cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaur Kenderi kriminaalasi
Prokuröri apellatsioon ringkonnakohtule
Seoses sellega, et maakohus mõistis K. Kenderile süüteomenetlusega tekitatud mittevaralise kahju katteks välja hüvitise, leiab apellant, et see on ebaseaduslik ja põhjendamatu. Kohtuistung oli enne kohtuliku uurimise algust avalik. Vastavalt KrMS § 285 sätetele annab prokurör avakõnes ülevaate süüdistusest ja süüdistust kinnitavatest tõenditest. Prokurör nimetab ära tõendid, mis on märgitud süüdistusaktis, selgitades ühtlasi, millist asjaolu ta ühe või teise tõendiga tõendada kavatseb. KrMS § 62 p-i 3 kohaselt on üheks tõendamiseseme asjaoluks isiku süü. Süüdistusakti p-s 15 oli märgitud tõendina PERHi vastus päringule. Seega ei saanud kaitsjale ja süüdistatavale antud tõendi avaldamine avalikul kohtuistungil tulla üllatusena. Kaitsja ei kasutanud õigust taotleda kohtuistungi kinniseks kuulutamist delikaatsete isikuandmete avaldamise ajaks. Ühtlasi ei märkinud kaitsja, et tegemist oleks ebaseadusliku tõendiga, mida ei tohi uurida. Prokurör, andes ülevaate nimetatud tõendist, selgitas kohtule, et süüdistatav on süüvõimeline, vaatamata päringu vastuses kajastatule. Seega prokurör, tegutsedes KrMS § 285 sätete kohaselt, ei rikkunud kriminaalmenetlusõigust, mistõttu puudub alus SKHS-i §-i 7 lg 1 alusel kahju hüvitamiseks. Ühtlasi märgib prokurör, et maakohus avaldas kohtuotsuses sama dokumendi täies mahus.
Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi otsus
pisi|Tallinna Ringkonnakohtu 11.10.2017 kohtuotsus Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegium koosseisus kohtunik Andres Parmas (eesistuja) ja liikmed kohtunik Meelika Aava, kohtunik Urmas Reinola kuulutasid lahendi kohtukantselei kaudu 11. oktoobril 2017 kl 15.00.
Kamariku karjäär
Elustik
Kamariku karjääris elutseb heletilder ja mudatilder. Karjäär on Eesti veelindude poolest liigirikkaim. Seal pesitseb 17 linnuliiki.
November 2013
November 2013, kroonika
2013. aasta november algas reedel ja lõppes 30 ööpäeva pärast laupäeval.
Tarmo Jallai
Tarmo Jallai (sündinud 30. jaanuaril 1979 Tartus) on eesti treener ja endine tõkkejooksja.
1999–2008 võitis ta Eesti meistrivõistlustelt 110 m tõkkejooksus 4 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi.
Hernesseen
Hernesseen (Pisolithus) on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Frémicourt
pisi|Frémicourti vallamaja
Frémicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 24 km Arrasist lõunakagus, teede N30 ja D7E ristumiskoha ümbruses.
Kaika Püha Kolmainu kogudus
Kaika Püha Kolmainu kogudus (ka Kaika Püha Kolmainu Jumala kogudus) oli õigeusu kogudus, mis tegutses aastatel 1896–1962 praeguse Võru maakonna Antsla valla territooriumil Kaika külas. Kogudus kasutas Kaika õigeusu kirikut.
Ajalugu
Kaika õigeusu kogudus moodustati Pühima Valitseva Sinodi otsusega 1. septembril (vkj 20. augustil) 1896 Karula Jumalaema Kaitsmise koguduse kaugematest äärealadest. Koguduse alla kuulus külasid tänapäeva Antsla, Valga ja Rõuge valla territooriumilt. Kogudus ise kuulus kirikuhalduslikult Riia ja Miitavi piiskopkonna Võru praostkonda. Vastavalt Sinodi otsusele oli koguduse juurde ette nähtud üks preester ja kaks köstrit. Kaika koguduse esimeseks preestriks pühitseti 5. novembril (vkj 24. oktoobril) 1896 Tartust pärinev Nikolai Kirpitšnikov, kes alustas jumalateenistuste pidamist sama aasta 3. detsembril (vkj 21. novembril). Kaika koguduse esimeseks köstriks nimetati sügisel 1896 Antoni Allik, teise köstri sai kogudus sügisel 1897.
Enne kiriku valmimist 1900. aastal kasutas Kaika õigeusu kogudus kohalikult talunikult Jaan Kaskalt üüritud ruume. Kirikus hakati jumalateenistusi pidama novembris 1900.
Koguduse juures tegutses alates 16. jaanuarist (vkj 4. jaanuarist) 1897 Kaika õigeusu kihelkonnakool, eraldi koolihoone valmis aastatel 1901–1902. Kaika koguduse alluvusse viidi ka kaks kohalikku abikooli – 1851 Karula õigeusu koguduse alluvuses asutatud Taropedaja abikool ja 1855 Hargla õigeusu koguduse alluvuses rajatud Kaika abikool. Koolid läksid kirikukoolide likvideerimisel üle kohaliku omavalitsuse haldusalasse, Kaika abikooli ja kihelkonnakooli baasil loodi 1920. aastal Kaika Algkool.
Koguduse liikmeskonna vähenemist alates 1905. aastast võib selgitada Venemaa Keisririigis kehtestatud usuvabadusega, mis tõi Eesti õigeusu kogudustes kaasa ulatusliku rekonversiooni ehk tagasipöördumise luteri kirikusse.
Hiljemalt aastast 1919 oli koguduse juures ametis vaid üks köster. Senine vanemköster Peeter Koemets valiti koguduse nõukogu esimeheks.
Aastatel 1920–1921 halvenesid oluliselt pikaajalise kogudusepreestri Nikolai Kirpitšnikovi ja koguduse nõukogu suhted. Jaanuaris 1921 otsustati isa Nikolai jumalateenistuste pidamisest väidetavalt halva tervise tõttu vabastada ja kutsuda edaspidi korra kuus teenistusi pidama naaberkoguduse preester. Juunis 1921 mindigi vastavalt koguduse täiskogu otsusele iganädalastelt jumalateenistustelt üle korra kuus toimuvatele teenistustele ja augustis 1921 valiti preestri kohusetäitjaks Antsla preester Karp Ustav. Tülis andis Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinod õiguse kogudusele ja soovitas Nikolai Kirpitšnikovil kandideerida tööle mõnda teise kogudusse.
Alates sellest ajast teenisid Kaika kogudust peamiselt hooldajad preestrid. Alaline vaimulik oli kogudusel vaid aastatel 1932–1933, mil kogudusepreestri ametit pidas isa Nikolai Rand. Oktoobris 1933 vabastati ta ametist süüdistatuna ebaväärikas käitumises ja autoritarismis, esitatud süüdistusi kinnitas ka Võru praost Joann Randvere.
Kui jumalateenistusi siiski peeti, oli osavõtt nendest aktiivne. Tegutses ka 15–20 liikmest koosnev kirikukoor.
Nõukogude ajal peeti teenistusi koguduses juhuslikult, vastavalt võimalusele. Lagunes ka kirikukoor. 1958. aastal külastas jumalateenistusi veel vaid 160 inimest ja rahaliselt toetas kogudust umbes 40 inimest, mis tõi kaasa ka kirikuhoone lagunemise. Koguduse viimase hooldaja isa Aleksander Antoni sõnul kahanes jumalateenistustel osalejate arv eriti preestri kohusetäitja Jakob Mölteri ajal (1953–1957), kelle "ebamoraalsusele kalduv käitumine nii oma isiklikus elus kui ka ametitalitustes" peletas usklikud kirikust eemale. Eaka preestri Joann Randvere ametiajal (1957–1958), kes pidi vaimulike puudusel teenima mitut maakogudust, ei peetud aga koguduses poole aasta kestel ühtegi teenistust.
Kaika kogudus suleti 13. veebruaril 1962 Vene Õigeusu Kiriku asjade voliniku Jaan Kanteri taotlusel, kelle väitel oli kogudus ise oma tegevuse lõpetanud. Võttes arvesse tollast koguduste sulgemise lainet – ainuüksi 1962. aastal suleti Eestis 10 õigeusu kogudust – ei saa Kanteri põhjendust pidada päris tõeseks ja sulgemises tuleb näha Nõukogude võimu religioonipoliitilist otsust, kuid preester Antoni aruande kohaselt oli koguduseelu Kaikal selleks ajaks igal juhul välja suremas ja kogudus muutunud jõuetuks oma kirikuhoonet korras hoidma.
Statistika
Koguduseliikmete arv vastavalt koguduse aastaaruannetele:
Kuustiguniidü lump
Kuustiguniidü lump on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Puista külas. Veekogu pindala on 0,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 578 m.
Windhami maakond
thumb|Windhami maakonna kohtumaja Newfane'is
Windhami maakond (Windham County) on maakond USA-s Vermonti osariigis.
Maakonna halduskeskus on Newfane ja suurim linn Brattleboro.
Maakonna pindala on 2067 km², millest 23 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 44 513. Aastal 2000 oli elanikke 44 216.
Ajalugu
Windhami maakond moodustati 1779. aastal Cumberlandi maakonna osast.
Heerold (ajaleht)
Heerold (esialgse nimega Pärnu Nädalaleht) oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1995–1996 Pärnus. Ajalehte andis välja ettevõte Al Pari. Leht ilmus üks kord nädalas.
Krīvi
Krīvi on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Tume vallas.
Võrastik
Võrastik on võrade kogum.
Võrastikku iseloomustatakse võrastiku liitusega. Metsas määrab võrastiku alumise piiri oksteni jõudev fotosünteesiks vajalik valguse hulk ja puuliikide varjutaluvus.
Krīvi
Külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,52 meetrit on looduskaitse all.
Eesti Taimekasvatuse Instituut
pisi|Eesti Taimekasvatuse Instituudi hooned 2022. aasta juunis pisi|Droonivideo mõnedest Eesti Taimekasvatuse Instituudi hoonetest 2022. aasta juunis Eesti Taimekasvatuse Instituut (lühend ETKI) on Eesti Maaeluministeeriumi valitsemisalas olev teadus- ja arendusasutus, mis tegeleb põllumajanduskultuuride sortide ja agrotehnoloogiaga. ETKI asub Jõgeva alevikus aadressil J. Aamisepa 1.
Metropolitan Railway
pisi|Metropolitan Railway jaamad ajakirjas [[Illustrated London News detsembris 1862, kuu aega enne raudtee avamist]] Metropolitan Railway (lühidalt Met) oli kauba- ja reisiraudtee, mis teenindas Londonit aastatel 1863–1933. Selle põhiliin kulges kesklinnast loodesse, tulevasse Middlesexi äärelinna. Raudtee esimene liin ühendas kesklinnaga Paddingtoni, Eustoni ja King's Crossi raudteejaamad. Raudtee avati 10. jaanuaril 1863, sellel auruvedurid vedama gaasi abil valgustatud puidust vaguneid. Esimene osa kulges Paddingtonist Smithfieldi. Metropolitan Railway oli maailma esimene maa-alune reisiraudtee.
Varsti asuti Meti mõlemast otsast pikendama. Põhjas ehitati juurde haru Baker Streetist. Lõunas rajati aastal 1864 Hammersmithi jaam, aastal 1877 Richmondi jaam ning aastaks 1884 oli Circle Line valmis. Tähtsaim juurdeehitus oli loodesse Middlesexi, kuna sellega hakkas kiirelt arenema Londoni äärelinn. Aastal 1880 ehitati Harrow' jaam ning Buckinghami hertsogi ja Waddesdoni mõisa omanike toel teenindati aastaid ka Buckinghamshire'i Verney Junctioni raudteejaama.
Aastal 1905 hakkasid raudteel sõitma elektrirongid, aastaks 1907 oli neid rohkem kui aururonge, kuigi kaugemad lõigud saavutasid elektrivõimekuse alles kümneid aastaid hiljem. Erinevalt teistest Londoni raudtee-ettevõtetest arendas Met ka elamurajoone ning reklaamis pärast esimest maailmasõda raudteelähedasi rajoone Metro-landi kaubamärgi all. Metropolitan Railway liideti 1. juulil 1933 Underground Electric Railways Company of Londoni, trammiettevõtte ja bussifirmaga ning moodustati London Passenger Transport Board.
Kunagised Meti teed ja jaamad teenindavad tänapäeval Londoni metroo liine Metropolitan, Circle, District, Hammersmith & City, Piccadilly, Jubilee ja Victoria.
Pant (täpsustus)
Pant on mitmetähendusega sõna:
Hilary Jenkinson
Sir Charles Hilary Jenkinson (1. november 1882 London – 5. märts 1961 London) oli Briti arhivaar ja arhiiviteoreetik.
Karjäär
Jenkinson õppis Dulwichi kolledžis Londonis ja Pembroke'i kolledžis Cambridge'is. Koolid lõpetas 1904. aastal. 1906. aastal asus ta tööle Briti avalikku arhiivi (Public Record Office, liideti 2003. aastal eraarhivaale hoidva Historical Manuscripts Commissioniga ja moodustati rahvusarhiiv National Archives ). Aastatel 1916–1918 teenis ta suurtükiväes Prantsusmaal ja Belgias, seejärel staabis kuni 1920. aastani. Pärast sõda jätkas tööd arhiivis. Seal jätkas ta asutuse ümberkorraldamist, mida oli alustanud 1912. aastal uurimissaalist, ja jätkas kuni 1929. aastani. Selle käigus loodi sobivamad säilitustingimused arhivaalidele ja asutusest sai uurimise, teaduse ja õppekeskus. 1947. aastast kuni pensionile minekule 1954. aastal, oli ta arhiivi juht.
Teise maailmasõja ajal, peamiselt aastatel 1944–1945 aitas ta sõjaministeeriumi arhiivinõunikuna Itaalias ja Saksamaal kaasa nn monumendimeeste tegevusele, kes päästsid sõja ajal ja järel kunsti, monumentide ja arhiive.
Cambridge'i ja Londoni kolledžites pidas ta loenguid paleograafiast, diplomaatikast ja arhiivindusest. Samadel teemadel kirjutas ka raamatuid, millest tuntuim on arhiivi administreerimise käsiraamat "Manual of Archive Administration".
Lisaks tegutses ta mitmes arhiivinduse, arhivaaride ja juudi ajalooga tegelevas organisatsioonis.
Arhiiviteooria
Jenkinsoni "Manual of Archive Administration" ilmus esmakordselt 1922. aastal ning täiendatuna aastal 1937. Jenkinson tõlgendas head arhivaari kui ainulaadselt isetut ja täielikult erapooletut "tõele" pühendunud inimest, kelle eesmärgiks oli ilma eelarvamuste või hinnanguteta pakkuda teadmisi kõigile neile, kes soovivad õppida "teadmiste vahendeid".
Kriitika
Jenkinsoni suurim mõju arhiiviteooriale ja -praktikale paistis silma eeskätt tänu tema avaldatud töödele, õpetamisele ning isiklikele ettevõtmistele. Samas teati teda tööalaselt kui autokraatlikku ja vähepaindlikku konservatiivi, kes hoidis tagasi arhiveerimise professionaalsuse arengut. Jenkinsonil oli teoreetilisi lahkarvamusi oma ameerika kolleegi T. R. Schellenbergiga. Eelkõige seisnes lahkarvamus arhivaari rollis hindamisel ja valiku tegemisel. Schellenberg on erakirjas Jenkinsoni parastavalt kutsunud ka "vanaks fossiiliks". John Rideneri sõnul oli Jenkinsoni teooria rajatud keskaegsetele andmestruktuuridele, mistõttu ka ebasobilik kaasaegsete andmete jaoks. Jenkinsoni usk arhiivi objektiivsusse ja arhivaari kui erapooletusse järelevaatajasse on hiljem langenud sügava kriitika alla.
Ila keel
Ila keel on bantu keelte botatwe rühma kuuluv keel, mida räägivad ilad Sambias.
Kõnelejaid oli 2010. aastal umbes 106 000.
Ila keel oli üks 55 keelest, milles on tervitus Voyageri kuldsel plaadil.
Kleistogaamia
Kleistogaamsetes õites toimub isetolmlemine. Sel puhul õiepung areneb viljaks õit avamata.
Taimeliikidel, kellel leidub kleistogaamseid õisi (näiteks kannikesed) on osa õisi avanevad (hasmogaamsed).
Jeremy Wade
Jeremy John Wade (sündinud 23. märtsil 1956) on Briti telesaatejuht, kirjanik ja bioloog.
Ta on tuntud eeskätt oma loodussarjade "River Monsters", "Mighty Rivers" ja "Dark Waters" (toodetud telekanalile Animal Planet) poolest.
Rai Isoradio
Rai Isoradio on Itaalia kiirteel sõitjatele suunatud raadioteenus, mis edastab liiklusaruandeid (tuntud kui Onda Verde) ja Aeronautica Militare koostatud ilmateateid. Edastatakse ka teadaandeid valitsusasutustelt ja avalik-õiguslikelt organisatsioonidelt, raudteeteavet Ferrovie dello Statolt, uudislõike GR1, TG1 ja TG3 programmidelt ning muusikat.
Koostöös kanalitega Autostrade per l'Italia ja Autostrada dei Fiori hõlmab Rai Isoradio kõiki Itaalia maanteid (enamasti 103,3 MHz). Öistel tundidel (0.30–5.30, tuntud kui Isonotte) edastatakse võrgus ka katkematut sõltumatut Itaalia muusikat (liiklusinfo katkestustega iga 30 minuti järel).
Kabuli Ülikool
pisi| Kabuli Ülikool (dari keeles پوهنتون کابل ) on ülikool Afganistani pealinnas Kabulis. See asutati aastal 1931 ning avati aastal 1932.
Kabuli Ülikool on ikka veel pikast sõjast taastumas. Ülikoolis õpib umbes 25 000 üliõpilast, kellest 40% on naised. Uus peahoone ehitati vanast peahoonest umbes 500 meetri kaugusele ning on kujunduselt peaaegu täpselt samasugune.
Kabuli Ülikooli eesmärk on kasvada rahvusvaheliselt tunnustatud õppe- ja uurimisasutuseks ning innovatiivse mõtte ja praktika keskuseks.
Puhtimaginaararv
Puhtimaginaararv on kompleksarv (täpsemalt imaginaararv), mille reaalosa võrdub nulliga. Iga puhtimaginaararv z on esitatav kujul z = iy, kus y on reaalarv ja i on imaginaarühik.
Kompleksarv z on puhtimaginaarne parajasti siis, kui ta rahuldab samasust
kus * tähistab kaaskompleksi võtmist.
Mikropaleontoloogia
pisi|Mikrofossiilide hulka kuuluvate [[foraminifeeride kojad (umbes 1 mm)]] Mikropaleontoloogia on paleontoloogia haru, mille sisuks on mikrofossiilide ehk pisikivististe uurimine ja saadud teadmiste rakendamine.
Mikropaleontoloogia eristub makropaleontoloogiast nii uuritavate objektide suuruse kui kasutatavate meetodite poolest.
Enamiku mikrofossiilide suurus jääb alla 1 mm.
Nende eraldamiseks kivimist või settest rakendatakse mitmesuguseid keemilise ja mehaanilise separeerimise ning kontsentreerimise tehnikaid.
Mikrofossiilide uurimiseks ja identifitseerimiseks on vajalik optilise mikroskoopia ja/või elektronmikroskoopia kasutamine.
Silmiktriinu
Silmiktriinu (Anatis ocellata) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Heli kokkupuude
Heli kokkupuude (ka helirõhu kokkupuude või helirõhu ruutude ajaintegraal) on defineeritud kui ruutu võetud helirõhu ajaintegraal. SI-süsteemis on heli kokkupuute ühikuks ruutpaskal korda sekund (Pa²·s).
Matemaatiline definitsioon
Heli kokkupuudet tähistatakse tähega E_{p,t} ja valemina avaldub ta kujul
kus
Kui heli kokkupuute leidmisel on kasutatud mõnda kaalufunktsiooni, nimetatakse teda kaalutud heli kokkupuuteks ( ka kaalutud helirõhu ruutude ajaintegraal, kaalutud helirõhu kokkupuude). Näiteks inimeste kuulmistundlikkusega arvestamiseks on õhuakustikas kaalutud heli kokkupuute arvutamisel helirõhk A-korrektsiooniga kaalutud.
Heli kokkupuutetase
Heli kokkupuutetase (ka SEL, helirõhu ruutude ajaintegraali tase, helirõhu kokkupuutetase) on kümme korda kümnendlogaritm helirõhu ruutude ajaintegraali (heli kokkupuute) E_p suhtest määratud kontrollväärtusesse E_{0,p}detsibellides. Heli kokkupuutetaset tähistatakse L_{E,p} Heli kokkupuutetase on defineeritud kui
kus
Õhus kasutatakse heli kokkupuute kontrollväärtusena
Heli kokkupuutetaset saab arvutada ka helirõhutasemest. Ajavahemikul pikkusega T esineva heli kokkupuutetase L_{E,p} on seotud helirõhutasemega L_p läbi järgneva seose
.
Carrosio
Carrosio on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, Lemme paremal kaldal.
Karoline Bjerkeli Grøvdal
Ta tuli kahel korral Euroopa juunioride meistriks 3000 meetri takistusjooksus ja korra 5000 meetri jooksus.
Carrosio
254 meetri kõrgusel merepinnast asuva Carrosio asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Karoline Bjerkeli Grøvdal
2009. aastal valiti ta Euroopa kergejõustiku tõusvaks täheks.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta 10 000 meetri jooksus isikliku rekordiga 31.23,45 pronksmedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 5000 meetri jooksus isikliku rekordiga 14.57,53 seitsmenda koha ja 10 000 meetri jooksus üheksanda koha, parandades isiklikku rekordit üheksa sekundiga (31.14,07). Nii 5000 kui ka 10 000 meetri distantsil oli ta parim Euroopa jooksja.
Carrosio
Carrosio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Gavi, Voltaggio, Bosio.
Karoline Bjerkeli Grøvdal
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Londonis ta 1500 meetri jooksus poolfinaali ei pääsenud, saades ajaga 4.09,56 kokkuvõttes 31. koha. 5000 meetri jooksu finaalis ta katkestas.
26. augustil 2017 jooksis ta Sandneses toimunud võistlusel 3000 m takistusjooksus aja 9.13,35, parandades 2007. aastast endale kuulunud Norra rekordit ligi 20 sekundiga.
Carrosio
Carrosio halduspiirides asub Ricoi asula.
Karoline Bjerkeli Grøvdal
10. juunil 2018 parandas ta Teemantliiga etapil Stockholmis 1500 meetri jooksus isiklikku rekordit enam kui pooleteise sekundiga, joostes 4.05,57. Sama aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta 9.18,80-ga pronksmedali.
Põlgastõ lump
Põlgastõ lump (ka Meremäe Põlgastõ lump) on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Puista külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 544 m.
Karoline Bjerkeli Grøvdal
Talle kuulub Norra rekord ka miilijooksus ja 2000 m takistusjooksus.
Isiklikud rekordid
Allikas: IAAF
Tarmo Raudsepp
Tarmo Raudsepp (sündinud 4. detsembril 1981) on eesti endine jalgrattur, Tabivere vallavanem.
Ta on lõpetanud Palamuse Keskkooli ja Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2001 astus Tartu ülikooli kehakultuuriteaduskonda.
2007. aastal võitis ta Võru rattaralli.
Tema isa Kalev Raudsepp oli 1993–2000 Tabivere vallavanem.
Plessi järv
Plessi järv on järv Võru maakonnas Võru vallas Plessi külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 433 m.
Muinsuskaitseameti aastaauhinnad
Eesti Muinsuskaitseameti aastaauhinnad on Eesti Muinsuskaitseameti välja antavad auhinnad.
2017 jagati auhindu järgmistes kategooriates:
Hummuli raamatukogu
Hummuli raamatukogu on Tõrva valla rahvaraamatukogu. Raamatukogu asub Hummuli alevikus.
Ajalugu
17. veebruaril 1922 toimus Soe 4-klassilises algkoolis koosolek, mille käigus loodi kooliõpetaja Jaan Martini ja konstaabel Jaan Otsa initsiatiivil Hummuli raamatukogu selts "Edu". Alustuseks saadi riigilt 27 raamatut, kohalikud inimesed kinkisid raamatuid ning seltsi 10. aastapäevaks oli riigi, vallavalitsuse ja seltsi summade eest muretsetud juba üle 700 teose.
1932. aastal loodi raamatukogu osakonnad Ala-Sarapuu talus ja Vana-Hummulis Laaspere talus. Selts tegutses edukalt ka Hummuli Alamõisas, kus aktiivsemad oli Juhan Napits ja Voldemar Laaman. 1932. aastal kuulusid seltsi juhatusse Salme Madisson, Elmar Tiivel, Elmar Laul, kooliõpetaja ja -juhataja Hugo Kõomägi.
1944. aastal paigutati raamatukogu Hummuli Valla TSN Täitevkomitee hoonesse. Aastatel 1947–1948 juhatas raamatukogu Olga Brasova. Raamatukogu asus Hummuli koolimaja lähedal endises mõisavalitseja hoones.
Aastatel 1975–1985 tegutses Hummuli raamatukogu juures raamatusõprade ühing, mis korraldas raamatuarutelusid ja teemaõhtuid. Raamatuühingusse kuulus 18 inimest.
1997. aastal kolis raamatukogu ilusate ruumidega (100 m2) majja. Selles majas asuvad ka Hummuli vallavalitsus ja rahvamaja. Raamatukogus asub avalik internetipunkt.
Raamatukogu kasutab raamatukoguprogrammi RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal.
Juhatajad/laenutajad
August Uuemaa
Jaan Einer
Helga Toomsaar 1944–1946
Olga Brasova 1947–1948
Ellen Narõsova 1948–1949
Helga Tammeväli 1952–1953
Hugo Rosin 1954–1955
Valve Sõrmus 1955–1956
Helgi Hendrikson 1956
Eevi Kurg 1957–1958
Helgi Mumm 1959–1960
Elmar Orav alates 1968
Anatoli Kokuš
Anatoli Akimovõts Kokuš (ukraina keeles Анатолій Акимович Кокуш; sündinud 1951 Kertšis) on Ukraina filmiinsener, ärimees ja leiutaja. 2005. aastal pälvis ta kaks Oscarit. Auhinnad olid teaduse ja inseneri auhindade kategoorias: esimese pälvis "Güroskoopstabiliseeritud kaamerakraana ja lennupea kontseptsiooni ja arendamise eest"; teise pälvis "filmikraanade seeria Cascade kontseptsiooni ja arenduse eest". Kokuši on tunnustanud ka Ukraina toonane esimene leedi Katerõna Juštšenko tema panuse eest Ukraina filmikunsti ja kogu maailmas.
Hummuli raamatukogu
Statistika
Statistika 2014. aasta seisuga
Anatoli Kokuš
Kokuš lõpetas Leningradi filmiinseneride instituudi 1974. aastal. Seejärel asus ta tööle Dovženko filmistuudiosse Kiievis.
Hummuli raamatukogu
Statistika
Kogud: 12 334
Kasutajad: 313
Külastused: 3 877
Laenutused: 9 497
Töökohad: 1
Briti Ida-India Kompanii
pisi|Kompanii lipp (1801) pisi|Kompanii vapp (1698) Briti Ida-India Kompanii (inglise keeles East India Company (EIC); ka Honourable East India Company (HEIC), the British East India Company ja mitteametlikult John Company ) oli 31. detsembril 1600 kuningliku tegevusloa (Royal Charter) saanud aktsiakompanii, mis asutati kauplemiseks Lõuna-Aasiaga. Briti Ida-India Kompanii peamisteks tegevuspiirkondadeks kujunesid India ja Hiina.
Ida-India Kompaniisid asutati ka muudes Euroopa riikides.
18. sajandi algupoolel oli Briti Ida-India Kompanii kaubavahetusbilanss Hiinaga negatiivne. Hiina ei vajanud Kompanii kaupu. Olukorda uurides avastas Kompanii, et Portugal ja Holland müüvad Hiinasse oopiumi, saades suurt kasumit, ning Kompanii lülitus 1765 samuti sellesse ärisse. Kompanii müüs Hiinasse 1799. aastal 900 tonni ja 1838. aastal 1400 tonni oopiumi. Hiina valitsus oli vastu oma rahva hävitamisele välismaise oopiumi abil ning see põhjustas 19. sajandil Esimese ja Teise oopiumisõja, mis mõlemad lõppesid Hiina kaotusega.
Briti valitsus andis Ida-India Kompaniile suuri kaubanduseeliseid võrreldes näiteks Põhja-Ameerikas olevate teeimportijatega. Kompanii ei pidanud teed Põhja-Ameerikaase müües maksma mingeid kohalikke makse. See viis Bostoni teejoominguni 16. detsembril 1773 ja järgnenud Briti valitsuse poolsed repressioonid põhjustasid USA iseseisvussõja ülejärgmisel aastal.
Briti Ida-India Kompanii omandas 18. sajandi teisel poolel võimu suure osa India üle. Kompanii rakendas Indias sõjalist jõudu ja täitis administratiivseid funktsioone. 1858. aastal, pärast Sipoide mässu, võttis Briti kroon India oma vahetu võimu alla, kuninganna Victoria kuulutati India keisrinnaks.
Ida-India Kompanii tegevus lõpetati 1. jaanuaril 1874.
Francesco Quinn
Francesco Daniele Quinn (22. märts 1963 Rooma – 5. august 2011 Los Angeles) oli mehhiko-iiri-itaalia päritolu USA filminäitleja.
Francesco Quinni isa Anthony Quinn oli kahel korral Oscari filmiauhinna võitnud filminäitleja.
Fresnes-lès-Montauban
pisi|Vallamaja ja kirik
Fresnes-lès-Montauban on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 14 km Arrasist kirdes, teede N50 ja D46 ristumiskoha ümbruses. Kiirtee A1 ristmik 16 on vallas.
pisi|tühi|
Pärnu Päevaleht
Pärnu Päevaleht oli 1926–1940 ilmunud ajaleht, mis vahendas Pärnu linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja Pärnu Kirjastus-Ühisus. Leht ilmus kuus korda nädalas.
Sulev Mäeltsemees
pisi|Sulev Mäeltsemees ja [[Mart Siimann 2013. aastal]] Sulev Mäeltsemees (sündinud 7. augustil 1947 Lihula vallas Läänemaal) on eesti geograaf.
Pärnu Päevaleht
1935-1939 oli lehel kaasanne: Vändra Uudised.
Sulev Mäeltsemees
Elulugu
Sulev Mäeltsemees on taluniku poeg.
Haridus
Ta lõpetas 1965 Vändra Keskkooli ja 1970 Tartu Riikliku Ülikooli majandusgeograafia erialal, 1975. aastal kaitses TRÜ-s kandidaadiväitekirja geograafias ¨Liiduvabariigi teenindusharude regionaalse arengu analüüs ja prognoosimine (ENSV) näitel¨.
Mäeltsemees stažeeris Saksamaa Liitvabariigis 1983. aastal Johann Wolfgang Goethe Ülikoolis ja 2003. aastal Speyeri ja Osnabrücki Ülikoolis.
Teadustöö ja (teadus)administratiivne tegevus
Uurinud kohalikku omavalitsust, teeninduse territoriaalseid probleeme, regionaalpoliitikat, Euroopa Liidu majandust ning sotsiaalset turumajandust.
Osales Eesti kohaliku omavalitsuse ja nende üksuste liitude taasasutamises, on aastast 1997 Eesti Linnade Liidu vanematekogu peavanem. Tegutsenud Põhiseaduse Assamblee kohaliku omavalitsuse eksperdina. Euroopa Nõukogu Kohalike ja Regionaalsete Omavalitsuste Kongressi (CLARE) ekspertide rühma liige, Vabariigi Presidendi Akadeemilise Nõukogu riigihalduse ja kohaliku omavalitsuse arengu komisjoni liige, TTÜ nõukogu juhataja, Eesti Teadlaste Liidu volikogu liige, Eesti Majandusteaduse Seltsi nõukogu liige, Eesti Geograafiaseltsi revisjonikomisjoni esimees ja juhatuse liige, DAAD-i Eesti Stipendiaatide Seltsi esimees, 2004- ettevalmistatavate kohaliku omavalitsuse üksuste ühinemisega seotud õigusaktide ning vaidlusaluste küsimuste lahendamise kohta eksperthinnangu andmise Siseministeeriumi töörühma esimees.
Üle 100 teadustrükise.
Kolka tuletorn
Kolka tuletorn on tuletorn Lätis Kolka neeme lähedal asuval tehissaarel.
Kolka neemele rajati tuletorn aastal 1875, enne seda tegutses seal tulelaev. Aastal 1884 asuti rajama tuletorni kuue kilomeetri pikkusele madalale (asub tänapäeval mandrist 5 kilomeetri kaugusel). Ehituseks vajalikud kivid toodi kohalikest soodest või siis Saaremaalt.
Torni kõrgus on 21 meetrit. Tuli on valge ja paikneb merepinnast 20 meetri kõrgusel, olles nähtav kuni 10 meremiili kauguselt.
Tuletorni haldab Riia sadam.
Dragūnciems
Dragūnciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub merepinnast 30 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 13,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 156 kilomeetri kaugusel.
Dragūnciems on üks Kura kuningate vabaküladest, Vidiņšite ja Dragūnside elukoht.
Kommõri järv
Kommõri järv on järv Võru maakonnas Võru vallas Vana-Vastseliina külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 641 m.
Uručča
pisi|left Uručča (vene keeles Urutšje, transkribeerituna Uruttša) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.
Linnaosa koosneb kuuest mikrorajoonist. Minski südalinnaga ühendab seda metroo, lisaks käivad seal veel trollibussid.
Ajalugu
Linnaosa asuti rajama 1980. aastatel. Aastal 1985 rajasid Geofüüsika ja Geokeemia instituudi entusiastid sinna kivipargi, kuhu kogusid ajaloolise ja kultuuriloolise väärtusega suuri kive (piirkonda oli juba jääajast jäänud arvukalt suuri kive). Sealne metroojaam avati aastal 2007, see oli ühtlasi esimene metroojaam väljaspool Minski ringteed.
Kadari
Kadari on eesti perekonnanimi.
Sēlīši
Sēlīši on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Tume vallas.
Kadari
Nimede eestistamisel määrati Kadari uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kattelberk, Kattelperk, Klauson, Kristal, Kürbis ja Siiberg. Helmut Kadari palvel kanti Kadari perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 319 all.
Sēlīši
Küla asub valla keskosas Vašleja jõe kaldal ning jääb valla keskusest Tumest 5,2, piirkonna keskusest Tukumsist 6,4 ja Riiast 71,8 kilomeetri kaugusele. Sēlīšist möödub maantee A10, millel asub küla juures ka bussipeatus. .
Kadari
1. jaanuaril 2017 oli perekonnanimi Kadari Eestis alla viiel mehel ja 7 naisel.
Ma kõnnin Moskva tänavail
"Ma kõnnin Moskva tänavail" on 1963. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee
Siberis ehitusmonteerijana töötav Volodja Jermakov sõidab puhkusele Valgevenesse ja peatub läbisõidul Moskvas. Ajakirjas Junost on avaldatud Volodja jutustus ja kirjanik Voronov tahaks temaga rääkida. Metroos saab Volodja tuttavaks Koljaga, kes on noor metrooehitaja. Tänaval kisub koer Volodja püksisääre lõhki. Nad lähevad Kolja koju, et püksisäär kinni õmmelda. Kolja juurde tuleb ta sõber Saša, kes kutsub teda sõjakomissariaati kaasa. Saša kavatseb Svetkaga abielluda ning paluda seetõttu kuu aega ajapikendust. Saša saabki ajapikenduse ning nad lähevad Koljaga GUM-i, kus kohtuvad taas Volodjaga. Nad lähevad pruudile kingituseks heliplaati ostma. Heliplaatide osakonnas saab Volodja tuttavaks noore müüjanna Aljonaga, keda Kolja tunneb.
Saša läheb telefonis vesteldes oma pruudi Svetkaga tülli. Saša läheb sõjakomissariaati ja loobub ajapikendusest. Volodja ja Kolja lähevad Aljonaga kohtuma. Leiab aset vahejuhtum – Kolja demonstreerib juhusliku mööduja peal hüpnoosi. Tekib skandaal ja nad sattuvad miilitsasse, kuid kõik lõpeb siiski hästi.
Kolja veenab Sašat pulmi mitte ära jätma. Lõpuks õnnestubki Saša ja Svetka lepitada.
Õhtul jätavad Volodja, Kolja ja Aljona metroojaamas hüvasti. Kolja läheb tööle öisesse vahetusse ja laulab laulu "Ma kõnnin Moskva tänavail".
Tehissaar
pisi|Satelliidifoto [[Palmisaared|Jumayrah' saarest Dubais]] Tehissaar on inimtegevuse tagajärjel tekkinud saar vastandina looduslike protsesside käigus tekkinud saarele.
Tehissaarte suurus varieerub väikestest saarekestest, mis on rajatud näiteks vaid ehitise samba toetamiseks, kuni sellisteni, millel paiknevad suured asulad.
Tänapäeval on üks levinud tehissaarte loomise viis veekogu põhja tõstmine üle veepinna pinnasematerjali lisamise abil. Tehissaari tekib ka siis, kui maismaa (näiteks poolsaar) eraldatakse saareks kanali rajamisega või ujutatakse teatud territoorium paisu abil veega üle, nii et kõrgemad paigad jäävad saartena veepinnale.
Tatjana Kivimägi
Tatjana Kivimägi (sünninimi Tatjana Novoseltseva; sündinud 23. juunil 1984 Kostromas) on vene kõrgushüppaja.
2008. aastal otsustas Eesti valitsus anda talle eriteenete eest Eesti kodakondsuse, kuid ta ei loobunud Venemaa kodakondsusest ja Eesti kodakondsust ei saanud.
Ta võistles 2004. aasta Ateena olümpiamängudel, ent ei jõudnud finaali. 2008. aasta olümpiamängudele ta tiheda konkurentsi tõttu Venemaa koondises ei pääsenud.
2013. aastal tuli ta tulemusega 1.91 Anna Tšitšerova ja Svetlana Školina äraolekul Venemaa sisemeistriks. Tema isiklik rekord on 1.98.
Isiklikku
Ta oli abielus kümnevõistleja ja treeneri Mihhail Kivimäega, kes on sünnijärgne Eesti kodanik. Nüüd on Tatjanal uus perekond ja 2011. aastal sündinud poeg.
Queen Mary 2
Queen Mary 2 (RMS Queen Mary 2 – Royal Mail Ship – lühend QM 2) on rahvusvahelisele firmale Carnival Corporation & plc kuuluv ja Briti laevakompanii Cunard Line lipulaev, viimane ookeaniliinilaev maailmas (liinil Southampton – New York).
Queen Mary 2 oli maailma suurim reisilaev aastail 2004–2006. Laev on ehitatud 2004. aastal Alstom Chantiers de l'Atlantique laevatehases (Saint-Nazaires Prantsusmaal. Ristluslaev nimetati Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna Mary auks.
Ajalugu
8. juunil 1998 teatas Briti laevakompanii Cunard Line ookeaniliinilaeva ehitamise hankest, laev oli määratud sõitma liinil Southampton – New York. Konkursist võttis osa palju laevatehaseid, sealhulgas Harland & Wolff Iirimaalt, Aker Yards Soomest, Fincantieri Itaaliast ja Meyer Werft Saksamaalt. Tellimuse sai aga Chantiers de l’Atlantique laevatehas Saint-Nazaires Prantsusmaal. Lepingule kirjutati alla 6. novembril 2000. 16. jaanuaril 2002 lõigati esimene terasplaat. Kiil pandi laevale tehasenumbriga G32 Louis Joubert Lock ehk "Normandie Dock"is. Ehitusajal oli projektiga seotud 20 000 inimest. Korsten pandi 12. märtsil 2003 ja ülejärgmisel nädalal, 21. märtsil, lasti laev vette. Novembris 2003 proovisõidu ajal sõitis laev esimest korda kiirusega 30 sõlme. 15. novembril kukkus alla laevatrepp (landgang), mistõttu hukkus 16 inimest ja veel 32 said raskelt haavata.
22. detsembril 2003 anti laev hinnaga üle 800 miljoni USA dollari üle laevakompaniile Cunard Line, seega oli see laev mitte ainult suurim, vaid ka kalleim reisilaev maailmas. Ookeaniliinilaeva esimene kapten oli Ronald W. Warwick. Laeva ristis 8. jaanuaril 2004 kuninganna Elizabeth II ja esimene kodusadam oli Southampton. Kodusadam vahetati kriisi ajal 2011. aastal Hamiltoni vastu Bermudal. Ristluslaeva esmareis algas 12. jaanuaril ja Queen Mary 2 lõpetas oma esimese transatlantilise reisi 26. jaanuaril 2004 Floridas.
pisi|tühi|Inimese, auto, bussi, reisilennuki (valgega), Titanicu (sinisega) ja Queen Mary 2 (halliga) suuruse võrdlus
Aleksander Reinvald
Aleksander Reinvald (5. detsember 1889 Kohila vald, Harjumaa – 25. september 1948 Tallinn) oli Eesti laskur.
Aastatel 1933–1938 kuulus Eesti laskekoondisse.
1922–1940 töötas ta Narva 1. jalaväerügemendis. Auastmelt oli veltveebel.
Fusarium oxysporum f. sp. cubense
'Fusarium oxysporum'' f. sp. cubense' on helekottseenelaadsete seltsi kuuluva seeneliigi Fusarium oxysporum alamliik.''
Patogeensus
''Fusarium oxysporum f. sp. cubense'' on seenpatogeen, mis põhjustab banaanisortidel Panama haigust. Arvatakse, et Panama haigus, mis esimest korda ilmutas end 19. sajandi lõpul, põhjustas tollal populaarse banaanisordi 'Gros Michel' hävimise. Tänapäeval levinud banaanisordil 'Cavendish' on samuti tuvastatud Panama haiguse epideemia, mida tekitab Fusarium oxysporum f. sp. cubense tüvi Tropical Race 4.
Iso-Heikkilä Observatoorium
thumb|Iso-Heikkilä Observatoorium Iso-Heikkilä Observatoorium on astronoomiaobservatoorium Soomes Turu Iso-Heikkilä linnaosas. See oli aastatel 1937–1972 Turu Ülikooli astronoomiaosakonna tähetorn. Praegu kasutab seda amatöörastronoomide ühendus Turun Ursa ry.
Observatoorium ehitati aastatel 1935 ja 1936. Selle tehnilise poole projekteeris füüsika- ja astronoomiaprofessor Yrjö Väisälä. Väisälä uurimisrühm avastas observatooriumis 807 planeeti ja 7 komeeti.
Mikrofossiil
pisi|Mikrofossiilid (umbes 1 mm) Mikrofossiilid ehk pisikivistised on mikroskoopilised fossiilid, mille uurimisega tegeleb paleontoloogia eriharu – mikropaleontoloogia.
Olulisemad rühmad
pisi|[[Foraminifeerid on kaltsiumkarbonaadist kojaga merelised amööbid (protistid). Pildil on kujutatud perekonnad Calcarina, Sorites ja Baculogypsina (vasakult paremale). Pildil kujutatu laius on 10 mm]] Keemilise koostise ja sellest tuleneva erineva uurimismetoodika järgi eristatakse mikrofosiilide hulgas järgmisi kategooriaid ning nende all süstemaatilise kuuluvuse alusel järgmisi rühmi:
Reedid
pisi|250px|Rooma keisririik [[Hadrianuse ajal (valitses 117–138), näidates Doonau jõe ülemjooksul Raetia keisriprovintsi, mis hõlmas territooriume nüüdses Šveitsis, Tiroolis ja Saksamaal Doonaust lõunas]]
Reedid (Raeti, Rhaeti, Rheti või Rhaetii; vanakreeka keeles: Ῥαιτοί: transkriptsioon Rhaitoí) oli Alpi hõimude konföderatsioon, kelle keel ja kultuur võisid olla pärit, vähemalt osaliselt, etruskidelt. Mitte hiljem kui u 500 eKr asustasid nad tänapäeva Šveitsi keskosa, Tirooli Austrias, Kirde-Itaalia Alpi piirkondi ja Saksamaad Doonaust lõunas.
Iidsed allikad iseloomustavad reete kui etruske, kes aeti gallide poolt Po madalikult minema ja varjusid Alpi orgudesse. Kuid on tõenäoline, et nad olid peamiselt põlised Alpi rahvad. Nende keel, niinimetatud reedi keel oli arvatavasti seotud etruski keelega, kuid võis mitte sellest tuleneda. Vähemalt mõned reedi hõimud (Kirde-Itaalias) jätkasid reedi keele kõnelemist arvatavasti kuni 3. sajandini pKr. Teised (Šveitsis) olid Rooma keisri Augustuse ajal (valitses 30 eKr – 14 pKr) arvatavasti keldikeelsed.
Reedid jagunesid mitmeks hõimuks, kuid ainult mõned neist on iidsetes allikates selgelt määratletud.
Reedi hõimud koos nende keldikeelsete naabritega põhjas vindelikitega alistati keiserliku Rooma armee poolt 15 eKr ja nende territooriumid annekteeriti Rooma keisririiki. Rooma provints Raetia et Vindelicia on saanud nime nende kahe rahva järgi. Reedi hõimud muutusid kiiresti keisririigi lojaalseteks alamateks ja andsid ebaproportsionaalselt suure hulga nekruteid keiserliku Rooma armee auxilia vägedesse.
Nimetuse etümoloogia
Nimetuse "Raeti" päritolu pole selge. Pole isegi selge, kas see tuleneb "endonüümist", nimi, mida reedid kasutasid üksteise kirjeldamiseks, või "eksonüümist", nimetust kasutasid võõrad reetide kirjeldamiseks. (Võrdle nimetust "kreeklased". See tuleneb Rooma eksonüümist Graeci sellele rahvale, kelle oma nimi iseendile oli "Hellenes").
19. sajandil arvati, et "Raeti" on nendele hõimudele gallide poolt antud eksonüüm, mis pärineb eeldatavast keldi juurest rait ("mägismaa"), nii et Raeti tähendas "mägirahvas".
Rooma geograaf Plinius Vanem, kes kirjutas 70 pKr, vihjas, et rahvas on saanud nimetise "Raetuse" järgi, kes oli nende juht arvatava Po madalikult "väljaajamise" ajal. Kuid selline "eponüüm-väljamõeldis" oli kreeka-rooma maailmas tavaline ja selle võib kõrvale jätta. Kõige kuulsam näide on legend, et Rooma linn on saanud nime Romuluse, oma väidetava asutaja kärgi: kui Romulus üldse olemas oli (milles enamik õpetlasi kahtleb), siis on palju tõenäolisem, et tema sai nime siis juba olemas olnud kohanime Roma järgi, mitte vastupidi. Sama kehtib "Raetuse" kohta.
Samuti on vihjatud, et nimi "Raeti" võib olla seotud Reitiaga, suure jumalannaga, keda austati Kirde-Itaalias, ja on tõendatud mitme kirjutisega veneti rahva pühendustahvlikestel. Üks reedi pühendustahvlike samast piirkonnast sisaldab sõna reithus, mis võib viidata sellele jumalusele.
Juured
Varaseim reetide mainimine säilinud iidsetes allikates on enne 146 eKr kirjutatud Polybiose "Maailma ajalugu". Plinius Vanema järgi olid reedid sissetungivate gallide poolt Po madalikult Alpidesse aetud etruskid. Seda seletust reetide päritolust toetab Augustuse-aegse Rooma ajaloolane Titus Livius. Kui see ajalookäsitlus on õige, siis toimus ümberasumine Po madalikult ajavahemikus 600–400 eKr, kui keldi hõimude suur ränne Galliast andis tulemuseks kogu piirkonna keltiseerimise.
Kuid traditsioonilist "rändeteooriat", mida toetasid klassikalised autorid ja kuni 1960. aastateni kõige kaasaegsemad õpetlased, ei peeta enam ainsaks võimalikuks seletuseks sotsiaal-keelelistele muutustele. On sama tõenäoline, et reedid, kui nad kõnelesid etruski keelega sarnast keelt, olid Alpi pärismaalased, kes olid seda rääkinud nii kaua, kui mitte kauem kui Etruria etruskid – eriti kui, nagu enamus õpetlasi usub, etruski keel esindab Itaalia ja Alpide indoeuroopa algkeelt. Alternatiivina, kui Alpi pärismaalased kõnelesid varem keelt, mis ei olnud etruski keelega seotud, võisid nad "etruski keele" kasutusele võtta muude protsesside kaudu, kui massiline ränne, näiteks kultuurivahetuse kaudu Po madaliku etruskidega või etruski eliidi "eliidisiirde" tulemusena, kes omandas poliitilise hegemoonia Alpi hõimude üle.
pisi|vasakul|Itaalia keeltekaart u. 600 eKr, näidates eeldatavat ala, kus kõneldi [[reedi keelt]]
Etnolingvistiline kuuluvus
Reedid usutakse paljude õpetlaste poolt olevat kõnelenud, vähemalt esialgu, niinimetatud "reedi keelt", väljasurnud keelt, millest on teada vaid rida pealiskirjeid, kirja pandud etruski kirja variatsioonis. Enamik filolooge peab seda keelt üldiselt seotuks või vähemalt tugevalt mõjutatuks etruski keelest, mitteindoeuroopa keelest, mis on paremini dokumenteeritud Kesk-Itaalia Toscana piirkonnas. Keeleteadlased kutsuvad keelt "reedi keeleks", kuna eeldatakse, et reedid seda rääkisid. On võimalik, kuigi ebatõenäoline, et kaasaegsete õpetlaste poolt "reedi keeleks" kutsutud keelel pole tegelikult mingit seost rahvaga, keda iidsed roomlased tundsid kui "Raeti".
Isegi kui "reedi keel" oli reetide esialgne keel, on märkimisväärne ebakindlus selles osas, kui laialt "reedi keelt" hõimudes Augustuse ajal (valitses 30 eKr – 14 pKr) kõneldi. Alpi piirkonnas kui tervikus on tõendeid, et mittekeldi elemendid assimileeriti Augustuse ajal keldi hõimude sissevooluga ja võtsid omaks keldi kõne. Titus Liviuse järgi riknes reetide algse etruski keele (sonum linguae) "kõla" Alpidesse asumise tulemusena. See võib tähendada, et vähemalt mõned hõimud kaotasid oma iidse reedi keele keldi keelele. Keldistamine leidis toetust ka Rooma praktikas reetide tihedas ühendamises nende põhjanaabrite vindelikitega, keda on enamuse ajaloolaste poolt peetud keldikeelseteks. Kahe rahva territooriumid ühendati halduslikel eesmärkidel juba varakult ja lõplikult keiser Claudiuse ajal (valitses 41–54) kui Raetia et Vindelicia provints. Lisaks loodi Augustuse ajal ühise Raetorum et Vindelicorum auxilia kohorti paar.
Rohkem toetust hüpoteesile, et põhjapoolsed reedi hõimud pöörati keldikeelseks enne Rooma keisririigi aega, pakub "reedikeelsete" kirjete levik. Neid on leitud peaaegu eranditult Kirde-Itaalias: Lõuna-Tirooli, Trentino ja Veneto piirkond. Ühtegi ei ole leitud Šveitsis, teises reetide tuumikpiirkonnas. Reedikeelsed kirjed näitavad, et "reedi keel" kestis kuni 3. sajandini pKr, vihjates, et reedi hõimud selles piirkonnas vähemalt ei pruukinud muutuda keldikeelseks. Lisaks viitab keldikeelsete kohanimede arvukus ja etruskikeelsete kohanimede täielik puudumine reetide territooriumil sellele, et Rooma vallutuse ajaks olid reedid täielikult keldistunud.
Rooma võimu sajandite kestel muutusid reedid valdavalt ladinakeelseteks. On välja pakutud, et säilinud jäänuk reetide ladina keelest on romanši keel, üks niinimetatud "retoromaani keeltest". Romanši keel elab täna Šveitsi Graubündeni kantoni mõnes orus (enamus on täna saksakeelsed). Siiski pole romanši keele reedi päritolu kindel, kuna retoromaani keeled tunduvad kõige enam seotud Galloromaani keelerühmaga, tugevdades argumenti, et reedid võtsid keldi keele omaks enne latiniseerimist.
Territoorium
Tõendid näitavad, et esialgsel Rooma ringkonnal Raetia et Vindelicia, nagu Augustus selle lõi, oli idapiiriks (Noricumi provintsiga) jõgi Aenus (Inn) selle suubumisest Doonausse kuni kaugele lõunasse, ja siis jõgi Isarcus (Eisack). Selle põhjapiiri "vabade" Germaani hõimudega määratles Doonau ülemjooks. Läänes hõlmas Raetia et Vindelicia kogu Bodeni järve ja ülemise Reini oru ning siis pika maa-ala läänesuunas piki ülemist Rhône'i orgu kuni Genfi järveni. Lõunas oli selle piir Itaalia Gallia Transpadana ja Venetia et Histria piirkondadega laias laastus sarnane tänapäeva Itaalia põhjapiiriga.
Vindelikid olid Ptolemaiose järgi idas piiratud Licca (Lechi) jõega, samas selle jõe teisel kaldal oli Ülem-Baieri asustatud reetidega. Vastupidine arvamus on, et kogu piirkonna Doonau ja Alpide vahel olid hõivanud vindelikid, kusjuures reedid piirdusid Alpidega.
Viimane arvamus on kooskõlas Straboniga, kes kirjutas, et reedi hõimudega asustatud territoorium ulatus Reini jõe ülemjooksult Põhja-Šveitsis nii kaugele lõunasse, kui Como ja Verona linnad Põhja-Itaalias. Reedid olid ümbritsetud idas Noricumi keldi tauriskidega ja läänes helveetidega.
Reedi hõimud
Strabon loetles reedi hõimudena lepontid, camunnid (kes andsid oma nime Val Camonicale Lombardias Itaalias), cotuantii ja rucantii. Nendest esimesed kaks on loetletud samas kirjapildis Augustuse kirjutistes, samas viimased kaks on Augustuse järgi arvatavasti vastavalt cosuanetes ja rucinates. Siiski tundub, et kirjutatud tekst tuvastab rucinates kui ühe neljast vindelikite hõimust, kes on üles tähendatud vallutusena. (Kuid on võimalik, et Straboni rucantii oli Augustuse järgi tegelikult üks teine hõim, rugusci).
Vastupidi Strabonile pidas Plinius leponte sarnaselt tauriskidega keldi hõimuks ja paigutas camunnid kui euganeede rahva hõimu Kirde-Itaaliasse, üheskoos trumplini hõimuga naaberorus Val Trompias. Kuid ükski Pliniuse kommentaaridest pole saatuslik lepontide ja camunnide tuvastamiseks reetidena. Leponti keel on lõplikult klassifitseeritud mandrikeldi keeltest erinevaks (näiteks Lejeune 1971, Koch 2008). Nagu euganeede puhul, on nende keeleline liigitus ebatäpsete tõendite tõttu ebakindel. On võimalik, et nende keel oli seotud ka etruski keelega, võibolla türseeni alamrühmaga. Teise võimalusena võis nende keel olla indoeuroopa, sarnane nende lähinaabrite keltide või venetitega (kelle keelel on mitmeid sarnasusi ladina ja itali keeltega, kuid millel on sarnasusi ka teiste indoeuroopa keeltega, eriti germaani ja keldi).
Lisaks tundub, et Raetia et Vindelicias elas ka mittereedi hõime. Breuni ja Genauni on Straboni poolt liigitatud illüürlasteks, samas on mitmel piirkonna hõimul usutav keldi etümoloogia: näiteks caturiigid sõnast catu- ('võitlus' või 'sõdalane') ja nantuaadid sõnast nantu- ('org').