cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auskultatsioon
Stetoskoobi kasutamise tehnika
Stetoskoobi kasutamine ei ole keeruline. Stetoskoobi otsad asetatakse kindlalt ja tihedalt kõrvadesse. Vasaku või parema käega hoitakse stetoskoobi membraaniosast ja see asetatakse eri kohtadesse inimese kehal. Membraaniosa surutakse vastu inimest suhteliselt tugevalt võimaldades stetoskoobi membraanil membraanina talitleda. Siinkohal on oluline uurida stetoskoobi kasutusjuhendit, kus peab olema kirjas, millise jõuga surudes kannab stetoskoop maksimaalselt heli edasi. Tuleb tõdeda, et paljudel odava klassi stetoskoopidel sellist juhendit ei ole – sel juhul peab klinitsist ise oma tööriistaga eksperimenteerima, et leida õige vajutamise tugevus. Koonust tugevalt suruda ei ole vaja. Jälgitakse, et kuulatlemise ajal oleks kogu membraan (või ka koonuse serv) vastu patsienti. Osaliselt patsienti puudutava membraani või koonusosaga ei auskulteerita. Erand tuleb teha olukorras, kus patsiendi rindkere kuju ei võimalda membraani ja/või koonusosaga täielikku kontakti saavutada. Selline probleem on tavaline kõhnade eakate inimeste uurimisel kelle roided on tugevalt rindkere seinast esile tõusnud. Sel viisil saadud uurimistulemus on aga väheinformatiivne.
Auskulteerimise piirkonnad ja leiu hindamine
Põhimõtteliselt võib auskulteerida kõiki elundkondi, sest ka normaalselt heli mitteprodutseerivad elundkonnad võivad seda teha. Üldiselt võttes sisaldab kuulatlusuuring peamiselt kopsude, südame ja kõhuõõne kuulatlemist. Auskulteerija peab eelnevalt olema kursis südametoonide ja nende tekkimise mehhanismiga.
Südame auskultatsioon
pisi|1 – parempoolse teise roidevahemiku rinnakupoolne ots; 2 – vsakpoolse teise roidevahemiku rinnakupoolne ots; 3 – kolmanda vasakpoolse roidevahemiku rinnakupoolne ots; 4 – roidekõhre kinnitumise piirkond; 5 – viies roidevahemik pisi|Pildil on näha kopsude (lilla), südame (punane joon), rindkere ja südameklappide omavaheline asetus. P – kopsuarteriklapp, A – aordiklapp, B – vasak atrioventrikulaarklapp, T – parem atrioventrikulaarklapp Südame kuulatlemiseks lamab patsient tavaliselt selili. Rindkere võib veidi üles tõsta, mis võimaldab patsiendil endaga toimuvat paremini jälgida. Patsient võib ka istuda, kuid koostöö saavutamine eelkõige liikumatuse tagamiseks on sellises asendis raskendatud. Tõstetud rindkere tuleb saavutada patsiendi voodi päitsi ülestõstmisega, mis on võimalik enamiku tänapäevaste patsiendivoodite puhul. Patsient ei pea ise rindkeret üleval hoidma. Lamav asend on patsiendile kõige mugavam ja tagab ühtlasi hea juurdepääsu kuulatluspunktidele. Vahel palutakse nõrkade kahinate kuulatlemiseks hingamine hetkeks seisata või kuulatletakse patsienti, kui ta on keeratud vasakule küljele. Selles asendis patsiendil vajub süda rindkere seinale lähemale ning heli sumbumise tõenäosus on väiksem. Süda vajub rindkere seinale lähemale ka siis, kui istukil patsient kummardab veidi ette.
Südame kuulatlemiseks on rindkere eesmisel ehk anterioorsel seinal viis kokkuleppelist punkti, mida üldiselt tuntakse kui aordi-, kopsuarteri-, trikuspidaal- ja mitraalklapi kuulatluspunkte (joonisel punktid 1, 2, 4 ja 5). Lisaks veel Erbi punkt (joonisel nr 3). Nendes piirkondades kuulatlemine on nn kuldne standard, mis aga ei tähenda, et südant ei võiks mujalt kuulatleda. Anatoomiliste iseärasuste tõttu võib mujalt saada olulist kliinilist informatsiooni.
Ühe erandiga asuvad kuulatluspunktid roidevahemikes. Kuulatluspunktid on küll nummerdatud, kuid numbrid ei näita nende tähtsuse järjekorda ega subjektiivset hierarhiat. Kõik on võrdselt olulised.
Kindlale südameklapile viitava nimesüsteemi kasutamine ei ole lõpuni korrektne, kuid on praktikas siiski kasutusel. Nimelt kandub iga südames tekkinud heli edasi igas suunas. Seega on kõik südames tekkinud helid kuuldavad kõikjal üle südame, kuid loomulikult erineva tugevusega. Patofüsioloogiliselt korrektsem oleks kuulatluspunkte nimetada lihtsalt nende anatoomilise paiknemise järgi, seejuures kirjeldades, kust pärinev kahin on antud punktis tavaliselt kõige tugevam. Kuulatluspunkti nimes kindlale südameklapile viitamine tekitab väära mulje justkui oleksid kõik sealt klapist pärinevad kahinad kuuldavad vaid antud punktis. Ka on mitmeid kahinaid, mille põhjuseks ei ole veresoonte suistiku haiguslik seisund. Siin loetletud kuulatluspunktide asukoha kirjeldamiseks kasutatakse asukoha suhet roietesse, rinnakusse ja südame projektsiooni rindkere eesseinale.
Üldiselt valitseb seisukoht, et kuulatlemist peaks alustama viiendast roidevahemikust (joonisel punkt nr 5). Samas ei ole kirjanduses leida mõistlikku põhjendust, miks see just nii peab olema. Seetõttu on õige lugeda see seisukoht levinud arvamuseks. Iga kuulatleja loob endale oma süsteemi ning hoolikus ja täpsus on nõutavad kõikide punktide puhul. Millisest kuulatlemist alustatakse, on pigem subjektiivne valik.
Normaalsed südametoonid S1 ja S2
S1 ja S2 on normaalsed südametoonid ja on kuuldavad kõikidel inimestel. S1 tekib kodade ja vatsakeste vaheliste klappide sulgumisel ning S2 vatsakeste ja tuiksoonte vaheliste klappide sulgumisel. S1 ja S2 ei ole haiguslikud südametoonid.
Südameklapiproteeside toonid
Klapiproteesi(de) toonid on väga omapärased ning kõigist teistest südametoonidest ja kahinatest selgelt eristuvad. Auskultatsioonil on kuulda klapidetailide lõksumine, kui need südametöö taktis avatud asendist suletud asendisse jõuavad. pisi|150px|Klapiproteeside näiteid
Kahinad
Faasilisus ehk kahina suhe normaalsetesse südametoonidesse Kahinate tugevus ehk amplituud Süstoolsete kahinate tugevust hinnatakse subjektiivse hinnanguna kuuel astmel ehk kraadisüsteemis. Diastoolsete kahinate tugevus jaotatakse nelja astmesse. Olgu nimetatud, et kahina tugevuse ja haiguse raskuse vahel puudub üks ühene seos.
Kahina kuju ehk amplituudi muutus kahina kuulmise ajal Kahina kuju on rohkem kui teised kahinate omadused seotud konkreetse haigusega. Võttes näiteks kahina tugevuse, siis iga südamehaiguse põhjustatud südamekahin võib esineda kõigis nimetatud tugevusastmetes. Kuid mitte iga südamehaiguse põhjustatud kahin ei esine kõigis võimalikes kahinakujudes. Järgnevalt näidatud kahinakujud on n-ö baaskujud, millel esineb rohkelt haigusest sõltuvaid variatsioone ja omavahelisi kombinatsioone.
Sagedus ehk heli kõrgus Heli kõrgust hinnatakse subjektiivselt. Järgmises tabelis on viidatud raamatus toodud klassifikatsioon. Täpsemalt väljendudes koosneb kahin eri kõrgusega helide kombinatsioonist. Hinnangud kõrge sagedusega, keskmise sagedusega ja madala sagedusega tähistavad niisiis muljet hetkel kuuldavast helide kombinatsioonist lähtudes alltoodud tabelist. Kahina parima kuuldavuse koht Kahinate üldiseks iseloomujooneks on üks kindel koht, kus kahin on kõige selgem ja tugevam. Raske haiguse korral võib neid kohti olla ka mitu, kuid enamasti siiski üks. Eespool nimetatud kuulatluspunktidest lähtuvalt on järgnevalt nimetatud haigused, mille tagajärjel tekkinud kahinad on neis tavaliselt hästi kuulda. Kandumissuund Lisaks leitakse veel kandumissuund, s.t parima kuuldavuse kohale järgneva valjusega koht. Heli kandub vere voolamise suunas.
Kopsude auskultatsioon
pisi|Kopsude kuulatlusala on tähistatud lillakas sinisega. Beež tähistab [[maksa asukohta. Punane joon südame asukohta. Parempoolsel pildil on selguse pärast käsi eemaldatud. Ülejäänud selgitused tekstis]] Kopsude auskulteerimine on tehniliselt mõnevõrra lihtsam kui südame kuulatlemine. Kindlaid kuulatluspunkte (nagu on kasutusel südamekuulatlusel) siin ei ole. Joonisel on lillakassinisega tähistatud kuulatlusala kattub kopsude projektsiooniga rindkere eesseinale. Eraldi on välja toodud kopsude ülaväljade kuulatlemise ala (joonisel ala nr 2). Sellegipoolest ei toimu kopsude kuulatlemine süsteemitult. Auskulteerimist alustades palutakse patsiendil köhatada, et eemaldada hingamisteedest lima. Kopse kuulatletakse võrdlevalt alustades uurijale meeldivast kohast. Kuulates ühte punkti ühel kopsul liigutakse samasse punkti teisel kopsul ning seejärel liigutakse edasi. Kopse kuulatletakse nii rindkere eesmiselt kui ka tagumiselt seinalt, vältides võimaluse piires läbi luukoe kuulatlemist. Rindkere anatoomia tundmine on seejuures väga vajalik. Kopse on soovitatud kuulatleda stetoskoobi koonuseosaga, mis vähendab tunduvalt karvade tekitatavat müra. Samas kuulatletakse praktikas kopse ka stetoskoobi membraaniga, nii et täit selgust ühe või teise osa eelistamise osas ei ole. Muidugi võib kuulatleda ka mõlemaga, kuid see kulutab rohkem aega.
Kopsude kuulatlemise ajal võib patsient seista või istuda. Lamades kopsude kuulatlemist ei saa lugeda piisavaks kuivõrd olulise osa kopsude kuulatlusleiust moodustab kuulatlemine seljalt. Loomulikult jäävad ka patsiendid, kes oma tervisliku seisundi tõttu ei saa isegi voodis istukile tõusta. Sel juhul tuleb leppida rindkere eesseinalt auskulteerimisega. Seisval ja toolil istuvalt patsiendil palutakse käed puusa panna. Selles asendis patsiendi käed ei sega külgväljade kuulatlemist. Voodis istuv patsient vajab käsi enda toetamiseks, nii et tohtril tuleb külgväljadele teisiti juurde pääseda. Üldiselt ei keerata patsienti stetoskoobi paremaks asetamiseks vaid kuulatleja liigub ise ümber kuulatletava. Auskulteerimise ajal hingab patsient normaalse tempoga läbi suu. Samuti palutakse patsiendil paar korda jõuliselt välja hingata arvestades, et osa kiuneid saavad kuuldavaks alles jõulise väljahingamise lõppfaasis. Auskulteerimise ajal patsient ei räägi, välja arvatud bronhofoonia leidmiseks.
Kuulatletavad helid ja kopsude kuulatlusleiu hindamine
Kopsutoonide klassifikatsiooni koostamine on ka mõnevõrra keerulisem kuivõrd kopsudes tekkivad helid haaravad endasse palju suurema sagedusvahemiku südametoonid. Olukorra muutis segasemaks eri koolkondade surve kasutada just nende juures kasutuses olnud mõisteid. Esimese kopsutoonide klassifikatsiooni avaldas alles 1987. aastal rahvusvaheline kopsuhelide assotsiatsioon ; see võeti vastu organisatsiooni 10. konverentsil 1985. Üheks juhtivaks eesmärgiks oli terminite muutmine eelkõige haigusega seotuist rohkem helisagedusega seotuiks. Tegemist oli kiiduväärt korra loomise katsega. Peamiselt inglise keelt kõnelevates maades on kasutusel palju ebasoovitatavaid termineid, mis on visad kasutuselt kaduma. Eestis kasutatavate terminite muutmiseks tarvidust pole, kuivõrd need kirjeldavad kopsutoone piisava põhjalikkusega.
Kopsutoonid jagatakse normaalseteks ja lisatoonideks. Kopsude lisatoonide mõiste ei ole Eestis levinud. Samas kasutatakse rahvusvahelises meditsiinikirjanduses seda mõistet rohkesti. Inglise keeles kasutatakse mõistet adventitous sounds, mida võiks ka tõlkida kui kopsu täiendavad toonid. Järgmistes tabelites summeeritakse eri allikatest pärit informatsioon. .
Normaalsed kopsutoonid ehk hingamiskahinad
Hingamiskahin tekib õhu liikumisest hingamiselundites sisse- ja väljahingamise ajal. Teatud piirkondades esinev kindla iseloomuga hingamiskahin on normaalne ja hästi kuuldav. Arvestades, et hingamisteede läbimõõt muutub alveoolide suunas väiksemaks, muutub ka hingamiskahina iseloom.
Kopsude lisatoonid
Lisaks toonide iseloomustusele on tabelis toodud ingliskeelsed soovitatavad ja mittesoovitatavad terminid. Üle maailma leviv arstiteaduslik info edastatakse enamasti inglise keeles ning siiani pole auskultatsiooniterminite tõlkimine olnud piisavalt järjekindel. Tabelit lugedes tuleb tähele panna, et tekkinud heli tähendus on väljahingamisfaasis ja sissehingamisfaasis erinev, samuti on oluline lisatooni kuulmise koht suhtes hingamisteede anatoomiliste struktuuridega.
Täiendavad kopsu auskulteermisel leitavad fenomenid
Järgmisse tabelisse on koondatud n-ö muud helid, mille klassifitseerimine mujal ei ole võimalik. Toodud näited ei ole ainsad seisundid, mis tekitavad seda auskultatoorset leidu.
Kõhuõõne auskultatsioon
Kõhuõõs on kolmas sagedasti auskulteeritav anatoomiline piirkond. Auskulteerides südant või kopse, keskendutakse eelkõige ühele elundile, kõhuõõne puhul on selles osas erinevusi. Kõhuõõnes produtseerivad normaalselt heli soolestik ja suured veresooned. Lisaks võib aga kuulda peritoneaalõõnde kogunenud vedelikku, aga ka põies loksuvat uriini jne. Niisiis on kõhuõõne kuulatlemine ennekõike ühe anatoomilise piirkonna, mitte niivõrd kindla elundi kuulatlemine. Ühe eriomadusena peaks kõhuõõnt kuulatlema enne selle katsumist, kuna pärast valusa kõhuõõne katsumist on patsiendid reeglina vähem koostöövalmis.
Auskulteerimise ajal lamab patsient selili, jalad põlvedest kõverdatud. Tavaliselt jaotatakse kõht mõtteliselt üla-, kesk- ja alakõhuks, millest igaühel on kolm horisontaalset kõrvuti seisvat kvadranti. Nende kvadrantide järgi peaks toimuma kõhu auskulteerimine ja leiu asukoha kirjeldamine. Kuid on ka teistsuguseid seisukohti. Nii loetakse vahel piisavaks kõhu jaotamine vaid kokku nelja kvadrandiga üla- ja alakõhuks, seega ka leiu kirjeldamine vastavate piirkondade järgi. Arvatavasti on ka siin tegemist eri koolkondade seisukohtadega. Auskulteerija asetab stetoskoobi õrnalt kõhule ja kuulab.
Kuulatletavad helid ja kõhuõõne kuulatlusleiu hindamine
Kõhuõõnest kuuldavad helid on mitmekesised kahinad, korinad ja kiuned. Nende iseloomulikuks jooneks on lühiajalisus ja kiire tooni vahetumine. Erandina loetakse normaalseks üksik pikk korin. Kõhuõõnest kostval helil ei ole rohkesti alaliike, kuid olulisem kui muude valdkonda juures on helide hindamine ajalises perspektiivis.
Loote südame kuulatlus
Loote südame löögisageduse mõõtmine kuulub raseduse jälgimisel kasutatavate meetodite hulka. Südamelöögid saavad kuuldavaks tavaliselt 12.–18. rasedusnädalal, mil neid saab kuulda ala- ja/või keskkõhu keskjoonel. Raseduse jooksul on loote südame löögisagedus vahemikus 120–160 lööki minutis. Teisi südametoonide omadusi nagu amplituud või kuju lootel ei uurita. Väikese südame tekitatud nõrga heli tungimine läbi vesikeskkonna ja kõhukatete moonutab seda niivõrd, et see ei ole kliiniliselt informatiivne. Umbes 30. rasedusnädalast on südamelöögid kõige paremini kuuldavad loote selja või ka rinna poolt. Tänapäeval kasutatakse loote südamelöökide uurimiseks üha rohkem elektroonilisi abivahendeid. Spetsiaalne seade, mis koosneb mikrofonist, võimendist ja valjuhääldist, asetatakse vastu raseda kõhtu. Selline seade võimaldab südamelööke demonstreerida mitmele tervishoiutöötajale korraga, teisalt aga meeldib see sageli rasedale, kes tunneb sellest oma järeltulijaga suuremat lähedust.
Mägestiku
Mägestiku (ka Palupera) on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Џ
Џ (џ) on kirillitsa täht, mis on kasutusel makedoonia, serbia ja abhaasi tähestikus.
Џ hääldub makedoonia ja serbia keeles /d͡ʒ/ ([dž]; afrikaat, täpsemalt heliline postalveolaarne afrikaat) abhaasi keeles /ɖ͡ʐ/ (heliline retrofleksne afrikaat).
Bulgaaria, ukraina ja valgevene keeles kasutatakse џ asemel täheühendit дж, mida valgevene tähestikus (Kirylica) loetakse eraldi täheks дж.
10. juuni
10. juuni on Gregoriuse kalendri 161. (liigaastal 162.) päev. Juliuse kalendri järgi 28. mai (1901–2099).
Bruno Cadoré
Bruno Cadoré (sündinud 14. aprillil 1954 Le Creusot's) on dominiiklaste ordumeister alates 5. septembrist 2010.
Søren Brier
Søren Brier (sündinud 12. juulil 1951 Kopenhaagenis) on taani bioloog ja semiootik. Ta oli semiootikaprofessor (professor in the semiotics of information, cognitive and communication science) Kopenhaageni Majandusülikoolis (Copenhagen Business School).
Ta huvivaldkonnaks on biosemiootika ja kübersemiootika. Ta on olnud ajakirja Cybernetics and Human Knowing peatoimetaja.
Ў
Ў (ў) on kirillitsa täht. Slaavi keelte tähestikest kasutatakse seda ainult valgevene tähestikus.
Valgevene keel
Valgevene keele omasõnades märgib see bilabiaalset frikatiivi /ʊ/, näiteks: хлеў /xlʲeʊ/ ('laut'); воўк /vɔʊk/ ('hunt'). See häälik sarnaneb w-ga inglise sõnas cow /kaʊ/ ('lehm').
Täht ў ei esine täishäälikutähe ees. Selles positsioonis asendub ta tähega в, mis hääldub /v/, näiteks: хлеў /xlʲeʊ/ ('laut'), aga за хлявом /za xlʲaˈvom/ ('lauda taga').
Kui у-ga (hääldus /u/) algavale sõnale eelneb täishäälik, nii et liesooni tõttu moodustub diftong, asendatakse у tavaliselt (kuid mitte tingimata) ў-ga näiteks: у хляве /u xlʲa'vʲe/ ('laudas'), aga увайшлі яны ў хлеў /uvajʃˈlʲi jaˈnɨ ʊ xlʲeʊ/ ('nad läksid lauta').
Võõrsõnades märgib ў labiovelaarset aproksimanti.
Dungani keel
Tähte kasutatakse ka dungani tähestikus (hääldus /uː/ või /u/). Dungani keele vanas ladinatähelises kirjaviisis vastab sellele w, ladina transkriptsioonis wu, pinyin 'is u.
Jupiki keel
Tähte kasutatakse ka siberi jupiki tähestikus.
Usbeki keel
Tähte kasutati ka usbeki tähestiku kirillitsa variandis (1992. aastani). Sellele vastab ladina täht O’. Hääldus on /ɤ/ (labialiseerimata poolkinnine tagavokaal).
Endel Krepp
Endel Krepp (kuni 1935 Endel Grepp, 15. november 1908 Ilmjärve vald, Tartumaa – 14. veebruar 1983 Stockholm) oli eesti majandusgeograaf.
Õppis 1929–1939 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis majandusteadust, 1939–1940 õigusteadust, mag. rer. oec. 1942 (Valdade majanduslik olukord ja territoriaalne ümberkorraldus Eestis). Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Põgenes 1944 Rootsi. Eesti Rahvusfondi esimees.
Pilkuse raba
Pilkuse raba on raba Rapla maakonnas Märjamaa valla põhjaosas. Pindala 4,5 km².
Pilkuse raba tekkis järve kinnikasvamisel. Peamiselt on soo lage- ja puisraba ning siirdesoo. Leidub ka älveid. Turbakihi paksus on keskmiselt 4 meetrit ja suurim paksus ulatub 5,5 meetrini.
Pilkuse raba on Lääne-Eesti tüüpi raba, mistõttu see on 1992. aastast kaitse all (vt Pilkuse maastikukaitseala).
Omab turismimajanduslikku väärtust.
Bruille-Saint-Amand
Bruille-Saint-Amand on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Saint-Amand-les-Eaux' kantonis.
Kammeri
Kammeri on küla Tartu maakonnas Kambja vallas.
Külas tegutseb Kammeri Kool. Kuni 2009. aastani tegutses kool Kammeri mõisa vanas peahoones. 2009. aastal vana peahoone lammutati ja selle asemele ehitati uus koolimaja.
Külas asub üks kahekorruseline kortermaja ning üle kümne eramaja. Elanikke on umbes 45-60.
Suurim perekond on Näkid.
Toimetus
Toimetus on kollektiiv, mis tegeleb kirjandusteoste, kunstiteoste, teavikute, salvestiste jm. kogumise, nende sisulise ning vormilise töötlemisega kas avalikustamise (raamatud, ajakirjad ja ajalehed, ekspositsioonid, saated jm) või säilitamise (hoidlad, raamatukogud, muuseumid, arhiivid) eesmärgil. Toimetus võib töötada koos asjatundjatest koosnevate nõuandvate kollektiividega (toimetuskolleegium, toimetusnõukogu). Toimetuse liige on toimetaja.
B-300
B-300 on granaadiheitja, mis on valmistatud Iisraelis. On aktiivses kasutuses.
Iseloomustus
B-300 on valmistatud Iisraelis IMI poolt 1970. aastate lõpus. B-300 on kergekaaluline ja lihtsa käsitsemisega efektiivne tankitõrjerelv. Kergeks teeb relva klaaskiust materjal. Optiline sihik on võrgustiku poolest lihtne kasutada. Sihikul on ka suvine ja talvine seade. Päästmine toimub elektriimpulsi abil, mis kogutakse eelnevalt käepideme küljes käsihooba vajutades. Komplekti kuulub tester, millega saab kontrollida elektrisüsteemi korrasolekut. Relva on võimalik teenindada 1 inimesega, kuigi tavaliselt teenindab B-300-t lahingupaar.
B-300 Eesti kaitsejõududes
Eestisse osteti paarsada B-300-t Iisraeli relvatehinguga 1990. aastate keskpaigas ja võeti kaitseväe relvastusse. Igas jalaväerühmas oli 2 sellist granaadiheitjat. 2002-2003 anti granaadiheitjad pärast Rootsi relvaabi saabumist ja Carl-Gustaf M2-de kasutuselevõttu üle Kaitseliidule.
Versioon SMAW
USA-s on alates 1984. aastast kasutusel merejalaväes B-300 koopiaversioon Mk153 SMAW (Shoulder-launched Multipurpose Assault Weapon). Selle tehnilised näitajad on praktiliselt samad.
Oranje jõgi
pisi|Päikeseloojang Oranje jõel Oranje (afrikaani Oranjerivier; inglise Orange, sotho Senqu, koosa iGqili) on jõgi Aafrika lõunaosas. Algab Draakonimägedest. Ülemjooksul voolab lõunasse. Keskjooksul voolab loogeldes valdavalt läände. Augrabiese joast langenud, voolab sügavas kuristikus. Suubub Atlandi ookeani.
Pikkus 1860 km, valgala 973 000 km2.
Mäha
Mäha on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Piton de la Fournaise
Piton de la Fournaise on vulkaan Réunioni saarel. Mäe kõrgus on 2631 meetrit.
Réunioni saar on tekkelt kuuma täpi vulkanismi tulemus. Réunion on ookeaniline saar, mistõttu on saar vaid vulkaani merepinnast kõrgemale ulatuv tipp, mis moodustab vulkaani kogumahust väikse osa.
Piton de la Fournaise'i tipp kerkib 2631 m kõrgusele üle merepinna. Praegu on see Réunioni saare moodustanud vulkaani ainuke aktiivselt purskav kraater. Vulkaan purskab peaaegu igal aastal, pakkudes suurejoonelisi ilutulestikega sarnanevaid vaatemänge, mida elanikud võivad ohtu kartmata imetleda. Enamasti avalduvad need Hawaii-tüüpi pursked pikkade vedela laava ojadena, mis ulatuvad mitmete kilomeetriteni. Saar kasvab laavavoolude mõjul korrapäraselt suuremaks.
Radolfzell
Radolfzell on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Konstanzi kreisis. Asub Bodeni järve ääres.
Ajalugu
Radolfzell on asutatud 826. aastal piiskop Radolfi poolt. 1267. aastal sai linnaõigused.
Radolfzell on tähtis raudteesõlm.
Pedajamäe
Pedajamäe ehk Kirikuküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Gerromorpha
Gerromorphia on nokaliste seltsi kuuluv putukate infraselts. Selle rühma esindajad elutsevad peamiselt veepinnal.
Rühma kuulub maailmas kokku umbes 1900 liiki.
Hans Remmi mälestusmedal
See antakse inimesele, kellel on väljapaistvad teened Eesti liblikafauna uurimisel või Eesti Lepidopteroloogide Seltsi tegevusele kaasaaitamisel, või organisatsioonile, kellele on teeneid seltsi tegevusele kaasaaitamises.
Medal on pühendatud entomoloog professor Hans Remmile.
Laureaadid
Ene ja Urmas Jürivete (Eesti)
Alphaville (ansambel)
thumb|300px|Ansambli kontsert 2005. aastal Alphaville (algse nimega Forever Young) on saksa new wave 'i ansambel.
Ansambli asutasid 1982. aastal Münsteris Marian Gold (kodanikunimega Hartwig Schierbaum) lauljana ja Bernhard Lloyd (Bernhard Gössling) klahvpillimängijana ja kitarristina, kes olid varem mänginud ansamblis Nelson Community, algseks nimeks oli Forever Young. Hiljem liitus nendega Frank Mertens (Frank Sorgatz) teise klahvpillimängijana. Ansamblile pandi nimeks Alphaville 1965. aasta science-fiction filmi järgi.
Esimene album "Forever Young" anti välja 27. septembril 1984, ja seda saatis suur edu Lääne-Euroopas, jõudes Lääne-Saksamaa edetabelis 3. ja Šveitsis 4. kohale ning Billboard 200s 180. kohale. Hittsinglid albumilt olid "Big in Japan" (Lääne-Saksamaa ja Šveitsi edetabelites 1. koht, Austrias 4. koht, Suurbritannias 8. koht ja Billboard Hot 100s 66. koht), "Forever Young" (Šveitsis 3., Lääne-Saksamaal 4. ja Billboard Hot 100s 65. koht), "Sounds Like a Melody" (Lääne-Saksamaal ja Austrias 3., Šveitsis 4. koht) ja "Jet Set" (Lääne-Saksamaal 11., Šveitsis 13. koht).
Mertens lahkus ansamblist 1984. aasta lõpus natuke peale esimese albumi väljaandmist, kuna ta oli suhteliselt vaikne ja talle ei meeldinud avalik tähelepanu. Tema vahetas välja Mariani vana sõber Ricky Echolette (kodanikunimega Wolfgang Neuhaus).
5. juunil 1986 anti välja teine album "Afternoons in Utopia", mis jõudis Lääne-Saksamaal 13., Šveitsis 12. ja Billboard 200s 174. kohale. Albumil oli viis singlit: "Dance With Me" (Lääne-Saksamaal 11., Austrias 25., Šveitsis 9. koht), "Universal Daddy" (Lääne-Saksamaal 36., Šveitsis 26. koht), "Jerusalem" (Lääne-Saksamaal 57. koht), "Sensations" ja "Red Rose".
26. augustil 1994 tuli välja neljas album "Prostitute", mis aga ei olnud edukas, ainult hittsingel albumilt "Fools" pidi Saksa edetabelis leppima 70. kohaga. 1997. aastal lahkus ansamblist Ricky Echolette, soovides rohkem aega perega veeta. Tema vahetas välja Martin Lister.
1. septembril 1997 tuli välja viies album "Salvation", millega mindi tagasi süntpopi juurte juurde. See oli juba edukam, jõudes Saksa edetabelis 74. kohale.
Alphaville andis esimest korda kontserdi Ameerika Ühendriikides 15.-17. juulil 1999 Salt Lake Citys. Kontsert anti 2001. aastal välja videoalbumina "Little America".
2003. aastal, veidi peale kompilatsiooni "CrazyShow" välja laskmist, lahkus Bernhard Lloyd. Ansambli uuteks liikmeteks said David Goodes kitarril ja Jakob Kiersch trummidel.
Eestis on Alphaville esinenud seitse korda - 6. juunil 1997 Tallinna lauluväljakul, 31. oktoobril 1998 ja uuesti 21. detsembril 2007 Tallinna Linnahallis, 2012. aastal Õllesummeril (Tallinna lauluväljakul), 16. juulil 2015 Lohusalu sadamas, 1. juulil 2018 Pühajärvel ja 17. augustil 2019 Kasepää laululaval.
Forsvarets overkommando
Forsvarets overkommando ('Kaitse ülemjuhatus', lühend FO) on olnud kolme Norra organi nimi:
Ingmar Bergman
pisi|240px|Ingmar Bergman 1957. aastal Ernst Ingmar Bergman (14. juuli 1918 Uppsala – 30. juuli 2007 Fårö) oli rootsi filmi- ja teatrilavastaja, stsenarist ning teatrijuht. Bergmani mitmekülgne looming on tuntud üle maailma ning teda peetakse filmiajaloo suurkujuks.
Lapsepõlv ja noorus
Tal oli neli aastat vanem vend ja neli aastat noorem õde. Isa preestriamet tingis laste religioosses miljöös kasvamise, ema oli hariduselt meditsiiniõde.
Bergman õppis Stockholmi ülikoolis (1937–1940) kunsti, ajalugu ja kirjandust. Tol ajal tekkis noormehel ka kirglik huvi teatri vastu. Näitlemine, stsenaariumide kirjutamine ja õpilasetenduste juhendamine olid esialgu vaid hobid, ent peagi tekkis võimalus karjääri jätkata Mäster Olofsgärdeni teatris. 1940. aastal sai Bergmanist režissööri assistent Rootsi kuninglikus ooperimajas. Viis aastat hiljem anti südikale noormehele võimalus teha päris oma film "Kriis".
Looming
Bergmani filmiloomingul on mitmeid iseloomulikke omadusi. Kõige tihedamini kajastuvad teemad tema linateostes on eksistentsiaalsed küsimused, sealhulgas ka surelikkus ja usk.
Režissööri arengu ja ideede kujunemise juures mängis tugevat rolli tema religioosne taust. Vanameistri filmides võib märgata mitmeid usuga seotud motiive ning tihti ka moraalsete ja eetiliste väärtuste üle arutlemist. Veel üks Bergmani loomingut mõjutanud tegur oli lapsepõlves nähtud graafilises stiilis produtseeritud piibli lood ning valmid, mis pärinesid Rootsi rustikaalsetest kirikutest.
Järgnenud viiel aastal (pärast 1946. aastat) ilmunud linateosed ei olnud küll otseselt autobiograafilised, ent kajastasid väga tugevalt probleeme Bergmani enda elust. Esindatud olid nii noore inimese roll ühiskonnas, kurva lõpuga armulood kui ka sõjaväekohustus. 1949. aastal esilinastunud filmis "Vangla" segunesid tema varasemas loomingus kujutatud motiivid keerulise ja kohati üliambitsioonika looga noorest režissöörist, kes seisab silmitsi moraaliküsimustega.
Karjäär
Tingituna majanduskriisist tekkis 1951. aastal Bergmani töös ning tegelikult ka kogu Rootsi filmitööstuses paus. 1952. aastal jätkas ta tööd kahe linateosega, "Naised ootavad mehi" ja "Suvi Moonikaga", mis markeerivad n-ö küpsete tööde ajajärgu algust.
Bergman alustas tööd ka Malmö linnateatris, kus tegutses 1959. aastani. See faas tõi tema loomingusse ka uusi teemasid. Bergmanile meeldis vaadelda abieluküsimusi (kahe inimese kooselu, truudus(etus), lapsed jne). Järgnevalt hakkas režissöör enda ümber kindlat näitlejaskonda koguma (Max von Sydow, Bibi Andersson, Harriet Andersson, Gunnar Björnstrand, Erland Josephson, Ingrid Thulin ja norralanna Liv Ullmann), et anda enda ja näitlejate tööle kindel stiil ja sügavus. 1955. aastal saatis suur rahvusvaheline menu Bergmani filmi "Suveöö naeratused". Järgmistel aastatel linastusid ka "Seitsmes pitser" (1957), "Maasikavälu" (1957), "Elu allikail"(1958), "Nägu" (1958), "Neitsiallikas" (1960), "Saatana silm"(1960), "Armulaualised" (1963), "Vaikus" (1963), "Rääkimata kõigist neist naistest" (1964) ning "Persona" (1966).
1960. aastatel ostis Bergman suvila Fårö saarele. Paiga lummav maastik oli taust ka mitmele filmile, näiteks "Persona" (1966), "Hunditund" (1968), "Häbi" (1968), "Kirg" (1969) võttepaik oligi just see saar. 1971. aastal esilinastunud film "Puudutus" oli Bergmani esimene ingliskeelne linateos. Filmi tegevustik oli nüüdseks viidud tagasi linnamiljöösse ning süžee muutus romantilisemaks. "Sosinad ja karjed" (1972), "Stseenid ühest abielust" (1973) ning "Sügissonaat" (1978) said just oma intiimse peresuhteid käsitleva temaatika tõttu nii positiivse kui ka negatiivse tähelepanu osaliseks. Bergmani meisterlikkust iseloomustab suurepäraselt teoses "Sosinad ja karjed" nähtav värvide, muusika ja tugevate emotsioonide kooslus. Filmitegemise kõrvalt jätkas Bergman tööd ka teatris, kõige rohkem lavastas ta Rootsi kuninglikus draamateatris.
Isiklikku
Ingmar Bergman oli abielus mitu korda: tantsija Else Fisheriga, tantsija Ellen Lundströmiga, ajakirjanik Gun Grutiga, eesti pianisti ja kirjaniku Käbi Lareteiga (1959–1969) ning krahvinna Ingrid von Roseniga (Ingrid Karlebro; 1971–1995).
Ingmar ja Ellen Bergmani lapsed on režissöörid Mats Bergman ja Jan Bergman ning näitleja Eva Bergman.
Ingmar Bergmanil on kooselust norra filminäitleja Liv Ullmanniga tütar, kirjanik Linn Ullmann.
Abielust Gun Grutiga sündis poeg, lendur Ingmar Bergman.
Tema elukaaslased olid ka näitlejad Harriet Andersson ja Bibi Andersson.
Mercantouri rahvuspark
pisi Mercantouri rahvuspark (prantsuse Parc national du Mercantour) on rahvuspark Lõuna-Prantsusmaal Alpide lõunaosas. Asub Alpes-Maritimes'i ja Alpes-de-Haute-Provence'i departemangus. Hõlmab Ubaye, Tinée, Var'i, Ciansi, Vésubie ja Roya jõe oru. Rahvuspark on nime saanud seal asuva mäemassiivi järgi. Kõrgeim tipp on 3143 m kõrgune Cime du Gélas. Rahvuspargis on veel kuus üle 3000-meetrist mäge, neist Mont Clapier (3045 m) on Alpide lõunapoolseim üle 3000 m tipp. Rahvuspargi pindala on 685 km².
Mercantouri rahvuspark asutati 1979. aastal.
Rahvuspargis on mitmekesine taimestik ja loomastik. Seal leidub üle 2000 liigi taimi, neist 40 on endeemsed. Imetajatest võib sageli kohata mägikitsi ja alpi ümisejaid. Leidub ka itaalia hunti.
Mont Bégo läheduses asub kaks orgu Vallée des Merveilles ('Imede org') ja Vallée de Fontanalbe ('Valge allika org'), mis on tuntud pronksiaegsete kaljujooniste poolest. 2100–2600 m kõrguselt on leitud üle 35 000 relvi, kariloomi ja inimesi kujutavat petroglüüfi.
Rudolf Tobias
pisi|Rudolf Tobias Rudolf Tobias (29. mai 1873 Käina, Hiiumaa – 29. oktoober 1918 Berliin) oli eesti helilooja, organist ja koorijuht, kes omandas esimese eestlasena akadeemilise muusikalise erihariduse nii helilooja kui ka organisti erialal.
Tobias on kirjutanud Eesti esimesed instrumentaalsed helitööd, sealhulgas ka eesti muusikas esimese sümfoonilise avamängu ("Julius Caesar", 1896) ja esimese oratooriumi ("Joonase lähetamine", 1907).
Rudolf Tobiast loetakse koos Artur Kapiga eesti sümfonismi rajajaks.
Jüri Sillart
Jüri Sillart (29. mai 1943 Tallinn – 10. september 2011) oli eesti filmilavastaja ja -operaator.
Rudolf Tobias
Elukäik
Rudolf Tobias sündis köstri perekonnas. Esimesed muusikaalased teadmised omandas ta isa Johannes Tobiaselt, kes oli teeninud Käina koguduse ja Kullamaa koguduse köstrina. Tobiase noorpõlv möödus isa ehitatud majas Haapsalus Sadama tänav 23. Johannes Tobiase perekonnas oli 13 last, Rudolf oli teine laps.
pisi|Rudolf Tobiase bareljeef [[Kärdla muusikakool|Kärdla Muusikakooli esimese õppehoone seinal aadressil Vabrikuväljak 6 (skulptor Arseni Mölder, 1973)]] Komponeerimist katsetas ta juba varakult. Esimesed teadaolevad heliloomingu katsetused on säilinud 1882. aastast, mil Tobias oli üheksa-aastane.
Jüri Sillart
Tema eestvõtmisel loodi Tallinna Ülikooli juurde filmi- ja video õppetool ning tema algatusel lõi Tallinna Ülikooli senat 28. märtsil 2005 ülikooli algse filmikursuse ja Concordia Rahvusvahelise Ülikooli Eesti kolledži meediaõppe liitmisel Balti Filmi- ja meediakolledži. Ta oli Balti Filmi- ja Meediakooli mängufilmirežii õppetooli esimene juhataja. Algselt katseks loodud ja Jüri Sillarti juhendatud filmi- ja video õppetooli legendaarses teises lennus (filmi- ja videokursus aastatel 2002–2005) õppis mitmeid hiljem tuntuks saanud filmitegijaid ja kirjanikke: Tanel Toom, Anu Aun, Jaanis Valk, Rasmus Merivoo, Kristin Kalamees, Margus Paju, Priit Pääsuke, Margus Müür, Meelis Veeremets, Moonika Siimets, Kaupo Kruusiauk, Margo Siimon jt.
Rudolf Tobias
Elukäik
1885. aastal astus ta Haapsalu Kreiskooli, kus õppis kohaliku pianisti Catharina von Gerneti käe all klaverit. Pärast õpinguid naasis ta vanemate juurde Kullamaale.
Jüri Sillart
Isiklikku
Tema isa Aleksander Sillart (1906–1993) oli sidetehnika insener.
Jüri Sillarti arvates tuleb naist hinnata laste, mitte töö järgi.
Rudolf Tobias
Elukäik
1889. aastal suundus ta Tallinna Nikolai Gümnaasiumi (praegune Gustav Adolfi Gümnaasium), kus sooritas koduõpetaja ameti eksami. Selle kõrvalt õppis ta Tallinna Toomkiriku organisti Ernst Reinicke juhendamisel orelit ja muusikateooriat.
1893. aastal astus Tobias Peterburi Konservatooriumi, õppides orelit Louis Homiliuse ja kompositsiooni professor Nikolai Rimski-Korsakovi juures.
Neli aastat hiljem lõpetas ta konservatooriumi kahel erialal. Lõputööks kirjutas ta kantaadi "Johannes Damaskusest".
Aastatel 1898–1904 töötas Peterburi Eesti Jaani koguduse organisti ja koorijuhina, kandes ette ka mitu oma helitööd.
1904. aastal asus elama Tartusse, kus töötas mitmes koolis muusikaõpetajana.
Finantsolukorra raskenedes siirdus 1908. aastal Lääne-Euroopasse, kus tutvus mitme Euroopa linna muusika- ja kultuurieluga ning kirjutas ka mitu heliteost.
1910. aastal asus Tobias elama Berliini, kus teenis leiba nii organisti kui ka ajakirjanikuna. 1911. aastal sai ta Saksa Heliloojate Liidu (Genossenschaft Deutscher Tonsetzer) hindamiskomisjoni liikmeks. 1914. aastast kuni surmani töötas Rudolf Tobias Berliini Kuninglikus Muusikakõrgkoolis (Königliche Hochschule für Musik) muusikateooria professorina. 1914. aastal sai Tobias Saksa kodakondsuse.
pisi|Rudolf Tobiase haud Kullamaa kirikaias pisi|Rudolf Tobiase monument Haapsalus Rudolf Tobias suri 1918. aasta 29. oktoobril kopsupõletiku, mille põhjuseks oli nakatumine Hispaania grippi, tagajärjel. Ta maeti Berliini Wilmersdorfi surnuaeda. 7. juunil 1992 toodi Tobiase põrm Eestisse ning maeti ümber tema kodukohta Kullamaale.
Isiklikku
Helen Tobias-Duesberg oli Rudolf Tobiase tütar. Teine tütar, tantsija Beatrice Tobias (1911–1998) sündis Berliinis, kuhu tema vanemad Rudolf ja Louise Tobias olid 1910. aastal kolinud. Tüdruku tantsuanne avaldus varakult, esimest korda astus ta lavale juba kuueaastasena. Pärast Rudolf Tobiase surma 1918. aastal kolis Louise viie lapsega Eestisse. Beatrice oli esimene, kes oma tantsunumbrites kasutas eesti heliloojate loomingut. Rudolf Tobiase tütar oli ka harfimängija Silvia Tobias. Tobiasel olid pojad Paul-Ferdinand (sünd. 1904 Peterburis) ja Johannes.
Mälestuse jäädvustamine
1929. aastal valmistas Haapsalu kunstnik Roman Haavamägi Rudolf Tobiase mälestussamba. Astmelise alusega sambal on Tobiase portreebüst ning see tipneb muusikat sümboliseeriva lüüra kujutisega. Mälestussammas asub Haapsalus Promenaadi 3.
Rudolf Tobias oli kujutatud Eesti 50-kroonisel rahatähel.
1973. aastal avati Tobiase sünnikodus temanimeline majamuuseum.
2000. aastast tegutseb Tobiase keelpillikvartett.
Viited
.
11. juuni
11. juuni on Gregoriuse kalendri 162. (liigaastal 163.) päev. Juliuse kalendri järgi 29. mai (1901–2099).
Soosalu oja
Oja suubub Elliste rabast edelas paremalt Ellamaa ojja (8 km suudmest).
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Rudolf I (Saksa kuningas)
pisi|Rudolf von Habsburg. 19. sajandi joonistus Rudolf I Habsburg (Rudolf von Habsburg; 1. mai 1218 Breisgau, Limburgi loss – 15. juuli 1291 Speyer) oli Saksa kuningas 1273. aastast kuni surmani. Enne seda valitses ta Habsburgide pärusvaldusi Rudolf IV nime all. Ta oli Habsburgi krahv, Kyburgi krahv ja Thurgau maakrahv.
Rudolfi isa oli Habsburgi krahv Albrecht IV. Rudolfi ema oli Kyburgi ja Dillingeni krahvi Ulrichi tütar Heilwig. Pärast isa surma 1239 päris ta suured maavaldused Habsburgi linnuse ümber Aargau kandis tänapäeva Šveitsis, samuti Elsassis. 1245. aastal abiellus ta Hohenbergi krahvi Burkhard III tütre Gertrudega. Abielu tulemusel sai temast Švaabimaa tähtis vasall.
Rudolf käis sageli külas oma ristiisal Saksa-Rooma keisril Friedrich II-l. Tema lojaalsus Friedrichile ja tolle pojale Konrad IV-le sai tasutud maatükkide rikkalike annetustega.
Konrad valitses Sitsiilia kuningriiki ja püüdis oma võimu kehtestada kogu Itaalia kuningriigi üle, eriti Lombardias. See põhjustas konflikti paavstiga, kelle maad jäid Sitsiilia ja Lombardia vahele ja kes kartis Paavstiriigi täielikku ümberpiiramist. 1254. aastal paavst Innocentius IV ekskommunikeeris Rudolfi kui Konradi liitlase. Samal aastal suri Konrad malaariasse. Pärast seda oli Saksamaal interreegnum ja 1268 suri seni võimul olnud Hohenstaufenite dünastia lõplikult välja.
Hohenstaufenite langus pakkus Rudolfile võimaluse oma valdusi suurendada. Tema naine oli Hohenbergide pärija ning kui Rudolfi onu Kyburgi krahv Hartmann IV 1264. aastal lastetuna suri, hõivas ta ka tolle ulatuslikud valdused. Vaenus nii Strassburgi kui Baseli piiskopiga lõppes Rudolfi jaoks edukalt ning tema jõukus ja maine suurenesid veelgi, sest ta ostis nii vaimulikelt kui ilmalikelt mitmesuguseid maid ja õigusi nendele. Niimoodi saadud mitmesugused jõukuse- ja mõjuallikad muutsid Rudolfi Edela-Saksamaa kõige võimsamaks vürstiks, sest Švaabimaa hõimuhertsogkond oli lagunenud, jättes selle endised vasallid peaaegu iseseisvaiks.
1272 suri Richard Cornwallist, kes oli pärast Konrad IV surma olnud Saksa kuningas, aga üksnes formaalselt, sest ta ei elanud Saksamaal. Ka tema järeltulev sugu suri aastal 1300 välja. Sellepärast kogunesid kuurvürstid 1273. aasta sügisel uut kuningat valima. Rudolf kandideeris kuningaks. Teised kandidaadid olid Böömimaa kuningas Otokar II, kes ka ise valimiskogus oli, Anhalti vürst Siegfried I ja Friedrich II tütrepoeg Friedrich, kes pretendeeris tiitlile Hohenstaufenite esindajana, kuid oli veel kõigest 16-aastane. Rudolfit toetas Nürnbergi linnusekrahv Friedrich III. Rudolf saavutas Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrecht II ja Baieri hertsogi Ludwig II Range toetuse, kihlates nad oma tütardega. Lõpuks toetasid Rudolfit kõik kuurvürstid peale Ottokari enese. Ta valiti kuningaks 29. septembril ja krooniti Aacheni toomkirikus 24. oktoobril.
Selleks, et saada paavsti toetust, loobus Rudolf kõigist õigustest Rooma linnale, Paavstiriigile ja Sitsiiliale ning lubas juhtida uut ristisõda. Ottokari protestidest hoolimata paavst Gregorius X mitte üksnes ei tunnustanud Rudolfit ise, vaid ärgitas ka senist vastukuningat, Kastiilia kuningat Alfonso X-t sedasama tegema. Nii sai Rudolfist pärija Hohenstaufenite dünastiale, mille kaht esindajat oli ta varem ustavalt teeninud. 1278. aastal õnnestus tal sõjas võita Otokar II, kes tahtis ise saada Saksa kuningaks, ja selle tulemusena sai ta Austria oma perele pärusvalduseks. Seega algas Habsburgide tõus Euroopa võimsaimaks valitsejasuguvõsaks just Rudolf von Habsburgi valitsusajaga.
Ilukirjanduses
Krahv Rudolf von Habsburg on Karl Ristikivi romaani "Põlev lipp" tegelane.
Mihkel Klaassen
Mihkel Klaassen (24. veebruar 1880 Sindi, Pärnumaa – 7. märts 1952 Eesti) oli eesti jurist, riigikohtunik (Riigikohtu administratiivosakonna esimees).
Lõpetas Tartu Õpetajate Seminari 1901 ja Moskva Ülikooli õigusteaduskonna 1913. aastal.
Töötas advokaadina Peterburis ja Paides, osales I maailmasõjas.
Töötas Rakvere Ringkonnakohtu esimehe asetäitja ja esimees aastail 1919–1922, Tartu Ringkonnakohtu esimees 1922–1924.
Riigikohtunik 1924. aastast, Riigikohtu administratiivosakonna esimees 1938. aastast. Ülema Kirikukohtu eesistuja. 1944. aastal Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu liige.
Isiklikku
Mihkel Klaassen oli ajaloolase ja professori Olaf-Mihkel Klaasseni isa.
Emajõe Koda
Emajõe Taarausuliste ja Maausuliste Koda (lühemalt Emajõe Koda) on usuline ühendus, mis koondab Tartu ja Tartumaa maausulisi.
Koda asutati 1995. aastal Tartu Supilinna Koja nime all, paljud asutajaliikmed olid kuulunud muinsuskaitseklubisse Tõlet.
Emajõe Koda kuulub Maavalla Kotta.
2009.–2010. aasta maailma karikasari laskesuusatamises
2009.–2010. aasta maailma karikasari laskesuusatamises oli 33. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas Östersundis 2. detsembril 2009 ja lõppes Hantõ-Mansiiskis 28. märtsil 2010.
MK-sarja lõplik paremusjärjestus
Üldkarikas
Rooma kapitaal
Rooma kapitaal ehk capitalis monumentalis on seriifidega majuskelkiri, mis arenes välja etruskide kaudu roomlasteni jõudnud kreeka kirja selgetest geomeetrilistest vormidest umbes 1. sajandiks ja mida kasutati enamasti raidkirjades Vana-Rooma ehitistel ning monumentidel, kuid kirja kasutati ka muudel materjalidel. Keskajal ja renessansis leidis kirjastiil kasutust ka käsikirjades.
Arteesia vesi
thumb|300px|1.Arteesia vesi 2. Vettpidav kiht 3. Sademed 4. Arteesia kaev 5. Põhjaveetase 6. Kaev 7. Allikas Arteesia vesi ehk surveline põhjavesi on maa-alune survevesi, mis asub kahe vettpidava kihi – lamami ja lasumi – vahel.
Sügavamal esineb põhjavesi harilikult vettpidavate kihtide vahel ning on seetõttu surveline. Survelist põhjavett nimetatakse ka arteesia veeks.
Arteesia vesi on nimetuse saanud Prantsusmaa Artois' piirkonna järgi, mille ladinakeelne nimi oli Artesium (teistel andmetel Artesia).
Raudsepa (Otepää)
Raudsepa on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Jüri Haldre
pisi|Jüri Haldre (1936)
Õppis 1920–1924 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis, dr. med. 1931 (Eksperimentaalsed uurimised x-kiirte toimest munasarja follikulaar-aparaadisse).
Tartu Ülikooli röntgenoloog ja õppejõud (1940 professor), eraarst.
Isiklikku
Tema poeg Heiti Haldre (1928–2012) oli hüdrotehnikainsener ja vesiehituse õppejõud, pojapoeg Herkki Haldre oli aastatel 1992–1994 Eesti Raadio peadirektor.
Turba peakraav
Turba peakraav (ka Palujõgi) on kraav Harjumaal Saue vallas Lehetu külas.
Peakraavi pikkus on 6 km ning see suubub vasakult Ellamaa ojja (8,2 km suudmest). Peakraavi valgla on 20,5 km².
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Peakraavi lähe on Keila–Haapsalu raudtee lähedal Ellamaa raba lääneosas. Peakraav möödub Elliste rabast ida poolt.
Turba peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1108400.
Porhovi rajoon
Porhovi rajoon (Порховский район) on haldusüksus Venemaal, Pihkva oblastis. Rajooni pindala on 3190 km², elanike arv on umbes 25 000. Rajoonis on 525 asulat, rajoonikeskus on Porhovi linn.
Pihkva asehaldurkonnas moodustati 1777. aastal Porhovi maakond, mis ligikaudselt kattub praeguse Porhovi rajooniga. Porhovi asulast sai linn ja samanimelise maakonna keskus. Pärast kubermangude kaotamist 1. augustil 1927 moodustati Porhovi rajoon Leningradi oblasti koosseisus. Pihkva oblast moodustati 23. augustil 1944 ning selle hulka arvati ka Porhovi rajoon. Porhovi rajoon jaguneb halduslikult Porhovi linnaks ja 3 vallaks (külaasunduseks).
Andrei Hvostov
thumb|Andrei Hvostov (2008) pisi|Andrei Hvostov (2012) pisi|Andrei Hvostov (2018) Andrei Hvostov (sündinud 10. juulil 1963 Jõhvis) on Eesti ajakirjanik, esseist ja kirjanik.
Ta on töötanud ajalehes Eesti Ekspress.
Aastal 2005 sai Andrei Hvostov nooremleitnandi auastme, ta kuulub Kaitseliidu Toompea malevkonda.
Poliitiline tegevus
2013. aasta kohalikel valimistel kandideeris Hvostov valimisliidu Vaba Tallinna Kodanik nimekirjas Tallinnas ja sai 681 häält (2,62% häältest), kuid ei osutunud valituks.
"Mul on paar ideed, mida ma olen aastaid välja hõiganud kirjutava inimesena, nii ajakirjaniku kui kirjanikuna. Need enda kuuldavaks tegemise võimalused on nüüd ammendunud. Peab katsuma järgmist tasandit – poliitilist," põhjendas Hvostov valimistel kandideerimise otsust.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Andrei Hvostov Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 2. Ta kogus 740 häält, kuid ei osutunud valituks. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta samas nimekirjas ja ringkonnas 240 häält.
Jo Nesbø
Jo Nesbø (sündinud 29. märtsil 1960) on norra kirjanik ja muusik.
Jo Nesbø sündis Oslos ja kasvas Moldes. Ta on töötanud vabakutselise ajakirjaniku ja börsimaaklerina. Tuntuse saavutas kriminaalromaanidega, mille peategelaseks on politseiuurija Harry Hole.
Aastal 2007 avaldas Nesbø oma esimese lasteraamatu "Doktor Proktors prompepulver" ("Doktor Proktori puuksupulber", norra keelest tõlkinud Maris Kuuda, Varrak 2013).
Jo Nesbø on ansambli Di Derre laulja ja laulude autor.
Zelenogorsk
Zelenogorsk (soome keeles Terijoki) on linn Venemaal Karjala kannasel, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburi kesklinnast 50 km loodes.
Terijoki kuulus Soome Viiburi lääni 1940. aastani. Nõukogude väed vallutasid ala Talvesõja ajal ja Moskva rahuga läks see ala koos Karjala kannasega Nõukogude Liidule.
1939. aastal kuulutati seal välja Soome Demokraatlik Vabariik. 1946. aastal sai linnaõigused ja 1948 nimetati Zelenogorskiks.
Tänapäeval on Zelenogorsk populaarne elu- ja suvilarajoon uusrikaste seas.
Valitseja (Il Principe)
180px|thumb|Machiavelli (fragment)
"Valitseja" on renessansiaja mõtleja Niccolò Machiavelli 16. sajandi alguse Itaalias kirjutatud teos, itaaliakeelsetes väljaannetes tuntud pealkirjade "Il Principe" ja "De Principatibus" all.
Teos avaldati esimest korda itaalia keeles 1532. aastal, prantsuse keeles 1553. aastal, Index librorum prohibitorum’i esimeses loendis 1559., ladina keeles 1560., inglise keeles 1636., vene keeles 1869., eesti keeles 1993. aastal.
Pühendus
Teose pühenduses Lorenzo de' Medicile kirjutab autor:
et ei leidnud oma varudest midagi, mis oleks mul kallimat või mida hindaksin kõrgemalt kui teadmised väljapaistvate inimeste ettevõtmistest, mis on minu poolt omandatud läbi kauase kogemuse kaasaja asjus ja muiste sündinud juhtumiste lakkamatu lugemise teel – olles neid suure hoolega pikka aega vaaginud ja uurinud, läkitan ma oma töö tulemused nüüd väiksesse teosesse koondatuna Tema Kõrgeaususele.
...non ho trovato intra la mia suppellettile cosa quale io abbia più cara, o tanto stimi; quanto la cognizione delle azioni degli uomini grandi; imparata da me con una lunga sperienza delle cose moderne ed una continua lezione delle antiche; le quali, avendo io con gran diligenza lungamente escogitate ed esaminate, ed ora in uno picciolo volume ridotte, mando alla Magnificenza Vostra.