cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
KGB Teine Peavalitsus
Organisatsioon
Teise Peavalitsuse kuus esimest valitsust jälgisid NSV Liidus asuvaid välisriikide saatkondi. 1. Valitsus tegeles külma sõja põhivaenlase Ameerika Ühendriikide vastu suunatud struktuuriüksus, milles oli viis osakonda: Briti Rahvaste Ühenduse liikmesriikide luuretegevuse vastu suunatud vastuluuretegevus Saksa Liitvabariigi, Austria ja Skandinaavia maade luuretegevuse vastu suunatud vastuluuretegevus Kõigi teiste Euroopa riikide luuretegevuse vastu suunatud vastuluuretegevus Mitte-Euroopa arenenud riikide luuretegevuse vastu suunatud vastuluuretegevus Mitte-Euroopa arengumaade riikide luuretegevuse vastu suunatud vastuluuretegevus NSV Liitu külastavate turistide järelevalve, ülem Konstantin Nadirašvili. Vastutas Teise PV IT ja arvutustehnika eest Vastutas välismaiste üliõpilaste värbamise eest ning nende tegevuse jälgimise eest NSV Liidus. Vastutas välismaiste ajakirjanike värbamise ja ka jälgimise eest ja ka vastutas ka NSV Liidu asuvate välisriikide esindusi teenindava NSV Liidu Välisministeeriumi Diplomaatilise Korpuse teenindusteenistuse kontrolli ja isikkoosseisu eest. Vastutas NSV Liidu kodanike rahvusvaheliste reiside eest (v.a nomenklatuur). Väljasõidutoimikud. Vastutas riigiettevõtetega seotud korruptsiooni, riigivara raiskamise järelevalve eest. OTo vastutas jälitustoimingute läbiviimiseks vajalike ruumidesse (välissaatkonnad ja eraisikute eluruumid) varjatud sisenemiste eest.
Ajalugu
Aastatel 1922–1991 kandis NSV Liidu vastuluureosakond järgmisi nimetusi: NSV Liidu vastuluureorganid moodustati pärast Vene kodusõja lõppemist 1922. juunis, kui senine Tšekaa Eriosakond reorganiseeriti Vastuluureosakonnaks ja Eriosakonnaks.
Vastuluureosakond (Контрразведывательный (КРО)), võitluseks spionaaži ja valgekaartlaste organisatsioonidega.
Eriosakond (Особый отдел (ОО)) aga jätkas sõjaväe lojaalsuskontrolli Punaarmees ja sõjamerelaevastikus.
Vene FSNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsuse Asjadevalitsuse käskkirjaga nr 102, 7. juulist 1922 määratleti Vastuluureosakonna struktuur ja isikkoosseis.
Vene SFNV SARKi ja RPV Vastuluureosakond
Vene SFNV SARKi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Vastuluureosakond 1922. aastal:
1930. aasta 10. oktoobril liideti Vastuluureosakond NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse, Eriosakonna koosseisu.
NSV Liidu RJMi 2. valitsus, 1943–1946
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2. valitsus, tegutses aastatel 1943–1946. Reorganiseeriti 4. mail 1946 2. peavalitsuseks.
NSV Liidu RJMi 2. peavalitsus, 1946–1953
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2. peavalitsuse struktuuri muudeti 25. detsembril 1951.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2. peavalitsuse struktuuri muudeti 5. augustil 1952.
Organisatsiooni muudatuste kronoloogia
11. veebruaril 1960 liideti Teise Peavalitsusega osakondadena senised iseseisvad NSV Liidu RJK 4., 5., ja 6. Valitsus ning nende baasil moodustati 15. veebruaril 1960 NSV Liidu RJK käskkirjaga nr 0032 Teise Peavalitsuse uued osakonnad: 1967. aastani vastutas Teine Peavalitsus kogu vastuluurealase (vastuluure, poliitiline politsei ja majanduslik vastuluure majandusobjektidel ja ka transpordil) tegevuse eest NSV Liidus. Teise Peavalitsuse töö oli jaotatud järgmiselt:
Eesti Noorte Mereklubi
Eesti Noorte Mereklubi on Eestis NSV Liidu okupatsiooni ajal asutatud ja peamiselt Tallinnas tegutsenud merendushuvilistele noortele mõeldud riiklik huvikool, kus sügisest kevadeni toimus õppetöö ja suviti toimusid merelaagrid rannas ning sõidud õppelaevadel.
Christian V (täpsustus)
Christian V nime all on tuntud mitu monarhi:
Eesti Noorte Mereklubi
Pärast Eesti taasiseseisvumist klubi tegevus lõppes rahastamise lõppemise tõttu. Klubi baasil moodustati siiski mittetulundusühing Noorte Mereklubi, mis on jätkanud suviseid merelaagreid.
Nõukogude aeg
1956. aastal alustas Tallinna Pioneeride Palee juures tööd noorte meremeeste ring, mille asutas purjesportlane Olev Eensalu, kes valiti hiljem ka klubi ülemaks. Külalisteks olid Tallinna Merekooli õppejõud Hermann Tõnissoo, purjejahtide konstruktor Paul Budde, purjesportlane Enn Metsar, kapten Harri Liidemann, luuletaja Manivald Kesamaa ja helilooja Boris Kõrver, kelle koostööna valmis hiljem Noorte Meremeeste Klubile laul "Ehkki kutsutakse juba pootsmaniks mind". Talvel õpiti meretarkusi ja ehitati laevamudeleid, suvel tehti õppesõite purjejahtidel "Aurora" (kapten Olev Eensalu) ja "Aegna" (kapten Uno Seiler). Täienes ka klubi oma laevastik, kui meremehed andsid klubile üle tõelise merekaatri. Tehti pikemaid mereretki Prangli saarele, Haapsallu, Hiiumaale ja mujale. Suursündmuseks kujunes purjeretk Tallinnast Moskvasse ja tagasi. Ühtlasi töötati välja klubi põhikiri, klubi sai oma lipu, rinnamärgi ja embleemi ning hakati välja andma klubi liikmepileteid. 1959. aastal moodustati kuus õppegruppi, kuhu kuulusid 90 poissi-tüdrukut. Õppegruppide tööd hakkas juhendama Tõnu Meltsas.
1961. aastal moodustati ametlikult Tallinna Pioneeride ja Koolinoorte Palee Noorte Meremeeste Klubi.
1963. aastal moodustati lisaks paadijuhtide erialaringidele veel motoristide ja signalistide erialaringid ja koliti Tallinna Pioneeride Palee keldrikorruselt Pirita jõel asuvasse baaslaeva. Klubi sai baaslaevaks 15-meetri pikkuse puidust kerega kaatri SBR 107 (oli klubi valduses kuni 1971. aastani).
1964. a. augustis anti klubile mereväelaste poolt üle 1953. aastal Soomes ehitatud endine hülgepüügikuunar "Bakan", mis ristiti "Jungaks". Meresõidud ulatusid nüüd juba Pärnuni (laev sõitis klubi õppelaevana, hiljem baaslaevana 1972. aastani). Järgnevatel aastakümnetel lisandus klubi laevastikku veel mitmeid laevu. Poisse tüdrukuid tegutses klubis juba ligi 200.
1965. a. suvel said noored meremehed tõelise merepraktika õppelaeval "Junga". Juulikuus toimus telklaager Pärnu rajoonis Reiu jõe ääres. Sama aasta sügisel sai klubi õppe-baaslaevaks 1921. aastal Eestis ehitatud mootorpurjelaev "Läänemaa". Laevale ehitati õppeklassid ja tööruumid.
1971. aastast hakkasid toimuma ka regulaarsed suvised merelaagrid, mis aasta pärast said oma kindla asukoha Muhu saarele Simiste külas.
1972. aastal moodustati klubist Vabariiklik Noorte Meremeeste Keskklubi. Erialaringid olid madrus-roolimees, masinist-motorist, laeva radist, laeva elektrik, raadiotehnik, laevamudelite ehitaja, veemootorisport ja allveesport, millele hiljem lisandusid film ja foto, purjetamine, merebioloogia ning meresõiduajalugu. Ringe loodi ka majavalitsuste, koolide ja kolhooside juurde. Täiustati ja remonditi laagripaika Simistes.
Nõukogude perioodi lõpukümnendeil asus klubi baas Tallinnas praeguse Lahesuu sadama läänesopis aadressil Paljassaare tee 6. Baaslaev oli algul auru-kaubalaev Koit. 1980. aasta olümpiamängudeks toodi Tallinna–Helsingi liinile uus reisilaev Georg Ots. Senine liinilaev Tallinn anti üle klubile, kus see sai pärast mõningast kohandamist (näiteks reisijakajuteid ühendati klassideks) klubi uueks baaslaevaks. Laevas oli nüüd piisavalt ruumi ringidele ja seal oli isegi väike lasketiir.
Klubi nimeks sai lõpuks Eesti Noorte Mereklubi. Tegevustes osales juba kuni 700 noort, kellest paljud sirgusid hiljem meremeesteks ja kuni 40 juhendajat. Ringid olid näiteks laevajuhtimine, laevamehaanika, veemotosport, fotoring, bioloogia, raadioside, laevamudelism, allveesport, purjetamine. Suviti toimusid kolmes vahetuses 1-2-nädalased laagrid Simistes ja laevasõidud väikeste õppelaevadega Eesti rannikul. Laagris oli ühes vahetuses 70–90, laevadel korraga umbes 35 õpilast. Laevadega külastati mõnikord ka kaugemaid sihtsadamaid Läänemere ääres Nõukogude Liidus ja välismaal. Viimasena saadi klubile veel üks PTS-tüüpi kalalaev, mis plaaniti ümber ehitada õppelaevaks, kuid tööde valmimiseni ei jõutud.
Viimane klubi direktor nõukogude aja lõpul ja ka iseseisvusaja algusaastail oli Tõnu Meltsas. Õppelaevade kaptenid olid pikemalt Vello Näkk (Junga), Viktor Ude (Juku) ja Ago Laak (Suurlaid).
Taasiseseisvumise järgne aeg
thumb|Mereklubi laevad Kalasadamas Suurte ühiskondlik-poliitiliste muudatuste tuultes ja riikliku rahastamise vähenemise surve tingimustes oli klubil järjest raskem oma kohta leida ja hoida. Simistes lõpetas 1992. a töö merelaager, mille taristu oli kas maareformiga tagastatav või vallavalitsuse otsusel teise kasutusse minev valdus. Eesti Noorte Mereklubi oli seni allunud otse Haridusministeeriumile. 1994. a allutati klubi (koos teiste Eesti mereharidusasutustega) aga Eesti Mereakadeemiale. Klubi väikesi õppelaevu kasutati edaspidi osaliselt ka merehariduse õppetöös. Väidetavalt polnud aga Mereakadeemia juhtkond eriti rahul klubi töökorraldusega. Klubist ei sirgunud ka enam eriti järelkasvu merendusõppeasutustele. Samuti nägi Mereakadeemia mereklubis suurt eelarvelist kulu ja soovis seda optimeerida.
Seoses eraettevõtluse arenguga nägid Lahesuu sadama omanikud klubi senist asukohta Paljassaares oma plaanides teise funktsiooniga. Klubile tuli hakata otsima uut asukohta. Kaaluti ka kolimist ruumidesse maismaal ja kuluka ning vananenud baaslaeva maha kandmist. Klubi juhtkond seisis sellele vastu, pakkudes ise uueks asukohaks Linnahalli juures ja soovides alluvust Tallinna linnale. 1998. a viidi klubi laevastik Lahesuu sadamast ära Miinisadamasse, kus samal territooriumil asus ühtlasi Eesti merevägi. Riiklikust asutusest sai mittetulundusühing Noorte Mereklubi. Veebruaris 2000 andis Haridusministeerium Eesti Mereakadeemia struktuuriüksuse Eesti Noorte Mereklubi üle Tallinnale. Üleantava vara hulgas oli ka reisilaev Tallinn ning selle ülalpidamiskulud 2000. ja 2001. aastaks. 2000. aastaks oli klubil neli laeva: Tallinn, Suurlaht, Juku ja Junga.
Aastatuhande vahetuse paiku otsustati klubi laevastik kolida tolleks ajaks tühjenenud ja lagunenud vanasse Kalasadamasse Linnahalli kõrval, mis teostati 2000. aasta suveks. Reisilaeva Tallinn asukohana oli näidatud koht Kalasadamas, kus puudus kai. Samas leppis Tallinna linnapea Jüri Mõis kokku Kalasadama ja Ilmarise kvartali omaniku esindaja Ernesto Preatoniga, et laev Tallinn saab Kalasadamas alalise kaikoha. Baaslaeva hakati remontima ja püüti kohandada noorsootööks sobivamaks, kuid siis klubile ootamatult otsustati see koos Jungaga hoopis vanarauaks lõigata. Tallinna Linnavalitsus müüs laeva Tallinn 2001. aastal vanarauaks ja see lammutati samas Kalasadamas 2003. aastal. Junga jõudis aga eravaldusse Soome. Suurlaht ja Juku jäid Tallinna linna omandusse.
Rahastamise lõpetamine ja muutumine suviseks laagriks
2001. aastal koliti klubi tegevus üle 38 aasta täiesti kuivale maale aadressil Uus-Kalamaja tänav 6. 2004. aastal ostis MTÜ Noorte Mereklubi Tallinna linnalt 13 000 krooni eest laeva Suurlaht, mis oli juba üsna viletsas seisus ja sõidukõlbmatu. Klubis tegutsesid edasi laevamudelismiring, meremeeste ring, jungade meisterdamisring ja veemotoring. Samuti tegutsesid vahepeal merenoorkotkad. Suviseks uueks laagripaigaks kujunes Laoküla.
2005. aastal lõpetas Tallinna linn Noorte Mereklubi rahastamise ning klubi oli sunnitud tegevuse lõpetama. Viimane Tallinna linna poolne rahaeraldus oli 170 000 krooni 2005. a märtsis (võrdlusena 2004. a eraldati veel 800 000 krooni), millega lõpetati hädapäraselt jooksev õppeaasta. Klubis oli selleks ajaks kehtestatud ka õppemaks 50 krooni kuus. Kirjas oli viimasel aastal veel 80 õpilast.
Pärast klubi põhitegevuse sulgemist jäi tegutsema veemotoring Harku sõudebaasis ning jätkuvalt on korraldatud suviti noorte seas populaarset merelaagrit Laokülas. Merelaager on üks väheseid Eesti noorte merendusliku huvi rakendamise võimalusi.
Laevastik
Baaslaevad
Õppepraktika laevad
Nimekiri ei pruugi olla täielik, sh loetlemata on väiksemad alused.
Surnud 26. märtsil
''Siin loetletakse 26. märtsil surnud tuntud inimesi.
Vanamõisa (Tõrva)
Vanamõisa on küla Valga maakonnas Tõrva vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Põdrala valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tõrva valla territooriumile.
Lubaringvõrk
pisi|Näited token ring võrkudest Lubaringvõrk ehk Token ring on IBM'i arendatud determineeritud pöördumisviisiga kohtvõrgu tehnoloogia.
Determineeritud pöördumisviisi korral on iga jaama jaoks võimalik saatmise algusaeg eelnevalt määratletud ja põrkeoht puudub. Lubaringvõrgus on seadmed loogilises ringis. Seadmed edastavad kaadreid ühes suunas mööda ringi. Kaader eemaldatakse, kui üks ring on täis.
Pöördumisreeglid on järgmised:
Determineeritud pöördumisviisi korral saab saatmist alustada vaid lubamarkerit valdav jaam, andmete edastuskiirus ei olene olulisel määral võrgu koormatusest ja iga tööjaam saab saatmisõiguse mingi ajaperioodi järel.
Token ring kohtvõrgud kiirustega 4 Mbit/s ja 16 Mbit/s on standardiseeritud IEEE 802.5 töögrupi poolt. Algselt (1985. aastal) oli token ringi töökiirus 4 Mbit/s aga 1989 tutvustas IBM esimest 16 Mbit/s token ringi tooteid ja 802.5 standardit täiendati.
Erik Zabel
Erik Zabel ['eerik ts'aabel] (hüüdnimi Ete Zabel; sündis 7. juulil 1970 Ida-Berliinis) on saksa jalgrattasportlane, üks kõigi aegade parimaid saksa jalgrattureid.
Ta on sprindispetsialist, kellel on üle 190 võidu ning kes esimese elukutselise jalgratturina üldse on võitnud kuus korda Tour de France'i rohelise trikoo. Ta on tuntud ühena vähestest ratturitest, kes on aasta ringi heas vormis.
Hüüdnime "Ete" sai ta Berliinile omase keelepruugi tõttu. Teda peetakse Mario Cipollini kõrval üheks 1990. aastate lõpu parematest sprinteritest. Erinevalt ekstsentrilisest itaallasest on Zabelist aga saanud universaalne sõitja, kes suudab end maksma panna ka ühepäevasõitudel.
Juba 1989. aastal sai Erik Zabel meeskonna TSC Berlin koosseisus Saksa DV meistriks DDR-Meister 4000 meetri meeskondlikus eraldistardiga sõidus Berliini talverajal. 1998 ja 2003 tuli ta eraldistardiga maanteesõidus Saksamaa meistriks.
1994 sai ta ühepäevasõidul Pariis–Tours esimese suure rahvusvahelise võidu. Avalikkuse tähelepanu alla sattus Zabel aga alles aasta hiljem, 1995, kui ta kahe etapivõiduga Tour de France'il sai Olaf Ludwigi asemel Team Telekomi parimaks sprinteriks.
1996 võitis Erik Zabel jälle kaks Tour de France'i etappi. Peale selle sai ta esimest korda selga panna kõige rohkem punkte saanud jalgratturi rohelise trikoo, mis tal õnnestus 2001. aastani saada kuus korda järjest, mis on rekord. Zabelil on ka saksa jalgratturite seas kõige rohkem Tour de France'i etapivõite (12).
1997 võitis Zabel esimest korda ühepäevasõidu Milano–San Remo. Seda võitu kordas ta 1998., 2000. ja 2001. aastal.
2000 ja 2001 olid Zabeli karjääri tipphetked: paljude teiste võitude kõrval võitis ta kummalgi korral kaks maailma karikasarja etappi, võitis 2000 maailma karika ja juhtis 2001 maailma edetabelit. 2001 võitis ta kokku 29 etappi ning valiti Saksamaa aasta sportlaseks.
2000. ja 2003. aastal oli ta edetabelis teine.
2004 võitis ta etapi Ruta del Solil, võitis sõidu ümber Kölni Rennen Rund um Köln, võitis kaks etappi rahutuuril ja kaks etapivõitu tuuril Bayern Rundfahrt.
2004. aasta suveolümpiamängudel sai ta meeste grupisõidus peagrupi eesotsas 4. koha.
Eukleidese geomeetria
Eukleidese geomeetria ehk eukleidiline geomeetria on geomeetria haru, milles lähtutakse Eukleidese teoses "Elemendid" kirjeldatud alustest.
Eukleidese ruumimudel on ruumi mudel, kus on rahuldatud Eukleidese aksioomid.
Kristiine keskus
250px|pisi|Kristiine keskus 2009. aastal 250px|pisi|Vaade Kristiine keskusele edelastKristiine keskus on kaubanduskeskus Tallinnas Kristiine linnaosas, Endla tänav 45.
44 000-ruutmeetrise brutopinnaga keskuses tegutseb ligikaudu 130 kauplust ja teenindusasutust. Kristiine keskuse suuremad rentnikud on Prisma, Reserved, Jysk, H&M, Rademar, Sportland, Apollo ja paljud teised. Keskust külastab päevas ligikaudu 20 000 inimest.
Avamine
Esialgu plaaniti 10 000 ruutmeetri suurust hoonet.
21 000-ruutmeetrine Kristiine keskus avati 28. mail 1999 kell 10:00. Avapäeval külastas keskust 35 000 inimest.
Keskuse ehitusmaksumus oli 300 miljonit krooni.
Esimene nüüdisaegne hüpermarket Eestis oli keskuses tegutsev Primo.
Laiendused ja uuendused
2002. aastal avatud keskuse esimese laiendusega kasvas hoone pind 17 000 ruutmeetri võrra (esialgu plaaniti ka näiteks kobarkino kaasamist). Laiendamise avapäeval käis keskuses umbes 43 000 inimest.
2019 aasta sügisel sai valmis Kristiine Keskuse uuenduskuur, mille käigus sai keskus täielikult uuenenud sise- ja välisilme ning uue toitlustusala nimega Kristiine Road.
Tänava remont
Suvel 2010 kapitaalremondi läbinud Tulika tänava lõik Endla tänava ja Nõmme tee vahel rekonstrueeriti Kristiine Keskuse tellimusel. Ettevõtte raha eest ehitati välja ka tänavalõigul olevad ringristmikud ning äsja kasutusse võetud bussipeatus.
Tänava rekonstrueerimine läks Kristiine Keskusele maksma umbes 14 miljonit krooni. Kommunaalameti andmetel on see suurim investeering, mille üks eraettevõte Tallinna tänavate remontimisel on teinud.
Hami keel
Hami keel (ǀXam Kaǃkʼe) on lõunakhoisani keelte hulka kuulunud keel, mis suri välja 20. sajandil. Keelekood on xam.
Hami keel oli praegu välja suremas oleva nuu keelega lähedases suguluses.
Anthony Minghella
Anthony Minghella (6. jaanuar 1954 – 18. märts 2008) oli Suurbritannia filmi- ja teatritegelane. Ta tegutses nii filmilavastaja, -produtsendi ja -stsenaristina kui ka näitekirjanikuna.
Tema lavastatud filmidest on ilmselt tuntuimad "Inglise patsient" (1996), "Andekas härra Ripley" (1999) ja "Külmale mäele" (2003). Kõigile kolmele filmile kirjutas ta ise ka stsenaariumi.
Anthony Minghella on Briti Impeeriumi teenetemärgi kavaler.
Elulugu
Anthony Minghella sündis itaalia päritolu jäätisetootjate Edward ja Gloria Minghella pojana. Omandanud hariduse Sandowni ja Portsmouthi koolides, jätkas ta õpinguid Hulli Ülikoolis, mille lõpetas magistrikraadiga. Kuni töölesasumiseni televisioonis pidas ta Hulli Ülikoolis ka näitekunsti loenguid.
Teatrilavastajana debüteeris ta 1975. aastal teatris Briti romaanikirjaniku Gabriel Josipovici teose "Mobius the Stripper" adaptatsiooniga. Näitekirjanikuna tõi Minghellale kuulsuse 1986. aastal lavastatud näidend "Made in Bangkok".
Alates 1981. aastast töötas Minghella televisioonis. Oma esimese stsenaariumi kirjutas ta 1985. aastal linastunud telefilmile "What If It's Raining".
Kogu oma karjääri kestel töötas ta paralleelselt nii filmi-, televisiooni- kui ka teatrižanris. Aastal 2005 debüteeris ta Inglise Rahvusooperis ooperilavastajana, tuues lavale Giacomo Puccini ooperi "Madame Butterfly".
Filmilavastajana tunnustati Minghellat 1996. aastal Oscariga filmi "Inglise patsient" eest. Aastal 2000 kandideeris ta edutult Oscarile filmi "Andekas härra Ripley" stsenaristina.
Aastatel 2003–2007 oli Anthony Minghella Briti Filmiinstituudi nõukogu esimees.
Ta suri 18. märtsil 2008 Londoni Charing Crossi haiglas verejooksu tõttu, mis tekkis nädal varem toimunud kõrivähi lõikuse tagajärjel.
Isiklikku
Anthony Minghella oli abielus Hongkongis sündinud hiina päritolu koreograafi Carolyn Choaga. Nende abielust sündis kaks last, poeg Max ja tütar Hannah. Max Minghella on Ameerika Ühendriikides karjääri teinud filminäitleja.
Suitsulõõts
thumb|Pildil on näha ka suitsiku küljes paiknev suitsulõõts (kollane) Suitsulõõts on seade suitsu tekitamiseks. Tavaliselt on see valmistatud nahast, vineerist ja vedrust. Suitsulõõts asub suitsiku küljes ning sellega puhutakse metallsilindris olevatele sütele õhku. Silindri avast väljub suits, mis puhutakse mesitarusse.
Surnud 27. märtsil
''Siin loetletakse 27. märtsil surnud tuntud inimesi.
Kungi
Kungi on küla Valga maakonnas Tõrva vallas.
Kungi kaguosa tuntakse Koosi nime all, mis oli 1930. aastatel omaette küla. 1977. aastal liideti Kungi külaga Sälgu küla.
Konguta valla vapp
thumb|150px|Konguta valla vapp Konguta valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Konguta valla vapp.
Vapp kinnitati 2. mail 1996.
Vapi kirjeldus
Paremalt langeva hõbedase kaldvardaga poolitatud vapikilbi ülemisel, rohelisel väljal tammeleht ja alumisel, sinisel väljal veskikivi - mõlemad hõbedased.
Punkt
Punkt on mitmetähenduslik sõna:
Sündinud 1980
Sellel leheküljel on loetletud 1980. aastal sündinud tuntud inimesi.
Vaakumkuivatamine
pisi Vaakumkuivatamine on kuivatamise meetod, kus niiskus eemaldatakse ainest vaakumi abil. Vähendatud rõhu keskkonnas langeb vee küllastuspunkt ning vesi hakkab aurustuma madalamatel temperatuuridel.
Kuivatades vee küllastuspunkti lähedastes tingimustes, tekib materjalis kõrge aururõhk, mille tulemusel toimub intensiivne vee auramine materjalist. Puhta vee keemistemperatuur vaakumis 35–450 Torr on 29–86 °C. Vaakumkuivatusmeetodit kasutatakse peamiselt hügroskoopsete ja kuumustundlike ainete kuivatamiseks. Samuti kasutatakse vaakumkuivatamist oksüdeerimise vältimiseks ja kuivatamisaja lühendamiseks.
Vaakumkuivati
Vaakumkuivati on seade, mille abil viiakse läbi vaakumkuivatus. Vaakumkuivatit tuntakse ka vaakumahjuna. Vaakumkuivatid valmistatakse enamasti roostevabast terasest ning tugeva konstruktsiooniga. Vaakumkuivati komplekti kuulub sobiva tootlikkusega vaakumpump ja automaatikasõlm. Vaakumkuivateid ei käsitleta täiesti eraldiseisva kuivatitüübina, vaid vaakumit kasutatakse teistes kuivatitüüpides, nagu: 1) kontakt-, 2) kondensatsioon-, 3) infrapuna-, 4) mikrolaine- ja 5) sublimatsioonkuivatites. Teaduslaborites on enim levinum kuivatitüüp kontakt-vaakumkuivati. Kuna vaakumis on soojuslevik piiratud, toimub soojusülekanne läbi riiuli. Riiuleid soojendatakse kahel viisil – otse ehk kuumutuselemendid on ehitatud riiuli sisse või siis kaudselt, kuumutuselemendid on vaakumkambri seintes ja riiul soojeneb kokkupuutel vaakumkambri seinaga. Riiulid on seetõttu valmistatud tavaliselt heast soojust juhtivast materjalist nagu alumiinium.
Ravimi- ja toiduainetööstuses on levinuim vaakumkuivati tüüp sublimatsioon-vaakumkuivati ehk külmkuivatus. Sublimeerides aurustatakse jäätunud materjalist niiskus ilma materjali üles sulatamata, mis tähendab, et jää muutub otse veeauruks. Sublimeerumine saab toimuda sügavvaakumi (u < 1 mbar) tingimustes ja temperatuuril alla 0 °C.
Kasutusala
Vaakumkuivatuse eri meetodid on levinud mitmes tööstusvaldkonnas: puidutööstuses, farmaatsiatööstuses, elektroonika- ja toiduainetööstuses.
Ohutis
Ohutis on kas lausutud või üles tähendatud ning viimasel juhul võib see olla sõnade või sümbolite kujul kurjade jõudude eest kaitsev loitsutaoline asi.
Esemed, mis igapäevases elus kipuvad ohutisega segi minema:
Patrice Évra
Patrice Latyr Évra (sündinud 15. mail 1981 Dakaris) on Senegali päritolu Prantsusmaa jalgpallur, vasakkaitsja.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud sellisetes klubides nagu Monaco, Manchester United, Juventus ja Marseille.
Koondisekarjäär
Évra mängis juba Prantsusmaa noortekoondises. Sinna kutsus teda noortekoondise peatreener Raymond Domenech. Euroopa U21 2004. aasta meistrivõistlustel võitis Prantsusmaa oma valikgrupi 7 võidu ja 1 viigiga 8 mängust. Finaalturniirile lasti aga üksnes 8 meeskonda ja sellepärast oli vaja veel ületada Portugal. Kumbki meeskond kaotas kodus 1:2 ja järgnes penaltiseeria, mille Portugal 4:1 võitis. Portugal võitis finaalturniiril pronksmedali.
Prantsusmaa täiskasvanute koondise peatreener Jacques Santini nimetas Évra 31 mehe hulka, kelle seast valiti välja 2004. aasta EM-koondis. Koondise 23 mängija hulka Évra siiski ei pääsenud. EM-il langes Prantsusmaa välja veerandfinaalis 0:1 kaotusega Euroopa meistriks tulnud Kreekale.
Pärast EM-i pääses Évra täiskasvanute koondisse, keda juhendas nüüd Domenech. Debüütmäng toimus sõprusmängus 18. augustil 2004 Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise vastu. Évra mängis esimesed 75 minutit ja kohtumine lõppes 1:1.
Évra osales 3 esimeses 2006. aasta MM-kvalifikatsioonikohtumises. Seejärel sai ta vigastada. Edaspidi mängisid tema kohal William Gallas ja Mikaël Silvestre ning Domenech ei kutsunud Évrad MM-finaalturniirile, kus Prantsusmaa jõudis finaali. Évrad ei kutsutud koondisse peaaegu 2 aastat.
Alles 2006. aasta novembris kutsus Domenech Évra taas koondisse. Tema positsioonil mängis peamiselt Eric Abidal ja Évra oli rohkem tema vahetusmees. 2008. aasta EM-il mängis avakohtumise Rumeenia jalgpallikoondise vastu Abidal ja mäng lõppes 0:0. Ajakirjandus kritiseeris Abidali ja soovitas edaspidi tema asemel kasutada Évrad. Nii Domenech tegigi, kuid kasu sellest polnud, sest Prantsusmaa kaotas nii Hollandi jalgpallikoondisele 1:4 kui Itaalia jalgpallikoondisele 0:2 ja jäi alagrupis viimaseks.
Pärast läbikukkumist EM-il loobus kapten Lilian Thuram spordist. Domenech pani Abidali tema kohale mängima ja Évra sai koondise peamiseks vasakkaitsjaks. 2010. aasta MM-valikturniiril osales Évra 10 kohtumises Prantsusmaa 12 kohtumisest. 26. märtsil 2010 täitis ta sõpruskohtumises Costa Rica jalgpallikoondise vastu kapteni ülesandeid ja saigi koondise kapteniks MM-i ajaks. Ta osales kaptenina koondise kahes esimeses mängus (0:0 viik Uruguay jalgpallikoondisega ja 0:2 kaotus Mehhiko jalgpallikoondisele).
Mehhiko-mängu vaheajal sattus ründaja Nicolas Anelka treeneriga sõnelusse, mille käigus väidetavalt sündsusetusi vahetati, ja Anelka saadeti koondisest minema. See tekitas mängijate seas rahulolematust ja Évra juhtis mängijate protesti, mille käigus nad ei osalenud treeningul. Selle tulemusena tagandati Évra kapteni kohustest ja teda ei lastud osalema viimases alagrupimängus, mille Prantsusmaa Lõuna-Aafrika jalgpallikoondisele 1:2 kaotas. Prantsusmaa jäi alagrupis viimaseks ja langes välja. Prantsusmaa Jalgpalliliit karistas teda 5 mängu pikkuse koondisemängude keeluga. Pärast karistuse kandmist on Évrad hakatud taas koondisse kutsuma.
Kirjeldus
Kirjeldus ehk deskriptsioon on kõige üldisemas mõttes millegi kujutamine. Enamasti kirjeldatakse asju sellega, et neile omistatakse omadusi.
Kirjeldamise puhul peetakse üldiselt tähtsaks, et see oleks neutraalne. Kirjeldus ei tohiks asja kujutada erapoolikult ega olla normatiivne.
Kirjeldus võib olla ka luuleline, metafoorne või muid stiilivõtteid kasutav. Sel juhul pole enam otseselt tegemist asjadele omaduste omistamisega, kirjeldus põhineb siis keele abil kujutatu vahetul mõistmisel.
Vaata ka
Beschreibung
Haiguste ennetamine
Haiguste ennetamine ehk haiguste profülaktika on ürituste kompleks, mille eesmärk on vähendada haigestumist populatsioonis.
Haiguste ennetustegevuste spekter on väga lai – alates inimese teadlikkuse tõstmisest haigusseisundite kohta kuni sunnivahendite rakendamiseni, näiteks nakkuskolde isoleerimisel ehk karantiini seadmisel.
Haridussüsteem
Teadlikkuse tõstmise eesmärgil on lülitatud kooliprogrammi mitmed erialad, mis käsitlevad:
Kampaaniad
Kampaaniad võivad olla ühekordsed või perioodiliselt korduvad aktsioonid.
Perioodiliste aktsioonide hulka kuuluvad mitmesugused temaatilised päevad:
Välislingid
Prophylaxe Medicina preventiva e social
Hans
thumb|right|Hans Hans (2. veebruar 1455 – 20. veebruar 1513) oli Taani ja Norra kuningas 1481–1513 ning Rootsi kuningas (Johan II) 1497–1501. Ta oli Christian I poeg ja viimane teatava eduga Kalmari uniooni valitsenud monarh.
Hans püüdis oma valduseid liita ühtsemaks tervikuks, kuid see poliitika tõi kaasa Rootsi järjekordse iseseisvumisega Kalmari uniooni võimu alt ja rahulolematust ka Taanis ja Norras. Hansule järgnes troonil tema poeg Christian II.
Prõlukõ
Prõlukõ (ukraina Прилуки) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Tšernihivi oblastis, Prõlukõ rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Prõlukõ asub Tšernihivist umbes 129 km lõunakagus ja Kiievist ligikaudu 134 km idas.
Prõlukõt on esmamainitud 1085. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1582. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prõlukõ elanikest ukrainlasi 92,26%, venelasi 6,46%, valgevenelasi 0,35%, juute 0,29%, mustlasi 0,11%, moldaavlasi 0,08%, armeenlasi 0,05%, poolakaid 0,04%, tatarlasi 0,04% ja asereid 0,04%.
Sotsiaalne klass
Sotsiaalne klass on sotsioloogia mõiste inimgrupile, mis eristub mingi tunnuse alusel ja tekib sotsiaalse kihistumise tulemusel.
Kuna kõikidel ühiskondadel on kolm kõrgelt hinnatud ressurssi: Ning need jagunevad ebavõrdselt, siis see põhjustabki sotsiaalset kihistumist ja inimesed moodustavad sotsiaalse hierarhia, mis on rombi kujuline ja mille astmeid nimetatakse stratumiks.
Funktsionalistide analüüs põhjendab ressursside jaotumist sellega kuidas olemasolev ühiskond hindab inimese võimeid – kui konkreetsel ajahetkel vajatakse rohkem kas kunstnikumeelega või tarku inimesi, siis neid hinnatakse ja tasustatakse ka kõrgemalt ehk moodustub talentide hierarhia. Seda olukorda nimetatakse meritokraatiaks.
Konfliktiteooria põhjal tekib hierarhia võitluses väheste ressursside pärast, kus võimul olijatel on juba eelised ja võimul olijate ideed sarnanevad ühiskonna ideedega (Karl Marx).
Max Weber tõi välja stratifitseerimise meetodid:
Sotsiaalse staatuse mõõtmine
Eestis on viimasel ajal kasutusel tegijanimena ka sõna "guru", mis viitab eriti sügavatele ja respekteeritud teadmistele antud vallas. Samuti väljendavad prestiiži aumärgid ja autasud. Edukust saab mõõta omandi suurusega või lihtsamalt sissetuleku suurusega.
Sotsiaalse staatuse mõõtmiseks kasutatakse sotsioökonoomilise staatuse indeksit (SES) –
Elukutse sotsiaalse prestiiži näitajad
Kuid ka abikaasa prestiiž (eriti mehe) mõjutab klassikuuluvust. Elu jooksul on võimalik ka staatust parandada, kui on võimalik õppida ja elukutseid valida, või liikuda ka allapoole. Kuid enim sõltub see liikumise võimalus ühiskonna majanduslikust struktuurist.
Klassi immobiilsuseks nimetatakse tendentsi, et konkreetsesse klassi kuulujad taastoodavad selle klassi liikmeid põlvkonnast põlvkonda. See tähendab, et oluline on perekondlik taust, aga alati võib mängus olla ka õnn olla õigel ajal õiges kohas.
Tavaelus määratakse saatust välise atribuutika abil:
Samuti väljendub see ka elulaadis ja kulutustes igapäeva elu tarbeesemetele.
Õlikanep
Kanepiseemnetest pressitud õli saab tarvitada toiduks või kosmeetikatoodete valmistamiseks, samuti saab sellest valmistada biodiislikütust. Kanepiõli sisaldab palju küllastumata rasvhappeid ning on seega toiduks tarvitamiseks kasulik, kuid rikneb õhuga kokkupuutumisel kiiresti. Kanepiõli kasutatakse värnitsa, laki, värvide jms valmistamiseks.
George Mountbatten, teine Milford Haveni markii
George Louis Victor Henry Serge Mountbatten, teine Milford Haveni markii (6. detsember 1892 – 8. aprill 1938) oli Battenbergi printsi Louisi ja printsess Victoria poeg, kapten.
George'il olid õed printsess Alice (prints Philipi ema) ja Louise ning vend Louis.
1916. aasta 15. novembril abiellus George Londonis Torby krahvinna Nadežda Mihhailovnaga. Nad asusid elama Lyndeni mõisasse Holyportis Berkshire'is.
Lapsed:
George Mountbatten oli kogunud suure kollektsiooni erootilist kirjandust, mida praegu talletatakse Briti Raamatukogus.
George Mountabtten suri 45aastaselt luuüdivähki.
Eripedagoogika mõisteid
''Siin on loetletud eripedagoogika mõisteid. (Üld)pedagoogika mõisted on loetletud koondartiklis pedagoogika mõisteid''
Sõlm
pisi|Erinevad sõlmed Sõlm on kinnitus- või kindlustusmeetod lineaarset materjali, nagu köis, sidudes või põimides. Põimitis võib koosneda ühest või mitmest jupist köiest, paelast, nöörist, rihmast või isegi ketist seotuna iseenda või mõne objekti külge.
Sõlmed köite ühendamiseks
pisi|[[Rehvisõlm ja rehvisõlm aasadega]]
Eripedagoogika mõisteid
B
=C=
=D=
=E=
=F=
=G=
=H=
=I=
=K=
=L=
=M=
=N=
=P=
=R=
=S=
=T=
=U=
=Õ=
=Ä= =Ü=
Mart Meri
pisi|Mart Meri esinemas IRL-i hariduskonverentsil 24. augustil 2012 Mart Meri (sündinud 15. veebruaril 1959) on eesti filoloog ja poliitik.
Meri on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.
1999. aastal astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda ja ta oli IX Riigikogu liige 1999–2003 ning oli X Riigikogu liige 2006. aastast. 2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas SDE nimekirjas ning sai 1833 häält, kuid valituks ei osutunud. Mart Meri on 4. novembrist 2011 Riigikogu asendusliige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 191 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Ta on Lennart Meri ja Regina Meri poeg.
Ta on abielus Kai-Riin Meriga, neil on tütar ja poeg.
Aasumetsa
Aasumetsa on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Leebiku
Leebiku on küla Valga maakonnas Tõrva vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Põdrala valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb Tõrva valla territooriumile.
Leebiku mõisat (algselt arvatavasti Haavakatkut) on esimest korda mainitud 1531. aastal (Abenkat). Nüüdse nime on mõis saanud Klebecki mõisnikusuguvõsa järgi.
Piki Õhne jõe järsku kallast kulgeb Leebiku park, kus äratavad tähelepanu hõbepappel, valge mänd, vene ja euroopa lehis. Leebikus Maardina talus sündis luuletaja ja ühiskonnategelane Henrik Visnapuu.
2013. aasta rahvaloenduse järgi elas Leebikus 116 inimest.
Quiçama rahvuspark
Quiçama rahvuspark (ka Kisama või Kissama) on rahvuspark Angolas. Asub Luandast umbes 70 km lõunas Atlandi ookeani rannikul. Piirneb põhjas Cuanza jõega ja lõunas Longa jõega. Rahvuspark loodi 1957. aastal. Pindala on 12 000 km².
Kuigi Quiçama rahvuspark oli kunagi koduks paljudele suurtele loomadele nagu elevandid ja must-hobuantiloobid, hävitati neist valdav osa 25 aastat kestnud kodusõja jooksul. Hiljem on sinna toodud elevante ja muid loomi Botswanast ja Lõuna-Aafrika Vabariigist.
Almukantaraat
Almukantaraat ehk asimutaalring ehk almukantaar on horisondiga paralleelne, kujuteldav ringjoon taevakeha või Maa pinnal. See tähendab, et mingi punkti almukantaraat on sellest punktist igas suunas võrdsel kaugusel olev joon ehk lühidalt samakaugusjoon.
Kiukanep
pisi|Kiukanepi vars Kiukanep on kultuurkanep, mida kasvatatakse kiu saamise eesmärgil. Kanepi kiud leiavad kasutamist "mööbli- ja tekstiilitööstuses, sellest saab valmistada mitu korda rohkem tselluloosi kui puidust, kiud ja puitlaastud sobivad ehitusmaterjaliks, kiudu on kasutatud isegi luksusautode sisustuse valmistamisel"
Kiukanepit kasutatakse ka kanepiõlle tootmiseks.
Rutger (maamarssal)
Rutger (ka Rutcherus, Rutherus, Rotcherus) oli Mõõgavendade ordu ja Liivi ordu maamarssal aastatel 1211–1239.
Rutgeri päritolust, sugulastest ja kohast, ei ole midagi teada. Teade on vaid, et 1211. aastal sai ta Viljandi all hukkunud maamarssal Arnoldi mantlipärijaks. Kui Mõõgavendade ordu Liivi orduga liideti, siis sai temast tõenäoliselt selle esimene maamarssal ehk ta säilitas oma koha orduhierarhias. Kas ta säilitas selle katkestuseta, pole siiski päris selge, sest esimest korda mainitakse teda Liivi ordu maamarssalina allikates 1238. aastal, viimast korda aasta hiljem. Tema edasine saatus on teadmata.
Laeva valla vapp
thumb|150px|Laeva valla vapp Laeva valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laeva valla vapp.
Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil kahe punase õie ja marjaga roheline jõhvikas; selle all sinine ja kuldne varras ning roheline vapitüvi - kõik lainelõikelised.
Mothxr
Ajalugu
Aastal 2014 avaldas ansambel Soundcloudis oma esimese loo "Easy" nime M O T H E R all. Lugu kogus platvormil kiiresti populaarsust. Kuid hiljem, bänd muutis grupi nimeks Mothxr. Nende album "Centerfold" avaldati aastal 2016. Bänd avaldas oma viimase singli aastal 2015, pärast seda pole nad aga salvestisi välja andnud.
Purjetamise võistlusreeglid
pisi| [[Märk|Märgi võtmine purjespordis ]] Purjetamise võistlusreeglid (inglise keeles The Racing Rules of Sailing (RRS) ) on Rahvusvaheline Purjespordi Föderatsiooni poolt kehtestatud reeglid võidupurjetamiseks, kokkupõrgete vältimise eeskirjade kohta vaata COLREGs. Rahvusvaheline Purjetamisföderatsioon (ISAF), mis on spordiala rahvusvaheline juhtorgan, uuendab võistlusreegleid igal olümpiaaastal ning need hakkavad kehtima järgmise kalendriaasta algusest. Purjetamise võistlusreeglid sisaldab reegelid võistlejatele, võistluste korraldajatele, kohtunikele ja klassiliitudele.
Välislingid
pisi|380px| [[470 (jahiklass)|470-d stardiliinil ]]
Raivo Sildoja
Raivo Sildoja (sündinud 1970) on eesti muusik.
Pere
Abiellus 1995. aastal Krista Sildojaga. Lapsed: Uku Sildoja (1995) ja Mihkel Sildoja (2005).
Ester Vilgats
Ester Vilgats (sündinud 21. oktoobril 1953) on eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1969. aastal Tõstamaal põhikooli.
Ta töötas 11 aastat Pärnu Postimehes ja 1. detsembrist 2008 on Eesti Rahvusringhäälingu Pärnu stuudio toimetaja.
Isiklikku
Ta on Kaire Vilgatsi ema.
11. veebruar
11. veebruar on Gregoriuse kalendri 42. päev. Juliuse kalendri järgi 29. jaanuar (1901–2099).
Külmkeevitamine
Külmkeevitamine ehk kontaktkeevitamine on toatemperatuuril sama koostisega puhastatud pinnaga metallide liitmine vaakumis. Külmkeevituse olemasolu avastati 1940. aastatel.
Külmkeevituse puhul on märkimisväärne asjaolu, et liite kvaliteeti mõjutab vaid vähesel määral keskkonna kuumutamine ja detailide omavaheline survestamine.
Starõi Krõm
Starõi Krõm (krimmitatari Eski Qırım) on linn Ukrainas Krimmis Kirovi rajoonis. Asub Krimmi poolsaare idaosas. Pärast Krimmi õigusvastast annekteerimist märtsis 2014 on linn de facto Venemaa valduses.
Starõi Krõm asutati 13. sajandi alguses. 14. sajandil kujunes linn oluliseks kaubanduskeskuseks, kus asusid Krimmi emiiri residents ja mitmed mošeed. Pärast Krimmi khaaniriigi teket ja pealinna viimist Bahtšisaraisse kaotas linn oma tähtsuse.
40,8% linna elanikest on krimmitatarlased.
Adaka
Adaka on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Antoine Lavoisier
Antoine Laurent de Lavoisier [antu'aan lor'aan dö lavuazj'ee] (26. august 1743 Pariis – 8. mai 1794 Pariis) oli prantsuse keemik, nüüdiskeemia rajaja.
Habsburgi linnus
thumb|Habsburgi linnus Habsburgi linnus (mõnikord ka Hapsburg; algselt Havichtsburg või Habichtsburg ehk Hauka linnus) on linnus Šveitsis Aargau kantonis Habsburgi vallas. See rajati Radboti, Habsburgide esivanema poolt umbes 1020. aastatel. Linnuse järgi võttis endale nime Habsburgi dünastia, hakates end nii nimetama 12. sajandil.
Antoine Lavoisier
Lavoisier sündis jõuka advokaadi perekonnas. Tema ema suri noorelt. Ta õppis aastatel 1754–1761 Mazarini kolledžis keemiat, botaanikat, astronoomiat ja matemaatikat. Tema haridust mõjutasid valgustuse ideaalid. Seejärel õppis ta Sorbonne'is õigusteadust, kuulas ka loodusteaduslikke loenguid ning lõpetas ülikooli 1764. aastal litsentsiaadina. Ta kuulus ka advokatuuri, kuid juristina kunagi ei praktiseerinud.
Habsburgi linnus
Tavaliselt seostatakse linnuse nime haukaga, mis oli sajandeid ka Habsburgide vapilinnuks, kuid on pakutud ka võimalust, et linnusele anti nimi hoopis vanasaksakeelse sõna hab/haw järgi, mis tähendab koolmekohta. Tunduvalt levinum on siiski esimene arvamus.
Antoine Lavoisier
Teadustegevus
Lavoisier' esimene teadustöö ilmus 1764. aastal. 1767. aastal uuris ta Alsace'i ja Lorraine'i geoloogiat. Kõigest 25-aastaselt (1768) valiti ta Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks tänavavalgustust käsitleva essee eest. 1769. aastal töötas ta välja Prantsusmaa esimese geoloogilise kaardi.
Habsburgi linnus
Habsburgi linnus oli kuni 13. sajandi lõpuni Habsburgide pearesidentsiks, kust nad valitsesid oma Reini-äärseid valdusi. Kui aga Rudolf von Habsburg vallutas Austria, kaotas linnus oma senise tähtsuse. Just enne seda ehitati ta suurejooneliselt välja ning enamik tänapäeval säilinud varemetest pärineb Rudolfi ajast. 1415 langes linnus šveitslaste kätte ning sai riigi omandiks. Üldiselt lasti sellel laguneda, mis pole ka ime, kui arvestada, et tegu oli ühe Šveitsi Liidu kõige vihasema vaenlase kunagise pearesidentsiga. Alles 1803 hakati seda renoveerima.
Tänapäeval on linnusest säilinud peamiselt kandiline peatorn ja müürijuppe. Tornis asub restoran.
Antoine Lavoisier
Teadustegevus
Lavoisier' kõige kuulsamad ja tähtsamad tööd käsitlevad põlemisreaktsioone. Ta uuris põlemisreaktsioone, kasutades hermeetiliselt suletavaid nõusid ning kaaludes reaktsiooni lähteained ja saadused. Nende abil näitas ta, et põlemine on ühinemine hapnikuga. Ta demonstreeris ka hapniku rolli roostetamises ning loomade ja taimede hingamises. Koos Pierre-Simon Laplace'iga näitas ta, et hingamise käigus seguneb orgaaniline materjal hapnikuga. Need 1774 tehtud katsed aitasid kummutada keemias üle saja aasta valitsenud flogistoniteooriat, mille järgi põlemise käigus eraldub flogiston. 1780. aastal lõi ta põlemise hapnikuteooria. Ta kordas teiste teadlaste (näiteks Carl Wilhelm Scheele ja Joseph Priestley) katseid, kuid tõlgendas neid uutmoodi, vastavalt põlemise hapnikuteooriale.
Lavoisier määras õhu, vee ja süsihappegaasi koostise (esimesi peeti enne elementideks, viimast nimetati "seotud õhuks").
Ta pakkus välja vesiniku saamise uue meetodi: veeauru reageerimine hõõgkuuma rauaga (tollal saadi vesinikku happe reageerimisel metalliga).
Lavoisier sõnastas esimesena aine jäävuse seaduse, kuigi Mihhail Lomonossov oli juba 1748. aastal väljendanud analoogilisi ideid.
Lavoisier oli üks keemiliste elementide ja ainete nimede ja liigituse (liht- ja liitained) väljatöötajaid 1786–1787. Tema poolt antud nimetusi käibib tänapäevalgi: hapnik – oxygenium (happe tekitaja), vesinik – hydrogenium (vee tekitaja), lämmastik – nitrogenium (nitraatide tekitaja), azote (elutu).
Tema kolmeosaline "Keemia algkursus" (1789) oli esimene tänapäevane keemia õpik. Seal oli massi jäävuse seadus, samuti põlemise hapnikuteooria ning eitatud flogistoni olemasolu. Samuti defineeriti seal keemiline element kui aine väikseim osake, mis keemilistes reaktsioonides ei lagune. Niisugustena olid määratletud hapnik, lämmastik, vesinik, fosfor, elavhõbe, tsink ja väävel, kuid samuti valgus ja soojus.
Töö
Alates 26. eluaastast (1769) kuni peaaegu surmani töötas ta eraettevõttes Ferme Générale, mis kogus makse kogu Prantsusmaal. Ta tegutses maksusüsteemi reformimise ja meetermõõdustiku juurutamise nimel, et kogu riigis kehtiksid ühtsed mõõdud. Ta oli ka Kuningliku Panga (praegu Prantsusmaa Pank (Banque de France) nõukogu esimees.
pisi|Antoine Lavoisier koos naisega. [[Jacques Louis Davidi portree]]
Abikaasa
1771. aastal abiellus Antoine Lavoisier 13-aastase Marie-Anne Pierette Paulze'iga, Ferme'i kaasomaniku tütrega. Naine oli talle ka assistendiks, tõlkides talle ingliskeelseid raamatuid, näiteks Richard Kirwani "Essee flogistonist", samuti Joseph Priestley uurimusi. Ta kujundas ja kaunistas laboratooriumivarustust. Tema pidudele ja vastuvõttudele kogunesid teadlased oma teooriaid arutama. Pärast mehe surma toimetas ja avaldas ta oma mehe mälestused.
Raske on kindlaks teha, milline osa Lavoisier'de loomingust kuulub Marie-Annele, kuid paljugi Antoine Lavoisier' loomingust kannab tema käejälgi.
Kas kehata pea võib olla teadvusel?
Legend räägib, et Lavoisier tegi viimase teadusliku eksperimendi veel pärast oma surma. Ta pilgutas pärast pea maharaiumist silmi nii kaua kui suutis ja palus hukkamist jälgival sõbral silmapilgutused kokku lugeda. Neid olevat olnud 15–20.
Tema kaasaegsed niisugust seika ei maini. See võib olla hilisem väljamõeldis. Seda, kas kehata pea võib olla teadvusel, arutab järgmine ingliskeelne lehekülg.
Pärast surma
Juba poolteise aasta pärast rehabiliteeris Prantsusmaa valitsus Lavoisier' täielikult ning tema lesele tagastati Lavoisier' varandus, mis vahepeal oli konfiskeeritud.
Sada aastat hiljem püstitati Lavoisier'le Pariisi mälestussammas, kuid mõne aja pärast selgus, et skulptor oli sellele andnud markii de Condorcet' pea, kes Lavoisier' ajal oli olnud Prantsuse Teaduste Akadeemia sekretär. Prantslased ei hakanud rahapuudusel kuju muutma, väites, et kõik parukates mehed on niikuinii ühesugused. Teise maailmasõja ajal sulatati ausammas üles ja seda ei taastatud.
Tundideraamat
pisi|[[Miniatuur Berry hertsogi tundideraamatust Très Riches Heures du Duc de Berry, u 1412–1416]] pisi Tundideraamat on mittevaimulikele mõeldud, tavaliselt täielikult ladinakeelne ja rikkalikult kaunistatud katoliiklik palveraamat, mis sisaldab palveid päeva kõikideks kanoonilisteks tundideks.
6. sajandi keskpaigaks oli piisavalt konkreetse kristliku vormi omandanud judaismist ülevõetud tava “ülistada Jumalat seitse korda päevas”. Nende palvekordade vaheajad ei olnud mehaaniliselt võrdsustatud, vaid sõltusid päikesetõusust ja -loojangust ning inimeste päevasest elurütmist.
Algselt levisid kristlaste seas palvete kogumikud, millel ei olnud veel väga kindlat ülesehitust. Eelkristlikust ajast pärinevad kuningas Taaveti psalmid olid aluseks psaltri kujunemisele, milles hulga täiendavate tekstide abil neid psalme kristlikult tõlgendati ja kalendriga ühendati. 12. sajandil kujuneski sel viisil välja breviaar – katoliku vaimulike esmane käsiraamat olulisemate liturgiliste tekstide ja hümnidega. Sisuliselt on tundideraamat lühendatud ja ilmaliku elu jaoks mugandatud breviaar, mis sisaldab kindlakskujunenud valikut eriti olulisi palveid, mida võidi laiendada mitmesuguste muude tekstide ja palvetega. Võib öelda, et tundideraamatu tunnused kujunesid välja 13. sajandiks.