cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maailma Kaubanduskeskus
1993. aasta pommiplahvatused
pisi|1993. aasta pommiplahvatus WTC parklas 26. veebruaril 1993 kell 12.17 plahvatas Põhjatornis (North Tower) Ryderi kaubik mis sisaldas 680 kilogrammi lõhkeainet. Pomm oli pandud Ramzi Yousefi poolt. Plahvatus tekitas 30-meetrise augu läbi viie maa-aluse korruse. Kõige rohkem kahjustusi oli korrustel B1, B2 ja B3. Kuus inimest said surma ning 50 000 inimest kannatas vinguhaisu all, mis läbis Põhjatorni 110 korrust täielikult. Paljud inimesed pidid kõndima alla pimedatel hädaabitreppidel, kus polnud valgustust. Paljudel võttis allajõudmine 110-korruselisest hiigelehitisest mitu tundi.
Ramzi Yousef põgenes pärast pommipanemist Pakistani, kuid ta arreteeriti 1995. aasta veebruaris Islamabadis ja saadeti tagasi Ameerika Ühendriikidesse kus teda ootas kohtuprotsess. Sheikh Omar Abdel Rahman mõisteti süüdi 1996. aastal, seostades teda pommipanekuga ja paljude teiste kriminaalsete tegudega kogu eluks. Yousef ja Eyad Ismoli mõisteti samuti süüdi novembris 1997 pommiplahvatuste eest. Veel neli inimest mõisteti süüdi 1994. aasta maikuus.
Kohtuniku jutu järgi oli pommitajate eesmärk lõhkuda Põhjatorni konstruktsioonid ja panna see Lõunatornile peale kukkuma, lõhkudes mõlemad pilvelõhkujad, kuid see neil ei õnnestunud. Kui auto oleks pargitud seinale veidi lähemale, siis oleks see arvatavasti korda läinud.
Pärast pommitamist oli vaja restaureerida neli korrust ja samuti taastada nende toetus 110 korrusele. Taastatud sai ka suur õhujahutussüsteem. Kogu kompleksi tulehäiresüsteem sai samuti välja vahetatud. Memoriaaliks inimestele kes seal surid tehti peegeldav bassein.
Liising
1998. aastal aktsepteeris Port Authority plaani teha WTC privaatseks, liisida see välja erafirmale. 2001. aastal otsis Port Authority liisingufirmat. Pakkumised tulid firmadelt nagu Vornado Realty Trust (ühendatud Brookfield Properties ja Boston Properties) ja ühendatud pakkumine firmadelt Silverstein Properties ja The Westfield Group. Kui kompleks liisitaks, siis tuleks raha ka Port Authority teiste projektide jaoks. 15. veebruaril 2001 teatas Port Authority et Vornado Trust Realty oli võitnud õigused WTC-le, makstes 3,25 miljardit USA dollarit 99-aastasel perioodil. Vornado Realty Trust ületas Silversteini pakkumise 600 miljoni dollariga, kuigi muutis pakkumist suuremaks 3,22 miljardi dollari peale. Kuigi viimasel minutil soovis Vornado, et liisinguperiood oleks 39-aastane, mida Port Authority ei pidanud võimalikuks. Vornado lahkus hiljem projektist ja andis õigused Silversteini firmale ja liisingutehing aktsepteeriti 26. aprillil 2001.
11. septembri 2001 terrorirünnakud
pisi
11. septembril 2001 kell 8.46 lendasid al Qaedaga seotud terroristid kaaperdatud American Airlinesi lennukiga Põhjatorni põhjapoolsesse külge. Seitseteist minutit hiljem kell 9.03 lendasid teised terroristid United Airlinesi lennukiga Lõunatorni. Põhjatornis oli lõksus 1344 inimest, kes ei pääsenud allapoole tabamuse saanud korrustest. Samal ajal oli Lõunatornis lõksus ligi 600 inimest. Osa neist suri juba kokkupõrke ajal. Kell 9.59 kukkus Lõunatorn kokku. Selle põhjuseks oli tulekahju, mis oli hoone struktuuri tugevalt lõhkunud. 29 minutit hiljem kukkus kokku ka Põhjatorn, mis oli põlenud juba tund ja 42 minutit.
Hendrik Laas
Andis 1895–1912 välja ajakirja Põllumees, 1895–1904 Põllumehe kalendrit, 1906–1909 nädalalehte Vabadus, avaldas põllumajanduslikku õppekirjandust.
Hendrik Laas sai Anna ja Stanislavi ordeni ning ülendati 1909. aastal isiklikuks aukodanikuks. Ta oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige.
Maailma Kaubanduskeskus
11. septembri 2001 terrorirünnakud
Samal päeval kell 17.20 kukkus kokku 7 World Trade Center, mis oli kaksiktornidelt langenud põleva prahi tõttu samuti põlema süttinud. 7 World Trade Center on uuesti ehitatud ja see valmis 2006. aastal. 3 World Trade Center, Marriotti hotell, hävis kahe hiigeltorni rusude all. Kolm allesjäänud hoonet WTC alas said suuri kahjustusi ja lammutati hiljem.
Pärast rünnakuid teatas meedia, et surma on saanud kümned tuhanded inimesed, sest iga päev oli hoonetes umbes 50 000 inimest korraga. Kokku oli surmi siiski vähem kui meediaprognoos ütles, 2750. Kaasa arvatud Felicia Dunn-Jones, kes lisati surma saanute arvule 2007. aasta mais. Dunn-Jones suri viis kuud pärast 11. septembri rünnakuid, sest liigse tolmu käes oli ta saanud kopsuhaiguse.
Cantor Fitzgerald L.P., investeeringute pank 101.–105. korrusel Põhjatornis, kaotas 658 töötajat, arvatavasti rohkem kui ükski teine tööandja. Marsh & McLennal Companies, mis asus täpselt allpool Canton Fitzgeraldi 93.–101. korrusel (samas kohas kuhu lennuk American Airlines Flight 11 sisse sõitis), kaotas 295 töötajat. Samuti said surma 175 Aon Corporation töötajat. 343 hukkunut olid New Yorgi tuletõrjujad, 84 olid Port Authority töötajad, kellest 37 olid Port Authority Police Departmentist. Surma sai ka 23 New Yorgi politseinikku. Kõikidest inimestest, kes hoone kokkuvarisemise ajal majas olid, saadi rusudest kätte vaid 20.
Uus ehitus
Ground Zero ala puhastamine kestis 8 kuu jooksul ööpäev läbi. Järelejäänud ajalooline sein transporditi Fresh Killsi Staten Islandil. 30. mail 2002 oli koristustööde ametliku lõpetamise tseremoonia New Yorgi Manhattani alal. 2002. aastal pandi alus ka uue 7 World Trade Centeri ehitusele, mis asub varasemate kaksiktornide asukohast veidi põhja pool. 7 World Trade Center on juba valmis. Ajutine WTC PATH Station avati Ground Zerol 2003. aasta novembris. See vahetatakse välja püsiehitisega, mille disainis Santiago Calatrava.
13. märtsil 2006 saabusid WTC alale töölised, et eemaldada allesjäänud memoriaali osad ja alustada tööd National September 11 Muuseumi kallal. Aprillis 2006 said Port Authority ja Larry Silverstein kokkuleppele, mis ütles, et Silversteinil on õigus juhtida edasist ehitust WTC Freedom Toweri ja Tower Five kallal selle eest, et ta andis raha Liberty Bondsile, mis spondeerib tornide 2, 3 ja 4 ehitust. 27. aprillil 2006 alustati ehitust Freedom Toweril platsil, kuid enne peeti maha ka pidulik tseremoonia.
2006. aasta mais anti avalikkusele teada, et 3. torni arhitekt on Richard Rogers ja 4. torni arhitekt on Fumihiko Maki. Viimased disainid 2., 3. ja 4. tornile avaldati 7. septembril 2006. 2. torn ehk 200 Greenwich Street saab olema 382 meetri kõrgune ja 29-meetrine moodustis on veel selle tipus. 3. torn ehk 175 Greenwich Street saab olema 352 meetrit kõrge, koos antenniga 383 meetrit. 4. torn ehk 150 Greenwich Street saab olema 288 meetri kõrgune. 22. juunil 2007 andis Port Authority teada, et JP Morgan Chase ehitab World Trade Center Tower 5, mis saab olema 42-korruseline, kus varem asus Deutsche Bank Building ja arhitektiks valiti Kohn Pedersen Fox.
Välislingid
World Trade Center
Ștefan Luchian
Ștefan Luchian (1. veebruar 1868 Ștefănești – 27. juuni 1916 Bukarest) oli rumeenia maalikunstnik, impressionist.
Ta sündis Botoșani maakonnas Ștefăneștis sõjaväelase peres. 1873. aastal kolis perekond elama Bukaresti. Kunstiõpinguid alustas noor Luchian 1885. aastal Theodor Amani ja Gheorghe Tattarescu juures. 1889. aastal õppis ta paar semestrit Saksamaal Müncheni Kunstiakadeemias. Aastail 1891–1893 elas Pariisis ja õppis Académie Julianis Adolphe William Bouguereau ja Tony Robert-Fleury käe all.
Tema esimene isikunäitus toimus Bukarestis 1890. aastal Cercul artisticu galeriis. Kaks tema teost olid välja pandud 1900. aasta Pariisi maailmanäitusel.
Režissöör Nicolae Mărgineanu on kunstniku elust teinud filmi "Luchian" (1981). Filmi peaosa mängis Ion Caramitru.
Kinshasa
Kinshasa on Kongo DV pealinn ja suurim linn. Asub Kongo jõe ääres, Brazzaville'i vastaskaldal.
Gianmaria Bruni
Gianmaria Bruni (hüüdnimi Gimmi; sündinud 30. mail 1981 Roomas) on Itaalia võidusõitja.
Kinshasa
Linn on tekkinud 1881. aastal Henry Morton Stanley rajatud tugipunkti juurde ja nimetati Belgia kuninga Leopold II auks Léopoldville'iks. 1965. aastal sai linn oma tänapäevase nime kunagi läheduses asunud küla järgi.
Gianmaria Bruni
2004. aasta hooajal osales ta Vormel 1 meistrivõistlustel Minardi meeskonnas.
Kinshasa
1898. aastal valmis 366 km pikkune raudteelõik Kinshasast Matadisse.
Gianmaria Bruni
Aastatel 2005–2006 võistles Bruni GP2 sarjas.
Kinshasa
Linnast kagus asub Ndjili rahvusvaheline lennuväli.
Gianmaria Bruni
Alates 2008 on ta osalenud Le Mansi 24 tunni võidusõidul.
Esteetilise Kirurgia Erakliinik
Esteetilise Kirurgia Erakliinik on Tartus asuv tasulise ilukirurgiaga tegelev kliinik.
Grzegorz Turnau
pisi Grzegorz Jerzy Turnau (sündinud 31. juulil 1967 Krakówis Poolas) on poola helilooja, pianist, luuletaja, muusikaprodutsent ja laulja.
17-aastaselt võitis Turnau 1984. aasta tudengilaulufestivalil Krakówis esikoha (Grand Prix). Seejärel töötas ta kabarees Piwnica pod Baranami, kus kirjutas rea populaarseid laule nagu "Znów wędrujemy" ning avaldas 1991. aastal oma esimese heliplaadi "Naprawdę nie dzieje się nic" ("Tõesti, midagi ei juhtu"). Kokku on tal ilmunud 11 plaati, millest ühel ("Cafe Sułtan") on tema versioonid Jeremi Przybora ja Jerzy Wasowski lauludest, ning enamik plaatidest on saavutanud edetabeleis kõrged kohad. Turnau loomingule on omased tugev selgesõnaline lüürika ja omapärased helistikke ja harmooniaid kasutav muusika. Heliloomingus kasutab ta peamiselt klaverit (mida mängib ise), saksofoni, viiulit ja mitmesuguseid puhkpille. Tema loomingule on avaldanud mõju Marek Grechuta ja Jan Kanty Pawluśkiewicz, tema stiili on nimetatud "pehmeks džässiks". Turnau osales ka Aleksander Glondyse kontserdil "Ellington po krakowsku" ("Ellington Krakówi moodi"), kus Piwnica pod Baranami tuntud heliloojad esitasid omaenda tõlgendusi Duke Ellingtoni muusikast.
Elite Kliinik
Elite Kliinik on Tartu raviasutus, mis osutab nii ambulatoorset kui ka statsionaarset arstiabi.
Ülemjooks (tarkvara)
Ülemjooks on avatud lähtekoodiga tarkvaraarenduse protsessis koodikogum, mis on fookuses olevast projektist algelisem või üldisem ning mida fookuses olev projekt kasutab.
Ülemjooksul ehk ülesvoolu paiknevad projektid on sellised, mis on fookuses oleva projekti jaoks koodi lähteallikad ning ülemjooksus tehtud uuendused võetakse tavaliselt kasutusele ka alamjooksu ehk allavoolu paiknevates projektides. Avatud lähtekoodiga tarkvaraarenduse heaks tavaks on ülemjooksu projektides leitud puudusi ning allavoolu-projektides tehtud parandusi teatada ülesvoolu paiknevatesse projektidesse, seda alamjooksul paiknevate projektide endi huvides.
Paul Jürmann
Paul Rudolf Jürmann (11. august 1876 Põltsamaa – 18. aprill 1946 Põltsamaa) oli Jõgeva ärimees, alevivolikogu ja linnavolikogu esimees aastail 1928–1939 ja 1937–1941 Jõgeva tuletõrjedivisjoni pealik.
Ta kaotas kogu oma varanduse 1941. aastal tulekahjus ja suri 1946 Põltsamaal.
Zsolt Baumgartner
Zsolt Baumgartner (sündinud 1. jaanuaril 1981 Debrecenis) on Ungari Vormel 1 sõitja.
Cessna 150
pisi|Cessna 150 Cessna 150 on kolmerattalise telikuga Cessna Aircraft Company kahekohaline metallkonstruktsiooniga, just lennuõppeks loodud väikelennuk, mille sarjana ehitamine algas 1958. aastal. Selle lennuki alusel loodi hiljem uuendatud lennuk Cessna 152. Kuna Cessna 150 on konstruktsioonilt ja juhitavuselt lihtne, kasutatakse seda tänapäeval jätkuvalt kogu maailmas piloodilitsentsi saamiseks õppelennukina.
Lennuki ehitus
Cessna 150 on ülatiivaline täismetall-, poolmonokokk-konstruktsiooniga ühe kolbmootoriga ja ninatelikuga väikelennuk. Selle lennuki tunneb ära kabiini iseloomulikult suure tagumise akna järgi.
Tehnilised andmed
Tabelis on esitatud Cessna 150 tehnilised andmed.
Mootor
Cessna 150 kolbmootor on 100 hobujõuline Continental O-200. Lennukit on testitud võimsama mootoriga Lycoming O-320-E-2D, mis arendab 150 hobujõudu.
Aleksander Kivi
Aleksander Kivi (10. veebruar 1894 Tali vald, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 2. veebruar 1985 Tallinn) oli eesti geodeet ja kodu-uurija.
Ta õppis aastatel 1922–1923 Tartu Ülikoolis metsandust ja 1923–1925 õigusteadust. Lõpetas 1934. aastal Tallinna Tehnikumi maamõõtmise erialal.
Ta oli aastatel 1944–1957 Tallinna peageodeet.
Pärisaruniit
Pärisaruniit on niidu tüüp, aruniidu alaliik.
Indikaatorliigid
Madal mustjuur – vars lihtne, paljas või hõredalt pehmevillane. Õied kuldkollased. Lehed tipu suunas pikalt ahenevad, süstjad või lineaalsüstjad, terveservalised ja tumerohelised, küllaltki jäigad. Harilik härghein – puisniitude, hõredate metsade ja niiskemate niitude taim. Metsas jalutamas käies on kindlasti enamik inimesi märganud kollase-lillakirjut kaunist lille, keda on sageli terve metsaalune täis. Just see taim ongi härghein. Härgheina juured on lühikesed, 1–2 cm pikkused, veidi harunenud. Kuid see-eest on neil abivahendid, mille abil härgheinad kinnituvad teiste taimede juurtele ja imevad sealt toitaineid. Härgheina peremeestaimedeks on tavaliselt tugevad puud ja põõsad, kellele ei valmista väikeste taimede toitmine mingeid probleeme. Nii ei saa seda ilusat metsalille pidada ka kuigi kahjulikuks. Pääsusilm – õied on lillakaspunased. Õisik ja lehtede alakülg valkjas-kollaka jahuja kirmega. Taime tähtsam osa asub maa sees. Seal on peidus lühike vars, mida nimetatakse botaanikute keeles risoomiks. Risoomist kasvab aga välja rohkesti peeneid lisajuuri. Risoomid koos juurtega on pääsusilma tagalaks, nemad elavad kauem kui teised taimeosad. Harilik käoraamat – ilmselt üks meie tavalisemaid käpalisi, looduslik orhidee. Lääne-Eesti ja Põhja-Eesti liigirikastel niitudel ja puisniitudel on ta kohati päris sage. See aga ei tähenda, et tavaline oleks tema välimus. Tal on kaunis, enam kui 10 cm pikkune, lillakaspunane või roosakas tihe õisik. Mõnikord moodustab õisik isegi üle kolmandiku käoraamatu pikast varrest. Ja varre pikkus võib tal olla üle poole meetri. Seega on käoraamat väga ilus lill. Kuid peale ilusa välimuse on tal ka väga tugev lõhn.
Tehnilised näitajad
Pärisaruniidud on enamasti puisniiduilmelised hõredama või tihedama puistuga kuivad kuni parasniisked niidud. Valdavalt keskmise sügavusega rähkmuld, leostunud ja leetjad mullad. Pärisaruniidud võsastuvad sageli erinevate puuliikidega – kujuneb võsa, mida võib omakorda jagada lehtpuu- ja okaspuuvõsaks. Kuivematel pärisaruniitudel, sh sürjaniitudel võib aga areneda ka kadastik. Lõpuks kujunevad pärisaruniitudest laane-, sürja- või salumetsad. Katvus alla 30%.
Väärtus
Kuna enamust aruniitudest on viimase 50 aasta jooksul kas küntud, väetatud või muul moel kultuuristatud, siis ei ole nende rohumaade kaitseväärtust peetud kuigi kõrgeks (Kukk 2004). Säärane arvamus on siiski ekslik, sest nii kuivadel kui ka mõõdukalt niisketel aruniitudel leidub kaitsealuseid taime- ja loomaliike. Lisaks on aruniidud väärtuslikud maastiku osana pakkudes esteetilist naudingut inimestele ning rändekoridori, toitumis- ja puhkepaika looma- ja linnuliikidele.
Levik ja hooldamine
Eestis on säilinud umbes 21 000 hektarit kuivi ja 25 000 hektarit mõõdukalt niiskeid pärisaruniite. Need kuuluvad erinevatesse Natura elupaigatüüpidesse. Paiknevad peamiselt Põhja- ja Lääne-Eestis ja Saaremaal. Riik maksab pärisaruniitude eest hoolitsevatele talunike kompensatsiooni. See tagab teataval määral pärisaruniitude säilimise.
Paul Öpik
pisi|Paul Öpik Paul Öpik (22. jaanuar 1888 Tallinn – 23. juuni 1967 Tallinn) oli eesti majandustegelane ja pankur.
Lõpetas 1906. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1913. aastal Riia Polütehnilise Instituudi.
Osales ohvitserina Esimeses maailmasõjas ja hiljem alamleitnandina Vabadussõjas.
Novembrist 1922 kuni jaanuarini 1923 oli Paul Öpik I Riigikogu koosseisus asendusliige, kuid astus ise samuti tagasi ja tema asemel läks Riigikokku Karl Mikita.
1923–1925 Riigikassa juhataja, 1925–1928 Eesti Panga direktor, 1928–1940 Pikalaenu Panga president. Alates 24. jaanuarist 1940 Töötülide Lahendamise Komisjoni esimees.
Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1945 oli ta Nõukogude tagalas.
Tema allkiri on Eesti 50-pennisel ja 1-margasel (mõlemad 1919) kassatähel.
Isiklikku
Tema vennad olid Armin, Ernst ja Oskar Öpik.
Tema poeg oli energeetikateadlane Ilmar Öpik, kelle poeg Andres Öpik oli keemiaprofessor.
Naxçıvan
Naxçıvan (varem ka Nahhitševan) on linn Aserbaidžaanis, Nahhitševani Autonoomse Vabariigi pealinn. See asub Bakuust 450 km läänes, Zangezuri aheliku eelmägedes, Nahhitševani jõe paremkaldal, 873 m kõrgusel merepinnast.
Jaan Roos
Jaan Roos (21. jaanuar 1888 Mõrtsi küla, Pajusi vald (Põltsamaa kihelkond) – 5. juuli 1965 Põltsamaa lähedal) oli eesti kirjandusloolane, bibliofiil ja õpetaja.
Naxçıvan
Linna nime päritolu kohta on eri teooriaid, kuid keeleteadlased on üksmeelel, et nime tagumine osa on armeenia sõna avan ("linn").
Kohaliku traditsiooni järgi olevat Naxçıvani asutanud Noa pärast suurt veeuputust ning seal olevatki ta surnud ja maetud. Movses Khorenatsi teatel olla Armeenia kuningas Tigran I 2. sajandil eKr asustanud Naxçıvani Meedia sõjavangid. Ajaloolistest allikatest mainib linna esimesena Ptolemaiose "Geographia" Naxouana nime all (kreeka keeles Ναξουὰνα). Hiljem on linn kuulunud Bütsantsi, Armeenia ja Gruusia riiki, 1401. aastal vallutas selle Timur, pärast teda Ottomanid ja Pärsia ning 1828. aastal annekteeris piirkonna Vene keisririik, kus linn kuulus Jerevani kubermangu. 1896. aastal oli Naxçıvanis 7433 elanikku, neist umbes kaks kolmandikku aserikeelsed moslemid ja kolmandik armeenia kristlased. Oktoobrirevolutsiooni järel jäi linn Taga-Kaukaasia Komissariaati, oli algul Türgi ja pärast Briti okupatsioonivägede valduses, anti 1919. aastal Armeeniale, kuid okupeeriti 1920. aastal taas Türgi ning lõpuks Nõukogude Venemaa poolt, kes lõi Nahhitševani NSV keskusega Naxçıvanis. Türgi ja Venemaa rahulepingute alusel muudeti see 1924. aastal ANSV-ks Aserbaidžaani NSV koosseisus.
Jaan Roos
Erilist tähelepanu on äratanud tema aastatel 1944–1954 end varjates peetud ja aastatel 1997–2009 viies köites avaldatud päevik.
Naxçıvan
2012. aastast on Naxçıvani sõpruslinn Batumi Gruusias. 2018. aastal oli Naxçıvan islami kultuuripealinn. Linnast pärines Aserbaidžaani kõige pikaajalisem valitseja Heydər Əliyev.
Jaan Roos
Tegevus bibliofiilina
Alates aastast 1916 hakkas Jaan Roos süstemaatiliselt koguma eesti vanemat trükisõna. Temale kuulus 1930. aastate lõpul Eesti suurim eraraamatukogu rohkem kui 10 000 köitega. Ta avaldas hulga uurimuslikke ja ka populariseerivaid artikleid bibliofiiliast ning teda on peetud esimeseks eesti professionaalseks bibliofiiliks. Tänapäeval on enamik Roosi raamatukogust (umbes 10 000 köidet) Eesti Kirjandusmuuseumi ja Tartu Ülikooli Raamatukogu valduses.
Tegevus kirjandusloolase, koostaja, toimetajana
Jaan Roos oli Eesti rahvaleksikoni peatoimetaja (Tartu 1937–1940; jäi pooleli, ilmuda jõudsid kaheksa vihikut: a – manustama), Oskar Lutsu kogutud teoste peatoimetaja ja eessõnade autor (Tartu 1937–1940; kavandatud 30 köitest ilmusid 24). Ta oli mahuka koguteose "Jaan Tõnisson töös ja võitluses" (Tartu 1938) peatoimetaja ning kirjutas selles ülevaate "Jaan Tõnissoni elukäik" (lk 11–96). Ta osales paljude kultuuriorganisatsioonide tegevuses ja trükiste kirjastamises, avaldas rohkesti kultuuri- ja kirjandusloolisi artikleid. Tema uurimused Jakob Pärnast ja Gustav Suitsust, samuti mahukad mälestused on säilinud käsikirjadena Eesti Kirjandusmuuseumis.
Ühiskondlik tegevus
Jaan Roos asutas 1917. aastal Rapla Hariduse Seltsi ja võttis osa Eesti Kirjanduse Seltsi tegevusest, olles alates 1923. aastast seltsi abiesimees. Oli Eesti Keskkoolijuhatajate Ühingu esimees ja eesti keele õppetoimkonna liige.
Päevik
Teise Nõukogude okupatsiooni alguses, kui paljud isikud Jaan Roosi tutvuskonnast arreteeriti, õnnestus tal end varjata ning elada tabamatu tagaotsitavana ja kommunismivastaselt meelestatud sisepagulasena ligi kümme aastat (1945–1954). Pidevalt mööda Eestit rännates sai temast kroonikakirjutaja, kes jäädvustas üksikasjalikus ja mahukas päevaraamatus väga täpselt, laiahaardeliselt, avameelselt ja kartmatult rahva tolleaegseid meeleolusid, välisraadiost kuuldud informatsiooni, ajaloosündmusi (kolhooside asutamine, suurküüditamine 1949), igapäevaelu, aga ka kuulujutte, rahvalikku folkloori ja anekdoote.
Reinhold Guleke
pisi|Reinhold Guleke ja [[Rudolf von Bernhardi projekteeritud Uus Anatoomikum]] Reinhold Ludwig Ernst Guleke (12. mai 1834 Mazsalaca, Läti – 6. juuli 1927 Jena, Saksamaa) oli Eestis tegutsenud baltisaksa arhitekt.
Jüri Pärg
pisi|Jüri Pärg 1974. aastal Jüri Pärg (õieti Valter Ivar Jüri Pärg; sündinud 4. aprillil 1931 Võrus) on eesti laulja (tenor).
Reinhold Guleke
1881–1906 pidas ta Tartu Ülikooli arhitekti ametit. Guleke projekteeris korporatsioonide Estonia ja Livonia konvendihooned, mis olid esimesed spetsiaalselt korporatsioonide tarbeks ehitatud hooned Tartus.
Samuti projekteeris ta Tähtvere mäele õlletehase hoonete kompleksi (tänane A. Le Coq' i tehas), mis kerkis aastatel 1893-1898.
Lisaks projekteeris ta koostöös Rudolf von Bernhardiga Tartu Ülikooli uue anatoomikumi.
Väljaspool Tartut on tema projekti järgi rekonstrueeritud Äksi Andrease kirik (sh sisekujundus, 1887–1889). Ehitatud aga Roosa Jakobi kirik, mis valmis aastal 1893.
Ülikooli arhitektina algatas Guleke Tartu toomkiriku uurimise. Arheoloogilisi kaevamisi korraldamata oletas ta, et kirik rajati 13. sajandil, ja tegi selle võimalikke rekonstruktsioone.
Reinhold Guleke kuulus üliõpilaskorporatsiooni Baltica-Borussia Danzig.
Sócrates
Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira, tuntud kui Sócrates (19. veebruar 1954 Belém – 4. detsember 2011 São Paulo) oli Brasiilia jalgpallikoondise poolkaitsja.
Ta oli läbi aegade üks paremaid keskväljamängijaid; oli Brasiilia koondise kapten, esindas riiki 1982. ja 1986. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel. Aastail 1979–1986 lõi ta koondises mängides 22 väravat.
Koondisekarjäär
1979. aasta Copa América ei toimunud kindlas riigis, vaid mängud peeti paarikaupa kodus ja võõrsil. Brasiilia loositi ühte alagruppi Argentina ja Boliiviaga. Boliivia, kes oma kodus ikka hästi mängib, võitis kõigepealt mõlemad kodumängud. Kuid seejärel võitis Brasiiliagi mõlemad kodumängud. Viimases alagrupimängus tegi Brasiilia võõrsil Argentinaga 2:2 viigi, kusjuures Sócrates viis Brasiilia kahel korral juhtima, ja võitis seega alagrupi. Poolfinaalis loositi Brasiilia kokku Paraguay jalgpallikoondisega, kellele kaotas võõrsil 1:2. Kodus läks Brasiilia kahel korral juhtima (teise värava lõi 61. minutil Sócrates), kuid 68. minutil Paraguay viigistas ja pääses finaali, tulles lõpuks Lõuna-Ameerika meistriks. Sócrates jagas resultatiivseimate mängijate arvestuses 3 väravaga kolmandat kohta, olles brasiillastest puhtalt esimene.
1980 korraldas Uruguay MM-ide 50. aastapäeva tähistamiseks turniiri, kuhu kutsus kõik 6 maailmameistriks tulnud meeskonda. Inglismaa keeldus ja teda asendas kahekordne finalist Hollandi jalgpallikoondis. Võistluste nimi oli Maailmameistrite kuldkarikas, kuid lühiduse mõttes nimetati seda väikesteks maailmameistrivõistlusteks (Mundialito). Brasiilia loositi samasse alagruppi Argentina ja Saksa FV jalgpallikoondisega. Avamängus võitsid argentiinlased sakslasi 2:1, seejärel tegid Brasiilia ja Argentina 1:1 viigi. Viimases mängus vajas Brasiilia rohkem kui üheväravalist võitu, võitis 4:1 ja pääses alagrupivõitjana finaali Uruguay jalgpallikoondise vastu. Avapoolaeg lõppes väravateta, teise poolaja algul läks Uruguay juhtima, kuid 62. minutil viigistas Sócrates penaltist. 80. minutil lõi Uruguay võiduvärava.
1982. aasta maailmameistrivõistlused jalgpallis toimusid Hispaanias. Sócrates oli Brasiilia kapten ja osales kõigis mängudes. 14. juunil jäi Brasiilia NSV Liidu jalgpallikoondise vastu 34. minutil Andrei Bali löögist taha, aga 75. minutil Sócrates viigistas ja 87. minutil sai Brasiilia võiduvärava. 18. juunil Šotimaa jalgpallikoondise vastu jäi Brasiilia taas taha, kuid poolaja suutis viigistada ja teisel poolajal saavutas 4:1 võidu. Sellega oli Brasiilia alagrupivõidu taganud. 23. juunil alistas Brasiilia tähtsusetus mängus Uus-Meremaa jalgpallikoondise 4:0. Seejärel alistas Brasiilia 2. juulil Argentina 3:1, kusjuures alles eelviimasel minutil said argentiinlased auvärava. 5. juulil toimus veerandfinaaliks kujunenud mäng Itaalia jalgpallikoondise vastu, kus Brasiilia vajas hea väravate vahe tõttu kõigest viiki. Brasiilia oli kõik senised mängus võitnud, aga Itaalia oli kõik kolm alagrupimängu viigistanud ja nende kesktormaja Mario Rossi polnud löönud ainsatki väravat, mis tekitas kahtluse, kas treener teda üldse väljakule saadab. Kuid just selles mängus Rossi avanes ja lõi kübaratriki. Esimese värava järel Sócrates viigistas, teisegi värava järel suutis Brasiilia viigistada, aga mängu võitis Itaalia 3:2. Lõpuminuteil jäeti Itaalia neljas värav ebaõiglaselt lugemata. Seda mängu peetakse klassikaliseks näiteks, kuidas väiksemate oskustega, kuid väga distsiplineeritud meeskond võib võita tehniliselt tugevamat, kuid distsiplineerimatut meeskonda. Itaalia tuli maailmameistriks ja Rossi pälvis 6 väravaga turniiri resultatiivseima mängija auhinna Kuldsaapa.
1983. aasta Copa Américal loositi Brasiilia samasse alagruppi Argentina ja Ecuadori jalgpallikoondisega. Kummagi vastasega mängiti kodus ja võõrsil. Brasiilia võitis Ecuadori mõlemas mängus, aga Argentina piirdus kahe viigiga. Seejärel piisas Brasiiliale võõrsil kaotusest hoolimata koduviigist Argentinaga, et alagrupivõitjana poolfinaali jõuda. Seal ootas nagu eelmiselgi korral Paraguay. Mõlemad mängud läksid viiki: 1:1 võõrsil ja 0:0 kodus. Tänu võõrsil löödud väravale pääses Brasiilia finaali Uruguay vastu. Võõrsil kaotas Brasiilia 0:2 ja kodus läks 23. minutil juhtima, aga teise värava lõi veerand tundi enne lõppu Uruguay ja tuli Lõuna-Ameerika meistriks.
1986. aasta MM-il osales Sócrates taas kõigis Brasiilia mängudes algrivistuses, kuid polnud enam kapten (selleks oli Edinho). 1. juunil alistas Brasiilia Hispaania jalgpallikoondise, kusjuures Sócrates lõi 62. minutil ainsa värava. 6. juunil alistas Brasiilia Alžeeria jalgpallikoondise samuti 1:0, aga värav tuli alles 86. minutil. 12. juunil võitis Brasiilia ka Põhja-Iirimaa jalgpallikoondise 3:0 (Sócrates vahetati välja 68. minutil seisul 2:0) ja ühtlasi alagrupi. 15. juunil alistas Brasiilia Poola jalgpallikoondise 4:0, kusjuures Sócrates lõi 30. minutil avavärava ja vahetati 69. minutil seisul 2:0 välja. Sócrates lõi selle värava penaltist, kusjuures ta ei võtnud joostes hoogu. 21. juunil lõppes veerandfinaal Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu 1:1 viigiga. Avapoolajal sai Brasiilia 23 minutit juhtida. Penaltiseerias oli Sócrates esimene lööja ja katsus jällegi penaltit ilma jooksmata sisse saada, kuid seekord väravavaht Joël Bats tõrjus. Neljas prantslane Michel Platini lõi penalti väravast üle ja seis oli taas võrdne, kuid viies brasiillane Júlio César lõi posti ja Brasiilia langes välja.
Sócrates pidas Brasiilia koondises 60 mängu ja lõi neis 22 väravat.
Poliitika
pisi|Sócrates (paremal) demokraatia pooldajate meeleavaldusel (1984) Kuigi Sócrates ei kuulunud erakonda, oli ta maailmavaatelt kommunist. Tema lapsepõlve kangelased olid Fidel Castro, Che Guevara ja John Lennon.
Ajal, mil Sócrates mängis Corinthiansis, valitses Brasiilias sõjaväeline diktatuur. Sócrates organiseeris rohujuuredemokraatia vaimus liikumise Corinthiansi demokraatia, mis oli ühest küljest diktatuurivastane ja teisest küljest uudne meetod klubi juhtimiseks. Klubi presidendi Waldemar Piresi nõusolekul võtsid jalgpallurid üle klubi juhtimise kõigis mängijate igapäevaelu puudutavates asjades, näiteks selles, mis kell lõunat süüakse või kas komme mängijad paariks päevaks enne mängu sisuliselt hotellituppa lukustada on ikka õige. Otsused võeti vastu meeskonna üldkoosolekul hääletamise tulemusena. Neid koosolekuid juhtisid Sócrates ja Wladimir. Meeskonna tulemused paranesid võrreldes eelmiste hooaegadega: 1982 ja 1983 tuli Corinthians São Paulo osariigi meistriks, aga Brasiilia meistrivõistlustel jõudis 1982 ja 1984 poolfinaali.
Kui 1982 korraldati esimesed mitmeparteilised valimised pärast 1966. aasta riigipööret, kandsid kõik mängijad särke, mille seljal oli kiri "DIA 15 VOTE" (valige 15-ndal), mis kutsus kõiki valima.
2003–11 oli Brasiilia presidendiks Töölispartei juht Luiz Inácio Lula da Silva ja Sócrates ütles tema kohta: «Lula oli hea, aga selle põhjal, kuidas ta Brasiiliat valitses, teenis kümnepallisüsteemis üksnes umbes 7 punkti.»
Pärast sportlaskarjääri
Sócrates oli arst. Elukutselise jalgpalluri kohta on meditsiinidoktori diplomi saamine haruldane, eriti kui arvestada, et ta õppis ülikoolis täiskohaga jalgpallurina töötamise kõrvalt. Ta lõpetas ülikooli São Paulo osariigis Ribeirão Pretos.
Pärast sportlaskarjääri lõppu elas Sócrates Ribeirão Pretos koos oma naise ja 6 lapsega ning töötas arstina. Lisaks kirjutas ta ajalehtedele artikleid, mitte pelgalt jalgpallist, vaid ka majandusest ja poliitikast. Sageli esines ta televisioonis jalgpallikommentaatorina. Surma ajal kirjutas ta ilukirjanduslikku raamatut 2014. aasta jalgpalli MM-ist, mis toimusid tema kodumaal Brasiilias.
Enigma
right|222px|thumb|Bletchley Park, nelja rootoriga Kriegsmarine (mereväe) Enigma Enigma on saksa elektriinseneri Arthur Scherbiuse leiutatud ja 1918. aastal patenteeritud kaasaskantav masin sõnumite šifreerimiseks.
Alguses oli Enigma suur, üle 50 kilogrammi kaaluv kirjutusmasinaga varustatud masin kommertskasutuseks. Hiljem kujunes Enigma IV-st üks legendaarsemaid masinaid teise maailmasõja ja krüptograafia ajaloos. Näiteks inglased lõid selle baasil Typexi, mis peale täiustusi oli isegi mõnevõrra keerukama šifreerimissüsteemiga kui Enigma. Ameeriklastel oli analoogne masin SIGABA, mis kasutas täiuslikumat, 15 rootoriga kolmes grupis šifreerimist, kuid mis oli kohmakas ja vähem töökindel. Enigma ajalooga on tihedalt seotud mitu olulisemat tehnilist lahendust arvutiajaloos, nagu esimene elektronarvuti Colossus ja elektromehaaniline koodimurdmise masin Bomba.
Saladused
Enigmaga seotu oli 1970. aastateni suure saladuskatte all. Kõige rohkem varjati fakti, et Enigma sõnumite dešifreerimine on reaalselt võimalik. Seoses sellega ei teatud ka elektronarvutist Colossus ning paljude riikide armeed kasutasid Enigma-sarnaseid rootor-tüüpi masinaid mitu aastakümmet.
Liitlased dešifreerisid Enigma kodeeritud teksti teises maailmasõjas täielikult pärast seda, kui Atlandil saadi 4. juunil 1944 kätte Saksamaa allveelaev U-505, kust leiti Enigma šifreerimismasin koos vajaliku dokumentatsiooni ja koodiraamatutega. Mõned Enigma sõnumid jäid siiski murdmata, sest Enigma versioonid olid erinevad. Alles lähiajal on neid suudetud murda.
2002. aastal valmistas Tatjana van Vark Enigma põhimõttest ajendatuna nelja 40-positsioonilise rootoriga kodeerimismasina.
Filmid
Enigma on kesksel kohal mitmes filmis.
Ricardo Zonta
Ricardo Zonta (sündinud 23. märtsil 1976 Curitibas) on Brasiilia vormel-1 sõitja.
Lateks
Lateks on üldnimetus polümeersetest peenosakestest vesikeskkonnas moodustunud stabiilsele pihussüsteemile (emulsioonile). Päritolult võivad lateksid olla nii looduslikud kui sünteetilised.
Mõistet "lateks" võidakse mõelda kitsamalt:
Montenegro iseseisvusreferendum
Montenegro iseseisvusreferendum oli Montenegro rahvahääletus iseseisvumise küsimuses. See toimus 21. mail 2006.
Referendumil esitati küsimus: "Kas soovite, et Montenegro oleks täieliku rahvusvahelise ja õigusliku legitiimsusega iseseisev riik?" Hääletajad toetasid iseseisvust.
Referendumi korraldanud peaminister Milo Đukanović ja tema koalitsioonivalitsus, kuhu kuulusid Montenegro Sotsialistide Demokraatlik Partei ja Montenegro Sotsiaaldemokraatlik Partei, toetasid Serbia ja Montenegro liitriigi laiali saatmist. Negatiivse tulemuse korral oleks Montenegro ja Serbia vaheline institutsiooniline side ühise kaitse- ja välispoliitika näol säilitatud.
Registreeriti 484 718 valijat 1124 valimisjaoskonnas.
21. mai õhtul kell 22 teatasid Vabade Valimiste ja Demokraatia Keskus ja Seirekeskus esialgsete tulemustena, et 56,3% hääletanutest on hääletanud iseseisvuse poolt. Seepeale kuulutas valitsus välja võidu ning inimesed hakkasid tänavatel pidutsema.
22. mai hommikul kuulutati välja esialgsed ametlikud tulemused, mille kohaselt Montenegro iseseisvumise poolt oli 55,4% hääletanutest.
Tulemuste arvestamine
On palju vaieldud selle üle, kes peab saama hääletada ja kui suur toetus iseseisvusele tuleb saada, et Montenegro lahkulöömist Serbiast rahvusvaheliselt tunnustataks. Eeldatakse, et rahvusvaheline üldsus 2003. aastal Serbia ja Montenegro liitriigi loomist ette valmistanud Euroopa Liidu seisukohti. Montenegro valitsus pooldas skeemi, mille kohaselt iseseisvumine on saanud küllaldase toetuse juhul, kui on olemas poolthäälte lihthäälteenamus ning iseseisvuse poolt on üle 50% valijaskonnast. Euroopa Liidu saadik Miroslav Lajčák aga pani ette, et peab olema 55-protsendiline kvalifitseeritud häälteenamus ja valimistest osavõtt peab olema vähemalt 50%. See nõue kutsus esile iseseisvuse pooldajate mõningase vastuseisu. Euroopa Liidu Nõukogu nõustus üksmeelselt Lajčáki ettepanekuga ning Đukanovići kabinet andis lõpuks järele. 55 protsendi nõue võib saada pretsedendiks tulevikus toimuvatele teistele iseseisvusreferendumitele.
Poliitikute seisukohad
21. märtsil leppisid neli opositsiooniparteid kokku, et nad korraldavad ühise kampaania Montenegro iseseisvumise vastu. Sotsialistlik Rahvuslik Partei, Rahvuslik Partei, Demokraatlik Serbia Partei ja Serbia Rahvuslik Partei kirjutasid alla, otsustades kampaaniasse kaasa tõmmata ka valitsusväliseid organisatsioone, parlamendiväliseid parteisid ja väljapaistvaid üksikisikuid. parteidevahelise koostöö leppele.
20. märtsil ütles Montenegro parlamendi juhataja asetäitja Rifat Rastoder, et Montenegros elavad bosnialased ja muslimid hääletavad iseseisvuse poolt.
Roman Šebrle
Roman Šebrle (sündinud 26. novembril 1974 Lanškrounis Tšehhis) on tšehhi kümnevõistleja.
Analoogseade
Analoogseade on aparaat, mis mõõdab ja/või kasutab analoogsignaali. Mõõdetud analoogsignaali väärtused võivad olla seejuures piiritletud. Analoogseadmeteks on näiteks voltmeeter ja ampermeeter.
Roman Šebrle
Isiklikud rekordid kümnevõistluses 9026 punkti (Götzis 2001) ja seitsmevõistluses 6438 punkti (Budapest 2004).
Roman Šebrle isiklik rekord kümnevõistluses oli 23. juunini 2012 ühtlasi ka maailmarekord.
Olümpiamängud
Olümpiakulla toonud tulemused: (10,85 - 7,84 - 16,36 - 2,12 - 48,36 - 14,05 - 48,72 - 5,00 - 70,52 - 4.40,01 )
Maailmameistrivõistlused
1999 pronksmedal seitsmevõistluses 6319 Maebashis 2001 maailmameister seitsmevõistluses 6420 Lissabonis 2003 pronksmedal seitsmevõistluses 6196 Birminghamis 2003 hõbemedal kümnevõistluses 8634 Saint-Denisis 2004 maailmameister seitsmevõistluses 6438 Budapestis 2007 maailmameister kümnevõistluses 8676 Ōsakas
Euroopa meistrivõistlused
2000 hõbemedal seitsmevõistluses Gentis 2002 Euroopa meister seitsmevõistluses Viinis 2002 Euroopa meister kümnevõistluses 8800 Münchenis 2005 Euroopa meister seitsmevõistluses 6232 Madridis
Isiklikud rekordid üksikaladel
Isiklike rekordite summa kümnevõistluse punktitabeli järgi on 9318 punkti.
Luca Badoer
Luca Badoer (sündinud 25. jaanuaril 1971 Montebellunas) on Itaalia Vormel 1 sõitja.
Paul Rudi
Paul Rudi (28. juuni 1898 Kurista vald, Viljandimaa – 6. aprill 1969 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major) ja metsateadlane.
Elulugu
Paul Rudi oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1919 Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1920 EV Sõjakooli, õppis 1921–1932 ja 1940–1941 Tartu Ülikoolis metsandust. Võttis osa Vabadussõjast. Teenis 1919–1940 Eesti sõjaväes (aastast 1938 major). Oli 1928–1931 III suurtükiväegrupi 2. patarei ülem, 1931–1933 Kaitseministeeriumi Varustusvalitsuse töötaja metsade korraldamise ja majandamise alal, 1933–1940 Kaitseministeeriumi suurtükiväe polügooni ja õppeväljakute ülem, ühtlasi metsaülem, 1940–1941 "Eesti Metsatööstuse" eksportosakonna instruktor ja vaneminstruktor, 1941–1943 Metsa- ja Puidupiirkonna koondise vaneminstruktor, 1943–1944 Saetööstuse Peavalitsuse müügiosakonna juhataja ja ärijuht. Asunud 1944 Rootsi, oli 1944–1947 põgenikelaagri abijuhataja, Värmlandi tööameti tõlk jm, 1947–1948 Rootsi riigimaade ja metsade valitsuse (Domänverket) metsakorraldaja-salgaülem ja 1948–1957 Stockholmi maakonna Metsaomanike Ühingu raielankide ostude järelkontrollija lauatehaste osas. Aastast 1957 AS V. Trahasi metsabüroos metsatakseerija, kuninglikus kommertskolleegiumis arhiivitööline ja Rootsi Kuningliku Metsaülikooli zooloogia instituudi assistent.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsakasvatus, metsazooloogia, metsa pisinärilised. 6 teadustrükist.
Yinfujing
Teos seostub ja seda seostatakse Yijingi, taoistlike praktikate, astroloogia ja sõjakunstiga. Teine "Huangdi Yinfujing" nimeline pikem tekst (602 märki) on pühendatud fenggshuile tuginevale teosele sõjalisest strateegiast.
Huangdi Yinfujingi nimi
Huangdi on müütiline Kollane Imperaator, kes olevat pannud aluse taoismile. Teda peetakse ka Hiina tsivilisatsioonile aluse panijaks.
Yin on taiji yangi poolt täiendav pool, mis tähendab sisemist, varjatut (vari), salajast, naiselikku. Taod ja eriti taoismi on sageli seostatud yiniga.
Fu (符) on talisman (pitsat, märk, (kahepoolne) tunnusmärk). Algselt tähendas fu poolt tõendavast märgist, mille andsid väejuhid kulleritele. Selle varjatud poole ühendamine avalikuga (välisega) andis garantii adressaadi õigsusest. Teiseks fu tähenduseks on fulu tüüpi taoistlik talisman, mida kasutati ennustamisrituaalides. Sellest tulenevad on pealkirja tõlgitud ka kui "varjatu ühendamine" või "salajane talisman".
'' Fu on kahte ossa jagatud pitsat. Üks pool sellest meil olevast pitsatist on nähtav nähtuste maailm meie ümber – see mida me kõik võime näha. Kuid kaksikmärk on ilma pitsati teise poole esitamisel nõudmiseta mittetäielik. Alles siis võime me mõista, miks ja mispärast on olemas asjade kord. Teine pool kannab endas Taeva või nähtamatu maailma tõde (道理 daoli: põhimõte, tõde; mõistus).'' (Frederic Balfour 1884:49)
Ajaloost
Osa õpetlasi arvab, et tekst kirjutati enne Zhou dünastiat. Seega enne 1122 eKr. Uurijate arvates on algne tekst kadunud. Praegusel kujul pärineb tekst umbes 8. sajandist. Songi dünastia ajal teos kanoniseeriti. Keskaegses taoisimis si peetud seda sugugi vähem autoriteetseks Daodejingist. Tekst osutas mõju neokonfutsionismi kujunemisele. Qingi dünastia õpetlased analüüsisid teksti filoloogiliste meetoditega. Tekstile on kirjutanud kommentaarid nii 11. taoistliku Longmeni kooli patriarh Liu Yiming 劉一明 (1734–1821) kui ka Neidani "Läänekooli" (西派) liider Li Xiyue 李西月 (1806–1856).
Sisust
Kaanon on pühendatud õpetusele maailma ühtsusest, milles kõik olev on seotud ja iga olend (wu: asi, olend) on olemas kogu terviku arvel, justkui "varastades" sellelt oma olemasolu. Viit osist (wuxing) nimetatakse "viieks vargaks (röövliks)". Tark, kes jõuab kõige oleva seotuseni omandab täiuse ja surematuse. Teost käsitletakse ka kui traktaati taoisliku sisemise alkeemia ja muude religioossete praktikate metodoloogia kohta. Mõnedes selle fragmentides kasutatakse ka mõnedele muudele taoistlikke praktikaid kirjeldavatele tekstidele omast sõjalist sõnavara. See teeb teksti sarnaseks sõjalisele strateegiale pühendatud teosega.
Vormist
On säilinud teose kaks varianti. Kuna taoistlikus kaanonis seda kommenteerides 20+1 korda korratakse, siis on nende pikkused eri autoritel toodud ära erinevalt. Lühem koosneb ideaalis 384(+2) ja reaalis 332; 370 (+5) ja pikem ideaalis 450 ehk 448 (+2) ja reaalis 445; 447(+3) hieroglüüfist. Reaalsed pikkused võivad erineda omakorda ka osade ja pealkirja nimede erivariantide tõttu. Tekst on kirjutatud rütmilises proosas ja on kohati riimis. Pikem koosneb kolmest osast ja sisaldab 97 rida, millest 64 on neljasilbilised.
Kasutusest
Hiina silpkeele eripära, teksti oletatav loomisaeg, täpne pikkus (vastav Yijingi parameetritele: 64; 384+2; 448+2), kanooniline vorm (rütm, riimid) ja sisulised eripärad lubavad oletada, et tegemist on ka mnemootilise vahendiga Yijingi kuusjoonte joonte kordamiseks ja neist selge pildi loomiseks. Pikem koos joontega ka kuusjoonte. Kuusjoonte ring on omakorda on seotud tsükli (ringi) jaotustega ja seeläbi nii alkeemilise kui ka astronoomilise orbiidiga. Arvatavasti omandas tekst tähtsuse alles pärast Shen Shu teksti omandamist, mis koosneb 384 värsist, neist igaüks üksiku Yijingi joone kohta. Yinfujingi teksti omandamine viib omakorda 36 strategeemi teksti ja 36- (täpsemalt 32 × 6 = 192) osalise alkeemilise orbiidini.
Klassikaline hiina haridus tähendas esmalt kanooniliste tekstide, kui kultuuri lõime, pähe õppimist, peast teadmist ja nende hieroglüüfikast endale selge pildi loomist. Sellele lõimele hakati läbi kommentaaride kude põimima. Songi dünastia ajal koostatud taoistliku kaanoni 450 kausta (sisaldasid kokku 4565 tööd) olid näiteks nummerdatud "Tuhandesilbise teksti" (Qian zi wen) esimese 450 hieroglüüfiga. Alates "taeva" märgist kuni "palee" märgini, mistõttu see sai nimeks "Suure Songi taevase-palee hinnaline aare." Poeem "Tuhandesilbine tekst" koosneb 250 neljamärgilisest värsist, mille märke kasutati ka numbritena ühest tuhandeni ja mis oma sihilt sarnaneb ladina tähestiku õppimisel kasutatava "tähestikulauluga".
Algosa: surematud hõlmavad Üht, ilmutades Daod
上篇　神仙抱一演道章
Keskosa: riigi rikastamine ja rahva rahustamine, ilmutab Seadust
中篇　富國安民演法章
Lõpposa: relvavõim ja võit lahingus, ilmutab Kunsti
下篇　強兵戰勝演術章
Sderot
Sderot [sder'oot] (heebrea שׂדרות 'puiestee', araabia سديروت) on linn Iisraelis. Asub Gaza tsooni kirdetipust vahetult idas.
Import
Import ehk sissevedu on kaupade ja teenuste sissevedu teisest riigist.
Import ja selle vastand eksport moodustavad koos rahvusvahelise kaubanduse. Kaupade sissevedu nõuab tavaliselt tolliametnike sekkumist nii lähteriigis kui ka sihtriigis ning on impordikvootide, -tariifide ja kaubanduskokkulepete aluseks. Kui import tähendab kaupu ja teenuseid, mida veetakse riiki sisse, siis see tähendab ka kõikide imporditavate kaupade ja teenuste majanduslikku koguväärtust.
Definitsioon
Import koosneb kaupade ja teenuste (müügid, vahetused, kingitused või toetused) tehingutest mitteresidentidelt residentidele.
Eesti Maksu- ja Tolliameti täpne definitsioon on järgmine:
Käibemaksuseaduse tähenduses on kauba import
Seega käsitatakse ühendusevälise kauba Eestisse toimetamist kauba impordina konkreetsete tolliprotseduuride puhul. Juhul kui Eestisse toimetatav ühenduseväline kaup suunatakse esialgu mõnele eelpool nimetamata tolliprotseduurile (nt peatamissüsteemiga seestöötlemine, tolliladustamine, ajutine import jms), siis kauba importi KMS mõttes ja käibemaksukohustust sellelt veel ei teki. Kauba import tekib, kui esialgne tolliprotseduur lõpetatakse ning kaup suunatakse vabasse ringlusse.
Maksuvaba import
Käibemaksuga ei maksustata järgmiste kaupade importi:
Kaubandusbilanss
Kaubandusbilanss näitab riigi impordi ja ekspordi väärtuste vahet. Riigis on impordinõudlus kui kodumaise toodangu kogus ei suuda rahuldada nõudlust või kui kauba/teenuse hind on maailmaturul väiksem kui siseturul.
Kaubandusbilanss, tavaliselt tähistatud kui NX, on eksporditavate kaupade ja teenuste väärtuse vahe imporditavate kaupade ja teenuste väärtusest:
NX = X - Z või samaväärselt Z = X - NX
Kaubandusdefitsiit ilmneb siis, kui riik impordib rohkem kui ekspordib. Importi mõjutavad peamiselt riigi sissetulek ja selle produktiivsed ressursid. Näiteks impordib USA Kanadast naftat, kuigi USA-l on endal naftat ja ka Kanada kasutab naftat. Siiski, USA tarbijad on nõus barreli nafta eest maksma rohkem kui Kanada tarbijad, sest USA-s on suurem nõudlus kui tootmisjõudlus.
Kuigi Eesti saaks hooajal oma õunatoodanguga kogu siseturu nõudluse rahuldatud, impordime õunu ikkagi näiteks Poolast ja Hispaaniast, sest seal toodetakse neid nii palju, et tekib mastaabisääst, mis võimaldab neid Eesti toodangust odavamalt müüa. Kuna Eesti klient on suhteliselt hinnatundlik, siis lähevad need siin ka hästi kaubaks.
Eesti import
2011. aastal imporditi enim samuti masinaid ja seadmeid (27% Eesti koguimpordist), mineraalseid tooted (18%) ning põllumajandussaadusi ja toidukaupu (10%). Kõikide kaubajaotiste importkäive suurenes varasema aastaga võrreldes. Nii nagu ekspordi puhul, mõjutas ka Eesti koguimpordi suurenemist masinate ja seadmete sissevedu, mis võrreldes 2010. aastaga suurenes 58% ehk 1,3 miljardit eurot. Oluliselt suurenes ka mineraalsete toodete sissevedu (41% ehk 0,7 miljardit eurot).
Kõige rohkem imporditi kaupu Soomest (13% Eesti koguimpordist), Lätist ja Rootsist (kummastki 11%). Eesti koguimpordi suurenemist võrreldes 2010. aastaga mõjutas enim sisseveo suurenemine Lätist ja Rootsist (mõlemast 0,3 miljardi euro võrra). Soomest ja Lätist imporditi enim elektriseadmeid ja kütust, Rootsist elektriseadmeid ja sõidukeid.
Impordiliigid
Ettevõtted impordivad kaupu ja teenuseid, et varustada kohalikku turgu odavama hinna ja parema kvaliteediga kaupadega, kui neid toodab kodumaine turg. Ettevõtted impordivad tooteid, mis pole siseturul saadaval.
Importijaid on peamiselt kolme liiki:
Otsene import viitab impordi äritüübile, mis kaasab peamise jaemüüja ja välismaise tootja. Jaemüüja ostab tavaliselt tooted, mille on välja töötanud kohalikud ettevõtted ja mida saab toota välismaal. Otsese impordi programmiga pääseb jaemüüja mööda kohalikust tarnijast (kõnekeeli vahemehest) ja ostab lõpptoote otse tootjalt.
Lembitu
Lembitu (suri 21. septembril 1217) oli vanem Sakala põhjaosas.
Ainus teda mainiv kirjalik allikas on Henriku Liivimaa kroonika. Lembitu juhtis Liivimaa ristisõja ajal alates 1211. aastast mitmeid sakalaste ja eestlaste sõjakäike ristisõdijate ja nende liitlaste vastu. 1215. aastal alistus Lembitu Leole linnust piiravatele ristisõdijatele ja nõustus kristluse vastuvõtmisega. 1217. aastal langes ta eestlaste väe juhina Madisepäeva lahingus.
Lembitu
Lembitu on ajaloolises traditsioonis kinnistunud nimi, mille tegelik algne nimekuju pole teada. Henriku kroonikas on tema nime mainitud 14 kohas, eri käsikirjades kirjapanduna viiel viisil (Lembitu, Lambite, Lambito, Lembito, Lembit(us)), kuid mõned variandid võivad tuleneda ka ümberkirjutusvigadest ja ladina keele käänetest.
13.–16. sajandi allikais esineb rohkesti Lembituga analoogseid muistseid mehenimesid. Ruhja ja Helme maaraamatu sissekannete põhjal otsustades oli Lemmit(u) seal 15. sajandil kõige enamlevinud nimi. Liivi keelealalt on teada Lemmet (1392), Lemete Clawepoye (1564), soome keelealalt Lemmit (*Lemmitty, 1606–1610). Tüve lemb leidub paljudes liitsõnalistes nimedes (eriti iseloomulik oli see Lõuna-Eestile): Toyuelembi, Awlembi, Ilmalembi, Villilembi, Lemsattu, Jalembi, Lembis jne. Ka Henriku kroonikas on mainitud Holmi liivlast nimega Lembewalde. Neist nimekujudest ilmneb, et algne mb konsonantühend on mõne sajandi jooksul assimilatsiooni tõttu muutunud mm-iks. Lembitu nime tähendust on tõlgendatud kui "armastatu".
Vytamas
August Heinrich Hansen oletas oma 1857. aasta Henriku kroonika väljaandes, et Lembituga võib kokku käia ühel korral kroonikas tema kõrval esinev nimi Vytamas.