cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harry Truman
Presidendina (1945–1953)
Pärast maailmasõja lõppu jätkas Truman oma eelkäija, Franklin D. Roosevelti ideede elluviimist. Näiteks just Trumani eestvedamisel loodi 1945. aasta keskel Ühinenud Rahvaste Organisatsioon – esialgu oli sellise liidu loomine olnud Roosevelti idee.
President Trumani ametiajal algas ka külm sõda. Kui 1947. aastal hakkasid Ameerika Ühendriikide ja NSV Liidu suhted pingeliseks muutuma, kuulutas Truman välja Trumani doktriini. Seda peetakse üheks külma sõja algussündmuseks. 1948. aastal kuulutas ta välja Marshalli plaani, millega Ameerika Ühendriigid loovutasid 13 miljardit dollarit, et toetada sõjajärgse Lääne-Euroopa taastamistöid. Marshalli plaani eesmärk oli ära hoida kommunismi levik sõja tõttu majanduslikult nõrgestatud Lääne-Euroopas. 1948. aastal kuulutati välja Berliini blokaad, mis oli külma sõja alguses esimene suurem rahvusvaheline kriis. 1949 loodi Trumani eestvedamisel maailma demokraatlikke riike külmas sõjas ühendav sõjaline liit – NATO. 1950. aastal sekkusid Ameerika Ühendriigid Korea sõtta.
1948. aasta presidendivalimised
pisi|Harry Trumani kandideerimisel 1948. aastal kasutati tunnusmuusikana Eubie Blake'i pala "Just Wild about Harry" (salvestus 1922. aastast) Üks 1948. aasta presidendivalimiste teemadest käsitles kodanikuõigusi. Erinev arusaam kodanikuõigustest jagas Demokraatliku Partei, Trumani kodupartei, kahte leeri. Ühe leeri moodustasid mõned lõunaosariiklased, kes pooldasid segregatsiooni jätkumist ja soovisid, et iga osariik võiks ise otsustada kodanikuõiguste üle. Teise leeri moodustasid valdavalt põhjaosariiklased, kes pooldasid segregatsiooni ja diskrimineerimise lõpetamist kogu riigis.
Parteisisene suurem tüli sai alguse siis, kui Truman avaldas valimisplatvormi, milles lubati kaotada segregatsioon ja diskrimineerimine kõigis osariikides. Vastukaaluks sellele platvormile tegi Mississippi kuberner Fielding L. Wright 6. veebruaril 1948 Floridas Wakulla Springsis toimunud lõunaosariikide kuberneride konverentsil ettepaneku moodustada uus partei, et kaitsta lõunaosariikides rassilist segregatsiooni. Demokraatliku Partei konverentsil (12.–14. juuli 1948, Philadelphia) toetasid põhjaosariikide demokraadid, näiteks Minneapolise linnapea Hubert Humphrey, Trumani kodanikuõiguste-platvormi ning konverents võttis selle vastu. Protestiks kõndisid kõik 22 Mississippi delegatsiooni liiget (kuberner Fielding L. Wrighti ja endise kuberneri Hugh L. White'i juhtimisel) ja 13 Alabama delegatsiooni liiget (asekuberner Leven H. Ellise juhtimisel) konverentsilt välja.
17. juulil 1948 kohtusid nad Alabamas Birminghamis, kus nad lõid uue, segregatsiooni pooldava partei, mille nimeks sai Demokraatlik Osariikide Õiguste Partei (inglise keeles States' Rights Democratic Party). Neid hakati kutsuma dixiecrats'ideks, selle nimetuse esimene pool viitab lõunaosariikide hüüdnimele Dixie, teine sõnale demokraat. See partei nimetas oma presidendikandidaadiks Lõuna-Carolina kuberneri Strom Thurmondi ja asepresidendikandidaadiks Mississippi kuberneri Wrighti. Alabamas ei märgitud Trumani nime valimissedelile. Louisianas, Mississippis ja Lõuna-Carolinas märgiti valimissedelitele Demokraatliku Partei peakandidaadina Strom Thurmondi nimi, kuid teistes osariikides märgiti Demokraatlik Osariikide Õiguste Partei valimissedelile nn kolmanda parteina.
Ka ilma lõunaosariikide toetuseta ei paistnud 1948. aasta valimised Trumanile soodsad. Vabariiklikul Parteil oli enamus nii senatis kui ka esindajatekojas ning nende kandidaat, New Yorgi kuberner Thomas E. Dewey kogus kiirelt populaarsust. Väga suur osa meediast oli Dewey poolt: teda toetas üle 500 ajalehe, samas kui Trumanit toetas 182 ajalehte ja paljud lõunaosariikide ajalehed toetasid hoopis Thurmondit. Valimispäeva eelõhtuks olid Dewey võitu ja Trumani kaotust kuulutavad artiklid juba valmis kirjutatud.
2. novembril 1948 ootas enesekindel Dewey koos perekonna ja meeskonnaga New Yorgis oma peakorteris Roosevelt Hotelis valimistulemusi, samas kui Truman hiilis Kansas Citys reporterite juurest eemale, sõitis koos salateenistuse agentidega Excelsior Springsi äärelinna ja võttis seal endale Elms Hotelis toa. Pärast õhtusööki ja Türgi sauna läks ta magama. Kui hääletustulemusi hakati avalikustama, asus Truman varakult juhtima ega kaotanud seda positsiooni kordagi. Kell 4 hommikul ärkas Truman üles ning kuulis raadiost, et ta juhib valimisi 2 miljoni häälega. Seepeale käskis ta end tagasi Kansas Citysse viia. Vabariiklaste presidendikandidaat Dewey sai aru, et tema jaoks on valimised läbi, kui selgus, et ta ei saavutanud Uus-Inglismaal ja New Yorgis oodatud häälteenamust. Ta oli olnud üleval kogu öö ning analüüsinud järjest saabuvaid valimistulemusi. Kell 10.30 oli Deweyle selge, et ta on kaotanud. Kell 11.14 saatis ta Trumanile telegrammi, milles tunnistas oma kaotust.
Elektrostaatiline vastastikmõju
Elektrostaatiliseks vastastikmõjuks ehk kulooniliseks vastastikmõjuks nimetatakse seisvate elektrilaengute vastastikust mõju.
Visingsö
pisi|Vätterni kaart Visingsö on saar Rootsis Vätterni järves.
Visingsö on populaarne turismisihtkoht, kus on palju vaatamisväärsusi, näiteks Näsi linnus ja teisi varemeid. Tänu oma kesksele asendile ja kaitstud asukohale on Visngsö etendanud Rootsi ajaloos tähtsat osa.
Visingö tekkimisest räägib rahvapärimus, et hiiglane Vist olevat vette visanud suure künka, et tema naine saaks järve läbides vahepeal jalga puhata. Vistal endal tarvitses teha vaid sammuke, et järv ületada. Praegu seisab Visingsöl hiiglase Vista kuju.
12. ja 13. sajandil oli Visingsö toona veel nõrga Rootsi kuningavõimu keskus. Näsi linnus rajati saare lõunapoolsele küljele. Visingsöl on surnud neli Rootsi kuningat: Karl Sverkersson, Erik Knutsson, Johan Sverkersson ja Magnus Aidalukk.
17. sajandil rajati Visingsö idakaldale Visingborgi loss, kus elas mõjukas Brahe pere. Tänapäeval on nii Näsi kui Visingborgi loss varemeis.
17. sajandil istutas Rootsi merevägi saarele tammed, et saada tulevaseks laevaehituseks strateegiliselt tähtsat puitu. Tänapäeval on tammeistandus koristamiseks küps, aga enam pole puitu laevaehituseks vaja. Selle tulemusena on Visingsö osalt põllumaa ja osalt kaetud tammikuga.
Hiitola
Hiitola on küla Venemaal Karjala Vabariigi Lahdenpohja rajoonis, alates 2006. aastast Hiitola külaasunduse keskus.
Enne 1944. aastat kuulus Soomele ja oli Hiitola valla keskus.
Hiitolat läbib Viiburi–Joensuu raudtee ja see on Peterburi–Hiitola raudtee lõppjaam.
Toonika
Harmoonias on toonika üks funktsioonidest.
Läbipaistvus
pisi|[[Varbussid on läbipaistavad organismid. See lihtsustab nende uurimist ja on muutnud nad üheks bioloogias oluliseks mudelorganismiks]] Läbipaistvus on keha füüsikaline omadus, mille korral aine hajutab, neelab ja muundab teatud sagedusega elektromagnetilisi laineid (valgust) väga vähe või ei tee seda üldse.
Ained neelavad ainult teatud sagedustega elektromagnetilist kiirgust. Neeldumisel saadud energia kulub aatomite võnkuma panemiseks või aatomite ergastumiseks. Näiteks õhku, mõningaid muid gaase, puhast vett, teatud vedelikke ja klaasi, suudab nähtav valgus läbida, ning need näivad läbipaistvatena: neist on võimalik läbi vaadata.
Täiesti läbipaistvat keskkonda ennast ei ole näha.
Puugid
Puugid (Ixodoidea) on lülijalgsete hõimkonna ämblikulaadsete klassi nugilestaliste seltsi kuuluv loomade ülemsugukond. Nad on paljude selgroogsete obligatoorsed parasiidid.
Esimesi hinnangulisi jälgi puukidest looduses on leitud hilis-paleosoikumist (kambrium) ja varasest mesosoikumist, ligi 225 miljonit aastat tagasi, arvatavalt roomajate parasiitidena.
Puugid ja nende toitumine imetajate verest on huvi pakkunud juba sajandeid; seda teemat on käsitlenud juba Homeros, Aristoteles jt.
Klassifikatsioon
Ülemsugukonda klassifitseeritakse järgmised sugukonnad:
Anatoomia ja füsioloogia
Äärispuuklased (Argasidae) on põhiliselt kuumade ja kuivade alade asukad. Peremeeslooma leiavad nad lõhna järgi. Selleks on neil esijalgadel spetsiaalsed haistmiselundid – Halleri elundid. Kilbid on kehalt kadunud ning keha on kaetud elastse nahaga, mis võimaldab neil verd imedes kõvasti paisuda. Lõugtundlad on äärispuukidel teravaservaliste harudega, mille abil lõigatakse läbi peremeeslooma nahk. Seejärel viivad nad peremeeslooma sisse iminoka, mis on varustatud väikeste sarvhammastega. Nende sülg takistab vere hüübimist ja toimib valuvaigistina, mistõttu peremeesloom ei tunne hammustust. Harilikult ründavad äärispuugid siis, kui peremeesloom puhkab oma urus, kuna nad ei taha, et neid nende peidupaikadest välja viiakse. Nad pole väga peremehespetsiifilised. Imevad roomajate, lindude ja imetajate verd. Puukide (puuklaste) (ixos kreeka keeles= putukliim; ixodes= liimitud) liigid elunevad kõigil mandritel. Liike on üle 840, peamiselt kaks suurt perekonda, kelle esindajad erinevad suuresti nii arengu, välimuse kui eluviiside poolest: pehme (~20%) ning kõva toesega puugid (~80%). Eestis elunevad peamiselt kõva toesega Ixodidae sugukonna puugid: võsapuuk Ixodes ricinus ja laanepuuk Ixodes persulcatus.
Täiskasvanud emaste puukide välistoes on väga elastne, ovaalne ja lame, 3–3,5 mm pikkune, võimaldades neil süües mitmeid kordi paisuda, mistõttu omandavad munaja kuju. Isased on 2 mm pikkused ja nende välistoes vere imemisel oluliselt ei suurene.
Puukide keha koosneb tagakehast ja pearindmikust. Pearindmiku moodustavad suu koos selle juures paiknevate elunditega: mõlemal pool asuvad lõugkobijad (ehk pedipalpid) ja lõugtundlad (ehk helitseerid). Pedipalpid on tavaasendis nahkses tupes, aga välja sirutades piklikud ja lülilised (2–4) ning omavad maitsmisfunktsiooni. Nimelt, nendega kühveldab puuk omale verd suhu. Helitseerid asuvad pedipalpide all ja liiguvad külgmiselt ning koosnevad kahest lülist. Välimine lüli lõpeb käärisarnaste harudega (justkui lõikehambad), millega puugid läbistavad söömisel nahapinna.
Seedeelundid
Süljenäärmete eritatud tsemendilaadne eritis ühendab võõrustaja vereringe silmapilkselt puugi kärsaavausega ning ühtlasi ka seedekulglaga. Seedekulgla koosneb ees-, kesk- ja tagasoolest. Veri kontsentreeritakse imemise käigus kiiresti: elimineerides vee ja elektrolüüdid aurustumise ajal väljaheidete ja süljenäärmete eritistega. Emaspuukide süljenäärmed väljutavad liigse vedeliku söömaajal tagasi peremehe vereringesse.
Erituselundid
Puukide käitumine, söögipoolisega seonduv, sugupooltevahelised kontaktid ja kopulatsioon toimib suuresti tänu eritistele, mida väljutatakse võõrustaja nahale ja mille funktsioon on elutähtsa info vahendus. Tuntumad neist on:
feromoonid – liigisiseseks suhtlemiseks, nt seksferomoonid. Verd imev emaspuuk jätab nahale eritise, mis informeerib isaspuuke viljastumist ootava emaspuugi asukohast;
kairomoonid – söögipoolisega seonduv, lokalisatsioon, tunnetus jne.
Süljenäärmetel on puukide elus täita olulisi funktsioone. Mitmesugused farmakoloogiliselt aktiivsed ühendid, mis abistavad puuke nende vereimemise ajal ja ühtlasi suurendavad viiruste ja patogeenide ülekandumist, sisalduvad teadlaste arvates just nn "tsementeerunud süljes", süljes ja süljenäärmetes (nende hulgas valu vaigistavad, hüübimist takistavad, põletikuvastased ja immuunreaktsiooni pärssivad toimeained, ensüümid ja soonteergutid suurendavad vere juurdevoolu).
Puugid vajavad eluks piisavalt õhuniiskust. Nad omandavad seda suu juures paiknevate elunditega, mis väljutavad ainet (ilmselt kontsentreeritud soolalahused), mis seob ümbritsevat õhuniiskust ja tänu millele puugid võivad mitu kuud nälgida. Puuk kühveldab seejärel niiskusega küllastatud aine lõugkobijatega suhu ning ronib taas taimedele – verejahti pidama.
Hingamiselundid
Puukide hingamissüsteem on elundkondi läbiv trahheesüsteem, mis koosneb peenikestest torudest ja nende avaustest (mida nimetatakse stigmadeks ehk hingeavadeks), need juhivad õhu vajalike elunditeni. Stigmad paiknevad tagumise ehk eelviimase paari jalgade vahel.
Närvisüsteem
Puukide tsirkulatsioonisüsteem ja närvisüsteem on tihedalt seotud. Üksnes pearindmik on ilmselt närvivaba. Aju ja silmad paiknevad pearindmiku taga – seega tagakehal. Need ei oma Ixodidae puukidel aga optilist nägemisvõimet, vaid orienteeruvad valgusärritajate (näiteks öö/päev) järgi. Tänu sellisele elundite paiknemisele elavad pea kaotanud puugid edasi, kuni surevad janusse ja/või nälga.
Lihased
Peamised elundisüsteemid ja pearindmiku elundid toimivad koos lihastega. Tugevad lihasgrupid paiknevad ka emaspuukide seljal, mille abil puugid liiguvad gravitatsiooniväljas ja on võimelised seliliasendist jälle jalgadele tõusma. Vastsetel on kolm paari jalgu, nümfidel ja täiskasvanud puukidel aga neli paari jalgu. Jalal on 4–7 lüli. Kõik jalad on liikumiseks, kuid esimese jalapaari tarsusel paikneb ka tunnetuselund – Halleri elund.
Tunnetuselundid
Sobiva peremehe lähenedes aktiviseerib puugi endokriinsüsteem koos tunnetuselunditega, muutes puugi hoogsalt ärkvelolevaks ja liikuvaks. Koostiselt juuksekarvaga sarnanevad välised tunnetuselundid asetsevad kehal, jalgadel ja ka suu ümbruses: enamik neist on maitsmis- ja haistmiselundid. Nende abil eristavad puugid keemilisi ärritajaid (piimhapet,ammoniaaki higis, CO2 hingeõhus jne) fenoole, niiskust ja aromaatseid kemikaale, ning temperatuuri ja õhu vibratsioone seonduvalt soojavereliste loomadega.
Halleri elundid
Elundid lubavad puugil suunata oma vereloovutaja otsimist ja suhelda teiste puukidega. Selleks on neil eesmisel jalgadepaaril spetsiaalsed Halleri elundid. Halleri elunditega võivad puugid hinnanguliselt rohkem kui 40 lõhnale reageerida.
Puugi reageerimiskiiruseks on murdosa sekundist – puutudes kokku toiduga (lõhnasobilik peremeesorganism) haarab ta õhkusirutatud lõugkobijatega kiiresti karvkattest ehk nahast (kaasa arvatud riietusest) ja hoiab kinni. Edasi hakkab ta otsima lähikontakti vereringega.
Täiskasvanud puugid toituvad, mistahes kehaosal eelistades peapiirkonda (kõrvad, kõrvatagused, pea ja kael). Mittesuguküpsed puugid (vastsed, nümfid) võivad toituda igal pool, kaasa arvatud kael, jalad, rind, kõht jne.
Puukide elunemine
Rohkem kui 90% oma elust veedavad nad "peremehest" sõltumatult avatud looduses, niitudel ja metsades. Hooajaline aktiivsus saabub koos ööpäevase temperatuuritõusuga plusskraadide poolele ehk märtsikuus, kui täiskasvanud puugid harrastavad toidu otsimist maapinna lähedal. Puugid liiguvad kuni meetrikõrguse taimestiku "latvadesse" aprillis ja mai alguses kui temperatuur on madal ja õhuniiskus kõrge. Juuni ja juuli on madala õhuniiskuse periood ning puukidel on äärmiselt energiakulukas taimedele üles-alla ronida. Teine aktiivsuse periood algab tavaliselt septembris-oktoobris, kui õhuniiskus ja ka õhutemperatuur on madalad liiguvad puugid maapinna lähedal, kuni välistemperatuuri langus talvel sunnib nad pea liikumatuks. Lisaks perioodilisele aktiivsusele esineb neil iga päev aktiivsemaid perioode ka ümbritsevast keskkonnast lähtuvalt ehk siis hommikuti ja õhtupoolikuti. Puugihooaeg, see on puukide bioloogilise aktiivsuse periood, mis kestab tavaliselt aprillist oktoobrini, kuid pehme talv võib seda oluliselt pikendada. Puuk muutub aktiivseks, kui ööpäeva keskmine temperatuur on 6–7 kraadi. Esimesed puugid ilmuvad kevadel kohe pärast lume sulamist. Puukide arvukus kasvab pidevalt ja kiiresti, saavutades maksimumi suvekuudel. Puukide arvukus sõltub ka ilmastikutingimustest. Oma elutegevuseks vajab puuk niiskust. Seega pikeneb puugihooaeg ja suurendab puukide arvukust ka niiske ja vihmane suvi. Võsapuugi ja laanepuugi bioloogilise aktiivsuse perioodid on erinevad. Võsapuugi aktiivsusperiood on pikk: aktiivseid isendeid kohtab aprilli keskpaigast novembrini. Laanepuugi aktiivsusperiood kestab umbes 4 kuud (aprilli teisest poolest kuni juuli lõpuni), saavutades maksimumi mais ja juuni alguses. Edaspidi järgneb sellele pidev arvukuse langus ning suve lõpupoole neid peaaegu ei leidu.
Kinnitumine ja toitumine
Esimese 24–36 tunni jooksul toimub tavaliselt kinnitumine: nad haaravad nahast pedipalpidega kinni, kallutavad keha 45–60-kraadise nurga alla, läbistavad helitseeridega naha ning viivad kärsa sisse. Kärss (kehaosa, millega puuk valmistab ette toitaineid seedimiselundite tarvis) jääb puugi poolt eritatud "tsemendi" sisse seniks, kuni puuk toitub. Pedipalpid asetuvad söömise ajal naha peale.
Puugid toituvad opossumite, pesukarude, skunkide, rebaste, koiottide, ilveste, oravate, metskitsede, metssigade, siilide, kariloomade, näriliste, koduloomade, lammaste, hobuste ja inimeste ning maalt toitu otsivate lindude verest.
Sigimiselundid ja paljunemine
pisi|Verd imenud emane võsapuuk koos isasega Puukide sigimiselundid arenevad kuni nümfistaadiumini, seejärel areng peatub.
Isaspuukide sigimiselundid on seemnesari (paariline), mis koosneb torukestest (seemnefolliikulid), kus arenevad spermatosoidid. Seemnefolliikulite ülesanne on spermatofoori moodustamine, st sarnaselt inimeste spermaga koosneb puukide sperma kahte liiki vedelikust, mille koostoime annab viljastusvõimelise seemnevedeliku.
Emaspuukide sigimiselundid on kolmeosalised: munasari (paariline), munajuha ja sugutaskud, elundid tagavad üheskoos söögist saadavate toitainetega (eriti proteiin) munarakkude kinnitumise, viljastumise ja arengu ning väljutamise.
Kopulatsioon: emaspuuk signaliseerib valmisolekut eritistega võõrustaja nahale ja isaspuuk, kes kohale jõuab positsioneerib ennast kõrvuti emaspuugi suguavaga. Isaspuuk viib oma lõugtundlatega spermatofoori emase suguavasse või kleebib neerusekreedi abil sinna lähedale. Pärast kopulatsiooni asuvad emaspuugid innukalt toidupoolise kallale.
Munemine
Emaspuukidele tähendab see kiireid muutusi, millesse kaastakse ka Genéi elund. Genéi elund asub puugi peas ja täpsemalt osas, mille küljes on ka kärss. Genéi elund koosneb spetsiaalsetest torukestest, mis eritavad vahataolist sekreeti. Esmalt tuleb pea ja suguava asendit korrigeerida: selleks surub puuk Géné'i elundi suguava ette, kõhu suunas nurga all, see sillutab munadele optimaalse väljumistee ja kaitse kuivamise eest. Munad väljutanud emaspuugid vahetavad värvi muutudes kas valkjas-kollakaks või luitunud beeži värvi, seda tänu väga kiirele munade arengule ja suurele munakogusele ning väga suureks paisunud Malpighi kehakestele. Emaspuukide ainevahetusjäägid jäävad suures osas väljutamata.
Arengutsükkel
Puugid munevad suurel hulgal mune, kuid väga vähesed neist elavad suguküpseks saamiseni. Täiskasvanud isaspuugid saavad suguküpseks pärast söömist ja paarituvad söögiks kinnitunud emastega. Söönud ja paaritunud emaspuugid jätavad söögimaterjali ja asuvad seedima ning munevad loodusesse, tavaliselt kas maapinnal olevatesse pragudesse, prahi sisse (näiteks lehehunnik), kivide alla varjulisse kohta või teiste loomade pesadesse ja urgudesse, ühe munadekogumi (200–5000 ja rohkem) ning surevad. Areng on kolmejärguline: vastne, nümf ja valmik. Igaks kestumiseks on eelnevalt vajalik toituda. Munadest kooruvad looduses kolme jalapaariga vastsed, kes liiguvad toitumiseks mööda taimi kuni 1 meetri kõrgusele maapinnast. Verd söönud vastsed kestuvad kaks korda: nümfideks (lisanduvad 2 jalga) ja seejärel täiskasvanud puukideks (lisandub suguava), kusjuures tsükkel võib-olla väga suurte ajaliste kõikumistega 1 kuust kuni 3 ja enama aastani, olenedes suuresti ümbritsevatest keskkonnatingimustest (õhutemperatuur, -niiskus, valgus jne). Igal nimetatud arenguetapil söövad nii vastsed, nümfid kui ka täiskasvanud puugid ühe mitu ööpäeva kestva söögikorra erinevate loomade (kaasa arvatud inimese) vereringetest. Puugid võivad elada toiduta 3–4 kuud, külmemate õhutemperatuuride puhul kuni 6 kuud. Puugid, kel ei õnnestu söögiks verd saada, surevad arvatavasti nälga.
Haiguste levitajad
pisi|Verd täis puuk
Puugid on olulised nakkushaiguste levitajad. Puugid ei ole mitte ainult bakteritekandjad (vektorid), vaid ka reservuaarid puukide süljeeritistega (eeldatavalt) edasikanduvatele bakteritele (Rickettsiae, Borreliae, Francisella jpt). Puugid võivad nakatuda bakteritega nakatunud loomade verd imedes. Haigusetekitajaid kantakse edasi nii arengutsükli siseselt (verd imenud vastne nümfile ja verd imenud nümf täiskasvanud puugile) kui ka munade kaudu. Üheaegselt võivad puugid olla nakatanud rohkem kui ühe viirusetekitajaga, st et samaaegselt võib peremehele üle kanduda rohkem kui üks haigustekitaja bakter, kusjuures vastsed ja nümfid on haigustekitajate olemasolu korral eritistes sama ohtlikud kui täiskasvanud puugid. Puukide vahendusel võib nakkus levida inimesele. Nakatunud puugil leidub viirusekandjaid teadlaste arvates süljenäärmetes ja süljes. Puukide süljes (u 64 liigil 840-st) võib leiduda ka mürke, mis põhjustavad puugihalvatust.
Eestis on sagedased kaks puugiliiki: võsapuuk (Ixodes ricinus) ja laanepuuk (Ixodes persulcatus), kes levitab puukentsefaliiti ehk puukajupõletikku. Puugid kannavad edasi katku, tüüfust, tulareemiat, kevad-suve entsefaliiti, puukborrelioosi, veiste babesielloosi jt haigusi. Nad levitavad haigusi viiruste, bakterite, vereparasiitide jt haigustekitajate kaudu. Meil leidub puuke eriti rohkelt suve esimesel poolel ning eriti võsastikes ja metsaradade ääres, kus nad väljasirutatud esijalgadega ohvrit ootavad. Kui puuk on leidnud peremehe, siis otsib ta kinnitumiseks sobiva koha. Harilikult eelistavad nad kaela, loomadel aga kõrvasid, silmalaugusid, kubemeid jt kohti, kus ohvri nahk on kõige õrnem. Laanepuuk on üks olulisemaid kevad-suve entsefaliidi edasikandjaid, kuid ka võsapuugid võivad olla nakatunud. Kevad-suve entsefaliit esineb inimestega asustamata paikades. Seda kannavad hiired ja teised pisinärilised. Puugid annavad nakkuse edasi ka munadele. Haigustunnusteks on nakatunul 10–15 päeva pärast ilmnev peavalu ja kõrgem temperatuur, millele võivad järgneda mitmesugused närvisüsteemi häired. See haigus võib lõppeda surmaga. Teine haigus, mida puugid rohkelt levitavad on veiste babesielloos, mille levitajaks on põhiliselt võsapuuk. Haiguse tekitaja on vereparasiit. Haigustunnused on loomade söögiisu vähenemine ja mõne päeva möödudes uriini ilmuv veri.
2009. aastal registreeriti Eestis 179 puukentsefaliidi ja 1787 puukborrelioosi haigusjuhtu.
Puugid kui haigusekandjad
Puukide vahendusel inimestele (ja ka loomadele, roomajatele, lindudele jpt) edasi kanduvad levinumad haigused:
Haigusnähud ja ravi inimestel
Puukentsefaliidi viirust ei kanna kõik puugid, vaid keskmiselt üks puuk kümnest, ja inimese nakatumisel nimetatud viirusega ilmnevad 1–2 nädalat pärast puugihammustust gripi omadega sarnased sümptomid: kerge palavik koos pea- ja lihasevaludega. Need vaevused kestavad kuni nädala ja seejärel enamik inimesi tervistub. Ent umbes igal kolmandal nakatunul tungib viirus edasi ajju ja ajukelmetesse, mille võimalikud välised tunnused on: kõrge palavik, tugev peavalu, kuklakangestus, oksendamine, uimasus ja üldine halb enesetunne. Soovitatakse kohe arsti vastuvõtule minna. Ravi puukentsefaliidi vastu ei ole. Haiguse läbipõdemine annab eluaegse immuniteedi, st haigestutakse ainult kord elus.
Puukide põhjustatud puugihalvatus – palavik, lihasevalu, nohu, peavalu, oksendamine, meningiit, kaela kangestus, entsefaliit,uimasus, segadus, nägemishäired, halvatus. Tuleb kiiresti ja otsustavalt tegutseda, sest paranemine saab alata siis, kui toksiine eritav puuk inimese küljest eemaldatakse.
Babesioosi, erlihioosi, Lyme'i tõve, puukborrelioosi jne haiguste võimalikuks raviks kasutatakse arvatavasti antibiootikume.
Ohu vältimise võimalused riigi tasandil
Riigi tasandil toimuvad järgmised peamised protsessid:
Puukide vaatlemine-otsimine
Puukide korjemeetodit võib kasutada veendumaks, kas teatud maa-alal leidub puuke. Selleks komplekteeritakse lihtne, paarist ligi meetripikkusest oksast ja paksemast 1 × 1 m neljakandilisest heledast riidest võrestik, mille nurgad kinnitatakse, sidudes kanga puupulkade ümber. Otstesse võib panna lisaraskused, et võrendik saaks stabiilsem. Ja edasi tõmmake riidevõrestikku mööda maad, jälgides samas, et oleksid täidetud esmased ohutusnõuded vältimaks puugi kinnitumist teie enda nahale/riietele. Hinnake seejärel kui suure maa-ala te läbisite ja lugege riidel olevad puugid kokku, saate näiteks linnas ehk siis 1 puugi 10 m2 kohta jne. Lugenud silmade abiga puugid kokku, püüdke need jälle loodusesse tagasi lasta.
Puukide tõrje
Looduskeskkonnas toimib loomulik puukide tõrje väiksematel loomadel (rotid, hiired, oravad, kassid jne) ja lindudel igapäevase puhastamise (välja arvatud peapiirkond) käigus. Puugid on toiduks sipelgatele, mesilastele, herilastele, osadele lindudele. Ka seab piiratud liikumisulatus ja niiskusevajadus nõuded taimestikule – puugid kõrgete taimede ja puude otsa ei roni.
Inimtegevuse põhiselt eristatakse lihtsustatult keemilist ja bioloogilist tõrjet.
Puukide tõrje eesmärk on vähendada inimeste ja nendega koos elavate ja ekspluateeritavate koduloomade ja -lindude haigestumist ja surma. Otsustavaks saavad arvatavad teadmised puukide elutegevusest, edasikantavatest haigustest, olemasolevatest ravimitest, kui palju on võimalik kulutada keemilisele tõrjele ja ökoloogilistest tagajärgedest.
Puuduvad andmed Eestis kasutatavate kari- ja metsloomade ning ka karjamaade ja muude alade ulatusliku keemilise tõrje kohta. Küll aga tehakse üleriigilist massilist keemilist tõrjet näiteks Ameerikas: alates DDT bait-boxidest (1960-ndad) kuni kariloomade sagedasele vannitamisele keemiliste tõrjevahenditega ning metsloomadele püstitatud puugitõrje-söödatornidega (metsloom pistab pea avast sisse, et süüa ning samal ajal käivitub keemiline tõrje). Ei ole keemilist tõrjet, mis oleks ohutu nii loomadele, inimestele kui ka keskkonnale.
Bioloogilise tõrje meetodiks võib pidada puukide loodusliku keskkonna haldamist inimestele soovitavas suunas.
Koduaia planeerimine
Koduaia läbimõeldud rajamine ja olemasoleva rikastamine erinevate, rohkelt eeterlikke õlisid sisaldavate taimedega. See omakorda loob lõhnaväravad liblikate, mesilaste, herilaste ja õhutoiterežiimil olevate lindude tarvis. Hooldatud muruplatsid enimkasutatavate õuealade (näiteks kodumaja ümbrus, laste mänguväljakud jne) tarvis, mis ei vaja lisakastmist, väetamist ja pestitsiididega töötlemist. Metsloomade ligipääsu kitsendamine koduaiale (aiaga piiramine). Võimaluse korral tuleks ka lindude pesakastid kodumaja lähemast ümbrusest veidi kaugemale toimetada, vältimaks lindude poolt igapäevase puhastuse käigus allaloobitud nn "lendavate puukidega" kokku sattumist. Koduloomade igapäevane puugikontroll.
Bioloogilised tõrjevahenditena võib püüda puukide kinnitumise ennetamist. Selleks soovitatakse lõhna suhtes ülitundlike puukide tarvis rohkelt eeterlikke õlisid sisaldavaid värskete taimede mahla kehale ja riietele määrida, nagu saialill, peiulill, basiilik, oregaano, piimanõges, suur mungalill (Tropaeolum majus), piparmünt, rosmariin, soolikarohi (Tanacetum vulgare), salvei, tüümian, lavendel, sibul, murulauk, sidrunirohi, küüslauk. Kui aga soovitakse kasutata tööstuslikult ehk kodusel teel kontsentreeritud eeterlikke õlisid (piinia- ja seedriõli on kasutusel näiteks USA armees erinevate putukate tõrjevahendina) siis tuleb jälgida isiklikke ettevaatusabinõusid, nii näiteks on eukalüptiõli omal käel tarbimine lastele väga suure ohu allikaks, sellele võivad lisanduda erinevad allergiad. CDCD ja FDA andmetel mõjub eükalüptiõli sama efektiivselt kui DEET, ning on läbinud Ameerikas vajalikud registreerimisprotseduurid. ,
Puugioht looduses
Matkamine, jahil ja kalal käimine, looduses viibimine (metsad, muruplatsid, taimed, mullapinnad, kiviklibud ja lehehunnikud) ning mängimine ja sportimine, lähikontaktid koduloomadega suurendavad ohtu saada puukide vahendusel haigustekitajaid.
Puugihammustuse ennetamine
Puugihammustust võib püüda regulaarselt ennetada: võimalusel kanna pikki heledaid pükse, mille alumised otsad võiks veel ka jalanõude sisse torgata ehk heledat pikkade varrukatega särki avastamaks ringi ekslevaid puuke muidugi tuleks üle kontrollida ka kehapind (kaasa arvatud kõrvatagused ja kaenlaalused jne) ning kinnitunud puugid eemaldada kohe, kasutades vajalikke ettevaatusabinõusid.
Ennetamine käib täiskasvanud puukide võimaliku avastamise kohta: munade- ja nümfistaadiumis on puugid kui väiksed mustad täpikesed ja nende avastamine kehalt ja riietelt palja silmaga ei pruugi õnnestuda.
Ettevaatusabinõud ja esmaabi puugi eemaldamiseks
Kui leiad puugi, kes on nahale kinnitunud, siis:
Puugi eemaldamine:
Jean Effel
Effel on sündis Pariisis, kus sai ka koolitust kunsti, muusika ja filosoofia vallas. Vaatamata isa soovidele oma äri üle võtta valis Effel hoopis elukutselise kunstniku tee. Pärast dramaturgi ja maalikunstniku karjääri poolelijätmist asus ta oma joonistusi pakkuma Prantsuse perioodikaväljaannetele. Aastal 1937 oli ta Pariisi Soiri esimene palgaline kaastööline, kus ta oli teinud koostööd alates 1932. aastast. Enne 1940. aastat pakkus ta oma karikatuure arvukatele huumoriväljaannetele (Fantasio, Le Rire, L'Os marrow) ja vasakpoolse liikumise väljaannetele La Lumière, Monde, L'Œuvre, Marianne, Vendredi, Messidor, Le Canard enchaîné, Regards, Ce soir, L'Humanité. Sageli joonistas ta Prantsuse ajalehte L'Humanité. Ta on ka Jean de La Fontaine'i muinasjuttude illustratsioonide autor.
Puugid
Esmaabi koduloomadele
Sarnaselt inimestega ilmnevad võimalikud puukide edasikantud viiruste nähud ka koduloomadel. Aga milliseid väliseid asjaolusid siis loomade puhul tähelepanelikult vaadelda: jalgade nõrkus (algab tavaliselt tagajalgadest), ebakindel kõndimine, helitu haukumine/näugumine, kiire häälekas hingamine, köhimine, liigne ilastamine, oksendamine jne mis annavad alust arvata, et tegemist on puugihammustusest tingitud haigusnähtudega. Sarnaselt inimestega tuleks ka loomadel leida üles võimalikud kinnitunud puugid, need võimalikult ohutult eemaldada ja pöörduda loomaarsti poole.
Jean Effel
Jean Effeli karjääri jooksul avaldati tema karikatuure rohkem kui 120 Prantsuse ajalehes. Lisaks avaldasid tema joonistusi veel paljud välismaa väljaanded: Krokodil, Izvestija, Pravda (NSV Liit), Weltwoche (Šveits), Harperi Bazar (USA). Üleilmselt sai Jean Effel tuntuks oma fašismivastaste karikatuuridega (1935).
Tal oli tihe side NSV Liidu ja Tšehhoslovakkiaga ning oli Prantsuse-Tšehhoslovakkia sõprusseltsi kauaaegne esimees.
Ta on maetud Honfleurisse (Calvados).
Frank-Walter Steinmeier
Frank-Walter Steinmeier (sündinud 5. jaanuaril 1956 Detmoldis) on Saksamaa poliitik, alates 19. märtsist 2017 Saksamaa president.
Steinmeier oli välisminister aastatel 2005–2009 ja asekantsler 2007–2009. Alates 2013. aasta 17. detsembrist kuni 27. jaanuarini 2017 oli Steinmeier taas Saksamaa välisminister. 12. veebruaril 2017 valiti Frank-Walter Steinmeier Saksamaa Liitvabariigi presidendiks ja 13. veebruaril 2022 valiti ta sellesse ametisse tagasi.
Heinrich I (Saare-Lääne piiskop)
Heinrich I (surnud 10. märtsil 1260) oli Saare-Lääne piiskop 1234–1260.
Heinrich oli dominiiklane (Jutlustajate Vendade Ordu) liige. Rooma paavsti legaat Modena Wilhelm nimetas Heinrichi Saare-Lääne piiskopi ametisse 28. veebruaril 1234 ning ordineeris ta piiskopiks 10. septembril 1234, ordinatsiooni kaaspühitsejad olid Riia piiskop Nicolaus von Nauen ja Tartu piiskop Hermann von Buxhövden. Ajaloolane Karl Josef Holzer seostab Heinrichit samanimelise Semgallia piiskopi Heinrich von Lützelburgiga, kuid mõlemaid mainitakse 17. septembril 1254 koos. Peter Paul Pauly järgi pärines Heinrich alamsaksa krahvisoost, mille meesliin lõppes 1582. aastal.
Vaidlused Saksa orduga
28. veebruaril 1238 avaldas Heinrich orduga lepingu osa piiskopkonna maa-alade loovutamise osas, vastutasuks ühise Lihula linnuse ehitamiseks. 13. aprillil 1241 sõlmis ta orduga uue lepingu. Heinrich leppis koos Liivi ordu maameistri ja Kuramaa piiskopiga 19. aprillil 1252 kokku Kuldīga lossi (Goldingen) asjus. Heinrich saavutas 20. märtsil 1254 kokkuleppe Saksa ordu asehalduri Eberhard von Sayniga maa-alade jagamise üle, mida 13. mail 1254 täiendati.
Paavstide soosing
20. novembril 1234 kinnitas paavst Gregorius IX, et Saare-Lääne piiskopkond kuulub paavstliku ülemvõimu alla.
4. septembril 1245 võttis paavst Innocentius IV piiskop Heinrichi ja Saare-Lääne piiskopkonna oma kaitse alla. Paavst kohustas 5. septembril 1245 Riia ja Tartu piiskoppe kaitsma Saare-Lääne piiskopkonda.
Suhted Taaniga
Taani kuningas Abel teatas 8. augustil 1251 oma nõudluste loobumisest Saaremaa ja Läänemaa aladele.
Kapiitli moodustamine
Heinrich moodustas 1251 Saare-Lääne piiskopkonna toomkapiitli, 1251. aastal üle viidud piiskopkonna keskuses Vana-Pärnus.
Kokkulepe Riiaga
Heinrich sõlmis 12. detsembril 1254 Riia peapiiskopi Albert Suerbeeri ja Kuramaa piiskopi Heinrich von Lützelburgiga vastastikuse kokkuleppe.
Tüli Koluvere vasalliga
28. jaanuaril 1238 kohustas Modena Wilhelm ordut sundima Koluvere lossi vasalle Lodesid (Odewardus ja Heinrich de Lode) kuuletuma Saare-Lääne piiskopile, kes oli Koluvere–Kullamaa maa-alade isand. Legaadi nõue jäi tulemusteta, mistõttu ordu ja piiskop sõlmisid Koluvere lossi vasalli vastu liidu ning vennad põgenesid Koluverest Tallinna taanlaste valdustesse.
Lihula kivilinnuse ja Vana-Pärnu rajamine
Heinrich I rajas koos Liivi orduga ajavahemikus 1238–1242 Lihula kivilinnuse, mis kujunes piiskopkonna ja ordu ühisresidentsiks. Ta rajas 1251 Vana-Pärnu (Perona), kus õnnistas sisse Jeesus Kristuse, Neitsi Maarja ja Evangelist Johannese toomkiriku. 13. jaanuaril 1260 kinnitas paavst Aleksander IV tema valdustena veel Audru, Koonga ja Vana-Pärnu alad.
Privileegi andmine
1256 andis Heinrich Saare-Lääne piiskopkonna kaupmeestele privileegi, millega keelas neilt nõuda tollimaksu.
Reisid Saksamaale
Piiskop Heinrich reisis Saksamaal 1241–1242, 1254–1256 ja 1260. Trieri peapiiskop Theoderich II määras Heinrichi 1241 Trieri auksilliaarpiiskopiks. Ta pühitses 28. juulil 1241 Boppardis sisse Püha Anna kabeli, 15. augustil 1241 Sinzigi kiriku ja 16. augustil 1241 Koblenzis kartuuslaste Beatusbergi kloostri kiriku. Teise Saksamaa reisi ajal 17. septembril 1254 oli ta Wormsis ja Sensis, andis 1255 Wetzlaris Aldinbergi kloostri külastajatele indulgentse ja juunis 1256 Lübeckis.
Kolmanda Saksamaa reisi ajal 1260 kolmekuningapäeval pühitses ta Münstereifelis altari ja samal aastal Mindeni dominiiklaste kloostri.
Surm
Heinrich I suri 10. märtsil 1260.
Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor
Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor on võistlus, mille võitja pääseb osalema Eurovisiooni lauluvõistlusele. Eesti eelvoor kannab alates 2009. aastast pealkirja "Eesti laul", aastatel 1993–2008 oli see "Eurolaul" (varem ka "Eesti eurolaul").
"Eurolaul"
Eesti Televisioon kandis esimest korda Eurovisiooni lauluvõistluse üle Rootsist aastal 1992, mis andis Eestile õiguse järgmisel aastal ka ise lauluvõistlusel osaleda. Projekti juhiks valiti ETV režissöör Jüri Pihel (jäi sellesse ametisse aastani 1997) ja esimesel katsetusel kaasati abiks produtsent Jüri Makarov. Tallinnast kommenteerisid võistlust, kus Eesti veel ei osalenud, Olavi Pihlamägi ja Ivo Linna.
"Eurolaul 1993"
"Eurolaul 1993" eelvoorus osales 8 laulu, igaühe esitajaks valiti Jaak Joala soovitusel Janika Sillamaa (võimaliku variandina ringles ka Evelin Samueli ja Tanja Izotova nimi). Laulud esitati ja neid hinnati ETV stuudios; punktid jagas kohalikest muusikaekspertidest koostatud žürii. Saatejuht oli Mart Sander. Kuigi võidulauluks osutus "Muretut meelt ja südametuld", on populaarseks jäänud ka "Lootus", mille mudilaskoorid kandsid ette 1999. aasta üldlaulupeol. Võidulaul saavutas Ljubljanas korraldatud Ida-Euroopa maade eelvoorus seitsme loo seas viienda koha – seega lõppvõistlusele Iirimaale Millstreeti ei pääsenud.
"Eurolaul 1994"
"Eurolaul 1994" sai toimuda tänu Eurovisiooni muutunud reeglitele, mis võimaldas eelnenud aastal Ljubljana eelvoorus ebaõnnestunud riikidel (nende seas Eestil) osaleda lõppvõistlusel Iirimaal Dublinis. Kohalik eelvoor peeti Tallinna linnahallis, osales kümme laulu, võitjaks osutus kohalikest ekspertidest koostatud žürii (Kare Kauks, Helgi Erilaid, Kojamees, Uno Loop jm) otsusel Silvi Vrait. Publiku lemmikuks pärjati aga Hedvig Hansoni ja Pearu Pauluse "Kallim kullast". Õhtujuhid olid Reet Oja ja Guido Kangur.
"Eurolaul 1995"
"Eurolaul 1995" jäi toimumata, sest Eesti kehv tulemus Dublinis 1994 ei võimaldanud 1995. aasta konkursil Dublinis osaleda. Selle asemel korraldas ETV 1994. aasta lõpus alternatiivse uue muusika konkursi "Uus laul 1994", mille finaal peeti Tallinna linnahallis; võitis Evelin Samuel lauluga "Vari ja roos".
"Eurolaul 1996"
"Eurolaul 1996" algas kasina huviga võistluse vastu – eelkonkursile laekus vaid 18 teost, millest televoorus esitleti 13. Võitjaks osutus pärast viigiseisu Maarja-Liis Ilusa ja Ivo Linna duett "Kaelakee hääl" Kadri Hundi esitatud pala "Me rõõm ei kao" vastu. Telesaade läks eetrisse ööklubist Dekoltee, õhtujuhid olid Karmel Eikner ja Marko Reikop. Esimest korda valis võiduloo rahvusvaheline žürii ja seesama edu toonud süsteem püsis muutumatuna aastani 2003.
"Eurolaul 1997"
"Eurolaul 1997" televooru pääses 8 laulu, võidu sai teist aastast järjest Maarja-Liis Ilus lauluga "Keelatud maa". Rahvahääletuse lemmikuks kuulutati Maarja-Liis Ilusa ja Hanna-Liina Võsa "Aeg". Vahepalana esines Tallinna linnahallis peetud võistlusel Bonnie Tyler. Õhtujuhid olid Anu Välba ja Marko Reikop. Eurovisiooni lauluvõistluse finaalis Dublinis katsetasid esimesed riigid (Inglismaa, Saksamaa, Itaalia, Rootsi ja Šveits) esimest korda rahvahääletust, mis aasta hiljem oli juba peaaegu eranditult domineeriv.
"Eurolaul 1998"
"Eurolaul 1998" naasis ETV stuudiosse. Kümnest palast osutus võitjaks Koit Toome, kellele Evelin Samuel lauluga "Unistus igavesest päevast" kaotas viimases hääletusvoorus vaid 3 punktiga, olles kogu hääletuse aja edetabelit juhtinud. Nii žürii kui ka rahva maitse langesid siiski kokku – võitja oli "Mere lapsed". Esimest korda oli projektijuht Juhan Paadam, saatejuhid aga taas Anu Välba ja Marko Reikop – viimane kargu ja kipsis jalaga.
"Eurolaul 1999"
"Eurolaul 1999" võitjaks valiti Evelin Samuel & Camille, ent rahvahääletusel osutus populaarseimaks Joel de Luna esitatud "Opera on Fire" (Evelin Samuel jäi rahvahääletusel teiseks). Samueli lauldud "Diamond of Night" oli esimene Eesti esinduslaul, mis kõlas inglise keeles. Saatejuhid olid Romi Erlach ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2000"
"Eurolaul 2000". Žürii ja rahva maitse langesid kokku, võistluse võitis Eda-Ines Etti looga "Once in a Lifetime". Evelin Samuel sai 3. koha. Neljandat aastat järjest oli võistlustules ka Katrin Mandel (Kate). Õhtujuht oli Marko Reikop.
"Eurolaul 2001"
"Eurolaul 2001". Osales üle aastate taas ainult 8 laulu; nii publikuhääletuse kui ka žürii arvates oli parim "Everybody", mis üllatuslikult võitis Kopenhaageni Parkeni staadionil peetud kõigi aegade suurima publiku arvuga (36 000 pealtvaatajat) Eurovisiooni lauluvõistluse, kus 12 punkti vääriliseks pidas Padari-Bentoni lugu 9 riiki. Eurolaulus aga pistsid veel omavahel rinda näiteks Kadi Toom, Tui Hirv ja Liisi Koikson. Eurolaulu saatejuhid olid Elektra ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2002"
"Eurolaul 2002" toimus üle aastate taas avalikult publiku ees – Tallinna linnahallis. Osales 10 laulu ja võitis rootslanna Sahlene, ent publiku arvates tulnuks Saku Suurhalli võistlema saata Nightlight Duo "Another Country Song" (žürii edetabelis teine koht). Erikülalistena olid linnahalli laval kõik varem Eestit esindanud lauljad oma võidulugudega, v.a Tanel Padar ja Dave Benton. Õhtujuhid olid Karmel Eikner ja Marko Reikop. thumb|Gerli Padar [[Helsingis]]
"Eurolaul 2003"
"Eurolaul 2003" naasis ETV stuudiosse, kuhu see jäi aastateks. Võistles 10 laulu, mille seast rahvas valis lemmikuks Vanilla Ninja, žürii aga eelistas Ruffust. Erikülalisena viibis telesaates Sahlene. Eurovisioonile üritasid taas pääseda Koit Toome koos taustalauljate Evelin Samueli ja Maarja-Liis Ilusaga, ent varasem võidukas trio kaotas Vaiko Eplikule kõigest 1 punktiga. Õhtujuhid olid Romi Erlach ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2004"
"Eurolaul 2004" katsetas esimest korda rahvahääletust, mis otsustaski lõpliku võitja – selleks osutus Neiokõsõ, mispeale kõlas konkurentide seast protestihääli, sest osa punkte olevat telefonihääletusel jäänud lugemata (see väide ei saanud aga kinnitust). Võistlustules oli ka Maarja-Liis Ilus (4. koht). Õhtujuhid olid Karmel Eikner ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2005"
"Eurolaul 2005" jäi püsima rahvahääletuse juurde – võitis tüdrukutebänd Suntribe, kellele kaotas napilt Laura (looga "Moonwalk"), kes oli ka Suntribe'i liige. Võistlustules oli ka USA-s elav modell Eha Urbsalu. Õhtujuhid olid Ines ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2006"
"Eurolaul 2006" naasis rahvusvahelise žürii hääletuse juurde ning võitjaks osutus rootsi laulja Sandra Oxenryd. Eesti publik eelistanuks Ateenas laval näha aga Meribel Müürsepa esitatud "Mr Righti", mis jäi žürii tablis 4. kohale. Favoriit Eda-Ines Etti looga "Iseendale" jäi mõlemas arvestuses teisele kohale, seega žürii ja rahva häälte liitmisel oleks Ines võitnud taas võimaluse esindada Eestit. Õhtujuhid olid Gerli Padar ja Marko Reikop.
thumb|[[Kreisiraadio Belgradis]]
"Eurolaul 2007"
"Eurolaul 2007" katsetas taas rahvahääletust, mille võitis Gerli Padar. Võistlustules oli tagasi ka Ines, kes ei äratanud võistlusel suurt tähelepanu, Vanilla Ninjagi pidi leppima vaid 4. kohaga. Vahepalana esitasid tuntud popartistid tõlgendusi uuematest ja vanematest Eurovisiooni lauludest. Õhtujuhid olid Maarja-Liis Ilus ja Marko Reikop.
"Eurolaul 2008"
"Eurolaul 2008" jäi rahvahääletuse juurde, võitis Kreisiraadio. Põhikonkurendid Iiris Vesik ja Birgit Õigemeel pidid leppima 2. ja 3. kohaga. Võidumeeskonda kritiseeriti teravalt labasevõitu esituse ja serbohorvaadi keele naeruvääristamise pärast. Õhtujuhid olid Eda-Ines Etti ja Marko Reikop. Peaprodutsent Juhan Paadamile jäi see viimaseks aastaks Eurolaulu ja Eurovisiooni projektijuhina ERR-is.
"Eesti laul"
2008. aasta oktoobris tegi ERR otsuse, et "Eurolaulu" vahetab välja laulukonkurss "Eesti laul 2009". Võistluse peaprodutsendiks valiti Heidy Purga, kelle sõnul on "Eesti laul" täiesti uus lauluvõistlus, mille eesmärk ei ole saata lugu Eurovisioonile, vaid tuua esile uut Eesti muusikat.
"Eesti laul 2009"
Lauluvõistlusele saadeti 110 lugu, mis ületas viimaste aastate numbrid. Finaali valis 11-liikmeline žürii 10 lugu. Jaanuari lõpus näidati otseülekandena rahvale kümmet lugu, millele järgnes mitu erisaadet. Finaal toimus 7. märtsil 2009 ETV stuudios. Saatejuhid olid Henry Kõrvits ja Robert Kõrvits. Ka finaali hääletussüsteem oli muutunud. Esimeses voorus valis žürii koos rahvaga välja kaks parimat, kes olid Urban Symphony ja traFFic. Vaid ühe punktiga jäi superfinaalist välja rahva lemmik Laura. Võitja otsustati rahvahääletusel, mille võitis ülekaalukalt Urban Symphony lauluga "Rändajad".
"Eesti laul 2011"
2011. aasta lauluvõistlusele esitati 140 lugu, millest 135 kvalifitseerus võistlusele. Esimest korda nii "Eesti laulu" kui ka Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorude ajaloos korraldati poolfinaalid. Poolfinaale oli kaks ning nendesse pääses kakskümmend lugu.
Üsna pärast 20 loo avalikustamist diskvalifitseeriti neist kaks: Janne Saare "Meeting the Wolf" ja Laika Virgin ft. Fredy Schmidt esituses "Ilusad inimesed". Mõlemad olid avalikustatud enne 1. septembrit. Nende diskvalifitseerimisel pääses võistlusesse Tiiu Kiik ning Meister ja Mari.
Vaid mõni päev enne teist poolfinaali selgus, et ka Uku Suviste pala "Jagatud öö" sõnad on juba varem avalikustatud. Indrek Hirve sõnu on kasutatud 2006. aastal avalikustatud Indrek Hirve loos "Päevadega valgust – sinuga armastust".
Lauluvõistluse poolfinaalid toimusid 12. ja 19. veebruaril ETV stuudios. "Eesti laulu" finaal toimus 26. veebruaril 2011 Nokia kontserdimajas. Poolfinaalide saatejuhid olid Piret Järvis ja Lenna Kuurmaa. Finaalkontserdil ühines nendega Ott Sepp.
Lauluvõistluse esimeses voorus kogus kõige enam punkte žüriilt Orelipoiss lauluga "Valss", telefonihääletuse võitis aga Getter Jaani lauluga "Rockefeller Street". Teises voorus osalesid Getter Jaani ja Outloudz. Teises voorus kogus 62% häältest Getter Jaani lauluga "Rockefeller Street" ja võitis lauluvõistluse.
"Eesti laul 2012"
2012. aasta lauluvõistluse eelvooru esitati 159 lugu. Nagu ka eelmisel aastal oli "Eesti laulu" võistlusel kaks poolfinaali ja finaal avaliku kontserdina Tallinnas Nokia kontserdimajas. Lauluvõistluse poolfinaalid toimusid 18. ja 25. veebruaril ning finaal 3. märtsil 2012. Saatejuht oli Piret Järvis, kellega finaalis liitusid Tiit Sukk ja Taavi Teplenkov.
Lauluvõistluse finaali teise vooru pääsesid žürii ja televaatajate lemmikud Ott Lepland ja Lenna Kuurmaa. Võitjaks osutus 67% telefonihäältest kogunud Ott Lepland looga "Kuula".
"Eesti laul 2013"
2013. aasta lauluvõistluse eelvooru esitati 157 laulu. Kaks poolfinaali toimusid 16. ja 23. veebruaril ning finaal 2. märtsil 2013 Nokia kontserdimajas. Saatejuhid olid Marko Reikop ja Anu Välba. Finaalis said kahe parima sekka Birgit Õigemeel ja Grete Paia. Võistluse võitis 51% häältega Birgit Õigemeel looga "Et uus saaks alguse".
Subdominant
Subdominant ( < ladina keelest, "alumine valitseja") on muusikas helilaadi neljas aste.
Harmoonias on subdominant üks diatoonilistest funktsioonidest.
Duple Metsec
Duple Metsec oli Inglismaal asunud bussikerede tootja, mille mõned tehased kuuluvad ettevõttele Alexander Dennis. Eestis liiklesid tuntumad selle keremudeli esindajad Tallinnas, Tartus ja Narvas mudelinime Scania L113CLB all. Selle keretüübiga bussid on valmistatud 1995–1999 Tartus, Baltscani (Baltcoach) tehases, mis on Tartu Autode- ja Katseremonditehase (TARK) järglane.
Esimene seda tüüpi buss valmis 1995. aastal ja sõitis Tallinnas. pisi|300px|KMB Dennis Trident 3, millel on Duple Metsec DM5000 kere Mujal maailmas on tuntuim mudel DM5000 bussi kere.
Teeme ära!
"Teeme ära!" oli 3. mail 2008 alguse saanud üle-eestiline koristusaktsioon, mille käigus koristasid ligikaudu 50 000 vabatahtlikku kogu Eesti territooriumilt ära ligi 10 000 tonni prügi.