cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rzeczpospolita
Põhjasõda
18. sajandil August II Tugeva alustatud Rootsi-vastases Põhjasõjas langes Rzeczpospolita 1702–1709 Rootsi okupatsiooni alla. August II püüded rajada absolutistlikku Poola-Saksi personaaluniooniga ühisriiki põrkasid šlahta vastuseisule ja Venemaa keisririigi sekkumisele.
Poola pärilussõda
Pärast August II surma 1733. aastal tekkis Poolas August II poja August III ja Stanisław Leszczyński toetajate vahel Poola pärilussõda 1733–1735. Poola pärilussõda lõppes ametlikult Viini rahuga (1738), millega August III kinnitati Poola kuningaks ja tema vastane Stanisław Leszczyński (kes ei saanud tegelikult mingit välist sõjalist abi) sai tasuks Lotringi hertsogkonna. Lotringi hertsog François Stephane sai Lotringi kaotuse eest kompensatsiooniks Toscana suurhertsogkonna. Parma hertsogkond läks Austriale, samas Parma Carlo võttis Bourbonide territoriaalse kasu tulemusena Napoli ja Sitsiilia kroonid. Poola loobus nõudest Liivimaale ja otsesest kontrollist Kuramaa hertsogiriigi üle, mida, kuigi jäi Poola vasalliks, ei liidendatud Poola pärusvaldustega ja langes tugeva Vene mõju alla.
Seitsmeaastane sõda
Seitsmeaastane sõda algas 1756 Preisimaa kuningriigi kallaletungiga Saksimaa kuurvürstiriigile, Venemaa keisririigi liitlasele ning vallutas Saksimaa kuurvürsti ning Poola kuningas ja Leedu suurvürsti August III Saksimaa kuurvürstiriigi alad. Samal aastal ründas Prantsuse laevastik Vahemerel Suurbritannia vägesid. 1757. aasta mais asus Venemaa keisririigi sõjavägi vastu Preisi vägedele, eesmärgiga piirata Friedrich II püüdlusi laiendada Preisimaa kuningriigi piire ning mõjuvõimu Euroopas. 1758. aastal vallutasid Venemaa keisririigi väed Königsbergi. 1758. aastal jätkus sõjategevus Venemaa keisririigi jaoks eriliste edusammudeta. 1759. aastal alustas Venemaa keisririigi armee pealetungi Oderi liinil. Venemaa keisririigi väed lõid Preisi armeed ning purustas selle Palzigi lahingus ja vallutas Oderi-äärse Frankfurdi.
1760. aastal purustas Venemaa keisririigi ja Austria ühisvägi Kunersdorfi lahingus Preisimaa armee ning 28. septembril (vkj 9. oktoober) 1760 vallutasid Berliini.
18. sajandi keskpaiku hakkas majandus elavnema, kuid Czartoryskite magnaadisuguvõsa ei suutnud 1764–1766 riiki oluliselt reformida. 1766. aastal, August III surma järel, kes oli viimane Poola kuningas ja personaaluniooniga Saksimaa kuurvürstiriigi kuurvürst, sai Poola kuningaks (1764–1795) Stanislaw Poniatowski.
Stanisław Poniatowski alustas aastal 1764 poliitilisi reforme, mille eesmärgiks oli alla suruda seni riigis kehtinud šlahtademokraatia. Stanisław Poniatowski valitsemisajal toimusid Poola jagamised (1772, 1792 ja 1795). Viimase jagamisega kadus Poola maakaardilt ning Stanislaw kaotas nii ka oma kuningatiitli.
Rzeczpospolita jagamised
Kuninga Stanisław August Poniatowski ja Patriootliku Erakonna (Hugo Kołłataj, Ignacy Potocki) katse vähendada sõltuvust Venemaa keisririigist, tugevdada keskvõimu ja piirata šlahta privileege (liit Preisiga 1790, Nelja-aastase seimi reformid 1788–1792, Euroopa esimese põhiseaduse vastuvõtmine 3. mail 1791, hariduse ja kultuuri edendamine) lõppes Venemaa keisririigi interventsiooniga 1792 ning Poola teise jagamisega 1793 Venemaa keisririigi ja Preisimaa vahel.
Tadeusz Kościuszko juhitud Kościuszko ülestõusu mahasurumisele Aleksander Suvorovi vägede poolt järgnes 1795 kolmas Poola jagamine Venemaa keisririigi, Austria ertshertsogiriigi juhitud Saksa-Rooma riigi ja Preisi kuningriigi vahel; see tegi Poola sõltumatusele lõpu 12 aastaks, kuni Varssavi hertsogiriigini. pisi|Jaotatud Rzeczpospolita pärast 1799. aastat
Bouvines
Bouvines (hollandi: Bovingen) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Templeuve'i kantonis.
27. juulil 1214 toimus seal Bouvinesi lahing. Prantsuse kuninga Philippe II vägedega võitles temavastane koalitsioon, mille peamised liikmed olid keiser ja Inglismaa kuningas John Maata.
Tuntud inimesi
Seal sündis kindral Achille Pierre Deffontaines.
10. aprill
10. aprill on Gregoriuse kalendri 100. (liigaastal 101.) päev. Juliuse kalendri järgi 28. märts (1901–2099).
Kaido Kaasik (täpsustus)
Kaido Kaasik on mitme tuntud Eesti inimese nimi:
Artur Kase
Artur Kase (16. juuli 1898 Sõmeru, Virumaa – 28. november 1988 Käru) oli Eesti ohvitser (leitnant).
Võttis Vabadussõjast osa 5. Rakvere jalaväepolgus.
Knygnešystė
pisi|[[Venemaa Keisririik|Venemaa Keisririigi leedu keelt kõneleva rahvastikuga kubermangud (1867–1914) ja tänapäevased Leedu piirid]] Knygnešystė ehk raamatute salakaubana Leedusse vedamine on XIX sajandil Leedus esinenud nähtus. Salakaubavedajad toimetasid ajal, mil Venemaa Keisririigis oli keelatud leedukeelsete raamatute trükkimine ladina tähestikus (1864–1904), ebaseaduslikult riiki ladina tähestikus välja antud leedukeelset kirjandust ja ühtlasi ka levitasid seda. Keelustatud leedukeelse kirjanduse väljaandmiseks valiti trükikojad, mis paiknesid piiri lähedal. Suurem osa sellest kirjandusest trükiti ja toimetati Vene impeeriumi leedukeelsete aladega piirnevates Preisimaa piirkondades (Väike-Leedus).
Vene ametnikud võitlesid samal ajal keelatud kirjanduse sisseveo vastu. Paljastatud salakaubavedajaid karistati, umbes viiskümmend neist küüditati Siberisse ja sadu salakaubavedajaid vangistati ning asustati ümber impeeriumi naaberprovintsidesse. Vaatamata sellele õnnestus ametiasutustel praeguste hinnangute kohaselt konfiskeerida vaid umbes 8–10% salakaubana maale toodud raamatutest.
Knygnešystė liikumine, mis oli seotud peamiselt maal elava rahvastikuga, sai oluliseks elemendiks võitluses rahvusliku identiteedi säilitamise eest ja Leedu rahvusliku ärkamise lahutamatuks osaks XIX sajandi teisel poolel – XX sajandi alguses. Aastakümneid kestnud liikumise ridadesse olid kaasatud rahvusliku liikumise juhid, kel tekkis lai suhtevõrgustik: nii kujunes sellest üks rahvusliku liikumise alustalasid. Igal aastal tähistatakse Leedus 16. märtsi kui knygnešystė päeva.
Taust
pisi|[[Kirillitsas trükitud leedukeelne palveraamat]] vasakul|pisi|Pilt raamatuid toonud salakaubavedajaist [[19. sajand]] Peale Poola kolmandat jagamist aastal 1795 oli enamik kaasaegse Leedu territooriumist annekteeritud Vene impeeriumi poolt ning jagatud selle provintsideks, mis moodustasid Leedu kindralkubermangu (vene keeles Литовское генерал-губернаторство).
Liikumise teke
Niipea kui Väike-Leedus hakati avaldama trükiseid, mis olid mõeldud Venemaa Leedu aladele, tekkis ka knygnešystė – ilmusid rohkem või vähem kogenud salakaubavedajad, kes tarnisid välismaiseid väljaandeid ja levitasid neid Leedus.
Esimese teadaoleva raamatusmugeldajate organisatsiooni lõi piiskop Motiejus Valančius. Jurgis Bielinise abil saatis ta Tilsitis elavale preester Jonas Zabermanasele raha trükikoja avamiseks ja esimese üheksa voldiku trükkimiseks.
Nendes raamatutes astus ta vastu õigeusu mõju kasvule ja võitles venestamisega. Raamatuis olid lastele õpetamiseks mõeldud leedukeelsed palved ning oma emakeeles lugemise ja kirjutamise alused. Organisatsioon tegutses aastatel 1868–1870 ning seejärel see paljastati. 17 inimest sattus vanglasse, kuid piiskop ise põgenes arreteerimise kartuses.
Organisatsioon
Ebaseaduslike väljaannete tee lugejateni oli üsna keeruline. Mõningal määral aitas raamatute levikule kaasa Valančiuse kehtestatud süsteem. 1860. aastate lõpus hakkas tekkima klubisid ja kogukondi, mille eesmärk oli aidata avaldada ja levitada ladina kirjas leedukeelseid väljaandeid. Enamik sellistest organisatsioonidest tekkis 1890. aastatel. Raamatute väljaandja Martynas Jankus seadis oma valduses Bitėnai külas Rambynase jalamil sisse trükipressi ja suur hulk teoseid trükiti just nimelt seal. Tema talu nimetati sageli salakaubavedajate Mekaks.
pisi|vasakul|[[Piiskop Motiejus Valančius, esimese teadaoleva raamatusmugeldajate organisatsiooni looja]]
pisi|Kuulus Leedu raamatukaupmees [[Vincas Juška (1860–1939)]]
Väike-Leedu ja Venemaale kuuluvate Leedu alade vahel piiritsoonis elavad inimesed, kes tundsid maastikku ja teadsid lünkasid piirivalve tegevuses, said salakaubavedajate assistendiks. Nende ülesandeks oli aidata salakaubavedajatel piiri ületada ning viia raamatuid piiritsooni. Preisi trükkalid teadsid hästi, kuidas raamatuid ja ajalehti üle piiri vedamiseks ette valmistada. Teosed pakiti tihedalt, kaks naela (32 kg) raamatuid inimese kohta, seejärel viidi need mõnda piirilähedasse kõrtsi või mujale, kus need olid salakaubavedajatele kättesaadavad. Selleks, et kanda üle piiri nii palju trükiseid kui võimalik, palgati piiril tugevaid ja kogenud mehi. Raamatud liikusid üle piiri valitud paikades olevate peidikute abil, mis asusid tihti esimesel piiriribal. Raamatute eemaldajateks olid sageli salakaubavedajad ise, neid varjati puidu all, heina sees või isegi mõne olematu surnud mehe kirstus, kasutati ka topeltpõhjaga kärusid.
Seejärel jagati raamatud teistele edasimüüjatele. Viimased olid tingimata mingi tegevusala esindajad või käsitöölised, nii varjasid nad oma suuremaid tulusid, lisaks oli vaja omada katet, õigustamaks kontakte erinevate vähetuntud ja võõraste isikutega. Enamik neist trükistest jõudis eraisikuteni kirikutes pühapäeviti ja pühade ajal. Samal ajal jõudis väheses koguses USAs ja Saksamaal välja antud trükiseid ja ajalehti "reklaammaterjali" nime all ka Leedu intellektuaalideni, kes elasid Vene sisemaal. Postitöötajad ja tsensuur ei olnud seal nii tähelepanelikud kui Leedus.
Raamatutega kauplemine ei saanud olla kellegi põhitegevus, kuna see oli väga riskantne. Väikese kasumi saamiseks tuli ka muul viisil elatist teenida, näiteks olid mitmed salakaubavedajad kalurid. Samuti ei olnud salakaubavedu nende inimeste jaoks mitte niivõrd kasumi teenimise vahend, kuivõrd ideoloogiline töö riiklikus valdkonnas. Salakaubaveo esimese etapi moodustasid peaaegu eranditult religioossed väljaanded. Hiljem olukord muutus ning hakkasid ilmuma ja seejärel ka domineerima rahvusliku sisuga trükised.
Leedukeelse kirjanduse salakaubavedu Preisimaalt levis üle kogu tänapäeva Leedu, samuti üle Suwałki piirkonna, Riia ja Miitavi. Samas olid Leedu erinevad piirkonnad salakaubana sisse veetud kirjandusega ebaühtlaselt varustatud.
Lisaks sellele tekkisid veel ebaseaduslikud Leedu koolid. Õpetajaid nendes koolides kutsuti direktoriteks (leedu daraktorius). Leedus oli raske leida linna või alevit, kus ei oleks olnud võimalik osta leedukeelseid trükiseid.
Liikumise geograafiline jaotus
Salakaubavedajate jagunemine erinevate piirkondade vahel (aluseks on süüdi mõistetud salakaubavedajate arv)
Ebaseaduslikud organisatsioonid
vasakul|Morta Zauniūtė Piiskop Motiejus Valančius organiseeris raamatute vedu Aukštaitijasse Jurgis Bielinise abil aastail 1866–1867. Hiljem lisandusid teised salajased raamatute jaotuskeskused. Kõige olulisemad neist: Sudargases vaimulik Martynas Sederevičiuse juhtimisel, Šilo Pavėžupis mõisas Vladas Putvinskise, Povilas Višinskis ja Morta Zauniūtė juhtimisel, Sejny teoloogiaseminaris, Kaunase seminaris, Kretinga kloostris. Vilniuses organiseerisid salakaubavedu vaimulik Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius, insener Jonas Bortkevičius, doktor Andrius Domaševičius, Jonas Jasmantas, Donatas Malinauskas, Povilas Matulionis, Elijošius Nonevicius, Liepšinskid, vaimulik Valentinas Urbanavicius, vennad Antanas, Jonas ja Petras Vileišised, kes lõid organisatsiooni "Kaksteist Vilniuse apostlit", mille eesmärgiks oli ka rajada linna vähemalt üks leedu kirik. Aastaks 1901 oli organisatsioon saavutanud oma eesmärgi: Püha Nikolause kirikus taastati leedukeelsed jumalateenistused.
Žemaitijas tegutsesid aktiivselt vaimulik Marcijonas Povilas Jurgaitis ja Dominykas Vičas, Suvalkijas tegutsesid Petras Mikolainis-Noveskis, Juozas Kancleris (viimast peksid sandarmid, kuni ta kaotas mõistuse). Vilniuse ümbruskonnas tegutses vaimulik Silvestras Gimžauskas, Leedu idaosas Stanislovas Didžiulis, Riias politseinik Juozas Miliauskas-Miglovara. Nende isikute ümber kujunesid hiljem aktiivsed salakaubavedajate organisatsioonid. Tähtsamad salakaubaveo keskused olid Sudargas, Gardamas ja Garšviai.
Allpool on ära toodud salakaubavedajate organisatsioonid, mis aastast 1867 kuni aastani 1904 tegelesid leedukeelse kirjanduse ebaseadusliku levitamisega.
Võitlus knygnešystė vastu
Esimene kriminaaljuhtum raamatute salakaubaveo asjus algatati aastal 1865. Ametivõimud ei oodanud, et keeld põhjustab nii massilise salakaubaveo laine, nii et esialgu ei teadnud nad, mida kinni peetud salakaubavedajatega ette võtta. Kuni aastani 1870, mil kaotati sõjaseisukord, trahviti salakaubaveolt tabatud inimesi kindralkuberneri korraldusel 25 rublaga. Osadel nimetatud juhtudel andsid kohalikud võimud asja piirkonnakohtusse, aastast 1876 rahukohtusse ja aastast 1883 ringkonnakohtusse. Karistusmäärasid suurendati 250 rublani või 7,5 rublani iga leitud välismaise väljaande eest. Kuna leedukeelse kirjanduse väljaandmise keeld ei olnud seadusandlikult reguleeritud, mõisteti raamatukaupmehed sageli süüdi valitsusvastaste väljaannete omamise eest.
Võõrkakar
Võõrkakar (Galinsoga Ruiz et Pav.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Perekond on pärit troopilisest ja lähistroopilisest Ameerikast.
Taimeperekond on nimetatud Madridi botaanikaaia rajaja Ignacio Mariano Martinez de Galinsoga (1766–1797) auks.
Liigid
Perekonda kuuluvad kolm liiki: left|thumb|Karvane võõrkakar
Knygnešystė
Võitlus knygnešystė vastu
Politseiamet ei usaldanud kohtuid, kuna aastast 1890 kärbiti nende funktsioone ning juhtumid, mis olid seotud valitsusvastase kirjandusega, tuli üle anda tsiviilvõimudele. Politsei-, tolli- ja muude asutuste poolt tuvastatud kuritegudest tuli teatada prokurörile, Vilniuse või Varssavi kohtuvõimudele ja vastava provintsi sandarmeeria peavalitsusele (Suwałki kubermangus kubermangu sandarmeeriale). Ülekuulamistel, mille viisid läbi sandarmeeria ametnikud, osalesid ka prokurör või tema assistent. Pärast kohtuprotsessi pidi ringkonnakohtu prokurör esitatama juhtumi Vilniuse või Varssavi kohtu prokurörile. Sealse otsuse kooskõlastas kindralkuberner ja saatis selle justiitsministrile, kes koos välisministriga koostas lõpliku süüdistuse, lisas väljapakutud karistuse ja esitas selle kinnitamiseks tsaarile. Vastavalt süüdistuskokkuvõttele tsaar kas kinnitas või muutis karistuse. Tema otsus oli lõplik.
Tsaarivalitsus määras piirivalvuritele eriauhinnad: iga leitud raamatu eest 10 kopikat, puuda ajalehtede või teistes väljaannete eest 10 rubla. . Paljastatud raamatuvedajad said karistada, näiteks Vincas Juškale (1860–1939), kes vahistati 30. detsembril 1894 keelatud kirjanduse omamise eest, mõisteti 2 aastat vangistust ja 3 aastat pagendust Vologda kubermangus (sai amnestia 14. mail 1896 seoses Nikolai II kroonimise manifestiga).
Salakaubavedajate vastu ei võidelnud mitte ainult Vene ametnikud, vaid ka sakslased. Nii jahtis Preisi politsei raamatute kandjaid, nende kaup konfiskeeriti ja süüdlased anti üle Vene poolele. Aastal 1897 arutasid Saksa keiser Wilhelm II ja Vene tsaar Nikolai II kõnelustel Peterburis koostööd Vene-Preisi piiril.
Erinevad sotsiaalsed rühmitused osalesid leedukeelse kirjanduse levitamise protsessis erinevalt.
Kaasaegsed uuringud näitavad, et süüdi mõisteti 1584 salakaubavedajat: 52 küüditati Siberisse ja Venemaa Euroopa-osa põhjaprovintsidesse, 89 vangistati ja saadeti hiljem naaberprovintsidesse, 866 arreteeriti ja mõisteti karistust kandma kohalikes vanglates ning politseijaoskondades, 21 sai rahalise karistuse, 478 mõisteti õigeks ja 78 inimest vabastas tsaar erinevate manifestide alusel.
Nähtuse mõõtmed ületavad riikliku statistika piire. Nii ütles Vilnius kindralkuberner Pjotr Svjatopolk-Mirski oma kahe aasta aruandes (1902–1903):
Praeguste hinnangute järgi suutsid ametivõimud konfiskeerida vaid umbes 8–10% salakaubana maale toodud raamatutest.
Aasta 1904 kaotati Vene impeeriumi liberaliseerimise käigus leedukeelsele kirjandusele kehtinud keeld.
Knygnešystė tulemused
pisi|Jurgis Bielinis Kokku anti ladina tähestikus leedukeelsele kirjandusele kehtinud keelu ajal välja umbes kuus miljonit eksemplari erinevaid trükiseid (keskmine aabitsate tiraaž oli 10 000 eksemplari, kalendritel ja palveraamatutel 8000–7500, populaarsemate ilmalike trükitud raamatute keskmine tiraaž 2500 eksemplari). Vastavalt aruannetele ilmus aastatel 1865–1904 Preisimaal 1830 väljaannet, mis olid mõeldud Venemaale saatmiseks. Ameerika Ühendriikides avaldati aastatel 1874–1904 701 leedukeelset trükist (mõned neist saadi kätte ka Venemaa Leedu provintsides).
Eksisteeris ebaseadusliku piiriületuse ja raamatute müügiga tegelevate inimeste võrgustik. Ebaseadusliku kirjandusega seoses peeti kinni umbes 2900 inimest, mõned neist mitu korda. Tabatud raamatukaupmehi karistati vastavalt kohtute otsustele, see siiski ei takistanud nende tegevust. Tänapäeval on laialt tuntud tookordne salakaubavedaja Jurgis Bielinis, kes suutis sandarmite käest viis korda minema lipsata.
Keeld leedu keeles ladina tähtedega kirjutada kaotati 1904. aastal.
Knygnešystė Valgevene aladel
Nagu on näha ülevalpool toodud tabelist knygnešystė leviku kohta, tegutsesid salakaubavedajad ka etnilistes Valgevene piirkondades (näiteks Vilniuse kubermangu Vilniuse maakonnas, Vaŭkavyski ümbruskonnas ja Grodno kubermangus), kus leedukeelset kirjandust toimetati sealsele leedukeelsele vähemusele. Ajaleht Tėvynės Sargas ('isamaa valvur'), mis ilmus aastail 1896–1904, teatas raamatukaupmeestest, kes külastasid kaks korda nädalas Mogiljovi kubermangu leedulasi (sihtpunktideks olid Babinavičy, Sianno, Talačyn, Čačersk, Škłoŭ ja Radomla).
On teada, et esimesi teoseid hakati uues valgevene kirjakeeles avaldama pärast aastat 1891. Vene impeeriumis ei olnud aga võimalik neid trükkida, eriti raske oli see trükiste puhul, mis olid kirjutatud łacinka 's. Seega kirjastati Valgevene raamatud, kasutades leedulaste kogemusi knygnešystė vallas ja nende sagedamini kasutatavaid trükkimisvõimalusi välismaal.
Manas
"Manas" on kirgiiside eepos, millest tuntakse vähemalt 18 versiooni. Varaseim neist pandi paberile 1856. aastal. Kõige täielikumas versioonis on umbes 250 000 värssi.
Knygnešystė
Knygnešystė Valgevene aladel
1926. aastal andis Vacłaŭ Łastoŭski välja oma vestluse Leedu kirjastaja Martynas Jankusega:
See noormees oli Marjan Abramovitš, tänapäevani on säilinud vihik "Onu Anton ", tõlge Poola poliitilisest brošüürist "Ojciec Szymon" (Isa Szymon).
Tuntud Poola Valgevene vähemuse aktivisti Jury Turonak organiseeris juba XX sajandil spetsiaalse kanali ebaseadusliku valgevene kirjanduse maale toimetamiseks, kasutades sealjuures aktiivsemate Leedu salakaubavedajate kogemusi 19. sajandist.
Mälestamine
pisi|[[Motiejus Valančius aastal 2001 tema sünni 200. aastapäeva puhul välja antud 50-litisel juubelimündil]]pisi|vasakul|Knygnešystė sein Vytatutas Suure sõjandusmuuseumis Leedus Nõukogude ajal seda ajaloolist episoodi eirati.
Manas
Eepos jutustab võitmatu sangari Manasi tegudest. Kangelasel ei ole ajaloolist vastet, kuid eepose ajalooliseks põhjaks on kirgiiside ja kalmõkkide vaen 15.–18. sajandil.
Knygnešystė
Mälestamine
Pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist on see Leedus taas au sees, on olemas vastavad muuseumid ja mälestusmärgid, nähtus kajastub ka tänavanimedes. Leedu knygnešystė muuseum asub Krekenava lähistel Ustronės.
Manas
Eepost on nimetatud kirgiiside entsüklopeediaks. See sisaldab muinasjutte, mütoloogiat, olustikukirjeldusi ja naabrussuhete ajalugu.
Knygnešystė
Mälestamine
Aastal 2004 tunnistas UNESCO raamatute ebaseadusliku levitamise Leedus unikaalseks ajalooliseks nähtuseks, millega võrreldavat mujal maailmas pole esinenud.
Manas
Eepost esitavad manasćid ehk Manasi-lauljad.
Knygnešystė
Mälestamine
Leedu kirjanduse ebaseadusliku levivõrgustiku rajaja Jurgis Bielinise sünniaastapäeval ( 1846) tähistatakse tänapäeval Leedus knygnešystė päeva (Knygnešio diena).
Manas
Eesti keeles on ilmunud eepose rohkete illustratsioonidega ümberjutustus ja runod (autor Peeter Ilus, kirjastus Penikoorem 2012).
Knygnešystė
Knygnešystė kunstiteostes
Kaunases asub monument tundmatule raamatukaupmehele, autoriks Juozas Zikaras. See on üks tuntumatest 1930. aastatel püstitatud Leedu skulptuuridest.
Knygnešystė inspireeris Uładzimir Karatkievičit kirjutama novelli "Raamatusmugeldajad".
Leedu kirjanik Dalia Giniuvienė kirjutas seoses ladina tähestikus leedukeelsete trükiste keelustamise 100. aastapäevaga raamatu "Pašešupio knygnešiai". Illustratsioonid on loonud kunstnik Jolita Bičkienė.
Aastal 2011 lavastati Leedus mängufilm "Raamatusmugeldajad" (Knygnešystė). Noored filmitegijad on väljendanud toetust ideede vabale liikumisele ning tegutsesid ka ise vastavalt: filmi ei näidatud mitte üksnes kinodes, vaid ette oli nähtud ka avatud ligipääs.
Lubbert von Hambroich
Lubbert von Hambroich oli Liivi ordu rüütelvend ja Liivi ordu majandusülem aastatel 1554–1556.
Lubberti vanemad olid tõenäoliselt Georg von Hambroich ja Margarete von Rhemen. Ta pärines Kölni peapiiskopkonna aladelt, mis jäid Reinimaale, sündis aga Hambroichi kojas Rheinbergi lähedal. Tema suguvõsa oli tihedalt seotud Rheinbergi linnaga, kus Hambroichid olid nii sõdurid, kodanikud kui ka bürgermeistrid. Lisaks sellele olid nad ka Kölni peapiiskopi läänimehed.
Peale selle, et Hambroich oli majandusülem (Schäffer) Võnnus, pole tema kohta rohkem midagi teada.
Stasys Guiga
Stasys Guiga (1920 Mėžionėliai, Švenčionyse maakond – 1986 Činčikos, Švenčionyse rajoon) oli leedu metsavend.
Mehhatroonika
Mehhatroonika (sõnadest mehhaanika ja elektroonika) on mehaanika, elektroonika ja informaatika sünergeetilisel koostoimel põhinev rakendusteadus.
Algselt ühendas mehhatroonika mehaanikat (eriti elektromehaanikat ja peenmehaanikat) ning elektroonikat. Aja jooksul on aga mehhatroonika hõlvanud lisaks arvutisüsteemid, mikrosüsteemid ja telekommunikatsiooni. Mikro- ja nanoelektroonika võimaldavad viia juhtimistehnika komponenditasemele ja niiviisi luua kompaktseid sõlmi, mis on suutelised ise analüüsima mõõtetulemusi ja samuti toimima süsteemi teistest osadest tuleva info alusel.
Mehhatroonika eesmärk on tehniliste süsteemide funktsionaalsete võimaluste täiustamine ja uutel põhimõtetel töötavate seadmete loomine, kasutades süsteemidesse sisseehitatava tehisintellekti põhimõtteid, nutikaid andureid, täitureid, programmeeritavat elektroonikat ning tänapäeva info- ja kommunikatsioonitehnoloogia võimalusi.
Esimest korda mainis mehhatroonikat Jaapani ettevõtte Yaskawa Denki vaneminsener Tetsuro Mori aastal 1969. Rakendusteadusalaks kujunes mehhatroonika 1980. aastail seoses tööstusrobotite servoajamite väljatöötamisega.
Ideaalse gaasi olekuvõrrand
Ideaalse gaasi olekuvõrrand ehk Clapeyroni-Mendelejevi võrrand on võrrand, mis seob ideaalse gaasi olekuparameetreid rõhku ja ruumala, kui see gaas on tasakaaluolekus.
Ideaalse gaasi olekuvõrrand esitatakse enamasti kujul kus p on gaasi rõhk, V on gaasi ruumala, n on gaasi hulk (moolides), T on absoluutne temperatuur ning R on universaalne gaasikonstant.
Julius Edor
Julius Edor (14. juuni 1904 – 29. aprill 1985 New York) oli Eesti ohvitser (kapten).
Aastail 1929–1932 ja 1940–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Liitfunktsioon
Liitfunktsiooniks ehk funktsioonide ehk kujutuste kompositsiooniks nimetatakse matemaatikas funktsiooni, mis saadakse kahe funktsiooni järjest rakendamisel.
Definitsioon
Olgu A, B ja C mingid hulgad. Funktsioonide ning  liitfunktsiooniks ehk kompositsiooniks nimetatakse niisugust funktsiooni, et  iga x \in A korral.
Funktsiooni f nimetatakse siin välimiseks, funktsiooni g sisemiseks funktsiooniks. Funktsioonide f ja g liitfunktsiooni tähistatakse sageli f \circ g. Mingite funktsioonide f ja g liitfunktsiooni või nende liitfunktsiooni väärtuste leidmist nimetatakse ka funktsioonide f ja g järjest rakendamiseks.
Miks liitfunktsiooni argument ei ole (üldjuhul) funktsioon
Olgu mingi suurus x (mille muutumispiirkond olgu X) määrab üheselt ära suuruse u (mille väärtused kuulugu hulka U) ning suurus u määrab üheselt ära suuruse y (mis omandab väärtusi hulgast Y). Siis võime suurust y vaadelda funktsioonina suurusest u ning suurust u funktsioonina suurusest x. Et suurus y on funktsioon suurusest u, siis omab mõtet avaldis y(u), mis tähistab suuruse y väärtus suuruse u mingi etteantud väärtuse korral. Samas u on funktsioon suurusest x, seega funktsiooni y argument oleks justkui funktsioon.
Eelnev arutluskäik ei ole aga matemaatiliselt korrektne (vähemalt mitte selles mõttes, nagu mõiste "funktsioon" tavaliselt defineeritakse), sest "funktsioonide" all ei mõisteta matemaatikas ranges mõttes mitte mingeid funktsionaalselt seotud suurusi, vaid eeskirja ühe suuruse põhjal teise suuruse leidmiseks (vaata artiklit Funktsioon (matemaatika)).
Eeltoodud arutluses tekitab segadust sõnastus "suurus u on funktsioon suurusest x". Seda väljendit ei ole õige sõna-sõnalt tõlgendada - väide suurus u on funktsioon hulgal X ei ole õige. Tõepoolest, kui hulkadeks X ja U oleks kõigi reaalarvude hulk (füüsikalisi suurusi vaadeldakse ju tavaliselt reaalarvudena - näiteks võime suuruseks u võtta mingi keha asukoha ja suuruseks x kulunud aja), siis saaksime, et suurus u on korraga reaalarv ja funktsioon reaalarvust (ehk teisisõnu, eeskiri, mis seab igale reaalarvule vastavusse mingi reaalarvu) - vastuolu, sest meil ei ole mingit alust samastada reaalarve reaalmuutuja funktsioonidega. Näiteks keha asukoht mingil ajahetkel ei ole ju eeskiri reaalarvule reaalarvu vastavusse seadmiseks, vaid lihtsalt reaalarv.
Õige on väljendit "suurus u on funktsioon suurusest x" mõista nii: suuruse u saab esitada funktsioonina suurusest x, s. t. leidub mingi funktsioon, nii et alati kehtib seos u=f(x). Sellisel juhul leiduvad meie näites funktsioonid ja  nii, et y=g(u) ja u=f(x). Suuruse y saab suuruse x kaudu avaldada siis liitfunktsiooni f \circ g abil:. Siin aga on funktsiooni f \circ g argumendiks on ikkagi reaalarv, mitte funktsioon g.
Tähistused ja nimetused algebras ning matemaatilises analüüsis
Sõna liitfunktsioon kasutatakse põhiliselt matemaatilises analüüsis (algebras kasutatakse sõna funktsioon asemel tavaliselt sõna kujutus), sõna kompositsioon kasutatakse nii algebras kui analüüsis.
Algebras nimetatakse kujutuste kompositsiooni sageli ka lihtsalt nende kujutuste korrutiseks, kujutuste järjest rakendamist nende kujutuste korrutamiseks ning kujutuste f ja g korrutist tähistatakse sageli lihtsalt nende järjestkirjutisena fg (samamoodi nagu nt. reaalarvuliste muutujate x ja y korrutist tähistatakse xy). Niisugust tähistust võib põhjendada sellega, et kujutuste järjest rakendamist vaadeldakse algebras sageli tehtena mingil kujutuste hulgal; seda tehet tähistatakse tavaliselt korrutustehtena.
Matemaatilises analüüsis seevastu mõeldakse funktsioonide f ja g korrutise all niisugust funktsiooni h, et iga x jaoks funktsiooni h  määramispiirkonnast. Seepärast ei saa matemaatilises analüüsis sõna korrutis liitfunktsiooni kohta kasutada.
Liitfunktsiooni tuletis
Kui f ja g on reaalmuutuja funktsioonid ning funktsioonil f on lõplik tuletis kohal x ja funktsioonil g on lõplik tuletis kohal f(x), siis funktsioonil f \circ g on lõplik tuletis kohal x ning.
Samad liitfunktsiooni tuletise valemid kehtivad ka tuletise mõiste üldistuste jaoks, näiteks kompleksmuutuja funktsioonide liitfunktsiooni tuletise jaoks.
Ivan Rabtšinski
Ivan Vassiljevitš Rabtšinski (vene keeles Иван Васильевич Рабчинский; 24. jaanuar 1879 Kazatino, Vinnõtsja oblast – 30. jaanuar 1950 Moskva) oli revolutsionäär ja Nõukogude riigitegelane.
Tegeles poliitilise tegevusega Ukrainas ja Peterburis alates 1895. aastast. 1905. aasta revolutsiooni ajal oli Peterburi nõukogu liige.
Lõpetas 1915. aastal Peterburi polütehnilise instituudi.
Haardekiir
Haardekiir (inglise keeles tractor beam) on nähtamatu kiir, millega tõmmatakse ulmefilmides kaupa kosmoselaevadesse või ühte tähelaeva teisele ligi. Reaalsuses on inglise teadlased suutnud laboritingimustes luua väga nõrga haardekiire, millega õnnestub haarata mikroskoopilisi kehi.
Ivan Rabtšinski
Tegevus Eestis
Veebruarirevolutsiooni ajal 1917. aastal oli VSDTP Tallinna komitee juht.
Kui kunagi veel näeme
"Kui kunagi veel näeme" on Kati Kovácsi 1977. aastal ilmunud laulu "Ha legközelebb látlak" (autorid: Tibor Koncz, Iván Szenes) eestikeelne kaver.
Ivan Rabtšinski
Tegevus Eestis
Oktoobrirevolutsiooni ajal asutati 4. novembril 1917 ülestõusu juhtimiseks Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee, mille esimees oli Rabtšinski ja aseesimees Viktor Kingissepp.
Kui kunagi veel näeme
Eestikeelse teksti on kirjutanud Heldur Karmo. Laulu salvestas esimesena ansambel Medium, solist oli Silvia Vask. Hiljem on seda esitanud Liisa Pulk ja ansambel Regatt.
August Kala
August Kala (13. juuni (vkj)/ 25. juuni 1895 Vana-Suislepa vald, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 11. märts 1985 Stuttgart, Lääne-Saksamaa ) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ivan Rabtšinski
Tegevus NSV Liidus
Aastail 1917–1918 oli ta Posti ja Telegraafi Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja, Rahvuste Rahvakomissariaadis eesti asjade rahvakomissar; Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige.
Haardekiir
Kuigi tegu on algelise ja ülinõrga haardekiirega, on esimene samm tehtud ja järgmine oleks kiire võimsuse suurendamine, et seda saaks ka reaalselt kasutada. Sellega seisab ees palju tehnoloogilisi probleeme, kuid on ennustatud, et kasutuskõlblik haardekiir valmib 30–40 aasta pärast.
Hommiku tänav (Tallinn)
Hommiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Pääsküla asumis.
Ivan Rabtšinski
Tegevus NSV Liidus
1918. aasta juunist töötas I. Rabtšinski Ülevenemaalise Kõrgema Rahvamajandusnõukogu Mäeosakonna kolleegiumi liikmena ja 1919. aasta jaanuarist Kõrgema Rahvamajandusnõukogu Mäeosakonna esimehe asetäitjana.
August Kala
Ta võeti 1916. aastal teenistusse Vene sõjaväkke Esimeses maailmasõjas.
Hommiku tänav (Tallinn)
Tänav algab Lauliku tänavalt ja lõppeb Sõnajala tänavaga ristudes.
Enne 1925. aastat kandis tänav nime Nõmme tänav ja seejärel nime Hommiku tänav. 1940–1941 kandis tänav Haki tänava nime.
Ivan Rabtšinski
Tegevus NSV Liidus
1919. aasta veebruarist oli ta Eesti Töörahva Kommuuni esindaja Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu juures.
August Kala
Ta on maetud kalmistule Nellingenis Baden-Württembergis Saksamaal.
Ivan Rabtšinski
Tegevus NSV Liidus
Aastatel 1920–1931 oli ta NSV Liidus Gostehizdati direktor ja vastutav toimetaja.
Ernst Tiivel
Ernst Tiivel (11. aprill 1900 – 15. märts 2000 Toronto, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Õppis Prantsusmaal Toulouse'i ülikoolis aastatel 1930–1934, selle kõrvalt õppis ka Pariisi Optikainstituudis.
Parzival
"Parzival" on Wolfram von Eschenbachi kirjutatud eepos, mille aluspõhjaks on keldi kultuuri põhi, keltide vaimne pärand.
"Parzival" seob paljusid müüte, näiteks kuningas Arthur oma laudringkonnaga. Eschenbach viitab ka teistele tuntud eepostele, näiteks "Nibelungide laulule".
Eschenbach kirjutas "Parzivalile" eelloo, mis on tuntud kui "Titurel", ja mida arendas hiljem edasi Albrecht von Scharfenberg.
"Parzival" on eesti keeles ilmunud 1989. aastal Rein Sepa tõlkes.
Liebigi jahuti
50px|pisi|Liebigi jahuti 300px|pisi|Selles seadmes on [[Vigreux kolonn (fraktsioneeriv tagasivoolu jahuti) ja paremal Libigi jahuti]] Liebigi jahuti on lihtne vesijahutusega jahuti (kondensaator), mida kasutatakse laboratoorse destillatsiooni seadmetes, selleks et jahutada kuumad aurud vedelikuks ja suunata vastuvõtuanumasse.
Liebigi jahuti on saanud nimetuse saksa keemiku Justus von Liebigi järgi, ehkki taolist jahutit kasutati juba enne teda. Jahuti tõelised leiutajad, kes kõik leiutasid selle üksteisest sõltumatult, olid saksa keemik Christian Ehrenfried Weigel 1771, prantsuse teadlane P.J. Poisonnier 1779 ja soome keemik Johan Gadolin 1791. Siiski tegi just Liebig jahuti üldtuntuks. Liebig ise pidas jahuti leiutajaks saksa farmatseuti Johann Göttlingi, kes 1794 tegi Weigeli seadmesse täiustusi.
Tänu vesijahutusele on Liebigi jahuti oluliselt tõhusam kui alkeemikute poolt kasutatud retort. Vee soojusmahtuvus on palju suurem kui sama suurel õhukogusel ja tema lakkamatu ringlus seadmes hoiab jahuti temperatuuri ühtlasena. Sellepärast suudab Liebigi jahuti jahutada märksa suuremat sissetuleva auru voogu kui õhkjahuti või retort.
Viited
Condenser (laboratory)
Vabadussõja võidusammas
pisi|Vabadussõja võidusammas (2010) pisi|Vabadussõja võidusammas 23. juuni 2009 öösel
Vabadussõja võidusammas on Tallinnas Vabaduse väljakul 23. juuni esimestel minutitel 2009 avatud mälestusmärk Eesti Vabadussõjas saavutatud võidule.
Vabadussõja võidusamba kaudu avaldab Eesti rahvas austust ja tunnustust kõigile neile, kes on pidanud võitlust Eesti vabaduse ja iseseisvuse nimel. Sammas on 23,5 meetri kõrgune ja koosneb 143 klaasplokist. Projekti autorid on Rainer Sternfeld, Andri Laidre, Kadri Kiho ja Anto Savi.
Realiseerimata kavad
pisi|Vabadussõja võidusammas 22. juunil 2009 7. juulil 1920 otsustas Tallinna linnavolikogu lammutada Peeter I monumendi Heinaturul (praegusel Vabaduse väljakul). Kuju mahavõtmine lükati edasi ajani, mil on võimalik selle asemele püstitada mõni teine monument. Linna haridusosakonnale anti ülesandeks algatada ülemaaline korjandus ausamba rajamiseks. 10. veebruaril 1922 otsustas Tallinna haldusosakond Peeter I kuju maha võtta ja rajada selle asemele Vabadusplatsi ühes Eesti vabadusvõitlust ja iseseisvust tähistava monumendiga. Peeter I kuju võeti maha ööl vastu 1. maid 1922.
Aastal 1922 tegi Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liit ettepaneku püstitada Tallinnasse Vabadussõja monument.
Vabadusplatsi arhitektuurilise ja ruumilise kujunduse parendamise eesmärgil korraldati 1937. aastal projektivõistlus. Konkursi võitsid Alar Kotli ja Ernst Kesa, kes kavandasid Jaani kiriku asemele kuuekorruselise Kohtupalee ja selle ette kõrge samba otsa ratsamonumendi.
20. veebruaril 1939 pidas oma esimese koosoleku Vabadussõja Üleriikliku Monumendi Püstitamise Peakomitee.
Peter O'Toole
pisi| Peter Seamus O'Toole (sünninimi Peter James O'Toole; 2. august 1932 Iirimaa – 14. detsember 2013) oli Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud iiri näitleja.
Lisaks nomineeriti ta kaheksal korral filmiauhinnale Oscar osatäitmise eest filmides "Araabia Lawrence" (1962), "Becket" (1964), "Lõvi talvel" (1968), "Hüvasti, mr. Chips" ("Goodbye, Mr Chips", 1969), "The Ruling Class" (1972), "The Stunt Man" (1980), "My Favorite Year" (1982) ja "Venus" (2006).
Suur tänav (Narva)
pisi|Suure tänava algus (vasakul) pisi|Suure ja Viru tänava ristmik pisi|Suur tänav Raekoja platsi piirina. Paremal [[Tartu Ülikooli Narva Kolledži uus hoone]]
Vabadussõja võidusammas
Praeguse monumendi kavandamine
Aprillis 2001 otsustas linnavolikogu uuesti rajada Vabadussõja Võidusamba ja käivitada selleks monumendikonkursi. Sügisel 2004 esitasid arhitektid planeeringu täienduse, millega monumendi asupaigaks saaks Ingeri bastioni müüride väljakaevamisega Mayeri treppide kõrvale tekkiv tühi plats. Oktoobris 2005 pandi Harjumäel Võidusambale nurgakivi.
Suur tänav (Narva)
Suur tänav on tänav Narva Vanalinna linnaosas. Algab Koidula tänavalt, ristub Viru ja Heinaturu tänavaga ning lõpeb Kraavi tänavaga ristudes. Piirab idast Raekoja platsi. Tänava pikkus on umbes 430 m.
Suur tänav on Narva üks vanimatest tänavatest. See oli linna peatänav ja ühendas Narva kindlust Karjaväravaga. 1684. aasta Narva linnaplaanil on see saksa keeles nimedega Lange Gasse auch Schloss- und Burggasse (Lange Gasse, ka Schlossgasse ja Burggasse). Ajalooliselt kandis tänav Lossi tänava nime. 1900. ja 1905. aasta linnaplaanidel on selle tänava nimi Võšgorodskaja (Вышгородская улица). 1912. ja 1929. aasta linnaplaanidel on tänava nimi vastavalt Suur uulits ja Suur tänav.
Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime Mahmastali tänav (улица Й.Махмасталя) Nõukogude Liidu diplomaatilise kulleri Johann Mahmastali järgi. Linnavalitsuse otsusega 11. maist 1994 taastati Suure tänava nimi.
Ajalooline hoonestus
Narva põhjapoolses linnamüüris Suure tänava lõpus asus linna kõige suurem ja kaunim peavärav – Karja- ehk Vene värav.
Vabadussõja võidusammas
Samba ehitamine
11. juulil 2008 otsustas kaitseminister Jaak Aaviksoo lükata Võidusamba avamise edasi 2009. aastasse.
pisi|Vabadussõja võidusammas (2009)
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Keskajal asus Suure ja Viru tänava ristmikul turuplats, mille ääres olid vaekoda ja poed, linnakirikuga külgneval krundil raetuba ja kool.
Vabadussõja võidusammas
Samba remont
Lisaks valgustusele ja ventilatsioonile on samba juures välja vahetatud mitu purunenud klaasiga lamineeritud plastist sambapaneeli ja sillutiseplaati. Need kulud on vähemalt osaliselt katnud kindlustus.
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Raekoja platsi ääres Suure ja Rüütli tänava nurgal olid kuni 1944. aasta märtsipommitamiseni keskaegsed kloostrimüürid.
Vabadussõja võidusammas
Samba maksumus
Samba projekteeris ja ehitas Tšehhi klaasivabrik Sans Souci. Lepingus oli samba maksumuseks 3,39 miljonit eurot (koos 18-protsendise käibemaksuga 63 miljonit Eesti krooni). Kaitseministeerium tellis ka riigihanke "Ehitustööd mälestusmärgi rajamiseks", mille võitis firma Celander Ehitus OÜ hinnaga 26 890 269 krooni.
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Elumaja aadressil Suur tänav 1 kuulus Rootsi müügiesindajale Moskvas, Narva linna burgkrahvile Christoffer vоn Kochenile. Maja peeti kõige suuremaks hooneks linnas. See oli hollandi klassitsismi stiilis ehitatud maja. Fassaadi autor oli Johann Gregor Herold. Hoones asus trükikoda Põhja-Eesti.
Vabadussõja võidusammas
Samba ülalpidamine
Vabadussõja võidusamba ülalpidamine maksab 5064 eurot kuus.
Samba kulud (ilma käibemaksuta) on aastate lõikes olnud alljärgnevad :
Samba avamine
Sammas avati piduliku tseremooniaga 23. juuni (võidupüha) esimestel minutitel. Avatseremoonial esitati Urmas Sisaski oratoorium "Pro Patria", mille sõnade autor on Jaan Lõo.
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Hoones aadressil Suur tänav 8 asus 1806. aastal Narvas asutatud Harmonie seltsi klubi. Elumajas aadressil Suur tänav 19 elas Narva bürgermeister ja kaupmees Jürgen von Tunderfeldt. Enne sõda asus selles võimsate keldrimüüridega hoones hotell Central.
Vabadussõja võidusammas
Samba lagunemine
thumb|Vabadussamba lagunemine 13.06.2010 Vähem kui kuu aega pärast samba avamist ilmnesid juba probleemid. Kolm paneeli olid teadmata põhjusel kogunud tolmu ning seetõttu võtnud roosaka varjundi. Need paneelid vahetati küll välja, paraku muutus ka üks asenduspaneel üsna kiiresti punakaks, sest see oli pärit eelmiste vigaste paneelidega samast partiist. Samuti kustutas ühel ööl tuled võidusambasse imbunud vesi. Võidusamba eest hoolt kandva AS Elmo vaatlusel selgus, et klaaside liitekohast oli vesi samba ristiosasse sisse tunginud. See tekitas lühise, mille tõttu lülitus osa valgustusest välja. 2009. aasta detsembris täheldati ka seda, et osa klaaspaneele muutub kollaseks. Samba autor Rainer Sternfeldt tõdes, et üksikutes paneelides on esinenud ka võõrkehi, näiteks suitsukoni ja nöörijupp. 2010. aasta juunis kukkus võidusamba nurgapaneel alla ning lõhkus osaliselt ka samba alusplaadi. 2017. aasta sügisel remonditi samba ümbruse kiviplaate, mis olid kahjustunud trikiratturite, rulatajate ja teiste kahjustajate tõttu.
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Elumaja aadressil Suur tänav 21 kuulus Hanss Fonnele.
Ülo Valk
Ülo Valk (sündinud 25. augustil 1962) on eesti filoloog ja rahvaluuleteadlane.
Suur tänav (Narva)
Ajalooline hoonestus
Märtsipommitamise ajal hävisid kõik selle tänava hooned. Nende asemele ehitati hiljem kolme- ja neljakorruselised elumajad, nn hruštšovkad.
Ülo Valk
Valk lõpetas 1986. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogina, 1994. aastal valmis tal doktoritöö kuradi kujutamisest eesti rahvaluules. Alates 1995. aastast on ta olnud Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule õppetooli juhataja, esialgu erakorraline, alates 1998. aastast korraline professor. Aastatel 2000–2001 oli ta külalisõppejõuks California ülikoolis.
Valgu peamisteks huvialadeks on erinevate rahvaste usundid ning folkloor.
Õigus olla
"Õigus olla" on eestikeelne versioon Neil Sedaka 1976. aasta albumi "Steppin' Out" laulust "Here We Are Falling In Love Again". Autorid: Neil Sedaka, Phil Cody. Selle on salvestanud 1979. aastal Silvia Vask ja ansambel Medium. Eestikeelse teksti on kirjutanud Kalju Kass. Laul on avaldatud CD-l "Eesti NSV pop" (2011).
Tytuvėnai vald
Tytuvėnai vald (leedu keeles Tytuvėnų apylinkių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 3073 inimest. Valla keskus on Tytuvėnai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil J. Basanavičiaus g. 2. Vallavanem on Valdas Ivanauskas.
Bernd von Hövel
Bernd von Hövel (surnud 16. juuli 1566 Pärnus) oli Liivi ordu rüütelvend ja Liivi ordu majandusülem aastatel 1556–1562.
Tytuvėnai vald
pisi|tühi|Kelmė rajooni vallad
Bernd von Hövel
Berndi vanemaid pole teada. Ta pärines Marki krahvkonnast Vestfaalist Sölde mõisast Aplerbecki kihelkonnast Dortmundi lähedalt.
Tytuvėnai vald
Lisaks küladele on selles vallas veel mitmed huutorid.
Bernd von Hövel
1554. aastal on teda märgitud rüütelvennana Dünamündes, kaks aastat hiljem sai aga temast majandusülem (Schäffer) Võnnus. Kui Liivi ordu likvideeriti, sai tast Poola rittmeister Volmaris, 1566. aastal suri ta aga Pärnu rittmeistri ja asehaldurina.
Tytuvėnai vald
Ka on vallas kaks asula staatusega raudteejaama - Tytuvėnai raudteejaam ja Užpelkiai raudteejaam. Esimeses neist oli aastal 2011 37 elanikku, teises 4 elanikku.
Batüpelagiaal
Batüpelagiaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, pelagiaali osa.
Selle vööndi sügavusvahemik on 750–1000 kuni 2500–3500 m.
Batüpelagiaali peal lasub mesopelagiaal, all aga abüssopelagiaal; selle all olevat bentaali osa nimetatakse batüaaliks.
Everton FC
Everton Football Club on Liverpoolis 1878. aastal asutatud Inglismaa jalgpalliklubi, mis mängib Premier League'is. See on üks Inglismaa edukamaid meeskondi, üheksakordne Inglismaa meister. Everton on mänginud pidevalt riigi kõrgemas jalgpalliliigas, välja arvatud neli hooaega.
Everton oli 1888. aastal Football League'i üks asutajaliikmeid. Klubi kodustaadion on alates 1892. aastast olnud Goodison Park.
Praegune meeskond
''Seisuga 25. september 2022''
Harald Kapsta
Harald Kapsta (24. oktoober 1906 – 31. oktoober 1970 Augsburg) oli Eesti ohvitser (leitnant).
Raadio Viru
Raadio Viru oli Eesti regionaalne raadiojaam, mis tegutses 1998. aasta jaanuarist kuni 2012. aastani.
Raadio Viru asus Rakveres. Raadio oli kuulatav Lääne- ja Ida-Virumaal. Jaam pakkus kuulajatele meelelahutuslik-informatiivset tegevusprogrammi, muusikalise mängukava põhirõhk langes kaasaegsetele pophittidele.
Raadio Viru oli reklaamiraadio.
Ajalugu
Raadio Viru eellasjaam alustas saadete esitamist kutsungiga Viru-R-Raadio, millest aja jooksul kujunes kaubamärk Raadio Viroonia. Aastal 1997 loodi Virumaale teinegi raadiojaam, Raadio Panda. Sama aasta lõpus otsustati kahe raadiojaama kollektiivid ühendada, et luua üks ja tugevam kohalik raadiojaam.
1. jaanuarist 1998 on kohaliku raadiojaama kutsung Raadio Viru ning seda kuupäeva loetakse ka Raadio Viru sünniajaks.
Raadio Viru stuudioruumid on asunud näiteks Rakveres Lai tänav 9, endises kino- ja ööklubihoones (asukoht kaardil), 2005. aasta suvel kolis Raadio Viru aadressile Võidu tänav 4 (asukoht kaardil), 2008. aasta 4. juunist kuni sama aasta lõpuni asusid raadio ruumid Kroonikeskuses (asukoht kaardil). 2008. aasta lõpus kolis Raadio Viru aadressile Rägavere tee 35 (asukoht kaardil).
2005. aasta algusest kuni 2008. aasta maini oli Raadio Viru ainuomanik Edgar Savisaar, olles raadio omanikfirma, osaühingu MKS Grupp ainus osanik. 2008. aasta mais MKS Grupp'i omanik vahetus, uueks omanikuks sai ettevõtte juht Sergei Smirnov. 16. aprillil müüs Sergei Smirnov raadiojaama ettevõttele IVP Keskus.
2007. aastal lahkus Raadio Virust jaama programmijuht, kümmekond aastat kohalikes raadiotes töötanud Tanel Raudla. 8. oktoobril 2007 asus tööle uus programmijuht, kes aga lahkus ametist augustis 2008, tuues põhjenduseks, et Raadio Viru raadio omanik Sergei Smirnov keelas kajastamast ja kommenteerimast uudiseid, mis puudutasid Keskerakonda ja selle juhti Edgar Savisaart.
2008. aasta 1. septembrist kuni novembrini tootis jaama programmi kohalik meelelahutusagentuur ARKA Agentuur. Sama aasta lõpust hakkas Raadio Viru programmi tootma OÜ K&K Media, mille üks omanikke on ARKA Agentuuri aegne Raadio Viru palgaline programmijuht Kaido Kaasik.
Programm
Lähtuvalt Raadio Viru regionaalsest asetusest on jaam kajastanud teistest raadiojaamadest enam Lääne- ja Ida-Virumaa poliitika-, kultuuri- ja majandussündmusi.
Muuhulgas on Raadio Viru kavas olnud joogaminutid. 2006. ja 2007. aastal tegi Raadio Viru ülekandeid jõulujumalateenistustelt, vastavalt Kadrina Katariina ja Rakvere Kolmainu kirikust.
Oma saade on Raadio Virus olnud ka Lääne-Virumaa maakonnalehel Virumaa Teataja.
Kuulajaskond
2002. aastal kuulas Raadio Virut tolleaegse reklaamijuhi Ringo Voosalu sõnutsi 35 000 inimest.
Saatejuhid, ajakirjanikud, toimetajad
2008. aasta lõpust on Raadio Viru meeskonnas:
Saate "Greenist Greenini" juht oli 2009. aastal Elvis Efert, asendades Helina Varat ja Gunnar Vieset.
ARKA Agentuuri ajal
2008. aasta 1. septembrist aasta lõpuni tegid Viru Raadios saateid:
Enne ARKA Agentuuri aega
Raadiole Viru kaastööd teinud inimesi (sulgudes ameti, vööndi või saate nimi):
Paroksüsm
"Paroksüsm" on mitmetähenduslik sõna.
Brutus Rohekilp
Ta oli ainus Ebraucuse poeg, kes jäi Britanniasse ja päris isa kuningriigi. Ta valitses kaksteist aastat ja talle järgnes tema poeg Leil.
Lasse Kjus
thumb|Lasse Kjus Lasse Kjus (sündinud 14. jaanuaril 1971 Oslos) on Norra endine mäesuusataja. Olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.
Kjus on võitnud viis olümpiamedalit (ühe kuldmedali, kolm hõbedat ja ühe pronksi), 11 maailmameistrivõistluste medalit (kolm kulda ja 8 hõbedat) ja kaks maailmakarikavõistluste üldkarikat. Kjus lõpetas oma eduka karjääri Åres MK-finaalis 17. märtsil 2006.
Maailma karikas
Kjus on võitnud 18 MK-etapi (kiirlaskumises 10, Alpi kahevõistluses 4, ülisuurslaalomis 2, suurslaalomis 2).
Maailma karikasarja etapivõidud
Lasse Kjus osales kokku 348 MK-etapil ja jõudis poodiumile 60 korral, millest 18 korda kõige kõrgemale astmele.