cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smiltene piiskopilinnus
Linnus algusaegadest Liivi sõjani
1464 andis peapiiskop Silvester Stodewescher Smiltenes välja 4 sugupõlve kestvusega meeslääniõiguse paberi tähtsatele ja mõjukatele Liivimaa aadlikele - 50 Tiesenhauseni nime kandjale. Viimastest on mainitud selle Koknese-Berzaune liini esindajatena vendade Peteri ja Hans von Tiesenhauseni poegasid ja jutt käib neile kuuluvatest mõisatest Kulna (Gulbene) linnusepiirkonnas (Borchssokinge to Swaneborch), Koiva (Aa) jõe ääres. Samas oli tegemist juba eelmise peapiiskopi Henning Scharpenbergi poolt väljaantud õiguste kinnitamisega.
1479 vallutasid linnuse ordu väed.
1530 kinkis peapiiskop Schöning linnuse oma koadjuutorile, Brandenburgi markkrahv Wilhelmile Hohenzollernite suguvõsast.
1556. aasta juunis ründasid Liivimaa ordu väed ennetavalt Riia Peapiiskopkonda, kuna viimane kavatses välisliitlaste (Poola kuninga ja Preisi hertsogi) abiga ordu Vana–Liivimaal likvideerida. 30. juunil viidi peapiiskop Wilhelm ordu poolt hõivatud Smiltenesse vangi ja sealt edasi ordule kuuluvasse Atsele linnusesse.
Liivi sõjast Põhjasõjani
pisi|Smilteni linnuse põhjakülje varemed, 1788. Brotze
1559 veebruari lõpus tulid Vene väed Liivimaa sõjakäigul olles röövides ja põletades Tsässviina (Cesvaine) ja Vana-Pebalgi (Vecpiebalga) poolt ning piirasid Smiltene sisse. Üks Grothusi nimeline sakslane üritas linnusest põgeneda, kuid võeti venelaste poolt kinni ja rääkis vaenlasele kõik linnusesse puutuva välja. Venelased tapsid vangi, põletasid linnuseväravad maha ja hõivasid linnuse. Enamuses linnusesolnuist saadeti vangidena Venemaale, ülejäänud suleti hoonetesse ning linnus ja alev pandi põlema.
1560, jaanuari algul tungisid venelased Tartust röövides ja põletades Trikata, Smiltene ja Cesvaine peale. Kuna Smiltene kaitsemeeskond oli paigutatud mujale talvelaagrisse, siis ei kohanud venelased Smiltene all mingit vastupanu ja linnus põletati maani maha. Asula hävitati ja kohalik elanikkond (20 sakslast ja 200 lätlast) küüditati Venemaale. Praeguse kalendriarvestuse järgi toimus see 1559. aasta lõpus.
1561 said linnuse omale poolakad ja sinna paigutati leedu garnison.
1564 juulis saadetud teates kirjeldab hertsog Albrechti sekretär Johannes Molinus endisi peapiiskopkonna ametkondi ja linnuseid üles lugedes, et Smiltene on ärapõlenud loss.
Arvuti toiteplokk
Arvuti toiteplokk (PSU e Power Supply Unit) on seade, mis muundab elektrivõrgust saadava toitepinge arvuti elektroonikakomponentide toiteks sobivateks alalispingeteks. Tuntuim Eestis kavandatud ja toodetud arvuti toiteplokk on Juku toiteplokk, mida kriitikud hindasid töökindlaks ka võrgupinge kõikumise korral.
Smiltene piiskopilinnus
Liivi sõjast Põhjasõjani
1566, 22. juulil panditi Smiltene linnus Poola kuninga Zygmunt II Augusti poolt 3 aastaks Smiltene linnusepealikule ja Võnnu piirkonnafoogtile Caspar Mlodaskyle. Pant ei olnud tasutud nähtavasti veel ka 1599. aastal, kuna staarostiks saanud Mlodasky siis ikka linnust haldas.
Yasutoshi Miura
Yasutoshi Miura (jaapani keeles 三浦 泰年 Miura Yasutoshi; sündinud 15. juulil 1965 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Smiltene piiskopilinnus
Liivi sõjast Põhjasõjani
1577 andsid leedulased Balthasar Russowi kroonika järgi linnuse ilma lahinguta venelastele ja viimased purustasid selle.
Arvuti toiteplokk
Sisendpinge
Arvuti toiteplokkide sisendpinge ehk toitepinge on Põhja-Ameerikas, jaoti Lõuna-Ameerikas, Jaapanis ja Taiwanis 100–127 V ning suuremas osas ülejäänud maailmast 220–240 V. Toiteplokki võib kahjustada, kui seda vale pinge juures kasutada. Enamik tänapäevastest arvutest saab töötada nii 110 V kui ka 220 V pingega. Selleks on toiteplokil kas automaatsed sensorid, mille abil suudab toiteplokk ära tunda, millise võrgupingega on hetkel tegemist, või on toiteplokil toitepingevalikuks lüliti. Lüliti olemasolu korral peab kasutaja ise valima lülitiasendi vastavalt kohalikule võrgupingele (kas 230 V või 115 V). Sageli on vajalikud juhised kirjas toitejuhtme pistikupesa kõrval. Toiteploki tagaküljel võib olla käivitusnupp, mille väljalülitamisel ei saa enam ükski arvuti komponent voolu ning arvuti ei käivitu. Kui see lüliti on aga sisse lülitatud, on arvuti ooterežiimil ja tarbib vähesel määral elektrit. Harilikult on toiteploki tagaküljel ka toitekaablipesa.
Yasutoshi Miura
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1993 3 mängu.
Šveitsi valge lambakoer
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Elav ja tasakaalukas temperament, tegutsemisaldis, tähelepanelik ja hästi treenitav. Sõbralik ja diskreetne."
Arvuti toiteplokk
Väljundpinged
Arvutikomponentide jaoks kasutatavad alalispinged on järgmised:
Smiltene piiskopilinnus
Liivi sõjast Põhjasõjani
1579 hõivasid poolakad jälle linnuse.
1601 oli linnuse külje all asulas (Hakelwerk) 18 maja. Lühikeseks ajaks hõivasid linnuse rootslased. Pärast seda sai linnuse omanikuks poolakate teenistuses olev Alexander Schwabe.
1613 oli siinne kihelkonnakirik kahjustatud, kuid kasutuskõlbulik ja omas koos Trikata kirikuga ühte õpetajat. Rootsi ajal liideti uuesti linnuse alla Grothuseni (Abel) ja Jurckenhofi (Koltu) mõisad, mille poolakad sealt omale eraldanud ja maha müünud olid. Samuti kuulusid varemalt linnuse alla Rauda mõis (Raudenhof), Bānūži mõis (Bahnus) ja Pāpiņase mõis (Papenhof), mis algselt olid talukohad. Aastal 1618 kinkis Poola kuningas Zygmunt III 5 talu (mõisakohta) (sealhulgas Raudenhof, Bahnus ja Papenhof) mõisana Adam Grokowskyle, kellele Smiltene staarost Alexander Schwab need linnuse juurest jälle eraldanud ja kasutada andnud oli.
Arvuti toiteplokk
Jahutus
Toiteploki sees on tavaliselt üks, harva kaks ventilaatorit, mis jahutavad seadme sees olevaid detaile.
Smiltene piiskopilinnus
Liivi sõjast Põhjasõjani
pisi|Linnuse kõrvale asutatud hilisema majandusmõisa härrastemaja juunis 2002
1625, 9. augustil läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Smiltene, Rauna (Ronneburg) ja Dzerbene (Serben) linnused ning Palsmane (Palzmar) ja Drusti (Drostenhof) mõisad Rootsi riiginõunikule Swante Bannerile. Sellal koostasid rootslased linnuse plaani, joonistasid üles fassaadi ja ümbruskonna väljanägemise. Suure mõisate reduktsiooniga XVI sajandi lõpul läksid need jälle kroonule tagasi.
Arvuti toiteplokk
Standardid
Enamik toiteplokke on ehitatud ATX emaplaadi spetsifikatsioonile. ATX toiteplokid on disainitud nii, et nad suudavad lülituda sisse ja välja emaplaadilt saabuvaid signaale kasutades. Samuti suudavad ATX toiteplokid kasutada mitmeid tänapäevaseid funktsioone nagu näiteks puhkerežiim. Kõige uuem ATX-i toiteplokkide spetsifikatsioon on versioon 2.31.
Smiltene piiskopilinnus
Liivi sõjast Põhjasõjani
1652. aastal Saksamaal Matthäus Meriani koostatud teatmikus Topographia Electoratus Brandenburgici et Ducatus Pomeraniae etc. antakse lühidaid iseloomustusi ka Liivimaa linnade ja linnuste kohta. Smiltene kohta öeldakse, et see oli üks ilus ja suurepärane loss. 1577. aasta kohta jutustab autor, et poolakad ei kaitsnud Smiltene, Rauna ja Trikata linnuseid ning venelased said kätte ja vangistasid seetõttu palju sakslasi.
1638 toimunud adramaarevisjoni järgi elas Smiltenes Banneri lesk. XVII sajandi II poolel koostas Rootsi sõjaväeinsener linnusest ja selle ümbruskonnast plaani.
Põhjasõjast tänapäevani
pisi|Vaade linnusealal olevale hilisemale mõisa majandushoone varemele, juuni 2009 1702, Põhjasõja käigus vallutasid Vene väed linnuse ja lõhkusid rootslaste remonditu ning hävitasid ka asula. Rüüstatud ja mahajäetud linnust enam ei taastatud, selle asemele kujunes Smiltene mõis.
Arvuti toiteplokk
Toiteploki võimsus
Toiteplokkide hindamisel on põhiliseks parameetriks toiteploki maksimaalne väljundvõimsus. Tänapäeval on tavalise koduarvuti keskmine toiteploki väljundvõimsus 300–500 W. Mängu- ja teiste jõudlust vajavate arvutite toiteplokkide väljundvõimsusteks võib olla 800–1400 W. Kõige võimsamate toiteplokkide väljundvõimsusteks on kuni 2 kW ja need on mõeldud serverite või ekstreemsete jõudlusarvutite (mitmete protsessorite, kõvaketaste ja graafikakaartidega) toiteks.
Smiltene piiskopilinnus
Põhjasõjast tänapäevani
1759 andis vene keisrinna Jelizaveta I Liivimaa kindralkubernerile krahv Brownile Smiltenest 20 ha rendile ja keisrinna Katariina II lisas 1780 ümbruskonnast veel 10 ha.
XIX sajandil ehitati linnuse kaitsemüüri sisse elu- ja majandushooned, mis on tänini kasutuses.
1870 toimusid linnusemäel väikesed väljakaevamised, mille tulemuste kohta pole aga andmeid.
Arvuti toiteplokk
Toiteploki võimsus
Näiteks:
Smiltene piiskopilinnus
Põhjasõjast tänapäevani
1893 jaotati osa Smiltene lossi maadest väikesteks maatükkideks.
1920 oli Smiltene viimane omanik vürst Lieveni perekond.
Curtiss-Wright X-19
pisi Curtiss-Wright X-19 oli vertikaalse stardi- ja maandumisvõimega eksperimentaallennuk. Seda valmistas Curtiss-Wright Corporation USA õhujõudude tellimusel. Katselennud toimusid 1963–1965.
Smiltene piiskopilinnus
Ehitus
pisi|Vaade seestpoolt edelanurga lähedal olevale läänekülje kastelliseinale septembris 2013
Ehitusstiililt kuulub Smiltene vaba kastellitüübi hulka ja oli Riia Peapiiskopkonna jaoks asukoha poolest üsna olulise tähtsusega.
Arvuti toiteplokk
Toiteploki võimsus
Kui arvuti vajab rohkem võimsust 12 V väljundkanalil, võib osutuda sobivamaks madalama koguvõimsusega toiteplokk.
Betuliin
Betuliini sisaldavad arukask (Betula pendula), sookask (Betula pubescens) aga ka liiv-pirnipuu (Pyrus pyrifolia) ja suureõieline laikellukas (Platycodon grandiflorum). Betuliini sisaldab uuringute kohaselt ka metsik must pässik, tema kasvatab oma viljakeha kasekoore alla ja surub selle siis kasetüve küljest lahti.
Smiltene piiskopilinnus
Ehitus
Otstarbe järgi on linnus sarnane lõunapoolsete teetõkkekastellidega. See koosneb korrapärase nelinurga kujuga hoovist, mida ümbritseb ringmüür küljepikkusega 60–61 meetrit ja millel näib olevat olnud kivihoonestus ainult müüri edelapoolsel küljel. Välimine kaitseringmüür on 1,3–1,5 m paksune ja laotud maakividest, on mitmetele piiramistele vastu pidanud ja tänaseni osaliselt alles. Linnuse kaitset tugevdas nelinurkne väravatorn, kirdenurgas asunud flankeeriv sama tüüpi torn ja loodenurgas asunud harjatorn. Taoline harjatorn oli XIV sajandi lõpust alates Vana-Liivimaal üsna levinud ja koos eelpoolmainitud tornidega näitab see, et linnuse juures on erinevatel ehitusetappidel täiendusi ette võetud ja algseid puitehitisi järk-järgult kivimüüridega asendatud. Väravatornist ja 4 meetri laiusest väravaavast vasakule jäi neljase ruumijaotusega hoonetiib.
Arvuti toiteplokk
Toiteploki võimsus
Samuti tuleb arvestada toiteploki väljundvõimsuse juures, et toiteplokk ei pruugi võimaldada samaaegselt kasutada kõiki olemasolevaid väljundpingeid maksimaalselt.
Betuliin
Betuliini sisaldus taimedes on varieeruv nii liikide kui kasvukohtade lõikes.
Arvuti toiteplokk
Välimus
Enamik toiteplokke näeb välja nagu risttahukakujuline metallkarp. Ühel pool metallkarpi on C13-pesa toitekaabli jaoks ja ava ventilaatori jaoks. Teiselt poolt metallkarpi väljuvad mitmed erinevad juhtmed. Lisaks võib toiteplokk omada lülitit erinevate võrgupingete vahel vahetamiseks. Toiteploki küljel võib olla ka tehnilist informatsiooni toiteploki kohta (nt maksimaalne väljundvõimsus, ohutusnõuded, sertifikaadimärgid). Tuntumad sertifikaadimärgid ohutuse kohta on UL-märk, GS-märk, TÜV, NEMKO, SEMKO, DEMKO, FIMKO, CCC, CSA, VDE, GOST R ja BSMI. Tuntuimad sertifikaadimärgid elektromagnetiline häire (EMI/RFI) kohta on CE märk, FCC ja C-tick. CE-märk on Euroopas ja Indias müüdavatel elektroonikaseadmetel kohustuslik. CE-märk näitab, et arvuti toiteplokk ei kiirga välja lubatust rohkem häireid, on immuunne väliste häirete suhtes ja et toiteplokki on ohutu kasutada 230 V pingega elektrisüsteemis.
Smiltene piiskopilinnus
Praegune seisukord
Säilinud on kohati linnuse ringmüüri 3–4 meetri kõrguselt ja samuti väravaava.
Raudma
Raudma on eesti perekonnanimi.
Arvuti toiteplokk
Kontaktide värvide tähendused
pisi|Toiteplokk koos erinevate ühendustega
Betuliin
Betuliini avastajaks 1788. aastal peetakse saksa päritolu vene keemikut Johann Tobias Lowitzit (25. aprill 1757 Göttingen – 7. detsember 1804 Peterburi).
Raudma
Perekonnanime Raudma on pandud Kaiavere mõisas Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Raudma uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Pommer. Ilmar Raudma palvel kanti Raudma perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 47 all.
Arvuti toiteplokk
Kontaktide värvide tähendused
Toiteplokkide ühendused sisaldavad erivärvilisi juhtmeid. Eri värvi juhtmed tähendavad järgmist:
Raudma
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Betuliin
Tänapäeval on uuritud betuliini antagonistlikke toimeid mitmete imetajate vähirakuliinidesse, nagu emakakaelavähi rakuliini HeLa, hepatoomi, kopsu adenokartsioomi, rinnavähi, eesnäärme kartsinoomi rakkudesse ja on tuvastatud betuliini võime programmeeritud rakusurma esile kutsuda.
Koigi kihistik
Koigi kihistik (inglise Koigi Member) on siluri ladestu Juuru lademe Varbola kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Ralf Männil aastal 1962. Kihistik on nime saanud Koigi küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Kamariku puurauk, kus selle kivimid paljandusid 16.30..18.10 meetril. Neostratotüüp on Vistla 2 puurauk, kus see on esindatud 10.30..11.30 meetril.
Kihistiku moodustavad Varbola kihistu alumises osas lasuvad afaniitsed lubjakivid, mille paksus on 0.1—3.5 meetrit.
Arvuti toiteplokk
AT vs ATX
AT (Advanced Technology) ja ATX (Advanced Technology eXtended) toiteplokkide vahel on kaks põhilist erinevust. Esiteks on ATX ja AT toiteplokkide emaplaatide jaoks mõeldud ühendused erinevad. Kui ATX kasutab 20- või 24-kontaktilist ühendust, siis AT kasutab 14- või 16-kontaktilist ühendust. Teiseks erineb nende toiteplokkide sisselülitamine. AT toiteplokkidest tuleb välja spetsiaalne juhe, mis on ühendatud arvutikorpuse ees oleva Power-on lülitiga. ATX toiteplokkidel on Power-on lüliti ühendatud emaplaadiga ja toiteploki tööle lülitamisel kasutatakse vastavat tarkvara.
Sülearvutid
Enamik sülearvutitest kasutab 25–200 W toiteplokke. Sülearvutid kasutavad lisaks välist toiteadapterit (AC adapter või "Power brick"). See muundab seinakontaktist saadava vahelduvpinge sülearvutile sobivaks alalispingeks (tavaliselt 19 V).
Serverid
Mõned serverid kasutavad toiteplokki, mis muundab võrgupinge ainult 12 V alalispingeks. Ülejäänud vajalikud alalispinged genereeritakse emaplaadil VRM abil.
Kariibi mere saarte kunst
Kariibi mere saarte kunst on kunst, mida on ajalooliselt loodud või luuakse tänapäeval Kariibi mere saartel.
Kariibi mere saarte kunst enne Ameerika avastamist
Peale Ameerika avastamist ning Aafrika orjade sissetoomist suri suurem osa Kariibi mere saarte põlisasukatest nii kiiresti välja, et nende traditsiooniline kunst läks peaaegu täielikult kaduma. Hispaanlaste allikate kohaselt tegid elanikud näiteks nikerdusi, sulgedest esemeid ning tekstiilitööd. Säilinud on vaid paar puidunikerdust, väike hulk merekarbi- ja luunikerdusi ning küllaltki palju kivikujukesi. Inimesi või loomi meenutavad kolme tipuga kujukesed kujutavad vaime (zemi). Nende poolest on eriti tuntud tainod, kes arvatakse olevat kunstilises arengus kõige kaugemale jõudnud. Veel on leitud inim- ja loomapeaga uhmreid ning ovaalseid kive, mis võivad olla seotud Mehhiko ja Guatemala yugodega. Pole teada, millises ulatuses käis suhtlus saartel ning mandril elavate rahvaste vahel ning kummad kumbi enam mõjutasid. Inimpeade lai esinemine näitab, et kultuurid tegelesid surelikkuse teemaga. Antillidelt on palju leitud ka nn komakive, mille funktsioon pole teada. Jälgi väljasurnud rahvaste kunstist võib ilmselt näha ka tänapäevaste mandril elavate aravakkide, kariibide ning teiste rahvaste kangakudumises.
Hozier
Andrew John Hozier-Byrne (sündinud 17. märtsil 1990), tuntud kui Hozier, on iiri päritolu muusik, laulja ja laulukirjutaja.
Hozieri muusika on peamiselt inspireeritud bluusist, folgist ja soulist, millele lisaks on tunda ka roki ja R&B mõju. Tema laulusõnad sisaldavad tihti viiteid religioonile, kirjandusklassikale ja mütoloogiale, olles ka suuresti ühiskonnakriitilised.
2013. aastal avaldas ta oma debüütEP, mis sisaldas talle rahvusvahelise kuulsuse toonud hitt-singlit “Take Me to Church”.
Varajane Elu
Hozier sündis 17. märtsil 1990. aastal Iirimaa rannikuäärses linnas Bray’s, kasvades üles vähemusprotestantislike kveekerite peres kunstniku ja bluusitrummari pojana. Lapsena iseloomustas Hozier end "klassiklouni" ja "mittekeskenduva õpilasena", kutsudes kooli "monotoonseks košmaariks". Hozier alustas laulukirjutamisega 15 aastaselt, õpetades endale kitarrimängu ning lauldes koolikooris. Vaatamata oma kveekeri kasvatusele käis Hozier hilisteismelisena katolikus koolis. Muusikalise hariduse poole püüdeldes astus ta Dublinis asuvasse Kolmainsuse kolledžisse, kuid pidi jätma esmakursuslasena kooli pooleli, sest pühendas enamus oma õpingute ajast plaadifirma jaoks demode salvestamisele.
2008-2012: Algusaastad
Õppides Kolmainsuse kolledžis osales ta Kolmainsuse Orkestris. 2009–2012 oli ta ka kooriansamblis Anúna, kus esines ka solistina 2012. aastal nende albumil “Illumination”, esitades laulu “La Chanson de Mardi Gras”. Käies kooriga rahvusvahelistel tuuridel laulmas, esines ta ka Norras ja Hollandis.
2009. ja 2010. aastal esines Hozier muusikafestivalil Oxegen Festival.
2013–2016: Hozier
2013. aasta juulis avaldas Hozier minialbumi “Take Me to Church”. Samanimeline hitt-singel on bluus-gospellikus stiilis poplaul, mis rääkis lohutuse leidmisest armastatult. Muusikavideo režissööriks oli Brendan Canty ja see kujutas geide vastast vägivalda Venemaal. Septembris avaldatud videot jagas Stephen Fry ning pärast ilmumist Redditi avalehel kogus kiirelt kuulsust.
Singel saavutas ülemaailmse edu, saavutades 5. koha edetabelites ja kogudes multi-plaatina sertifikaadi.
2014. aastal avaldas Hozier oma järgmise minialbumi “From Eden”. Üks lugudest, “Cherry Wine”, ilmus Zack Braffi filmis “Wish I Was Here” tänu oma südantlõhestavale poeesiale.
Laulu video avaldati, et tõsta avalikku tähelepanu ja teadlikkust koduvägivallast.
2014. aasta septembris avaldas Hozier omanimelise albumi Hozier. See sisaldab 17 laulu, nende hulgas “Take Me to Church”, “Someone New”, “Work Song” ja “From Eden”. “Take Me to Church” nomineeriti 57. Grammy auhinnagalal aasta parimaks lauluks 2015.
Samal aastal oli ta lisaks ka Billboardi muusikaauhindade jagamisel parima uustulnukana nomineeritute hulgas.
12. novembril 2015 võitis ta fännide hääletuse tulemusel VH1 aasta artisti tunnustuse.
2016. aasta juunis, avaldas ta laulu “Better love”, mis kuulub filmi “Tarzani legend” filmimuusikasse.
2018: Nina Cried Power EP
2018. aasta septembris pärast 2-aastast pausi tuli Hozier välja uue minialbumiga “Nina Cried Power”. Salvestis sisaldab 4 lugu koostöös Mavis Staplesiga: “Nina Cried Power”, “NFWMB”, “Moment’s Silence” ja “Shrike”. Laulja on märkinud, et hetkel on pooleli teine stuudioalbum.
Estonia mägi
Estonia mägi on mitmest moreenkünnisest koosnev pinnavorm Rapla maakonnas Kehtna vallas. Moreenkünnised on: Eesmägi, Keskmägi, Tagamägi ehk Kaerepere Eessoomägi, Kesksoomägi ja Tagasoomägi.
Künniste kaitseks moodustati 1981. aastal Estonia mäe kaitseala, mille pindala on 27 ha.
X (manga)
"X" ehk "X/1999" (jaapani keeles エックス Ekkusu) on Jaapani rühma Clamp (Satsuki Igarashi, Nanase Ohkawa, Tsubaki Nekoi ja Mokona) loodud mangasari. See hakkas ilmuma 1992. aasta mais ja selle ilmumine peatati 2003. aasta märtsis.
Manga tegevus toimub "aegade lõpus", aastal 1999.
Santiago Lovell
Alberto Santiago Lovell, Jr  (19. jaanuar 1942 Avellaneda, Suur-Buenos Aires, Buenos Airese provints – 8. märts 2002) oli Argentina poksija.
Lovell osales raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Vadim Jemeljanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Lovell poksis juulist 1965 kuni aprillini 1978 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 33 (neist 24 nokaudiga), kaotas 15 (neist 14 nokaudiga) ning viigistas 2 kohtumist.
Isiklikku
Santiago Lovelli isa Alberto ja selle vend Guillermo olid samuti tuntud Argentina poksijad.
Krasnosielc
Krasnosielc asub Maków Mazowieckist ligi 19 km ja Varssavist umbes 90 km põhjas. Sellest voolab läbi Orzyci jõgi.
Küla on esmamainitud 1386. aastal. Krasnosielc sai linnaõigused 1824. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
Zigmars Liepiņš
Zigmars Liepiņš (snd 14. oktoobril 1952) on läti helilooja ja pianist, Läti Rahvusooperi juhatuse esimees. Liepiņš on kirjutanud koori-, soolo-, orkestri-, filmi-, teatri- ja ooperimuusikat.
Nõuni kultuurimaja
Kultuurimaja asutati 1902.
Aaso Leps
Aaso Leps (7. detsember 1932 Rakvere – 20. detsember 2019) oli Eesti sporditegelane (malekohtunik).
Ta lõpetas 1951 Rakvere 1. Keskkooli ja 1956 matemaatikuna cum laudeTRÜ.
Leps oli 1966–1991 Tallinna Malekooli õppealajuhataja ning 1992–2000 direktor.
Leps vastutas 1969–1982 Eesti noortekoondise ettevalmistuse eest.
Tema isa oli vandeadvokaat ja poliitik, Riigikogu IV ja V koosseisu liige, üliõpilasena Vabadussõjast osavõtnu August Julius Leps; vend on õigusteadlane ja poliitik Ando Leps.
Margus Lattik
pisi|Mathura esitamas oma loomingut Hongkongi rahvusvahelisel luulefestivalil Poetry Nights 20. novembril 2019 alt=Mathura oma näituse avamisel Viinistu Kunstimuuseumis augustis 2019.|pisi|Mathura oma näituse avamisel [[Viinistu Kunstimuuseumis augustis 2019]] Margus Lattik (autorinimega Mathura; sündinud 7. novembril 1973 Tallinnas) on eesti kirjanik, tõlkija ja kunstnik.
Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli ja Tartu Ülikooli inglise filoloogia alal. Aastail 2000–2001 õppis ta India 16. sajandi bhakti kirjandust Vrindavana Kõrgema Hariduse Instituudis Indias (Vrindavana Institute for Higher Education).
Ta on üks Klassikaraadio saate "Fantaasia" tegijaid ja kuulus aastail 2017–2021 Rapla kultuurifestivali "Särin" korraldustiimi. Lattik juhatab väikekirjastust Allikaäärne.
Paraujujana on ta võitnud Eesti lühiraja meistrivõistlustel pronksmedali 50 m selilidistantsil (2016).
Ta on lisaks Eestile elanud Rootsis, Indias ja Filipiinidel.
Koos Paul Kerese, Ain Veide ja Tarmo Koppeliga lõi ta 2022. aastal Isikuvabaduse Sihtasutuse.
Looming
Mathura tuli Eesti kirjandusse rühmituse Erakkond liikmena 1990. aastate teises pooles. Tema esimene, tugevate orientaalmõjudega isikukogu “Poeesia valgel taustal” ilmus 2001. aastal, mil autor elas Indias. Tütrele pühendatud luulekogu “Kumalasepäev” (2012) on kohakeskne ja kirjutatud Käsmu lahe äärsetes külades Eesti põhjarannikul. Luulekogu “Käe all voogav joon” koosneb pühendusluuletustest autorit innustanud kunstnikele; raamatu ilmumist saatis selles käsitletud teoste koopiamaalide näitus Raplamaa Kaasaegse Kunsti Keskuses. Tema esimene proosateos “Jääminek” on lugu autori lapsepõlvemaastikest Matsalu lahe ääres, loo peategelane on oma elule tagasi vaatav üksildane vanem mees. Teose ilmumisele järgnes rida esitlusi mitmel pool Eestis, kus autorit saatsid muusikaliselt Kadi Uibo, Jaak Johanson, Krista Citra Joonas ning Maili Metssalu. 2009. aastal ilmunud reisikiri “Guatemala, maa hing” on sisekaemuslik jutustus autori reisist Kesk-Ameerikasse kaks aastat varem; samast reisist inspireerituna on kirjutatud luulekogu “Luuletused Atitlani järvelt” (2008). Haikukogu “Tantsisklevail lehtedel ta keerleb” on kirjutatud 2017. aastal toimunud reisil Hongkongi.
Raamat “Lahusolek” (2021) on kirjutatud omalaadse palveraamatuna, keereldes paljuski inimese elu-usu ja selle kaotamise ümber. Üheks mõtteliseks tervikuks kirjutatud tekst mõtestab ajalikkust igaviku palge ees, inimese vajadust Jumala järele ning sellest kasvavate pürgimuste ängi ja väljakutseid. Raamat on kirjutatud kaheksa aasta jooksul maailma eri paigus, oluline osa sellest on sündinud Stockholmis, ent autor rändab ka Indias, Hongkongis ja Sise-Mongoolias. “Lahusolek” nomineeriti Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali luule aastapreemiale.
Mathura loomingut iseloomustab tugev ökoloogiline tundlikkus ning keskendumine eksistentsiaalsetele teemadele, sagedane on visuaalse kunsti peegeldumine kirjanduses. Oma vaimses askeetlikkuses on tema loomingus nähtud liivilikkust, mis väljendub viies nominatsioonis Juhan Liivi luulepreemiale. Ta on olnud ka arvukate laulusõnade autor, mida on esitanud Ummamuudu (“Tunnen ära”, “Valgem pool” jpt), Vello Orumets (“Sõbrale” jt), Kadi Uibo, Kirtana Rasa, Rändaja, Sirli Hiius jt. Ta on kaasautorina pääsenud neljal korral Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti lõppvooru. Mariliis Valkonen on loonud tema sõnadele koorilaule.
Mathura on esitlenud oma loomingut kirjandusfestivalidel nagu Berliini Literaturfestival (ILB), International Poetry Nights Hong Kong, Poetas del Mundo San Salvador, European Poetry Festival London jm. Tema loomingut on tõlgitud enam kui tosinasse keelde, eraldi raamatud on ilmunud hiina, heebrea, soome, rootsi, inglise ja hispaania keeles.
Mathura on tõlkinud nii klassikalist kui ka kaasaegset kirjandust. Tema erihuviks on olnud väikerahvad ja -keeled, viimastest on ta vahendanud nt maoori, inuiti ja saami autoreid. Ta on tõlkinud nii luulet, proosat kui ka filosoofilisi käsitlusi. Tema tõlgitud autorite hulka kuuluvad Derek Walcott, Dylan Thomas, Ben Okri, Christopher Isherwood, Kunwar Narain, Rumi, Chanakya (Tšānakja) jpt.
Mathura tegeleb ka maalikunstiga, tema töid on eksponeeritud Eesti Rahvusraamatukogus, Viinistu Kunstimuuseumis, Pärnu Endla teatris jm.
Autorinimi
Autorinimi Mathura tuleneb samanimelisest India linnast, mis on pärimuse järgi jumal Krišna sünnipaik. Nimevalik lähtub autori pikaajalisest huvist India kultuuri ja usundite, eriti bengali vaišnavismi vastu; nime andis talle 1998. aastal Jayapataka Swami. Lattik kasutas autorinime Mathura esmakordselt laulusõnade loojana ansambli Sobe heliplaadil “Love Pioneers”.
Isiklikku
Ta põdes lapsena vähki, kaotades seeläbi parema käe. Sünnipäraselt paremakäelisena tuli tal ümber õppida vasakukäeliseks.
2002. aastast alates on Lattik elanud Raplamaal. Ta mängib hobi korras klaverit ja huvitub sibullilledest. Ta on ameerika jalgpalli profiklubi Dallas Cowboys poolehoidja.
Pokardi oja
Pokardi oja (ka Tikste oja) on oja Lõuna-Eestis. See saab alguse Tõrva linnast ligikaudu 5 kilomeetrit lääne pool ja suubub Tõrvas Õhne jõkke. Oja kogupikkus on 8,9 km ja selle valgla pindala on 11,3 km². Oja läbib keskjooksul Tikste ürgorgu ning kahte paisjärve: Pokardi paisjärve (keskjooksul) ja Tikste järv (alamjooksul). Oja on kohati kiirevooluline, moodustades madalamaid kivise põhjaga kärestikke. Oja vesi on pruunika värvusega ja keskmise läbipaistvusega. Oja on suhteliselt madal (sügavus 0,5–1 m). Oja põhi on enamasti liivane, savine või kivine ning toitub teel mitmest allikast.
Elustik
Kaladest on esindatud haug, särg, roosärg, ahven ja luts. Varem elutses ojas vähene ojasilma ja vikerforelli asurkond, mis on nüüdseks tõenäoliselt täielikult hävinenud. Loomastikust pesitsevad ojas ja selle kallastel koprad, nirgid, tuhkrud ja vesirotid. Taimestikku on oja jooksul vähe, paisjärvede suudmetes rohkem.
David Hunter Hubel
David Hunter Hubel (27. veebruar 1926 – 22. september 2013) oli Kanada päritolu Ameerika Ühendriikide neurofüsioloog.
Hubel uuris nägemise eest vastutava ajukoore struktuuri ja toimimist. 1981. aastal sai ta koos Wieseliga Nobeli meditsiiniauhinna nägemise infotöötlusega seotud avastuste eest. Nad jagasid auhinda Roger Sperry'ga.
Argiasjust pühapäeval
Saatesarja esimene osa oli eetris 15. oktoobril 1978. Aastatel 1982–1989 oli saatejuht Feliks Undusk.
X-2
X-2 oli USA sõjaväeluureorgani Office of Strategic Services vastuluureosakond, mis tegutses 1942–1945.
Kõrrekoorel
Kõrrekoorel ehk ketaskoorel on vananenud nimetus taldrikäke, ketasäke, mullaharimisriist, mille tööseadiseks on ühele teljele paigalda­tud sfäärketastest koosnev kettapatarei, mis kahele laagrile toetatuna saab pöörelda ümber oma telje.
Ehitus ja omadused
Kettapatarei telg paikneb randaali liikumissihi suhtes nurgi, sfäärketaste nõgusküljed on randaali liikumise suunas (ette­poole). Ainult sellises asendis tungivad sfäärkettad mulda ning kobestavad ja segavad seda (atakknurk). Randaalil on kaks või mitu (kahe- või mitmejäljeline randaal) piki­telje suhtes sümmeetriliselt (kahepoolne randaal) või eba­sümmeetriliselt (ühepoolne randaal) paigutatud ning teine­teise järel liikuvat sektsiooni, igasühes üks või mitu kettapatareid. Olenevalt randaali massist ühe sfäärketta kohta eristatakse kergeid (15–40 kg), raskeid (40–­100 kg) ja üliraskeid (100–500 kg) randaale. Kergeid randaale kasutatakse põllul ja aias (põllu- ja aiarandaal), neil on sileda lõikeser­vaga kettad. Rasked ja ülirasked randaalid on soo- või uudismaarandaalid, nende kettad on sälkservalised. Majanduslikus mõttes on kõrrekoorel väga hea aja ning põllutööde maksumuse optimeerija, kuna masinaga saab mullaharimistööd teha kiiremini ja odavamalt. Masin peab siiski olema haagitud piisava võimsusega traktorile, kuid kompenseerib selle oma suure tootlikkusega. Meeles tuleb pidada, et töö kõrrekooreliga on soovitatav teha 24 tunni jooksul pärast saagi koristust ning maksimaalne ooteaeg kombainimise järel ei tohiks ületada üht nädalat.
Kõrrekoorimine on otsene mehaaniline tõrjevõte paljude erinevate teraviljakahjurite nagu viljakukkede, kõrsvilja-maakirbu, lehetäide, nälkjate, eriti aga kõrrevaablase vastu.
Pindmine harimine on eriti oluline Põhja- ja Ida-Eestis, kus viljaka pinnase sügavus pole kuigi suur ning põllumuld sisaldab palju kiviklibu.
pisi|184x184px|Kõrrekoorel
Tartu Richard Wagneri Selts
Tartu Richard Wagneri Selts on asutatud 1991. aastal. Seltsi esimene esimees oli Loone Ots, seejärel Viviane Kallaste.
Suuremad ettevõtmised 1990. aastatel olid Richard Wagneri "Tannhäuseri" ettekanne sõnalavastusena 1993. aastal Tartus Toomemäel ning kontserdid Wagneri laululoomingust Tartu Ülikooli aulas ja Tallinnas Estonia teatri Talveaias 1998. aasta septembris.
Malik Bendjelloul
pisi|Malik Bendjelloul 21. jaanuaril 2013 Rootsi filmiauhindade [[Kuldpõrnikas (filmiauhind)|Kuldpõrnikate jagamisel]] Malik Bendjelloul (14. september 1977 Ystad – 13. mai 2014 Stockholm) oli Rootsi filmilavastaja.
2013. aastal võitis ta dokumentaalfilmi "Searching for Sugar Man" (eesti keeles "Suhkrumeest otsimas") eest parima dokumentaalfilmi Oscari. Lisaks võitis film BAFTA ja muidki mainekaid auhindu.
Ta sooritas 36-aastaselt enesetapu.
Podkājas
Küla rajati suvilapiirkonnana Läti NSV aegadel Podakājase mõisa maadele. Küla lääneosa moodustab endine suvilakooperatiiv Jugla, idaosa aga suvilakooperatiiv Tumšupe.
Külas asuvad B.B. Jugla, Podkājase ja Reipase bussipeatus.
Aastal 2006 oli külas 91 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 206.
Pseudoboa
Pseudoboa on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Pseudoboa klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Jalgrattakuller
pisi|[[Nuudel|Nuudlite jalgrattakuller 1935. aastal Tokyos]] Jalgrattakuller on kuller, kes töötab enamasti kullerfirmas ning toimetab saadetisi adressaadile jalgrattal. Jalgrattakullerid tegutsevad sageli suurtes linnades ja äripiirkondades, sest liiklus- ja parkimisprobleemid mõjutavad rattureid vähem kui autokullereid (ratturid ei pea parkimiskohta otsima ega liiklusummikus ootama).
Pseudoboa
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudoboa seisuga 16.02.2014.
Jalgrattakuller
Nõudlus
Jalgrattakuller saab vedada mitmesuguseid füüsilisi saadetisi (nt rõivad, allkirjastatud dokumendid, kunstiteosed) kuni esemeteni, mille saaks küll saata meiliga, aga mis saadetakse kulleriga, et jätta tähtsa saadetise mulje. Vahetevahel vajatakse kullereid ka seetõttu, et hoolimata kiirest internetist leiavad firmad, et mugavam on suure mahuga dokumente saata kulleriga selle asemel, et nendega e-postkaste ummistada. Tundlikku infot ja näiteks tähtsaid finantspabereid ja dokumente saadetakse sageli jalgrattakulleritega, sest arvuteid ja andmesidet ei usaldata piisavalt.
Siiski on nõudlus jalgrattakullerite järele hakanud tasapisi vähenema, sest faksi kasutamine ning interneti ja arvutite kiire areng on vähendanud vajadust kiirkullerite järele, kes toimetaks saadetise samal päeval kohale. Näiteks USA jalgrattakulleritele oli raskeks löögiks otsus, et kohtutoimikud muudetakse digitaalseks. Arvatakse, et ainuüksi New Yorgis vähenes jalgrattakullerite arv eelmisel kümnendil tuhande inimese võrra.
Tolypocladium
Tolypocladium on perekond kottseeni seltsist helekottseenelaadsed.
M3 Lee
M3 Lee oli Teise maailmasõja ajal USA-s toodetud keskmine tank, mille 75 mm pearelv paiknes kere vasakus nurgas sponsoonis ja tornis asus 37 mm tankitõrjekahur. Põhitorni katusel paiknes väike komandöritorn kuulipildujaga. Põhisuurtükiga toimetas sihturist ja laadurist koosnev meeskond. Suurtüki kõrval istus juht-mehaanik. Tornis paiknes teine sihtur, kes kasutas raskekuulipildujat või kahurit ja komandör, kes kasutas komandöritorni.
Sooru rahvamaja
Sooru rahvamaja on rahvamaja Valga maakonnas Valga vallas Sooru külas.
M3 Lee
Masin loodi keskmise tanki M2 baasile ja aastatel 1941–1942 toodeti 6258 tanki.
Sooru rahvamaja
Rahvamaja asutati 1959.
Tetsuya Asano
Tetsuya Asano (jaapani keeles 浅野 哲也 Asano Tetsuya; sündinud 23. veebruaril 1967 Hokotas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1991–1994 8 mängu ja lõi 1 värava.
Viini Riigiooper
Viini Riigiooper (saksa keeles Wiener Staatsoper) on Austria pealinnas Viinis asuv ooperiteater.
Falmouthi põletamine
Falmouthi kaart 1777. aastast|pisi Falmouthi põletamine oli Suurbritannia kuningliku mereväe rünnak Falmouthi linnale Massachusettsis (tänapäeva Portland Maine'i osariigis) 8. oktoobril 1775. Laevastiku ülem oli kapten Henry Mowat. Rünnak algas laevade kahuritulega, lasti ka süütemoona. Pärast pommitamist väed maabusid, et linn lõplikult hävitada. Falmouthi põletamine jäi ainsaks suuremaks rünnakuks sadamatele, mis olid Ameerika iseseisvussõja algfaasis toetanud patriootide tegevust, kuigi plaanitud oli laiaulatuslikum kampaania.
Kolooniates tekitas rünnak Briti võimu vastu pahameelt ning viis sõltumatute valitsuste tekkimiseni. Falmouthi põletamise tõttu kutsuti kokku ka teine kontinentaalkongress, kus otsustati kuninglikule mereväele vastukaaluks rajada Kontinentaalmerevägi. Nii Mowat kui ka tema ülemus, viitseadmiral Samuel Graves, kes oli rünnakuks käsu andnud, kandsid rünnaku tõttu ametialaseid kahjusid.
Viini Riigiooper
Teise maailmasõja ajal 1945. aastal sai hoone tugevasti kannatada.
pisi|tühi|Viini Riigiooper nähtuna [[Ringstraßelt (detsember 2011)]]
Hageri-Sutlema rannamoodustised
Hageri-Sutlema rannamoodustised on endisaegse Balti jääpaisjärve metsaga kattunud rannavall, mis asub Rapla maakonnas Kohila vallas.
Nujiangi Lisu autonoomne ringkond
Nujiangi Lisu autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. Piirneb läänes Birmaga.
Ringkond on nime saanud Salweeni jõe järgi, mille nimi on hiina keeles Nujiang.
Haldusjaotus
Jaguneb kaheks maakonnaks ja kaheks autonoomseks maakonnaks:
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli 47,13% rahvastikust lisud, 26,97% baid, 13,13% hiinlased, 5,42% nuud, 2,92% pumid, 1,99% liid ja 1,11% drungid.
Lensk
250px|thumb|Vaade linnale
Lensk on linn Venemaal Sahha (Jakuutia) Vabariigis, Lenski ulussi halduskeskus.
Ajalugu
1663. aastal oli asutatud Muhtukujevskaja küla evengi asula Muhtui kohas. 18. sajandil oli avatud Muhtuja postijaam. 19. sajandil ja 20. sajandi alguses oli poliitiliste küüditamiste sihtkohaks. 20. sajandi keskel hakkas kiiresti kasvama seoses teemandikaevandusega Viljui basseinis. Linnaõigused ja uue nime Lensk sai 1963. aastal.
Geograafiline asend
Linn asub Leena jõe vasakul kaldal Leena platool 840 km Jakutskist.
Kliima
Lenskis on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida sooja suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –29 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 17,7 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –56,1 °C ja maksimum 39,0 °C. Sademeid on 227 mm aastas.
Tammiku kihistik
Tammiku kihistik (inglise Tammiku Member) on siluri ajastu Juuru lademe Tamsalu kihistu alumine kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Ago Aaloe aastal 1958.
Kihistiku stratotüüp on nüüdseks hävinud Tammiku paemurd, selle neostratotüüp on aga Karinu karjäär. Kihistik on nime saanud Tammiku aleviku järgi.
Kihistik koosneb brahhiopoodi Borealis borealis karpe ja karbijäänuseid sisaldavast lubjakivist. Kihistik on kõige paksem Pandivere kõrgustikul (13.5 m).
Naiste Hääl
Naiste Hääl oli aastatel 1926–1932 Tallinnas ilmunud naiste kuukiri. Ajakiri oli Eesti Naisorganisatsioonide Liidu häälekandja.
Tumekottseenelaadsed
Tumekottseseenelaadsed (Melanosporales) on kottseente selts.
Eesti eksport
Eesti eksport on Eestis toodetud kaupade või toodete turustamine väljaspool Eestit.
Enne teist maailmasõda
Eesti iseseisvumise algaastatel oli ekspordi arendamine tolleaegsetes majandustingimustes keeruline. Tootmist ja turustamist raskendasid koduvaluuta väike hulk, mida saadi peamiselt välislaenudest, ning mõningate toiduainete, piirituse ja metsamaterjalide müügist välismaale.
Peagi said peamiseks ekspordiartikliks metsasaadused, sest metsa oli küllaldaselt ning metsade ülestöötamine ei nõudnud suurt kapitali. Metsasaaduste hulka kuulusid nii puit, saematerjalid, tuletikud, paber ja tselluloos kui ka metsa kõrvalsaadused nagu metsamarjad, seened, ulukiliha ja karusnahad.
Pärast Esimest maailmasõda oli metsal ja metsasaadustel tähtis roll Eesti riigi majanduslikul ülesehitamisel. Metsasaaduste eksport moodustas 1920. aastal 64,1% koguekspordist. Aastatel 1922–1939 eksporditi suurem osa puidust Inglismaale, Hollandisse ja Saksamaale. Metsasaadused moodustasid rahaliselt keskmiselt 30% riigi koguekspordist.
1920ndate lõpus mindi üle peamiselt tselluloosi tootmisele. Tselluloosiks vajaliku tooraine – kuusepuidu varude kahanemine takistas tselluloosi toodangu suurenemist. 1938. aastal avati Kehras tselluloositehas, mis oli valmides Euroopa üks moodsamaid. Uuem tehnoloogia võimaldas kasutada tselluloosi tootmiseks männipuitu, mis säästis kuusemetsa ning aitas kaasa metsamajanduse arengule.
1939. aasta rahvaloenduse andmeil oli Eestis 139 984 talu, mille keskmine suurus oli 22,7 ha, alla 1 ha suurusi väikekohti oli umbes 25 000. Peamine tootmissuund oli loomakasvatus, mille saadused moodustasid 70% talude kaubatoodangust. Talutoodangust suurima osa koguekspordist moodustas või, mis oli ühtlasi ¼–⅓ kogu Eesti ekspordist, välisturule müüdi ka peekonit ja lina. Talud varustasid kogu Eesti tarbijaskonda ka toiduvilja, kartuli ja juurviljaga.
Pärast iseseisvuse taastamist
Eesti iseseisvuse taastamise ja Nõukogude Liidu kokkuvarisemise tõttu 1991. aastal toimus endiste majandussidemete katkemine, mis avaldas suurt mõju majanduse dünaamikale. Hinnad kerkisid maailmaturu tasemele, mille tagajärjel kasvasid paljudes valdkondades toorainehinnad mitmekümnekordseks. Kütusehinnad kasvasid sarnaselt toorainehindadega. Siseturg kukkus kokku, suurettevõtted läksid pankrotti, rahva ostujõud oli väike.
Eestil tuli kiiresti oma majandussuhted idast läände ümber suunata.
Majanduslanguse üheks faktoriks oli ka rubla kiire devalveerumine. Lahenduseks teostati 1992. aastal rahareform ja Eestis tuli käibele kroon. Selle tagajärjel hinnad stabiliseerusid märgatavalt ja rahva ostujõud hakkas järk-järgult tõusma.
1. jaanuaril 1995 jõustus vabakaubandusleping Eesti ja Euroopa Liidu vahel. 1995. aastal langes väliskaubandus defitsiiti (import ületas ekspordi), sõltumata sellest, et Venemaa oli Eesti peamistele kaupadele kehtestanud sama aasta keskpaigas topelttollid.
Pärast 1998. aasta Venemaa finantskriisi vähenes kaubandus Venemaaga veelgi.
2004. aastal 1. mail jõustus Euroopa Liiduga ühinemise otsus, mis tõi endaga kaasa positiivse mõju majandusele: lisaks Eestile kasvas kiirelt kogu Baltikumi kaubavahetus. Kaubandus Venemaaga elavnes rekordiliselt. Venemaa osakaal ekspordis kahekordistus, tõustes 4%-lt ligi 9%-ni, tänu EL ja Venemaa vahelise koostööleppe rakendumisele kadusid Venemaa kehtestatud topelttollid. Toimusid muutused ekspordi struktuuris – Eestist sai transiitriik mitmete kaupade transportimisel Venemaale.
6. augustil 2014, pärast ELi kehtestatud sanktsioone Venemaale Krimmi annekteerimise ja Ukraina ida-aladele sissetungimise eest, kehtestas Venemaa sisseveokeelu Euroopa Liidu järgnevatele toidukaupadele:
Erandiks on laktoosivabad tooted, sh laktoosivabad juustud, mis pole mõeldud ravieesmärkideks ja profülaktiliseks tarbimiseks, ning milles sisaldub 1,5 või rohkem protsenti piimarasva.
1. juunil 2016. kergendas Venemaa embargot, lisades erandite nimekirja ainult lastetoiduks mõeldud järgmised toiduliigid: kuivatatud ja külmutatud köögiviljad, külmutatud veiseliha, ning kodukanade liha.
Ekspordiartiklid
Venemaale viiakse märkimisväärses koguses keemiatööstustooteid. Teistest SRÜ riikidest vaid Ukraina ja Valgevene puhul ulatub ekspordimaht aeg-ajalt üle poole protsendi koguekspordist. Euroopa Liidust väljaspool on Eesti peamised sihtturud Venemaa (5–9% ekspordist), USA (ligi 7% ekspordist) vähemal määral Kanada ja Norra.
Eestist eksporditavate toodete alla kuuluvad nii toidukaubad, rõivad, elektroonikatooted ja täppisseadmed. Järjest suurema osa ekspordist võtavad kõrgtehnoloogilised tooted. Eelkõige mitmesuguse alltöövõttude tõttu on Eesti ekspordis kõige tähtsamad masinad ja seadmed, sealjuures elektroonikatooted, nendele järgnevad kodumaisel toormel põhinev puit ning mitmesugused puidust valmistatud kaubad (sh paber, mööbel, palkmajad). Lisaks ekspordib Eesti metallitooteid, keemiakaupu ja kergetööstustooteid (rõivaid, jalatseid). Viimasel ajal on kasvanud ka elektrienergia ja mineraaltoodete eksport, kuid viimane käib käsikäes impordi kasvuga, sest valdavalt on tegemist Venemaalt sissetoodud kütuste töötlemisel saadud toodete väljaveoga.
Martin Liivamägi
Martin Liivamägi (sündinud 5. juulil 1988 Tallinnas) on eesti ujuja.
14. augustil 2010 püstitas ta meeste 100 meetri liblikujumises 54,33-ga Eesti rekordi.
Isiklikku
Ta on lõpetanud Tallinna Saksa Gümnaasiumi saksakeelse osakonna.
Glinka rajoon
Glinka rajoon (vene keeles Глинковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Glinka küla.
Rajoon piirneb kirdes Dorogobuži rajooniga, kagus Jelnja rajooniga, edelas Potšinoki rajooniga ja loodes Kardõmovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1223,2 km². Elanike arv oli 2012. aastal 4773, 2009. aastal 5042 ja 2002. aastal 6149.
Glinka rajooni asulad kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu.
Viimsi JazzPopFest
Viimsi JazzPopFest on Harju maakonnas Viimsi asulas toimuv džäss- ja popmuusikafestival, kus osalevad Eesti koorid ja vokaalansamblid.
Festivali korraldab Viimsi vallavalitsus. Festivali kunstiline juht on Aarne Saluveer.
Esimene festival toimus 2010.
Paul Alexander Robert Hörschelmann
Paul Alexander Robert Hörschelmann (29. detsember 1866 Viljandi – 1. detsember 1915 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Rootslased Titanicul
333px|pisi|Kunagise [[Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik|Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninglik postiaurik Titanic 1912. aasta fotol]] Rootslaste seost ookeaniliinilaevaga Titanic kinnitavad laeva andmed reisijast, kes lähtusid reisiteekonnale Rootsist, suures enamuses Lõuna-Rootsist. Nood olid inimeste hulgalt neljas rahvuslik rühm laeval (Suurbritannia, Ameerika Ühendriikide ja Iirimaa järel), mis 15. aprillil 1912. aastal Atlandi ookeanil hukkus.
Paul Alexander Robert Hörschelmann
Lõpetas Tartu Kollmanni Eragümnaasiumi, õppis 1886–1892 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, lõpetas ülikooli ''cand. theol.'' astmega. Õpetajaametisse ordineeriti Tartus 31. oktoobril 1893.
Madis Saluveer
Madis Saluveer (sündinud 2. juulil 1952 Põlvas) on Eesti keeleteadlane.
Paul Alexander Robert Hörschelmann
Oli 1894–1910 Vändra koguduse õpetaja, olles 1908–1910 Pärnu praostkonna praost. Aastatel 1910–1915 oli ta Tallinna Oleviste koguduse II pihtkonna õpetaja.
Madis Saluveer
Elulugu
Madis Saluveer on teenistujate poeg.
Paul Alexander Robert Hörschelmann
Isiklikku
Tema isa Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ja Tartu Ülikooli tegeliku usuteaduse professor, vanaisa Otto August Leopold Hörschelmann oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Poeg Gotthard Hörschelmann oli vaimulikuks Nõmme Saksa Lunastaja koguduses.
Madis Saluveer
Elulugu
Lõpetas 1971 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal, oli 1984–88 NSVL Teaduste Akadeemia Instituudi (kaugõppe) aspirant, filoloogiakandidaat (1989, samas), väitekiri "Семантический и прагматический анализ вводных элементов высказывания типов "естественно, очевидно, к счастью". Oli 1976–84 TÜ tehisintellekti labori nooremteadur, 1984–90 võõrkeelte kateedri õpetaja, 1990–91 dotsent ja 1991 ühtlasi eesti keele labori vanemteadur, 1992–93 keelekeskuse inglise keele sektsiooni dotsent, ühtlasi 1992 ja 1994 Stockholmi Ülikooli  instituudi külalisuurija, 1994–98 Folkuniversitetet Tartu juhataja, 1998–2000 Tartu linnavalitsuse kantselei juhataja, 2000–01 Peipsi Koostöö Keskuse projektijuht, 2001–06 TÜ teadus- ja arendusosakonna arendustalituse peaspetsialist, 2006– Teaduskompetentsi Nõukogu büroo juhataja. Lugenud praktilise inglise keele kursust.
Rootslased Titanicul
Statistika ja faktid
Rootslastest jäi pärast laevahukku ellu 27 inimest: 10 naist, 5 last ja 12 meest. Koletu öö elas üle seega ligikaudu 25% Rootsist pärit reisijaist, sealhulgas üks sülelaps seitsmest. Alla 18-aastaseid rootslasi oli laeval kokku kakskümmend seitse. Mehi oli kokku lugedes 57 ja naisi 25.
Kolm inimest reisis I klassis, viis II klassis, ülejäänud III klassis.
Metsaülikool Austraalias
Metsaülikool Austraalias (lühend MÜA) oli Austraalia eestlaste haridus- ja kultuuriüritus. Üritus oli ajendatud Metsaülikoolist.
Rootslased Titanicul
Statistika ja faktid
Kaheksakümne kahest hukkunust on suudetud tuvastada kaheksa.
Faktid
Johan Svensson oli 74-aastaselt vanim inimene laeval.