cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grammofon
Grammofonis libiseb nõel eboniit- või šellakplaati pressitud spiraalselt plaadi keskkoha poole koonduvas vaos, mille peene looklemise lainelisus vastab salvestatud helivõnkumistele. Niisuguse mehaanilise fonogrammiga plaadi pöörlemisel kandub nõela võnkumine kõlakarpi paigaldatud membraanile, mis vao lainelisuse järgi võnkudes taastekitab heli. See juhitakse liigendi(te)ga torujuhtme kaudu heli suunavasse ruuporisse, mille abil taasesitatud heli tehakse kuulaja suunal tugevamaks ja sagedusalas ühtlasemaks. (Madalamate sageduste jaoks toimib ruupor ka kõlalauana). Ruupori laienev ristlõige toimib akustilise impedantsi transformaatorina, mis muundab helirõhu muutused helikiiruse muutusteks. Kogu heli energia saadakse mehaanilise liikumise arvel, mistõttu plaadile ja nõelale mõjuvad suhteliselt suured jõud, põhjustades nende kiire kulumise.
Esimestes grammofonides pandi plaat pöörlema kas käsitsi vändates, vedrumootori abil või mõnel juhul ka vihtidega ajami abil. Pöörlemiskiirus oli erinev ja seda sai mängimisel seadistada. Mõne aja pärast, eriti aga elektriajami kasutuselevõtu järel, kujunes levinumavaks pöörlemiskiirus 78 p/min.
Ühest vedru üleskeeramisest piisas plaadi ühe poole ehk 10-tollise diameetriga plaadi puhul umbes kolmeminutise pala kuulamiseks. Kahepoolne plaat ilmus aastal 1904.
1920. aastatel hakati mehaanilise taasesitussüsteemi (tuntud ka kui akustiline võimendussüsteem) asendama elektrilisega, milles nõel koos helipeaga muundasid mehaanilise võnkumise sellele vastavaks elektrisignaaliks, mida võimendati elektronlampvõimendi ja tehti kuuldavaks valjuhääldi abil. Vedruajami asemel hakati plaadialuse (turntable) pöörlemapanekuks kasutama elektriajamit.
1950. aastatel hakati mehaanilist fonogrammi elektrisignaaliks muundavat seadet teostama omaette konstruktiivse üksusena – plaadimängijana. Tavaliselt olid need ilma võimsusvõimendi(te) ja kõlari(te)ta, mistõttu neid tuli kasutada koos mõne sobiva elektroakustilise (tavaliselt Hi-Fi) süsteemiga.
Kui 1980. aastatel jõudis müügile CD-plaadimängija, tuli eri tüüpi plaadimängijate eristamiseks võtta kasutusele pikem nimetus vinüülplaadimängija (vinüül, täpsemalt polüvinüülkloriid, on heliplaadi materjalina kasutusel 1948. aastast). Tavaliselt mõeldakse plaadimängija all siiski kõiki mehaanilise analooghelisalvestusega plaatide taasesitamise seadmeid ja digitaalsete plaatide CD-de mängijaid nimetatakse CD-mängijateks (CD-player).
Plaadimängija võis ka kuuluda raadiovastuvõtjaga ühte seadmesse, sellist aparaati tunti radioolana.
Marschacht
Marschacht on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis. Marschacht on vaid mõne kilomeetri kaugusel Geesthachtist.
Valla pindala on 26,12 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3884 inimest. Asulat on 1216. aastal esmamainitud kui Hachede, toona Saksimaa osa. Muutus Elbe voolusängis jagas asula kaheks: Geesthacht (Schleswig-Holsteinis) ja Marschacht.
Helme (eesnimi)
Helme on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 688. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Helme 118 naisel.
Tehnoloogiaülikool MISiS
pisi| Tehnoloogiaülikooli MISiS logo pisi| Tehnoloogiaülikooli MISiS peahoone sissepääs [[Moskvas]]
Rahvuslik Uurimis-Tehnoloogiaülikool MISiS (akronüüm MISiS; vene keeles Национальный исследовательский технологический университет «МИСиС») on Venemaa tehnikaülikool Moskvas, esimene kõrgkool riigis, millele anti rahvusliku uurimisülikooli staatus.
Tehnoloogiaülikool MISiS on Venemaa juhtivaid ülikoole materjaliteaduse, metallurgia ja mäenduse valdkonnas.
Ajalugu
1918. aastal asutati Moskva Mäeakadeemia. 1930. aastal loodi selle baasil kuus instituuti, sealhulgas Moskva Terase ja Sulamite Instituut, Moskva Mäeinstituut ning Moskva Värviliste Metallide ja Kulla Instituut, mis tänapäeval on taasühinenud Tehnoloogiaülikooli MISiS koosseisus.
Rektoreid
pisi| Tehnoloogiaülikooli MISiS rektor alates 2013. aastast [[Alevtina Tšernikova]] Moskva Terase ja Sulamite Instituudi esimene rektor (1930) oli Avraami Zavenjagin, hilisem tuntud tööstusjuht, tuumarelva loomise juhtfiguure.
Patrick Fischer
Patrick Fischer (sündinud 6. septembril 1975 Zugis) on Šveitsi jäähokitreener ja endine mängija (keskründaja).
Mängijakarjääri jooksul mängis Fischer põhiliselt Šveitsi kõrgliiga klubides: EV Zugis, HC Luganos ja HC Davosis. Šveitsi meistriks tuli ta aastal 1999 Luganoga ja 2002. aastal Davosiga. Sportlaskarjääri lõpetas ta pärast hooaega 2008–09 Zugis, kus oli klubikarjääri 1990. aastate alguses ka alustanud.
Hooajal 2006–07 mängis ta NHL-is Phoenix Coyotesi meeskonnas, saades 27 põhihooaja mänguga kirja neli väravat ja kuus väravasöötu. Hooajal 2007–08 mängis ta lühikest hooaega Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi SKA.
2015. aasta detsembris sai Fischer Šveitsi jäähokikoondise peatreeneriks.
Orlivka
Orlivka on kohanimi.
Malle Krunks
Malle Krunks (aastani 1969 Malle Kuller; sündinud 23. mail 1949) on eesti keemik ja materjaliteadlane, endine vehkleja.
Ta lõpetas aastal 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal. Aastal 1985 kaitses keemiakandidaadi väitekirja Uurali Polütehniline Instituudis. Ta on Tallinna Tehnikaülikooli nanomaterjalide tehnoloogia professor ning TTÜ materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi juht. Ta on töötanud külalisteadurina Helsingi Ülikoolis, Helsingi, Budapesti ja Kieli Tehnikaülikoolis ning Hannoveri Päikeseenergeetika Instituudis.
1948. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises
1948. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises  toimusid  Moskvas.
Muud alad
Võistkondadest oli esimene Pištševik (2615), teine ALMAVÜ (2561), kolmas Nõukogude Armee (2555).
Monique Ohsan Bellepeau
Agnès Monique Ohsan Bellepeau (sündinud 1942. aastal) on Mauritiuse poliitik ja endine ajakirjanik.
Lisa
Lisa on küla (mazciems) Lätis Smiltene piirkonnas Rauna vallas.
Küla asub valla loodeosas Kaņupīte oja kaldal. Külast läänes voolab Lisa jõgi. Seal asub Lisa bussipeatus. Aastail 1999–2021 kuulus küla Rauna piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 11 elanikku.
Gliwice Piast
pisi|Klubi kodustaadion [[Gliwice linnastaadion|Stadion Miejski]] Gliwice Piast on Poola jalgpalliklubi, mis tegutseb Gliwices. See mängib riigi kõrgliigas Ekstraklasa.
Klubi on asutatud 1945. aastal. Klubi nimetus tuleneb Poola valitsejadünastia Piastide nimest.
Hooajal 2018–19 tuli Gliwice Piast esimest korda klubi ajaloos Poola meistriks.
Gliwice Piasti suurim rivaal on Zabrze Górnik.
Praegune koosseis
''Seisuga 14. veebruar 2022''
Ees-Aasia muuseum
pisi|Fragment [[Babülonis asunud Nebukadnetsar II palee troonisaali 56 meetrit laiast fassaadist. Värvitud glasuuritud tellised. (604–562 eKr)]]
Kollektsioon
pisi|left|Fragment [[bareljeefist Dareios I palee seintelt Susas, mis kujutab Pärsia surematuid. Glasuuritud tellis. (umbes 510 eKr)]]
Ees-Aasia muuseumi kollektsioonist suuremat huvi pakuvad Babüloni Ištari värav ja sellega külgnenud protsessioonitee säilinud elemendid, Etemenanki tsikuraadi jäänused, Uruki Eanna ja Anu templite fragmendid, Nebukadnetsar II troonisaali fragmendid. Peale selle on muuseumis hoiul suur hulk erinevaid pitsateid ja kiilkirjatahvleid.
Ajalugu
Muuseumis on 14 väljapanekusaali kogupinnaga üle 2000 ruutmeetri, kus eksponeeritakse Saksa ekspeditsioonide käigus Ees-Aasiast saadud arheoloogilisi leide. Eksponaatide vanus ulatub 8000 aastani ja leiud pärinevad territooriumilt, mis vastab tänapäeva Iraagi, Süüria ja Türgi territooriumile.
Muuseumis on esindatud Sumeri, Babüloonia, Assüüria ja Ida-Anatoolia kultuuride näidised. Kollektsiooni aluseks on leiud, mis on saadud Urukist, Šuruppakist, Assurist, Hattusast, Amarnast, Halaffist, Samalist, Rusahinilist ja Babülonist. Samuti on muuseumi kogudes hilisemate väljakaevamiste leide Nimrodist, Niinivest, Susast ja Persepolisest, mis esindavad sumerlaste, akadlaste, babüloonlaste, assüürlaste, hetiitide ja aremealaste kultuuri.
Saksa ekspeditsioone rahastas ja pani kokku Saksa Orientaalselts (Deutsche Orient-Gesellschaft). Leiud viidi Saksamaale.
Tensorväli
Tensorväli (inglise keeles tensor field) on matemaatikas ja füüsikas kujutus (väli ), mis seab vaadeldava matemaatilise ruumi (tavaliselt eukleidiline ruum või diferentseeruv muutkond) igale punktile vastavusse tensori.
Tensorvälju kasutatakse diferentsiaalgeomeetrias, algebralises geomeetrias, üldrelatiivsusteoorias, materjaliteaduses (pingete analüüsis ja deformatsiooniarvutustes), samuti laialt rakendusfüüsikas.
Žongleerimine
pisi|Viie palliga žongleerimine Žongleerimine on esemete osavalt õhku pildumine ja nende lennult kinni püüdmine. Žongleerimisega tegelejat nimetatakse žonglööriks.
Leedi Windermere'i lehvik (film 1916)
"Leedi Windermere'i lehvik" on Fred Pauli poolt Suurbritannias 1916. aastal loodud tummfilm.
Tegemist on Oscar Wilde'i samanimelise näidendi esimese ekraniseeringuga.
Byersi kanjon
thumb Byersi kanjon (inglise keeles Byers Canyon) on Colorado jõe moodustatud kanjon Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis Grandi maakonnas.
Kanjoni ligikaudne pikkus on 8 miili (13 kilomeetrit).
Hiie (eesnimi)
Hiie on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 405. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Hiie 295 naisel.
Juuli 2017
Juuli 2017, kroonika
2017. aasta juuli algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Ester Eomois
pisi|Ester Eomois 2021. aasta Arvamusfestivalil Ester Eomois (sündinud 14. märtsil 1971) on eesti juhtimis- ja terviseekspert.
Haridus
Ta sai 1994. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi inglise filoloogia alal ja 2005. aastal EBS-is magistrikraadi ärijuhtimises. Alates 2015. aastast on samas koolis doktorantuuris.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on juhtimise õppejõud EBS-is ja ettevõtte Viveo Health partnersuhete juht. Ta on Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni president.
Nukumaja (täpsustus)
"Nukumaja" on mänguasi ja mitme teose pealkiri:
Edward Morgan
Edward Morgan (5. aprill 1906 London – 22. november 1952 Wellington) oli Uus-Meremaa poksija. Ta sündis Inglismaal ning oli 1-aastane, kui ta vanemad kolisid Uus-Meremaale.
Morgan võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Morgan poksis septembrist 1929 kuni oktoobrini 1934 elukutselisena ning pidas kokku 24 kohtumist, millest võitis 11 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 7 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Morgan on tegutsenud hiljem ka poksikohtunikuna. Ta töötas hiljem torulukksepana ning oli ka vastava ettevõtte omanik. Ta suri kopsuvähki, mis arvatavasti oli põhjustatud torutööde juures kasutatava plii aurude sissehingamisest.
Provo
Provo on Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis asuv linn, mis on ühtlasi Utah' maakonna halduskeskus. Provo on osariigi suuruselt kolmas linn. See asub osariigi pealinnast Salt Lake Cityst umbes 80 kilomeetrit lõunas.
Provo asutati 1849. aastal mormoonidest asunike poolt. Linna algne nimi oli Fort Utah, 1850. aastal sai linna nimeks Provo. 88% linna elanikest kuulub Viimsepäevapühakute kirikusse.
Provos asub Brigham Youngi ülikool, mis on USA suurim religioosne ülikool. Ülikool kuulub Viimsepäeva Pühakute kirikule ja seda rahastatakse vastavalt mormoonide kirikukümnisest, ning selle õpilased on praktiliselt eranditult (99%) mormoonid.
Linn on olnud pikka aega tuntud riigi ühe kõige konservatiivsema linnana, 2006. aasta uuringu järgi oli see USA kõige konservatiivsem üle 100 000 elanikuga linn.
Provos asub talispordikeskus, mis toob talvekuudel linna hulga turiste.
Costa Crociere
Costa Crociere S.p.A. [] on üks Carnival Corporation & plci 12 kruiisifirmast ja suurim Itaalia laevakompanii. Ettevõtte peakorter asub Genovas.
Ettevõtte laevad on vertikaalse kollase korstnaga, mille korstnamärk on suur sinine C. Reisiliiklust 1947. aastal alustades ehitas ettevõte selleks ümber oma varasemad kaubalaevad.
Ajalugu
Costa Crociere kui Giacomo Costa fu Andrea'' asutas 1854. aastal Itaalia ettevõtja Giacomo Costa.
Praegune laevastik
Nimekiri pole täielik
Ioánnina Ülikool
Ioannina ülikool (kreeka keeles Πανεπιστήμιο Ιωαννίνων (Panepistimio Ioanninon)) on ülikool Kreekas Ioánninas.
Kool asutati 1964 (filosoofiakool). Kool sai iseseisvaks alates 1970.
Ülikoolis õpib üle 25 000 üliõpilase.
Inna (eesnimi)
Inna on naisenimi.
Georg Friedrich (Baden-Durlach)
Georg Friedrich Baden-Durlachist (30. jaanuar 1573 – 24. september 1638) oli Baden-Durlachi markkrahv 1604. aastast kuni tagasiastumiseni 1622. aastal. Ta valitses ka Baden-Badenit.
Ta oli Baden-Durlachi markkrahvi Karl II ja Anna von Pfalz-Veldenzi kolmas poeg. Ta oli kaheksast lapsest noorim ja oli vaid nelja-aastane, kui tema isa suri.
Ta sai oma venna Ernst Friedrichi järel markkrahviks 1604. aastal. Ta jätkas ka oma venna Baden-Badeni-okupatsiooni. Georg Friedrich oli väljapaistev Protestantliku Uniooni liige.
Ta kogus Kolmekümneaastase sõja alguses 1618. aastal 12 000-mehelise armee. Kui Katoliikliku Liiga väed kindral Tilly juhtimisel 1622. aastal Badenile lähenesid (Pfalzi kampaania), marssis ta neile vastu, kuid jäi Mingolsheimi lahingusse hiljaks. Kui ta asus taganevaid katoliiklasi jälitama, sai ta Wimpfeni lahingus lüüa ja tema armee hävitati mõni päev hiljem.
1627. aastal astus ta Taani armeesse. Ta suri Strasbourgis 1638. aastal.
Varajane elu
Georg Friedrich sündis Badenis.
Georg Friedrich oli alles 4-aastane, kui ta päris Baden-Sausenbergi markkrahvkonna, mistõttu oli vaja eestkostet. Regendid olid tema ema Anna, Pfalzi kuurvürst Ludwig VI (aastani 1583), Neuburgi pfaltskrahv Philipp Ludwig ja Württembergi hertsog Ludwig III Vaga.
Georg Friedrich õppis ära ladina, prantsuse ja itaalia keele ning omandas kõrghariduse Strasbourgis, kus oli varem õppinud tema vend Jakob.
Ta käis Grand Touril Besançonis, Doles, Baselis ja Sienaas.
Baden-Durlachi markkrahvkonna jaotamine
Georg Friedrich sai Baden-Durlachi lõunaosa, Röttelni ja Badenweileri isandkonnad ning Sausenburgi krahvkonna. Seega killustati markkrahvkonda pärast varasemat Baden-Badeniks ja Baden-Durlachiks jaotamist veelgi.
Baden-Durlachi taasühendamine
Kui Georg Friedrichi vanem vend Jakob 1590. aastal suri, läks Baden-Hachberg tagasi tema vanemale vennale Ernst Friedrichile, kes selle 1595. aastal Georg Friedrichile andis. Kui Ernst Friedrich 1604. aastal suri, taasühendati Baden-Durlach Georg Friedrichi alla, kellest sai siis Baden-Durlachi markkrahv.
Ülem-Badeni valitseja 1595–1604
thumb | Baden-Durlachi Georg Friedrich, 1603
Täisealisena sai Georg Friedrichist Ülem-Badeni valitseja. Algul valitses ta Röttelni linnusest. 1599. aastal kolis ta oma residentsi ja kogu riigi valitsuse Sulzburgi. Pärast seda, kui tema vend Ernst Friedrich rangesse kalvinismi ja Jakob katoliiklusse pöördus, jäi Georg Friedrich luterlaseks ja asutas oma väikeses Sulzburgi residentsis oma enda ladina kooli, nii ei olnud ta sõltuv kalvinistlikust koolist Durlachis pastorite harimiseks tema territooriumil. Ta ehitas Sulzburgi mitmeid hooneid, muuhulgas tõelise tennise saali. Aastatel 1600–1610 ehitas ta Sulzburgi linnusekiriku. Seetõttu jäi Baden-Durlachi markkrahvkond luterlikuks, kuna ta elas oma vendadest kõige kauem.
1603. aastal andis ta välja metsandusmääruse Sausenbergi markkrahvkonnale ja Röttelni isandkonnale.
Varsti pärast Ülem-Badenis ametisse asumist esitas Georg Friedrich Röttelni sinodil uueks kindralsuperintendendiks Johann Weiningeri. Sel puhul pidas ta kõne, mis meenutas jutlust.
Huvid piibli vastu
Tema elu iseloomustas askeetlik eluviis. Tema isikliku piibli käsitsikirjutatud märkmete põhjal võib järeldada, et ta on selle täielikult läbi lugenud vähemalt 58 korda. 1601. aastal lubas ta Pforzheimi kodanikele, kes seisid vastu tema venna Ernst Friedrichi reformeeritud vaimulike ametisse nimetamisele, et ta toetab neid, kui juhtum jõuab Reichskammergerichti ette.
Seadusandlik ja haldusreform
Georg Friedrich pani aluse usaldusväärsele haldusele. Ta asutas salanõukogu, mida ta ise juhatas. Ta lõi ülemkohtu ja kehtestas kirikukorra.
Tsiviilseadustiku avamine Badenis
Ta algatas Badeni tsiviilseadustiku kodifitseerimise. Saadud seadust on kirjeldatud kui "Saksamaa territoriaalriikides kõige põhjalikumat". See avaldati 1622. aastal, kuid Kolmekümneaastase sõja tõttu jõustus see alles 1654. aastal tema poja ja järglase Friedrich V ajal. See jäi jõusse 1809. aastani.
Pankur ja majandusteadlane
Juba 1603. aastal asutas Georg Friedrich koostöös Ülem-Badeni seisustega vahetuspanga, mis haldas ka orvupensione ja arenes hiljem hoiupangaks. See pank oli mõeldud ka veini- ja teraviljakaubanduse korraldamiseks ning juudi kaupmeeste likvideerimiseks. Samuti aitas see markkrahvkonnal üle saada "Kipper und Wipper" perioodi turukriisist.
Georg Friedrich ja parlament
Georg Friedrich oli teadlik, et suudab saavutada oma eesmärgi – Badeni ühendatud luterlik markkrahvkond – ainult rahva toetusel. Vastutasuks oma kaitsepoliitika rahastamiseks makstavate maksude heakskiitmise eest andis ta seisustele õiguse usuküsimustes kaasa rääkida.
Kolmekümneaastase sõja algusaastad
thumb | Baden-Durlachi Georg Friedrich 1630. aastal; näha on 6. mail 1622 Wimpfeni lahingus saadud peahaavade armid
Katoliiklaste mõjul ähvardas käimasolev kohtuasi Ülem-Badeni jätkuva okupeerimise üle 1622. aastal Reichskammergerichti ees Georg Friedrichi vastu. Ta reageeris relvastatud sekkumisega Böömimaa mässu, konflikti, mis moodustas Kolmekümneaastase sõja algfaasi.
Enne Wimpfeni lahingut
1608. aastal ühines Georg Friedrich Protestantliku Uniooniga. Ta määrati Uniooni kindraliks, kuni see 1621. aasta mais laiali saadeti.
Liitude loomine teatud ringkondadega
19. augustil 1612 sõlmis Georg Friedrich protestantlike linnade Berni ja Zürichiga kaitseliidu, millega soovis kaitsta Ülem-Badenit, kuna see oli ümbritsetud Kaugema Austria territooriumitega. Kui puhkes sõda, ei suutnud tema liitlased sõjalist abi osutada. Siiski võimaldas liit Georg Friedrichil värvata 1621. ja 1622. aastal Šveitsist palgasõdureid.
Speyeri piiskop Philipp Christoph von Sötern tundis end ümbritsevate protestantlike võimude poolt ohustatuna ja alustas 1615. aastal oma Udenheimi residentsi kindluseks laiendamist. Ta muutis Udenheimi nime Philippsburgiks ja alustas Philippsburgi kindluse ehitamist, hoolimata Speyeri riigilinna, Pfalzi kuurvürstkonna ja Badeni markkrahvkonna protestidest. 1618. aastal otsustasid Pfalzi kuurvürst Friedrich V, Georg Friedrich ja Speyeri linn kindluse maatasa teha. Sellest hoolimata valmis see 1623. aastal.
Teede blokeerimine
thumb | Markkrahv Georg Friedrichi kindlustatud laager Ihringenis
1620. aasta märtsist juunini blokeeris Georg Friedrich teed Breisachist Freiburgi Protestantliku Uniooni käsul, kes tegutses kindlustatud laagrist Ihringenis. Eesmärk oli takistada Baieri ja Katoliikliku Liiga palgasõdurite liikumist Alsace'ist nende kogunemispunktidesse Lauingenis ja Dillingenis. Sellegipoolest, pärast seda, kui keiser Ferdinand II kinnitas, et teatud väed on värvatud tema enda, mitte Baieri / Katoliikliku Liiga armeesse, lubas Georg Friedrich kolmel rügemendil mööduda ja pidi leppima sellega, et teda nimetati naiivseks, kui need rügemendid ühinesid Baieri hertsogi Maximilian I armeega.
Vägede värbamine
1621. aastal alustas Georg Friedrich vägede värbamist kampaaniaks katoliiklike vägede vastu, mis olid 1620. aastal edukat edasitungi alustanud. Et mitte kaotada oma markkrahvkonda riigivande alla sõjapidamise keelu tõttu keisri vastu, loobus ta 1622. aastal troonist oma poja Friedrich V kasuks.
Kampaaniate alustamine
1622. aasta kevadel, pärast seda, kui seisused määrasid talle kolmeks aastaks sõja erimaksu, oli tema käsutuses 11 000 – 12 000 palgasõdurit koos suhteliselt suure hulga suurtükkidega lisaks rügemendile, mis jäi Badeni kaitsele. 24./25. aprillil 1622 alustas ta kampaaniat keisri ja selle katoliiklike liitlaste vastu. Siiski saabus ta liiga hilja, et osaleda 27. aprillil Mingolsheimi lahingus, kus Pfalzi komandör krahv Ernst von Mansfeld alistas purustavalt Katoliikliku Liiga kindralleitnant Tilly.
Wimpfeni lahing
27. aprillil kuulutas Georg Friedrich Habsburgidele sõja ja ühendas oma väed Mansfeldi omadega, et üheskoos Katoliikliku Liiga vastu võidelda. Kui nad paar päeva hiljem seletamatult eraldati, sattus Georg Friedrich Tilly rünnaku alla, keda abistasid Hispaania väed Córdoba juhtimisel.
Lüüasaamine, vigastused, põgenemine ja troonist loobumine
Georg Friedrich sai 6. mail 1622 Wimpfeni lahingus lüüa. Ta sai näost haavata ja pääses napilt Stuttgarti, kus loobus troonist oma vanema poja kasuks.
Pärast Wimpfeni lahingut
Juba 13. mail 1622 oli Georg Friedrich Durlachis tagasi ja püüdis tulutult uut armeed koguda. Katoliiklik armee u 12 000 sõduriga tungis Badenisse ja laastas seda põhjalikult. Georg Friedrich põgenes esialgu Emmendingeni kantsi, mille ta oli sajandi alguses tugevalt kindlustanud. 26. augustil 1622 seadis keiser Baden-Badenis ametisse Eduard Fortunati poja Wilhelmi. See tähendas, et Baden oli taas jaotatud katoliiklikuks Baden-Badeniks ja protestantlikuks Baden-Durlachiks. See jagunemine kestis kuni Badeni taasühendamiseni 1771. aastal markkrahv Karl Friedrich alla.
Taganemine Genfi
1625. aastal taandus Georg Friedrich Genfi, kus sattus peagi konflikti kalvinistliku valitsusega, kuna pidas oma korteris luterlikke jumalateenistusi. Nii kolis ta 1626. aastal Thônesi, kus Savoia hertsog Carlo Emanuele I lubas pidada luterlikku jumalateenistust.
Hilisemad määramised
1627. aasta suvel määrati ta Taani armee kindralleitnandiks Taani kuninga Christian IV poolt, kes osales Taani – Alam-Saksi sõjas ja andis Georg Friedrichile ülesandeks peatada Wallensteini edasitung Põhja-Saksamaale. Kui Wallenstein lähenes, tõmbus Georg Friedrich Poeli saarele ja siis Heiligenhafenisse Holsteinis.
Marss Oldenburgi, peaaegu hävitamise ja alistumise lähedal
Tema väed marssisid sealt edasi Oldenburg in Holsteini, kus Heinrich Schliki juhitud keisriarmee hävitas ta Oldenburgi lahes toimunud lahingus peaaegu täielikult ja pidi 24. septembril 1627 alistuma.
Tagasiastumine
Oktoobris astus Georg Friedrich Taani teenistusest tagasi pärast vaidlust Taani kuningaga, kes soovis anda küsimuse sõjakohtusse.
Erruminek
Erru läinult naasis Georg Friedrich oma koju Strasbourgis ja pühendus peamiselt religioosse kirjanduse uurimisele. Ta oli aga endiselt ühenduses Prantsusmaa ja Rootsiga, püüdes ellu viia oma unistust luterlikust Suur-Badenist.
Surm ja matus
Ta suri 24. septembril 1638 Strasbourgis.Tõenäoliselt viidi tema surnukeha 1650. aastal Pforzheimi Püha Miikaeli kiriku vürstikrüpti.
Abielud ja lapsed
thumb | Badeni Georg Friedrich
Esimene abielu – Juliane Ursula von Salm-Neufville
Georg Friedrich abiellus 2. juulil 1592 metsa- ja reinkrahvi Friedrich von Salm-Neufville'i tütre Juliane Ursulaga (29. september 1572 – 30. aprill 1614). Sellest abielust sündis 15 last.
Teine abielu – Agathe von Erbach
23. oktoobril 1614 abiellus Georg Friedrich Erbachi krahvi Georg III tütre Agathega (16. mai 1581 – 30. aprill 1621). Nad said kolm last.
Kolmas abielu – Elisabeth Stolz
Georg Friedrichi kolmas abielu oli morganaatiline. 29. juulil 1621 abiellus ta oma sekretäri Johann Thomas Stolzi tütre Elisabethiga. See abielu jäi lastetuks.
Hallikivi tänav
Hallikivi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis. Hallikivi tänav algab Hommiku tänavalt ja lõpeb Laane tänaval. Hallikivi tänav on peaaegu kirde-edelasuunaline ning ligikaudu 185 meetri pikkune.
Hallikivi tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on nimetatud suure halli rändrahnu järgi.
Mart Saare majamuuseum
pisi|Muuseumi hoone Mart Saare majamuuseum on aastal 1964 avatud muuseum ; Viljandi muuseumi filiaal. Muuseum asub Karjasoo külas Hüpassaare talus.
Muuseumis saab tutvuda helilooja Mart Saare elukäigu ja loometööga. Praegune püsiekspositsioon pärineb aastast 1982, mil tähistati helilooja 100. sünniaastapäeva.
Muuseumil on kokku 512 säilikut, millest 153 on eksponeeritud, 117 on inventeeritud.
Yassmin Abdel-Magied
Ta on nõustanud kohalikke ja riigi tasemel institutsioone Austraalias.
2012. aasta Aurora kinotulistamine
2012. aasta Aurora kinotulistamine toimus 20. juulil 2012, kui raskerelvastuses mees avas Auroras Colorados Century 16 kinos filmi "Pimeduse rüütli taastulek" kesköise esilinastuse ajal tule, tappes vähemalt 12 ja vigastades vähemalt 58 inimest.
Yassmin Abdel-Magied
Yassmin Abdel-Magied on sündinud Sudaanis ja kasvanud Austraalias. Ta on muslim ning Austraalia ühingu Youth Without Borders asutaja.
2012. aasta Aurora kinotulistamine
Tulistamine
Tulistamine toimus Century 16 kino 9. kinosaalis. Tulistaja ostis seansile pileti ja sisenes kinno. Seejärel lahkus ta varuväljapääsu kaudu, jättis selle lahti ja naasis raskerelvastuses. Aurora politseiülema Dan Oatesi sõnul oli tulistaja üleni mustas ja kandis kiivrit, vesti, jalakaitsmeid, kõrikaitset, kubemekaitset ja musti kindaid.
Yassmin Abdel-Magied
"Yassmin's Story" on raamat Yassmin Abdel-Magied' elust ja ametist ning tööst Austraalia nafta- ja gaasiväljadel.
2012. aasta Aurora kinotulistamine
Tulistamine
Tulistaja viskas saali pisargaasi- või suitsupommi ja avas saalis viibinud inimeste pihta tule. Esialgu inimesed ohtu ei tajunud: mees kandis kostüümi, aga filmi vaadanud inimesed olid esilinastuse puhuks samuti kostümeeritud. Alles siis, kui kanistrid saali lendasid ja inimeste pihta tuli avati, mõisteti olukorra tõsidust.
Mees avas inimeste pihta valimatult tule, peatudes ainult selleks, et relva laadida. Mõned kuulid lendasid kõrvalsaali, kus inimesed samuti pihta said. Teated tulistamisest sai politsei kell 00.39 ja esimesed patrullid saabusid minutitega. Mõni kuu enne tulistamist oli John Eagan Holmes ostnud 6000 padrunit. Relvad ja laskemoon olid hangitud seaduslikult.
Yassmin Abdel-Magied
Yassmin Abdel-Magied on saatejuht Austraalia telesaates "Australia Wide" ning ta teeb Vormel 1 teemadel taskuhäälingusaadet "Motor Mouth" koos Michael Lamonatoga.
TEDxSouthBank ettekanne "What does my headscarf mean to you?" ("Mida minu pearätt teie jaoks tähendab?") arutleb teadvustamata stereotüüpide teemat ja nende kummutamist Yassmin Abdel-Magiedi enda elukäigu näitel.
2012. aasta Aurora kinotulistamine
Pärast tulistamist
John Eagan Holmes saadi kinotaguses parklas kätte ja ta ei osutanud kinnipidamisel vastupanu. Politseinikud leidsid kinost ja tema autost mitu tulirelva. Võimud teatasid hiljem, et mees oli oma juuksed punaseks värvinud ja kutsus ülekuulamisel ennast Jokkeriks.
Ohvrid
Tulistamises sai pihta või vigastada 70 inimest, kellest kuulihaavadesse suri sündmuskohal 10 ja haiglas 2. Ohvrite vanus varieerus 3 kuust 45 eluaastani.
Hukkunute nimekiri:
Kahtlusalune
James Eagan Holmes on sündinud 13. novembril 1987 ja kasvanud üles San Diegos.
Holmesil polnud varasemaid tõsiseid rikkumisi: ainuke rikkumine oli trahv kiiruseületamise eest 2011. aasta oktoobris.
Mees viidi pärast tabamist Arapahoe kinnipidamisasutusse ning ta paigutati üksikkongi, sest kardeti, et kaasvangid võivad proovida teda tappa.
Liivi köök
thumb|250px|right|Suitsuskumbria ja suitsulest Roja rannas
Liivlasi nimetatakse ka randlasteks, merelt põhitoiduse hankijatena on liivi peredes ajast aega söödud rohkesti kala. Eelistatuim on lest, kuid palju tarbitakse ka räime, silku, turska. Nii nagu enamusel soomeugrilastel ei ole liivlaste köök olnud eriti rikkalik. Valmistatud on peamiselt kohalikest hooajaliselt kättesaadavatest toiduainetest toite, mille valmistamiseks ei kulunud palju aega.
Kuramaa liivlastelt Läti läänerannikult pärineb aga ka kuulus köögiviljapirukas sklandrausis (sūr kak), millele Euroopa Komisjon andis 2013. aasta sügisel geograafilise tähise. Sklandrausise pirukat peetakse päikese sümboliks, see on ümar ja porgandivärvi kollakas-oranž. Kevadise pööripäeva pidustuste toidulaual kehastab sklandrausis päikese loomingulist energiat.
Imre (eesnimi)
Imre on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 231. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Imre 650 mehel.
Tulinutt
Tulinutt (Gymnopilus) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Orlivka (Jassõnuvata rajoon)
Orlivka on küla Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis, umbes 20 km kaugusel Donetski keskusest loodes.
Asula kõrgus merepinnast on 195 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas Orlivkas 874 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, on asula lähistel toimunud mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.
Joseph Fourier' ülikool
Joseph Fourier' ülikool (prantsuse keeles Université Joseph Fourier; ka Grenoble'i I ülikool) oli ülikool Prantsusmaal Grenoble'is. Ülikool tegutses 1970-2015. Tänapäeval on see ülikool õppeasutuse Université Grenoble Alpes osa.
Märt Agu
pisi|Märt Agu tantsimas [[XI noorte laulu- ja tantsupidu|XI noorte laulu- ja tantsupeol]] Märt Agu (sündinud 19. aprillil 1980) on eesti koreograaf.
Karjäär
Ta on Tallinna Tantsuakadeemia looja ja kunstiline juht ning Märt Agu Tantsukooli kunstiline juht ja õpetaja, Tallinna Tantsuakadeemia rahvatantsurühma Uppsar kunstiline juht, rahvatantsurühma Kuljus 7 kunstiline juht ja Muusikalikooli tantsuõpetaja.
Isiklikku
Ta on Mait Agu poeg.
Handi köök
Handi köögis, nagu kõigil soomeugrilastel, on au sees kodu ümbrusest saadav toit: nii see, mida loodus pakub kui ka see, mida ise põllul või laudas kasvatatakse.
Handid, nagu teisedki põhjarahvad, on põhjapõtrade kasvatajad, põllundus on neil vähetähtis. Seda suurem on aga loodusandide osakaal, toiduks korjatakse metsamarju ja jahitakse ulukeid. Jõgedest püütav kala on handi köögis peamiseks toiduaineks. Kalu tarvitatakse mitmel moel: küpsetatakse, soolatakse, külmutatakse, suitsutatakse, kuivatatakse, süüakse toorelt või keedetult. Hantide kõige igapäevasem söök on kalasupp.
Friedrich Klement
Friedrich Klement (18. august 1891 Puujala küla, Illuka vald, Virumaa – 15. november 1958) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
Klement õppis Tartu Õpetajate Seminaris ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta töötas aastatel 1911–1912 õpetajana Virumaal ja aastatel 1914–1915 Nuustaku Kooli Seltsi progümnaasiumis. 1915. aastal valiti ta selle kooli juhatajaks ning ta töötas sellel kohal kaheksa aastat. Otepääl töötades juhatas ta segakoori. Valgas kuulus Klement "Säde" ja Kunstiseltsi juhatusse, juhatas Kunstiseltsi segakoori, oli tegev Eesti-Läti laulupäevade korraldajana ja laulupäevade ühe üldjuhina. Ta juhtis esimehena Valga Õpetajate Ühingu tööd.
1944. aastal asus elama Tallinna ja töötas Tallinna 4. Keskkoolis.
Isiklikku
1911. aastal abiellus Klement Marie Seestrandiga. 1918. aastal sündis tütar Aino.
Ctirad Mašin
pisi|Ctirad Mašin (1950) Ctirad Mašin (sünninimega Radek Mašin, Ameerika Ühendriikides Ray Masin; 11. august 1930 Olomouc – 13. august 2011 Cleveland) oli Tšehhoslovakkia antikommunistlik võitleja, üks Vendade Mašinite rühmituse liige.
Ta lõpetas Poděbradys kuningas Jiří kolledži ja õppis aastatel 1950–1951 Tšehhi Tehnikaülikoolis Prahas. Seejärel pidas mitmeid ametikohti.
1950. aastate alguses asutas ta koos oma venna Josefiga kommunismivastaste rühma. 1952. aasta augustis mõisteti ta ebaseadusliku piiriületuse ettevalmistamise eest kaheks ja pooleks aastaks vangi. Ta oli vangis Jáchymovi uraanikaevandustes kuni vabanemiseni 1953. aasta juunis. Septembris 1953 süütas ta koos Václav Švédaga Pivini ümbruses mitu põhuvirna ja tulistas ühele kohalikule vabatahtlikule tuletõrjujale silma.
1953. aasta sügisel otsustas grupp jõuda Lääne-Berliini. Ctirad sattus sinna 2. novembril 1953 Berliini metroo rongikomplekti šassiil. Peagi saabusid ka Josef Mašin ja raskelt vigastatud Milan Paumer. Läänetsoonis avaldasid nad huvi langevarjuritena Tšehhoslovakkiasse naasta. Seejärel said neist USA armee regulaarsed töötajad. Nad saabusid USA-sse laevaga märtsis 1954. Pärast sõjalist väljaõpet otsustasid vennad ja Paumer liituda erivägedega. Nende töökohaks sai Põhja-Carolina osariigis asuv Fort Braggi baas, misjärel ühinesid mõlemad vennad instruktoritena 82. õhudessantdiviisiga.
Pärast viieaastast USA armees teenimist, mis oli vajalik USA kodakondsuse saamiseks, taandusid vennad tsiviilellu ja hakkasid tegelema ettevõtlusega. 1961. aastal tekkisid Ctirad Mažinil lümfisüsteemi kasvajaga seotud terviseprobleemid. Ta enda ja doonori vereloomerakkude siirdamine õnnestus. Pärast riigiteenistusest lahkumist asusid vennad koos Paumeriga ärisse, kuid aasta pärast läksid nende teed lahku. Ctirad juhtis algul autoremonditöökoda ja aastaid hiljem tema leiutisi pakkuvat ettevõtet.
Isiklikku
Tema vend Josef Mašin on samuti Tšehhoslovakkia antikommunistlik võitleja; nende isa Josef Mašin oli Tšehhoslovakkia leegioni võitleja, Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja antifašistlik võitleja, kes hukati sakslaste poolt aastal 1942.
Liiviku tänav
Liiviku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis. Liiviku tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Lauliku tänavaga ja lõpeb Hommiku tänaval. Liiviku tänav on kagu-loodesuunaline ja ligi 200 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu
Tänava endine nimi oli alates 8. novembrist 1927 Linda tänav (saksa keeles Lindastrasse, vene keeles Линдаская улица). Linda tänava nime kandis kuni 8. novembrini 1927 ka osa Hommiku tänavast praeguse Lauliku ja Särje tänava vahel, mil see osa liideti Hommiku tänavaga. 1940–1941 kandis tänav ajutiselt nime Salme tänav. Kordumise vältimiseks muudeti tänava nimi 25. septembril 1959 ära ja uueks nimeks sai Tuuslari tänav. Praeguse nime sai Liiviku tänav 22. aprillil 1960.
AS Saaremaa Piimatööstus
AS Saaremaa Piimatööstus on Saaremaal asuv piimandusettevõte.
Ettevõtte alguseks loetakse aastat 1886, mil avati Kuressaare linnutapamaja.
Pärast Eesti taasiseseisvumist ettevõte erastati (1995). Aastast 1996 tegutses Saaremaa Liha- ja Piimaühistu omanduses, hõlmates ka lihatööstust (AS Saaremaa Liha- ja Piimatööstus). Aastast 2007 on ettevõte eraldiseisev, kandes nime AS Saaremaa Piimatööstus.
Aino Orgulas
Aino Orgulas (neiuna Aino Ruubel; sündinud 27. jaanuaril 1935 Tallinnas) on eesti arst.
Ta on õppinud Rakvere 8-klassilises koolis ja lõpetas aastal 1953 Rakvere 1. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1959 arstina.
Ta töötas aastatel 1959–1960 Jõhvi haiglas akušöör-günekoloogina. Aastatel 1960–1990 töötas ta Tallinna Vabariiklikus Haiglas naistehaiguste osakonnas, sünnitustubade osakonna juhatajana. Ta on viibinud korduvalt täiendustel Leningradi Arstide Täienduse Instituudis ja Tartu Riiklikus Ülikoolis. Ta oli I kategooria akušöör-günekoloog. Aastatel 1990–1995 tegutses ta Harju maakonna naistenõuandla akušöör-günekoloogina. Ta kuulus Eesti NSV Akušöör-günekoloogide Seltsi, mis Eesti Vabariigis töötas edasi Eesti Naistearstide Seltsina. Aastal 1995 jäi ta pensionile.
Isiklikku
Tema isa Hugo Ruubel oli loomaarst. Aastal 1960 abiellus ta näitleja Jaanus Orgulasega; neil on tütar.
Marina Ladõnina
Marina Ladõnina (vene Марина Алексеевна Ладынина; 24. juuni 1908 Skotinino, Smolensk – 10. märts 2003 Moskva ) oli vene filmi- ja teatrinäitleja.
pisi|paremal|Marina Ladõnina Marina Ladõnina oli omaaegse filmitööstuse säravaim täht koos Ljubov Orlovaga. 1936. aastal tutvus ta režissöör Ivan Põrjeviga, kes uue armastuse nimel jättis maha oma senise perekonna. 1936. aastal nad abiellusid, kuid elu kujunes keeruliseks ja 1954 abielu lahutati.
Marina Ladõnina sai palju autasusid, muuhulgas viis Stalini preemiat.
1950. aastal anti talle NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus.
Filme
Marina Ladõnina alustas karjääri Ivan Põrjevi muusikalistes komöödiates nagu Ljubov Orlovagi. Paljudele filmidele kirjutas muusika Issaak Dunajevski ning mitmed laulud olid äärmiselt populaarsed.
Svit
Svit (ungari keeles Szvit, poola keeles Świt) on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Popradi ringkonnas.
Geograafiline asend
Svit asub Kõrg-Tatra mäestiku jalamil, Popradist umbes 8 km läänes, Poola piirist 16 km kaugusel.
Svit paikeb merepinnast 720 meetri kõrgusel.
Ajalugu
Linnaõigused sai Svit 30. mail 1962.
Linn on saanud nime lühendina kunstkiutehase Slovenské Vizkózové Továrne nimest.
Rahvastik
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sviti elanikest slovakke 93,54%, mustlasi 0,35%, poolakaid 0,18%, ungarlasi 0,18%, russiine 0,17% ja ukrainlasi 0,14%. Rahvus oli teadmata 4,46%-l elanikest.
Turaani madalik
Turaani madalik on madalik, mis ulatub Türkmenistani lõunaosast läbi Usbekistani Kasahstanini umbes 2000 km kaugusele. Ta paikneb Kaspia merest ida pool ja Araali merest kagu pool ja on Araali-Kaspia madaliku osa.
Turaani madalik on maailma üks suurimatest liivaga kaetud piirkondadest. Turaani madaliku lõunaosas paikneb Karakumi kõrb. Mõned kohad on meretaseme all: Karagije nõgu (-132 m) Kasahstanis ja Aktšanaja nõgu (-81 m) Türkmenistanis.
Aastane sademete hulk on alla 381 mm.
Turaani madaliku läbib kagust loode suunas Amudarja jõgi.
Turaani madalikul paiknevad suurimad linnad on Daşoguz Türkmenistanis ning Nukus ja Urganch Usbekistanis.
Kõmmaste mõis
1622 läänistas mõisa (tollal Kõmmaste küla) Rootsi kuningas Gustav II Adolf Tallinna raehärrale bürgermeister Heinrich Lohnile. 1758 sai mõisa omanikuks Berend Otto Mohrenschildt.
Põõsasmaran
pisi|Põõsasmaran Vääna maastikukaitsealal. Põõsasmaran (Potentilla fruticosa) on roosõieliste sugukonda marana perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas.
Teaduslikult kirjeldas põõsasmaranat esimesena Linnaeus.
Põõsasmaranal eristatakse kaht alamliiki. Alamliik P. f. fruticosa kasvab Briti saartel, Lõuna-Rootsis, Eestis ja Lätis ning Põhja- ja Kesk-Aasias. Alamliik P. f. floribunda kasvab Lõuna-Euroopas Hispaaniast kuni Bulgaariani, Kanadas ning USA-s, näiteks New Yorgi ja New Jersey osariigis.
Eestis on põõsasmaran pärismaine. Ta kasvab peamiselt ajutiselt niisketel loopealsetel.
Põõsasmaran ei hooli eriti pinnase viljakusest ega happelisusest, aga paremini kasvab ta toitaineterikastel mõõdukalt niisketel muldadel. Ta eelistab valgusrikkaid paiku. Põõsasmaran on külmakindel ja teda saab kasvatada kuni põhjapolaarjooneni välja, sealhulgas igikeltsal. Ta kasvab ka kõrgel mägedes. Taim talvitub lume all ja teda ei ole vaja katta. Noored taimed kasvavad kiiresti, aga aastatega kasv aeglustub.
Põõsasmaran ei ole väga konkurentsivõimeline. Teised taimed tõrjuvad ta välja. Ta suudab kasvada üksnes pinnasel, kus eelnev taimestik puudub või on hävinud. Seetõttu on põõsasmaran mingil määral inimkaasleja liik.
Põõsasmaran kasvab 0,1–1 m, eriti soodsates oludes kuni 1½ m kõrguseks. Taime vars võib olla püstine, kuid ka tõusev või lamav. Eriti sageli on vars tõusev nendel taimedel, mille tüvi on paljude pikkade harudega. Vanade taimede koorel on pikad kitsad narmaribad. Taim on tihedalt lehtedega kaetud. Lehed jagunevad 5 või 7, harvem 3 või 9 osaleheks. Viimased on süstjad või piklikud, 3–20 mm pikad, terve serva ja terava tipuga. Taime puitumata osad, niihästi lehed kui noored võrsed on karvased, kaetud peente siidiste hõbedaste umbes 1 mm pikkuste udemetega.
Õied kasvavad varre tippu. Nad on 2–3, harva kuni 4 cm läbimõõduga. Õied meenutavad tulika omi, on 5 kroonlehe ja 15–25 tolmukaga, mis asuvad kõik õie keskel ja muudavad õie keskosa karvaseks. Metsikute, kultiveerimata põõsasmaranate õied on kahvatu- või erekollased, Lääne-Hiinas võivad olla ka oranžid või punakad. Eri sordid võivad olla nii ühe- kui kahekojalised.
Vili on pikkade karvadega kaetud seemniste kobar ja valmib augustis-septembris. Seemnis on väga väike, 1½–2 mm pikk ja 0,7–1 mm lai, kõvera otsaga, harvem üleni sirbikujuliselt kõver. Varem puhkenud õite viljad hakkavad valmima juba siis, kui hilisemad õied veel õitsevad. Levila põhjaosas ei jõua hilisemate õite viljad sageli valmida. Seal õitseb ta kuni vegetatsiooniperioodi lõpuni.
Põõsasmaranal on Lääne-Sajaanides 56 kromosoomi, aga oma levila muus osas Venemaa Aasia-osas kui Taimõrini 42 kromosoomi.
Kasvatamine
Kõikjal oma levilas kasvatatakse põõsasmaranat ilutaimena. Temast on aretatud üle 130 sordi. Põhiliselt kasvatatakse neid õite pärast. Õied on alati väikesed, tasapinnalised ja ümarad, kuid see-eest on neid igal põõsal kuni mitu tosinat. Õite värv ulatub valgest kollase, oranži ja roosani. Nad on vastupidavad taimed, mis õitsevad peaaegu suvi läbi. Hooldamist nad õieti ei vaja ning sellepärast kasutatakse neid sageli maastikukujunduses. Esimesed sordid aretati juba 18. sajandil. Paljud sordid, eriti oranžide ja punaste õitega, on aretatud Lääne-Hiinas.
Põõsasmaranal on väikesed lehed, õrnad õied ja oranž kuni pruun koor, mis muudab ta sobivaks bonsaitaimeks. See muutis põõsasmarana populaarseks ka Jaapanis.
Kui põõsasmaranaid istutatakse tiheda rühmana, siis tuleb istikud paigutada üksteisest 6–8 dm kaugusele 5–6 dm sügavusse auku. Drenaažiks võib teha 1½–2 dm paksuse tellisepuru- või veerisekihi. Mullale võib lisada huumust ja liiva. Kui pinnas on toitainetevaene, siis võib igasse istutusauku lisada 100 g kompleksväetist mineraalainete andmiseks taimele. Enne õitsemist võib taime väetada ning väetiseks lahustatakse 30 g superfosfaati ja 10 g potast 10 l soojas vees.
Põõsasmaranaid pügatakse kord kolme aasta tagant. Pügamist talub ta hästi ja säilitab õige pügamise korral kaua ilusa kompaktse välimuse. Kui teda pügada septembris, siis tuleb taime puitumata osi lõigata keskmiselt kolm korda lühemaks. Kui teda pügada aprillis, siis tuleb võrsed lõigata umbes 1–2 dm pikkuseks, sest kevadel kutsub see esile taime aktiivse kasvu ja harunemise.
Kildu Põhikool
Kildu Põhikool suleti 2014. aastal, kui Kildu Põhikool, Sürgavere Lasteaed-Põhikool, Tääksi Põhikool ja Suure-Jaani Gümnaasiumi põhikooliklassid liideti üheks lasteaed-põhikooliks. Uue õppeasutuse nimeks sai Suure-Jaani Kool.
Kildu koolimajas jätkus õppetöö kui Suure-Jaani Kooli Kildu õppekohas kuni 2016. aastani. Alates 2016. aastast tegutseb Suure-Jaani kooli õppekoht Vastemõisa külakeskuses.
Ingvar (eesnimi)
Ingvar on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 500. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ingvar 150 mehel.
Budapesti Tehnikaülikool
pisi|Budapesti Tehnikaülikooli peahoone Budapesti Tehnikaülikool (ungari keeles Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem, lühidalt Műegyetem) on Ungari tähtsaim tehnikaülikool.
Ülikool on asutatud 1782. aastal. See on üks maailma vanemaid kõrgemat tehnikaharidust andvaid õppeasutusi.
Prairie City (Kansas)
thumb|Prairie City asukoht Midland Railway raudteeliini lähedal Prairie City on endine asula USA-s Kansase osariigis Douglase maakonna kaguosas, asub tänapäeva linna Baldwin City lähedal.
Prairie City oli asutatud aastatel 1855-1883, kuigi esimene hoone ehitati 1854. aasta varakevadel. Prairie City suurus oli 320 aakrit ja linna nimetati kui "ameerika itaalia". Prairie Citys asus 25 maja, 2 kirikut, kool, 4 poodi, hotell, ladu, viljaveski, pagaritööstus, 2 sepatöökoda, park ja 1856. aastal avatud postkontor.
Prairie Citys asus esimene trükipress Kansase osariigis ja kõrgeim koht Douglase maakonnas, Liberty Hill. 24. märtsil 1888. aasta maakonna komisjoni otsusel tuli linn vabastada.
Tänapäeval asub linnas paar maja, kalmistu ja vana-katoliku kirik.
Lüüdimaa
Lüüdimaa on kultuuripiirkond Ida-Euroopas, mille moodustavad lüüdilaste asualad.
20. sajandi algul (1905) elas umbes 10 000 lüüdilast Aunuse kubermangu Aunuse maakonna Vaaseni vallas ning Petroskoi maakonna Pyhäjärve, Suoju, Munjärve ja Kontupohja valla 79 külas, lisaks veel lüüdilased linnades (peamiselt Petroskois).
Lüüdimaa külad tänapäeval
Tänapäeval paikneb Lüüdimaa üldiselt Laadoga ja Äänisjärve vahel Karjala Vabariigi Aunuse, Prääsä ja Kontupohja rajoonis külades.
Rumeenia ungarlased
Rumeenia ungarlased (ungari keeles romániai magyarok, rumeenia keeles maghiarii din România) on 2011. aasta rahvaloenduse järgi Rumeenia suurim vähemusrahvus, riigis on 1 227 623 ungarlast, kes moodustavad riigi elanikkonnast 6,1%.
Suurem osa Rumeenia ungarlastest elab aladel, mis enne 1920. aasta Trianoni rahulepingut kuulusid Ungari kuningriigi koosseisu. Ungarlaste enamusega alasid Transilvaanias nimetatakse Székelymaaks, see koosneb Harghita ja Covasna ning osaliselt Mureși maakonnast. Rumeenias on kokku 41 maakonda, ungarlased moodustavad enamuse Harghita (85,21%) ja Covasna maakonnas (73,74%) ning märkimisväärse vähemuse Mureși (38,09%), Satu Mare (34,65%), Bihori (25,27%), Sălaji (23,35%) ja Cluji maakonnas (15,93%).
Tampere Ülikool (1925–2018)
pisi|paremal|Tampere Ülikool Tampere Ülikool (soome keeles Tampereen yliopisto) oli Soomes Tamperes asuv ülikool.
Kool asutati 1925. aastal Helsingis rahvaülikoolina (soome keeles Kansalaiskorkeakoulu). 1960. aastal viidi kool Tamperesse ja 1966. aastast oli see ülikool.
2019. aasta alguses liideti senine Tampere Ülikool ja Tampere Tehnikaülikool ühtseks Tampere Ülikooliks.
Tespe
Tespe on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Valla pindala on 24,87 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4493 inimest. Asudes Elbe vasakkaldal, riivab see Lüneburgi kreisi lõunas ja läänes. Tespe on 5 km Geesthachtist kagus ja umbes 30 km Hamburgist kagus.
Elbe vastaskaldal asub Krümmeli tuumaelektrijaam. Ilus Tespe maastik meelitab igal aastal palju külastajaid.
Santeri Alatalo
pisi|Santeri Alatalo 2014. aastal [[EV Zugis mängimas]] Santeri Alatalo (sündinud 9. mail 1990 Tamperes) on Soome-Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Lugano.
Alatalo alustas klubikarjääri Soomes, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2008–09	HPK meeskonnas.