cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hildegard Bingenist
Muu kirjalik pärand
Hildegardi pärandit uurinud ajaloolaste seas valitseb üksmeel, et Hildegardi muusikalisi kompositsioone ning meditsiinialaseid ja loodusteaduslikke kirjutisi ei saa pidada pelgalt nägija kõrvalhobideks või kogu ülejäänud loomingust eraldatavateks teosteks. Pigem on selline lai haare seotud Hildegardi vaatega, et kõik selle maailma nähtused (loodus, kunst, inimesed, iga üksiksündmus või selle toimumine jmt) on määratud ühtse jumaliku korraga ehk niinimetatud loomiskorraga.
Aksumi kuningriik
Aksumid püstitasid mitmeid suuri steele, mis täitsid kristluse-eelsetel aegadel religioosseid ülesandeid. Üks sedasorti graniitsammas on 27,4 meetri kõrgune, mis teeb sellest kõrgeima omalaadse maailmas. Ezana (valitses 320–360) võtsid aksumid vastu ristiusu. Seitsmendal sajandil pagesid paljud moslemid Mekast kuningriiki, otsides varju Quraishi hõimu tagakiusamise eest.
Olaf Sild
Elulugu
Ordineeriti 5. märtsil 1906. Aastatel 1905–1907 oli ta abiõpetaja Võrus ja Peterburi Jaani koguduses, 1907–1911 õpetaja Teškovo ja Jamburgi koguduses. 1918–1919 Valga koolide usuõpetaja ja Valga Poeglaste Gümnaasiumi juhataja.
Aksumi kuningriik
Samanimeline pealinn, Aksum, asus Põhja-Etioopias. Kuningriigis oli terminina kasutusel "Etioopia" juba neljandal sajandil. Linn on väidetavalt seaduselaeka asukoht ning Seeba kuninganna kodu.
Olaf Sild
Elulugu
Aastatel 1919–1921 oli ta Tartu Ülikooli ajaloolise usuteaduse professori kohusetäitja ja professor, 1921–1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonna dekaan.
Aastatel 1926–1928 oli ta Usuteadusliku Ajakirja toimetaja. 1928–1940 ajaloolise usuteaduse korraline professor Tartu Ülikoolis.
Hildegard Bingenist
Lingua ignota
pisi|Bingeni Hildegardi lingua ignota tähestik ehk litterae ignotae Bingeni Hildegard on tehiskeele lingua ignota looja. Sellel keelel on nii saksa kui ka ladina keele mõjutusi. Keele kirjutamiseks lõi Hildegard täiesti uue tähestiku, mis koosneb 23 tähest. Lingua ignota sõnaraamat koosnes umbes 1000 sõnast, mis olid järjestatud hierarhiliselt, alustades Jumala ja inglitega seotud sõnadest, sealt edasi minnes inimest, loomi ja taimi kirjeldavate sõnade juurde. Lingua ignota loomise põhjust pole teada.
Olaf Sild
Elulugu
Avaldanud uurimusi üld- ja eesti kirikuloo alalt.
Hildegard Bingenist
Lingua ignota
Mõned näited lingua ignota sõnadest:
Hildegardi tähtsus tänapäeval
2012. aastal kuulutas paavst Benedictus XVI Bingeni Hildegardi katoliku kiriku doktoriks, nimetades Hildegardi ühtlasi "oluliseks naistegelaseks 12. sajandil". Ka paavst Johannes Paulus II on Hidlegardi hea sõnaga meenutanud: "Valgust tema inimestele ja tema ajale," ütles ta 1979. aastal, kui Hildegardi surmast möödus 800 aastat.
Riigikeel
Riigikeel on keel, mis on riigi või muu territooriumi konstitutsioonis riigikeeleks määratud.
Hildegard Bingenist
Hildegardi tähtsus tänapäeval
Bingeni Hildegardist on kirjutatud raamatuid ja tehtud filme. Teda on mänginud Patricia Routledge BBC dokumentaalfilmis "Hildegard of Bingen" (1994). Linateoses "Vision" täitis Hilgegardi rolli Barbara Sukowa. 2012. aastal valminud filmis "Hildegard of Bingen and the Living Light" mängis Hildegardi metsosopran Linn Maxwell.
Hiidpanda
Huvitavad faktid
Pandadel on 6 varvast.
Hildegard Bingenist
Hildegardi tähtsus tänapäeval
20. sajandil taasavastasid mitmed muusikakollektiivid Hildegardi muusikat. Tema loomingut on mänginud peamiselt keskaja muusikat viljelevad ansamblid, näiteks Sequentia, Anonymous 4, Ensemble Organum ja Ars Choralis Coeln.
Hildegardi järgi on nimetatud väikeplaneet number 898.
Bologna
Bologna ülikool, mis asutati 11. sajandil, on Euroopa vanim ülikool.
133
133. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad - 130. aastad - 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad
Bologna
Ajalugu
Bologna asutasid umbes 534 eKr etruskid Felsina nime all. 4. sajandil eKr vallutasid linna bojid, kes kuulusid keltide hulka.
Hiidpanda
Välislingid
1. Oso Panda (autor märkimata, avaldati ebtsüklopeedias bioenciclopedia) 2015 https://www.bioenciclopedia.com/oso-panda/  Viimati külastasin 31 Jaanuar
133
Aastad: 128 129 130 131 132 - 133 - 134 135 136 137 138
Bologna
Ajalugu
191 eKr vallutas linna Rooma riik ja asutas 189 eKr sinna Rooma koloonia Bononia. 187 eKr käskis Marcus Aemilius Lepidus rajada maantee Via Aemilia, mis kulges Ariminiumist läbi Bononia Placentiasse. 88 eKr asi linn munitsiipiumiks. Aastal 53 põles Bononia maha, kuid Nero laskis ta taastada. Rooma ajal elas linnas umbkaudu 10 000 inimest.
Riigikeel
Pooltel maailma riikidel on riigikeel. Mõnel riigil, näiteks Eestil ja Albaanial, on ainult üks riigikeel. Mõnel riigil on mitu riigikeelt, näiteks Belgial, Soomel, Afganistanil, Paraguayl, Boliivial, Indial, Šveitsil ja Lõuna-Aafrika Vabariigil.
Hiidpanda
Välislingid
3.Giant Panda (Autor märkimatta, avaldati Smithsonian’s zoo conservation biology instituudi poolt) https://nationalzoo.si.edu/animals/giant-panda Viimati külastatud 31 Jaanuar
Ristmik
pisi|300px|Ristmiku skeem Ristmik (vabamas keelepruugis ka risttee ja teerist) on kahe või enama tee (tänava) lõikumiskoht, kus võib ühelt teelt siirduda teisele ja kus sõltuvalt liikluskorraldusest ei pruugi kõik pöörded olla lubatud.
Ristmik liiklusseaduse järgi
Liiklusseaduse järgi on ristmik samatasandiliste sõiduteedega teede lõikumisel moodustunud ala. Ristmikuks ei loeta parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala teega piirnemise kohta, samuti parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala juurdesõiduteed, üherajalise tee ning põllu- või metsatee teega lõikumise kohta ja selliste teede omavahelisi lõikumisi.
Akihito
thumb|Jaapani keiser Akihito Tallinnas (2007) thumb|Keiser Akihito ja keisrinna Michiko (2005) Akihito (jaapani keeles 明仁; sündinud 23. detsembril 1933) on endine Jaapani keiser. Ta oli keiser alates 1989. aastast, mil suri tema isa Hirohito ehk Shōwa-tenno, kuni 30. aprillini 2019. Akihito oli Jaapani 125. keiser ning oli sel ajal maailma ainus keiser.
Akihito deviis on Heisei (平成 'üldine rahu'), seega saab temast pärast surma Heisei-tennō.
Hiidpanda
Välislingid
4.How big, tall and heavy are pandas? (autor märkimatta avaldati WWF panda organisatsiooni  kodulehel) 2019
Bologna
Ajalugu
Pärast roomlasi valitsesid linnas üksteise järel idagoodid ja Bütsants. 728 vallutas Bologna langobardide kuningas Liutprand.
Hiidpanda
Välislingid
https://wwf.panda.org/knowledge_hub/endangered_species/giant_panda/panda/size/
Viimati külastatud 31 Jaanuar
https://lemmik.postimees.ee/3827635/13-fakti-pandade-kohta-mida-sa-enne-ei-teadnud
Viimati külastasin 31 Jaanuar
6. Giant Panda: Facts (autorit otsest pole, avaldati WWF panda organisatsiooni kodulehel)
2020 https://www.worldwildlife.org/species/giant-panda Viimati külastasin 31 Jaanuar
7. Lynne. 13 Interesting facts about giant panda. November 11 2019 https://www.chinahighlights.com/giant-panda/interesting-facts.htm
8. Giant Panda (Autorit pole, avaldati national geographic lehel) (Pole kirjas kuskil millal artikkel loodi)  https://www.nationalgeographic.com/animals/mammals/g/giant-panda/ Viimati külastasin 31 Jaanuar
Bologna
Ajalugu
11. sajandil sai Bologna vabalinnaks ja astus 1167 Lombardia Liigasse. 1256 võeti vastu Paradiisi seadus (Legge del Paradiso), millega kaotati orjus ja pärisorjus. 1294 kuulus Bologna Euroopa 10 suurima linna hulka. Elanike arvu kasvu tõttu tuli kaks korda, 12. ja 14. sajandil, ehitada uus linnamüür.
134
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Ristmik
Ristmik liiklusseaduse järgi
Ristmik on reguleeritav, kui liiklejate liikumise järjekorra määravad foorituled või reguleerija märguanded. Muul juhul on ristmik reguleerimata.
134
Aastakümned: 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad - 130. aastad - 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad
Ristmik
Ristmik liiklusseaduse järgi
Ristmiku suuruse määrab lõikuvate teede laius. Lõikuvatel teedel on sõiduteed ja ristmikul moodustub ala, mida nimetatakse sõiduteede lõikumisalaks. Kui lõikuvatel teedel on mitu sõiduteed, moodustub mitu sõiduteede lõikumisala. Seda on oluline teada, sest mõned liiklusmärgid, näiteks „Kohustuslik sõidusuund“, kehtivad ainult sellel sõiduteede lõikumisalal, mille ette need on paigutatud.
Riigikeel
Mõnes Aafrika riigis ja Filipiinidel ei ole riigi- ja õppekeeleks riigi kõige levinum keel. Iirimaal aga on riigikeelt (national language) iiri keelt kõnelejaid väga vähe, kuna enamik rahvast kõneleb ametlikult madalama staatusega inglise keelt. Sarnane olukord on Uus-Meremaal, kus elanike enamik kõneleb inglise keelt, kuid ainus riigikeel on maoori keel.
Mõnes riigis on keelte kasutamine poliitiliseks tüliküsimuseks.
Eesti riigikeel on eesti keel.
132
132. aasta
Akihito
Akihitol oli neli vanemat õde, kellest üks suri väikelapsena, ning noorem vend ja noorem õde.
132
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad - 130. aastad - 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad
Aastad: 127 128 129 130 131 - 132 - 133 134 135 136 137
134
Aastad: 129 130 131 132 133 - 134 - 135 136 137 138 139
Akihito
Ta on õppinud kõrgkoolis nii Suurbritannias kui ka Jaapanis (politoloogiat Gakushuini ülikoolis), kuid pole kõrgkooli lõpetanud.
Sellegipoolest on ta harrastusihtüoloog ning avaldanud artikleid ja raamatuid merihärgade kohta. Tema järgi on nimetatud 2005. aastal avastatud merihärg Exyrias akihito. Ta on avaldanud ka artikleid Jaapani teadusajaloost ajakirjades Science ja Nature. 1986. aastal valis Londonis asuv Linné Ühing ta oma auliikmeks.
Kuigi Akihito oli troonipärija sündimisest saadik, nimetati ta ametlikult troonipärijaks alles 10. novembril 1952 Tōkyō keisripalees toimunud tseremoonial.
1953. aasta juunis esindas Akihito Jaapanit Londonis Elizabeth II kroonimise tseremoonial.
Akihito oli esimene Jaapani keiser, kelle abikaasa (Michiko Shōda, sündinud 24. oktoobril 1934) pole aadlik. Michiko isa oli suurärimees.
Ta abiellus Michikoga 10. aprillil 1959 ja neil on kolm last:
Erinevalt varasematest keisritest kasvatasid Akihito ja Michiko oma lapsi ise, mitte ei jätnud seda lapsehoidjate ja teenijate hooleks.
Akihito hakkas osa keisri kohustusi täitma pärast oma isa haigestumist 1988. aasta septembris, sealhulgas osales ta Jaapani parlamendi istungi avatseremoonial. Hirohito suri 7. jaanuaril 1989, kuid ametlikult krooniti Akihito keisriks alles 12. novembril 1990.
Akihito oli konstitutsiooniline monarh, kelle olulisim ülesanne oli riigi esindamine ning rahvusliku ühtsuse ja traditsioonide säilimise tagamine. Juba enne keisriks saamist käis ta oma abikaasaga ametlikul visiidil 37 riigis. Samuti külastasid nad kõiki 47 Jaapani prefektuuri.
Akihito on avaldanud Jaapani vägede tegutsemise üle teises maailmasõjas Koreas ja Hiinas küll kahetsust, ent pole ametlikult vabandanud, ehkki nii Hiinas kui ka Koreas on seda oodatud.
24. ja 25. mail 2007 külastasid Akihito ja Michiko Eestit.
2016. aasta 8. augustil edastatud videoläkituses vihjas Akihito kavatsusele loobuda halveneva tervise tõttu troonist.
30. aprillil 2019 loobus Akihito troonist. 1. mail 2019 sai keisriks tema poeg Naruhito.
Eduard Melts
Eduard Kristjan Melts VR I/3 (20. aprill 1893 Lasva vald – 22. juuli 1955 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Üldhariduse omandas Võru linnakoolis ja Pihkva kubermangu Bõstretsovo põllutöökoolis, sõjalise hariduse Oranienbaumi lipnikekoolis, mille lõpetas 1916. aastal. Teenis ohvitserina 21. Siberi kütipolgus ja 4. Vidzeme Läti kütipolgus. Ülendati alamleitnandiks. Võttis osa Vabadussõjast (VR I/3).
Teenis 1. Jalaväerügemendis, 2. Diviisis ja Sõjaministeeriumis.
1940. aasta septembrist oli Eduard Melts 22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpuse  tagalaosakonna ülem. 1941.a. jaanuarist aga Sõjaväe Tehnikakooli ülema asetäitja majanduse alal. II maailmasõja ajal augustis 1941 evakueerus koos kooliga  Nõukogude Liitu  Tjumenisse.
Soonuka
Soonuka on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Bologna
Ajalugu
1506 vallutasid linna paavst Julius II väed. Sellest ajast kuni Napoleonini kuulus Bologna Kirikuriiki ja seda valitses kardinallegaat. Esialgu linna hiilgus jätkus, kuid kaks katku, 16. sajandi lõpus ja 1630, kahandasid elanike arvu 72 tuhandelt 49 tuhandeni. Pärast stabiliseerus see 60–65 tuhande juures.
Napoleon tegi Bologna Tsispadaania vabariigi pealinnaks ja pärast Tsisalpiinia vabariigi tähtsuselt teiseks linnaks Milano järel. Pärast Napoleoni langust taastati paavstivõim, mille vastu linn mässas 1831. ja 1849. aastal. Siis hõivasid linna Austria väed, mis hoidsid linna kuni 1860. aastani enda kontrolli all.
12. juunil 1859 hääletas linn rahvahääletusel Sardiinia kuningriigiga ühinemise poolt. Nii sai linn osaks ühendatud Itaaliast.
Teise maailmasõja ajal pommitati Bolognat kui suurt tööstuslinna ja tähtsat raudteesõlme rängalt, 24. juulil ja 25. septembril 1943. Pärast Cassibile relvarahu sai linnast üks Itaalia vastupanuliikumise epitsentreid. Linn vabastati saksa okupatsiooni alt sõja lõpupäevil, 21. aprillil 1945 pärast 12-päevast lahingut.
Pärast sõda sai Bolognast suur tööstuslinn ja Itaalia kommunistliku partei (PCI) kants. 54 aastat järjest (1945–1999) olid kõik linnapead olnud kommunistid või kommunistliku partei järglase, Vasakpoolse Demokraatliku Partei (PDS) liikmed. 1999. aastal valiti linnapeaks keskparempoolne parteitu kandidaat Giorgio Guazzaloca, kuid pärast tema ametiaja lõppu 2004. aastal on taas kõik linnapead olnud vasakpoolsetest parteidest.
Vaatamisväärsused
thumb|püsti|[[Neptuni purskkaev]]
Bologna linnaplaneeringus annavad tooni korrapärased roomaaegsed kvartalid. Hästi on säilinud 13.–14. sajandist pärit linnamüür.
Hoolduspere
Hoolduspere ehk kasupere on perekond, kus kasvab laps, kes ei ole selle pere lapsendatud ega eestkostel.
Hoolduspere võtab lapse perre kirjaliku lepingu alusel. Hooldamisele võtja sõlmib lepingu valla- või linnavalitsusega.
Mosaiik
pisi|Mosaiik 6. sajandist Ravennas Mosaiik on kompositsiooniline pinnakaunistus pinnale kinnitatud värvilistest kivi-, klaasi- või mõne muu materjali tükkidest.
Vanimad näited pärinevad u 3000 eKr. Silmapaistvaim tase saavutati Vana-Kreekas ja Roomas. Bütsantsis eelistati kuldse taustaga mosaiike.
Vana-Ida
thumb|Koonusekujuline mosaiik. [[Uruk. Mesopotaamia. 3. aastatuhat eKr]]
Mosaiigi ajalugu algas 4. aastatuhande teisel poolel – ajast, kuhu on dateeritud lossid ja templid Mesopotaamia sumerite linnades.
Mosaiik oli koostatud põletatud koonusekujulistest savipulkadest suurusega 8–10 cm ja läbimõõduga 1,8 cm, mida pandi savimördi sisse. Kujund kujunes välja nende koonuste otstest, mida värviti, tavaliselt punase, musta ja valge värviga. Olid kasutatud geomeetrilised motiivid: romb, kolmnurk.
Inkrustatsioonitehnika, mis kandis antiikajal mosaiigitehnika nimetust opus sectile varasemaks näiteks võib pidada tehist, mida tingimisi nimetatakse "Sõja ja rahu standardiks" (vene keeles Штандарт войны и мира või штандарт из Ура) (2600–2400 aastat eKr).
8. sajandisse eKr peetakse kirjutatuks mosaiigitehnika kasutuse varasemaid näiteid, mis olid tehtud töötlemata veerisest, mida roomlased põlglikult nimetasid opus barbaricum. Väljakaevamiste käigus on avastatud ornamenteeritud veerispõrandaid Väike-Aasias Idas ja lossis Assüürias, aga kõige suuremaks toonase mosaiigikunsti mälestiseks on Gordioni tellismosaiigid Väike-Aasias.
Antiikmaailm
Esimesed antiikmosaiigid töötlemata veerisest on leitud Korintosest ja dateeritud 5. sajandi lõppu eKr. Need on kontuurkujutised inimestest, loomadest ja mütoloogia olenditest, mis on dekoreeritud geomeetrilise ja taimornamendiga ning tavaliselt tehtud valgena mustale pinnale, stiililiselt lähedased punasemustrilisele vaasimaalile. 4. sajandist eKr on sarnaseid näiteid leitud Olynthusest, Sikyonast ja Eretriast. Oluline samm realistlikkuse poole oli tehtud Pella mosaiikidel (4. sajandi lõpus eKr).
Antiikmosaiigi õitseaeg langeb hellenismi ajastule, mil tekkis kivide lahtikaevamise (uuristamise) tehnika ning sai kättesaadavaks värviline klaas, millega saavutati kujutiste maaliline realistlikkus ja sai võimalikuks praktiliselt piiramatu värvigamma kasutamine. Muistsemaks ausambaks, kus oli kasutatud lahtikaevamise ja tesseleerimise tehnikat, peetakse Sitsiilia linna Morgantina mosaiike (3. sajandil eKr).
Vana-Roomas laoti mosaiigiga villade, losside ja termide põrandaid ja seinu. Rooma mosaiik oli tehtud väga kompaktse klaasi (smaldi) väikestest kuubikutest, kuid üsna sagedane oli ka väikeste kivikeste ja veerise kasutamine. thumb|left|[[Santa-Maria-in-Trastevere, Rooma, 13. sajand]]
Rokokoo
Materjalina hakati mosaiikide jaoks laialt kasutama meremolluskite karpe. Selliste mosaiikidega kaunistati interjööre. Euroopas said sel perioodil väga populaarseks mosaiigid helmetest. Helmeid kanti vaha abil paberi ja kartongi peale, kasutades selleks ristpistetikandi skeeme. Selliseid töid on aga säilinud üsna vähe. Saksamaal töötas selle materjaliga aastatel 1750–1770 van Zelovi manufaktuur ning hiljem kadus täpne teadmine tehnoloogia olemusest. Dekoreeriti nii lamedaid mööblidetaile (näiteks lauaplaate) kui ka ruumilisi esemed (pudeleid, lindude kujusid). Enamik selle manufaktuuri töödest asub Saksamaa muuseumides.
Islam
Mosaiik oli väga laialt kasutuses Idamaade valitsejate losside kujundamisel.
Šekini khaanide loss (vene keeles дворец шекинских ханов) on suurim Aserbaidžaani keskaegse arhitektuuri näide. Šekini khaanide loss, mida peetakse Aserbaidžaani 18. sajandi arhitektuuri üheks väärtuslikest ausammastest, oli ehitatud 1762. aastal. Loss, mis omal ajal oli osa lossiehitiste kompleksist ning oli ka Šekini khaanide residents, kujutab endast kahekorruselist hoonet. Lossi fassaad kujutab endast tõstetavaid restraame šebeke (kirjude väikeste klaasidega) kogumiga. Mitmevärviline šebeke pilt täiendab maalinguid, mis katavad lossi seinu.
18. sajandi teisel poolel arenes Šekini khaaniriigis kõrgelt maalikunst, mis on otseselt seotud arhitektuuri ja ehitamisega. Kõik suured arhitektuurilised ehitised Šeki linnas olid rikkalt kaunistatud seinamaalinguga, mis tol ajal oli kõige populaarsem maalitehnika liik. Selle tunnistuseks on Šekini khaanide lossi maali näidised, mis on säilinud meie aegadeni ega ole minetatud oma maalilist väljendusrikkust. Seinamaalingud käsitlesid mitmesuguseid teemasid, seal leidus metsloomade jahti ja lahingustseene, taime- ja geomeetrilisi ornamente, pilte, mis olid tehtud "Hamse" (vene keeles «Хамсе» või Пятерица), geniaalse Aserbaidžaani luuletaja Nizami Gändževi, motiividel, stseene lossielust, talupoegade igapäevaelust jne. Rohkem kasutati selliseid värve nagu sinine, punane, kuldne, kollane. Šekini khaanide lossi saali plafoonil on šifreeritud andeka maalija Abbasi Kuli nimi. Tasub mainida, et lossi seinad olid mitu korda restaureeritud, mistõttu võib sealt leida maalinguid, mille on teinud eri aegadel elanud meistrid.
Uusaegse Venemaa mosaiik
Mosaiigi taassünniga Venemaal tegeles M. Lomonossov. Kuid Lomonossovi mosaiigitöö pärast oma looja surma jätku ei leidnud. Mosaiigikunst unustati taas.
Seepärast 1840. aastatel, kui tekkis Iisaku katedraali maaliikoonide mosaiigiks ümbertegemise küsimus, pidi Venemaa valitsus lähetama Peterburi Kunstide Akadeemia vilistlasi Rooma, et nad õpiksid ametit Vatikani mosaiigistuudio meistritelt. Teisest küljest, Roomast Peterburi olid kutsutud smaltide tootmise korraldamiseks tehnoloogid-klaasisulatajad.
1851. aastal naasid vene tudengid kodumaale ja selleks ajaks itaallastega oli nende jaoks organiseeritud smalti tootmine. Seda aastat peetakse Peterburi Kunstide Akadeemia Mosaiigistuudio avamise ajaks.
Kuigi stuudio oli spetsiaalselt asutatud Iisaku mosaiikide loomiseks, mis kestis 66 aastat ning polnud revolutsiooniliste sündmuste pärast lõpetatud, täitis see ka teisi tellimusi: mosaiike Verelunastaja katedraali ikonostaasi jaoks Peterburis, Veelunastaja katedraali ikonostaasi mosaiike, Kristuse Lunastaja Katedraali ornamentaalmosaiike Moskvas, kuningapere liikmete mosaiikportreid ja eratellimusi.
Stuudio praktiseeris lao nn otsest viisi, mis lasi saavutada piltide maalilist realistlikkust, aga oli üsna ajakulukas ning loomulikult ka teede poolest.
Sell pärast üritas akadeemia leida viise selle probleemi lahendamiseks. Selleks komandeeriti 1888. aastal töötajaid, kelle hulgas oli ka A. Frolov, Veneetsiasse, kus Antonio Salviatiga oli loodud ning edukalt kasutatud teine, majanduslikult kasulikum viis mosaiigilaoks. Tema ajal mosaiigid olid laotud peegelpildil esiküljega ajutise aluse peale, millel neid transporditi neile ettenähtud koha peale, kus neid ka laoti. Selline viis sai "vastupidise" või "Veneetsia" nimetuse.
Kuna selline kogemus polnud akadeemia poolt vastu võetud, A. Frolov avas oma stuudio, mis juba tema venna ajal sai kõige edukamaks ennerevolutsioonilise Venemaa mosaiigi stuudioks, ning edaspidi paneb aluseid nõukogude mosaiigikunstile.
Ladumisviisid
Otsesel ladumisel surutakse mosaiigi elemendid krundi sisse. Vastupidisel ladumisel mosaiigi kogutakse kartongi või riie peal, seejärel kantakse krunditud pinna peale.
Mosaiigi ladumine: tehnika sarnaneb pliidiladumise omaga, liim ja mört mosaiigi vuukide jaoks on saadaval iga ehituspoes.
Aluse tugevust testitakse, otsitakse defekte: pragusid, kaverne, kruusapesasid, armatuuri ja muid võõraineid, mis polnud projekti lisatud, ja samuti ka probleemseid alasid, näiteks, õliplekke, kohev või mitte piisavalt tugev alus, tühikud. Alus peab olema tugev, kandev, kuiv, samuti ka sirge ning puhastatud vahenditest, mis vähendavad haakimist (näiteks, lisanditest, mis vähendavad adhesiooni ning hõlbustavad raketiste demontaaži), ilma tsementpiima, tolmu, pori, värvi jääkide, kulunud kummita jne. Vajadusel võib sooritada aluse mehaanilist puhastust, näiteks, liivajugatöötluse abil. Enne mosaiigi ladumist pind peab visuaalselt olema sirge, ilma pahkude, õnarate ja pragudeta, samuti kuiv ja krunditud.
Mosaiigi ladumine paberil
Ladumist alustatakse liimi kandmisest valminud pinnale, mille pärast ta jaotub ühtlaselt kogu pinna peal. Enamikul juhtudest soovitatakse kasutada liimisegusid lateksi põhjal. Mosaiik liimitakse paberile tagaküljega. Ladumine peab olema korralik, sellepärast vahe lehtede vahel peab ühtima vahega pliitide vahel, üleliigne surve on vastuvõetamatu. Ladumise lõpus lehti peab kinnitama kummialusega platsi kergete löökidega. Ühe päeva pärast võib paberi ära võtta – niiske käsnaga märjaks tehtult tuleb see ära. Enne vuukide viimistlust mosaiigipinda tuleb puhastada paberi ning liimi jääkidest, seejärel saab viimistleda kummist krohvikellu abil. Vuukide viimistluseks on otstarbekas kasutada segu, mida soovitab mosaiigi tootja. Kui viimistlus on lõpetatud, võib sooritada mosaiigi puhastust ning poleerida selle pinda.
Materjalid
Mosaiikide jaoks kasutatakse traditsioonilisi materjale: looduslikku kivi, smalti, keraamikat ja metalli. Suhteliselt hiljuti lisandus sellesse valikusse keraamograniit. Sellegipoolest jääb smalt peamiseks materjaliks klassikaliste dekoratiivsete arhitektuuripannoode loomisel, eeskätt interjöörides. Kõige populaarsemad on klaas ja keraamika nende tugevuse ning terve rida teisi tehnilisi iseloomustusi ja ka kättesaadavuse pärast, lõpuks ka kunstilise potentsiaali – värviliste lahenduste mitmekesisuse, võrreldavalt lihtsa viimistluse ja suure moodulparameetrite diapasooni pärast (mõõtmete ja konfiguratsioonide osas). Kivi kasutatakse peamiselt põrandapealsete kompositsioonide loomiseks, metalli-mosaiigitööde ilmekate vahendite laiendamiseks, keramograniiti – fassaaditöödeks, kõnniteede, pargiteede ja ühiskondlike ehitiste põrandate kujundamisel.
Tänu selle materjali funktsionaalsete ja esteetiliste omaduste summale, vastupidavusele ilmastikunähtuste suhtes, kuuma- ja külmakindlusele, väikesele veeimamistegurile ning teistele omadustele on seda laialt kasutatud mitmesugustes hoonetes, mille ekspluatatsioon ja kestvus sõltub mainitud teguritest: aia-, pargi- ja vee-ehitistes, kaminate ja ahjude kujundamises.
Uuesti on tärganud ja areneb huvi helmesmosaiigi vastu.
Sõidutee
Sõidutee on ainult sõidukite liiklemiseks ettenähtud teeosa.
Teel võib olla mitu eraldusribaga eraldatud sõiduteed. Sõiduteel võib olla ka trammitee.
Sõidutee ületamiseks jala või kergliiklusvahendiga tuleb kasutada ülekäigurada.
Jalgrattatee ja kergliiklustee ei ole sõidutee.
Éamon de Valera
thumb|Éamon de Valera [[1920. aastad|1920. aastatel]] Éamon de Valera (sünninimi George De Valero; 14. oktoober 1882 New York – 29. august 1975 Blackrock) oli Iirimaa poliitik, riigi mitmekordne peaminister (Taoiseach) ja president aastatel 1921–1922 ja 1959–1973.
Noorus, minek Iirimaale
De Valera sündis New Yorgis iirlannast ema ja Kuuba immigrandist isa lapsena. Tema isa suri juba 1885. aastal ning ema ja laps elasid suures vaesuses. Seetõttu viis de Valera onu ta Iirimaale. Seal õppis ta Blackrocki kolledžis, kus asus tegelema ka ragbiga, mängides hiljem Munsteri koondises. Samuti omandas ta matemaatikaõpetaja elukutse ning töötas sellena mitmetes Iirimaa koolides. Kuni 1910. aastateni kasutas de Valera nimekuju Edward de Valera.
20. sajandi alguses sai de Valerast iiri keele kasutamise ja leviku eest võitleja ning ta kuulus ka rahvuslikku organisatsiooni Conradh na Gaeilge (Gaeli liiga). Seal tutvus ta endast neli aastat vanema Sinéad Flanaganiga, kellega 8. jaanuaril 1910 ka abiellus. De Valeradel oli viis last, kolm poega ja kaks tütart.
Võitlus Iirimaa vabaduse eest ja selle saavutamine
Alates 1913. aastast osales de Valera poliitikas, kuuludes Iiri Vabatahtlikute hulka, kes toetasid Iirimaale autonoomia andmist ning vastandasid endid Ulsteri Vabatahtlikele, kes olid Suurbritannia osaks olemise poolt. 1916. aastal toimunud Lihavõtteülestõusu ajal oli de Valera ühe rühma komandöriks, mis pidas ülestõusnutest vastu kõige kauem. Ta vangistati inglaste poolt ja mõisteti esialgu riigireeturina surma, kuid hiljem asendati see eluaegse vangistusega. Teised rühmakomandörid hukati aga eranditult. De Valera elu päästis ilmselt see, et ta vangistati teistest hiljem, paigutati teise vanglasse ja pealegi oli tal Ameerika Ühendriikide kodakondsus, mis tegi tema hukkamise rahvusvaheliseks probleemiks. Inglased ei soovinud ameeriklasi nende kodaniku hukkamisega pahandada, sest lootsid USA peatsele sekkumisele Esimesse maailmasõtta. 1917. aasta juunis vabastati de Valera ja tema kaaslased amnestiaga vangistusest.
1917. aasta juulis valiti de Valera Suurbritannia parlamendi liikmeks, millega algas tema tipp-poliitiku karjäär. Samal ajal sai temast ka Iiri mõjukaima partei, Sinn Féini juht. 1918. aastal valiti ta uuesti parlamendi liikmeks, kuid vangistati sama aasta mais. Sündmused Iirimaal muutusid üha pingelisemateks ning 1919. aasta jaanuaris tuli kokku Sinn Féini liikmetest koosnev Dáil Éireann (Iirimaa assamblee), mis kuulutas Iirimaa iseseisvaks. Sellele järgnes Iirimaa Vabadussõda Suurbritanniaga. Sel ajal de Valera vabanes, kuid rändas Ameerikasse Iirimaa iseseisvusele tunnustust otsima. Seetõttu jäi Iirimaa juhtimine Michael Collinsi õlgadele, kes seetõttu ka sai Iirimaa vabadusvõitluse juhtfiguuriks. Ameerikas õnnestus de Valeral saada rahalist, kuid mitte poliitilist toetust.
1922. aastal puhkes Iirimaal kodusõda, sest rahulepinguga mitte rahul olevad, kelle nominaalseks juhiks oli de Valera, haarasid enda kätte mitmeid strateegilisi valitsusasutusi ja nõudsid rahulepingu tühistamist. Iirimaa valitsus, mida juhtis Michael Collins, otsustas aga neile relva jõul vastu astuda. Siiski läks valitsusvägedel tükk aega, enne kui nad suutsid rahulepingu vastased, kelle relvajõududeks oli Iiri Vabariiklik Armee (IRA), alla andma sundida. Kodusõja käigus hukkus mitmeid silmapaistvaid riigitegelasi, sealhulgas ka Collins. De Valera jäi ellu, kuid oli 1923–1924 vangistuses.
Tegevus poliitikuna iseseisval Iirimaal
Pärast vangistusest vabanemist jätkas de Valera poliitikukarjääri. 1926. aastal rajas ta uue partei Fianna Fàil ('saatuse sõdalased'), mis vastandas end valitsevale parteile Cumann na nGaedhaelile ja keeldus parlamenti saades truudust vanduma Iiri Vabariigi konstitutsioonile, kuna see sisaldas kuulekusvannet ka Suurbritannia kuninga ees. 1932. aastal sai de Valerast aga valitsusjuht (Täidesaatva Komitee esimees), kellena tegutses ta kuni 1948. aastani. 1937. aastal võeti vastu tema koostatud põhiseadus, millega kaotati kuulekusvanne Suurbritannia monarhi ees ning seati sisse presidendi ja valitsusjuhi (Taoiseachi) ametid. Sellega sai Iirimaa lõplikult Suurbritanniast sõltumatuks ning nõnda jäi riik kõrvale ka Teisest maailmasõjast. Siiski ei saanud Iirimaast ametlikult vabariiki enne, kui 1949. aastal, mil Taoiseach John A. Costello katkestas kõik sidemed Suurbritanniaga, astudes välja ka Rahvaste Ühendusest.
De Valera oli Iirimaa Taoiseach aastatel 1937–1948, 1951–1954 ja 1957–1959. Ta paistis silma konservatiivse ja põllumajandust toetava poliitikaga, mis aga ei suutnud peatada pidevat emigratsiooni Iirimaalt. Seetõttu vähenes riigi elanikkond pidevalt. 1959. aastal andis de Valera valitsusohjad ja ka partei juhtimise üle Seàn Lemassile ja ta ise valiti presidendiks. Iirimaa presidendina oli ta ametis kaks 7-aastast ametiaega ehk kuni 1973. aastani, mil ta oli 90-aastane. Alles siis jäi ta pensionile ja kaks aastat hiljem suri.
Emmerich
Emmerich asub Reini põhjakaldal Hollandi piiri lähedal. Piir asub linnast 4 km põhja ja 5 km lääne pool. Seega on Emmerich allavoolu sõites viimane Reini-äärne linn Saksamaal enne seda, kui jõgi Hollandisse jõuab.
Emmerichi asutas 700. aasta paiku anglosaksi misjonär Willibrord misjonijaamana. Esimest korda kasutati nime Villa Embrici 828. aastal.
Emmerich sai linnaõigused 31. mail 1233. 14. sajandi lõpul sai Emmerich hansalinnaks.
6. novembrist 1914 kuni 24. veebruarini 1945 töötas 39,82 kilomeetri pikkune Wesel–Rees–Emmerichi trammiliin, millele alates 1921. aastast väljus tramm tööpäeviti igal täistunnil kella 6-st 23-ni (puhkepäeviti igal pooltunnil) ning sõiduplaani järgi kestis sõit 1 tund ja 50 minutit. 4. juunist 1903 kuni 18. septembrini 1944 töötas Hollandisse viiv trammiliin Emmerich–Zutphen.
Vaatamisväärsused
Sild üle Reini ühendab Emmerichi jõe lõunakaldal asuva Klevega. Sild avati 1965, see on 1228 meetrit pikk ja suurim sildeava on 500 meetri pikkune, mis teeb sellest suurima sildeavaga silla Saksamaal. Silla alt sõidab läbi keskmiselt viissada laeva päevas.
1966 valmis Püha Vaimu katoliku kirik, mille rist on tehtud vanarauast.
Reini muuseumis on 130 laevamudelit, radar, kalatopiseid, Reini kaarte, ühemeheallveelaev Teise maailmasõja ajast ja linna raamatukogu. Näitused käsitlevad harilikult Reini jõe, laevanduse ja kalapüügi, samuti Emmerichi ajalugu.
Leutersdorfi vald (Saksimaa)
Leutersdorf on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis.
Vallaosad
Folge, Hetzwalde, Leutersdorf, Neuwalde, Sorge ja Spitzkunnersdorf.
Sular
Sular on elektrotehnikas traadi-, riba- või plaadikujuline õhuke sisselõigetega sulavkaitsme põhiosa, mis liigvoolu või lühise tekkimisel sulab.
Sulari ristlõige on arvestatud täpselt seda läbivale nimivoolule ja valmistatakse vastavalt sularite nimireale. Madalpingel kuni 1000 V vahemikus 6–1000 A, kõrgepingel vahemikus 2–400 A.
Sularid on valmistatud hõbedast, vasest, tsingist, pliist või mõnest muust kergestisulavast materjalist.
Kõnekeeles on "sular" sageli kasutusel ka sulavkaitsme enda nimetusena.
Akadi riik
Akadi riik oli esimene semiidikeelne Mesopotaamia impeerium, asus Akadi linnas ja seda ümbritsevatel aladel aastatel 2334-2154 eKr.
Akadi riik ühendas esimest korda kõik akadi ja sumeri keelt kõnelevad põlisrahvad ühe võimu alla. Akadi riigi kontrolli all olid Mesopotaamia (tänapäeva Iraak, Kuveit, Ida-Süüria ja Kagu-Türgi), Levant (tänapäeva Süüria ja Liibanon) ning Anatoolia (Türgi) ja Iraani lõuna- ning idaosa. Sõjaretked ulatusid lõunas Araabia poolsaarele, tänapäeva Bahreini ja Omaani aladele. pisi|left|Akadi riik Naram-Sini (2254–2223 eKr) valitsusajal 3. aastatuhandel eKr kujunesid sumerite ja akadite vahel väga lähedased kultuurisidemed, laialt oli levinud kakskeelsus. Akadi keel võttis aegamööda sumeri keelelt põhikeele rolli üle 3. ja 2. aastatuhande vahetusel eKr (täpne aeg on vaieldav).
Akadi riik jõudis haripunkti 2400–2200 aastat eKr, pärast Sargoni (2334–2279 eKr) vallutusi. Sargon alistas kogu Mesopotaamia kui ka Elami ning Süüria ja Palestiina. Nime sai see Sargoni pealinna Akadi (Agade) järgi. Sargoni ja tema järeltulijate all võeti akadi keel kasutusele ka vallutatud naaberriikides, näiteks Eelamis.
Pärast Sargoni surma Akadi riik nõrgenes, kuid selle sisemise stabiilsuse taastas peagi tema lapselaps Naramsin (2260–2223 eKr). Viimase Akkadi kuninga Šarkališarri ajal (2223–2198 eKr) aga nõrgenes riik otsustavalt ja kuningas kukutati paleepöördega. Riigist lõi lahku Elam ja järgnevalt taastasid paljud Sumeri linnad oma sõltumatuse.
Pärast impeeriumi varisemist liitusid akadi rahvad Mesopotaamias kahte suuremasse akadikeelsesse riiki: Assüüriasse põhjas ning paar sajandit hiljem Babülooniasse lõunas.
B5-vitamiin
pisi|Pantoteenhappe struktuurvalem
B5-vitamiin ehk pantoteenhape ehk antidermatiitne vitamiin on vesilahustuv termolabiilne vitamiin.
Inimorganismis on aktiivne pantoteenhappe D(+)vorm, mille baasil sünteesitakse inimorganismi metabolismis keskne koensüüm A.
Saamine ja depood
Imendumist soodustavad biotiin ehk H-vitamiin, foolhape ja kaltsium. Imendumist võivad häirida liigne alkohol ja kohv.
Allikad: maks, pärm, munad, piim, kaunviljad, täisteraviljatooted, tomat.
Biofunktsioonid
Pantoteenhape kuulub inimorganismi keskse koensüümi koensüüm A koostisse ning on sel moel vajalik süsivesikute, lipiidide, aminohapete ja nukleiinhapete metabolismis osalevate ensüümide tööks.
Defitsiit
Pantoteenhape on looduses väga laialt levinud ja seepärast tema defitsiiti normaalse toitumise ja tervislike eluviiside korral ei esine. Kestev ja rohke alkoholi ja kohvi tarbimine ning kestev väga äärmuslik toitumine võib mõningase puuduse tekitada.
Defitsiidi esmatunnused:
Pikemaajalise kestva defitsiidi korral võivad ilmneda:
Üldiselt on pantoteenhappedefitsiiti raske hinnata, sest teiste B-rühma vitamiinide defitsiidi sümptomid maskeerivad neid.
Manustamine
RDA (ehk B5-vitamiini soovitatav ööpäevane kogus):
B5-vitamiini lisatarbimine on kindlasti vajalik pikaaegse defitsiidi tunnuste ilmnemisel. Neil, kes tarbivad kestvalt ülemäära palju alkoholi ja kohvi, on selle vitamiini lisatarbimine õigustatud. Selle oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne ka alkoholismi, depressiooni, tuberkuloosi, aneemia ja muude haiguste korral.
Pantoteenhapet peaks kindlasti manustama koos tiamiini, niatsiini, B6-vitamiini, C-vitamiini, foolhappe, biotiini ja kaltsiumiga.
Ülemanustamine
Päevase ohutu koguannuse ülempiir pantoteenhappe korduval manustamisel on 300–400 mg, ühekordse koguannuse ohutu ülempiir 500 mg. Kuig pantoteenhappei toksilisust pole kunagi täheldatud, ei tohiks neid piire kindlasti ületada.
Narva veehoidla
Narva veehoidla on tehisveekogu Eesti ja Venemaa piiril Narva jõel Narvast lõunas.
1949. aastal asuti projekteerima ja ehitama Eesti-Vene suurimat hüdrotehnilist rajatist – Narva hüdroelektrijaama. Narva veehoidla rajati 1950. aastate alguses ja saavutas täismõõtmed 5. mail 1956.
Veehoidla alla jäid mitu küla, vana kalmistu ja kabel ning osa külade (Bolšaja Žerdjanka, Ust-Žerdjanka, Krivasoo küla, Dolgaja Niva, Nizõ, Ust-Tšernovo (Усть-Черново), Uznovo (Узново), Vääska) elanikud asustati ümber. Osaliselt jäid veehoidla alla Narva ja Pljussa jõesäng ning täielikult nn Pjata laht.
Narva veehoidla loomiseks suleti ülalpool Kreenholmi saart Narva jõe säng 206 meetri pikkuse ja 9,2 meetri kõrguse betoonist ülevoolupaisuga, mis jagati üheteistkümneks avaks. Avadest saab läbi lasta vett 2450–2600 kuupmeetrit sekundis. Jääkaitseseinal on 13 ava, mis taluvad jää survet kuni neli tonni ruutmeetri kohta.
Veehoidla tamm on 9,2 meetri kõrgune ja 206 meetri pikkune.
Kaks saart veehoidlas said endale nime 2017. aastal. Nende nimed on Põhja-Svariksaar ja Lõuna-Svariksaar.
Veehoidlasse suubuvad muu hulgas Narva, Pljussa ja Pjata jõgi. Väljavool Soome lahte toimub Narva jõe kaudu.
Peamised kalaliigid on haug, ahven, särg, nurg ja roosärg.
Johannes Vellerind
Johannes August Vellerind VR I/3 (kuni 1923. aastani Johannes August Viitmann; 22. august 1891 Koeru, Väinjärve vald, Järvamaa – 1. juuli 1941 Viljandi) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1937).
Elukäik
Lõpetas 1912. aastal Tartu õpetajate seminari ning asus sama aasta oktoobrist vene sõjaväes sundaega teenima. Enne Esimese maailmasõja puhkemist jõudis lühikest aega olla Türi kihelkonnakoolis õpetaja. Maailmasõja puhkedes asus vabatahtlikult sõjaväeteenistusse, lõpetas 1915. aasta septembris Odessa 2. lipnike kooli, viibis rindel Ida-Preisimaal ja Rumeenias.
Määrati 17. novembril 1918 Koeru kihelkonna Kaitseliidu ülemaks, 9. aprillil 1919 Järva maakonna Kaitseliidu ülema abiks. 1. maist 1919 viidi Vabariigi Kaitseliidu Staapi Kaitseliidu osakonna ülema abiks. Vabadussõja ajal teenis Järva kaitsepataljonis ja osales lahinguis Vasknarva, Rakke ja Paide all.
20. maist 1920 nimetati Sõjaväeringkonna staabi Kaitseliidu osakonna ülema abiks. 26. jaanuarist 1921 arvati Kaitseliidu jaoskonna likvideerimise tõttu staabi juurde ülekoosseisuliseks ohvitseriks. 1. maist 1921 määrati Harju maakonna Rahvaväe ja Kaitseliidu ülema ajutiseks kohusetäitjaks. 1. juunist 1921 viidi üle lennuväkke.
Määrati merelennu salga nooremaks ohvitseriks. 1. augustist 1921 nimetati lennuväe adjutandi kohusetäitjaks, 1. maist 1922 majandusjaoskonna ülemaks. 1924. aastal lõpetas alalisväe ohvitseride kursuse ning loeti alalisväe ohvitseriks. 1925. aastal lõpetas õppejaoskonna kolmanda lendurvaatlejate kursuse ning kinnitati 20. juulil s.a. lendurvaatleja kutses. 16. septembrist 1925 määrati Vellerind maalennu divisjoni ülema abiks, 1. aprillist 1927 eskadrilli nr 1 ülemaks. 24. veebruarist 1929 sai Lennuväerügemendi divisjoni nr 1 ülemaks. 1. juulil 1930 määrati Johannes Vellerind Lennubaasi ülemaks.
1934. aastal asus õppima Kõrgemas Sõjakoolis ning tema asemele lähetati Lennubaasi ülema ajutiseks kohusetäitjaks Karl Haas. Õppis Kõrgemas Sõjakoolis juhtimise ja staabiteenistuse alal. Lõpetas kooli 1937. aastal kaitstes väitekirja „Õhuoperatsioonid ja nende teostamine Nõukogude Vene ametliku doktriini ja sõjakirjanduse seisukohalt”.
Vabastati Lennubaasi ülema kohalt 1. novembril 1936, määrati Haridusministeeriumi noorsoo ja vabahariduse osakonna direktoriks. Haridusministriks oli tema Tartu õpetajate seminari aegne koolivend Aleksander Jaakson. 14. septembril 1937. aastal määras teedeminister Johannes Vellerindi Aeroklubi nõukogu liikmeks.
Peale juunipööret lahkus 28. juunil 1940 omal soovil Haridusministeeriumist ning teenis seejärel lühikest aega Auto-tanki rügemendi viimase ülemana.
Suri Viljandi haiglas raske haiguse tagajärjel.
Eraldusriba
Eraldusriba on sõiduteid omavahel eraldav tõkke-, haljas- või muu riba, mis ei ole ette nähtud sõidukite liiklemiseks.
Sõidukit ei tohi peatada ega parkida eraldusribapoolsel sõiduteeäärel, välja arvatud liikluskorraldusvahendiga näidatud kohas ja viisil. Sõidukit ei tohi peatada eraldusribal ja selle katkestuskohas, välja arvatud liikluskorraldusvahendiga lubatud juhtudel. Väljaspool asulat võib eraldusribaga teel vasakule või tagasi pöörata vaid kohas, kus on asjakohased liiklusmärgid.
Kiirteel ei tohi sõita eraldusribale ja eraldusriba katkestuskohale.
Jalakäija ei tohi asulas eraldusribaga teel ületada sõiduteed väljaspool käigusilda, -tunnelit, ülekäigurada või ülekäigukohta, liikuda eraldusribaga sõiduteel eraldusriba kõrval ega piki eraldusriba, kui sellel pole kõnniteed.
Teede projekteerimisnormide järgi on 2+2 radadega maantee puhul määratud sõidusuundi eraldava riba laiuseks kuus meetrit. Kolme- ja kaherajaliste maanteede puhul on maksimaalne nõutav eraldusriba laius 1,5 meetrit.
Kodasoo viadukt I
Viadukt on ehitatud 1989. ja viimati renoveeritud 2005. aastal. Silla pikkus on 51,5 m, silla laius on 16,5 m, sõidutee laius sillal on 13 m.
Suigu (Vinni)
Suigu on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Küla on kuulunud Viru-Jaagupi kihelkonda.
Küla läbis kitsarööpmeline Sonda–Mustvee raudteeliin ja seal asus Suigu raudteejaam.
Ferdinand IV (täpsustus)
Ferdinand IV nime all võib olla tuntud mitu monarhi.
Ferdinand IV-ks võidakse nimetada ka järgmisi valitsejaid:
Postitõld
pisi|Inglise postitõld (umbes 1820) Postitõld (vanamoeliselt eesti keeles ka tilisang < vene дилижанс < prantsuse diligence 'usinus, hoolsus') oli tõld, mis vedas posti.
Postitõldu kasutati samal ajal ka reisijateveoks. Venemaal pandi esimesed postitõllad reisijaid vedama 1820. aastal Moskva ja Peterburi vahel. 1827. aastal pandi tilisangid veerema ka Tallinna ja Peterburi vahelisele teele; 1840. aastal Peterburi ja Riia vahele, vahepeatused tehti Tartus ja Narvas. Pikemate vahemaade kõrval pandi tilisangid käima ka lühemate vahemaade peale, näiteks 1847. aastal Tartu ja Narva vahele.
Ettekirjutuste järgi pidi postitõld olema raudtelgedel, hea välimusega ja valmistatud vastavalt postiteede ülema poolt heaks kiidetud joonistele.
Enne postitõldu olid kasutusel lahtised vankrid ning suured pealt kinni ehitatud postivankrid ehk kibitkad. Kuid sellised postisõidukid olid algelised. Teed olid tollal aga halvad, seetõttu oli reisimine nendega ebamugav.
Suurbritannias
Võttes eeskujuks Suurbritannias edukalt rakendunud linnadevaheliste diližansside toimimise, tegi John Palmer 1782. aastal Briti postiteenistusele ettepaneku reorganiseerida samadel alustel ka posti kättetoimetamise üleriigiline teenistus. Teda võeti kuulda. 18. sajandi lõpuks toimis Suurbritannias juba 42 postimarsruuti, kus kurseerisid postitõllad (postidiližansid).
Mart Kull
Mart Kull on kolme eesti arsti ja arstiteadlase nimi:
Tammiku (Vinni)
Tammiku (18. sajandi kaartidel Tammik) on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Aktiinium
Aktiinium on keemiline element number 89. Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Neist pikima elueaga isotoop 227 esineb looduses, tekkides uraani radioaktiivsel lagunemisel.
Kuna ka aktiiniumi 227 poolestusaeg on vaid 21,7 aastat, segab tema radioaktiivsus ja haruldus keemiliste ja füüsikaliste omaduste uurimist. Üldiselt sarnaneb aktiinium omadustelt väga lantaaniga.
Kangxi
thumb Kangxi (康熙 (Kāngxī); 4. mai 1654 – 20. detsember 1722) oli kolmas Hiina keiser Qingi (Mandžu) dünastiast ja teine Qingi keiser, kes valitses kogu Hiina üle (valitses 7. veebruarist 1661 kuni 20. detsembrini 1722).
Ta oli üks suuremaid keisreid Hiina ajaloos. Tema valitsemisaeg oli kõige pikem (61 aastat). Tõsi küll, ta astus troonile 8-aastaselt, ning algul valitsesid tema eest neli hooldajat ja tema vanaema, regent Xiaozhuangwen.
130
130. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastad: 125 126 127 128 129 - 130 - 131 132 133 134 135
Manchester United FC
Manchester United Football Club (1902. aastani Newton Heath) on Inglismaa jalgpalliklubi, mis asutati 1878. aastal. Manchester United mängib Inglismaa Premier League'is. Klubi kodustaadion on 1910. aastast Old Trafford.
1968. aastal sai 'Manchester United esimeseks Inglismaa jalgpalliklubiks, mis võitis Euroopa karika.
Inglismaal on Manchester United edukaim klubi: klubi on võitnud 20 Inglismaa meistri tiitlit, 12 Inglismaa karikavõistlust, 5 League Cupi ja 21 FA Charity/Community Shieldi.
Ajalugu
1878. aastal moodustasid Lancashire'i ja Yorkshire'i raudteetöölised meeskonna Newton Heath. Esimene mäng esiliigas (1992. aastast Premier League) toimus 3. septembril 1892, kui kohtuti Mighty Blackburn Roversiga. Tulevase Manchester Unitedi esimese värava liigas lõi šotlane Robert Donaldson. Newton Heathsi esimene hooaeg lõppes 16. koha ja 18 punktiga. Play-off-mängus saadud võit jättis nad edasi esiliigasse.
Teine hooaeg esiliigas kujunes aga veelgi hullemaks kui esimene, sest jäädi viimaseks, võites ainult 6 mängu 30-st. Playoff-mängu kaotasid nad 0:2 ainult 2 aastat tegutsenud Liverpoolile, kes oli teises divisionis võitnud kõik mängud. Järgmised hooajad erilisi muudatusi ei toonud. Newton Heath püsis 5 hooaega teise divisjoni eesotsas.
20. sajandi algus ei kulgenud klubile kuigi hästi ja oldi oma kõigi aegade madalamal tasemel. Alates 26. aprillist 1902 kannab klubi Manchester Unitedi nime.
Manchesteri United võitis UEFA Meistrite liiga viimati 2008, kui Moskvas peetud finaalis alistati Londoni Chelsea penaltites. Cristiano Ronaldo viis 26. minutil Manchester Unitedi juhtima, kuid 45. minutil viigistas seisu Frank Lampard. See oli ainult kolmas kord, kui finaalis kohtusid kaks ühest riigist meeskonda.
2004/2005 hooajal hangiti omale üks EM parimaid ründajaid: Wayne Rooney. Kohe oma esimeses mängus alistas Manchester United 6:2 Istanbuli Fenerbahçe, Rooney lõi 3 väravat. Selle aasta sees võideti veel Lyoni 2:1, Sparta Prahat 4:1 ja kaotati play-off esimeses roundis AC Milanile, nii kodus kui võõrsil 0–1, üldskooriga 0–2.
Hooajal 2006/2007 ollakse Inglise liigas teist ja esimest kohta jagamas Chelseaga. Elu hooaega teeb Cristiano Ronaldo, vähemalt hooaja algul on Wayne Rooney (Inglismaa) vägagi varjus, vigastustega kimpus Mikäel Silvestre (Prantsusmaa), Ji-Sung Park (Lõuna-Korea) ja Ryan Giggs (Wales). Hooaeg algas Premier League'is suurepäraselt, alistati kodusel Old Traffordil koguni 5-1 Fulhami, seejärel Charltoni 3-0 ja Watfordi 2–1. Kodus alistati Tottenham 1–0, hiljem vigastada saanud Ryan Giggsi (Wales) väravates. Pärast seda nii hästi küll mõnda aega ei läinud, kaotati 0–1 Arsenalile ja viigistati 1–1 Readinguga. Kodus alistati pärast seda siiski veel 2–0 Newcastle. Meistrite liigas on 2.st mängus punastel 2 võitu. Võitlusliku mängu järel alistati kodus Glasgow Celtic 3-2. Manchester Unitedi poolelt lõid väravad 2 korda prantslane Louis Saha ja ühe korra Ole Gunnar Solskjaer. Teises mängus oldi võõrsil parem mullu Manchester United juba alagrupi turniiri järel välja lülitanud SL Benfica, tulemusega 1–0. Värava lõi teisel poolajal Louis Saha.
Meistrite Liiga veerandfinaalis võideti Itaalia meistreid AS Romat Old Traffordil 7-1.