cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludovic Orban
pisi|Ludovic Orban (2019) Ludovic Orban (sündinud 25. mail 1963 Brașovis) on Rumeenia insener ja poliitik, ta on Rahvuslik-Liberaalse Partei liige. Ta oli 4. novembrist 2019 kuni 7. detsembrini 2020 Rumeenia peaminister.
Ta sündis ungarlasest isa ja rumeenlasest ema pojana. 1982. aastal lõpetas ta Andrei Șaguna lütseumi Brașovis ja 1988. aastal Transilvaania Ülikooli Brașovis, kus oli õppinud masinaehituse tehnoloogiat. 1993. aastal lõpetas ta politoloogia erialal riikliku avaliku halduse ja poliituuringute ülikooli (Școala Națională de Studii Politice și Administrative din București).
5. aprillist 2007 kuni 22. detsembrini 2008 oli ta Rumeenia transpordiminister ning aastatel 2008–2016 Rumeenia parlamendi alamkoja liige.
4. novembril 2019 sai ta Rumeenia peaministriks. 7. detsembril 2020 astus ta seoses oma erakonna oodatust halvema tulemusega parlamendivalimistel ametist tagasi.
Isiklikku
Tema isa on ungarlane ja ema rumeenlane. Isa kuulus Rumeenia salapolitseisse Securitate. Ta on abielus ja tal on poeg. Tema vend Leonard Orban on endine Euroopa Komisjoni liige.
Feel So Close
"Feel So Close" on šoti DJ Calvin Harrise laul, mis avaldati teise singlina tema kolmandalt stuudioalbumilt "18 Months" (2012). Sõnade saamiseks ja eraldiseismiseks pidi Harris selle laulu juurde laulmise juurde tagasi pöörduma, olles eelnevalt teatanud, et on kontserdil laulmise lõpetanud. 2012. aasta lõpuks oli seda lugu USA-s müüdud üle 2,17 miljoni eksemplari.
Rick James
pisi|Rick James (1984) Rick James (sünninimega James Ambrose Johnson, Jr; 1. veebruar 1948 New York – 6. august 2004 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide laulja, muusik ja muusikaprodutsent.
Rick James oli Motowni plaadifirma palgal olev laulukirjutaja, artist ja produtsent. Teda kutsuti funk-muusika kuningaks (King of Funk).
Ta kirjutas ning produtseeris laule järgmistele artistidele: Teena Marie, Stone City Band, Mary Jane Girls, Eddie Murphy.
Rick James arendas edasi funk-muusikat, segades seda souli, disko ja rokkmuusika elementidega. Tulemuseks oli žanr nimega P-Funk (Punk-Funk).
Sudislavli rajoon
Sudislavli rajoon (vene keeles Судиславский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Sudislavli alev.
Rajoon piirneb põhjas Sussanino rajooniga, kirdes Galitši rajooniga, idas Ostrovskoje rajooniga, lõunas Ivanovo oblastiga, edelas Krasnoselski rajooniga ja läänes Kostroma rajooniga.
Rajooni pindala on 1530 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 930, 2008. aastal 15 137 ja 2002. aastal 15 184.
Sudislavli rajoonis on 176 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sudislavl) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Andoba, Korba, Meza, Sendega ja Pokša.
Kaarma kolhoos
Kaarma kolhoos oli kolhoos Kingissepa rajoonis Kuressaare külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Eikla. Kolhoosi pindala oli 18 600 ha.
Rove Digital
Rove Digital on Eesti ettevõte. 2007. aastal tõusis see kiiresti ajalehe Äripäev IT- ja arvutifirmade, telekommunikatsioonifirmade edetabeli ettevõtte hulka
Maailmas on Rove Digital tuntuks saanud kui rämpspostitaja, Trooja hobuste levitaja ja küberkuritegevuse pesa.
Rove Digital on SpamHausi poolt pandud teisele kohale nimekirjas "Top 10 Worst Spammers" ning selle juht Vladimir Tšaštšin kümnendale kohale nimekirjas "Top 10 worst chief executives" tegevuse eest ettevõttes EstDomains
15. veebruaril 2012 otsustas Harju Maakohus, et Timur Gerassimovi, Dmitri Jegorovi, Vladimir Tšaštšini ja Konstantin Poltevi väljaandmine USA-le on õiguslikult lubatav. Varem on kohus sarnase otsuse langetanud ka Anton Ivanovi ja Valeri Aleksejevi osas. Esimesena viidi USAsse Anton Ivanov sama aasta aprillis.
Fifty-Fifty
Fifty-fifty ehk 50/50 (öeldakse viiskümmend viiskümmend) on seotud millegi kahe valikuga, näiteks viktoriinis antud kaks valikuvõimalust. Fraas on nime andnud ka mitmele muule asjale:
Nelikant-kaldauss
Nelikant-kaldauss (Eiseniella tetraedra) on rõngusside hõimkonda kuuluv liik väheharjasusside klassist. Eestis tavaline vihmaussi taoline liik, kes kasvab kuni 85 mm pikkuseks ja mille 20.–25. lülil on selgelt eristatav vöö (clitellum). Tagakeha on kandiline ja eesosa ruljas. Eestis harilik ja elab jõgedes mudakogumikes kivide või juurte vahel.
Uus-Meremaa 2018. aasta taliolümpiamängudel
Uus-Meremaa osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 21 sportlasega, kes võistlesid 5 spordialal.
Uus-Meremaa lippu kandis avatseremoonial vigursuusataja Beau-James Wells.
Margrethe Vestager
Margrethe Vestager Hansen (sündinud 13. aprillil 1968 Glostrupis) on Taani poliitik, alates 1. novembrist 2014 Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik.
Von der Leyeni komisjonis alates 1. detsembrist 2019 on ta üks kolmest juhtivast asepresidendist, kes juhib digiajastule vastava Euroopa volinikerühma.
Ta lõpetas aastal 1993 Kopenhaageni Ülikooli majandusteaduskonna.
Carol (eesnimi)
Carol on nii mehe kui ka naise eesnimi.
Nime populaarsus Eestis
Eestis on nimi Carol haruldane. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Carol Eestis 16 mehel ja 115 naisel. Carol on populaarsuselt 1625. mehenimi ja 696. naisenimi.
Vanim Carol on vanuserühmas 55–59, noorim vanuserühmas 5–9.
Carol on keskmiselt 24 aasta vanune (mediaanvanus on 22).
Kõige populaarsem on eesnimi Carol vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,46.
Kõige rohkem on eesnimega Carol sündinuid juulis, kokku 14.
Sarnased nimed eestlastel on Karol, Karolin, Karolina, Kärol ja Kärolin.
Nime tähendus
Eesnimi Carol on lühend latiniseeritud Carolusest, mis tähendab frangi keeles (charel) meest või abielumeest ja saksa keeles (Kerl) meest või täitsameest. Inglise keeles on Carol naisenimi ja tähendab "laulu" või "rütmi".
Nimede kandjad
pisi|Rumeenia kuningas Carol I
Toomas Proovel
Toomas Proovel (sündinud 29. septembril 1973 Tartus ) on Eesti maadleja ja treener.
Ta lõpetas 1991. aastal Lähte Keskkooli, 1995. aastal maadlustreenerina Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, 2003. aastal Šveitsis Baseli Ülikooli spordiinstituudi ja 2005. aastal Saksamaal Bad Säckingenis füsioteraapia erakooli.
Saavutused
9-kordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1993, 1995, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004, 2006)
Tuntumad konkurendid – Hamza Yerlikaya, Thomas Zander.
Olümpiamängud
2000. aasta suveolümpiamängud Sydneys – 9. koht (85 kg).
OM valikturniir
2004 Novi Sad – 12. koht;
2004 Taškent – 13. koht
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1997 Wrocław – 21. koht (85 kg);
1998 Gävle – 13. koht (85 kg);
1999 Athena – 6. koht (85 kg);
2001 Patras – 14. koht (85 kg);
2003 Créteil – 36. koht (96 kg);
2005 Budapest – 17. koht (96 kg).
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
1996 Budapest – 16. koht (82 kg);
1998 Minsk – 11. koht (85 kg);
1999 Sofia – 9. koht (85 kg);
2000 Moskva – 15. koht (85 kg);
2001 Istanbul – 4. koht (85 kg);
2004 Haparanda – 10. koht (96 kg).
Rahvusvahelised turniirid
Põhjamaade meistrivõistlused
2000. aasta – 2. koht;
2005. aasta – 1. koht.
Grand Prix of Germany
1998. aasta – 5. koht;
2003. aasta – 5. koht;
2005. aasta – 5. koht.
Läänemere mängud Tallinn
1993. aasta – 1. koht.
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused
1996. aasta – 1. koht;
Aate-Heli Õun
Aate-Heli Õun (sündinud 19. juuli 1940) on eesti sisearhitekt ja skulptor.
Toomas Proovel
Rahvusvahelised turniirid
1999. aasta – 1. koht;
2008. aasta – 3. koht.
Aate-Heli Õun
Elukäik
Aate-Heli Õun sündis Järvamaal Paides trükikojaomaniku perekonnas. Ta lõpetas 1954. aastal Raudna 7-klassilise kooli ja 1959. aastal Tartu Kunstikooli. Aastatel 1959-1965 õppis Aate-Heli Õun Eesti Riiklik Kunstiinstituudis. Ta töötas 1965-1968 Tsentrosojuzprojekti Tallinna filiaalis, 1968-1988 Eesti Riiklik Kunstiinstituudi õppejõuna ja 1988-1991 Viljandimaa peakunstnikuna ning hiljem Viljandimaa kunstisaali näitusekorraldajana. 1995. aastast juhib Aate-Heli Õun Johann Köleri fondi.
Toomas Proovel
Rahvusvahelised turniirid
Georg Lurichi mälestusvõistlused
1996. aasta – 2. koht;
1998. aasta – 1. koht;
2005. aasta – 3. koht;
2006. aasta – 7. koht.
Klubid
Treener – Jakob Proovel
TuS Adelhausen
Isiklikku
Tema isa oli Vahur Proovel (1946–2018), onu Jakob Proovel.
Līgomuiža
Küla asub valla lääneosas Asarupe jõe ääres. Külas on Varītese bussipeatus.
Aguri Suzuki
pisi|Aguri Suzuki (2008) Aguri Suzuki (jaapani keeles 鈴木 亜久里 Suzuki Aguri; sündinud 8. septembril 1960 Tōkyōs) on Jaapani endine Vormel 1 võidusõitja ning oli Super Aguri F1 meeskonna (pole enam tegev) ja Amlin-Aguri talli direktor Vormel E meistrivõistlustel.
Ta osales 88 Grand Prix võistlusel, debüteerides 30. oktoobril 1988 Jaapani GP-l, saavutades poodiumi (esimene Jaapani piloot, kes selle tulemuse saavutas) ja kokku 8 meistrivõistluste punkti.
Algused
Kardisõidus võistlemist jätkates tuli ta 1981. aastal uuesti meistriks ja 1983. aastal Hayashi-Toyota roolis kogu Jaapanit hõlmava Vormel 3 sarja teise koha, koos Koichi Akagiga.
Aastatel 1985 ja 1986 osales ta mõnel Jaapani Vormel 2 Meistrivõistlustel võidusõidul, samuti 1986, 1987 ja 1988 Le Mansi 24 tunni sõidus Nissan gr. C ohvitser, koos James Weaveri, Masahiro Hasemi, Takao Wada, Kazuyoshi Hoshino, Keiji Matsumoto, Kenji Takahashi, Allan Grice'i, Mike Wildsi ja Win Percyga. 1987. aastal osales ta koos Footwork meeskonnaga Jaapani Vormel 3000 Meistrivõistlustel, võites Suzukas kaks sõitu ja saavutas edetabelis teise koha ning järgmisel, 1988. aastal, sõites March-Yamahaga samuti Footwork meeskonnast, võitis ta tiitli. kolme võidu (Fuji, Nishi-Nippon ja Suzuka) ja kolme teise kohaga.
Vormel 1
Ka 1988. aastal tegi ta Vormel 1 debüüdi Jaapani GP-l Suzukas Larrousse'iga, kes asendas Dalmast ja saavutas koos Philippe Alliotiga 16. koha, samuti osales ta Footwork meeskonnaga kolmel Vormel 3000 Meistrivõistlustel võidusõidul Euroopas.
1989. aastal sõlmis ta lepingu Zakspeed-Yamahaga, kuid see oli läbikukkumine: alavõimsuse tõttu ei läbinud ta koos Bernd Schneideriga ühelgi grand prix’l eelkvalifikatsiooni. 1990. aastal siirdus ta Larrousse'i, võites Suurbritannias ja Hispaanias kaks kuuendat kohta ning Suzukas 3. koha, saades koos Éric Bernardiga esimeseks Jaapani piloodiks Vormel 1 poodiumile. 1991. aastal jäi ta alati Larrousse'i, kuid see oli halb aasta, sest peale esimeses sõidus saavutatud 6. koha ta ülejäänud meistrivõistlustel neljal osavõistlusel ei kvalifitseerunud ja katkestas ülejäänud osavõistlustel koos Éric Bernardiga (pärast Bertrand Gachot). Seejärel liikus ta 1992. ja 1993. aastal Footwork Arrowsi poole, puudutades napilt punktitsooni Hispaanias 1992. aastal ja Austraalias 1993. aastal, kus ta saavutas kaks seitsmendat kohta vastavalt Michele Alboreto ja Derek Warwickiga. Järgmisel aastal võistles ta koos Rubens Barrichelloga Jordaniga vaid ühel võistlusel, Vaikse ookeani Grand Prix’l, kuid katkestas roolimisprobleemide tõttu ning naasis 1995. aastal võidusõidule, sõites vaheldumisi teist Ligier’t koos Martin Brundle’iga ja naastes punktitsooni. Saksamaal, kus ta saavutas kuuenda koha. Hooaja lõpus põhjustas laupäeval Jaapani GP-le kvalifitseerudes juhtunud avarii kuklas, mis ei võimaldanud tal võistlusel osaleda ning hiljem otsustas ta tippsarjast loobuda koos Olivier Panisiga.
Meeskonna mänedžer
Seejärel lõi ta Jaapanis oma meeskonna ARTA (Autobacs Racing Team Aguri), et sõita Vormel Nipponis ning 2003. aastal liitus ta Ameerikas Indy Racing League'iga koos Adrián Fernándeziga loodud meeskonnaga Super Aguri Fernandez Racing.
2006. aasta hooajal debüteeris meeskond Vormel 1-s Super Aguri F1 nime ja Honda tehnoloogilise toega niivõrd, et seda peeti Jaapani tootja juunioride meeskonnaks. Parim aasta oli 2007, kui Takuma Sato saavutas kaheksanda koha Hispaanias ja kuuenda koha Kanadas (meeskonna parim tulemus Vormel 1-s). Kahjuks oli meeskond pärast 2008. aasta hooaja nelja võistlust sunnitud majanduslike probleemide tõttu tegevuse lõpetama. Aastatel 2014–2016 osales ta Vormel E meistrivõistlustel koos oma meeskonnaga Amlin Aguri.
Guðmundur Finnbogason
thumb|Guðmundur Finnbogason (1934) Guðmundur Finnbogason (6. juuni 1873 – 17. juuli 1944) oli Islandi filosoof ning ühtlasi ka üks saareriigi esimesi psühholooge. Tema vanemad olid Guðrún Jónsdóttir ja Finnbogi Finnbogason.
Oma õpingud Reykjavíkis asuvas gümnaasiumis Lærði Skólinn (praeguse nimega Menntaskólinn í Reykjavík) lõpetas ta 1896. aasta kevadel. Samal aastal alustas ta filosoofiaõpinguid Kopenhaageni Ülikoolis, mille ta lõpetas psühholoogia magistrikraadiga 1901. aastal. Tema mentorite hulka kuulusid Harald Høffding ja Alfred Lehmann. Neist Lehmann oli õppinud Saksamaal Wilhelm Wundti käe all ning rajanud aastal 1886 Kopenhaagenisse laboratooriumi.
Aastatel 1901 ja 1902 rändas Finnbogason ringi mööda Skandinaaviat ja kogus teavet õppetöö läbiviimise kohta. Ta tegi seda Islandi parlamendi Alþingi toetusel ning tehtud uurimistöö põhjal ilmus 1903. aastal tema esimene raamat "Lýðmenntun" ("Rahvaharidus"). Nii raamatus kui samal aastal parlamendile esitatud aruandes esitas Guðmundur Finnbogason oma ettepanekud laste harimise kohta Islandil. Aastatel 1903 ja 1904 rändas ta ringi Islandil, kogudes andmeid selle kohta, kuidas riigis õppetööd läbi viidi ning kirjutas kogutud andmete põhjal parlamendile järjekordse aruande. 1907. aastal lepiti kokku õpetamisega seotud eeskirjades, mis suuresti põhinesid Finnbogasoni töödel.
Aastatel 1905 ja 1906 oli ta kirjandusliku ajakirja Skírnir toimetaja ning tegi ka tõlketöid. Muuhulgas tõlkis ta ka William Jamesi loengu inimeste surematusest ning ühe filosoof Henri Bergsoni artikli. Aastatel 1913–1920 ja 1933–1943 oli ta taas ajakirja Skírnir toimetaja.
1908–1910 töötas Finnbogason oma doktoritöö "Samúðarskilningurinn" ("Kaastundlik mõistmine") kallal. Oma doktoritööd kaitses ta 1911. aastal Kopenhaageni Ülikoolis ja aasta hiljem ilmus temalt samal teemal raamat "Hugur og heimur" ("Meel ja universum").
Ajal, mil Guðmundur oma doktoritöö kirjutamist lõpetas, rajati Islandi Ülikool ja sealne filosoofia professuur. Ka tema kandideeris sellele kohale, kuid kohale määrati hoopis Ágúst H. Bjarnason ning Guðmundur Finnbogasonist sai Islandi Rahvusraamatukogu juhataja. 1918. aastal määrati ta siiski ülikooli professoriks ning ta jäi sellele kohale aastani 1924, õpetades rakenduspsühholoogiat ja viies koos oma tudengitega läbi katseid.
1917. aastal ilmus tema tööpsühholoogiat käsitlev raamat "Töö ja põhjus" (Vit og strit). Raamat ilmus ajal, mil mainitud psühholoogiaharu oli alles oma ajaloo alguses.
Navi Silmaläte
Navi Silmaläte on silmaallikas Võrumaal Võru valla Navi külas.
Jalgat
"Jalgat" (ersa keeles Я́лгат 'sõbrad') on Uljanovski oblastis kord kuus ilmuv ersa- ja venekeelne ajaleht, mis esindab soome-ugri omariikluseta põlisrahvaste rahvuskeelset ajakirjandust Venemaal. Ta asutati 2001. aasta juulis kuberneri Vladimir Šamanovi korraldusel ja esimene väljaanne ilmus 20. oktoobril 2001. Ajalehe peatoimetaja ja direktor on Tatiana Miganova.
Uljanovski piirkonnas elab üle 100 rahvuse, kellest mordvalasi ehk ersasid ja mokšasid on rohkem kui 50 tuhat inimest. Mordvalased koos maridega on ühed rohkearvulisemad soome-ugri rahvad Venemaal. Ajaleht "Jalgat" edastabki tugeva vene mõju all olnud ersa ja mokša rahvaste ajalugu ja traditsioone, tutvustab traditsioonilist elukäiku ja -keskkonda, rahvakombeid ja -kultuuri ning räägib soome-ugri rahvaste emakeele ja kultuuri taassünniga seotud probleemidest, kaasaegsetest võimalustest ja üritustest. Ajaleht jälgib sündmusi Uljanovski paljurahvuselises piirkonnas ja materjali ettevalmistamisel korraldab tellijatega kohtumisi. Ajaleht peab ersa-mokša ühiskonna ja kultuuri mõjutajateks vene bõliinakangelast Ilja Murometsa, Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Nikonit, kirjanikku Fjodor Gladkovi, skulptorit Stepan Erziat, ajaloolast Vassili Kljutševskit, rahvalaulikut Lidia Ruslanovat, näitlejat Oleg Tabakovi jne.
Paadrema mõis
pisi|350px|Paadrema mõis aastal 2020. Vasakul ait, paremal tõllakuur, taga keskel peahoone ase. Paadrema mõis (saksa keeles Padenorm) oli rüütlimõis Läänemaal Hanila kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõis Pärnu maakonda Lääneranna valla territooriumile Sookalda külla.
Ajalugu
Paadrema mõisa on esmamainitud 1435. aastal. Juba 1446. aastal kuulus see Uexküllide suguvõsale. 17. sajandi alguses pärandas Reinhold von Uexküll (suri vahemikus 1606–1616) mõisa oma poegadele Konradile (suri 1638), Ottole (suri 1653) ja Johannile (suri 1648). Viimane loovutas oma õigused 1643. aastal Ottole.
Otto surma järel pärisid mõisa Johanni järeltulijad. Johanni poeg vabahärra Konrad von Yxkull-Gyllenband (suri 1661) loovutas 1654. aastal oma osa vend Reinhold Johann von Yxkull-Gyllenbandile (suri 1672). Konradi tütar Beata oli abielus riiginõunik Erik Gyllenstierniga ja ka neil olid mõisale teatud õigused. Reinhold Johann maksis neile välja nende pärandiosa ja nad loobusid õigusest mõisale. Ka Reinhold Johanni isa õed loobusid lepinguga oma osadest.
1672. aastal toimus Reinhold Johanni päranduse jagamaine: poeg Otto (suri 1696) sai Paadrema, Hermann von Yxkull-Gyllenband aga Härgla ja Särevere mõisa.
1702. aastal pantis Otto von Yxkull-Gyllenbandi lesk Sophie (sünd. Uexküll) Paadrema mõisa üheksaks aastaks Tallinna kaupmehele Joachim Eberhardile. 1708. aastal oli Sophie Eberhardile võlgu 7345 riigitaalrit. Eberhard loobus küll 6700 taalri ulatuses nõudmistest, kuid Paadrema jäi kuni võla tasumiseni tema valdusse. Paadrema oli Eberhardi pärijate valduses veel 1774. aastal.
Otto poeg Berend von Uexküll-Güldenband ja viimase poeg Friedrich Wilhelm von Uexküll-Güldenband protsessisid aastaid, et osta Paadrema mõis Eberhardi pärijate käest välja. 1776. aastal saigi Friedrich Wilhelm 15 450 rubla eest mõisa tagasi. Vend Sigismundi ja lellede Hans Heinrichi ja Karl Johanni nõusolekul müüs ta mõisa 21 000 rublaga alampolkovnik Eduard Joachim Jordanile. Peaaegu kohe ostis Jordanilt mõisa Otto Fabian von Uexküll-Güldenband.
George Albert Boulenger
pisi|George Boulenger George Albert Boulenger (19. oktoober 1858 Brüssel – 23. november 1937 Saint Malo, Prantsusmaa) oli Briti zooloog, ihtüoloog ja botaanik.
Paadrema mõis
Ajalugu
Otto Fabian pantis 1780. aastal mõisa 36 000 hõberubla eest 45 aastaks Karl Thure von Helwigile. Viimase surres päris Paadrema, Vana- ja Uue-Virtsu mõisa tema tütar Dorothea August, kes suri 1826. aastal pärijateta, misjärel läksid mõisad tema õele Anna Christina von Rosenile. Tema loobus pärandusest oma ainukese tütre Caroline von Roseni kasuks. Caroline von Uexküll (sündinud Rosen) loovutas 1866. aastal Paadrema, Vana- ja Uue-Virtsu oma tütrele Elisabeth von Uexküllile. Mõisate väärtuseks hinnatakse 150 000 hõberubla.
George Albert Boulenger
Ta kirjeldas 1096 kalaliiki, 556 kahepaikset ja 872 roomajaliiki. Roomajate andmebaasis kehtivad siiani tema kirjeldatud 587 roomajaliiki.
Paadrema mõis
Ajalugu
Elisabeth von Uexküll müüs 1913. aastal mõisad 150 000 rubla eest oma vennapojale Jakob von Uexküllile.
George Albert Boulenger
Tema kirjeldatud liigid on tähistatud nimega Boulenger.
Paadrema mõis
Mõisakompleks
pisi|350px|Paadrema mõisa ait aastal 2020. Paadrema mõisa härrastemaja oli ühekorruseline paksude kivist müüridega hoone, mis ehitati 18. sajandil või isegi varem. Suure tõenäosusega kasutati härrastemaja ehitamisel ära keskaegse vasallilinnuse hooneosi.
George Albert Boulenger
Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1876. aastal Brüsseli Vaba Ülikooli. 1880. aastal kutsus Albert Günther ta tööle Londoni loodusmuuseumi, et ta kataloogiks kahepaiksete kollektsiooni. Aastatel 1882–1920 töötas ta muuseumi zooloogiaosakonnas assistendina.
Paadrema mõis
Mõisakompleks
Paadrema mõisas tegutses 18. sajandil ka Paadrema tellisetehas.
George Albert Boulenger
Mälestuse jäädvustamine
Georg Boulengeri auks kannavad tänapäeval nime järgmised roomajaliigid:
Paadrema mõis
Mõisakompleks
Endine mõisa peahoone ei leidnud alates 1960. aastatest kasutust, misjärel see lagunes ja varises. Järgmisel kümnendil lükati varemed kokku ja alles jäi vaid rusuküngas.
George Albert Boulenger
Mälestuse jäädvustamine
==Publikatsioonid (osaline) ==
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:George Albert Boulenger ja saksakeelset artiklit de:George Albert Boulenger seisuga 17.01.2014.
Paadrema mõis
Mõisakompleks
Mõisakompleksist on säilinud mõned kõrvalhooned, nende hulgas peahooneesise auringi äärde ehitatud kahekorruseline ait ja tall-tõllakuur. Paadrema mõisa ait sarnaneb üldlahenduselt 1663. aastal rajatud Kuressaare sadamaaidaga. Sel oli keskaegsete elamute ja aitadega sarnane poomiga tõstemehhanism, mis pole aga säilinud. Ait võib olla rajatud 18. sajandi alguses või isegi 17. sajandil.
Ülejäänud Paadremaa mõisa kõrvalhooned on varemeis või hävinud.
Põhja-Balti koostöö
Põhja-Balti koostöö ehk NB8 on piirkondlik koostööformaat, mis hõlmab Rootsit, Soomet, Norrat, Islandit, Taanit, Eestit, Lätit ja Leedut. NB8 koostööks ei ole loodud spetsiaalset üksust ega organisatsiooni, küll aga on kokku lepitud, kes ühel või teisel aastal koostööd koordineerib.
Poliitiline olulisus
Poliitilisel tasemel on koostöö olulisimaks formaadiks peaministrite ja välisministrite iga-aastased kohtumised. Välisministrite kohtumised on toimunud alates 1993. aastast. Kui esialgu toimusid kohtumised formaadis "5+3", siis 2000. aastal (Eesti välisministri Toomas Hendrik Ilvese initsiatiivil) otsustati Põhjamaade ja Balti riikide koostööformaati hakata tähistama suuremat ühtsust väljendava terminiga Nordic-Baltic-Eight (NB8). Lisaks peaministritele ja välisministritele kohtuvad regulaarselt ka teised ministrid ning ministeeriumide ametnikud. Välispoliitika valdkonnas toimuvad lisaks välisministrite iga-aastastele kohtumistele regulaarselt ka välisministeeriumide kantslerite, poliitikadirektorite ja eri valdkondade ekspertide kohtumised, samuti on sagedased välisesinduste diplomaatide kohtumised NB8 formaadis.
Parlamentide koostöö
1989. aastal alguse saanud kontaktidel Balti Assamblee (BA, Baltic Assembly) ja Põhjamaade Nõukogu (PN, Nordic Council) vahel põhineb parlamentide koostöö. Toimuvad iga-aastased BA ja PN tippkohtumised, lisaks kohtutakse kõige erinevamatel tasemetel: spiikrite, presiidiumide, komisjonide ja üksikliikmete tasemel, lisanduvad ka parlamendikomisjonide otsekontaktid (väliskomisjonid). 2009. aasta BA ja PN tippkohtumine lükkus edasi 2010. aastasse ning toimus 18.02.2010 Vilniuses, kus arutati Põhja-Balti strateegilist koostööd, majandusliku stabiilsuse saavutamist ning EL naabrussuhete arendamist. 7.-8.12.2010 toimus Soomes Kirkkonummis BA ja PN korraline tippkohtumine, kus arutleti NB8 tarkade meeste raporti üle ning kinnitati tööplaan 2011. aastaks.
Praktiline koostöö
Põhja-Balti koostöös on oluline Põhjamaade Ministrite Nõukogu (PMN, Nordic Council of Ministers), mille esinduste kaudu koordineeritakse Põhjamaade koostööprogramme Eesti, Läti ja Leeduga nii hariduse-, kultuuri-, sotsiaal- kui ka majanduse valdkonnas. Üks kesksemaid dokumente PMNi ja Balti riikide koostöö arendamisel on Põhjamaade Ministrite Nõukogu koostöösuunised Baltimaadega 2009–2013 ("http://www.norden.ee/et/meist/koostoosuunised.html"), mille koostamise protsessi kaasati ka Balti riigid. Eesti on võtnud selge suuna ühiste projektide järkjärguliselt suurenevale kaasrahastamisele ja ühise planeerimise kujundamisele. Seega on abiprogrammidest kujunenud koostööprogrammid. Esimese võrdse osalusega programmina avati 2008. aastal haridusvaldkonnas ühtne Põhjamaade stipendiumiprogramm NORDPLUS 2008–2011, millega alates 2008. aastast liitusid võrdsetel alustel Balti riigid. 2009. aastal avati veel 3 uut Põhja- ja Baltimaade ühist programmi: kultuuri mobiilsusprogramm, avaliku halduse mobiilsusprogramm ning äri- ja tööstuse mobiilsusprogramm. Osamakseid tasuvad Balti riigid võrdsetel alustel Põhjamaadega SKP järgi arvutades.
Hariduslik olulisus
Põhjamaadel on olnud märkimisväärne roll täiskasvanute hariduse edendamisel Baltimaades. Oluline märksõna on NFA – Põhjamaade Rahvaülikool (ingl Nordic Folk Academy). Suur osa andragoogidest, kes on õppinud NFA-s, nendib, et seal hakkasid nad mõistma demokraatliku elukestva õppe tähendust ning selle õiget struktuuri. Oma teadmisi nad Nõukogude totalitaarses süsteemis ka rakendasid ning asendasid selle haridusstruktuurid tsiviilühiskonna omadega.
Pragi Silmaläte
Pragi Silmaläte on looduslik pühapaik Põlvamaal Põlva valla Pragi külas.
Bochov
Bochov (saksa keeles Buchau) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Bochov asub Karlovy Varyst umbes 16 km kagus.
Rant-tünnsamblik
Rant-tünnsamblik (Cyphelium inquinans) on samblik.
Bochov
Bochov asub Teplá kõrgustikul merepinnast 668 meetri kõrgusel.
Rant-tünnsamblik
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda kasvab kahes pargi kasvukohatüübis ja õue kasvukohatüübis ning kultuur-rohumaade tüübirühma kasvukohatüüpides.
Mükobiont
Mükobiont on seenkomponent, üks osapool seene ja fotosünteesiva organismi (fotobiondi) vastastikku kasulikus kooselus, mille tulemusena moodustub samblik. Mükobiondina toimib samblikus tavaliselt kottseen, üksjuhtudel kandseen. Mükobiont on selles kooselus domineeriv osapool, kuna seenehüüfid moodustavad põhiosa sambliku tallusest, seen on säilitanud võime suguliseks paljunemiseks.
Bochov
Bochovit on esmamainitud 1325. aastal. Bochovi asutati kaevandusasulana, kuid siinsed vähesed tina varud said peagi otsa ja elanike peamisteks tegevusaladeks sai põllumajandus, käsitöö ja kaubandus.
Mükobiont
Samblikus osaleva seene liigi järgi määratakse ka sambliku liigiline kuuluvus.
Corroy-le-Château
Corroy-le-Château on prantsuskeelne osavald ja asula Belgias Namuri provintsis Gembloux' vallas.
Kuni valdade liitmiseni 1977. aastal oli Gembloux'st umbes viie kilomeetri kaugusel edelas asuv Corroy-le-Château omaette vald.
Viktor Kingissepa nimeline kolhoos (Kingissepa rajoon)
Viktor Kingissepa nimeline kolhoos oli kolhoos Kingissepa rajoonis Valjala külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Valjala. Kolhoosi pindala oli 15 900 ha. Kolhoos oli nimetatud Viktor Kingissepa järgi.
Altilia
Altilia on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
594 meetri kõrgusel merepinnast asuva Altilia asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Altilia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Belsito, Carpanzano, Grimaldi, Malito, Martirano (CZ), Motta Santa Lucia (CZ), Pedivigliano, Scigliano.
Põõsassamblikud
Põõsassamblik on tugevasti harunev, põõsakest meenutava tallusega samblik, mis kinnitub substraadile ainult alusel; võib olla ka rippuv, habet meenutav.
Renaldo Veeber
Renaldo Veeber (20. juuli 1937 Leningrad – 1. mai 2010) oli eesti skulptor ja graafik.
Renaldo Veeber lõpetas aastal 1958 Tartu Kunstikooli ning 1964 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi skulptuuri erialal.
Aastatel 1964–1966 töötas ta Tallinnas kujunduskunstnikuna ning seejärel vabakutselise kunstnikuna. Alates 1993. aastast oli ta Saatse muuseumi juhataja.
Tema tuntumate teoste hulgas on 1969. aastal valminud graniidist Madisepäeva lahingu mälestusmärk Lõhavere linnamäel (koos arhitekt Ülo Stööriga), 1985. aastal valminud pronksist Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestussammas Vinnis, 1986. aastal valminud malmist "Inimene ja kosmos" Sillamäel. Aastal 1989 taastas ta Otepää kiriku Voldemar Melliku tehtud pronksreljeefi.
Kommunism (kolhoos)
Kommunism oli kolhoos Kingissepa rajoonis Kihelkonna külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kihelkonna. Kolhoosi pindala oli 14 300 ha.
Janne
Janne on eesnimi.
Kui Taanis, Norras ja Eestis on see kasutusel naisenimena, siis näiteks Rootsis ja Soomes on see kasutusel mehenimena.
Nime Janne nimepäev on 15. august.
Päritolu
Janne on heebrea päritolu. See tähendab "Jumal on armuline". Eesti keeles on nime Janne teisendid Jana, Jane, Jaana, Jaanika, Johanna, Janeli. Eesnime Janne vennasnimed on Janno, Janar, Jaanus, Janek, Janar, Jaan, Juhan, Johannes.
Nime levik Eestis
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Janne 10 mehel ja 844 naisel. Janne on populaarsuselt 2215. mehenimi ja 208. naisenimi.
Janne on keskmiselt 38 aasta vanune.
Kõige populaarsem on eesnimi Janne vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 14,14.
Kõige rohkem on eesnimega Janne sündinuid juunis, kokku 87.
Kõige populaarsem on eesnimi Janne Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 15,62. Eesnime Janne esinemis­sagedus vanuserühma 10 000 elaniku kohta. Eestis on Janne naise nime, Soomes, Rootsis, Norras mehe nimi.
Põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuasi nr 3-4-1-6-12
pisi|Riigikohtu kohtuotsus 12. juulil 2012. Põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuasi nr 3-4-1-6-12 oli Eesti Vabariigi Riigikohtu lahendatud kaasus, milles Eesti Vabariigi õiguskantsler palus tunnistada Brüsselis 2. veebruaril 2012 allkirjastatud Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu artikkel 4 lõige 4 põhiseadusega vastuolus olevaks.
Kronoloogia
16.–17. detsembril 2010 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel leppisid Euroopa Liidu (EL) liikmesriigid kokku vajaduses luua EL-i liikmesriikide, kus on kasutusel ühisraha euro, (euroala) finantsstabiilsuse tagamiseks alaline stabiilsusmehhanism. Samal kohtumisel leppisid EL-i liikmesriigid kokku ka EL-i toimimise lepingu (ELTL) artikli 136 muutmises selliselt, et euroala liikmesriikidel oleks selge luba stabiilsusmehhanismi luua. Rahandusminister allkirjastas 11. juulil 2011 Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) asutamislepingu (ESML). 9. detsembril 2011 leppisid euroala liikmesriikide valitsusjuhid Euroopa Ülemkogul kokku ESML-i muutmises.
pisi|Õiguskantsleri 26.01.2012 märgukiri rahandusministrile. Õiguskantsler pöördus 26. jaanuaril 2012 rahandusministri poole märgukirjaga ESML-i muudatuste kohta. Rahandusminister vastas õiguskantslerile 1. veebruaril 2012.
Vabariigi Valitsus võttis 2. veebruaril 2012 vastu korralduse nr 60 „Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu eelnõu heakskiitmine ja volituste andmine“. Korraldusega kiideti heaks ESML-i eelnõu ja volitati Eesti alalist esindajat EL-i juures sellele alla kirjutama. 2. veebruaril 2012 allkirjastas Eesti esindaja Brüsselis muudetud ESML-i, mis tuleb liikmesriikidel ratifitseerida. ESML-i jõustumine oli planeeritud 2012. aasta juuliks.
Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi viieliikmeline koosseis andis 22. märtsil 2012 määrusega asja üle Riigikohtu üldkogule, st kõigile 19-le riigikohtunikule. Üldkogu küsis asjatundjate arvamust ESML artikli 4 lõike 4 põhiseaduspärasuse kohta. Arvamuse andsid üldkogule dr Anneli Albi, Estonian Business Schooli majandusteooria õppetool, Tallinna Ülikooli õigusakadeemia, Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskond ja Tartu Ülikooli õigusteaduskond.
8. mail 2012 toimus Tartus Riigikohtu hoones avalik istung.
Riigikohtu üldkogu jättis 12. juulil 2012 õiguskantsleri taotluse rahuldamata. Riigikohtu üldkogu leidis siiski, et ESML artikli 4 lõige 4 küll riivab Riigikogu finantspädevust ja seeläbi ka riigi finantssuveräänsuse ning demokraatliku õigusriigi põhimõtet, kuid riivet õigustavad eesmärgid on piisavalt kaalukad. Otsuse kohaselt tagab majanduslik stabiilsus riigieelarvelise tulu plaanipärase laekumise. Tehes riigieelarvest vajalikke kulutusi, tagatakse põhiseaduslikke väärtusi. Põhiõiguste ulatuslik ja järjekindel tagamine on äärmiselt keeruline, kui mitte võimatu ilma stabiilse majanduskeskkonnata.
Kohtuotsusele kirjutasid eriarvamuse 10 riigikohtunikku: Henn Jõks, Ott Järvesaar, Eerik Kergandberg, Lea Kivi, Ants Kull, Lea Laarmaa, Tambet Tampuu, Jaak Luik, Jüri Ilvest ja Villu Kõve. Neist üheksa kohtunikku ei nõustunud otsuse resolutsiooniga ning nende arvates tulnuks õiguskantsleri taotlus rahuldada. Riigikohtunik Villu Kõve märkis aga oma eriarvamuses, et tema arvates tulnuks õiguskantsleri taotlus jätta läbi vaatamata, st sisuliselt menetlemata.
Välislingid
pisi|page=33|Riigikohtu otsusele tuleb alla kirjutada kõigil riigikohtunikel.
Uno Plank
Uno Aleksander Andreas Plank (aastani 1936 Uno Aleksander Andreas Blank; 22. juuni 1902 Rõngu vald, Rõngu kihelkond, Eesti – 21. aprill 2001 Rockville, Maryland, USA) oli eesti vaimulik.
Elulugu
Õppis Tartu Reaalkoolis. Oli 1919–1920 Vabadussõjas.
No Prayer for the Dying
Albumi valmimise käigus vahetus bändi koosseis – Adrian Smithi asemele tuli Janick Gers. Gers oli töötanud koos Bruce Dickinsoniga tema esimese sooloalbumi "Tattooed Millionaire" kallal.
Uno Plank
Elulugu
Õppis Tartu Ülikoolis 1922–1923 matemaatikat ja 1923–1937 (vaheaegadega) usuteadust, töötas ühtlasi Tartu linnavalitsuses. Oli prooviaastal Kambja koguduses. Ordineeriti 5. juunil 1938 pastoriks.
No Prayer for the Dying
Album kriitikutelt eriti kiita ei saanud, ometigi jõudis see Briti albumiedetabelis teisele kohale. Albumil on Iron Maideni ainus Briti singliedetabeli esikohahitt "Bring Your Daughter... to the Slaughter".
Uno Plank
Elulugu
Oli 1938–1939 vikaarõpetaja Suure-Jaanis ja Jõhvis (sel ajal, mil praost Jaak Varik oli kiriku hooldaja ). 1939–1944 oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. 16. juunil 1940 valiti ta Vastseliina koguduse õpetajaks (enne oli olnud õpetaja kohusetäitja).
Põgenes 1944. aastal Saksamaale. Pidas (koos Karl Lippinguga) leeriteenistust Abwehrgruppe 326-s (Poseni ümbruses). 1950 lahkus USA-sse. Oli 1951–1952 Ameerika Calhani evangeelse luterliku koguduse õpetaja. 1953–1971 EELK Baltimore'i ja EELK Washingtoni Markuse koguduse õpetaja. Aastast 1972 emeriitõpetaja.
No Prayer for the Dying
Albumi promoturnee kandis pealkirja "No Prayer on the Road".
Bändi koosseis
Lisaks neile mängis klahvpille Michael Kenney.
Kolga-Jaani kirik
Kolga-Jaani kirik (ka: Kolga-Jaani Ristija Johannese kirik, Kolga-Jaani Johannese kirik) asub Viljandi maakonnas Kolga-Jaani vallas Kolga-Jaani alevikus.
Kirik ehitati 14. sajandi alguses ja see oli ühe laia lööviga. 14. sajandil lagi võlviti ja ruum liigendati kolme võlvikuga. Praegune uusgooti stiilis torn on aastast 1875.
Aastatel 1904–1905 (teistel andmetel 1903–1904 ) laiendati kiriku aknaid ja need kaunistati vitraažidega; ühtlasi ehitati ka käärkamber.
Peri Tõnise petai
Peri Tõnise petai on pühapuu ajaloolisel Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Peri külas.
Żagań
2010. aastal oli Żagańis 26 253 elanikku.
Ajalooliselt on linn Żagańi hertsogite residents ja Żagańi maakonna keskus. Varem kuulus Żagań Zielona Góra vojevoodkonda (1975–1998), ent 1999. aastast paikneb Żagań Lubuszi vojevoodkonnas.
Ajalugu
Żagańit on esmamainitud ürikus 1202. aastal, mil see kuulus Alam-Sileesia hertsogkonda, mida valitses tollal Piastide dünastiast Henryk I Habemik. 1549. aastal loovutas Saksimaa kuurvürst Moritz Żagańi Böömi ja Ungari kuningale Ferdinand I-le. Keiser Ferdinand II läänistas Żagańi 1627. aastal Albrecht von Wallensteinile, kes oli tema vägede ülemjuhataja Kolmekümneaastases sõjas.
Pärast Poolasse tungimist 1939. aastal rajas Saksamaa Żagańisse kurikuulsad sõjavangilaagrid. Kokku viibis laagris nimega Mannschafts-Stammlager Stalag VIIIC ja selle allasutustes üle 300 000 vangi umbes 30 riigist. Umbes 120 000 neist surid nälja, haiguste ja halva kohtlemise kätte. 1942. aasta märtsis rajati täiendav laager liitlasriikide pilootidele, nimega Stalag Luft III.
Stalag Luft III-s toimus üks julgemaid põgenemisi Saksamaa vangilaagritest, mis viis 50 vangi tapmiseni. Selle juhtumi põhjal on valminud kaks maailmakuulsat filmi: "Suur põgenemine" (peaosas Steve McQueen) ja "Suur põgenemine II" (peaosas Christopher Reeve). Põgeneda üritas 200 vangi, kellest 80 suutsid laagrist välja saada; 73 neist saadi kätte ja 50 hukati Adolf Hitleri käsul. Vaid kolm jõudsid Suurbritanniasse.
Pärast Teist maailmasõda anti Żagań 1945. aastal Saksamaalt tagasi Poolale koos ülejäänud Sileesiaga. Sakslased kas põgenesid Punaarmee tuleku eel või saadeti välja. Linn taasasustati poolakatega, kellest paljud olid omakorda aetud minema aladelt, mis said osaks Nõukogude Liidust.
Kukruse lade
pisi|Kukersiit ehk Eesti põlevkivi Kukruse lade (läti keeles Kukruzes, vene keeles Кукрузеский) on ordoviitsiumi ladestu ülemordoviitsiumi ladestiku vanim eristatud regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Seda hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1879. Lade on nime saanud Kukruse asula järgi Toila vallas Ida-Virumaal. Lademe stratotüüp asub Kukrusel kinnikasvanud kraavis, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Savala puurauk.
Kukruse lademel lasub Kesk-Ordoviitsiumi ladestiku Haljala lade ja selle all lamab Uhaku lade. Lademe vanus on 460,9...458,2 miljonit aastat. Koos Uhaku, Lasnamäe ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Sandby lade.
Kärla kolhoos
Kärla kolhoos oli kolhoos Kingissepa rajoonis Kärla külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kärla. Kolhoosi pindala oli 11 000 ha.
Kukruse lade
Lademe avamusala ulatub Põhja-Eestis Pakri lahest Viivikonnani, läbides Paldiski, Klooga, Kiviõli, Kohtla-Nõmme ja Jõhvi. Lade paljandun näiteks Põhja-Eesti panga lääneosas, moodustades ülemise osa Osmussaare pangal ja Suur-Pakri pangal.
Lelčycy
pisi|left|Õigeusu kirik Lelčycy (transkribeerituna Leltšõtsõ, poola keeles Lelczyce) on alev Valgevenes Homieli oblastis, Lelčycy rajooni ja Lelčycy külanõukogu halduskeskus. Lelčycy asub Homieli linnast 215 kilomeetri kaugusel Uborti jõe kaldal.
Haridust annavad kaks keskkooli, kaks spordikooli ja muusikakool. Alevis on kultuurimaja, raamatukogu ja laste loomingu maja. Seal antakse välja rajoonilehte «Сьветлае жыцьцё». Alevis on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale. Alev on Homieli oblasti kõrgeima elatustasemega asula, ka loetakse seda oblasti heakorrastatuimaks aleviks.
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum ja sealne õigeusu kirik.
Asula nimi
Kohalike legendide põhjal tuleneb alevi nimi naisenimest Aljona. Aljona olevat olnud kas kohaliku talumehe tütar, kel ei lubatud abielluda talle armsaks saanud tähtsa vojevoodiga ja kes end siis jõkke uputas, või siis kohaliku mõisniku tütar, kes jões supeldes sinna uppus.
Teise versiooni kohaselt tuleneb asula nimi slaavi mütoloogia armastuse ja viljakuse jumala Leli nimest, kelle sümboliks on ka alevi vapil kujutatud valge toonekurg. A. Rohaleŭ on oletanud, et alev sai sellise nime, kuna on olnud traditsiooniline lõunasse lendavate valgete toonekurgede kogunemispaik.
Ajalugu
Esimest korda mainiti nii Lelčycy mõisa kui ka küla kindlalt siiski alles aastal 1622. Toona kuulus see Minski vojevoodkonna Mazyri maakonda. Aastast 1650 on esimesed teated sealsest õigeusu kirikust, ühtlasi sai külast sealse kihelkonna keskus. Toona asus Uborti jõel ka kirikule kuuluv veski. Aastast 1633 on teada, et sealseks mõisavalitsejaks oli Kazimierz Białłozor.
XVIII sajandil mainitakse asulat kirjalikes allikates mitmel korral ka nime Ubarc all. 1756. aastal on mainitud ka seda, et Ubarc oli alev. 1763. aastal on asulat nimetatud ka veel Lejčycyks (Leyczyce), toona oli seal 59 suitsu.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1795 muudeti sealne uniaatide kirik Moskva patriarhile alluvaks õigeusu kirikuks. Aastast 1855 hakati Lelčycyt nimetama aleviks, 1866 on teada, et külas tegutses kuus vesiveskit, seal oli ka õigeusu kirik. Maju oli külas toona 64. . pisi|Lelčycy katoliku kirik
Aastal 1874 laastas alevit suur tulekahju, seejärel pandi sealne mõis oksjonile, mille tagajärjel läks Lelčycy Tyszkiewiczite valdusse. Nemad finantseerisid ka sealse katoliku kiriku rajamist, mis pühitseti sisse aastal 1913. Veel aastal 1896 peeti alevis üks laat. Järgmisel aastal toimunud rahvaloenduse andmetel oli alevis 890 elanikku, neist 180 olid juudid. Sellel aastal alevis enam laata ei peetud.
Aastal 1919 läks Lelčycy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 sai asula ametlikult alevi staatuse. Teise maailmasõja ajal vallutasid Saksa okupatsiooniväed 4. septembril 1941 alevi, seejärel põletasid nad selle maha ja hukkasid 200 kohalikku elanikku, valdavalt olid hukatud juudid. Mahalaskmised jätkusid ka hiljem, sest alevi ümbruskonnas tegutsesid partisanid, kes 1943. aastal ka seal paiknevat saksa garnisoni ründasid, samuti tabati alevist esimesest veretööst eluga pääsenud juute. Kokku hukati seal 685 kohalikku elanikku ja 750 teiste asulate elanikku.
1946. aastal sündis Lelčycys Valgevene kuumarekord 38 °C (püsis kuni 2010. aastani, mil Homielis mõõdeti 38,9 °C), kuiv ja kuum ilm hävitas sealse viljasaagi ja tõi kaasa näljahäda. Aastal 1965 sai asulast Lelčycy külanõukogu halduskeskus. Aastal 1986 sai alevist kohaliku kolhoosi keskasula. 1998. aastal otsustati rajooni tasandil, et alevile tuleb anda linna staatus, ent Homieli oblasti täitevkomitee seda otsust ei kinnitanud. 2013. aastal avati alevis mälestusmärk Afganistanis hukkunud sõduritele.
Oskar ja asjad
"Oskar ja asjad" on 2015. aastal ilmunud Andrus Kivirähki lasteraamat. Raamatu on illustreerinud Anne Pikkov.
Oskari ema sõidab kaheks kuuks Ameerikasse kursustele ja poiss saadetakse juuniks ja juuliks maale vanaema juurde. Oskar aga unustab oma mobiiltelefoni linna ja ta ei saa mängida mobiilimänge. Ta ei oska oma vaba ajaga suurt midagi mõistlikku peale hakata. Juhuslikult leiab ta aga kuuri alt mobiiltelefoni moodi puust eseme. Üllatunult avastab ta, et sellega saab helistada asjadele. Oskar avastab uue ja senitundmatu maailma ning leiab endale palju sõpru.
Kaja (eesnimi)
Kaja on naisenimi. See on levinud Eestis, Norras, Taanis ja Sloveenias.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Kaja 2313 naisel. Kaja on Eestis populaarsuselt 69. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Kaja vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 55,19 ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 37,1. Kaja on keskmiselt 53 aasta vanune (mediaanvanus on samuti 53).
Alar Kask
Alar Kask lõpetas 1981. aastal Leningradi Kõrgema Merekooli.
Aastatel 1981–1991 töötas ta tüürimehena ja alates 1991. aastast kaptenina. Ta oli reisilaevade Mare Balticum, Regina Baltica, Romantika ja Victoria I kapten.
Polünomiaalne regressioon
Polünomiaalne regressioon (polynomial regression) on statistikas regressioonanalüüsi meetod, kus sõltumatu muutuja x ning sõltuva muutuja y seos avaldatakse kui kaalutud summa x üheliikmelistest polünoomidest. Kuigi polünomiaalne regressioon võimaldab muutujate x ja y vahele mittelineaarset seost, kuulub see lineaarregressiooni alla, kuna üksliikmete kordajad on lineaarsed. Sellel põhjusel saab kordajate leidmiseks kasutada lineaarregressiooni kordajate leidmise meetodeid, näiteks vähimruutude meetodit.
Üldkuju
Regressioonanalüüsi eesmärk on kirjeldada sõltuva muutuja y väärtust sõltumatu muutuja x alusel. Lihtsaimal juhul, esimest järku polünoomiaalse regressiooni korral vastavus
Laimjala kolhoos
Laimjala kolhoos oli kolhoos Kingissepa rajoonis Laimjala külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Laimjala. Kolhoosi pindala oli 10 100 ha.
Polünomiaalne regressioon
Üldkuju
Tavaliselt ei ole esimest järku polünomiaalne regressioon piisavalt täpne tunnuste vastavuse kirjeldamiseks. Siis võib olla abi järgu suurendamisest, teist järku polünomiaalse regressiooni vastavuse
korral sõltumatu tunnuse x muutmine väärtuselt x väärtusele x+1 muudab oodatavat sõltuva tunnuse y väärtust võrra. Kuna muutuse suurus sõltub x väärtusest, siis tunnuste x ja y suhe ei ole enam lineaarne. Vastavusele x astmeid juurde lisades saab koostada üldkuju.
Üldkuju kui k-järku polünomiaalse regressiooni korral on tunnuste x ja y vastavuseks
Tundmatute parameetrite \beta_0, \beta_1, ... leidmise suhtes on regressioonifunktsioon endiselt lineaarne. Üldiselt on regressioonianalüüsis tavaks kujunenud, et kui mudel tugineb osaliikmele astmel k, siis lisatakse mudelisse ka kõik väiksema astmega osaliikmed, isegi kui nende kordaja ei pruugi tulemust märkimisväärselt mõjutada.
Polünomiaalset regressiooni saab esitada ka maatrikskujul.
Parameetrite leidmine
Polünomiaalse regressiooni kui lineaarregressiooni erijuhu parameetrite leidmiseks saab kasutada erinevaid meetodeid. Enim on levinud vähimruutude meetod, nimetatud ka kui tavaline vähimruutude meetod. Vähimruutude meetodi kohaselt valitakse lahend hälvete ruutude summade minimeerimise kaudu. Selleks arvutatakse seost iseloomustavatest punktidest kauguste ruudud leitud seosest ning liidetakse need kokku. Seda protsessi erinevate parameetritega korrates leitakse lahend, mis erineb tegelikest andmetest võimalikult vähe. Kuna hälbed tõstetakse ruutu, võivad üksikud regressioonikõverast kaugel asuvad punktid oluliselt mõjutada regressioonikõvera parameetrite väärtusi. Sellised punktid võivad tähistada vigaseid sisendandmeid, aga ka ebasobivat regressioonikõverat.
Arenguabi netosaajate loend
Siin on loetletud riigid, mis said arenguabi rohkem, kui ise andsid.
Arenguabi netosaajad 2017
Allikas: Maailmapank, vaadatud 24.02.2019
Korea kiri
pisi|300px|Sõna hangeul kirjutatuna korea kirjas. Loetakse vasakult paremale ja ülevalt alla Korea kiri ehk hangul (ka hangeul (한글) ja chosŏn'gŭl (조선글)) on foneetiline korea kirjasüsteem. See loodi 15. sajandi keskel ja on kujundatud nii, et seda oleks võimalikult lihtne lugeda. Laiemasse kasutusse jõudis see alles 19. sajandi lõpuaastatel. Seda kasutatakse korea keele kirjutamiseks nii Põhja-Koreas kui ka Lõuna-Koreas, kuid Lõuna-Koreas kasutatakse lisaks mõnikord ka hiina kirjamärke hanjat.