cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riina Reinvelt
Elulugu
Aastast 1998 töötab Eesti Rahva Muuseumis: 1998–2002 vanemkoguhoidja, 2002– peavarahoidja.
Matt Tennyson
2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Devilsiga.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Tennyson USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
39 eKr
Aasta 39 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Tadao Horie
Tadao Horie (jaapani keeles 堀江 忠男 Horie Tadao; 13. septembril 1913 Shizuokas – 29. märtsil 2003) oli Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1934–1936 3 mängu.
Tharsise platoo
pisi|Tharsise platoo topograafiline kaart Tharsise platoo on vulkaaniline platoo mis asub Marsi ekvaatori lähedal läänepoolkeral. Tharsisel asuvad Päikesesüsteemi suurimad vulkaanid, sealhulgas Arsia Mons, Pavonis Mons ja Ascraeus Mons, mis koos moodustavad Tharsis Montesi.
Tharsis on kreeka-ladina transliteratsioon Tanahi Tarshishest, mida on kirjeldatud kui maailma lääneserval asuvat kohta.
Adam Clendening
Adam Clendening (sündinud 26. oktoobril 1992 Niagara Fallsis, New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana American Hockey League'i (AHL) klubis Cleveland Monsters.
2011. aastal valis Chicago Blackhawksi ta NHL-i draft'is 36. valikuna. Hooajal 2012–13 asus ta mängima AHL-is Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs. 2013. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule ja hooajal 2013–14 AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. NHL-is debüteeris Clendening Blackhawksi meeskonnas 20. novembril 2014 mängus Calgary Flamesi vastu ja lõi selles mängus ka värava.
Karjääri jooksul on Clendening NHL-is mänginud veel Vancouver Canucksi, Pittsburgh Penguinsi, Edmonton Oilersi, New York Rangersi, Arizona Coyotesi ja Columbus Blue Jacketsi ridades. NHL-is on tema kõige edukam hooaeg olnud 2016–17, mil sai ta Rangersi meeskonnas 31 mänguga kirja kaks väravat ja üheksa väravasöötu.
2018. aasta juulis liitus ta Blue Jacketsiga. Alates hooajast 2018–19 on ta põhiliselt mänginud Blue Jacketsi noorteklubis Cleveland Monsters AHL-is.
Aastatel 2009 ja 2010 tuli Clendening USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Österreichische Schiffswerften AG
Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) on väike laevatehas Austrias Linzis, Doonau ääres. Linzi tehasele lisaks on väike allüksus Fußachis.
ÖSWAG annab tööd 98 inimesele. Alates asutamisest 1840. aastal on vette lastud rohkem kui 1467 laeva. 1894. aastal töötas laevatehases 650 inimest. Sama palju töötas 1974. aastal üksnes tehase Korneuburgi osas.
Pärast Austria liitmist Saksamaaga 1938. aastal oli ettevõte Reichswerke Hermann Göringi osa. Alates 1974. aastast on aktsiaselts.
Pikajärve külanõukogu
Pikajärve külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Valgjärve külanõukoguga.
Majandusküberneetika
Majandusküberneetika on küberneetika valdkond, mis tegeleb küberneetika ideede ja meetodite rakendamisega majandussüsteemides. Laiemalt mõistetakse majandusküberneetika all teadusvaldkonda, mis tekkis matemaatika, küberneetika ning majanduse kokkupuutealal, hõlmates matemaatilist programmeerimist, operatsioonide uurimist, ökonomeetriat ja matemaatilist ökonoomikat.
Eestis
Esimest korda võeti Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusküberneetika erialale vastu üliõpilasi 1967. aastal. Enne seda olid majandusküberneetika kõrgharidust tunnistava diplomi saanud üheksa TRÜ õigus- ja majandusteaduskonna lõpetanut, kes olid õppinud eriprogrammi alusel lisaks majanduslikele ainetele süvendatult matemaatikat ning matemaatiliste meetodite kasutamise võimalusi majanduses.
207. julgestusdiviis
207. julgestusdiviisi (207 Sicherungs-Division) oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägede poolt okupeeritud Eestis Tartus dislotseerunud Väegrupi Nord tagalapiirkonna julgesutusüksus. Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas.
207. julgestusdiviisi üksused
Diviisi koosseisus oli staap koos sideroodu, välikomandantuuriga.
Diviisis oli kolmest pataljonist koosnevad 2 jalaväerügementi, kus igas pataljonis oli:
Julgestusdiviisi tegevusvaldkonda kuulus sõjavangilaagrite haldamine ja üksuste formeerimine kohalikest elanikest. 26. juunil 1942 arvati 207. julgestusdiviisi koosseisust välja Dulag’id nr. 101, 102, 154 ja 200. 207. julgestusdiviisile allutati Stalag’id (statsionaarsed laagrid) nr. 332 (Viljandis), 372 (Pihkvas), 381 (Tapal). (Vt Saksa sõjavangilaagrid Eestis)
Mount Frere
Mount Frere on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Alfred Nzo ringkonnas, Umzimvubu valla halduskeskus.
Mount Frere on asutatud 1876. aastal. Aastatel 1976–1994 kuulus Mount Frere Transkei bantustani koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mount Frere elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 96,08%, värvilisi 1,24%, India või Aasia päritolu inimesi 0,80%, valgeid 0,78% ja teisi 1,10%. Koosa keelt pidas emakeeleks 86,58% inimestest, inglise keelt 6,05%, suulu keelt 1,62%, afrikaani keelt 0,81% ja sotho keelt 0,51%.
Trevor Moore
Trevor Moore (sündinud 31. märtsil 1995 Thousand Oaksis Californias) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana vasakäärel.
Aastatel 2013–2016 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Toronto Maple Leafs. Ta asus hooajal 2016–17 mängima American Hockey League'is (AHL) Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies. 2018. aastal võitis ta Marliesiga Calder Cupi. 2019. aastal valiti Moore AHL-i tähtede mängule.
NHL-is debüteeris Moore 23. detsembril 2018 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 13. jaanuaril 2019 mängus Vancouver Canucksi vastu.
2020. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Kingsile.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Moore USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Žukovi rajoon
Žukovi rajoon (vene keeles Жуковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Žukovi linn.
Rajoon piirneb põhjas ja idas Moskva oblastiga, lõunas Tarussa rajooniga, läänes Malojaroslavetsi rajooniga ja loodes Borovski rajooniga.
Rajooni pindala on 1360 km². Elanike arv oli 2012. aastal 48 338, 2009. aastal 45 400 ja 2002. aastal 46 180.
Žukovi rajoonis on 175 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Beloussovo, Žukovi ja Kremjonki linna) ning kaheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Protva, Istja ja Nara.
Barquisimeto
Barquisimeto on linn Venezuelas, Lara osariigi pealinn. Barquisimeto on rahvaarvult Venezuela neljas linn Caracase, Maracaibo ja Valencia järel ning esimene Lara osariigis. Seda peetakse Venezuela Kesk-Lääne piirkonna peamiseks linna-, kultuuri-, majandus-, haridus- ja tööstuskeskuseks, kus elab üle miljoni elaniku.
Lorenzo Vigas
pisi|Lorenzo Vigas (2016) Lorenzo Vigas Castes (sündinud 1967 Méridas) on Venezuela filmirežissöör.
Vigase 2015. aastal valminud film "Desde allá" võitis Veneetsia filmifestivali peaauhinna Kuldlõvi.
Tema isa oli tuntud kunstnik Oswaldo Vigas.
Võnnu liit
Võnnu liit oli 1. aprillil 1533 Võnnus (läti Cēsises) sõlmitud liiduleping Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni, Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi, maamarssali Hermann von Brüggenei ja Riia linna vahel.
Liivi ordu poolt kirjutasid liidulepingule lisaks ordumeistri ja maamarssali poolt alla ka Järva foogt Heinrich von Thülen, Kuldīga komtuur Heinrich von Galen, Aluliina komtuur Johann von der Recke, Pärnu komtuur Loeff von Loe, Dünaburgi komtuur Johann von Eickel, Karksi foogt Melchior von Galen, Dobele komtuur Jürgen von Hoete ja Riia linnusekomtuur Eberhard von Schüren. Olulisematest käsknikest jätsid alla kirjutamata Tallinna komtuur Remmert von Scharenberg ja Viljandi komtuur Rupert de Grave, kes mõlemad tegutsesid hiljem (koos Maasilinna foogti Rutger von Schwansbelliga) otseselt markkrahv Wilhelmi huvide vastaselt.
Võnnu liit kehtis ametlikult kuni 1534. aasta alguseni, mil ordumeister liitus Viljandi liiduga.
Sebastián Fernández Wahbeh
Sebastián Fernández Wahbeh (sündinud 12. juulil 2000 Caracases) on Venezuela-Hispaania päritolu võidusõitja. Ta osales 2019. aasta FIA Vormel 3 meistrivõistlustel Campos Racing koos Alex Peroni (hiljem David Schumacher) ja Alessio Deleddaga ning 2020. aasta FIA Vormel 3 meistrivõistlustel ART Grand Prix, Théo Pourchaire'i (hiljem Caio Collet) ja Alexander Smolyariga.
Madalamates klassides
Fernández veetis oma kaks esimest hooaega üheistmelistes Itaalia, Saksamaa, Hispaania ja Emirati Vormel 4 meistrivõistlustel koos Diego Bertonelli, Yan Leon Shlomi, Toni Wolfi, Xavier Lloverase, Richard Verschoori, Danny Kroesi ja Charles Weertsiga. Ta saavutas oma esimese võidu 2016. aasta Itaalia Vormel 4 meistrivõistlustel eelviimases sõidus Monzas, 2017. aastal võitis ta viis osavõistlust ja lõpetas edetabelis 4. kohal Lorenzo Colombo ja Leonardo Lorandi kõrval.
FIA Vormel 3 meistrivõistlustel
Sellest hoolimata allkirjastas Campos Racing Fernándeze Vormel 3 avakampaania jaoks koos Alex Peroni ja Alessio Deleddaga. Tal läheks veelgi kehvemini kui eelmisel hooajal ja ta ei koguks punkte, 12. koht Barcelonas on tema parim tulemus. Ta saavutaks meistrivõistlustel 27. koha, mis on madalaim kõigist igal alal võistelnud sõitjatest kolmas.
ART Grand Prix meeskond sõlmis Fernándeze 2020. aasta hooajaks partneri prantslase Théo Pourchaire'i ja venelase Aleksandr Smolyariga. Fernández saavutas Red Bull Ringi avaringis polepositsiooni, mis oli talle esimene FIA Vormel 3 sarjas. Siiski langes ta võistlusest välja pärast esimeses kurvis toimunud kokkupõrget.
Elsburg
Elsburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Pikavere külanõukogu
Pikavere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Elsburg
Asula on rajatud 1887. aastal, linnaõigused sai 1957. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elsburgi elanikest valgeid 70,71%, mustanahalisi aafriklasi 22,34%, värvilisi 3,76%, India või Aasia päritolu inimesi 2,74% ja teisi 0,47%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 64,98%, inglise keelt 16,16%, suulu keelt 4,61%, sotho keelt 2,21%, pedi keelt 1,89% ja koosa keelt 1,65%.
Hiidürask
Hiidürask (Dendroctonus micans) on putukaliik.
Pikavere külanõukogu
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Peningi vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Pikavere külas.
Hiidürask
Levila
Neid võib kohata Põhja-Euroopa, Siberi ja Jaapani okasmetsades. Võõrliigina elavad nad ka Iirimaal, Suurbritannias jm.
Pikavere külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Pikavere külanõukogu 1950 septembris Kose rajooni koosseisu.
Hiidürask
Kirjeldus
Täiskasvanud hiidürask on 6–9 mm pikkune.
Pikavere külanõukogu
Seoses Kose rajooni likvideerimisega liideti Pikavere külanõukogu 1959 veebruarist Harju rajooniga.
1973. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 110 km² ja elanike arv 1127.
Hiidürask
Paljunemine
Sigimisperioodil moodustavad nad peresid (nii monogaamseid kui polügaamseid) ja paljunevad eelistatult kuuse koore all kuid pereelu on võimalik ka mändide (sh harilik mänd) ja nulgude koore all. Emane hiidürask muneb harilikult 100 kuni 150 muna. Nad toituvad üheskoos perekäikudes.
Tüvekahjur
Nende perekäigud nõrgestavad puud. Arvatakse, et nad viivad puitu südamemädanike seeni. Seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks.
Rubén Sobrino
Rubén Sobrino Pozuelo (sündinud 1. juunil 1992 Daimielis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Cádiz.
2008. aastal liitus ta Madridi Reali noorteakadeemiaga. Aastatel 2011–2014 mängis ta Madridi Reali reservmeeskonnas, kuid klubi põhimeeskonda ta välja ei jõudnud.
Hooajal 2014–2015 mängis ta Hispaania esiliiga klubis SD Ponferradina.
2015. aasta augustis siirdus ta Inglismaa klubisse Manchester City, kuid ei mänginud seal kordagi. Hooajal 2015–2016 oli ta laenul Hispaania esiliiga klubis Girona ja 2016–17 Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés. 2017. aasta juulis sõlmis ta Deportivo Alavésiga püsiva lepingu.
2019. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Valencia, kuid seal põhikoosseisu murda ei suutnud. 2021. aasta jaanuaris läks ta laenule Cádizi, kellega sõlmis sama aasta augustis püsiva kolmeaastase lepingu.
Aastatel 2008–2011 mängis Sobrino Hispaania noortekoondistes.
Variku kihistu
Variku kihistu (inglise keeles Variku Formation) on ordoviitsiumi ladestu Viru ladestiku kihistu.
Kagu-Eestis esineb merglit, mis ei kuulu Mosseni kihistusse ja mida mõned autorid peavad Lukštai kihistikku kuuluvateks. Kuigi Eesti kivimid on samamoodi muda settimisel tekkinud, sisaldavad need rohkem kilta, nii et teised autorid liigitavad need kivimid uueks Variku kihistuks. Uue kihistu stratotüübina on pakutud välja Ristiküla-174 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 401,1–409,9 meetril. Variku kihistu esineb ka Tartu Variku linnaosa puuraugus Variku-453, mille järgi kihistu on ka nime saanud. Kihistu alumine osa jääks Keila, keskmine Oandu ja ülemine osa Rakvere lademesse.
Liimipüstol
Liimipüstol on kuumliimimiseks kasutatav tööriist. Liimiks on tahkes olekus termoplast, mis peale kuumutamist ning sulatamist kantakse püstoliga töödeldavale esemele. Liim on kasutamise ajal kuum ning võib kontakti korral nahka kõrvetada.
Kasutamine
Silindrikujuline termoplasti padrun asetatakse püstolisse, mille järel see kuumeneb ning muutub vedelaks. Vedelal kujul on see esemele kandmiseks valmis. Seda tehakse, vajutades püstoli päästikule, mis laseb sulaliimi aeglaselt valla. Liim tahkestub mõne sekundi kuni minutiga.
Eelised/puudused
Võrreldes tavaliste lahuseliste liimidega on tahkestumis- või kuivendamisprotsess lühem. Samuti ei esine liimi hõrenemist, nagu võib tavaliimidel juhtuda. Termoplast püsib pikka aega kasutuskõlblikuna ning on jäätmena lihtsasti äravisatav (sorteeritav). Teiselt poolt ei saa seda kasutada soojustundlikel materjalidel. Väga kõrgetel temperatuuridel on sideme moodustamistugevus nõrgenenud, kuna liim on tavalisest vedelam.
Lukštai kihistik
Lukštai kihistik (inglise Lukštai Member) on ordoviitsiumi ladestu Oandu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Lukštai küla järgi Leedus.
Kihistiku stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 619,4...622,3 meetril. Kihistiku suurim paksus on 5 meetrit.
Kihistik koosneb vahelduvatest lubjakivi ja mergli kihtidest. Leedus eristatakse seda maa keskosas. Ka Kagu-Eestis esineb sama perioodi merglit, mis ei kuulu Mosseni kihistusse ja mida mõned autorid peavad Lukštai kihistikku kuuluvateks. Kuigi Eesti kivimid on samamoodi muda settimisel tekkinud, sisaldavad need rohkem kilta, nii et teised autorid liigitavad need kivimid uueks Variku kihistuks.
Aru (perekonnanimi)
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aru 652 inimesel: 317 mehel ja 335 naisel. Perekonnanimede levikult on Aru meeste seas 138. kohal ja naiste seas 143. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 15,77.
Commodore 64
Commodore 64 (ka C64 ja C=64) on 8-bitine personaalarvuti, mida esitleti 1982. aasta jaanuaris. Arvutite masstootmine algas sama aasta kevadel ja turule jõudsid need augustis hinnaga 595 dollarit. Arvutil oli nimele vastavalt 64 kB RAM-mälu ning oma aja kohta väga hea heli- ja videosüsteem. Commodore 64 hüüdnimi "leivakast" on tingitud arvuti värvist ja kujust.
Commodore 64 on läbi aegade müüduim koduarvuti mudel, seda müüdi kokku 17 miljonit. Aastatel 1983–1986 domineeris C64 personaalarvutite turul 30–40% turuosaga. Osa müügiedust tulenes Commodore 64 müümisest elektroonikapoodide asemel supermarketites. Koguste ja tootmiskulude kontrollimiseks tootis Commodore paljud arvuti osad ettevõttesiseselt. Seda on võrreldud kuulsa Ford T tootmisprotsessiga – mõlemad tegid oma toote uue tehnoloogia ja masstootmise abil kättesaadavaks laiadele massidele.
Commodore 64 jaoks toodeti ligikaudu 10 000 kommertstarkvara, mille hulgas olid arendusprogrammid, kontoritarkvara ja mängud. C64 emulaatorid võimaldavad samu programme käivitada kaasaegsetes arvutites ja mängukonsoolides ka tänapäeval.
Ajalugu
left|pisi|Commodore 64 käivitusekraan 1981. aasta jaanuaris alustas MOS Technology Inc uute graafika- ja heli integraallülituste disainimist. MOS Technology VIC-II (graafika) ja MOS Technology SID (heli) valmisid novembris 1981.
Seejärel alustas Commodore mängukonsooli projekti, mis oleks kasutanud lisaks neile ka Ultimaxi mikrokiipi, mille oli välja töötanud Yash Terakura. Projekt peatati aga vaid mõne masina tootmise järel.
Samal ajal, olles kriitilised Commodore tootearenduse suuna suhtes, pakkusid Robert Russel ja Robert Yannes välja idee odavast VIC-20 järglasest. Commodore tegevjuhi Jack Tramieli tingimuseks oli, et masinal saab olema 64 kB muutmälu. 64 kB RAM-i maksis sel ajal üle 100 USA dollari, kuid Tramiel teadis, et mälu hinnad langevad ja tootmise hoogustudes jõuavad hinnad aktsepteeritavale tasemele. Tramiel pani tähtajaks 1981. aasta jaanuari esimese nädalavahetuse, mil toimus koduelektroonika mess (Consumer Electronics Show).
Toote koodnimetuseks sai VIC-20 järglasena VIC-40. Meeskond, kuhu kuulusid Bob Russell, Bob Yannes ja David A. Ziembicki, töötas puhkamata, seda ka jõulude ja tänupüha ajal ning tähtajaks said prototüüp ja mõned programmid valmis.
Masin sisaldas Commodore Basic 2.0 süsteemi, mis käivitus ROM-lt ja oli buutides kohe saadaval.
Esitluseks muudeti VIC-40 nimi C64-ks, jätkates sellega traditsiooni, kus nimi koosnes tähest ja mälu suurusest.
C64 tegi koduelektroonika messil suurepärase debüüdi. David A. Ziembicki sõnul täitsid nende boksi Atari inimesed, kes imestasid – kuidas on võimalik seda pakkuda 595 USA dollari eest. Samal ajal oli C64 tootmismaksumus tänu vertikaalsele integratsioonile Commodore tootmisliinidel ainult 135 USA dollarit.
Commodore 64 põhilisteks konkurentideks olid Atari 8-bit ja Apple II. Atarid olid väga sarnase riistvaraga, kuid sisaldasid spetsiaalselt tellitud mikrokiipe heli ja video jaoks, ning see tegi need kalliks. Apple II maksis sel ajal 1200 ja Atari 899 USA dollarit. Commodore'i edu võtmeks oli agressiivne turundustaktika – nad kasutasid osavalt ära hinna ja jõudluse suhet, võrreldes end telereklaamides konkurentidega.
Commodore turundas C64 lisaks volitatud edasimüüjatele, ka supermarketites, odavpoekettides ja mänguasjapoodides. Läbi sisseehitatud RF-modulaatori oli C64 võimalik ühendada otse teleri külge. Samas oli olemas ka videoväljund spetsiaalsete monitoride jaoks. Commodore'i agressiivne müük käivitas hinnasõja, mille tagajärjel maksis C64 1980. aastate lõpus vaid veidi üle 100 USA dollari. 1988. aastal müüdi C64 arvuteid maailmas 1,5 miljonit. Tootmine plaaniti lõpetada 1995. aastal, kuid 1994. aasta aprillis taotles Commodore pankrotti ja tootmine lõppes juba siis.
Tarkvara
Nagu selleaegsetele arvutitele tavaline, sisaldas Commodore 64 ROMi-põhist BASIC programmeerimiskeelt. Operatsioonisüsteem kui selline puudus. Kernel oli ligipääsetav läbi BASIC-u käskude. BASIC-u versioon oli piiratud ega sisaldanud spetsiaalseid käske heli ja graafika manipulatsiooniks. Selle asemel pidi kasutama POKE-käske, mille kaudu sai otse graafika ja helikaardi registrite ligi. Lisakäskude kasutamiseks tootis Commodore kaks laienduskassetti – Simon's BASIC ja Super Expander 64.
Commodore 64-le on teised tootjad loonud arvukalt operatsioonisüsteeme. Wheels ja GEOS megapatch vajasid seejuures riistvara uuendust. Unixil põhinev LUnix töötas käsurealt, OS Contikil oli aga graafiline kasutajaliides.
1980. aastatel kasutati Commodore 64 Bulletin Board System selliste tarkvarapakettidega nagu Bizzare 64, Blue Board, C-Net ja Color 64.
Online-teenuse pakkujad, näiteks Compunet, Compuserve (selle ostis hiljem ära American Online), The Source ja Minitel, pakkusid modemit koos oma tarkvara ja kasutusajaga. Lisatarkvara laaditi Commodore 64 dataset kassetimaki abil. Üks kassett (sama mis helikassett) võis sisaldada mitut programmi ja teatud programmi laadimiseks pidi kasseti kerima vastava programmi algusse.
Riistvara
Commodore 64 kasutab 8-bitist MOS Technology 6510 mikroprotsessorit. See on lähedane 6502-le, lisatud on 6-bitine sisemine I/O-port, mida C64 kasutab ROM-i ja dataset kassetimakki ühendamiseks.
Commodore 64-l on 64 kB RAM-i, millest 38 kB on Commodore BASIC 2.0 laadimiseks buutimisel.
ROM-i on 20 kB ja see sisaldab BASIC-u interpretaatorit ja kernelit. Kuna protsessor suudab adresseerida ainult 64 kB korraga, saab alglaadimisel lisaks ROM-ile kasutada RAM-i 39 kB ulatuses. Kui programm Basic interpretaatorit ei kasuta, saab RAM-i adresseerida ROM-i aadressidele.
Mitmevärviline madala resolutsiooni režiim võimaldas 160×200 px, kõrgem 320×200 ekraanipilti. Enamik mänge kasutas neist esimest.
Helikiip SID-l on kolm kanalit, igaüks eraldi ADSR-generaatori, ringmodulatsiooni ja filtritega. Bob Yannes (hilisema süntesaatorite tootja Ensoniq asutaja), kes selle mikrokiibi välja töötas, kritiseeris teisi omaaegseid arvuti helikiipe, kui primitiivseid ja "selliste inimeste tehtud, kes muusikast midagi ei tea". Tihti sai mängu Commodore 64 mängude muusikast hitt omaette. SID helikiibist on kaks versiooni – 6581 ja 8580. 6581 kasutas MOS Technology algses "leivakast" C64-s ja C128-s. 1987. aastal asendas MOS technology selle 8580 kiibiga. Esialgse 6581 kiibi heli oli "krõbedam" ja paljud Commodore 64 kasutajad eelistasid just seda. Tehniliselt oli nende kiipide peamiseks erinevuseks toitepinge. 6581 kasutas 12-voldist toitepinget,8580 aga 9-voldist. SID-kiibil on väga eriline hääl, mille tõttu paljud entusiastid ja tootjad valmistasid selle baasil oma arvuteid ja süntesaatoreid (näiteks Elektron SidStation). 2007. aastal süüdistati Timbalandi plagiaadis just SidStationiga mängitud lugude, nagu "Block Party" ja "Do It" pärast.
Toiteks kasutas Commodore 64 eraldi toiteplokki, milleks oli mitme väljavõttega trafo, valatud epoksüvaigu sisse. Viimane takistas jahtumist ja põhjustas sellega tihti trafo ülekuumenemist. Väline toiteplokk säästis arvuti enda ruumi ja võimaldas eri riikide jaoks hõlpsamini erinevaid versioone toota. Välisel disketiseadmel oli eraldi toiteplokk, mis tekitas Commodore 64 ümber paraja juhtmete puntra. Mõlemad toiteplokid olid oma tõrgete poolest kurikuulsad. Tavalisim tõrge oli ülekuumenemine, mis katkestas arvuti töö paariks tunniks. Seetõttu kasutasid paljud, kes selliseid katkestusi lubada ei saanud (näiteks programmeerijad), enda topeltvooluringiga toiteplokke. Hiljem Commodore muutis toiteplokkide disaini, loobudes trafo valamisest epoksüvaigu sisse.
I/O-pordid ja toide
pisi|300px|Commodore 64 pordid (vasakult: Joy1, Joy2, Power, Cartridge, RF-adj, RF, A/V, 488, Tape, User)
Kuningas üheks päevaks
Saamislugu
Pärast edukat esimest ooperit "Oberto" (1839) sai Verdi 1840. aasta alguses La Scala impressaariolt Bartolomeo Merellilt lepingu kirjutada teatrile veel kolm ooperit. Esimene neist pidi olema Verdi soovil koomiline ning valmis ettekandmiseks 1840. aasta sügishooaja avamisel. Seega oli teose komponeerimisega kiire. Koomilise ooperi kirjutamine langes Verdi jaoks väga õnnetusse perioodi. Lühikeste vaheaegadega olid surnud tema kaks last ja komponeerimise ajal ka esimene abikaasa Margherita Barezzi.
Verdil soovitati valida kolme Felice Romani juba olemasoleva libreto vahel. Mainekas libretomeister ei viitsinud uue kallal vaeva näha. Ükski pakututest Verdile ei meeldinud, kuid kuna asjaga oli kiire, valis ta selle, mis talle "tundus kõige vähem halb". Kuid valitud tekst esindas 20 aasta taguseid teatrimaitseid.
Esmaettekanne
Merelli võttis ooperi kohe repertuaarist maha ja teater maksis järgmistele etendustele piletid ostnutele raha tagasi. Mainekas ooperimaja võttis selle Verdi teose oma repertuaari uuesti alles 2001. aastal. Teised lavastused Verdi eluaja pealkirjaga "Il finto Stanislao" (Veneetsias 1845, Roomas 1846 ja Napolis 1859) läksid palju paremini, sest muusika on meloodiline, solistid olid paremad ja faabulale ei pööratud erilist tähelepanu.
Rollide esmaesitajad
Dirigeeris Eugenio Cavallini.
Süžee
Tegevus toimub 1733. aastal parun di Kelbari lossis Bresti lähedal Bretagne'is Prantsusmaal. Taustaks on väga vabalt käsitletud Poola suktsessioonisõda. Parun di Klebar on korraldanud just riigipöörde ja anastanud trooni. Kuningas varjab end, kuid saadab Bresti di Klebari lossi valekuningana trooni tagasisaamist korraldama Prantsuse ratsaväe ohvitseri, ševaljee di Belfiore.
Parun di Kelbari lossis valmistutakse kaheks pulmapeoks. Parun on sõlminud poliitilise liidu ja tahab selle kindlustamiseks panna oma tütar Giulietta mehele rikkale, kuid eakale Inglise maksunõudjale-varahoidjale la Roccale. Giulietta on aga tegelikult kiindunud nõbu Edoardo di Sanvali. Paruni õetütar, noor lesk markiis del Poggio kavatseb omakorda abielluda krahv di Ivreaga, sest talle tundub, et senine kallim, teel Bresti kohatud Pariisi ratsaväeohvitser di Belfiore, teda enam ei armasta ja on kuuldavasti teda petnud ning ta maha jätnud.
Pulmatseremoonial osalema oodatakse ka kuningat. Kuuldes, et tulemas on kahed pulmad ja abiellumas tema endine pruut del Poggio, saadab Belfiore valekuningana paruni õukonnale kirja, et peokorralduses tehtaks muudatusi. Edoardo on aga ahastuses, et Giulietta abiellub, ning palub end pulmapidustustele kaasa võtta. Belfiore lubab talle ihukaitsja koha. Algavad taktikalised manöövrid, pulmadega venitamine ja intriigid.
Edoardo kohtub Giuliettaga. Markiis del Poggio on hämmingus, et saabunud kuningas sarnaneb ševaljee Belfiorega. La Rocca teelt kõrvaldamiseks lubab valekuningas talle sooja ametikoha ja printsess Inessa käe. La Rocca ütleb Giuliettast lahti. Parun kutsub ta selle eest duellile. Valekuningas astub samme, et parun di Kelbar lõpuks soostub Giulietta ja Edoardo abiellumisega ning too annab neile ka ühe oma lossidest ja 5000 skuudi aastas.
Markiis pole endiselt kindel, kes on tegelikult kuningas. Ta sooviks siiski abielluda ševaljeega, ehkki õrritab valekuningat krahv di Ivreaga, kui see lossi saabub. Kui õige kuningas naaseb salajaselt missioonilt Varssavisse, selgub ka Belfiore isik. Kuningas tänab Belfioret tehtud töö eest ja nimetab ta marssaliks. Nüüd võib ševaljee vanduda markiisile armastust ja paluda tema kätt. Kuningas laulatab mõlemad paarid.
Põld (perekonnanimi)
Põld on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Põld 961 inimesel: 460 mehel ja 501 naisel. Perekonnanimede levikult on Põld meeste puhul 73. kohal ja naiste puhul 79. kohal. Perekonnanime Põld kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus oli 42). Perekonnanimi Põld on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 44,96.
Shōgo Kamo
Shōgo Kamo (jaapani keeles 加茂 正五 Kamo Shōgo; 12. detsember 1915 Shizuoka – 14. september 1977) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1936. aastal 2 mängu.
Otto Reinvald
Otto Aleksis Reinvald (nime rööpkuju Otto Reinwaldt, (16. juuli (vkj)/ 28. juuli 1886 Rakvere – 29. november 1940 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus
Lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli 1904 ja Gattšina Reaalkooli täiendusklassi 1905; Darmstadti Tehnikaülikooli elektrotehnika erialal 1912. , Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Leola liige.
Teenistus
Alustas tööd õppevaheaegadel Saksamaa firmades, nt AEG Frankfurdis ja mujal; Oli 1908–1909 ja 1911–1912 Babenhauseni elektrijaama juhataja; AS Volta Tehaste proovisaali insener ja juhataja 1912-1917; oli 5 kuud Saksamaal Berliinis Lichtenbergi jõujaama ehitusel 1912-1913; Viru maakonnavalitsuse tehnikaosakonna juhataja 1918-1921; Tallinna Linna Elektrijaama abidirektor 1935-1937.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1921-1940: Tallinna Tehnikumi õppejõud (õppeained: elektrivõrgud, elektri mõõtmine, jõusisseseaded, kõrgepingetehnika, elektriraudteed, üldelektrotehnika); mehaanikaosakonna juhataja 1926-1936; tehniliste kursuste lektor 1932-1934; Riikliku Katsekoja elektrotehnilise osakonna juhataja 1923-1940; elektrotehnika erakorraline professor 1937-1940, soojustehnilise laboratooriumi juhataja kohusetäitja 1938-1940; üliõpilaskonna kuraator 1938-1939.
Teadustöö põhisuund
Elektrimasinate konstruktsioon ja karakteristikud, keemiliste vooluallikate omadused, isolaatorid ja isoleermaterjalid, raadiohäired, elektritariifid ja tariifipoliitika.
Avaldas artikleid elektrijõu kasutamisest tööstuses ja põllumajanduses, esimese eestikeelse elektrotehnika õpiku "Üldelektrotehnika" autor (1928).
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Elektrotehnika-alaste uurimistööde algatajaid ja Eesti elektrijaamade ja -võrkude rajajaid 1920-1930; kaastegev Eesti elektrifitseerimise plaani koostamisel aastaiks 1936-1940; riigi majandusnõukogu erikomisjoni ja Narva hüdroelektrijaama ehituse komisjoni liige ülesandega määrata energiavajadust ja hinnata energiamüügi tulu; osales elektrijaamade generaatorite katsetamisel, Türi raadiosaatja häälestamisel ja käivitamisel; juhendas magistraalliinide projekteerimist. Rahvusliku Jõukomitee juhatuse liige 1938-1940; Insenerikoja elektrisektsiooni ja AS Elektrikeskus juhatuse liige 1939-1940.
Pikevere külanõukogu
Pikevere külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Väike-Maarja külanõukoguga.
Majandustehing
Majandustehing on vastavalt raamatupidamisseadusele (2005) raamatupidamiskohustuslase majandusüksuse tehtud mistahes toiming (sissetulek, väljaminek jm), kolmandate isikute vaheline tehing ja raamatupidamiskohustuslast puudutav sündmus, millel on majanduslik tagajärg muutuste näol tema varade, kohustuste või omakapitali koosseisus.
Pikru külanõukogu
Pikru külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Koidu külanõukoguga.
Majandustehing
Majandustehingu aluseks on majandustehingut tõendav algdokument. Kõik majandustehingud tuleb, nii kassapõhise kui ka tekkepõhise raamatupidamisarvestuse korral, dokumenteerida, kanda ükshaaval ja kronoloogilises järjekorras päevaraamatusse ja hiljem pearaamatusse.
Eestimaa rüütelkonna arhiiv
Eestimaa rüütelkonna arhiiv (lühend ERÜA) oli Eestimaa rüütelkonna all olnud rüütelkonnaga seonduvaid dokumente hoidev arhiiv. 1920ndatel anti ERÜA üle Eesti Haridusministeeriumile.
Meremess
Meremess (ka Mere- ja vabaajamess) on mereteemaline üritus (mess), mida korraldatakse Tallinnas Eesti Näituste messikeskuses. Messi korraldab OÜ Eesti Paat.
2014. aastal toimus 14. meremess.
Hsieh Su-wei
Hsieh Su-wei (sündinud 4. jaanuaril 1986) on Taiwani profitennisist. Ta on enam tuntud paarismängijana, milles ta oli 2014. aastal ka viis nädalat WTA edetabeli esinumber.
Feliks Dzeržinski (jõelaev)
Feliks Dzeržinski (vene keeles Феликс Дзержинский) on nelja tekiga Valerian Kuibõšev-klassi Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno laevatehases (slovaki keeles Slovenské Lodenice n.p. Komárno) Komárnos Tšehhoslovakkias 1978. aastal. Laev sai nime Nõukogude repressiivaparaadi Tšekaa looja ning juhi Feliks Dzeržinski auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 2003 Národný Podnik Škoda Komárno laevatehases Komárnos ning laev anti Nižni Novgorodis asuvale Volga Laevakompaniile (VORP) üle 1978. aastal. Volga Laevakompanii ja hiljem selle tütarettevõtted Volga-Flot-Tur ning Vodohod (vene keeles ВодоходЪ) on kasutanud Feliks Dzeržinskit tänaseni. Kapten (seisuga 2011) on Mihhail Kutserov.
Hsieh Su-wei
Koos hiinlanna Peng Shuaiga võitis ta 2014. aastal Wimbledoni turniiri ja Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused.
Stéphane Séjourné
Stéphane Séjourné (sündinud 26. märtsil 1985 Versailles'is) on Prantsusmaa poliitik, ta on erakonna La République En Marche! peasekretär. Ta on aastast 2019 Euroopa parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1985 Versailles'is, kuid kasvas üles Argentinas ja Hispaanias. Prantsusmaale tagasi tulles asus ta õppima Poitiers' ülikooli.
Salihorski rajoon
Salihorski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2499 km². 2009. aasta seisuga elas seal 136 145 inimest.
Rajoon moodustati 1965. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabari, Chorastava, Čyrvonaja Słabada, Čyževičy, Damanavičy, Doŭhaje, Hocki, Kapacevičy, Krasnadvorcy ja Zaževičy külanõukogu.
Rajoonil on aastast 2010 oma telekanal. Salihorski rajoonis on ka oma raadiokanal. Ilmuvad lehed Інфа-Кур'ер (antakse välja Słuckis), Лидер-Пресс, Шахцёр ja Калійшчык Салігорска.
Rajooni tähtsamad jõed on Sluč ja Morač. Rajooni territoorium asub Polesje madalikul. Kõrgused jäävad valdavalt vahemikku 135–150 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Kastryčniku küla juures (182 meetrit). Rajoonis asuvad suured kaalisoola ja kivisoola lademed.
2009. aasta seisuga olid elanikest 88,87% valgevenelased, 7,08% venelased, 1% ukrainlased ja 3,05% oli teistest rahvustest. 62,54% elanike emakeel oli valgevene keel, 32,39% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 27,64%, vene keelt aga 64,08% elanikke.
Valentina Reisenbuck
Elulugu
Valentina Reisenbuck oli õpetajate tütar.
Lõpetas 1958. aastal Elva Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1970, NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Ivanovski-nimeline Viroloogia Instituut, Moskva), väitekiri "Материалы по эпидемиологии сывороточного гепатита среди взрослых в крупных городах Эстонской ССР". Oli 1955–1958 kontrolör tehases Termoautomaat, 1964–1966 Valga Rajooni sanitaar-epidemioloogia jaama epidemioloog. 1966–1969 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi aspirant, 1969–1974 samas viroloogiaosakonna teadur, 1874–1981 vanemteadur, 1981–1985 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi kardioloogialabori vanemteadur.
Charles Joseph Bonaparte
Charles Joseph Bonaparte (9. juuni 1851 Baltimore, Marylandi osariik, USA – 28. juuni 1921 Baltimore'i maakond, Marylandi osariik, USA) oli prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide riigitegelane, Prantsuse keisri Napoleon I venna Vestfaali kuninga Jérôme Bonaparte'i lapselaps.
Charles Joseph Bonaparte sündis Ameerika farmeri Jérôme Napoléon Bonaparte'i (1805–1870) perekonnas. 1871. aastal lõpetas ta Cambridge'is Harvard College'i. Seejärel jätkas õpinguid Harvard Law Schoolis.
Bonaparte töötas mõnda aega juristina Baltimore'is ja tegi kohalikku poliitikat. Hulk aastaid võitles ta oma linnas mustanahaliste õiguste kaitse eest. Astus Vabariiklikku Parteisse.
pisi|220px|vasakul|President [[Theodore Roosevelti kabinet istungit pidamas 4. märtsil 1909. Pildil vasakult esimene president Roosevelt, pildil vasakult kolmas justiitsminister Charles Joseph Bonaparte]]
Riigitööl
Juulist 1905 kuni märtsini 1909 kuulus Bonaparte president Theodore Roosevelti kabineti koosseisu, esialgu sõjamerejõudude ministrina (Secretary of the Navy), seejärel (alates detsembrist 1906) justiitsministrina. Märtsis 1909 lõppes Roosevelti ametiaeg ja koos sellega ka Bonaparte'i ministrikarjäär.
Justiitsministrina asutas Bonaparte justiitsministeeriumi haldusalas 1908. aastal Juurdlusbüroo (BOI), mida J. Edgar Hooveri juhtimise ajal oluliselt laiendati ja mis sai 1935. aastal tänapäevase nimetuse Föderaalne Juurdlusbüroo.
Kolmikleht
thumb|Erinevate kolmiklehemotiividega kivirinnatis thumb|Kolmiklehtedest ümbritsetud kolmiksiir akna ehisraamistikus Kolmikleht on kolmest radiaalselt ühendatud teravatipulisest lehetaolisest kujundist koosnev ornamendimotiiv, iseloomulik gooti kunstile. Esineb akende ja rinnatiste ehisraamistikes, mööblil ja muus kunstkäsitöös, reljeefse motiivina portaalide vm pindade dekooris. Võidakse nimetada ka kolmiksiiruks.
Haabersti linnaosavalitsus
Haabersti linnaosavalitsus (ametlikult Haabersti Linnaosa Valitsus) on Tallinna Haabersti linnaosa juhtimiseks moodustatud haldusorgan.
See asub aadressil Ehitajate tee 109 a.
Linnaosa vanem on Oleg Siljanov.
Ajalugu
4. märtsil 1993. aastal võttis Tallinna Linnavolikogu vastu otsuse, millega loeti otstarbekaks ja majanduslikult põhjendatuks Tallinna linna jagamine 8 piiratud omavalitsusega linnaosaks. Linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.
Kareedouw
Kareedouw on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas, Kou-Kamma valla halduskeskus.
Linn on asutatud 1905. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kareedouw'i elanikest värvilisi 56,47%, mustanahalisi aafriklasi 32,78%, valgeid 9,51%, India või Aasia päritolu inimesi 0,26% ja teisi 0,96%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 72,58% inimesi, koosa keelt 22,07%, inglise keelt 2,43%, tsvana keelt 0,57% ja sotho keelt 0,53%.
Eugène Labaume
Louis Eugène Antonin de Labaume (14. august 1783 Viviers, Ardèche'i departemang – 5. veebruar 1849 Pont-Saint-Esprit, Gardi departemang) oli prantsuse sõjatopograaf ja sõjaajaloolane.
Eugène Labaume teenis alates 1805. aastast Itaalia kuningriigi sõjaväes topograafina. 1812. aastal võttis osa kapteni auastmes 1812. aasta Prantsuse-Vene sõjast. Osales ka 1813. ja 1814. aasta Napoleoni sõjakäikudes. 1839. aastal läks sõjaväeteenistusest erru.
281. julgestusdiviis
281. julgestusdiviis (281 Sicherungs-Division) oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägede poolt okupeeritud Eestis Põltsamaal dislotseerunud tagala väegrupi Nord tagalapiirkonna julgestusüksus. Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas.
1941. aasta sügis-talvel tegutses diviis 16. armee tagalas, Lovati jõe ja Dno-Novosokolniki piirkonnas ning dislotseerus Venemaal Ostrovis.
281. julgestusdiviisi juhtkond
Diviisi staabi Ia ohvitser:
Karksi kolhoos
Kolhoosi esimees oli 1970. ja 1980. aastatel Enno Puks.
Kolhoosiga seotut eksponeeritakse Karksi külamuuseumis, kus on moodustatud eraldi kolhoosituba.
Takeshi Kamo
Takeshi Kamo (jaapani keeles 加茂 健 Kamo Takeshi; 8. veebruar 1915 Shizuoka – 26. märts 2004) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1936. aastal 2 mängu.
Gifhorni kreis
Gifhorn (saksa: Landkreis Gifhorn) on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Kreisi pindala on 1563 km². 31. detsembril 2015 elas seal 174 205 inimest.
Geograafia
Kreis paikneb Saksi-Anhalti piiri ääres ja ulatub Lüneburgi nõmme (Lüneburger Heide) lõunaservast (põhjas) Braunschweigi ja Wolfsburgi eeslinnadeni (lõunas). Alleri jõgi siseneb kreisi kagus, voolab läbi Gifhorni linna, ühineb Ise ja Okeri jõega ning lahkub kreisist läänes. Kesk-Saksa kanali Elbe kõrvalkanali lõunapoolne ots on Edesbüttelis.
See külgneb (lõunast ja päripäeva) järgmiste kreiside ja linnadega: Helmstedt, Wolfsburg, Braunschweig, Peine, Hannover, Celle ja Uelzen ning Saksi-Anhalti liidumaal Altmarkkreis Salzwedel ja Börde).
Gifhorni kreisi madalaim koht asub Alleri ääres Müdeni juures (46 m üle merepinna). Kõrgeim koht asub kreisi põhjaosas Sprakensehli juures (124 m üle merepinna).
Linnad ja vallad
thumb|Gifhorni kreisi kaart thumb|Linnad ja vallad Gifhorni kreisis
Vallad:
Samtgemeinden:
* Samtgemeinde keskus
Vallavaba ala (asustamata):
Pinska külanõukogu
Pinska külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Pärsti külanõukoguga.
Helgi-Annika Reisenbuk
Helgi-Annika Reisenbuk (aastani 1960 Helgi-Annika Pulk, sündinud 21. jaanuaril 1936 Türil) on eesti majandusteadlane.
Elulugu
Helgi-Annika Reisenbuk on ametniku tütar.
Lõpetas 1955 Türi 1. Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) majandusteaduskonna; majanduskandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Hind kui toodangu kvaliteedi parandamise majanduslik stiimul". Oli 1960–1964 Harju Tarbijate Kooperatiivi ökonomist ja vanemökonomist, 1905–1975 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi noorem ja vanemteadur, 1975–1983 Tallinna Polütehnilise Instituudi teenindusökonoomika kateedri vanemõpetaja, 1983–2000 dotsent, oli ka pikemat aega majandusteaduskonna prodekaan, aastast 2000 uue õppeasutuse Kõrgkool I Stuudium professor.
Uurinud hinna ja toodangu kvaliteedi vahekorda, samuti kaasaegset ärikorraldust. 50 teadustrükist.
Aardla linnutorn
pisi|Linnutorn [[Aardla järve ääres 2017. aasta kevadel]] pisi|Vaade tornist (2016) Aardla linnutorn ehk Aardla poldri linnuvaatlustorn oli vaatlustorn Aardla järve ääres Tartumaal.
Linnutorn asus Aardla järve kaitsealal Aardla järve idakaldal.
2015. aastal välja antud kaitsekorralduskavas märgiti, et linnuvaatlustorn on väga amortiseerunud ja tuleks kiiresti uuendada. Samuti peeti tarvilikuks laudtee rajamist vaatlustornini, mis võimaldaks ligipääsu ka kõrgvee ajal.
Konstantinoopoli suur palee
Ajalugu
326. aastal valis Constantinus Suur Rooma impeeriumi uueks pealinnaks Byzantioni, mis nimetati 330. aastal Konstantinoopoliks. Enne seda ei olnud riigil kindlat pealinna, sest valitsuse tegelikuks asukohaks peeti keisri asukohta. Uude pealinna asus ta rajama kuninglikku paleed, mis asus Hagia Sophia kõrval.
Nika ülestõusu ajal hävis suurem osa varasemast ehitisest ja nii lasi Justinianus I selle ümber ehitada. Justinianus II ja Basileios I laiendasid paleed veelgi. Konstantinos VII ajal oli palee halvas seisukorras ja nii lasi keiser selle korda teha.
11. sajandil oli palee seisukord taas halvenenud ja nii eelistasid hilisemad keisrid residentsina Blachernae lossi. Linna keskel asuv Konstantinoopoli suur palee säilitas siiski esindusfunktsiooni, kuigi ehitist hakati tasahilju lammutama.
Neljanda ristisõja ajal hõivasid ristisõdijad Konstantinoopoli praktiliselt ilma vastupanuta. Alexios IV ja Isaak II ei suutnud maksta ristirüütlitele lubatud tasu täies mahus ning nad kukutas peagi võimult Alexios V. Tekkinud segadust kasutasid ära ristisõdijad, kes vallutasid pealinna teist korda 13. aprillil 1204. Linna kaitsel olnud palgasõdurid eriti vastupanu ei osutanud, sest Alexios V ei suutnud neile enam palka maksta. Konstantinoopoli hõivamisele järgnesid massilised röövimised ja tapatalgud, mis kestsid kolm ööpäeva. Nende käigus rüüstas Montferrat' krahvi Bonifazio sõjasalk ka Konstantinoopoli suure palee.
Ladina keisririigi ajal muutus palee taas valitsejate residentsiks. Et aga ladinlastel raha ei olnud, ei suutnud nad ka paleed korda teha. Veelgi enam, viimane selle keisririigi valitseja Baudouin II (Ladina keiser) lasi maha võtta palee tinast katuse ja müüs selle maha. Pärast seda, kui Michael VIII Konstantinoopoli tagasi vallutas, kasutasid keisrid vaid Blachernae lossi, suure palee taastamiseks puudusid vahendid ka neil. Lossi keldrid olid siiski kasutusel vanglana.
Maire Forsel
pisi|Maire Forsel
Konstantinoopoli suur palee
Ajalugu
Pärast seda, kui linna olid vallutanud osmanid, varemed lammutati ja nende asemele ehitati elumajad. Säilis vaid viie kullatud kupliga lossi kirik, kuhu vallutajad rajasid püssirohulao. Aastal 1490 tabas hoonet välk ja seal olnud püssirohi plahvatas, hävitades hoone.
Maire Forsel
Ta sai laiemalt tuntuks jaanuaris 2015, kui avaldas oma ettevõtte Leisi Lapikoja Facebooki lehel loo ausa ettevõtluse hinnast. Postitus jõudis lühikese ajaga rohkem kui saja tuhande Facebooki kasutajani ning selle avaldasid või seda refereerisid paljud ajakirjandusväljaanded (Äripäev, Maaleht, Õhtuleht, Meie Maa, Eesti Päevaleht Rootsis jt). Kirjutisele järgnes mitu järellugu ja debatt Eesti toonase rahandusministri Maris Lauriga Kuku raadios. Sestpeale on Forselist saanud omamoodi mikroettevõtjate eestkõneleja, kes propageerib maaelu ja innustab inimesi looma oma ettevõtteid ning mitte ootama, et riik neile heaolu kandikul kätte tooks.
Tema mikroettevõte Leisi Lapikoda tootis kunstnik Hege Runneli disainiga käsitööpatju.
Konstantinoopoli suur palee
Palee kirjeldus
Konstantinoopoli suur palee koosnes mitmest hoonest, nagu ka hilisem Topkapi palee. Kokku võttis kompleks enda alla 19 000 m². Peasissepääs asus Augustaioni väljakul, mis oli Konstantinoopoli keskväljakuks. Palee ees asusid Justinianuse sammas ja Milion, kivi, millest arvestati kõigi kohtade kaugust Bütsantsi impeeriumis.
Maire Forsel
2019. aastast tegeleb Forsel kirjastamise, kirjutamise ja ettevõtluskoolitustega.
Konstantinoopoli suur palee
Palee kirjeldus
Kohe peasissepääsu juures asus Magnaura, kus käis algselt koos senat, aga hiljem kasutas seda Konstantinoopoli ülikool. Samuti asusid seal paleevalvurite ruumid.
Maire Forsel
Isiklikku
Maire Forsel on kahe täiskasvanud tütre ema.
Konstantinoopoli suur palee
Palee kirjeldus
Lõuna poole jäi vastuvõtusaal, mis kandis nime 19 Accubita ("19 diivanit"). Selle kõrval asus Daphne palee, kus asusid algsed keiserlikud eluruumid. Nende juurest viis käik otse palee kõrval paiknenud hipodroomil asunud keiserlikku looži. Troonisaal asus Chrysotriklinose nime kandnud ehitises, mille järgi on ehitatud Ravenna San Vitale basiilika. Troonisaali ja Daphne palee vahel asus keiser Theophilose rajatud Triconchose loss, kuhu pääses vaid läbi poolringikujulise Sigma nime kandnud eeskambri.
Triconchosest idas asus Basileios I poolt ehitatud Nea Ekklesia kirik, mis oli üks viimaseid kasutusel olnud palee hooneid. Kabel asus ka Chrysotriklinose juures. Kiriku ja paleed mere poolt piiranud müüri vahel asus Tzykanisterion, väljak, mis oli mõeldud polo mängimiseks.
Mere ääres asus Bucoleoni loss, mille lasi rajada keiser Theophilos. Selle juures asus ka keiserlik sadam. Ladina keisririigi ajal oli valitsejate residents just selles palee osas.
Lindiwe Zulu
Lindiwe Daphney Zulu (sündinud 21. aprillil 1958) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).