cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albert Camus
Elukäik
Aastal 1940 lahkus sünnimaalt ja asus elama Pariisi. Algul töötas ta ajalehe Paris Soir toimetuse sekretärina, 1943. aasta lõpust oli ta kirjastuse Gallimard toimetaja. Toimetajatöö kõrvalt tegi ajakirjanikuna kaastööd vastupanuliikumise ajalehele Combat, mille juhtimise ta peagi ka üle võttis.
Albert Camus hukkus 4. jaanuaril 1960 autoõnnetuse tagajärjel, õnnetuses hukkus ka tema kirjastaja Michel Gallimard.
Mõrvakahtlus
Zábrana andmeil andis käsu Nõukogude Liidu välisminister Dmitri Šepilov. Ajendiks olnud 1957. aasta märtsis Prantsuse ajakirjas Franc-tireur ilmunud artikkel, milles Camus ründas Šepilovit, pidades teda vastutavaks Ungari sündmuste eest. Moskva otsust saata sõjavägi 1956. aastal Ungari ülestõusu maha suruma nimetas Camus "Šepilovi veresaunaks".
Aasta pärast vihastas Camus Nõukogude võime veel enam, toetades avalikult vene kirjanikku Boris Pasternakki, kes pälvis Nobeli kirjandusauhinna Nõukogude Liidus keelatud romaani "Doktor Živago" eest ning kellel seetõttu keelati auhinda vastu võtta. Corriere della Sera hinnangul olnuks Nõukogude salateenistustel piisavalt põhjust, et Camus kõrvaldada.
Camus biograafia "Albert Camus: Une Vie" autor Olivier Todd kinnitas seevastu, et Nõukogude arhiivides töötades ei leidnud ta vähimatki vihjet sellise teooria toetuseks. Ehkki ta ei pea mõrva võimatuks ning KGB kasutas sageli musta töö tegemiseks tšehhe, ei ole Camus' mõrv Toddi hinnangul siiski tõenäoline.
Teosed
pisi|Albert Camus, Petr Voreli joonistus (2005)
Õnneleid
"Õnneleid" on 2010. aastal välja antud Maian Kärmase teine album.
Mihkel Aitsam (täpsustus)
Mihkel Aitsam on olnud vähemalt 10 inimeste nimi.
Tapa lipp
Lipp kinnitati oktoobris 1992.
Lipu kirjeldus
Lipp on jaotatud horisontaalselt vaheldumisi neljaks punaseks ja kolmeks valgeks laiuks. Ülemine ja alumine laid on punased, kumbki laiusega 2/9 osa lipust, nende vahel olevad 3 valget ja 2 punast laidu on igaüks laiusega 1/9 osa lipust.
Apartheid
pisi|Silt, mis teatab inglise, afrikaani ja suulu keeles, et ala on vaid valgele rassigrupile Apartheid oli ametlik rassilise eraldatuse poliitika, mis kehtis Lõuna-Aafrika Vabariigis aastatel 1948–1994. Sõna pärineb afrikaani keelest ning tähendab eraldiolekut.
Kuigi rassiline eraldatus ja diskrimineerimine tekkis juba varem, eraldati pärast 1948. aasta üldvalimisi seaduse alusel inimesed klassidesse: must, valge, värviline ja asiaat. Seni koos elanud eri nahavärviga inimesed eraldati üksteisest ning riigis hakkas toimima kaks infrastruktuuri, millest üks oli mõeldud valgetele ja teine mustadele.
Apartheidivastane liikumine
Apartheidivastane liikumine LAVis sai alguse ühiskonna eri sektoritest, võttes nii protestiliikumise, passiivse vastuhaku kui ka sissisõja vorme. Rassilise segregatsiooni ja diskrimineerimise lõpetamisel mängisid rolli nii valitsusvastane massiliikumine riigi sees kui ka rahvusvaheline isolatsioon ja majanduslikud sanktsioonid. Tuntuimad aktivistid liikumises: Steve Biko, Desmond Tutu, Nelson Mandela, Harry Schwarz, Joe Slovo, Ruth First. 1980. aastateks oli kujunenud välja pidev rahumeelsete ja vägivaldsete protestide vaheldumine, mille tulemusena saavutati märkimisväärne poliitilise kursi muutus, mis päädis esimeste rassilise diskrimineerimise vabade valimistega 1994. aastal.
Apartheid kui kuritegu
Apartheidi kui inimsusvastase kuriteo määratleb mitu rahvusvahelist dokumenti, sealhulgas 1968. aasta aegumatusekonventsioon ja 1973. aasta apartheidivastane konventsioon. Apartheid on inimsusvastane kuritegu, mis küll klassikalises tähenduses viitab institutsionaalsele rassieraldusele, kuid selle tähendus on laienenud nõnda, et see võib viidata ka teistel alustel (näiteks rahvuslikul, sotsiaalsel, usulisel või soolisel) toime pandud kodanike eraldamisele või sihilikult teatud inimgrupi elamistingimuste halvendamisele.
Iisrael
Iisraeli käitumises palestiinlastega on paljud leidnud paralleele Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidiga. Üks tuntumaid kriitikuid on ilmselt USA ekspresident Jimmy Carter, kes on muu hulgas kirjutanud raamatu "Palestiina: Rahu, mitte apartheid".
Brasiilia
Brasiilia mitmete siiani lahendamata sotsiaalsete probleemide tõttu on paljud kasutanud olukorra kirjeldamiseks väljendit "sotsiaalne apartheid". Peamine põhjus võrdlemiseks Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidiga on majanduslik kihistumine, mis on saavutanud erakordselt suured mõõtmed ning mille vastu valitsus pole suurt midagi ette võtnud.
Saudi Araabia
Naiste olukorda Saudi Araabias on paljud kirjeldanud väljendiga "sooline apartheid".
Suudlus
thumb|[[Francesco Hayez. "Suudlus", 1859]] Suudlus on kellegi või millegi rituaalne või erootiline puudutamine suuga.
Rabarock
thumb|Rabarocki külastajad 2007. aastal Rabarock oli muusikafestival, mis toimus Järvakandis juuni esimeses pooles aastatel 2005–2009 ja 2011–2012. Aastal 2010 jätsid Rabarocki korraldajad festivali ära, tuues ettekäändeks majanduskriisist tulenevad raskused.
Liivakupalu
Liivakupalu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Novorossiisk
Novorossiisk (vene keeles Новороссийск, adõgee ЦIэмэз (Tsemez)) on linn Venemaal Krasnodari krais. Asub Musta mere rannikul.
Ajalugu
Novorossiiski kohal asus 13. ja 14. sajandil Genova koloonia, hiljem osmanite kindlus Sudžuk-Kale, mis pärast Venemaa valdusse minekut nimetati Tsemesskaja buhtaks (tšerkessikeelse nime Tsemez järgi). Novorossiisk asutati 1838. aastal vene sõjalaevastikubaasina. Linnaõigused sai 1866. aastal. 1888 valmis raudteeliin Jekaterinodari (tänapäeval Krasnodar).
1918–1920 asus linnas kindral Anton Denikini valgekaardi staap.
1942. aastal vallutas linna Saksa armee, kuid väike rühm nõukogude madruseid suutis sadamas piiramisrõngas vastu pidada linna vabastamiseni Punaarmee poolt 16. septembril 1943 ning takistas sellega sakslastel sadama kasutamist. 1973. aastal nimetati Novorossiisk kangelaslinnaks.
Novorossiisk on Venemaa suurim sadam Musta mere ääres.
2004. aastal avati linnas ausammas Leonid Brežnevile.
Linna haldusalasse kuuluvad mitmed linnalähedased asulad (nt Abrau-Djurso).
Ansbach
Ansbach on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal; Kesk-Frangimaa halduskeskus.
Linnas asuvad USA sõjaväebaasid.
Umbria
Umbria on maakond Itaalias. Umbria piirneb läänes Toscana, idas Marche ja lõunas Lazio maakonnaga. Umbria on üks väheseid Itaalia maakondi, millel ei ole merepiiri.
Umbriat kutsutakse Itaalia roheliseks südameks il cuor verde d'Italia.
Loodus
Umbria on künklik ja mägine maa. Idas kõrguvad Apenniinid, kõrgeim punkt on Marche maakonna piiril asuv Mount Vettore (2476 m). Suurim jõgi on Tevere, lääneosas laiub Trasimeno järv, mis on Itaalias suuruselt neljas.
Umbrias asub 1993. aastal rajatud Monti Sibillini rahvuspark.
Haldusjaotus
Umbria maakond jaguneb kaheks provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 92 vallaks. pisi|tühi|150px|Umbria provintsid
Suuremad linnad
Assisi, Città di Castello, Deruta, Foligno, Gubbio, Montefalco, Narni, Norcia, Orvieto, Perugia, Spoleto, Terni, Todi.
Ajalugu
Umbria on nime saanud seal alates 6. sajandist eKr elanud umbrite hõimu järgi. Hiljem hõivasid Umbria alad etruskid ja roomlased.
Keskajal asutasid langobardid sinna Spoleto hertsogiriigi. 13. sajandiks oli enamus maakonnast killustunud linnriikideks; hiljem ühendati need Paavstiriigiga ning jäid selle koosseisu kuni Itaalia ühendamiseni 1860. aastal.
Umbria köök
Norcia linn on tuntud mustade trühvlite poolest. Neid kasutatakse palju ka kohalikus köögis pasta-, liha- ja munatoitude juures, aga ka näiteks pecorino al Tartufo juustu valmistamisel. Kuulsad on ka Norcia soolaliha ja Castelluccio läätsed.
Umbria köök on lihtne ja rustikaalne, pearolli mängivad pastad ja liharoad – eriti sea- ja lambaliha, millest valmistatakse suurepäraseid sinke ja salaamisid. Kuulsaim liharoog on täidetud piimapõrsas, la porchetta.
Marche
Marche on maakond Itaalias.
Haldusjaotus
Marche maakond jaguneb viieks provintsiks:
Vein
Marche veinipiirkonnad on Verdicchio Castelli di Jesi (DOC), Rosso Conero (DOC), Rosso Piceno (DOC) ja Vernaccia di Serrapetrona (DOCG).
Laguvili
pisi|[[Põldrõigas|Põldrõika laguvili]] Laguvili on mitmeseemneline kuivvili, mis valminult laguneb piki- ja ristsuunas üheseemnelisteks osadeks.
Listaku (Rõuge)
Listaku on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Prassi
Prassi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Harju, läänes Metsalauka ja Kõmmusselja ning lõunas Tilga külaga, idas aga Väinamerega.
Nimi
Marja Kallasmaa arvates lähtub kohanimi mehenimest Ambrosius. Leo Tiik pakkus nime lähtekohaks varasema elaniku lisanime, mis võis lähtuda nimisõnast "prass". Kohanime on esmamainitud 1565 kujul Brasz.
Loodus
Osa külast kuulub Tilga looduskaitseala koosseisu. Küla lääneossa jäävad Prassi hoiuala, Prassi karjäär ja Prassi järv. Küla läbib Prassi kraav.
Ajalugu
1835 kuulusid Prassi talud Harju küla koosseisu. Pererahvas sai perekonnanimedeks nimed Tüll ja Vahtra (Wahtra), sulasrahvas Mänd, Sobtüll, Tänavsuu (Tännawsu) ja Värav (Werraw).
Eesti Vabariigi president Konstantin Päts külastas 28. augustil 1938 Ainola väiketalu.
Prassi koosseisu kuulusid 1977–1997 Kõmmusselja ja Tilga külad.
Taristu
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kust saavad alguse Prassi–Tülli tee ja Harju–Tülli tee.
Aleksander Aspel
Aleksander Aspel (10. juuni 1908 Mustvee – 21. märts 1975 Iowa City) oli eesti kirjandusteadlane ja kirjanik.
Elukäik
Aspel õppis aastatel 1926–1938 Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat.
Ta töötas 1938–1946 Pariisis eesti keele lektorina ning 1946. aastast USA-s prantsuse keele ja kirjanduse õppejõuna.
Looming
Avaldanud esseesid, monograafiaid ja tõlkeid prantsuse kirjandusest (Guy de Maupassant, Honoré de Balzac, Émile Zola jt).
Holmebåen
Holmebåen on väike laid Norra meres Norras Vestlandi maakonnas Solundi vallas Sogne fjordi suudmest põhjas, Utværi saarest põhjas.
Sellel asub Norra põhiosa läänepoolseim punkt.
Arheoloogide loend
''Siin on loetletud arheolooge.
Andres Alver
Andres Alver (7. november 1869 Vooru – 24. jaanuar 1903 Smiltene) oli eesti arst, ühiskonnategelane ja kirjanik.
Elukäik
Kuulus Tartus sotsiaaldemokraatilisse rühmitusse, tutvustas ajakirjas Rahva Lõbu-Leht loodusteaduse saavutusi ja darvinismi.
Neelumandli hüpertroofia
Neelumandli hüpertroofia ehk neelumandli vohand ehk adenoidi hüpertroofia (ka: adenoidid) on neelumandli suurenemine, millega kaasneb ninahingamise takistus, müra hingamisel, hääldus läbi nina, üldine arengupeetus, sagedased nina, ninakõrvalurgete ja keskkõrva nakkuslikud põletikud.
Neelumandli vohandiga lastel on iseloomulik lahtise suuga nägu ning sageli ebaõige hambumus.
Eris
Eris (vanakreeka keeles Ἔρις "tüli") on vanakreeka tülijumalanna.
thumb|Eris Atika mustafiguurilisel [[kylix ' l, umbes 575-525 eKr]] Eris oli Nyxi (öö) tütar, sõjajumal Arese õde. Et Erist polnud kutsutud Peleuse ja Thetise pulmapeole, heitis ta kättemaksuks külaliste hulka kuldõuna, millele oli kirjutatud "kõige kaunimale". Jumalannad Hera, Athena ja Aphrodite, kellest igaüks nõudis õuna endale, kutsusid tüli lahendama Parise. Kuna Aphrodite oli tõotanud aidata Parisel endale saada Helenat, määras Paris õuna Aphroditele. See otsus sai Trooja sõja ajendiks.
Diskordiaanlus
Eris on kaasaegse Diskordiaanliku religiooni matroonjumalanna. Selle usundi juured ulatuvad 1950ndatesse, mil Gregory Hill ning Kerry Wendell Thornley andsid varjunimede Malaclypse the Younger ning Omar Khayyam Ravenhurst all välja diskordiaanluse algteksti Principia Discordia. Diskordiaanlik versioon Erisest ei ole sama pahatahtlik kui tema kreeka-romaani originaal.
Erise algset Principia Discordia kontseptsiooni laiendas hiljem ulmekirjanduslik triloogia Illuminatus!, mille kirjutasid Robert Shea ning Robert Anthony Wilson. Selles teoses on Eris üks peategelasi.
Pille
Pille on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Nikolskoje
Nikolskoje (soome Lomkka) on linn Venemaa Leningradi oblastis Tosno rajoonis. Asub 38 km Peterburist kagus, Tosna jõe ääres.
Linnas elab 22 490 inimest. Linn on Tosno rajoonis rahvaarvult teine pärast Tosnot.
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal okupeerisid sakslased augustist 1941 kuni jaanuarini 1944.
Asula sai aleviks 1958 ja linnaõigused 1990. aastal.
Kultuur
Linnas tegutseb Nikolskoje kultuurimaja. 2022. aastal on plaanis avada uus kultuurikeskus. Linnas on kaks õigeusu kirikud: Püha Tsaar Nikolai II kirik ja Püha Nikolause kirik.
Haridus
Nikolskojes asuvad ning tegutsevad neli kooli: Gümnaasium nr. 1, Põhikool nr. 2, Põhikool nr. 3 ja Nikolskoje Erikool.
Linnas tegutseb muusikakool.
Loodus ja asend
Nikolskoje asub 1 km kaugusel Peterburi piirist ja 38 km kaugusel Peterburi ajaloolisest kesklinnast.
Linna läbib Tosna jõgi. Keskmised kõrgused on umbes 30 meetrit üle merepinna.
Teed ja transport
Seisuga 13. märts 2018 peatusid Nikolskoje peatuses järgmised bussiliinid :
Kommunikatsioonivõrgud
Telefonsidet pakub Nikolskojes ettevõte Rostelekom. Nikolskoje suunakood on 81361, linna telefoninumbrid on viiekohalised. Mobiilsideteenuseid pakuvad ettevõtted MegaFon, MTS, Bilain, ja Tele2.
Postiteenuseid pakub riiklik ettevõte Почта России, millel on linnas 2 postkontorit. Nikolskoje postiindeksid on 187026 ja 187047.
Internetiühendust pakub linnas viis ettevõtet: MegaFon, Lentel, NKS, Yota ja New-Line Telecom.
Raag
Raag on vilja või õie vars. Vastavalt sellele kasutatakse mõnikord sõnu "viljaraag" ja "õieraag", kusjuures viljaraag kujuneb õieraost.
Otsa
Otsa on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla asub mõisnik Bentenhofi poolt 16. sajandi keskel asutatud Pindi mõisale kuulunud maadel.
Otsat läbiv Riia-Pihkva laiarööpmeline raudtee avati 1889. aastal.
Reisirongid sõitsid läbi Otsa raudteepeatuse liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.
Villa (Võru)
Villa on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla alalt on leitud kiviaja asulakohti (Villa asulakoht).
Süvik
pisi|Süvikud tekivad sinna, kus üks laam sukeldub teise alla Süvik on piklik sügav subduktsioonivööndiga seotud negatiivne pinnavorm ookeani põhjas. Laiemas tähenduses nimetatakse süvikuks ka teiste veekogude (nt järvede) põhjas olevaid suhteliselt sügavaid nõgusid.
Waris Dirie
pisi|Waris Dirie (2010) Waris Dirie (sündinud 1965) on Somaaliast pärit modell, filminäitleja ja naiste õiguste eest võitleja.
Air Koryo
Lennukipark
Air Koryol on järgnevad lennukid (2010. aasta märtsi seisuga):
Waris Dirie
Waris Dirie on koostöös Cahtleen Milleriga kirjutanud autobiograafilise romaani "Kõrbelill" (Desty Flower, täieliku pealkirjaga Desert Flower: The Extraordinary Journey of a Desert Nomad).
Ofioliit
Ofioliit ehk ofioliitne kompleks on tektooniliselt transporditud aluselistest ning ultraaluselistest kivimitest koosnev kivimkompleks, mis on kunagise ookeanilise maakoore fragment.
Kui termin "ofioliitne kompleks" loodi (Steinmann, 1905), siis ei teatud midagi selliste geoloogiliste struktuuride päritolust. Alles 20. sajandi teisel poolel sai selgeks, et ofioliidid on fragmendid kunagisest merepõhjast, mis on tektooniliselt mandrite peale lükatud. Ideaalne ofioliitne läbilõige ülalt alla:
Ofioliitse kompleksi teke ühtib ookeanilise maakoore tekkega ookeani keskahelikes. Mandrite peale on ookeanilise maakoore fragment lükatud ilmselt ookeanibasseinide sulgudes või mõnel muul viisil.
Lembit Kivirand
Lembit Kivirand (23. detsember 1941 Tallinn – 3. juuni 2012) oli eesti kunstnik, kujundaja ja karikaturist.
Tahhogeneraator
Tahhogeneraator on alalisvoolumasin, mis muundab pöörlemiskiiruse ehk mehaanilise signaali pinge- ehk elektriliseks signaaliks.
Waris Dirie
Eesti keeles ilmus romaan 2000. aastal Karin Suursalu tõlkes kirjastuses Sinisukk.
Romaani põhjal valmis 2010. aastal samanimeline film, kus Waris Diried kehastab Liya Kebede. Film võitis San Sebastiani filmifestivalil publiku auhinna kui aasta parim Euroopa film.
Waris Dirie mängis 17. Bondi sarja filmis "007: Ohutsoonis".
Märtsis 2005 sai ta Austria kodakondsuse.
Süvik
Süvik tekib kahe laama piirile, kui üks laam sukeldub teise alla. Süvikud on enam-vähem paralleelsed nendega seotud vulkaaniliste kaartega. Süvikud on keskmiselt mõni kilomeeter sügavamad kui keskmine ookeanipõhi. Süvikute pikkus võib ulatuda tuhandetesse kilomeetritesse.
Kui kaks laama liiguvad teineteise suhtes aeglaselt, siis süvikut ei teki. Selle asemel surutakse laamade servad kokku ja laamade kokkupuutekohta tekib mäestik. Kui laamad liiguvad teineteise poole suhteliselt kiiresti, siis sukeldub üks neist teise alla ja tekib süvik.
Mariaani süviku suurim sügavus (11 034 m) on ühtlasi ka maailmamere suurim sügavus.
Süvikute sügavuse vastu ei tuntud praktilist huvi enne 19. sajandi lõppu, kui ookeani põhja hakati paigaldama kaableid. Kuid süvikud ei olnud hästi kindlaks määratud kuni 1950. aastateni. Süvikute tekke põhjused selgitati alles laamtektoonika teooria väljatöötamisega 1960. aastate lõpul.
Viited
.
Jaan Bergmann
pisi|Jaan Bergmann Jaan Bergmann (29. detsember 1856 Soosaare mõisavald Niilu talu – 25. juuni 1916 Paistu) oli eesti vaimulik, tõlkija ja luuletaja.
Elukäik
Jaan Bergmann õppis aastatel 1867–1869 Gustav Beermanni elementaarkoolis Põltsamaal ja 1871–1877 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1877–1882 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Kirikuõpetaja prooviaastal oli ta Peterburi Jaani koguduses (Jakob Hurda juures).
Jaan Bergmann ordineeriti 25. septembril 1883 õpetajaametisse, ta oli aastatel 1883–1884 Peterburi Jaani koguduse adjunktpastor. Aastatel 1884–1916 oli ta Paistu koguduse pastor (introdutseeriti pastoriametisse 30. detsembril 1884).
Luule ja luuletõlked
Jaan Bergmanni järelromantilises luules moodustab parima osa tema lüroeepika, eriti ballaadivormiline "Ustav Ülo". Bergmann oli oma aja suurimaid vormimeistreid ja luulekeele rikastajaid.
Jaan Bergmann on tõlkinud osa vanakreeka koomilisest väike-eeposest "Batrachomyomachia" ("Konnade ja hiirte sõda"), viis laulu "Odüsseiast" ning saksa ja vene ballaade (Puškini, Goethe, Schilleri, Schlegeli, Bürgeri, Chamisso, Kosegarteni, Freiligrathi, Herderi, Mülleri, Rückerti ja Schwabi teoseid).
Villa (täpsustus)
Villa on hoonetüüp.
Villa on ka mitme koha nimi:
Tallinna JK Vall
JK Vall oli Eesti jalgpalliklubi, mis tegutses Tallinnas.
Hooajal 1996/97 mängis meistriliigas ja jäi üleminekuturniiril sinna püsima, kuid loovutas koha FC Flora tütarklubile Lelle SK. Flora toonase pressiesindaja Tarmo Lehiste sõnul tasuti Vallile valuraha (kinnitamata andmeil seitsmekohalise), mis "majandusraskustes virelevale klubile pidi olema hädapärasem kui koht meistriliigas".
Tallinna Kuristiku Gümnaasium
Tallinna Kuristiku Gümnaasium on üldhariduskool Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Kristjan Kärberi tänav 9. Tegemist on linnaosa suurima kooliga, kus õpib üle 950 õpilase. Õppeasutuses on 41 klassikomplekti suuruses 3-30 õpilast ja üle 75 õpetaja.
Õppealajuhatajad on Annike Soodla (4.-12. kl) ja Ly Melesk (1.-3. kl).
Passionaarsus
Passionaarsus on Lev Gumiljovi etnogeneesi teooria järgi elusaine biokeemilise energia ülejääk, mis tekitab eneseohverdust ja seda tihti illusoorsete eesmärkide pärast. See on vastupandamatu püüdlus mingite eesmärkide teostamisele suunatud tegevustele. Selle eesmärk on passionaarsele isikule hinnalisem ta enese elust ning seda enam ta kaasaegsete ja kaasmaalaste õnnest. Sel pole pistmist eetikaga ja see genereerib sama kergelt nii kangelastegusid kui ka kuritegusid. Passionaarsus välistab vaid ükskõiksuse, kuid ei tee inimest rahvahulki juhtivaks kangelaseks, sest enamik passionaaridest on osa rahvast, määrates selle potentsiaalsuse selles või teises etnose arengu epohhis.
Tallinna Kuristiku Gümnaasium
Koolis antakse välja ajalehte Kresku, mis on kaks aastat järjest tulnud noorte meediaklubi korraldatavas võistluses vabariigi parimaks.
Passionaarsus
Üksikasjalik klassifikatsioon
Lev Gumiljev eristas üheksat passionaarsuse taset, neist kuut passionaarsusele omast ja alumisi juba tarbijalikule ellusuhtumisele omaseid (0 tase ja subpassionaarsuse omased negatiivsed tasemed).
Tallinna Kuristiku Gümnaasium
Ajalugu
Õppeasutus avati 1. septembril 1984 Lasnamäe IV mikrorajoonis '''Tallinna 60. Keskkooli''' nime all. Uue kooli avatseremoonial viibisid Tallinna Mererajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esindajad, delegatsioon Kambodžast ja paljud teised.
Kooli direktorile Vjatšeslav Gussarovile anti üle sümboolne koolikell ja võti, millele olid graveeritud kolme tublima ehitaja nimed. Piduliku aktuse lõpul saatis direktor Gussarov 5A klassi pioneerid Kristiina Tiitsi ja Hedi Kääri punaste nelkidega Maarjamäele, et avaldada tänu Teises maailmasõjas langenuile. Lilli viidi ka V.I. Lenini mälestussamba jalamile.
Koos Eesti Vabariigi tulekuga nimetati õppeasutus ümber Tallinna Kuristiku Gümnaasiumiks. Uuele nimele andis aluse kunagi kooli läheduses asunud Kuristiku küla, mis Lasnamäe ehitamise käigus likvideeriti.
Alg- ja põhikool
Inglise keelt õpivad kõik õpilased alates esimesest klassist - peale 6. klassi komplekteeritakse paremaid õpitulemusi näidanud õpilastest inglise keele ja matemaatika õppesuunaga klass, kus õpitakse vastavalt inglise keelt ja matemaatikat süvendatult (matemaatikas on üks tund nädalas ka rühmatund). Kui leidub soovijaid, on võimalik A-keelena (esimene võõrkeel) õppida ka saksa keelt. B-võõrkeelena õpivad kõik kooli õpilased alates kuuendast klassist vene keelt või saksa keelt.
Gümnaasium
Koolis on võimalik õppida humanitaar-, majanduse-ettevõtluse, multimeedia või loodusainete-reaalkallakuga klassis, kus õpitakse mõningaid aineid süvendatult.
Huvitegevus
Algupärase nimega Tallinna 60. Keskkool paistis juba algusaastatel silma aktiivse sporditegevuse poolest. Koolis tegutse maadlusring, peeti tütarlaste aeroobikakavade võistlusi. Tänaseni pakutakse Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis võimalust osaleda jalgpalli, korvpalli, käsipalli ja kergejõustiku treeningutes. Kevaditi peetakse kooli õuel juba üle kümne aasta Kuristiku laulu- ja tantsupidu.
Valparaíso
Valparaíso (hispaania keeles 'paradiisiorg') on sadamalinn Tšiilis, Valparaíso piirkonna keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul, 120 km kaugusel Santiagost. Geograafilised koordinaadid on 33°01´S, 71° 38´W.
Valparaísos töötab Tšiili parlament.
Elanike arv on 284 630 (2012).
Linn on rajatud 16. sajandi keskel. Valparaíso vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnas on üle 10 ülikooli.
Valparaísos on sündinud Salvador Allende ja Augusto Pinochet. Seal on elanud Pablo Neruda.
Abuja
thumb|Vaade Nicon Hoga hotellist
Abuja on Nigeeria pealinn. Linn asub peaaegu riigi keskel, 480 km kaugusel merest Nigeri ja Benue jõe ühinemiskohal Föderaalsel pealinnaalal.
Karuse–Kalli tee
Karuse–Kalli tee (registrinumbriga 16180) on kõrvalmaantee Pärnu maakonnas.
Abuja
Linnast vahetult põhja pool on kunagine Abuja emiraadi territoorium, praegu Suleja.
Rannaküla (Hiiumaa)
Rannaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. See on Hiiumaa lõunapoolseim küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Abuja
Linna rajamine
Nigeeria pealinn otsustati Lagosest viia üle Abujasse 1976. aastal, kuid pealinnaks sai Abuja 12. detsembril 1991.
Rannaküla (Hiiumaa)
Rannaküla piirneb idas Tärkma, põhjas Emmaste ja läänes Lepiku külaga ning lõunas Soela väinaga.
Karuse–Kalli tee
Tee algab Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee 55. kilomeetrilt Lääneranna vallast Kinksi ja Ridase piirilt ning lõpeb Pärnu–Lihula maantee 36. kilomeetril Kalli külas. Tee on veidi üle 23 kilomeetri pikk.
Rannaküla (Hiiumaa)
Nimi
Kohanimi tuletub mereäärse talu nimest ja oli algselt Ranna. Küla põhjaosas asub Puksu piirkond.
Abuja
Linna rajamine
Aastal 1975 oli riigi tollase pealinna Lagosega mitmeid probleeme: selle elanikkond ei esindanud Nigeeria rahvuslikku mitmekesisust, selle asend ei võimaldanud laienemist, linn oli saastunud ja ülerahvastatud ega asunud riigi keskel. 9. augustil 1975 kutsus tollane riigipea kindral Murtala Ramat Mohammed kokku komisjoni pealinna üleviimiseks soodsamasse kohta. Vähem kui kahe kuu pärast otsustas valitsus rajada uue linna Abuja ning eraldas sellele territooriumi, mis on Lagose osariigi omast poole suurem.
Rannaküla (Hiiumaa)
Loodus
thumb|Emmaste ülemine tulepaak. Küla idaosa läbib Ollima kraav. Külas asuvad Emmaste - Sõru rannarahnud.
Abuja
Linna rajamine
Seda hakati ehitama 1976 vastloodud Föderaalsele pealinnaalale.
Karuse–Kalli tee
2. kilomeetril ristub teega endine Rapla–Virtsu raudteetamm. Täiesti sirgel lõigul Tuudi rabast lõunas, 8. kilomeetripunktist 12. kilomeetripunktini on olnud maantee laiendusena Vatla varulennuväli. Seal on soovitatud pidada kiirendusvõistlusi, et neid ei korraldataks Pärnu linnatänavatel.
Abuja
Linna rajamine
Uue linna ehitamine algas president Alhaji Shehu Shagarii ametiajal.
Rannaküla (Hiiumaa)
Taristu
Küla põhjaosa läbib Mõisa–Lepiku tee ja idaosa Kanala–Lundi–Mõisa tee.
Abuja
Linna rajamine
President plaanis linna ehitamise lõpetada 1983. Ehitamine viibis aga mitmel põhjusel. Esiteks vähenesid Nigeeria naftatulud 1976. ja 1980. aasta vahel tunduvalt. Peale selle on riigis sageli olnud hõimu- ja usurahutusi. 1983. aasta lõpus Shagari valitsus kukutati, kuid töö jätkus.
Kogu projekti eest vastutas Nigeria's Federal Capital Development Authority. Linna planeeris USA firma International Planning Associates. Kesklinn, mille pindala on 10 ruutkilomeetrit, pidi mahutama suurema osa uutest valitsushoonetest. Selle planeerisid jaapani arhitekt Kenzō Tange ja Urtec. Linna kogupindalaks planeeriti 451 ruutkilomeetrit. Ehitasid Prantsusmaa, Saksamaa, Hollandi, Itaalia ja teiste maade firmad.
Pealinn viidi ametlikult Abujasse üle alles 12. detsembril 1991 president Ibrahim Babangida ajal. President asus sel päeval ametlikult elama uude presidendipaleesse. Kuni linna ehitamine oli lõpetatud, jäid paljud valitsusasutused endisesse pealinna Lagosesse. Paljud ametnikud läksid väga vastu tahtmist tollest mereäärsest linnast sisemaale.
Aastaks 1987 oli Abujas 15 000 elanikku. Selleks ajaks olid juba valmis vee- ja telefonisüsteem ettenähtud suureks elanike arvu kasvuks. 1992. aastal oli elanike arv hinnanguliselt 305 900.
Elu linnas
Abuja on kunstlikult loodud ning kontrollitud kasvuga linnana Nigeerias linnaehituslik võõrkeha, mis pole omandanud metropoli ilmet. Kunstlikult kallina hoitud elamispinna tõttu on Abujasse kolimine raskendatud. Nädalalõppudel on pealinn nagu välja surnud, sest paljud sõidavad Lagosesse.
Kuigi Abuja on Aafrika parim uus linn ning ka üks jõukamaid ja kallimaid linnu Aafrikas, elavad äärelinnaelanikud Karu-taolistes vaestes eeslinnades. Pealinna ametnikele ja vaesematele perekondadele ehitatud Karus ei ole kraanivett, kanalisatsiooni ega elektrit. Teised sarnased eeslinnad on Durumi, Nyanya, Maraba ja Karmo.
thumb|[[Nigeeria rahvusmošee]]
Vaatamisväärsused
Üks Abuja vaatamisväärsusi on Abuja rahvusmošee, mis oma kuldse kupliga ja nelja kõrge minaretiga on linnapildis hästi silmatorkav.
thumb|Aso kalju Aso kalju (Aso Rock) on 400 m kõrgune monoliit, mis on eraldunud vee-erosiooni tagajärjel. Nigeeria presidendikompleks, Rahvuskogu, Ülemkohus ning suurem osa linnast laiuvad kaljust lõuna pool. Aso tähendab asokoro keeles 'võidukas'. Asokorod ('võidu rahvas') on linnast ümber asustatud.
Huvi pakub ka Rahvuslik Kristlik Keskus. Nnamdi Azikiwe rahvusvaheline lennujaam asub Zuma kalju lähedal.
Suurem osa algsest linnaehitusplaanist on täitmata ja paljud hooned on pooleli.
Karuse–Kalli tee
Karuse–Kalli teega on ühendatud veel mitu kõrvalmaanteed. Tee 3. kilomeetril eraldub Karuse–Nehatu tee. 8. kilomeetril liitub teega Audru–Tõstamaa–Nurmsi tee ja eraldub Nurmsi–Risti tee. 12. kilomeetripunkti juures ristuvad teega Tuudi–Risti tee ja Risti–Hallivanni tee. 18. kilomeetril ristub Varbla–Väänja tee.
Abuja
Diplomaatilised esindused
Enamik riike on viinud oma saatkonnad Lagosest üle Abujasse. Endistes saatkonnahoonetes on nüüd konsulaadid.
Karuse–Kalli tee
Tee on terves ulatuses mustkattega.
Laiuv ämblikrohi
Laiuv ämblikrohi (Boerhavia diffusa) on imelilleliste sugukonda ämblikrohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Laiuv ämblikrohi kasvab 40–120 cm kõrgeks. Vars võib olla lamav või püstine. Õisikuks on pööris. Õiepõhi on 0,7–1 mm pikk ja alla 0,5 mm lai. Kroonlehed on punased, harvem valged. Tolmukaid on 3.
Laiuv ämblikrohi kasvab tihti niisketes kohtades. Taimekeedist kasutatakse kerge lahtistina ja palavikualandajana lastele, selle vanne aga nahaärrituste korral. Lisaks sellele arvatakse sel olevat röga lahtistav toime. Seda kasutatakse ravimina ka südame- ja neeruhaiguste korral. pisi|vasakul|Laiuv ämblikrohi
Shanghai Koostööorganisatsioon
Shanghai Koostööorganisatsioon on julgeolekukoostööle keskendunud rahvusvaheline organisatsioon, mis loodi 2001. aastal Shanghai viisiku baasil. Liikmesriigid näevad põhiohtudena, mille vastu koos võidelda, terrorismi, separatismi ning ekstremismi. Kuigi organisatsioonil pole plaanis saada sõjaliseks alliansiks, on peetud ühiseid sõjaväelisi manöövreid. Lisaks julgeolekulistele sihtidele harrastatakse organisatsiooni raames majandus- ja kultuurialast koostööd.
Liikmed
Vaatlejaliikmed
Kuressaare valla lipp
pisi|Endise Kuressaare valla lipp Kuressaare valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Kuressaare valla lipp.
Lipp oli kasutusel 14. veebruarist 1995 kuni oktoobrini 1999, mil vald ühines Kaarma vallaga.
Lipu kirjeldus
Kuresaare valla lipp oli jaotatud horisontaalselt kolmeks võrdseks laiuks: sini-valge-sinine. Valge laiu keskel oli kollane ovaal.
Laiuse ja pikkuse suhe oli 1:2.
Manivald Noor
Manivald Noor (16. juuli 1923 – 6. august 2009) oli eesti arhitekt.
Noor lõpetas 1943. aastal Tallinna Tehnikumi ehitustehnika erialal ning 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuuri erialal. Töötas arhitektina RPI Eesti Põllumajandusprojektis (1951–1969) ning RPI Eesti Maaehitusprojektis tüüpprojekteerimise osakonna peaarhitektina (1969–1988).
Pärast Tallinna Tehnikumi lõpetamist põgenes Saksa mobilisatsiooni eest Soome, kus osales soomepoisina Jätkusõja lahingutes.
Hooneid
Noore oluliste tööde hulka kuuluvad ka koostöös Boris Miroviga tehtud maaelamute tüüpprojektid, mis olid iseäranis laialt kasutusel 1960. aastatel, ning mitmed kolhoosiasulate planeeringud.
Yasuo Fukuda
Yasuo Fukuda (jaapani keeles 福田康夫 Fukuda Yasuo; sündinud 16. juulil 1936 Takasakis Gunma prefektuuris) on Jaapani poliitik, peaminister aastatel 2007–2008.
Ta on endise Jaapani peaministri (1976–1978) Takeo Fukuda poeg.
Kuulub Jaapani Liberaaldemokraatlikusse Parteisse. Ta on alates 1990. aastast Jaapani parlamendi alamkoja liige ja olnud peaministrite Yoshiro Mori ja Jun'ichirō Koizumi ajal peaministri büroo peasekretär aastatel 2000–2004.
25. septembril 2007 sai ta peaministriks. 1. septembril 2008 astus ta tagasi; alates 24. septembrist 2008 on peaminister Tarō Asō.
Diploidsus
Diploidsus on liigiomase kromosoomikomplekti kahekordsus indiviidi (raku) kromosoomistikus.
Enamikul taimedel ja loomadel on valdavas osas elutsüklist keharakud diploidsed.
Viited
Ploidy
Animatism
Animatism (ladina sõnast animatus 'hingestatud; elustatud') on Robert Ranulph Maretti järgi usk ebaisikulisesse väesse (jõusse), mis esineb nii inimestes, loomades kui ka asjades ning mille tõttu kõik on elus.
Astroloogia mõisteid
''Siin on loetletud astroloogia mõisteid.
Animatism
Selle mõistega täiendas Marett Edward Burnett Tylori animismi mõistet. Animism tähendas Tyloril usku vaimudesse (üleloomulikesse kehatutesse olenditesse). Tylor pidas seda religiooni kõige algsemaks vormiks. Marett seevastu leidis, et primitiivne inimene ei ole võimeline animistlikeks kujutlusteks (keha ja hinge eraldamiseks), mistõttu animatism eelneb animismile.
Sõna "animism" kasutatakse tänapäeval mõnikord nii, et ta hõlmab ka animatismi. Kas animatism on usundi kõige ürgsem kuju, on tänapäeval vaieldav.
Samalaadne ebaisikuline üleloomulik jõud esineb ka näiteks Põhja-Ameerika indiaanlastel (manitu), eskimotel (sila), pügmeedel (megbe), ketšuatel (callpa).
Arvatakse, et ka eesti sõna "vägi" on algselt tähendanud säärast jõudu.
Wadduwa
Wadduwa on linn Sri Lanka läänerannikul 35 km Colombost lõuna pool.
See on populaarne turismisihtkoht randade ja kookospalmiistandustega.
Lõuna-Korea vonn
Vonni sümbol on ₩ ja ISO-4217 kood on KRW.
Esialgu seoti Lõuna-Korea vonn USA dollariga kursiga 1 dollar = 15 vonni. Esialgu oli Lõuna-Koreas tohutu inflatsioon, järgmise 6 aasta jooksul devalveeriti vonni 6 korda ja 1. aprillil 1951 kehtestati kursiks dollari vastu 6000:1.
15. veebruaril 1953 vahetati vonn Lõuna-Korea hvani vastu kursiga 1 hvan = 100 vonni, nii et uueks kursiks sai 1 dollar = 60 hvani. Inflatsioon riigis jätkus, kuigi aeglustus. 2. veebruaril 1961 devalveeriti hvani 5. korda ja uueks kursiks sai 1 dollar = 1250 hvani.
10. juunil 1962 vahetati hvan jällegi vonni vastu kursiga 1 vonn = 10 hvani. Seega sai vonni kursiks 1 dollar = 125 vonni. Esialgu jäi hvan paralleelselt käibele, mündid kehtisid 22. märtsini 1975. Vonni devalveeriti 4 korda, viimast korda 12. jaanuaril 1980, mil kursiks kehtestati 1 dollar = 580 vonni. 27. veebruaril 1980 võeti vastu otsus viia vonn vähehaaval üle vabakursile. Täiesti vabaks lasti kurss 24. detsembril 1997 ja kohe kukkus see 2000 vonnini dollari eest, sest sel ajal toimus Ida-Aasia rahanduskriis. Hiljem on vonn pikkamööda tugevnenud nii dollari kui euro suhtes. 2010. aastal saab 1 dollari umbes 1200 vonni eest ja see on OECD maade hulgas kõige vähem väärt rahaühik.
Aleksei Bjalõnitski-Birulja
Aleksei Bjalõnitski-Birulja (vene Алексей Андреевич Бялыницкий-Бируля) (24. oktoober Mogiljovi kubermang 1864 – umbes 18. juuni 1937 Leningrad) oli vene zooloog, zoogeograaf ja polaaruurija.
Kõrghariduse omandas ta Peterburi Ülikoolis, hiljem töötas korduvalt bioloogiajaamas Solovetsi saartel.
Ta oli Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia zooloogiamuuseumi zooloog. 1899 osales ta ekspeditsioonil Teravmägedele. 1900–1903 osales ta Eduard von Tolli polaarekspeditsioonis zooloogina.
Tema järgi said nimi Anemesia birulai (Spassky, 1937) ja Calchas birulai'' (Fet, Soleglad & Kovařík, 2009).
Sündinud 27. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 27. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Kunene ringkond
Kunene ringkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (ringkond). Piirneb põhjas Angolaga.
Ringkond jaguneb 6 valimisringkonnaks. Halduskeskus ja suurim asula on Opuwo.
Kunene ringkonnas asub Etosha rahvuspark.
Välislingid
🇳🇦
Haplodiploidsus
Haplodiploidsus (inglise haplodiploidy) tähendab, et ühe soo organismidel on haploidsed rakud ja teisel sool diploidsed rakud.
Kõige sagedamini on isastel haploidsed rakud ja emastel diploidsed rakud. Sellistel liikidel on isased arenenud viljastamata munadest ja emased viljastatud munadest. Haplodiploidsust on leitud putukate hulgast, eriti sipelgate, mesilaste ja herilaste seast.
Tallinna Polütehnikum
pisi|300px|Aerofoto koolihoonest [[Pärnu maantee ja Liivalaia tänava nurgal]]
Tallinna Polütehnikum on riigi kutseõppeasutus mis valmistab ette keskharidusega 4. ja 5. taseme spetsialiste kolmes valdkonnas 15 erialal.
Kooli postiaadress on Pärnu maantee 57, Tallinn, sihtnumber 10135.
Erialad
IT ja telekommunikatsioon:
Meedia:
Ajalugu
Tallinna Linnavalitsuse istungil 9. aprillil 1912 otsustati linnavolikogult saada õigus taotleda tsaarivalitsuse Kaubandus- ja tööstusministeeriumilt luba avada Tallinnas keskastme polütehniline kool (среднее политехническое училище). 1914. aasta septembris teatas Kaubandus- ja tööstusministeerium Tallinna linnavalitsusele, et nimetatud õppeasutuse kommertsharu lubatakse avada, aga esimesel aastal mitte enama kui kolme klassikomplektiga (ettevalmistus-, esimene ja teine klass). Tehnilised harud lisanduksid hiljem. Kutseõppeasutuse ajalugu algab 1915. aastal avatud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolist
Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool
Loa ja põhikirja hilise saabumise, kohustusliku hoolekogu valimise ning direktori kinnitamise tõttu Kaubandus- ja tööstusministeeriumis tegi linnavalitsus 9. novembri (vkj 27. oktoobri) 1914 istungil otsuse avada Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool (kooli tolleaegne nimetus) järgmisel, 1915/1916 õppeaastal Kordese (nüüd Kevade) tänaval Jakob Westholmi teise järgu erakooli ruumides. Kooli direktoriks kinnitati ministeeriumi poolt Nikolai Kann. Põhjusel, et edaspidi oleks tülikas tähistada kooli aastapäevi esimesel koolipäeval, otsustas õpetajate nõukogu teha seda linnavalitsuse asutamisotsuse vastuvõtmise kuupäeval 9. novembril. Kolmandal aastal koliti üüriliseks Kloostri tänaval asuva poisslaste keskkooli juurde ja alles 1918. aastal sai kommertskool omaette ruumid Harju tänava majja nr 48. Saksa okupatsiooni ajal 19. juulil 1918 määras linnavalitsus kooli direktoriks Ernst von Pezoldi ja nimetas kommertskooli ümber saksa õppekeelega linna reaalkooliks (Stadtische Realschule). Kool töötas selle nime all 7. novembrini 1918. Saksa sõjaväe lahkumise järel Tallinnast alustas kool 14. novembril 1918 uuesti Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolina senise õpetaja Voldemar Raami juhtimisel.
Riigi ühistehnikagümnaasium
1923. aasta 20. juuni istungil võttis Tallinna linnavolikogu vastu Tallinna linna avalikkude keskkoolide võrgukava ning võrku võeti teiste hulgas Tallinna II reaalkool muudetud nimega Tallinna linna ühistehnikagümnaasium.
1923. aasta augustis otsustas valitsus 1920. aasta põhikirja alusel loodud Tallinna Tehnikumi (Tehnikaülikooli eellase) koosseisu kuulunud eeltehnikumi sulgeda ja selle asemel avada tehnikumi ruumides riigikooli, Tallinna ühistehnikagümnaasiumi. Tallinnas oli nüüd kaks ühistehnikagümnaasiumi – üks linna ja teine riigi ülal pidada ning 1923. aastal avalikkude keskkoolide seaduse elluviimise määrusega arvati mõlemad Eesti Vabariigi keskkoolide võrku.
29. novembril 1923 teatas Haridusministeeriumi kooliosakond, et Tallinna ühistehnikagümnaasium on Haridusministeeriumi poolt ümber nimetatud Riigi ühistehnikagümnaasiumiks Tallinnas.
Linn pidas oma ühistehnikagümnaasiumi kulukaks ja tegi Haridusministeeriumile ettepaneku võtta see riigi ülal pidada ja nii liideti need sarnased ühistehnikagümnaasiumid Vabariigi Valitsuse 10. juunil 1925 otsusega üheks Riigi ühistehnikgümnaasiumiks. Direktoriks kinnitati Enn Nurmiste. EV Haridusministeerium määras Riigi ühistehnikagümnaasiumi ajalooliseks algusajaks (mis on ühtlasi Tallinna Polütehnikumi algusaeg) Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli algusaja, 9. novembri 1915.
Tallinna Tehnikum
1928. aasta Tallinna Tehnikumi seaduse ja Vabariigi Valitsuse 1929. aasta Tallinna Tehnikumi elluviimise määruse järgi kujundati Riigi ühistehnikagümnaasiumist 1929. aastal Tallinna Tehnikum, aadressiks Imanta tänav 6. Ette nähti koolitada inseneriabilisi, tehnikuid ja maamõõtjaid, kes võisid iseseisvalt juhatada ja toimetada töid, mille ulatuse määrasid kutseõiguse seadused. Selguse mõttes kasutati nüüd teise, 1920. aasta põhikirja alusel loodud insenere ettevalmistavat Tallinna Tehnikumi, millest arenes Tallinna Tehnikaülikool, nimetamist "kõrgemaks tehnikumiks". 1932. aasta suvest kuni 1936. aasta suveni oli mõlemal Tallinna Tehnikumil üks ja seesama direktor Enn Nurmiste. Tema ülesandeks oli haridusministeerium seadnud arendada keskastme tehnikumi ja viia lõpuni kõrgema Tallinna Tehnikumi sulgemine. 1935. aastal tähistas Tallinna Tehnikum 20. aastapäeva. Pidulikul aktusel rohkearvulise rahvahulga kaasaelamisel toimus Tallinna Tehnikumi lipu õnnistamine Tallinna praosti poolt, mille järel andis selle direktor Enn Nurmistele üle haridus-sotsiaalminister Nikolai Kann. Sündmus leidis kajastust ka ajalehtedes. Lipp elas kindlas peidupaigas üle Nõukogude Liidu okupatsiooniaastad ja on nüüd taas aukohal Tallinna Polütehnikumi kollektiivi pidulikel sündmustel. Suursündmuseks Tallinna Tehnikumi ajaloos oli kindlasti nurgakivi panek oma koolimajale 1939. aastal. See arhitektuuripärl on koduks jäänud Tallinna Tehnikumi ainsale järglasele, Tallinna Polütehnikumile.
1940. aasta suvel Eesti okupeeriti ja inkorporeeriti NSV Liidu koosseisu. Koolidesse viidi sisse ideoloogilised õppeained, kuid suurte ümberkorraldusteni veel ei jõutud, sest algas sõda. Saksa okupatsiooni ajal (august 1941 – september 1944) viidi tehnikumid omavalitsuste alluvusse ja jätkasid tööd sõjaajast tingitud ümberkorraldustega. Erialaainete õpetamine Tallinna Tehnikumis jätkus Eesti Vabariigi aegsete õppekavadega.
Tallinna I Tööstustehnikum
1944. aasta septembris Nõukogude okupatsiooni taas kehtestamise järel algas kohe massiivne Eesti haridussüsteemi üleviimine NSV Liidu haridussüsteemile. Tehnikumid viidi tagasi Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi alluvusse ja muudeti nimed. Tallinna Tehnikumi nimeks kinnitati Tallinna I Tööstustehnikum.
Tallinna Elektromehaanika Tehnikum
1945. aasta alguses esitas ENSV Hariduse Rahvakomissariaat valitsusele ettepaneku, mis sisaldas tehnikumide võrgu ümberkorraldamist vastavalt NSV Liidu plaanile. Plaan kiideti heaks ja kinnitati NSV Liidu RKN juures asuva Kõrgemate Koolide Komitee poolt. Igale tehnikumile kinnitati ühtlasi NSV Liidu standardeid järgiv põhikiri, milles tehnikumi nimi, struktuur ja erialad olid kooskõlas NSV Liidus kasutatavatega. Tallinna I Tööstustehni-kumi nimeks kinnitati Tallinna Elektromehaanika Tehnikum. 1945./1946. õppeaastat alustas Tallinna Elektromehaanika Tehnikum nagu ka teised HRK tehnikumid uue nime, struktuuri, NSV Liidu erialade, õppekavade ja -plaanidega.
Tallinna Polütehnikum
1956. aastal muudeti Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi nimi Tallinna Polütehnikumiks, millist nime kannab kool tänase päevani.
Nimed
Kool on kandnud järgmisi nimesid :
Respo Haagised AS
Aktsiaselts Respo Haagised on Eesti haagisetootja. Peamiseks tegevusalaks on kuni 3500 kg kogukaaluga haagiste tootmine ja müük. Tootmismaht on keskmiselt 50 haagist päevas. Ettevõte põhineb eesti kapitalil.
Respo on turuliider Eestis ja Soomes ning viie suurima haagiste müüja seas Norras, Rootsis, Lätis ja Leedus.
Ajalugu
Väikeettevõte Respo asutati 4. aprillil 1990. aastal Otepääl ja reorganiseeriti hiljem aktsiaseltsiks Respo Haagised. Tartumaal Ülenurme vallas renditi ruumid ja alustati haagiste väiketootmist. 1998. aasta sügisel osteti aktsiaseltsilt Tartu EPT töökojahoone Tõrvandis, kuhu järgmise aasta alguseks koondati seni eri paigus asunud tootmisüksused. Praeguseks kuulub ettevõttele tootmis-, olme-, kontori- ja laopinda kokku 20 000 m², lisaks 10 ha (100 000 m2) suurune territoorium valmis- ja pooltoodangu ladustamiseks.
Kolme töötajaga alustanud firmast on saanud ettevõte, mis annab tööd sajakuuekümnele inimesele.
Tegevusalad
Toodetavate järelhaagiste nomenklatuuri kuulub üle saja mudeli, sealhulgas treilerid autode ja ehitusmasinate transportimiseks, furgoon- ja platvormhaagised, soojakuhaagised, minikaravanid, samuti vabaaja-haagised paatide, lumesaanide, mootorrataste veoks ja haagised ATV-dele. Valmistatakse ka sihtotstarbelisi haagiseid teemärgistuse, lipuvarraste, kerglennukite jms. tarbeks.
Toodangust eksporditakse 70%, peamiselt Soome, Norrasse, Rootsi, Venemaale, Leetu ja Lätti.
Aktsiaseltsile Respo Haagised kuuluvad tütarettevõtted Respo Perävaunut OY Soomes, Respo AB Rootsis, Respo Tilhenger AS Norras, Respo Piekabes SIA Lätis ja üks ühisettevõte  РЕСПО Venemaal.
Ettevõte on märkimisväärselt investeerinud tootearendusse, digitaliseerimisse ja kaasaegsesse tehnoloogiasse (2009. a. juurutati kõrgtehnoloogiline arvprogrammeeritav lehetöötlemiskompleks PivaPunch, 2016. a. laserpink Amada LC ja CNC-lõikepink FlexiCam XL, 2019. a. keevitusrobot koos integreeritud töölauaga, 2020 aastal painutusrobot, 2021 aastal lehetöötlemiskeskus PrimaPower.
Võhma maalinn
pisi|Kinnikasvanud müürid pisi|Kivist ring
Respo Haagised AS
Tegevusalad
Respo eesmärgiks on olla oma valdkonnas tootearenduse tipus, tõsta uute toodete (soojakuhaagised, minikaravanid, multirull paadihaagised jt.) väljaarendamisega rahvusvahelist konkurentsivõimet.
Võhma maalinn
Võhma maalinn asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Võhma küla idapoolses osas.
Respo Haagised AS
Tegevusalad
Kaasaegse haagisetootmise innovatiivsed lahendused pakuvad lisandväärtust kas suurenenud funktsionaalsuse, disaini ja vastupidavuse või odavama hinna läbi. Uued juurutatud haagiseperekonnad on kaasaegsed ja konkurentsivõimelised kogu Euroopas.
Võhma maalinn
Võhma maalinn kujutab endast kahte kontsentrilist kiviringi, mis praegu asuvad keset karjamaad. Suurema ringi läbimõõt on loode-kagu suunas 55 meetrit, kirde-edela suunas 45 meetrit. Kivivallidel on paaris kohas vahed sees, mis võisid olla linnuse väravad.
Arvatakse, et linnus oli ka kultusekohaks, kus viidi läbi rituaale.
1980. aastatel Vello Lõugase tehtud arheoloogilised väljakaevamised täpsustasid valli ehitust. Saadi ka mõned leiud, millest osa on väga vanad, näiteks kivitalb. See viitab, et maalinna võib pidada pronksiaegseks.
Villa (Viljandi)
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külast voolab läbi Tarvastu jõgi.
Vääramatu jõud
Vääramatu jõud (prantsuse keeles force majeure [/ˌfɔːrs mɑːˈʒɜːr, -məˈʒɜːr/]; ladina keeles vis maior) on ettearvamatu asjaolu, mis ei sõltu kokkulepet sõlmivate poolte tahtest, mida ei saanud pooled mõjutada ega ära hoida ja mis ei võimalda täita kokkuleppejärgseid kohustusi. Mõistet kasutatakse lepinguliste suhete, lepinguväliste kohustuste tekkimisel ja ka eellepingute puhul. Tsiviilõiguslikes tehingutes on vääramatu jõud asjaolu, mis vabastab võlgniku lepingujärgsest kohustuse rikkumisest. Õigusliku tagajärjena on rikkumine sel juhul vabandatav. Kui vääramatu jõu mõju on ajutine, on kohustuse rikkumine vabandatav üksnes aja vältel, mil vääramatu jõud kohustuse täitmist takistas.