cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theoderich (Eestimaa piiskop)
Tegevus Eestimaa piiskopina
Kui piiskop Albert samal aastal Saksamaale ristisõdijaid koguma sõitis, määras ta Henriku kroonika kohaselt seniks oma asendajaks "siis pühitsetud piiskopi", kes Sulev Vahtre arvates oli Theoderich, Enn Tarveli meelest aga Bernhard Lippest, hilisem Zemgale piiskop. 1212. aasta alguses juhtis Theoderich riialaste rüüsteretke Vaigasse, Järvamaale, Mõhusse ja Nurmekunda. Pärast seda sõjakäiku saatis ta varasema kokkuleppe alusel Sakalasse oma preestri kohalikke ristima.
Niccolò Paganini
Elulugu
Paganini kohtus 1818. aasta suvel Bolognas Gioachino Rossiniga. 1821. aasta jaanuaris kohtusid nad Roomas uuesti ja said suurteks sõpradeks. Rossini pidi Roomas lavastama ooperi "Mathilde de Sharbran", kuid selle dirigent oli ootamatult surnud. Rossini palus Paganinil ooperit dirigeerida ja jäi temaga väga rahule.
Theoderich (Eestimaa piiskop)
Tegevus Eestimaa piiskopina
1215. aastal osales Theoderich IV Lateraani kirikukogul. Teel sinna sattus Riiast lahkunud laevastik tormi kätte ja seejärel Saaremaa sadamas ka saarlaste rünnaku alla. Kirikukogul andis Theoderich koos Riia piiskop Albertiga paavstile ja teistele piiskoppidele aru Liivimaa ristisõja käigust ja kiriku tegevusest. Eestimaa piiskop tunnistati vahetult paavstile alluvaks piiskopiks. 1216. aasta suve alguses naasis ta koos piiskop Albertiga Liivimaale ja osales järgnenud sõjakäigul Harjumaale.
Niccolò Paganini
Elulugu
pisi|Berlioz ja Paganini pärast "Haroldi Itaalias" etendust (1888. aasta gravüür) 1833. aastal tutvus Paganini Pariisis Hector Berlioziga. Paganini tellis temalt ooperi viiulile ja orkestrile "Harold Itaalias". Ooper valmiski, kuid Paganini soovis, et viiuldaja peaks seal algusest lõpuni lakkamatult mängima. Berlioz polnud nõus ooperit niimoodi ümber kirjutama ja Paganini keeldus seda esitamast. Sellegipoolest pidas Paganini Berliozist väga lugu ja nimetas teda teiseks Beethoveniks. Esimest korda juhtus Paganini "Haroldit Itaalias" kuulma 16. detsembril 1838 ja oli sedavõrd vaimustatud, et pärast etendust põlvitas ta Berliozi ette ja suudles tema kätt. Ta kinkis Berliozile korduvalt suuri summasid.
Naissuhetest ei tulnud Paganinil puudust. Kõige tõsisemalt oli ta sisse võetud Comost pärit laulja Antonia Bianchist, kellega tutvus 1813. aastal Milanos. Nad andsid kahekesi koos kontserte kõikjal Itaalias. Nad ei abiellunud ja läksid lahku 1828, kui Paganini alustas üleeuroopalist kontserditurneed. Sellest suhtest sündis Paganini ainus teadaolev laps, poeg (Ciro Alessandro) Achille Paganini (22. juuli 1825 – 25. detsember 1895). Paganini võttis poja turneele kaasa ja Achille saatis isa kuni tolle surmani.
1835 kolis Paganini Parmasse. Sinna kutsus ta Parma hertsoginna, Napoleoni teine naine Austria Maria Luisa. Paganini pidi moodustama õukonnaorkestri, aga läks tülli nii mängijate kui ka õukonnaga ja pidi ametist lahkuma.
1836 naasis Paganini Pariisi ja avas seal kasiino. See läks kiiresti pankrotti ja laostas muusiku, kes pidi kulude hüvitamiseks oma muusikainstrumente müüma. 1838. aasta jõulude ajal sõitis Paganini Marseille'sse ja sealt Nice'i, kus tema tervis halvenes.
pisi|Paganini surivoodil. Tundmatu autori akvarell 1840. aasta mais saatis Nice'i piiskop kohaliku külapreestri Paganini juurde viimset võidmist toimetama. Paganini pidas seda enneaegseks ja saatis preestri tagasi. Nädal hiljem, 27. mail 1840 suri Paganini sisemise verejooksu kätte, enne kui preester kohale kutsuda jõuti. Seetõttu läks käibele kuulujutt, et Paganini olevat oma ande saanud kuradilt.
Kuna Paganini ei olnud enne surma patte andeks saanud, keelduti teda Genovas katoliiklikult matmast. Alles 1844, pärast paavstilt eriloa saamist, tohtis tema surnukeha Genovasse tuua, kuid teda ei maetud sellegipoolest. Lõpuks maeti ta alles 1876 Parmasse. 1893 suutis tšehhi viiuldaja František Ondříček Paganini pojapoja Attila nõusse rääkida, et see lubaks tal Paganini surnukeha oma silmaga vaadata. Pärast seda veidrat vahejuhtumit maeti Paganini 1896 Parma uuele kalmistule.
Theoderich (Eestimaa piiskop)
Tegevus Eestimaa piiskopina
1218. aastal kohtusid Theoderich, piiskop Albert ja Lippe Bernhard Taani kuninga Valdemar II-ga. Kõnelustel lepiti ilmselt kokku eestlaste vastu võitlemise edasine kava. Kuningas lubas järgmisel aastal sõjaväega Eestimaale minna. Piiskopid tunnustasid Taani ülemvõimu kogu Eestimaa ja võib-olla ka Liivimaa üle.
1219. aastal osales Theoderich, kes Henriku kroonika sõnul "oli Liivimaa kiriku maha jätnud ja hoidis kuninga poole", Valdemar II sõjakäigul Revalasse. Tallinna kohal laagris olnud Taani väge ründasid revalased ja harjulased, kellest mõned pidasid Theoderichi telki kuninga omaks, tungisid sinna sisse ja tapsid piiskopi. Legendi järgi olevat ta ise kuninga telgis end kuningarüüsse riietanud ja Valdemari eest oma elu andnud.
Theoderichi järglaseks nimetas kuningas oma kaplani Wesselini, kelle paavst kinnitas 1220. aasta märtsis Tallinna piiskopiks. Riia piiskop Albert nimetas uueks Eestimaa (Lihula) piiskopiks aga oma venna Hermanni, kelle pühitses Magdeburgi peapiiskop. Paavst kinnitas ta 1220. aprillis Lihula piiskopiks.
Pjotr Stolõpin
Pjotr Arkadjevitš Stolõpin (vene keeles Пётр Аркадьевич Столыпин; 14. aprill 1862 Dresden, Saksimaa kuningriik – 5. vkj/18. september 1911 Kiiev) oli Venemaa poliitik, siseminister ja peaminister (keiser Nikolai II Ministrite Nõukogu esimees) aastatel 1906–1911.
Oma ametiaja jooksul püüdis ta maha suruda revolutsiooniliste rühmituste tegevust ja viis läbi põllumajandusreformid. Agraarreform võimaldas talupoegadel külakogukonnast välja astuda. 1906–1917 agraarreformi eesmärk oli külakogukonna lõhkumine ning varaka ja lojaalse talupoegade kihi loomine.
Stolõpin hukkus vasakäärmuslase Dmitri Bogrovi 14. septembril 1911 Kiievi ooperis korraldatud atentaadi tagajärjel.
Aastal 2008 telekanali Rossija kõigi aegade tähtsaima venelase leidmiseks korraldatud rahvahääletusel sai Pjotr Stolõpin Aleksander Nevski järel teise koha.
Padespann
Eestis tuntud ja kindla meloodia järgi tantsitav rahvalik padespaan erineb tugevasti algsest sellenimelisest ballitantsust. Tantsijad on ringis kodarjoonel rinnuti või seljati, sirged käed ühendatud. Liikumine toimub peamiselt mööda ringjoont vahetussammudega, mille juurde algselt kuulus õõtsumine, osa figuure tantsitakse valsikeerutusega.
Üks rahvaliku padespaani variant:
Põhja-Ameerika Liit
Põhja-Ameerika Liit (NAU - North American Union) - hüpoteetiline ühing seisnev Ameerika Ühendriikidest, Kanadast ja Mehhikost.
Tantsud linnuteele. Pildistusi Lennart Meri filmirännakutelt
"Tantsud linnuteele. Pildistusi Lennart Meri filmirännakutelt" on 2010. aasta Eesti dokumentaalfilm, mille režissöör on Jaak Lõhmus. Filmis jälgitakse Eesti presidendi Lennart Meri filmimehe-perioodi alates 1964. aastast, mil ta töötas Tallinnfilmis ja arendas Eesti-Soome koostööd filminduse vallas. Keskmes on filmide "Veelinnurahvas", "Linnutee tuuled", "Kaleva hääled", "Toorumi pojad" ja "Šamaan" valmimist, samuti puudutatakse valmimata jäänud projekti paadist kui kommunikatsioonivahendist ja teistest ideedest.
Resultantjõud
pisi|300px|Jõudude liitmise diagrammidel on resultantjõud kujutatud katkendjoonega
Resultantjõud on jõud, mis üksinda mõjutaks keha liikumist samamoodi kui kaks või enam kehale mõjuvat jõudu üheskoos. Resultantjõu arvutamiseks tuleb liita kõikide kehale mõjuvate jõudude vektorid.
Missa (muusika)
Missa ehk missatsükkel on muusikažanr, mille aluseks on katoliku kiriku missa ehk armulauaga jumalateenistuse ordinaariumi tekstid Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus ja Agnus Dei. Pikemad tekstid Gloria ja Credo võivad olla jagatud väiksemateks osadeks. Lühikese missa (missa brevis) puhul võivad mõned tekstid ka puududa.
Esimeseks teadaolevaks ühele autorile kuuluvaks terviklikuks missatsükliks on Guillaume de Machaut' vahemikus 1340-1360 loodud Messe de Notre Dame.
Alates 19. sajandist võib missa olla ka jumalateenistusest sõltumatu iseseisev muusikateos.
Kyrie
Kyrie eleison; Christe eleison; Kyrie eleison
(Κυριε ελεησον; Χριστε ελεησον; Κυριε ελεησον)
Issand, halasta; Kristus, halasta; Issand, halasta.
Gloria
''Gloria in excelsis Deo et in terra pax hominibus bonae voluntatis. Laudamus te, benedicimus te, adoramus te, glorificamus te, gratias agimus tibi propter magnam gloriam tuam, Domine Deus, Rex caelestis, Deus Pater omnipotens.''
''Domine Fili unigenite, Iesu Christe, Domine Deus, Agnus Dei, Filius Patris, qui tollis peccata mundi, miserere nobis; qui tollis peccata mundi, suscipe deprecationem nostram. Qui sedes ad dexteram Patris, miserere nobis.''
Au olgu Jumalale kõrges ja rahu maa peal hea tahtega inimestele. Me kiidame sind, me õnnistame sind, me imetleme sind, me austame sind, me täname sind sinu suure auhiilguse eest, Issand Jumal, Taeva kuningas, kõikvõimas Jumal Isa.
Issanda ainusündinud poeg, Jeesus Kristus, Issand Jumal, Jumala tall, Isa poeg, kes sa viid ära maailma patud, halasta meie peale; kes sa viid ära maailma patud, kuula meie palveid; kes sa istud Isa paremal käel, halasta meie peale.
Kuna sina oled ainsana püha, ainus Issand, ainus Kõrgeim, Jeesus Kristus, koos Püha Vaimuga Jumala Isa auhiilguses, aamen.
Credo
Credo in unum Deum, Patrem omnipotentem, factorem caeli et terrae, visibilium omnium et invisibilium.
''Et in Spiritum Sanctum, Dominum et vivificantem, qui ex Patre (Filioque) procedit. Qui cum Patre et Filio simul adoratur et conglorificatur: qui locutus est per prophetas. Et unam, sanctam, catholicam et apostolicam Ecclesiam. Confiteor unum baptisma in remissionem peccatorum. Et expecto resurrectionem mortuorum, et vitam venturi saeculi. Amen.''
Meie usume ühteainsasse Jumalasse, kõigeväelisse Isasse, taeva ja maa, kõige nähtava ja nähtamatu Loojasse.
Ja ühteainsasse Issandasse Jeesusesse Kristusesse, Jumala ainusündinud Pojasse, kes Isast on sündinud enne kõiki aegu, Jumal Jumalast, valgus valgusest, tõeline Jumal tõelisest Jumalast, sündinud, mitte loodud, olemuselt ühtne Isaga, kelle läbi kõik on loodud; kes on meie, inimeste pärast ning meie õndsuseks alla tulnud taevast ning lihaks saanud Püha Vaimu läbi neitsist Maarjast ja inimeseks saanud, Pontius Pilaatuse ajal ka meie eest risti löödud, kannatanud ja maha maetud ning kolmandal päeval üles tõusnud pühade kirjade järgi ja üles läinud taeva, istub Isa paremal käel ja tuleb taas kirkuses kohut mõistma elavate ja surnute üle; Tema riigile ei tule otsa.
Meie usume Pühasse Vaimusse, Issandasse ja Elavakstegijasse, kes lähtub Isast (ja Pojast), keda Isa ja Pojaga üheskoos kummardatakse ja austatakse; kes on rääkinud prohvetite kaudu. Meie usume ühtainust püha, kristlikku ja apostlikku Kirikut. Meie tunnistame ühtainust ristimist pattude andeksandmiseks ja ootame surnute ülestõusmist ning tulevase ajastu elu. Aamen.
Sanctus
''Sanctus, Sanctus, Sanctus, Domine Deus Sabaoth; pleni sunt coeli et terra gloria tua. Hosanna in excelsis.''
Püha, püha, püha, Issand Jumal Seebaot; taevas ja maa on täis sinu auhiilgust. Hoosianna kõrges.
Benedictus
Benedictus qui venit in nomine Domini.
Õnnistatud olgu see, kes tuleb Issanda nimel.
Agnus Dei
''Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, miserere nobis. Dona nobis pacem.'' Jumala tall, kes sa viid ära maailma patud, halasta meie peale. Anna meile rahu.
Minge, missa on lõppenud.
Keel
Kuni Vatikani II kirikukoguni 1965. aastal olid missad ladinakeelsed. Pärast seda võis katoliiklikus jumalateenistuses hakata kasutama ka muid keeli. Paljud heliloojad on kirjutanud missasid ka teistes keeltes tekstidele.
Tuntumaid missasid muusika ajaloos
Eesti muusikas:
Ardudi linnus
pisi|Ardudi linnus ümberehitustööde ajal. Foto: Robert Treufeldt, 22. mai 2011 pisi|Ardudi linnus pärast ümberehitustöid. Foto: 22. oktoober 2012 Ardudi linnus (ungari keeles Erdődi vár; saksa keeles Burg Erdeed) on linnus Krisaanias, tänapäeval Rumeenias Satu Mare maakonnas Ardudi linnas.
Linnus ehitati 1481. aastal vojevood Bertalan Drágffy (rumeenia Bartolomeu Dragfi) valitsemisajal. Osa linnusest ehitati 1730. aastal Sándor Károlyi juhtimisel ümber lossiks ning see ongi tuntud kui Károlyi linnus või Károlyi loss.
1896. aastal ehitati loss ja linnus uusgooti stiilis uuesti ümber, kuid ansambel sai Teises maailmasõjas oluliselt kannatada.
Linnus on Rumeenia kultuurimälestis nr SM-II-a-A-05261.
Ida-Timor
Ida-Timor (portugali Timor-Leste, tetumi Timór Lorosa’e) on riik Aasias, Malai saarestikus, Timori saare idaosas. 1976. aastani kandis nime Portugali Timor.
See on esimene 21. sajandil iseseisvunud riik.
Ajalugu
Timori saar asustati kolme lainena, mille käigus inimesed liikusid üle kogu Australaasia. Usutavasti elavad Timoril tänapäevani kõigi kolme laine järeltulijad.
Esimene laine toimus üle 40 000 aasta tagasi. Selle käigus hõlvasid inimesed Austraalia ja Paapua Uus-Guinea. Nende järeltulijad on Austraalia aborigeenid.
Kolmanda rühma moodustasid protomalailased, kes pärinevad Lõuna-Hiinast ja Põhja-Indohiinast.
Mägine maastik hoiab neid inimrühmi eraldi ja see on ka üks põhjus, miks tänapäeval räägitakse Ida-Timoril nii paljusid keeli.
14. sajandil haarati Timor Hiina ja India kaubateedesse. Timorist hakati välja vedama lõhnavat sandlipuud, orje, mett ja vaha.
Mis aastal Timor Portugali võimu alla läks, on mitmeti tõlgendatav, sest see toimus sammhaaval. Näiteks esimesed Portugali alalised elanikud Timoril olid dominikaani mungad 1556 Lifau linnas, kuid see ei tähenda veel Timori saamist Portugali asumaaks. Portugallased viisid Timorile maisi, kohvi, katoliikluse ja kirjaoskuse.
Kui Hispaania vallutas 1580 Portugali, kutsus ta kõik Portugali esindajad Ida-Indiast ära ja nii jäi see aastani 1640, kui Portugal taasiseseisvus.
Esimese kuberneri määras Portugal Timorisse 1702. Kuberneri asukohaks sai Lifau, alates 1769 Dili. Halduskeskuse vahetuse põhjustasid kohalike hõimude rünnakud Lifaule. Samal aastal vallutas Lääne-Timori Holland ja seda aastat ongi vahel nimetatud sisulise koloniseerimise aastaks. Portugal tunnustas Lääne-Timori kuulumist Hollandile alles 1859 Lissaboni rahulepinguga ja piir määratleti 1916 Haagi rahulepinguga. 1916. aasta piir ongi tänapäeva Ida-Timori ja Indoneesia vaheline piir.
Portugali võimu all olid investeeringud haridusse ja majandusse minimaalsed. Peamine väljaveoartikkel oli sandlipuu, 19. sajandi keskpaigast alates ka kohv.
Teise maailmasõja ajal okupeerisid 1941 Ida-Timori lühikeseks ajaks Hollandi ja Austraalia väed, et takistada Jaapanit piirkonda hõivamast. Pärast Portugali protesti tõmbas Holland oma väed välja ja Jaapan vallutas Ida-Timori rannikuala. Austraalia väed tõmbusid mägedesse ja jätkasid võitlust jaapanlaste vastu. Seda nimetatakse Timori lahinguks.
Pärast 1974. aasta riigipööret Portugalis ei pööratud Ida-Timorile enam tähelepanu ja see viis võimuvõitluseni kohalike parteide vahel. 28. novembril 1975 kuulutas üks osapool Ida-Timori iseseisvaks riigiks, millega lõppes ka Portugali asumaa staatus. Kartes kommunistliku riigi teket alustas Indoneesia detsembris saare annekteerimist ja kuulutas järgmise aasta 17. juulil Ida-Timori enda 27. provintsiks.
Indoneesia okupatsiooniperioodi käigus leidsid sageli aset kokkupõrkeid mässuliste ja valitsusvägede vahel. Perioodil 1974–1999 olevat nälja ja relvastatud konfliktidega tõttu hukkunud üle 100 tuhande kohaliku inimese.
ÜRO järelevalve all korraldati 1999. aasta augustis referendum, kus said ülekaalu Ida-Timori iseseisvuse pooldajad. Ida-Timor kuulutati ÜRO haldusterritooriumiks. 20. mail 2002 kuulutati Ida-Timor iseseisvaks ja 27. septembril liitus riik ÜRO-ga.
2004. aasta rahvaloenduse andmetel on 96% timorlastest on katoliiklased, 2% protestandid.
Haldusjaotus
Ida-Timor on jaotatud 13 ringkonnaks.
thumb|450px|Ida-Timori ringkonnad
Maetsma
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Avinurme vallas.
William Goldsmith
William Goldsmith (sündinud 4. juulil 1972) on Ameerika Ühendriikide muusik, trummar.
William Goldsmith on peamiselt tuntud oma osalusega bändis Sunny Day Real Estate. Praegu on Goldsmith tegev bändis The Fire Theft, kus on ka tema kunagise bändi (SDRE) liikmed Jeremy Enigk ja Nate Mendel. Samuti on ta mänginud bändis Foo Fightersis.
William Goldsmith on mänginud kahes filmis: "Heartbreak Beat" ja "For The Cash".
Antonio Rinaldi
Antonio Rinaldi (umbes 1709 – 10. aprill 1774) oli itaalia arhitekt, kes töötas Venemaal.
Rinaldi projekteeritud hoonete hulka kuuluvad Peterburi Marmorpalee, Gattšina palee, Oranienbaumi Hiina palee, Kingissepa kirik jt.
Kick-Ass
"Kick-Ass" on Ameerika Ühendriikide koomiksisari, mille kirjutas Mark Millar ja joonistas John Romita.
Koomiksi andis välja Marvel Comics. 2008. aasta veebruarist kuni 2014. aasta augustini ilmus 29 väljaannet.
Koomiksi esimese osa põhjal valmis 2010. aastal film "Kick-Ass". Teise ja kolmanda osa põhjal tehtud filmi valmis 2013. aastal.
Koomiksi peategelane on teismeline Dave Lizewski, kellest saab superkangelane Kick-Ass.
Perigee
Perigee (kr peri 'ümber, lähedal' + gē 'Maa') on ümber Maa tiirleva keha orbiidi punkt, mis asub Maa massikeskmele kõige lähemal.
Termini "perigee" võttis kasutusele Ptolemaios.
Saalomoni Saarte kindralkuberner
Saalomoni Saarte kindralkuberner on Saalomoni Saarte monarhi, kelleks praegu on Charles III, kohalik esindaja. Kuninganna ise riigis ei resideeri, kindralkuberner töötab riigis tema käsul. Kindralkuberneri ametiaja pikkus on viis aastat. Kuigi kindralkuberneril on märkimisväärseid eriõigusi, on ta igapäevapoliitikast suuresti eemal ning tegutseb pigem esindusisikuna.
Üldiselt esitab RÜ riikides kindralkuberneri riigi peaminister ning ametisse nimetab monarh, kuid Saalomoni Saartel esitab kindralkuberneri kandidatuuri parlament ning ametisse nimetab monarh. Kuigi kindralkuberneri valib parlament, on monarhil õigus tema ametissenimetamisest keelduda.
Alates 7. juulist 2019 on Saalomoni Saarte kindralkuberner David Vunagi.
Kiiu viadukt I
Kiiu viadukt I (silla number: 29) on viadukt Tallinna–Narva maantee 38. kilomeetril Kiiu alevikus Kiiu liiklussõlmes. Viadukt asub maantee esimesel sõiduteel (Narva suunas).
Viadukt on ehitatud 1989. ja viimati renoveeritud 2005. aastal. Silla pikkus on 54,9 m, silla laius on 16 m, sõidutee laius sillal on 14 m.
Paadenurme
Paadenurme on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Avinurme vallas.
Ajalugu
Paadenurmet on esmamainitud 18. sajandi lõpul Mellini atlase kaardil (Padenorm). Naaberkülad olid Kiissa (Kisa), Liiva (Liiwa) ja Laurissaare (Laurisaar).
Esimesed andmed hingeloendusest on 1811. aastast.
1977. aastal liideti Paadenurmega Laurissaare küla.
Uusküla (Alutaguse)
Uusküla on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
18. sajandi II poolel kandis küla algselt nime Väike-Kuru (Klein-Kurro).
Küla on Tallinnast 182 km kaugusel ja Ida-Virumaa maakonnalinnast Jõhvist 45 km kaugusel.
Uusküla asub Peipsi järve ääres. Küla ümbritsevad ida poolt Katase küla ja lääne poolt Kuru küla.
Laelatu bioloogiajaam
thumb| Laelatu puisniit ja bioloogiajaama hoone Laelatu bioloogiajaam on väliuurimiskeskus Läänemaal, Virtsu lähedal.
Uusküla (Alutaguse)
Külast voolab läbi Uusküla oja.
Laelatu bioloogiajaam
Ajalugu
Laelatu puisniidul töötas taimkatte püsikatsetel Kaljo Pork aastatel 1961–1981. Tema algatusel alustati 1981. aastal jaama hoonet ehitama. Bioloogiajaamana hakkas see funktsioneerima alates 1985. aastast Kalevi Kulli ja tema kaastöötajate eestvedamisel. 1961. aastal rajatud niidukoosluse suktsessiooni uurimise katse on kõige pikaajalisem botaaniline püsiuurimisala Eestis. See koosneb 12 püsilapist (igaüks suurusega 300 ruutmeetrit) ja mõeldud kestma sajandeiks.
Uusküla (Alutaguse)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alajõe valda.
Laelatu bioloogiajaam
Ajalugu
Laelatu on olnud eksperimentaalse geobotaanika peamiseks baasiks Eestis. Peale puisniidu koosluste uurimise on jaam olnud piirkonna pärandkoosluste uurimise keskuseks. Ühtaegu on Laelatul tegu unikaalse puisniidukaitsealaga ning Eesti kõige liigirikkama taimekooslusega (kuni 76 soontaimeliiki ruutmeetril).
Uusküla (Alutaguse)
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 36 inimest, neist 19 olid vanemad kui 65. Elanike hulgas ei ole mitte ühtegi eestlast.
Laelatu bioloogiajaam
Ajalugu
Laelatul on korraldatud tudengite praktikume, bioloogiajaam on olnud väiksemate konverentside pidamise kohaks.
Uusküla (Alutaguse)
2019. aasta andmetel oli elanike arv kasvanud 57 inimeseni.
Laelatu bioloogiajaam
Ajalugu
Bioloogiajaama peahoone ehitas kohalik metsavaht Elmar Vesker aastail 1982–1984. Hoone põles maha 2007. aasta mais. Abihoone on siiani kasutusel. Aastal 2015 ehitati bioloogiajaamale uus hoone.
Uusküla (Alutaguse)
Kohalike sõnul tegeletakse seal peamiselt kalapüügist ja metsandusest.
= Loodusest = Põhja poolt ümbritseb Uusküla mets. Metsas asuvad Virsu soo ja Võhma luitestik.
Suur osa metsast asub Agusalu looduskaitsealal. pisi Mets on tasane ja soine. Piirkonnale on iseloomulikud inimtegevusest vähemõjustatud soomassiivid ja nendega seotud metsakooslused ning haruldased liigid, näiteks lendorav.
Soostik on põline meri- ja kaljukotka, metsise ning rabapüü eluala. Soodes kasvab palju jõhvikaid.
= Ajaloost = Uuskülas on, nagu enamus Peipsi rannikuäärsel alal, elanud vanausulised.
Vanausulised saabusid sinna umbes 18. sajandil.
Nende elupaigad jõudsid piki Peipsi kallast Alajõelt Lõuna-Eestini välja. 19. sajandi alguses elas Peipsi rannikul umbes 3000 vanausklikku.
Kuigi Uusküla pole eraldi mainitud, võib selle asukoha järgi järeldada, et vanausulised elasid ka seal.
Puhkekeskus valmis aastatel 1978-1980. See ehitati Sillamäe keemiakompleksi töötajate puhkekeskuseks. Kõik hooned kandsid puhkebaasi eesmärki.
Puhkekeskus koosnes peahoonest ja seal kõrval asuvatest paarismajadest ja kalameeste majast. Peahoone aadress oli Männiku tee 5.
Arhitekti nimi oli Drost, muu info on teadmata.
Puhkekeskus mahutas korraga kuni 200 külalist.
1990-ndate lõpus lõpetas puhkekeskus töö, mispeale hakkasid majad lagunema ning see muutus üsna kiiresti nn tondilossiks.
Omanikud püüdsid seda pikka aega müüa, kuid tulutult. 2018. aastal lammutati terve puhkekeskus kõikide majadega maha, sest sellest oli saanud populaarne atraktsioon ja lagunevad majad muutusid ohtlikuks.
Apogee
Apogee on ümber Maa tiirleva keha (nt tehiskaaslase, Kuu) orbiidi punkt, mis asub Maa massikeskmest kõige kaugemal.
Apogee vastand on perigee.
Termini "apogee" võttis kasutusele Ptolemaios.
Maarja
Maarja elu Uues Testamendis
link=Fail:Basilika_Seckau,_Engelskapelle,_Fresko_%22Seckauer_Apokalypse%22_von_Herbert_Boeckl,_1952-1960,_11.JPG|pisi|[[Herbert Boeckl. Naine, riietatud päikesesse (apokalüptiline madonna, Johannese ilmutuse raamat 12:1–18). Fresko "Seckau apokalüpsis" Seckau basiilika Inglikabelis, 1952–1960]]
Päritolu
Maarja päritolu kohta pole Uues Testamendis andmeid. Kirikuloolane Eusebios Kaisareast pakkus, et Luuka evangeeliumis olev Jeesuse sugupuu võib käia Maarja põlvnemise kohta. Apokrüüfilisele Jaakobuse evangeeliumile tugineva kristliku traditsiooni järgi oli Maarja Anna ja Joakimi tütar. Markuse evangeeliumi järgi elas ta koos oma abikaasa Joosepi ja teiste pereliikmetega Galilea väikelinnas Naatsaretis.
Evangeeliumides ei esitata Jeesuse ema biograafiat, vaid temast räägitakse seoses Jeesusega. pisi|[[El Greco. "Maarja kuulutus". Museo del Prado, Madrid]] Peamised lood Maarjast on Jeesuse lapsepõlvelugudes Luuka evangeeliumi ja Matteuse evangeeliumi esimeses kahes peatükis. Juuditar Maarja elas koos oma vanematega Naatsaretis. Ta oli kihlatud Joosepiga. Mõlemad põlvnesid kuningas Taavetist ja Maarja sugulane oli Ristija Johannese ema Eliisabet.
Ingel Gabrieli külastus
Luuka evangeeliumi järgi külastas Maarjat varsti pärast kihlumist Joosepiga ingel Gabriel, kes tervitas teda kui armuleidnut ning kuulutas talle, et ta toob ilmale Iisraeli rahva oodatud messia ja Jumala Poja:
"Aga kuuendal kuul läkitas Jumal ingel Gabrieli Galilea külla, mille nimi on Naatsaret, neitsi juurde, kes oli kihlatud Taaveti soost Joosepi-nimelise mehega. Selle neitsi nimi oli Maarja. Tema juurde tulles ütles Gabriel: "Rõõmusta, sa armuleidnu! Issand on sinuga!"'' Tema oli aga vapustatud nende sõnade pärast ja imestas, mida see teretus võiks tähendada. Ja ingel ütles talle: "Ära karda, Maarja, sest sa oled leidnud armu Jumala juures! Ja vaata, sa jääd lapseootele ja tood ilmale poja ja paned talle nimeks Jeesus. Tema saab suureks ja teda hüütakse Kõigekõrgema Pojaks ja Issand Jumal annab talle tema isa Taaveti trooni. Ja ta valitseb kuningana Jaakobi soo üle igavesti ning tema valitsusele ei tule lõppu." Aga Maarja küsis inglilt: "Kuidas see võib juhtuda, kui ma ei ole mehega olnud? Ja ingel vastas talle: "Püha Vaim tuleb sinu peale ja Kõigekõrgema vägi on varjuks sinu kohal, seepärast hüütaksegi Püha, kes sinust sünnib, Jumala Pojaks. Ja vaata, ka su sugulane Eliisabet on pojaootel oma raugapõlves ja see on kuues kuu temal, keda hüüti sigimatuks, sest Jumala käes ei ole ükski asi võimatu." Aga Maarja ütles: "Vaata, siin on Issanda teenija, sündigu mulle sinu sõna järgi!" Ja ingel läks ära tema juurest."
Maarja Eliisabeti juures
Peagi pärast ingli kuulutust asus Maarja teele, et külastada oma rasedat sugulast Eliisabetti, kes elas oma abikaasa Sakariasega. Kui Maarja nende kotta jõudes Eliisabetti tervitas, austas too teda oma Issanda emana ja Maarja vastas talle Issanda kiituslauluga (Maarja kiituslaul), mis katoliku kirikus kannab nime Magnificat Lk 1:39–55: ''Neil päevil asus Maarja teele ja ruttas mäestikku Juuda linna ja tuli Sakariase kotta ning teretas Eliisabetti. Ja sündis, kui Eliisabet kuulis Maarja tervitust, et laps hüppas ta ihus. Ja Eliisabet sai täis Püha Vaimu ja hüüdis suure häälega: "Õnnistatud oled sina naiste seas ja õnnistatud on sinu ihu vili! Miks saab mulle osaks, et mu Issanda ema tuleb minu juurde? Sest vaata, kui su tervituse hääl mu kõrvu kostis, hüppas lapsuke mu ihus rõõmu pärast. Ja õnnis on naine, kes on uskunud, et läheb täide, mis Issand talle on kõnelnud." Ja Maarja ütles: "Mu hing ülistab Issandat ja mu vaim hõiskab Jumala, minu Päästja pärast, sest ta on vaadanud oma teenija madaluse peale. Sest vaata, nüüdsest peale kiidavad mind õndsaks kõik sugupõlved, sest mulle on suuri asju teinud Vägev, ja püha on tema nimi ja tema halastus kestab põlvest põlveni neile, kes teda kardavad. Ta on näidanud oma käsivarre kangust, ta on pillutanud need, kes on ülbed oma südame meelelt. Ta on tõuganud maha võimukad troonidelt ja ülendanud alandlikke, näljaseid on ta täitnud heade andidega, ent rikkad saatnud minema tühjalt. Ta on võtnud oma hooleks oma sulase Iisraeli, pidades meeles oma halastust, nõnda nagu ta on rääkinud meie vanematele, Aabrahamile ja tema järglastele igavesti."
Abielu Joosepiga
Matteuse evangeeliumis kujutatakse edasisi sündmusi valdavalt Joosepi vaatepunktist:
''Jeesuse Kristuse sündimisega oli aga nõnda. Tema ema Maarja, kes oli Joosepiga kihlatud, leidis enne enda kojuviimist, et ta ootab Pühast Vaimust last. Tema mees Joosep aga, kes oli õiglane ega tahtnud teda avalikult häbistada, võttis nõuks ta salaja minema saata. Aga kui ta seda mõtles, vaata, siis ilmus talle unenäos Issanda ingel, kes ütles: "Joosep, Taaveti poeg, ära karda oma naist Maarjat enese juurde võtta, sest laps, keda ta kannab, on Pühast Vaimust. Ta toob ilmale poja ning sina paned talle nimeks Jeesus, sest tema päästab oma rahva nende pattudest." Kõik see sündis, et läheks täide, mida Issand on rääkinud prohveti kaudu: "Ennäe, neitsi jääb lapseootele ja toob ilmale poja, ja teda hüütakse nimega Immaanuel", see on tõlkes: Jumal on meiega. Kui Joosep unest ärkas, tegi ta nõnda, nagu Issanda ingel oli teda käskinud. Ta võttis oma naise enese juurde, ent ei puutunud teda, enne kui Maarja oli poja ilmale toonud. Ja ta pani lapsele nimeks Jeesus."
Kuigi kihlus oli Iisraelis siduv ning kihlunuid peeti lõplikult teineteisele kuuluvaks, algas abieluline kooselu alles abielu sõlmimisega. Maarja ja Joosepi pulmi polnud veel peetud ja ehkki Maarjat peeti juba Joosepi abikaasaks, elas ta endiselt oma vanemate juures, nagu ka Joosep elas oma vanemate juures. Abielludes ei olnud Maarja peamiseks lootuseks saada armastust ja turvalisust. Ta abiellus kuulekusest Jumala vastu, ta kuulus rahva hulka, kelle seas oli abielu tegelikult kohustus. Vallalisust peeti häbiasjaks ja needuseks.
Emana tuli Maarjal oma last kasvatada. Tal tuli õpetada oma poega olema teiste alluvuses. Maarja kasvatas koos Joosepiga oma last, sest see oli Jumala tahe. Jeesus kuuletus Maarjale ning kuulas Maarja sõna. Püha Bernard Clairvaux'st kirjutab: "Sinu arvates on sõnakuulamine alandav. Kas sul pole häbi, sinul, kes sa oled põrm, kui näed, et Looja kuuletub loodule?" (St Bernard, Homilia 1 super Missus est, nr 7).
Jeesuse lapsepõlv
Maarja tegevust Jeesuse lapsepõlves kajastab Luuka evangeelium. Evangeeliumi järgi viisid vanemad Jeesuse peale sündimist templisse ümberlõikamisele, kus teda õnnistasd prohvet Siimeon ja Anna. Kui Jeesus oli 12-aastane, külastasid vanemad paasapühade ajal templit. Kuna Jeesus ei tulnud oma vanematega tagasi koju, läksid vanemad teda otsima. Maarja jättis Jeesuse vastuse meelde.
Maarja Jeesuse avaliku tegevuse ajal
Jeesuse avaliku tegevuse ajal mainivad evangeeliumid Maarjat vähe. Kui Jeesus õpetas oma kodulinnas, tuli Maarja koos sugulastega teda kuulama ja Jeesus rääkis nende osas tõelisest sugulusest seoses Jumala tahte täitmisega.
Nimi
Kõige tõenäolisemalt oli neitsi Maarja algupärane nimi hoopis Mirjam, mis pärineb heebreakeelsest nimest Maryām (מרים) ja tähendab "kibedust" või "kurbust". Kreekakeelsetes evangeeliumites on tema nimi kirjutatud vormis Mariam (Μαριάμ) või Maria.
Uues Testamendis kannavad mitmed naised sama nime, näiteks: Maarja Magdaleena ja Maarja, Kloopase naine. Ka Tanahis kannab seda nime mitu isikut, kellest tuntuim on Moosese õde Mirjam, kelle kiidulaulu 2Ms 15:1–21 peavad teoloogid Toora üheks vanemaks osaks. Eestikeelne nimi Maarja pärineb nimest Maria, mis on heebrea nime kreeka- ja ladinapärane kuju.
Kristluses kasutatakse Maarja kohta ka väljendeid neitsi Maarja, Jumalaema, püha Maarja ja Jumalasünnitaja. Islamis on Jeesuse ema tuntud Maryāmi (مريم) nime all.
Allikad
Peamised allikad Jeesuse vanemate kohta on Uue Testamendi evangeeliumid. Sünoptilised evangeeliumid nimetavad Jeesuse ema nimepidi (eestikeelsetes piiblitõlgetes: Maarja); Johannese evangeeliumis Jeesuse ema nimepidi ei nimetata. Seevastu Jh 19:25 öeldakse: "Aga Jeesuse risti juures seisid tema ema ja tema ema õde Maarja, Kloopase naine, ja Maarja Magdaleena", mistõttu ei saaks Jeesuse ema nimi olla sama mis tema õel.
Teoloogide ja ajaloolaste arvates ei saa hilisemaid allikaid võtta väga tõepäraselt, kuna need tuginevad eelkõige Uuele Testamendile, mistõttu tõenäoliselt olid Jeesuse vanemate nimed Maarja ja Joosep.
Dogmaatika
Kolmainsust tunnustavad kristlased usuvad, et Maarja rasestus Pühast Vaimust, õigeusu ja katoliikliku dogmaatika järgi jäi Maarja neitsiks ka peale Jeesuse sündi, mistõttu ta on tuntud kui Jumalaema ja Jumalasünnitaja. Katoliikliku dogmaatika järgi Maarja rohkem lapsi ei saanud ja ta oli pärispatuta.
Vatikani II kirikukogu ütleb oma konstitutsioonis "Kirikust": "Maarja, kes oma Poja järel on Jumala armust ülendatud kõrgemaks kõikidest inimestest ja inglitest- sest ta on Jumala püha ema, kes osaleb Kristuse salasustes - saab õigusega Kirikus osa erilisest austusest" (Lumen Gentium, nr 66). Lisaks sellele kutsutakse teolooge ja sõnakuulutajaid "Hoiduma väärast liialdamisest". Mõnikord on teoloogid arvanud, et tegelikult on Maarja kõigeväeline. See arusaam rajanes usule, et Jeesus on Maarja "alam" mitte ainult maal, vaid ka taevas. Unustati, et taevas pole Maarja ülesanne mitte käsutada oma Poega, vaid palvetada tema poole inimeste pärast.
Varasemad teoloogilised õpetused
Varasemad teoloogilised õpetused Maarja osas sõnastas apostel Paulus oma kirjades. Pauluse järgi on Maarja kogu olemus suunatud Kristusele. Ta kuulub Kristusele, on kihlatud Talle ning viiakse Ta ette puhta neitsina (2Kr 11:2). Ilmutuse raamatu alusel esindab Maarja püha linna, uut Jeruusalemma, mis on valmistatud otsekui oma mehele ehitud mõrsja (Ilm 21:2). Tema ise on mõrsja, Jumala Talle naine (Ilm 21:9). Sellepärast ei saanud Maarja olla tavapärases mõttes Joosepi mõrsja. Tema kutsumuse absoluutsusest tulenevalt kuulus ta ihu ja hingega Jeesusele ning üksnes Temale. Uue Eevana kuulub ta uuele Aadamale. Uus inimpaar, kes rajas uue lepingu ja taastas selle, mille esimene inimpaar oli hävitanud, polnud mitte Joosep ja Maarja, vaid Jeesus ja Maarja. Maarja on neitsiliku Kiriku eeskuju ning iga taolise inimese eeskuju, kelle kutsumuseks on kuulumine Kristusele, täidetuna täiuslikust ja tingimusteta armastust.
Maarja neitsilikkus
Katoliiklased usuvad, et Püha Vaim eostas Jeesuse Maarja üsas, ilma et Maarja oleks kaotanud oma neitsilikkust. Matteuse ja Luuka evangeeliumi tekstid räägivad neitsistsünnist vastuvaidlematu selgusega: Mt 1:16, 18-23; Lk 1:34-36: ja ka Jh 1:13, mida mõnede käsikirjade järgi tuleb lugeda tervikuna: kes ei ole sündinud verest, ei liha tahtest, ei mehe tahtest, vaid Jumalast (Jh 1:13). Sellega viidatakse selgelt nii Jeesuse igavesele sündimisele Kolmainsuses kui tema ajalikule sündimisele neitsist. Sellest hoolimata kahtlevad mõned teoloogid sündmuse ajaloolises tõepäras. Ime tundub tõena tunnistamiseks liiga suurena. Teoloogiliselt on neitsist sündimine eelduseks ka Maarja erilisele kohale tema suhtes kristliku kirikuga. Maarja pole kutsutud olema mitte üksnes Jumala Poja ema, vaid Jumala plaani kohaselt saab temast Kiriku kehastusena vähehaaval Jeesuse pruut.
Markuse evangeelium kannab vanemat, juudakristlikumat mõtet, mille kohaselt Jeesus sai osaks Jumalaga Vaimu ristimise, mitte neitsisünni läbi. Hellenismi müüditraditsioonide ja idamaade kultuste mõjul sai riigikirikus valitsevaks viimane arusaam.
Tekstikriitilised teoloogid väidavad, et probleemne neitsisünni arusaam tekkis tõlkeeksituse ja kreeka müüditraditsioonide mõjul. Teave, et noor naine rasestub ja sünnitab on pandud ühte lausesse, mis muudab võimalikuks petliku ettekujutuse neitsist, kes sünnitab. Luuka evangeeliumi (Lk 1:31) järgi: "Sa rasestud, tood ilmale poja ja paned temale nimeks Jeesus." Matteuse evangeeliumi (Mt 1:18) alguses väljendub probleem selles, et kihlatu on juba enne Joosepiga kooselu alustamist rasedaks jäänud.
Teoloog Riho Saard arutleb teose "Kristluse ajalugu selle algusest tänapäevani" alguses võimaluse üle, et Maarja sai lapse preestriga ja seetõttu käis 12-aastane Jeesus templis isa otsimas.
Antiikaja lõpu rabide kirjanduses on pakutud võimalust, et Jeesuse pärisisa oli hoopis roomlane. Algkristlased pidasid Joosepit Jeesuse pärisisaks, mille tõesust soodustas asjaolu, et see oli kooskõlas tollase perekonnaõigusega.
Maarja pärispatuta saamine
Ka Maarja pärispatuta saamine on tõeliselt Püha Vaimu töö, kuid see toimus juba tema sündimises. Alates oma sündimisest oli Maarja pärispatuta. Maarja jaoks oli võõras enda esiletõstmine ja ta ei tahtnud kunagi olla midagi enamat kui teised. Neitsi Maarja pärispatuta saamise püha (8. detsember) liturgilised tekstid väljendavad selgelt, mille pärast on Maarjat hoitud pärispatust ja ka kõigist teistest pattudest:" Sina valmistasid temas oma Pojale väärilise aseme" (pärispatuta saamise palvest). Maarjale oli ette määratud Jumala emaks saamine. Jumal tahtis, et Jeesus saaks Maarjalt kõik selle, mida laps tavaliselt oma emalt saab: mitte üksnes füüsilise ihu, vaid ka pärilikud kalduvused, temperamendi, kogu meelelaadi. Maarja oli läbinisti püha nõnda, et ta sai anda ennast terviklikult oma lapsele. Liturgia lisab, et Maarjat hoiti patu eest ka sellepärast, et Jumal näitaks "temas meile Kiriku, Kristuse pruudi palet ilma plekita ja kortsuta" (Missa osa: Armulaua liturgiast). Maarja polnud üksnes Jeesuse ema, risti juures seistes sai temast uus Eeva. Seal seisis ta ka uue Aadama pruudina. Kirik, kelle Jumal oli määranud olema Kristuse pruut (2Kr 11:2; Ef 5:32) pole mitte lihtsalt hulk inimesi, vaid seda esindab konkreetne, elav isik. Jeesuse surmahetkel viibis Kirik kohal Maarja isikus. Kui Maarja poleks olnud patuta, ei oleks temast iial saanud Kiriku eeskuju, milles ei oleks plekki ega kortsu (Ef 5:27).
Pärispatu puudumine Maarjas tähendas seda, et tal ei tulnud võidelda sünnipärase isekusega. Algusest peale oli ta Jumalale täiesti avatud. Alates esimesest hetkest seisis ta nö avatud suuga (Ps 81:11) "otse Jumala all". Sellepärast ei läinudki ükski hetk tema elust raisku, ta ei kaotanud midagi neist andidest, mida Jumal oli talle andnud.
Æbleskiver
pisi pisi Æbleskiver (taani keeles 'õunaviilud', ainsuses æbleskive) on traditsioonilised kerakujulised taani pannkoogid. Tekstuurilt on need tavalise pannkoogi sarnased, kuid õhulisemad ja kohevamad.
Maarja
Maarja pärispatuta saamine
8. detsembril 1854 kuulutas paavst Pius IX, et Maarja pärispatuta saamine on Jumala ilmutatud tõde. Ta viitas muuhulgas Luuka evangeeliumi kirjakohale Lk 1:28, milles ingel Gabriel tervitab Maarjat: Rõõmusta, sa armuleidnu! See polnud mingi tavaline tervitus, vaid tiitel, mis väljendas Maarja olemust. Kreekakeelse algteksti täismineviku vorm κεχαριτωμένη,(kecharitōménē, passiivi perfekti kesksõna sõnast χαριτῶ (charitō; 'teen meeldivaks') viitab toimunud tõsiasjale: Maarja ei saanud armu sel hetkel kui ingel teda kõnetas, vaid armu täius kuulus tema olemusse. Ta oli selle täiuse saanud alates algusest, selle hetke jaoks, mil ingel Gabriel tõi talle sõnumi, et temast saab Jumala ema. Väljend "armuleidnu" ei tarvitse tingimata tähendada, et Maarja oleks olnud kaitstud kõikide pattude eest, kuid Kiriku ülesanne on olnud Püha Vaimu juhtimisel sammhaaval mõista, mida Jumal tegelikult silmas pidas, kui Ta andis Maarjale ingli vahendusel niivõrd ebahariliku tiitli.
Æbleskiver
Æbleskiveri pann
Æbleskiveri pannkooke küpsetatakse pliidiplaadil, spetsiaalse mitme poolkerakujulise auguga pannil. Toodetakse nii gaasi- kui ka elektripliitidele mõeldud panne (viimased on tasase põhjaga). Pannid on reeglina malmist, mis on hea soojusjuhtivusega. Traditsioonilisi vasest panne kasutatakse tänapäeval vaid dekoratiivsetel eesmärkidel.
Valmistamine
Æbleskiveri tainas sisaldab tavaliselt nisujahu, mis on segatud peti, piima või koorega, ning mune, suhkrut ja näpuotsatäit soola. Mõned retseptid sisaldavad rasva (tavaliselt võid), kardemoni ja sidrunikoort. Kergitusainena kasutatakse kõige sagedamini küpsetuspulbrit, kuid vahel ka pärmi.
Maarja
Maarja pärispatuta saamine
Jumal oli teinud Maarjale pakkumise ning tal tuli langetada otsus. Kõik sõltus tema vastusest, alates Aadama langemisest oli seda vastust oodanud kogu inimkond. Jumal oli inimesele juba varemgi rääkinud, kuid Ta ei olnud saanud selget vastust. Võib-olla saab öelda sedagi, et Jumal kasvatas vanas lepingus oma rahvast sammhaaval, kuni sellest viimaks sündis inimene, kes suutis Jumalale vastata. Maarja ütles otsustava sõna kogu inimkonna eest: "Vaata, siin on Issanda teenija, sündigu mulle Sinu sõna järgi!" (Lk 1:38) Jumal ja Maarja väljendusid ühtemoodi.
Æbleskiver
Valmistamine
Tainas valatakse õliga määritud aukudesse ja kui pannkoogid hakkavad küpsema, pööratakse need puidust orgi või kahvli abil ümber, et koogid võtaksid neile omase kerakujulise vormi. Et saada ilusad ümmargused pannkoogid, tuleb neid keerata kolm-neli korda. Traditsiooniliselt lisati kookidele õunatükke või -keedist. Mujal maailmas küpsetatakse neid pannkooke ka täidisega, ent tänapäeva Taanis kasutatakse lisandeid harva.
Maarja
Maarja pärispatuta saamine
Üksnes Uue Testamendi tekstide põhjal ei saa me Maarja jätkuvast neitsilikkusest absoluutse kindlusega midagi öelda. Kuid tulenevalt Maarja katsumusest olla nö "pleki ja kortsuta" Kiriku eeskuju, oleks vaid teatud aja kestev neitsilikkus olnud mõttetu.
Æbleskiver
Valmistamine
Kooke süüakse mooside, värskete marjade, puuviljade ning ka soolaste täidistega. Peale puistatakse tuhksuhkrut.
Traditsioonid
Taanis on neid tavaks küpsetada enne jõule. Detsembris serveeritakse neid tihti koos glögi – Skandinaavia hõõgveiniga. Taanis ei sööda æbleskiversi pannkooke hommikusöögiks.
Maarja
Maarja pärispatuta saamine
Luukas kirjutab, et Maarja tõi ilmale oma esimese poja (Lk 2:7), kuid see ei ütle midagi teiste võimalike laste kohta. Esimest poega nimetati esmasündinuks sõltumata sellest, kas sündis rohkem lapsi või mitte. . Kirik on alati veendunud olnud, et Maarja jäi ka pärast Jeesuse sündi neitsiks ning tal ei olnud peale Jeesuse teisi lapsi. Samamoodi mõistsid seda reformaatorid. Martin Luther ütleb 1546. aastal küünlapäeva jutluses: "Nõnda nagu ta enne ilmutust ja sündi oli neitsi, jäi ta neitsiks sünnitades ja ka pärast sünnitust."
Sümboolika
Maarja sümbolid on koos temaga kujutatavad ja teda sümboliseerivad esemed: liilia, roos, roosiaed, kuusirp, kaitsemantel, roosikrants jms.
Kaitsemantlit kujutatakse keebina, mida kandis neitsi Maarja. Keep pakkus varju neile, kes olid hädas ja vajasid tuge – keebi all olemine tekitab turvatunde – ülevoolava emaarmastuse tunde. Samuti on keebi all olijad kaitstud kurjade vaimude eest.
Roose ja ka roosiaeda peetakse tihtipeale ainult armastuse sümboliks, kuid nad sümboliseerivad ka neitsi Maarjat, mis kaudses seoses armastusega, täpsemalt emaliku armastusega- armastusega oma laste vastu. Peale armastuse sümboliseerimise sümboliseerivad roosid ka saladust või konfidentsiaalsust. Termin "sub rosa", mis tähendab otsetõlkes "roosi või rooside all", pärineb juba antiikajast. Väidetavalt oli roomlastel tavaks riputada roose tubade lagedesse- žest, mis tähendas, et kõik, mida räägiti veini mõju all olles jäi saladuseks.
Katolik kirik võttis valge liilia kasutusse sümboliseerimaks neitsi Maarjat. Valge liilia (hiljem nimetatud ka Madonna liiliaks) valge väev sümboliseerib Maarja puhtust, puutumatust, süütust, viljakust ja ühendumust jumalikkusele. Renessansiperioodil kasutasid valge liilia sümboolikat oma maalidel ka paljud kunstnikud, kellest tuntuimad olid Jan van Eyck ja Sandro Botticelli. Viimane kujutas valget liiliat maalil, mis esitas vaatajatele ingel Gabrieli sõnumi toomist neitsi Maarjale. Sõnumis kuulutas ingel Gabriel Jeesuse sündi.
Kuusirp sümboliseerib peamiselt viljakust. Kuufaasid on seotud eluga ja surmaga ning neid on seetõttu kasutatud väga paljudes erinevates religioonides. Kuufaase vaadates suutsid juba antiikaja inimesed määrata aastaaegu, tõuse ja mõõne, seetõttu on nimetatud neid ka loodusliku viljakuse esilekutsujateks. Kuusirp ja ka täisuu võivad sümboliseerida naise menstruaaltsüklit, mis on samuti otseses seoses viljakusega. Piiblist pärit viited kasutavad Kuu sümboolikat tähtsustamaks kosmilisi sündmusi, jumalikke epifaaniaid ja efemeerset inimese loomust. Kuud seostatakse ka imikute kaitsega- kaitse haiguste ja kurja eest.
Maarja tunnusvärviks on maarjasinine.
Maarja austamine Eestis
Lateraani IV kirikukogul kinnitas paavst Innocentius III Liivimaa pühitsemise neitsi Maarjale, mistõttu Liivimaad tuntakse ka paralleelnimega Maarjamaa. Nimevormid Maria, Maarja ja Mirjam on Eestis levinud tütarlaste nimed. Eestis on neitsi Maarjale pühitsetud kaheksa luteri kirikut, nagu Ambla Püha Neitsi Maarja kirik, Helme Püha Neitsi Maarja kirik, Loksa Püha Neitsi Maarja kirik ja teised.
Sälliksaare
Sälliksaare on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Avinurme vallas.
Küla läbib Kalma–Avinurme tee.
Kiiu viadukt II
Viadukt on ehitatud aastal 1989, renoveeritud viimati aastal 2005. Silla pikkus on 54,9 m, silla laius on 16,3 m, sõidutee laius sillal on 13,4 m.
Stalini preemia
thumb|150px|right|Stalini preemia märk kujutatuna NSV Liidu [[postmark|postmargil (1946)]] Stalini preemia (vene keeles Сталинская премия, algselt Премия имени Сталина) eksisteeris aastatel 1941–1954, mõned allikad annavad lõpuaasta ebatäpsena – 1952. Oma põhiolemuselt mängis see autasu samasugust rolli nagu Nõukogude Liidu riiklik autasu. Seepärast muudeti pärast Nõukogude riikliku autasu kasutusele võtmist Stalini preemia saajate tunnistusi ja märke nii, nagu need oleksid Nõukogude Liidu riiklikud autasud.
Kuuekümnendate aastate alguses eksisteeris Nõukogude Liidu riikliku preemia puhul esimese, teise ja kolmanda järgu autasu, mida anti indiviididele välja kord aastas. Paljud sellel ajal välja antud preemiad on tegelikult ümber vahetatud Stalini preemiad, mis eksisteerisid samamoodi kolmes järgus. Autasu võis teenida teaduses, matemaatikas, kirjanduses, kunstis ja arhitektuuris, mis kõik olid arendanud Nõukogude Liitu või sotsialismi. Sageli anti auhind spetsiaalsele teosele, mitte isikule.
Kõigil medalitel on seerianumber, olenemata järgust või väljaandmise ajast. Samamoodi on number ka dokumendis, kuid väga paljudel juhtudel need seerianumbrid ei kattu.
Stalini preemia oli hoopis teistsugune auhind kui Stalini rahupreemia, mis loodi 21. detsembril 1949 ja mida anti välisriikide kodanikele.
Stalini preemiat ei tohi segi ajada Lenini preemiaga.
Stalini riikliku preemia saajad teaduses ja tehnikas
(mittetäielik nimekiri)
1951
<!--
External links
!-->
Stalini riikliku preemia saajad kirjanduses ja kunstides
(mittetäielik nimekiri)
1941
1941. aastal anti Stalini preemiad kuue-seitsme varasema aasta tegevuse eest. Esimese järgu preemia: 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla.
1942
1942. aastal anti välja preemiad 1941. aasta tööde eest. Esimese järgu preemia: 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla.
1943
1943. aasta preemiad anti 1942. aasta loomingu eest. Esimese järgu preemia: 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla.
Elutööpreemiad
Pikaajaliste saavutuste eest kunsti ja kirjanduse vallas anti välja 23 esimese järgu ja 6 teise järgu preemiat.
1946
1946. aastal anti preemiad välja kahel korral: jaanuaris 1943. ja 1944. aasta loomingu eest, ja juunis 1945. aasta eest. Esimese järgu preemia suurus oli 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla.
==== Loomingu eest aastatel 1943–1944 ====
Näitekirjandus
==== Loomingu eest aastal 1945 ====
=== 1947 === 1947. aastal anti välja preemiad 1946. aasta tööde eest. Esimese järgu preemia: 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla.
=== 1948 ===
1948. aastal anti välja preemiad 1947. aasta tööde eest. Esimese järgu preemia: 100 000 rubla, teise järgu preemia 50 000 rubla, kolmanda järgu preemia 25 000 rubla.