cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bernard Williams
Moraalne vedamine
Kuigi Gauguini ja Anna Karenina puhul on tegu tahtlike tegudega, on neil midagi ühist äsja mainitud tahtmatute tegudega, sest subjektide vedamine on seotud nende elementidega, mis on tagajärje jaoks olulised, kuid pole nende kontrolli all, ja seega on tegu väga drastilise näitega selle kohta, kuidas tegelik määrab: see, mis vastu subjektide tahtmist tegelikult toimub, määrab subjektide hinnangud oma tegudele. Peale selle, jutt tegijakahetsusest tahtmatu pärast aitab ka eemalduda dihhotoomiast kahjukahetsus [regret] või süükahetsus [remorse], kus esimene on vaatlejakahetsus ja teine on tegijakahetsus, kuid ainult tahtliku pärast. See, et meil on tegijakahetsus tahtmatu pärast ja me poleks valmis tunnistama elu ilma selleta (isegi kui me seda ei arva), näitab juba, et selle dihhotoomiaga on midagi valesti. Siiani jutuks olnud tegijakahetsus erineb tunnetest Gauguini ja Anna Karenina juhtumil. Tegijakahetsuse puhul soovib subjekt, et ta poleks seda teinud. Aga Gauguin ja Anna Karenina soovivad, et nad oleksid teisiti toiminud, ainult ebaõnnestumise korral. (See kehtib ainult lihtsustaval eeldusel, et nende hilisemaid mõtteid ja tundeid kujundavad ikka veel oluliselt need projektid, mis me neile omistasime. See on ülelihtsustus, sest on ilmne, et nad võivad ebaõnnestumise käigus kujundada uusi projekte; kuigi Anna ei teinud seda. Järgnevas jääb see eeldus kehtima.) Mis tunded neil pärast otsust ka ei olnud, kuid enne õnnestumise või ebaõnnestumise kuulutamist neil polnud väljakujunenud soovi, et nad oleksid toiminud teisiti; see soov tuleb alles pärast ebaõnnestumise kuulutamist. Kahetsuse korral soovitakse tingimata, et asjad oleksid olnud teisiti, näiteks et ei oldaks toiminud nii, nagu toimiti. Aga see ei tähenda tingimata, et kõike arvestades soovitaks, et oleks toimitud teisiti. Näiteks on juhtumid, kus on konflikt kahe toimimisviisi vahel, mis on mõlemad moraalselt nõutavad, kusjuures kumbki toimimisviis tekitab kahetsust, nimelt tegijakahetsust tahtliku teo pärast ("Ethical Consistency"). Ei tohi täielikult sarnastada tegijakahetsust ja soovi, et me kõike arvestades oleksime teisiti toiminud.
Kõrvutame neid juhtumeid lihtsamate praktilise kaalutlemise juhtumitega ning neile kohaste tagasivaatava refleksiooni tüüpidega. Võtame kõigepealt kõige lihtsamad puhta egoistliku kaalutlemise juhtumid, kus subjekti tähelepanu piirdub egoistlike projektidega ja moraalikriitikud nõustuksidki, et see on õigustatud. Ühes mõttes ei pea subjekt siin oma kaalutlemist õigustama, sest ta ei vastuta kellegi ees, kuid tavaliselt eeldatakse, et ka niisugune kaalutlemine saab olla mingis mõttes õigustatud või õigustamatu, nimelt selles mõttes, milles tema otsus saab olla olukorra suhtes mõistlik või ebamõistlik sõltumatult tegelikust tagajärjest. Vähemalt peavad tema mõtted olema kooskõlalised, ta peab tõenäosusi ratsionaalselt hindama ning oma tegusid ajas optimaalselt järjestama. (D. A. J. Richards. A Theory of Reasons for Action.) Selles seoses räägitakse küll õigustamisest, aga pole nii selge, nagu tavaliselt eeldatakse, mis selle sisu on ja miks subjekt tagasivaatavalt huvitub oma otsuse ratsionaalsusest, mitte ainult selle edukusest. Kuidas aru saada tagasivaatavast mõttest, mis avastab, et kaalutlused ja tulemus ei käi kokku? Kui ta kaalutleb halvasti ning seetõttu tema projekt ei õnnestu, siis on arusaadav, kuidas kahetsus tulemuse pärast on kohaselt seotud kaalutlustega. Aga kui ta kaalutleb hästi, aga asjad ei õnnestu, eriti kui need oleksid võinud minna paremini, kui ta oleks halvasti kaalutlenud, mida siis tema teadlikkus, et ta oli õigustatud, teeb tema dispositsiooniga kahetseda, kuidas asjad välja kukkusid? Tundub, et mõte, et ta oli õigustatud, toob kaasa, et tal on küll kahju, et asjad nii välja kukkusid, ja selles mõttes ta soovib, et ta oleks teisiti teinud, ent ta ka ei soovi, et ta oleks teisiti toiminud, sest ta jääb kindlaks ratsionaalse kaalutlemise protseduuridele, mis tema teoni viisid. Samamoodi ka juhul, kui ta tegi kaalutlusvea, mille ta avastas liiga hilja, aga tal vedas ja ta oli edukas ning oleks olnud vähem edukas, kui ta oleks midagi muud teinud. Tema rõõm ja soovimatus, et ta oleks teisiti toiminud, on siin ühitatav eneselaituse või tagasivaatava hirmuga selle pärast, et ta niimoodi toimis.
Jutt eneselaitusest või kahetsusest ei tähenda suurt midagi, kui pole selge, milles need väljenduvad. Siin ei sobi dispositsioon hüvitada, sest mõju teistele puudub. Kriitika teiste poolt oleks teisel alusel kui juhul, kui teistel oleks vimm, nagu näiteks juhul, kui subjekt eksituse, hooletuse või lihtsalt riskantse strateegia valiku (milleks tal oleks täielik õigus, kui ta tegutseks ainult enda huvides) tõttu riskib hüvedega, mis on tema hoolde usaldatud. Eestkostja ei tohi laste rahaga mängida, isegi kui võit läheks kindlasti lastele, ja õnnestumine iseenesest ei kummutaks seda vastuväidet vähimalgi määral. Selline kriitika ei ole muidugi kohane puhtegoistlikul juhtumil, ja tegelikult ei ole mingit põhjendit arvata, et egoistlikul juhtumil on teistepoolne kriitika midagi enamat kui tagajärgede kaalutlemine, mis tuleb sellest, et teised soovitavad ratsionaalse prudentsiaalsuse voorusi, mida tuleb kõigepealt seletada. Et puhtegoistlikul juhtumil ei tule mängu hüvitised teistele, siis tundub, et nagu Richards ütleb, peab kahetsus väljenduma subjekti otsustes tulevaste kaalutluste puhuks. Kahetsus kaalutluste pärast peab väljenduma otsustena mõelda teinekord paremini; rahulolu kaalutlusega hoolimata pettumusest konkreetses tulemus väljendub selles, et ta leiab, et sellest juhtumist pole midagi õppida ning tal pole mõtet protseduure muuta. Kui see on õige, siis kahetsusel või kahetsematusel mineviku kaalutluste pärast on mõte ainult juhul, kui tegu on jätkuva juhtumite klassiga.
Jääb pakiline küsimus: kui palju tehakse ära moraali mõistega ja kui palju on arutluse praeguses staadiumis tähtsust sellel, mis moraalist saab? Tuletades meelde vedamise tähtsust moraalse elu jaoks, olgu see siis konstitutiivne vedamine, vedamine otsuste suhetes moraaliga või vedamine lihtsalt selles, mis osutub tehtuks, me kasutame seda mõistet olemuslikult sellepärast, et mõte liigub selle mõiste kesksetelt rakendustelt selle küsimärgi alla panemisele, mis on võib-olla üldse selle kasutamise põhimotiiv (nagu Nagel märgib, meenutab olukord olukorda skeptitsismiga teaduse suhtes: teadja on see, kelle uskumus on mittejuhuslikult tõene (Descartes: the Project of Pure Enquiry); ent Williamsile tundub, et skeptitsism liigub hoopis teises suunas ja ka selle lõplik efektiivsus on teistsugune): motiiv paika panna otsustamise ja hindamise mõõde, mis saab loota jääda teispoole vedamist. Kui sellest motiivist on aru saadud ja see on küsimärgi alla pandud, siis tuleb uuesti küsida, milleks see mõte on ja kui palju teisi sellega seotud seiku saab enesestmõistetavana võtta. Skeptitsism moraali vedamisest vabaolemise suhtes ei saa jätta moraali mõistet puutumata, ja moraali mõiste ei saa jääda puutumata skeptitsismist sellega väga tihedalt seotud kujutluse suhtes, mis meil on moraalsest korrast, mille raames meie tegudel on tähtsus, mida ainuüksi ühiskondlik tunnustus ei saa anda. Need skeptitsismi vormid jätavad küll alles moraali mõiste, kuid sellel on vähem tähtsust, kui meie moraalimõistele tavaliselt omistatakse; ja see ei olegi meie moraalimõiste, sest meie moraalimõiste puhul on tähtis, kui tähtsaks seda peetakse.
Isiklikku
Aastal 1955 abiellus ta Shirley Brittainiga, kellega ta oli tutvunud USA-s.
Neuville (Québec)
Neuville on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Väärnegatiivne tulemus
Väärnegatiivne tulemus (inglise false negative result) laboratoorse(te) testi(de) tulem, kus analüüsitud proovimaterjali vastus on valenegatiivne, nt haige tunnistatakse terveks, väga suur osakaal on selles laboratoorse meetodi valiku võimalustel.
Väärnegatiivset tulemust võidakse kasutada ka piltdiagnostika tulemuste kirjeldamisel, näiteks mammogrammi tõlgendamise kohta.
Raigo Juhanson
Raigo Juhanson (sündinud 27. veebruaril 1967 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1985 Pärnu 13. kutsekooli.
Töötanud pikamaa-autojuhina.
Sõudmistreeninguid alustas 1981 Tiit Helmja juhendamisel, 1985–88 treenis Mati Villsaare treeningurühmas.
Endzeliņi mõis
Endzeliņi mõis (saksa keeles Henselshof, läti keeles Endzeliņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ropaži kihelkonnas.
Neeme raamatukogu
Neeme raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Jõelähtme vallas Neeme külas. Neeme raamatukogu on Jõelähtme valla raamatukogu haruraamatukogu.
Kostivere raamatukogu
Raamatukogu loodi 1960. aastatel ametiühingu poolt ja algul asus see Kostivere mõisa kõrval ühiselamutoas. Hiljem asus raamatukogu 27 aastat mõisa kõrvalhoones. 2013. aastal kolis raamatukogu Kostivere kooli juurdeehitisse aadressil Aruküla tee 3.
Lev Kasso
pisi|Lev Kasso Lev Aristidovitš Kasso, õigemini Léon Victor Constantin Casso (vene keeles Лев Аристидович Кассо; 18. juuni 1865 Pariis – 9. detsember 1914 Peterburi) oli vene õigusteadlane ja poliitik.
Marta Jõumees
Marta Jõumees (sündinud 10. märtsil 1993 Pärnus) on Eesti sõudja.
Sõudmisega tegelnud 2007–2011 Ulvi ja Roman Lutoškini juhendamisel.
Sõudeliidu parim noorsõudja 2011.
Pedro Geromel
Geromel alustas klubikarjääri Portugali klubides Chaves ja Vitória. Aastatel 2008–2014 mängis ta Saksamaa Bundesliga klubis Köln.
Grêmios mängib ta alates 2014. aastast. Ta on klubiga võitnud Brasiilia karika ja Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused Campeonato Gaúcho. Hooaegadel 2016, 2017 ja 2018 oli ta valitud Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aastal võideti Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores ja pääseti klubide maailmameistrivõistlustele, mille finaalis kaotati Hispaania klubile Madridi Real.
Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Geromel 25. jaanuaril 2017 mängus Colombia vastu.
Pont-Rouge
Pont-Rouge on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Klaudia Akimov
Klaudia Akimov (kuni 1930. aastani Klaudia Naidenkov; 6. jaanuar 1903 Tiheda küla, Kasepää vald, praegune Jõgeva maakond – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti arst.
Ta õppis 1920–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena.
1930. aastal abiellus ta kolleeg Foma Akimoviga ja avas Mustvees hambaravikabineti. 1938. aastal siirdus ta Petserisse. 1940. aastal tunnistati ta lastehaiguste ning suu- ja hambahaiguste eriarstiks, oli Petseri Emade ja Laste Nõuandla juhataja.
Bret McKenzie
pisi|Bret McKenzie (2007)
Bret Peter Tarrant McKenzie (sündinud 29. juunil 1976) on Uus-Meremaa Oscari võitnud muusik ja produtsent. Ta on võitnud Grammy auhinna muusikalise komöödiaga Flight of the Conchords, kus ta osales koos Jemaine Clementiga. McKenzie töötas ka muusikalise järelevaatajana 2011. aastal linastunud filmis "Muppetid" ja võitis 2012. aastal Oscari parima filmilaulu eest. Laulu nimi on Man or Muppet ("Mees või Muppet").
Isiklik elu
Bret McKenzie on abielus Uus-Meremaa publitsisti Hannah Clarke ' iga ning neil on kaks last: tütar Vita (sündinud 2009. aastal) ja poeg Leo (sündinud 2011. aastal).
Lelle Püha Kolmainu kogudus
Lelle Püha Kolmainu kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Rapla maakonnas Kehtna vallas Lelle alevikus. Kogudus kasutab Lelle Püha Kolmainu kirikut.
Ajalugu
Kogudus asutati jaanuaris 1851. Riia piiskopkonna alluvuses olnud Pärnu praostkonna koguduse esimene preester oli Feodor Znamenski. Lelle apostlik-õigeusu kogudus asutati Sinodi 1850. aasta 19. septembri ukaasi nr. 9819 alusel. Lelle Püha Kolmainu koguduse algusaastatel peeti jumalateenistusi üüritud ruumides. 1864. aastal ehitati Vene keisririigi rahalisel toel kogudusemaja. 1868. aastal ehitati kivist Lelle Püha Kolmainu kiriku kirikuhoone, mis pühitseti 1876. aastal Kolmainu Jumala nimele.
1853. aastal avati Lelle õigeusu koguduse abikool ning 1854. aastal Käru õigeusu abikool. 1910. aastal eraldati Lelle mõisast Lelle õigeusu kogudusele 2 5/6 tiinu maad kogudusehoone ja õigeusu Lelle kihelkonnakooli tarbeks. Kogudus ehitas kogudusemaja, millest osa ruume oli ka kihelkonnakooli kasutada.
1933. aastal oli koguduses 1068 inimest (474 meest ja 594 naist).
Lielkangari mõis
Lielkangari mõis (saksa keeles Groẞ-Kangern, läti keeles Lielkangaru muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ropaži kihelkonnas.
B-kategooria sõidueksam
pisi|Euroopa juhiload B-kategooria sõidueksam on praktiliste oskuste ja käitumise kontrollimiseks sooritatav katse, millega hinnatakse võimaliku juhi (eksamineeritava) valmisolekut iseseisvalt liikluses osalemiseks.
Ettevalmistus
Enne eksamile tulekut peab eksamineeritav olema läbinud autokoolis B-kategooria õppekava. Autokool on selle läbimise kohta teinud vastava märke liiklusregistrisse. Lisaks eelmainitule peab eksamineeritav olema positiivsele tulemusele sooritanud teooriaeksami.
Sõidueksamile tuleb eelnevalt registreerida, kas teenindusbüroos või e-teeninduses. Olenevalt asukohast on mõnel juhul võimalik registreerida sõidueksamile ainult teenindusbüroos. Kui eksamineeritav soovib sõidueksamil kasutada automaatkäigukastiga sõidukit, siis tuleb registreerimisel vastav sõiduk valida. Kõikides piirkondades ei ole transpordiametil automaatkäigukastiga eksamisõidukit. Sellisel juhul tuleb registreerida sõidueksamile autokooli kaudu ning eksam viiakse läbi autokooli sõidukiga. Sõidueksamil osalemise eelduseks on kehtiva isikut tõendava dokumendi ja tervisetõendi olemasolu.
Tulemus
Sõidueksami tulemus võib olla „arvestatud“ (kõik vajalikud oskused on omandatud), „arvestatud märkustega“ (kõik vajalikud oskused on olemas, aga esineb ebakindlust või ebatäpsust) või „mittearvestatud“ (vajalikke oskusi ei ole). Kui eksamineerija hinnangul on eksami tulemus „mittearvestatud“, siis lõpetab ta eksami kohe. Kolmanda negatiivse sõidueksami soorituse järel tuleb enne järgmist sõidueksamit läbida autokoolis jätkuõpe.
In principio
"In principio" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2003. aastal loodud muusikateos. Pärt on pühendanud selle Tõnu Kaljustele. Muusikateose pikkus on 23 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 22. mail 2000 Austria kirikus Chor pro musica graz ja Capella Istropolitana (dirigent Michael Fendre).
Piers Bohl
Piers Bohl (23. oktoober 1865 (ukj) Valga – 25. detsember 1921 Riia) oli baltisaksa matemaatik. Ta uuris muu hulgas taevamehaanikat, diferentsiaalvõrrandeid.
1884-1997 õppis ta Tartu ülikoolis füüsika-matemaatikateaduskonnas. 1886 sai ta kuldmedali oma töö ("Theorie und Anwendung der Invarianten linearer Differentialgleichungen") eest. 1893 alustas ta Tartu ülikoolis magistriõpinguid. Hiljem on ta olnud ka Tartu ülikoolis õppejõud.
Levala Püha Neeva Aleksandri kogudus
Levala Püha Neeva Aleksandri kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Saare maakonnas Saaremaa vallas Tumala (mitte Levala) külas. Kogudus kasutab Levala Püha Neeva Aleksandri kirikut.
Kogudus asutati 23. augustil 1910 Tornimäe ja Ööriku kogudusest eraldamise teel.
Koguduse preester on Toivo Treima.
Victor Herbert
pisi|Victor Herbert, u 1913 Victor August Herbert (1. veebruar 1859 Dublin – 26. mai 1924 New York) oli iiri päritolu USA helilooja, dirigent ja tšellist. Teda on nimetatud oma aja andekaimaks ameerika opereti- ja muusikalise komöödia heliloojaks.
Noorus
Herbert alustas tšellomängu õppimist esialgu omal käel, kuid 1876. aastal astus ta Stuttgardi konservatooriumi, kus õppis Bernhard Cossmanni ja Max Seifrizi juures. Pärast lõpetamist mängis ta aasta Eduard Straussi orkestris Viinis ja 1881. aastast Stuttgardi õukonnaorkestris. Pärast abiellumist 1886. aastal sopran Therese Försteriga asuti elama New Yorki, kuna Metropolitan Opera palkas ta abikaasa esitama Giuseppe Verdi "Aida" nimiosa. Neil oli kaks last.
Ta mängis New Yorgi keelpillikvartetis ja oli Metropolitan Opera orkestris esimene tšellist. 1888. aasta suvehooaja kontsertidel assisteeris ta dirigent Anton Seidlit. 1893. aastal sai Herbert Ameerika konservatooriumi (National Conservatory of Music of America) orkestri dirigendiks.
Tegevus Ameerikas
pisi|Victor Herbert tegelemas oma lemmikharrastusega 1894. aastal komponeeris Herbert oma esimese opereti "Prince Ananias", mis pälvis publiku suure tähelepanu. Aastatel 1898–1904 oli ta Pittsburghi sümfooniaorkestri dirigent. 1903. aastal esietendus tema "Babes in Toyland" ("Lapsed mängumaal"), esimene teos operettide ja muusikalide seerias, mis tegi temast 20. sajandi alguses Ameerika muusikaelu mõjukaima ja väljapaistvaima isiku.
1904. aastal lahkus Herbert Pittsburghi orkestrist juhtkonnaga tekkinud erimeelsuste tõttu ning asutas Victor Herbert Orchestra, millega tegi ligi 20 aasta jooksul igal suvel ringreise USA populaarsetes suvituskeskustes, esitades seal kerget ja operetimuusikat.
Pärast esimest maailmasõda publiku muusikamaitse muutus. Euroopa sentimentaalne operett kaotas järsult populaarsust. Herbert üritas komponeerida uue stiili järgi muusikalisi komöödiaid, kuid ei saavutanud nendega nimetamisväärset edu. 1911. aastal kirjutas ta Oscar Hammerstein I tellimusel ooperi "Natoma", mis jättis publiku täiesti ükskõikseks. Sama saatus tabas ka tema teist tõsist ooperit "Madeleine".
Looming
Aastatel 1894–1924 komponeeris ta 45 operetti, muusikalist komöödiat ja farssi, samuti muusikat 10 revüüle, 21 kompositsiooni orkestrile, 6 kompositsiooni sümfooniaorkestrile, 4 teost keelpilliorkestrile, 9 tšellokontserti orkestri või klaveri saatel, 5 viiulikontserti orkestriga, 9 teost puhkpilliorkestrile, 22 klaveripala, 67 laulu, 12 koorikompositsiooni ja 1 kantaadi. Ta orkestreeris kümne kolleegi teoseid ning lõpetas 18 teiste heliloojate lõpetamata jäänud orkestratsiooni.
Ameerika opereti isaks tituleeritud Herberti operetid ja muusikalised komöödiad on kirjutatud suurele orkestrikoosseisule ja paistavad silma hea orkestratsiooni poolest. Paljud tema tööd olid omal ajal publiku hulgas väga populaarsed, kuid said karmi kriitika osaliseks triviaalse faabula ja tollasest maitsest erineva orkestripillide (eriti saksofonide) kasutamise pärast. 20. sajandi lõpukolmandikul hakati tema operette USAs ja Inglismaal uuesti esitama, kuid nende faabula ja laulutekstid ajakohastati. pisi|Herbert kõnelemas New Yorgis rahvale pärast ASCAPi asutamist
Isiklikku
Ta kuulus 1885. aastast kuni 1930. aastateni tegutsenud nn Tin Pan Alley nimelisse prominentsete muusikakirjastajate ja lauluheliloojate ühendusse. Selle liikmed domineerisid 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses USA meelelahutustööstuses. Tin Pan Alley nimi tähistas originaalis kohta New Yorgi Manhattani 8th Streeti läänepoolse osa ning Fifth Avenue ja Sixth Avenue vahelises kvartalis, kus asusid muusikakirjastajate kauplused ning heliloojatele ja laulusõnade autoritele meelepärased seltskondliku kogunemise kohad.
Herbert oli Ameerika Heliloojate, Autorite ja Kirjastajate Ühingu (American Society of Composers, Authors and Publishers, ASCAP) asutajaliige.
Tema lavateostest olid populaarseimad "Babes in Toyland" (esitati väljatulekul 193 korda), "Mlle. Modiste" (202 korda), "The Red Mill" (274 korda), "Naughty Marietta" (136 korda), "The Lady of the Slippers" (232 korda), "Sweethearts" (136 korda) ja "The Only Girl" (240 korda).
Eesti teatrid pole Herberti teoseid lavastanud.
Lavateosed
pisi|Victor Herberti mälestussammas (autor Edmund Thomas Quinn) New Yorgi Central Parkis
Portneuf
Portneuf on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Pahupidikooli isemoodi lood
"Pahupidikooli isemoodi lood" on Louis Sachari kirjutatud raamat Pahupidikooli lugude sarjast. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud on selle Hillar Mets. Raamatu originaalpealkiri on "Sideways Stories From Wayside School" ja see on kirjutatud 1978. aastal. Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal.
Sisu
Pahupidikool pidi olema ühekorruseline hoone, kus oleks kõrvuti kolmkümmend klassiruumi. Kuid selle asemel ehitati kolmekümnekorruseline hoone, igal korrusel üks klassiruum.
See on üks lõbus, veider pahupidimaailm.
Starlingi seadus
Starlingi seadus (inglise law of the Heart, Starling's law) on põhimõte, mille järgi südamelihasekiu kontraktsioonivõime on sõltuvuses kiu pikkusest kontraktsiooni alguses, millest järeldatakse, et süda pumpab verd seda rohkem, mida suurem on venoosne tagasivool südamesse.
Läti Rahvusraamatukogu
Läti Rahvusraamatukogu (läti keeles Latvijas Nacionālā bibliotēka) on kultuuriasutus, mis allub Läti kultuuriministeeriumile. Läti Rahvusraamatukogu loodi 1919. aastal – aasta pärast Läti Vabariigi iseseisvuse väljakuulutamist 1918. aastal. Raamatukogul on Läti infoteaduse arengus oluline roll, tagades elanike juurdepääsu internetile ja toetades teadustööd ning elukestvat õpet.
Megumi Kamionobe
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2009–2016 34 mängu.
Läti Rahvusraamatukogu
Ajalugu
1920. aastast hakkas Läti Rahvusraamatukogu võtma vastu Läti trükiste sundeksemplare. 1921. aastast antakse välja artiklite bibliograafianimestikku "Läti teadus ja kirjandus". 1922. aastal võeti vastu nii rahvusraamatukogu seadus kui ka raamatute kataloogimise seadus. Alustati raamatukogudevahelist laenutus (RVL). 1924. aastal liitus Läti Brüsseli konventsiooniga, mis nägi ette riikliku rahastusega avaldatud trükiste rahvusvahelist vahetamist. Nende trükiste alla kuulusid ametlikud dokumendid, teadus- ja kirjandusteosed. 1927. aastast hakati igal kuul avaldama Lätis ilmunud raamatute nimestikku, millest sai rahvusbibliograafia alus. Läti Raamatukoguhoidjate Ühing astus Rahvusvahelise Raamatukoguühingute ja -institutsioonide Liidu (IFLA) liikmeks. Pärast Nõukogude okupatsiooni algust 1940. aastal sai raamatukogust Läti NSV Riigiraamatukogu. 1946. aastal moodustati sinna kinnised hoidlad, mis avati taas 1988. aastal. 1968. aastal peeti esimest korda Läti, Leedu ja Eesti raamatukogude suveseminari LiLaEst, mille traditsioon kestab praeguseni. 1993. aastal astus Läti Rahvusraamatukogu Euroopa Rahvusraamatukogude Direktorite Konverentsi (CENL) liikmeks. 1995.	avati Balti Keskraamatukogu, mis põhineb Oto Bonga kogul. 1996. aastal avati Läti Rahvusraamatukogus Euroopa Nõukogu infobüroo. 1999. aastal alustati e-raamatukogu koostamise projekti	 "Pärand 1: Läti perioodika säilitamine (1822–1940)" ("Heritage 1: Preservation of Latvian periodicals (1822–1940)"). 2000. aastal kiitis UNESCO rahvusvaheline ekspertide komisjon heaks Läti Rahvusraamatukogu uue hoone ehituse toetamise. 2001. aastal peeti 15. Euroopa Rahvusraamatukogude Direktorite Konverentsi (CENL) aastakoosolek Riias. 2006. aastal loodi Läti rahvuslik e-raamatukogu Letonica. Läti Rahvusraamatukogust sai täieõiguslik Euroopa Raamatukogu (TEL) liige. 2008. aastal alustati Läti Rahvusraamatukogu uue hoone ehitamist. 29. augustil 2014 avati uus hoone, mis nimetati Valguse paleeks.
Läti Rahvusraamatukogu tegevus
thumb|260px|Läti Rahvusraamatukogu vana hoone aadressil Krišjāņa Barona iela 14 Nagu iga rahvusraamatukogu puhul on ka Läti Rahvusraamatukogu ühed kõige olulisemad tegevused rahvusteavikute kogu moodustamine ja säilitamine ning sellele juurdepääsu tagamine.
Läti Rahvusraamatukogu on Läti raamatukogude teadus- ja uuringukeskus. See on ka raamatukogudevahelise laenutuse ehk RVL-i keskus, tagab raamatukogu- ja infoteenuseid Läti parlamendile, mida nimetatakse Seimiks, ning tegeleb valdkonna standardimisega. Juba raamatukogu loomisest on selle üks põhilisi tegevusi olnud rahvusbibliograafia koostamine, mille seas 1999. aastal Riias avaldatud auhinnatud "Lätikeelsed vana-aja trükised 1525–1855" ("Ancient Prints in Latvian 1525–1855").
2005. aastal avaldati "Letonica autorite register (1523–1919)" ("The Index of the Authors of Letonica Books (1523–1919)"), mis koondab teavet paljude teadusharude esindajate ja eri rahvusest autorite kohta, kuigi põhiliselt keskendutakse seal Lätit puudutavatele artiklitele.
Läti Rahvusraamatukogu e-teavikute kogu
Periodika.lv on Läti Rahvusraamatukogu ajaloolise perioodika digiteeritud kogu, milles saab lugeda täistekste ja lehekülje kaupa otsinguid teha.
Iga nelja aasta tagant peetakse Lätis laulu- ja tantsupidu, mille jäädvustused 1864.–1940. aastani on kättesaadavad Läti Rahvusraamatukogu digiarhiivis.
Podakājase mõis
Podakājase mõis (saksa keeles Pohdekahje, ka Podekay ja Atzelmoise, läti keeles Podakājas muiža) oli rüütlimõis, hiljem Ropaži karjamõis Liivimaal Riia kreisis Ropaži kihelkonnas.
Endla Jäetma
Endla Jäetma (1. jaanuar 1929, Tartumaa, Raadi vald – 30. november 2022) oli Eesti aerutaja ja sõudja, Harald Jäetma abikaasa.
Õppis Tallinna 1. tööstuskoolis ja lõpetas 1968 TPI.
Sportima hakkas 1945 koolis, harrastas kergejõustikku ja võrkpalli, hiljem purjetamist ja aastast 1949 Jevgeni Fridolini juhendamisel sõudmist ja aerutamist.
Kaberneeme raamatukogu
Kaberneeme raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Jõelähtme vallas Kaberneeme külas. Kaberneeme raamatukogu on Jõelähtme valla raamatukogu haruraamatukogu.
Sulev Iva
pisi|Sulev Iva 2022. aastal pisi|Sulev Iva 2006. aastal Sulev Iva (võru keeles Jüvä Sullõv; sündinud 3. oktoobril 1969 Võrus) on võru keeleteadlane ja kirjanik.
Ta on edendanud võru keelt ja tänapäevast kirjaviisi, olnud üks võru keele sõnaraamatu kaastöölistest ning võrukeelse aabitsa ja lugemiku autor, samuti üks võrukeelse Vikipeedia eestvedajaid.
2002. aastal kaitses Iva Tartu Ülikoolis magistrikraadi ja 2007. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Võru kirjakeele sõnamuutmissüsteem" (juhendaja Karl Pajusalu).
1995. aastast on ta töötanud Võru Instituudis spetsialisti ja teadurina, Tartu Ülikoolis 2006 teadurina, 2008 erakorralise lektorina ning alates 2010. aastast täiskohaga teadurina.
Minecraft - Warden
Warden is a hostile mob from Minecraft and was added in the 1.19 update.
Appearance
Warden is mostly covered in a sculky texture and a mouth with greenish blue edges. The Warden doesn't have eyes and instead of ears it has greenish blue horns attached to the greenish blue hairy area of it's head. On the Warden's back you can see a part of it's spine and ribs sticking out of it's body and the same goes to the tips of it's ribs at the front part of it's body. It's upper parts of it's arms are covered with bones and has nails on it's feet. Between the ribs on the front it has some teal souls flickering. The flickering has the same speed as it's heartbeat.
Spawning
The warden spawns in the deep dark biome and the ancient city but doesn't spawn like any other mob. In order to spawn it you need to find a naturally spawned sculk shrieker (it doesn't work with a placed one.) After the shrieker gives the fourth shriek the warden will emerge from the ground.
Behaviour
As said at the top of the article the warden is an hostile mob. The warden is also completely blind, unlike any other mob in the game. To hunt players it uses vibrations and sniffs it's way to the player if it can't sense any vibrations (It can't get vibrations or smell from players on creative mode.) If the warden doesn't sense anything by sniffing or vibrations within one minute, then it will dig itself into the ground. If the warden senses way too many vibrations, then it will get faster after it does a few second lasting roar. It will also get angry if it touches the player. While it's at it's angry state it will chase the player until it slays the player. If the warden can't catch the player for some time then it uses a sonic-boom attack, which can't be blocked by shields, blocks or armor. The only way to lower the damage of the sonic-boom attack is to use the resistance effect. It can also give you a darkness effect if you attack it, it sensing your smell or vibrations.
Stats and drops
HP: 500
DMG: Melee: 16 (easy); 30 (normal); 45 (hard) Ranged: 6 (easy); 10 (normal); 15 (hard)
Arthur Sullivan
pisi|Sir Arthur Seymour Sullivan karjääri tipul Sir Arthur Seymour Sullivan (13. mai 1842 Lambeth – 22. november 1900 London) oli inglise helilooja ja dirigent.
Arthur Sullivan kirjutas aastatel 1871–1896 koos Sir William Schwenck Gilbertiga 14 koomilist ooperit. Gilbert kirjutas libretod, Sullivan komponeeris muusika. 1881. aastal sai nende koduteatriks äsja valminud Savoy teater (Savoy Theatre). Etenduste mängukohast lähtudes on Sullivani ja Gilberti koostööna valminud koomiliste ooperite koondnimetusena kasutatud "Savoy ooperit". Need nn Savoy ooperid on väga tugevalt mõjutanud Ameerika ja Briti muusikaliteatri arengut. Samuti on see jätnud oma jälje ingliskeelse maailma popkultuuri.
Minecraft - Warden
Stats and drops
Size: 2,9 blocks (height); 0,9 blocks (width)
Arthur Sullivan
Õpingud ja karjääri algus
pisi|Noor Arthur Sullivan Arthur Sullivan oli iirlasest isa Thomas Sullivani ja itaallannast ema Mary Clementina (snd Coghlan) noorem poeg. Thomas Sullivan oli sõjaväeorkestri juht, klarnetist ja muusikaõpetaja. Aastatel 1845–1857 juhatas ta Sandhurstis asunud kuningliku sõjaväekolledži (The Royal Military College) orkestrit.
Noort Arthur Sullivani huvitas muusika väga, ta alustas neljasena klaveri õppimist ning õppis mängima ka kõiki isa orkestri pille. Kaheksa-aastaselt komponeeris ta esimese muusikapala "By the waters of Babylon". Kuigi isa püüdis suunata Sullivani mõnd teist elukutset püüdlema, liitus Arthur 12-aastaselt omal soovil Chapel Royali kooriga. Koormeister Thomas Helmore toetas tema annet: ta õhutas Sullivani kirjutama pidulikke ülistuslaule ja leidis võimalusi, et need ära trükkida või ette kanda.
Sasnovy Bor
pisi| Sasnovy Bor (valgevene-eesti transkriptsioonis Sasnovõ Bor) on alev (töölisasula) Valgevenes Homieli oblastis Svietłahorski rajoonis, Sasnovy Bori külanõukogu halduskeskus. Alev asub merepinnast 136 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 126 ja rajooni keskusest Svietłahorskist 16 kilomeetri kaugusel.
Minecraft - Warden
References
Mob warden from Minecraft wiki:https://minecraft.fandom.com/wiki/Warden
Kehra raamatukogu
pisi|Kehra raamatukogu sissepääs Kehra raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Kehra linnas.
Arthur Sullivan
Õpingud ja karjääri algus
1856. aastal andis kuninglik muusikaakadeemia (The Royal Academy of Music) 14-aastasele Sullivanile Mendelssohni stipendiumi, mis oli mõeldud ühe õppeaasta kulude katmiseks. Kuninglikus muusikaakadeemias oli üks tema õpetajatest John Goss, klaverit õpetasid talle William Sterndale Bennett ja Arthur O'Leary.
Sasnovy Bor
Alevis on mööblivabrik ja masinaehitusettevõte, ent peamiseks tegevusalaks on turba kaevandamine.
Kehra raamatukogu
Raamatukogu asutati 18. veebruaril 1932.
Arthur Sullivan
Õpingud ja karjääri algus
Sullivanile antud stipendiumit pikendati esialgu veel aasta võrra ja 1858. aastal kolmandat korda, et ta saaks minna Leipzigi konservatooriumisse. Selles koolis õppis Sullivan Carl Reinecke ja Julius Rietzi juures kompositsiooni, Moritz Hauptmanni ja Ernst Richteri juures kontrapunkti ning Louis Plaidy ja Ignaz Moshelesi juures klaverit.
Sasnovy Bor
Ajalugu
1950. aastate alguses rajati praeguse asula kohale turbatööstusettevõte Vasilevičy-II. 1959. aastal pandi selle juurde tekkinud töölisasula nimeks Sasnovy Bor (tolleaegne eestikeelne nimekuju Sosnovõi Bor), ühtlasi sai asula töölisasula staatuse ja kujunes linnaliseks asulaks. Turbavabrik hakkas aga samal aastal kandma Svietłahorski nime.
Arthur Sullivan
Õpingud ja karjääri algus
Leipzigis komponeeris Sullivan konservatooriumi lõputööna saatemuusika Shakespeare'i näidendile "The Tempest" ("Torm"). "Tormi" saatemuusika kanti 1862. aastal ette Kristallpalees ja klassikalise muusika ajakiri The Musical Times kirjutas sellest teosest ülivõrdes. Sullivan hakkas tasapisi tõusma Inglismaa kõige paljutõotavama noore helilooja positsioonile.
Aastatel 1861–1872 töötas Sullivan peamiselt organisti ja õpetajana ning hakkas selle kõrvalt tegelema ka komponeerimisega. Esialgu kirjutas ta vaheldumisi koorimuusikat, salongilaule ja klaveripalu. 1864. aastal valmisid kantaat "The Masque at Kenilworth" ("Maskeraad Kenilworthis") ja ballett "L'Île Enchantée" ("Nõiduslik saar"). Aastatel 1863–1867 kirjutas Sullivan koos Henry F. Chorleyga ooperi "The Sapphire Necklace" ("Safiirist kaelakee"), mida pole aga lavastatud ning millest on säilinud üksnes avamäng ja kaks laulu. Koos 1891. aastal etendunud ooperiga "Ivanhoe" ja 1898. aastal loodud romantilise muusikalise draamaga "The Beauty Stone" ("Ilukivi") jäid need tema ainsateks tõsisemat laadi teosteks.
Lavamuusika looja
1867. aastal valmis Sullivani ja F. C. Burnandi koostööna operett "Cox and Box", mis sai publikumenu osaliseks. See innustas impressaario Thomas German Reedi tellima neilt uut kergesisulist teost. "The Contrabandista" ("Salakaubavedaja") menu oli tagasihoidlik. 1870. aastal tutvus Sullivan näitekirjaniku ja satiiriku William Schwenck Gilbertiga. Koostöö temaga oli Sullivani jaoks edaspidi loominguliselt määrava tähtsusega. Gilberti & Sullivani esimene koostöö oli 1871. aastal valminud operetilaadne "Thespis", mille partituurist on aga suurem osa kadunud.
Sõrmkäpp
Sõrmkäpp (Dactylorhiza) on käpaliste sugukonda kuuluv perekond taimi.
Varem arvati sõrmkäpad perekonda käpp (Orchis), ent eraldati juurmugulate ehituse iseära põhjal. Käppadel on juurmugulad ümarad, sõrmkäppadel aga sõrmjate harudega.
Arthur Sullivan
Koostöö Gilbertiga
1875. aastal oli impressaario Richard d’Oyly Carte'il vaja ühevaatuselist ooperit, mida saanuks mängida peagi esietenduva Jacques Offenbachi opereti "La Périchole" järelpalana. Richard d’Oyly Carte tegi Gilbertile ettepaneku, et tema koomilist laadi libretole "Trial by Jury" ("Vandemeeste kohus") võiks muusika kirjutada Sullivan. Nende koostöö sujus ja Londoni publik võttis ehtinglasliku koomilise lühiooperi vastu suure vaimustusega.
Savoy teater
Tandemi praktiliselt ainus väljaspool ingliskeelset vaatajaskonda esitatud teos on olnud "The Mikado" ("Mikaado"). Londonis on see olnud kergemasisulisi tükke ette kandvate teatrite repertuaaris peaaegu katkematult. Eestis on seda operetti lavastatud Estonias 1911. ja 1990. aastal.
Karjääri loojang
Aastatel 1880–1889 pidas Sullivan Leedsi festivali dirigendi ametit. Kui kultuurihuviline kuninganna Victoria tõstis Sullivani 1883. aastal aadliseisusse, soovis monarh, et maestro komponeeriks ka ühe grand opera. Ka Sullivan oli seda mõtet kaua meeles kandnud. Carte’i innustusel valmiski "Ivanhoe", mis lavastati küll pompoosselt, kuid ei saavutanud märkimisväärset publiku toetust. Kuid Leedsi festivaliga seoses komponeeris Sullivan oma kõige väljapaistvama tõsise loomuga muusikateose "The Golden Legend" ("Kuldne legend"). Selle kantaadi elemente kasutas ta hiljem operettides "Ruddigore" ja "The Yeoman of the Guard" ('valvurite jumal').
Isiklikku
pisi|Arthur Sullivani memoriaal Londonis Victoria Embankment Gardensis Sullivani ja Gilberti suhted läksid alates 1889. aastast teravaks. Tandem loobus pärast opereti "The Grand Duke" ("Suurhertsog") valmimist koostööst. "The Rose of Persia" ("Pärsia roos") andis Sullivanile lootust, et on libretist Basil Hoodi näol leidnud endale uue partneri. Seda koostööd jätkus lühikeseks ajaks, sest maestro surm jättis nende järgmise koostöö operetiga "The Emerald Isle" ("Smaragdsaar") pooleli. Selle lõpetas Edward German. Esietendus toimus Savoy teatris pool aastat pärast Sullivani surma.
Sullivan ei abiellunud, kuid tal oli mitu avalikkuse tähelepanu äratanud armusuhet. Esimene neist oli insener John Scott Russelli tütre Rachel Scott Russelliga, kuid neiu vanemad polnud tütre ja noore helilooja suhtega nõus. Pealegi alustas Sullivan samal ajal armusuhet ka Racheli õe Louisega. 1869. aastal said need suhted läbi. Edasi pööras helilooja suurt tähelepanu endast kolm aastat vanemale kahe lapse emale, Ameerika seltskonnadaamile Fanny Ronaldsile. Fanny lahkus oma abikaasa juurest ja kolis Londonisse, kuid ei lahutanud abielu. Ta jäi kaks korda Sullivanist rasedaks, kuid tegi aborti. Suhted katkesid riiuga. Lõpuks soovis 54-aastane Sullivan abielluda 22-aastase Violet Beddingtoniga, kuid neiu lükkas tema ettepaneku tagasi.
Sir Arthur Sullivan on maetud Saint Pauli katedraali Londonis.
Looming
Aastatel 1866–1900 komponeeris Sullivan 24 lavateost, millest 14 valmisid koostöös Gilbertiga. Ta kirjutas ka muusika ballettidele "The Window" ("Aken"), "L'Île Enchantée" ("Nõiduslik saar") ning "Victoria and Merrie England" ("Victoria ja lõbus Inglismaa"), samuti orkestrimuusikat ("Irish symphony", "In Memoriam", "Di ballo overture" jm), marsse, saatemuusikat Shakespeare’i näidenditele, kammer- ja koorimuusikat, laule ja klaveripalu. Laululoomingust on tuntumad "Onward, Christian Soldiers" ("Edasi, kristlikud sõdurid") ja "The Lost Chord" ("Kaotatud akord"). pisi|Sir Arthur Sullivani hauaplaat Londoni Saint Pauli katedraalis
Käpp (perekond)
Käpp (Orchis) on käpaliste sugukonda kuuluv perekond taimi.
Varem kuulusid sellesse perekonda ka sõrmkäpad (Dactylorhiza), ent eraldati juurmugulate ehituse iseära põhjal. Käppadel on juurmugulad ümarad, sõrmkäppadel aga sõrmjate harudega.
Vene-Pärsia sõda
Vene-Pärsia sõjaks nimetatakse järgmiseid sõdu:
Caren Lay
pisi|Caren Lay (2020) Caren Nicole Lay (sündinud 11. detsembril 1972 Neuwiedis) on Saksa vasakpoolne poliitik.
Caren Lay on pärit töölisperekonnast, ta isa oli lukksepp ja ema raamatupidaja.
Haridus
Ta õppis sotsioloogiat ja poliitikateadusi Marburgis, Frankfurdis, Pennsylvanias ja Berliinis. 1999–2000 oli ta teadur Berliini Vabas Ülikoolis.
Töö
2000–2003 töötas ta Saksimaa Maapäeva Demokraatliku Sotsialismi Partei fraktsiooni teadusliku nõustajana. 2003–2004 töötas ta Tarbijakaitse, Toitlustuse ja Põllumajanduse Ministeeriumis kõnekirjutaja ja referendina. 2004–2009 oli Lay Saksimaa Maapäeva liige ja Vasakpartei (Die Linke) fraktsiooni aseesimees. Juunist 2006 kuni juunini 2018 kuulus ta Vasakpartei juhatusse.
Keijo Liinamaa
pisi|Keijo Liinamaa (1964) Keijo Antero Liinamaa (6. aprill 1929 Mänttä – 28. juuni 1980 Helsingi) oli Soome ühiskonnategelane ja sõltumatu poliitik. Ta oli aastal 1975 Soome peaminister, lisaks oli ta aastal 1970 Soome justiitsminister (Teuvo Aura esimeses valitsuses) ja aastatel 1971–1972 Soome tööminister (Teuvo Aura teises valitsuses).
Heiko Sööt
Heiko Sööt (26. veebruar 1968 Pärnu – 14. veebruar 1998 Pärnu) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1986. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (14. lend). Töötas aastatel 1990–1995 (vaheajaga) Endla Teatris. Seejärel tegutses reklaamiäris ja mängis selle kõrval ka Endla lavastustes.
Ta suri vingumürgitusse.
Välislingid
̽*Haud Pärnu Metsakalmistul
Tuzla saare konflikt
Tuzla saare konflikt on Venemaa ja Ukraina suhete kriis 2003. aasta lõpus, mille põhjustasid vaidlused Tuzla saare omandiõiguse üle ja Venemaa poolt Kertši väina Tuzla saarele viiva tammi ehitamine. Vaidlus tekitas hirmu relvastatud vastasseisu ees.
Taust
Tuzla saar on liivane saar, mis asub Krimmi poolsaare rannikul. Varem oli see väin, mis oli maismaa kaudu ühendatud Venemaa Kubani piirkonnaga. See hävis 1925. aastal tugeva tormiga. 1941. aastal anti saar üle Krimmi ANSV-le 1954. aastal anti Tuzla saar koos ülejäänud tollase Krimmi oblastiga üle Ukraina NSV-le. Tuzla saar langes lühiajaliselt iseseisvunud Krimmi Vabariigi kontrolli alla enne ühinemist Ukrainaga, kui Krimmi parlament ühines Ukrainaga 1995. aastal.
Lisaks mitmele hotellile elas saarel tosin Ukraina kalurite perekonda.
Venemaa tunnustas Ukraina suveräänsust Krimmi üle 1997. aastal, kuid Tuzla saare staatust ei lahendatud ja see jäi Venemaa-Ukraina suhetes valupunktiks. Toonane Krasnodari krai kuberner Aleksandr Tkatšjov väitis, et "...ma arvan, et see on maa, mis ujus kasakate veres ja seetõttu on see meie püha maa", väites poolsaart Venemaa osaks. Tkatšov oli hiljem kohtunud Venemaa duuma asespiikri Vladimir Žirinovskiga, kes väitis talle, et enamus duumast toetab Venemaa nõuet Tuzla saare üle.
Sündmused
9. septembril 2003 alustasid Venemaa võimud Tamani poolsaarelt Tuzla saare suunas tammi ehitamist. Siiani on vaieldav, milline üksus Venemaal ehitust alustas, sest üks sündmuste versioon väitis, et kohalikud Kubani kasakad alustasid ehitust, et hallata soolase vee voolu Tamani lahte kalakasvatuse ja erosiooni tõttu. Kiievi ajaleht "Zerkalo nedeli" vaidlustas selle väite, väites hoopis, et see oli mitme kohaliku ärimehe ja Ukraina poliitiku Leonid Hratši katse veenda Ukrainat ja Venemaad ehitama sild üle Kertši väina. Ukraina on süüdistanud Venemaad katses saar annekteerida, kui tammiühendus oleks muutnud Tuzla Ukraina saarest Venemaa mandriosa tipuks ja andnud Venemaale kontrolli väina laevatatava kanali üle. Venemaa lükkas väite tagasi, öeldes, et ta püüab vaid võidelda erosiooni tagajärgedega Tamani poolsaarel. Ukraina vastas vägede paigutamisega Tuzla saarele.
Ukraina valitsus vastas sellele saarele täiendava piirivalve saatmisega, kusjuures toonane peaminister Viktor Janukovitš märkis, et "Tuzla on Ukraina territooriumi lahutamatu osa". Asepeaminister Mõkola Azarov teatas pärast 5,5 miljoni grivna eraldamist Tuzla piiriturvalisuse suurendamiseks, et Ukraina valitsus kulutab "mis iganes vajaliku summa", et kaitsta oma rahvuslikke huve.
21. oktoobril 2003 arreteeris Ukraina piirivalveteenistus Venemaa puksiirlaeva "Truženik" väitega, et see ületas piiri. 23. oktoobril 2003 andis Ukraina Ülemraada välja resolutsiooni, et "kõrvaldada oht Ukraina territoriaalsele terviklikkusele, mis ilmnes Venemaa Föderatsiooni tammiehituse tagajärjel Kertši väinas". Juhtumi põhjalikumaks uurimiseks moodustati ajutine parlamendi erikomisjon.
30.–31. oktoobril 2003 algasid Ukraina ja Venemaa läbirääkimised kriisi leevendamiseks. President Kutšma lõpetas vastasseisu deklareerimata kompromissiga, nõustudes Ukrainale ebasoodsate tingimustega ning Venemaa võimud peatasid tammi ehitamise ning nõustudes Ukraina suveräänsuse jätkumisega väina laevatatava kanali üle.
Tagajärg
Juhtum kahjustaks Leonid Kutšma mainet siseriiklikult, kuna teda süüdistati katses kontrollida sündmust kajastavat Ukraina meediat.
"Truženik" anti hiljem pingete jahenemisel tagasi Venemaa võimudele.
Pärast 2003. aasta konflikti andis Krimmi ülemnõukogu korralduse rajada saarele uus asundus, kuid Kertši linna valitsus keeldus seda lubamast.
Saar läks pärast 2014. aasta Krimmi annekteerimist Venemaa täieliku kontrolli alla ja sellele ehitati osa Kertši väina sillast.
Saint-Augustin-de-Desmaures
Saint-Augustin-de-Desmaures on linn Kanadas Québeci provintsis Capitale-Nationale'i halduspiirkonnas.
Lohusuu Jumalailmumise kogudus
Lohusuu Jumalailmumise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Lohusuu alevikus. Kogudus kasutab Lohusuu Jumalailmumise kirikut.
Kogudus asutati 1866. aastal.
Rainer Küngas
pisi|Rainer Küngas 2021. aasta Arvamusfestivalil Rainer Küngas (sündinud 21. oktoobril 1984) on eesti materjaliteadlane.
Teadustegevus
Küngas kaitses doktoriväitekirja teemal "Infiltreerimise meetodil valmistatud tahkeoksiidkütuseelementide katoodide võimsusomadusi ja ajalist stabiilsust mõjutavad tegurid" 2012. aastal USA Pennsylvania ülikoolis. Rainer Künka peamised uurimissuunad on kõrgtemperatuurne elektrolüüs, tahkeoksiidsed kütuseelemendid, liitium-ioonpatareides kasutatavad materjalid ja kesteriitstruktuuriga päikesepaneelide materjalid tahkeoksiidkütuseelementide teadus- ja arendustegevus
Üliõpilastööde auhinnad ja stipendiumid
2012 – Elektrokeemia ühingu tööstusliku elektrokeemia ja elektrokeemilise tehnika divisjoni üliõpilasauhind
2011 – SA Archimedes: doktorantide populaarteadusliku artikli konkurss - I koht
L'abbé Agathon
Pärt on teosest teinud 2005. ja 2008. aastal uue versiooni.
Rainer Küngas
Üliõpilastööde auhinnad ja stipendiumid
2009 – Rahvusvaheline Fulbrighti teadus- ja tehnoloogiapreemia doktorantuuri läbimiseks Ameerika Ühendriikides
2008 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, 3. preemia (magistritööde kategoorias)
2007 – Real-SOFC / Euroopa Komisjoni 6. raamprogramm: toetus kütuseelementide alase praktika läbiviimiseks ettevõttes Rolls-Royce Fuel Cell Systems Ltd
2006 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, diplom (bakalaureusetööde kategoorias)
Drobin
Drobin on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płocki maakonnas, Drobini valla halduskeskus. Drobin asub Płockist umbes 30 km kirdes ja Varssavi kesklinnast ligikaudu 88 km loodes.
Drobin sai linnaõigused 1511. aastal. 1870. aastal kaotas Drobin linnaõigused, kuid sai need 1994. aastal tagasi.
Pahupidikool kukub kokku
"Pahupidikool kukub kokku" ("Wayside School Is Falling Down") on Louis Sachari 1989. aastal ilmunud raamat Pahupidikooli lugude sarjast.
Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud Hillar Mets.
Sisu
Jätkuvad Pahupidikooli laste lõbusad veidrad tegemised. Proua Pärl õpetab lastele gravitatsiooni. Leslie patsid päästavad Pauli kindlast hukust. Maurecia leiab kotitäie raha. Dameon armub ja surnud rotil läheb süda pahaks. Proua Mürk hakkab kummituseks ja proua Sousti Seenesürpriis toob kaasa tõelise sürpriisi. Allison satub üheksateistkümnendale korrusele, preili Zarve klassi. Üheksateistkümnendat korrust ei ole olemas. Preili Zarve ei ole olemas.
Lea Leppik
Lea Leppik (aastani 1986 Lea Mäeväli; sündinud 16. novembril 1965) on eesti orienteeruja, rogainija ja kabetaja.
Haridus
Lõpetas 1983. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1988. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna teeninduse ökonoomika ja juhtimise eriala.
Töö
Töötab AS Prike finantsjuhina.
Sporditulemused
1988. aastal tuli ta Eesti naiste meistriks 64-ruudulises kabes (vene kabes), lisaks võitis samas mänguliigis 1987. aasta Eesti meistrivõistlustel hõbeda ning 1984. ja 1985. aastal pronksi. 1985. aastal tuli ta Eesti naiste meistriks kirikabes. Vene kabes täitis ta meistrikandidaadi järgu.
Orienteerumisjooksus on ta veteranide klassides tulnud Eesti meistriks öisel tavarajal aastatel 2002. ja 2003. (klassis N35) ning 2011. ja 2015. (klassis N45), 2007. aastal (klassis N40) pikal rajal, 2013. aastal (klassis N45-50) teatejooksus ja 2015. aastal sprindis (klassis N50). 2002. aastal juhtis ta orienteerumisjooksus N35 klassis EOL-i edetabelit.
2014. aasta rogaini EMil võitis naisveteranide klassis koos Airi Alnekiga hõbemedali (naiskondade arvestuses 5. koht). 2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel võitis ta naisveteranide klassis koos Airi Alnekiga pronksmedali.
Isiklikku
Ta on abielus Lauri Leppikuga.
Bernardo Bellotto
pisi|Autoportree Veneetsia saadikuna Bernardo Bellotto (30. jaanuar 1721 – 17. november 1780) oli itaalia maastike ja linnade maalija ning graafik. Ta on kuulus oma Mandri-Euroopa linnasid, nagu Dresdenit, Viini, Torniot ja Varssavit kujutavate veduutide poolest.
pisi|Pragast avanenud vaade Varssavile pisi|Vaade Suurele kanalile ja Doganale Veneetsias