cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oldenburgi krahvkond
Ajalugu
Linna on esmamainitud 1108. aastal, siis kandis see nime Aldenburg. Linn muutus tähtsaks asukoha tõttu laevatatava Hunte jõe koolmekohas. Oldenburgist sai väike krahvkond palju võimsama Vaba Hansalinna Bremeni varjus.
Varaseimad ürikutes talletatud asukad praeguse Oldenburgi piirkonnas olid germaani hõim haukid. Oldenburgi krahvide põlvnemist saab jälitada sakside kangelase Widukindini (Karl Suure vastane), kuid nende esimene ajalooline esindaja oli Egilmar (suri aastal 1108). Egilmari järeltulijad olid Saksimaa hertsogite vasallid ja olid vahetevahel mässumeelsed. Neile anti keisririigi vürstitiitlid, kui keiser Friedrich I tükeldas aastal 1189 Saksi hertsogkonna. Sel ajal moodustas Delmenhorsti krahvkond osa Oldenburgi krahvide valdustest, kuid hiljem oli see neist mitu korda eraldatud apanaaži moodustamiseks perekonna noorematele harudele, nimeliselt aastatel 1262–1447, 1463–1547 ja 1577–1617.
Põhja- ja lääneosad tulevasest Oldenburgi suurhertsogkonnast olid sõltumatute või poolsõltumatute Friisi vürstide kätes, kes olid tavaliselt paganad, ja Oldenburgi krahvid hõivasid palju neid maid reas sõdades 13. sajandi algupoolel. Vaba Hansalinn Bremen ja Münsteri piiskop sõdisid samuti sageli Oldenburgi krahvidega.
1448. aastal sai krahv Dietrichi (suri 1440) poeg ja pärija nimega Christian kuid hüüdnimega Fortunatus Taani kuningaks kui Christian I. Kuigi kaugel Taani piiridest, sai Oldenburgist Taani eksklaav. Kontroll linna üle jäeti kuninga vendadele, kes rajasid lühiealise türannia.
1450. aastal sai Christianist Norra kuningas ja 1457. aastal Rootsi kuningas; 1460. aastal päris ta Schleswigi hertsogkonna ja Holsteini krahvkonna, mis mõjutas märkimisväärselt Oldenburgi tulevikku. 1454. aastal andis ta Oldenburgi üle oma vennale Gerhardile (u 1430–1499), kes sõdis pidevalt Bremeni piiskopi ja teiste naabritega. Siiski oli Gerhard 1483. aastal sunnitud loobuma oma poegade kasuks ja ta suri palverännakul Hispaanias.
16. sajandi algupoolel laienes Oldenburg taas friiside arvel. Protestantismi juurutas krahvkonnas krahv Anton I (1505–1573), kes kaotas ka kloostrid. Siiski jäi ta Schmalkaldeni sõjas ustavaks keiser Karl V-le ja suutis sellega oma territooriumi suurendada, omandades 1547. aastal Delmenhorsti. Üks Antoni vendi, krahv Christoph von Oldenburg (u 1506–1560) saavutas sõjamehe maine.
Antoni pojapoeg Anton Günther (1583–1667), kes päris valdused 1603. aastal, laiendas ja rikastas oma territooriume märkimisväärselt. Seetõttu pidas ta end targimaks vürstiks, kes kunagi Oldenburgi valitsenud. Jever omandati enne tema ametisse asumist, kuid 1624. aastal lisandusid tema maadele Knipphausen ja Varel; 1647. aastal ühendati lõplikult Delmenhorst. Neutraliteedi tõttu Kolmekümneaastases sõjas ja väärtuslike hobuste annetamise tõttu väejuht Tilly krahvile kaitses Anton Günther oma valdusi rüüstamise eest, mis puudutas peaaegu kõiki teisi Saksa riike. Ta sai ka keisrilt õiguse koguda tollilõivu alustelt, mis seilasid piki Weserit, tulus toetus. 1607. aastal püstitas ta renessansslossi. Oldenburg oli sõja ja segaduse ajal rikas linn ja selle rahvastik ja võim kasvasid märgatavalt. Kuid pärast Anton Güntheri surma langes Oldenburg taas Taani võimu alla ja 1667. aastal tabas linna laastav katkuepideemia ja varsti pärast seda hävis linn tules. Taani kuningad kaotasid linna vastu huvi ja see kaotas oma endise tähtsuse.
1773. aastal lõppes Taani võim ja 1777. aastal sai Oldenburgi piirkonnast hertsogkond. Siis ehitati linnas purustatud hooned klassitsistlikus stiilis üles.
Buršvilistlane
Buršvilistlane (akadeemilises kirjapruugis lühend b!vil!, mitmuses b!vil!! või b!vil! b!vil!; vanemas kirjanduses ka: burššvilistlane, üliõpilasvilistlane) on üliõpilaskorporatsiooni liige, kes on õpingud kõrgkoolis ajutiselt või püsivalt katkestanud. Mõnes korporatsioonis on buršvilistlasel korporatsiooni vilistlaskogu nõusolekul võimalik astuda vilistlaskokku. Buršvilistlase staatus on kõrgkoolis õppiva kaasvõitleja (lühendatult ksv!) ning kõrgkooli lõpetanud ja korporatsiooni vilistlaskokku vastuvõetud vilistlase (lühendatult vil!) vahepealne.
Legend of the Blue Sea
"Legend of the Blue Sea" on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Jun Ji-hyun ja Lee Min-ho. See oli eetris SBS-is 16. novembrist 2016 kuni 25. jaanuarini 2017.
Suurbülbül
Suurbülbül (Pycnonotus zeylanicus) on bülbüllaste sugukonda kuuluv Kagu-Aasias levinud linnuliik.
Suurbülbüli looduslik levila väheneb, sest ta on heakõlalise laulu tõttu väga nõutud puurilind.
Skaistkalni
Skaistkalni on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Prauliena vallas.
Skaistkalni asub valla loodeosas Madona linna piiril. Asula on tekkinud aianduskooperatiivina. Sinna jääb Klubsi bussipeatus.
1950. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused
1950. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Austrias Viinis 20. kuni 27. augustini.
100 m vabalt
Maailmarekord: 55,4 (1948) Alan Ford, Euroopa meister 1947: 56,9 Alexandre Jany, <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Maailmarekord: 18.19,0 (1949) Hironoshin Furuhashi, Euroopa meister 1947: 19.28,0 György Mitró, 24px Ungari <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 1.03,6 (1949) Allen Stack, Euroopa meister 1947: 1.07,6 Georges Vallerey, <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Maailmarekord: 2.34,4 (1950) Herbert Klein, Euroopa meister 1947: 2.40,1 Roy Romain, <br style="clear:both;" />
4x200 m vabalt
Maailmarekord: 8.40,6 (1950) Yoshihiro Hamaguchi, Shuichi Murayama, Shiro Hashizume, Hironoshin Furuhashi Euroopa meister 1947: 9.00,5  Per-Olof Olsson, Martin Lundén, Per-Olof Östrand, Olle Johansson <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Maailmarekord: 1.04,6 (1936) Willy den Ouden, Euroopa meister 1947: 1.07,8 Fritzie Nathansen, <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Maailmarekord: 5.00,1 (1940) Ragnhild Hveger, Euroopa meister 1947: 5.18,2 Karen Margrete Harup, <br style="clear:both;" />
100 m selili
Maailmarekord: 1.10,9 (1939) Cor Kint, Euroopa meister 1947: 1.15,9 Karen Margrete Harup, <br style="clear:both;" />
4x100 m vabalt
Maailmarekord: 4.27,6 (1938) Eva Arndt, Gunvor Kraft, Birte Ove-Petersen, Ragnhild Hveger Euroopa meister 1947: 4.32,3  Elvi Svendsen, Karen Harup, Greta Andersen, Fritze Nathansen <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1947: Roger Heinkele, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1947: Thomas Christiansen, <br style="clear:both;" />
3 m hüppelaud
Euroopa meister 1947: Madeleine Moreau, <br style="clear:both;" />
10 m torn
Euroopa meister 1947: Nicole Pellissard, <br style="clear:both;" />
Medalid
Korraldajariik
Magerburg
Magerburg (vene keeles Магербург, soome keeles Magdeburg; eesti keeles harvemini Neemerand ) oli küla Venemaa Leningradi oblasti Kingissepa rajooni alal. Küla asus kohas, kus Rosona jõgi suubub Narva jõkke. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Vaivara kihelkonda. Tänapäeval Venemaa Föderatsioonis, Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis.
Küla eksisteeris juba enne 1570. aastat. Narva-Jõesuu (Hungerburgi) nimega on seotud legend saksa kaupmeestest, kes merehädalistena randa sattusid ja sealt toitu leidmata ristisid jõe suudmest läände jääva küla Näljalinnaks ja jõe teisele kaldale jääva küla Kehvlinnaks (Magerburg'iks).
Viited
Эстонская_Ингерманландия
Olev Raju
pisi|Olev Raju esinemas Tartu Ülikooli majandusteaduskonna lõpuaktusel 20. juunil 2006 Olev Raju (sündinud 14. jaanuaril 1948) on Eesti majandusteadlane ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1971 kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal. Aastatel 1974–1975 oli ta TRÜ-s aspirantuuris, aastatel 1983–1985 doktorantuuris. Aastatel 1971–1991 töötas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis poliitökonoomia kateedris vaneminseneri, vanemõpetaja ja dotsendina.
Ta oli 1995–2003 Riigikogu VIII ja IX koosseisu liige ja 2007–2009 Tartu Linnavolikogu esimees.
296 eKr
Aasta 296 eKr ehk ab urbe condita CDLVIII (458).
Keskmine rauaaeg
Keskmine rauaaeg on rauaaja periood vanema ja noorema rauaaja vahel, mis Eesti alal dateeritakse aastatesse 450–800.
Eesti aladel
Keskmise rauaaja periood jaotatakse omakorda kaheks eriilmeliseks ajajärguks: rahvasterännuajaks (450–600) ja eelviikingiajaks (600–800). Keskmise rauaaja algust tähistab tarandkalmete osaline mahajätmine ning kangur- ja kivivarekalmete, Ida- ja Kagu-Eestis ka kääbaste levik. Kuni 1930. aastateni arvati väheste keskmisest rauaajast pärinevate leidude valguses, et sel ajal toimus Eestis tugev rahvastiku vähenemine või lausa kadumine, mis võis olla seotud väljarändega, ja kultuuriline seisak. Hilisemad arvukad arheoloogilised leiud on need seisukohad suuresti ümber lükanud, kuid samas on kinnitatud ajutist asustuse madalseisu ja selle võimalikku põhjust – 535.–536. aasta kliimakatastroofi. Kuna keskmine rauaaeg võeti terminina kasutusele just rauaaja leiuvaese osa kirjeldamiseks, siis nt Andres Tvauri arvates on see mõiste tänapäevaks tarbetuks muutunud.
Keskmise rauaaja uurimine
Eesti keskmise rauaaja uurimisega ei ole spetsiaalselt kunagi tegeletud, mistõttu see on Eesti rauaaja kõige vähem uuritud periood. Ainult Kagu-Eesti keskmise rauaaja kohta on kirjutatud spetsiaalne uurimus, täpsemalt Kagu-Eesti I aastatuhande teise poole muististes (Mare Aun 1992).
Herbert Ligi hinnangute alusel oleks seletus keskmise rauaaja leiuvähesusele selline, et lihtsalt ei teata suuremat osa kalmeid, kuna matmisviis muutus selliseks, mille puhul maapealsed nähtavad tähised puudusid ning seetõttu on kalmeid raske avastada. Nimetatud tähiste puudumine tuleneb aga otseselt tolleaegsest sotsiaalsest strateegiast ja sellega seotud ideoloogiast. 1990. aastatel loobuti Eesti arengu eripära rõhutamisest keskmisel rauaajal ja püüti ajajärgu siinset arengut sobitada üldisse Põhja-Euroopa konteksti.
Eesti keskmise rauaaja uuringud on olnud lünklikud. Vähe on teada ja uuritud keskmise rauaaja asulakohti. Ka selle perioodi esemematerjali kohta on teavet vähe. Kas eraldi või muude uurimuste raames on põhjalikumalt käsitletud vaid vaadeldava ajastu ehtenõelu, võitlusnuge, mõõku. Lisaks on eriartiklites käsitletud Kagu- Eesti I aastatuhande teise poole linnuste ja asulate keraamikat (Mare Aun 1976), Iru linnuse 5.–10. sajandi keraamikat (Valter Lang 1985) ning Eesti alal asuvatest pikk-kääbastest leitud keraamikat.
Rhinotyphlops gracilis
Rhinotyphlops gracilis on pimemadulaste sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata Aafrikas, sh Sambias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Rhinotyphlops gracilis seisuga 13.03.2014.
Garrett Weber-Gale
Garrett Weber-Gale (sündinud 6. augustil 1985 Stevens Pointis Wisconsini osariigis) on Ameerika ujuja, kahekordne olümpiavõitja teateujumistes ja osaline maailmarekordi sünnis 4x100 m vabaujumises.
Weber-Gale on rahvuselt juut. Ta lõpetas 2003. aastal Wisconsinis Glendale'is asuva Nicolet keskkooli. Seejärel esindas ta Texase ülikooli Texas Longhornsi ujumis- ja vettehüpete võistkonda aastatel 2003–2007. 2006. aastal tuli ta NCAA I divisjoni meistriks 100 jardi vabaujumises.
Ta võitis 2008. aasta USA olümpiakatsevõistlustel 100 ja 50 meetri vabaujumise vastavalt 47,92 ja 21,47 sekundiga. Tema aeg 21,47 50 meetris oli Ameerika rekord. 100 m vabaujumise eelvõistlustel saadud ajaga 47,78-st sai temast esimene ameeriklane, kes alistas sellel võistlusel 48 sekundi raja.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis kuulus Weber-Gale 4 × 100 m vabaujumise võistkonna koosseisu finaalis, mis ujus tänini kehtiva maailmarekordi ning kuulutati parimaks teateujumiseks ajaloos. Ta oli selles teateujumises teises ​​vahetuses ja oli ajaga 47,02 üks päeva kiireimaid, ning USA võitis kulla võistluseelse soosiku Prantsusmaa ees. Prantsusmaa kaotas lõpuks USA-le kõigest 0,08 sekundiga. Weber-Gale pälvis kuldmedali ka 4 × 100 m kompleksujumises. Weber-Gale võistles ka nii 50 m kui ka 100 m vabaujumises, kuid ei pääsenud kummagi poolfinaalist edasi.
2009. aasta USA katsevõistlustel tõusis Weber-Gale 100 m vabaujumises ajaga 48,19 kolmandaks. Ta tuli teiseks konkurentsis Cullen Jonesiga 50 m vabaujumises ajaga 21,55, mis nõudis kiiret ujumist, et otsustada, kes võistleb Roomas 2009. aasta maailmameistrivõistlustel. Jones võitis ujumise ajaga 21,41, mis ületas Weber-Gale'i Ameerika rekordi.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel ujus Weber-Gale ajaga 48,30 4 × 100 m vabaujumise eelujumises avavahetust. Eelujumises näitas USA alles neljandat aega. Ta sai siiski kuldmedali, kuigi tema finaalis ei osalenud, sest USA võitis finaali esimesena.
2013. aastal valiti Weber-Gale Team USA lipukandjaks 19. Makaabia mängudel (juutidele mõeldud võistlused) avatseremoonial. Mängudel võitis ta kaks kuldmedalit; ühe 100 m vabaujumises 48,99 sekundiga ja teise ​​50 m vabaujumises ajaga 22,12, ning hõbeda ka 4 × 200 m vabaujumises.
Jaune Kimmel
Jaune Kimmel (sündinud 2. augustil 1994 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 2001–2010 Türi Majandusgümnaasiumis ja Türi Muusikakoolis. 2013. aastal lõpetas Tallinna 32. Keskkooli. Jaune Kimmel jätkas haridusteed aastatel 2013–2017 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna etenduskunstide osakonnas teatrikunsti õppekava näitleja erialal.
Alates 2017. aastast töötab ta näitlejana Rakvere Teatris.
Aastatel 2017-2022 oli Kimmel Rakvere Reaalgümnaasiumi näiteringi Väike Karla juhendaja, 2022. aastast on ta näiteringi Raja-Teeled juhendaja.
School of American Ballet
School of American Ballet (inglise keelest 'Ameerika balletikool') on New Yorgis Lincoln Center's tegutsev balletikool, assotsieerunud balletitrupi New York City Ballet'ga. Tegemist on Ameerika Ühendriikide tuntuima balletikooliga.
Balletikooli asutasid 1934. aastal koreograaf George Balanchine (1904–1983) ja impressaario Lincoln Kirstein. pisi|120px|2009. aastal pälvis balletikool [[Barack Obama käest National Medal of Artsi]]
Kool
Balletikooli võetakse vastu õpilasi alates kuuendast eluaastast, kuid kutsealast balletiõpet antakse 11–18 aasta vanustele õpilastele. Koolilõpetajad otsivad tööd juhtivates balletitruppides üle maailma, kuid Ameerika Ühendriikides soovitakse pääseda eelkõige sellistesse kui New York City Ballet, American Ballet Theatre, Boston Ballet, San Francisco Ballet, Miami City Ballet, Pacific Northwest Ballet ja Houston Ballet.
Yui Ōhashi
Yui Ōhashi (jaapani keeles 大橋 悠依 Ōhashi Yui; sündinud 18. oktoobril 1995 Hikones) on Jaapani ujuja. Ta võistleb peamiselt kompleksujumise distantsidel.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 200 meetri kompleksujumises hõbemedali rahvusrekordiga 2.07,91. 400 meetri kompleksujumises jäi ta esimesena medalita.
2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs tuli ta olümpiavõitjaks nii 200 meetri kui ka 400 meetri kompleksujumises,
Ta on võitnud medaleid ka Pan Pacifici meistrivõistlustel, Aasia mängudel, Aasia meistrivõistlustel ja suveuniversiaadil.
Ohashile kuuluvad pikal rajal Jaapani rekordid nii 200 meetri (2.07,91; 27. juulil 2017) kui ka 400 meetri kompleksujumises (4.30,82; 8. aprillil 2018). Lühirajal on ta mõlemal distantsil Aasia rekordi valdaja (200 meetris 2.03,93 ja 400 meetris 4.22,73).
Lõhnav kood
Lõhnav kood on programmeerimises tunnus programmi lähtekoodis, mis viitab võimalikule sügavamale probleemile koodis.
Lõhnav kood on puuduliku tarkvara disaini ja tarkvara kirjutamise käigus tehtud halbade otsuste tulemus.
Lõhnava koodi tunnused võivad olla näiteks koodikordus, liigne keerukus ja liiga pikad meetodid või klassid.
Eduard Mõslovski
pisi|Eduard Mõslovski (2010)
Eduard Vikentjevitš Mõslovski (vene keeles Эдуард Викентьевич Мысловский; sündinud 29. mail 1937 Moskvas) on vene alpinist ja tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1966. aastal Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli raadiotehnika erialal ja 1971. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 1979. aastal kaitses ta kandidaadikraadi. Ta töötas kuni 1996. aastani Moskva Riikliku Aparaadiehituse ja Informaatika Akadeemias kateedrijuhatajana ja aastatel 1996–2013 Baumani-nimelise Moskva Riikliku Tehnikaülikooli professorina.
Alpinism
Aastatel 1966–1982 tegi Mõslovski 11 tipputõusu NSV Liidu piires asunud  seitsmetuhandelistele. 1982. aastal võttis ta osa Jevgeni Tamme juhitud Esimesest Nõukogude Himaalaja ekspeditsioonist ja tõusis Džomolungma (8848 m) tippu (seongus Vladimir Balõberdiniga).
1989. aastal juhtis ta Teist Nõukogude Himaalaja ekspeditsiooni Kanchenjungale (8586 m). Selle käigus üritas ta ka ise tippu ronida, kuid oli sunnitud kõrgusel 8300 m tagasi pöörduma.
Kogelus
Kogelus, ka kogelemine, varem kutsutud ka spasmofeemiaks (kr. spasmos kramp + phemi räägin), on kõne tempo ja rütmi häire, mida iseloomustab kõnevoolu tahtmatud katkestused või/ ja kordused. See võib väljenduda sõnade või silpide kordustes, kõneaparaadi blokeeringus. Mõnel kogelejal esineb silmade, jalgade või teiste kehaosade kaasliigutusi. Kogelust esineb eri olukordades erineva tugevusega. Häire tulek on nii individuaalne, kui erinevad on inimesed.
Räkälä
Räkälä (soome keeles Räkälä) oli küla Viru-Ingeris Vaivara kihelkonnas; tänapäevase haldusjaotuse järgi Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis. Küla lakkas eksisteerimast 1940.
Sofia Coppola
pisi|Sofia Coppola [[Cannes'i filmifestivalil Foto: Georges Biard, mai 2014 ]] Sofia Carmina Coppola (sündinud 14. mail 1971 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide stsenarist, režissöör, produtsent ja näitleja.
Kogelus
Kogelus algab harilikult juba lapseeas, hilisem kogelema hakkamine on haruldasem kuid mitte võimatu. Kogelus võib olla nii pärilik kui ka sünnijärgse tekkega. Kogelusega kaasneb tihti motoorne rahutus, kaasliigutused ja kaastoimingud. Mõnedel juhtudel avaldub kogelus ka kirjalikus kõnes – korratakse kirjas silpe ja sõnu. Sageli esineb kogelejatel kõnehirm – püütakse vältida olukordi, kus peab kõnelema või olukordi mille ajal kogelemine tavaliselt esineb.
NB! Kogelemine ei esine mitte kunagi laulmisel.
Kogeluse vormid
Kogelejad kasutavad ka palju täitesõnu ja häälikuid – nii-nii; aaaaa-; ja-ja jne.
Ravi
On mitmeid viise, kuidas ravida kogelemist, kuid 100% edu ei garanteeri neist ükski. Kogelus ei ole alati ravitav. Tulemus sõltub väga palju kogelejast endast. Kogelust ravivad logopeedid. Enamasti kasutatakse kompleksteraapiaid, kuigi leidub ka spetsiaalseid kogelusteraapiaid. Enamasti liigitatakse kõneteraapiad järgmiselt:
Sofia Coppola
Tema filmidebüüt oli beebina filmis "Ristiisa".
Ta lavastas filmid "Süütud enesetapud" ja "Tõlkes kaduma läinud". Viimase eest nomineeriti ta kolmanda naisena filmilavastaja Oscarile, kuid ta sai Oscari selle filmi stsenaariumi eest.
Ta on lavastanud ka 2006. aasta filmi "Marie Antoinette". 2010. aasta filmi "Kusagil" lavastamise eest sai ta Kuldlõvi.
Ta on 2013. aasta filmi "Bling Ring" režissöör, lavastaja ning produtsent.
Isiklikku
Ta on Eleanor ja Francis Ford Coppola tütar.
1999–2003 oli ta abielus Spike Jonzega. Alates 2011. aastast on ta abielus Thomas Marsiga.
Räkälä
Külas oli kolm talu.
Эстонская Ингерманландия
Lunéville
Lunéville on omavalitsusega linn (vald) Prantsusmaa kirdeosas Meurthe-et-Moselle'i departemangus Meurthe'i jõe ääres.
Port-Gentil
Port-Gentil on suuruselt teine linn Gabonis, riigi tähtsaim sadamalinn. Linn on Gaboni nafta ja puidutööstuse keskus. See on Ogooué-Maritime provintsi keskus. Linn asub Ogooue jõe
deltasaarel, millel ei ole ühtegi silda mandrile.
Ajalugu
1873. aastal hakkas tekkima sinna asula, kui prantslased kirjutasid lepingu Orungu inimestega. Sellel ajal muutus linn kiiresti kaubalinnaks. Esimese maailmasõja ajal transporditi seal palju puitu. Naftatööstus hakkas arenema seal 1960-ndatel ja maagaasi tööstus 1968. aastal.
Vaatamisväärsused
Linn on tuntud hotellide ja ööelu poolest. Seal on ka Püha Louis kirik, loomaaed, kasiino, rannad ja golfiväljak. Seal on ka tuntud metsik loodus, kus on erinevaid soid.
Transport
Kuna linn on saarel ja sildu ei ole, siis autoliiklust mandri ja saare vahel pole. Sealsed vähesed kaetud teed on ka kehvas seisus. Liiklusummikud on kesklinnas tavalised. Seal asub Port-Gentili rahvusvaheline lennujaam.
Akadeemiline Kirjandusühing
Ühingu asutaja ja eestvedaja oli Gustav Suits.
Ühing korraldas ettekandekoosolekuid ja näitusi. Ühing avaldas 16 vihikut kirjandusteaduslikke uurimusi.
Iłów
Iłów on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Sochaczewi maakonnas, Iłówi valla halduskeskus. Iłów asub Sochaczewist umbes 19 km loodes.
Iłów sai linnaõigused 1506. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal.
Peter Andrekson
Peter Andrekson (ka Peeter Andrekson ja Peter A. Andrekson; sündinud 31. mail 1960 Göteborgis) on eesti rahvusest Rootsi tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1973. aastal Göteborgi Eesti Algkooli ja 1984. aastal tsiviilinsenerina Göteborgis asuva Chalmersi Tehnikaülikooli magistriõppes. 1988. aastal kaitses ta samas optoelektroonika alal doktorikraadi.
Seejärel sai temast Chalmersi Tehnikaülikooli juhtteadur, 1992. aastal abiprofessor ja 2001. aastal korraline professor. Tema erialaks on mikrotehnoloogia: kiudoptika ja fotoonika. Ta töötas aastatel 1989–1992 Ameerika Ühendriikides ettevõttes AT & T Bell Laboratories (asukohaga New Jersey osariigis Murray Hillis). Ta on töötanud NASA-s ja teistes USA uurimiskeskustes.
Ta on olnud külalisteadur Jaapanis Ōsaka ülikoolis ja külalisprofessor USA-s Lehigh' ülikoolis. Temalt on ilmunud üle 300 artikli rahvusvahelistes ajakirjades, peamiselt Photonics Technology Lettersis, kus ta on ajakirja kaastoimetaja.
Karlovo
Karlovo (vene Карлово) on kohanimi:
Arthur ja nähtamatud
"Arthur ja nähtamatud" (eesti keeles on kasutatud ka pealkirju "Artur ja Minimoid" ning "Artur ja Minimoid"; prantsuse keeles "Arthur et les Minimoys" ja inglise keeles "Arthur and the Invisibles" või "Arthur and the Minimoys") on Luc Bessoni fantaasiafilm. Film on osaliselt animeeritud ja osaliselt pärisnäitlejatega. Filmi eelarveks oli 65 miljonit eurot ja ta oli mõnda aega kõige kallim Prantsuse film.
Norman Triplett
Norman Triplett (1861–1934) oli USA psühholoog.
Norman Triplett avaldas 1898. aastal esimese sotsiaalpsühholoogia alase artikli (Strubbe, 2005). Ta uuris sotsiaalse hõlbustamise efekti. Triplett uuris Ameerika ratturite kohta kogutud andmeid, võrreldes sõidukiirust individuaalselt ja grupis sõites, ning avastas, et üheskoos võidu sõites hoiti kiiremat tempot kui üksinda aja peale sõites. Sellise tähelepaneku alusel järeldas Triplett, et kaasvõistlejate juuresolek vabastab teatavad energiavarud, mis parandavad sooritust. Sportlik tegevus oli Tripletti jaoks siiski lihtsalt üks viis grupis tegutseda ja ratturid pakkusid talle tänuväärset katselapikest. See tähistas aga olulist verstaposti liigutustegevuse aluseks olevate tegurite uurimisel, mis andis tunnistust sellest, kuidas psüühilised ja sotsiaalsed aspektid mõjutavad inimese kehalise tegevuse potentsiaali.
Kaasates 40 last näitas Norman Triplett oma uurimuses, et lapsed, kel paluti kerida õngerulli nii kiiresti kui nad suudavad, tegid seda märgatavalt kiiremini kui ruumis olid teised lapsed. Oma uurimistöö tähelepanekutele tuginedes järeldas Triplett, et kaaslaste juuresolek vabastab teatavad energiavarud, mis parandavad sooritust.
Hilisemad uurimused on näidanud, et parem sooritus kaldub avalduma pigem inimese jaoks kergetes ja tuttavates kui keerulistes ja uuemates ülesannetes. Viimaste puhul teeb inimene teiste juuresolekul ka märgatavalt rohkem vigu.
Peter Andrekson
Peter Andrekson on Chalmersi Tehnikaülikooli sihtasutuse nõukogu liige ja Alfred Otsa stipendiumifondi juhatuse liige.
25. veebruaril 2014 nimetati Peter Andrekson kolmeks aastaks Tallinna Tehnikaülikooli külalisprofessoriks.
Isiklikku
Tema isa on sõja ajal kodumaalt põgenenud Pärnu poiss, ema rootslanna. Ta on teist korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Merike Andrekson (neiuna Varma), abielust sündisid tütar Sandra ja poeg Martin. 15. juunil 2012 abiellus ta poliitik Marianne Mikkoga.
Juhan Käosaar
Juhan Käosaar (sündinud Joann Käosaar, kuni 1935 Johann Käosaar; 13. september 1909 Soosaare vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 7. märts 1986 Kääriku) oli eesti folklorist ja kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1930. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1931–1937 ning lõpetas filosoofiateaduskonna cum laude. Ta oli EYS Veljesto liige.
Ta kaitses 1937. aastal väitekirja "Laste ahellaul "Kits kile karja" eesti rahvatraditsioonis" ning sai magistrikraadi, mis arvestati 1949. aastal ümber filoloogiakandidaadi kraadiks.
Ta oli aastatel 1937–1941 Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetaja ja Tartu Õpetajate Seminari soome keele õpetaja. Ta oli Saksa ajal 1941-1942 kolm kuud vangistatud poliitilistel põhjustel. Aastatel 1942–1944 oli ta gümnaasiumiõpetaja Rakveres.
Ta põgenes 1944. aastal Soome ja oli aastatel 1944–1945 Helsingi Ülikooli eesti keele lektor ja Soome Kirjanduse Seltsi teadur. Ta pöördus Eestisse tagasi 1945. aastal, oli aastatel 1945–1958 Tartu Riikliku Ülikooli eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri õppejõud ning dotsent.
Ta töötas aastatel 1945–1948 Kirjandusmuuseumis teadurina, aastatel 1947–1953 Tartu Õpetajate Instituudi eesti keele ja kirjanduse kateedri juhatajana ning aastatel 1961–1969 Keele ja Kirjanduse Instituudis teadurina.
Ta uuris peamiselt eesti vanemat kirjandust ja kirjanikke, 1950. aastatel keskendus Eduard Vilde elule ja loomingule.
Titus Christiani
Titus Christiani (18. september 1853 Valga – 3. detsember 1919 Tartu) oli baltisakslasest Eesti ajaloolane ja arhivaar.
Viru-Nigula kogudus
EELK Viru-Nigula kogudus on luterlik kogudus Viru-Nigulas, mis kasutab Viru-Nigula kirikut.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum, juhatuse esimees Veiko Oder.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14 Viru-Nigula kirikus.
Kalevi auliikmete loend
Siin on loetletud Kalevi auliikmed.
Viru-Nigula kogudus
Viru-Nigula (Mahu) koguduse õpetajate loend
Loend on mittetäielik:
Rinofoonia
Rinofoonia on häälepuue, mida iseloomustab liigne nasaalsus kõnelemisel. Rinofoonia võib esineda iseseisva puudena kui ka mõne teise puude (rinolaalia, düsartria) koosseisus.
Amalie Arena
thumb|Amalie Arena (2016) Amalie Arena (ametlikult stiliseeritud kui AMALIE Arena) on Florida osariigis Tampas asuv mitmeotstarbeline areen, mida on kasutatud jäähoki, korvpalli, kontsertide ja muude ürituste korraldamiseks. Seal asub jäähokiliiga National Hockey League'i (NHL) klubi Tampa Bay Lightningi koduväljak. Jäähokimängude ajal mahutab see 19 092 pealtvaatajat.
See valmis 1996. aastal.
Varem on areen olnud tuntud ka nimede all Ice Palace (1996–2002), St. Pete Times Forum (2002–2012) ja Tampa Bay Times Forum (2012–2014).
Marc-André ter Stegen
Marc-André ter Stegen (sündinud 30. aprillil 1992 Mönchengladbachis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona ja Saksamaa jalgpallikoondises.
Mönchengladbach
Marc-André ter-Stegen sündis Mönchengladbachis ja liitus klubiga nelja-aastaselt. Ta mängis klubi noortesüsteemis ja tegi 2010–11 hooajal esimeeskonnas debüüdi.
Gladbachis kehtestas ta end ja sai kohe põhimängijaks.
Ter Stegen mängis Borussia Mönchengladbachiga Bundesligas neli hooaega, tehes kaasa 108 kohtumises.
Barcelona
Ta mängis 2014–15 ja 2015–16 hooajal klubi meeskonnas enamasti ainult Meistrite Liigas või Copa del Reys, kuna La Liga kohtumisi pidas Barcelona meeskonnas Claudio Bravo.
2014–15 hooajal aitas ta Barcelonal võita kõik kolm suurt karikat. Ta võitis Meistrite Liiga poolfinaalis Müncheni Bayerni vastu tehtud tõrje eest hooaja parima tõrje auhinna.
2015–16 võitis ta Barcelonaga La Liga, Copa del Rey, Euroopa superkarika ja jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused.
Alates 2016–17 hooajast, kui Bravo liitus Manchester Cityga, mängib ter Stegen ka Hispaania kõrgliigas Barcelona algrivistuses. 27. mail tuli ta klubiga Hispaania karika võitjaks, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1.
Koondisekarjäär
2009. aastal tuli ter Stegen Saksamaa noortekoondisega Euroopa U17 meistriks.
Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi ta 26. mail 2012 sõprusmängus Šveitsi vastu.
2016. aastal valis Saksamaa peatreener Joachim Löw ter Stegeni 23 mängija sekka, kes koondises esindavad riiki Euroopa meistrivõistlustel.
Ter Stegen mängis igas koondise mängus peale avamängu, kui Saksamaa võitis 2017. aasta Konföderatsioonide karika. Ta valiti finaali parimaks mängijaks.
Katrin Velbaum
Katrin Velbaum (sündinud 27. oktoobril 1977 Kohtla-Järvel) on eesti toimetaja ja filosoof, kes on avaldanud kirjutisi teadusfilosoofiast ja teaduse sotsioloogiast.
Velbaum kaitses magistrikraadi 2010. aastal Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Nicholas Maxwelli standardse empirismi kriitika võimalused võrdluses eesmärgile suunatud empirismiga – metafüüsilised ja empiirilised argumendid" (juhendajad Rein Vihalemm ja Endla Lõhkivi). Ta jätkab filosoofiaõpinguid Tartu Ülikoolis doktorantuuris, tema doktoritöö teema on "Eesmärgi mõiste roll ja tähendus erinevates teoreetilistes käsitlustes teadusest" (juhendaja Endla Lõhkivi). 2011. aastast töötab ta Tartu Ülikooli eetikakeskuses.
Katrin Velbaum on käsitlenud Isaac Newtoni religioossete vaadete mõju tema teadusfilosoofilistele seisukohtadele.
Baia de Arieș
Baia de Arieș (ungari keeles Aranyosbánya või Offenbánya, saksa keeles Offenburg) on linn Rumeenias Transilvaanias Alba maakonnas. Linn asub Arieșe jõe ääres, maakonnakeskusest Alba Iuliast ligikaudu 40 km põhjaloodes.
Juozas Tonkūnas
Juozas Tonkūnas (30. märts 1894 – 6. mai 1968 Vilnius) oli Leedu agronoom, haridusjuht (Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor). Aastatel 1934–1939 oli ta Leedu haridusminister.
Baia de Arieș
Linna haldusalasse kuulub viis küla: Brăzești (Berzesd), Cioara de Sus (Felsőcsóra), Muncelu (Muncsal), Sartăș (Szártos) and Simulești.
Juozas Tonkūnas
Ta sündis aastal 1894 praeguse haldusjaotuse järele Pasvalysi rajoonis. Aastal 1913 lõpetas ta Miitavi gümnaasiumi. Seejärel läks ta õppima Moskva Põllumajanduse Akadeemia agronoomiaosakonda, mille lõpetas 1917. aastal.
Baia de Arieș
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 99,3%, ungarlasi 0,55% ja mustlasi 0,19%.
Asulat on esmamainitud 1325. aastal. 15. sajandi alguses anti Baia de Arieșele vabalinna staatus, kuid kaotas hiljem linnaõigused. Baia de Arieș sai linnaõigused tagasi 18. jaanuaril 1998. Baia de Arieș on olnud kaevanduslinn, seal on kaevandatud kulda ja hõbedat, hilisemal ajal värvilisi metalle, pliid ja tsinki. Kaevandustegevus linnas lõpetati 2004. aastal.
Juozas Tonkūnas
Pärast Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia loomist Dotnuvas 23. septembril 1924 määrati dotsendiks ja põllumajandusosakonna juhatajaks. 24. septembril 1924 valiti professorite kogu esimeseks sekretäriks. 16. mail 1927 ülendati erakorraliseks professoriks. 11. novembril 1927 valiti Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia prorektoriks. 1. detsembrist 1928 kuni 28. juulini 1934 oli ta Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor.
Juunis 1941 küüditati ta 14 aastaks Siberisse. Aastal 1955 sai ta tagasi Leetu. Oktoobris 1955 määrati Leedu riikliku tõuaretusjaama agrotehnilise osakonna juhatajaks Dotnuvas. Aastatel 1956–1962 töötas Dotnuvas Leedu Põllumajandusinstituudi niitude ja karjamaade osakonna juhatajana, õpetades aastatel 1956–1960 Leedu Põllumajandusakadeemias aiandust. Ta oli üks esimesi, kes hakkas uurima rohumaade väetamist ja kultuurkarjamaid.
Grzegorzew
Küla on esmamainitud 1236. aastal. Grzegorzew sai linnaõigused enne 1339. aastat, kuid kaotas need 1870. aastal.
Astrid Lepa
Astrid Lepa (aastani 1936 Astrid Lepler; 7. aprill 1924 Keila – 30. november 2015) oli eesti näitleja, lavastaja ja režissöör.
Ta lõpetas 1942 Tallinna 9. Keskkooli, õppis 1942–1946 Draamastuudio eriklassis näitlemist ja 1948–1950 Tallinna Muusikakoolis laulmist.
Isiklikku
Ta oli laulja ja pedagoogi Ester Lepa õde ja Margus Lepa ema.
Aleksandr Škirin
Aleksandr Škirin (rahvusvaheliselt kasutatakse kirjapilti Aleksandr Shkirin; sündinud 5. mail 1985 ) on Eesti iluuisutaja, jäätantsija. Tema partneriks jääl on olnud Julia Abolina.
2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl", kus tema partneriks oli Liis Tappo-Treial.
Baltistika
Baltistika on balti rahvaste ajalugu, keeli, kirjandust, arheoloogiat käsitlev teadusala. Baltistikale pandi alus 19. sajandil, kui Franz Bopp uuris preisi, Friedrich Kurschat leedu ja August Johann Gottfried Bielenstein läti keelt. 20. sajandi esimesel poolel tegeleti baltistikaga peamiselt slavistikakeskustes. Läti Ülikoolis Riias ja Leedu Ülikoolis Kaunases avati vastavalt 1919. ja 1922. aastal balti keelte õppetool ja tekkisid iseseisvad baltistika koolkonnad.
Paks boss
"Paks boss" (saksa keeles "Der Dicke") on Saksa telesari, mille esimesed osad jõudsid eetrisse 2005. aastal. Iga jao kestus on 45 minutit.
Kinnisomand
Kinnisomand on omandiõigus kinnisasjadele. Omandiõigus on isikul olev õiguslik võim asja üle. Kõige rohkem kinnisomandi kohta leiab asjaõigusseadusest (edaspidi AÕS). Vastavalt Eesti Vabariigi põhiseadusele on igaühel õigus oma omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada.
Kinnisomandi saamine
Kinnisomandit on võimalik saada neljal viisil:
Kinnisturaamatu kande igamine (AÕS § 123)
Sellisel viisil kinnisasja omandamise esimeseks eelduseks on kanne kinnisturaamatusse. Teiseks peab kanne olema õigusliku aluseta. Juhul kui isik on kantud kinnistusraamatusse kinnisasja omanikuna õigusliku aluseta, saab ta kinnisasja omanikuks, kui ta on vallanud kinnisasja katkematult 10 aastat nagu omanik. Valdus loetakse peatunuks, kui kinnisturaamatusse on valduse õiguslikkuse kohta kantud vastuväide.
Igamine (AÕS § 124)
Kui isik on 30 aastat katkematult vallanud kinnisasja, mis ei ole kantud kinnistusraamatusse või mille omanikku kinnistusraamatust ei nähtu või mille omanik oli enne valdaja poolt valduse saamist surnud ja 30 aasta jooksul ei ole tehtud kinnistusraamatusse niisugust kannet, mille tegemiseks on vajalik omaniku nõusolek, võib valdaja nõuda enda kandmist kinnistusraamatusse kinnisasja omanikuna.
Loobumine (AÕS § 126)
Loobumise teel on kinnisomand võimalik saada ainult riigil. Loovutajaks võib olla eraisik või juriidiline isik. Loobumistehing peab olema notariaalselt kinnitatud. Kui loobumistehing on kinnitatud, läheb kinnisomand üle riigile peale vastava kande tegemist kinnistusraamatusse, selleks ei ole vaja riigi nõusolekut. Kui riik on saanud kinnisomandi loobumise teel ja kinnisomandisse kuuluvale kinnisasjale on seatud reaalkoormised, siis riik vastutab koormiste täitmisel kinnisasja väärtuse ulatuses.
Oblinghem
pisi|Oblinghemi vallamaja
Kinnisomand
Kinnisomandi ulatus
Kinnisomandi ulatuse puhul tuleb peamiselt eristada ruumilist ja piirilist ulatust. Kinnisomandi ulatuse all võib rääkida ka omandi ulatusest maavaradele, veekogudele, avalikele veekogudele ja veekogust tekkinud maale.
Oblinghem
Oblinghem (pikardi: Oblinghin) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Kinnisomand
Ruumiline ulatus (AÕS § 127)
Kinnisomand ulatub ruumiliselt maapinna, õhuruumi ja maapõue sellise kõrguse või sügavuseni, milleni ulatub omaniku huvi kinnisasja kasutamisel. Kinnisasja omanikul pole lubatud keelata tegevust sellises kõrguses või sügavuses, mida ta ise oma kinnisasja otstarbelisel kasutamisel ei vaja. See tähendab, et kui mõni lennuk soovib teha tema kinnisasja kohal ülelendu (nt 10 km) kõrgusel, siis ei ole omanikul sellises ulatuses seda mõistlik ega ka lubatud keelata.
Oblinghem
Oblinghem asub u. 3,2 km Béthune'ist loodes ja 39 km Lille'ist edelas, maantee D180 ääres.
Kinnisomand
Piiride ulatus (AÕS § 128)
Piiride ulatus on kinnisomandi (maatükkide) piir teiste kõrval asuvate kinnisasjadega (horisontaalne määramine). Piir määratakse plaanide ja piirimärkidega. Kinnisasja omanik vastutab piirimärgistuse säilimise eest ja tal pole lubatud piirimärke muuta ega eemaldada.
Oblinghem
pisi|tühi|
Kinnisomand
Kinnisomandi kitsendused
Kinnisomandi kitsendusteks võivad olla kohustused, mis ei lase omanikul kinnisasja vabalt kasutada, vallata või käsutada. Kitsendusteks võivad olla ka koormatised, näiteks maamaks või kinnistuga külgneva kõnnitee korrashoid. Kitsendused on alati siduvad läbi seaduse, haldusakti, kohtulahendi või tehingu.
Naabrusõigused
Naabrusõigused on sätestatud AÕS-i §-des 143–151. Nende eesmärk on tasakaalustada naaberkinnisasjade omanike vastassuunalisi huve. Naabrusõigustega seatakse kinnisomandile kindlad piirangud, et naaberkinnisasjade omanikud saaksid eesmärgipäraselt oma vara kasutada.
Piiranguteks võivad olla:
Marsi kliima
pisi|250x250px|[[Marss]] Marsi kliima on planeedi Marss keskmistatud ilmade režiim.
Kinnisomand
Teed ning tehnovõrgud ja -rajatised
Teede ning tehnovõrkude ja -rajatistega seotud kitsendused ei reguleeri neid eraldi õiguse esemetena, vaid nende talumise kohustust.
Kui kinnisomandisse kuuluvat kinnisasja läbib avalikult kasutatav tee, peab kinnisasja omanik selle kasutamist taluma ega tohi selle kasutamist takistada. Lisaks kui naaberkinnistul puudub vajalik juurdepääs avalikult kasutatavale teele, peab kinnisasja omanik võimaldama kindla tasu eest juurdepääsu läbi enda kinnisasja.
Marsi kliima
Marssi on uuritud Maal asuvate instrumentidega alates 17. sajandist. Lähiuuringud said võimalikuks alles 1960. aastate keskel, mil hakati Marsi juurde kosmoseaparaate saatma. Marsi keskmine atmosfääritemperatuur on −63 °C. Pinnatemperatuur varieerub vahemikus 20 °C (keskpäeval ekvaatoril) kuni −125 °C (poolustel). Marsil ei esine taimestikku ega vihmasadu, seega planeedi jaotamine kliimavöötmetesse baseerub peamiselt temperatuuril, samuti võib seda edasi arendada tolmujaotuse, veeauru koostise ja lume esinemise järgi. Ka võib Marsi jagada päikesekliimatsoonideks.
Kinnisomand
Teed ning tehnovõrgud ja -rajatised
Kinnisasja omanikul on kohustus ka taluda enda kinnisasja piiride ja ruumi ulatuses asuvaid tehnovõrke ja -rajatisi. Teisisõnu tähendab see, et kui kinnisasja all, kohal või peal asuvad tehnovõrgud või -rajatised, ei tohi kinnisasja omanik neid lõhkuda ega eemaldada. Ei ole vahet kas tegu on avalikes või era huvides kasutatavate võrkude või rajatistega.
Marsi kliima
Marsi paleoklimatoloogia
Marsi geoloogiline ajalugu jaotatakse kraatrite tiheduse põhjal kolmeks ajastuks: Noa, Hesperi ja Amazonase.
Teadlased on arvamusel, et Marsi pinnal leidus minevikus vedelat vett. Selleks oletuseks annavad alust Marsilt leitud mineraalid jarosiit ja götiit. Mõnede kraatrite morfoloogia viitab samuti sellele, et nende tekkimise ajal oli pinnas märg. Marsi maastiku erosiooni ja orgude uurimisel on samuti saadud tõendeid soojematest ja niiskematest oludest Noa ajastu Marsil (enam kui 4 miljardit aastat tagasi). Samas viitavad marsimeteoriitide keemilised analüüsid sellele, et keskmine pinnalähedane temperatuur Marsil on olnud viimased 4 miljardit aastat allpool 0 °C.
Mõned teadlased arvavad, et suur hulk vulkaane Tharsise piirkonnas on avaldanud Marsi kliimale märgatavat mõju. Vulkaanipursetel vabaneb suur hulk gaasi, põhiliselt veeauru ja süsihappegaasi. Piisav kogus gaasi võinuks muuta Marsi atmosfääri tihedamaks kui Maa oma. Süsihappegaas on kasvuhoonegaas, mis tõstab planeedi temperatuuri, see kuumeneb kuna absorbeerib infrapunakiirgust. Seega võisid Tharsise vulkaanid muuta Marssi minevikus rohkem Maa sarnaseks. Marsil võis olla palju tihedam atmosfäär, temperatuur planeedil võis olla kõrgem ning seal võis leiduda ka veekogusid.
Ilm
Marsi temperatuur ja atmosfääritsirkulatsioon varieeruvad aastate lõikes. Marsil ei ole ookeane, mis Maal mängivad aastasiseste ilmamuutuste tekkimisel suurt rolli. Mars Orbiter Camera andmed, mis alates 1999. aasta märtsist hõlmavad 2,5 Marsi aastat, näitavad et Marsi ilm on paremini ennustatav kui Maa oma. 29. septembril 2008 tegi maandur Phoenix fotosid pilvedest sadavast lumest 4,5 kilomeetri kõrgusel Heimdali kraatri kohal. Lumi aurustus enne planeedi pinnale jõudmist.
Atmosfäärirõhk
Marsi atmosfäär koosneb peamiselt süsihappegaasist ja keskmine atmosfäärirõhk planeedi pinnal on umbes 636 paskalit (Pa) (Maal on see näitaja 100 000 Pa). Seetõttu soojeneb Marsi atmosfäär energiat saades palju kiiremini kui Maa oma ja ka jahtub palju kiiremini. Kuigi Marsi temperatuur võib tõusta üle 0 °C, ei leidu Marsi pinnal madala atmosfäärirõhu tõttu püsivalt vedelat vett. Atmosfäärirõhk on allpool vee kolmikpunkti ning vedel vesi sublimeerub kiiresti veeauruks. Erandiks on madalad alad, eeskätt Hellas Planitia kraater (Marsi suurim kraater). See on nii sügav, et atmosfäärirõhk kraatri põhjas ulatub üle 1000 paskali, mis on ülalpool vee kolmikpunkti. Seega kui temperatuur ületaks kraatris 0 °C, siis võiks seal vedelat vett olemas olla.
Tuul
Marsi pinnal on väga madal termiline inertsus, mis tähendab, et see soojeneb Päikeselt energiat saades kiiresti. Kui polaaralad välja arvata, siis on päevased temperatuurikõikumised planeedil 145 °C ringis. Maal tekivad tihti tuuled seal, kus termiline inertsus järsult muutub, nagu näiteks maa ja mere piirl. Marsil meresid ei leidu, kuid on alasid, kus pinna termiline inertsus järsult muutub. Neil aladel tekivad hommikul ja õhtul tuuled.
Marsi madalamatel laiustel domineerib Hadley tsirkulatsioon. Kõrgematel laiustel valitsevad ilma kõrg- ja madalrõhualad.
Kuna Marsil pole sademeid (v.a CO2 lumi), siis püsib tuulte poolt atmosfääri viidud tolm seal üsna kaua.
Tolmutormid
Ühe globaalse tolmutormi ajal, mida NASA sond Viking vaatles, vähenes Marsi päevane õhutemperatuuri kõikumine 50 °C pealt ainult kümne kraadini. Tuule kiirus tõusis tund pärast tormi algust kuni 17 m/s, puhanguti 26 m/s. 2001. aasta tormi käigus tõusis atmosfääri temperatuur kiirelt 30 °C võrra. Kuna Marsi atmosfääril on madal rõhk, siis 18–22 m/s tugevused tuuled on võimelised viima tolmu atmosfääri, aga kuna Marss on väga kuiv, püsib tolm atmosfääris palju kauem kui Maal, kus vihm selle peagi välja viib.
Aastaaeg, mis järgnes tolmutormile, oli päevasel ajal 4 °C allpool keskmist temperatuuri. See oli nii, kuna atmosfääris olev tolm tõstis Marsi albeedot. Tolmutormid on kõige tavapärasemad periheeli ajal – siis, kui planeet saab 40% rohkem päikesevalgust kui afeeli ajal. Afeeli ajal tekivad veejää pilved, mis koos tolmuosakestega mõjutavad planeedi temperatuuri. 1950. aastatest alates tehtud vaatlused näitavad, et globaalse tolmutormi tõenäosus igal Marsi aastal on 1/3.
Metaan
Kuigi Maal on metaan kasvuhoonegaas, ei mõjuta Marsi atmosfääris olevad väikesed kogused sealset kliimat kuigivõrd. Väikestest metaanikogustest Marsi atmosfääris (mõni osake miljardi kohta (ppb)) andis avalikkusele esmakordselt teada teadlaste meeskond NASA Goddardi kosmosekeskuses 2003. aastal. 2004. aasta märtsis avastasid ka Mars Express Orbiter ja Maal asuvad observatooriumid Kanada-Prantsuse-Hawaii teleskoobiga Marsi atmosfäärist metaani (10 nmol/mol). Nende vaatluste keerukuse tõttu ei ole teadlased siiski üksmeelel vaatluste usaldusväärsuse osas.
Kuna UV-kiirgus lagundaks tänapäevastes Marsi tingimustes praegused väikesed metaanikogused ainult 350 aastaga, siis peab mingi seni kindlaks tegemata protsess metaani aktiivselt juurde tootma. Üks võimalik geoloogiline metaaniallikas oleks vee ja kivimite vahelised keemilised reaktsioonid.
2012. aasta augustis Marsil maandunud kulgur Curiosity mõõtmiste põhjal on tema maandumiskohas atmosfääris vähem kui 5 ppb metaani. 16. detsembril 2014 teatas NASA, et on avastanud Curiosity mõõtmiste põhjal metaani tõusu Marsi atmosfääris. See leidis aset 2013. aasta lõpus ja 2014. aasta alguses. Metaani kontsentratsioon tipphetkel oli 7 ppb, enne ja pärast tõusu oli sama näitaja kümme korda väiksem. Arvatavasti oli tegemist lokaalse nähtusega.
Süsihappegaasierosioon
Mars Reconnaissance Orbiteri tehtud piltidelt võib näha, et Marsil toimub ebatavaline erosioon. Kevadised temperatuuritõusud teatud piirkondades viivad CO2 jää sublimeerumiseni, mille tulemusel tekivad nii-öelda ämblikuorud.
Talvel tekkinud CO2 jää muutub kevadel auruks. Kui aur tekib nõrga jää all, siis tekivad CO2 geisrid.
Pilved
paremal|raam|Veejää pilved [[Phoenix (kosmosesond)|sondi Phoenix kohal, video on salvestatud 10 minuti kestel (29.08.2008)]] Marsi tolmutormide käigus võib atmosfääri jõuda peeneid osakesi, mille ümber saavad moodustuda pilved. Need pilved võivad tekkida kuni 100 kilomeetri kõrgusel planeedi pinna kohal. Pilved on väga tuhmid ning neid on võimalik näha ainult siis, kui need peegeldavad öötaevas päikesevalgust. Selles mõttes näevad need välja nagu helkivad ööpilved Maal, mis tekivad umbes 80 km kõrgusel maapinna kohal.
pisi|Suur sõõrikujuline pilv Marsi põhjapoolusel Marsi põhjapoolusel tekib igal suvel umbes samal ajal suur sõõrikujuline pilv, mis on iga kord enam-vähem sama suur. Pilve väline läbimõõt on umbes 1600 km ning sisemine auk on 320 km lai. Pilv on valget värvi ning teadlased arvavad, et see koosneb veejääst. Pilv näeb välja nagu orkaan Maal, kuid see ei pöörle.
Mäed
Nagu Maalgi, mõjutavad mäed Marsil planeedi ilma. Üks korduvatest ilmanähtustest, mida mõjutavad mäed, on spiraalne tolmupilv Arsia Monsi kohal. See võib kõrguda 15–30 km üle vulkaani tipu. Pilvi leidub Arsia Monsi kohal terve Marsi aasta kestel, kuid kõige rohkem on neid hilissuvel. Mägesid ümbritsevate pilvede hulk oleneb aastaajast. Pilved ümber Olympus Monsi ja Ascreaus Monsi tekivad põhjapoolkera kevade ja suve ajal, saavutades tipp-punkti hiliskevadel. Pilved ümber Alba Patera ja Pavonis Monsi tihenevad lisaks veel hilissuvel. Talvel on vaadeldud väga vähe pilvi.
Jää poolustel
pisi|200x200px|Marsi lõunapooluse jääkilbil esinevad mustrid, mis tekivad süsihappegaasigeisrite tõttu Marsi poolused on kaetud jääga, peamiselt veejääga, kuid ka süsihappegaasijääga (kuiv jää). Kuiv jää koguneb põhjapoolusele ainult talvel ning sublimeerub täielikult suvel. Samas lõunapoolusel on püsiv kuiva jää kiht, millel on paksust kuni 8 meetrit. See erinevus tuleneb sellest, et lõunapoolus on kõrgemal kui põhjapoolus. Talvel võib poolustel kondenseeruda nii palju atmosfääri, et atmosfäärirõhk võib varieeruda kuni kolmandiku võrra enda keskmisest väärtusest. Seda tsüklit mõjutavad mitmed faktorid, näiteks orbiidi ekstsentrilisus.