cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolmemõõtmeline arvutigraafika
Ajalugu
William Fetter oli esimene, kes võttis kasutusele mõiste "arvutigraafika" 1961. aastal, et kirjeldada oma tööd Boeingus. Üks esimesi arvutianimatsioone oli "Futureworld" (1976), mis sisaldas animatsiooni inimese näost ja käest (autorid Ed Catmull ja Fred Parke Utah' Ülikoolist).
Ülevaade
3D-arvutigraafika loomise protsessi moodustavad järgmised põhietapid:
Aleksei Žuravljov
Poliitiline tegevus
3. detsembril 2013 oli tal riigiduuma hoones füüsiline konflikt teise Ühtse Venemaa saadiku tšetšeen Adam Delimhanoviga.
22. juunil 2015 tegi ettepaneku märgistada Saksamaa ja Itaalia fašistlike režiimidega koostööd teinud ettevõtete kaubad. Teatas ise trotslikult, et keeldub oma isikliku sõiduauto Mercedes Benz kasutamisest, minnes üle ametiautole, mille marki ei täpsustatud.
2015. aastal algatas seaduseelnõu, mis keelustas "samast soost isikute abielu (määratud sünnihetkel), sealhulgas juhul, kui üks abiellujatest on soo muutnud".
2014. aastal algatas seaduseelnõu, mis nägi ette sõjaväest kõrvalehoidjate karistamise. „Teeme muudatusettepanekuid, et kui ta on sõjaväest kõrvalehoidja ja ei soovinud lugupidamatutel põhjustel kuni 27-aastaseks saamiseni ajateenistusse minna, siis loomulikult tuleks tema õigusi riivata. Ta ei tohiks pääseda munitsipaal- ega riigiteenistusse, ühelegi ametikohale, on kohustatud tasuma sõjaväe pealt teatud eluaegset maksu, isegi kui see on väike maks, aga eluks ajaks. Ja inimene saab aru, et tal on elu lõpuni hälve ja maksab selle eest." Samal ajal ei teeninud Žuravlev ise Nõukogude armees.
2020. aastal algatas seaduseelnõu, millega tühistatakse NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi Molotovi-Ribbentropi pakti hukkamõistev otsus 1989. aastast.
15. detsembril 2021 kutsus ta telesaate "60 minutit" otse-eetris üles röövima ja vangistama USA Kongressi liiget Ruben Gallegot, kes oma Ukraina visiidi ajal oli kutsunud lääneriike üles aktiivsemalt Ukrainat abistama.
22. veebruaril 2022 teatas ta internetti üles pandud videos, et "kogu Ukraina saab Venemaa omaks".
28. aprillil 2022 lubas ta telesaates "60 minutit" hävitada tuumalöökidega Saksamaa, Prantsusmaa ja Suurbritannia.
Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse kutsus ta telesaate "60 minutit" otse-eetris üles kahe miljoni Ukraina kodaniku füüsilisele hävitamisele ja ähvardas tappa Saksa väljaande Bild sõjakorrespondendi Ukrainas Björn Stritzeli.
Personaalraamat
Personaalraamat on majapidamiste või perekondade kaupa koostatud Eestis evangeelse luteri kiriku koguduse liikmete nimekiri. Kirikukoguduste personaalraamatud pärinevad valdavalt 18. ja 19. sajandist.
Luteri koguduste personaalraamatud, mis üldistavalt öeldes katavad suurema osa Eesti elanikkonnast 19. sajandi keskpaigast kuni 1940. aastani, on ühed peamised suguvõsade uurimises kasutatavad allikad. Need allikad ei kata siiski õigeusklikke (kuigi segaperede puhul võib nendegi kohta sealt üksikuid andmeid leida) ja väiksemate konfessioonide esindajad.
17. ja 18. sajand
Luteri kogudustes hakati personaalraamatuid (ehk koguduse liikmete nimekirju või registreid) pidama erinevatel aegadel ja vanimad neist pärinevad Lõuna-Eestist. Sageli ei kasutatud varasemate raamatute kohta nime personaalraamat ning seetõttu on keeruline öelda, millised on täpselt vanimad säilinud personaalraamatud – näiteks on juba aastast 1683 teada Torma koguduse Lohusuu piirkonnas elanud liikmete nimekiri.
Samas algavad Suure-Jaani koguduse personaalraamatud aastatest 1716/1738 (tegemist on küll vanimate personaalraamatutega, kuid mitte päris täielike või järjest peetud raamatutega). Sageli aga on pigem tegemist ühe ajahetke koguduse liikmete loeteluga, mida pole hiljem täiendatud. Põhja-Eestist on samas teada Paide koguduse liikmete nimekiri aastast 1704, Juuru koguduse oma aastast 1736 ja 1790. aastatest juba ka Ambla, Lüganuse ja Kadrina koguduse liikmete nimekirju.
Kolga-Jaani kogudus ja Otepää kogudus on haruldased näited sellest, kuidas personaalraamatuid on peetud järjepidevalt vastavalt aastast 1748 ja 1749 kuni 1940. aastani. Reeglina see nii ei olnud ning vähegi sarnaseid näiteid leiabki vaid Lõuna-Eestist (Urvaste koguduses aastast 1752, Põlva koguduses aastast 1757 ning Kambja koguduses aastast 1760).
19. sajand
Alles 1834. aastal kehtima hakanud kirikuseadusega nõuti personaalraamatute (ehk koguduse liikmete nimekirjade) pidamist kõikides kogudustes. Paljudes kogudustes hakkavadki personaalraamatud seetõttu just sellest aastast ning need koostati tihti ka kas 1834. aasta hingeloendi või Põhja-Eesti puhul ka 1835. aastast pärineva perekonnanimede panemise raamatu põhjal.
Mitme koguduse puhul on aga personaalraamatute algus veelgi hilisem – näiteks algavad säilinud personaalraamatud Jämaja koguduse puhul alles 1889. ning Palamuse koguduse puhul 1890. aastal (osa allikaid on tulekahjude, sõdade jt tegurite tõttu hävinenud).
20. sajand
Alates sellest kui kirik 1926. aastal riigist lahutati, kaotasid paljud sideme kirikuga ja seetõttu ei ole personaalraamatud ajast peale seda enam kõigi inimeste osas täielikud (kõiki lapsi enam ei ristitud, abielusid registreeriti ilmalikult).
Kirjeldus
Aastaid (sageli aastakümneid) kasutuses olnud raamatutest leiab andmed perekondade kaupa ning enamasti on seal kirjas inimese nimi ja andmed tema sündimise (vahel ka ristimise), leeritamise, abiellumise, kogudusest lahkumise/kogudusega liitumise ja surma kohta. Aeg-ajalt sisaldavad raamatud ka täiendavaid andmeid: sealhulgas elukoht, sotsiaalne staatus, väga erinevad märkused inimese elukommete või käekäigu kohta.
Esialgu peeti maakogudustes raamatuid enamasti talude kaupa, hiljem aga mõisate või külade kaupa. Mõnel juhul on viimaseid personaalraamatuid peetud nii, et kogu kihelkonna elanikud on tähestiku järjekorras ühes osas koos.
Personaalraamatud mujal
Personaalraamatuid on koostatud ka Läti aladel ning neid raamatuid on võimalik kasutada Läti Riikliku Ajalooarhiivi veebikeskkonnas Raduraksti.
Tartu baptisti kalmistu
Tartu baptisti kalmistu on kalmistu Tartus.
Kalmistu asub linna serval Puiestee tänava ääres, piirneb Vana-Peetri kalmistuga.
Kalmistu on rajatud 20. sajandi algul. Sellele matavad baptistid ja metodistid.
Kalmistule maetuid
Tartu baptistikoguduste pastorid
Tartu metodisti koguduste pastorid
Muu Lõuna-Eesti koguduste pastorid
Līči
Līči on mitme Läti asula nimi:
Lembit Pärna nimeline kolhoos
L. Pärna nim. kolhoosile kuulus Kolu kuivati Vaiatu külas, Tapa–Loobu maantee ääres.
Bolderāja mõis
Bolderāja mõis (läti keeles Bolderājas muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis peahoone aadressiga Lielupes ielā 22. Saksa keeles Bolderaa, vanasti ka Berghof ja Ahaken.
Mõisa esimene teadaolev omanik oli Casparo Berg; toona kandis mõis Berghofi nime. Aastal 1637 müüsid Hahnid mõisa Huenedele. XVIII sajandil olid mõisa omanikeks Dahlid, XIX sajandi alguses Schröderid ja Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. Aastast 1889 kuulus mõis Univeridele.
Bolderāja asum kujunes mõisa ja sellega seotud hoonete ümber. Mida aeg edasi, seda tähtsamaks muutus asula ja vähenes mõisa tähtsus. Pärast võõrandamist aastal 1920 tegutses mõisa peahoones kool. Hoone püsis XXI sajandi alguseni, mil tulekahju selle täielikult hävitas.
Eesti põhiseaduse aluspõhimõtted
Eesti põhiseaduse aluspõhimõtted on põhimõtted, mis on aluseks Eesti riigi ja põhiseaduse olemusele. Eesti konstitutsioonis pole sõnaselget aluspõhimõtete loetelu esitatud ja õiguskirjanduses on sel teemal mitmeid käsitlusi, mistõttu on põhiseaduse aluspõhimõtete puhul tegu avatud kataloogi ehk loeteluga. Riigikohtu praktikas on välja kujunenud kataloog, mis käsitleb nelja aluspõhimõtet: inimväärikust, demokraatiat, õigusriiklust ja sotsiaalriiklust.
Inimväärikus
Inimväärikust käsitletakse nii iseseisva põhiõigusena kui ka tõlgendusalusena teiste põhiõiguste lahtimõtestamiseks. Inimväärikus on terviklik põhiõigus, mida tuleks püüda kõige vähem riivata.
Inimväärikus kätkeb mitmeid elemente ehk alapõhimõtteid:
Demokraatia
Demokraatia alapõhimõtted on:
Õigusriik
Õigusriigi põhimõtte puhul on olulised mitmed tunnused, mida saab käsitleda õigusriigi alapõhimõtetena. Need on:
Eesti on põhiseaduse järgi kodanlik-liberaalne õigusriik, mis vastab õigusriigi formaalsele mõistele laiemas tähenduses. Kui õigusriigi formaalne põhimõte kitsamas tähenduses nõuab pelgalt seadusi, mida riigis järgitakse, siis kodanlik-liberaalse õigusriigi põhimõte nõuab eelnevale lisaks isikute põhiõigusi, järelevalvet põhiseaduslikkuse üle, võimude lahusust, sõltumatuid kohtuid ja seaduste alusel toimivat haldust.
Sotsiaalriik
Sotsiaalriikluse põhimõtte eesmärk on tagada abi neile, kes ise ei suuda enda esmavajadusi täita. Sotsiaalriigi põhimõte koosneb mitmest ideest. Peamiselt kohustab see avalikku võimu hoolitsema abivajajate eest, aga nõuab kodanike sotsiaal-majandusliku heaolu parendamist ka siis, kui minimaalsed vajadused on juba täidetud. Sotsiaalriigi põhimõte lähtub inimestele võrdsete võimaluste loomisest ja heaolu jaotamisest.
Sotsiaalriigi objektiivne dimensioon hõlmab avaliku võimu kohustust püüda saavutada ühiskonnas sotsiaalne õiglus, subjektiivne dimensioon aga hõlmab puuduse all kannatava isiku põhiõigust riigi abile. Seejuures peab riik leidma tasakaalu selle vahel, et kodanikele oleks tagatud esmavajadused, kuid samas ei piirataks sel eesmärgil ebamõistlikult ettevõtlust.
Lisapõhimõte
Peale eeltoodud aluspõhimõtete on Riigikohus oma praktikas esile toonud rahvusriigi põhimõtte, mida õiguskirjanduses on käsitletud ka rahvusliku identiteedi säilitamise või Eesti identiteedina. Seega võib ka rahvusriigi põhimõtet pidada põhiseaduse aluspõhimõtteks. Rahvusriigi põhimõtte ideeks Eesti mõttes on tagada eestlaste kui rahvuse identiteedi püsimajäämine.
Vaikne kuulamine
pisi|315x315px Vaikne ehk passiivne kuulamine eeldab erinevalt kuulmisest teadlikku suhtlemispratneriga kontaktis olemist mittesõnalisel moel (pilgu suund, pea kallutus, avatud poos, tähelepanu pööramine ja keskendumine ainult rääkijale). Seega on piir kuulmisega õhuke ja kipub sageli kaduma.
Lihtsalt kuulmisest eristab kuulamist rääkija poolt räägituga mõttes kaasas olemine, st keskendumine rääkijale ja tema sõnumile.
Vaikset kuulamist kasutab inimene, kes
Vaikne kuulamine pole efektiivne juhtudel, kui rääkija on häbelik või ebakindel, kui tal on raskusi eneseväljendamisega või ta ei taha teatud teemadel rääkida.
Seda on sobilik kasutada juhtudel, mil rääkija on häiritud või mures millegi pärast ja tahab sellest väga rääkida.
Vaikse kuulamise teeb keeruliseks enda lülitamine rääkijale. Tavaliselt kipume ikka vaikselt kuulates mõtlema omi mõtteid või tegelema muude asjadega – seega me ei kuula, me vaid kuuleme … nagu taustamüra. Seetõttu võib vaikse kuulamise puhul infokadu olla suhteliselt suur.
Refleksioon
Refleksioon (ladina keeles reflexio 'peegeldus') on psühholoogias tähelepanu suunamine tunnetavalt (kognitsiooni) objektilt tunnetajale (kognitiivsele). Tähelepanu suunatakse enim teadvuse tegevusele või toimingule ja sisemisele tajule.
Refleksiooni eeldus on enesest teadlik mõtlemine.
Refleksioon on eneseanalüüsi ja enese arendamise vahend.
Mõiste
Ladina keelest tuleneva sõna refleksioon (lad reflectere) tähendus on aken, tagasipöördumine ja tagasipeegeldumine.
Merle Taimalu on Liina Lepa magistritöö "Refleksiooni olemus ja õpetajate teadlikkus refleksiooniprotsessis" põhjal esitanud järgmise mõtte: "Refleksiooni defineeritakse kui aktiivset teadvustatud indiviidi tegevuse või tegevuse aluseks olevate väärtuste, uskumuste või arusaamade isiklikku või toetatud analüüsiprotsessi, mille tulemusel toimub indiviidi seni kasutatud lahenduste, strateegiate ja toimimise muutmine või säilitamine tuleviku arengut silmas pidades, kujunevad uued teadmised, toimub õppimine ja käitumise muutumine."
Refleksiooni võib nimetada tagasivaateks, milles analüüsitakse toimunud situatsiooni. Refleksiooniprotsessi tulemused peaksid edasi kanduma indiviidi edaspidisesse tegevusse, et analüüsitud tegevusi tulevikus paremini sooritada või teha muudatusi oma tegevuskavas. Näiteks on refleksiooni hea kasutada õppeprotsessis, et näha põhjaliku analüüsiga enda tehtud soorituste plusse ja miinuseid, seeläbi neist midagi uut õppides. Samuti kasutatakse refleksiooni ka mitme teise elukutse ja tegevuste puhul.
Lisaks on ka John Dewey omal moel defineerinud reflektiivse mõtlemise mõistet. Ta arvab, et reflektiivne mõtlemine on nagu aktiivne, pidev ja ettevaatlik hoiakute ning sealhulgas ka eeldatavate teadmiste kaalutlemine olemasolevate teadmiste ja järelduste valguses.
Refleksioon õppeprotsessis
Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledži õppejõud Eve Eisenschmidt, Anneli Kasesalu ja Avo-Rein Tereping on selgitanud oma arusaama järgmiselt: "Refleksiooni võib pidada õppimise protsessiks, mille käigus analüüsitakse ja mõtestatakse tegevust ning tehakse sellest järeldused ning kaasneb muutumisvajaduse teadvustamine. Seega, midagi meie igapäevases tegevuses muutub. Seda võib võrrelda ka kogemusõppega (experiental learning), kus oma kogemuse mõtestamise kaudu jõuame uue teadmiseni. Igapäevaelus on refleksioon eelkõige probleemi lahendamine, mille käigus toimub käitumise muutmine ja uute strateegiate kasutusele võtmine."
Reflekteeriv praktika võimaldab:
Lisaks võib refleksiooni tõlgendada kui õppimist, mida Eve Eisenschmidt, Anneli Kasesalu ja Avo-Rein Tereping on oma töös selgitanud järgmiselt: "Selle raames indiviid analüüsib ja hindab oma kogemusi ning sellest lähtuvalt toimub uute teadmiste kujunemine ning kogemusest õppimine." Seetõttu kasutatakse reflekteerimist väga palju õppetöös.
Larissa Jõgi ütleb oma kirjelduses relfeksioonist õppeprotsessis järgmist: "Refleksioon võib olla erinevate eesmärkidega, võib olla suunatud erinevatele objektidele, võib olla erineva sügavusega ning seetõttu on oluline refleksiooni meetodite, vormide, võtete ja ülesannete variatiivsus ja süsteemsus, mis omakorda eeldab metakognitiivseid valmisolekuid ja oskusi." Ta toob välja järgmised refleksioonide tüübid:
Loomulikult jagub refleksioonile veel muidki lähenemisi ja arusaamu, kuid võib järeldada, et kõikidele neile on iseloomulik üks joon.
Järgnevalt on toodud veel kaks näidet, kuidas mõistetakse refleksiooni sisu tähendust.
Jack Mezirow on eristanud kolm refleksioonitüüpi:
Fred Korthagen ja Antonis Vasalos on leidnud võimaluse reflekteerida järgmisi aspekte:
Sibula mudel
Refleksiooni lihtsamaks lahtimõtestamiseks on kasutatud eri mudeleid. Näiteks sibula mudelit, millega iseloomustatakse refleksiooni tasemeid. Samuti on olemas Gibbsi refleksioonimudel ja Korthageni ALACT-mudel, mille abil kirjeldatakse refleksiooni struktureeritud protsessi.
Sibula mudel iseloomustab refleksiooni teist aspekti – sisu – ja näitab eri tasandeid, mis võivad mõjutada õpetaja tegutsemist. Sisemised tasandid määravad isiku toimimise välimistel tasanditel (keskkond), kuid on võimalik ka vastupidine mõju: väljastpoolt sissepoole. Sama programmi kohaselt on sibula mudeli tasemed järgmised:
Gibbsi refleksioonimudel
Gibbsi refleksioonimudel sisaldab järgmisi punkte:
Korthageni ALACT-mudel
Korthageni ALACT-mudel aitab lahti mõtestada järgmisi punkte:
Jaapani terjer
Koera on iseloomustatud kui temperamentset, elavat, aktiivset, heatujulist ja mänguhimulist.
Popradi jõgi
Poprad (ungari keeles Poprád, saksa keeles Popper) on jõgi Slovakkia põhjaosas ja Poola lõunaosas.
174 km pikkune jõgi saab alguse Tatrates (1302 meetri kõrgusel merepinnast) ning voolab lisajõena Dunajeci, mis omakorda Vistulaga liitudes voolab Läänemerre. Sellest 63 km kulgeb Poola piirides, 111 km kulgeb Slovakkia piirides. Valgla pindala on 2081 km² (sellest ligikaudu kolm neljandikku asub Slovakkias ja umbes neljandik Poolas). Suur osa Poola valglast kuulub kaitsealasse, mida nimetatakse Popradi Maastikupargiks, kus asub Popradi jõeorg, mis on populaarne turismisihtkoht.
Poprad on ainus suur Slovakkia jõgi, mis voolab põhja. Jõgi voolab läbi Slovakkia linnade Popradi, Kežmaroki, Stará Ľubovňa, seejärel moodustab 31,1 km pikkuse Poola-Slovakkia piiri ning voolab läbi Poola linnade Krynica-Zdrój, Muszyna, Piwniczna-Zdrój, Rytro, Stary Sączi ja Żegiestówi.
Sinusoidne projektsioon
pisi|Maailmakaart sinusoidse projektsiooniga pisi|Jean Cossin, Carte cosmographique ou Universelle description du monde, 1570 Sinusoidne projektsioon on pseudosilindriline õigepindne kaardiprojektsioon, mida tuntakse ka Sansoni-Flamsteedi või Merkaatori õigepindse projektsioonina.
Ajalugu
Üks esimesi kartograafe, kes kasutas sinusoidset projektsiooni kaardi tegemisel, oli Jean Cossin, kes koostas maailmakaardi 1570. aastal. Teine tähelepanuväärsem isik oli Jodocus Hondius, kes kasutas sinusoidset projektsiooni Aafrika ja Lõuna-Ameerika kaartide jaoks, mida kujutati Merkaatori atlastes aastatel 1606–1609, mis on tõenäoliselt ka põhjuseks, et seda tuntakse ka Merkaatori õigepindse projektsioonina. Prantslane Nicolas Sanson kasutas seda projektsiooni 1650. aastal maailmajagude kaartide jaoks ning inglane John Flamsteed kasutas seda taevakaardi tegemisel.
pisi|Sinusoidne projektsioon moodeellipsitega
Põhiomadused
Tavalise sinusoidse projektsiooni põhiomadused on järgmised: ,
Moonutuste vähendamiseks tegi J. Paul Goode (1862–1932) katkestustega sinusoidse projektsiooni. Telgmeridiaanideks valitakse veel mitu meridiaani, üks läänest ja teine idast ning tekib 3 fragmenti, millel on oma telgmeridiaan. Traditsiooniliselt esinevad katkestused 160° W, 20° W, ja 60° E pikkuskraadidel. pisi|Sinusoidne projektsioon katkestustega
Valemid
Valemid koordinaatide arvutamiseks:
y = R\phi
k = 1.0
Kasutusvaldkonnad
Sinusoidset projektsiooni kasutatakse peamiselt kontinentide kujutamiseks, peamiselt just Lõuna-Ameerika ja Aafrika, kuna mõlemad asuvad ekvaatorile lähemal, kus moonutused on väiksemad. Selliseid kaarte võib leida näiteks Rand McNally atlastest.
NASA kasutab oma MODIS Land võrgustike loomisel ühe projektsioonina sinusoidset projektsiooni.
Lääne-Viru Maakohus
Lääne-Viru Maakohus oli Eesti Vabariigi esimese astme kohus aadressil Rakvere, Rohuaia tänav 8. Algselt asusid administratiivhooned Tapal, Põllu 6 ja Rakveres,  Rohuaia 8.
1. jaanuaril 2006 liideti Ida-Viru Maakohus ja Lääne-Viru Maakohus ning kohtuasutuse uueks nimeks sai Viru Maakohus.
Kohtu töö jätkus samal aadressil, Viru Maakohtu Rakvere kohtumajas.
Uhtna kolhoos
Uhtna kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis Kaarli külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Uhtna. Kolhoosi pindala oli 8000 ha.
Arkadi Rotenberg
Arkadi Romanovitš Rotenberg (sündinud 15. detsembril 1951 Leningradis) on vene miljardär, president Vladimir Putini lähedane tuttav, kellega koos on harrastanud sambot ja judot.
Arkadi Rotenberg on üks Venemaa rikkamaid inimesi.
Elukäik ja tegevus
Rotenberg sündis Leningradis juudi perekonnas. Isa oli telefonivabriku asedirektor, mis andis perele võimaluse elada talle endale kuuluvas korteris. 12-aastaselt asus tegelema judoga samas treeningrühmas tulevase Venemaa presidendi Vladimir Putininiga ja oli tema sparringpartner. 1978. aastal lõpetas Lesgafti-nimelise Riikliku Kehakultuuri Ülikooli Leningradis ja asus tööle judotreenerina. Pärast Vladimir Putini naasmist Venemaale 1990. aastal oli tema judotreener.
1998. aastal sai Putini (tollal Peterburi aselinnapea) toetusel ja naftamagnaadi Gennadi Timtšenko finantseerimisel loodud professionaalse judoklubi "Yavara-Neva" peadirektoriks, Putinist sai klubi aupresident. Klubi on võitnud üheksa Euroopa karikat ja kasvatanud neli olümpiavõitjat. Klubil on Peterburis riigi finantseeritud 180 miljonit USA dollarit maksnud spordikompleks koos tuhandekohalise areeni ja jahtklubiga.
Pärast Putini tõusmist Venemaa presidendiks loodi Venemaal riiklik viinatööstus Rosspirtprom, mis hõlmas 30% Venemaa viinaturust, seda kontrollima pandi Rotenberg. 2001. aastal oli üks SMP panga (Акционерное общество Банк «Северный морской путь») asutajaist, alates 2004. aastast panga direktorite nõukogu esimees. 2002. aastal asutas koos vend Boriss Rotenbergiga ettevõtted Trubnaja Promõšlennostj (Трубная промышленность) ja Trubnõi metalloprokat (Трубный металлопрокат), mis täitsid Gazpromi torutellimusi. Tundub, et Gazprom maksis Rotenbergile sageli turuhinnast kõrgemat hinda. 2007. aastal lükkas Gazprom tagasi varasema plaani ehitada 500 km pikkune torujuhe ja maksis Rotenbergile selle asemel 45 miljardit dollarit, kolm korda enam tavalisest hinnast, et ehitada põhjapolaarjooneni 2400 km pikkune gaasitoru. 2008. aastal asutas ta ettevõtte Stroigazmontaž (SGM) (Стро̀йга̀змонта́ж), mis tegeleb gaasi- ja naftajuhtmete ehitusega. Järgmisel aastal teenis ettevõte tulu üle 2 miljardi dollari. Seejärel ostis Rotenberg Põhja-Euroopa toruprojekti, mis tarnis lõpuks 90% Gazpromi suure läbimõõduga torudest ja töötas 30% kasumimarginaaliga, mis on kaks korda suurem keskmisest. 2008. aasta suvel omandas ta 8,39 miljardi rubla eest Gazpromi investeerimisprogrammi elluviimisele spetsialiseerunud Volgogradneftemaši (nafta- ja gaasiseadmete tootja) ning neli ehitusettevõtet: Lengazspetsstroi, Spetsgazremstroi, Krasnodargazstroi ja Volgogaz kogukäibega 43,5 miljardit rubla.
Märtsis 2011 ostis 100% seni Gazpromile kuulunud gaasiammutusfirma Gazprom burenije (Газпром бурение) aktsiatest. 2014. aastal müüs ta firma oma pojale Igor Rotenbergile.
2014. aasta Sotši taliolümpiamängude ehitustöödeks sai Rotenberg lepinguid üle 7 miljardi dollari eest, sealhulgas mööda rannikut kulgev kaks miljardit dollarit maksnud kiirtee. Tema firma ehitatud Sotši minev veealune gaasitoru kujunes kolm korda kallimaks kui oli Euroopa praktikas keskmine maksumus.
Alates 2013 kooliõpikuid väljaandva kirjastuse Prosveštšenije (Просвещение) juhatuse esimees, mis oli just äsja Rotenbergi finantseerimisel erastatud. Samal 2013. aastal asutas Venemaa haridusministeerium kõigi õpikute kontrollimiseks sisenõukogu. Enamus teistes kirjastustes välja antud õpikuid ei saanud sisenõukogu heakskiitu, mille tõttu võitis kirjastus Prosveštšenije järgmiseks 2014. aastaks umbes 70% Venemaa uute õpikute lepingutest. Venemaa poolt annekteeritud Krimmi 2014. aastal saadetud õpikutest oli suisa 80% kirjastatud Prosveštšenijes. Venemaa peaministri Dmitri Medvedevi 30. jaanuari 2015 otsuse kohaselt oli üle Kertši väina Krimmi ehitatava Kertši väina silla ainukene töövõtja Rotenbergile kuuluv Stroigazmontaž. 20. mail 2018 autosilda avades lubas Rotenberg, et sild püsib vähemalt sada aastat. Detsembris 2015 valiti Stoigazmontaž ehitama Siberisse 197,8 miljardit rubla maksvat gaasijuhet.
2019. aastal müüs ta oma osaluse Stroigazmontažis Gazpromi tütarettevõttele Gazpromstroi. Müügist saadud 75 miljardit rubla kavatses ta Venemaale investeerida. Aastatel 2014–2018 oli Stroigazmontaž tulu 1,5 triljonit rubla ja makstud dividendide summa 77 miljardit rubla.
Ta on elukutseliste jäähokiklubi Moskva Dünamo president.
2019. aastal hindas ajakiri Forbes Rotenbergi varanduse väärtuseks 2,6 miljardit dollarit, tema huvid on esindatud erinevates ärivaldkondades: ta kontrollib sildu, maanteid ja raudteid ehitavat Mostotresti (94,2%, 2018. aasta tulud – 133 miljardit rubla), mineraalväetisi tootvat Minudobrenijat (Минудобрения) (80%, tulu 2018. aastal – 33,6 miljardit rubla) ning omab lisaks 35% TPS Avias, mis hoiab enda kontrolli all rahvusvahelist Šeremetjevo lennujaama, 50% SMP Pangast jne.
Sanktsioonid
20. märtsil 2014 kehtestas USA ja 30. juulil 2014 Euroopa Liit vendade Arkadi ja Boriss Rotenbergi suhtes viisa- ja majandussanktsioonid.
Per Brahe vanem
pisi|Per Brahe Vanem 1520-1590, Rootsi riiginõunik. Per Brahe Vanem (ka Peder Brahe, sündis mais 1520, suri 1. septembril 1590) oli Rootsi aadlik ja riiginõunik, Visingsborgi krahv ning riigi justiitsasjade korraldaja (rootsi keeles riksdrots).
Perekonnast
Per Brahe Vanem oli Rootsi riiginõuniku Joakim Brahe ja Rootsi kuninga Gustav I Vasa (1496-1560) õe Margareta von Hoya poeg. Margareta von Hoya suri 1536 Tallinnas ja on maetud Tallinna Toomkirikusse tollase peaaltari ette, täpne hauakoht ei ole enam leitav.
Per Brahe isa Joakim Brahe hukati Norra, Taani ja Rootsi kuninga Kristian II käsul Stockholmi veresaunas novembris 1520, sest ta oli toetanud Sture'de perekonna poliitilisi ambitsioone. Peri ema saadeti koos lastega Taani vangistusse. Ema naasis aasta pärast Gustav I Vasa trooniletõusu Rootsi, abiellus kuninga soovil Johann av Hoyaga ja põgenes seejärel koos lastega Saksamaale, kui abikaasa ebasoosingusse langes.
Teenistus
Kui ema 1536 Tallinnas suri, kutsus Gustav I Vasa Per Brahe tagasi Stockholmi, kus ta päris emalt Rydboholmi lossi ja Lindholmeni mõisa.
Juba 1539 oli Per Brahe kammernõuniku ametis Kolme Krooni kuningaresidentsis Stockholmi vanalinnas. Gustav I Vasa pidas temast väga lugu ja usaldas talle olulisi ülesandeid. Per Brahe Vanem sai riiginõunikuks 1544 ja löödi rüütliks 1546, krahvitiitli sai 1561 pärast Erik IV kroonimist. Per Brahe aitas Erikul piirata hertsogite Johani ja Karli võimu ning osales Arboga määrustekogu koostamisel 1561, mis pani paika võimupiirid kuninga ja aadlike vahel.
Erik IV ajal täitis Per Brahe mitmesuguseid ülesandeid piiri taga, näiteks viibis ta 1562 Šotimaal ja 1564 Poolas ning osales Põhjamaade seitsmeaastases sõjas. Et Erikut kimbutasid vaimuhaiguse hood, hoolitsesid eriti pärast nn suurt Sture-mõrva 1567 riigiasjade eest sel ajal enamasti Per Brahe Vanem ja Sten Eriksson Leijonhufvud (1518-1568).
Oravský Podzámok
Oravský Podzámok on vald Slovakkia põhjaosas Žilina maakonnas. See asub Orava jõe orus üle 500 m kõrgusel merepinnast. 1267. aastal asutatud küla on aegade jooksul kujunenud ümber Orava linnuse.
Per Brahe vanem
Teenistus
Nagu paljud teised aadlikud, langes ka Per Brahe Vanem kuningas Johan III valitsusajal lõpuks ebasoosingusse 1589 ja kaotas kõrge ameti kuningakojas.
Per Brahe Vanem suri 1590. aastal ja maeti Östra Rydi kirikusse.
Abielu ja lapsed
pisi|Per Brahe Vanema abikaasa Beata Gustavsdotter Stenbock, hilisem krahvinna Brahe. Skoklosteri loss. Per Brahe Vanem abiellus 10. märtsil 1549 Gripsholmi lossis Beata Gustavsdotter Stenbockiga (1533-1583). Beata oli riigimarssal Gustav Olofssoni (Stenbock) Noorema (1502/1504-1571) ja Brita Eriksdotter Leijonhufvudi (1514-1572) tütar.
Per Brahe Vanemal ja Beata Stenbockil oli teadaolevalt 13 last: Joakim 1550-1567, Erik 1552-1614, Margareta 1553-1553, Cecilia 1554-1554, Ebba 1555-1634, Katarina 1556-1596, Gustav 1558-1615, Margareta 1559-1638, Anna 1562-1565, Magnus 1564-1633, Johan 1566-1566, Sigrid 1568-1608, Abraham 1569-1630. Poeg Erikust sai samuti riiginõunik; tütar Ebba abiellus kõrgelt haritud riigikantsleri, riiginõuniku ja diplomaadi Erik Sparrega (1550-1600 Linköpingi veresaun), kes koos Ebba venna Erikuga oli seotud Poola kuningas Sigismund III Vasa pärimisasjadega; poeg Gustavist sai riiginõunik ja Poola feldmarssal (väidetavalt ka Rootsi printsess Anna, Johan III tütre noorpõlvearmastus), tütar Margareta abiellus suurnik Johan Sparrega ja temast sai printsess Anna (1568-1625) õukonnadaam, olles segatud mitmetesse intriigidesse; poeg Magnus oli riiginõunik ja riigimarssal ning Rootsi Svea õukonnakohtu esimene president; Sigrid oli peaosaline printsess Anna korraldatud õukonnaskandaalis (nn "kolmapäevapulm", omaaegne suurim õukonnaskandaal, kus printsess Anna korraldas abielu Sigrid Brahe ja admiral Johan Gyllenstierna vahel, sellest perekondadele teatamata, mis olulisel määral rikkus tollal kehtivat seadust. Sigrid olla lubatud Erik Bielkele, ka tahtnud temaga abielluda Johan III pärast kuninganna Katerina Jagellonica surma 1585. Sigrid ei tahtnud Bielket, vaid armastas Gyllenstiernat. Kogu temp läks paarile maksma aasta otsa koduaresti ja kaks tuhat taalrit trahvi, tuhat vaeste heaks ja tuhat Bielkede perekonnale); Abraham Brahest sai õukonna- ja riiginõunik, Uppsala ülikooli kantsler 1607-1622 ja Svea õukonnakohtu kaasistuja alates 1614. Abraham oli tuntud ka oma raamatu "Abraham Brahe päevaraamat" (Abraham Brahes Tidebok) tõttu, kus ta (küll lakooniliselt, kuid tõetruult) andis ülevaate 16. sajandi Rootsi poliitilistest sündmustest.
Kroonika
Pe(de)r Brahe Vanem kogus materjali Peder Swarti kroonika jätkamiseks, mille andis lõpuks 1896-97 välja Otto Ahnfelt. pisi|260x260px|Per Brahe Vanema kirjutatud Oeconomia, Skokloster. Per Brahe kirjutas ka eraldiseisva teose noortele aadlikele, mis sisaldas näpunäiteid rahaasjade ja majapidamise korrashoiu kohta, Oeconomia eller Huuszholdzbook, för ungt adelsfolck trükiti esmakordselt 1677 ja uus trükk sellest anti välja 1920. Brahe kirjutas ka religioosse sisuga mõtisklusi.
Reopä mõis
Reopä mõis (saksa keeles Reopa; ka Rõuma mõis) oli Koluvere mõisa karjamõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Cempi
Cempi on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonna Brenguļi vallas. Küla asub merepinnast 75 meetri kõrgusel ja jääb piirkonna keskusest Mūrmuižast 6,5 ja Riiast 116 km kaugusele.
Cempi rajati nõukogude perioodil endise Jaunvāle valla vallamaja juurde kui kolhoosi Vārpa keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Külast läheb läbi maantee V182. Seal asub Cempi bussipeatus.
Aastal 2016 oli külas 145 elanikku, aastal 2021 aga 118 elanikku.
Magnus Carlsen
thumb|Magnus Carlsen mängimas 2013. aasta Tata Steel turniiril Sven Magnus Øen Carlsen (sündinud 30. novembril 1990 Tønsbergi vallas Husvikis) on norra maletaja, rahvusvaheline suurmeister ja viiekordne male maailmameister (2013–2023) hüüdnimega Male Mozart. Tema ELO reiting on 2853, millega on ta FIDE maailma edetabelis esikohal. Tema praegune reiting on kõrgeim ELO reiting läbi aegade, millega ületas Carlsen oma 2013. aasta veebruaris püstitatud rekordi (2872). Carlsen sai suurmeistriks vaid 13 aasta ja 148 päeva vanusena.
Carlsen võitis 2013. aasta male maailmameistrivõistlused, alistades Viswanathan Anandi skooriga 6½:3½, kaotamata ainsatki partiid. 2014. aastal kaitses ta oma maailmameistritiitlit taas Anandi vastu, lõppskooriga 6½:4½. 2016. aastal kaitses ta tiitlit matšis Sergei Karjakiniga (tavapartiid 6:6, kiirpartiid 3:1).
Aja jooksul on Carlsen oma kunagisest ründavast stiilist arenenud mitmekesisemaks. Carlsen ei keskendu avanguteooriale nii põhjalikult nagu seda teevad teised tippmaletajad. Ta mängib palju erinevaid avanguid, tehes sellega vastastel tema vastu mängimise ettevalmistuse raskemaks. Tema positsioonilise meistriklassi ja suurepärase lõppmängu tõttu on teda võrreldud nii Anatoli Karpovi, José Raúl Capablanca kui ka Vassili Smõsloviga.
2018 novembris kaitses Magnus Carlsen maailmameistritiitlit väljakutsuja Fabiano Caruana vastu.
Altibox Norway Chess 2018 turniiril sai Magnus Carlsen teise koha kaotades 0.5 punktiga Fabiano Caruanale, keda Magnus Carlsen omavahelises mängus võitis.
Magnus Carlseni Morphy arv on 5.
Lapsepõlv
Carlsen sündis inseneride peres. Carlsen ilmutas suurepäraseid intellektuaalseid võimeid juba varajases elueas: kaheaastaselt suutis ta kokku panna 50-tükiseid puslesid ning nelja-aastaselt meeldis talle kokku panna 10–14-aastastele lastele mõeldud õpetustega legokomplekte. Malet õppis ta mängima viieaastasena oma isa õpetuste järgi. Carlsen arendas oma algseid oskusi sellega, et mängis tundide viisi iseendaga, otsides kombinatsioone ja mängides läbi isa näidatud partiisid. Oma esimesel turniiril, milleks oli Norra malemeistrivõistluste noorima klassi turniir, osales ta kaheksa-aastaselt, saades 6 ja pool punkti 11 võimalikust. Carlsenit treenis algselt Norra Spordi Eliitkolledžis tolle aja Norra parim maletaja, suurmeister Simen Adgenstein. Hiljem treenis Carlsenit rahvusvaheline meister Torbjørn Ringdal Hansen, kellega tal olid iganädalased treeningud. Carlsen tegi Hanseni käe all läbi kiire arengu ning tõusid natuke rohkem kui ühe aastaga tuhande reitingupunkti võrra.
Rahvusvaheline meister
Carlseni läbiöögiturniiriks peetakse 2000. aasta Norra juunioride meeskondliku meistrivõistlust, kus Carlseni skooriks jäi 3½:5. 2000. aasta sügisest kuni 2002. aasta lõpuni pidas Carlsen turniiridel peaaegu 300 mängu. Pärast seda täitis ta 3 FIDE rahvusvahelise meistri normi. Esimese normi täitis ta 2003. aasta jaanuaris, teise 2003. aasta juunis ja kolmanda 2003. aasta augustis. Rahvusvaheliseks meistriks sai ta ametlikult 2003. aasta 20. augustil. Hiljem äratas Carlsen tähelepanu oma 2004. aasta C-kategooria võiduga Coruse turniiril Wijk aan Zees Hollandis. Carlseni tulemuseks oli 10½:13 ning ta kaotas vaid ühe mängu. Selle tulemusega täitis ta esimese suurmeistri normi. Tähelepanuväärseks peeti eelviimases voorus saadud võitu, kus Carlsen kahis materjali, selleks, et juba 29. käigul Ernst Sipke matistada (pildil). C-kategooria võidu tõttu sai ta õiguse mängida järgmisel aastal B-kategoorias ning see tulemus innustas Washington Postile kirjutavat maletajat, Lubomir Kavaleki teda male-Mozartiks nimetama. Oma teise suurmeistri normi täitis Carlsen sama aasta veebruaris Moskvas Aeroflot Openi turniiril. Carlsen mängis ka välkmale turniiril Reykjavikis, kus ta alistas eksmaailmameistri Anatoli Karpovi. Järgmises ringis kohtus ta tollase maailma esinumbri Garri Kasparoviga, kellega esimese mängu viigistas, kuid teise matši kaotas ja langes turniirilt välja. Carlsen sai oma kolmanda ja viimase suurmeistri normi Dubai lahtistel meistrivõistlustel, mis peeti 18.–28. aprillil. 26. aprillil sai temast ametlikult tolle aja noorim suurmeister.
Carlsen suurmeistrina
left|pisi|Magnus Carlsen (2008) Carlsen jätkas turniiridel osalemist ning 2006. aasta Norra malemeistrivõistlustel oli ta üldvõidule lähedal, kuid pidi oma viimase vooru kaotuse tõttu leppima esikoha jagamisega, mistõttu korraldati kiire lõppmäng, milles ta hiljem võitis oma kunagist treenerit Agdensteini.
2007. aastal osales ta Lanaresi maleturniiril, millest võtsid osa veel Veselin Topalov, Viswanathan Anand, Pjotr Svidler, Alexander Morozevitš, Levon Aronjan, Peter Leko ja Vassõl Ivantšuk. Hoolimata sellest, et tal oli turniiril kõige madalam ELO-reiting, saavutas ta seal teise koha. 2008. aastal mängis ta teist korda Coruse turniiril A-kategoorias, parandades oma varasemat tulemust oluliselt, saades 8/13 punkti (5 võitu, 6 viiki, 2 kaotust), kusjuures ta suutis mustade malenditega alistada eksmaailmameistri Vladimir Kramniku. Ta jagas esikohta Levon Aronjaniga. 2009. aastal võitis Carlsen Nanjingi Pearl Springi turniiri skooriga 8/10, kaotamata ühtegi mängu ning võites valgete malenditega kõiki vastaseid (Topalov, Wang Yue, Leko, Rəcəbov ja Jakovenko). Lõppkokkuvõttes oli tema edumaa teise koha saanud Topalovi ees 2,5-punktiline ning tema esinemisreiting oli 3009, mis ühtlasi märkis üht läbi aegade parimat turniirivõitu. 2009. aasta novembris võitis ta välkmale maailmameistrivõistlused Moskvas, seejärel osales Londoni klassikalise male turniiril ja võitis ka selle. Need võidud aitasid tal tõusta FIDE reitingutabelis mööda tollasest esinumbrist Veselin Topalovist. 2009. aastast kuni 2010. aasta märtsini oli Carlseni personaaltreeneriks Garri Kasparov. Carlsen võitis 2009. aastal ka Coruse turniiri. 2010. aastal tema turniirivõitude jada jätkus ning hiljem on avaldatud, et Carlsen aitas Viswanathan Anandil valmistuda tolle maailmameistrivõistluste matšideks aastatel 2007, 2008 ja 2010. 2010. aastal võitis ta Londoni klassikalise male turniiri, edestades teiste hulgas Anandi ja Kramnikut. Coruse turniiril, mis alates 2011. aastast kannab Tata Steeli nime, sai ta 2011. aastal 3. koha, 2012. aastal 2. koha ja võitis 2013. aasta turniiri, kaotamata ühtegi mängu, kogudes 10/14 punkti ja edestades teise koha saanud Aronjani pooleteise punktiga. See turniirivõit tõstis Carlseni ELO-reitingu läbi aegade kõrgeimale tasemele: tema reitinguks oli 2872.
Maailmameister
Carlsen on pidi osalema 2011. aasta Kandidaatide turniiril, kuid keeldus seal osalemast, sest tema sõnul polnud osavõtjate valimise protsess õiglane. 2013. aastal osales ta Kandidaatide turniiril Londonis koos Vladimir Kramniku, Levon Aronjani, Teymur Rəcəbovi, Boris Gelfandi, Aleksandr Grištšuki ning Vassõl Ivantšukiga. Carlsen sai Kramnikuga võrdselt 8½ punkti, kuid kuna tal oli rohkem võite (5 võitu Kramniku 4 vastu), sai ta õiguse Viswanathan Anandiga 2013. aasta maailmameistritiitli eest mängida. 12-matšiline turniir 2013. aasta maailmameistri selgitamiseks peeti Indias Chennais 9. novembrist kuni 26. novembrini. Pärast nelja viiki võitis Carlsen järjest kaks partiid ning sundis Anandit järgnevates mängudes rohkem pingutama, kuid Anand kaotas ka 9. partii ning pärast 10. partii viiki tunnistati Carlsen üldskooriga 6½ – 3½ uueks maailmameistriks.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel kaitses ta oma tiitlit Kandidaatide turniiri võitnud Anandi vastu. Esimese mängu viigile järgnes Carlseni võit teises ja Anandi võit kolmandas voorus. Järgmisi mänge Anand aga enam võitnud, samas kui Carlsen võitis 6. ja 11. partii. Tähelepanuväärne oli 6. partii, kui Carlseni tegi suure vea, mängides 26. Kd2?? (diagramm paremal), kuna see lubab 26. ...R:e5! 27.V:g8 R:c4+! 28.Kd3 Rb2+ 29.Ke2 Vxg8 ning mustal oleks kaks enam-etturit ning suurepärased võiduvõimalused. Selle asemel mängis Anand 26. ... a6?? ning Carlsen saavutas parema seisu ja võitis selle mängu.
Peale 2023. aasta male maailmameistrivõistlusi kaotas Carlsen oma maailmameistri tiitli. Tiitli uueks omanikuks sai Ding Liren. Carlsen ise turniiril ei osalenud tuues põhjenduseks motivatsiooni puudumise klassikalist malet mängida.
Mängustiil
Varasemas eas oli Carlsen tuntud oma agressiivse mängustiili poolest ja Agdensteini sõnul iseloomustas Carlseni mängu „kartmatu valmisolek kahida materjali aktiivsuse saavutamiseks“. Kõrgemale tasemele tõustes jõudis Carlsen arusaamisele, et taoline riskantne mängustiil ei ole maailma eliidi vastu mängides kõlbulik: alustades tippturniiridel mängimist, oli tal tugevamate mängijatega raskusi ning tal ei õnnestunud avangutes kuidagi edu saavutada. Aastatega on ta aga arenenud mitmekülgsemaks ning on võimeline iga positsiooniga hästi toimetama. Avangutes kasutab Carlsen nii 1.e4, 1.d4, kui ka 1.c4 ja 1.Rf3, mistõttu muudab ta enda vastu mängimiseks valmistumise keeruliseks. Garri Kasparovi sõnul sarnaneb Carlseni positsiooniline mäng pigem kunagiste maailmameistrite Anatoli Karpovi, Vassili Smõslovi ja José Raul Capablanca omaga kui taktikalise stiiliga, mida viljelesid Aleksandr Alehhin, Mihhail Tal ja Kasparov ise. Jon Speelman, kes analüüsis põhjalikult Carlseni 2012. aasta Londoni klassikalise male turniiri mänge, kasutas eriti lõppmänge silmas pidades terminit "Carlseni efekt", mille ta defineeris järgmiselt: "„...kombineeritult oma suurepärase oskuse ja kuulsusega juhib ta oma vastaseid vigu tegema. … Ta mängib lõpmatult edasi, tehes seda metoodiliselt ja võib-olla kõige tähtsamalt ilma hirmuta: ta kalkuleerib imetlusväärselt, tegemata suuri vigu ning kasutades heal hulgal kõige paremaid käike. See teeb temast hirmuäratava vastase ja väsitab vastaseid.“"
Radomsko
Radomsko on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Radomsko maakonna halduskeskus. Radomsko asub Łódźist umbes 75 km lõunas.
Asula oli olemas juba 11. sajandil. Linnaõigused sai Radomsko 1266. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Alates 1807. aastast oli Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks linn 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu.
Monte Carlo rahvusvaheline tsirkusefestival
pisi|Rahvusvaheline 32. tsirkusefestival [[Monacos (2008). Komöödiaduo Scott & Muriel etteaste]]
Monte Carlo rahvusvaheline tsirkusefestival (prantsuse keeles Festival international du cirque de Monte-Carlo) on iga-aastane tsirkusekonkurss Monacos.
Rahvusvahelise tsirkusefestivali asutas 1974. aastal Monaco vürst Rainier III, kes oli tsirkusekunsti austaja. Festivali toimumiskohaks on Fontvieille (üks Monaco neljast kvartalist). Pärast Rainer III surma 2005. aastal sai tsirkusefestivali presidendiks (patrooniks) tema tütar printsess Stéphanie.
Aastatel 1974–2001 jagati festivalil auhindu Kuldne Kloun ja Hõbekloun. 2002. aastal lisandus kolmanda auhinnana Pronkskloun, 2008. aastal lisandus Printsess Stéphanie eriauhind (jäi ühekordseks auhinnaks) ja Printsess Antoinette'i karikas (2011. aastast Printsess Antoinette'i mälestuskarikas). 2010. aastal lisandus žürii eriauhind. 2015. aastal lisandus arvukalt eriauhindu, sealhulgas Nikulini Moskva tsirkuse auhind.
2016. aastal peeti Monte Carlos 40. tsirkusefestival. Korraldajad otsustasid kutsuda sellest osa võtma vaid eelmiste festivalide laureaate.
Tsirkusefestival Uus Põlvkond
2012. aastast peetakse festivali raames eraldi konkursi noortele tsirkuseartistidele – Uus Põlvkond (New Generation). Parimatele jagatakse auhindu Kuldjuunior, Hõbejuunior ja Pronksjuunior, samuti arvukalt eriauhindu. Žürii esimees on Monaco vürstliku perekonna liige Pauline Ducruet
Tom Waits
Thomas Alan Waits (sündinud 7. detsembril 1949) on Ameerika Ühendriikide laulja-laulukirjutaja.
Ta omapärast häält on muusikakriitik Daniel Durcholz kirjeldanud järgnevalt: "Seda on leotatud viskivannis, seejärel jäetud paariks kuuks suitsumajja rippuma ning lõpuks sellest autoga üle sõidetud."
Konservatiivne Partei
Konservatiivne Partei (inglise keeles Conservative Party), täisnimega Konservatiivne ja Unionistlik Partei (Conservative and Unionist Party) on paremtsentristlik Suurnritannia partei. Parteijuht oli aastatel 2005–2016 David Cameron, 11. juulist 2016 juhtis erakonda Theresa May. Alates 23. juulist 2019 oli erakonna esimees Boris Johnson. 24. oktoobril 2022 sai erakonna esimeheks Rishi Sunak.
Partei asutati 1834. aastal ja selle eellaseks on 1678. aastal rajatud Tooride Partei, mistõttu konservatiive tänini tihtipeale "toorideks" kutsutakse. Nimekuju Konservatiivne ja Unionistlik Partei pärineb ajast, mil konservatiividega liitus Liberaalse Partei "liberaalsete unionistide" rühm.
Konservatiivne partei kuulus valitsusse suurema osa 20. sajandist. Aastatel 1997–2010 olid konservatiivid Suurbritannia parlamendis peamine opositsioonipartei.
2010. aasta parlamendivalimistel saavutasid konservatiivid valimisvõidu, kuid enamust parlamendis mitte. Moodustati koalitsioonivalitsus Liberaaldemokraatidega. Peaministriks sai konservatiivide liider, senine opositsiooni- ja varikabineti juht David Cameron.
Vaimõisa–Nurme tee
Vaimõisa–Nurme tee (registrinumbriga 20163) on kõrvalmaantee Rapla maakonnas. Tee pikkus on 17,0 km.
Tee algab Vaimõisa asula juurest Tallinna–Pärnu–Ikla maanteelt ja lõppeb Nurme asula juures, kus läheb üle Riisipere–Nurme teeks. Tee ületab Kasari jõge.
Rein Kilkson
Rein Kilkson (1. augustil 1927 Tartu – 31. oktoober 2011 Nanjing) oli väliseesti biofüüsik, bioloogiateoreetik ja viroloog.
Ta lõpetas 1947. aastal Göttingeni Eesti Gümnaasiumi ja seejärel õppis Göttingeni Ülikoolis. 1949 läks ta USAsse, kus 1953 lõpetas Yale'i ülikooli ja kaitses samas doktoriväitekirja 1956.
Ta töötas aastatel 1970–1999 Arizona Ülikoolis füüsika ja mikrobioloogia professorina.
Isiklikku
Tema isa oli Ernst Kilkson, ema Salme, ja vend keemik Henn Kilkson (1930–2019).
Veneetsia koolkond
Veneetsia koolkond oli muusikastiil ja kogum ajavahemikus 1550–1610 tegutsenud põhiliselt Veneetsia Püha Markuse kirikuga seotud heliloojaid.
Veneetsia koolkonna heliloojatele oli omane tol ajal uudne Veneetsia mitmekooristiil ning muusikainstrumentide a cappella kasutamine kirikumuusikas.
Veneetsia koolkonna olulisemad esindajad on Adrian Willaert (1489/90–1563), Andrea Gabrieli (u 1520–1586) ja Giovanni Gabrieli (u 1555–1612). Veneetsia koolkonnaga on seotud ka helilooja ja muusikateoreetik Gioseffo Zarlino (1517–1590).
Veneetsia mitmekooristiil
Veneetsia mitmekooristiili eelkäijaks on antifooniline psalmilaulmise praktika. Mitmekooristiilis kordavad koorid sageli üksteise järel samu muusikalisi motiive ning väga levinud on ka n-ö kajaefekt.
Veneetsia mitmekooristiili kujunemises oli oluline roll Veneetsia Püha Markuse kiriku arhitektuursel lahendusel. Lisaks põhiorelile oli ka altari kohal asetsevatele rõdudele ehitatud orelid. Nendel rõdudel oli piisavalt ruumi ka lauljate ja pillimängijate kooridele.
16. sajandi lõpupoole kasutasid Veneetsia koolkonna heliloojad juba kolme-, nelja- ja isegi enamakoorilisi koosseise. Häälte arv teoses võis küündida kahekümne ja enamani.
Esimeseks Veneetsia mitmekooristiilis heliteoseks peetakse Veneetsia koolkonna rajaja Adrian Willaerti psalmikogumikku "Salmi spezzati" (1550).
Veneetsia koolkonna mitmekoorilise a cappella stiili rüpest kasvas 16. sajandi lõpuks välja barokki kuuluv kontsertstiil (stile concertato). Kontsertstiilis teosed kujutavad enesest atraktiivseid, puhtalt kuulamiseks mõeldud muusikapalu, mille komponeerimisel oli arvestatud juba eriliselt ka muusikainstrumentide kõlavärvide ning kõlamasside vaheldumisest tekkivaid efekte.
Muusikainstrumentide kasutamine Veneetsia koolkonna muusikas
Veneetsia koolkonna muusikas kasutati nii orelit kui ka muid pille, näiteks tsinke, tromboone, viola da gamba 'sid jne. Lisaks vokaalpartiide Madalmaade koolkonna a cappella stiilis dubleerimisele võis mõni koor koosneda üksnes pillidest.
Veneetsia koolkonna instrumentaalmuusika žanrid
Veneetsia koolkonna muusikas on esindatud esimesed kontsertmuusikaks mõeldud instrumentaalmuusika žanrid canzon, sonata, ricercar ja toccata:
Veneetsia koolkonna instrumentaalmuusika oli üldiselt mõeldud ilmalikku konteksti kas koduseks musitseerimiseks või pidustusteks. Samas Gabrieli canzon 'id ja sonata 'd olid mõeldud esitamiseks eelkõige kirikus. Sellest tekkis kirikukontsertide traditsioon ning alus instrumentaalsele kontsertmuusikale.
Veneetsia koolkonna heliloojad
Veneetsia koolkonna heliloojate loend: