cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Külmasild
Geomeetrilised külmasillad
Teine liik külmasildasid sõltub pigem geomeetrilisest omadustest kui erijuhtivusega materjalidest. Geomeetrilised külmasillad võivad ilmneda siis, kui soojust kiirgav pind on suurem kui soojusenergiat neelav pind. Ehitiste nurgad on tüüpiline näide, (vt joonis 3.) Nurkade sisepinnad võivad olla külmemad kui teised sisepinnad, sest suuremate pindade korral on soojuskiirgus suurem.
Külmasillad konstruktsioonides
Külmasild kirjeldab situatsiooni hoones, kus on otsene ühendus sisese ja välisega läbi ühe või rohkema elemendi, mis juhivad soojust paremini kui ülejäänud hoone osad. Tulemuseks on soojuskadu läbi elemendi, mille sisepinna temperatuur erineb teistest paremini soojustatud sisepindadest ja sinna võib tekkida kondents - kui niiske siseõhk saab kokku külma välisõhuga - on risk hallituse tekkeks.
Külmasillad on enamlevinud vanemates hoonetes, mis on halvasti ehitatud või halvasti soojustatud. Tänapäeva ehitistel võib külmasildu tekkida halva projekteerimise tulemusel või halva töö tõttu. Levinud viga on mingi elemendi viimine läbi hoone soojustuse. Uutel hoonetel esineb järjest vähem külmasildade teket tänu järjest karmistuvatele ehitusnõuetele.
Kuidas vältida külmasildade tekkimist?
Külmasildu on võimalik vältida sobiva ja piisava konstruktsiooni soojustuse valimisel või olemas olevaid külmasildu soojustuse teel parandades. Nende otsuste tegemisel ei tohiks mõelda ainult energia ja raha säästmisele, vaid ka maja eluea peale. Mõistlik, tõhus ja turvaline valik on terve maja välissein soojustada vahtpolüstüreeni või mineraalvillaga.
Külmasillad on suurem probleem just vanematel majadel, kuna need pole soojustatud tänapäevaste materjalidega. Selliste majade puhul on targem soojustada kõik välis- ja siseseinad. Üks võimalus vähendada külmasildu on vahetada aknad uute PVC-akende vastu ja täita kõik seinas olevad praod.
Et vältida soojuskadu on soovitav ka katus ja põrand korralikult soojustada. Kasutades selleks puiste- või kivivilla.
Standardid
Standardis EVS-EN ISO 14683 on esitatud tarindite tüüpsõlmede külmasildade soojusläbivused. Tuleb märkida, et liginullenergia- ja madalenergiahoonete tarindite puhul need suurused ei pruugi kehtida, kuna nende hoonete puhul võivad külmasilla soojusläbivused olla:
Heikki Hortling
Heikki Hortling (10. märts 1951 – 10. aprill 2016) oli soome tööstusjuht.
Hortling sündis Iisalmis. Koolis käis ta Iisalmi lütseumis. 1981. aastal lõpetas ta Viini Ülikooli majandusteaduskonna ning asus tööle Olvisse.
Tema juhtimisel kasvas Olvi Kesk-Soome regionaalsest joogitootjast rahvusvaheliseks kontserniks, mille esimene välisinvesteering tehti 1996. aastal Eestisse.
Hortling oli A. Le Coqi ja Olvi nõukogu esimees, kes oli ka suurim börsiettevõtte Olvi Oyj eraisikust omanik ning õlle- ja joogitööstuse arendaja Soomes ja Balti riikides.
Alberto Tomba
pisi|297x297px|Alberto Tomba 2006. aastal Alberto Tomba (sündinud 19. detsembril 1966 Bolognas) on Itaalia endine mäesuusataja, kolmekordne olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.
1988. aasta olümpiamängudel Calgarys tuli Tomba kahekordseks olümpiavõitjaks, olles parim slaalomis ja suurslaalomis. 1992. aasta OM-il kordas ta oma suurslaalomi võitu ja sai hõbemedali slaalomis. Tombale usaldati ka Albertville'i olümpiamängude avatseremoonial Itaalia lipu kandmine. Veel ühe olümpiamedali võitis ta 1994. aastal Lillehammeris, saades slaalomis hõbemedali.
Maailmameistrivõistlustelt on Tomba saanud neli medalit: kaks kuld- ja kaks pronksmedalit. Maailmameistriks tuli ta 1996. aasta MM-il Sierra Nevadas slaalomis ja suurslaalomis. Pronksmedali võitis ta suurslaalomis 1987. aastal ja kümme aastat hiljem 1997. aastal slaalomis.
2000. aasta märtsil autasustas ROK Tombat Olümpiaordeniga.
Maailma karikavõistluste etapivõidud
Alberto Tomba osales MK-etappidel 156 korral. Poodiumile jõudis ta 88 korral, millest 50 korda kõige kõrgemale astmele.
Leida Tarvas
Leida Tarvas (sündinud 19. jaanuaril 1935) on eesti sisearhitekt.
Elulugu
Leida Tarvas sündis Läänemaal Hans ja Leida Reinbachi noorima tütrena ning õppis Suure-Lähtru 7-klassilises koolis, seejärel Tallinnas Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumis arhitekti eriala. Ta on õppinud ka Tallinna Polütehnilises Instituudis kaugõppes ehitusinseneri eriala (lõpetamata) ja Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1966. aastal sisearhitektuuri erialal. Tarvas on Eesti Sisearhitektide Liidu liige (alates 1992) ning on olnud Eesti Kunstnike Liidu liige (alates 1975).
Leida Tarvas on töötanud eri ametikohtadel, sh ÜTKK Projekteerimise Instituudi Vabariikidevahelises Tallinna Filiaalis ja Eesti NSV Kaubandusministeeriumi projekteerimisinstituudis.
Looming
Leida Tarvas on projekteerinud peamiselt toitlustusettevõtteid – restorane, kohvikuid, baare, sööklaid ja kauplusi. Tema silmapaistvamate tööde seas on Regati baar Pirital (1980), Muuga tuuliku baar, Kadrioru kohviku restoran, Kännu Kuke restoran (1980) jt.
Isiklikku
Leida Tarvas oli abielus arhitekt Pärtel Tarvasega ning on tšellist Pärt Tarvase ja kirjandusteadlase Mari Tarvase ema.
Lembe Hiedel
Lembe Hiedel (kuni aastani 1936 Oengo; 1936–1953 eestistatult Õngo; 1. september 1926 Nõmme – 13. märts 2004 Tartu) oli eesti toimetaja ja tõlkija. Loomingu Raamatukogu tegevtoimetajana aastatel 1958–1973 aitas ta Nõukogude tsensuuri kiuste olulisel määral kujundada ajakirja vabameelset hoiakut, esinduslikku valikut ja nõudlikku kunstitaset.
Lembe Hiedel on tõlkinud vene kirjandust. Samuti redigeeris ta ulatuslikult mitmeid teiste varasemaid ja ka uuemaid klassikatõlkeid (Dostojevski "Idioot", Gontšarovi "Oblomov", Lev Tolstoi "Anna Karenina", Kafka romaanid "Loss", "Protsess", "Ameerika" ja novellivalimik "Öösel", Hermann Hesse "Stepihunt"; Prišvini, Camus’, Solženitsõni teosed).
Tõlked
Lisaks on ta tõlkinud Aleksander Serafimovitši lühijutu "Kättemaks" (ilmunud kogumikus "Merejutte", LR 1959, nr 2, lk 36–47) ning trükis ilmumata näidendeid teatrile:
Isiklikku
Lembe Hiedeli isa oli kirjanik ja õpetaja Julius Oengo. Aastatel 1953–1986 oli Lembe Hiedel abielus tõlkija ja toimetaja Edvin Hiedeliga. Sündisid tütar Katrin (tõlkija ja toimetaja Katrin Kiik) ja poeg Siim.
Mälestuse jäädvustamine
Alates 2015. aastast annavad Eesti Kirjanike Liit ja Eesti Keeletoimetajate Liit välja Edvin ja Lembe Hiedeli nimelist toimetajaauhinda, mille eesmärk on juhtida tähelepanu toimetaja olulisele panusele ilukirjandusliku või filosoofilise teksti keelelisel ja sisulisel õnnestumisel ning tõsta esile teenekaid toimetajaid.
Kāķīši
Kāķīši on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla idaosas.
Küla asub merepinnast 110 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Strazdest 5,2, piirkonna keskusest Talsist 22 ning Riiast 102 kilomeetri kaugusele.
Küla kujunes endise Kāķīši mõisa (Neuhof) keskuse juurde. Säilinud on nii mõisa häärber kui ka park. Aastal 1851 rajati mõisa juurde laste varjupaik, hilisem Strazde lastekodu.
Aastal 2017 oli külas 46 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 35.
30 Seconds to Mars
pisi| Thirty Seconds to Mars (2010) 30 Seconds to Mars (Thirty Seconds to Mars) on USA alternatiivroki ansambel, mille liider ja solist on Jared Leto.
Ajalugu
Ansambli lõid 1998. aastal kitarristist laulja Jared Leto ja tema trummarist vend Shannon Leto. Hiljem liitus nendega basskitarri ja klahvpille mängiv Matt Wachter. Püsivaks kitarristiks jäi lõpuks Tomo Miličević, sest eelmistele kahele (Kevin Drake ja Solon Bixler) ei sobinud kontserdireisid.
Bändi debüütalbum "30 Seconds To Mars" (produtsent Bob Ezrin) ilmus 2002. aasta augustis ja seda osteti 100 000 eksemplari. Kuigi Leto on tuntud näitleja, eelistas ta algul seda infot ansambli reklaamimiseks mitte kasutada. Ansambel keeldus tavaliselt esinemast paikades, kus tavatseti ansambli promomiseks Leto näitlejakuulsust ära kasutada.
Teine album "A Beautiful Lie" (produtsent Josh Abraham) ilmus Ameerikas 2005. aasta augustis. Albumi teemadeks on elu, armastus, surm, valu, rõõm ja kirg. Album on salvestatud neljal mandril ja viies riigis kolme aasta jooksul. 2007. aasta jaanuaris sai "A Beautiful Lie" RIAA-lt ametliku kuldplaadi tunnistuse rohkem kui 500 000-eksemplarise läbimüügi eest. Kokku on plaati müüdud üle miljoni eksemplari. 2006. aasta 31. augusti MTV videoauhindade galal sai ansambel MTV2 parima video auhinna loo "The Kill" eest. Video põhines filmil "The Shining".
2006. aasta oktoobris alustas ansambel turneed "Welcome to the Universe", mida sponsis MTV2. 20. novembril näitas MTV esimest korda loo "From Yesterday" videot. See on esimene ameerika rokkloovideo, mis on täielikult filmitud Hiina Rahvavabariigis.
21. veebruaril 2007 andis ansambel albumi "A Beautiful Lie" uuesti välja ja tegi turnee ka Euroopas. Sama aasta kevadel osales ansambel turneel "Taste of Chaos", olles ansambli The Used soojendusesineja, ning esines mitmesugustel festivalidel Euroopas.
Bändi kolmas album "This Is War" (produtsendid Flood, Steve Lillywhite ja 30 Seconds to Mars) ilmus 2009. aasta detsembris. Sellele järgnes 2010. aasta alguses maailmaturnee "Into the Wild Tour".
Aastal 2012 tegi ansambel tuuritamisest pausi ning valmistas ette neljandat albumit "Love, Lust, Faith and Dreams", mis ilmus 2013. aasta kevadel.
Ansambel andis 21. juunil 2011 ja 15. juulil 2014 kontserdi Tallinnas.
Koosseis
Praegused liikmed:
Endised liikmed:
Iseendale
"Iseendale" (vanakreeka keeles "Τὰ εἰς ἑαυτόν") on Marcus Aureliuse teos, milles ta mõtiskluste vormis annab edasi oma stoitsistlikke ideid. Teos koosneb 12 raamatust.
Eesti keeles on teos ilmunud Jaan Undi tõlkes (Tallinn: Eesti Raamat, 1983).
Taebla vald
Taebla vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.
Oktoobris 2013 ühinesid Oru, Risti ja Taebla vald Lääne-Nigula vallaks.
Ajalugu
Taebla valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
Valla asulad
Vallas oli 2 alevikku ja 15 küla. Sulgudes on elanike arv seisuga 1. jaanuar 2006.
Alevikud
Palivere (810) ja Taebla (929).
Soome
Soome Vabariik on riik Põhja-Euroopas Rootsi ja Venemaa vahel, üks Põhjamaadest.
Taebla vald
Vaatamisväärsused
Kadarpiku külas asub Ants Laikmaa majamuuseum.
Soome
Soome piirneb idas Venemaaga (piiri pikkus 1313 km), põhjas Norraga (727 km) ja läänes Rootsiga (586 km). Lõunas on teisel pool Soome lahte lähim riik Eesti.
1812. aastast on Soome pealinn Helsingi. Esimene pealinn oli Turu (1809–1812). Suuruselt teine linn Helsingi järel on Espoo.
12. sajandist kuni 19. sajandi alguseni kuulus Soome Rootsi kuningriigi alla. Seejärel Soome Suurvürstiriigina Vene Keisririigi alla. 1917. aastal kuulutati välja iseseisvus.
Pärast iseseisvumist on peetud neli sõda: Soome kodusõda (1918), Talvesõda (1939–1940), Jätkusõda (1941–1944) ja Lapi sõda (1944–1945). Igas sõjas juhtis Soome Vabariigi armeed marssal C. G. E. Mannerheim.
Soome on ÜRO 2017. aasta inimarengu indeksi järgi maailma riikidest 15. kohal.
Soome liitus Euroopa Liiduga 1995. aastal ja NATO-ga 2023. aastal.
Antsla vald (1999)
Antsla vald oli vald Võru maakonnas.
Soome
2022. aasta 12. mail tehtud ühisavalduses teatasid Soome president Sauli Niinistö ja peaminister Sanna Marin, et soovivad Soome astumist NATO-sse. Soome liidrite otsust tervitasid esimeste seas Taani ja Eesti peaminister.
Antsla vald (1999)
2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus ühinesid Antsla vald ja Urvaste vald uueks Antsla vallaks.
Soome
Nimi
Nime Suomi päritolu ei ole kindel. Võimalikuks päritolusõnaks on peetud balti sõna zeme ('maa, pind'). Soome keeles tähendab suo 'sood', mis on tavaline Soome biotüüp. Arvatakse, et muistsed soomlased kutsusid Soomet Suomaa 'ks ('soomaa'). Nime kasutati 2. aastatuhande esimesel poolel edelapoolsete rannikualade (Päris-Soome) ja aastatuhande keskpaiku Lõuna-Soome kohta; lõpuks laienes see kogu tänapäevase riigi nimeks.
Antsla vald (1999)
Antsla vallavanem on Avo Kirsbaum. Varem on vallavanem olnud Merike Prätz.
Soome
Asend
Soome on maailma põhjapoolseimaid riike. Riik asub laias laastus 60. ja 70. põhjalaiuskraadi vahel. Veerand territooriumist asub põhjapolaarjoone taga, kus esinevad polaarpäev ja polaaröö. Soome põhjapoolseimas tipus ei looju päike suvel 73 päeva ega tõuse talvel 51 päeva jooksul.
Soomel puudub juurdepääs Põhja-Jäämerele.
Antsla vald (1999)
Alevikud
Kobela ja Vana-Antsla.
Soome
Asend
Lõuna- (Hanko) ja põhjapoolseima (Nuorgam Utsjoki vallas) punkti vahemaa on 1160 km.
Loodus
Soome on tuntud tuhande järve maana, seal on 187 888 järve (pindalaga üle 500 m²). Suurim järv Saimaa on Euroopas neljandal kohal.
Antsla vald (1999)
Külad
Antsla vallas oli 24 küla: Anne, Antsu, Haabsaare, Jõepera, Kaika, Kikkaoja, Kollino, Kraavi, Litsmetsa, Luhametsa, Lusti, Madise, Mähkli, Oe, Piisi, Rimmi, Roosiku, Savilöövi, Soome, Säre, Taberlaane, Tsooru, Viirapalu ja Ähijärve küla.
Soome
Loodus
Soomele kuulub 179 584 saart, neid on kõige tihedamini Saaristomeres mandri ja Ahvenamaa vahel.
Valdav osa maastikust on tasane. Kõrgemad mäed asuvad riigi põhjaosas Norra piiril, kus on Soome kõrgeim punkt Halti (1324 m). Lõuna-Soomes võib täheldada mandrijää taandumisel tekkinud oose (Salpausselkä).
Antsla vald (1999)
Loodus
Antsla vallast osa kuulub Karula rahvusparki.
Valla alal on muu hulgas Pormeistri järv, Sibula järv ja Alakonnu järv.
Soome
Loodus
Levinuim kivim on graniit, mis paljandub paljudes paikades. Põllupidamiseks sobivat maad on suhteliselt vähe, peamiselt leidub seda lõunapiirkondades.
Kliima
Põhja-Atlandi hoovuse ja madalikulise pinnamoe tõttu on kliima suhteliselt pehme. Põhja-Soomes, eriti Lapi maakonnas, on lähisarktiline kliima, mida iseloomustavad külmad talved ja üsnagi soojad suved. Lõuna-Soomes kestavad talved (ööpäeva keskmine temperatuur alla 0 °C) tavaliselt umbes 100 päeva, lumi on maas novembri lõpust kuni aprillini. Temperatuuri miinimum võib langeda –30 kraadini. Suvi (päeva keskmine temperatuur üle 10 °C) kestab Lõuna-Soomes tavaliselt mai lõpust septembrini ja sisemaal võib temperatuur tõusta 35 kraadini.
Põhja-Soomes, eriti Lapimaal, on talved pikad ja külmad. Temperatuuri miinimum võib küündida –45 kraadini. Talv kestab umbes 200 päeva, lumi on maas oktoobri keskpaigast mai alguseni. Suved on lühikesed, kuid võrdlemisi soojad, maksimumtemperatuur võib tõusta ka üle 25 kraadi.
Taimestik ja loomastik
86% riigist on kaetud metsaaladega, mis teeb Soomest Euroopa kõige metsarikkama riigi. Suuremat osa Kesk- ja Põhja-Soomest katab taiga. Edelaosas on rohkem segametsa, mis on iseloomulik ka Baltimaadele. Peamised puuliigid on mänd, kuusk ja kask.
Loomastiku hulgas on vähemalt 60 imetajaliiki (suurtest imetajatest näiteks pruunkaru, hallhunt ja põder), ligi 250 linnuliiki (tuntumad näiteks rahvuslind laululuik, metsis ja kassikakk), üle 70 kalaliigi (mageveekaladest nt haug ja ahven).
Haldusjaotus
Soomes on 1. jaanuari 2010 seisuga 20 maakonda ja 342 valda (neist 108 nimetatakse linnaks).
pisi|[[Helsingi turuplats ja toomkirik]]pisi|[[Tampere. Vasakul Näsinneula, mis on Põhjamaade kõrgeim vaatetorn]]
Poliitika
Soome poliitika põhialused määrab Soome põhiseadus. Soomes on parlamentaarne demokraatia, kõige suurema võimuga poliitik on peaminister. President on põhiseaduse järgi riigipea, kuid tegelikult on tal peamiselt esindusfunktsioon. President valitakse otsevalimistel kuueks aastaks. Alates 1. märtsist 2012 on presidendiks Sauli Niinistö.
Majandus
pisi|[[Nokia (firma)|Nokia oli pikka aega Soome majanduse lipulaev. Pildil Nokia N900]] Peale II maailmasõda määrasid Soome majandussuhted ja -poliitika suhted Nõukogude Liiduga ja Soome riigi ametlik neutraalsus. Kuigi sõjaliselt võimas naaberriik mõneti piiras Soome majanduse arengut, siis võrreldes idabloki riikidega võimaldas Soome säilitatud iseseisvus saada põhjanaabril lõpuks globaliseerunud riigiks; 1970ndate alguseks jõudis Soome SKT inimese kohta sarnasele tasemele Jaapani ja Ühendkuningriigiga. Tänapäeval on Soome kõrgelt industrialiseeritud segamajandusega riik, mille SKT ühe inimese kohta on pea samal tasemel Prantsusmaaga.
Tähtsaimad majandusharud on puidu- ja metallitööstus, telekommunikatsioon ja elektriseadmed. Eksport moodustab umbes kolmandiku SKT-st. Põhjamaise kliima tingimustes põllumajandus Lõuna-Soomest põhja poole palju ei laiene. Maaelanikkond leiab tööd metsanduses.
Soome oli üks üheteistkümnest riigist, mis liitusid eurotsooniga 1. jaanuaril 1999. Endine rahaühik mark asendati täielikult euroga 2002. aasta alguseks.
Gravas (Strazde vald)
Gravas on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla kirdeosas.
Soome
Majandus
Soome tunnistati kõige konkurentsivõimelisemaks riigiks kolm aastat järjest (2003–2005). Nokia oli seejuures telekommunikatsioonisektori tähtsaimaks osaks. Aastatel 1998–2007 aitas Nokia kaasa Soome majanduskasvule 25% ulatuses. Viimatistel aastatel on rõhk olnud arendus- ja teadustööl, eriti infotehnoloogias.
Gravas (Strazde vald)
Küla asub merepinnast 125 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Strazdest 6,5, piirkonna keskusest Talsist 23 ning Riiast 103 kilomeetri kaugusele.
Soome
Rahvastik
pisi|Hämeenkatu [[Tampere kesklinnas]] Soomes on umbes 5,5 miljonit elanikku. Rahvastiku tihedus on 18 inimest maapindala ruutkilomeetri kohta. Soome on Venemaa, Norra ja Islandi järel üks kõige hõredamalt asustatud riike Euroopas. Suurem osa elanikkonnast on alati asunud Soome lõunaosas, eriti pärast linnastumist 20. sajandil. Soome tähtsaimad linnad on Helsingi, Espoo, Vantaa, Tampere, Turu ja Oulu.
Gravas (Strazde vald)
Küla kujunes endise Gravase metskonna juurde. Gravases asub kohalik kalmistu, seal asub ka puhkekompleks Medibu pils.
Aastal 2017 oli külas 18 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 11.
Soome
Rahvastik
Pärast Talvesõda pidi 12% Soome elanikkonnast Karjala kannaselt ümber asuma. Emigreerus umbes 400 000 soomlast, neid asutati ümber Soome.
Alates 1970. aastate algusest on Soome võtnud vastu pagulasi ja teisi sisserändajaid.
Johannese ilmutuse raamat
Johannese ilmutuse raamat (lühend Ilm) on Uue Testamendi viimane raamat, mis on kirjutatud arvatavasti 96. aasta paiku Väike-Aasias. See on ainuke apokalüptiline raamat Uue Testamendi kaanonis ning seepärast on raamatul keskne koht kristlikus eshatoloogias.
Soome
Keel
Enamik Soome elanikke (87,64%) räägib emakeelena soome keelt, suurimaks vähemuskeeleks on rootsi keel (5,22%). Riigi põhjaosas räägitakse saami keeli (0,036%). Rootsi ja saami keeltel (Lapi maakonna mõnes vallas) on Soomes ametliku keele staatus.
Johannese ilmutuse raamat
Raamatu autor oli traditsiooni järgi evangelist Johannes. Johannes oli pagenduses Pátmose saarel, mis asub Väike-Aasia rannikul. Mõne teoloogi arvates võis Pátmos olla tema regulaarne peatus. Autor kirjeldab sissejuhatuses, et ta sai sõnumi Jumalalt, mille sisuks oli Jumala õiglane valitsemine ja peatselt saabuv viimne kohtupäev. Sõnum Jumalalt jõudis Johanneseni nägemuste kaudu.
Ilmutuse raamatul oli suur mõju hilisemale kristlikule kunstile ja see mõjutas palju kristlikku müstikat. Teksti sisu mõtestamine on kasutatava sümboolika tõttu keeruline. Ilmutuse raamatu kanoonilise kuuluvuse üle on kirikuisad ja teoloogid palju vaielnud. Paljud autorid on püüdnud raamatus esitatud sümboleid lahti mõtestada, kuid ühtset üldtunnustatud tõlgendust ei ole saavutatud. Samuti on levinud katsed raamatu kirjelduste alusel välja arvutada, millal saabub maailma lõpp.
Soome
Keel
Sisserändajad moodustavad ligi 7% elanikkonnast. Suurimad rühmad on venelased, eestlased, rootslased, somaallased ja mitme endise Jugoslaavia rahva esindajad. On ka inglise ja tatari keelt rääkivaid vähemusi.
Johannese ilmutuse raamat
Nimi
Raamatu nimi tuleneb selle esimesest sõnast: apokalypsis, mis tõlgituna kreeka keelest tähendab ilmutust. Johannese ilmutuse ladinakeelne nimi on "Apocalypsis Ioannis", kreekakeelne nimi "ἀποκάλυψις" (apokalypsis).
Autorlus
pisi|Seitse pasunat ja apokalüpsis. Bambergi apokalüpsis. Reichenau käsikiri, 1000–1020 Raamatu autor nimetab tekstis ennast Johanneseks (Ilm 1:9), kuid Johannese ajalooline ja teoloogiline identiteet jääb lahtiseks. Raamatu kirjutamise ajal oli Johannes väga levinud nimi ja ka Uues Testamendis esineb mitu Johannest. Raamatus toodud kirjelduse järgi "Mina, Johannes, teie vend ja kaasosaline viletsuses ja kuningriigis ja kannatlikkuses Jeesuses" (Ilm 1:9) on võimatu kindlalt öelda, millise Johannesega on tegu. 2. sajandist pärit varakristliku traditsiooni järgi on autor apostel Johannes, kes oli ka üks Jeesuse 12 õpilasest. Ilmutuse raamatu apostellik päritolu ei põhine mitte ajaloolistel tõestustel, vaid dogmaatilistel kaalutlustel: kui raamatu autor on apostel, siis on tagatud teose kanoonilisus. Raamatu apostellikus päritolus pole teoloogid ühel meelel. Ilmutuse raamatu põhjal pole võimalik öelda kindlalt muud, kui et tegu on juudi päritolu kristliku prohvetiga. Johannese täpne identiteet on jätkuvalt teadmata ja tänapäevased uurijad nimetavad teda tihti Johanneseks Pátmoselt. pisi|Johannes Patmoselt [[Hieronymus Bosch|Hieronymus Boschi maalil, ca 1489]]
Soome
Keel
Soome rahvastik emakeele järgi (31. detsembril 2018), 20 enim kõneldavat keelt:
Johannese ilmutuse raamat
Ilmustuse raamatu ajalooline kontekst
Johannese ilmutuse raamatu kirjutamise aeg ja paik on hästi kindlaks määratav, sest see sisaldub teoses (Ilm 1:9-11). Teos on kirjutatud Väike-Aasias Pátmose saarel Rooma keiser Domitianuse (81–96) valitsusaja lõpul. Ilmutuse raamatu päritolu 1. sajandi Väike-Aasiast kinnitab ka teoses olev sündmuste kirjeldus.
Soome
Keel
Soome keel on koos eesti, ungari ja malta keelega üks vähestest Euroopa Liidu ametlikest keeltest, mis ei ole indoeuroopa päritolu.
Johannese ilmutuse raamat
Ilmustuse raamatu ajalooline kontekst
1. sajandi Rooma riigis valitses keisrikultus, mis läks kristlaste vaadetega täielikku vastuollu ning kristlaste suhtumist peeti vaenulikuks ja lausa ateistlikuks, sest keisrit kummardati ja ülistati nagu jumalat (keisri ees mitte-kummardajaid ootas surmanuhtlus). Keiser Domitianus lasi end jumalaks kutsuda. Kogudus ei saanud enam riigile alluda, sest keisrikultuse tunnistamine oleks kümne käsu vastu läinud.
Ilmutuse raamatut peetaksegi just selle tagakiusamise keskmes kirjutatud raamatuks, sest see on täis sümboleid, mis tegid raamatu lugemise algkristlastele arusaadavaks, kuid ei andnud alust võimudel seaduslikult midagi ette võtta.
Soome
Usk
pisi|püsti|[[Turu toomkirik]]
Johannese ilmutuse raamat
Žanr
Johannese ilmutus on ainuke raamat Uues Testamendis, mida saab liigitada apokalüptilise kirjanduse hulka. Raamatus on kasutatud ohtralt nägemusi, sümboleid ja allegooriaid, eriti just tuleviku sündmustele viidates.
Soome
Usk
Enamik soomlasi (68,7%) kuulub Soome Evangeelsesse Luterlikku Kirikusse, 1,1% Soome Õigeusu Kirikusse. Need on ka Soome riigikirikud. Vähemuste hulka kuuluvad muud protestandid, katoliiklased, muslimid ja juudiusulised.
Johannese ilmutuse raamat
Ilmutuse raamatu struktuur ja kirjanduslik kompositsioon
Ilmutuse raamatul on põhjalik strukturaalne ülesehitus ning selles kasutatakse mitmesuguseid stiilivõtteid. Neid tähele panemata pole lihtsalt võimalik Ilmutusraamatut tõlgendada, sest samad sümbolid võivad raamatu eri osades tähendada hoopiski midagi muud.
Apokalüpsise teemat saab jaotada kolmeks.
Soome
Esiaeg
Arheoloogiliste allikate järgi asustati Soome ala esimest korda kiviajal, 8500 eKr. Esimesed inimesed olid kütid-korilased, kes elasid tundra- ja mereandidest. Keraamikat on leitud 5300 eKr (kammkeraamika kultuur). Soome-ugri keeli rääkivad inimesed saabusid kiviaja jooksul. Nöörkeraamika kultuuri esindajate saabumist Soome lõunaossa 3200 eKr peetakse ka põllumajanduse algusajaks. Jahtimine ja kalastus jäid tähtsaks eriti riigi põhja- ja idaosas.
Johannese ilmutuse raamat
Ilmutuse raamatu struktuur ja kirjanduslik kompositsioon
Kolmandat osa peetakse pigem tähtsaimaks ja kirjanduslikult kõige paremini õnnestunud osaks. See sisaldab mitmeid kauneid püsiva väärtusega mõtteid, milles Jumala Tall sümboliseerib puhtust.
Ilmutuse raamatu tõlgendused
Ilmutuse raamat on oma olemuselt äärmiselt sümboolne ja selle tõttu on mitmeid viise selle sisu tõlgendamiseks. Tõlgendamise viisidest on teoloogiliselt välja kujunenud neli põhilist: idealistlik, minevikuline, ajalooline ja futuristlik viis.
Soome
Esiaeg
Pronksiajal (1500–500 eKr) ja rauaajal (500 eKr – 1200 pKr) olid asukatel kokkupuuted Skandinaaviaga, Põhja-Venemaaga ja Baltimaadega.
Johannese ilmutuse raamat
Idealistlik tõlgendamine
Idealistid usuvad, et Ilmutuse raamatus ei viidata ühelegi ajaloolisele sündmusele, vaid tegu on ajatu allegooriaga, mis seletab hea ja kurja vahelist konflikti. Ilmutuse raamatu kirjeldused on selleks, et aidata kristlasi igapäevase spirituaalse võitluses, mis pidevalt mõjutab kirikut.
Soome
Esiaeg
Soome elanikke, näiteks kveene, ja nende kuningaid mainitakse kroonikates ja teistes kirjutistes, nagu Skandinaavia saagades. Kirjalikke allikaid on leitud juba 13. sajandist.
Johannese ilmutuse raamat
Idealistlik tõlgendamine
Selline tõlgendamise viis pärineb Aleksandria katehheetilisest koolkonnast, mille esindajad Origenes ja Aleksandria Clemens väitsid, et Johannese ilmutuse raamatu sisu saab avada ainult allegoorilise tõlgendamise kaudu. Sellel lähenemisel pole palju tõsiseid toetajaid, kuna see viis annab liiga palju erinevaid tõlgendamise meetodeid, mis ei paku ühist lahendust.
Minevikuline tõlgendamine
Domineerivaks vaateks teose tõlgendamisel on kujunenud minevikuline tõlgendus, mille põhiidee on lugeda teost selle ajaloolises kontekstis. Seda järgivad üldises pildis suurem osa õpetlastest ning kristliku ajaloo uurijatest. Välja on arvatud muidugi lõplik kohtuotsus, mida peetakse veel ees olevat.
Soome
Esiaeg
Rahvasterände ajal liikusid läänemeresoomlased tänapäeva Soome, tõrjudes kaugemale põhja varasemad elanikud saamid. Soomes hõimud jagunesid: Edela-Soomes pärissoomlased, Kesk-Soomes hämelased ja Ida-Soomes karjalased. pisi|Soome piirid pärast [[Pähkinäsaari rahu 1323. aastal]]
Johannese ilmutuse raamat
Minevikuline tõlgendamine
Sellise tõlgendamise põhjenduseks viidatakse, et raamatu autor oli koos teiste kristlastega tagakiusamiste käes, seega on raamat sümbolistlik kirjeldus 1. sajandil toimunud kristlaste tagakiusamistest.
Ajalooline tõlgendamine
Ajalooline tõlgendamine üritab raamatu tegevustikku kaardistada läbi ajaloo, alustades varakristlikust ajast ja lõpetades viimsepäevaga. Tõlgendamine määratleb kindlaid ajaloolisi perioode ja sündmuseid vastetega Ilmutuse raamatust. Selline ajalooline lähenemine lubab luua ajajoone, mis näitab, millal hakkavad lähenema maailmalõpu sündmused.
Futuristlik tõlgendamine
Futuristlik tõlgendus näeb enamikku raamatu sisust tuleviku ettekuulutusena, mis on alles täide minemas. Selline tõlgendamine lubab tekstile läheneda lihtsalt ja sõnasõnaliselt ning on selle järgijate arvates ainuke terviklik ja õige hermeneutiline lähenemine.
Suur osa sellest vaatenurgast tulenevat tõlgendust hõlmab erinevate lõikude ühendamist Piibli eri osadest, moodustades ootustele vastava terviku. See tõlgendamisviis on otseselt seotud ka arvamusega, et Kristuse 1000-aastane valitsemisaeg on tõeline sündmus, mis leiab aset alles pärast Kristuse naasmist.
Seosed Vana Testamendiga
Ilmutuse raamatus on kõigist Uue Testamendi raamatutest kõige rohkem viiteid Vanale Testamendile. Siiski ei sisaldu raamatus ühtegi kindlat tsitaati Vanast Testamendist, vaid kõik viited on esitatud allusioonidena. Viiteid Vanale Testamendile esineb ka teistes Uue Testamendi raamatutes, kuid võrreldes teiste raamatutega ei viita Ilmutuse raamat mitte Moosese raamatutele, vaid peamiselt Psalmidele, Jesajale ja Hesekielile. Selliste allusioonide kasutamist on tõlgendatud kui sidususe näitamist Jumala uue ja vana lepingu vahel, mis näitab, et Uus Testament ei kustuta Vana Testamenti, vaid täiendab seda.
Ilmutuse raamat eesti keeles
Esimene eestikeelne piiblitõlge avaldati 1686: lõunaeestikeelne "Wastne Testament". Seal oli tervikuna olemas ka "Ilmutuse raamat", mis kandis pealkirja "Jahni se Jummala Sönna Oppetaja Awwaldaminne." Esimene terviklik põhjaeestikeelne Piibel ilmus 1739, milles kandis "Ilmutuse raamat" pealkirja "Joannesse Jummala sanna öppetaja Ilmutamisse Ramat". Üks viimaseid eestikeelseid Piibli terviktõlkeid ilmus 1997, selle veebiversioonis kannab raamat pealkirja "Johannese ilmutus". 1941. aastal tõlkis ilmutusraamatu üsna uuenduslikku eesti keelde Johannes Aavik. 2010. aastal ilmus Loomingu Raamatukogus Vello Salo ja Indrek Hirve tõlge pealkirjaga "Johannese ilmutus".
Soome
Soome ristiusku pööramine ning vallutamine Rootsi ja Taani poolt
Arheoloogilised leiud näitavad juba ristiusueelsest ajast pärinevaid kristlikke mõjutusi Soome edelaosas (suhted Rootsiga) ja kaguosas (suhted Novgorodiga).
Soome 700-aastane seotus Rootsiga algas Rootsi valitseja Erik Püha esimese ristiretkega, mis pärimuse järgi leidis aset aastal 1155. Teine ristiretk toimus alles 13. sajandi teisel veerandil, 1249. aastal vallutasid rootslased Häme. 9. jaanuaril 1275 kuulutas Rooma paavst Gregorius X välja ristisõja Soome paganate vastu. Kolmas ristiretk sooritati Rootsist Torgils Knutssoni ja Rootsi piiskopi Västeråsi Peteri juhtimisel Soome 1293. aastal, vallutati Äyräpää, Jääski ja Savo ning rajati Viiburi linnus Karjalas.
Soome Rootsi Kuningriigi koosseisus (1154–1809)
Ajalooliselt loetakse Soome Rootsiga liidetuks Birger Jarli juhitud Teise ristisõja tulemusel 1249–1250, mille käigus ta alistas hämelased, pani aluse Häme kindlusele ning liitis Hämemaa ja Päris-Soome lõplikult Rootsiga. Idapoolse territooriumi Karjala hõivamisel ning edasitungil ida poole põrkusid Rootsi kuningriigi huvid Loode-Venemaal valitsenud ja Ingerisse laienenud Novgorodi vabariigi huvidega. Rootsi edasitungil ida suunas toimus 1240. aastal Novgorodi vürsti Aleksander Jaroslavitši juhitavate Novgorodi vägedega Ižora jõe Neevasse suubumiskohas toimunud Neeva lahing. 1295. aastal tungisid rootslased Käkisalmi ning alustasid seal kindluse ehitamist, kuid vasturünnakuga hävitasid novgorodlaste väed rootsi väesalga ja vallutasid kindluse. Rootsi ja Novgorodi vahelised piirisõjad lõpetas 1323. aasta 12. augustil Orešekis/Pähkinälinnas sõlmitud Pähkinäsaari rahu. Piirijoon valduste vahel märgiti Soome lahest mööda Sestra jõge, põhja pool Saima järveni ja seejärel loodes kuni Põhjalaheni.
Soome keskaeg
pisi|Soome suurhertsogiriik, Rootsi kuningriigi koosseisu 1797. aastal
Soome Rootsi Kuningriigi koosseisus
1581. aastast oli Soome, Rootsi Kuningriigi koosseisu kuuluv Soome Suurvürstiriik. Rootsi tahtis laiendada oma riigi piire ida suunas, mis viis sõdadeni Moskva suurvürstiriigi ja Vene tsaaririigiga. , Vene-Rootsi sõda (1554–1557), Vene-Rootsi sõda (1570–1595) ehk Kahekümneviieaastane sõda (1570–1595), Vene-Rootsi sõda (1590–1595), Ingeri sõda (1610–1617), Teine Põhjasõda (1655–1661), Vene-Rootsi sõda (1656–1658), Vene-Rootsi sõda (1656–1661)
1807. aastal Venemaa keisri Aleksander I ja Prantsuse keisri Napoleon I vahel sõlmitud Tilsiti rahulepingu alusel nõuti Rootsilt ühinemist Suurbritannia-vastase kontinentaalblokaadiga, millest keeldumise järel alustas Venemaa Vene-Rootsi sõda, mille tulemusena vallutas Venemaa 1808–1809 ülejäänud Soome, Rootsis kukutati kuningas Gustav IV Adolf ja uus Rootsi kuningas Karl XIV Johani nime all Rootsi kuningaks valitud Jean-Baptiste Bernadotte ja Venemaa keiser Aleksander I sõlmisid 1810. aastal mõjusfääride lepingu, mille kohaselt Rootsi tunnistas Soomet Venemaa osana ning Venemaa kinnitas ning lubas toetust Rootsile seni Taanile kuulunud Norra liitmiseks Rootsi Kuningriigiga.
Soome Venemaa Keisririigi koosseisus (1809–1917)
29. märtsil 1809 lõi Aleksander I pärast kogu Soome vallutamist autonoomse Soome Suurvürstiriigi Venemaa Keisririigi koosseisus. Keiser ei lõhkunud Soome haldus- ja valitsemissüsteemi ega võtnud aadelkonnalt ja vaimulikelt ära seniseid privileege. Soomel olid oma valitsus ehk senat, parlament (käis koos vaid korra ja siis oli 50 aastane paus), ametnikkond, õigussüsteem ja armee. Luteri kirik säilitas oma positsiooni ja rootsi keel jäi ametlikuks keeleks. 1811. aastal liideti sellega Viiburi kubermang ja selline Soome Suurvürstiriik jäi püsima aastani 1917. Venemaa koosseisus algas rahvuslik ärkamisaeg. Esialgu küllaltki vabas õhkkonnas elanud soomlaste identiteeti ja vastuseisu keisrivõimule kasvatasid mitu venestamisperioodi. pisi|300px|Soome 1920–1940
Iseseisvumine ja Soome Vabariik
Viimastel Venemaa keisririigi senati valimistel 1.–2. juulil 1916 said Soome sotsiaaldemokraadid 103 kohta 203 kohast, Soome partei 33, Noor-Soome partei 23, Rootsi rahvapartei 21 ja Agraar- ehk Põllumeeste Liit 19 kohta. 6. detsembril 1917, pärast Oktoobrirevolutsiooni, kiitis Soome parlament heaks valitsuse poolt paar päeva varem koostatud iseseisvusmanifesti. Seda päeva hakati tähistama riigi iseseisvuspäevana. Soome iseseisvust tunnustas ka Vladimir Lenini juhitav bolševike ja esseeride koalitsioonivalitsus 24. detsembril 1917. Osade ajaloolaste hinnangul tegi Lenin seda seetõttu, et lootis, et see viib riigipöördeni ja Soome pöördumiseni Nõukogude Venemaa koosseisu.
18. jaanuaril 1918 asutati Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei. Ametiühingud ja Punane kaardivägi (Soome Tööliste Täitevkomitee) soovisid Soomes võimu haarata. 1918 toimus lühike Soome kodusõda valgete, keda toetas Saksamaa Keisririik, ja punaste vahel, keda toetas Nõukogude Venemaa.
Kuigi pärast iseseisvumist kuulutati Soome vabariigiks, kuulutas parlament pärast kodusõda välja loodava Soome Kuningriigi. Kuningaks valiti Hesseni prints Friedrich Karl. Pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas loobus Friedrich Karl troonist. Soomest vabariik, mille esimeseks presidendiks valiti 1919 Kaarlo Juho Ståhlberg. Soome kodusõja lõpetas Tartu rahulepinguga aastal 1920, millega määrati kindlaks ka Soome-Vene piir.
Teise maailmasõja ajal võitles Soome Nõukogude Liidu vastu kahel korral: Talvesõjas (1939–1940) ja Jätkusõjas (1941–1944), Operatsiooni Barbarossa käigus, kus Saksamaa väed sisenesid Nõukogude Liitu. Sellele järgnes Lapi sõda (1944–1945), mille käigus soomlased tõrjusid Põhja-Soomest välja sakslased.
Nõukogude Liiduga 1947 ja 1948 sõlmitud lepingud sisaldasid Soomele kohustusi, piiranguid ja reparatsiooni, millega anti ära ka maa-alasid. Soome andis ära Karjala, Salla ja Petsamo. Evakueeriti 400 000 inimest.
Lähiajalugu
Soome hakkas majanduslikult kiiresti arenema ning muutus üha rikkamaks, stabiilsemaks ja arenenumaks. Riik omandas keeruka sotsiaalhoolekande süsteemi. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist aastal 1991 tekkis bilateraalse majanduse kadumisega lama. Siiski majandus paranes ja hakkas taas kiiresti arenema.
Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia
Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuv Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia (vene keeles Российская академия государственной службы при Президенте Российской Федерации) oli aastatel 1946–2010 tegutsenud kõrgkool Venemaal Moskvas.
Aastatel 1946–1991 oli see õppeasutus tuntud kui NLKP Keskkomitee juures asuv Ühiskonnateaduste Akadeemia (vene keeles Академия общественных наук при ЦК КПСС) – kõrgem parteiline õppeasutus Nõukogude Liidus, mis koolitas kaugõppe teel kõrgemaid kommunistlikke ametikandjaid. Kõrgkool oli asutatud 1946. aastal.
1991. aastal alguses kujundati sellest Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia. 2010. aastal liideti koos Venemaa Rahvamajanduse Akadeemiaga Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemiaks.
Orenburg
thumb|Jalakäijate sild Uurali jõel. Sillal on ka märk [[Euroopa ja Aasia piirist]]
Orenburg (vene Оренбург, kasahhi Орынбор) on linn Venemaal, Orenburgi oblasti keskus. Asub Lõuna-Uuralites Uurali jõe keskjooksul Sakmara jõe suudme lähedal, Kasahstani piirist 100 km kaugusel. Linn asub Euroopa ja Aasia piiril. Linna kutsutakse ka Venemaa Aasia pealinnaks.
Ajalugu
Orenburg on asutatud 1743. aastal, kui Orenburgi piirikindlus viidi üle linna praegusse asukohta. Algselt asus kindlus kohas, kus Ori jõgi suubub Uuralisse, umbes seal, kus asub tänapäeval Orsk. Asukoha muutusega jäeti nimi alles.
Enamik Orenburgi ümbritsevate territooriumite elanikke olid rändrahvad, ent Orenburgi linna elanikkond oli põhiliselt venekeelne.
Orenburg Orenburgi kubermangu keskusena
1744. aastast oli Orenburg kubermangulinnana Orenburgi kubermangu keskus.
1865. aastal jaotati Orenburgi kubermang keiser Aleksander II korraldusel mööda kubermangu looduslikult jaotavat Uurali mäestikku pooleks, moodustades Ufa kubermangu ja Orenburgu kubermangu, mille keskuseks määrati Orenburg. Seal asus kogu Orenburgi piirkonna sõjaline juht Orenburgi kindralkuberner ehk sõjakuberner, kellele allus Ufa linnas asuv Orenburgi piirkonna tsiviilkuberner. Eraldatud kubermangud kuulusid siiski ühisesse Orenburgi kindralkuberneri võimkonda (Оренбургское генерал-губернаторство) kuni selle kindralkuberneri ametikoha likvideerimiseni 1882. aastal.
19. sajandil oli Orenburg kaubateede keskus kauplemisel Kasahstani ja Kesk-Aasiaga. 1920–1925 oli see Vene SFNV-sse kuulunud Kirgiisi ANSV pealinn. 1938–1957 oli linna nimi Tškalov hukkunud piloodi Valeri Tškalovi järgi.
Kliima
Valitseb parasvöötme mandriline kliima kuuma ja kuiva suve ning parajalt külma ja lumevaese talvega. Kõige soojem kuu on juuli, mil keskmine õhutemperatuur on +22,1 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −13 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum oli 1998. aasta juulis +43,2 °C, absoluutne miinimum oli 1969. aasta jaanuaris −43,2 °C.
Sademetehulk on keskmiselt 356 mm (184–742 mm) aastas.
Majandus
Juhtivad tööstusharud on gaasitööstus, masinaehitus ja metallurgia.
Haldusjaotus
Haldusüksusena on linn munitsipaalmoodustis Orenburgi linn, mis jaguneb kaheks ringkonnaks: Põhjaringkond ja Lõunaringkond. Mõlemad ringkonnad jagunevad kaheks rajooniks. Linna haldusalas on 7 alevit ja 3 küla.
Loomuõigus
Loomuõigus on õigusteooria, milles usutakse, et on olemas mingisugused moraalipõhimõtted ja reeglid, mida inimene mitte mingil juhul muuta ei tohi ja mis kehtivad eranditult kõikidele inimestele. Selles õigusteoorias on õiguse kehtimise aluseks õiguse vastavus moraalile.
Loomuõiguslik lähenemine õigusele on sama vana kui inimene ise ning on maailma ajaloo jooksul olnud ka kõige laiaulatuslikum õigusteooria. Loomuõigus on universaalne ja üldinimlik ning avaldub igas kultuuriruumis ja väärtussüsteemis erineval moel. Näiteks võib loomuõigus lähtuda arusaamast, et Jumal on loonud selle maailma ja inimese ning kehtestanud selles oma 'loomuliku korra'.
Loomuõiguse erisuse väljatoomise järele tekkis vajadus 18. ja 19. sajandil, kui esile kerkis õiguspositivism. Positivismi kohaselt pole õigusel moraaliga mingit pistmist ja õigus on kehtiv, sest inimene on selle pannud kehtima. Loomuõiguses on seevastu kindlad moraalinormid, millega õigus ei tohi vastuollu minna.
Varem on eestikeelses kirjanduses kasutatud loomuõiguse (ladina ius naturale, kus ius 'õigus' ja naturale 'loomulik') kohta ka sõna loodusõigus. Eesti keeles on saksa õigusteooria eeskujul levinud ka termin ülipositiivne õigus (saksa überpositives Recht). Selline sõnakasutus on problemaatiline, kuna see ei anna edasi mitte loomuõiguse ja positiivse õiguse vastandust, vaid jätab mulje, nagu oleks loomuõigus ülimalt positiivne õigus.
Loomuõiguse kontseptsioonile vastanduvad sotsiaaldarvinismi tugevama õiguse, elitaristliku klassühiskonna (esma)sünniõiguse ja paternalismi vanema õiguse kontseptsioon. Loomuõiguse kontseptsioonil on omad tõlgendused õigusteoorias, filosoofias ja teoloogias. Õigusfilosoofias on loomuõigusest välja kasvanud püüd sõnastada moraali käske ja seda järgiv kohtupraktika.
Pál Maléter
pisi|Pál Maléter Pál Maléter (4. september 1917 Eperjes (tänapäeval Prešov, Slovakkia) – 16. juuni 1958 Budapest) oli Ungari sõjaväelane.
Loomuõigus
Antiikmaailma lähenemine loomuõigusele
Loomuõigust on tavatsetud mõista läbi usuliste tavade, sest moraal, mis on loomuõiguse teoorias õiguse aluseks, on väga tihedalt seotud religiooniga. Antiikmaailma mitmetes kõrgkultuurides oli levinud ja tuntud arhetüüpne õiglusejumalanna. Vanad egiptlased nimetasid teda Maatiks, vanad kreeklased Themiseks ning vanad roomlased Justitiaks.
Pál Maléter
Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis Pál Maléter kaks aastat Prahas Karli Ülikoolis meditsiini. 1938. aastal asus ta elama esmalt Košicesse ja seejärel Budapesti, kus ta jätkas meditsiiniõpinguid, kuid oli rahalistel põhjustel sunnitud need katkestama. Seejärel astus ta sõjaväeteenistusse ja suunati õppima Ludovica Akadeemiasse, mille lõpetamise järel saadeti ta Idarindele. Ta langes Punaarmee kätte vangi ja saadeti 1944. aastal Transilvaaniasse Saksa vägede vastu partisanivõitlust pidama. 1945. aasta jaanuaris juhatas ta brigaadi, mis kaitses Ungari Ajutist Valitsust. Ta jäi armeeteenistusse ja 1956. aastaks jõudis koloneli auastmeni. 28. oktoobril 1956 läks ta oma väeosaga ülestõusnute poole üle. 31. oktoobril 1956 määrati ta Imre Nagy valitsuses kaitseministri asetäitjaks ja 3. novembril 1956 kaitseministriks. Ühtlasi ülendati ta kindralmajoriks. 3. novembri kesköö paiku arreteerisid Nõukogude sõjaväelased nendega läbirääkimisi pidava Ungari delegatsioon eesotsas kaitseminister Pál Maléteriga. 4. novembril hommikul alustasid Nõukogude väed rünnakut Budapestile ja teistele Ungari linnadele.
Loomuõigus
Antiikmaailma lähenemine loomuõigusele
Antiikmaailmas panid Vana-Kreeka mõtlejad aluse mõistuslikule lähenemisele ja teaduslikule meetodile ning see väljendus ka loomuõiguse mõistmises. Loomuseaduse kontseptsiooni sõnastasid vana-kreeka filosoofid (Herakleitos, sofistid, Aristoteles ja Platon) ja see lähtub mõttest, et "inimeste kooselu aluseks on nende olemuse ja vajaduste rahuldamine". Sellest omakorda lähtub arusaam, et igal inimesel on tema olemusest tulenevad võõrandamatud õigused, mis ei sõltu tema soost, vanusest, kohast, rahvusest või valitsusvormist, mille all ta elab. Kuna sõna loomus märgib inimese olemust, mitte inimese looduslikku keskkonda, siis on see aluseks nii inimõiguste kontseptsioonile kui ka majandus- ja riikidevahelisele õigusele. Kreeka filosoofid põhjendasid seda sellega, et inimese loodud seadused (nomos) lähtuvad inimloomusest (physis), s.t nii physis kui nomos teostuvad logos’es, mille aluseks on maailma loomulik kord.
Ka Vana-Roomas levis õpetus logos’e kui igavese maailmaseaduse kohta, mis hõlmas nii mõistuseta kui ka mõistusega looduse. Logos’e alusel on inimesel võimalik eristada head ja kurja. Kuna Rooma riigi piirid ulatusid väga kaugele, siis iseloomustas tolleaegset loomuõiguse õpetust ka ülim kosmopoliitsus. Nähti, et logos on universaalne ja olemas kõikides inimestes. Cicero aga hakkas tegema vahet kehtival ehk positiivsel õigusel ning igavesel õigusel.
Kristlik lähenemine loomuõigusele
Kui antiikmaailmas püüti loomuõigusest aru saada vaid mõistuse ja tunnetuse abil, otsides seda loodusest või inimloomusest, siis judaismist välja kasvanud kristlus oli seisukohal, et Jumal on andnud inimestele otsesed seadused ja reeglid, mis on ka kirja pandud (näiteks 10 käsku). Kristliku loomuõiguse seisukohalt on kõige olulisem õigusallikas Piibel.
Sellegipoolest ei välistanud kristlik õpetus seda, et hea moraal on midagi, mis on inimloomusele sisse ehitatud. Apostel Paulus kirjutab kõikide mitteusklike ehk paganate kohta järgmist:
"Kui paganad, kellel ei ole Moosese Seadust, ometi loomu poolest täidavad Seaduse sätteid, siis ilma Seaduseta olles on nad ise enesele seaduseks, näidates seega, et seadusepärane tegutsemine on kirjutatud nende südamesse; ühtlasi tõendavad seda ka nende südametunnistus ja nende mõtted, mis järgemööda kas süüdistavad või vabandavad neid."
Kristlik teoloog ja preester Aquino Thomas uuris põhjalikult Aristotelese kirjutisi loomuõiguse kohta. Aquino Thomas leidis, et antiikmõtlejate teooriad loomuõiguse kohta sobivad kristliku õpetusega. Thomas eristab nelja õiguse tüüpi:
Prantsuse muusika
Prantsuse muusika ajalugu ulatub kaugesse keskaega, kui ilmalikke muusikatraditsioone kandsid rändlaulikud. Prantsusmaal oli 11. sajandil kaks peamist piirkonda, kus kujunesid keskaja rahvamuusikatraditsioonid: Põhja-Prantsusmaalt Bretagne'ist sai alguse trubaduuride muusikakultuur ja Lõuna-Prantsusmaalt Provence'ist truvääride muusikakultuur.
Mõlemad olid rüütlilaulikud, erinevused olid peamiselt keelelised. Rüütlilaulikud eelistasid tundelist armastuslüürikat. Armastuslaulude kõrval esitasid trubaduurid ja truväärid ka mitmesuguseid jutustava sisuga ballaade. Trubaduuride ja truvääride muusika lähtus laulu aluseks oleva luule värsimõõdust ning seetõttu jäigi mitmeteks sajanditeks laulu rütmi määrajaks.
Prantsusmaa oli Euroopa varase mitmehäälse muusika vormide väljakujundaja – esimesed meile tuntud mitmehäälse muusika autorid olid Pariisis Notre-Dame'i koolkonna heliloojad.
Keskajal olid Euroopas, sealhulgas ka Prantsusmaal kõige levinumad muusikainstrumendid fiidel, šalmei ning sister. Fiidel oli tänapäevase viiuli 2–6 keelega eelkäija. Kahekordse roohuulikuga puhkpillist šalmeist arenesid hiljem välja oboe ja klarnet, sister oli kitarrilaadne keelpill. Tuntud olid keskajal ka Araabiast Hispaania kaudu Euroopasse jõudnud harf ning orel, mille erikujud (lüüra, vesiorel) olid tuttavad juba roomlastele ja egiptlastele. Prantsusmaaga seonduvad kaks žanrimõistet – nendeks on šansoon ja ballett. Trubaduuride esitatud šansoon oli ühehäälne, renessansiajastul (15.–16. sajandil) muutus see juba mitmehäälseks. 19. sajandil kujunes šansoon valdavalt kergesisuliseks soololauluks. 20. sajandi tuntumad šansoonilauljad olid Yves Montand, Charles Aznavour, Édith Piaf, Mireille Mathieu, Juliette Gréco jt.Prantsusmaa on kodumaaks ka klassikalisele balletile, mille eelkäijaiks said sealsed õukonnatantsud. Neist kaks kõige tuntumat olid menuett ja gavott. Menueti hiilgeaeg oligi 17.–18.sajand. See tants on ¾ taktimõõdus, mõõduka tempoga ja kolmeosalises ABA-vormis. Eriti hästi väljendas menuett rokokooajastu graatsilist ja nõtket tantsukultuuri. Samal ajal menuetiga kujunes õukonnatantsuks gavott, mis oli algselt rahvatants. Gavott on 4/4 või 2/2 taktimõõdus, tantsule on iseloomulik kahe veerandnoodiga eeltakt. Koos klassikalise balletiga kujunes Prantsusmaal 17. sajandil välja ka klassikaline ooper. Mõlema žanri tekkimisel sai määravaks itaalia päritolu helilooja Jean-Baptiste Lully (1632–1687) tegevus.
18. sajandil sai Prantsusmaal populaarseks klavessiinimuusika, eeskätt François Couperini (1668–1733) ja Jean-Philippe Rameau (1683–1764) loomingu kaudu. Prantsusmaa on opereti sünnimaa. 19. sajandi keskel alustas oma tegevust Jacques Offenbach (1819–1880), kes jõudis luua umbes 100 operetti.
Sama sajandi lõpul kujunes maalikunstis ja muusikas välja uus suund – impressionism, mille kõige väljapaistvamad esindajad muusikas on Claude Debussy (1862–1918) ning Maurice Ravel (1875–1937). Muusikas tähendab impressionism eelkõige kõlavärvidele tuginevat heliloomingu suunda.
André Kaminski
André Kaminski (sünninimi Andrzei Henryk Kamiński; 19. mai 1923 Genf – 12. jaanuar 1991 Zürich) oli saksakeelne Poola-Šveitsi kirjanik.