cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andressaare mõis
Andressaare mõis (saksa keeles Andresaar) oli Tammistu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. .
Phillis Wheatley
pisi|Phillis Wheatley (1773) Phillis Wheatley (u 1753 – 5. detsember 1784) oli esimene luuleraamatu avaldanud afroameerika kirjanik.
Lääne-Aafrikas sündinud Wheatley müüdi seitsme- või kaheksa-aastaselt orjaks ja viidi Põhja-Ameerikasse. Bostonis elav jõukas kaupmees John Wheatley ostis ta teenijaks oma naisele Susannale. Eesnime Phillis sai tüdruk ta Ameerikasse toonud orjalaeva järgi. Wheatleyd õpetasid ta lugema ja kirjutama ning julgustasid tema annet, nähes teda luuletusi kirjutamas.
Tema loomingut mõjutasid peamiselt Alexander Pope, John Milton, Homeros, Horatius ja Vergilius. 1773. aastal reisis ta koos oma peremehe poja Nathaniel Wheatleyga Londonisse, et otsida avaldamisvõimalusi kuna Bostoni kirjastajad keeldusid seda tegemast. Ta kohtus teiste seas Londoni linnapeaga ning üheks tema toetajaks ja patrooniks sai Huntingtoni krahvinna Selina Hastings.
1. septembril 1773 ilmunud luuleraamat "Poems on Various Subjects, Religious and Moral" ("Mitmesuguseid luuletusi, nii religioosseid kui ka moraalseid") tegi ta kuulsaks nii Inglismaal kui ka Ameerika kolooniates ning tema luulet kiitis muuhulgas ka George Washington. Peagi pärast raamatu ilmumist vabastasid Wheatleyd ta orjusest.
1778. aastal abiellus ta kaupluseomaniku John Petersiga. Pärast seda kui tema abikaasa 1784. aastal võlavanglasse saadeti, langes Wheatley vaesusesse, haigestus peagi ja suri.
Natali Ülikool
Natali Ülikool (inglise keeles University of Natal) oli ülikool Lõuna-Aafrika Vabariigis Natalis. Ülikool tegutses 1949–2003. Seejärel liideti see ülikool KwaZulu-Natali ülikooliga.
Jedžiotai
Külla jäävad osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala ja Apuolė maastikukaitseala. Jedžiotais on kaks kalmistut. Küla nimi tuleneb isikunimest Jedžiotas.
Looduskaitse all on Mediškise tamm ümbermõõduga 4,24 meetrit, mis on jäänuk seal kasvanud suuremast metsast (kohalikus murdes tähendab medė metsa).
Ajalugu
Küla alalt leitud kivikirved annavad tunnistust, et ala oli asustatud I aastatuhandel EKr.
Küla teises servas asub Jedžiotai või Klauseikiai asulakoht, mis oli kasutusel X–XIII sajandini. Tegemist oli soiste kallastega järvekese äärde rajatud kindlustamata asulaga.
Muinsuskaitse all on veel külas asuv XIX sajandi lõpus püstitatud tulpkabel.
Külas asub 20 lohuga lohukivi. Kolme lohu juures on näha peitlijälgi.
Tänapäevane Jedžiotai küla moodustus 1566. aastal maareformi käigus. XIX sajandil eksisteeris selle kõrval veel teinegi Jedžiotai – hajaküla, mis hiljem teise külaga kokku sulas. 1877. aastal keeldusid 137 Jedžiotai talumeest sealse riigimõisa põldudel pärast pärisorjuse kaotamist töötamast.
Aastal 1920 avati külas algkool. Maareformi järel lagunes vana tänavküla struktuur ja Jedžiotai muutus hajakülaks. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad.
Isikutuvastusandmed
Isikutuvastusandmete piiriülese kinnitamise võimaluse tagamist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 910/2014 (eIDASe) artikli 7 punktile f korraldab Vabariigi Valitsuse volitatud riigiasutus.
Viited
Märkus Teavitav liikmesriik tagab internetipõhise autentimise võimaluse nii, et teise liikmesriigi territooriumil asuv tuginev isik saab kinnitada elektrooniliselt saadud isikutuvastusandmeid. Teavitav liikmesriik võib kindlaks määrata kõnealuse autentimise kasutustingimused tuginevatele isikutele, kes ei ole avaliku sektori asutused. Piiriülene autentimine on tasuta, kui autenditakse avaliku sektori asutuse internetipõhist teenust. Liikmesriigid ei kehtesta autentimiskavatsusega tuginevate isikute suhtes ebaproportsionaalseid tehnilisi tingimusi, mis takistavad või raskendavad märkimisväärselt teavitatud e-identimise süsteemide koosvõimet.
LaGrange'i maakond
LaGrange'i maakond (LaGrange County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on LaGrange.
Ajalugu
Maakond moodustati 2. veebruaril 1832.
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Engevere mõis
Engevere mõis (saksa keeles Engefer) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. .
Ukraina 2022. aasta taliolümpiamängudel
Ukraina osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 45 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Kärdla linna aukodanik
Kärdla linna aukodanik oli Kärdla linna aunimetus, mis antakse erilise auavaldusena inimesele, kes on elutööga osutanud Kärdlale väljapaistvaid teeneid.
Kärdla linna aukodaniku nimetuse andmise otsustas Kärdla linnavolikogu. Ettepanekuid aukodanike nimetamiseks võib teha Kärdla linnavalitsus mitte sagedamini kui üks kord viie aasta jooksul.
Aukodaniku nimi kantakse Kärdla linna auraamatusse, aukodanikule antakse auaadress ja aunimetuse üleandmise tseremoonia toimub Kärdla linna päeva pidulikul üritusel 1. mail.
Hiiu valla aukodanikud
Pärast Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemist moodustunud Hiiu vald andis välja ühe aukodaniku tiitli.
Hiiumaa valla aukodanikud
2017. aasta haldusreformi järel tekkinud Hiiumaa vallas valiti esimene aukodanik 2020. aastal.
Len Väljas
pisi|Len Väljas (2012) Len (Lennard) Väljas (sündinud 21. novembril 1988 Torontos) on eesti päritolu endine Kanada murdmaasuusataja. Tema vanavanematest on kolm eestlased ja üks rootslane.
Väljas võistles murdmaasuusatamise maailma karikavõistlustel aastatel 2009–2019. Esimest korda jõudis ta MK-sarjas poodiumile 7. märtsil 2012 Drammenis, kui sai klassikasprindis teise koha. Hiljem jõudis ta poodiumile veel neli korda, millest kaks korda sprindis ja kaks korda 15 km ühisstardis klassikatehnikas.
Maailmameistrivõistlustel oli tema parimaks individuaalkohaks 2015. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Falunis klassikasprindis saavutatud 14. koht. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis sai ta koos Alex Harveyga sprinditeates kuuenda koha.
Väljas osales 2014. ja 2018. aasta taliolümpiamängudel ning tema parimaks kohaks jäi 2018. aastal klassikasprindis saadud seitsmes koht.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2018–2019.
Isiklikku
Tema õde on rannavõrkpallur Kristina Väljas. Nende isa vanemad sündisid Hiiumaal ja emapoolne vanaema Saaremaal.
Irving Stone
Irving Stone (14. juuli 1903 San Francisco – 26. august 1989 Los Angeles) oli ameerika kirjanik.
Ta sai tuntuks elulooromaanidega, mida on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Kui Irving oli seitsmeaastane, läksid tema vanemad lahku ning ta pidi leiba teenima ajalehepoisina ja muude juhutöödega. Ta lõpetas aastal 1924 California ülikooli ja pidas hiljem loenguid mitmes kõrgkoolis.
1926 asus ta elama New Yorki ja kirjutas 6–7 aasta jooksul 18 näidendit, millel aga polnud edu. Samal 1926. aastal sõitis ta Pariisi ja sattus seal Vincent van Goghi näitusele. Süvenevast huvist van Goghi elu ja loomingu vastu sündis Stone’i esimene romaani vormis biograafia "Elujanu" (1934). Algul lükkas mitukümmend kirjastust käsikirja tagasi, ent kui teos ilmus, sai sellest bestseller, mis on tõlgitud enam kui 30 keelde.
11. veebruaril 1934 Stone abiellus, abikaasa Jeanist sai paljude tema teoste toimetaja. Sündisid poeg ja tütar. Perekonna põhiliseks elukohaks sai Beverly Hills Los Angeleses.
Elu jooksul kirjutas Stone veel veerandsada biograafiat, sealhulgas järgmiste suurkujude omad: Jack London, Earl Warren, Clarence Darrow, Jessie Benton Frémont, Eugene Victor Debs, Abraham Lincoln, Michelangelo, John Adams, Sigmund Freud, Heinrich Schliemann, Charles Darwin, Camille Pissarro.
1960.–80. aastatel toetas Irving Stone noori kirjanikke elulooraamatute kirjutamisel ning asutas iga-aastase Irving ja Jean Stone’i preemia parima biograafilise või ajalooainelise teose eest.
"Elujanu" ("Lust for Life") põhjal valmis 1956. aastal samanimeline film Kirk Douglasega peaosas. "Michelangelo" järgi tehti 1965. aastal film "Agoonia ja ekstaas" ("The Agony and the Ecstasy"), kus nimiosa kehastas Charlton Heston.
Rakvere linnavolinike loend 2017
Eesti Reformierakond
Erakond Isamaa ja Res Publica Liit
Sotsiaaldemokraatlik Erakond
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond
VALIMISLIIT RAKVERE HEAKS
Natuurfilosoofia
Natuurfilosoofia (ladina keeles philosophia naturalis) on mitmetähenduslik sõna, mis eri kontekstides tähistab mitut filosoofia voolu ja ka loodusteadust.
Mitmetähenduslikkusele aitab kaasa eesti keele sõnamoodustuse reeglistik, mille tõttu kasutatakse eesti keeles sama vastet teistes keeltes eristuvatele mõistetele: saksa keeles Naturphilosophie vs Philosophie der Natur, inglise keeles natural philosophy vs philosophy of nature. Eesti keeles oleks neid võimalik eristada, vastandades loodusfilosoofiat looduse filosoofiale, kuid selline sõnakasutus ei ole levinud.
Thomas Schmidt
Elu ja karjäär
Lisaks keskkooli lõpetamisele õppis Thomas Schmidt põllumajandusinseneriks ja õppis 1982–1987 Halles Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis põllumajandustehnika erialal. Aastatel 1987–1991 oli ta mitmesugustel juhtivatel ametikohtadel Hartmannsdorfi põllumajanduslikus tootmiskooperativis (Landwirtschaftliche Produktionsgenossenschaft, LPG) ja 1991–2014 tegevjuht ettevõttes Gruma agrar GmbH Tauscha. Thomas Schmidt on luterlane, ta on abielus ja tal on kaks last.
Poliitika
Thomas Schmidt on CDU Saksimaa liidumaa täitevkomitee liige. Alates 2004. aastast on ta Saksimaa liidumaa parlamendi otse valitud liige. Aastatel 2010–2013 oli ta Saksimaa liidumaa tulevikku suunatud tehnoloogia- ja innovatsioonipoliitika strateegiate uurimiskomisjoni esimees, kes esitas oma lõpparuande 2013. aasta esimeses kvartalis. 2014. aastal määrati ta Saksi osariigi valitsuse Keskkonna- ja Põllumajandusministriks. 2019. aastal vannutati ta Saksimaa regionaalarenguministriks.
Amsterdami Kunstide Ülikool
pisi Amsterdami Kunstide Ülikool (hollandi keeles Amsterdamse Hogeschool voor de Kunsten) on kunstidele keskenduv rakenduskõrgkool Amsterdamis.
Kõrgkooli koosseisus on arhitektuuriakadeemia, teatri- ja tantsuakadeemia, Breitneri akadeemia (kujutava kunsti õpetajakoolitus), Amsterdami konservatoorium, Hollandi filmiakadeemia, Reinwardti akadeemia (museoloogia).
Kõrgkool loodi 1987. aastal mitme õppeasutuse liitmisel.
Riivo Kallasmaa
Riivo Kallasmaa (sündinud 11. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti oboemängija ja bariton.
Töökäik
Kallasmaa on töötanud Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris, Rahvusooperi Estonia Sümfooniaorkestris ja Vanemuise Sümfooniaorkestris ning Soomes Turu Filharmoonikutes ja Pori Sinfoniettas. Lisaks mängib ta tihti Tallinna Kammerorkestri ridades. Ta on teinud koostööd ka NYYD Ensemble'i, Voces Musicalesi ja Kremerata Balticaga.
Laulja ja oboemängijana on ta musitseerinud vanamuusikaansamblis Vox Clamantis, lauljana kammerkooris Voces Musicales ja Eesti Filharmoonia Kammerkooris.
Solisti ja kammermuusikuna on Riivo Kallasmaa esinenud Norras kammermuusika festivalil Horten Kammermusikkfest. Kallasmaad silmas pidades on kirjutanud teoseid mitmed Eesti heliloojad nagu Märt-Matis Lill, Timo Steiner, Tõnis Kaumann, Helena Tulve, Rein Rannap, Rasmus Puur, Pärt Uusberg jt.
2018. aastal asutas Kallasmaa koos sopran Jaanika Kuusikuga ansambli Duo ObSolute. .
Marcos Rocha
pisi|Marcos Rocha 2018. aastal Palmeirase särgis pisi|Marcos Rocha 2012. aastal Atlético Mineiro särgis Marcos Luis Rocha Aquino (sündinud 11. detsembril 1988 Sete Lagoases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
Ta alustas klubikarjääri Atlético Mineiros, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. 2008. aastal mängis ta laenul Brasiilia esiliiga klubis CRB. Atlético Mineiro meeskonnas tegi ta Brasiilia kõrgliigas debüüdi 16. mail 2009 mängus Grêmio vastu. Sama aasta augustis lõi ta mängus Avaí vastu oma esimese värava Brasiilia liigas. 2010. aasta kalendritalvel mängis ta laenul Ponte Preta meeskonnaga São Paulo osariigi meistrivõistlustel. Seejärel suundus ta laenule Brasiilia esiliiga klubisse América Mineiro, kellega mängis ühe hooaja veel ka Brasiilia kõrgliigas.
2012. aastal sai Marcos Rocha Atlético Mineiro põhikoosseisu liikmeks. Aastatel 2012–2015 valiti ta neljal aastal järjest Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2013. aastal võitis ta Atlético Mineiroga Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese, aasta hiljem Lõuna-Ameerika superkarika Recopa Sudamericana ja Brasiilia karikavõistlused.
2018. aastal suundus ta laenule Palmeirasesse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks. 2019. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga püsilepingu.
LaPorte'i maakond
LaPorte'i maakond (LaPorte County) on maakond Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis.
Maakonna halduskeskus on LaPorte.
Ajalugu
Maakond moodustati 29. jaanuaril 1832.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 111 467.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Daujotai
pisi|Nõukogude sõjaväekalmistu Daujotai (žemaidi Daujuotā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Aleksandrija vallas. Daujotai asub Luoba ja Guntinase jõe vahel.
Külla jäävad osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala ja Apuolė maastikukaitseala. Seal asuvad ka Daujotai nõukogude sõjaväekalmistu, Daujotai vana kalmistu ja Šarkė luteri kalmistu.
Truikinai ja Daujotai piiril asuv Truikinai allikas ehk Šmidti kaev on loodusmälestisena kaitse all. Allika kohta räägitakse ümbruskonnas palju lugusid, seega on see mütoloogilise väärtuse tõttu võetud ka muinsuskaitse alla.
Küla on kujunenud Šarkė mõisa maade tükeldamisel 1925. aastal. 1927. aastal nimetati asula Daujotaiks. Teise maailmasõja ajal asus mõisa häärberis sõjaväehaigla.
Valter Pormeister
Valter Pormeister (17. aprill 1922 Valga – 18. mai 2010) oli eesti sisearhitekt.
Isiklikku
Ta oli abielus põgusalt maastikuarhitekt Valve Pormeistriga ning hiljem pikemalt sisearhitekt Inga Pormeistriga. Nende tütar on sisearhitekt ja Euroakadeemia õppejõud Katrin Laanoja.
Annemäe tee
Annemäe tee on tänav Rakveres, linna lääneosas. Kaugus Rakvere keskväljakust linnulennul mõõdetult üle 900 meetri.
Tänav saab alguse Rakvere Vanalinna linnaosast, Vallimäe oosi lääneküljel, ning lõpeb Rakvere linna läänepiiril. Annemäe tee algab Tõusu tänava ristmikult ja ristub seejärel põhja poolt Vallikraavi tänavaga ning lõuna poolt Vahtra puiesteega. Vallikraavi tänava ristmikust Rakvere linn piirini on ta piiritänavaks Vallimäe ja Tammiku linnaosade vahel.
Annemäe tee on pikkusega 369 meetrit ja keskmise laiusega 16 meetrit. Selle ääres asuvad ühepereelamud ning kaks puistut (Annemäe tee 1 ja Vallimäe tee 5). Tänava alguses paikneb põhjaküljel (Tõusu tn 13) postmodernistlik ridaelamu, mille arhitektuurne lahendus on koostatud endise, seal asunud palvemaja motiividel arhitektuuribüroos Künnapu & Padrik .
Samsung E1200
Samsung GT-E1200 on Samsungi toodetud klassikaline klahvidega mobiiltelefon.
Korpus
pisi|vasakul|E1200R tagapaneel, aku ja sisemus Samsung GT-E1200 plastkorpus koosneb esi- ja tagaosast. Ekraaniks on 1,52" TFT-ekraan, millest allpool asuvad plastklahvid. Ekraanil saab kuvada kuni 65 536 värvitooni. Seade on käepärane, mõõtmetega 108 mm pikkus, 45 mm laius ja 13,5 mm paksus. Tänu kompaktsusele ja lisade vähesusele kaalub telefon vaid 65 grammi. Telefoni sisse- ja väljalülitamiseks kasutatakse sama klahvi mida kõne katkestamiseks.
Ühenduvus
GT-E1200 toetab mobiilside GSM-võrke sagedustel 900 MHz ja 1800 MHz. Seadmel on omanduslik S20 Pin pesa, millega saab ühendada laadija või 3,5 mm pulkpistikuga adapteri 4-pinise/TRRS peakomplekti või 3-pinise/TRS kuulari tarvis.
Aku
E1200 mudel kasutab liitiumioonakut, mille pinge on 3,7 V ja mahutavus 800 mAh. Tootja andmetel on aku vastupidavus kuni 720 tundi (30 päeva) ooteaega või 7 tundi kõneaega ühe laadimiskorra kohta.
Tarkvara
Samsung GT-E1200 operatsioonisüsteemiks on SGP, mis on Samsungi enda operatsioonisüsteem. Funktsioonidest on olemas vaid kõige algelisemad. Interneti tugi puudub.
Rakendused
Samsung GT-E1200-l on olemas kalender, üks mäng (sudoku), märkmerakendus, teisendi, kalkulaator, stopper, taimer, maailmakell ja äratuskell.
Eesti kullafond (Vello Orumets)
"Eesti kullafond" on Vello Orumetsa 2001. aastal ilmunud kogumikalbum.
CD 1
1.	 Näita mulle tähte 2.	 Hüvasti Maria 3.	 Kui kõnnib mannekeen 4.	 Naera kõikjal 5.	 Okkaline lill 6.	 Poing 7.	 Unistus 8.	 Sõber Charlie Brown 9.	 Sinine laul 10.	 Rannapiiga 11.	 Miniseelik 12.	 Rõõmus koor 13.	 Veel ja veel 14.	 Õnne jaoks loodud 15.	 Hallo on hommik 16.	 Türgi baar 17.	 Kurzeme 18.	 Ole õnnelik 19.	 Hallo, Mary-Lou 20.	 Maria Helena 21.	 Meri ja kitarr 22.	 Jipi-Jou 23.	 Bella ciao 24.	 Meie signaal 25.	 Emajõgi 26.	 Kui kaua
CD 2
1.	 Mere öö 2.	 Armastus on helge 3.	 Üks viis vaid jääb 4.	 Meenuta 5.	 Sa tallasid mu südamel 6.	 Laul möödunud suvest 7.	 Mere muusika 8.	 Romanss 9.	 Väike päikesekiir 10.	 Käes on öö senjorita 11.	 On õnnest puudu veel üks samm 12.	 Arlekino 13.	 Meri mu arm 14.	 Mees oma parimais aastais 15.	 Kutsuv tantsurütm 16.	 Kui kivilind 17.	 Ja sajab ja sajab 18.	 See on dixieland 19.	 Vaikne öö 20.	 Kuum suvi 21.	 Sulle 22.	 Magus september 23.	 Peegelpilt 24.	 Viimne valss
CD 3
1.	 Pimedal ööl 2.	 Vihm 3.	 Las mööduvad aastad 4.	 Kolm kaunist sõna 5.	 Kolme tuvi kohvik 6.	 Hõbedaselt helgib juuksekuld 7.	 Tühjad ümbrikud 8.	 Minu meri ja maa 9.	 Joogem armastuse rõõmuks 10.	 Ei suutnud oodata sa mind 11.	 Kas vana arm ka roostetab 12.	 Popurii merelauludest 13.	 Laulgem minuga sõbrad 14.	 Aastad 15.	 Ära väsi 16.	 Meri meest ei peta 17.	 Atland 18.	 Kodu ja ristikhein 19.	 Olge tasa 20.	 Ema
Harilik kefaal
Harilik kefaal ehk meriärn (Mugil cephalus) on kefaallaste sugukonna kefaalide perekonda kuuluv lepiskala.
Levik ja elupaik
Kefaal on ulatuslikult levinud merekala, kes elutseb nii Euroopa, Aasia, Aafrika, Austraalia kui ka Ameerika veekogudes. Peale mere võib kefaal elutseda ka riim- ja magevees. Kefaal eelistab elupaigana soojemat, 8–24 kraadist vett ning paikneb rahulikes vetes (nagu lahesopid, laguunid, jõed, jõesuudmed ja sadamad) kalda lähedal kuni 120 meetri sügavusel. Hoolimata oma soojalembusest satub kefaal aeg-ajalt ka Eesti vetesse, kust teda on ka püütud. Sellegipoolest loetakse kefaali Eestis väga haruldaseks kalaks. Maailmas tervikuna pole kefaal väljasuremisohus ning seetõttu ka kaitse all.
Kirjeldus
Kefaali keha on silindrilise kujuga ning kala võib kasvada kuni 120 sentimeetri pikkuseks ja kaheksa kilogrammi raskuseks. Täiskasvanud isendi keskmine maksimaalne pikkus on 35–50 sentimeetrit.
Kefaali suu on väike ning nina tömp. Kefaalil on väikesed huuled. Ülahuulel asetseb üks kuni kuus rida silmapaistmatuid hambaid.
Harilikku kefaali aetakse tihti segi valge kefaaliga (Mugil curema), kes on välimuselt hariliku keefaliga küllaltki sarnane ning eelistab ka samasuguseid elupaiku.
Elulaad ja paljunemine
Kefaali eluiga on neli kuni kuusteist eluaastat. Suguküpsuse on saavutanud 20–30-sentimeetrine isend (emased on pikemad), kes on selleks hetkeks ligikaudu kolme aasta vanune. Täiskasvanud emased kefaalid on suuremad kui isased ning kasvavad aasta jooksul rohkem. Üldiselt kasvavad täiskasvanud isendid aastas 3,8–6,4 sentimeetrit.
Kefaal paljuneb vaid soolases vees, kuid veedab suurema osa oma eluajast magevees. Kudemiseks rändavad kefaalid üldiselt rannikust kaugemale ning samuti koevad nad sügavamal (üle 1000 meetri sügavusel), kui nad tavaliselt elutsevad. Emakala võib vabastada ühe kudemisperioodi jooksul 500 000–2 000 000 marjatera (olenevalt emakala suurusest). Kudemine leiab vastavalt kala paiknemisele aset eri aegadel aastas. pisi|Kefaaliparv Kefaal on parvekala.
Kasutus
Kefaali kasutatakse laialdaselt toiduks kasutatud mitmetes maailma piirkondades. Kefaali süüakse ning turustatakse nii värskelt, kuivatatult, soolatult kui ka külmutatult. Lisaks kalale endale tarvitatakse söögiks marja.
Kefaali kasutatkase ka Hiina traditsioonilises meditsiinis.
Püük
Peale selle, et kefaali püütakse looduslikest veekogudest kasvatatakse teda ka kalakasvandustes. Kuna kefaal on parvekala, kasutatakse selle püügiks peamiselt erinevat tüüpi võrke. Mõnes paigas üle maailma on suure ülepüügi tõttu aga kefaali püüdmine võrguga keelatud.
Kefaali suurimad väljapüüdjad on Aasia riigid, nagu Hiina, Taiwan ja Korea. Väljaspool Aasiat püütakse hulgaliselt kefaali ka Venezuelas. Kala püütakse aastas hinnanguliselt 85 000–165 000 tonni.
Trinidad ja Tobago 2022. aasta taliolümpiamängudel
Trinidad ja Tobago osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis kahe sportlasega. See oli neljas kord, kui Trinidad ja Tobago taliolümpiamängudest osa võttis.
Maie Kalda
Maie Kalda (1947. aastani Maie-Liis Kalda; 19. juuni 1929 Väike-Maarja – 8. november 2013) oli eesti kirjandusteadlane ja -kriitik.
Filoloogiakandidaat aastast 1963. Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1966, Soome Kirjanduse Seltsi välisliige aastast 1977, Eesti Kirjanduse Seltsi liige aastast 1993. Õpilaste Teadusliku Ühingu filoloogiasektsiooni juhendaja aastail 1980–1986. Maie Kalda juhendas teaduskraadide taotlejaid.
1980. aastal kirjutas Maie Kalda alla 40 kirjale.
Loominguline tegevus
Maie Kalda esines arvustajana ja kirjandusuurijana aastast 1958. Ta huvitus uudsete, probleemsete ja intrigeerivate kirjandusnähtuste mõtestamisest, aga ka stiiliküsimustest, käsitledes Jaan Krossi, Karl Ristikivi, Kalju Lepiku, Mait Metsanurga, Albert Kivika, Vaino Vahingu, Arvo Valton, Kivisildniku ja teiste kirjanike loomingut. Temalt pärinevad mitmed uurimused eesti kirjanduse arengusuundade ja kirjanduselu kohta 1950.–1980. aastatel, sealhulgas käsitles ta ümberhinnanguid nõukogulikust tsensuurist vabanemise tingimustes ja kirjandusajakirjade toimetajate tööd.
Ta osales akadeemilise eesti kirjandusloo loomisel autorina ja "Eesti kirjanduse ajaloo" IV köite 2. raamatu (1984) ja V köite 2. raamatu (1991) toimetajana, oli aastaid kohalike ja välismaiste teatmeteoste kaastööline ning kirjutas kooliõpikuid, osales õppemetoodiliste materjalide koostamisel jm.
Isiklikku
Maie Kalda, füüsik Jaan Kalda ema, oli ühe-raamatu-autori Madde Kalda tütar. Tema suvekodu asus Muhus rohkem kui 100-aastases popsitares ja ta oli loomasõber.
Wisła (linn)
Wisła (saksa Weichsel) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas. Wisła asub Wisła jõe ääres, Tšehhi piiril.
Wisła on talispordi- ja turismikeskus.
Küla on esmamainitud 17. sajandil. 1880. aastatel kujunes suvituskohaks. Linnaõigused sai Wisła 1962. aastal.
Ihaste mõis
Ihaste mõis (saksa keeles Ihasteküll) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. .
Mõis rajati 1720. aastatel Luunja mõisast eraldatud alast.
Hérault' departemangu haldusüksuste loend
Hérault' departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik Prantsusmaa Hérault' departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Montpellier' linna puhul on toodud ka kantonitesse kuuluvad linnaosad.
Béziers
Agde'i kanton
Bédarieux' kanton
Béziers' 1. kanton
Béziers' 2. kanton
Béziers' 3. kanton
Béziers' 4. kanton
Capestangi kanton
Florensaci kanton
Montagnaci kanton
Murviel-lès-Béziers' kanton Olargues'i kanton
Pézenas' kanton
Roujani kanton
Saint-Chiniani kanton
Saint-Gervais-sur-Mare'i kanton
Italodisko
Italodisko kujutab endast 1970. ja 1980. aastatel Lääne-Euroopas tehtud eri stiilides elektroonilist tantsumuusikat, mille futuristliku kõla loomiseks kasutati süntesaatoreid ja vokodere.
Hérault' departemangu haldusüksuste loend
Béziers
La Salvetat-sur-Agout' kanton Serviani kanton
Italodisko
Tuntumate esitajate hulka kuuluvad Baltimora, Eddy Huntingdon, Fancy, Gazebo, La Bionda, Giorgio Moroder, Radiorama, Sabrina.
Hérault' departemangu haldusüksuste loend
Lodève
Aniane'i kanton
Le Caylari kanton
Clermont-l'Hérault' kanton
Ganges'i kanton
Gignaci kanton
Lodève'i kanton
Lunas' kanton
Saint-Martin-de-Londres'i kanton
Montpellier
Castelnau-le-Lez' kanton Castries' kanton
Claret' kanton
Frontignani kanton
Lattes'i kanton
Luneli kanton
Les Matelles'i kanton Mauguio kanton
Mèze'i kanton
Montpellier' 1. kanton Linnaosad:
Montpellier' 2. kanton Linnaosad:
Montpellier' 3. kanton Linnaosad :
Montpellier' 5. kanton Linnaosad:
Montpellier' 6. kanton Linnaosad :
Montpellier' 7. kanton Linnaosad :
Montpellier' 9. kanton Linnaosad: Mosson La Paillade Celleneuve Les Hauts de Massane (Massane kõrgendikud) Blayac-Pierres Vives Malbosc Le Grand Mail Les Tritons
Montpellier' 10. kanton Linnaosad:
Pignani kanton
Sète'i 1. kanton Linnaosad:
Knežė
Knežė on küla Leedus Skuodase rajoonis Aleksandrija vallas. Knežė jääb Luoba jõe äärde.
Ajalugu
Muinsuskaitse all on Jedžiotai linnamägi (jääb külla vaid osaliselt), mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande algul. See põletati maha enne Apuolė linnuse ründamist, kuid sealsed kaitseehitised võeti hiljem taas tarvitusele. Arvatakse, et tegemist võib olla kuralaste Lobe muinaslinnusega, mida mainitakse aastal 1253.
Küla on kujunenud Luoba jõe ääres asunud vesiveski juurde. Aastal 1910 sai see üleujutuses rängalt kannatada, aastal 1912 hävis veskikoht aga tules. Aastal 2015 püstitati veskikoha juurde 30 meetri pikkune sild, mis ühendab Knežėt Kaukolikaiga.
Indrek Suigusaar
pisi|Arhitektuuribüroo PLUSS OÜ volitatud arhitekt / partner Indrek Suigusaar Indrek Suigusaar (sündinud 7. juunil 1974 Tallinnas) on Eesti arhitekt.
Indrek Suigusaar õppis aastatel 1989–1992 Tallinna Tehnikagümnaasiumis, mille lõpetas hõbemedaliga. 1992. aastast jätkas õpinguid Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna arhitektuuri õppetoolis ning lõpetas ülikoolis 1997. aastal cum laude.
Aastatel 1997–2000 töötas Indrek Suigusaar arhitektuuribüroos Kolde Projekt AS ning 2000–2004 Kolde Grupp OÜ-s. Alates 2004. aastast tegutseb Suigusaar juhtivarhitekti ja partnerina arhitektuuribüroos Pluss OÜ.
Arhitektuuribüroo Pluss OÜ asutati aastal 2002 ning on projekteerinud rohkem kui 1 000 000 ruutmeetrit ühiskondlikke hooneid, kortermaju ja eramuid – nii uusehitisi kui ka renoveeritavaid ja restaureeritavaid hooneid.
Indrek Suigusaar on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Tuntumad tööd
Indrek Suigusaar on praktilise arhitektuuri esindaja, kes lähtub põhimõttest, et hoone peab olema kasutajasõbralik ja inimkeskne. Suigusaare loomingus on oluline koht keskkonnatunnetusel ning hoone sobivusel seda ümbritseva ruumiga.
Indrek Suigusaart tuntakse kaasaegsete ja keskkonnasõbralike rohebüroode arhitektina. Suigusaar projekteeris Eesti esimese rohebüroo Sõpruse puiesteel ning tema loodud on jätkusuutlikud büroohooned Büroo113 ja Järvevana tee 7b Tallinnas. Lisaks on Suigusaar mitmete keskkonnasäästlike elamuarenduse ja ärihoonete arhitektuursete lahenduste autor.
Indrek Suigusaare elu ja loometee on tihedalt seotudTallinna Nõmme linnaosaga, haridusteed alustas ta Nõmme põhikoolis (toonane 34. kool). Suigusaar on projekteerinud mitmeid Nõmme linnaosale olulisi hooneid, näiteks Sanatooriumi parki rajatava Põllu tn 63 tervisekeskuse, Nõmme vana miilitsakooli asemele kavandatud Pärnu mnt 328 arenduse ning kaks Nõmme turuhoone läheduses paiknevat Kesknõmme arenduse kortermaja (Turu plats 3 ja Vana-Mustamäe tn 2).
Indrek Suigusaare loomingu hulka kuulub ka tehnoloogiliselt keerulisi rajatisi ja meditsiiniasutusi. Ta kuulub Põhja-Eesti Regionaalhaigla mitme korpuse autorite hulka ning on Tallinna Lastehaiga ja Ida-Tallinna Keskhaigla renoveerimisprojektide, Laste Vaimse Tervise Keskuse hoone ning veel mitme meditsiiniasutuse arhitektuuriliste lahenduste autor.
Ühiskondlik tegevus
Indrek Suigusaar on Tallinna Sulgpallklubi liige ning osalenud veteranide meistrivõistlustel sulgpallis nii Eestis kui ka Baltikumis.
Valitud töid
2021    Põllu tn 63 tervisekeskus, Tallinn
Madli tn 1 korterelamu, Tallinn
Peterburi tee 1a ärihoone, Tallinn (kaasautor J. Jagomägi)
2020    Kesknõmme kodud, Turu plats 3 ja Vana-Mustamäe tn 2, Tallinn
Allveelaeva tn 4 äri- ja eluhoone, Tallinn. (kaasautorid J. Jagomägi, T. Tammesson)
Peetri tn 9 ärihoone, Tallinn (kaasautor J. Jagomägi)
2019    Pärnu mnt 113 ärihoone, Tallinn (kaasautor T. Tammesson)
Kadapargi elukvartal, Ehitajate tee 91, 91a, Kadaka tee 141 ja 141a, Tallinn
Sepapaja tn 10 ärihoone, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, J. Jagomägi)
Taevakivi 7 tootmishoone rekonstrueerimine ja laiendamine, Tallinn (kaasautor T. Miller)
2018    Pärnu mnt 31 äri- ja eluhoone, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, G. Kurusk, J. Jagomägi, T. Tammesson)
Sitsi õunaaia elukvartal, Tallinn
2017    Noblessneri Kodusadama kvartal, Staapli tn 3, 4, 8, 12, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, J. Jagomägi, G. Kurusk, T. Tammesson, R. Pütsep)
Korterelamu Madala tn 16, Tallinn
2016    Järvevana tee 7b ärihoone, Tallinn
Korterelamud C. R. Jakobsoni tn 7, Tallinn
2014    Laste Vaimse Tervise Keskus, Tervise tn 28, Tallinn
Korterelamud Tedre tn 53, Tallinn
Korterelamud Kakumäe tee 94, 96, 98, 100, 102, Tallinn
2013    Panorama City kaubandus- ja meelelahutuskeskus, J. Smuuli tee 1, Tallinn (kaasautor Indrek Allmann)
2012    Ärihoone Sõpruse pst 157, Tallinn
SA PERH C-korpus, J. Sütiste tee 19, Tallinn (kaasautor I. Allmann)
2011    Eramu Kännu tn 6, Tallinn
Eramu Soolahe tn 21a, Tallinn
2009    SA PERH X-korpus, J. Sütiste tee 19, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, I. Heinsoo)
Puitmaja Nõmmel, Harku tn 21, Tallinn
2008    SA PERH B-korpuse renoveerimine, J. Sütiste tee 19, Tallinn (kaasautor I. Allmann)
AS Ida-Tallinna Keskhaigla administratiivhoone renoveerimine, Ravi tn 18, Tallinn
2007    Holdre mõisa peahoone rekonstrueerimine, Valga maakond
2006    Korterelamud Linnu tee 33, Tallinn
Korterelamud Vabaduse pst 181, Tallinn
2004    Rahvusooper “Estonia” teatrihoone ja vahekorpuse renoveerimine, Estonia pst 4, Tallinn (kaasautorid P. Jänes ja I. Allmann)
Korterelamu Asunduse tn 15 renoveerimine, Tallinn
SA Tallinna Lastehaigla A-korpuse renoveerimine, Tervise tn 28, Tallinn
Eramu Sulupere külas Raplamaal
2003    Eesti Draamateatri rekonstrueerimine, Pärnu mnt 5, Tallinn (kaasautor P. Jänes)
2002    SA Tallinna Lastehaigla B-korpuse renoveerimine, Tervise tn 28, Tallinn
Eramu Sõõru tn 20/22, Tallinn
2001    Eramu Võrse tn 25, Tallinn
2000    Rannarestoran “Paat”, Pringi küla, Viimsi vald, Harjumaa
Võistlustöid
2020    Madli tn 1 korterelamu; esikoht
Peterburi tee 1a ärihoone (kaasautor J.Jagomägi); esikoht
2019    Uus-Veerenni elukvartali VIII-X etapp, Tallinn (kaasautor T. Tammesson); esikoht
Allveelaeva 4 äri- ja eluhoone, Tallinn (kaasautorid J. Jagomägi, T. Tammesson); esikoht
2018    Pärnu mnt 113 ärihoone, Tallinn (kaasautor T. Tammesson); esikoht
Sepapaja 10 ärihoone, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, J. Jagomägi); esikoht
2016    Pärmivabriku kvartal, C. R. Jakobsoni 14, Tallinn; esikoht
Pärnu mnt 31 äri- ja eluhoone, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, G. Kurusk, J. Jagomägi, T. Tammesson); esikoht
Pärnu mnt 328 äri- ja eluhoone, Tallinn; esikoht
2015    Noblessneri Kodusadama kvartal, Staapli 3, 4, 8, 12, Tallinn (kaasautorid I. Allmann, J. Jagomägi, G. Kurusk, T. Tammesson, R. Pütsep; rahvusvahelise arhitektuurivõistluse esikoht
Korterelamu Madala 16, Tallinn; esikoht
2014    Ärihoonete kvartal Väike-Paala 1a, Tallinn (kaasautorid J. Jagomägi, G. Kurusk); esikoht
2006    Vetevana elurajoon, Koidu maaüksus, Rae vald; esikoht
2004    Tatari 64 ärikompleks; esikoht
Tunnustus
2020    Baltic Real Estate Award „Parim linnaruumi uuenemine“ (Noblessneri sadamalinnak)
2015    „Aasta parim puitehitis“ fassaadiauhind (Sõpruse pst 157 ärimaja)
Eesti Arhitektide Liidu Aastapreemia nominent (Sõpruse pst 157 ärimaja)
2013    „Aasta katus“ parim lamekatus (SA PERH C-korpus)
Viited
„Arhitekt: uutes Eesti büroohoonetes ei pea enam kõrbekuiva või külmaks konditsioneeritud õhu pärast muretsema“. Eesti Päevaleht/Delfi, 11.mai 2021.
„Selgusid Eesti Arhitektide Liidu aastapreemia nominendid“. Õhtuleht, 19. november 2015.
„Puidu renessanss aasta puitehitise võistlusel“, Leele Välja. Sirp, 27. november 2015.
„Väärikas paekivist eramu“. Äripäev, 29. november 2002.
Joora mõis
Joora mõis (saksa keeles Joora) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. .
Poleerimine
Poleerimisrežiimi mõjutavad tegurid on poleerpadja valik, poleerpasta valik ning masina pöörlemiskiirus.
Birka Cruises
pisi|Birka Stockholm augustis 2015 Birka Cruises (varem Birka Line) oli Ahvenamaa laevandusettevõte, mis käitas Läänemerel kruiisilaeva Birka Stockholm, mille lähtepunktiks oli Stockholm. Birka Line'il on kaubalaevanduse tütarettevõte Birka Cargo.
Juulis 2020 teatas Eckerö Line, et sulgeb pärast 49-aastast tegutsemist oma tütarettevõtte Birka Cruises.
Tekiila-agaav
Tekiila-agaav (Agave tequilana) on taimeliik agaaviliste (Agavaceae) alamsugukonnas. Tekiila-agaave kutsutakse veel sinisteks agaavideks või Weberi sinisteks agaavideks. See liik on Mehhikos oluline tänu oma rollile populaarse destilleeritud alkohoolse joogi tekiila põhikomponendina.
Nime tekiila-agaav andis sellele taimele Strasbourgis sündinud botaanik Frédéric Albert Constantin Weber, kes klassifitseeris Mehhiko taimestikku 1890. aastate lõpus ning avaldas tekiila-agaavi klassifikatsiooni 1902. aastal Prantsuse väljaandes “Bulletin du Muséum d'histoire naturelle” (8:220, Paris, 1902).
Levila ja kasvukoht
Tekiila-agaavid on pärit Mehhikost, täpsemalt Jalisco osariigist Santiago de Tequila vallast ja linnast. Nad kasvavad 1500 meetri kõrgusel merepinnast. Eelistavad viljakat ja liivast pinnast piirkondades, kus temperatuur ei lange alla −4 °C või ei ületa 36 °C. Eelistab päikesepaistelisi kasvukohti. Tekiila-agaav on aretatud taimeliik, looduslikku populatsiooni ei esine. Taimed võivad kasvada põuases ja mereäärses piirkonnas ning kannatavad ka soolast vett. Taim vajab aasta läbi väga palju valgust.
Kirjeldus
Tekiila-agaav ehk sinine agaav on keskmise suurusega liik, mis moodustab suhteliselt õhukese, jäikade, sinakas-roheliste lehtedega sukulendi roseti, mille läbimõõt võib olla 2–4 meetrit.
Vars on lühike ja paks, 30–60 cm pikk. Rosett on läbimõõduga 2–4 meetrit.
Lehed on noolekujulised, kitsad ja altpoolt paksenevad, kinnitudes lühikesele varrele ja jättes sageli mulje, et lehed kasvavad välja otse maa seest. Umbes 90–120 cm pikad ja 8–12 cm laiad. Lihakad ja kiulised lehed on suure veevaruga. Värvuselt sinakas-rohelised või sinakas-hallid. Kahjustuse korral muutub viga saanud koht punakaks. Leheäär on lainjas, mille tipus on oga. Okkad on ühtlaselt paiknevad, pruunid, 3–6 mm pikad ja paiknevad teineteisest 1–2 cm kaugusel.
Lehekodarikust kasvab välja 5–6 (10) meetri kõrgune ja 30 cm jämedune õisikuvars, millel võib avaneda suur hulk õisi. Kasvab väga kiiresti, kuni 5 cm päevas. Agaavi õitsemist peab looduses aastate vältel ootama ja kasvandustes ei lastagi neil õisikuvarre moodustumiseni areneda. Õitsemiseks valmistumine kulutab ohtralt varusüsivesikuid ja käärimiseks vajalikke suhkruid jääb väheseks.
Õied on 65–75 mm pikad, milles on kuus tolmukat. Emakas on 28–32 mm pikk. Õite lõhn on tugev ja vänge, neid tolmeldavad teatud liiki nahkhiired. Seemned levivad tuulega. Sinine agaav on suuteline paljunema ka vegetatiivselt sigisibulate abil. Õitseb suvel. Õitsema hakkab 5–8 aastaselt, kasvandustes sageli alles 10–25 või isegi 50 aasta vanuselt.
Eluiga
Tekiila-agaavi eluiga looduses on 10–15 aastat kuni õitsemiseni, peale õitsemist taim sureb. Mida soojem kliima, seda kiiremini saavutab taim oma küpsuse. Istandustes on eluiga kuni 50 aastat, sest õisikuvars lõigatakse enne õitsemist ära.
Kasutus
Mehhikos kasvatatakse tekiila-agaavi juba enam kui 200 aastat ja seda kasutatakse destilleeritud alkohoolse joogi tekiila tootmiseks. Idee valmistada agaavist alkohoolset jooki avastasid indiaanlased. Tekiilat toodetakse sinise agaavi südamikust, mida korjatakse tavaliselt 8.–12. aastal. Südamik kaalub keskmiselt 30–45 kg (kuni 90 kg) ja sisaldab piisavalt süsivesikuid viie liitri tekiila tootmiseks. Küpsed agaavid sobivad ka toiduks, neid röstitakse ja süüakse pidustuste ajal. Lehe kiududest saab valmistada ka nööri, kuid see ei ole väga tugev. Agaavi kasutatakse ka haljastuses, eriti kiviktaimlates. Kiududest ja viljalihast valmistatakse seepi.
Tekiila tootmine
Tekiila on sama rangelt kaitstud kui prantslaste konjak. Seda, kas kõik vastab reeglitele näitab pudeli sildil olev kombinatsioon NOM (Norma Oficial Mexicana). Tekiilaseaduse esimene redaktsioon võeti vastu juba 1949. aastal. Mehhiko valitsus peab tekiilatööstust nii oluliseks, et on suutnud suruda Tekiila linna ümbritsevad agaaviistandikud UNESCO kaitsealuste objektide nimekirja. Selleks et üht jooki võiks nimetada tekiilaks, peab selle tooraine olema vähemalt 51% ulatuses tekiila-agaav, mis on kasvatatud Mehhikos Jalisco osariigis või sellega piirnevates Guanajuatos, Tamaulipases, Michoacanis või Nayaritis. Samuti peab jook olema pruulitud ja pudeldatud samas piirkonnas. Tekiila on agaavimahlast kääritatud jook, mida on pärast käärimise lõppemist alkoholisisalduse tõstmiseks destilleeritud.
Valmistamine
Ühe pudeli tekiila saamine eeldab käsitööd. Esmalt kasvatatakse agaavitaimi põllul 8–10 aastat. Selle ajaga jõuavad õitsemiseks valmistuvad taimed rohkelt varuaineid koguda. Koristusküpsel agaavipõllul raiutakse taimedelt lehed. Alles jäävad hiiglaslikke käbisid meenutavad varred, mida nimetatakse cabecas (pead) või pinas (käbid). Kuni 90 kg kaaluvad agaavipead veetakse pruulikotta ning neid küpsetatakse ahjus 24 tundi. Küpsetamine toimub veeauru rõhu abil, kas traditsioonilistes müüritise ahjudes või autoklaavides. Küpsetades laguneb tärklis ning tekivad kääritamiseks vajalikud lihtsuhkrud. Siis jahutatakse agaavipäid 24 tundi, seejärel purustatakse. Purustatud massi töödeldakse veesurvega ning pressitakse välja mesiaine. Ülejäänud tahke mass visatakse minema. Küpsetatud agaavipeadest eraldatud mesiaine pannakse suurtesse roostevabast terasest anumatesse käärima. Käärimisprotsess kestab 72–150 tundi. Käärimisprotsessi ajal lisatakse mett, pärmi, vett ja muid kääritamiseks vajalikke aineid. Valmis käärinud meski kallatakse ümber ning destilleeritakse. Juua võib tekiilat pärast teistkordset destilleerimist.
Lawrence'i maakond (Indiana)
Maakonna halduskeskus on Bedford.
Ajalugu
Maakond moodustati 7. jaanuaril 1818.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 46 134.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Neeruti maastikukaitseala
300px|pisi|Neeruti Eesjärv
Neeruti maastikukaitseala paikneb Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Kaitseala kogupindala on 1271 ha.
Maastikukaitseala loodi 1957. aastal kaitsmaks Pandivere kõrgustiku põhjaosa mägesid (Neeruti mäed) ja nendevahelisi järvi (Neeruti järved). Neeruti mäed on tekkinud mandrijää taandumisel ning kuuluvad oma iseloomult osalt ooside, osalt mõhnastike hulka. Suurimad absoluutsed kõrgused küündivad seal 125 meetrini.
Tuntumad vallseljakud Neerutis on Tammemägi, Valgeristi mägi, Patermägi, Tornimägi, Linnamägi, Emumägi, Mustakatku mägi, Sadulamägi. Kaitseala tuntumate järvede hulka kuuluvad Eesjärv (2,7 ha, 3,1 m sügav), Tagajärv (3,2 ha, 7 m sügav), Sinijärv (1,2 ha, 4,3 m sügav), Orajärv (2,8 ha, 4,3 m sügav).
Linna- ja Sadulamäge peetakse muinaslinnusteks.
Kaitsealal on olemas matkarada kogupikkusega 14 km, samas võimalus ka lühematkeks matkadeks. Puhkepaviljonide, lõkkekohtade ja ujumisvõimaluse olemasolu.
Kaitsealal on keelatud liikuda väljaspool teid ja radu. Kalapüük, seente ja marjade korjamine kaitsealal toimub üldises korras.
Maastik
Neeruti maastikukaitseala maastik on suuresti kujunenud pleistotseeni lõpus, umbes 12 500 aastat tagasi, mil Põhja-Eesti suurim liustike kulutuspiirkond Pandivere kõrgustik mandrijää taandumisel jää alt vabanes. Nimekaim Eesti geoloog ja jääaja uurija Endel Rähni on seetõttu Neeruti maastikukaitseala nimetanud jääaja muuseumiks.
Oosid Neerutis on kujult enamasti kitsad ja teravaseljalised ning mandrijää liikumisuuna järgi vormitud loode kagusuunalisteks vallseljakuteks, üksikute sulglohkude ja oosiharjade kõrguste vahe ulatub 35 meetrini, harja laiuseks võib aga kohati olla vaid 2 meetrit. Ooside vahel paiknevad mõhnastikud, mis tekkeviisilt on sarnased, kuid erinevad oosidest korrapäratu kuju poolest. Kohalik rahvasuu on oosid mägedeks nimetanud ning neile ka omapärased nimed andnud: Unimägi, Kuresöödimägi, Rebaste mägi, Ämmamägi, Emumägi, Mustakatkumägi, Tammemägi, Ristamägi, Vesiaugumägi, Ussimägi. Iga nime taga peitub ka omapärane tekkelugu. Neeruti maastikukaitseala ilmestavad enamasti oosidest ida pool paiknevad piklikud glatsiokarstilised lohud, mis võivad olla kuni 10 meetrit sügavad. Need sulglohud on oosidevahelise jää sulamise tulemus. Kuna aluspõhja reljeef Neerutis on väga liigestatud, on ka lohke palju. Mõnedesse neist lohkudest on aja jooksul tekkinud ka järved: Eesjärv, Orajärv, Sinijärv, Tagajärv ning kümmekond suviti veeta jäävat järvikut.
Kaitseala mägede piirkonnas leidub ka väiksemaid ning natuke suuremaid soiseid alasid. Sinijärve ümbruses laiub Sinijärve soo, soine on ka ala Eesjärve ümber ning Tagajärve ja Orajärve kagukallas. Lisaks veel tilluke Määra soo, mis asub Sinijärvest lõunas ning oosistikust edelas laiub Undisoo. Lalli raba ja Hobujärve soo on tõenäoliselt olnud varem järved, sest praegusedki Neeruti järved on aegamisi kinni kasvamas ning soostumas.
Taimestik
pisi|Kaunis kuldking Neeruti vaheldusrikas pinnamood muudab ka kaitseala mullastiku viljakas ja eripalgeliseks ning taimestiku väga rikkalikuks. Valitsevaks kaitseala metsatüübiks on kuusik, kuid kasvukoha on seal leidnud ka enamik Eesti lehtpuuliike ning ka mitmed sissetoodud võõrliigid. Näiteks on Neeruti mõisaäärses tammikus valitsevaks puuliigiks Põhja-Ameerikast pärit punane tamm (Quercus rubra). Eesjärve ääristab kaunis allee.
Põõsarinne kaitseala metsades on väga lopsakas, seal leiab kasvamas sarapuud, lodjapuud, kuslapuud, punast leedrit, magesõstart, kontpuud, näsiniint. Neeruti puud on sageli aja jooksul omandanud eripärase kuju: tamm on sanga külge saanud või on lehise oksad pudelikujulised. Neerutit on fotodel, kui "muusikaliste" puude leiupaika, tutvustanud helilooja Alo Põldmäe.
Alustaimestikus leidub tavalisemate taimede seas ka haruldasemaid taimeliike: parasiittaim harilik käopäkk (Lathraea squamaria), mürgine salu-siumari (Actaea spicata), harilik ussilakk (Paris quadrifolia), omapärane harilik metspipar (Asarum europaeum), kevadine seahernes (Lathyrus vernus) kui varaseim kevadine õitseja ja kuutõverohi (Polygonatum odoratum).
Suurima õiega kodumaine orhidee kaunis kuldking (Cypripedium calceolus) on Neeruti metsade ja puisniitude kaitsealune taim.
Ohtralt leiab metsades kasvamas sõnajalgu: kilpjalad, naistesõnajalad, laanesõnajalad, kolmissõnajalad, maarja-sõnajalad. Niiskemad ning varjulisemad paigad on kasvukohtadeks osjadele ning koldadele.
Neeruti järvedes on levinud haruldane taim – valge vesiroos, mis on looduskaitse all.
Loomad ja linnud
pisi|Metsnugis
Neerutis ja selle lähiümbruses elab arvukalt metskitsi, metssigu, rebaseid ja kährikkoeri, leidub ka ilveseid ja mäkrasid.