cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juhan Libe
1944. aastal kolis uuesti Saksamaale. Andis Danzigis välja ajalehte Teateleht Eestlastele. Arreteeriti mõneks kuuks liitlaste poolt, pärast vabanemist siirdus ta Taani, kus ta 1947. aastal suri.
Crisis Core: Final Fantasy VII
Crisis Core: Final Fantasy VII (クライシス コア -ファイナルファンタジーVII, -Kuraishisu Koa -Fainaru Fantajī Sebun) on Square Enix'i toodetud arvuti-rollimäng PSP-le. Crisis Core on eellugu Final Fantasy VII-le.
Mäng keskendub Zack Fair-ile, kes on Soldier'i Teine klass (hiljem Esimene klass). Mäng räägib juhtumistest alates Wutai sõjast kuni Zack'i surmani. Hiljem tehti mängu selgitamiseks film Last order: Final Fantasy VII.
Rosma
Rosma on küla Põlva maakonnas Põlva vallas Võru–Põlva maantee ääres. Küla territooriumi pindala on 11,4 km².
Külas asuvad ristipuud, Rosma ristimets ja Moorimäe ristipuud.
Ajalugu
Rosma ajalugu ulatub tagasi muinasaega. Liivimaa kroonikas mainitud Valgatabalve ja Ugandi kagupoolse osa piirialal asuv küla oli tolleaegsete kaubateede üks sõlmpunkte. 13. sajandist on esimesed teated Põlva kihelkonna kohta. Esimesed teated Rosma küla kohta pärinevad aastast 1638 (Rozma Kywi), mil Liivi sõja järel jäi Rosma Rootsi Kuningriigile kuuluvale territooriumile. 1939. aastast kuulus Rosma küla Põlva valla koosseisu.
Vaatamisväärsused
Muinsuskaitseseaduse alusel on tunnistatud arhitektuurimälestiseks Rosma külas järgmised ehitised:
Hariduselu
Johannes Käisi lapsepõlv möödus Põlvamaal Rosma külas. Põlva lähedal laias ja sügavas ürgorus lookleva Peri ja Ora jõe lähedal Päkamäe idapoolse nõlva all seisab tänini Rosma küla koolitare – Johannes Käisi sünnipaik. 1872. aastal valminud koolimajas oli üks klassiruum, palvetuba ja kaks väikest elutuba, kus elas Johannes Käisi isa oma perega alates 1878. aastast.
1965. aastal pandi Rosma koolimajale mälestustahvel, kümme aastat hiljem aga istutasid endise Võru Õpetajate Seminari kasvandikud ja Põlva Keskkooli esindajad mälestustammiku Päkamäe nõlvadele, kus oli Johannes Käisi esimene mängumaa.
1989. aastal asutati Rosmal kodanikualgatusena Waldorfi pedagoogika põhimõtetel tegutsev üldhariduskool ja lasteaed, Johannese Kool ja Lasteaed Rosmal. 1999. aastal sai koolist põhikool. 2011/2012. õppeaastal õppis koolis 45 õpilast ja töötas 14 õpetajat. Koolis õppimine on tasuline. Kooli peab MTÜ Rosma Haridusselts, mille liikmeteks on lapsevanemad. Kooli juures tegutseb ka lasteaed.
Külaelu
17. märtsil 2008 asutatud Rosma Küla Seltsi asutasid kakskümmend aktiivset külaelanikku. Seltsi eesmärgiks ja ülesandeks on arendada ja elavdada külaelu, tegeleda küla ajaloo uurimise ja kogumisega, traditsioonide taastamisega. 2012. aastal valmis seltsi eestvedamisel ja kaasfinantseerimisel Rosma mänguväljak, küla teedele ja tänavatele paigaldati viidad ja sildid. Iga aasta 1. mail korraldab selts külakeskuseks kujunenud Rosma vesiveski kõrval külapäeva.
Rosma külavanemad:
Kanamardi
Kanamardi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Tondirahu
pisi|Tondirahu Tondirahu on 1,5 hektari suurune saar (rahu) Lääne maakonnas Haapsalu linna alal Väinameres Matsalu rahvuspargis Kumari laiust põhjas ja 1 km Valgerahust lõunas. Saare suurim kõrgus on 3 m üle merepinna. Saare rannajoone pikkus on 760 meetrit.
Linnustik
Saarel asus perioodil 1986–2010 Eesti suurim kormoranide koloonia. Nende väljaheidete tõttu kadus saare rohelus: türnpuud, pihlakad ja kibuvitsad on pleekinud ja raagu läinud. Suviti on saar kormoranide väljaheidetest valge. Võib-olla ongi saar nime saanud tontlike lindude järgi.
Esimesed kormoranid asusid Tondirahul pesitsema 1986. aastal. Suurim oli kormoranide arvukus sel saarel 2000. aastal, mil seal pesitses 2911 paari. 2011. aastal fikseerisid TÜ Mereinstituudi ihtüoloogid, et kormoranid on saare hüljanud ja asunud kaugematele saartele.
Looduskaitse
Linnustiku ja taimestiku tõttu kaitstakse saart loodusreservaadina. Inimeste viibimine saarel ning 500 m laiuses veevööndis selle ümber on keelatud, välja arvatud teaduslikeks uurimistöödeks ning järelevalve- ja päästetöödeks.
Tšernjahhovsk
Tšernjahhovsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Tšernjahhovski rajooni keskus. Linn on asutatud 1336. aastal Ida-Preisimaal. Selle 1946. aastani Saksamaale kuulunud linna nimi oli Insterburg.
Praeguse nime sai linn 1946. aastal, Teise maailmasõja ajal Ida-Preisimaa sõjalise operatsiooni käigus langenud kindral Ivan Tšernjahhovskõi järgi.
Insterburgi lähedal Landveri asulas Stilizini mõisas suri 25. mail 1818 kindralfeldmarssal Michael Andreas Barclay de Tolly, kui ta oli teel oma Jõgeveste mõisast Saksamaale tervist parandama.
Vanast uhkest linnast on vähe alles jäänud, sest II maailmasõja ajal pommitas linna rängalt Briti lennuvägi ning seejärel rullusid sealt üle Nõukogude maaväed
Ikonoklasm
Ikonoklasm (kreeka keele sõnadest eikōn 'kuju', 'pilt' ja klasma 'purustamine') üldtähenduses on uskumus, et visuaalse (eelkõige staatilise - pildid, skulptuurid, ehitised jm) kunsti ühiskondlik, poliitiline, religioosne, filosoofiline vm taunimine ja taunitavate taieste eesmärgipärane hävitamine eelnimetatud ajenditel on ühiskondlikus kontekstis kuidagi oluline või kõnekas. Sõna kasutatakse ka piltlikus tähenduses pühaks peetavate tõekspidamiste ründamise kohta.
Eesti keeles on sõna peamiselt kasutatud Bütsantsi ajaloo kontekstis kahe perioodi kohta, mil riigis keelati ikoonide austamine, aga mõnikord ka reformatsiooniaegsete pildirüüstete kohta. Ikonoklasmi ilmingud on ka kirikute purustamine Prantsuse revolutsiooni ajal, keisri ja temaga seotud isikute piltide ja kujude hävitamine Nõukogude Venemaal pärast Oktoobrirevolutsiooni, ajalooliste pühakodade ja kujude hävitamine Daeshi vallutatud aladel jm.
Arseni Poolgas
Arseni Poolgas (21. mai 1908 Tallinn – 23. detsember 1972 Tallinn) oli tunnustatud eesti seltskonnatantsu ja võistlustantsu õpetaja.
Tegutses lavatantsijana Berliinis 4 aastat. Lõpetas Pariisis Académie des Maîtres de Danse ja 1933. aastal Šveitsi tantsuühingu kooli.
1924. aastal avas tantsukooli Viru tänaval ja hiljem Lai 13, kuhu paigutati 2008 ka tema mälestustahvel.
1934 osales Monte-Carlo tähesõidul koos Nikolai Metsa ning Alfred ja August Zimmermanniga.
1936 tunnistati Eesti parimaks tantsuõpetajaks ja samal aastal sai Haridusministeeriumi tantsuõpetaja diplomi. 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse. Arreteeriti salakaebuse peale ja viibis 1942–1952 asumisel Siberis. Tegutses hiljem elu lõpuni tantsuõpetajana Tallinnas.
Panter
Liigid
Väljasurnud liigid:
Hoorn
Hoorn on linn Hollandi loodeosas ning kuulub Põhja-Hollandi maakonda.
Hoorn'i linna pindala on 52,24 km², millest maismaa moodustab 19,31 km² ja vesi 32,93 km². Linnas elab 68 068 elanikku (2005).
Hoorn sai linnaõigused aastal 1357.
Hoorni linnas on ajalooline raudtee Hoorni ja Medembliki vahel (Steamtrain Hoorn Medemblik).
Friedland
Friedland võib tähendada järgmist:
Arvo Mets
Arvo Mets (vene keeles Арво Антонович Метс; 29. aprill 1937 Tallinn – 1997 Moskva) oli eesti päritolu vene luuletaja, vene vabavärsi teoreetik ja praktik, uuema vene vabavärsi rajajaid ning tõlkija.
Hochfilzen
Hochfilzen on vald ja asula Tirooli liidumaal Austrias. Hochfilzeni pindala on 32,7 km² ja see asub 959 m kõrgusel merepinnast. 2005. aastal oli asulas 1131 elanikku.
Arvo Mets
Elulugu
Arvo Mets sündis Tallinnas. Tema luterlasest ema oli pärit Tallinnast, õigeusklik isa Anton Mets Pärnumaalt. Vanemad ei vallanud vene keelt, poeg õppis vene keele selgeks iseseisvalt. Ta lõpetas 1960. aastal Leningradi Raamatukogunduse Instituudi ja töötas seejärel bibliograafina Pärnus, Tartus ja Komsomolskis Amuuri ääres. Sealtpeale hakkas ta luulet kirjutama, algul eesti ja vene keeles, hiljem ainult vene keeles.
Laduškin
Laduškin on linn Venemaa Kaliningradi oblasti Bagrationovski rajoonis. Asub Wisła lahe ääres.
Hochfilzen
Hochfilzen on tuntud talispordikeskusena. Seal on peetud neli korda (1978, 1998, 2005 ja 2017) laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi. Igal aastal toimuvad seal laskesuusatamise maailma karikavõistluste etapid.
Arvo Mets
Elulugu
1965. aastal asus ta õppima Maksim Gorki nimelisse Kirjandusinstituuti Moskvas. Instituudi lõpetamise järel jätkas ta õpinguid aspirantuuris. Väitekiri, mis käsitles vabavärssi vene ja eesti luules, jäi ebaõiglaste rünnakute tõttu kaitsmata.
Laduškin
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Ludwigsort.
Arvo Mets
Elulugu
1972. aastal algatas Arvo Mets ajakirjas Voprossõ Literaturõ poleemika "Millest on vaba vabavärss?", mis teadvustas vabavärsi olemasolu ja võimalusi. Ajakirjas ilmusid põhjalikud artiklid vabavärsist, autoriteks tunnustatud luuletajad ja luuleteoreetikud Sergei Narovtšatov, Vladimir Buritš, Boriss Slutski, Arseni Tarkovski, Vjatšeslav Kuprijanov, David Samoilov, Arvo Mets ise jt.
Aastatel 1975–1991 töötas Arvo Mets ajakirja Novõi Mir luuleosakonnas. Oli kirjandusklubi Na Taganke (vene keeles На Таганке, 'Tagankal') juhataja. Arvo Metsa luuletusi avaldati juhtivates kirjandusajakirjades. Tema eluajal ilmus viis tema raamatut. Ta oli 1973. aastast NSV Liidu Kirjanike Liidu ja Venemaa Kirjanike Liidu liige.
Eestis on Arvo Metsa elulugu ja loomingut uurinud Igor Kotjuh.
Arvo Metsa luuletusi on tõlgitud inglise, hispaania, saksa, serbohorvaadi, hindi, poola, gruusia, ukraina ja leedu keelde. Ta ise tõlkis eesti keelest vene keelde Paul-Eerik Rummo, Jaan Kaplinski, Viivi Luige, Johnny B. Isotamme, Toomas Liivi, Enn Vetemaa, Mats Traadi, Aleksander Suumani luulet.
417
417. aasta
Arvo Mets
Elulugu
Aastal 1990 kirjutas ta:
"Эстония моя,
маленькая,
за буреломами,
за разливами рек.
Вот-вот отколется
вдаль."
Iraani riigipeade loend
Iraani riigipeade loendis on Iraani riigipead alates riigi iseseisvumisest 1502. aastal.
Kiirushoidik
Kiirushoidik (varem: püsikiirusehoidja) on auto sõidukiiruse püsivana hoidmise seade. Kiirushoidikut hakati luksuslikumatel seeriaautodel kasutama 1960. aastate keskel. Esimene adaptiivne kiirushoidik võeti kasutusele 1969. aastal Fordil.
Tööpõhimõte
Süsteemi juhtarvuti võrdleb sõiduki hetkkiirust juhi määratud väärtusega. Sõltuvalt sellest, kas sõiduki kiirus on etteantud väärtusest suurem või väiksem, reguleeritakse kiirust drosselklapi avamisega. Drosseli juhtimine võib olla kas proportsionaalne või proportsionaalselt integraaldiferentseeriv (PID-juhtimine).
Proportsionaaljuhtimise korral avatakse vastavalt kiiruste vahemiku suurusele drosselklappi proportsionaalselt, näiteks:
PID-juhtimine töötab põhimõttel, et kiiruse integraal on teepikkus ja kiiruse tuletis aja järgi on kiirendus. Süsteem arvutab kiiruse integraali kaudu aja järgi kiiruse tuletise, leides juhi määratud kiiruste vahemiku alusel aegade vahe, mis kulub vastavate kiirustega sihtmärgini jõudmiseks. Auto kiiruse muutusele reageerib see kiiresti drosseli asendi muutmisega vastavalt kiirenduse muutusele. PID-juhtimine tagab kiirema reaktsiooni ja sujuvama reguleerimise.
Rakvere kirik
Rakvere kirik võib olla:
Hyperion
Hyperion on vanakreeka mütoloogias titaan, valguse jumal, Uranose ja Gaia poeg, Theia abikaasa ja Heliose, Selene ning Eose isa.
Tromsi
Tromsi (kohalik hääldus Trompsi) on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Küla lähistel paikneb Tromsi paisjärv.
Küla kuulus Põlva kihelkonda ja külas asus Tromsi karjamõis.
Tuuletallaja
pisi|Isaslind toob emaslinnule süüa. Saksamaa, Reichshof-Eckenhageni kirikumüür, 2021. aasta Tuuletallaja (Falco tinnunculus) on pistriklaste sugukonda kuuluv röövlind. Euroopas, Aasias ja ka paljudes Aafrika piirkondades on tuuletallaja kõige tuntum pistrik. Rahvapäraselt nimetatud tallaja ja tuuleveskikull. Eestis on ta haudelind, läbirändaja ning ebaregulaarne talvitaja.
Tuuletallaja on Eestis III kategooria kaitsealune lind ja tema arvukust võib ohustada üksnes elupaikade hävimine.
Eluiga on neil 9–12 aastat, kuid mõnede isendite puhul on täheldatud eluiga isegi üle 24 aasta.
Nad sõtkuvad kiirete tiivaliigutustega ühe ja sama koha peal, jättes mulje näiliselt vilkast tegutsemisest. Tegelikult seiravad nad „tuult tallates” üksnes oma järgmist saaki. Kuna nende vaenlasteks on üksnes suuremad röövlinnud, mida siinsel levialal eriti ei ole, tunnevad nad end turvaliselt.
Tuuletallaja on enamikule inimestele tuttav kui avamaastikulind, kes teeb maantee ääres kestvat rappelendu, justkui ripuks ta traadi otsas. Levila põhjaosas on niisugune raplemine üsna ainulaadne: kui teised röövlinnud teevadki paigallendu, siis mitte nii pikalt.
Välimus
Tuuletallaja on võrreldes teiste röövlindudega väiksem, kuid laululindudest mõnevõrra suurem. Lindudel on pikad tiivad, püstine kehahoiak ja iseäralikult pikk saba. Linnu sulestik on enamasti pruunikas või hall ja seda katavad tumedad täpid. Isasel hall pea, hall peenvöödtideta saba ning hajusate tähnidega telliskivipunane selg. Emaslinnu keha aga on kogu ülapool pruun, südamekujuliste tähnidega ning neid tähne leidub ka keha külgedel. Mõlemal linnul on näha terav kontrast heledama küünartiiva ja tumedama labaosa vahel ning nende selg ja küünartiivad on mustavöödilised. Alakeha ja “püksid” on neil heledad ja kaetud täppidega ning enamasti on neil silmast allpool tume triip.
Nende keha üldpikkus on 32–39 cm, tiibade siruulatus 65–80 cm. Kehamass isastel on 180–225 g ja emastel 200–235 g.
Asustuslugu ja arvukus
Tuuletallaja siinne arvukust hinnatakse 700–900 haudepaarini.
Suures osas hiiretoidulise ja seetõttu lühiajaliselt pidevalt kõikuva arvukusega tuuletallaja oli veel 20. sajandi keskel üks meie arvukamaid röövlinde, kelle arvukus on seejärel läbi teinud suure languse ja viimasel ajal mõningase taastumise. Liigi arvukuse muutused toimusid piirkonniti ebaühtlaselt. Tuuletallaja arvukuse kogutrend oli aastail 1994–2004 mõõdukalt vähenev, sealtpeale aga pöördus tõusule.
Aastatel 2003–2008 hinnati Eestis liigi arvukust 150–300 haudepaarini ja aastatel 2008–2012 hinnati seda 600–900 haudepaarini.
Meil võib tuuletallajat kohata aprillist septembrini.
Levik Eestis
Tuuletallaja on Eestis levinud ebaühtlaselt, asustades peamiselt Põhja-Eestit (eriti Lääne- ja Kirde-Virumaad ning Kesk-Harjumaad), aga ka Lääne-Eesti maakondi. Saartel leidub tuuletallujat Saaremaal, Hiiumaal, Vormisl, Vilsandil ja Osmussaarel; 1976.-1982. aasta atlase ajal pesitses ta ka Muhus, Ruhnul, Abrukal ja Pranglil.
Olukord maailmas
Tuuletallaja on levinud Euroopas, Aafrikas ja Aasias. Eristatakse 11 alamliiki, neist nominaatvorm asustab Euroopat (v.a. Island ja Neenetsimaa), Põhja-Aafrikat ning suurt osa Aasiast. Aafrikas, Lõuna-Aasias ning Lääne- ja Kesk-Euroopas on tuuletallaja paiga- ja hulgulind, põhjapoolsed asurkonnad (sh. Eesti oma) on rändsed ning talvitavad Lõuna-Euroopast Aafrika lõunaosani.
Tuuletallaja arvukuseks maailmas hinnatakse üle 5 miljoni isendi. Arvukus oli 1970.-1990. aastail kogu Euroopas peamiselt keskkonnamürkide kasutamise tõttu mõõdukas languses. Sel sajandil on maailmajao asurkonna seisund kas stabiliseerunud või jätkub nõrk langus.
Lääne- ja Lõuna-Euroopas peamiselt paigalind, põhja- ja idapoolsemad asurkonnad rändsed. Eestis üldlevinud, kuid harvaks jäänud kultuurmaastiku-haudelind.
Elupaik
Elab mitmesugustes elupaikades suurlinnadest mägialadeni kuid valib tavaliselt lagendikega vahelduvaid metsatukkasid, suuremaid metsade servu, samuti talupuistuteid, eriti kuusehekke. Pesakohana võib ta kasutada ka pesakaste ning ehitisi ja nende varemeid näiteks on XIX sajandi teisest poolest teada tuuletalluja pidev pesitsemine Tallinnas Pika Hermanni tornis (aastani 1907).
Pesapaik
Pesapaigaks valivad tavaliselt mõne kõrgema männi, harvemini kuuse või lehtpuu. Tavaliselt pesa ise ei ehita, vaid valib mahajäetud pesa või puuõõnsusi. Tuuletallajad on pesitsenud ka varemeis, kivitornides, pesakastides, varesepesades, puuõõntes ja kaljueenditel.
Hämäläis-Osakunta
Hämäläis-Osakunta on 1653. aastal asutatud üliõpilasühing Helsingis.
Ühingul on sõprusleping Tartu korp! Sakala ja korp! Filiae Patriaega. Hämäläis-Osakunta hakkas 1909. aastal esimesena Soomes tegutsevatest üliõpilasorganisatsioonidest läbi käima Tartu üliõpilaskorporatsiooniga Sakala. Ametlik koostööleping sõlmiti 1929. aastal, 1930. aastal sõlmiti leping ka korporatsiooniga Filiae Patriae.
Tuuletallaja
Toitumine
Tuuletallajad hangivad oma saagi pesapaigast keskmiselt poole kilomeetri raadiusest. Nad söövad pisiimetajaid (eriti uruhiiri, otsides neid õhus rapeledes), roomajaid, suuremaid putukaid, mardikaid, sisalikke, vihmausse ja väikeseid linde.
Kiirete tiivaliigutuste abil võib tuuletallaja püsida õhus peaaegu paigal ning saaki, hiirt või sisalikku märgates sööstab ta kiiresti nende suunas.
Hääl
Pesapaigal on linnud häälekad, seal kuuldub kiirete jadadena  terav läbilõikav “kii-kii-kii…” või kimedam “kvikvikvi…” või ka üksikuid “kii” -hüüded. Mangumishäälitsusena on venitatud värelev kiunumine “kr`r`iìi".
Peamised ohud
Kultuur- ja avamaastikuliigina on tuuletallaja peamised ohutegurid seotud põllumajandusega. Ühest küljest mõjutab liigi seisundit toitumiseks kohase avamaastiku muutumine sobimatuks pestitsiidide kasutamise ja/või liiga intensiivse põllumajanduse tõttu. Teiselt poolt vähendab toidubaasi arvukust ja kättesaadavust maaharimise lakkamine ja sellega kaasnev võsastumine. Otsese saastamise suhtes ei näi tuuletallaja kuigi tundlik olevat, mida näitab suhteliselt kõrge asustustihedus keemiakombinaatide ümber jm. tööstusmaastikul Virumaal.
Sarnased liigid
Tuuletallajal on mitmeid sarnaseid liike nagu stepi-tuuletallaja, raudkull, väikepistrik ja punajalg-pistrik.
Sõnajalgtaimed
Sõnajalgtaimed ehk pteridofüüdid ehk tüvendeostaimed (Pteridophyta ehk Filicophyta) on soontaimede hõimkond, kuhu kuulub umbes 20 000 liiki. Taksoni sünonüümina on kasutatud ka Polypodiophyta, kui seda käsitletakse alamhõimkonnana. Teadust, mis uurib sõnajalgu, nimetatakse pteridoloogiaks, vastavat eriteadlast aga pteridoloogiks.
Eestis kasvab pärismaisena 47 liiki sõnajalgtaimi.
Sõnajalgtaimede klassifitseerimisel on tõsiseks raskuseks varjatud liigid. Varjatud liik sarnaneb väliselt väga mõne teise liigiga, kuid erineb sellest geneetiliselt, nii et omavaheline ristumine on võimatu. Mõnikord on selleks mingi liigi diploidne ja tetraploidne vorm. Paljudel juhtudel tuleb niisuguses olukorras määrata uus liik. Tõenäoliselt on veel palju varjatud sõnajalaliike avastamata ja määramata.
Sõnajalgtaimed ilmusid kivististesse varases karbonis. Triiasest on teada juba palju tänapäevaseid perekondi. Hiliskriidis toimus nii-öelda suur sõnajalaplahvatus: sõnajalgtaimed mitmekesistusid oluliselt ja tekkisid paljud tänapäeva perekonnad. Suur osa fossiilkütustest, näiteks põlevkivist, koosneb keskaegkonna sõnajalgtaimede jäänustest.
Sõnajalad võtavad endasse pinnases olevaid raskmetalle ja mürkaineid, eriti arseeni. Sel põhjusel kasutatakse sõnajalgu pinnase puhastamiseks. Moskiitosõnajalg seob õhust lämmastikku, mida seejärel teised taimed saavad kasutada; sel põhjusel kasutatakse moskiitosõnajalga põllumajanduses.
Sõnajalgu kasutatakse vahel meditsiinis haavade raviks ja puhastamiseks. Sitketest sõnajalgadest saab häid sidemeid. Kui sõnajalalehe alapoolega hõõruda kõrvenõgese kõrvetusejälgi, siis kaob kõrvetus ära.
Paljude rahvaste mütoloogias toob sõnajalaõie leidmine suurt õnne. Tegelikult ei kuulu sõnajalad õistaimede hulka ega õitse iialgi.
Inglismaal olid Victoria ajastul sõnajalad väga populaarsed: niihästi nende kollektsioneerimine kui kujutamine kunstis, sealhulgas keraamikas, klaasis, metallis, tekstiilis, skulptuuris jne. Piltlikult öeldi, et sõnajalgu kohtab seal kõikjal alates ristimiskingitustest kuni hauakivide kujunduseni. Sõnajalgade siseruumides kasvatamise mood viis Wardi kasti leiutamiseni. See kast oli klaasist anum, mis ei lasknud sisse välisõhku ja säilitas vajaliku niiskuse. Wardi kastis transporditi taimi.
Kadrioru Saksa Gümnaasium
Kadrioru Saksa Gümnaasium on saksa keele süvaõppega üldhariduskool Tallinnas aadressil Gonsiori tänav 38.
Gonsiori tänava koolihoone ehitati 1960. aastal.
Aastal 1962 alustati Emerendiana Sillingi juhtimisel saksa keele süvaõpet.
Õppetöö toimub Oru majas (Gonsiori 38) ja Mäe majas (Kivimurru tänav 9).
Tännassilma (Põlva)
Küla lähistel voolab Tännassilma oja.
Külas asub Kähri õigeusu kirik.
Arhiivihaldus
Arhiivihaldus hõlmab dokumentide haldamise toiminguid, mille hulka kuulub dokumentide väärtuse (säilitustähtaja) kindlakstegemine, säilitamine, hävitamiseks eraldamine, arhiivi üleandmiseks korrastamine ja kirjeldamine.
Arhiivihaldus on tihedalt seotud dokumendihaldusega, sest arhiivimoodustaja dokumendi- ja arhiivihaldus keskendubki peamiselt mistahes väärtuse tõttu alalhoitavate dokumentide haldamisele. Dokumente, mida väärtuse tõttu säilitatakse, nimetatakse "Arhiiviseaduses" arhivaalideks.
"Rahvusarhiivi juhises siseaudiitoritele" defineeritakse "arhiivihaldust" kui arhiivitöö osa, mis käsitleb arhivaalide haldamise toiminguid, mille hulka kuuluvad nende väärtuse (säilitustähtaja) kindlakstegemine, säilitamine, hävitamiseks eraldamine, arhiivi üleandmiseks korrastamine ja kirjeldamine.
Arhiivihalduse mõistet seostatakse "arhiivitöö" mõistega, mille all peetakse silmas arhiivihalduse ja teiste arhiiviga seotud valdkondade (arhiiviruumi haldamine, säilitustingimuste tagamine jms) toiminguid. Toimikud ja muud arhivaalid tuleb aktiivsest asjaajamisest väljumise järel säilitamiseks ette valmistada nii füüsiliselt kui intellektuaalselt.
Arhiivihalduse protsess
Arhiivi haldamise käigus:
Fjodor Tjuttšev
pisi|Fjodor Tjuttšev Fjodor Ivanovitš Tjuttšev (Федор Иванович Тютчев; 5. detsember 1803 Ovstugi küla Orjoli kubermang – 27. juuli 1873) oli vene luuletaja, diplomaat ja konservatiivne publitsist.
Arhiivihaldus
Arhiivihalduse protsess
Arhivaalide haldamist võib korraldada ka arhiiviteenuse tellimise teel.
Siugkonnalised
pisi|Siugkonnaliste eellane [[Eocaecilia]] Siugkonnalised (Apoda ehk Gymnophiona) on kahepaiksete klassi kuuluv selts.
Arhiivihaldus
Arhivaalide füüsiline ja intellektuaalne korrastamine
Füüsilise korrastamise käigus moodustatakse toimikutesse kogunenud arhivaalidest säilikud. Säilik moodustub kas ühe või mitme asjaajamisperioodi vältel või asja menetlemise jooksul samasse sarja ladestunud arhivaalidest, või ka üksikarhivaalist. Lühiajalise säilitustähtajaga arhivaale (tähtaeg 10 aastat ja vähem) ei pea asutuses füüsiliselt korrastama.
Fjodor Tjuttšev
Tjuttšev sündis vaesunud aadliperekonnas ning sai koduse kasvatuse Semjon Raitšilt, kes oli hiljem ka Mihhail Lermontovi koduõpetaja. Pärast Moskva ülikooli lõpetamist sai ta suunamise Välisasjade kolleegiumisse, kus ta määrati tööle Venemaa keisririigi diplomaatilisse esindusse Münchenis.
Siugkonnalised
Ehkki "Loomade elu" järgi kuulub sellesse seltsi 56 liiki, on pärast raamatu ilmumist veel hulgaliselt siugkonnaliseliike avastatud ja tänapäeval läheneb nende arv 200-le.
Arhiivihaldus
Arhivaalide füüsiline ja intellektuaalne korrastamine
Arhiiviainese arhiivimoodustaja juures säilitamiseks ettevalmistamise põhirõhk langeb intellektuaalsele korrastamisele, mille eesmärkideks on:
Kidise
Kidise on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Arhiivihaldus
Olemite jälgimine, kasutamine ja hävitamiseks eraldamine
Arhivaalide olemi jälgimise ja juurdepääsu tagamise põhiliseks vahendiks asutuses on arhivaalide loetelu. Olemi jälgimise all tuleb mõista arvestuse pidamist asjaajamises tekkinud toimikute või teiste füüsiliste üksuste üle. Igas asutuses on arhivaale, mis on tekkinud enne arhivaalide loetelu pidamise kohustuse tekkimist (enne 1. aprilli 2003). Asutus peab ka nende üle arvestust pidama. Korrektse asjaajamisega asutuses on vanemate arhivaalide arvestamiseks olemas arhiivinimistu.
Siugkonnalised
Siugkonnalised on levinud Aafrika, Aasia ning Kesk- ja Lõuna-Ameerika troopilistes piirkondades. Madagaskaril ja Austraalias nad puuduvad.
Fjodor Tjuttšev
1844. aastal naasis ta Venemaale, kus määrati keiser Nikolai I poolt riigikantsleri juurde eriülesannetega ametnikuks. Pärast seda töötas Peterburis välisministeeriumi tsensorina (председатель иностранного цензурного комитета). Ta tundis Heinrich Heinet ja Friedrich Wilhelm Joseph von Schellingit.
Rannak
Rannak ehk rannanõlv on randla veealune osa.
Arhiivihaldus
Olemite jälgimine, kasutamine ja hävitamiseks eraldamine
Juurdepääs avalikule arhivaalile on vaba alates arhivaali tekkimisest, kui sellele ei laiene seadustes (arhiiviseadus, riigisaladuse seadus, isikuandmete kaitse seadus, avaliku teabe seadus) toodud juurdepääsupiirangud. Seega peab asutus ühelt poolt tegelema juurdepääsu võimaldamisega, teiselt poolt aga selle piiramisega. Neid mõlemaid tuleks teha võimalikult otstarbekalt (kiirelt ja hõlpsalt), lähtudes kehtivast seadusandlusest.
Rannak
pisi|500 px|vasakul|Kuhjelise rannavööndi elemendid [[Kaarel Orviku järgi]]
Fjodor Tjuttšev
Kirjanduslik looming
Ta ei osalenud kirjanduselus ega nimetanud end kirjameheks. Siiski on talt säilinud nelisada luuletust, mida Venemaal tihti tsiteeritakse.
Tema kõige kuulsam luuletus on "Silentium!", kahetsus, et üks inimene ei või iialgi teisest lõplikult aru saada. Rida "Kuid öeldus vale ringi käib" on üks Tjuttševi kõige tihedamini tsiteeritud mõtteteradest, nagu ka "Venemaad pole võimalik mõistusega võtta" ja "Ei keegi saa ette tunda, kuidas ta sõna vastu kajab".
Isiklikku
Fjodor Tjuttšev oli abielus saksa päritolu Eleonora Petersoniga.
Arhiivihaldus
Olemite jälgimine, kasutamine ja hävitamiseks eraldamine
Vastavalt arhiiviseadusele võib avalikke arhivaale eraldada hävitamiseks ainult avaliku arhiivi tehtud hindamise tulemusena. Arhivaalide hävitamise korraldamise õiguspärasuse eest vastutab vaid arhivaale valdav asutus.
Haldustoimingud säilitustingimuste loomisel ja arhivaalide kaitse korraldamine
Olenevalt arhivaalide säilitustähtajast võib asutus hoida arhivaale erinevates hoiutingimustes. Arhiiviväärtusega arhivaale ja neid, mille säilitustähtaeg ületab 10 aastat, tuleb säilitada selleks ehitatud või kohandatud spetsiaalses arhiiviruumis ehk hoidlas.
Alla 10 aastase säilitustähtajaga arhivaale võib hoida kuni hävitamiseni kas tööruumides või seal, kus nende säilimine ja kasutamise võimaldamine on tagatud.
Nõuetele vastava arhiiviruumi olemasolu pole ainsaks garantiiks väärtuslike arhivaalide säilimisele pika aja jooksul. Arhivaalidele tekkida võiva mistahes ohu ennetamiseks ja nende kahjustumise või hävimise ärahoidmiseks ning kahjude kõrvaldamiseks peab asutustel olema kehtestatud arhiivi ohuplaan.
Arhiivihaldusvaldkonna kohustuslikud tegevused
Vastavalt arhiiviseadusele on asutus kohustatud oma valduses olevad arhiiviväärtusega avalikud arhivaalid avalikku arhiivi üle andma 20 aastat pärast nende tekkimist. Sellise üleandmiskohustuse tekkimisel toimub arhivaalide üleandmine viie aasta jooksul poolte kokkuleppel. Kõik arhivaalidega seonduvad tegevused tuleb kajastada ka arhiiviregistris. Arhiiviregister on riiklik register, mille eesmärk on avalike arhivaalide ja kultuuri-, ajaloolise või praktilise väärtusega eraarhivaalide kohta käivate andmete kogumine ja töötlemine arhivaalide kaitse korraldamiseks, neile juurdepääsu tagamiseks ja nende üle järelevalve teostamiseks.
Arhiivihalduse probleemid
Tänapäeval ei ole veel lõplikult tõestatud meetodit digitaalainese pikaajaliseks säilitamiseks viisil, mis tagaks informatsiooni füüsilise säilimise, kättesaadavuse ja kasutatavuse parasjagu levinud tehnoloogia abil nii, et see säiliks seejuures autentse ja usaldusväärsena.
Peamine erinevus paber- ja digitaaldokumendi arhiveerimisel seisneb tõigas, et paberdokumendi korrastamisel andmekandja ei vahetu. Digitaaldokumendi puhul võivad vahetuda nii vorming kui ka andmekandja. Maailmas peetakse digitaalsäilitamist siiamaani lõplikult lahendamata probleemiks, kuid samaaegselt tegeletakse digitaalsäilitamise rakendamisega praktikas, arutletakse säilitamismeetodite üle ja võrreldakse erinevaid digitaalsäilitamise süsteeme. Digitaalarhivaalide korrastamise ja kirjeldamise järel tuleb need kanda nõuetele vastavatele andmekandjatele või turvatud ja veakontrolli teostava ülekandekanali kaudu üle otse Rahvusarhiivi digitaalarhiivi.
Siugkonnalised
Siugkonnalised on halvasti tuntud, sest nad on kaevuva eluviisiga või elavad vees. Vees elavad üksnes perekonnad Typhlonectes ja Dermophis, ülejäänud elavad niiskes troopikapinnases. Maapinnale tulevad nad peamiselt suurte vihmade järel, kui pinnas on veest küllastunud. Enamik liike ei oskagi ujuda ja kui nad vette kukuvad, siis nad upuvad ära.
Erinevalt päris- ja sabakonnalistest puuduvad siugkonnalistel kõikidel arengustaadiumitel jäsemed ja saba on kas lühike või puudub üldse. Siugkonnalised meenutavad välimuselt suuri limaseid vihmausse. Siugkonnaliste eestikeelne nimetus on tuletatud pealiskaudsel vaatlusel roomajat meenutavast välimusest.
Siugkonnalised on pimedad, sest nende silmad on kaetud luu või nahaga. Peamiseks meeleelundiks on silmade ja sõõrmete vahel asuvad paarilised kombitsad, mille abil leitakse usse, putukaid, tõuke ja muid mullas elavaid saakloomi. Kumbagi kombitsasse avaneb silmanäärme juha. Varem peeti neid ekslikult mürginäärmeteks. Pimeliklased pistavad need kombitsad tihti lohukestest välja nagu sisalikud keele. Kombitsad on ka haistmiselundid ja haistminegi on siugkonnalistel hästi arenenud.
Nahk moodustab rõngasjaid kurde, mis hõlbustavad roomamist. Kurdude arv võib ulatuda 400-ni. Üldiselt tuleb iga selgroolüli kohta üks nahakurd, aga mõnel liigil tekivad arengu käigus veel poolkurrud. Nahk on paljas ja näärmerikas. Näärmed niisutavad nahka ohtra sööbiva limaga.
Ühise roomava eluviisi tõttu on siugkonnalistel ja madudel palju ühiseid tunnuseid. Mõlemal on vasak kops välja veninud pikaks kotiks, aga parem lühenenud. Ka neerud on veninud pikkadeks lintideks.
Siugkonnaliste otsaju on arenenud ja massiivsem kui teistel nüüdisaja kahepaiksetel. Pimeliklastele on iseloomulik näokolju ja ajukolju kokkukasvamine. Hambaid on palju, nad on väikesed, tahapoole kõverdunud ja paiknevad ülalõualuul kahes reas, alalõualuul ühes või kahes reas.
Ühest küljest on siugkonnalistel selgeid spetsialiseerumise tunnuseid, teisalt leidub neil primitiivseid jooni, mis lähendavad neid ürgsetele katispeastele. Sellised tunnused on naha alla peitunud luusoomused (ürgkahepaiksed olid kaetud soomustega), väga tugevalt arenenud katteluud koljus, kuulmeluukese liigestumine ruutluuga, südame kodade vaheline ebatäielik vahesein, keeritsklapita arteriooskuhik, selgroolülid, mis näivad olevat kaksiklohksed, aga on tegelikult pseudotsentraalsed, arenenud seljakeelik, lühikesed alumised roided ja primitiivne keelealune aparaat.
Mune ei ole väga palju, kuni mõnikümmend. Munad on reburikkad ja suhteliselt suured. Sageli kaitseb emane oma mune, põimudes nende ümber. Ema nahanäärmete eritised kaitsevad mune ärakuivamise eest. Mõne liigi emasloomad kaitsevad sel moel ka oma vastseid.
Siugkonnalised on arenenud kivisöeajastu ahaslülistest kahepaiksetest. Nende evolutsioonist on vähe teada. Esimene fossiilne siugkonnaline avastati alles 1972 paleotseeni ladestust. Varaseim teadaolev siugkonnaline on juuraajastust pärit primitiivne perekond Eocaecilia, kellel olid väikesed jäsemed ja hästiarenenud silmad.
Asu
Asu võib tähendada järgmist:
Raekoja plats (Tallinn)
pisi|Raekoja plats pisi|Raekoja plats
Raekoja plats on väljak Tallinna vanalinna südames, kus asub Tallinna raekoda.
Raekoja plats on Tallinna vana keskpunkt, kus liituvad paljud tänavad. Plats, mis on ääristatud ilusate keskaegsete ehitistega, on läbi aegade olnud seltskonnaelu keskus – kõige suurema rahvahulgaga koht linnas turulettide, majade ja häbipostidega. Platsil on toimunud hukkamisi, festivale, karnevale, pulmatseremooniaid ja filmivõtteid. Platsil on filmitud osa filmist "Pan Kleksi akadeemia". Läbi ajaloo on plats säilitanud oma vana funktsiooni: see on populaarne turistide ja kohalike seas kohtumispaigana või vaatamisväärsuste alguspunktina.
Raekoja platsil oli keskaegse all-linna keskpunkt, mille asukohast arvatakse ka kõigi Tallinna tänavate hoonete algussuunda (maja nr 1), platsilt saavad alguse vanalinna vanimad tänavad: Apteegi tänav, Dunkri tänav, Kinga tänav, Kullassepa tänav, Saiakang, Vanaturu kael, Voorimehe tänav, Raekoja tänav.
Traditsiooniliselt toimuvad igal aastal juunis vanalinna päevad, juulis keskaja päevad. Melu hoiavad üleval välikohvikud, laadad ja vabaõhukontserdid. Talvisel ajal on Raekoja platsil eriline roll jõulude ajal. Üha enam kogub populaarsust ka talvine jõuluturg (Tallinna jõuluturg), oluline sündmus on Raekojast linnapea poolt jõulurahu väljakuulutamine. Jõulude tähistamine platsil on väga vana traditsioon. Esimestest jõulupidustustest on andmed juba aastast 1441, mil Mustpeade vennaskonna liikmed püstitasid sinna esimese jõulukuuse. Väidetavalt oli tegemist esimese linna jõulupuuga Euroopas. Vastavalt modernsetele kommetele süütab linnapea esimese küünla, alates sellest süüdatakse jõulutuli ka teistes linnades ja inimeste kodudes, et märkida jõuluhooaja algust detsembris. Platsi tähtsaim maja, Tallinna raekoda, sai praegusel kujul valmis aastaks 1404. Linnavõim töötas seal 1970. aastani. Hoolimata sellest, et võim on praeguseks platsilt lahkunud, on see jäänud oluliseks traditsioonide kandjaks ning kokkusaamiskohaks nii linlasele kui ka linnakülalisele.
Muistse asustusalana on praegune Raekoja plats seda ümbritsevatest hoonetest tunduvalt vanem. Juba vanadel aegadel oli Tallinn Läänemerel tunnustatud kaubitsemiskoht oma hästi ligipääsetava sadama, heade ühendusteede ja soodsa asukoha tõttu. 10. sajandil sadama ja turu kaitseks ehitatud Toompea linnus lõi eeldused püsiva asustuse tekkeks. 10.–11. sajandil hakkas linnuse jalamile, praeguse Pika jala tänava ja Vana turu vahelisele alale kerkima eesti kaupmeeste ja käsitööliste linnataoline asula. Selle esialgse asula siseväljakuks ja ühtlasi turuplatsiks oli sisemaalt tulevaid kaubateid, sadamasse viivaid teid ühendav väljak, millest hiljem kujunes Raekoja plats.
Raekoja platsi hoonestus
pisi|[[Jegorovi maja]] pisi|Raekoja platsi põhjakülje hooned
Raeapteek
pisi|[[Burchard|Burchartide vapp (1636)]] pisi|püsti|Raeapteegi silt pisi|vasakul|Raeapteeki suunav nool
Et kõik apteeki juhtinud meessoost Burchartid kandsid eesnime Johann, siis tuli nende vahettegemiseks nummerdada nagu kuningaid. Burchartide perekonnale kuulub ka au korraldada Tallinna esimene kunstinäitus ning asutada esimene muuseum, koduloomuuseum "Mon Faible". 1802. aastal asutas seitsmes Johann Burchart oma erakogu alusel Tallinna esimese kindlalt teada oleva muuseumi, mis kandis antikviteetide ja rariteetide kabineti nime. 1870. aastal anti J. Burcharti fond üle Eestimaa Provintsiaalmuuseumile, mis oli loodud 1864. aastal. Eestimaa Provintsiaalmuuseumist ja mõnest pisimuuseumist moodustati 1940. aastal praegune Ajaloomuuseum, mis asub üsna Raekoja platsi lähedal Pikal tänaval Suurgildi majas. Sinna pääseb platsilt mööda Saiakangi või mööda Mündi tänavat. Viimane, kümnes Burchart, andis apteegi rendile ja tema pärijad müüsid selle ära.
Otstarve
pisi|püsti|Peeter I, kunstnik [[Paul Delaroche (1797–1856), maalitud 1838]] pisi|Jõuluturg raekoja platsil, keskel jõulukuusk pisi|vasakul|Tallinna JazzON festival Raekoja platsil
Esimene jõulupuu ehiti Raekoja platsil 1441. aastal. Ka tollal tantsiti ja mängiti puu ümber, pärast aga süüdati puu põlema. Jõulukuuse väljakandmine algas kaupmeeskonna rongkäiguga Mustpeade majast Pikal tänaval ning lõppes Raekoja platsil, kus raehärrad kostitasid kuusetoojaid veiniga, kuusel süüdati vahaküünlad ning algas tants ja trall. Tänapäeval süütab jõulupuul esimese küünla Tallinna linnapea, tähistades sellega jõuluhooaja algust linnas.
Ka tänapäeval on Raekoja plats sageli pidude ja pühade tähistamise kohaks, eriti talvel jõulude aegu ja suvel, juunis, kui seal asub vanalinna päevade keskpunkt. Siis vahetab igapäevase asjalikkuse välja sigin-sagin, kõikjal toimuvad vabaõhukontserdid ja -teatrietendused, püsti on pandud keskaegsed müügiputkad, sepad näitavad oma osavust ja vanalinna tänavail liiguvad ringi tänavamuusikud. Platsidel ja hoovides astuvad üles kirevates rahvarõivastes rahvatantsijad, sisehoovid on muudetud vabaõhu-näituseplatsideks või laste mänguväljakuteks. Nädala jooksul on teil võimalus tasuta kaasa elada sadadele, igale maitsele sobivatele vabaõhuüritustele. Lisaks võetakse Raekoja platsil vastu välismaa riigijuhte, uut aastat ning olümpiamängude järel olümpiavõitjaid.
Kroonik Balthasar Russow, kelle elukäiku on kirjanik Jaan Kross oma romaanis "Kolme katku vahel" käsitlenud, kirjeldab ühte Raekoja platsil peetud rüütliturniiri ja sellega kaasnenud pahandusi: "Aastal 1536, küünlapäeval, ratsutas Hermann von Brüggenei (Liivimaa ordu 42. meister, 1535–1549) uhkesti Tallinna sisse, kus talle truudust vannutati. Ja kui meister võõrusel raekojas viibis, oleks peaaegu suur õnnetus juhtunud aadlikkude ja kodanikkude vahel. Üks aadlimees ja keegi kaubasell tahtsid meistri auks turul turniiri pidada. Ning kui kaubasell aadlimehe hobuse seljast maha torkas, siis pahandas see teisi aadlikke üliväga, et üks kaupmees maavürsti ja teiste seisuste pealtvaatamisel peaks võiduhinna pärima. Nad lasksid sellepärast pahu sõnu langeda, millest seevõrra suur riid ja tüli aadli ning kodanikkude ja nende kaaslaste vahel tekkis, et nad oma mõõgad tupest tõmbasid ja ainult lausa kisa kuulda oli. Meister raekojas nõudis käe ja sõnaga rahu, heitis oma kübara peast ja leiva laualt käratseva rahva sekka, et neid niiviisi vaigistada; aga kõik see ei aidanud midagi. Gilditoad ja õllepoed pandi ka kiiresti kinni, et need kes sees olid, ei tuleks välja ega ei suurendaks kisa ja kära. Lõpuks rahustati see mürgel härra Thomas Fegesacki, linnapea poolt, kes oli lugupeetud mees."
Ajalugu
Muistse asustusalana on praegune Raekoja plats seda ümbritsevatest hoonetest tunduvalt vanem. Juba vanadel aegadel oli Tallinn Läänemerel tunnustatud kaubitsemiskoht oma hästi ligipääsetava sadama, heade ühendusteede ja soodsa asukoha tõttu. 10. sajandil sadama ja turu kaitseks ehitatud Toompea linnus lõi eeldused püsiva asustuse tekkeks. 10.–11. sajandil hakkas linnuse jalamile, praeguse Pika jala ja Vana turu vahelisele alale kerkima eesti kaupmeeste ja käsitööliste linnataoline asula. Selle esialgse asula siseväljakuks ja ühtlasi turuplatsiks oli sisemaalt tulevaid kaubateid, sadamasse viivaid teid ühendav väljak, millest hiljem kujunes Raekoja plats.
Pärast Tallinna hõivamist taanlaste poolt 1219 jäi Raekoja plats laienema hakanud all-linna keskseks väljakuks. Raekoja platsi äärde kerkisid linnakodanike elamud ja ühiskondlikud hooned. Uute majade ehitust soodustas kohaliku ehitusmaterjali paekivi suur varu.
1554. aastal ehitati turu juurde ka Vaekoja hoone. Tallinna vaekoda hävines 1944. aasta märtsipommitamises ja selle varemed lammutati lõplikult 1946. aastal.
thumb|Raekoja platsi majad 12, 13, 14, 15, 16, 17 ja 18 pisi|püsti|Raekoja plats 14
Raekoja platsi nime lugu
Suur turg tegutses Tallinna raekoja esisel platsil kuni 1896. aastani.
pisi|keskel|500px|Raekoja plats
Twentynine Palms
Twentynine Palms (tuntud ka kui 29 Palms) on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis San Bernardino maakonnas.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 28 063. Aastal 2010. aasta oli elanikke 25 048.
Linn paikneb 606 meetri kõrgusel merepinnast Mojave kõrbes. Linn piirneb lõunas Joshua Tree rahvuspargiga ning seal asub ka üks rahvuspargi sissepääse. Twentynine Palmsis on võrreldes paarikümne kilomeetri kaugusel edelas asuva Palm Springsiga mõnevõrra jahedam kliima, eriti talvekuudel, kuid siiski on seal sarnased lähistroopilisele kõrbekliimale iseloomulikud olud. Jaanuaris on keskmine õhutemperatuur 10 °C ja juulis 32 °C. Miinuskraade võib esineda oktoobrist aprillini. Suvel võib õhutemperatuur tõusta üle 45 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 112 mm. Kõige enam sajab augustis (20 mm), mil sademeid toob Põhja-Ameerika mussoon.
Twentynine Palmsile andis nime seal kasvanud palmipuude järgi kolonel Henry Washington, kes seal 1852. aastal maamõõtmisi läbi viis. 1927. aastal avati Twentynine Palmsis postkontor. Twentynine Palms sai linnaõigused 23. novembril 1987.
Linna läbib maantee California State Route 62.
Linnas on sündinud kergejõustiklane ja kahekordne olümpiavõitja DeeDee Trotter.
Led Zeppelini endise liikme Robert Planti 1993. aasta stuudioalbumil "Fate of Nations" on laul "29 Palms".
pisi|left|220px|Twentynine Palmsi silt
Deșteaptă-te, române!
"Deșteaptă-te, române!" [deštjaptö-te romõõne] 'Ärka, rumeenlane!' on Rumeenia riigihümn.
Tekst
"DEȘTEAPTĂ-TE ROMÂNE!" Deșteaptă-te, române, din somnul cel de moarte, În care te-adânciră barbarii de tirani Acum ori niciodată croiește-ți altă soarte, La care să se-nchine și cruzii tăi dușmani. Acum ori niciodată să dăm dovezi în lume Că-n aste mâni mai curge un sânge de roman, Și că-n a noastre piepturi păstrăm cu fală-un nume Triumfător în lupte, un nume de Traian. Înalță-ți lata frunte și caută-n giur de tine, Cum stau ca brazi în munte voinici sute de mii; Un glas el mai așteaptă și sar ca lupi în stâne, Bătrâni, bărbați, juni, tineri, din munţi și din câmpii.
Priviți, mărețe umbre, Mihai, Ștefan, Corvine, Româna națiune, ai voștri strănepoți, Cu brațele armate, cu focul vostru-n vine, "Viața-n libertate ori moarte" strigă toți. Pre voi vă nimiciră a pizmei răutate Și oarba neunire la Milcov și Carpați Dar noi, pătrunși la suflet de sfânta libertate, Jurăm că vom da mâna, să fim pururea frați. O mamă văduvită de la Mihai cel Mare Pretinde de la fii-și azi mână d-ajutori, Și blastămă cu lacrămi în ochi pe orișicare, În astfel de pericul s-ar face vânzători. De fulgere să piară, de trăsnet și pucioasă, Oricare s-ar retrage din gloriosul loc, Când patria sau mama, cu inima duioasă, Va cere ca să trecem prin sabie și foc. N-ajunge iataganul barbarei semilune, A cărui plăgi fatale și azi le mai simțim; Acum se vâră cnuta în vetrele străbune, Dar martor ne de Domnul că vii nu oprimim. N-ajunge despotismul cu-ntreaga lui orbie, Al cărui jug de seculi ca vitele-l purtăm; Acum se-ncearcă cruzii, cu oarba lor trufie, Să ne răpească limba, dar morți numai o dăm. Români din patru unghiuri, acum ori niciodată Uniți-vă în cuget, uniți-vă-n simțiri. Strigați în lumea largă că Dunărea-i furată Prin intrigă și silă, viclene uneltiri. Preoți, cu crucea-n frunte căci oastea e creștină, Deviza-i libertate și scopul ei preasfânt. Murim mai bine-n luptă, cu glorie deplină, Decât să fim sclavi iarăși în vechiul nost'pământ.
Dirge of Cerberus Lost Episode: Final Fantasy VII
Dirge of Cerberus Lost Episode: Final Fantasy VII (ダージュ オブ ケルベロス ロスト エピソード -ファイナルファンタジーVII-, Dāju obu Keruberosu Rosuto Episōdo -Fainaru Fantajī Sebun-) on Jaapani third person shooter RPG-mäng toodetud Square Enix'i ja Ideworks3D poolt. Välja antud 2006. aastal Square Enix'i poolt. Lost Episode avaldab kadunud peatüki Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII'st.
Final Fantasy VII kompilatsioon:
en:Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII fr:Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII
Per Wieselgren
pisi|Per Wieselgren
Per Väino Wieselgren (4. august 1900 Jönköping – 11. veebruar 1989 Eslöv) oli rootsi keele- ja kirjandusteadlane, onomastika uurija.
Ta tegutses aastail 1930–1941 Tartu Ülikoolis rootsi keele professorina. Üks tema põhilisi uurimisvaldkondi oli rootsi sugemetega eesti onomastika uurimine. Antud teemal on ta koostanud kaks monograafiat.
Wieselgren lahkus pärast Teist maailmasõda kodumaale – Rootsi, kus koostas mitmeid keeleteaduslikke ja ajaloolisi teadustöid ja -artikleid. Ta on Korp! Sakala vilistlane.
Per Wiselgren oli ajalehe Teataja esimene vastutav väljaandja aastail 1944–1945 ja Välis-Eesti vastutav väljaandja (ansvarig utgivare). Eesti Teaduslik Selts Rootsis Lõuna-Rootsi Osakonna auliige (1972).
Absint
Absint ehk rahvapäraselt koirohuviin (hüüdnimi roheline haldjas, prantsuse keeles la Fée Verte) on aniisimaitseline, kergelt kibe, kahvaturohelist või valget värvi, kange (45% kuni umbes 72%) destilleeritud alkohoolne jook ja aperitiiv. Traditsioonilise absindi retsepti põhiosa moodustavad aniis, koirohi ja apteegitill. Kuigi tihti arvatakse ekslikult, et absint on liköör, sisaldab see palju alkoholi ja väga vähe suhkrut ega vasta seega likööri definitsioonile.
Traditsiooniline viis absindi serveerimiseks on selle lahjendamine jääkülmas vees, suhtes umbes kolm kuni viis osa vett ühele osale absindile, mille käigus muutub segu valgeks ja läbipaistmatuks. Vastavalt maitsele lahustatakse vett läbi erilisele absindilusikale asetatud suhkrutüki. Serveerimise rituaalist on saanud peaaegu sama tähtis osa kui joomisest.
Absint oli populaarne 19. sajandi lõpu Prantsusmaal, eriti Pariisis. Siis jõi seda suur osa ühiskonnast, sest see oli odavam kui muud joogid. Restoranides sai tund, mil töölt koju tulevad inimesed jõid enne õhtusööki klaasi absinti, nimeks l'heure verte [löör vert] "roheline tund". Absint oli samuti levinud Pariisi kunstnike ja kirjanike hulgas, kes kuritarvitamise ja romantiliste müütide loomisega selle kurikuulsaks tegid. Absint ongi tuntud tänu neile kunstnike ja kirjanike loodud müütidele, mis kujutavad seda psühhoaktiivsena ja hallutsinatsioone tekitavana.
19. sajandi lõpus arvati, et sõltuvus absindist ja absindi tarvitamise kõrvaltoime, nn absintism, on hullem kui "tavaline", teistest alkohoolsetest jookidest tekkinud alkoholism. Lisaks muudele põhjustele keelati sellel ettekäändel ja veinitootjate survel absint 20. sajandi alguses paljudes Euroopa riikides ära, kõige viimasena 1915. aastal Prantsusmaal. Samas paljudes riikides pole see kunagi keelatud olnud – tuntumateks näideteks on Hispaania, Portugal, Suurbritannia ja tänapäevane Tšehhi.
Tänapäeval tehtud katsetega ja uurimustega on näidatud, et absintismi põhjuseks nimetatud tujoon (mis sisaldub koirohuõlis) ei jõua korralikult toodetud absinti eriliselt suurtes kogustes, seda isegi mitte 20. sajandi algusest pärit pudelites. Sellepärast eemaldasid keelu absindi tootmiselt ja müümiselt 1980. aastatel paljud Euroopa Liidu liikmesriigid, ning hiljem ka enamik teisi riike, kes selle keelanud olid. 1990ndatel hakkas absint jälle populaarsust koguma. Ameerika Ühendriikides legaliseeriti absint alles 2007. aastal.
Nimetuse päritolu
Absindi nimetus tuleneb nii eesti kui ka paljudes teistes keeltes tõenäoliselt prantsuse keelest (absint oli levinuim Prantsusmaal). Prantsuskeelne sõna absinthe [absäät] on koirohutaime nimetus ja tuleneb ladina sõnast absinthium. See omakorda tuleneb kreeka sõnast ἀψίνθιον apsinthion.
Boris Tadić
Boris Tadić (Борис Тадић; sündinud 15. jaanuaril 1958 Sarajevos) on Serbia poliitik, Serbia president 11. juulist 2004 kuni 5. aprillini 2012, Demokraatliku Partei juht 2003. aastast.