cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
286 eKr
286. aasta eKr oli 286. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 468 ab urbe condita.
Lini-Tsieni võrrand
Lini-Tsieni võrrand on diferentsiaalvõrrand
Võrrand on saanud nime matemaatik Chia-Chiao Lini ja insener Hsue-Chu Tsieni järgi.
Diogenes (täpsustus)
Diogenes (vanakreeka keeles Διογένης 'jumalast sigitatu') on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Venemaa Keisririigi Posti- ja Telegraafiministeerium
Venemaa Keisririigi Posti- ja Telegraafiministeerium (vene keeles Министерство почт и телеграфов Российской империи) oli Venemaa keisririigi keskvalitsusasutus aastatel 1865−1868 ja 1880−1881, mille pädevusse kuulusid postindus ja telegraafside.
Diogenes (täpsustus)
Diogenes oli ka Bütsantsi aadlisuguvõsa nimi.
Venemaa Keisririigi Posti- ja Telegraafiministeerium
Ajalugu
Ministeeriumi eelkäijaks oli 1819. aastal asutatud Venemaa siseministeeriumi koosseisu kuulunud postidepartemang (Почтовый департамент). 1830. aastal eraldati see siseministeeriumist ja sellele anti ministeeriumi õigused. 1865. aasta 15. juunil moodustati viimase ja siseministeeriumi allüksuse telegraafiosakonna alusel posti- ja telegraafiministeerium. Juba kolme aasta pärast ministeerium kaotati ja reorganiseeriti posti- ja telegraafidepartemanguks, mis allus siseministeeriumile. Ministeerium taastati 1880. aasta 6. augustil, kuid ka seekord jäi selle eluiga lühikeseks. 16. märtsil 1881 reorganiseeriti see kaheks asutuseks, mis mõlemad allutati siseministeeriumile: postidepartemanguks ja telegraafidepartemanguks.
1884. aastal ühendati kaks departemangu siseministeeriumi posti- ja telegraafi peavalitsuseks (Главное управление почт и телеграфов), mis tegutses kuni Veebruarirevolutsioonini. Ministeeriumiks sai asutus taas Ajutise Valitsuse võimuperioodil.
Posti- ja telegraafiminister
Ministeeriumi juhiks oli posti- ja telegraafiminister. Kokku oli neid ametis kolm.
Spintroonika
Spintroonika ehk spinntroonika ehk spinnelektroonika on teadusharu, mis uurib elektroni elektrilaengut, elektroni spinni ja sellega seonduvat magnetmomenti. Avastatud omadusi loodetakse kasutada tahkistel põhinevates elektroonikaseadmetes.
Spinntroonika erineb vanemast magnetelektroonikast selle poolest, et spinnidega manipuleeritakse nii magnet- kui elektriväljades.
Ajalugu
Spinntroonika sai alguse 1980ndatel tahkiselektroonikaseadmetes spinnist oleneva elektronide liikumise nähtuste uurimisel. Märkimist väärib Johnsoni ja Slisbee (1985) töö spinn-polariseeritud elektronide injektsiooni jälgimisel ferromagnetilisest metallist normaalsesse metalli. 1988. aastal avastasid Albert Fert ja Peter Grünberg teineteisest sõltumatult hiiglasliku magnettakistuse. Eelnevalt uurisid Meservey ja Tedrow 1970ndatel spinntroonilisi efekte ferromagnetites ning ülijuhtides aset leidvat tunnelleerumist, lisaks katsetas Juliere magnettunnelristmikutega. Pooljuhtide kasutuselevõtt spinntroonikas algas elektrilise dipooli spinnresonantsi uuringutega 1960ndatel Rashba poolt ning 1990. aastal Datta ja Dasi tehtud teoreetilise ettepanekuga ehitada spinni kasutav väljatransistor.
Teooria
Elektroni spinn on elektronisisene impulsimoment, mis eristub elektroni orbitaalsest impulsimomendist. Spinni projektsioon mööda suvaliselt valitud telge on, mis tähendab, et elektron käitub vastavalt Fermi-Diraci statistikale nagu ka fermionid. Lisaks orbitaalsele impulsimomendile on ka spinn seotud magnetmomendiga, mille projektsiooni on kirjeldatud kui
.
Tahkises võivad mitmete elektronide spinnid interakteerudes ja/või välises väljas koos käitudes muuta materjali elektrilisi või magnetilisi omadusi, näiteks andes neile jääva magnetmomendi ning niiviisi tekitades ferromagnetilisi materjale.
Mitmetes materjalides on elektronide spinnid võrdselt nii "üles" kui "alla" olekus, millest tulenevalt pole materjali omadused spinnide orienteeritusest sõltuvad. Spinntroonikaseade vajab mingis eelissuunas polariseeritud spinnidega elektronide populatsiooni genereerimist või olemasoleva elektronide pilvega manipuleerimist, et tekiks liiaga kas "üles" või "alla" suunatud spinniga elektrone ehk koguspinni omav elektronide kogum. Iga spinnist sõltuva materjali X polarisatsioon on kirjeldatud kui
Koguspinnile kindla oleku andmine on saavutatav, kui jaotada kogu energia "üles" ning "alla" suunatud spinnidega elektronide vahel, mille juures peaks saavutama energeetilise tasakaaluasendi. Vastavad meetodid hõlmavad materjali mõjutamist tugevas magnetväljas (Zeemani efekt), ferromagneetiku vahetusenergia abil polarisatsiooni muutmist ja süsteemi tasakaaluasendist väljaviimist. Ajavahemik, mille jooksul mingi kindla koguspinniga olekut on võimalik hoida, on tuntud kui spinni eluiga \tau.
Pooljuhis on spinni difundeerumise pikkus \lambda defineeritud kui teepikkus materjalis, läbi mille suudab kindla koguspinniga elektronpilv polarisatsiooni säilitades levida. Metallides leiduvate juhtivate elektronide spinnide eluiga on suhteliselt lühike (alla 1 ns). Terve uurimisvaldkond on pühendatud selle eluea pikendamisele materjalides ajavahemikeni, mis võimaldaksid tehnoloogiliselt kasulike materjalide arendustööd. pisi|Kindla polarisatsiooniga ehk "üles" (spin up) ja "alla" (spin down) elektronide osakaal (population percentage) materjalis vastavalt kokkuleppelisele kaugusele (arbitrary distance) elektronide allikast (katood, injektor). Joonis illustreerib situatsiooni, milles "ülespidi" spinnidega elektronide hulk ületab oluliselt "allapoole" suunatud spinnidega elektronide arvu ja seetõttu on materjal spinnpolariseerunud, s.t. "ülespoole" suunatud elektronid on enamuses. Koguspinn võib "hajuda" ehk materjalis kaduda peamiselt kahel erineval põhjusel. Orienteeritus võib muutuda tahkistes, mis ei suuda seda koguspinni säilitada, mistõttu võib injekteeritud elektronivoo koguspinni "ühtepidi" suunatud olek muutuda eelisorientatsioonita olekuks. Spinni defaseerumiseks võib nimetada protsessi, kus polariseeritud elektronide pilv muutub üksikute elektronide spinnide individuaalsete pretsessioonide tõttu vähem polariseerituks. Kinnistes ehk piiratud dimensioonidega kontuurides saab spinni defaseerumist aeglustada ning seeläbi madalatel temperatuuridel tõsta koguspinni eluiga näiteks pooljuhtide kvanttäppides millisekunditeni.
Ülijuhid võivad võimendada keskseid efekte spinntroonikas, näiteks magnetresonantsi, spinni eluiga ja kadudeta spinnvoole.
Metallidel põhinevad seadmed
Lihtsaim meetod spinnpolariseeritud voolu tekitamiseks metallis on lasta elektrivoolu läbi kihilise ferromagnetilise materjali. Kõige tavalisem selle meetodi kasutusviis on hiiglasliku magnettakistuse seadmetes (Giant Magnetorresistance, GMR). Tavaline GMR seade koosneb vähemalt kahest ferromagneetiku kihist, mis on omavahel eraldatud dielektrikukihiga. Kui mõlemas kihis summaarsed magnetvektorid on samasihilised, siis elektriline takistus on suhteliselt väike (suurem vool püsib konstantse pinge juures) võrreldes olukorraga, kus ferromagneetikute magnetvektorid ei ole samasihilised. Seletada võib seda lühidalt sellega, et kummastki samasuunaliselt orienteerunud spinnidega magnetkihist pääseb läbi elektrivool, mille kandjaks on vastassuunalise spinniga elektronide koguvoog. Need kanduvad läbi materjali juhtivusstsooni, sest ühel diskreetsel energianivool võivad "voolata" kaks vastassuunalise spinniga fermioni, s.t. elektroni. Kihilise struktuuri kogujuhtivus on sel juhul suhteliselt kõrge ehk elektritakistus väike. Kui kaks üksteise peale sadestatud magnetkihti on aga polariseeritud vastassuundades, siis ei pääse läbi esimese kihi endiselt need elektronid, mille spinnid on samasuunalised kihi koguspinniga, ja läbi teise kihi lisaks need elektronid, mille spinnid olid küll vastassuunas esimese kihi koguspinniga, aga edasi samas suunas teise kihi juhtivusstsooni elektronide spinnidega. Kuna kahte samasugust fermioni ühel energianivool eksisteerida ei saa, siis kihi takistus tõuseb märgatavalt, kui kihi nii ühes või teises komponendis on eelpolarisatsioon, mis blokeerib poole spinnpolariseeritud elektrivoolu materjalist läbiminekust. Selliselt saab luua näiteks erinevaid magnetsensoreid.
Erinevates seadmetes on kasutusele võetud kahte tüüpi GMR rakendusi: esiteks pindvoolu rakendused (CIP, current-in-plane), kus elektrivool voolab paralleelselt kihtidele, ning teiseks ristvoolurakendused (CPP, current-perpendicular-to-plane), kus elektrivool voolab kihtidega risti.
Muud metallidel põhinevad spinntroonika seadmed töötavad, kasutades järgmisi tahkisfüüsikalisi nähtuseid:
Spinntrooniline loogikaseade
Suuremahuliste arvutuste võimaldamiseks uuritakse aktiivselt spinnloogikaseadmeid ja võimalusi ehitada nende baasil arvutimälusid. Välja on pakutud ideid spinnedastusel põhinevate loogikaseadmete konstrueerimiseks. Need seadmed kuuluvad "Rahvusvahelise pooljuhttehnoloogia teekaardi" ITRS (International Technology Roadmap for Semiconductors) arenguplaani. Magnetmälude rakendusviisid loogikalülitustes on juba arendusjärgus.
Rakendused
Kõvaketaste lugemispead põhinevad gigantse magnetotakistuse (GMR) ja magnetotunneltakistuse (Tunnel magnetoresistance, TMR) nähtustel.
Motorola arendas välja esimese põlvkonna 256 kB magnettakistava muutmälu (Magnetic Random Access Memory, MRAM), kasutades ühes mälurakus ühte magnettunnelristmikku ja ühte transistorit, millel oli kirjutamis- ja lugemistsükli pikkus alla 50 nanosekundi. Everspin Technologies on sellest alates arendanud välja 4 MB versiooni. Kaks teise põlvkonna MRAMi lahendust on praegu arendustöös: termoreguleeritud lülitamine (Temperature Assisted Switching, TAS) ja spinni "väändlülituslikul" ülekandel (Spin Transfer Torque, STT) põhinevad tunnelsiirded.
Veel ühe alternatiivse disainina on võimalik kasutada ära niinimetatud domeeniseinamälu, mis kodeerib informatsiooni magnetvektori suunas ferromagnetilises traadis tekkivate domeenide seinte vahel.
Alexander Isak
Ta sündis Solnas Eritrea päritolu vanemate peres ning alustas klubikarjääri Rootsi klubis AIK, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta veebruaris Rootsi karikavõistlustel. 2016. aasta hooajal lõi Isak Rootsi kõrgliigas 10 väravat ja valiti liiga hooaja parimaks uustulnukaks.
2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia. Klubi põhimeeskonnas lõi ta ainsa värava 24. oktoobril 2017 Saksamaa karikavõistluste mängus 1. FC Magdeburgi vastu. 2019. aasta jaanuaris läks ta laenule Hollandi kõrgliiga klubisse Willem II. 16 liigamängnuga lõi ta Hollandis 13 väravat.
2019. aasta juunis sõlmis Isak viieaastase lepingu Real Sociedadiga. Esimesel hooajal lõi ta Hispaania kõrgliigas üheksa väravat. 21. veebruaril 2021 tegi ta mängus Deportivo Alavési vastu kübaratriki, saades esimeseks Rootsi mängijaks alates 1949. aastast pärast Henry Carlssoni, kes on Hispaania kõrgliigas kübaratriki teinud.
Spintroonika
Pooljuhtidel põhinevad spinntroonikaseadmed
Dopeeritud pooljuhtmaterjalides avalduvad pehmed ferromagnetilised omadused. Viimastel aastatel on lähemalt uuritud pehmelt magneetuvaid dopeeritud magnetilisi metallioksiide (Diluted Magnetic Oxides, DMO), sealhulgas tsinkoksiidil (ZnO) ning titaanoksiidil (TiO2) põhinevaid ühendid.
Alexander Isak
Ta liitus 2022. aasta suvel ligi 70 miljoni euro eest Inglise klubiga Newcastle United.
Spintroonika
Pooljuhtidel põhinevad spinntroonikaseadmed
Spinni tuvastamiseks pooljuhtides on kasutusel mitmeid meetodeid:
Alexander Isak
Rootsi jalgpallikoondises tegi Isak debüüdi 8. jaanuaril 2017 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teiseses koondisemängus sama aasta 12. jaanuaril Slovakkia vastu, saades sellega 17 aasta, 3 kuu ja 22 päeva vanuselt Rootsi koondise läbi aegade noorimaks väravalööjaks.
Spintroonika
Pooljuhtidel põhinevad spinntroonikaseadmed
Välised magnetväljad ja juhuslikud väljad magnetkontaktidest võivad põhjustada suurt Hall'i mõju ning magnettakistust pooljuhtides, mis matkivad spinnventiili toimimist. Ainuke tõestus kindla spinniga elektronide liikumisest pooljuhis on spinni pretsessiooni ja selle magnetväljas toimuva hajumise demonstratsioon, kui spinni orientatsioon ei kattu välja omaga. Seda nähtust nimetatakse Hanle mõjuks.
Rakendused
Rakendamaks spinnpolariseeritud elektrilist siiret, on tulnud vähendada signaali ümberlülitamiseks vajalikku voolutugevust ning luua koherentse, kontrollitava ringpolariseeritud valguse väljund. Näiteks pooljuhtlaserite tulevased rakendused võivad sisaldada spinni kasutavaid transistore, mille eeliseks tavalisi pooljuhtväljatransistore (Metal-Oxide-Semiconductor Field Effect Transistor, MOSFET) kasutavate seadmete ees on kõrgem kriitiliste lekkevoolude piir.
Magnet-tunnel transistoril (MTT), millel on üks baaskiht, on järgmised viigud: Kui magnetovool (Magnetocurrent, MC) on toodud järgmiselt: ja ülekande suhe (Transfer Ratio, TR) on siis MTT lubab teoreetiliselt luua väga usaldusväärset polariseeritud spinnidega elektronide allikat toatemperatuuril.
Andmekandjad
Antiferromagnetilisi andmekandjaid on uuritud alternatiivina ferromagnetilistele  eriti seetõttu, et antiferromagnetilises materjalis on bitte võimalik säilitada sama hästi kui ferromagnetilises materjalis. Selle asemel, et kasutada tavalist määratlust 0-> "magnetvektor ülespoole", 1 -> "magnetvektor allapoole", võivad olekud olla 0 -> "vertikaalselt vahelduv spinni olek" ja 1 -> "horisontaalselt vahelduv spinni olek".
Antiferromagnetilise materjali peamised eelised on
Saxonia (laev 1899)
Saxonia (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') oli kompanii Cunard Line'i reisilaev. See seilas Atlandi ookeani põhjaosas ja Vahemere piirkonnas aastail 1900–1925. Esimese maailmasõja ajal kasutati seda sõjaväeteenistuses. Saxonia sõsarlaev oli Ivernia.
Laev lammutati 1925. aastal Madalmaades.
1911. aasta kevadel reisis Saxonia II klassis Austria Riviera keskusest Triestest New Yorki kirjanik Eduard Vilde.
Torupilli Selver
Torupilli Selver on Selveri kaubandusketi kaubanduskeskus Torupilli asumis aadressil Vesivärava tänav 37.
Kaubanduskeskus avati 2002. aastal.
Łopienno
Łopienno on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gniezno maakonnas Mieleszyni vallas. Łopienno asub Gnieznost umbes 20 km põhjaloodes.
Łopienno sai linnaõigused 1519. aastal, kuid kaotas need 1888. aastal.
Ivernia (laev 1899)
pisi|Ivernia Ivernia (prefiksiga SS ehk Steamship 'aurulaev') oli kompanii Cunard Line'i ookeaniliinilaev. See seilas Atlandi ookeani põhjaosas ja Vahemere piirkonnas aastatel 1899–1917. Esimese maailmasõja ajal kasutati seda sõjaväeteenistuses. Ivernia sõsarlaev oli Saxonia.
Laev hukkus pärast Saksa Riigi allveelaeva UB-47 torpeedorünnakut 1. jaanuaril 1917.
Erik IV Adraraha
Erik IV Adraraha (taani keeles Erik Plovpenning; u 1216 – 10. august 1250) oli aastast 1241 kuni enda surmani Taani kuningas. Tema valitsusaega iseloomustasid konfliktid ja kodusõjad enda vendade vastu.
Aastal 1248 andis ta Tallinnale Lübecki linnaõiguse.
Betsafe
Betsafe on spordiennustusi, internetipokkerit ning muid veebipõhiseid osavus- ja õnnemänge pakkuv veebisait.
Betsafe'i kaubamärgi taga on Eesti äriühing Triogames OÜ asukohaga Tallinnas. Varasem Triobet on ümber bränditud Betsafe-iks. Äriühing kuulub Betssoni kontserni. Betsafe on ka Baltimaade online-pokkeri meistrivõistluste ametlik korraldaja. Spordiennustus- ja hasartmänguportaal Betsafe on üks juhtivaid turuosalisi Põhjamaades ning omab tugevat positsiooni Ühendkuningriigis ning mitmes Ida- ja Kesk Euroopa riigis. Betsafe loodi 2006. aastal Norras ning liitus 2011. aastal Stockholmi börsil noteeritud Rootsi ettevõtte Betsson AB grupiga. Betsafe'i kasiino tarkvara on testinud ja kontrollinud kaks sõltumatut välisasutust. Testijateks olid Rootsi ettevõte SKL (Riiklik Kriminalistikalaboratoorium) ja Kanada ettevõte Technical Systems Testing.
Betsafe Eestis
Ettevõtte Triogames OÜ juhatuse liige on Pontus Johan Lindvall ning esindusõigus on ka Epp Aasarul.
2012. aastal omandas Betsson hasartmängulitsentsi Taanis ja Eestis.
Betsafe emaettevõte (Betsson)
Betsson AB sai alguse 1963. aastal, selle asutasid Bill Lindwall ja Rolf Lundström. Ettevõtte nimi muudeti ümber Cherryföretagen AB-ks (Cherry), mis pakkus Rootsis mänguautomaate restoranidesse. Cherry omandas väikeosaluse Net Enterntainmentist aastal 1998 koos Investment AB Kinnevikiga eesmärgiga arendada internetimängude lahendusi. Ülejäänud Net Entertainmenti osaluse omandas Cherry 2000. aastal, mille tagajärjel sai Kinnevikist Cherry suurim osanik.
Andries Nieman
Andries Christiaan Nieman (perekonnanimi ka Niemann; 11. september 1927 – 13. august 2009) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Betsafe
Betsafe emaettevõte (Betsson)
2003. aastal pärast Pontus Lindwalli (Bill Lindwalli poeg) taas ametisse astumist tegevjuhina ostis Cherry Betsson (asutatud Henrik Bergquisti, Anders Holmgreni ja Fredrik Sidfalki poolt) osaluse. Betsson omas sel ajal hasartmänguluba Inglismaal ning hiljem omandas loa ka Maltal.
Andries Nieman
Nieman sai raskekaalus (üle 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Edward Sandersile (USA).
Elukutselisena
Nieman poksis novembrist 1952 kuni novembrini 1956 elukutselisena. Ta osales kokku 10 kohtumisel, millest võitis 8 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist.
Betsafe
Betsafe emaettevõte (Betsson)
2006. aastal muutis Cherry oma nime Betssoniks ning traditsioonilised hasartmängutegevused Cherry äris said uue nime – Cherryföretagen, mis hiljem lühendati tagasi Cherryks. Hiljem lansseeris Cherry oma ettevõtte Maltal. Ulrik Bengtsson nimetati ametisse Betsson tegevjuhina märtsis 2016, kui ta võttis juhtimise üle Pontus Lindwallilt. Lindwall jäi ettevõtte juhatuse esimeheks. Ulrik Bengtsson astus ametist tagasi aprillis 2017. Temalt võttis ameti üle Pontus Lindwall. Patric Svenski nimetati uueks juhatuse esimeheks.
Sponsorlus
Betsafe oli Manchester City jalgpalliklubi ametlik sponsor. 2015. aasta Gumball 3000 rallisõidul sõitsid Dolph Lundgren ja Jon Olsson Betsafe'i meeskonnas. Alates 10. maist 2019 lisandus Kimi Räikkönen ja Alfa Romeo. Lisaks on Betsafe'i sponsoreeritavad:
Tooted
Betsafe'i pakutavate toodete hulka kuuluvad spordiennustused, kasiinomängud (sh pokker, videopokker, rulett, Blackjack jm) ning ka reaalajas toimuvad ennustused ja mängud.
Rootsi Eestlaste Liit
Rootsi Eestlaste Liit (lühend REL; rootsi keeles Sverigeesternas Riksförbund) on Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon.
Liit on asutatud 1993. aastal ja on 1956. aastal asutatud Rootsi Eestlaste Esinduse õigusjärglane. Liidul on veidi alla 2000 liikme. Esinduskogu valimised toimuvad iga nelja aasta järel, viimati 2018. aastal. Liit on Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige. Liit annab välja ajakirja Rahvuslik Kontakt.
Rootsi Eestlaste Liit koosneb üksikliikmetest ja liikmesorganisatsioonidest. Üksikliikmed jagunevad oma elukohas postinumbri järgi osakondadesse.
REL osakonnad
REL liikmesorganisatsioonid
Rootsi Eestlaste Liidu büroo asub Stockholmi Eesti Majas.
Liidu tegevust juhib juhatus.
Liidu tegevussuunad otsustab 40-liikmeline Esinduskogu, mis koguneb istungiks kord aastas aprillikuus. Esinduskogu valitakse iga nelja aasta järel üleriiklikel demokraatlikel valimistel. Valimisõigus on kõikidel REL otseliikmetel ja REL liikmesorganisatsioonide liikmetel. Valimisi viib läbi Valimiste Peakomitee. Järgmised valimised toimuvad novembris 2022.
Esinduskogu saadikud aitavad kaasa REL tegevuskava elluviimisele osakondade, liikmesorganisatsioonide ja komisjonide tegevuse kaudu. Iga saadik valib omale vähemalt ühe komisjoni, mille tegevuses ta oma mandaatajal osaleb.
REL komisjonid
REL annab välja kultuuriauhinda. Laureaadid otsustab Kultuuriauhinna Kolleegium.
Harilik apteegitill
pisi|Viljad ja seemned Harilik apteegitill ehk fenkol (Foeniculum vulgare) on sarikaliste sugukonda apteegitilli perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taime on nimetatud ka apteegitilliks ja ristiköömneks.
Harilik apteegitill on tänapäeval tuntud varsköögivili, ürt ja ravimtaim.
Nomenklatuur, taksonoomia ja süstemaatika
Ladinakeelse nimetuse autoriks loetakse šoti päritolu inglise aednikku ja botaanikut Philip Millerit (botaaniline autorilühend Mill.), kes kirjeldas taime 1768 raamatus "Gardeners Dictionary".
Hariliku apteegitilli botaaniline nimetus on Foeniculum vulgare Mill. (vahel ka Foeniculum vulgare Miller).
Harilik apteegitill on sarikalaadsete seltsi sarikaliste sugukonna apteegitilli perekonna taimeliik.
Botaaniline lühikirjeldus
Kultuuris on harilik apteegitill kaheaastane taim. Taim võib kasvada 1–2 m kõrguseks.
Vars on apteegitillil harunev ja lehed asetsevad varrel vaheldumisi.
Õied on väikesed ja kollast värvi. Viljad silinderjad.
Alamliigid ja varieteedid
Euroopa farmakopöas eristatakse kaht varieteeti: var vulgare ja var dulce, mida nimetatakse vastavalt mõruks ja magusaks ristiköömneks (apteegitilliks) või magusaks ehk vürtsifenkoliks ja köögivilja- ehk salatifenkoliks.
Botaanikud aga jaotavad apteegitilli alamliike ja varieteete järgmiselt:
Hariliku apteegitilli genotüübid: FNL-41, FNL-46, RF-101, RF-125, RF-143, RF-178, FNL-37, FNL-38, FNL-39, FNL-40, FNL-41, FNL-42, FNL-43, FNL-44, FNL-45, GF 11(C), RF 101 (C), RF 205 (C) jt.
Levik
Looduslikult kasvavad apteegitillid Portugalis, Hispaanias (sh Baleaaridel), Alžeerias, Egiptuses, Liibüas, Marokos, Tuneesias, Afganistanis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Liibanonis, Süürias, Türgis, Kaukasuses, Gruusias, Pakistanis, Ukrainas (sh Krimmis), Albaanias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Bulgaarias, Horvaatias, Kreekas (sh Kreetal), Itaalias (sh Sardiinia, Sitsiilia), Montenegros, Prantsusmaal (sh Korsikal).
Kultuuri kasvatatakse Indias, Jaapanis, Lõuna-Aafrikas, USA-s ja ka Eestis.
Papagoilised
Papagoilised (Psittaciformes) on linnuselts, mis on levinud peamiselt neotroopilises, paleotroopilises ja austraalses kliimavöötmes. left|pisi|[[Kea elab Uus-Meremaal]] Papagoiliste seltsi kuulub 372 liiki ja 82 perekonda. Neid iseloomustavad suur ja tugev nokk, püstine kehahoiak ja tugevad jalad. Paljud papagoid on värvikirevad.
Harilik apteegitill
Harilik apteegitill rahvameditsiinis
Hariliku apteegitilli lehti, varsi, mugulaid ja vilju on kasutatud pikka aega mitmesuguste haiguslike seisundite korral paljude riikide rahvameditsiinis.
Erifunktsioon
Erifunktsioon on funktsioon, mis pole elementaarfunktsioon, aga on nii oluline et, sel on oma nimi, näiteks Riemanni dzeetafunktsioon. Erifunktsioone defineeritakse astmeridadena, lõpmatute korrutistena, trigonomeetriliste ridadena, ortogonaalridadena, integraalidena, integraal-, diferentsiaal-, diferents- ja funktsionaalvõrrandite lahenditena ning ka genereerivate funktsioonide kaudu.
Harilik apteegitill
Harilik apteegitill rahvameditsiinis
Apteegitillisaadusi on kasutatud kõhuvalu korral, antiemeetikumina, artriidi, vähktõve, väikelaste gaasivalu, konjunktiviidi, kõhukinnisuse, mürgistuste, kõhulahtisuse, palaviku, täiskasvanute gaasivaevuste, maovalu, gastriidi, unetuse, soole ärritussündroomi, neeruvaevuste, diureesi, leukorröa, maksavalude ja suuhaavandite korral, ka menstruatsiooni vereeritust soodustava ainena (emmenagoog) ja lahtistina.
Erifunktsioon
Tähtsamaid erifunktsioone
Tähtsamateks erifunktsioonideks on gammafunktsioon, beetafunktsioon, silinderfunktsioonid, (Besseli, Neumanni, Hankeli ja nende modifitseeritud funktsioonid), integraalsiinus, integraalkoosiinus, integraallogaritm, ja integraalne eksponentfunktsioon, Laplace'i funktsioon ja veafunktsioon, Fresneli integraalid, elliptilised integraalid ja funktsioonid. Omaette klassi moodustavad ortogonaalsed polünoomid.
Henri (Julma-Henri)
"Henri" on Julma-Henri hiphopi ja dubstep 'i stuudioalbum, mis ilmus 16. veebruaril 2011. Selle produtseeris RoopeK. Plaadi avaldas Mörssi.
Harilik apteegitill
Apteegitilliravimid
Apteegitilli vilju kogutakse küpsemise algul. Ravimitoormeks kogutakse alguses soovitatavalt sarikate keskmises osas olevaid vilju 10–20 päeva varem kui äärmistes osades olevaid vilju ja/või lõigatakse kogu taim. "Viljakobarad" seotakse kokku kimpudeks ja riputatakse varjulisse kohta kuivama. Kui need on kuivanud, siis kolgitakse seemned välja, puhastatakse prahist ja säilitatakse õhukindlalt suletud nõus kuni 2 aastat. Euroopa farmakopöa eristab mõru apteegitilli kuivatatud vilju (foeniculi amari fructus) ja magusa apteegitilli kuivatatud vilju (foeniculi dulcis fructus).
Papagoilised
Papagoid elavad peamiselt ekvatoriaalsetes vihmametsades, ent ka mägipiirkondades (nt kea) ja asulates (nt kaeluspapagoi). left|pisi|[[Kaeluspapagoi Hollandis]]
Harilik apteegitill
Apteegitilliravimid
Samuti eristatakse mõru apteegitilli eeterlikku õli (foeniculi amari aetherolum), mis peab sisaldama vähemalt 4% eeterlikku õli ja magusa apteegitilli eeterlikku õli (foeniculi dulcis aetherolum), mis peab sisaldama vähemalt 2% eeterlikku õli.
Eeterlik õli ja selle preparaadid on vastunäidustatud ülihappese gastriidi korral ja rasedatele. Puhast eeterlikku õli ei tohi anda väikelastele – õli võib põhjustada kõrispasmi ja hingeldamist ja mõjutada kahjulikult väikelapse kesknärvisüsteemi.
Kirjandus
M. Koudela, K. Petříková, [http://www.agriculturejournals.cz/publicFiles/00760.pdf Nutritional compositions and yield of sweet fennel cultivars – Foeniculum vulgare Mill. ssp. vulgare var. azoricum (Mill.) Thell], Hort. Sci. (Prague), 35, 2008 (1): 1–6
Papagoilised
Papagoide tavatoidu alla kuuluvad seemned, puuviljad, pähklid, taimenektar ja noored taimed. Papagoid pesitsevad enamasti puuõõnsustes.
Yuriorkis Gamboa
Yuriorkis Gamboa Toledano (sündinud 23. detsembril 1981 Guantánamos Guantánamo provintsis Kuubal) on Kuuba poksija.
Papagoilised
Nad on üldiselt väga targad, näiteks suudavad papagoid jäljendada hääli.
Peamiselt ohustab papagoisid üha suurenev lemmikloomakaubandus. Kuna papagoid on väga populaarsed lemmiklinnud, on neil suur oht langeda röövpüügi ohvriks. Samuti püütakse papagoisid selleks, et nende sulgedest valmistada ehteid ja kostüüme.
Yuriorkis Gamboa
Gamboa oli kokku neljakordne Kuuba meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aastal, kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 2003 ja 2004 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 2006. aastal.
Papagoilised
Süstemaatika
right|thumb|[[Kroonkakaduu]] Papagoiliste seltsi kuulub kolm sugukonda järgmiste triibustega.
Yuriorkis Gamboa
Gamboa võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Henri (Julma-Henri)
Album oli Soome ametlikus edetabelis kaks nädalat ja tõusis 23. kohale.
Papagoilised
Süstemaatika
Sugukond Strigopidae: Uus-Meremaa papagoid
Sugukond Cacatuidae kakaduulased: kakaduud
Sugukond Psittacidae papagoilased:
Välimus
Papagoide selts on väga mitmekesine. Väikseim ja ühtlasi ka kergeim papagoi on sinikiird-kääbuspapagoi (8 cm ja 10 g) ja suurim hüatsint-siniaara (1 m). Kakkpapagoi ehk kakapo on papagoide seast kõige raskem (4 kg). Samuti on nad väga värvilised. Papagoide kõige iseloomulikum joon on tugev, kõver ja lai nokk. Ülanoka tipp meenutab teravat konksu ja see küünib üle alanoka, seega on alanokk ülanokast märksa lühem. right|thumb|[[Prillkakaduu näitab oma võimsat nokka]] Papagoid kasutavad oma võimast nokka kõvade puuviljade ja seemnete purustamiseks – mida kergem toit, seda väiksem nokk.
Papagoidel on tugevad teravate ja piklike küünistega jalad, mida kasutatakse ronimiseks ning okstest haaramiseks. Mõni liik kasutab neid ka toidu haaramiseks ja purustamiseks.
Kakaduudel on peas liikuv tutt.
Levik ja elupaigad
Papagoid on küllaltki laia levikuga. Nad elavad peamiselt soojades piirkondades, nagu Amazonase vihmametsad, Aafrika keskosa, Madagaskar, Okeaania saarestik ja Austraalia. Papagoide seas on palju endeeme, puuduvad kosmopoliidid. Mõni liik (nt kaeluspapagoi) on toodud sisse ka Euroopasse ja Ameerika Ühendriikidesse.
Eluviis
Vabas looduses elavaid papagoisid on väga keeruline uurida, sest neid on raske kinni püüda. Papagoid on head lendajad ja nad lendavad sirgjooneliselt. Enamik liike veedab siiski suurema osa päevast oksal istudes või puuladvas ronides. Tihti kasutavad nad ronimiseks nokka. Maapinnal elavad papagoid on öise eluviisiga ja tugevate jalgadega.
left|thumb|Papagoid savi söömas ([[Ecuadoris)]]
Toitumine
Papagoid toituvad enamasti puuviljadest, seemnetest, pähklitest, õietolmust, taimenektarist ja pungadest. Oma suure ja tugeva nokaga suudavad nad purustada suuri ja kõva koorega vilju. Paljud liigid Ameerikas, Aafrikas ja Uus-Guineas neelavad savi, millest nad saavad mineraale ja mis eemaldab nende soolestikust mürgiseid aineid.
Uus-Meremaal elavad kead söövad noori tormipääsusid ja võivad rünnata isegi täiskasvanud lambaid.
Paaritumine
Papagoid on enamjaolt monogaamsed. Papagoide ja kakaduude paarid on tihedalt seotud ka väljaspool paaritumisaega, eriti tugev on side lembelindude paaridel. Pesad tehakse enamasti puuõõnsustesse, vaid lennuvõimetud papagoid (nt kakaa, kakkpapagoi ja kea) teevad pesa maapinnale ning munkpapagoi ja lembelinnud puudele. Mõni liik elab koloonias (nt kaldapapagoi), kuid see on papagoide seas küllaltki haruldane nähtus.
Munad on neil valged. Enamikul liikidel hauvad mune emased, vaid kakaduudel, ametüst-nestepapagoidel ja India ripplindudel hauvad mõlemad vanemad. left|thumb|[[Brasiilia värbpapagoi pesast väljumas]] Haudumine kestab 17–35 päeva (mida suurem lind, seda pikem inkubatsioon). Olenevalt liigist veedavad pojad pesas kolm nädalat kuni neli kuud. Pojad on koorudes abitud.
Õppimisvõime
Papagoid on intelligentsed linnud. Uurimused hallpapagoiga on näidanud, et nad on väga hea õppimisvõimega ning suudavad õppida sõnu ja lauseid. Koos vareste, ronkade ja harakatega on nad maailma intelligentseimad linnud.
right|thumb|[[Hallpapagoi]]
Lemmikloomana
Papagoid, eriti viirpapagoid, on maailma populaarseimad lemmiklinnud. Neid on lihtne pidada, nad pole toidu suhtes eriti nõudlikud ning suudavad pika kordamise tulemusena õppida ära mõne sõna või lause. Papagoid on ka väga seltsivad ja rõõmsameelsed.
Loomaaedades
Papagoilisi leidub enamikus loomaaedades. On loomaaedu, kus tegeldakse lindude paljundamisega ning mis osalevad looduskaitseprogrammides. Mõnes loomaaias õpetatakse lindudele ka trikke. Tallinna loomaaias leidub kaeluspapagoisid, ararauna ja kollatutt-kakaduusid.
Kaitse
Tänaseks on paljud papagoiliigid välja surnud. 350 liigist on 130 ohulähedases või veelgi halvemas seisundis. Peamised ohuallikad on elupaikade kadumine ja hävitamine ning salaküttimine, mõnele liigile ka salakaubandus. Papagoisid jahitakse ka nende värvikirevate sulgede tõttu.
Lemmiklindudeks püüdmine on suurim oht haruldasematele ja aeglasematele liikidele, enamiku papagoiliste probleem on aga elupaikade kadumine. Suur oht on ka pesapaikade vähenemine, sest papagoid on nende suhtes väga valivad. Isoleeritud liikidele (nt kea, kakkpapagoi) on saanud saatuslikuks inimese ja tema kaaslaste (nt rändrott, kass) saabumine eraldatud piirkondadesse. Mõnele liigile on ohuks ka selliste vanade puude kadumine, mis ei ole majanduslikult enam kasulikud, kuid on elutähtsad liikide pesitsemise jaoks. Kontroll koduloomade ja muude sissetoodud liikide üle aitab tihti päästa endeemseid ja hävimisohus liike.
Tänapäeval on palju aktiivseid organisatsioone, mis tegelevad papagoide kaitsmisega nii ex situ kui ka in situ. Loomaaedadel on selles veidi väiksem osa kui kaitsealadel, kuigi loomaaiad on tähtsad loodusharidusasutused. Tihti peetakse loomaaedades vaid üldtuntud (viirpapagoid, aarad jne) ja mitte nii haruldasi liike, kuid selles reeglis esineb ka erandeid. right|thumb|[[Kakkpapagoi on üks haruldasemaid papagoiliike, kuid tema arvukus on tänu kaitseprogrammidele suurenemas]]
Mitmekesisus
Papagoid võivad ka elupaiga ja toitumise alusel suuresti erineda (kakkpapagoi ja hüatsint-siniaara näitel).
Yuriorkis Gamboa
Gamboa sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Aleksej Šajdulinile (Bulgaaria).
Gamboa oli 2006. aasta lõpus treeningutel Venezuelas, kui ta aastavahetusel 2006/ 2007 koos oma koondisekaaslaste Yan Bartelemí ja Odlanier Solísega põgenesid Colombia ja Saksamaa kaudu USAsse. Ta müüs enne põgenemist maha oma olümpiakuldmedali, et oma peret toetada. Ta elab ja treenib praegu Miamis.
Gamboa on poksinud alates aprillist 2007 elukutselisena. Ta on osalenud kokku 21 kohtumisel ning on võitnud need kõik (neist 16 nokaudiga).
Rüdiger Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen
Rüdiger Karl Ernst Timo Ali Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen (23. detsembril 1953 Mühlheim – 29. märts 2022 Weinböhla) oli Saksi printsi Timo (1923–1982) ja tema morganaatilise abikaasa Margrit Lucase (1932–1957) ainus poeg, kes alates 6. oktoobrist 2012 nimetas end Saksi kuningliku perekonna peaks.
Ta oli abielus kaks korda: alates 14. juunist 1974 Astrid Linkega (1949–1989) ja alates 2. jaanuarist 2004 (lahutatud 2005) Diana Dorndorfiga. Tal oli esimesest abielust kolm poega:
Alexander Schallenberg
Schallenberg sündis aastal 1969 Bernis diplomaadi pojana. Diplomaadi pojana on ta reisinud Indias, Hispaanias ja Prantsusmaal. Ta on õppinud õigusteadust Viini Ülikoolis ja Université Paris II Panthéon-Assas'is. Ta on täiendanud end Brugge Euroopa Kolledžis.
Aastal 1997 astus ta Austria välisministeeriumi teenistusse. Aastatel 2000–2005 juhtis ta Austria alalise esinduse Euroopa Liidus juriidilist osakonda Brüsselis. 2006. aastal sai temast tollase välisministri Ursula Plassniku pressiesindaja ning ta jätkas seda tegevust oma järeltulija Michael Spindeleggeri alluvuses.
Välisminister Sebastian Kurzi juhtimisel määrati Schallenberg 2013. aastal strateegilise välispoliitika planeerimise üksuse juhiks. 2016. aastal sai temast välisministeeriumi Euroopa osakonna juhataja. 2019. aasta 3. juunil sai Schallenbergist Kurzi valitsuse Austria välisminister.
9. oktoobril 2021 nimetati Schallenberg liidukantsleri kohusetäitjaks, ametisse astus ta 11. oktoobril. Sama aasta 6. detsembril teatas ta ametist tagasiastumisest ning temast sai Karl Nehammeri valitsuses uuesti välisminister.
Hobuste alfaherpesviirus 1
Hobuste alfaherpesviirus 1 (EHV-1) on DNA viirus, mis levib hobuste seas peaaegu kõikjal maailmas.
Viirus pärineb herpesviiruste perekonnast. EHV-1 põhjustab hobustel aborti, hingamisteede haigusi, vastsündinud varssade suremust ja neuroloogilisi probleeme. Abort toimub tavaliselt raseduse viimase nelja kuu jooksul, kaks kuni neli nädalat pärast mära nakatumist. Sünniaegne nakatumine võib põhjustada kopsupõletikku ja surma. Haigestunud loomadel võib esineda entsefaliiti, mis võib põhjustada ataksiat (liigutuste koordinatsioonipuue), halvatust ja surma.
Saadaval on vaktsiin, kuid selle efektiivsus on veel uurimisel. Viiruse raskusaste varieerub subkliinilisest kuni väga raskeni. Suur osa hobuseid on nakatunud EHV-1-ga, kuid viirus võib muutuda latentseks, kehas püsida ning nakkusnähud võivad täielikult puududa.
Sümptomid
Pärast nakatumist võib sümptomeid märgata üldjuhul nelja kuni kuue päeva möödudes, kuid see varieerub. Sümptomite hulka kuuluvad koordinatsioonihäire, nõrkus tagajäsemetes, letargia, uriini tilkumine, raskused tõusmisega, palavik. Kaasneda võivad depressioon, anoreksia või eritis silmadest ja ninast. Märgata võib ka suurenenud lümfisõlmi (lõua all).
Riskitegurid
EHV-1 nakatumise peamised riskitegurid on vanus, sugu, elukeskkond, ühine ratsavarustus, transportimine, kokkupuude inimestega. Loomad, keda peetakse tallides on vastuvõtlikumad alfaherpesviirus 1-le, kui loomad, kes elavad välistingimustes. Kõige tihemini nakatuvad võõrutatud varsad ja noored loomad, eriti just sügisel ja talvel. Ka vanad loomad võivad nakatuda, kuid nende puhul on suurem tõenäosus, et sümptomeid ei esine. Hobuste stressitaset tuleks hoida võimalikult madalana, kuna stressi ilmnedes võivad ilmuda ka varem latentsed olnud viiruse sümptomid.
Edasikandumine
EHV-1 on nakkushaigus, mis võib edasi kanduda nii otsese kui ka kaudse kontakti läbi. Otseses kontaktis leviv viirus hobuselt hobusele ninaeritise kaudu. Kaudseks kontaktiks võib lugeda pea kõike, millega loom kokku puutub: inimeste riided ja jalanõud, ratsavarustus, söödanõud, transpordivahendid. Vanematel hobustel võib tekkida teatud sorti immuunsus nakkuse pideva kokkupuutega. Viirus võib kehaväliselt vastu pidada kuni seitse päeva. Seetõttu on oluline pidev tallide ja varustuse puhastamine ja desinfitseerimine. Oluline on jälgida ka kätehügieeni eri hobustega töötades.
Diagnoos
EHV-1 diagnoositakse polümeraasi ahelreaktsiooniga (PCR). See kopeerib DNA-d, et näha kas DNA segmendis leidub viirus. PCR-proovideks sobib nii koaguleerimata vereproov, kuid ka eritis ninast. Polümeraas ahelreaktsiooni miinusteks on selle ajakulukus ja vastuste tõlgendamine.
Ravi
On tõestatud, et EHV-1 vaktsiinid võivad vähendada ninaeritist ja mõnel juhul ka vireemiat (viiruse esinemine veres). Need ravimid aitavad kaasa viiruseleviku tõkestamisele, kuid siiski ei enneta haigestumist. Abordi ja hingamisteede haiguste ennetamiseks on saadaval mitu ravimit, kuid litsentseeritud vaktsiini neuroloogiliste probleemide vastu veel ei ole. Nakatunud loom tuleks teistest kohe isoleerida. Soovitatav karantiini periood on vähemalt 21 päeva. Raviprotseduurid võivad hõlmata põletikuvastaseid ravimeid ja vajadusel ka intravenoosset (veenisisest) vedelikku. Nakkushaigusega kaasnenud põletiku vastu võib kasutada ka antibiootikume, kuid need ei mõju herpesviirusele endale.
Mohamed Dionne
Mohamed Ben Abdallah Dionne (sündinud 22. septembril 1959) on Senegali poliitik, kes oli 6. juulist 2014 kuni 14. maini 2019 Senegali peaminister. Ta lahkus ametist seoses põhiseaduse muudatuse jõustumisega, mis kaotas peaministri ametikoha.
Christopher Gorham
Christopher David Gorham (sündinud 14. augustil 1974 Fresnos) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja.
Ta on mänginud näiteks telesarjades "Ugly Betty", "Popular", "Odyssey 5", "Jake 2.0", "Medical Investigation", "Out of Practice", "Harper's Island" ja "Covert Affairs".
Lisków
Lisków on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Kaliszi maakonnas, Liskówi valla halduskeskus. Lisków asub Kaliszist umbes 23 km idakirdes.
Lisków sai linnaõigused enne 1458. aastat, kuid kaotas need enne 1600. aastat.
Sotsiaalne ettevõte
pisi|Ettevõtete omandisuhte, asutamise ja tegevuse eesmärkide järgi võib nende jaotust visualiseerida selliselt. Sotsiaalseks ettevõtteks nimetatakse organisatsioone ja ettevõtteid, mis on oma tegevuse eesmärgina määratlenud lisaks tulu teenimisele veel altruistlikult oma töötajate või klientide heaolu, ühiskondlike ja/või keskkonnaprobleemidega tegelemise ning nende jätkusuutlikkuse edendamise. Euroopa ja angloameerika riikides varieerub arusaam sellest, mis asi on sotsiaalne ettevõte suuresti, muudes kultuuriruumides neid ei eristata või siis piirdub üksnes religioossete heategevuslike organisatsioonidega.
Sotsiaalse ettevõtte mõiste tuli kasutusele 1975. aastal Dholakiate uurimistöös, milles ta üritas eristada ühistegevuslikku ettevõtlust, riigi majandustegevusest ja eraettevõtjate majandustegevusest.
Sotsiaalse ettevõtte tüübid
European Research Network (EMES) ja Social Enterprise UK on kirjeldanud sotsiaalseid ettevõtted järgmiselt:
Claude Bernard
pisi|Claude Bernard Claude Bernard (12. juuli 1813 Saint-Julien – 10. veebruar 1878 Pariis) oli prantsuse füsioloog ja loodusteadlane. Claude Bernard kirjeldas oma eksperimentaalse töö käigus nii pankrease rolli seedimises kui ka maksa rolli glükogeneesis. Claude Bernardi tuntakse tänapäeval kui esimest teadlast, kes rõhutas homöostaasi olulisust loomade füsioloogias. Oma töödes nimetas Claude Bernard seda protsessi stabiilse sisemise keskkonna ehk milieu interior ' i tagamiseks ning väitis, et stabiilse füsioloogilise keskkonna säilitamine organismis on keskseid protsesse elusorganismide füsioloogias. 20. sajandil populariseeris Ameerika Ühendriikide füsioloog Walter Bradford Cannon selle termini asemel mõistet homöostaas, millena neid protsesse kirjeldatakse ka tänapäeva teaduskirjanduses.
1868. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Veltheim (Ohe)
Veltheim on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 8,44 km². 31. detsembril 2017 elas seal 959 inimest.
thumb|tühi|Protestantlik kirik Veltheimis
Egiptuse jõelaev
Niilusel sõitis neil aegadel hulk erinevaid laevu, paljud neist olid papüüruslaevad. 2400. aasta paiku eKr ehitati laevakered kaartele ning varasema kahe- või kolmejalgse masti asemel kasutati üksikut demonteeritavat masti. Ahtrile oli kinnitatud üksik tüüraer ning kummalgi pardal töötas kuus kuni üheksa sõudjat. Esinduslaevadel olid ka tekiehitised, sageli üsna viimistletud. Last asus tekil, mõnikord selle all.
Eric Frenzel
pisi|Eric Frenzel (2022) Eric Frenzel (sündinud 21. novembril 1988 Annaberg-Buchholzis) on Saksamaa kahevõistleja, kahekordne olümpiavõitja.
Ta on tulnud viiel korral kahevõistluse maailma karikavõistluste üldvõitjaks (2013, 2014, 2015, 2016, 2017).
Maailma karikavõistlustel
Eric Frenzel on osalenud 200 maailma karika etapil (<small style="color:purple;">seisuga 25. veebruar 2019 ) ja jõudnud poodiumile 76 korral, millest 43 korral kõige kõrgemale astmele.
Palanga Merevaigumuuseum
pisi|Merevaigus tardunud putukad Palanga Merevaigumuuseum (leedu keeles Palangos gintaro muziejus) on Leedus Palangas asuv Leedu Kunstimuuseumi haru, kus eksponeeritakse merevaiku. Muuseum asub 19. sajandist pärinevas Palanga mõisa peahoones ja seda ümbritseb Palanga botaanikaaed. Merevaigu kollektsioon koosneb umbes 28 000 objektist, millest umbes 15 000 sisaldab merevaiku tardunud putukaid, ämblikke või taimi. Välja on pandud umbkaudu 4500 museaali, paljud neist ehted või muu kunst.
Ajalugu ja taust
pisi|Palanga Merevaigumuuseum asub Tyszkiewiczite lossis Baltimaade rannikualad on juba eelajaloolistest aegadest olnud Euraasia merevaigukaubanduse tooraine allikad ja neid mööda kulges Merevaigutee. Juodkrantė lähedalt leiti 19. sajandil neoliitikumist pärit merevaigust artefakte, mis 20. sajandi jooksul aga kaduma läksid. Leedu mütoloogial, folklooril ja kunstil on pikaajalised seosed merevaiguga. Jūratė ja Kastytise legend räägib Läänemere all asunud paleest, mille purustas piksejumal Perkūnas. Randa uhutud merevaik olevatki selle palee tükid.
Merevaigu töötlemisega tegelevad töökojad tekkisid Palangasse 17. sajandil. Sellega tegelevad gildid tegutsesid ka Brugges, Lübeckis, Gdańskis ja Königsbergis. Palangast kujunes 18. sajandi lõpuks Venemaa Keisririigi merevaigutööstuse keskus. Enne Esimest maailmasõda toodeti Palangas umbes 2000 kilogrammi toormerevaiku aastas.
Feliks Tiskevicius, Ruteenia ja Leedu aadlik, kelle suguvõsa juured olid Palangas, ehitas 1897. aastal Palangasse uusrenessanss-stiilis lossi, kus tänapäeval asub Palanga Merevaigumuuseum. Lossi arhitekt oli sakslane Franz Heinrich Schwechten. Pärast Esimese ja Teise maailmasõja vapustusi oli loss lagunemas. See restaureeriti 1957. aastal arhitekt Alfredas Brusokase plaanide järgi. Muuseum liideti 1990. aastatel Leedu Kunstimuuseumiga ja jätkab siiani laienemist.
Eksponaadid
pisi|Päikesekivi, üks suuremaid merevaigu tükke Euroopas Väljapanek hõlmab 15 ruumi ja katab umbkaudu 750 ruutmeetrit. Lossiga ühendatud kabelis paikneb ajutine näitus. Väljapanek on jagatud teaduse, kultuuri ja kunstiga seotud teemade vahel.
Esimesel korrusel paiknev näitus kirjeldab merevaigu tekkimist ja koostist. Balti alade merevaik pärineb Fennoskandiast Eotseeni ajastul, 40–45 Ma, voolanud jõgede deltade setetest. Kirjeldatakse protsessi, mille käigus puuvaik läbi mikroorganismide tegevuse, oksüdatsiooni ja polümerisatsiooni muutub merevaiguks. Muuseumi kollektsiooni kuulub ka suuruselt kolmas merevaigutükk Euroopas, "Päikesekivi". See kaalub üle 3,5 kilogrammi ja see on kahel korral langenud varaste saagiks.
Kultuuri ja kunstiväärtusega objektide hulgas on muuhulgas 15. sajandist pärit sõrmus, 16. sajandist pärit rist ja ehteid möödunud neljast sajandist. Väljapanekul on ka sigaripitse, ehtekarpe ja roosikrantse. Kadunud neoliitikumi aegsetest artefaktidest on arheoloogide poolt valmistatud koopiad. Näitusel on ka moodsa kunsti näiteid, teiste seas ka Leedu kunstnike Horstas Taleikise, Dionyzas Varkalise, Jonas Urbonasi tööd.
Brixeni piiskopkond
Brixeni piiskopkond oli Saksa-Rooma riigi kiriklik osariik tänapäeva Itaalia Lõuna-Tirooli provintsi alal. Seda ei tohi segamini ajada palju suurema Brixeni diötseesiga, mille üle omasid vürstlikud piiskopid vaid tavalise piiskopi kiriklikku võimu. Piiskopkond rajati Eisack/Isarco orus 6. sajandil ja sai järk-järgult rohkem ilmalikku võimu. Aastal 1027 sai see otse keisrile alluvaks ja jäi selliseks aastani 1803, kui see sekulariseeriti Tirooli. Kuid diötsees kestis aastani 1964 ja on nüüd osa Bolzano-Brixeni diötseesist.
Keskaeg
Brixeni diötsees on Klauseni lähistel olnud Säbeni kloostri jätkumine, mis oli legendi järgi asutatud Püha Kassiani poolt Imolast umbes 350. aasta paiku kui Sabiona. Juba 3. sajandil oli kristlus tunginud Sabionasse, mis sel ajal oli märkimisväärse ärilise tähtsusega Rooma tollijaam. See võis olla Augusta Vindelicorum piiskoppide (hilisem Augsburgi piiskopkond) taganemine Suure rahvasterändamise ajal.
thumb|left|Vaade Brixenile, 17. sajandi algus
Esimene ajaloos tõendatud Sabiona piiskop oli Ingenuinus (mainitud 580. aasta paiku), kes tuli Aquileia patriarhi abipiiskopina. Hõimud, kes tungisid Suure rahvasterändamise ajal tulevase Brixeni diötseesi territooriumile, eriti baierlased ja langobardid, võtsid varakult vastu kristluse; ainult Pusteri oru slaavlased püsisid paganluses kuni 8. sajandini. 6. sajandi lõpuks sai piirkond Agilolfingide Baieri hõimuhertsogkonna osaks, mis langes aastal 788 lõplikult frankide ülemvõimu alla. Kuningas Karl Suure pealekäimisel eraldas paavst Leo III aastal 798 Säbeni kui abipiiskopi diötseesi Salzburgi peapiiskopkonnale. Pärast seda, kui Ida-Frangi kuningas Ludwig III Laps oli aastal 901 andnud Säbeni endisele Prichsna õukonnale, kolis piiskop Rihpert (ametisse nimetatud aastal 967) või piiskop Albuin I (967–1005) piiskopitooli Brixenisse.