujaga, Võiküla patarei vallutati ja tehti võitlusvõimetuks. 17. oktoobri keskpäeval, kohe peale Vene laevastiku kaotust Muhu väina merelahingus, andis kindral Nikolai Henrikson käsu Muhul ja Hiiumaal paiknevate Vene vägede mandrile toomiseks. Paraku õnnestus see osaliselt vaid Hiiumaalt.
Saaremaad ja Muhut ühendava Muhu Väikese väina tammi (Zinovjevi sild) kaitsmisel Väikese väina ääres olevatesse kaevikutes mõlemal pool Väinatammi oli 1. oktoobril asunud ainult 800-meheline Tallinna Surmapataljon (Ревельский морской батальон смерти) 1. järgu kapten Pavel Šiško juhtimisel. 2., 3. ja 4. oktoobri lähenesid nende positsioonidele merelt Saksa paadid, millelt avati kuulipildujatuli. Surmapataljon vastas omapoolse tulega ja laevad lahkusid. Surmapataljoni kaevikute kohal toimus ka õhulahing saksa ja vene lennuki vahel. Saksa lennuk kahe lenduriga kukkus Linnuse küla vahel alla. 3. oktoobril jättis surmapataljon tee lõunapoolsel küljel olevad kaevikud maha ja koondus Vahtna ümbrusse, kust oodati sakslaste dessanti, sest üle tammi oli rünnak võimatu. 4. oktoobri õhtul algas sakslaste äge kahurituli Muhu ranniku suunas. Ka surmapataljon sai käsu lahkuda Väikese väina äärest.
Muhule paisati viimasel hetkel, 3. oktoobril ka kahe 1. eesti jalaväepolgu pataljoni roodud, kuid needki ei suutnud sakslasi peatada. Pataljonil ei õnnestunud enam lahingutegevuses osaleda, ca 1600 eestlast langes vangi.
Muhu looderannikul Koguva küla juures maabus kell 17.00 sakslaste dessant, kes suundus Väinatammi poole, et Tallinna Surmapataljoni võitlejaid tammi juurest eemale tõrjuda, võitlus kestis 17. oktoobri öötundideni, siis venelased taganesid. 18. oktoobriks oli ka Muhumaa vene vägede poolt maha jäetud. Sakslased ületasid 18. oktoobri hommikul ka kaitseta jäänud Väinatammi ja alustasid Muhumaa hõivamist. Muhumaalt Vene traalerid ja hävitajad võtsid sama päeva hommikul peale kõigest paarsada meest, peamiselt Surmapataljoni võitlejat. Siis jõudsid Muhu väina poolt kohale saksa hävitajad ja peale lühikest tulevahetust lahkusid vene laevad põhja poole. Paarisajal eesti ja vene sõduril-ohvitseril õnnestus Muhu väin ületada paatide või muude ujuvvahenditega iseseisvalt. Ülejäänud 5600 meest alistusid Muhul sakslastele ilma võitluseta (vastupanu osutas ainult Surmapataljon) 18. oktoobri pärastlõunal. Senini on säilinud lõik I maailmasõja aegseid Väikese väina äärseid kaitsekraave, mis asuvad Muhu saarel Kuivastu-Kuressaare maantee kõrval, tuntud turismiobjekti Eemu tuuliku lähedal.
Hiiumaa vallutamine
Hiiumaale tegid Saksa väed dessandi Sõrule 17. oktoobril. Sõrul maabus ja lõi sillapea 300 madrusest koosnev üksus Rosenbergi flotillist kaptenleitnant von Ahlefeldti juhtimisel. Alles 18. oktoobril tungis Hiiumaale II Jalgrattapataljon ülemleitnant von Kaweczynski juhtimisel ja 17. Jalaväerügement.Vene väed alustasid saarelt lahkumist juba 17. oktoobril ja õhkisid enamiku patareide suurtükkidest. Kuna aga rannapatarei nr. 39 ei saanud tulistada lõunasuunda, siis jäigi lahing pidamata. Rannapatarei nr 34 sundisid Saksa keisririigi keiserliku laevastiku sõjalaevad Emden ja Bayern suurtükiduellis vaikima, siiski sai patarei enne pihta saksa loodimislaevale A28. Järgmisel päeval saatsid sakslased dessandi patareid õhkima, see aga leiti vene sõjaväeosa poolt juba mahajäetult ning suurtükid õhiti ja tehti lahingukõlbmatuks. 17. oktoobril kell 16 lahkusid Hiiumaalt Kõrgessaare lennuväebaasist 4 lennukit ja asusid teele Haapsalu suunas. Lennubaas põletati maha. Hiiumaa vallutati suuremat vastupanu kohtamata 20. oktoobriks ja umbes 750 Vene sõdurit võetud vangi.
Operatsioon Albion lõppes 21. oktoobril 1917 Saksa vägede võiduga. Operatsiooni tulemusel algas Saksa okupatsioon Eestis.
Operatsioonist võttis osa ka, keiser Wilhelmi kolmas poeg korvettenkapitän Preisi prints Adalbert, olles kergeristleja SMS Danzig komandör. Pärast operatsiooni edukat lõppu külastas Muhu- ja Saaremaad Saksa keisri Wilhelm II noorim poeg, Preisi prints Joachim, kes tutvus vägedega, vaatas üle vange ja võttis Kuressaares vastu paraadi.
Õppetunnid, järelkaja
Kuna tegu oli ühe esimese modernse, logistiliselt ja taktikaliselt hästi läbi viidud ühisoperatsiooniga maailmas, kasutavad paljude riikide (näiteks Nõukogude Liidu, USA, Briti, Saksamaa, Šveitsi, Jaapani, Eesti, Taani, Rootsi jt) sõjaväed Albioni operatsiooni oma õppeprogrammis.
Operatsiooni ainetel valmis Nõukogude Liidus 1988. aasta lõpus tegelikke sündmusi osaliselt jäljendav mängufilm "Moonsund".
Martin Mandre
Ta on tulnud mootorrataste hipodroomisõidus kolm korda (1992, 1993 ja 1994) ja söerajasõidus (speedway) kaks korda (1992 ja 1993) Eesti meistriks noorte 125 cm³ masinaklassis.
Beverini linnus
Beverini linnus oli üks 13. sajandi alguse Tālava keskseid linnuseid ja latgali üliku Talibaldi residents.
Asukoht
thumb|Linnamägi Trikātas, üks tõenäolisemaid Beverini linnuse asukohti (1866 aasta pilt koos [[Trikāta ordulinnus|ordulinnuse varemetega)]] Kuna Beverini linnust mainiv Henriku Liivimaa kroonika ehitise asukohta otseselt välja ei ütle, on selle paiknemise kohta esitatud erinevaid hüpoteese. Siiski näib kroonika selgelt vihjavat Beverini asumisele Trikātas ("... tungivad ugalased nüüd äkki lätlaste maale Trikāta piirkonda ... ning, piirates Beverini linnuse sisse ..." ; "... rüüstates Trikātas Thalibaldi ja ümberkaudseid kogukondi, kogunevad nad Beverini linnuse juurde" ; "... Talibald Beverinist ..." ; "... jõudes Trikātasse, võtsid nad kinni Thalibaldi, selle maakonna vanema ..." ). Sealsetest linnamägedest on üks tõenäolisemaid Beverini asukohti hilisema Trikāta ordulinnuse ase, kust on avastatud varasemate kaitseehitiste olemasolu. Seda hüpoteesi toetab ka asjaolu, et tegemist oli tolleaegsete oluliste teede ühinemiskohaga ning et seal läheduses on asunud 11.–12. sajandil kasutusel olnud latgalite kalmistu ja võimalik kultuskoht Jēņukalns.
Teistest Trikāta piirkonna võimalikest linnamägedest on Beverini linnuse paigana välja pakutud Vijciemsi Celīškalnsi, kuid selle oletuse muudavad väheusutavaks mäe nõrgad kindlustused, tagasihoidlik kultuurikiht, suur kaugus Võnnust ja Ümerast kui kroonika järgi Beveriniga tihedalt seotud paikadest, ning asjaolu, et seal asus pigem 1224. aasta Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelises maadejagamise leppes mainitud Vija jõe äärne küla. Trikātasse võis kuuluda ka Valmiera lähedane Kauguri Pekaskalnsi linnamägi, kuid selle väiksus, Koiva-äärne asukoht, mida kroonikas ei mainita, ja suurtest teedest kõrvalejäämine seda hüpoteesi ei toeta. Pekaskalnsil võis pigem olla mõne selle piirkonna teise üliku, nt Paike elukoht. Mitmed autorid usuvad, et Beverini linnus võis olla praeguse Valmiera linna territooriumil, kuid ei sealse ordulinnuse aseme ega teiste küngaste uurimine pole seni vastavat seisukohta kinnitanud.
Varem on välja pakutud ka Trikātast kaugemale jäävaid paiku. Raunas Tanīskalnsi mäel on väljakaevamised tuvastatud järjepideva asustuse 11.–14. sajandi jooksul, ehkki Beverini linnus kadus juba pärast 1216. aastat. Tänapäeval peetakse Tanīskalnsi hoopis Sotecle linnuse asukohaks. Kaua peeti sobivaks kandidaadiks Vaidava linnamäge, ent sealsed kindlustused pole latgalipärased. Samamoodi pole latgalite linnamägesid olnud Asti järve ääres, kuhu Beverini linnust samuti paigutatud on. Vaidava Vīļumu mägi osutus uurimisel linnamäe asemel aga jõevoolu ja tuule mõjul looduslikult tekkinud liivavallidega kõrgendikuks. Võimalik asukoht on ka Zilaiskalns, kus on olemas latgalite muinasasula.
Ajalugu
Pärast Riia piiskopi, Mõõgavendade ordu, latgalite ja liivlaste esimest sõjakäiku Ugandisse vastasid ugalased koos sakalastega sellele Trikātasse tungimise ja Beverini linnuse ründamisega. Edu ei saavutamata tegid nad ettepaneku rahu sõlmida, kuid latgalid lubasid seda teha ainult pärast varem röövitud varade tagastamist ja eestlaste ristiusku astumist, mispeale viimased pahastena linnuse alt lahkusid. 1211. aastal piiras linnust taas sõjaretkel olev ugalaste ja sakalaste vägi. Pärast päev otsa kestnud võitlust ja katset linnust põlema süüdata loobusid piirajad oma ettevõtmisest ja pöördusid röövsaagiga tagasi. 1216. aastal süütasid Tālavas maksu koguvad Novgorodi saadikud Beverini linnuse põlema, ilmselt sõjaks valmistudes. See on ühtlasi ka viimane kord, kui ajalooallikates Beverini mainitakse.
Richard Clune
pisi|Richard Clune [[Toronto Marliesi särgis 2018. aastal]] Richard Clune, tuntud ka kui Rich või Dicky", (sündinud 25. aprillil 1987 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'i (AHL) klubis Toronto Marlies ründajana vasakäärel. Ta on klubi kapten.
Isiklik elu
Hooajal 2014–15 hakkas Clune näitlemistundides käima. 2017. aasta vahehooajal osales ta kahes lühifilmis. Tema nooremad vennad Matt ja Ben on stsenaristid. Kolm venda kasvasid üles Torontos.
Clune on iiri ja Lõuna-Itaalia päritolu.
Clune on kirjutanud oma ligi kümnendi pikkusest võitlusest sõltuvusainetega ning 2020. aastal ilmus tema elust tulenev dokumentaalfilm.
Clune vanaonu oli Toronto peapiiskopkonna piiskop Robert Clune.
Wonsu
pisi|püsti|Lõuna-Korea wonsu õlak Wonsu (元帥) on kõrge sõjaväeline auaste Lõuna- ja Põhja-Koreas.
Kupałaŭskaja metroojaam
Kupałaŭskaja metroojaam (vene keeles Купаловская (Kupalovskaja metroojaam), valgevene Купалаўская (transkribeerituna Kupalavskaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Leninski rajoonis.
Jaam avati 31. detsembril 1990; see oli üks Minski metroo teise liini algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Jaam on ühendatud Maskoŭskaja liini Kastryčnickaja metroojaamaga. Jaam on üks kolmest Minski metroo jaamadest, mille väljapääs on rajatud varem olemas olnud hoonesse.
Jaam asub paari meetri sügavusel maa all, Maskoŭskaja liin on sellest madalamal ja Kastryčnickaja jaama viiv tunnel suundub perroonilt alla. Kupałaŭskaja metroojaam on pühendatud Janka Kupałale, ka asub selle ühe sissepääsu lähistel Janka Kupala nimeline Riiklik Akadeemiline Teater. Jaama kujunduses on üritatud edasi anda poeedi luulet. Jaama lagi on lihtne ja valge, seinad on kaetud roheliste keraamiliste plaatidega, soklid on hallikasrohelised.
Balti Raamat
Balti Raamat OÜ oli Eesti kirjastus, mis tegutses 2000–2011. Kirjastust juhtis Igor Kaasik.
Johann Matthäus Bechstein
Johann Matthäus Bechstein (11. juuli 1757 – 23. veebruar 1822) oli saksa looduseuurija, metsnik ja ornitoloog.
Tema kirjeldatud taksonite juurde lisatakse lühend Bechst..
Running Scared
"Running Scared" on 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võidulaul. Laulu esitas Aserbaidžaani duett Ell & Nikki.
13. märts 2011 valiti laul "Running Scared" Aserbaidžaani avalik-õigusliku ringhäälingu İctimai TV ettepanekul Aserbaidžaani esindama 56. Eurovisiooni lauluvõistlusel Saksamaal Düsseldorfis.
Laul esitati 10. mail esimeses poolfinaalis eelviimase ehk kaheksateistkümnendana, jõudis teisele kohale ja pääses finaali. Poolfinaali võitis 133 punktiga Kreeka, kelle esindajad Loúkas Yórkas ja Stereo Mike esitasid laulu "Watch My Dance". Finaalis 14. mail tuli Aserbaidžaan 2011. aasta Eurovisiooni võitjaks 221 punktiga. 12 punkti saadi kolmelt riigilt: Malta, Türgi ja Venemaa. See oli esimene Aserbaidžaani võit Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Laulu autorid olid rootslased Stefan Örn ja Sandra Bjurman ning Iain Farguhanson Suurbritanniast, kellest Örn ja Bjurman olid eelmise, 2010. aasta Aserbaidžaani Eurovisiooni laulu "Drip Drop" autorid, mis sai viienda koha.
Laulu ametlik muusikavideo avalikustati 11. aprillil 2011 ja selle produtsent oli eestlane Tarmo Krimm. Muusikavideo filmiti romantilises mereäärses kohas Krimmi poolsaare lõunaosas.
Reghin
Reghin (ungari keeles Szászrégen, saksa keeles Sächsisch-Regen) on linn Rumeenias Mureși maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Ürikutes on Reghinit esimest korda mainitud 1228. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 62,56%, ungarlasi 24,79%, mustlasi 6,21% ja teistest rahvustest inimesi 0,74%. Rahvus oli teadmata 5,67%-l elanikest.
August Rebanes
August Rebanes (13. jaanuar 1896 Vao vald – 28. juuni 1967) oli Eesti NSV transpordi- ja riigitegelane.