cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Projektijuhtimise audit
Olemus
Projektijuhtimise auditi läbiviimiseks on mitmeid meetodeid. Üks viis auditi teostada on toetudes ISO9001 kvaliteedijuhistest, mis annab auditile detailse ja tehnilise struktuuri. ISO 9001 alusel viib auditit läbi iseseisvatest spetsialistidest koosnev meeskond, kes hindavad tegeliku projektijuhtimise (läbiviimise) vastavust organisatsiooni kvaliteedieeskirjades kirjeldatule.
Eesmärgid
Projektijuhtimise auditeerimist kasutatakse ka pideva osana projekti teostamisel. Sel juhul on projektijuhtimise auditi põhilisteks eesmärkideks :
Projektijuhtimise audit aitab :
Projektijuhtimise audit uurib projekti seisukorda, sealjuures töö kvaliteeti ja kvantiteeti ning selle vastavust kliendi ootustele. Kasutatud ja kasutatavaid ressursse ning nende hinnangulist vajaminevat mahtu töö lõpetamiseks. Projekti tööde edenemist, vastavust planeeritud graafikule ja organisatsioonilisi korraldusi. Loetletud aspektidele keskendudes töötatakse ja analüüsitakse auditi koostamisel :
Audiitorile peavad olema kättesaadavad kõik projektiga seotud dokumendid (sh finantsaruanded, plaanid, kirjavahetus jms).
Audit annab projektijuhile ja meeskonnale tagasisidet projekti hetkeolukorrast ning soovitusi selle parendamiseks. Esimene projektijuhtimise audit koostatakse kohe pärast projektiplaani koostamist, kui selge on projekti ülesehitus ning nõudmised projektile.
2015. aasta Eesti Muusikaauhinnad
2015. aasta Eesti Muusikaauhinnad oli 17. galakontsert, kus Eesti Fonogrammitootjate Ühing jagas iga-aastaseid Eesti Muusikaauhindu. Kõige rohkem auhindu (4 kategoorias) võitis Curly Strings.
Projektijuhtimise audit
Planeeritud auditid
Suurte ja komplekssete projektide puhul tehakse reeglina mitmeid planeeritud auditeid. See on hea viis kiire tagasiside saamiseks ning vigade avastamiseks nende algstaadiumis. Esimene audit koostataksegi projekti algfaasis, kus vaadatakse üle projekti mustand ning antakse sellele hinnang. Järgmine audit toimub ideaaltingimustel kohe, kui projekt on kinnitatud ning suuremad tegevused planeeritud, seejärel auditeeritakse projekti siis, kui projektist on ajaliselt või eelarveliselt teostatud 20%. Edasised auditid toimuvad iga järgneva tugipunkti juures, kus kontrollitakse muu seas eelnevate paranduste arvessevõtmist.
2015. aasta Eesti Muusikaauhinnad
Kategooriate võitjad
Kategooriate võitjad on järgmised:
Projektijuhtimise audit
Erakorralised auditid
Projektijuhtimise auditid peaksid enamasti olema korralised ja planeeritud, kuid juhul, kui juhtkond on ebakindel projekti toimimises või teadmatuses selle käekäigust, viiakse erandkorras läbi etteteatamata projektijuhtimise audit. Selline audit annab õiglase hinnangu projekti seisukorrale ning piisavalt informatsiooni edasiste otsuste vastu võtmiseks.
Plaaniväline audit teostatakse reeglina ka juhul, kui projektijuhtimise meeskonnas on toimunud muudatusi. Auditi läbiviimisel osalevad mõlemad, nii lahkuv kui ka ametisse asuv projektijuht. Selline audit annab uuele projektijuhile tõese ülevaate projekti olukorrast, kindluse, mille baasilt võtta vastu edasisi otsuseid ning minimeerib projekti üleandmisega kaasnevaid arusaamatusi ja infosulgu.
Plaaniväline audit on asjakohane ka juhul, kui investoritel on alust kahtlustada projektijuhte illegaalsetes mahhinatsioonides.
Nõuded audiitorile
Projektijuhtimise audiitoriks peab olema sel alal kompetentne isik, kes on viibinud projekti juures selle planeerimise ja mehitamise protsessi käigus, kuid audiitor ei tohi olla seotud projektis läbiviidavate tööde teostamise või ülevaatamisega. Audiitor peab olema erapooletu. Projektijuhtimise audiitoriks peab olema isik, kes on antud valdkonnas pädev ning omab laiapõhjalist kogemust ja kokkupuudet sarnaste projektidega. Audiitoril peab olema ettekujutus võimalikest ohtudest ja tüüpilisematest eksimustest. Nõutud ei ole antud valdkonna spetsiifiline tehniline tundmine, kuid laiapõhjalise ülevaate omamine. Audiitor peab oma ülesandeid täites olema aus, objektiivne, erapooletu ja põhjalik. Samuti on tööks vajalik hea kuulamisoskus ja analüüsivõime, kuid audiitori isikus ei peeta professionaalseks liialt kiirete ja ennatlike järelduste tegemist. Auditeerimist ei pea teostama üks inimene, vaid selleks võib koostada ka meeskonna pädevatest isikutest, kes vastavad ülaltoodud kriteeriumitele.
Protsess
Ettepanek ja auditi läbiviimise algatus peaks tulema projektijuhilt või selle meeskonnalt, kuna tegu on projekti sujuvaks teostamiseks ja õnnestumiseks olulise tegevusega.
Auditi protsessiks ettevalmistuse käigus määratakse kindlaks auditi ajakava, aeg ja koht ning eelarve, valitakse sobiv(ad) audiitor(id) ning lepitakse kokku auditeerimise detailsusastmes ja aruandmise korras. Samuti tuleb auditeerimisest ette teavitada projektijuhti ning paluda temal ette valmistada vajalikud dokumendid.
Audiitori ülesandeks projektijuhtimise auditeerimisel on koguda projekti kohta informatsiooni ning analüüsida selle asjakohasust ja täpsust, teha saadud informatsioonist järeldused ning esitada oma tulemused auditi tellijatele. Audiitorile peaksid olema kättesaadavad kõik projektiga seotud dokumendid. Seal juures näiteks projekti kirjeldus ja eesmärgid, selle eelarve ja ajaplaan. Projektiga seotud inimeste ja kolmandate osapoolte andmed. Projekti kvaliteedi-, eelarve- ja ajaplaani kontrolli plaan ja riskianalüüs. Materjalide põhjal on audiitoril õigus esitada täiendavaid küsimusi kõigiet projektiga seotud isikutele, millest lähtuvalt ta saab anda adekvaatse ja erapooletu hinnangu projekti käekäigule ning õnnestumise tõenäosusele. Kõik audiitori ja projektiga seotud inimeste vahelised vestlused võiksid olla läbi viidud personaalselt ning ilma kõrvaliste mõjutajateta. Samuti ei tohi audiitor intervjuu tulemusi oma jõupositsiooni kasutades mõjutada läbi “tähenärimise” või “rumalate küsimuste” küsimise. Oma väidete tõestamiseks on audiitoril kohustus paluda intervjueeritavatel tuua konkreetseid näiteid.
Audiitor pöörab auditeerimise käigus tähelepanu ka projekti eri osade arvestuslikule töömahukusele ning tegelikult teostatud töö mahule, projekti käekäiku mõjutavatele piirangutele ja vajadusel nende kaotamise võimalikkusele. Auditi tulemuste esitamisel esitab audiitor projekti hetkeseisu kirjelduse, tema kuuldud ja nähtud aspektid, audiitori enese arvamuse olukorrast, teised auditeerimise käigus selgunud arvamused (töötajate, meeskonnaliikmete vms) ja audiitori parandusettepanekud.
Kasutusvaldkonnad
Projektijuhtimise auditeid kasutatakse mitmesugustes organisatsioonides, kus tehakse tööd projektidega, või projektipõhistes organisatsioonides, näiteks paljud kultuurivaldkonna organisatsioonid (filmindus, kunst, teater, muuseumid) toimivad projektipõhiselt, samuti teenuseid pakkuvad ettevõtted (ürituskorraldus, reisikorraldajad jne) ja tervishoiusektor, IT- ja ehitusvaldkonnad.
Kuumutatavad tubakatooted
Tubakalehti kuumutatakse umbes 250–350 °C juures, ehk oluliselt madalamal temperatuuril kui traditsioonilised sigaretid, mille põlemistemperatuur võib olla kuni 800 °C. Nikotiini eraldamiseks tubakalehtedest kasutavad kuumutatud tubakatooted üldiselt sisse ehitatud või väliseid soojusallikaid, soojendusega suletud kambrit või tootespetsiifilisi kohandatud tubakapulki.
Esimesed põlemisvabad tubakatooted jõudsid turule 1980. aastate lõpus, kuid suurem kasutuselevõtt tarbijate poolt on leidnud aset viimaste aastate jooksul.
Teadusuuringutes on leitud, et kuumutatud tubakatoodetest tulev aerosool on üldjuhul vähem tervist kahjustav kui sigaretisuits. Seda on selgitatud madalama töötemperatuuri, teistsugune filtersüsteemi ja erineva füüsilise disainiga .Uuringud on leidnud, et kuumatud tubakatoodetest ei tule nö külgvoolu osakesi, ehk on vähem kahjulikud teistele toas viibijatele. Selle fenomeni põhjuseks loetakse suuremat osakeste suurust ja veeauru osakaalu, mis aitab osakestel kiiresti aurustuda, võrreldes sigaretisuitsuga mille osakesed jäävad õhus ringlema.
Viimaste uuringute kohaselt on kõige rohkem kasutatav kuumutatud tubakatoode Philip Morris Internationali IQOS. Kõige suurem turg on Jaapan, kus kuumutatud tubakatooteid tuuakse turule tihti esimesena. Seda põhjendatakse Jaapani klientide suurema uudishimu ja uute tehnoloogiate vastuvõtlikkusega.
Daniel Audette
Daniel Audette (sündinud 6. mail 1996 Blainville'is, Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Örebro HK.
2014. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft'is 147. valikuna. Hooajal 2015–16 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Canadiensi noorteklubis St. John's IceCaps. Aastatel 2017–2019 mängis ta AHL-is Laval Rocketi ja 2019–2020 Springfield Thunderbirdsi meeskonnas, kuid NHL-is tal debüüti teha ei õnnestunud.
2020. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Soome kõrgliiga klubiga Lukko, kellega tuli hooajal 2020–21 Soome meistriks.
2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga HK Vitjaz. 45 mänguga lõi ta KHL-is 17 väravat ja andis 22 väravasöötu.
2022. aasta veebruaris liitus ta Örebroga.
2014. aastal võitis Audette Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Tema isa Donald Audette mängis NHL-is kokku neliteist hooaega.
Nieuwe Waterweg
pisi|[[Maeslantkering]] Nieuwe Waterweg (hollandi keeles 'uus veetee') on Hollandi linnast Maassluisist läänes asuv laevakanal, mis Reini-Maasi-Scheldti delta haruna Het Scheurist ulatub Hoek van Hollandi juures Põhjamereni. Maasmondiks nimetatakse piirjoont, kus Nieuwe Waterweg ühendub merekaeviku Maasgeuliga, mis on Eurogeuli pikendus. Kokkuvõtteks võib öelda, et see on Reini jõe tehislik suue.
Lahutusvõime
Lahutusvõime tähendusi teaduse ja tehnika eri valdkondades:
Sijtje Aafjes
Sijtje Antje Agatha Aafjes (22. august 1893 Amsterdam – 16. aprill 1972 Rotterdam) oli hollandi illustraator, akvarellist ja sulejoonistaja.
Ta oli tuntud eelkõige lasteraamatute illustraatorina. Muu hulgas illustreeris ta Anna Sutoriuse raamatuid ning kavandas neile ka köited.
Ta töötas lasteaiaõpetajana, õppis iseseisvalt joonistamist ning käis hiljem Rotterdami Kujutava Kunsti Akadeemias.
Tadao Takayama
Tadao Takayama (jaapani keeles 高山 忠雄 Takayama Tadao; 24. juunil 1904 Tokyos – 1. juulil 1980) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Tahkuranna külanõukogu
Tahkuranna külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Uulu külanõukoguga.
Tadao Takayama
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1930. aastal 2 mängu ja lõi 1 värava.
Uiguuri keel
Uiguuri keel (uiguuri keeles ئۇيغۇر تىلى, hääldus uyğur tili) on Altai keelkonda kuuluv idaturgi keel, mille ingliskeelsed nimetused on ka Uighuir, Uighur, Uiguir, Uigur, Uygur, Weiwu’er, Wiga. Uiguuri keelt kõneldakse peamiselt Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas, aga ka Kasahstanis, Usbekistanis, Afganistanis, Türgis ning mujal Euroopas ja Aasias.
Põhiarvsõnad 1–10
1-bir 2-ikki 3-üch 4-tört 5-bäsh 6-alti 7-yättä 8-säkkiz 9-toqquz 10-on
Keele struktuur
Uiguuri keelele on omane SOV (subjekt-objekt-verb)-tüüpi sõnajärg ja sufiksite ning tagasõnade kasutamine. Omastavad asesõnad, omadussõnad, arvsõnad ja kõrvallaused asuvad enne nimisõna, küsisõnad lause alguses. Sõnade järjekord on oluline eristamaks aluseid ja kaudsihitisi. 8 nimisõna käänet moodustatakse sufiksite abil. Verbi sufiksid määravad aluse isiku ning ainsuse ja mitmuse.
Nagu paljudes turgi keeltes, esineb ka uiguuri keeles vokaalharmoonia. Ühe eripärana võib välja tuua vokaalide reduktsiooni, mille puhul sufiks võib mõjutada sõnatüve.Näiteks:ata ´isa´; -im ´minu´; ata+im=etim ´minu isa´
Uiguuri keeles jäetakse tihtipeale sõna lõpus r hääldamata. Selle asemel pikendatakse r-häälikule eelnevat vokaali. Näiteks sõna adamlar (´inimesed´) hääldatakse sageli adamlaa.
Keelenäited
mamutlar – ´Mamut koos oma teiste pereliikmetega´
Män estoniyilik – Ma olen eestlane (Eesti riigi kodanik).
Tartu sügis (kirjutis)
"Tartu sügis" oli Ants Juske ja Linnar Priimäe omakirjastuslikul teel levinud kirjutis (1978. aastast), milles iseloomustati eri põlvkondi Eesti sõjajärgses ühiskonnas, andes neile nimetusi nagu "a", "ad astra", "illusionistid", "kadunud, pettunud", "per aspera", "väsinud", "ebalitsid", "laine ohvrid" ja "disko-teksa põlvkond".
Uiguuri keel
Keelenäited
Män eston – Ma olen eestlane (etniline eestlane).
Tartu sügis (kirjutis)
Käsitlusi
6. jaanuaril 1979 ilmus Poolpäevalehes nr 7 "Tartu sügise" kokkuvõte ja laiem käsitlus pealkirjaga "Tõusudest ja mõõnadest".
Uiguuri keel
Keelenäited
Män Estoniyädin – Ma olen pärit Eestist.
Meniŋ ismim Toomas – Minu nimi on Toomas.
Tartu sügis (kirjutis)
Käsitlusi
1982. aastal ilmus "Tartu sügis" väliseesti ajakirjas Mana.
Riisa raba
pisi|Riisa raba 2008. aasta detsembris Riisa raba ehk Sorkuni raba on raba Pärnu maakonnas Tori vallas Riisa külas. Raba pindala on 1000 ha.
Tartu sügis (kirjutis)
Käsitlusi
1991. aastal ilmus ajakirjas Vikerkaar ulatuslikum käsitlus.
Riisa raba
Raba eesvooluks on Halliste ja Navesti jõgi.
Uiguuri keel
Keelenäited
hemme adem zatidinla erkin, izzet-hörmet we hoquqta babbarawer bolup tughulghan. ular eqilghe we wijdan'gha ige hemde bir-birige qérindashliq munasiwitige xas roh bilen muamile qilishi kérek. – 'Kõik inimesed sünnivad vabade ja võrdsetena oma väärikuselt ja õigustelt. Neil on mõistus ja südametunnistus ning nende suhtumist üksteisesse peaks kandma vendluse vaim.'
Laensõnad
Uiguuri keeles leidub mitmeid laensõnu, allpool on vaid mõned näited. Hiina keelest pärinevad eeskätt toidunimed.
Riisa raba
Läbi raba kulgeb Kõpu-Tõramaa-Jõesuu maantee, raba kirdeosas asub Riisa õpperada.
Uiguuri keel
Kirjaviis
Tänapäeva Hiinas kasutavad uiguurid araabia kirja, Venemaa eri aladel kasutatakse kirillitsat ja Türgis ladina kirja. Paljudel uiguuri keelealadel, nagu Illi, Kaxgar, Hotan ja Lop, on oma murre. Uiguuri keel kuulub Hiina ametlikult tunnustatud vähemuskeelte hulka ja on tihedalt seotud usbeki keelega.
Huvitavat
Ajaloos kasutusel olnud uiguuri tähestik põhineb sogdi kirjal, mille juured omakorda on pärit aramea kirjast. Uiguuri kirja kirjutatakse ülevalt alla tulpades ja vasakult paremale.
Mongoli kirja juured pärinevad umbes 14. sajandist p. Kr. turgi keelkonna uiguuri keele kirjutamise süsteemist ning seda kirjutatakse samuti tulpades vasakult paremale. 7. sajandil p. Kr. kasutati ühe vana Kesk-Aasia turgi keele kirjutamiseks turgi ruunikirja, mille päritolu on aga teadmata.
Łahojski rajoon
Łahojski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2365 km². 2009. aasta seisuga elas seal 35 957 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akałoŭ, Akciabari, Astrošycy, Białaručy, Hajna, Januškavičy, Kamiena, Krajski, Łahojski, Niastanavičy, Pleščanicy, Švaby, Zadorje ja Zarečča külanõukogu.
Halduskeskus on Łahojski linn. Teine tähtsam asula on Pleščanicy alev. Rajooni territooriumil asub Chatyńi memoriaalkompleks.
Rajooni tähtsamaks jõeks on Hajna. Teised suuremad jõed on Nerise jõgikonda kuuluvad Ilija ja Dzvinasa. Rajoon asub suuremalt osalt Łahojski kõrgustikul, loodeosa aga Narači-Vilija madalikul. Kõrgused ulatuvad valdavalt 200–250 meetrit üle merepinna. Narači-Vilija madaliku aladel varieeruvad kõrgused 10 meetrit km² kohta, ülejäänud rajoonis aga 40–50 meetrit km² kohta. Madalaim koht asub Hajna jõe ääres (154,7 meetrit), kõrgeim koht asub Vialikija Biesiady küla lähistel (333 meetrit). Rajooni territooriumil asub 15-kilomeetrise diameetriga Łahojski meteoriidikraater, mis aga pealiskorras ei kajastu.
2009. aasta seisuga olid elanikest 92,79% valgevenelased, 5,09% venelased ja 2,12% oli teistest rahvustest. 80,83% elanike emakeel oli valgevene keel, 17% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 55,48%, vene keelt aga 40,26% elanikke.
Rabatt
pisi|Tüüpiline mitmeastmeline ja kahepoolne rabatt, mis paikneb allee keskel pisi|Üheastmeline rabatt jalgtee kõrval, sisaldab ühte lillesorti
Rabatt (saksa keeles rabatte, hollandi rabat) on pikk kitsas ristkülikukujuline lillepeenar, mis paikneb jalgtee või piirdeaia ääres ning mida kasutatakse dekoratiivse elemendina maastikuarhitektuuris.
Kirjeldus
Rabatt on tavaliselt ristkülikukujuline, laiusega 2–3 meetrit ja sisaldab üht või mitut lillesorti. Proportsioonid on reeglina 1:3, seega 50 cm lai rabatt peaks olema vähemalt 150 cm pikk (see reegel kehtib ristkülikukujuliste rabattide puhul).
Jalgtee ääres paiknev rabatt võib olla suvalise pikkuse ja laiusega. Sageli on lillepeenar väga pikk, ulatudes mõnikord 10 meetrini, siis tehakse lillepeenra sisse vahekäigud või istutatakse üksikuid lilli.
pisi|Geomeetriline kahepoolne rabattÜhepoolsetel rabattidel on üks ilus vaade ja tavaliselt paigutatakse need seina ja piirdeaia äärde. Tagaplaanil kasvavad kõrged taimed, keskel madalama kõrgusega taimed ja ees pinnakattetaimed (nt dekoratiivne muru). Sel moel moodustub mitmeastmeline rabatt.
Kahepoolsed rabatid on igalt poolt vaadeldavad. Tihti istutatakse neid kaunistama pargiteid või alleesid. Kahepoolsel rabatil võivad kõik taimed olla ühekõrgused või siis keskel kõrged taimed ja ääres madalad. Rabattides kasutatakse ühe- või mitmeaastaseid taimi. Võib kasutada suvelilli, püsililli või ravimtaimi. Tihti istutatakse lilled (geomeetrilise) mustrina. Viimasel ajal vormistatakse rabatte ka vabastiilis, mis on mustrita ning kuhu istutatakse madalaid põõsaid.
Eesti kultuuriseltside loend
Selts – juba 19. sajandil oli vabatahtlikku ühingut tähistava saksakeelse sõna Gesellschaft vasteks eesti keeles kujunenud sõna ’selts’. Seltsi nime kandvate ühingute hulgas on tuntud nt Õpetatud Eesti Selts (asut. 1838) ja Estonia Selts (asut. 1865). Selts on traditsiooniline ja praegugi tavapärane osa seltsingu või mittetulundusühingu nimest; katusorganisatsiooni nimeks võib olla ka keskselts. (Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskona lühisõnastik, 2007) Selts on juriidiline isik (nt MTÜ), mille liikmed tegutsevad ühise eesmärgi nimel.
Kultuuriseltsi puhul on üheks ühiseks liitvaks eesmärgiks kindlasti mingi kultuuritegevuse korraldamine, arendamine vms.
Järgnevalt on loetletud Eesti kultuuriseltse.
Fresnes-sur-Escaut
Fresnes-sur-Escaut on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Anzini kantonis.
pisi|tühi|Joliot-Curie park Fresnes-sur-Escaut's
Tahula külanõukogu
Tahula külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kuressaare külanõukoguga.
Senkivka
Senkivka (ukraina keeles Сеньківка) on küla Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis (kuni 2020. aastani asus Horodnja rajoonis).
2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 214 inimest, pindala 3,0 km. Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aastal vähenes külaelanike arv ligi kümnekordselt.
Küla järgi on saanud nime Valgevene-Venemaa-Ukraina piiri ühinemiskohas asuv Senkivka piiripunkt.
Bovenden
Bovendeni vald (saksa keeles Gemeinde Bovenden) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Bovenden asub Leine jõe ääres, umbes 6 km Göttingenist põhjas ja Göttingeni metsa loodepiiril. Valla peamine küla, Bovenden, on Osterergi ja Keuperrückeni vahel Liethi ääres, väike jõgi, mis voolab Leinesse. Künkal Eddigehauseni külast idas seisavad Plesse lossi varemed.
Teeviit (infoportaal)
Noorteinfoportaal Teeviit on veebipõhise info kanal, mis vahendab noortele vajalikku teavet hariduse, karjääri, suhete, tervise ja ühiskonna teemadel. Portaal avati 2018. aastal, kui otsustati senine noorte infomess Teeviit füüsilisel kujul lõpetada ja vahendada edaspidi noortele infot veebipõhiselt. Kuni 2020. aastani haldas portaali ja koordineeris tegevusi Eesti Noorsootöö Keskus. Pärast 2020. aastal toimunud reorganiseerimist on portaal Haridus- ja Noorteameti haldusalas. Portaali haldab Harno noorteosakond.
Bovenden
Ajalugu
12. sajandil on esmamainitud aristokraatlikku perekonda "Herren von Bovenden". Neid on dokumendis esmamainitud 1170. aastal. Selles dokumendis, mis sisaldab infot annetuste kohta Bovendeni ümbruse piirkonnas Helmershauseni kloostrile, mainitakse Bobo von Bovendenit ühe tunnistajana. Alates 1211. aastast on "Herren von Bovenden" kohaliku kabeli patroonid. Järgnenud kümnenditel õnnestus Bovendeni perekonnal suurendada oma varandust. Bovenden jäi siiski peamiseks külaks, milles 7 talu, 11,5 jalga maad, 2 niitu ja loss. Bovendeni perekond esines Hardenbergi burgmannidena, teenis mainzlastena ja oli sageli Hardenbergide, Alam-Saksi aadliperekonna tunnistajaks. Vaatamata Mainzi kuurvürstkonna lähedusele võttis Bovendeni perekond feodaalameteid ka Welfidelt. 14. sajandil oli Bovendeni perekond peamiselt Braunschweigi perekonna poolel, näiteks 1364. aastal lubas rüütel Günther von Bovenden hertsog Ottole aidata teda kõiges peale Mainzi peapiiskopi. Ja kui hertsog Ottol õnnestus vabastada ta liidust Mainzi kuurvürstkonnaga, teenis rüütel Günther vaid hertsog Ottot. Boventeni perekonna mõju piirkonna ajaloole oli oluline kaks sajandit, kuni 14. sajandi lõpuni. Ainult Lenglerni liin jätkas nime pärast 1500. aastat. Bovendeni isandate valdused, mida dokumentides viidati kui nobiles ja miles, anti üle Plesse aadlimeestele. Täna näitab võti Bovendeni embleemil suhet Mainzi kuurvürstiga, kui Hardenbergi burgmannid.
Teeviit (infoportaal)
Alates 2021. aasta veebruarist vahendatakse noortele infot eesti ja vene keeles. Peale veebisaidi aadressil www.teeviit.ee kasutab noorteinfoportaal Teeviit sotsiaalmeedia kanaleid Facebookis, Instagramis, TikTokis, VKontaktes, YouTube'is, Spotifys ja SoundCloudis. Teeviit lähtub tegevustes Euroopa noorteinfo harta põhimõtetest. Harno on Euroopa noorteinfo ja nõustamise agentuuri ERYICA (European Youth Information and Counselling Agency) võrgustiku liige.
Onnaing
Onnaing on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Anzini kantonis.
Teeviit (infoportaal)
Teemakuud
Alates 2019. aastast on noorteinfoportaal Teeviit ja selle hallatavad sotsiaalmeedia kanalid tegutsenud teemakuude põhimõttel. Iga kuu on fookuses üks teema: ilmuvad temaatilised artiklid, toimuvad vebinarid ja otseülekanded, tehakse koostööd teemavaldkonna asutuste ning ekspertidega.
Bovenden
Ajalugu
Pärast Plesse lossi mahajätmist 1660. aastal muutus Bovenden halduskeskuseks. Alates 1777. aastast asendas uus esinduslik barokkhoone kahte endist Steina kloostri renditalu. Esindus- ha haldusülesandeid teostati selles Hesseni lossis 1815. aastani. Edaspidi oli hoone Hessen-Rotenburgi maakrahvkonna jahimaja. Enklaavi asukoht pakkus välja erinevaid erialasid, millel on erilisi arenguvõimalusi.
Onnaing
pisi|tühi|Onnaingi kirik
Teeviit (infoportaal)
Noorteinfo sündmused
Noorteinfoportaal Teeviit korraldab ja veab noorte informeeritust toetavaid sündmusi ning kampaaniaid: Euroopa noorteinfo päev (ERYICA), rahvusvaheline noortepäev (UNESCO), üle-eestiline noorsootöö nädal, vaimse tervise teemakuu oktoobris, koolivaheaegade veebipõhised programmid #sisukasvaheaeg ja mitmed teised tegevused. Üle-eestilise noorsootöö nädala raames toimus 2020. aastal koostöös Liis Lemsalu ja Märt Aguga kampaania "Tantsuaktsioon" ning 2021. aastal koostöös Kristjan Lüüsi ja Karl-Gustav Kurniga kampaania "Lennurežiim".
Riho Grünthal
pisi|Riho Grünthal aastal 2014 Riho Grünthal (Riho Manivald Villem Grünthal; sündinud 22. mail 1964 Helsingis) on soome fennougrist.
Bovenden
Ajalugu
Göttingeni ülikooli asutamisega 1737. aastal koges Bovenden 18. sajandi teises pooles majanduslikku kasvu. Paljud üliõpilased tulid Hessen-Kasseli enklaavi vaatama reisivaid teatritruppe, sööma kõrtsis "Zum letzten Heller", samuti sõitma Rauschenwasseri kõrtsi. See oli ka populaarne koht veini, kangete alkohoolsete jookide, kohvi ja suhkru ostmiseks, kuna need kaubad olid Göttingenis koormatud luksusmaksudega. Kuna neid tegevusi peeti ajaraiskamiseks ja tudengite võlgnevusse sattumiseks, võtsid Göttingeni ülikooli võimud kasutusele mõiste "Bovendeni ohud".
Riho Grünthal
Haridus
Riho Grünthal õppis alates 1983. aastast Helsingi Ülikoolis fennougristikat ja läänemeresoome keeli. Aastast 1990 magister, 1996 litsentsiaat ja 2003 filoloogiadoktor. 2005. aastast on Grünthal Helsingi Ülikooli läänemeresoome keelte professor.
Riho Grünthal on õppinud aasta ka Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis ja reisinud muu hulgas Marimaal ja Mordvas. Peale selle on ta teinud välitööd vepslaste juures. Tema teadusliku huvi keskmes on väiksemad läänemeresoome rahvad, eelkõige vepslased, soome-ugri etümoloogia ja keeletüpoloogia.
Bovenden
Ajalugu
Seoses kohalike omavalitsuste ümberkujundamisega Saksamaal 1973. aastal ühendati piirkonna 8 küla Bovendeni vallaks.
Riho Grünthal
Haridus
Riho Grünthal on Soome-Ugri Seltsi aseesimees ja rahvusvahelise fennougristikakongresside korralduskomitee (ICFUC) liige.
Aastatel 1987–1990 oli ta mitmekeelse ajakirja Estonia kaastoimetaja.
Isiklikku
Riho Grünthali isapoolne vanaisa oli eesti luuletaja ja keeleteadlane Villem Grünthal-Ridala. Isapoolse vanaonu Timotheus Grünthali kaudu on ta hõimlane Jaan Poska suguvõsaga (Jaan Poska tütre Vera Poska-Grünthali (1898–1986) kaudu), kus silmapaistvad sugulased olid kirjanik, arst ja poliitik Ivar Grünthal (1924–1996) ning tema abikaasa Ida Hokkanen (tõlkinud soome keelde A. H. Tammsaare "Kõrboja peremehe") ning meediaärimees ja ajakirjanik Raoul Grünthal (sünd. 1966; meediakontserni Schibsted Rootsi osa peadirektor).
Roman Siirak
Roman Siirak (17. september 1929 – 3. mai 2018 Tallinn) oli eesti kirjastusjuht.
1948. aastal lõpetas ta Rakvere Õpetajate Seminari.
1970. aastatel oli ta kirjastuse Valgus direktor, hiljem kirjastuse Eesti Raamat direktor.
Ta on maetud Liiva kalmistule.
Annie Ernaux
Annie Thérèse Blanche Ernaux (neiupõlvenimega Duchesne; sündinud 1. septembrill 1940 Lillebonne'is) on prantsuse kirjanik.
Eraldusvõime
Eraldusvõime on kujutist näitava seadme (kuvari) või kujutist jäädvustava seadme (printeri) omadus esitada kujutist suurema või vähema täpsusega.
Eraldusvõimet väljendatakse pikslite (pildipunktide) arvuga:
Aardla polder
pisi|Aardla polder (juuli, 2013) pisi|[[Veised Aardla poldril (juuli, 2013)]] pisi|Aardla polder [[Emajõgi|Emajõelt vaadatuna (mai, 2014)]] Aardla polder on Tartu maakonnas Kastre vallas ümber Aardla järve asuv polder.
Koivaliina kirik
Koivaliina kirik oli luteri kirik Lätis Smiltene piirkonnas Koivaliinas. See oli Koivaliina kihelkonnakirik.
Ajalugu
Aastal 1238 rajati Koivaliinasse esimene kirik, mis oli ühtlasi Atsele ordulinnuse linnusekabeliks, ehkki asus linnusest väljaspool asulas. Aastast 1613 on esimesi teateid sealsest luteri kirikust, mis oli puidust. Aastal 1627 ehitati selle asemele uus hoone, mille asemele aga Põhjasõja eel aastal 1699 uus hoone püstitati. See ei pidanud kaua vastu; selle põletasid Vene väed aastal 1702. Järgmine kirikuhoone valmis aastal 1721, mille aastal 1781 asendas uus kirikuhoone. Selle juurde rajati aastal 1844 ka Koivaliina kalmistu.
Nõukogude perioodil kasutas sealne kogudus jumalateenistusteks nii Koivaliina kirikumõisa ruume kui ka aastal 1881 rajatud Mikuzi vennastekoguduse palvemaja. Pärast Läti taasiseseisvumist on kogudus saanud oma maja, samuti on kasutatud Vidaga koolimaja ruume.
Juba aastal 1994 tekkis kogudusel oma kiriku rajamise plaan. Aastal 2008 alustati uue kiriku rajamist. Ehitustööde kogumaksumuseks on kavandatud 285 000 eurot ja selle tarbeks on käimas korjandus.
Kali Briis Band
Kali Briis Band on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2013.
Barüonasümmeetria
Barüonasümmeetria, ka aine-antiaine asümmeetria, ka Universumi barüonasümmeetria, (inglise keeles baryon asymmetry, matter-antimatter asymmetry) on tasakaalustamatus (disbalanss) barüonaine ja antibarüonilise aine vahel vaadeldavas universumis.
Ei osakestefüüsika standardmudel ega üldrelatiivsusteooria anna ammendavat selgust, miks valitseb disbalanss.
1967. aastal ilmunud artiklis sõnastas Andrei Sahharov barüonasümmeetria olemasolu jaoks vajalikud tingimused:
On olemas mitu hüpoteesi, mis selgitavad barüogeneesi põhjustanud aine ja antiaine tasakaalustamatust. Sellegipoolest ei ole seni üldtunnustatud teooriat selle nähtuse seletamiseks. Nagu märgiti ühes 2012. aastal ilmunud uurimuses, "jääb aine päritolu endiselt üheks suuremaks saladuseks füüsikas".
Wijtschate
Wijtschate on hollandikeelne osavald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Heuvellandi vallas.
pisi|püsti|tühi|St Medarduse kirik
Tali külanõukogu
Tali külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Tali vallas. Külanõukogu pindala oli 230 km² (1977).
Simuna kirik
Ajalooliselt oli see Virumaal asunud Simuna kihelkonna keskus. Kirikut kasutab Simuna kogudus.
Simuna kirikul oli pühale Laurentiusele pühitsetud abikirik, kabel Paasveres.
Arhitektuur
Korduvalt uuendatud tornikiivri barokne kuju pärineb arvatavasti 1760. aastatest.
Sisustus
Sisekujundus on tallinnapärasest hilisgootikast mõjutatud vormikas uusgooti stiilis (kaarfriisid, fiaaliga tugipiilarid, suured ehisraamistikuga teravkaaraknad).
Simuna kiriku polükroomse altari tegi 1684. aastal puunikerdaja Christian Ackermann, altarimaali tegi Carl Sigismund Walther. Polükroomne barokk-kantsel pärineb 1724. aastast. Kirikus on kaks vaskset laelühtrit 17. ja 18. sajandist.
2007. aastal paigutati pärast konserveerimist kiriku interjööri kunagi kirikus kantslijalaks olnud polükroomne puuskulptuur, mis oletatavasti kujutab apostel Siimonat.
Ajalugu
Sõdades on kirik mitmel korral hävinud. Liivi sõjast (1558–1583) kuni aastani 1622 olevat "kirik täiesti tühja ja mahajäetuna seisnud". Säilinud on osa kaitseotstarvet täitnud tornist. Torni kõrgus on 53,5 meetrit. Kirik hävines Põhjasõjas ja ehitati uuesti üles aastatel 1728–1729. Kirikule ehitati torn, mis hävines 1831. aastal pikselöögist. 1833. aastal ehitati torn uuesti üles. Aastatel 1855–1856 uuendati kirik seest ja ehitati suuremaks.
Kiriku torn taastati 1980. aastatel. Külastajatel on võimalik minna tornis asuvale vaateplatvormile.
Josquin des Prez
16. sajandi jooksul tõusis ta ajastu suurima helilooja staatusse, tema tehnilist ja väljendusmeisterlikkust imetleti ja imiteeriti. Temast kirjutasid kirjanikud Baldassare Castiglionest kuni Martin Lutherini ning teoreetikud Heinrich Glareanus ja Gioseffo Zarlino. Käsikirjade ümberkirjutajad omistasid paljud anonüümsed heliteosed talle, et suurendada oma müügiedu. Talle on kokku omistatud vähemalt 374 teost. Alles tänapäeval on hakatud nendest mõne autorsust kahtluse alla panema. Tema barokiajastu alguseni kestnud ja 20. sajandil uuesti tõusnud suurest kuulsusest hoolimata on Josquini elust ja isiksusest väga vähe teada. Kümnete väiksemate renessansiheliloojate elust on rohkem andmeid kui Josquini omast.
Josquin kirjutas nii vaimulikku kui ka ilmalikku muusikat kõigis ajastu tähtsamates vokaalžanrides, muu hulgas missasid, motette, šansoone ja frottola ' id. 16. sajandil ülistati nii tema meloodia loomise annet kui ka tehnilist leidlikkust. Tänapäeval on uurijad püüdnud kindlaks määrata tema stiili tunnuseid ja selle alusel ära tunda ekslikult talle omistatud teoseid, kuid see on osutunud keeruliseks, kuna Josquin armastas järjestikustes teostes kasutada väga erinevaid kompositsioonivõtteid. Heinrich Glareanus kirjutas aastal 1547, et Josquin ei olnud mitte ainult "magnificent virtuoso" (võib tõlkida ka 'suurepärane kiitleja'), vaid ka võimeline satiiriliseks narritamiseks. Kuigi tänapäeval püütakse "Josquini kaanonist" teoseid eemaldada ja nende õigetele autoritele omistada (osa nendest kuulub tema kõige kuulsamate hulka), esindab tema ülejäänud looming siiski renessansi väga väärtuslikku osa.
Sünd ja noorpõlv
Josquini lapsepõlvest on vähe teada. Palju on järeldatud ja spekuleeritud, mitmeid juhtlõngu on saadud tema teostest ja tema kaasaegsete heliloojate, kirjanike ja teoreetikute kirjutistest. Josquin sündis Burgundia hertsogi valdustes, arvatavasti kas Hainaut's (tänapäeva Belgia) või kohe üle piiri tänapäeva Prantsusmaal (tema elu jooksul oli teda mitu korda nimetatud prantslaseks). Nimi 'Josquin' oli Põhja-Prantsusmaal tavaline, seda nime oli kandnud üks bretooni pühak, kes elas selles piirkonnas 7. sajandil. Teda aeti pikka aega segamini teise sarnast nime kandva mehe Josquin de Kessaliaga, kes sündis 1440. aasta paiku, elas Milanos 1459–1474 ning suri 1498. Alles hiljuti on leitud, et Josquin des Prez sündis umbes 1450 või mõni aasta hiljem ega läinud Itaaliasse enne 1480. aastaid.
1466. aasta paiku (võimalik, et isa surma järel) nimetas Josquini onu Gilles Lebloitte hüüdnimega Desprez ta enda pärijaks, testamendi järgi oli Josquini perekonnanimi Lebloitte. "Des Prez" oli arvatavasti hüüdnimi, mis aja jooksul kujunes perekonnanimeks.
Vastavalt Claude Hémeré (kardinal Richelieu sõber ja raamatukoguhoidja) 1633. aasta andmetele sai Josquinist umbes 1460. aastal kooripoiss Saint-Quentinis. Ta võis õppida kontrapunkti Johannes Ockeghemi käe all, keda ta kogu oma elu jooksul väga imetles (seda väidavad Gioseffo Zarlino ja Lodovico Zacconi 16. sajandist pärit kirjeldused ning tõendab ka 1497. aastal Ockeghemi surma puhul kirjutatud väljendusrikas leinateos "Nymphes des bois/Requiem aeternam", aluseks Jean Molinet' luuletus). Kuid ta võis ka lihtsalt Ockeghemi muusikat uurida, ilma et oleks tema õpilane olnud.
Milano
Aastad 1480–1482 on olnud biograafidele kõvaks pähkliks. Leidub vasturääkivaid viiteid, nagu oleks Josquin olnud veel Prantsusmaal või läinud juba Ferrarasse või Napolisse Sforzade teenistusse. 1480. aastate alguses Ferraras oleku kasuks räägib "Missa Hercules dux Ferrariae", mis stiililiselt ei sobi aastatesse 1503–1504, kui Josquin oli teadaolevalt Ferraras. Veel on pakutud, et Josquin oli mõnda aega Ungaris, selleks annab alust 16. sajandi dokument, mis kirjeldab Ungari õukonda ja nimetab Josquini ühena kohalolnud muusikutest.
1483. või 1484. aastal on Josquin teadaolevalt olnud Milanos Sforza perekonna teenistuses. Teenistuse jooksul reisis ta vähemalt ühe korra Rooma ja võimalik, et ka Pariisi. Milanos tutvus ta Franchinus Gaffuriusega, kes oli seal kiriku kapellmeister. Pärast võimalikku reisimisperioodi oli ta Milanos jälle 1489. aastal, mil ta sealt ka lahkus.
Rooma
1489–1495 oli Josquin paavsti koori liige, esmalt Innocentius VIII ja hiljem Aleksander VI ajal. Ta võis Rooma minna lauljate vahetuse raames – Gaspar van Weerbeke pöördus samal ajal sealt Milanosse. Roomas oleku ajal võis ta lõigata oma nime Sixtuse kabeli seina. Hiljuti paljastus restaureerimise käigus seinal kiri "JOSQUINJ". Kuna lauljatel oli traditsiooniks oma nimesid seina lõigata ja 15.–18. sajandi jooksul oli sinna kogunenud sadu nimesid, peetakse väga tõenäoliseks, et just Josquin des Prez ise oma nime sinna kirjutas. Sel juhul on see tema ainus säilinud autograaf.
Josquini küps stiil arenes just selle perioodi jooksul. Milanos oli ta olnud mõjutatud Itaalia kergest ilmalikust muusikast, Roomas lihvis ta oma sakraalmuusika tehnikat. Mitmed tema motetid on dateeritud aega, kui ta laulis paavsti kooris.
Lahkumine Roomast. Milano ja Prantsusmaa
1498. aasta paiku jätkas ta kõige tõenäolisemalt Sforza perekonna teenistuses. Seda tõendavad Gonzaga ja Sforza perekondade vahelised kirjad. Arvatavasti ei jäänud ta Milanosse kauaks, 1499. aastal vallutas Louis XII oma Põhja-Itaalia invasiooni käigus Milano ja vangistas Josquinile varem tööd andnud perekonna. Umbes sel ajal naasis ta tõenäoliselt Prantsusmaale, kuigi kirjalikke tõendeid selle kohta ei ole. Enne Itaaliast lahkumist kirjutas ta üsna kindlasti oma ühe tuntumatest ilmalikest teostest, frottola "El grillo", ja lisaks ka "In te Domine speravi". Viimane võis olla varjatud viide usureformaator Girolamo Savonarolale, kes 1498. aastal põletati Firenzes tuleriidal ja kelle vastu Josquinil paistis olevat eriline austus. Teose tekstiks oli munga lemmikpsalm.
Mõned Josquini teostest, näiteks instrumentaalne "Vive le roy", on kõhklustega dateeritud sajandivahetusse, kui ta oli Prantsusmaal. Motett "Memor esto verbi tui servo tuo" ('pea meeles oma teenrile antud lubadust') oli loodud leebeks meeldetuletuseks kuningale, et too peaks oma lubadust. Kuningas oli Josquinile lubanud benefiitsi. Nagu kirjutab Heinrich Glareanus 1547. aastal teoses "Dodecachordon", täitis kuningas motetti kuulnult oma lubaduse ning Josquin kirjutas oma tänu väljendamiseks moteti "Benefecisti servo tuo, Domine" ('isand, oled olnud teenrile armuline').
Ferrara
pisi|Ercole I d'Este Josquin jäi kuningas Louis XII teenistusse 1503. aastani, kui Ferrara hertsog Ercole I d'Este võttis ta tööle oma kapelli. Sellest ajast on pärit üks väga haruldastest viidetest Josquini isiksusele. Üks hertsogi nõuandja oli soovitanud Josquini asemel võtta tööle hoopis Heinrich Isaaci, kuna viimasega oli lihtsam läbi saada, too oli seltskondlikum, altim käsu järgi komponeerima ning oleks märksa vähem maksma läinud (120 tukatit 200 asemel). Ercole valis siiski Josquini.
Ferraras kirjutas Josquin mõned oma kõige kuulsamatest teostest, muu hulgas karmi ja askeetliku, Girolamo Savonarolast mõjutatud "Miserere", mis sai üheks levinumaks 16. sajandi motetiks; täielikult vastanduva "Virgo salutiferi" ; ja ilmselt ka "Missa Hercules Dux Ferrariae", mille cantus firmus on tuletatud tähtedest hertsogi nimes (soggetto cavato tehnika).
Ta ei jäänud Ferrarasse kauaks. Katkupuhang 1503. aasta suvel sundis hertsogi ja tema perekonna tõve eest põgenema. Josquin lahkus arvatavasti samuti katku eest põgenedes järgmise aasta aprillis. Tema asemik Jacob Obrecht suri katku 1505. aasta suvel, kelle järeltulijaks sai 1506. aastal Antoine Brumel, kes juhatas kapelli kuni selle laialisaatmiseni 1510. aastal.
Condé-sur-l'Escaut
Ferrarast suundus Josquin otse Condé-sur-l'Escaut'sse (tema võimalik sünnikoht, tänapäeva Belgia ja Prantsusmaa piiri ääres, Lille'ist kagus), kus temast sai 3. mail 1504 Notre-Dame'i kiriku juhataja. Seal töötas ta kogu oma ülejäänud elu. Bourges'i katedraal kutsus teda 1508. aastal kooripoiste ülemaks, kuid ei ole teada, kuidas Josquin vastas, ja pole tõendeid, et ta sinna tööle oleks asunud.
Josquini elu kahe viimase aastakümne jooksul levis tema kuulsus koos ta muusikaga. Äsjaleiutatud trükitehnoloogia tegi võimalikuks tema muusika laialdase avaldamise ning Josquin oli esimeste trükkalite lemmik. Ottaviano Petrucci üks esimesi väljaandeid ja varaseim säilinud ühe helilooja muusikatrükis oli Josquini missade kogumik, mis trükiti Veneetsias 1502. aastal. See väljaanne oli niivõrd menukas, et Petrucci trükkis ka kaks järgmist Josquini missade kogumikku (1504. ja 1514. aastal) ning andis välja mitu kordustrükki.
Oma surivoodil palus Josquin ennast surnute nimekirja lisada välismaalasena, et tema varad ei läheks kohalike aadlike valdusse, vaid antaks kirikule. See annab alust arvata, et ta oli sünnilt prantslane.
Looming
Josquini eluajal oli muusikas üleminekuajastu. Toimusid järsud stiilimuutused, osalt muusikute liikumise tõttu Euroopa erinevate piirkondade vahel. Paljud põhja poolt pärit muusikud reisisid Itaaliasse, renessansi südamesse, kuna neid peibutas sealne aadelkonna-poolne kunstide toetamine. Itaalias olles said nad mõjutusi kohalikelt stiilidelt ning viisid need tihti tagasi kaasa ka oma kodumaale. Ockeghemi põlvkond, kontrapunkt, Madalmaade vokaalpolüfoonia ja Itaalia ilmaliku muusika homofoonilisus hakkasid sulama üheks stiiliks. Josquin oli juhtiv kuju selles muusikalises protsessis, millest lõpuks kujunes rahvusvaheline muusikaline stiil eesotsas Giovanni Pierluigi da Palestrina ja Orlandus Lassusega.
Josquin kogus oma teadmisi alguses Prantsusmaal ning suundus siis Itaaliasse Milanosse ja Rooma. Tema varased sakraalteosed jäljendavad Ockeghemi ja tema kaasaegsete kontrapunkti keerukust ja kaunistatud, melismaatilisi meloodiaid. Milanos mõjutas teda ümbritsev ilmalik muusika. Oma pea 50 aastat kestnud viljaka karjääri lõpuks oli ta välja kujundanud lihtsustatud stiili, kus polüfoonilise kompositsiooni iga hääl liikus vabalt ja sujuvalt ning suurt tähelepanu pööras ta ka teksti selgusele ja joondumisele muusikaliste motiividega. Oma stiili kujundamisel sai ta mõjutusi teistelt heliloojatelt, kuid temast endast sai kõige mõjukam helilooja kogu Euroopas, eriti pärast trükikunsti leiutamist, mis toimus tema loomingu kõige küpsematel aastatel. See tegi tema võidukäigu veel enam otsustavamaks, kui see muidu oleks olnud.
Mitmed "nüüdisaegsed" kompositsioonitehnikad sündisid 15. ja 16. sajandi vahetuse paiku. Josquin kasutas oma teostes väga palju lühikesi äratuntavaid motiive, meloodiakäike, mis liikusid kontrapunktilises tekstuuris häälest häälde ning andsid tulemuseks teose sisemise ühtsuse. Seda baasprintsiipi on muusikas järjekindlalt praktiseeritud sellest ajast kuni tänase päevani.
Josquin kirjutas muusikat kõigis tolle aja tähtsamates žanrides: missad, motetid, šansoonid ja frottola ' d. Ta andis oma panuse ka uue žanri motett-šansooni loomisse, mida ta kirjutas vähemalt kolm. Lisaks olid mõned tema teosed üsna tõenäoliselt ette nähtud instrumentaalseks esitamiseks, mis oli tollel ajal uudne.
Missad
Missade kirjutamisel kasutas ta järgmisi tehnikaid (ühes teoses võis ta kasutada mitut tehnikat):
Cantus firmus 'e missad
Enne Josquini küpset perioodi oli kõige tavalisem missade kirjutamise tehnika cantus firmus. See oli kasutusel olnud suurema osa 15. sajandist ning seda kasutas Josquin ka kõige varem, ilmselt oma esimeses missas "Missa L'ami Baudichon". See missa põhineb ilmaliku ning üsna nilbe sisuga laulu meloodial. Selle missa olemasolu Sixtuse kabeli kogus näitab, et missa kirjutamine sellisele põhjale oli aktsepteeritav.
Kaks tema kuulsaimat cantus firmus 'e missat põhinevad "L'homme armé" meloodial, mis oli kogu renessansiajastu missade lemmikmeloodia. Esimene neist, "Missa L'homme armé super voces musicales", on väga tehniline ning on siiani tema missadest tuntuim. Teine, "Missa L'homme armé sexti toni", on "fantaasia relvastatud mehe teemal". See missa põhineb cantus firmus 'el, kuid on samal ajal parafraseeriv, meloodia fragmendid ilmuvad kõikides häältes. Võrreldes eelmise missaga on see tagasihoidlikum, kuid viimases "Agnus Dei" osas on keerukas retrograadne kaanon, mille ümber on põimitud teised hääled.
Parafraseerivad missad
Parafraseeriv tehnika erinevus cantus firmus 'e tehnikast seisneb selles, et algmaterjal on küll ühehäälne meloodia, kuid sellele on lisatud kaunistusi. Nagu ka cantus firmus 'e missas, võib alusmeloodia kõlada kõikides häältes.
Mitmes Josquini missas on kasutatud parafraasitehnikat, ning nende seas on mõned tema tuntuimad tööd. Suhteliselt varane "Missa Ave maris stella", mis on pärit ilmselt ajast, kui ta laulis Sixtuse kabeli kooris, parafraseerib samanimelist antifooni. See on üks tema lühematest missadest. Hilisem "Missa de Beata Virgine" parafraseerib neitsi Maarja ülistuslaule ning on pühendusmissa. See oli 16. sajandil tema kõige populaarsem missa.
Läbi ajaloo kuulsaim seda tehnikat kasutav Josquini missa on "Missa Pange lingua", mis põhineb Aquino Thomase loodud hümnil. See oli arvatavasti Josquini viimane missa. Missa kujutab endast laiendatud fantaasiat, mis kasutab hümni meloodiat kõikides häältes ja kõikides missa osades viimistletud ja pidevalt muutuvas polüfoonias. Üks missa kõrgpunkte on et incarnatus est-osa Credos, kus tekstuur muutub homofooniliseks ja meloodia kõlab kõige ülemises hääles.
Parodeerivad missad
Parodeerivates missades ei olnud alusmaterjaliks üksik meloodia, vaid terve mitmehäälne struktuur, tihti populaarne laul. Josquini "Missa Fortuna desperata" põhineb kolmehäälsel laulul "Fortuna desperata" ning "Missa Mater Patris" kolmehäälsel Antoine Brumeli motetil. Teine neist on ilmselt kõige esimene parodeeriv missa ajaloos, see ei sisalda ühtki viidet cantus firmus 'ele. Paroodiatehnika sai 16. sajandil väga tavaliseks missa komponeerimise võtteks, kuigi missade loomine moteti tõusuga vähenes.
Missad solmisatsioonisilpidel
Ajaloo kõige varasem teadaolev selle tehnika (soggetto cavato) abil loodud missa oli Josquini "Missa Hercules Dux Ferrariae", mille ta tõenäoliselt kirjutas 1480ndate alguses Ferrara hertsog Ercole I-le. Cantus firmus 'e noodid on saadud hertsogi nimest: Re – Ut – Re – Ut – Re – Fa – Mi – Re. Teine seda tehnikat kasutav missa on "Missa La sol fa re mi", mis põhineb fraasi "Lascia fare mi" ('jätke mind üksi') silpidel. Heinrich Glareanus teadis selle kohta 1547. aastal kirjutada, et üks aristokraat kasutas seda fraasi kosilaste eemalepeletamiseks ning Josquin kirjutas selle peale vastutorkeks elegantse missa.
Kaanonimissad
pisi|550px|Agnus Dei II algus missast "Missa L'homme armé super voces musicales". See on näide kaanonist, kus erinevates häältes esitatakse sama meloodia, kuid erinevate vältustega Kaanonimissade populaarsus hakkas kasvama 15. sajandi teisel poolel. Varaste näidete seas on Ockeghemi kuulus "Missa prolationum", Guillaume Faugues "Missa L'homme armé" ja Marbrianus de Orto "Missa [Ad fugam]". Josquin kasutas kaanonit "Missa L'homme armé sexti toni" osades "Osanna" ja "Agnus Dei III", läbi kogu "Missa Sine nomine" ja "Missa De beata virgine" kolmes viimases osas. "Missa L'homme armé super voces musicales" sisaldab kaanoneid osades "Kyrie", "Benedictus" ja "Agnus Dei II".
Motetid
Josquini motettide stiil varieerus peaaegu täielikust homofooniast rikkalikult kaunistatud kontrapunktiliste fantaasiateni. Paljud tema motetid on kirjutatud neljale häälele, selline koosseis kujunes normiks sajandivahetuse paiku. Samuti kirjutas ta uuenduslikuna motette viiele või kuuele häälele.
pisi|400px|Osa motetist "Domine ne in furore" (Ps. 37) Peaaegu kõigis tema motettides on näha mingi kompositsiooniline piirang, nad ei ole vabalt komponeeritud. Neist mõnes on kasutatud ühendajana cantus firmus 't, mõnes kaanonit. Kaanonit kasutavad motetid võib jagada kaheks: ühed, kus kaanon on mõeldud märkamiseks ja kuulamiseks, ning teised, kus kaanon on olemas, kuid seda on peaaegu võimatu kuuldavalt eristada, nii et vaid asjatundjad suudavad selle noodipildis ära tunda.
Josquini kasutas motettides sagedasti imitatsiooni, nii et tulemuseks on fuugalaadne meloodiatöötlus. Üheks näiteks on "Dominus regnavit" (psalm 93) neljale häälele, kus iga psalmirea alguses laulab üks hääl uut meloodiat, millele järgnevad imiteerides teised hääled.
Väga vähesed heliloojad enne Josquini olid kirjutanud polüfoonilisi teoseid psalmitekstidele. Tema tuntumate psalmiaineliste motettide seas on veel "Miserere" (kirjutatud Ferraras 1503 või 1504 arvatavasti Girolamo Savonarola hukkamise ajel), "Memor esto verbi tui" (psalm 119) ja "De profundis" (psalm 130).