cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daniel Ståhl
2015 osales Ståhl Pekingis maailmameistrivõistlustel. Kvalifikatsioonis heitis ta 62.66, mis andis A-grupis 6. ja kvalifikatsioonis 9. koha. Finaalis heitis ta avakatsel 61.74, millega tagas koha 8 parema seas, kolmandal katsel 64.42 ja neljandal 64.73, mis andis 5. koha Kanteri järel. Näiteks Gudžius oli 14., Kupper 16. ja Weißhaidinger 20. Maailmameistriks tuli Piotr Malachowski.
2016 osales Ståhl Amsterdamis Euroopa meistrivõistlustel. Kvalifikatsioonis tal kaks esimest katset ebaõnnestusid, kuid siis põrutas ta 65.78, mis oli A-grupis ja kogu kvalifikatsioonis paremuselt 2. tulemus. Finaali ei pääsenud Gudžius (13.) ja Furtula (15.). Finaalis heitis Ståhl avakatsel 62.17, millega veel esikaheksasse ei pääsenud, teisel katsel 62.04 ja viimasel katsel 64.77, mis andis 5. koha. Kulla sai Malachowski, pronksi Kanter, Kupper oli 7.
Samal aastal osales Ståhl Rio de Janeiros 2016. aasta suveolümpiamängudel. Kvalifikatsiooni viimasel katsel saadud 62.26 andis 14. koha ja lõppvõistlusele ta ei pääsenud. Seal olid Kupper 4., Kanter 5. ja Weißhaidinger 6., aga Gudžius heitis kvalifikatsiooni tulemusest ligi 5 meetrit vähem ja oli 12. Olümpiavõitjaks tuli Christoph Harting Malachowski ees.
2017 osales Ståhl maailmameistrivõistlustel Londonis. Sinna sõitis ta maailma hooaja liidrina (71.27) ja ta võitis ka kvalifikatsiooni (67.64). Näiteks Butenko oli 23. ja Kupper 17. Lõppvõistlusel aga heitis Gudžius Ståhlist teisel katsel 2 cm rohkem (69.21 ja 69.19) ning see vahe jäigi lõpuni püsima. Näiteks Malachowski oli 5., Weißhaidinger 7. ja Kanter 12.
2018 osales Ståhl Euroopa meistrivõistlustel Berliinis. Sinna tuli hooaja liidrina Gudžius, aga Ståhl võitis kvalifikatsiooni 67.07-ga ja teisena läks lõppvõistlusele tema kaasmaalane Simon Pettersson. Kupper jäi esimesena välja. Lõppvõistlusel tõusis Ståhl neljandal katsel heidetud 68.23-ga liidriks, aga viimasel katsel heitis Gudžius 68.46 ja tuli Euroopa meistriks. Weißhaidinger sai pronksmedali, Pettersson jäi neljandaks, Kanter oli viies ja Butenko 9.
pisi|Daniel Ståhl (2019) 2019. aasta maailmameistrivõistlustele Katarisse Dohasse tuli Ståhl maailma hooaja liidrina (71.86). Ta oli ka ainus, kes suutis täita kvalifikatsiooninormi. Seal langesid välja Christoph Harting (14.), Malachowski (17.) ja Kupper (19.). Lõppvõistlusel oli Weißhaidinger avakatse järel parim, kuid Ståhl heitis teisel katsel 67.18 ja kolmandal 67.59, millest piisas maailmameistriks tulekuks. Weißhaidinger jäi pronksmedalile, Pettersson oli 9. ja Gudžius 12.
Kiir (Narva ajaleht)
Kiir oli aastatel 1912–1913 Narvas välja antud VSDT(b)P Eesti osakondade töölisajaleht.
Ajalehe esimene number ilmus 15. vkj / 28. juunil 1912 Narvas, kuna Narva kuulus selleaegse haldusjaotuse järgi Peterburi kubermangu ega allunud Tallinnas asuvale Eestimaa kubermangu tsensorile.
Kuna poliitilises kirjanduses väljaantavate riigivastaste üleskutsete eest oli ette nähtud uue nuhtlusseaduse järgi vabaduskaotuslikud karistused, olid ajalehe väljaandjaks ja toimetajaks nimetatud ajutiselt ka variisikud.
Viivi Maanso
Viivi Maanso (neiupõlvenimi Viivi Telliskivi; 12. jaanuar 1929 – 11. aprill 2021 ) oli eesti pedagoogikateadlane, eesti keele õpetamise asjatundja ja eesti keele õpivara autor, Tallinna Ülikooli emeriitdotsent.
Kiir (Narva ajaleht)
Villem Buk oli üks Kiire asutajaid ja ajalehe esimene tegelik toimetaja. Ametlikult olid toimetajateks Jaan Anvelt (1912), Anton Arm (1912–1913) ja Johanes Käspert (1912–1914). Ajalehe toimetamises osalesid ja ajalehele kaastööd tegid Johannes Käspert, Villem Buk, Otto Rästas, Hendrik Suuder, S. Arro, August Koni, J. Elbe, Viktor Kingissepp, Hans Pöögelmann, Nikolai Janson, Heinrich Klaas, Jaan Depman , Jaan Kipper, Otto Münther , Eduard Bökler , Gustav Tikerpuu , V. Püss ja Juhan Lilienbach, kes avaldas ajalehes satiirilisi värsse, lühiartikleid kultuurielust ning toetas ka materiaalselt Kiirt.
Viivi Maanso
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ning kaitses 1970. aastal samas väitekirja "Ortograafiaoskus ja selle seos lugemisoskusega 5.–8. klassis".
Kiir (Narva ajaleht)
Pärast ajalehe sulgemist jätkati 1913. aastal nimede all Narva Kiir ja hiljem Rahvaleht : töörahva häälekandja, Töö Hääl (1914) ja Töö Kiir.
Viivi Maanso
Aastatel 1952–1953 oli Viivi Maanso Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi teadur, aastatel 1953–1961 Tallinna 16. keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1960. aastast Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadur ja aastatel 1973–1989 emakeelesektori juhataja, 1989. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi (hiljem Tallinna Pedagoogikaülikooli ja Tallinna Ülikooli) õppejõud, 2009. aastast emeriitdotsent.
Ta oli Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi asutaja- ja auliige, Emakeele Seltsi, Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi ja Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige ning Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi emakeeledidaktika sektsiooni kauaaegne juht.
Ülevaate Viivi Maanso elutööst leiab raamatust "Emakeel südames. Pühendatud dotsent Viivi Maansole 85. sünnipäeval" (Tallinna Ülikool, 2013). Seal avaldatud Viivi Maanso bibliograafia sisaldab 321 nimetust. Tema viimane suur töö oli 2014. aastal ilmunud "Hariduse ja kasvatuse sõnaraamat", mille koostamise projekti juht ta oli aastatel 2008–2013. Sõnaraamatu koostajad pälvisid 2015. aastal kasvatusteaduslike tööde riikliku konkursi eripreemia 2015. Sama konkursi tänukirjaga tunnustati teda 2009. aastal kogumike “Keele- ja koolimees Johannes Valgma. Artikleid ja bibliograafia” ja “Nikolai Remmel eesti keelele ja koolile. Artikleid ja bibliograafia” koostamise eest ning Veronika Mittingu magistritöö „Muusika eesti keele ja kirjanduse metoodika rikastajana” eduka juhendamise eest.
Asmodeus
pisi|Asmodeuse kujutis teoses "[[Dictionnaire Infernal"]] Asmodeus on liiderlikkuse deemon. Ta on tuntud ka võrgutajana ning teda loetakse üldiselt kurjaks deemoniks. Temast kirjutatakse hilises juutide kirjanduses.
Toobiti raamatus ta tapab armukadeduse tõttu Saara seitse meest. Talmudis on ta nimetatud deemonite keisriks ehk Saatanaks, kes ajas välja Saalomoni oma keisririigist. Kui Asmodeus tuli oma ohvri järgi, oli ta nägu kaetud looma maskiga.
470. aastad eKr
470. aastad eKr on ajavahemik 479. aasta eKr algusest kuni 470. aasta eKr lõpuni.
Heljo Talmet
Heljo Talmet (30. september 1922 Tallinn – 30. august 1974 Haapsalu) oli eesti rahvatantsujuht.
Ta sündis Tallinnas, õppis Nõmme gümnaasiumis ja Tallinna konservatooriumis.
1942. aastal asus ta elama Haapsallu. Töötas algul Haapsalu haigla laborandina, hiljem kirurgiaõena. Õppis rahvatantsu 1946. aastal Ullo Toomi juhendatud tantsujuhtide seminaris.
Ta on loonud tantse, millest tuntumad on 1955. aastal segarühmadele kirjutatud "Läki tantsule" ja 1956. aastal naisrühmadele kirjutatud "Kalurineiud". Tema tantse on tantsitud üldtantsupidudel ja noorte tantsupidudel.
1971. aastal hakkas ta korraldama kalurikolhoosis Lääne Kalur varietee-etendusi.
2007. aastal ilmus tema 85. sünniaastapäevaks raamat "Heljo Talmet ja tema tantsud" (koostajad Helgi ja Ants Miller).
Ta on maetud Haapsalu Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema onu (ema vend) oli helilooja Adolf Vedro.
Eesti Evangeelne Vennastekogudus
EEVK kutsub igal aastal kokku sinodi, kus valitakse viieks aastaks eestseisus ja peavanem.
1993. aastast annab EEVK välja "Vaimulikke loosungeid".
EEVK palvemajad
pisi|[[Hageri vennastekoguduse palvemaja]] Mõned vennastekogudused on tagasi saanud oma ajaloolise hoone ja on seal taas tegevust alustanud:
Margot Viirmann-Kanemägi
Margot Viirmann-Kanemägi (19. märts 1899 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 2. september 1976 Tartu) oli eesti õigusteadlane ja üks esimesi Eesti Advokatuuri naisliikmeid. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane ja naiskodukaitse toetaja.
Õpingud
Gümnaasiumihariduse omandas Tartu A. Grassi Saksa Tütarlaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1915. aastal. Riia õpperingkonna juures omandas ta keskkooliõpetaja kutse.
Faris Vehabović
Faris Vehabović (sündinud 23. mail 1967 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina jurist.
Margot Viirmann-Kanemägi
Töö
Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1915. aastal töötas ühe aasta Türi paberivabrikus kontoriametnikuna. 1918. aastal, pärast ülikoolist väljaarvamist, töötas kooliõpetajana ja Punase Risti Türi osakonna töötajana.
Faris Vehabović
3. detsembrist 2012 on ta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 7. maist 2019 kuni 12. oktoobrini 2020 oli ta osakonna asepresident.
Margot Viirmann-Kanemägi
Töö
27. augustil 1924 arvati Margot Viirmann-Kanemägi Eesti Advokatuuri vannutatud advokaadi abide hulka ning temast sai vandeadvokaat Jaan Lauri abi. Margot Viirmann-Kanemägi oli esimene Tartus tegutsev naisadvokaat. Alates 1926. aastast tegutses ta advokaadiabina Tartu õigusteadelises büroos vandeadvokaat Hugo Naarise juhendamisel. Teda on nimetatud üheks tuntumaks Tartu advokaadiks. Esimese Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmena võeti Margot Viirmann-Kanemägi 1932. aastal vandeadvokaadiks. Vandeadvokaadina tegutses Tartus kuni 1940. aastani. 1941. aastal töötas Tartu imikute ja väikelastekodu sotsiaalõigusliku büroo juhatajana.
Isiklikku
Margot Elsbeth Viirman sündis 19. märtsil 1899 Tartumaal Kastre-Võnnu vallas. Tema isa Jaan Viirman töötas mõisa viinapõletajana. Emilie ja Jaan Viirmani peres kasvas peale Margoti veel neli last:  kolm poega ja üks tütar.
1918. aastal abiellus Theodor Kanemäega (Kanemägi), kes astus samal aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonda.
21. juunil 1941 küüditati ta Siberisse Tomski oblastisse. Tema abikaasa Theodor Kanemägi arreteeriti samal päeval ning saadeti Sverdlovski oblastisse. 4. märtsil 1942 mõisteti Theodor süüdi tegevuses revolutsiooniliikumise vastu Kodusõja aegu Venemaal, ning tehti tema suhtes surmaotsus, mis viidi täide sama aasta 20. aprillil. Margot vabanes 10. oktoobril 1956.
Margot Viirmann-Kanemägi oli ta ka üks esimesi naisi Eestis, kellel oli mootorsõiduki juhtimise õigus ning kes tegeles mootorrattaspordiga.
Dolby Digital
pisi| Logo (2014) Dolby Digital (lühend DD), algupärase nimega Dolby Stereo Digital, on ettevõtte Dolby heliandmete kadudega pakkimise tehnoloogia. Seda kasutatakse kino- ja televisioonitehnikas ning laserketastel (DVD-Video, DVD-Audio, HD DVD, Blu-Ray Disk).
Bosnia Idaraudtee
Endised Bosnia Idaraudtee liinid lõpetasid tegevuse 1970. aastatel.
Dolby Digital
pisi|Kõlarite asetus süsteemis Dolby Digital 5.1 VORDERE Lautsprecher – esikõlarid HINTERE Lautsprecher – tagakõlarid Subwoofer – bassikõlar
Esimeses versioonis oli heliandmete edastamise kanaleid üks kuni kuus, hiljem kuni kuusteist kanalit. Kuuekanalise süsteemi korral on tähis 5.1, mis tähendab, et helisüsteemi kuulub 5 lairibakanalit (võimalik sagedusala 20–20 000 Hz) ja 1 bassikanal (20–120 Hz). Lairibakanalid on vasak (L) ja parem (R) esikanal, keskkanal C ning vasak ja parem tagakanal. Bassikanal LFE (Low Frequency Effects) teeb võimalikuks helisüsteemi, milles madalaid sagedusi esitab üksainus kõlar. Nii vabanevad lairibakanalite võimendid ja nende väljundisse ühendatavad kõlarid suurt elektrivõimsust vajavate bassihelide ülekandmisest. Lairibakõlarid saab siis konstrueerida kompaktseina, nii et neid on hõlbus ära paigutada.
Dolby Digital asendab varasemaid ruumiheli analoogsüsteeme, nagu nt Dolby Surround ProLogic (2 esikanalit, keskkanal ja 1 tagakanal).
Kodeerimismenetlus AC-3
Kõigis Dolby Digital kanalites edastatakse audiosignaalid oma loomulikus dünaamikaulatuses ja digiteeritakse kvantimissagedusega 48 kHz ning koodisõna pikkusega 16–24 bitti. Nii moodustuva andmehulga salvestamiseks kahetunnise filmi jaoks läheks vaja umbes 4 GB salvestusmahtu, mis vastab peaaegu DVD-plaadi ühe kihi mahutavusele. Seepärast on vaja andmeid tihendada (pakkida). Selleks rakendatakse säästkodeerimise menetlust AC-3 (Audio Codec 3), mille puhul eemaldatakse niisugused signaaliosad, mille puudumist kõrv ei taju (samamoodi kasutatakse kuulmistaju iseärasusi teiste kadudega tihendusvormingute, nagu nt MP-3 ja AAC puhul).
AC-3 võimaldab andmekiirusi vahemikus 32–640 kbit/s. DVD korral kasutatakse harilikult kiirust 384 või 448 kbit/s, nii et salvestusmaht väheneb kuni kümnekordselt.
Julian Schwinger
Julian Seymour Schwinger (12. veebruar 1918 New York – 16. juuli 1994 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik.
1965. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind.
Guitar Hero
"Guitar Hero" on muusikaline videomäng, mille töötas välja Harmonix ja avaldas RedOctane videomängukonsoolile PlayStation 2. See on "Guitar Hero" mängude sarja esimene osa.
"Guitar Hero" anti välja 8. novembril 2005 Põhja-Ameerikas, 7. aprillil 2006 Euroopas ja 15. juunil 2006 Austraalias. Mängu väljatöötamine oli Harmonixi ja RedOctane'i koostöö tulemus, et tuua "Guitar Freaksi" sarnane mäng ka Ameerikasse.
Mäng sisaldab kitarrikujulist mängupulti, mida mängija kasutab rokkmuusika mängimiseks. Mängu käik sarnaneb videomängu "Guitar Freaks" omaga, kus mängija vajutab mängupuldil nuppe, et pihta saada ekraanil liikuvatele nootidele. Mäng sisaldab kaverlugusid 30 populaarsest rokkloost, mis ulatuvad viide aastakümnesse. "Guitar Hero" tõusis suureks hitiks, pälvis kriitikute heakskiidu ja võitis palju auhindu suurimatelt videomängude publikatsioonidelt. Lisaks valiti see 21. sajandi esimese aastakümne üheks mõjukamaks mänguks. Mängu edu algatas ainumüügiõiguse, mis teenis üle 2 miljardi dollari. Mängule hakati välja andma järgesid, edasiarendusi ja muid mänguga seotud tooteid.
480. aastad eKr
480. aastad eKr on ajavahemik 489. aasta eKr algusest kuni 480. aasta eKr lõpuni.
Mammon
Mammon on rikkuse ja ahnuse deemon.
Prantsuse Alpid
thumb|right|260px|[[NASA foto Prantsuse Alpidest (26. oktoober 2002)]] Prantsuse Alpid on Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi ja Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas asuvad Alpide osad. Osa Prantsuse Alpide ahelikest, sealhulgas Mont Blanci mäeahelik, ulatuvad Šveitsi ja Itaaliasse.
Prantsusmaa ja Itaalia piiril asuv Mont Blanc (itaalia keeles Monte Bianco) on 4808 meetri kõrgune ning see on Alpide ja Lääne-Euroopa kõrgeim mägi.
Märkimisväärsed linnad Prantsuse Alpides on Grenoble, Chamonix, Annecy, Chambéry, Évian-les-Bains ja Albertville.
Galerii
<Gallery caption="" widths="190px" heights="190px" perrow="4"> Pilt:Mont Blanc oct 2004.JPG|Mont Blanc (4810 m) Pilt:Aiguille du Dru 3.jpg|Aiguille du Dru (3754 m) Pilt:Aiguille Verte ateabutnoe2.jpg|Aiguille Verte (4122 m) Pilt:Mer de Glace, Aiguille du Géant et Grandes Jorasses.jpg|Mer de Glace, Dent du Géant (4013 m), Grandes Jorasses (4208 m) ja Chamonix (umbes 1890) Pilt:00 Saint-Gervais-les-Bains - TMB - JPG2.jpg|Mont-Blanci trammitee, Bellevue jaam (1794 m) Saint-Gervais-les-Bains'i külas Pilt:00 Chamonix-Mont-Blanc - JPG1.jpg|Jacques Balmatile ja Alpinismi isale Horace-Benedict de Saussure'ile püstitatud monument Chamonix's Pilt:Grand Capucin, 2010 July.JPG|Grand Capucin (3838 m) ja selle 400-meetrine vertikaalne külg Pilt:Vanoise.jpg|Vanoise'i rahvuspark Pilt:Olan Ecrins National Park.jpg|Écrinsi rahvuspark Pilt:Bouqetin male.jpg|Alpi kaljukits Aussois's Savoia departemangus Pilt:YvoireFlowers.JPG|Suvila keskaegses Yvoire'i linnas Pilt:Palais de l'Isle - prisons.jpg|Palais de l'Isle Annecy's </Gallery>
Paul Zujenkov
Paul Zujenkov (sündinud 26. augustil 1997 Viljandis) on eesti veemootorisportlane.
Ta õppis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis, lõpetas 2016. aastal Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskooli.
Ta hakkas veemotoga tegelema aastal 2010 Aivar Kommisaare juhendamisel. Ta on kahekordne juunioride Eesti meister.
Välislingid
pisi|Paul Zujenkov (2013)
Vryheid
Vryheid asutati 1884. aastal. Linn oli 1884–1888 eksisteerinud buuride Uue Vabariigi (Nieuwe Republiek) pealinn. 'Vryheid' tähendab Afrikaani keeles 'vabadus'.
Villem Jauram
Villem Jauram (kuni 1938 ka Villem Jõuram; 25. mai 1890 Laiuse vald, Tartumaa – detsember 1972 Tartu) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1910–1915 ja 1920–1921 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Ühendus liige.
Ta osales Vene kodusõjas Koltšaki sõjaväes. Eraadvokaat, alates 1937 vandeadvokaat Tartus. Teise maailmasõja ajal oli Omakaitses, arreteeritud Nõukogude Liidu okupatsioonivõimude poolt 1945–1946. Hiljem oli ettevõtete juriskonsult.
Estorf (Stade)
Estorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 29,42 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1415 inimest.
Tornimägi (Pärnu maakond)
pisi|Rannametsa vaatetorn Tornimäel Tornimägi (ka Sõjamägi) on luide Pärnu maakonnas Luitemaa looduskaitsealal. Luite kõrgus on 34 meetrit üle merepinna ja on sellega kõrguselt Eesti teine luide (esimene on Tõotusemägi, millel on kõrgust 40 m üle merepinna).
2004 püstitati luitele vaatetorn.
Samas paigas asus kartograafilistel ülesannetel püstitatud torn ka juba 1904. aastal.
Tornimäelt kulgeb läbi Rannametsa-Tolkuse looduse õpperada.
Insener-kindralpolkovnik
Insener-kindralpolkovnik (vene keeles инженер-генерал-полковник) oli NSV Liidu Sõjalaevastikus aastatel 1942–1950 kehtinud sõjaväeline auaste rannakaitse teenistuse juhtivkoosseisule, mille analoog Venemaa Föderatsiooni relvajõududes on kindralpolkovnik.
Insener-kindralpolkovnik oli rannakaitse teenistuses kõrgeim auaste, sellest madalam auaste oli insener-kindralleitnant.
Punaarmee maaväes vastas insener-kindralpolkovnikule kindralpolkovniku auaste.
Insener-kindralpolkovniku auastet kellelegi ei antud.
Sponheimi krahvkond
thumb|320px|[[Reini vasakkalda ajalooline kaart aastast 1692 – sealhulgas Sponheimi krahvkond]]
Sponheimi krahvkond (saksa keeles Grafschaft Sponheim, varem ka Spanheim, Spanheym) oli sõltumatu territoorium Saksa-Rooma riigis, mis kestis 11. sajandist kuni 19. sajandi alguseni. Nimi tuleb Sponheimi omavalitsusest, kus oli krahvide esialgne residents.
Geograafia
Territoorium paiknes laias laastus Reini, Moseli ja Nahe jõe vahel, tänapäeva Rheinland-Pfalzi liidumaal, umbkaudu Hunsrücki piirkonnas. See piirnes muude riikide hulgas Trieri kuurvürstkonnaga põhjas ja läänes, Raukrahvkonna, Mainzi kuurvürstkonna ja Pfalzi kuurvürstkonnaga idas ning Veldenzi krahvkonnaga lõunas ja läänes.
Algus
Sponheimi või Spanheimi perekonda (saksa: Spanheimer) on dokumenteeritud 11. sajandist. On kaks peamist haru, mis on kindlasti seotud, kuid mille täpse suguluse üle veel vaieldakse. Kärnteni hertsogite haru pärineb Siegfried I-st. Reini haru, mis säilitas Sponheimi krahvkonna, põlvneb Stephan I-st.
Krahvkond pärineb erinevatest päranditompudest, mis ühendati perekonna kätesse, sealhulgas valdused Nellenburgi ja Strombergi krahvkonnast ning Trechirgau gaukrahvide haldusalast (Berthold-Bezelini dünastia). Sponheimi krahviamet tuleneb arvatavasti Trechirgau krahviametist. Sponheimi krahvide perekond asutas 12. sajandil Sponheimi kloostri, kuhu juba 11. sajandil oli kirik ehitatud. Sponheimi abt Johannes Trithemius kirjutas Sponheimi krahvid kroonikasse ja kogus suure hulga dokumente piirkonna ajaloost.
Esimesed jagunemised, Ülem- ja Alam-krahvkonnad, 13.–15. sajand
thumb|left|90px|Alam-Sponheimi vapp
1225. aasta paiku jagati krahvkond kaheks, kumbagi osa valitses erinev Sponheimide haru. Sponheim-Starkenburgi liin valitses Ülem- või Kaugemat Sponheimi krahvkonda (Hintere Grafschaft Sponheim), Starkenburgi ümbruses, ning Sponheim-Kreuznachi liin valitses Alam- või Eesmist Sponheimi krahvkonda (Vordere Grafschaft Sponheim), Kreuznachi ümbruses.
See jagamine leidis aset Sponheimi krahvi Gottfried III poegade vahel; krahv suri võõrsil, kui osales Viiendas ristisõjas. Gottfried oli abielus Adelheidiga, viimase Sayni krahvi Heinrich III õega. Tema valdus jagati nende kolme poja Johann I, Heinrichi ja Simon I vahel. Simon, noorim vend, sai Alam-Sponheimi krahvkonna ja tegi oma residentsiks Kauzenburgi lossi Kreuznachi lähedal. Heinrich abiellus Heinsbergi pärijannaga, sai osa Sayni pärandist ja asutas Heinsbergi isandate Sponheimi liini. Johannist sai Sayni ja Ülem-Sponheimi krahvkonna pärija, resideeris algul Starkenburgi lossis ja aastast 1350 Grevenburgi lossis Trarbachis).
Johann I pojad jagasid oma isa valduse aastal 1265. Gottfried sai Sayni krahvkonna, mille otsesed pärijad on täna Sayn-Wittgensteini krahvid. Sponheim-Starkenburgi krahv Heinrich I sai Ülem-Sponheimi krahvkonna pärijaks.
Mõlemad territooriumid olid sajandite jooksul laialdaselt kindlustatud, mida tõestab ligi 21 lossi või lossivareme olemasolu, millest paljusid saab ikka veel külastada. Vaenused Mainzi ja Trieri kuurvürstkondadega naabruses olid tavalised, tekitades edelasaksa legende, nagu lugu Michel Mortist. Ülem- ja alamkrahvkonnad ei olnud ka omavahel alati heades suhetes, olenevalt poliitilisest kuuluvusest. Vaidluse ajal Saksa kuningate Friedrich Ilusa ja Ludwig Baierlase vahel toetas ülemkrahvkond Ludwigit, samas Alam-Sponheim toetas Friedrichit. Ludwigi võit põhjustas Ülem-Sponheimi poliitilise tugevnemise. Umbes samal ajal jagunes alamkrahvkond vendade Johann II ja Simon II vahel, kus Soonwaldi mets määras piiri. Sponheim-Kreuznachi krahv Walram taasühendas alamkrahvkonna. Walram sai tuntuks kui aktiivne väejuht, kes võitles mitmes lahingus, sealhulgas Sponheimi-sisestes lahingutes.
Teised jagunemised, ühisregentlus
thumb|left|upright|[[Christoph I (Baden)|Christoph I, Baden-Badeni markkrahv, ühisvalitseja 1475–1515]]
Aastal 1417 Sponheim-Kreuznachi liin hääbus ja Sponheim-Starkenburgi liin valitses umbes 20 aastat enamiku krahvkonna üle üksi. Krahv Walrami pojatütar abiellus Ruprecht Pipaniga, Pfalzi kuurvürstkonna pärijaga, kes suri 21-aastaselt haigusse pärast tagasitulekut Nikopolise lahingust. Abielu oli lastetu, kuid sellest hoolimata anti väike osa alamkrahvkonnast (vähem kui 1/5) pruudilunana Pfalzi kuurvürstidele. Aastal 1437 suri Sponheim-Starkenburgi meesliin välja ja krahvkondi hallati sealt alates ühisvalitsemisega kondomiiniumiga naisliinis pärijate poolt kuni 19. sajandi alguseni. Need õiguslikud järglased, kes võtsid Sponheimi krahvi tiitli (Graf zu Sponheim), olid Badeni markkrahvid, kes põlvnesid Sponheimi Mechtildist, ja Veldenzi krahvid, kes põlvnesid Sponheimi Lorettast; nii Mechtild kui ka Loretta olid Sponheim-Starkenburgi krahvi Johann III tütred. Veldenzi krahvkonna päris varsti Reini pfaltskrahvide kõrvalliin Veldenzi pärijanna Anna liidu kaudu Simmern-Zweibrückeni pfaltskrahvi Stefaniga. Ülem-Sponheimi krahvkonna valitsemine jagati seega Badeni ja Pfalz-Simmerni-Zweibrückeni või Pfalz-Birkenfeldi vahel; Alam-Sponheimi krahvkonna valitsemine jagati laias laastus Badeni ja Pfalzi kuurvürstkonna vahel.
Reformatsioon
Reformatsioon viidi Sponheimi krahvkonnas läbi aastal 1557, seda juhtis Simmerni pfaltskrahv Friedrich II. Krahvkonnast sai tähtis protestantlik territoorium, eksklaavidega Moseli jõel nagu Enkirch, Trarbach või Winningen, piirnedes katoliikliku Trieri kuurvürstkonnaga. Võitlus katoliiklike naabritega toimus vahelduvalt läbi sajandite, märkimisväärseim oli Kolmekümneaastane sõda.
Krahvkonna lõpp
Pärast Napoleoni sõdu sai enamus krahvkonnast Preisimaa osaks ja Birkenfeldi ümbruse piirkond sai Oldenburgi osaks. Badeni ja Wittelsbachi valitsevad dünastiad said kaotatud Sponheimi eest suuri territooriume.
Metgetheni veresaun
pisi|Metgetheni veresauna ohvrid Metgetheni veresaun oli NSV Liidu relvajõudude poolt jaanuaris 1945 toime pandud naiste ja laste piinamine, vägistamine ja tapmine Sambijas Königsbergi lähedal Metgethenis (tänapäeval imeni Aleksandra Kosmodemjanskogo).
Eres
Eres võib tähendada järgmist:
Newton
Newton võib tähendada järgmist:
Rohuneeme kalmistu
Aegna saare sõjaväele üleminekul 1920. aastate algul pidi osa tsiviilelanikke saarelt lahkuma. Viimsi Kalameeste Ühisuse juhatuse liige Julius Lambot andis Rohuneemel maad lahtivõetud ja saarelt ära viidud Aegna kabeli uuestipüstitamiseks ja kalmistu rajamiseks.
Tänapäeval on kalmistu pindala 0,5 ha, sellel on kaks osa (vana ja uus) ning seda haldab Viimsi vald. Vana kabel hävis 1944. aastal ning 2004. aastal püstitati selle kohale uus kabel.
Waldemar Rosenberger
Waldemar Rosenberger (vene keeles Владимир Карлович Розенбергер; 1849 Peterburi – detsember 1918 Peterburi) oli saksa päritolu Vene insener, kes oli tehiskeelte huviline ja kunstliku keele idiom neutrali looja.
Rosenberger õppis Peterburi teedeinseneride instituudis ja töötas 1873. aastast riigiametites. Ta läks riigitöölt pensionile 1909. aastal.
Roseberger hakkas tehiskeeltega tegelema volapükistina ja sai 1887. aastal volapüki akadeemia liikmeks. 1893 valiti ta selle direktoriks. Rosenberger soovis volapükki radikaalselt muuta, millega selle looja Johann Martin Schleyer nõus ei olnud. Seejärel asus Rosenberger akadeemia reformimeelsete liikmete abil uut keelt idiom neutrali looma. Ehkki Rosenberger tegeles keele edasise arendamisega ja oli avatud reformiettepanekutele, ei kujunenud idiom neutral kuigi edukaks. Rosenberger lahkus 1909 akadeemiast ja tegi uue katse oma keelega läbi lüüa 1912. aastal, seekord reform neutrali nime all.
Rosenberger suri 1918. aasta detsembris kopsupõletikku.
Isiklikku
Rosenberger oli ka Peterburi taimetoitlaste ühingu (С.-Петербургское Вегетарианское Общество) liige.
Nipernaadi (film)
"Nipernaadi" on 1983. aastal stuudios Tallinnfilm režissöör Kaljo Kiisa käe all August Gailiti romaani "Toomas Nipernaadi" põhjal valminud road movie, mis kuulub Eesti filmiklassikasse.
De Spelbrekers
pisi|De Spelbrekers (1962) De Spelbrekers oli Hollandi duett, kuhu kuulusid lauljad Theo Rekkers (1924–2012) ja Huug Kok (1918–2011).
Nipernaadi (film)
Filmi stsenarist oli Juhan Viiding, operaator Jüri Sillart, heliloojad Raimo Kangro ja Andres Valkonen. "Nipernaadist" sai tuntuks üks eesti filmimuusika tuntumaist paladest, Anne Maasiku "Rändaja õhtulaul" Ernst Enno sõnadele, kuigi algselt pärineb see juba Jaan Toominga 1976. aasta teatrilavastusest "Veli Joonatan".
Filmi pikkus on 1 tund ja 30 minutit. See restaureeriti digitaalselt 2007. aastal projekti Eesti Film 100 raames.
Portaalis Rotten Tomatoes oli "Nipernaadi" hinne 2012. aasta 29. augustil 100%.
Huvitavaid seiku
Esialgu oli nimiosaliseks plaanitud Kaljo Kiisk, siis Juhan Viiding. Prooviti ka Aarne Üksküla ja Lembit Ulfsakit, samuti Arvo Kukumäge ja Mark Soosaart, aga operaator tegi ettepaneku kutsuda proovile Tõnu Kark.
Saksaaegne nikeldatud ratas, millega Nipernaadi filmis sõitis, jättis rattakummi mustrina teeliivale haakriste, mida hoolega ära pühiti.
Millat kehastanud Viire Valdma ei soovinud koos Tõnu Karguga mängida, sest Viire oli solvunud tema peale. Selles stseenis, kus Milla tuleb paljalt veest välja, aeti Tõnu Kark platsilt minema ja seal on hoopis Kaljo Kiisk.
Filmi operaatoril oli kavas filmi lõpuosas tuua Häädemeeste rannale kõndima elus kaamel. Riia loomaaiaga oli vastav kokkulepe juba olemas, kuid ei leitud sobivat transporti.
Babīte linnamägi
Babīte linnamägi (ladina keeles castrum Babath) oli linnus semgalite Upmale maakonnas, praegu asub Lätis Jūrmala linnas Bražciemsi linnaosas.
Babīte linnus hoidis kontrolli all Lielupe veeteed ja jõe äärest sisemaale viivat teed. Ovaalse linnamäe suurus oli 10 × 20 meetrit. Pärast Mežotne muinaslinnuse vallutamist said ristisõdijad enda kätte ka Babīte. Aastal 1219 ehitasid ristisõdijad sinna Babate või Püha Maarja kindluse. Aastal 1228 ründasid kuralased koos semgalitega Dünamünde kloostrit, põletades ühtlasi maha ka vastse kindluse.
Linnamägi kannab ka Poolamäe nime (Poļu kalns), sest Poola-Rootsi sõja ajal 1600–1629 paiknesid seal Rzeczpospolita väed.
Johannes Adolf Rahamägi
Johannes Adolf Rahamägi (28. jaanuar 1883 Maidla – 1916) oli eesti ajakirjanik, esperantist.
Pere
Tema vend oli Hugo Bernhard Rahamägi.
Mikrokiipide puudus
Mikrokiipide puudus, ka pooljuhtide puudus, on nähtus, kus nõudlus pooljuhtide järele ületab oluliselt pakkumist.
Kuna mikrokiipe kasutatakse igalpool protsessorites, videokaartides, autodes, kodutehnikas jm, siis mõjutab mikrokiipide puudus paljusid tootmissektoreid.
Kiipide puudus tekib siis, kui on toimunud mõni muudatus kas kiipide ehituses või takistab mõni muu tegur piisavat tootmist nõudluse rahuldamiseks.
Ajalugu
Tõsine kiibipuuduse juhtum ilmnes 1988. aastal peale seda, kui Ameerika ja Jaapani kiibitootjate pakt vähendas rohkesti tootmist. Uuele tootmismeetodile üleminek võib niisamuti põhjustada kiipide puudust, sest uusi tehaseid ei ehitata piisavalt kiiresti, et rahuldada nõudlust.
Aastal 2011 Jaapanis toimunud maavärina tõttu oli raskusi NAND-mälu ja monitoride tootmisega. Aastal 2012 oli Qualcommil raskusi toota 28nm Snapdragon kiipe, kuna vajalikud tehased puudusid.
Ülemaailmne kiipide puudus
Ülemaailmne kiipide puudus algas aastal 2020 ning kestab tänapäevani (november 2022). Kiipide puudus ei ole põhjustatud koroonast tulenevatest tootmis- ja logistikapiirangutest. Pandeemia alguses oli tootmine ja logistika osaliselt häritud, kuid see ei omanud pikaajalist mõju.
Arvutite komponentide puudus on osaliselt sellepärast, et arvuteid vajatakse rohkem. Koolitöö on suures osas üle läinud e-õppele ning kus on võimalik, on ka tööd tegema hakkatud kodust. Sellest tulenevalt, et vanad arvutid ei rahuldanud kaugtöö vajadusi, tuli rohkesti uuendada koduarvuteid. Lisaks kasutati arvuteid lihtsalt rohkem. Sellest tulenevalt kasvas arvutite nõudlus. Näiteks leibkonnas, kus lapsed osalevad e-õppel ning vanemad töötavad kodust, on vaja rohkem seadmeid. Sellest tulenevalt kasvas arvutite müük aastal 2020 4.8 protsenti ning 32 protsenti 2021. aasta esimese kvartali jooksul. Eelnevatel aastatel oli kasv nullilähedane või arvutite ost kahanes. Tänu suurele kasutajate arvu kasvule on pidanud ka teenusepakkujad oma servereid rohkesti laiendama.
Enim on mõjutatud autode tootmine. Mitmed autofirmad on sunnitud kas oma tehased ajutiselt sulgema või piirama tootmist, kuna mikrokiipe ei ole saadaval piisavas koguses. Osaliselt on see planeerimise süü. Autotootjad vähendasid väikese müügilanguse tõttu mikrokiipide tellimusi. Kui müükide arv uuesti kasvas, olid mikrokiipide tootjad juba tootmismahtusid mujale suunanud.
Mikrokiipide puudusele niipea lõppu ei tule. Kuigi kaks põhilist pooljuhtplaatide tootjat Samsung ja TSMC on alustanud uute tehaste rajamist, läheb veel aastaid, et need valmis saaks. Tulenevalt sellest võib mikrokiipide puudus kesta kuni järgmise aasta lõpuni.
Viimsi JK
Viimsi JK on 2000. aastal loodud Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Viimsis. Kuni 2015. aastani kandis klubi nime HÜJK Emmaste, 2016. aasta hooaja eel liituti Viimsi MRJK-ga.
Varasemad liigahooajad ja karikavõistlused
1HÜJK Emmaste langes 1/16-finaalis, Viimsi MRJK jõudis veerandfinaali (sealt edasi Viimsi JK).
Tartu Naisselts
Tartu Naisselts (varasema nimega Tartu Eesti Naesterahva Selts ) oli üks esimesi naiste õigustest rääkivaid organisatsioone Eestis.
Tõotusemägi
Tõotusemägi on luide Pärnu maakonnas Luitemaa looduskaitsealal. Luite kõrgus on 40 m üle merepinna (jalamilt mõõdetuna 29 m ) ja on sellega Eesti kõrgeim luide.
Tartu Naisselts
Selts asutati 1907. aastal. Selts tegeles naiste õiguste tutvustamisega mitmesuguste ürituste kaudu, ent edendas ka rahvuslikku käsitööd, korraldas käsitöö-, majapidamiskursusi jms. Andis välja ajakirja Käsitööleht, selle lisaväljaandena naisküsimusi käsitlevat Naesterahva Töö ja Elu (hiljem Naiste Töö ja Elu). Vabadussõja ajal tegeles sõduritele riiete kudumise-õmblemisega ning haavatute põetamisega.
Üks seltsi asutajaid ja juhtivaid tegelasi oli Marie Reisik, kes aastatel 1907–1918 kuulus asutajaliikmena seltsi juhatusse, aastast 1932 oli auliige.
1921. aastal asutas selts Tartu Naisseltsi Majapidamiskooli.
NAFO
NAFO on mitme organisatsiooni ingliskeelne lühend:
DTS
DTS (lühend sõnadest Dedicated To Sound) on USA firma DTS, Inc. (asutatud 1990) kinohelisüsteem, mida kasutati esmakordselt 1993. aastal Steven Spielbergi filmi "Jurassic Park" helindamisel. DTS-ruumihelisüsteeme kasutatakse ka DVD-, HD-DVD- ja Blu-ray-plaatidel.
Kaagvere mõis
pisi|Kaagvere mõisa härrastemaja Kaagvere mõis (saksa keeles Kawershof) oli mõis Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisasüda Kastre valda Pupe külla.
DTS
DTS on vähemalt kuuekanaliline (5.1) ruumihelisüsteem, nagu seda on ka Dolby Digital. Mõlemas rakendatakse kadudega kodeerimist, kuid DTS tihendab andmeid vähemal määral (koodek Coherent Acoustics). Helisüsteemi kuulub viis lairibakanalit (20–22 000 Hz) ja üks bassikanal (LFE, sagedusala kuni 80 Hz). Lairibakanalid on 5.1-süsteemis vasak ja parem esikanal, keskkanal ning vasak ja parem tagakanal.
Täiustatud süsteeme:
Kaagvere mõis
Ajalugu
Esmateade mõisa kohta pärineb aastast 1544 (Fyfhusen, hiljem Kawershof). 1544. aastast oli mõisa omanik toomfoogt Peter Stackelberg, kes pärandas mõisa oma pojale Reinhold Stackelbergile. Poola kuningas Stefan Batory andis mõisa Tartu kodanikule Berend Mestmannile ja pärast tema surma Ewert Unferfehrtile. 1601. aastal sai Kaagvere mõisa omandiõiguse Christian Allfeldt. Tema järel valdas mõisa Johann Wolter von Plettenberg (suri pärast 1651) ja seejärel tema teener Joachim Simonsson. Viimase valduses oli mõis kuni 1627. aastani. 1645. aastal kinnitas Rootsi kuninganna Kristiina omandiõiguse Fromhold von Tiesenhausenile. 1726. aastal müüs tema pojapoeg mõisa Võnnu pastorile Johann Svenskele (Swenske) (u 1675−1727), kelle pärijad pantisid 1786. aastal mõisa krahv Johann Gottlieb von Münnichile (1740−1813), kes sai 1797. aastal mõisa omanikuks. 1815. aastal omandas tema tütar vabaproua Marie Ernestine von Nolcken (1768−1845) Mooste, Luunja ja Kaagvere mõisa. Nolckenite suguvõsa omandusse jäi mõis kuni võõrandamiseni. Viimane omanik enne võõrandamist oli vabahärra Eduard Georg von Nolcken (1875−1941).
Mõisate riigistamise järel anti Kaagvere mõisa hooned 1920. aastal Tartu linnale. 1920. aastal tehti Kaagvere mõisahoonesse emade ja rinnalaste kodu, 1926. aastast oli seal Kaagvere lastekodu. 1941. aastal, teine maailmasõda hävis Kaagvere mõisahäärber pommirünnakutes, 1957. aastal ehitati mõisahoone vundamendile uus külgtiibadega maja lastekodule.
Henno-Allan Sein
Henno-Allan Sein (1. november 1932 Viljandi – 7. juuni 1992) oli eesti laulja.
1959. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli klassikalise laulu eriala. 1964. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Muusika- ja Teatrikunsti Instituudi laulu eriala Aleksander Arderi klassi.
1956. aastast laulis ta Estonia teatri kooris, tegi ka hääleseadet ning osales ooperirollides.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema abikaasa oli viiuldaja Reet Sein, naise isa (äi) oli kirjanik Paul Viiding.
Peep Palumaa
Peep Palumaa (sündinud 30. juunil 1959 Tartus) on eesti biokeemik.
Haridus
Ta lõpetas 1977. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1982 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia erialal (cum laude). 1982–1985 oli TRÜ aspirant, keemiakandidaat (1986, Keemia Instituut), väitekiri "Афинное модифицирование ацетил-холинэстеразы ионом N, N-диметил-2-фенилазиридиния". Järeldoktor Zürichi Ülikoolis 1989–1992; täiendusõpe Soomes, Rootsis, Šveitsis ja Saksamaal.
Teadustöö mujal
Tervisetehnoloogiate Arenduskeskus AS (endine Reproduktiivmeditsiini TAK AS) vanemteadur 2010–2015; Zürichi Ülikooli Biokeemia Instituudi külalisprofessor 1996; Münsteri Ülikooli Anorgaanilise Keemiainstituudi külalisprofessor 1995; Zürichi Ülikooli Biokeemia Instituudi järedoktor/vanemassistent 1991-1992, assistent 1990-1991; Kuopio Ülikool külalisteadur 1989.
Teadustöö
Põhisuunad: mass-spektroskoopia rakendamine metalloproteoomikas, metalloproteiinide struktuur ja toimemehhanismid, tsingi ja vase roll Alzheimeri tõves, amüloidsete peptiidide agregatsiooni seaduspärasused, Alzheimeri tõve ravimiarendus. Uurinud ensüümide toimemehhanismi ja aktiivtsentrite struktuuri, metalloproteiinide struktuuri ja funktsiooni. Välja töötanud biomimeetilise keemia meetodi koliinesteraaside aktiivtsentrite uurimiseks, selgitanud metallotioneiini metall- ja fosfaatsõltuva dimerisatsiooni mehhanismi ning metallotioneiini dimeeride struktuuri.
Isiklikku
Tema vend oli bioloog Aigar Palumaa (1958–1987). Harrastab võrkpalli ja mäesuusatamist ning mängib kirarri.
Krootuse Kõrveläte
Krootuse Kõrveläte (ka Krootuse Kõrbeläte) on ohvriallikas Võrumaal Kanepi kihelkonna Krootuse külas.
Uuesilla oja
Uuesilla oja (ka Arapere oja) on oja Kõrvemaa keskosas Järva- ja Lääne-Virumaal. Oja pikkus on 5,1 km, valgla pindala 15 km². Oja algab Kernu rabast edelas ja suubub paremalt Tarvasjõkke.
Eres (ettevõte)
Eres (ka Eres Edition) on Saksamaal Lilienthalis tegutsev muusikakirjastus. Ettevõtet juhib Andres Uibo.
Eresi tütarettevõte on Eres Estonia.
Hermann Faltis
Hermann Faltis VR II/3 (22. september (vkj)/ 4. oktoober 1897 Höbringi küla, Riguldi vald, Noarootsi kihelkond, Läänemaa – 6. veebruar 1948 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremseersant, 1940) ja politseinik.
Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas, 1. Diviisi tagavarapataljonis ja 1. jalaväepolgus Vabadussõjas (nooremallohvitser, 1919). 1. septembril 1920 anti talle II liigi 3. järgu Vabadusrist (hinnates vahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 19 novembril 1919 a. Saborovka küla juures).
Põgenes 18. novembril 1921 Tallinna Keskvanglast, läks Nõukogude Venemaale, kus arreteeriti. Oli Jamburgi ja Petrogradi vanglates, põgenes ja naasis Eestisse.
Tabati 25. novembril 1924 Nõva vallas, surmaotsus asendati 20-aastase sunnitööga, vabanes veebruaris 1928 amnestiaga. Töötas Tallinnas Põhjala kummitööstuses, pärast Teist maailmasõda Tallinna toidukaubastus. Läks vabasurma.
Silinderpõrnikas
Silinderpõrnikas on musta värvi, sinakas-rohelise läikega. Kehapikkus on umbes 15–18 mm. Isaste pea esiosas on pikk sarvelaadne moodustis, mis annab neile ninasarvikut meenutava välimuse. Emastel silinderpõrnikatel on selle koha peal vaid väike kühmuke. Elupaigana eelistavad metsa, kus toituvad puumahlast. Vastsed toituvad aga kõdunevast puidust, eriti saarepuust või pöögist.
300. aastad eKr
300. aastad eKr on ajavahemik 309. aasta eKr algusest kuni 300. aasta eKr lõpuni.
DFK Dainava
Dzūkijos Futbolo Klubas Dainava (ka Dainava) on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Alytus.
Ajalugu
Klubi loodi 2016.
NAFO (Interneti kogukond)
NAFO (inglise keeles North Atlantic Fellas Organization) ehk Põhja-Atlandi Sellide Organisatsioon on infosõjale pühendunud Interneti kogukond, kes läbi trollimise ja meemide häirib Vene infosõda Ukraina vastu.
Jüri Vetemaa
Jüri Vetemaa (26. augustil 1956 – 16. juuli 2003 ) oli eesti maletaja.
NAFO (Interneti kogukond)
NAFO liikmed kasutavad profiilipildina või repliigina Jaapani Shiba koera koomiksinäoga tegelast.
NAFO lõi 24. mail 2022 Twitteri kasutaja Kama_Kamilia (27-aastane poolakas).
NAFO on sõnamäng NATO ingliskeelsest lühendist.
NAFO liikmeteks on paljude seas ka ekspresident Toomas Hendrik Ilves, Ukraina kaitseminister Oleksi Reznikov, USA Kongressi liige Adam Kinziger, Ameerika maaväe major Patrick J. Donahoe.
NAFO müüb oma veebilehel teematilisi särke, kruuse ja mütse, mille tulu läheb rindesõdurite, näiteks Gruusia võõrleegionäride, toetuseks.
Jaan Tammann
Jaan Tammann (4. juuli 1832 Selja – 3. oktoober 1890 Sikana) oli eesti rahvusliku liikumise tegelane.
Jaan Tammann sündis Tori kihelkonnas Seljal taluniku pojana. Kuigi oli tegemist terase poisiga, jäi tema haridustee lünklikuks ja ta pidi end täiendama iseõppimise teel. Noorena teenis ta endale elatist mitmesuguste töödega (raamatuköitjana, ehitustöölisena), kuni asus tegutsema ehitusettevõtjana. Aastal 1864 võttis ta ette riskantse sammu, laenates sugulastelt raha ja napsas saksa ehitusettevõtjate eest Pärnu suure koolimaja ehitamise tellimuse. Veel mõne koolimaja ehitamisele järgnesid õigeusu kirikud. Kuna ta oli usaldusväärne ja osutus võrreldes saksa meistritega küllaltki odavaks, sai ta üha suuremaid tellimusi. Aastal 1871 sõlmiti temaga leping nelja õigeusu kiriku ehitamiseks Tartumaal. Selle tööga sai ta suurepäraselt hakkama. Tööga saadud raha ta ei lasknud tuulde, vaid ostis selle eest endale Sikanas talu, mis andis välja mõisa mõõdu. See oli oma aja üks moodsamaid majapidamisi, kus ei puudunud aurumasinad ja hobusekasvandus.
Majapidamise kõrval hakkas ta kaasa lööma ka rahvuslikus liikumises, pöörates tähelepanu majanduslikule arengule. Aastal 1868 pöördus ta Johann Voldemar Jannseni poole ettepanekuga eesti põllumeeste seltside asutamiseks. Jannsen haaras ettepanekust kinni ning esitas Pärnu Põllumeeste Seltsi kõrval võimudele kinnitamiseks ka Tartu Põllumeeste Seltsi põhikirja. Aastal 1870 rajatigi mõnekuise vahega Tartu ja Pärnu Põllumeeste Seltsid. Aastal 1871 asutati põllumeeste seltsid ka Võrus ja Viljandis. Tammann lõi kaasa Aleksandrikooli liikumises ja ta valiti 1870. aastal Eesti Aleksandrikooli peakomitee liikmeks ning tema majanduslik mõtlemine aitas Aleksandrikoolile hea tulundusliku aluse luua. Kuuldes, et Põltsamaa lähedal on odavalt müüki pandud Kaarlimõisa hooned, ostis ta need hooned (3623 rubla eest) ära ja müüs need hiljem sama hinnaga Aleksandrikoolile edasi (hoonete tegelik väärtus oli 20 000–30 000 rubla). Emakeelse kooli ideest innustatuna ehitas ta oma projekti järgi ja osaliselt ka oma rahaga Torisse uhke koolimaja, kuhu plaaniti asutada eestikeelne reaalkool. Tema projekti järgi ehitati ka Viira ja Leevi koolimaja. Ta oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi liige.
Dries Holten
pisi|[[Rosy Pereira ja Dries Holten (1977)]] Dries Holten (30. jaanuar 1936 Cimahi, Indoneesia – 15. aprill 2020) oli Hollandi laulja.
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Sandra Reemeriga Hollandit lauluga "Als het om de liefde gaat" ning sai 106 punktiga neljanda koha.
Hiljem laulis ta duetti veel koos Rosy Pereira ja Ria Shield Meyeriga.
Johannes Vahtkerl
Johannes Vahtkerl (4. jaanuar 1886 (vkj 23. detsember 1885) Raukla – ?) oli eesti kirjakandja ja esperantist.
Ta hakkas esperantoga tegelema 1908. aastal. Ta oli Tartu Esperanto Seltsi sekretär 1914–1915 ja president 1915–1916. 1919. aastal asutas ta koos Helmi Dreseniga esperantistide ühingu Espero.
Kooraste Kõrgemäe hiis
Kooraste Kõrgemäe hiis (ka Kõrgemägi) on hiis Võrumaal Kanepi kihelkonna Kooraste külas.
Franklin Brown
pisi|Franklin Brown Franklin Kroonenberg (esinejanimega Franklin Brown; sündinud 14. oktoobril 1970 Rotterdamis) on Hollandi laulja.
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Maxinega Hollandit lauluga "De eerste keer", mis sai 78 punktiga seitsmenda koha.
Peltsebul
pisi|Beltsebul, autor [[Jacques Collin de Plancy, 1863]] Peltsebul (ka Beltsebul) (/biːˈɛlzɪbʌb/ bee-EL-zi-bub or /ˈbiːlzɪbʌb/ BEEL-zi-bub; heebrea: בַּעַל זְבוּב‎ Baʿal Zəḇūḇ) pärineb vilisti jumalast, mida varem kummardati Ekronis ja mis hiljem võeti osade heebrea hõimude poolt üle suure deemonina. Nimi Beltsebul on seotud kaananlaste jumala Baaliga ja tuleneb heebrea keelest, kus selle põhikomponendiks on "baal" ( eesti k "isand"). Heebrea keeles tähendab see "kärbeste valitseja".
Teoloogilistes valdavalt kristlikes allikates, on Beltsebul Saatana teine nimi. Ta on demonoloogias tuntud kui üks seitsmest põrgu printsist. The Dictionnaire Infernal kirjeldab Beltsebubi kui lendamisvõimelist olendit, keda tuntakse "Lendajate isandana" või "Kärbeste isandana".
Ristiusus loetakse tema põhivaenlaseks Franciscus Assisisti.
Seda nime on kasutatud ka liigsöömise deemoni nimena.
Eesti vanemas pärimuses ei ole Peltsebuli nimi eriti levinud, tuntuim on ehk humoorikas kujund "Luciferiga Beltsebuli välja ajama".
Mustajõe ohvrikivi
Mustajõe ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Põlva kihelkonna Mustajõe külas.
Laguja oja
pisi|Laguja oja [[luht (juuni 2013)]] Laguja oja on oja Tartu ja Valga maakonnas. Oja pikkus on 10 km, see on Elva jõe pikim lisajõgi. Oja valgla suurus on 53,4 km².
Oja läbib Valgamaal Otepää vallas Makita ja Nõuni küla, Tartumaal Nõo vallas Ketneri, Kääni, Laguja ja Sassi küla ning Elva vallas Mäelooga küla. Laguja oja suubub Elva jõkke. Elva–Kintsli maantee sillast kuni suudmeni on see kantud "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse" (RTL 2004, 87, 1362; RT I 09.07.2016 1).
Jordon Mutch
2007. aastal liitus ta Birmingham Cityga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 26. augustil 2008 Inglismaa liigakarika mängus Southamptoni vastu, saades 16 aasta ja 268 päeva vanuselt Birmingham City teiseks kõige nooremaks debütandiks. Hooajal 2009–10 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Hereford United ja Inglismaa esiliiga klubis Doncaster Rovers. Hooajal 2010–11 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Watford, lüües 23 mänguga viis väravat. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Mutch Birmingham City meeskonnas 22. jaanuaril 2011 mängus Manchester Unitedi vastu.
2012. aasta juunis siirdus Mutch Inglismaa esiliiga klubisse Cardiff City. Hooajal 2012–13 võitis ta Cardiff Cityga Inglismaa esiliiga. Hooajal 2013–14 Inglismaa kõrgliigas mängides tegi Mutch kahtlemata klubikarjääri kõige silmapaistvama hooaja, kui lõi Inglismaa kõrgliigas seitse värvat. 22. märtsil 2014 lõi ta mängus Liverpooli vastu kaks väravat ja andis lisaks väravasöödu Frazier Campbellile.
2014. aasta augustis siirdus ta umbes viie miljoni naesterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubisse Queens Park Rangers, kellega sõlmis viieaastase lepingu, kuid seal tal läbi lüüa ei õnnestunud. 2015. aasta jaanuaris siirdus ta samuti Inglismaa kõrgliigas mängivasse Crystal Palace'i. Hooaja 2016–17 teises pooles oli ta Crystal Palace'ist laenul Inglismaa esiliiga klubis Reading ja 2018. aastal Major League Socceri klubis Vancouver Whitecaps. Hiljem on Mutch mänginud veel Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Gyeongnam (2019), Norra kõrgliiga klubis Aalesunds (2020) ning Austraalia kõrgliiga klubides Western Sydney Wanderers (2021) ja Macarthur (alates 2021. aasta juulist).
Aastatel 2007–2011 mängis Mutch Inglismaa noortekoondistes.
Janne Jõesaar-Ruusalu
Janne Jõesaar-Ruusalu (sünninimi Janne Jõesaar, sündinud 1969 Tallinnas) on Eesti diplomaat. pisi|Janne Jõesaar-Ruusalu 1993. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika eriala.
1993. aastas asus ta tööle Välisministeeriumi juriidilise osakonna konsulaarbüroosse. Ta on töötanud diplomaadina Eesti peakonsulaadis Peterburis ja Välisministeeriumi poliitikaosakonnas. Ta on olnud Välisministeeriumi personaliosakonna koolitusbüroo juht ja Eesti suursaatkonna Helsingis esinduse asejuht. 2011. aastast oli ta Välisministeeriumi Euroopa Liidu osakonna üldasjade büroo juht ja 2012. aasta veebruarist Euroopa ja Atlandi-ülese koostöö osakonna Põhja- ja Kesk-Euroopa ning regionaalse koostöö büroo juht. Aastatel 2016–2020 oli ta Eesti suursaadik Norras ja Islandil. Aastatel 2020–2022 oli ta Välisministeeriumi Kagu-Euroopa ja Euroopa Liidu üldasjade büroo direktor. 2022. aastast on ta Eesti suursaadik Kosovos.