cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti inimarengu aruanne
EIA 2010/2011 "Inimarengu Balti rajad: muutuste kaks aastakümmet"
Loe aruannet täismahus siit.
EIA 2009
vasakul|pisi|215x215px|EIA 2009 esikaas Eesti inimarengu aruanne 2009 (peatoimetaja Marju Lauristin, peatükkide toimetajad I Ain Aaviksoo, II Kaja Peterson, III Rivo Noorkõiv, IV Rein Vöörmann, V Veronika Kalmus, VII Erik Terk). Väljaannet illustreerisid konkursi "Eestis on hea!" võidutööd.
Loe aruannet täismahus siit
EIA 2008
pisi|213x213px Eesti inimarengu aruanne 2008 (peatoimetaja Marju Lauristin, peatükkide toimetajad: I Ene-Margit Tiit; II: Ain Aaviksoo; III: Dagmar Kutsar; IV: Triin Vihalemm, V: Veronika Kalmus, Margit Keller, Pille Pruulmann-Vengerfeldt; VI: Erik Terk; VII: Marju Lauristin, Erik Terk). Väljaannet illustreerisid loovtööde konkursi "Minu Eesti" võidutööd.
Loe aruannet täismahus siit.
Aprill 2021
Aprill 2021, kroonika.
Eesti inimarengu aruanne
EIA 2007
Loe aruannet täismahus siit.
Timo Furuholm
2012. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliigaklubiga Fortuna Düsseldorf, kuid seal ta läbimurret ei teinud, suundudes juba poole aasta pärast Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubisse Hallescher FC. Nii hooajal 2013/14 kui ka 2014/15 lõi ta 3. Ligas 12 väravat, nelja hooajaga kokku 35 värvat.
Aprill 2021
2021. aasta aprill algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast reedel.
Eesti inimarengu aruanne
EIA 2006
pisi|214x214px Eesti inimarengu aruanne 2006 (peatoimetaja Mati Heidmets, peatükkide toimetajad Raivo Vetik, Juhan Kivirähk, Erik Terk, Mati Heidmets). Väljaannet illustreerisid fotokonkursi "Minu Eesti 2006" võidufotod.
Timo Furuholm
2017. aasta alguses naasis Furuholm Turu Interi. Jalgpallurikarjääri lõpetas Furuholm pärast 2021. aasta hooaega.
Soome jalgpallikoondises debüteeris Furuholm 2010. aasta jaanuaris sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. augustil 2011 sõprusmängus Läti vastu. Teise ja viimase värava lõi ta 29. veebruaril 2012 sõprusmängus Austria vastu. Koondises mängis ta aastatel 2010–2013 kokku kümme korda.
Eesti inimarengu aruanne
EIA 2006
Loe aruannet täismahus siit.
Lõplike elementide meetod
Probleeminäide
milles viimase võrduse saamiseks kasutati valemit (2). Defineerides funktsionaali järgnevalt:
Tiiviku tänav
Tiiviku tänav on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on ca 2,0 km.
Mariapfarr
Mariapfarr on vald (Gemeinde) Austrias Salzburgi liidumaal Tamswegi ringkonnas.
Tiiviku tänav
Tänav saab alguse Papiaru tänava ristmikult, kulgeb põhja suunas ja lõpeb Rakvere valla piiril umbtänavana, ristuvaid tänavaid ei ole. Tänav sai nime 2020. aastal ja on iseloomulik Lennuvälja linnaosale, kuna siin paikneb lennuvälja maandumisrada.
Lõplike elementide meetod
Probleeminäide
saab valemi (3) kirja panna kui
Raadio Eestis
Raadio Eestis sai alguse 21. oktoobril 1918, kui raadioside organiseerimiseks moodustati Tallinna sadamas asunud Balti laevastiku sädetelegraafijaama baasil Eesti Kaitseministeeriumi mere- ja lennuväe Tallinna Traadita Telegraafijaam.
1921. aastal demonstreeriti Eestis esimest korda raadiovastuvõtjat (raadioaparaati) kui raadiosaatjate poolt eetrisse antavate saadete vastuvõtmise vahendit.
Esimesed raadiovastuvõtjad jõudsid Eestisse juba enne Eesti oma ringhäälingu loomist.
Lõplike elementide meetod
Probleeminäide
Tegemist on nõrga vormiga probleemi (1) jaoks selles mõttes, et see seab nõrgemad tingimused lahendile u ja proovifunktsioonile v. Kui ääreväärtusprobleem oleks defineeritud üle mingi suvalise piirkonna \Omega, siis vastavad testfunktsioonid moodustaksid Sobolevi ruumi H^1(\Omega). Testfunktsioonid rahuldavad, kus \Gamma on piirkonna \Omega tükati sile raja. On võimalik näidata, et. Probleeminäite testfunktsioonide ruumiks on H^1(0,1).
Raadio Eestis
Termini broadcast/rundfunk/широковещание eestikeelse vaste "ringhääling" mõtles välja postivalitsuse ülem Hindrek Rikand 22. novembril 1923.
Lõplike elementide meetod
Diskreetimine
Nõrga vormi (4) diskreetimine taandub lõpmatu-dimensioonilise lineaarse probleemi
Raadio Eestis
Raadioringhäälingu algus
Ringhäälingu katsed algasid Eestis juba 16. jaanuaril 1924, kui Tallinna ja Saksa raadiojaama Königs Wusterhauseni vahel tehti kõneproov. Kuna kõneproovi kuuldavuse kohta puudub informatsioon, siis ei peeta seda katsesaadete ametlikuks alguseks.
Esimene ametlik ja kuuldav raadiosaade läks eetrisse 11. mail 1924 ning selleks oli Läänemaa Ühisgümnaasiumi õpilaste segakoori kontsert. Seda saadet edastas 2500-meetrise lainepikkusega Haapsalu posti-telegraafijaama saatja. Saatja mastantenni kõrgus oli 90 meetrit, see seisis tugiisolaatoritel ning oli tõmmitsatega teraskonstruktsioonmast.
Lõplike elementide meetod
Diskreetimine
asendamisele lõpliku-dimensioonilise probleemiga
Raadio Eestis
Raadioringhäälingu algus
Eesti Raadio Ringhääling asutati eraettevõttena 1. novembril 1924. Kümme aastat hiljem, 1. juulil 1934 Raadio Ringhääling riigistati ning selle uueks nimeks sai Riigi Ringhääling.
Tiiviku tänav
Tänava-ala ja selle ääres paiknevad krundid on lahendatud Rakvere tööstuspargi detailplaneeringu alusel. Tänava ääres asuvad kaks äri- ja laohoonet, mõned krundid on veel hoonestamata. Tiiviku tänava taristu ehitati välja 2021. aastal.
Lõplike elementide meetod
Diskreetimine
Võttes intervalli (0,1), jagatakse see n+1 osaks:. Ruumi V määratletakse kui
Raadio Eestis
Raadioringhäälingu algus
Esimene regulaarne ringhäälingu raadiosaade läks eetrisse 18. detsembril 1926 kell 19.00. Esimest raadiosaadet anti eetrisse Kopli saatejaama kaudu, kuhu helisignaal edastati Pikk tn 43 asunud stuudiost. Saatja väljundvõimsus oli 2,4 kW. Esimesed silmapaistvamad saatejuhid olid naisteadustaja Erika Veidenbaum ja reporter Felix Moor. 1927. aasta sügisel kolis Raadio Ringhääling Estonia teatri kolmandale korrusele, kus olid tunduvalt avaramad ruumid ning head võimalused teha muusikaüritustest ja teatrietendustest otseülekandeid.
Lõplike elementide meetod
Diskreetimine
milles C^0 tähistab pidevate funktsioonide hulka. Ülaltoodud definitsiooni kohaselt pole v diferentseeruv kogu määramispiirkonna ulatuses, st punktides funktsiooni v tuletist ei leidu.
Raadio Eestis
Raadioringhäälingu algus
1929. aastal ehitati Kopli saatejaama asemele uus ja võimsam, Raadio Ringhäälingu Tallinna kesklainesaatejaam, mis asus Lasnamäel. Hoone valmis sama aasta juulis. 1928. aasta oktoobris oli tööd alustanud ka Tartu kesklainesaatejaam, mille lainepikkus oli 578 meetrit.
Lõplike elementide meetod
Baasi valik
Ruumi V jaoks saab valida järgneva baasi:
Raadio Eestis
Raadioringhäälingu algus
1934. aastal Raadio Ringhääling riigistati ning sellega kaasnesid positiivsed muudatused, näiteks ringhäälingu tehniliste võimaluste märgatav suurenemine ja töötajate arvu kasv.
Lõplike elementide meetod
Baasi valik
Sellise definitsiooni kohaselt on igas intervallis defineeritud baasifunktsioon v_k kolmnurkfunktsioon. Kehtib, kus \delta_{mn} tähistab Kroneckeri sümbolit. Baas rahuldab järgmisi omadusi:
Raadio Eestis
Helisalvestustehnika areng
1936. aasta märtsis sai Riigi Ringhääling esimese plaadikirjutamismasina ning 1939. aasta aprillis saadi Saksamaal valmistatud AEG magnetofonid. 1938. aasta augustis ehitati Ringhäälingu meeskonna tarbeks reportaažibuss, mida hakati hüüdma Hõbehalliks. Riigi Ringhäälingu paberil avaldatud häälekandjaks, millega raadiokuulajad said igal nädalal uue saatekava, oli väljaanne Raadioleht.
Lõplike elementide meetod
Maatriksi kujule viimine
Kirjutades otsitava funktsiooni u(x) baasifunktsioonide v_k(x) kaudu
Raadio Eestis
Esimesed stereofoonilised raadiosaated
1938. aastal said alguse ka katsetused ruumilise heli edastamisega raadioringhäälingus – stereofoonilised raadiosaated kesklainel. Selleks kasutati vasaku ja parema kanali signaalide edastamiseks kahte amplituudmodulatsiooniga töötavat saatjat (AM-stereo üks variante). Neid saateid sai kuulata kahe vastuvõtja abil, millest üks oli häälestatud ühe ja teine teise saadet edastava ringhäälingusaatja sagedusele.
Lõplike elementide meetod
Maatriksi kujule viimine
ja tähistades valemis v(x)=v_j(x), saab valemi (5) kirja panna kui
Raadio Eestis
Türi kesklainesaatejaama ehitamine
1936. aastal alustati Türi kesklainesaatejaama ehitamist, et tagada üle-eestiline Riigi Ringhäälingu saadete kvaliteetne vastuvõtt. Türi saatejaamal oli 196,6 meetrit kõrge isolaatoritel vabalt seisev metalltarindiga torn, mis oli esimene seesugune Euroopas ja kõrgeim seda tüüpi raadiosaatja antennitorn maailmas. Riigi Ringhäälingu Türi kesklainesaatejaam alustas tööd 15. detsembril 1937. Tegemist oli poollaine antenniga, sest saatja lainepikkus oli 410,4 meetrit.
Seega edastasid 1937. aastaks Riigi Ringhäälingu saateid juba kolm saatjat, mis asusid Tallinnas, Tartus ja Türil. Ringhäälingu saadete signatuur oli "Halloo, halloo! Siin Tallinn, Tartu ja Türi!".
Lõplike elementide meetod
Maatriksi kujule viimine
Defineerides vektorid ja, kus , ning maatriksi , saab valemi (8) avaldada kui
Raadio Eestis
Raadioaparatuuri tootmine
Raadio laialdane levik Eestis sai võimalikuks tänu kohaliku raadiotehnika alase ettevõtluse tekkimisele. Enne teist maailmasõda oli Eestis rajatud mitu raadiovastuvõtjaid tootvat ettevõtet, näiteks RET, ARE, Rammul, Tartu Telefonivabrik (TTV) jt. Raadiovastuvõtjad valmisid firma Telefunken litsentsi järgi.(??)
Lõplike elementide meetod
Maatriksi kujule viimine
Järelikult on ääreväärtusprobleem taandunud \mathbf{u} leidmisele võrrandis (9). Omaduse (7) tõttu on maatriks L sümmeetriline, positiivselt määratud ja hõre, st enamus tema elementidest on nullid. Seda tüüpi võrrandite jaoks on välja töötatud mitmesuguseid algoritme, näiteks konjugeeritud gradiendi meetod ning LU- ja Cholesky dekompositsioon, mis arvutite peal efektiivselt realiseeruvad.
Uue-Virtsu
Uue-Virtsu (ka Uue-Virtsu asundus) oli küla Läänemaal, ajalooliselt Uue-Virtsu mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kõmsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Hanila kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kõmsi külaga.
Lõplike elementide meetod
Üldistused
LEMi on võimalik rakendada ka kõrgemaid (osa)tuletisi sisaldavatele ääreväärtusprobleemidele, näiteks Neumanni ja segaprobleemile, üle suvalise piirkonna \Omega. Diferentsiaalvõrrandi järk määrab baasifunktsioonide pidevuse tingimused, piirkonna dimensionaalsus aga elementide dimensiooni, näiteks võib jaotada kolmnurkadeks, ruutudeks või muuks kumeraks hulknurgaks,  tetraeedriteks jne (ühedimensioonilises probleeminäites on piirkond sirglõikudeks jaotatud). Nõrk vorm formuleeritakse Greeni identsusi kasutades, nt homogeense Dirichlet' probleemi nõrgaks vormiks on
Uue-Virtsu
1920. aastatel moodustati Uue-Virtsu mõisa aladest Uue-Virtsu asundus, mida hiljem on nimetatud ka Uue-Virtsu külaks.
Adrika
Adrika oli küla Virumaal, ajalooliselt Unukse mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Unukse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Nigula kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Unukse külaga.
Eesti Süsteemiinseneride Selts
Eesti Süsteemiinseneride Selts (lühend ESIS) on aastal 1993 asutatud kutseühing, mis ühendab süsteemitehnika, arvutitehnika ja automaatika valdkonnas tegutsevaid insenere, teadus-haridustöötajaid, üliõpilasi ning juriidilisi isikuid. Aastani 1998 kandis ESIS nime Eesti Automaatikute Selts.
ESISe kodulehe järgi on nende põhieesmärgid järgmised :
Adrika
Külast on teateid alates umbes 1900 (Адрико).
Tantsiv maja
Tantsiv maja (tšehhi keeles Tančící dům), hüüdnimega Fred ja Ginger, on Praha silmapaistvamaid ehitisi.
Hoone on projekteerinud Horvaatia-Tšehhi arhitekt Vlado Milunici ja Kanada-Ameerika arhitekt Frank O. Gehry aastatel 1992–1996 uusbarokkstiilis.
Ajalugu
pisi|vasakul|Praha pommitamisel purunenud hoone 1945. aastal ja praegune hoone Hoone ajalugu ulatub Teise maailmasõjani, mil eelnev ehitis 1945. aastal Praha pommitamise käigus hävis. Purunenud hoone kõrval asuva maatüki omandas Václav Havel, kes mõned aastad hiljem soovis tühjale kohale ehitada kultuurilise tähendusega hoone, mis sümboliseeriks Tšehhoslovakkia üleminekut kommunismilt demokraatiale. Hoone ehitust oli nõus toetama kindlustusfirma Nationale-Nederlanden, mis võimaldas pakkuda suurt rahastust.
Struktuur
pisi|Tantsiva maja aknad 18. ja 19. sajandist pärit ehitiste keskel paiknev Tantsiv maja on silmapaistev oma ebahariliku kuju poolest. Hoone koosneb kahest, staatilisest ja dünaamilisest osast, jäljendades tantsiva paari kuju. Arhitektid valisid torne kujutavaks tantsijapaariks 1930. aastate komöödiafilmidest tuntud Fred Astaire ja Ginger Rogersi. Klaasist torn kujutab naiselikku Gingerit ning betoonist torn mehelikku Fredi.
Hoone ehituseks kasutati kõiki materjale nende looduslikes toonides: klaas on roheline, betoon hall ning teras hõbedane.
Klaasist torn
pisi|Tantsiv maja [[Ukraina lipp|Ukraina lipu värvides juulis 2022]] Klaasist torn Ginger kitseneb poole peal, kust väljuvad kujuteldavad käsivarred betoonist torni poole, moodustades kahe torni vahele rõdu. Gingeri torn on toetatud kaldus sammastele, kujuteldavatele jalgadele, märkides peasissepääsu hoonesse.
Betoonist torn
Betoonist torni katab looklev karniis. Fredi torni muudavad omapäraseks sisse- ja väljapoole ulatuvad aknaraamid, jättes ruumilise mulje ning vähendades liigset kontrasti kõrvalhoonetega. Torni tipus on kujutatud metalltorude ja võrgu abil Fredi juukseid, hüüdnimega Medusa.
Korrused
Tantsival majal on kokku üheksa korrust, millest kaks asuvad allpool maapinda. Esimesel korrusel paiknevad kauplused, hotell ja kohvik. Teisel kuni seitsmendal korrusel asuvad bürood, restoran ja galerii. Hoone tipus on vaateplatvorm, millelt avaneb vaade Moldova jõele.
Lõplike elementide meetod
Üldistused
Baasifunktsioonid e interpolatsioonifunktsioonid on üldjuhul tükati polünoomid, nt Hermite'i ja Lagrange'i polünoomid, kusjuures nende väärtused peavad pidevuse tagamiseks erinevate elementide kokkupuuteäärel olema võrdsed. Nõrga vormi koostamist ja selle lähendamist lõpliku baasiga nimetatakse Galjorkini meetodiks. Ülesanne taandub lõpuks numbrilisele maatriksivõrrandi lahendamisele või Runge-Kutta meetodi rakendamisele.
Võrdlus lõplike vahede meetodiga
Lõplike vahede meetod (LVM) on alternatiivne viis osatuletistega diferentsiaalvõrrandite (süsteemi) lahendamiseks. Põhilised erinevused LEMi ja LVMi vahel on : LEMi kasutatakse üldiselt struktuurianalüüsis, samas kui arvutuslikus hüdrodünaamikas (nt õhuvoolude simulatsioon lennukitiiva ümber) kasutatakse rohkem LVMi või lõpliku ruumala meetodit.
Rakendused
LEM on populaarne mehaanika valdkonda kuuluvate insener-tehniliste probleemide simulatsioonides. LEM on integreeritud aeronautika-, ehitus-, laeva-, auto- ja isegi mööblitööstuse disainimis- ning tootmisprotsessi. Paljud LEMi tarkvarapaketid koosnevad komponentidest, millest igaüks käsitleb erinevaid füüsikavaldkondi, nt termodünaamika, elektromagnetism, hüdrodünaamika ja mehaanika. LEM aitab visualiseerida materjalide pingeid, nende jaotust ja konstruktsiooni vastupidavust, samuti on võimalik minimeerida erinevaid karakteristikuid, näiteks kaalu, materjali- ja tootmiskulu. LEMi tarkvara võimaldab simulatsiooni parametriseerida (nt konstruktsiooni pingete simulatsioon, kus parameetriks on erineva raskusega koormised), arvestada ajalist sõltuvust ja saada tulemus soovitud täpsuse piires.
LEM on märkimisväärselt parandanud tootearenduse standardeid ja metodoloogiat, seda eriti tööstusvaldkonnas. Näiteks on LEMi kasutuselevõtuga kontseptsioonist tootmisliinini jõudmise aeg oluliselt vähenenud. Seda tänu prototüüpide tarkvaralise testimise võimalusele, mis elimineerib mitteoptimaalsed või -töötavad prototüübid ning nendega seotud kulud, näiteks materjal ja aeg, tootearenduse algetappides.
Lisaks tööstuslikule rakendusele uuritakse LEMi abil füüsikalisi olukordi, mille tingimustes on raske eksperimenti läbi viia või seda seletav mudel vajaks kontrollimist.
Raadio Eestis
Konflikt Itaaliaga
Tallinna kesklaine saatejaama lainepikkus oli 219,6 meetrit. Samal lainepikkusel hakkas töötama aga ka 1930. aastal ehitatud Itaalia Torino raadiojaam, mis vaatamata kaugusele suutis ka päevasel ajal segada Tallinna saatejaama kuulamist. Mussolini valitsus ei teinud eestlaste pahameelest välja ning seetõttu läksid Eesti raadiojaamad ajutiselt üle järgemööda Rooma, Napoli ja Milano raadiojaamade sagedustele. See samm mõjus ning tüli lahenes sellega, et Torino raadiojaam läks üle teisele sagedusele.
Teine maailmasõda ja okupatsioonid
1944. aastal okupeeris Nõukogude Liit Eesti. Okupeerimise tagajärjel keelustati kõik Eesti Vabariigi institutsioonid, nende hulka kuulus ka Riigi Ringhääling. Selle asemele loodi sama aasta 22. novembril Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogule alluv Raadiokomitee.
1943. aastal, kui Saksamaa alustas sõda Nõukogude Liiduga, korjas Nõukogude okupatsioonivõim eestlastelt ära kõik registreeritud raadiovastuvõtjad. Saksamaa okupeeris kõik Balti riigid. Saksa vägede eest taganev Punaarmee õhkis Tallinna, Tartu ja Türi kesklainesaatejaamad koos antennidega. Asemele tulnud Saksa okupatsioonivõim hakkas sama aasta lõpul raadioid omanikele tagastama. Suur osa patareitoitega raadiotest jäid siiski tagastamata, sest need rekvireeriti Saksa sõjaväe tarbeks.
1944. aasta 9. märtsil hävis Estonia teatrimaja märtsipommitamise tagajärjel täielikult. Hävisid ka hoones asunud ringhäälingu stuudiod, fonoteek ja arhiiv. Samal aastal okupeeris Nõukogude Liit Eesti uuesti, kuid selle asemel, et hävitatud saatejaamu taastada, otsustati ehitada uus Eesti Raadio kesklainesaatejaam Laitsesse. See saatejaam alustas tööd 1949. aastal ning selle lainepikkuseks sai 290 meetrit.
Raadiote tootmine
Ainus raadiotehas, mis pärast teist maailmasõda sai tööd jätkata, oli sõjaeelsete ühendamiste järel suurimaks raadiotehaseks saanud RET, uue nimega Punane RET. Traditsiooniliste raadiovastuvõtjate alal olid RET-i raadiod heal tasemel, mida kinnitab ka vastuvõtjale Estonia-2 Expo '58 kuldmedali andmine 1958. aastal, ja hilisem kõrgklassiradioolade Estonia sarja ajalugu.
Ultralühilaine ja sagedusmodulatsiooni (FM) kasutuselevõtmine
1961. aasta 21. juulil tehti esimesed stereofoonilise heliedastuse katsesaated ultralühilainel, kasutades Nõukogude Liidus standardiks kuulutatud 31,625 kHz abikandja polaarmodulatsiooni põhimõtet. Esialgu jäi stereofooniliste raadiosaadete edastamine aga kõrvale, kuigi RET-is peagi tootmisse läinud Estonia-3 põhimõtteliselt võimaldas stereofoonilist vastuvõttu lisaseadme abil.
Amplituudmodulatsiooni (AM) kasutavate kesklainesaatjate täiustamine
Ringhäälingu AM-saatjate sagedusriba laiust suurendati kuni 12 kHz-ni, nagu seda USA-s oli tehtud juba aastakümneid tagasi. Paraku ei võimaldanud enamik raadiovastuvõtjatest seda helikvaliteedi tõusu ära kasutada. Ka kõrge kvaliteediklassiga raadiovastuvõtjatel oli AM vastuvõtu sagedusriba piiratud (näiteks, Estonia-3-l oli see 9 kHz). Paljudel raadiovastuvõtjate mudelitel ilmus siiski vastav uus laiaribalisem režiim – "kohalik vastuvõtt". Oluliselt vähendati ka AM-saatjate mittelineaarmoonutusi, Selles osas jõuti mõne protsendini 50% modulatsioonisügavuse juures keskmistel helisagedustel.
Samal sagedusel töötavate kesklaine AM-saatejaamade kandevsignaalid sünkrooniti, et vältida kandjate omavahelisest tuiklemisest tingitud raadiohäireid (nn vilesid).
Samal ajal Ameerika Ühendriikides kasutusele võetud AM-stereofoonilisest raadioringhäälingust Eestis loobuti, nagu seda tehti ka Lääne-Euroopas ja Nõukogude Liidus üldse.
Paralleelprogrammide loomine
3. juunil 1967 hakkas lainepikkusel 422 meetrit (711 kHz) tööle Eesti Raadio 2. programm ehk Vikerraadio. See oli vasteks Soome Yleisradios 1963. aastal loodud paralleelprogrammile Rinnakaisohjelma, mis oli Põhja-Eestis kuulatav ultralühilaine kõrgemas, nn Lääne-Euroopa sagedusalas. Paljud Vikerraadio programmi saated said kiiresti kuulajate seas väga populaarseks. Kuulajate lemmiksaadete seas olid näiteks "Mnemoturniir", "Rameto", "Järjejutt" ja "Keskööprogramm". Vikerraadio sai kuulatavaks ka ultralühilainel praktiliselt kogu Eesti territooriumi ulatuses.
Stereofoonilised ja kvadrofoonilised saated
1968. aastal hakati ultralühilainel uuesti (pärast 1961. aastat) edastama stereofoonilisi katsesaateid ja 1971. aastal mindi laialdaselt üle saadete stereofoonilisele edastamisele.
1977. aasta 13. märtsil hakkas Eesti Raadio edastama ka kvadrofoonilisi katsesaateid Nõukogude Liidus standardina kehtestatud lisa-abikandja (63,250 kHz) meetodil. Kuna kvadrofoonilised vastuvõtjad olid kallid ja kvadrofoonilisi saateid ning helisalvestusi oli väga vähe, siis hakati selle asemel kasutama pseudokvadrofoonilist heli taasesituse süsteemi, milles kahekanaliline stereosignaal muudetakse neljakanaliliseks pseudokvadrofooniliseks signaaliks sagedusfiltrite ja viiteliinide abil vastuvõtja poolel madalsagedusosas (helisagedusvõimendis). Aga, nagu see oli läinud pseudostereofooniaga, ei leidnud ka see koduses praktikas kuigi laia kasutamist.
FM-sagedusala muutmine ja AM-saatjate sulgemine
Pärast Eesti taasiseseisvumist mindi ultralühilainel madalamalt Ida-Euroopa sagedusalalt üle kõrgemale, nn Lääne-Euroopa sagedusalale, ja kogu riik kaeti ultralühilaine leviga. See tähendas ühtlasi ka üleminekut MPX-stereo süsteemile (kanalite multipleksimisega sagedusel 38 kHz ja 19 kHz piloottooniga).
Tõnu Lillelaid
Tõnu Lillelaid (sündinud 16. aprillil 1980) on eesti kergejõustiklane, rogainija ja seiklussportlane.
Raadio Eestis
Muud uuendused
Eesti taasiseseisvumise järel tekkis järjest eraõiguslikke raadiojaamu, alates Kuku Raadiost. Töösageduste eraldamisega tegeleb riiklik komitee.
Tõnu Lillelaid
Haridus
Lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahvamajanduse eriala, kaitses bakalaureusekraadi tööga "Majanduskasv ja selle mõjutegurid".
Raadio Eestis
Muud uuendused
2000. aastal alustati suuremahulise raadioringhäälingu saatevõrkude uuendamisega. 2003. aastaks olid kõik üleriigilised raadiovõrgud moderniseeritud.
Tõnu Lillelaid
Töö
Tõnu Lillelaid töötab Rahandusministeeriumi kindlustuspoliitika osakonna peaspetsialistina.
Sporditulemused
Harrastanud pikamaajooksu, rogaini ja seiklussporti.
Eesti meistrivõistlustel ekidenis on ta võitnud ühe hõbeda (2015. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas) ja 2 pronksmedalit (2012. aastal SK Sportkeskus.ee võistkonnas ja 2014. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas).
Raadio Eestis
Muud uuendused
Samal ajal hakati programmide saatekavu avaldama Internetis veebilehtede kujul ning osa neist hakkas oma programmi Interneti kaudu ka edastama, seda esialgu küll üsna kesise helikvaliteediga.
Tehnilised uuendused
Ultralühilainel 87...108 MHz kuulatavaid ERR ja eraõiguslikke programme on eetris 30 ringis. Programme edastatakse territoriaalselt erinevatel sagedustel, mida on osa programmide puhul kuni 15 (ERR programmid jt). Kõik need edastavad stereofoonilist heli MPX-süsteemis. Enamik neist on kuulatavad ka Interneti kaudu.
Tõnu Lillelaid
Sporditulemused
2014. aastal võitis ta 3.Tartu Linnamaratoni ajaga 2:32:52.
Raadio Eestis
Tehnilised uuendused
Osa programme on piiratud leviga ja kohaliku tähtsusega. Nende saatjate võimsused on väikesed ja piisava vahekauguse korral saab nende puhul kasutada lähedasi kandevsagedusi.
Tõnu Lillelaid
Sporditulemused
2010. aasta rogaini MMil Uus-Meremaal Cheviotis võitis ta koos Karli Lamboti ja Rait Palloga meeskondade arvestuses pronksi. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta meeskondade arvestuses koos Karli Lamboti ja Rait Palloga võitnud 2 pronksi (2010 ja 2011).
Raadio Eestis
Tehnilised uuendused
Interneti kaudu kuulamisel on digitaalse helisignaali tihendamise kvaliteet aja jooksul paranenud, kuid nõudlikuma kuulaja jaoks pole tulemus siiski FM-heliga samaväärne – paremal juhul on kvaliteedi poolest MP3 128 kbit/s tasemel, nagu seda on ka järelkuulamiseks mõeldud allalaaditavad failid. Enamiku programmide puhul on Internetis edastamisel täheldatav suur viide, mis võib ulatuda kuni 30 sekundini.
Digitaalset heli edastamist raadio teel ei ole Eestis 21. sajandi esimese kahe kümnendi jooksul veel kasutusele võetud. Kuid läänes on üleminek digitaalsele heliedastusele juba laialdaselt toimumas. Ühe takistusena üleminekul digitaalsele helisignaali edastusele ringhäälingus on selle suhteline ebakindlus kriitilistes olukordades (looduskatastroofid või sõda). Näiteks on Soome jätnud töösse isegi ühe võimsa AM-pikalainesaatja asukohaga Lahtis. Enamiku portatiivsete raadiovastuvõtjate puhul on AM-i vastuvõtuks olemas vaid kesklaine ala.
Tõnu Lillelaid
Sporditulemused
Osalenud ka seiklusspordivõistlustel.
TCP ja UDP portide loend
Tuntud pordid: 0–1023
Tuntud pordid on kinnitatud IANA poolt ning neid võivad enamikus süsteemidest kasutada ainult süsteemiprotsessid või privilegeeritud kasutajate poolt käivitatud programmid/protsessid.
Registreeritud pordid: 1024–49151
Siin on loetletud ainult enam kasutatavad pordid; täieliku nimekirja leiab IANA veebilehelt.
Dünaamilised ja/või erapordid: 49152–65535
Selles vahemikus olevaid pordinumbreid ei saa IANA-s registreerida.
Paljud Linuxi versioonid kasutavad selleks vahemikku 32768 kuni 61000 Vastav seadistus on failis /proc/sys/net/ipv4/ip_local_port_range.
Oranž gerroneem
Oranž gerroneem (Loreleia postii, sünonüüm Omphalina postii) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Rodions Kurucs
Rodions Kurucs (sündinud 5. veebruaril 1998 Cēsises) on Läti elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Milwaukee Bucks.
Karjäär Euroopas
Kurucs alustas profikarjääri Riia VEFis, kelle esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi hooajal 2014/15, kui mängis Läti meistriliiga, VTB Ühisliiga ja EuroCupi kohtumistes.
2015. aastal sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga FC Barcelona ning mängis kuni 2018. aastani selle noorte-, duubel- ja esindusmeeskonnas.
Karjäär NBA-s
Kuigi Kurucs andis end esialgu üles 2017. aasta NBA draft 'iks, otsustas ta hiljem siiski loobuda ning osales järgmise, 2018. aasta draft 'is, kust ta valiti 40. valikuga Brooklyn Netsi.
Debüüthooajal kogus ta Netsis keskmiselt 8,5 punkti ja 3,9 lauapalli mängus. Järgmisel, 2019/20. hooajal langesid tema keskmised näitajad 4,6 punkti ja 2,9 lauapallini mängus.
14. jaanuaril 2021 vahetati Kurucs mitme klubi vahelise tehingu käigus Houston Rocketsisse ja 19. märtsil 2021 edasi Milwaukee Bucksi.
Jean Marie Dongou
pisi|Jean Marie Dongou (2012) Jean Marie Dongou Tsafack (sündinud 20. aprillil 1995 Doualas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis FC Honka.
2008. aastal liitus ta FC Barcelona noorteakadeemiaga. Aastatel 2012–2016 mängis ta klubi duubelmeeskonnas FC Barcelona B. Barcelona esindusmeeskonnas debüteeris Dongou 6. detsembril 2013 karikamängus Cartagena vastu, lüües mängu viimase värava. Viis päeva hiljem pääses ta väljakule UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Celtic vastu. 19. jaanuaril 2014 tegi ta debüüdi Hispaania kõrgliigas mängus Levante vastu, kuid see jäi ka tema viimaseks mänguks Barcelona esindusmeeskonnas.
2016. aastal liitus ta Hispaania esiliiga klubiga Real Zaragoza. Hooajal 2017–2018 mängis ta Hispaania esiliigas Gimnàstic de Tarragona koosseisus. Järgmisel hooajal liitus ta esiliiga klubiga Lugo, kust siirdus pärast 12 mängu ja vaid ühte väravat hooaja keskel laenule Hispaania tugevuselt kolmanda liiga klubisse Lleida Esportiu, kus tal ei õnnestunud lüüa ühtegi väravat.
2020. aastal liitus ta Honkaga. Soome kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. juulil 2020 mängus KuPS-i vastu, tuues Honkale üleaja esimesel lisaminutil viigipunkti.
Kuressaare massimõrv
pisi|Nõukogude võimude poolt Kuressaares 1941. aasta juulis-septembris hukatud Kuressaare massimõrv oli 1941. aasta juulis-septembris Nõukogude okupatsioonivõimu toime pandud inimsusvastane kuritegu Kuressaare piiskopilinnuses, kus mõrvati vähemalt 90 inimest.
Urmas Roht
Urmas Roht (sündinud 1. veebruaril 1959 Otepääl) on eesti metsandustegelane ja dendroloog.
Kuressaare massimõrv
Läbiviimine
Süütute inimeste arreteerimise ja mõrvamise panid toime Punalipulise Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitse eriosakond ja sõjatribunal koostöös Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Saaremaa osakonna, miilitsaosakonna ja hävituspataljoniga.
Avastamine
21. septembril 1941, vahetult pärast seda, kui Punaarmee väeüksused Kuressaarest lahkusid, algas piiskopilinnuse hoovis arvatava kuritöö jälgede otsimine. 25. septembril avastati püssirohukeldri põranda alt mõnekümne sentimeetrise mullakihi alt 31 surnukehaga ühishaud. Inimkehad, käed okastraadiga selja taha seotud, olid visatud läbisegi üksteise peale, kihtide vahele oli puistatud lupja. Kokku kümnest ühis- ja üksikhauast välja kaevatud surnukehad tuvastati, tehti meditsiiniline ekspertiis ning maeti seejärel kas linna- või mõrvatute kodukalmistutele.
Urmas Roht
Roht on lõpetanud 1977. aastal Põlvamaal Kanepi Keskkooli ja 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse ja maaparanduse teaduskonna metsamajanduse insenerina. Esimeseks töökohaks oli Tallinna Botaanikaaed, kus töötas dendroloogia sektori vaneminsenerina. Sellesse perioodi jääb ka Eesti mõisaparkide inventeerimine koos dendroloogist kolleegi Jüri Ellikuga. Edasine tee viis 1985. aasta sügisel Tallinna Linna Haljasalade Trusti, kus Roht töötas kuni Trusti reorganiseerimiseni peadirektori asetäitjana tootmise alal.
Töötanud dendroloogia õpetaja ja aianduse juhtõpetajana Räpina Aianduskoolis, dendroloogia ja metsanduse õppejõuna Eesti Maaülikoolis, samuti mitmetel juhtivatel ametikohtadel looduskaitse ja metsanduse valdkonnas. Alates 2018. aastast töötab Urmas Roht Räpina Aianduskooli õppemajandi juhina.
Lalli Suurlaugas
Lalli Suurlaugas (ka Suurlaugas, Palasi järv) on järv Rapla maakonnas Kehtna vallas Palasi külas. Veekogu pindala on 7,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2509 m. Järves on neli saart.
Atractus
Atractus on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Atractus liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Atractus seisuga 11.12.2013.
Ilmar Nuut
Ilmar Nuut (13. märts 1923 Narva – 18. veebruar 2013) oli eesti tehnikateadlane ning Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Elulugu
Ilmar Nuut oli Jüri Nuudi poeg.
1941. aastal lõpetas Nuut Tallinna 1. Keskkooli, õppis 1941–1943 Tšeljabinski Põllumajanduse Mehhaniseerimise Instituudis, 1943–1944 Moskva Põllumajanduse Instituudis, lõpetas 1948 TTÜ soojustehnika insenerina, tehnikakandidaat (1967, Eesti NSV Teaduste Akadeemia), väitekiri "Теплоэнергетические вопросы термической переработки сланца твердым теплоносителем".
Nuut oli 1949–1957 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi (hilisem EI) insener ja teadur, 1957–1965 ENSV Riikliku Teaduslik-Tehnilise Komitee esimehe asetäitja, 1965–1966 Eesti TA Presiidiumi teadussekretär ja aastast 1986 TTÜ filosoofia ja poliitilise ökonoomia kateedri (osalise koormusega) dotsent.
Ta oli 1966–1969 EKP Keskkomitee teaduse ja kultuuri osakonna juhataja asetäitja, 1969–1975 teaduse ja kõrgkoolide sektori juhataja, 1976–1986 Eesti NSV kõrgema ja keskerihariduse minister.
Teadustöö
Ilmar Nuudi uurimisvaldkond on põlevkivi soojusenergeetika ning teaduse ja tehnika arengu vastastikused seosed. Tööstusprobleemide Instituudis tegeles soojusenergeetika küsimustega, eeskätt põlevkivi kui tahke soojuskandja kasutamise probleemidega, osales tööstusliku katseseadme loomises ja oli 1954–56 tehases Ilmarine töötanud katseseadme juhataja. U 20 teadustrükist, aimeartiklid.
Leipalingise vald
Leipalingise vald (leedu keeles Leipalingio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Druskininkai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 259 km². Kuni 1999. aasta lõpuni kuulus see Lazdijai rajooni koosseisu, kui see aga Druskininkai omavalitsuse koosseisu läks, liideti 14 valla küla Veisiejai vallaga. 2011. aasta seisuga elas vallas 3368 inimest.
Lisaks küladele asub vallas ka Karalinavase huutor, kus aastal 2011 oli kolm elanikku.
pisi|Vallamaja asub [[Leipalingise mõisas]] pisi|Leipalingise ümbruse laaned pisi|Pais [[Baltoji Ančia jõel]] pisi|Černiauskai linnamägi pisi|Gailiūnai pisi|Gerdašiai kirik
UTC−5:00
pisi|500px|UTC-5 UTC−5:00 on ajavöönd, milles aeg on 5 tundi taga maailmaajast UTC. Selle keskmeridiaan on 75° W.
Kliendileping
Kliendileping on õigusteenuse osutamiseks sõlmitud leping advokaadibüroo pidaja ja isiku vahel.
UTC−5:00
Vööndis asuvad aasta läbi:
Kliendileping
Lepingupooled võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud. Õigusteenust osutava advokaadi nimi, volitus ja ülesanded lepitakse kokku kliendilepingus. Samuti lepitakse kokku advokaaditasu vorm ja suurus või määr. Kliendisuhte pooled on klient ja advokaadibüroo pidaja, mitte aga õigusteenust osutav advokaat. Kliendilepingule kohaldatakse käsundit reguleerivaid sätteid, arvestades advokatuuriseaduses sätestatud erisusi.
UTC−5:00
Põhjapoolkera normaalajal (talveajal) on selles vööndis:
Kliendileping
Kliendilepingu sõlmimine
Kliendilepingu sõlmimisega luuakse kliendisuhe võrdsete partnerite vahel. Kliendisuhte loomiseks peavad klient ja õigusabi osutav advokaat jõudma kokkuleppele. Advokaadil ei ole kohustust kliendilepingu sõlmimiseks, kui klient ja õigusteenuse osutaja ei saavuta kokkulepet. Advokatuuri eetikakoodeksi kohaselt on advokaadil otsustusõigus, kas ta soovib pakkuda isikule õigusteenust ja võtab õigusabi saamiseks pöördunud isiku ülesande vastu või mitte.
UTC−5:00
Põhjapoolkera suveajal on selles vööndis: Lõunapoolkera suveajal on selles vööndis:
Kliendileping
Kliendilepingu sõlmimine
Advokaadibüroo pidaja määrab asendustäitjaks teise advokaadi, kui mõjuval põhjusel ei ole esialgsel advokaadil võimalik kliendilepingut täita. Asendustäitja määratakse kliendi kirjalikul nõusolekul. Advokaadibüroo pidaja ei tohi volitada kliendile õigusabi andma büroo töötajat, kes ei ole Eesti Advokatuuri liige. Samuti ei tohi advokaadibüroo pidaja anda ühisvolitust õigusteenuse osutamiseks advokaadile ja töötajale, kes ei ole advokaat.
Advokaadi kohustused kliendilepingus
Kliendilepingu sõlmimisega tekivad advokaadile kohustused. Advokaat peab kliendi huvides kasutama kõiki seaduslikke vahendeid ja viise ning klienti teavitama enda tegevusest. Samuti peab advokaat pidama käsitlevate asjade nimekirja ja hoidma saladuses talle õigusteenust osutades teatavaks tehtud andmeid. Advokaat peab oma tegevuses säilitama väärikuse ja kutseau.
Kliendilepingu vorm
Kliendileping sõlmitakse üldjuhul kirjalikult. Advokaadibüroo pidaja, ülesande võtnud advokaat ja klient allkirjastavad kirjalikult sõlmitud kliendilepingu. Kui õigusteenust osutavaks advokaadiks on vandeadvokaadi abi, tuleb lepingu sõlmimisel klienti teavitada, et ülesannet täidab patrooni juhendamisel vandeadvokaadi abi.
Advokaat ja advokaadibüroo pidaja vastutavad solidaarselt õigusabi kvaliteedi ning tekitatud kahju eest. Advokaadibüroo pidaja või advokaadi vastutust välistav kokkulepe on tühine. Suulise lepingu sõlmimiseks peab advokaat teavitama oma soovist advokaadibüroo pidajat. Kliendi kaitseks ei või sõlmida suulist lepingut kriminaalmenetluses ja kliendi esindamiseks kohtus või muus ametiasutuses.
Maie Nuust
Maie Nuust (1961–1969 Maie Bulõgina; sündinud 21. märtsil 1939 Tartus) on eesti immunogeneetik.
Kliendileping
Advokaaditasu kliendilepingus
Advokaat esitab kliendile advokaaditasu ja õigusteenuskulude kohta arve, milles on eraldi märgitud tasu ja kulude suurus. Kui advokaaditasu või õigusteenuskulu nõue ei ole põhjendatud, siis on kliendil õigus advokatuuri aukohtus nõue vaidlustada. Eesti Advokatuuri pädevuses on lahendada kliendilepingust tulenevaid vaidlusi.
Kliendilepingust taganemine
Advokaat võib sõlmitud kliendilepingust taganeda. See võimaldab advokaadil võetud ülesande täitmisest loobuda. Advokaat on õigustatud taganema kliendilepingust ainult piiratud juhtudel, näiteks siis, kui klient esitab nõude, mille täitmine on võimatu. Nõude täitmine on võimatu, kui advokaat peab selle täitmiseks rikkuma seadust või kutse-eetika nõudeid. Advokaadil on õigus lepingust taganeda ka juhul kui klient on rikkunud kliendilepingu olulist tingimust. Taganemisest ei tohi tekkida kliendile ülemäärast kahju ja kliendi huvid ei tohi jääda kaitseta.
Maie Nuust
Elulugu
Maie Nuust lõpetas 1957. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1962. aastal EPA. Ta oli aastatel 1966–1969 ELVI aspirant. Ühtlasi oli ta aastatel 1968–1969 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Siberi osakonnas professor V. Tihhonovi juures stažöör. Ta omandas bioloogiakandidaadi kraadi geneetikas (1969, Eesti TA).
Maie Nuust oli aastatel 1970–1976 ELVI veisekasvatuse osakonnas veregruppide uurimise labori nooremteadur, aastatel 1976–1981 ELVI Vändra veisekasvatuse katsejaamas vanemteadur ja aastatel 1981–1993 ELVI seakasvatuse osakonnas vanemteadur. Ta asutas 1980. aastal Pärnus Loomade Haiguste Tõrje Jaamas immunogeneetikalabori ja töötas seal 1993. aastani laborijuhataja kohusetäitjana.
Teadustöö
Maie Nuusti uurimisvaldkonnad on inimese- ja loomageneetika ning immunogeneetika. Ta on:
Ta on olnud Eesti Loomaarstide Ühingu liige.
Maie Nuust on olnud Üleliidulise Geneetikute ja Selektsionääride Seltsi Eesti osakonna tegevliige ja ELVI teaduslik-metoodilise komisjoni sekretär. Ta on uurinud Downi sündroomi esinemist Eestis ja on Eesti Downi Liidu üks asutajatest (1992. aastast juhatuse liige). Ta on Pärnumaa Downi sündroomiga inimeste klubi president (1993. aastast) ja Pärnumaa Puuetega Inimeste Koja liige.
Maie Nuust on kirjutanud 50 teadusartiklit ja üle 20 aimeartikli.
Ta on kirjutanud väitekirja teemal "Изучение полиморфизма групп крови эстонских пород свиней и его использование в племенной работе".
Tunnustus
Maie Nuust on saanud 2019. aastal Pärnu teenetemärgi aastatepikkuse tegevuse eest puuetega inimeste õiguste eest seismisel ja tugiteenuste arendamisel.
Suvebiatloni maailmameistrivõistlused
Suvebiatloni maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused suvebiatlonis ehk suvelaskesuusatamises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liit (IBU). Võistlused koosnevad rullsuusatamisest (või murdmaajooksust) ja laskmisest. Võistlused toimuvad igal aastal ja enamasti hilissuvel. Erinevalt klassikalistest biatloni maailmameistrivõistlustest toimuvad suvebiatloni maailmameistrivõistlused ka taliolümpiamängude aastal. Suvebiatloni maailmameistrivõistluste raames toimuvad alati ka suvebiatloni juunioride maailmameistrivõistlused.
Esimesed võistlused toimusid 1996 Austrias Hochfilzenis. Tookord oli murdmaajooks ja laskmine ning võisteldi sprindis ja individuaalsõidus. Alates 1997 on võistluste kavas ka jälitus- ja meeskonnasõit.
Alates 2006 on murdmaajooksu asemel ka rullsuusatatud.
Võistlused on kahel korral (2007 ja 2016) toimunud ka Otepääl.
Bērze vald
Bērze vald (läti keeles Bērzes pagasts) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dobele linnaga ning Dobele, Krimūnase ja Jaunbērze vallaga, samuti Jelgava piirkonna Glūda ja Līvbērze vallaga.
Ajalugu
Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Bērze (Bershof), Kreijase (Kraienhof), Krišjāņ (Christianshof), Lielvirkuse (Groß-Heiden), Miltiņi (Dorotheenhof) Plepji (Pleppenhof) ja Udze (Udsen) mõisa maadele.
1945. aastal moodustati Šķibe vallas Austrumi külanõukogu, vald likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1957 liideti Austrumi külanõukoguga likvideeritava Šķibe külanõukogu Mitšurini kolhoosi alad. 1963 liideti Austrumi külanõukogu kolhoosi Nākotne viienda brigaadi maad Līvbērze külanõukoguga. Aastal 1965 liideti külanõukoguga Deģi külanõukogu Šķibe sovhoosi alad, aastal 1968 aga sovhoosi Krimūnas alad Auri ja Bitese külanõukogudest. Aastal 1971 liideti selle sovhoosi alad Krimūnase külanõukoguga. Aastal 1977 liideti sellega veel osa Bērze ja Dobele külanõukogust, ent osa Austrumi külanõukogust liideti Glūda külanõukoguga. Aastal 1979 liideti sellega osa Dobele külanõukogust, ent osa sellest liideti Krimūnase külanõukoguga. Aastal 1971 liideti osa selle alasid Austrumi külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati Austrumi külanõukogust vald, ühtlasi nimetati see Bērze vallaks, kuigi varem oli seda nime kandnud Jaunbērze vald. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.
Loodus
Looduskaitse all on Baloži tamm, Ulmanise tamm, Pikšase tamm, Strautakleišase tamm, Vilkavēji hobukastan, Stērķi tamm, Lejnieki pärn, Vēveri tamm, Virkuse tamm, Virkuse Suur robiinia, Virkuse längus robiinia, Virkuse hobukastanid, Virkuse mõisapargi hobukastanid, Virkuse mõisapargi pärn, Virkuse allee hobukastanid, Miltiņi künnapuu ja veel kaks nimeta põlispuud.
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pikšase talu ase (Kārlis Ulmanise sünnipaik), Virkuse mõisa park, Virkuse mõisa hooned, Bērze kirik ja vesiveski. Kohaliku kaitse all on Virkuse mõisa häärber, ait ja kabel, Kreijase mõisa häärber, Bērze mõisa hoonetekompleks, sealhulgas Saulieši taluks kujunenud elumaja ja kaks aita, Bērze vesiveski eluhoone, Bērze vesiveski rajatised, Bērze kabel ja Strazdi keskaegne kalmistu ehk Hauamägi.
Asustus
2011. aastal elas vallas 1432 lätlast, 146 venelast, 92 valgevenelast, 28 ukrainlast, 29 poolakat ja 36 leedulast.
Merikotka
Merikotka on Kuressaare linnajagu, mis on Tuulte Roosi taha rajatud golfiväljakuga (valmis 2008) üheaegselt rajatud uus elamurajoon, mille linnapoolsemas otsas on uued korterelamud ja tagapool eramud. Suur osa kinnistuid on veel hoonestamata.
Ahila
Ahila oli küla Virumaal, ajalooliselt Hõbeda mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Hõbeda küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kadrina kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Hõbeda külaga.
Külast on teateid alates 1241 (Athelic).
Esimene Korea Vabariik
Esimene Korea Vabariik (korea keeles 제1공화국, Jeil Gonghwaguk, "esimene vabariik") oli Lõuna-Korea riik aastatel 1948–1960. Esimene Vabariik rajati 15. augustil 1948, kui pärast Jaapani okupatsiooni riiki valitsenud Ameerika Ühendriikide Armee Sõjaväevalitsus võimu üle andis. Lõuna-Koreast sai Korea esimene iseseisev kapitalistlik vabariik. Mais 1948 valiti Syngman Rhee riigi esimeseks presidendiks. Seoulis kogunenud Rahvusassamblee võttis juulis 1948 vastu esimese põhiseaduse, millega sai Lõuna-Koreast presidentaalne vabariik.
Esimene Vabariik nõudis suveräänsust kogu Korea poolsaare üle, kuid reaalsuses olid nende võimu all vaid 38. põhjaparalleelist lõunas asuvad alad. Piir muutus veidi pärast Korea sõda. Esimest Vabariiki iseloomustas Rhee autoritarism, korruptsioon, aeglane majanduslik areng, tugev antikommunism ning viiekümnendate lõpus ka kasvav poliitiline ebastabiilsus ja Rhee ebapopulaarsus. Aprillis 1960 toimunud aprillirevolutsioon viis Rhee tagasiastumise ja Teise Vabariigi perioodi alguseni.
Sotsiaalliberalism
Sotsiaalliberalism on poliitilise mõtte suund, mille kohaselt isikuvabadustel (liberalism) peaks olema ühiskondlikud alused. Sotsiaalliberalismis püütakse leida tasakaalu indiviidi vabaduse ja ühiskondliku õigluse vahel. Sarnaselt klassikalise liberalismiga pooldab sotsiaalliberalism turumajandust ning kodaniku- ja poliitiliste vabaduste ja õiguste laiendamist, kuid erineb klassikalisest liberalismist, kuna usutakse, et valitsuse legitiimne roll hõlmab tegelemist selliste majanduslike ja ühiskondlike teemadega nagu vaesus, tervishoid ja haridus. Sotsiaalliberalismi kohaselt on ühishüve ja indiviidi vabaduse vahel harmooniline suhe.
Kapitalistlikus maailmas on sotsiaalliberaalsed poliitikad laialdaselt levinud, eriti pärast Teist maailmasõda. Sotsiaalliberaalseid mõtteid ja erakondi peetakse üldiselt tsentristlikuks või vasaktsentristlikuks. Terminit "sotsiaalliberalism" kasutatakse, et eristada seda klassikalisest liberalismist, mis domineeris poliitilist ja majanduslikku mõtlemist mitme sajandi vältel, enne kui sotsiaalliberalism sellest suure depressiooni aegu irdus.
20. sajandi lõpu poole viis neoliberalismina tuntud sotsiaalliberalismi vastane reaktsioon monetaristlike majanduspoliitikateni ja riigisektori pakutavate teenuste vähendamiseni. Sellegipoolest ei naastud reaktsiooni tulemusel klassikalise liberalismi juurde – riigid pakuvad endiselt sotsiaalteenuseid ja on säilitanud kontrolli majanduspoliitika üle.
Suurbritannia
pisi|L. T. Hobhouse 19. sajandi lõpuks esitasid majanduslangused, kasvav arusaam vaesuse pahedest, tolleaegsetes industriaallinnades leidunud töötus ja suhteline majanduslik kitsikus ning organiseerunud tööjõu kihutustöö klassikalise liberalismi põhimõtetele väljakutse. Läbi raske töö ja ande ennast ülestöötanud indiviidi ideaal tundus üha väheusutavam. Sotsiaalse tasakaalu üle muret tundnud konservatiivid reageerisid ulatuslikult industrialiseerimise ja laissez-faire kapitalismi vastu. Hiljem sai siiski sotsialismist olulisem muutuste ja reformide suunas tõukav jõud. Mitmed viktoriaanliku ajastu kirjanikud – sealhulgas Charles Dickens, Thomas Carlyle ja Matthew Arnold – olid mõjukad ühiskondliku ebaõigluse kriitikud. John Stuart Millil oli liberaalse mõtte loole suur mõju. Ta kombineeris klassikalise liberalismi elemente uue (sotsiaalse) liberalismiga. Uued liberaalid uskusid, et lahenduseks on ulatuslikum ja aktiivsemalt sekkuv riik. Inimeste võrdset õigust vabadusele ei saa tagada vaid läbi selle, et indiviidid ei sega teineteist füüsiliselt, või läbi seaduste erapooletu sõnastamise ja rakendamise. Kindlustamaks, et igal indiviidil on eduks võrdne võimalus, oli vaja positiivsemaid ja ennetavamaid meetmeid.
19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul vaidles uute liberaalidena (New Liberals) tuntud briti mõtlejate rühmitus vastu klassikalisele laissez-faire liberalismile ja pidas õigeks riigi sekkumist ühiskondlikku, majanduslikku ja kultuuriellu. Uute liberaalide (kelle hulka kuulusid Thomas Hill Green, Leonard Trelawny Hobhouse ja John Atkinson Hobson) jaoks oli indiviidi vabadus saavutatav üksnes seda soosivate ühiskondlike ja majanduslike tingimuste korral. Nende nägemuses muutsid vaesus, viletsus ja rumalus, mille tingimustes paljud inimesed elasid, vabaduse ja individuaalsuse õitsele puhkemise võimatuks. Uued liberaalid uskusid, et seda seisundit saab parandada vaid läbi kollektiivse tegutsemise, mida koordineerib tugev, heaolule suunatud ja sekkuvam riik.
Lõpuks rajasid Henry Campbell-Bannermani ja Herbert Henry Asquithi juhitud liberaalide valitsused (eriti rahandusministri ja hilisema peaministri David Lloyd George'i tegevuse tulemusena) enne Esimest maailmasõda Suurbritannia hoolekanderiigi vundamendi. Kõikehõlmav hoolekanderiik, mille pärast Teist maailmasõda viisid suures osas ellu leiboristid, oli olulisel määral kujundatud kahe liberaali poolt – John Maynard Keynesi teooria oli selle majanduslikuks aluseks ja William Beveridge kavandas hoolekandesüsteemi.