cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julius Kuperjanov
Abiellumine
Julius Kuperjanov laulatati Alice Johansoniga 26. veebruaril 1918 Kambjas. Alice Kuperjanov sai hiljem tuntuks Naiskodukaitse aktiivse liikmena. Alice oli sündinud 1894. aastal. Ta küüditati 1941. ja mõrvati 1942. aastal Nõukogude Liidus.
Esimeses maailmasõjas (1915–1917)
1915. aasta veebruaris mobiliseeriti Kuperjanov Vene armeesse ja paisati Esimese maailmasõja keerisesse. Pärast riviõppust Novgorodi tagavarapataljonis saadeti Kuperjanov sama aasta kevadel Petrogradi lipnikkude kooli, mille lühiajaliste lipnikekursuste lõpetamise järel määrati 5. Kiievi Grenaderipolku luurajate komando ülemaks, mis asus Valgevenemaal Baranovitši asunduse lähedal Skartševo küla juures. Sõjamehe ränk elukutse ei olnud esialgu Kuperjanovile meelepärane (nagu on ilmne tema kirjadest sõpradele), kuid sõjaks vajalik kiire otsustusvõime, julgus ning suur organiseerimisvõime põhjustasid tema järjekindla tõusu karjääriredelil ohvitserina. Kangelaslikkuseni küündiva surmapõlgusega viis ta oma alluvad lahingutes võidult võidule. Luurekäikudel ei leidunud temale võrdset ja ta pälvis kiiresti ülemuste tähelepanu. Päevakäskudes jagati talle ohtralt kiitust ning teda esitati autasude saamiseks. Kahe aasta jooksul ülendati ta auastmelt lipnikust porutšikuni (ülemleitnant) ja ametikohal luurajate komando ülemast rooduülemaks. Ta hindas kõrgelt oma lahingukaaslasi, kellega jagas kõike: elas nende keskel, sõi koos nendega sõduritoitu, magas kõrvuti kaevikuporis ning viis vajadusel mehed välkkiirelt lahingusse või luureretkele.
Kuperjanov oli tunnustatud autoriteet – sõdurid alistusid ainsa viipe peale tema tahtele ning järgnesid talle tihedaimagi kuulirahe alla. Vapruse eest lahingutes sakslaste-austerlaste vastu autasustati Kuperjanovit seitsmel korral aumärkidega. Teda autasustati Püha Anna ordeni II, III ja IV (mõõgale), Püha Stanislavi ordeni II ja III ning Püha Vladimiri ordeni IV järguga, samuti Georgi risti IV järguga. Ta oli esitatud kapteni aukraadi ning Georgi mõõga ja teiste Venemaa ja liitlaste autasude saamiseks, kuid alanud revolutsiooni tõttu jäid need tal saamata.
Eesti tagavarapataljonis Tartus (1917–1918)
19. juulil 1917 sai Kuperjanov ühe luurekäigu ajal Baranovitši piirkonnas mõlemast reiest raskelt haavata ja ta evakueeriti Moskvasse. Samal ajal hakati Eestimaal asutama eesti polke ja Kuperjanovil, nagu tuhandetel tema kaasmaalastelgi, tekkis igati mõistetav soov sinna pääseda. Tema haavade paranemiseks kulus aga mitmeid kuid, mistõttu asus ta alles 1. novembril teenistusse Tartus baseeruvasse Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus ta oli algul rooduülem, ent edutati peagi pataljoniülema abiks. Pataljonis olid tänu Läti küttide tagavarapataljoni mõjule 1917. aasta sügisel võimu võtmas enamlikud meeleolud ja Kuperjanovil kui pataljoniülema abil tuli maksma panna kogu oma energia, et saavutada pataljoni sõdurite hulgas suur populaarsus. Teda kuulati meelsamini kui enamlikke kihutuskõnelejaid. Bolševikest komissarid saatsid Petrogradi telegramme palvega see kontrrevolutsiooniline pataljon laiali ajada. Tartu enamlaste Tartu Revolutsioonilise Tribunali otsusel karistati 11. jaanuarist 1918. a. Tartu tagavarapataljoni ohvitseri Julius Kuperjanovit selle eest, et ta polnud oma mundrilt kõrvaldanud tsaariaegseid eraldusmärke, kohustusega avaldada ajakirjanduses avalik kahetsus.
Saksa okupatsiooni ajal Tartumaa Kaitse Liitu organiseerimas (1918)
Sakslaste tulekul ja bolševike taganemisel Tartust 1918. aasta kevadel korraldas Kuperjanov kohalikku Tartu linna ja kogu maakonna kaitset, et läbiminevad Venemaa väeosad ei saaks riisumisi toime panna. Saksa okupatsiooni tulekuga lõpetati Eesti väeosade moodustamine. Sakslased korjasid kõigilt relvad ära ja saatsid ka loodud pataljonid laiali. Enamik ohvitsere, nende hulgas ka Kuperjanov, vangistati ning saadeti rongiga ja jalgsimarsil Riia poole. Abikaasa Alice'i kinnitusel õnnestus Kuperjanovil Valgas sakslaste tugevale valvele vaatamata ainsana põgeneda ja Tartusse tagasi pöörduda. Varjates end nii Lalli isatalus kui abikaasa vanemate talus Kambja vallas, hakkas Kuperjanov täie innuga organiseerima Tartumaal põrandaalust partisanisalka (Omakaitse salkasid). Käies külast külla ja talust tallu, värbas ta ustavaid kaasalööjaid, kes olid vajaduse korral valmis oma kodu kaitseks relva haarama. Liikumiseks vajalikud dokumendid võltsiti blankettidele, mis hangiti Saksa komandantuuridest. Kinnitatud andmetel (?US II 35, 28,4) oli Kuperjanov Tartu linna ja kogu maakonna põrandaaluse liikumise juht, kellega pidas sidet ka Tallinna põrandaaluste komitee. Samuti edastas ta andmeid sakslaste liikumiste kohta inglise salaluurele (Intelligence Service) ning pidas saadikute abil sidet Petrogradis viibiva polkovnik Johan Laidoneriga.
1918. aasta juuliks oli Kuperjanovil koostatud täpne mobilisatsioonikava ja meeste nimekiri ning määratud kihelkondadesse pealikud, kes Saksamaa vägede lahkudes pidid otsekohe asuma võimu üle võtma.
Partisanide pataljoni sünd
1918. aasta jõululaupäeval pandi Puurmani mõisas alus Tartumaa partisanide pataljonile, millest kujunes üks kuulsusrikkamaid vabatahtlikest koosnevaid löögiüksusi Vabadussõjas. Aasta lõpp kulus veel organiseerimistöödeks, uue aasta esimestel päevadel aga alustati lahingutegevust. Kuperjanovlaste hulljulged reidid ja kallaletungid ulatusid kuni 40 km sügavusele vastase tagalasse, vahel koguni Tartuni välja tungides tekitati punaväelaste hulgas segadust ja äratati elanikkonna lootust. "Kuperjanovi kuradid" olid bolševike juures väga kardetud. Samas kaotati kergelt haavatuna vaid üks mees, Osvald Karm, Jõgeva raudteesilla õhkimise kavatsusel.
Tartu vabastamine ja lahingud Lõuna-Eestis
5. jaanuari 1919 varahommikul vabastati esimene küla Lõuna-Eestis: Saduküla, mille järel taheti astuda samme Tartu vabastamiseks juba alates 7. jaanuarist, kuid 2. diviisi ja 2. Jalaväepolgu passiivsuse tõttu lükati see edasi. Liikumist Tartu suunas alustati 10. jaanuaril ning 13. jaanuaril ühineti Jõgeva lähedal vastu ülemuste tahet Haljala alt saabunud kahe laiarööpmelise soomusrongiga. Tartu vabastamisel Rahvaväe üldpealetungi käigus oli Kuperjanovi salk esimene, kes 14. jaanuaril 1919 koos soomusrongidega linna sisse tungis. Siit suunduti soomusrongide toetusel Elva, Rõngu, Puka ja Sangaste suunal edasi ning jõuti ägedaid lahinguid lüües 30. jaanuaril 1919 Valga külje alla välja, kus vabastati esimest korda ka Paju mõis.
Paju lahing
31. jaanuari hommikul ärkas leitnant Kuperjanov kell 5, et kohtuda kokkulepitult soomlaste major Snellmanniga ning saada ka koordineeritult soome pataljonidega rünnaku luba Paju mõisa taasvabastamiseks. Kell oli üle 10, kui luba rünnakuks viimaks tuli, mis tähendas parima aja möödalaskmist. Saanud aimu, missugune vastutus lasub rünnakul tema pataljoni õlul, seda ilma soomlaste esialgse toetuseta ning ilma temalt ära võetud kahuriteta, võttis Kuperjanov pataljoniülemana pooleteise roodu juhtimise isiklikult enese peale. Tavajuhtudel ei pea pataljoni ülem seda tegema ega ka tohi nõnda teha, kuid käesoleval juhtumil oli ainuõige otsus jääda lahingus oma meeste kõrvale. II rood viibis kolmveerand versta kaugusel raudtee ääres punarongi tule all ning polnud Kuperjanovi poolt otseselt juhitav. Ka puudus ooberst Kalmil üldse raudteepoolne tagala kindlustus, mistõttu II roodu võitlejad olidki enamikus suure ohu piirkonnas, kus puudus ka Eesti soomusrongide kaitse. Tund aega pärast Kuperjanovi haavatasaamist saabusid mööda Tartu–Valga maanteed väikeste osade kaupa soomlaste üksused, kes tormasid otse lahingusse, kaotades nõnda suure osa oma meestest. Suurte ühispingutustega vabastati Paju mõis teist korda kell 16.30. Suurema osa soomlastest (üle 700 mehe koos suurtükipatareiga) saatis ooberst Kalm kaugesse idakaarde Paju mõisast kui tähtsaimast rünnakuobjektist Valga–Võru raudtee silda õhkima, et haarata vastase taganevad ešelonid.
Haavata saamine ja surm
Hetkel, mil leitnant Kuperjanov püüdis jälgida II roodu tegevust kaugel raudtee ääres, tungis Punaste soomusrongist tulistatud kuul vasakust käest läbi külje sisse ning haavas kopsu ja neeru. Haavatud komandör toimetati laatsareti kaudu Sangaste vaksalisse, kuid rong haavatutega väljus alles 6,5 tundi hiljem, mis põhjustas alanud põletike tõttu Tartus Faure kliinikus kangelase surma.
Kuperjanovi ärasaatmine ja matused
Leitnant Julius Kuperjanovi ärasaatmine leidis aset Vanemuise kontserdisaalis, kuhu olid kogunenud Lõuna-Eesti paljude seltside esindajad. Järelehüüetega esinesid lõunarinde juhataja kindral Paul-Martin Wetzer ning Tartu ja Valga linna delegaadid. Ülemjuhataja Johan Laidoner avaldas Tartumaa partisanide pataljonile kaastunnet ülema langemise puhul ja algatas väeosa ümbernimetamise Kuperjanovi pataljoniks. Julius Kuperjanov teenis ühe Vabadussõja kuuga 3 Vabaduseristi.
pisi|Julius Kuperjanovi matuserongkäik, ees [[Karl Einbund]]
Kuperjanov maeti 6. veebruaril 1919 Tartusse Raadi kalmistule.
Kuperjanovi hauamonument kui sümbol
Nõukogude okupatsiooni aastail kujunes tema Tartus Raadi kalmistul asuv hauamonument, mille autoriks on Eesti üks nimekamaid skulptoreid Jaan Koort, Tartu üliõpilaste ja koolinoorte jaoks omalaadi Mekaks – küünalde süütamisega ametlikult unustatud haual demonstreeriti oma vastuseisu okupatsioonile ja iseseisvuspüüete kestvust.
Kuperjanovi partisanide pataljon
Tema formeeritud Tartu kaitsepataljon (ka partisanide pataljon) nimetati ümber Kuperjanovi partisanide pataljoniks ning selle järglane taastati 1992. aastal ja tegutseb Eesti Kaitseväe koosseisus ka tänapäeval Võru linnas, kandes nime Kuperjanovi jalaväepataljon.
Kuperjanovi isiku olulisusest
Julius Kuperjanov kuulub Eesti 20. sajandi suurkujude hulka.
thumb|Julius Kuperjanovi hauamonument Tartus [[Raadi kalmistul]]
Mälestuse jäädvustamine
Julius Kuperjanovi nime kannavad tänavad Tartus, Valgas ja Põltsamaal. Samuti loodi 23. detsembril 1938 kolonelleitnant J. Soodla eestvõtmisel Kuperjanovi Partisanide Polgu Selts, kelle järglaseks tänases taastatud Eesti Vabariigis peab end Julius Kuperjanovi Selts. Selts asutas 2010. aastal leitnant Kuperjanovi teeneteristi ja leitnant Kuperjanovi mälestusmedali, millega autasustatakse neid kodanikke, kelle tegevus Eesti põliselanike heaolu eest on olnud läbipaistvalt aus, sihipärane ja ennastohverdav.
Leitnant Kuperjanovi teeneteristiga on tänaseks autasustatud kokku 6 isikut: Nr. 1 – Julius Kuperjanov, postuumselt
Nr. 2 – Johannes Soodla, postuumselt (Paju lahingu kangelane ja Kuperjanovi nimelise seltsi asutaja)
Nr. 3 – Ülo Adamson (Kuperjanovi nimelise organisatsiooni eestvedaja nõukogude ajal, küüditatu)
Nr. 4 – Jüri Pertmann (Kuperjanovi nimelise organisatsiooni eestvedaja nõukogude ajal, küüditatu)
Nr. 5 – Villu Kibena (Kuperjanovi nimelise organisatsiooni eestvedaja nõukogude ajal, küüditatu)
Nr. 6 – Artur Sirk, postuumselt (Vabadussõjalaste juht, vaikiva ajastu ohver).
Perekonnanimi
Kuperjanovite algne perekonnanimi oli Kupper. Venemaale elama minnes venestati see sealsete ametnike poolt Kuperjanoviks.
Alþingi
pisi|Þingvellir, paik, kus loodi Islandi Althing
Sünkroonmootor
Sünkroonmootor on sünkroonmasin, mille rootor pöörleb sünkroonselt staatoril paikneva ankru pöördväljaga (pöörleva magnetväljaga). Rootori pöörlemissagedus on määratud ankru toitepinge sageduse ja pooluspaaride arvuga ning ei sõltu mootori koormusest.
pisi|Sünkroonmootori rootorit pöörav magnetväli moodustub staatori kolme faasimähise magnetväljavektori summast pisi|Sünkroonmootori lihtsustatud vektordiagramm pisi|Kahepooluseline sünkroonmootor
Alþingi
10.–13. sajand
Althing loodi tervet Islandit ühendava tingina, mis kogunes Reykjavíki lähedal Þingvelliril ("Tingi väljad") kaheks nädalaks igal kesksuvel. Althingile kogunesid Islandi pealikud, goodid, et võtta vastu ja muuta seadusi ning mõista kohut. Althingil oli õigus osaleda kõikidel vabadel meestel. Lisaks talupoegadele tulid sinna kokku ka kaupmehed, käsitöölised, jutuvestjad ja reisilised, samuti kohtuvaidlustes osalevate pealike väesalgad. Nõnda kujunes Althingist saare suurim rahvakogunemine. Althing täitis hõredalt asustatud saarel mitmeid olulisi sotsiaalseid ja kultuurilisi funktsioone.
Sünkroonmootor
Ehitus ja talitlus
Sünkroonmootori staatorimähis tekitab pöörleva magnetvälja (samuti nagu asünkroonmootoris). Erinevalt asünkroonmootoritest tekitatakse aga sünkroonmootori rootoris elektromagnet- või püsimagnetergutusga veel teine magnetväli (ergutusvoog), mis magnetahela kaudu aheldub staatorimähise magnetvooga. Selle tulemusena haarab staatori pöörlev magnetväli rootori endaga kaasa: staatorivälja N-poolused tõmbuvad rootori S-poolustega (ja vastupidi) ning rootor hakkab pöörlema staatoriväljaga samal kiirusel. Rootor pöörleb küll staatoriväljaga kaasa, kuid jääb sellest alati teatud faasinurga võrra maha. Mida suurem on nurk – koormusnurk – nende kahe magnetvälja vahel, seda suurem pöördemoment mõjub masina rootorile. Koormusnurga suurenemisel üle π/2 (90°) hakkab moment vähenema. See nurk on mootori stabiilsuspiiriks. Suuremal koormusel ei suuda mootor enam tasakaalustada koormusmomenti ning mootor langeb sünkronismist välja. Selleks et normaaltalituses oleks mootoril teatav momendivaru, valitakse nimitalitlusele vastav koormusnurk suhteliselt väike (tavaliselt alla π/4).
Alþingi
10.–13. sajand
Althingi juhtis 3 aastaks ametisse valitud seadusekuulutaja, lögsögumaðr. Tema ülesandeks oli igal aastal Lögbergi, Seaduste kalju juures kolmandik seadustest ette lugeda ning vaidluste puhul otsustada, millisel osapoolel on õigus. Seadusekuulutaja amet oli väga auväärne, sest see eeldas väga head seaduste tundmist. Kuni 12. sajandini ei olnud Islandi seadused kirjalikult jäädvustatud, õppinud mehed teadsid neid peast. Kohtuvaidlustes saavutas võidu sageli see pool, kelle nõuandjaks oli parem seadusetundja. Samuti eeldas seadusekuulutaja ametisse valimine paljude gootide toetust.
Sünkroonmootor
Ehitus ja talitlus
Ergutusvälja tekitamiseks elektromagnetite abil tuleb ergutusvool juhtida pöörlevasse rootorisse läbi rootoril asuvate kontaktrõngaste ja neil libisevate grafiitharjade. Püsimagnetite kasutamisel sellist vajadust pole.
Alþingi
10.–13. sajand
Islandil puudus täidesaatev võim. Iga kohtuotsuse puhul pidid osalised ise selle eest seisma, et otsus täidetud saaks. Praktikas tähendas see, et võimsa toetajata lihtinimesel oli raske, kui mitte võimatu saavutada kohtuotsuse täitmist, kui tema vastaseks oli piisavalt mõjukas isik.
Sünkroonmootor
Ehitus ja talitlus
Sõltuvalt sünkroonmootori rootori kujust ja pooluste asetusest eristatakse väljepoolustega ja peitpoolustega masinaid. Esimesel juhul on rootori poolused selgesti eristatavad ning õhupilu on minimaalne pooluse kohal. Teisel juhul on rootori pind sile ning õhupilu on ühtlane kogu ulatuses. Väljepoolustega mootor töötab ka ilma ergutusväljata, see tähendab ilma ergutuseks kasutatavate püsi- või elektromagnetiteta. Sel juhul on tegemist nn reaktiivse sünkroonmootoriga ehk reluktantsmootoriga, mille töö põhineb õhupilu reluktantsi (magnetilise takistuse) muutumusel sõltuvalt rootori asendist.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
Kui Island aastal 1262 Norra kuninga võimu alla läks, kaotas Althing järk-järgult oma senise tähtsuse. Gootide süsteem kaotati, neid asendasid nüüd kuninga ametnikud. Lögrétta jätkas formaalselt, kinnitades kuninga poolt välja antud seadusi; samuti pidi kuningas kinnitama Althingi poolt välja antud seadusi. Teised kohtud kaotati ja Lögrétta ülesandeks sai ka kohtumõistmine. Seadusekuulutaja amet kaotati aastal 1271, teda asendasid kaks ametnikku (lögmaðr).
Sünkroonmootor
Ehitus ja talitlus
Sünkroonmootor arendab pöördemomenti ainult sünkroontalituses. Sünkroonkiiruseni jõudmine mootori võrku lülitamisel toimub siiski asünkroonselt rootori poolustel paikneva käivitusmähise abil.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
17. sajandil Taani kuningriigi osana kaotas Althing õiguse seadusi välja anda täielikult. Kuni aastani 1800 tegutses Althing ainult kohtuna. Aastal 1800 saatis Taani kuningas Althingi laiali, kohut hakkas mõistma Reykjavíkis loodud ülemkohus.
Sünkroonmootor
Ehitus ja talitlus
pisi|300px| Käivitusmähise momenditunnusjoon Sünkroonmootori pöörlemissagedust saab reguleerida ainult toitepinge sageduse muutmise teel: kus
Sünkroonmootori mehaaniline tunnusjoon kujutab endast rõhtjoont 1. Käivitusmähise tekitatud momenti mootori asünkroonkäitamisel iseloomustab kõver 2. Kui käivitamisel kasvab kiirus sünkroonkiiruse lähedale, tõmbub mootor sünkroontalitlusse.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
Althing loodi uuesti 1843. aastal välja antud kuningliku käsu kohaselt. Esimene istung toimus 1. juulil 1845. Althing koosnes 26 liikmest, kellest 20 olid valitud ja 6 oli määranud Taani kuningas. Sel perioodil oli Althingi ülesandeks anda kuningakojale nõu Islandit puudutavates küsimustes. Althingil õnnestus saavutada mitmeid Islandile soodsaid muudatusi seadusandluses ja maa administratsioonis.
Sünkroonmootor
Püsimagnetitega sünkroonmootor
Püsimagnetitega sünkroonmootoritel ergutusmähis puudub ning ergutusvoog tekitatakse püsimagnetitega. Püsimagnetitega sünkroonmootori rootori ehitus on lihtne, mistõttu niisugune mootor on eriti töökindel muutuva kiirusega ajamites.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
pisi|Althingi hoone Reykjavíkis
Sünkroonmootor
Püsimagnetitega sünkroonmootor
Kui sünkroonmootori koormusnurk on π/2, siis staatori pikimoment võrdub nulliga, põikikomponent võrdub staatorivooluga ning mootor arendab maksimaalset momenti. Ühtlasi töötab mootor sel juhul stabiilsuspiiril, mis tavaliselt sünkroonmootorite puhul pole lubatav.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
1874. aasta konstitutsioon andis Althingile õiguse üheskoos kuningaga Islandit puudutavaid seadusi välja anda. Liikmete arv tõusis 36-le, neist 6 määras endiselt ametisse kuningas. Nüüd muutus Althing kahekojaliseks. 1904. aasta muutustega Taani kuningriigi konstitutsioonis loodi Islandil parlamentaarne demokraatia. Taanis loodi Islandi Ministeerium, mille juhil pidi olema Althingi toetus. 1915 laienes valimisõigus naistele ja teenijatele, samal aastal asendati kuninga poolt ametisse määratud Althingi liikmed rahva poolt valitutega.
Sünkroonmootor
Püsimagnetitega sünkroonmootor
Toitemuundurist toitmise korral saab mootori koormuse suurenemisel automaatselt suurendada mootori toitepinget ning niiviisi mootori tööd koormuse muutmisel stabiliseerida.
Alþingi
Norra ja Taani võimu all
1. detsembril 1918 jõustus liidulepingu seadus, mille kohaselt Islandist sai suveräänne riik, mis on Taani kuningriigiga personaalunioonis. Althing sai piiramatu seadusandliku võimu, välja arvatud välispoliitikas, kus otsused tegi endiselt Taani. Järgnevatel aastakümnetel suurendati saadikute arvu mitmel korral.
Sünkroonmootor
Suurevõimsuselised sünkroonmootorid
Tänapäeval toodetakse ka väga suure, megavattideni ulatuva võimsusega püsimagnetergutusega mootoreid. Niisuguste masinate põhilised kasutusalad on võimsad kompressorid, laevade veo- ja tüürimisajamid, veskid, pumbad, paberimasinad jm.
Alþingi
Pärast iseseisvumist
17. juunil 1944 kuulutati Þingvelliril peetud Althingi istungil välja Islandi Vabariik.
Sünkroonmootor
Väiksevõimsuselised sünkroonmootorid
pisi|Mikrolaineahjus kasutatav sünkroonmootor Väiksevõimsuselisi püsimagnetergutusega mootoreid kasutatakse tööpinkide ja robotite ajamites. Kuna tööpinkides täidavad niisugused mootorid sageli abi- ehk teenindusfunktsiooni, siis on hakatud neid nimetama servomootoriteks ning vastavaid ajameid servoajamiteks. Oma olemuselt on niisugused mootorid samuti sünkroonmootorid, kuid neisse on sisse ehitatud asendiandur, mis võimaldab täpselt määrata rootori asendi staatori suhtes ning vastavalt asendisignaalile juhtida mootori toitepinget. Niisugune juhtimine on võrreldav alalisvoolumootori harikommutaatori talitusega, mis samuti lülitab ankru toitepinget sõltuvalt ankru asendist (pöördenurgast).
Alþingi
Pärast iseseisvumist
Alates 1991. aastast on Althing ühekojaline ja sinna kuulub 63 liiget. Valimised toimuvad iga 4 aasta tagant.
Sünkroonmootor
Harjadeta alalisvoolumootorid
Harjadeta alalisvoolumootorid, mis on ette nähtud talituseks koos pooljuhtkommutaatoriga, sarnanevad oma ehituselt püsimagnetitega sünkroonmootoritega. Neil mootoritel ergutusmähis puudub ning ergutusvoog tekitatakse samuti püsimagnetitega. Pöördmagnetväli tekitatakse staatorimähise ja elektronkommutaatoriga, kusjuures kommutaatori lülitusprotsessi juhitakse sõltuvalt rootori pöördenurgast. Pöördenurga mõõtmiseks on masinasse integreeritud pöördenurga ehk asendiandurid (resolverid). Harjadeta alalisvoolumootori mehaaniline tunnusjoon erineb sünkroonmootori omast ning on võrreldav tavaliselt harikommutaatoriga varustatud mootori mehaanilise tunnusjoonega. Kui sünkroonmootori kiirus on koormusest sõltumatu (konstantne), siis harjadeta alalisvoolumootori kiirus hakkab koormuse suurenemisel vähenema. Tavaliste alalisvoolumootorite puhul kasutatakse kiiruse suurendamiseks üle nimikiiruse ergutusvoolu vähendamist, millega koos väheneb masina magnetvoog. Märkigem, et ankru pinget tasakaalustav elektromotoorjõud on võrdeline magnetvoo ja nurkkiiruse korrutisega. Järelikult peab magnetvoo vähendamisel sama elektromotoorjõu säilitamiseks suurenema mootori nurkkiirus. Harjadeta püsimagnetergutusega alalisvoolumootorit saab juhtida ainult staatorimähise kaudu ning ergutusvoogu eraldi juhtida ei saa. Mootori summaarset magnetvoogu saab aga kaudselt juhtida staatorimähise kommuteerimishetke valikuga. Staatorimähise magnetvoog liitub püsimagnetite poolt tekitatud ergutusvooga ning sõltuvalt mähise magneti suhtelisest asendist toimib staatorivool magnetvoogu suurendavalt (samasuunalised vood) või vähendavalt (vastassuunalised vood). Nähtus on võrreldav harikommutaatoriga mootori ankrureaktsiooniga. Kommutatsiooni juhtimisega saab muuta elektromotoorjõu E ja voolu I faasivektorite vahelist nurka gamma. Kui gamma on võrdeline nulliga, siis vool on magnetvooga risti ning mootori moment on maksimaalne. Kui gamma on väiksem nullist, siis voolu faasivektor ennetab elektromotoorjõu faasivektorit ning vooluvektori pikikomponendi magnetvoog on vastassuunaline mootori ergutusvooga. Sama nähtus esineb alalisvoolumootori harjade pööramisel neutraalteljelt kõrvale kas pöörlemissuunas (kiirendav kommutatsioon) või pöörlemisega vastassuunas (aeglustav kommutatsioon). Voolu ennetav kommuteerimine magneedib mootori lahti, nõrgendab mootori summaarset magnetvoogu ja suurendab masina magnetvoogu ja momenti ning vähendab masina pöörlemiskiirust.
Kokku võttes võib väita, et harjadeta alalisvoolumootori rootor pöörleb staatori poolt tekitatud magnetväljaga sünkroonselt nagu sünkroonmootori rootor, kuid antud juhul on staatori magnetvälja pöörlemiskiirus pooljuhtkommutaatoriga reguleeritav. Rootori võlli mehaanilise momendi suurenemisel hakkab rootor staatori väljast maha jääma, kuid tänu kommutatsiooni rootori asendist sõltuvale automaatsele juhtimisele aeglustub ka staatori välja pöörlemine ning rootor säilitab staatori väljas oma suhtelise asendi. Seega eristab sünkroonmootorit alalisvoolumootorist vaid pöördvälja tekitamise põhimõte. Sünkroonmootori pöördväli tekitatakse toitevõrgu või -muunduri konstantse sagedusega pingesüsteemiga. Harjadeta alalisvoolumootori pöördväli tekitatakse rootori asendianduri signaali abil juhitava pooljuhtmuunduriga.
Rootori asendi määramine toimub magnetvoo otsese mõõtmise teel Halli anduritega, optiliste impulssanduritega või resolveritega. Kaudne ehk anduriteta mõõtmine põhineb staatori magnetvoo, mähise induktiivsuse ja voolu rootori asendist sõltuva kõrgsagedusliku pulseerimise mõõtmisel, indutseeritud elektromotoorjõu nullväärtuse tuvastamisel või mootori pinge kõrgsageduslike harmooniliste komponentide mõõtmisel.
Eduard Prööm
Eduard Prööm (26. august (vkj)/ 8. september 1909 Jõelähtme vald, Jõelähtme kihelkond, Harjumaa – 9. märts 1944 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane.
Talle kuulub tänini ainulaadne saavutus: aastatel 1932–1942 tuli ta järjepanu 10 korda (1941. aastal meistrivõistlusi ei toimunud) Eesti meistriks 5000 m jooksus. Neist parim tulemus 15.25,2 pärineb 1934. aastast. 8 korda tuli ta Eesti meistriks ka teatejooksudes (4 x 400, 4 x 800 ja 4 x 1500 m). Võistlustel esindas ta Tallinna Kalevit ja Politsei Spordiringi. Eesti rekordid püstitas ta aga 1500 ja 3000 m jooksus. Tipptulemuseks jäid 4.00,4 ja 8.42,8.
1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) tuli ta oma lemmikdistantsil kaheksandaks.
Ta oli ka kergejõustikukohtunik.
Ta töötas konstaablina Tallinna-Harju prefektuuris. Ta hukkus 9. märtsil 1944 Tallinna märtsipommitamisel ametikohustuste täitmisel.
Jaan Jürine
Jaan Jürine (19. aprill 1946 Pärnu – 27. mai 2019 ) oli eesti spordiajakirjanik ja -tegelane.
Astrilaadsed
APG III süsteemi (2009) järgi kuulub seltsi 11 sugukonda:
Jaan Jürine
Ta lõpetas 1964. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse alal.
Alustas 1957. aastal Pärnu spordikoolis Jaan Kuuda juhendamisel tennisetreeningud. Sai Eesti NSV noortemeistrivõistlustel 1962 ja 1964 meespaarismängus pronksi, tuli 1964 ja 1965 Pärnu meistriks.
Ta töötas aastatel 1971–1982 Noorte Hääle, 1982–1992 Kehakultuuri ja Spordiilma, 1992–1994 Rahva Hääle, 1994–1995 Eesti Sõnumite, 1995–2000 Sõnumilehe ja 2000–2009 Eesti Päevalehe toimetuses ajakirjanikuna.
Looming
Ta on mitme spordiraamatu kaasautor:
Mahtja
Mahtja on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Eesti samblad
Eestis on kindlaks tehtud 560 liiki sammaltaimi (seisuga 2006). Lisaks on 10 liiki, mille esinemise kohta ajaloolisel ajal on andmeid, kuid mis on praeguseks välja surnud.
2011. aasta seisuga on Eestis 583 liiki samblaid.
Sammaltaimede perekonnad Eestis
Anthoceros ‑ kõdersammal  1
Phaeoceros – nõelsammal 1
Milvi Jürgenson
Milvi-Maila Jürgenson (aastani 1966 Milvi-Maila Jõe; sündinud 12. augustil 1942 Pikasilla küla, Aakre vald) on endine eesti näitleja.
Raudkats
Raudkats on eesti perekonnanimi.
Vana perekonnanimi (algselt Raudkatz), mida on pandud ainult Ropka mõisavallas Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Raudkats Eestis 16 mehel ja 24 naisel.
Milvi Jürgenson
Aastatel 1965–1980 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1983–1993 Eesti Draamateatris.
Aastast 1993 elab ta Soomes.
Sündinud 25. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 25. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Lahinguteenindustoetus
Lahinguteenindustoetus (LTT) (Combat Service Support - CSS) on tagalateenistuse haru, mille ülesandeks on väeüksuste otsene teenindamine ja varustamine lahingutegevuseks vajalike vahenditega väliolukorras.
Lahinguteenindustoetuse raames toimivad:
Lahinguteenindustoetuse läbiviimiseks on väeosa või väekoondise koosseisus tavaliselt kas vastav kompanii, pataljon või isegi rügement, mille allüksused rühmitatakse maastikule paiknedes kompaktseteks tagalakeskusteks. Varustamist viiakse põhiliselt läbi kas "lükkamise" või "tõmbamise" meetodil. Esimese puhul transporditakse vajalikud vahendid tagalast eesliini üksustele tagala transpordivahenditega, teisel juhul tuuakse vahendid tagalast eesliini üksuste enda vahenditega.
Politseivalitsus
Politseivalitsus oli Eesti politsei keskasutus aastatel 1934–1938.
Siseministeeriumi Politseivalitsus asutati Politsei Peavalitsuse reorganiseerimise teel.
Politseivalitsuse struktuur
Politseivalitsuse struktuur oli järgmine:
Paolo Nespoli
Paolo Angelo Nespoli (sündinud 6. aprill 1957) on Itaalia sõjaväelane, insener ja endine Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) astronaut.
Nespoli astus Itaalia maaväkke 1977. aastal ning on teeninud Itaalia erivägedes, ta on väljaõppinud langevarjur. Ta lahkus sõjaväest 1987. aastal. Nespoli valiti astronaudiks 1998. aastal.
Nespoli lõpetas astronaudikarjääri 2019. aastal.
Kaljuahelik
Kaljuahelik (vene Скалистый хребет) on mäestik Venemaal. Ta on osa Suur-Kaukasusest. Kulgeb loode-kagu sihis paralleelselt Peaahelikuga ja sellest kirdes. Kõrgus kuni 3646 meetrit.
Kaljuahelik asub Venemaa Krasnodari ja Stavropoli krai, Karatšai-Tšerkessia, Kabardi-Balkaaria ning Põhja-Osseetia aladel.
Merovingid
Merovingid on 5.–8. sajandil praeguse Prantsusmaa ja Saksamaa aladel asunud Frangi riiki valitsenud kuningate suguvõsa. Dünastia on saanud nime Saali frankide kuninga Merovechi järgi.
Väsimuspiir
Väsimuspiir on tugevusõpetuses suurim pinge, mida materjal talub purunemata kuitahes paljude tsüklite vältel.
Merovingid
Järgnevalt on toodud Merovingidest Frangi riigi ja selle osade valitsejad kronoloogilises järjekorras.
Saali frankide kuningad
Soissonsi kuningad:
Pariisi kuningad: Pärast Childebert I surma sai ka Pariisi kuningaks Chlothar I.
Orleansi kuningad: Pärast Chlodomeri surma sai ka Orleansi kuningaks Childebert I.
Pärast Childebert I surma sai ka Orleansi kuningaks Chlothar I.
Reimsi kuningad: Pärast Theudebaldi surma sai ka Reimsi kuningaks Chlothar I.
Pärast Chlothar I surma jagati riik tema nelja poja vahel.
Soissons (Neustria):
Pariis: Pärast Charibert I surma sai ka Pariisi kuningaks Chilperich I.
Pärast Chilperich I surma sai ka Pariisi kuningaks Chlothar II.
Orleans (Burgundia):
613 aastal ühendas Chlothar II kogu kuningriigi taas enda võimu alla
623 andis Chlothar II Austraasia oma pojale Dagobert I-le.
Austraasia: 634 andis Dagobert I Austraasia valitseda oma pojale Sigibert III-le.
Väsimuspiirkoormus
Väsimuspiirkoormus (inglise fatigue load limit) on tugevusõpetuses suurim koormus, mis ei kutsu detailis esile väsimuspiiri ületavaid pingeid.
Merovingid
Akvitaania:
Neustria ja Burgundia:
Dagobert I loetakse viimaseks Merovingi kuningaks, kellel oli märkimisväärsel määral tegelikku võimu. Pärast tema võimuperioodi hakkas suurenema nn kojaülemate ehk majordoomuste võim, mis viis Karolingide dünastia võimulepääsuni 8. sajandil.
Austraasia:
Neustria ja Burgundia: Pärast Austraasia kuninga Dagobert II surma 679 sai Theuderich III kogu Frangi riigi kuningaks. Burgundia liideti Frangi riigiga ja sai sisuliselt selle hertsogkonnaks.
717–720 valitses Austraasiat Chlothar IV. 717–720 oli Chilperich II Neustria ja Burgundia valitseja.
751. aastal kukutas Karoling Pippin Lühike Childerichi troonilt ja võttis Rooma paavsti abiga ametliku võimu.
Enn Vetemaa
Enn Vetemaa (20. juuni 1936 Tallinn – 28. märts 2017 Tallinn) oli eesti kirjanik ja helilooja.
Ta õppis Tallinna 22. Keskkoolis. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiainsenerina ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal. Konservatooriumis olid tema õpetajate seas Anatoli Garšnek ja Heino Eller. Vetemaad juhendas Eesti Heliloojate Liidu noortesektsioonis heliloomingu alal Boris Kõrver ja Edgar Arro.
Ta töötas Tallinna Paberivabrikus meistrina (1959–1960), ajakirja Küsimused ja Vastused kaastöölisena (1963–1965), Eesti Televisiooni vanemtoimetaja ning kirjandus- ja kunstisaadete peatoimetajana (1965–1969), Kirjanike Liidu luulekonsultandina (1969–1976), kirjastuse Kupar juhina. Oli ka vabakutseline kirjanik.
Vetemaa kuulus aastast 1994 Eesti Heliloojate Liitu ja aastast 1966 Eesti Kirjanike Liitu.
Vetemaal oli suvila Raplamaal Raikküla vallas Lipa külas. Teda on ristinud Uku Masing.
Vetemaa meelisžanriks oli instrumentaalkontsert (sealhulgas kontserdid fagotile, oboele, trompetile) ja ta eelistas saksofonikvartetti (kirjutas 3 saksofonikvartetti, saksofonikvinteti, "Juunimuusikat").
Teoseid
Enn Vetemaa on kirjutanud luuletusi, jutustusi, romaane, näidendeid, filmistsenaariume, muusikatekste, publitsistikat ja tõlkinud peamiselt laulusõnu (nt Frederick Loewe'i muusikalile "Minu veetlev leedi"), aga ka muid tekste.
Raamatud
pisi|Moekunstnik [[Krista Kajandu, Enn Vetemaa ja Miss Saaremaa 1931 Ljubov Hermann Miss Estonia 88 žüriis]]
Heliloomingut
Heliloojana kirjutas ta eelkõige 1990. aastatel instrumentaalteoseid.
pisi|Enn Vetemaa A. H. Tammsaare monumendi avamisel 1978. aastal
Poliitiline tegevus
Aastatel 1966–1990 kuulus NLKP-sse.
Küprose saar
thumb|300px|Küprose saare satelliidipilt Küprose saar on saar Vahemere idaosas Türgist lõuna pool. Saarel paiknevad iseseisev Küprose Vabariik, tunnustamata Põhja-Küprose Türgi Vabariik ja Suurbritanniale kuuluvad Akrotiri ja Dhekelia. Saar on suuruselt kolmas saar Vahemeres.
Saare lääneosa läbib Tróodose mäestik.
Mallika
Mallika on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Dodone
pisi|Dodone püha tamm
Dodone [dood'oonee] (vanakreeka keeles Δωδώνη Dōdōnē, dooria murdes (ka Homerosel) Δωδώνα Dōdōnā, uuskreeka keeles Δωδώνη Dodóni; ladina keeles Dodona [dood'oona]) on vanakreeka pühakoht Epeirose maakonnas. Seal asub tamm, mis on pühendatud Zeusile. Usuti, et Zeus kõneleb püha tamme lehtede sahina läbi.
Homeros kirjeldab "Iliases", kuidas Achilleus kõnetab Zeusi (16. laul, värsid 231–235). Seal on ka esmamainitud Dodone oraakleid.
''Õue keskele astudes nüüd valas ohvrit ta, vaatas ''taevaste poole ja palvetas – ning isa Zeus teda kuulis: "Zeus, pelasgide kaitsja ja valdijas kauges Dodonas ikka-talvises, seal, kus su ennustustargad on, Sellid, kes ei eal pese jalgu ja puhkavad maaemal paljal!"
(Homeros, "Ilias", kreeka keelest tõlkinud August Annist. Varrak, 2004, lk 257–258)
Baldwini efekt
Baldwini efektiks nimetatakse õppimisvõime kiirendavat mõju evolutsioonile. See on ka bioloogilise evolutsiooni mehhanism, mille pakkus välja 1896. aasta artiklis "A New Factor in Evolution" välja ameerika psühholoog James Mark Baldwin.
Baldwini järgi võimendab ja kallutab valikut õpitud käitumine, muutes nende järglasi mõjutava valiku konteksti. Käitumise paindlikkus võimaldab organismidel üle minna eellaste omadest erinevatesse niššidesse, nii et järgmistel põlvkondadel on uued valikusurved. Kui näiteks hooajalise rände abil võetakse kasutusele külmemad piirkonnad, soodustab see järgnevatel põlvkondadel mis tahes tunnuste säilimist, mis suurendavad külmataluvust.
Baldwin nimetas seda, organismist lähtuvat valikut orgaaniliseks valikuks, eristades seda looduslikust valikust. Hiljem nimetas ta orgaanilist valikut ka funktsionaalseks valikuks.
Baldwini teooria seletab, kuidas käitumine võib evolutsiooni mõjutada, ilma et oleks tarvis postuleerida omandatud tunnuste otsest ülekandumist järglastele (lamarkism).
Sõrmhõlmine leht
pisi|[[Tokkroosil on sõrmhõlmised lehed]] Sõrmhõlmine leht on hõlmine leht, mille lehelaba on aluse poole suunatud väljalõigete abil sõrmjalt lõhestunud.
Svabhava
Svabhava ehk omaolek (sanskriti keeles svabhāva; paali keeles sabhāva; tiibeti keeles rang bzhin; hiina keeles ⾃性 zixing; jaapani keeles jishō) on hinduismis ja budismis asjale või nähtusele ehk dharmale seesmiselt omane ja põhiline omadus ehk tunnus (sanskriti keeles lakṣaṇa, svalakṣaṇa), näiteks kõvadus maa puhul või kuumus tule puhul.
Hinduismis esineb svabhāva mõiste sagedamini advaita-vedaanta tekstides, nii näiteks Avadhūta Gītā järgi brahman ongi svabhāva; samuti višnuismis.
Mahajaanas, eriti madhjamaka õpetustes rõhutatakse kõigi seadmuste tühjust, igasuguse omaoleku puudumist, suhtelisust ja sõltuvuslikkust. Mahajaana traditsioonides võib svabhāva viidata ka budaloomusele.
Karastamine
pisi|Turvavöö keelte karastusahi [[AS Normas]] Karastamine on terase kuumutamine üle kriitilise punkti 30–50 °C võrra, hoidmine nimetatud temperatuuril ning sellele järgnev kiire jahutamine. Jahutatakse tavaliselt vees, õlis või spetsiaalsetes soolalahustes. Karastamine suurendab terase kõvadust ja kulumiskindlust, seejuures jääb sitkus peaaegu samaks. Mitme roostevaba terase puhul toimub karastamine vastupidi: metalli kõvendatakse aeglasel jahtumisel, kiire jahutamise korral jääb metall aga pehmeks.
Muslim Magomajev
pisi|250px|[[Venemaa president Vladimir Putin kinnitab Muslim Magomajevi rinnale Austuse ordeni (26. detsember 2002)]] pisi|Muslim Magomajevi portree 2012. aasta Aserbaidžaani postmargil Muslim Magomajev (aseri Müslüm Maqomayev, 17. august 1942 Bakuu, Aserbaidžaani NSV – 25. oktoober 2008 Moskva, Venemaa) oli aserbaidžaani ooperi- ja estraadilaulja (bariton).
Muslim Magomajev saavutas laialdase tuntuse kogu Nõukogude Liidus pärast Aserbaidžaani kunstifestivali Moskvas 1962. aastal. 1963. aastast töötas ta solistina Aserbaidžaani Ahhundovi-nimelises ooperi- ja balletiteatris, aastail 1964–1965 stažeeris La Scalas (Itaalia). 1969. aastal võitis Cannes'is (Prantsusmaa) "Kuldse plaadi" auhinna.
Samas tegeles Magomajev ka kergemuusikaga. 1969. aastal võitis ta esikoha Sopoti rahvusvahelisel estraadifestivalil. Aastail 1975–1989 juhtis endaloodud Aserbaidžaani riiklikku estraadi- ja sümfooniaorkestrit. Magomajev on kirjutanud üle 20 laulu ja filmimuusikat.
Magomajev oli abielus (1974) vene ooperilaulja Tamara Sinjavskajaga. Esimesest abielust Ofeliaga (1960) on tal tütar Marina (elab oma perega USA-s). Viimastel aastatel elas Magomajev alaliselt Moskvas.
Muslim Magomajev maeti Bakuus Austuse alleele (Fəxri Xiyaban) – kalmistule, kuhu on maetud ka teisi Aserbaidžaani riigi-, ühiskonna- ja kultuuritegelasi, kaasa arvatud ta vanaisa, tuntud aserbaidžaani helilooja ja dirigent Abdul Muslim Magomajev.
Saalomoni Saared
Saalomoni Saared on saareriik Okeaanias Melaneesias. Asub Uus-Guineast idas ja koosneb umbes 1000 saarest.
2019. aasta 6. aprillil raputas Saalomoni Saari Kirakira linnast 27 kilomeetri kaugusel ja 73 kilomeetri sügavusel alguse saanud 5,0 magnituudine maavärin.
Muslim Magomajev
Plaadid
Magomajevi lauludega on välja antud 16 CD-d ja 45 vinüülplaati.
Saalomoni Saared
Haldusjaotus
Saalomoni Saared on jagatud üheksaks provintsiks ja pealinnaks.
pisi|400px|Saalomoni Saarte provintsid
Rein Taaramäe
thumb|Rein Taaramäe
Meelaku
Meelaku on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Domeikava
pisi|[[Domeikava kirik]]
Domeikava on küla Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis, Domeikava valla keskus. Asub 10 km Kaunasest põhja pool.
Domeikava on elanike arvult Leedu suurim küla. Seal on nii gümnaasium kui ka raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on Kaunase kindluse Domeikava fordi varemed.
Ajalugu
1913. aastal rajati küla maadele Domeikava fort. Asula hakkas kasvama nõukogude ajal, mil sinna rajati masinajaama keskasula. 2002. aastal ehitati sinna katoliku kirik, sellest ajast peale on Domeikava kohaliku kihelkonna keskuseks.
Binaarne algebraline tehe
Binaarne algebraline tehe ehk binaarne algebraline operatsioon ehk kompositsiooniseadus hulgal S on binaarne algebraline tehe hulgal S ehk teiste sõnadega kahe muutuja funktsioon S-ilt ja S-ilt S-isse ehk teiste sõnadega funktsioon f otsekorrutiselt S×S hulka S.
Sageli nimetatakse binaarset algebralist tehet lihtsalt binaarseks tehteks ehk binaarseks operatsiooniks. Ent eriti informaatikas kasutatakse neid termineid mõnikord laiemas mõttes, lubades funktsiooni väärtustena ka elemente, mis ei kuulu hulka S. Sel juhul esitatakse tingimus, et funktsiooni väärtused kuuluvad samasse hulka, kuhu argumendidki, kinnisuse omadusena. Nii on binaarne algebraline tehe sama mis binaarne kinnine tehe.
Binaarsed tehted üldalgebras
Binaarsetel algebralistel tehetel on väga tähtis koht üldalgebras: nad esinevad rühmades, monoidides, poolrühmades ja mujal. Ühe binaarse tehtega hulga üldnimetus on "rühmoid".
Tähistused
Tavaliselt kasutatakse tehte üleskirjutamisel samu vahendeid nagu arvude korrutamise puhul (multiplikatiivne tähistusviis) ning tehte tulemit nimetatakse korrutiseks. Elementide x ja y korrutis on xy või ka x · y.
Mõnikord kasutatakse ka aditiivset tähistusviisi: tehte tulem närgitakse üles kujul x+y ning seda nimetatakse x ja y summaks. Tavaliselt kasutatakse aditiivset tähistusviisi ainult juhtudel, kui tehe on kommutatiivne.
Binaarsete tehete eriomadused ja näited
Paljud huvipakkuvad binaarsed tehted on kommutatiivsed või assotsiatiivsed. Paljudel on ka ühikelemendid ja pöördelemendid.
Binaarset tehet nimetatakse assotsiatiivseks, kui mis tahes x, y ja z korral f(x, f(y, z)) = f(f(x, y), z).
Binaarset tehet nimetatakse kommutatiivseks, kui mis tahes x ja y korral f(x, y) = f(y, x).
Näiteks täisarvude liitmine ja korrutamine on assotsiatiivne ja kommutatiivne. Binaarset tehet nimetatakse alternatiivseks, kui mis tahes x ja y korral f(x, f(x, y)) = f(f(x, x), y) ja f(f(x, y), y) = f(x, f(y, y)). See tingimus on nõrgem kui assotsiatiivsus. Binaarset tehet nimetatakse assotsiatiivseks astmetel, kui mis tahes x korral f(x, f(x, x)) = f(f(x, x), x). See tingimus on nõrgem kui alternatiivsus.
Binaarsete tehete tüüpilisteks näideteks on liitmine naturaalarvude, täisarvude, ratsionaalarvude, reaalarvude, kompleksarvude ja maatriksite liitmine (+) ja korrutamine (×) ning funktsioonide kompositsioon (liitfunktsioonide moodustamine) mingil hulgal. Olgu meil on hulk S ja kaks funktsiooni  r  : S → S ja  s  : S → S. Siis kompositsioon  r  o  s  : S → S on funktsioon, mis on määratud nii: (  r  o  s  ) (x) =  r  (  s  (x)) mis tahes x \in  S korral. Nõnda on defineeritud assotsiatiivne binaarne tehe o hulgal S.
Mittekommutatiivsed tehted on näiteks lahutamine (–), jagamine (/) ja astendamine (^).
Jagamine ei ole binaarne tehe ei naturaalarvude, täisarvude, ratsionaalarvude, reaalarvude ega kompleksarvude hulgal, sest nulliga jagamine ei ole defineeritud. Naturaalarvude ja täisarvude hulgal on teisigi raskusi: näiteks 1 ja 3 jagatis ei ole defineeritud, sest 1/3 ei ole naturaal- ega täisarv.
Eriomadustega elemendid
Näiteks täisarvude hulgal on 0 liitmise ühikelement, korrutamise nullelement ja lahutamise parempoolne ühikelement.
Pööratavus
Kui binaarsel tehtel on ühikelement (olgu see e), siis saab defineerida järgmised mõisted:
Näited:
Kuuba saar
Pindala 105 006 km², sellega on suuruselt 17. saar maailmas.
Tonga
Tonga (ametlikult Tonga Kuningriik, tonga keeles Puleʻanga Fakatuʻi ʻo Tonga) on riik Vaikses ookeanis asuvas Okeaanias Tonga saartel. See on tänapäeval maailma väikseim kuningriik. Tonga asub kuupäevarajast läänes, mistõttu uus päev algab seal varem kui mujal maailmas.
Nimi
Tonga nimi tuletub tongakeelsest sõnast "tonga", mis tähendab "lõunakaart". Riigi nime tähendus on tuletatud saarte geograafilisest paiknemisest Polüneesias.
Asend
Tonga saared asuvad Vaikses ookeanis Uus-Meremaa ja Hawaii saarte vahelisel alal, paiknedes Uus-Meremaale umbes poole lähemal kui Hawaiile. Tongast loodes asub Fidži, põhjas Wallis ja Futuna ning Samoa ning kirdes Niue.
Tonga rannajoone kogupikkus on 419 kilomeetrit. Pikim riigisisene vahemaa põhjast lõunasse on 631 kilomeetrit ja idast läände 209 kilomeetrit.
Loodus
pisi|[[Tongatapu saar on Tonga suurim saar]] Tonga koosneb 169 saarest, mis kulgevad põhjast lõunasse ja millest 36 on asustatud. Saared paiknevad kolme põhirühmana: Vava‘u saared põhjas, Ha‘apai saared keskel ja Tongatapu saared lõunas. Saarestik asub tektoonilise plaadi serval, millest itta jääb Tonga süvik.
Riigi pealinn Nuku‘alofa asub Tongatapu saarel, mis on Tonga suurima pindala (257 km2) ja rahvaarvuga saar. Teised suuremad saared on Vava‘u saar (89,7 km²), ʻEua saar (87,4 km²) ja Niuafoʻou saar (50,27 km²).
Paljusid saari kahjustab tuule- ja vee-erosioon, kuid Tongatapu saart kaitseb erosiooni eest korallrahu.
Pinnamood
Tongas asub kahte tüüpi saari. Ühed on veealuste vulkaanide tipud, mida katab peamiselt korallilist päritolu lubjakivi. Teised on korallilist päritolu saared. Riigi kõrgeim tipp on Kao vulkaan, mis ulatub 1046 meetrit üle merepinna. Tongas asub 5 tegevvulkaani, mille tipud ulatuvad üle merepinna. Lisaks neile leidub riigis veealuseid tegevvulkaane. Viimane vulkaanipurse oli Hunga Tonga vulkaanipurse 2022. aastal.
Veestik
Tonga suurimad järved on Tofua vulkaanikraatris tekkinud järv ja Niuafoʻou saare vulkaanikraatris tekkinud Vai Lahi järv, mille pindala on 13,6 km². ʻEua saarel asub riigi pikim oja, väiksemaid ojasid on saartel veel.
Taimestik
Metsaga on kaetud 12,5% Tonga pindalast. Tongas on kirjeldatud 463 liiki kõrgemaid taimi, neist 5,4% on endeemsed.
Loomastik
Tongas ei esine ühtki looduslikku kahepaikset. Tongas elab 2 endeemset sisalikuliiki: Lepidodactylus euaensis ja Emoia mokolahi.
Tongas on kirjeldatud 82 linnuliiki, neist endeemsed on tonga rihukana (Megapodius pritchardii) ja värvuline Pachycephala jacquinoti.
Lisaks vaalalistele on Tongal looduslikest imetajatest kirjeldatud üht käsitiivalise liiki ja polüneesia rotti.
Keskkonnakaitse
Tonga oli esimene Polüneesia riik, mis rajas pideva keskkonnakaitse programmi. Riik kuulub troopiliste vihmametsade kaitsmise regiooni. Riigis on ‘Eua rahvuspark (loodi troopilise vihmametsa kaitseks) ja Mount Talau rahvuspark (endeemsete liikide kaitseks).
Tongale kuulub mitmeid mereelustiku kaitseks moodustatud reservaate. 126-hektariline Hakaumama’o rifireservaat moodustati papagoikalade kaitseks. Fanga’uta ja Fangakakau laguunide reservaat moodustati mangroovimetsa ja laguunide elustiku kaitseks.
Kliima
Riigi põhjapoolsemaid saari tabavad sageli taifuunid.
Riigikord
pisi|[[2006. aastal puhkenud rahutustes hukkus 8 inimest]] Tonga on konstitutsiooniline monarhia. Riigipea on kuningas, kelleks 2012. aastast on Tupou VI. Kuningale kuulub täidesaatev võim, ta nimetab ja määrab ametisse peaministri.
Seadusandlik võim kuulub 1-kojalisele Seadusandlikule Kogule (Fale Alea), mille liikmed valitakse ametisse kolmeks aastaks. Parlament koosneb 26-st liikmest, kellest 17 saavad ametisse valimistel saadud tulemusega ning 9 liiget valitakse hõimupealike poolt. Tongas kehtib mitmeparteiline valimissüsteem.
Riigi kõrgeim kohus on apellatsioonikohus.
Riigi põhiseadus kehtestati 4. novembril 1875.
Haldusjaotus
pisi|püsti|Tonga piirkonnad Tonga on jaotatud viieks piirkonnaks:
Rahvastik
Rahvaloendusi peeti aastatel 1956–2006 kord 10 aasta jooksul, kuid alates 2011. aastast keskmiselt kord 5 aasta jooksul. Viimane rahvaloendus viidi läbi 2016. aastal.
Tonga suurim linn on pealinn Nuku‘alofa.
Demograafilised näitajad
2011 seisuga oli Tonga keskmine rahvastikutihedus 159 inimest/km2.
Tonga elanikke on emigreerunud Uus-Meremaale ja Austraaliasse. Uus-Meremaa 2013. aasta rahvaloenduse andmetel elas seal 60 336 Tonga päritolu inimest, kes moodustas 1,5% Uus-Meremaa elanikkonnast.
Vanuseline struktuur
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tonga elanike vanuseline struktuur 5-aastaste sünnikohortide kaupa:
Keeled
Tonga riigikeeled on tonga keel ja inglise keel. 87% rahvastikust kasutab emakeelena mõlemat keelt; 10,7% ainult tonga keelt ja 1,2% ainult inglise keelt.