cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mokšani rajoon
Mokšani rajoon on haldusüksus Venemaal Penza oblastis. Piirneb põhjas Mordvaga.
Rajooni läbib Mokša jõgi.
2016. aastal oli rajoonis 26 861 elanikku. 45,4% rajooni elanikest elab rajoonikeskuses Mokšani alevis. Elanikest 92% on venelased ja 4,7% mordvalased.
Rajoonis on 16 kohaliku omavalitsuse üksust ja 98 asulat. Põhiline tegevusala on põllumajandus.
Mari Vallisoo
Mari Vallisoo (12. november 1950 Sassukvere – 4. august 2013 Tartu) oli eesti luuletaja.
Vallisoo loomingut peetakse üheks kõige iselaadsemaks Eesti XX sajandi viimase veerandi luules.
Elu ja surm
Mari Vallisoo sündis Sassukveres. Ta õppis Ranna 8-klassilises koolis, Tartu 8. keskkoolis ja Tallinna majandustehnikumis, mille lõpetas 1973. aastal programmeerijana. Vallisoo töötas aastaid programmeerijana, oli vabakutseline kirjanik Tartus, Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1983. Mari Vallisoo oli isikuna tagasihoidlikult varjujääv, kaldus hoiduma avalikkuse tähelepanust, avalikest üritustest ja intervjuudest. Vallisoo sai surma Tartus liiklusõnnetuse tagajärjel, kus auto talle ülekäigurajal otsa sõitis.
Looming
Mari Vallisoo andis välja 10 luulekogu. Kaks luulekogu on avaldatud postuumselt. Mari Vallisoo laiemalt tuntumaks teoseks loetakse luuletust "Kõik saame murelipuudeks", mille viisistas Eino Tamberg ning mis sai 1969. aasta lauluvõistlusel Heli Läätse esituses kolmanda koha. Mari Vallisoo luulekogudest on esile tõstetud "Rändlinnud kõrvaltoas" – tunnustati eesti luules 1983. aasta parimaks.
Stiil
Mari Vallisoo kirjutas luuletusi, mis võivad jätta jahmatava jälje. Tema luule toimib kujundlikel vaistudel ja kaunil keeleloomel. Mari Vallisoo valdas sõna ja rütmi nii täiuslikult, kui vaid vähesed eesti luuletajad. Ära on märgitud Mari Vallisoo erilist keeletundlikkust ja liivilikku lihtsust. Vabavärsi poole pöördus Vallisoo vähe, lõppriimist tavatses kinni hoida. Kujundid on tema luuletustes puhtad ja täpsed. Mari Vallisoo puhul on rõhutatud tema uuendustetooja rolli. Luuletustes kasutas ta kõnelisi rütme ja intonatsiooni. Vallisoo pani inimeste hääled oma luuletustes kõnelema.
Ballaadilisus
Mari Vallisoo luulet loetakse ballaadiliseks. Hinged rahvaluulest ja usundist tegutsevad tema luules justkui rõõmsa värvilise valguse käes. Vallisoo üheks lemmikvõtteks oli reaalse ja irreaalse segiajamine, metafüüsilise sõnumi edasiandmine nii argimaailma kui pauside kaudu. Tema luuletustes ületatakse mängeldes ka suured ajalised ja ruumilised vahemaad. Mari Vallisoo kui matemaatikust luuletaja hilisema perioodi loomingus hakkas igapäevasus kohtuma aga pigem teaduse ja haridusega. Vallisoo luuletas lihtsatest ja olulistest asjadest, mis inimese jaoks esmatähtsad. Tema sõnumiks näib olevat mõistmine, halastus ja armastus. Arvustajad on nimetanud kergust, millega Mari Vallisoo käsitles ka kõige raskemeelsemat ainet. Vallisoo kirjutas isegi surmakujundid romantilise iluga. Lugejale jääb "õhku-tõusva, hõljutava rõõmu tunne. Nagu kiigel," kirjutas Hando Runnel, "kus allapoole liugleja tunneb südame alt külmaks minekut kah ikka kõhedavõitu rõõmu, mitte kurbuse ega traagikana.” Traagilise kõrval tavatses Mari Vallisoo kohe esitada koomilist, kujundades neist lahutamatu paari. Mari Vallisoo luuletuste juures on pandud tähele, et ta kasutas sõnu ka varjamiseks ja ütlemata jätmiseks ning et tema varjamine polegi niivõrd varjamine, vaid meeleheitlik osutamine. Vallisoo ütlematajätmine tuleb eriti esile luuletustes, milles küsitakse, aga vastust ei anta. Sageli pööras Vallisoo üllatava käiguga luuletuse hoopis teiseks või viis paari viimase reaga seniöeldu uuele, müütilisele tasandile. Mari Vallisoole on omistatud justkui nägijapilk, mis jälgis elu ja maailma kusagilt kõrgelt ja kaugelt. Mõnede Vallisoo luuletuste juures on tunnetatud nagu võluväge.
Võrdlusi teiste luuletajatega
Mari Vallisood on tõstetud esile kui olulist ja originaalset eesti luuletajat. Tema luulet on võrreldud Anna Haava, Juhan Liivi, Betti Alveri, Marie Underi, Doris Kareva ja Viivi Luige omaga.
Kodavere murrak
Mari Vallisoo luuletas ka kodavere murrakus ning teda on Juhan Liivi ja Anna Haava kõrval tunnustatud kui selle keelekuju kõige silmapaistvamat kasutajat värsivormis.
Tõlked
Mari Vallisoo luuletusi on tõlgitud inglise, hollandi ja galeegi keelde, samuti itaalia, saksa, vene, ungari ja rumeenia ning kreeka keelde.
Vägeva
Vägeva on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Vägeval asub raudteejaam.
Külas tegutses kuni 2019. aastani Vägeva raamatukogu.
Ajalugu
Küla on esimest korda mainitud 1558 Johannes Renneri kroonikas ("Liivimaa ajalugu 1556–1561") nime all Dirick to Weggevade.
19. sajandil ehitati külla postijaam. Hiljem, 1930ndatel ehitati külla meierei, saeveski ja mitmeid elamuid.
Sügisel 1936 esitasid Järvamaal Liigvalla valla alla kuulunud Selli küla ja Vägeva aleviku elanikud palve, et neid Tartumaa Vaimastvere valla alla kuuluvaks arvataks.
Kodijärve Kivijärv
Kivijärv (ka Kodijärve Kivijärv, Kodijärv, Mäejärv, Mäekivi järv, Suur Kodijärv) on järv Tartumaal Kambja vallas.
Järv asub Otepää kõrgustikul, Pangodi järvest 0,5 km lõuna pool, ja 150 meetri kaugusel Väikesest Kodijärvest.
Järve kaldad on valdavalt lausad. Järve lääneotsas leidub õõtsikut.
Taimestik on liikide arvu poolest keskmine: esineb 17 liiki makrofüüte.
KNVB beker
Toto KNVB beker on Hollandi klubijalgpalli väljalangemissüsteemiga karikavõistlused. Esimesed võistlused toimusid 1899. aastal. KNVB beker põhineb Inglismaa FA Cupi süsteemil.
Turniiril osalevad jalgpalliklubid kahest tugevamast Hollandi jalgpalliliigast: Eredivisiest ja Eerste Divisiest. Lisaks võistlevad veel klubid madalamatesi liigadest (Hoofdklasse, Eerste Klasse). Võitja saab õiguse osaleda UEFA Euroopa Liigas.
Karl Käbi
Karl Käbi (19. märts 1914 Samara kubermang, Venemaa – 11. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1932–1950.
KNVB beker
Hooajal 2021–2022 võitis karika AFC Ajax, kes on ka enim kordi karika võitnud (kokku 20 korda).
Karl Käbi
Käbi oli kokku viiekordne Eesti meister: kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) aastatel 1933–1934 ja sulgkaalus (kuni 57,2 kg) aastatel 1938–1940. Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister aastatel 1941 ja 1945–1947.
Lüügerpuri
Esimest korda on lüügerpurje kujutatud Hollandi kunstniku 1584. aasta maalil. Nimetuse sai lüügerpuri alles sada aastat hiljem. Selle põhjuseks võib olla lüügerpurje sarnasus juba aastasadu varem tuntud ladinapurjega.
Zbigniew Piłat
Zbigniew Piłat, MIC (sündinud 14. aprillil 1968 Rdzawkas) on poola päritolu katoliku vaimulik, alates 2005. aastast Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Kleerikute Mariaanide Kongregatsiooni peaprokuraator ja peasekretär. Aastatel 1993–1998 töötas ta Eestis, olles 1994–1996 kogudusepreester Tartus ja 1996–1998 Tallinna Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse koguduse preester Tallinnas.
KNVB beker
KNVB bekeri võitja mängib hooaja alguses valitseva Eredivisie meistriga Johan Cruijffi auhinna peale.
Lüügerpuri
Eristatakse mitut tüüpi lüügerpurjesid. Nii nimetatakse lauslüügerpurjeks (dipping lugsail) purje, mida tuleb halsi vahetusel alla lasta, et halsinurk viia ümber masti teise, uude leipardasse. Seisev lüügerpuri (standing lugsail) on selline lüügerpuri, mille lüügerraa vöörinukk tõmmatakse niivõrd alla, et raa muutub nagu masti pikenduseks. See purje tüüp oli kasutusel suhteliselt lühikest aega ja on tuntud ka gunter-lüügerpurjena. Balansslüügerpurjeks (balance lugsail) nimetataval purjel on jalgliik kinnitatud nn lüügerpoomi külge, mille vööripoolne nukk ulatub ettepoole masti. On tuntud ka hiina lüügerepuri (Chinese lugsail), millel on lühike poom ja tugevusliistudega puri.
Karl Käbi
Käbi osales kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Laurie Case (Inglismaa) langes välja veerandfinaalis. Ta osales sulgkaalus (kuni 57,2 kg) VI Euroopa meistrivõistlustel 1939. aastal Dublinis, kuid kaotas esimese kohtumise kolmandas raundis tehnilise nokaudiga. Tema vastane Antoni Czortek (Poola) sai hiljem II koha.
Zbigniew Piłat
Lapsepõlv ja noorus
Zbigniew Piłat sündis Poola lõunaosas Rdzawka külas viielapselise perekonna teise lapsena. Oma kodukülas lõpetas ta põhikooli ning õppis seejärel neli aastat gümnaasiumis Rabka linnas. Juba kooliaastatel osales ta kohaliku koguduse elus, mida korraldasid preestritena mariaanide vennaskonna liikmed.
Karl Käbi
Käbi osales NSV Liidu meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg), kuid ei jõudnud auhinnaliste kohtadeni (1945 ja 1947). Ta sai NSV Liidu meeskondlikel meistrivõistlustel Tallinna meeskonnas III koha (1945).
Zbigniew Piłat
Lapsepõlv ja noorus
Keskkooli lõpetamise järel 1986. aastal liitus Zbigniew Piłat mariaanide kongregatsiooniga, läbis postulantuuri ja novitsiaadi ning lõpetas suvel 1993 mariaanide seminari Lublinis. Seminari lõpetamisel pühitseti ta preestriks Pärispatuta Saamise Mariaanide Jumaliku ettehoolduse provintsis.
Leevi (eesnimi)
Leevi on eesnimi, mida on Eestis pandud nii meestele kui naistele. Nimi on pärit piiblist, kus Leevi oli Jaakobi kolmas poeg. Soomes on Leevi mehenimi. Selle levikut on mõjutanud eriti Põhja-Soomes Lars Levi Laestadius.
Zbigniew Piłat
Tegevus Eestis
Eestit külastas Zbigniew Piłat esmakordselt jõulude ajal 1991. Hiljem tutvus ta Lublini seminaris poola keelt õppinud Tartu kogudusepreestri Väino Niitväega, keda ta külastas Eestis aastatel 1992 ja 1993.
Leevi (eesnimi)
Soomes registreeriti aastatel 1980–1999 1577, 2000–2009 4517 ja 2010–2019 3343 Leevi-nimelist poisslast.
Zbigniew Piłat
Tegevus Eestis
Pärast kolmandat visiiti Eestisse 1993. aasta ülestõusmispühade ajal esitas ta Eesti tollasele apostlikule administraatorile Justo Mullor Garcíale ja mariaanide Jumaliku ettehoolduse provintsi provintsiaalile taotluse asuda tööle Eestis. Saanud mõlemalt autoriteedilt heakskiidu, saabus ta suve lõpul 1993 Eestisse ning asus ametisse Tartu Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Koguduse vikaarpreestrina.
Kui isa Väino Niitvägi 1994. aastal preestriametist lahkus, nimetati Zbigniew Piłat Tartu katoliku koguduse preestriks. Tartus töötades aitas ta kaasa Tartu Katoliku Kooli arendamisele ja algatas kogudusehoone renoveerimise.
Seoses isa Rein Õunapuu lahkumisega Tallinna katoliku koguduse preestri ametikohalt sügisel 1995 tuli Zbigniew Piłatil kui ühel vähestest Eestis tegutsevatest ja eesti keelt valdavatest preestritest hakata nädalavahetustel hoolt kandma ka Tallinna koguduse eest. Jaanuaris 1996 vabastas apostlik administraator ta Tartu kogudusepreestri ametist ja nimetas Tallinna Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse Koguduse preestriks.
Tallinnas taasalustas ta regulaarsete katehheesikursuste korraldamist ja suurendas võrreldes varasemaga kiriku ilmikliikmete osalust koguduse töös. Nii Tallinnas kui ka Tartus oli ta tuntud lastelaagrite korraldajana.
Veebruaris 1997 külastas teda Eestis ka mariaanide kongregatsiooni kindralülem Adam Boniecki, et tutvuda oma kongregatsiooni liikmete tööga.
Kui mariaanide kongregatsioon otsustas saata Zbigniew Piłati jätkama õpinguid Rooma, lõppes sellega 1998. aastal ka mariaanide tegevus Eestis. Tema lahkumisteenistus Tallinna koguduses leidis aset 26. juulil 1998.
Tegevus Roomas
Sügisel 1998 asus Zbigniew Piłat õppima Itaalia pealinnas Roomas tegutsevas jesuiitide Paavstlikus Gregoriaani Ülikoolis. Litsentsiaadikraadi omandas ta aastal 2000, kaitstes teadustöö katoliku koolide kontseptsioonist kirikuõiguses. Sügisel 1999 õppis ta täiendavalt Pariisis ka prantsuse keelt.
Aastal 2002 spetsialiseerus ta õigusteadusele, saades ettevalmistuse tööks kirikukohtus. Doktorikraad kanoonilise õiguse alal anti talle 18. mail 2005.
Pärast mariaanide kongregatsiooni juhtkonna ametisse valimist nimetas kongregatsiooni uus kindralülem Jan Rokosz 7. märtsil 2005 isa Piłati kongregatsiooni uueks peasekretäriks ja peaprokuraatoriks. Veebruaris 2011 nimetati ta ka järgmiseks kuueaastaseks ametiajaks samadesse ametitesse.
Mart Jüssi
Mart Jüssi (sündinud 21. märtsil 1965 Tallinnas) on Eesti ökoloog ja poliitik.
Haridus
Mart Jüssi on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli 1983 ning Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1992. Ta sai samas 1999 teadusmagistri kraadi loomaökoloogia erialal. Tema magistritöö teemaks oli "Breeding habitat preference and reproduction success of Baltic grey seal". 2012. aastal kaitses Mart Jüssi Tartu Ülikoolis doktoritöö loomaökoloogias teemal "Living on an edge: land-locked seals in changing climate" ja sai doktorikraadi.
Töökäik ja tegevus ühingutes
Jüssi on töötanud Eestimaa Looduse Fondis projektijuhina 1994–2004, Vilsandi Rahvuspargi seirespetsialistina 2004–2005 ning Riikliku Looduskaitsekeskuse seire ja teadustöö spetsialistina 2006–2007.
Ta on Eesti Looduseuurijate Seltsi liige, Eesti Terioloogia Seltsi liige, Mereimetajate Uurimise Ühingu liige ning Keri Seltsi juhatuse liige ja Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige.
Poliitiline tegevus
Mart Jüssi kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel ja sai 1265 häält. Ta oli XI Riigikogu liige ja Riigikogu keskkonnakomisjoni esimees aastatel 2009–2011. Ta on Erakonna Eestimaa Rohelised liige alates 2007.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 275 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku
Tema isa on Fred Jüssi ja ema oli Helju Jüssi, õde on Mari Jüssi ja vend Ivar Jüssi.
Mihhail Veller
thumb Mihhail Jossifovitš Veller (ka Weller) (Михаил Иосифович Веллер; sündinud 20. mail 1948 Kamjanets-Podilskõis Ukrainas) on Moskvas ja Eestis elav vene keeles kirjutav kirjanik.
Sündis Kamjanets-Podilskõis (tollane Ukraina NSV) sõjaväelase perekonnas. Ta on rahvuselt juut.
Ta lõpetas Magiljovis (tollane Valgevene NSV) keskkooli 1966 kuldmedaliga. Lõpetas 1972. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli vene filoloogina.
1979. aastast töötas ajakirjanikuna Eestis. Aastatel 1987–1990 oli ta Vikerkaare venekeelse osakonna juhataja.
Ta on Eesti Kirjanike Liidu liige.
I Riigivolikogu
Kuna igast valimisringkonnast valiti ainult üks liige, siis puudus tal Riigivolikogu koosseisust väljalangemise korral asendaja. Sel juhul tuli korraldada täiendav Riigikogu valimine. Need toimusid:
Riigivolikogu tegevus
I Riigivolikogu liikmete volitused algasid 7. aprillil 1938 ning Riigivolikogu I koosseis tuli kokku oma esimesele istungjärgule 21. aprillil 1938. Riigivolikogu esimese koosoleku avas Riigivolikogu vanim liige Ernst Särgava.
Pärast pühaliku tõotuse andmist pidas riigihoidja Konstantin Päts Riigivolikogule kõne, kus ta muuhulgas ütles:
Esimese seadusena võttis I Riigivolikogu vastu "Amnestiaseaduse".
Riigivolikogu liikmed said istungjärkude aja eest kuutasu 180 krooni, korteriraha 40 krooni kuus läbi aasta ja tasuta sõidu riigiraudteel ja -laevadel. Riigivolikogu juhatuse liikmed said lisatasu 70 krooni kuus läbi aasta. Riigivolikogu esimees sai tasu ühistel alustel ministritega (500 krooni kuus ja sõiduraha 100 krooni kuus).
Viimane Riigivolikogu istungjärk lõpetati Vabariigi Presidendi otsusega 19. aprillist 1940, mille ärakirja andis Riigivolikogu Esimehele Otto Pukile Peaminister Jüri Uluots 20. aprillil 1940. Uus Riigivolikogu korraline istungjärk pidi algama 8. oktoobril 1940.
20. aprillil 1944 osales Riigivolikogu esimees Otto Pukk Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu koosolekul. Pagulusse pääsenud I Riigivolikogu liikmed osalesid sellistena pagulaspoliitikas. VII Riigikogu kokkuastumise päeval, 5. oktoobril 1992, oli veel elus kolm I Riigivolikogu liiget: Kustav Kurg (18. valimisringkonnast, suri 27. novembril 1992), Mihkel Jüris (16. valimisringkonnast, suri 22. oktoobril 1997) ja Mihkel Hansen (64. valimisringkonnast, suri 20. novembril 2004).
Riigivolikogu liikme lühend on rvkl.
Võduvere (Jõgeva)
Võduvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
19. sajandi Laiuse koguduse isikuregistrites ka Wöddofer.
Ajalugu
Haldusjaotuslikult kuulus Võduvere küla Tartumaale Laiuse kihelkonda Jõgeva mõisapiirkonda.
1866. aastast oli küla Jõgeva valla koosseisus.
Nõukogude ajal kuulus Võduvere Jõgeva rajooni Jõgeva külanõukokku.
1975. aastal liideti Võduvere külaga Kaasikutaguse küla.
Mäealuse maastikukaitseala
pisi|Niit Mäealuse maastikukaitsealal Mäealuse tee ääres. Mäealuse maastikukaitseala asub Viimsi poolsaarel Viimsi valla territooriumil. Kaitseala suurus on 580 hektarit, mis hõlmab valla territooriumist peaaegu 10 %. Kaitseala staatus saadi 2005. aastal. Maastikukaitseala loodi Põhja-Eesti klindi, soo- ja pangametsakoosluste ning pärandkultuurmaastiku kaitsmise eesmärgil.
Kaitseala koosneb kahest lahustükist – Mäealuse ja Soosepa piiranguvööndist. Esimeses piiranguvööndis on peaeesmärgiks säilitada pangaaluseid metsakooslusi ja omaaegseid piirkonnale omaseid karjamaid ja -metsi, mis on pesitsus- ja puhkepaigaks paljudele rändlindudele. Metsakooslustes leidub ka haruldasi taimeliiki, samuti pakub mets elamispaika suurematele imetajatele, nagu põder ja metskits.
Soosepa piiranguvööndis kaitstakse peamiselt sookoosluseid. Sealsete soode vanused on üle 8000 aasta.
Juhtivus
Juhtivus on aine füüsikaline omadus edasi kanda energiat või teist ainet.
Energia juhtivused:
Raffael
pisi|Raffaeli autoportree pisi|"Püha Jüri võitlus lohega" (õli, 1505, Pariis, Louvre) Raffael (pärisnimega Raffaello Sanzio ehk Raffaello Santi; 6. aprill 1483 Urbino – 6. aprill 1520 Rooma) oli Itaalia kõrgrenessansi maalikunstnik ja arhitekt.
Raffaeli loomingut austati selge vormi ja lihtsa kompositsiooni tõttu. Looming kajastab uusplatonismi ideaali inimese hiilgusest. Koos Michelangelo ja Leonardo da Vinciga peetakse teda traditsiooniliselt üheks kõrgrenessansi tippkunstnikest.
Elulugu
Raffaeli isal Giovanni Santil, kes oli olnud Mantova õuekunstnik, oli Urbinos töökoda. Ema Màgia di Battista Ciarla suri, kui poeg oli 8-aastane. Isa abiellus uuesti, aga 1. augustil 1494 suri temagi. Seejärel sai Raffaeli eestkostjaks tema isa vend preester Bartolomeo, kes pidi selle õiguse pärast Raffaeli kasuemaga kohut käima. Siiski elas Raffael tõenäoliselt kasuema juures sel ajal, kui ta õpipoisina meistri juures ei elanud.
Oma esimese õpetuse sai Raffael isa juures. Arvatavasti oli Raffael juba lapsena väga andekas, sest Giorgio Vasari, kes tema eluloo kirja pani, märgib seal, et isal oli temast suurt abi. Isa töökoda töötas edasi ka pärast isa surma, seda pidas kasuema ja tõenäoliselt aitas Raffael ka seal teda.
Seejärel töötas ta Perugino juures Perugias. Vasari järgi läks ta sinna õpipoisina juba 8-aastaselt, mis oli märksa varem kui tavaks, ja sellepärast kõik asjatundjad ei usu seda Vasari väidet. Kõige tõenäolisemalt ei elanud Raffael Perugino juures pidevalt, vaid ajuti. On ka oletatud, et ta sai mõningast õpetust Timoteo Vitilt, kes alates 1495 oli Urbinos õukonnamaalija. Kindlasti töötas Raffael Perugino juures aastail 1500–1504 ja Perugino mõju noorele Raffaelile on väga selge.
Vasari kirjutas, et tolle aja maalidel pole võimalik Perugino ja Raffaeli kätt eristada, kuid tänapäeva kunstiteadlased teavad paremini ja teevad seda vahet. Siiski on nad lähedased nii stiililt kui tehnikalt. Näiteks varje ja tumedaid rõivaid maalisid mõlemad väga paksude värvidega, ihu seevastu väga õhukeselt. Mõlema kunstniku teostes on värnitsas olev liigne vaik tihti põhjustanud pragusid värvis. Juba 1501 on Raffaeli nimetatud meistriks, see tähendab täieliku väljaõppe saanuks.
Ciara
pisi|Ciara (2007) pisi|Ciara (2009) pisi|Ciara (2009) Ciara Princess Harris (tuntud kui Ciara, sündinud 25. oktoobril 1985 Texases Austinis) on ameerika laulja, laulukirjutaja, produtsent ja tantsija.
Raffael
Elulugu
1504–1508 oli Raffael peamiselt Firenzes, seejärel Roomas. Firenzes mõjutas Raffaeli kõige rohkem Leonardo da Vinci, kes elas seal 1500–1506. Leonardo mõju on näha mitmes maalis, sealhulgas püha perekonna kolmnurkse kompositsiooniga maalis (selle kompositsiooni oli Leonardo leiutanud). Ühtlasi on säilinud Raffaeli joonistus Leonardo kadumaläinud maalist "Leda ja luik". Raffaeli tegelaste asendid muutuvad dünaamilisemaks ja keerukamaks, kuid ta säilitas Perugino pehme puhta valguse.
Ciara
Kuigi eesnime "Ciara" hääldatakse tavaliselt k-ga ja rõhuga esisilbil, hääldab laulja ise oma eesnime s-iga, kolmesilbilisena ja rõhuga keskmisel silbil.
Ciara sündis Carlton ja Jackie Harrise peres ainsa lapsena. Isa oli sõjaväelane ja sellepärast kolis perekond sageli. Lapsepõlves elas Ciara sõjaväebaasides Saksamaal, New Yorgis, Utah's, Californias, Arizonas ja Nevadas. Oma lapsepõlvest rääkides on Ciara öelnud, et talle ei meeldinud see, et ta jälle kolides pidi iga kord vanad sõbrad maha jätma, aga ometi aitas see kogemus teda muusikukarjääris, mis ju samuti sagedast reisimist kõikjal maailmas sisaldab. Kui ta oli teismeline, kolis tema perekond Georgia osariiki Atlantasse.
Raffael
Elulugu
Leonardo oli Raffaelist üle 30 aasta vanem. Michelangelost oli Raffael 8 aastat noorem. Michelangelo ei sallinud Leonardot ja hiljem hakkas ta Raffaeli veelgi rohkem vihkama, süüdistades teda enda vastu konspireerimises. Sellegipoolest töötasid nad koos Sixtuse kabeli sisekujundamisel.
Raffael oli hoolimata oma varajasest surmast 37-aastaselt väga viljakas. Enamik tema loomingust on säilinud. Tema töökoda oli ebatavaliselt suur. Vasari andmetel oli seal viiskümmend õpipoissi ja muud abilist, kellest mõnedki said hiljem ise kunstnikeks. Arvatavasti ei olnud ühelgi teisel vanadest meistritest nõnda suurt töökoda. Töökoja sisemine töökorraldus ei ole teada. Arvatavasti olid neist poolesajast kaastöötajast osa alltöövõtjad. Üldjuhul on väga keeruline kindlaks teha, missugune õpilane või alltöövõtja konkreetselt on missuguse osa teosest maalinud.
Ciara
Ciara debüütalbum "Goodies" ilmus 28. septembril 2004.
Teine album "Ciara: The Evolution" ilmus 2006. aasta detsembris. Albumilt ilmus neli müügiedu saavutanud singlit: "Get Up", "Promise", "Like a Boy" ja "Can't Leave 'Em Alone". USA-s on albumit müüdud umbes 1,3 miljonit eksemplari.
Raffael
Elulugu
pisi|"Sixtuse madonna" (1513–1514) Palju tema teoseid asub Vatikanis Apostellikus palees, kus tema freskod on kesksed ja tema karjääri kõige suuremad teosed.
Ciara
Ciara kolmandal stuudioalbumil "Fantasy Ride" olev laul "Love Sex Magic" on tehtud koos Justin Timberlake'iga.
2005 hakkas Ciara käima räppari Bow Wowga. 2006. aasta aprillis läksid nad lahku. Oma suhte lõppemise põhjust ei ole kumbki avalikustanud, aga arvatavasti oli selleks Bow Wow truudusetus.
2008. aasta oktoobris ilmus ajakirja Vibe kaanel Ciara aktifoto. Ciara ise väitis, et oli pildistamise ajal riides, aga ajakiri eemaldas fotodelt riided ja jättis ta paljaks, nii et ta ise olevat täiesti šokeeritud olnud, kui ajakirja kaant nägi.
Saavutused
2005 nimetati Ciara Ameerika muusikaauhinna kandidaadiks souli ning R&B lauljatari kategoorias, aga ei võitnud seda.
Samal aastal esitati ta Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks lauluga "Oh" romantilise laulu kategoorias ning lauluga "1, 2 Step" R&B ning hiphopviisi kategoorias. Ta võitis mõlemad auhinnad.
2006 kandideeris Ciara Grammyle neljas kategoorias: uustulnukana, lauluga "1, 2, Step" räpi ja laulu koostöö kategoorias ning lauluga "Lose Control" räpplaulu ja lühimuuvi kategoorias. Ta võitis neist viimase (koos Missy Elliotti ja Fatman Scoopiga).
2009 kandideeris Ciara Teismeliste valiku auhinnale lauluga "Love Sex Magic" paarikssaamislaulu kategoorias ja võitis selle.
2010 kandideeris ta Grammyle lauluga "Love Sex Magic" vokaaliga popkoostöö kategoorias ega võitnud seda.
Raffael
Elulugu
Arhitektina juhatas ta alates 1515 Rooma Püha Peetri kiriku ehitust ning oli antiiksete skulptuuride ja raidkirjade väljakaevamiste ülevaataja. Ta uuris ka Vitruviuse teoseid.
Kõige tuntum nendest freskodest on "Ateena kool", mille Raffael pühendas vanakreeka kultuurile. Selle kesksed kujud on Platon ja Aristoteles, kelle ümber on valgusküllaste võlvide alla Apolloni ja Athena kujude ette kogunenud filosoofe, luuletajaid, õpetlasi ja kunstnikke. Ikonograafiliselt ja kompositsiooniliselt seostub see teos Raffaeli kaasajaga. "Ateena kooli" koopia asub Potsdamis Sanssoucis.
1518 valmistas Raffael Villa Farnese freskod. Muuhulgas kujutavad need Amori ja Psyche müüti Lucius Apuleiuse järgi.
Raffael elas Rooma eeslinnas Borgos Palazzo Caprinis. Selle hoone projekteeris Donato Bramante 1510. aasta paiku, võib-olla pisut varem. Raffael ostis selle 1517 ja elas seal oma surmani. Omal ajal oli see hoone üsna suurejooneline – Raffael sai seda endale lubada. 17. sajandil see hoone lammutati.
Raffael ei abiellunud kunagi. 1514 kihlus ta kardinali Medici Bibbiena vennatütre Maria Bibbienaga, aga ta ei suhtunud sellesse kuigi entusiastlikult, see abielu ei saanudki teoks.
Vasari väitel mängis Raffael mõttega saada ka ise kardinaliks. Selleks oli arvatavasti lootust andnud Leo X. Võib-olla oli see üks põhjustest, miks ta abielu sõlmima ei kiirustanud. Paavst tegi Raffaeli oma kammerhärraks, mis andis kunstnikule lisasissetuleku, ja andis talle Kuldkannuse ordeni.
pisi|"La Fornarina" (1518–1519) Väidetavalt oli Raffaelil lähedasi suhteid paljude naistega, aga tema elu tõeline armastus oli pagari tütar Margherita Luti. Pagar on itaalia keeles fornara ja sellepärast tuntakse Lutit tänapäeval hüüdnimega La Fornarina. Raffael on teda ka poolaktina maalinud. Vasari järgi põhjustas Raffaeli surma ülemäärane seks Lutiga, misjärel tal tekkis palavik. Raffael ei öelnud arstile, millest tema haigus tuli, mistõttu arst andis talle vale ravimit, mis ta tappis.
Raffaeli haigus kestis 15 päeva, mis andis talle aega saada viimne võidmine ja oma maapealsed asjad korda ajada. Ta dikteeris oma testamendi, milles määras Lutile ülalpidamiseks piisavalt raha, ja määras testamenditäitjaks oma ustava teenri Baviera. Enamiku töökoja sisustusest määras ta oma õpilastele Giulio Romanole ja Gianfrancesco Pennile.
Tema matus oli eriti suurejooneline ja sellel osalesid suured rahvamassid. Ta maeti marmorist sarkofaagis, millele oli kirjutatud: "Ille hic est Raffael, timuit quo sospite vinci, rerum magna parens et moriente mori." See tähendab: "Siin lebab kuulus Raffael, keda Loodus ise kartis end ületavat, kuni ta elas, ja kui ta suri, kartis ennastki surevat." Tema haud asub Roomas Santa Maria Rotonda kirikus, mis rajati Panteonina juba Vana-Rooma keisri Hadrianuse ajal. Sinna matmist palus Raffael ise oma testamendiga.
Romano oli Raffaeli surma ajal kõigest 21 aastat vana. Sellegipoolest ootas teda ees kuulsus ja Penni jäi kõigest Romano töökaaslaseks. 1527. aastal toimunud Rooma rüüstamise ajal rööviti töökoda paljaks ja mõnedki Raffaeli juures töötanud tapeti. Teisalt soodustas see sündmus Raffaeli teoste levikut ja suurendas niimoodi tema tuntust.
Kuigi kaasaegsed Raffaeli väga armastasid, oli tema mõju maailma kunsti arengule mõnevõrra väiksem kui Michelangelol. Pärast tema surma hakkas levima manerism ja seejärel barokk, mis viisid kunsti Raffaeli näidatule täiesti vastupidises suunas. Raffaeli teosed olid selge ja harmooniliselt tervikliku kompositsiooniga, seevastu barokile oli omane üleküllastumine detailidest ja rahutus liikumises olevad figuurid.
pisi|"Issanda muutmine" (õli, 1518–1520, Rooma, Vatikani Pinakoteek
Emamaa
Emamaa on kolonialistliku riigi peamine osa, kust kolonisatsioon on lähtunud.
Asumaad sõltuvad oma emamaast – osalemine maailmamajanduses ja -poliitikas toimub emamaa kaudu.
Korporatsioon Revelia
Korporatsioon Revelia (lühendatult Korp! Revelia või C!Rev! või K!Rev!) on vabatahtlikult liitunud meestudengite akadeemiline organisatsioon.
Okupatsioonieelse vabariigi periood (1920–1940)
Idee uue üliõpilasorganisatsioonii loomiseks tekkis 1920. aasta kevadel. 1920. aasta septembris algasid korralised koosolekud põhikirja väljatöötamiseks. Põhikiri võeti lõplikul kujul vastu 2. novembril 1920 ja esitati kinnitamiseks ülikooli valitsusele. 3. detsembril 1920 kinnitati põhikiri ülikooli valitsuse poolt. Seda kuupäeva loetakse korp! Revelia asutamise aastapäevaks.
Tunnusmärkidega astus uus korporatsioon esmakordselt avalikkuse ette 8. detsembril 1920. 27. veebruaril 1921 kinnitati konvendi koosolekul korporatsiooni vapp. 1926. aastal asutati korp! Revelia Vilistlaskogu. 27. märtsil 1928 võeti Revelia vastu Eesti Korporatsioonide Liidu täieõiguslikuks liikmeks.
30. novembril 1930 kirjutati Tartus alla sõpruslepingule Helsingi Ülikooli vanima üliõpilasorganisatsiooni Viipurilainen Osakuntaga. 1934. aastal avaldas soovi Reveliaga liituda Tallinna korp! Frat. Justitia, kelle liikmeist kolm võeti 1935. aastal I poolaastal vastu vilistlasteks ning 13 tavaliikmeteks.
1940. aastal likvideeriti korporatsioon Nõukogude okupatsioonivõimude poolt.
Taasasutamisest tänapäevani (1989–...)
pisi|Veski 45 maja Tartus pisi|püsti|Veski 45 uks
Värvid
Lipuvärvideks valiti kunstiteadlaste soovitusel must-valge Eesti lipust ja roheline ühest varasemast C. R. Jakobsoni poolt välja pakutud rahvuslipu projektist. Roheline väljendab lootust ja tööarmastust; must ausust ja õiglust; valge puhtust, omavahelist vendlust ja koostööd rahvaga.
Lipukiri
Lipukirjaks sai "Üks kõige, kõik ühe eest!", mis pidi haarama laiemas mõttes tervet eesti rahvast.
Vapp
Korporatsiooni vapp kinnitati konvendi koosolekul 27. veebruaril 1921. Selle rohelisel pinnal on Revelia asutamise kuupäev 3. XII 1920 kahe kuldse loorberioksa vahel, mis on seotud hõbedase lindiga. Mustal pinnal on Tallinna vapilt pärit kolm kullatud kroonidega hõbeleopardi ja valgel hõbedane Revelia sirkel – väänistäht.
Sirkel
Sirkel koosneb tähtedest V, C, F ja R ning selle tähendus on "Vivat, crescat et floreat Revelia" ehk "Elagu, kasvagu ja õitsegu Revelia!".
Asutajaliikmed
Asutajaliikmed tulid valdavalt teistest korporatsioonidest: Sakalast 6, Ugalast 2, Fraternitas Academicast 1, peale nende kaks organiseerumata.
Tuntud liikmeid
Tuntud liikmete seas on Alvo Aabloo, Juhan Aavik, Leo Kalmet, Endel Taniloo, Harald Raudsepp, Jüri Täht, Jüri Variste, Ülo Kaasik, August Mölder, Jaan Reinbach, Villem Kanarik, Ain Eenmaa, Gustav Kima, Arnold Janno, Veiko Spolitis, Imre Kaas.
Tahkuna kivilabürint
pisi|Tahkuna kivilabürint
Tahkuna kivilabürint asub Tahkuna poolsaarel Tahkuna tuletorni ja Tahkuna nina vahelisel maa-alal.
Tahkuna kivilabürint rajati Hiiumaa Kuninglik Karskete Ölutinautlejate Seltsi poolt 1997. aastal. Kivilabürint oli Kootsaare kivilabürindi koopia.
Kuna rajatud labürindi juurde teabetahvlit tollal ei pandud, siis teadmatuses olevad turistid hakkasid ristspiraali laiendama ja aegamisi omandas rajatis lihtspiraali kuju. Taoline rahvalooming oli rajatise algloojatele vastukarva:
9. septembril 2006 taastati 1997. aastal rajatud labürint, kuid veidi teises asukohas - rohkem Tahkuna majakale lähemale. Kuna töökäsi oli napilt, siis rahvalooming jäeti alles. Lisaks rajati indiaani kultuurist pärinev kividest laotud elukaar.
Põtalovo rajoon
Põtalovo rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. Piirneb läänes Lätiga.
Rajoonis on Põtalovo linn ja 304 väiksemat asulat. 2015. aastast jaguneb rajoon halduslikult 1 linna- ja 3 maa-asunduseks.
Ajalugu
1920–1944 kuulusid rajooni alad Lätile.
Apatin
thumb|Katoliku kirik Apatinis thumb|Tänav Apatinis Apatin (serbia keeles Апатин, Apatin) on linn Serbias Vojvodinas Lääne-Bačka ringkonnas, Apatini valla keskus.
Apatin asub Doonau vasakkaldal. Teisel pool jõge asub Horvaatia. Linna geograafilised koordinaadid on 45° 40' põhjalaiust ja 18° 59' idapikkust.
Apatini linnas on (2002. aasta seisuga) 19 289 elanikku. Valla elanikest elab Apatinis üle poole.
Nime Apatin kasutatakse ka saksa, ungari ja rumeenia keeles. See nimi tuleb vormist "Opaty", mille all Kalocza piiskop linna esimest korda 1011. aastal mainis.
Ajalugu
Apatini soodne asend Doonau ääres, viljakas pinnas, jõeni ulatuvad metsad ning rikkalik jahi- ja kalasaak on Apatini kanti alati inimesi meelitanud. Eelajaloolisel ajal elasid seal sarmaadid, keldid ja goodid ning kõiki rahvaid pole suudetud veel kindlaks määratagi.
1. sajandil vallutas piirkonna Rooma riik ja rajas Apatini kohale vallikraavidega ümbritsetud sõjalise kindlustuse. Apatin kuulus Pannooniasse.
6. sajandil asusid sellesse piirkonda slaavlased, 10. sajandil ungarlased. Moodustus ungari-slaavi segarahvastikuga piirkond, kus kummalgi rahvusel olid omad asulad.
1526–1527 kuulus Apatin imperaator Jovan Nenadi vähe aega kestnud riigile ja varsti pärast seda asi Osmanite impeeriumi osaks. Kogu türklaste võimu ajal elasid Apatinis põhiliselt serblased.
17. sajandi lõpul läks Apatini ümbruskond Habsburgidele. 1690 toimus Arsenije Čarnojevići juhtimisel serblaste massiline põgenemine Türgi aladelt ja paljud serblased asusid elama Apatini piirkonda.
1748 algas sakslaste sisseränne. Saksa asunikud tõrjusid serblased Apatinist välja peamiselt jõu abil. Saksa asunike kogunemiskeskus oli Ulm ja sealt sõitsid nad Apatinisse Doonaud mööda nagu mujalegi Vojvodinasse. Sadama lähedusse rajati katoliku kirik ja linna keskväljak. Sel ajal hakkas linnas kinnisvara väärtus kasvama. 1760 sai Apatin linna õigused.
1756 rajati Apatinisse õllepruulikoda ja viinavabrik. Apatinska pivara on üks suurimaid Serbia õlletootjaid.
18. sajandi lõpul hävitas katastroofiline üleujutus vana linnaväljaku ja laostas pooled linlased. Apatini uus keskväljak rajati õllepruulikojast loodesse. Sellega hakkas linn võtma sellist kuju, nagu tal on tänapäeval. 19. sajandi algul oli linnas majanduse õitseng arenenud kaubanduse, käsitöö ja laevaehituse tõttu.
1869 rajati mitu panka ja see võimaldas tööstusel arenema hakata. Hulgaliselt rajati telliselööve, mille toodetud telliseid kasutati nii Viinis kui Pestis. 1912 jõudis Apatinisse raudtee.
1918 läks Apatin Serbia kuningriigi koosseisu, hiljem Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriiki. Alates 1929 kuulus ta Jugoslaaviasse.
1941 okupeeriti kogu Vojvodina ja ühendati Ungariga. 24. oktoobril 1944 vabastasid linna Jugoslaavia partisanid. Jugoslaavia vabastamise antifašistlik nõukogu kuulutas Apatini sakslastest elanikud rahvavaenlasteks. Nimepidi on teada 2074 inimest, kes kas tapeti või NSV Liitu deporteeriti.
Apatin sai osaks Jugoslaavia Vojvodina autonoomsest ringkonnast. Alates 2006 kuulub Apatin Serbia koosseisu.
Linna jalgpalliklubi FK Mladost Apatin mängib Serbia kõrgliigas, käsipalliklubi RK Apatin mängib Serbia teises liigas.
Rahvastik
Apatin oli Teise maailmasõjani sakslaste asula. 1820 oli linnas 5389 elanikku, neist 5316 olid sakslased. Tänapäeval on linnaelanikest sakslasi alla 1%.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli linlastest 72,41% serblased, 5,01% rumeenlased, 4,39% ungarlased, 3,41% horvaadid, 3,17% lõunaslaavlased, 1,91% mustlased, 0,74% sakslased ja 0,52% tšernogoorlased. Ülejäänud rahvuste esindajad moodustasid ülejäänud 8,44%.
Kui võrrelda Apatini rahvuslikku koosseisu Apatini valla rahvusliku koosseisuga, on vallas ungarlaste ja horvaatide osakaal märgatavalt suurem (mõnes asulas moodustab emb-kumb neist isegi absoluutse enamuse) ning serblaste ja rumeenlaste osakaal märgatavalt väiksem kui linnas. Siiski on serblased ka vallas absoluutses enamuses.
Sunderland AFC
Sunderland AFC on Inglismaa jalgpalliklubi. Hooajal 2021–2022 mängib klubi EFL League One'is.
Endised mängijad
Danny Welbeck – Jordan Henderson – Anton Ferdinand – Nedum Onuoha – Steed Malbranque – John Mensah – Boudewijn Zenden – Paulo da Silva
Veen
Veenideks ehk tõmbsoonteks (ladina ains vena, mitm venae) nimetatakse peamiselt paljudel selgroogsetel loomadel tsirkulatsioonisüsteemi kuuluvaid õhukese seinaga mahtuvusveresooni, mida mööda juhitakse verd südame suunas. Veenid moodustavad omavahel arvukalt veenipõimikuid.
Veenide areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Veenide sein
Veenid on õhemate seintega kui arterid ja kulgevad enamasti paralleelselt samanimeliste arteritega, kuid nende arv on umbes kaks korda suurem.
Suuremate veenide sein koosneb kolmest kihist: väliskihist ehk adventiitiast, keskkihist ehk meediast ja sisekihist ehk intimast.
Veenide toonus
Veenide sein sisaldab silelihasrakke, mille toonusest (veenitoonus) sõltuvad nii veenide kui ka neis ringleva vere maht.
Veenitoonust reguleerib autonoomne närvisüsteem.
Venoosne vereringe
Veenivere ringlust nimetatakse vahel ka venoosseks vereringeks.
Inimeste ja teiste kõrgemate selgroogsete suures vereringes kannavad arterid hapnikurikast verd (arteriaalset verd) ja veenid hapnikuvaest verd (venoosset verd), väikeses vereringes ümberpöördult.
Enamikus veenides (va kopsuveenid) voolav veri sisaldab keharakkudest pärit olevat süsihappegaasi ja jääkaineid.
Väratiringes (näit maksas ja ajuripatsis) jagunevad veenid elundis kapillaarideks, millest moodustuvad taas suuremad sooned.
Kõik vererakud ei liigu arteritest veenidesse, kuna kudedes on hulgaliselt otseteid, mille kaudu nad kapillaaridesse liiguvad.
Väiksemaid veene nimetatakse veenuliteks. Sealt kulgeb veri suurematesse veenidesse. Kõige suuremad veenid on kaks õõnesveeni, mille kaudu imetajatel jõuab veri südame paremasse kotta.
Veenirõhu mõõtmine
Veenirõhku mõõdetakse vajadusel otsese meetodiga.
Patoloogia
Inimestel seostatakse veenidega näiteks selliseid haiguslikke seisundeid nagu krooniline veenipuudulikkus, süvaveenitromboos, veenikivi, veenikõvastumus, veenitromboos, veenikitsenemus, veenipõletik, hemorroidid.
Ajaloolist
Vana-Kreeka arstid Hippokrates ja Galenos uskusid, et südame-veresoonkond koosneb kahest eraldi soontevõrgustikust: arteritest ja veenidest.
1628. aastal avaldas William Harvey raamatu "On the Motion of the Heart and Blood in Animals.", milles püüdis kirjeldada arterite ja veenide ühendusteid kopsudega ja perifeersete kudedega ja ka seda, et veri ringleb.
Elektrijuhtivus (suurus)
Elektrijuhtivus (ingl conductance) on füüsikaline suurus, mis iseloomustab seda, kui suur on elektriahela lüli (näiteks elektroonikakomponendi) võime juhtida elektrivoolu.
Juhtivuse tähis on G ja mõõtühik on siimens (tähis S).
Elektrijuhtivus on elektritakistuse pöördsuurus.
kus G on elektrijuhtivus ja R on elektritakistus.
Ekvipotentsiaalsus
Ekvipotentsiaalsus viitab psühholoogia teooriale mis esineb nii neuropsühholoogias kui ka biheiviorismis. Karl Spencer Lashley defineeris ekvipotentsiaalsust kui "Iga terve funktsioneeriva aju osa näivat võimet viia täide... funktsioone, mis on kaotatud teiste ajuosade hävimise tõttu." Teiste sõnadega: aju suudab kompenseerida kahjustatud piirkonna töö teiste piirkondade tööga. Ekvipotentsiaalsus allub masstoimimise seadusele, mis ütleb, et iga aju keerulise toimingu efektiivsus väheneb proportsionaalselt aju üldkahjustustega, kuid mitte proportsionaalselt mingi konkreetse aju piirkonna kahjustusega.
Ajalooline kontekst
19. sajandil selgitati aju toimimist lokaalsusteooriate abil. Broca kõnepiirkond leiti 1861. aastal. 1870. aastal märgiti ajukoor aju motoorikakeskuseks ning ajukoores defineeriti üldised visuaalsed ja auditoorsed piirkonnad. Biheiviorismis öeldi, et õpitud vastused stiimulitele on sisuliselt rida teatud ühendusi ajukoores. Lashley väitis, et on võimalik neid ühendusi avastada ning otsis aktiivselt piirkondi, mis seostuvad õppimisega.
Eksperimendid
1920. aastal alustas Lashley Minnesota ülikoolis katseid valgete rottidega. Omandades doktorikraadi geneetikas, sooritas Lashley katseid rottide ajukoega, uurides õppimise lokalisatsiooni. Katseid sooritas ta koos Shepherd Ivory Franziga.
Esimestes katsetes ehitas Lashley labürinte ning Franz hoolitses rottide ajude modifitseerimise eest. Eelnevalt olid mõlemad täheldanud seda, et rotid muutusid labürindis toidu leidmisel aina paremaks. Nüüd kontrollisid nad, kas aju vigastused põhjustavad siinkohal muutusi. Selgus, et lokaliseeritud väikesed vigastused ei halvanud rottide võimeid, kuid kahjustused suurel ajualal takistasid toidu leidmist oluliselt.
Selle alusel leidsid nad, et lokalisatsiooni teooria ei leia toetust. , aju erinevad osad töötavad koos et mingit ülesannet täita ning terved ajuosad asuvad kahjustunud ajuosi kompenseerima.
Ghiselli ja Brown sooritasid katseid, kus kahjustati erinevaid rottide subkortikaalseid ajuosi, ning võrdlesid nende sooritust labürindis tervete rottide sooritusega. Vigastatud rotid ei õppinud nii kiiresti kui terved, kuid ükski konkreetne ajuosa ei olnud vajalik, et õppimine toimuks. Selliseid katseid on tehtud ka inimestega, kelle ajud on kahjustunud erineval viisil. Ka inimestelt kogutud andmed kalduvad Lashley teooriaid toetama
Ekvipotentsiaalsus selgitab, kuidas suudavad ajutraumade tõttu mingi funktsiooni kaotanud inimesed need oskused uuesti selgeks õppida. See läheb näiliselt vastuollu lokalisatsiooni ideedega, mis väidavad, et aju teatud piirkonnad hoolitsevad vastavate funktsioonide eest. See aga ei tähenda, et lokalisatsiooni ei eksisteeriks väga spetsiifiliste ülesannete juures, nagu keel ja meeled. Üldiste funktsioonide, nagu õppimine, puhul pole suudetud aga lokalisatsiooni tuvastada, ning need ilmnevad uuesti aju kahjustamata piirkondades.
Neuropsühholoogias
Neuropsühholoogias on ekvipotentsiaalsus neuroloogiline printsiip, mis kirjeldab kortikaalset mehhanismi, mille avastas Jean Pierre Flourens ja mida hiljem täiendas Karl Lashley 1950-ndatel. Ekvipotentsiaalsus tähendab seda, et õppimise kiirus ei sõltu tingitud ja tingimata stiimulite kombinatsioonist, mida kasutatakse klassikalises tingimises.
Lashley pakkus välja 2 üldistust, mida tänapäevased uuringud kalduvad ümber lükkama, kuid mis omavad ajaloolist tähtsust.
Olulised uuringud
Hubel ja Wiesel leidsid oma uuringutes, et V1 piirkond visuaalkorteksis püsib pärast kriitilise arengu perioodi võrdlemisi muutumatuna. Teised teadlased uurisid ka keele kasutuseks vajaminevate piirkondade muutusi arengu jooksul ning ka siin tuvastati suhteline muutumatus pärast kriitilist perioodi. Keskkonnamuutustest tingitud muutused käitumises ning kognitsioonis leiti aga suutvat modifitseerida juba kujunenud neuronitevahelisi ühendusi, samuti läbi neurogeneesi hippokampuses ja väikeajus.
Solomon Pikelner
Elulugu
Solomon Pikelner sündis aastal 1921 Bakuus. Aastal 1942 lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. Aastal 1945 kaitses ta kandidaadiväitekirja, hiljem ka doktoriväitekirja.
Aastatel 1946–1959 töötas ta NSVL Teaduste Akadeemia Krimmi astrofüüsika observatooriumis. Aastal 1959 valiti ta Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna astrofüüsika kateedri professoriks. Aastatel 1964–1967 oli ta Rahvusvahelise Astronoomialiidu Tähtedevahelise Keskkonna uurimise komisjoni president. Aastal 1971 võeti ta Londoni Kuningliku Astronoomiaseltsi liikmeks. Ta oli ka ajakirja Astronomitšeski Žurnal toimetuskolleegiumi liige.
Mälestuse jäädvustamine
Solomon Pikelneri järgi on nimetatud Pikel'neri kraater Kuul ja asteroid 1975 Pikelner.
Mereväebaas
pisi|Prantsusmaa mereväe baas [[Réunionis]] Mereväebaas on mere ranniku piirkond ja selle rannikuga piirnev akvatoorium, kus asub ja kus saab manööverdada sõjalaevastik.
Michael Jordan
Michael Jeffrey Jordan (tuntud ka initsiaalide MJ järgi; sündinud 17. veebruaril 1963 New Yorgis Brooklynis) on endine USA korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 15 hooaega. Jordanit peetakse läbi aegade üheks parimaks korvpalluriks.
2006. aastast on Jordan NBA klubi Charlotte Hornetsi kaasomanik.
NBA karjäär
280px|thumb|left|Michael Jordan 1992. aastal NBA karjääri alustas Jordan klubis Chicago Bulls, kes valis ta 1984. aasta NBA draft'is kolmanda valikuna. Aastatel 1991, 1992 ja 1993 tuli ta Bullsiga NBA meistriks. Enne 1993/94. hooaja algust teatas Michael Jordan, et lõpetab korvpallurikarjääri.
Vahepeal profitasemel pesapalli mänginud Jordan naasis 1994/95. hooaja lõpus Chicago Bullsi ridadesse ja aitas klubi veel kolme tiitlivõiduni (1996–1998). Hooajal 1997/98 oli Michael Jordan kümnendat korda kogu liiga resultatiivseim mängija – rekord, mis püsib tänaseni.
Aastal 1999 lõpetas Jordan teist korda korvpallurikarjääri, aga naasis taas ning sõlmis (olles samal ajal meeskonna vähemusosanik ja korvpalli valdkonna juht) 2001. aastal kaheaastase lepingu klubiga Washington Wizards.
Saavutused
Michael Jordani NBA karjääri jäävad ilmestama kuus meistritiitlit, kuus finaalide kõige väärtuslikuma mängija tiitlit (MVP), viis põhihooaja kõige väärtuslikuma mängija auhinda (MVP) ning aasta parima uustulnuka ja parima kaitsemängija aunimetused. Lisaks on Jordan 14 korral valitud tähtede mängule, kus ta on kolmel korral valitud MVP-ks.
Jordan on tulnud kahekordseks olümpiavõitjaks ja ta on valitud ka korvpalli kuulsuste halli.
Huvitavat
Michael Jordan mängis 1996. aasta filmis "Space Jam", kus kehastas iseennast. Enne korvpalli minekut mängis ta pesapalli. Samuti on ta kirglik golfimängija.
Äritegevus
Juba enne Chicago Bullsis mängimist sõlmis Nike temaga reklaam- ja isikliku brändi lepingu, mis oli NBA ajaloos ainulaadne nii ühele mängijale keskendumise kui ka hinna pooles – 2,5 miljonit dollarit Jordanile viie aasta jooksul, lisaks 25% müügitulust iga Air Jordani paarilt.
1999. aastal sai Michael Jordanist Washington Wizardsi vähemusosanik ja korvpalli valdkonna juht. Kui ta klubi mängutaseme parandamiseks soovis meeskonnas ka mängima hakata, pidi ta osalusest loobuma, kuna NBA reeglid ei luba omanikul meeskonnas mängida. Pärast mängijalepingu lõppemist 2003. aastal teda aga uuesti osanikuks ega ka endisele ametikohale ei võetud.
Jordan on asutanud restorane, autoärisid ja golfiklubisid.
2014. aastal sai Jordanist esimene NBA ja maailma esimene sportlasest miljardär.
Isiklikku
Michael Jordan on pärit Põhja-Carolina osariigist, kus algas ka tema korvpallurikarjäär. Enne korvpalli mängis ta väikeliigas pesapalli. Põhja-Carolina ülikoolis õppimise ja selle korvpallimeeskonnas mängimise ajal tekkis tal huvi ka golfi vastu. Tema ema Deloris töötas pangas tellerina ja isa James Jordan oli General Electricu tehases laojuht. 1985. aastal mõisteti James Jordan süüdi pettuses ja varguses ning sai tingimisi vanglakaristuse. 1993. aastal tapeti James Jordan kahe nooruki poolt. Michael Jordani ema Deloris tegeleb heategevuse ja oma abikaasa nimelise sihtasutuse juhtimisega.