cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kadrina rahvamaja
Maja saamislugu
pisi|left|[[Kruusimäe kõrts ja selle küljele ehitatud Kadrina esimene seltsimaja]] 1906. aasta suvel tulid kokku vallakirjutaja Aleksander Krimm, kirikuõpetaja Johannes Heinrich Luther, Imastu külakooli õpetaja Jaan Viikmann, postkontori ülem Peeter Mets ja taluperemees Madis Lemnits. Nad asutasid Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Kadrina osakonna – Kadrina Hariduse Seltsi –, mis seadis oma esimeseks ülesandeks kõrgema algkooli loomise. Vastloodud seltsi esimest, 1907. aasta aruannet alustas esimees – Kadrina koguduse köster Joosep Siiak – nii: „Kõik rahwused tunnewad seda selgeste ära, et rahwa haridus jõud on, ilma milleta rahwas ei waimliselt ega majandusliselt kosuda ei või.“
Järgneva 35 aasta jooksul – kuni seltside sundlikvideerimiseni 1940. aastal – pidas selts oma põhieesmärgiks kohaliku haridus- ja kultuurielu edendamist. Seltsi esimene esimees oli kohalik köster Joosep Siiak, aastail 1909–1936 juhatas seltsi vallakirjutaja Aleksander Krimm.
Oma eesmärkide saavutamiseks oli vaja raha, selle kogumisel nähti peamise võimalusena isetegevust: näitemängud, laulukoorid ja rahvatantsud tulupidudel. Esinejaid jagus, korralikke peoruume aga polnud. Esimestel aastatel kasutati tolleaegse vallamaja saali, 1912. aastal ehitati ühisel jõul püünega seltsimaja otse vastu Kruusimäe kõrtsi lõunaotsa.
pisi|Rahvamaja 1930ndatel 1930. aastaks oli seltsis mitme aasta jooksul küpsenud mõte ehitada uus rahvamaja. Loodi hoiu-laenuühistu, seltsi esimees Aleksander Krimm jättis vallakirjutaja ameti ja asus tööle tärklisevabriku kassapidajana, et olla lähemal uue maja ehitustandrile. Hiljem on ta meenutanud, et inimesed püüdsid tänaval temast kaugemalt mööduda, sest tundsid järjekordse annetuse küsimise ohtu. Ometi oli rahvas nõus annetama nii raha kui andma oma panuse ka ehitustöödel. Tulemus: uhke maja kerkis vaid viie kuuga.
Maarahvamajad ehitati sel ajal pea kõikjal mitmeotstarbelised, kuid teist nii suurt ei olnud Eestimaal pikka aega: avara lavaga saal, esinejatetoad, kinoaparaadiruum, suure pliidiga tuba perenaiste seltsile, sisseehitatud seifiga ruumid pangale, raamatukogutuba, einelaud, ruum kaitseliidule ja naiskodukaitsele. Ärklitoad olid palju aastaid korteriteks. Kadrina ühispangal, mida juhtis Magdaleena Mathilde Leet, olid ruumid hoone lõunatiivas, põhjatiivas oli einelaud, mida pidas lavastaja ning karakternäitleja Eduard Lammer.
Sõjaeelne kultuurielu
pisi|vasakul|Aleksander Krimm Ühistegevuse korraldamise keerukusest Kadrina Hariduse Seltsi algusaegadel annab aimu esimehe Aleksander Krimmi sõnavõtt 1933. aasta 11. juuni laulupäeval, kus ta muu hulgas rääkis: „20–25 aastat tagasi valitses meil vene ümberrahvustamise surve, mil ainult venelane riigi kodaniku õigusi võis kasutada. “Mittevenelased” pidid iga oma väljendust ja mõtet kaaluma, millist avalikkusele taheti avaldada. Omavalitsuse ja riigi tegelastel oli Eesti seltsides töötamine keelatud. Valitsuse tegevust arvustada ei tohtinud, samuti ka poliitikast pidi hoidma eemale. Pidude lubasaamine ei olnud tol ajal kerge. Kava tuli vene keeles kokku seada, mis moodustas kuulutuse pealmise poole, kuna alumine pool võis eestikeelne tõlge olla. Peale politseilt loa saamist võis kuulutused trükkida. Kõned ja deklamatsioonid tulid politseile esitada valmiskirjutatult vene keeles ja esineda võidi nendega vene keelest sõnasõnaliselt tõlkides. Väga tabavalt kujutas seda seisukorda A. Kivi karikatuuris, mis kujutas Alutaguse taati, kes linna läheb peo luba tooma, kepp käes ning suur raamatute pakk seljas. Kõige surve peale vaatamata võtsid seltside tööst osa laialdased ringid, eriti kooliõpetajad. Käidi Kadrinas näidendite harjutustel Imastust, Saksist ja kaugemaltki. Ka puudus tol ajal seltsimaja näitelava, pidusid peeti Undla vallamajas, kuhu iga peo puhul tuli teha ajutine näitelava 1 x 2½ süllalise põrandaga. Tulu peost oli keskmiselt 100 rubla. Esimene pidu seltsimajas andis 18. novembril 1912. aastal puhast kasu 216 rubla 79 kopikat ja 26. detsembril samal aastal, kus ette kanti J. Liivi “Mäevaim” – 250 rubla 38 kopikat.“
Sõjaeelsetest isetegevuse entusiastidest Kadrinas on teada koolijuhataja Paul Pedisson näitleja ja näitejuhina; õpetajad Veera Kuriks, Valter Riispapp, Magda ja Karl Ross näitlejatena, Jaan Laur, Elmar Liiv ja August Nõmmaru pasuna- ja laulukooride dirigentidena. Ka tolleaegne kohalik kirikuõpetaja ja Kadrina esimesekooli mõtte algataja Johannes Heinrich Luther oli suur muusika- ja lauluentusiast ning koorijuht. Ta korraldas kirikus suuri kontserte, kus esines üle 250 laulja ja kanti ette isegi oratoorium “Elias”, ning juhatas haridusseltsi meeskoori.
Kultuurijuhid 1944–1991
Pärast sõda määras uus võim rahvamaja juhataja ametisse Juuli Olla (1944–1946), kes juba enne sõda oli olnud innukas isetegevuslane. Seejärel juhatasid maja Boris Alas (1946–47), Lilli Kadak (1947–48), Evald Nelke (1948–49). Pikemaks ajaks jäi sellesse ametisse Olga Niinesalu (1949–1963), kes juhitöö kõrvalt lavastas näitemänge ja mängis ka ise, laulis koorides ja vedas tol ajal nii tähtsat poliitharidustööd. Vastukaaluks kiriklikule leerile hakati korraldama noorte suvepäevi, rahvasuus tuntud kui ”võsaleer”.
21. oktoobril 1970 sai kultuurimaja direktoriks Ene Kaldamaa. Silvi Lugna (Anton) – Pedagoogilise Instituudi diplomiga koorijuhi – tegutsemisaega langes nii muusikalise kui ka klubilise tegevuse areng aastail 1967–1972. Ivi Viitmaa (Lehtmets) saabus Kadrinasse tõelise rahvatantsuentusiastina, oli selles ametis aastail 1971–1976. Harald Rahupõld on ameti poolest rahvamajaga seotud olnud mitmel ajaperioodil aastail 1979–1990 ning juhendas näitetruppi.
Alates aastast 1991
pisi|Kadrina rahvamaja saal 1991. aastal sai maja rahva soovil taas rahvamaja nimetuse.
2012. aastal lahkus ametist 42 aastat kohalikku kultuurielu vedanud Ene Kaldamaa. Aastail 2012–2019 oli rahvamaja juhataja Helena Mägi. Alates 2019. aasta maikuust juhib Kadrina kultuurielu Ahto-Lembit Lehtmets.
Orkestratsioon
Orkestratsiooni loomine on orkestreerimine, orkestratsiooni looja on orkestreerija.
Nüüdismuusikas on orkestratsioon üks kompositsioonimeetodeid.
Kas orkestratsioon või instrumentatsioon?
Orkestratsiooni mõistet kasutas instrumentatsiooni mõistest lahutatuna 1844. aastal Hector Berlioz oma "en" ("Grand Traité d’instrumentation et d’orchestration moderne"), pidades orkestratsiooni puhul silmas orkestri kui terviku, kui ühe hiiglasliku multiinstrumendi, ning instrumentatsiooni puhul üksikute muusikainstrumentide omaduste määratlemist.
Saksa keeles kasutatakse sõna "orkestratsioon" (Orchestration) asemel pigem sõna "instrumentatsioon" (Instrumentation), mis tuli vormis "instrumenteerimine" (Instrumentierung) esimest korda kasutusele 1807. aastal Leipzigis ilmunud Heinrich Christian Kochi muusikasõnastikus "Kurzgefasstes Handwörterbuch der Musik für praktische Tonkünstler und für Dilettanten". Kolme aasta pärast kasutas instrumentatsiooni mõistet oma Beethoveni Viienda sümfoonia retsensioonis Ernst Theodor Amadeus Hoffmann.
Tehnika
Heliteose häälte jaotamine teatud muusikainstrumentidele on tihti helilooja loomingulise inspiratsiooni küsimus. Näiteks Beethoveni Kolmanda sümfoonia alguse tšelloteema või Richard Straussi "Till Eulenspiegeli" alguse metsasarveteema on ilmselt olnud helilooja jaoks algusest peale seotud teatud kindla instrumendiga.
Heliloominguprotsessi algusest peale kindla instrumendi kesksele mõtlemisele vastandub partitselli orkestreerimise praktika, mis muutus järjest tähtsamaks seoses orkestrikoosseisu suurenemisega 19. sajandil. Näiteks Richard Wagneri kohta on teada, et ta vajas "Parsifali" muusika komponeerimiseks vaevalt kaks aastat, kuid ooperi partitselli orkestreerimine võttis aega veel kolm aastat.
Orkestratsiooni loomine võib toimuda ka meeskonnatööna. Näiteks teatri- või filmimuusika puhul on levinud, et helilooja ja orkestreerija on eraldi isikud.
Orkestratsiooni loomiseks on vaja lisaks muusikainstrumentide mänguvõtete tundmisele ka sisemisel kuulmisel põhinevat tämbrikombinatsioonide etteaimamise võimet, mis on üldiselt õpitav. Orkestratsiooni loomist õpitaksegi tavaliselt teoste partituure ja esitusi võrreldes.
Keskaeg ja renessanss
Kesk- ja renessansiajal üldjuhul ei kasutatud muusika esitamiseks fikseeritud koosseise. Kirja pandud muusika eksisteeris partiidena ja helilooja ise osales tihti teose ettekandmisel. Kuna muusikat orkestreeriti n-ö käigu pealt, täpset partituuri kirja ei pandud ja esitused sisaldasid ka väga palju improvisatsiooni, on tänapäeval võimalik tolleaegset kõlavat tulemust hinnata ainult kaudsete allikate põhjal ning tolleaegse muusika partituurina rekonstruktsioon saab kujutada enesest ainult ühte võimalust.
Barokk
Orkestratsioon hakkas muutuma muusika iseseisvaks aspektiks 16. sajandil. Vanimateks standardkoosseisudeks kujunesid tarbemuusikast välja kasvanud jahi- ja pastoraalimuusika koosseisud. Jahimuusikat mängiti tavaliselt metsasarvede ning pastoraalimuusikat flöötide ja oboedega.
Varastes itaalia ooperi partituurides (näiteks Claudio Monteverdi "Orfeuses") leiduvad juhuslikud märkused orkestratsiooni kohta. Teatud tämbrikombinatsioonide abil püüti võimendada lavalist tegevust. Hilisemate barokkheliloojate (näiteks Alessandro Scarlatti) puhul kohtame me juba täpseid partituure vaheldusrikka orkestratsiooniga. Kasutusel on sellised erilised afekte võimendavad mänguvõtted nagu keelpillide pitsikaatod ja tremolod.
Johann Sebastian Bach kasutas oma muusikas jätkuvalt n-ö koorilaadset orkestratsiooni, mida mõjutas ka oreli registrite kasutamise praktika. Bachi muusikas moodustavad keelpillid, puupuhkpillid ja vaskpillid koos löökpillidega tihti omaette rühmi. Neid rühmi kombineeriti ja kasutati ka koos. Väljaspool soolosid tulid üksikud instrumendid harva koorist esile.
Kõrgbaroki standardkoosseisuks kujunes generaalbassil põhinev neljahäälne keelpillifaktuur, mille puhul esimese ja teise viiuli partiisid dubleerisid flöödid ja oboed ning bassipartiid fagott ja oktav madalamalt kõlav violone või kontrabass. Generaalbassipartii ümber moodustus basso continuo rühm, millesse võisid lisaks tšellole, viola da gamba ' le ja violone ' le või kontrabassile kuuluda ka näiteks klavessiin, orel, lauto või harf. Pidulike sündmuste puhul lisandusid sellele koosseisule veel vask- ja löökpillid.
Klassitsism
Klassikalise sümfooniaorkestri koosseisu standardiseerumisel mängis suurt rolli Mannheimi koolkond. Baroki neljahäälsele keelpillikoosseisule lisandusid paarikaupa flöödid, oboed ja metsasarved, hiljem ka fagotid ja klarnetid. Suuremates koosseisudes kasutati lisaks trompeteid ja timpaneid.
Klassitsismi ajal toimus orkestratsiooni järjest suurem iseseisvumine. Näiteks Joseph Haydni sümfooniates leidub palju selliseid lahendusi, kus muusikalist sõnumit antakse edasi eelkõige orkestratsiooni vahenditega. Näiteks 94. sümfoonias leiduv kuulus timpanilöök mõjub üllatavana eelkõige seetõttu, et tol ajal ei olnud kombeks kasutada trompeteid ja timpaneid sümfoonia aeglases osas. Haydn on oma mälestustes kirjutanud, et töö vürst Esterházy õukonnaheliloojana andis talle rohkelt võimalusi katsetada erinevate instrumentaalkoosseisudega.
Ka Wolfgang Amadeus Mozart arendas välja oma personaalse orkestratsioonikäekirja, mida iseloomustab eelkõige puhkpillide omanäoline kasutus. Mozarti orkestratsioonil on suur mõju nii Beethovenile kui ka Brahmsile, kelle muusikas leiab palju puupuhkpillide paralleelseid liikumisi tertsis.
Klassitsismi ajal kinnistusid ka sellised kammerkoosseisud nagu keelpillikvartertt, puhkpillikvintett ja segakoosseisud nagu septett, oktett või nonett.
Romantism
Romantilise ajastu orkestratsiooni peetakse ühtlasi nüüdisaegse orkestratsiooni alguseks. Oluliseks heliloojaks kujunes Carl Maria von Weber, kes kasutas oma "Nõidkütis" uudse kõla saavutamiseks uudseid registrikombinatsioone. Romantismiajastu orkestrikoosseis paisus üle saja mängija. Koosseisus kasutati palju samasse pilliperekonda kuuluvaid instrumente, mis andis võimaluse äärmiselt värvika orkestratsiooni loomiseks. Romantismi ajal hakati kirjutama ka suuri instrumentatsiooni- ja orkestratsioonikäsiraamatuid.
20. sajandi muusika
Orkestrikoosseisud saavutasid maksimumi 20. sajandi alguses. Sellest peale pöördusid paljud heliloojad tagasi väiksemate koosseisude juurde, kasutades ometi suurele orkestrile omaseid orkestratsioonivõtteid. Sellisteks teosteks on näiteks Arnold Schönbergi Kammersümfoonia nr. 1, Richard Straussi ooper "Ariadne Naxosel" ja Igor Stravinski "Sõduri lugu".
20. sajandi teisel poolel muutus orkestratsioon järjest enam üheks kompositsioonimeetodiks, mille puhul orkestri koosseis ja tämbrikombinatsioonide valik võis olla üks olulisemaid teose identiteeti loovaid aspekte.
Wachten
Wachten (vene keeles Вахтен) oli täpselt teadmata päritolu aadlisuguvõsa.
Wachtenid rüütelkonna matriklis
Kindralleitnant Hans von Wachten (1786−1874) immatrikuleeriti 13. veebruaril (vkj) 1839 Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Andres Taklaja
Andres Taklaja (sündinud 14. oktoobril 1947 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane ja emeriitprofessor.
Haridus
Lõpetas Keila Keskkooli 1966, TPI elektrotehnika teaduskonna raadiotehnika eriala 1972 ; M. Bontš-Brujevitši nim Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi aspirant 1973–1978. ,
Teaduskraad ja kutse
Doktorikraad (Обобщенный метод расчета мультипликативных помех в атмосферных оптических системах передачи информации. Laserikiire levi turbulentses atmosfääris), M. Bontš-Brujevitši nim Leningradi Elektrotehnika Sideinstituut 1985; vanemteadur 1986; dotsent 1990; professor 1993.
Teenistus
Teeninduskombinaadi Harju Keila raadioremondi töökoja tehnik 1966–1968; Vabariigi Presidendi Kantselei konsultant telekommunikatsiooni alal 1992–1993. Raadioelektroonika seadmeid valmistava TTÜ spin-off-firma OÜ Rantelon omanik ja direktor. TTÜs 1967–…: raadio-telestuudio õppemeister-operaator 1967–1969; TU sektori (raadiotehnika kateedri juures) insener 1969–1971; raadiotehnika kateedri vaneminsener 1971–1973, 1977–1979, nooremteadur 1979–1986, vanemteadur 1986–1989; raadiotehnika kateedri tunnitasuline õppejõud 1973–1987, vanemõpetaja 1989–1990, dotsent 1990–1992; raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent (0,5 koormusega) 1992–1993, erakorraline professor ja mikrolainetehnika õppetooli juhataja 1993–1996, dotsent 1997–1998, mikrolainetehnika professor 1998–2012, raadio- ja sidetehnika instituudi direktor ja mikrolainetehnika õppetooli juhataja 2000–2009, mikrolainetehnika õppetooli teadur 2013–2015; infotehnoloogia teaduskonna emeriitprofessor 2013–… ,
Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika. Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia: mikrolainetehnika, antennid, raadiolevi, raadioside häirekindlus. Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, omab 2 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 2 magistri- ja 1 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Noorte Teadlaste nõukogu liige alates 2006; TTÜ mikrolainetehnika õppetooli rajajaid, sh õppelabori ning uurimis- ja arendustööde grupi rajamine (USA mikrolainetehnika firma MITEQ Inc. sponsoreerimisel), telekommunikatsiooni õppesuuna õppekava (3+2) koostaja, TTÜ infotehnoloogia teaduskonna nõukogu liige; tehnoloogia arenduskeskuste juhtkomitee liige; kaabeltelevisiooni seaduse väljatöötamise komisjoni liige; Eesti Elektroonikaühingu liige, esimees 2005–....; Ringhäälingunõukogu liige 1998–2000; Elektri- ja Elektroonikainseneride Ühingu (IEEE, Institute of Electrical and Electronics Engineers) liige; BECi retsensent. Olnud Eesti Kongressi saadik; Keila linna volikogu saadik 1989–1996.
Panorama
Panorama (inglise keeles 'panoraam') võib tähendada järgmist:
Laijärv
Laijärv (ka Pühamäe Laijärv, Pühameeste Laijärv, Pühameeste Suurjärv) on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Suru külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 327 m.
Dessi-Martini perjodinaan
Dess-Martin perjodinaan (DMP), 1,1,1-triatsetoksü-1,1-dihüdro-1,2-dibensjodoksool-3(1H)-oon on organojoodne keemiline reagent, mida kasutatakse hõlpsaks ja tõhusaks primaarsete alkoholide aldehüüdideks ja sekundaarsete alkoholide ketoonideks oksüdeerimiseks. Periodiaanil on palju eeliseid, vältides mõningaid tavapäraseid raskusi, mis esinevad teiste kroomi- ja DMSO-baasil toimuvatel oksüdatsiooniprotsessidel, näiteks nagu pikk ettevalmistus- ja reaktsiooniaeg või vajadus kasutada suurt kogust oksüdeerivat ainet, mis takistab DMP kasutamist kaubanduslikult, kuna DMP-l on kalduvus isoleerituna kuumutamisel tugevasti plahvatada. Heaks eelisteks teiste oksüdatsiooniprotsesside ees on neutraalne keskkond, toatemperatuur, kõrge kemoselektiivsus, hea tundlikkus mitmete funktsionaalrühmade suhtes ja pikk säilivusaeg. DMP-l on kõrge kuumatundlikkus ja löögitundlikkus. Ta on oma nime saanud Ameerika keemikute Daniel Benjamin Dessi ja James Cullen Martini järgi, kes töötasid välja reagendi 1983. aastal. Reagent baseerub ainel 1-hüdroksü-1,2-bensiodoksool-3(1H)-oon-1-oksiid) ehk 2-jodobensoehape (IBX), aga DMP on reaktiivsem ja lahustub palju paremini orgaanilistes solventides kui IBX, sest atsetaatrühmad on seotud tsentraalse ioodiaatomiga.
Sorano
Sorano on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.
Dessi-Martini perjodinaan
Ettevalmistus
Kõige lihtsamaks IBX sünteesiks loetakse 2-jodobensoehappe reageerimist oksooniga vesikeskkonnas kõrgendatud temperatuuril 3 tunni jooksul. Seejärel IBX atsüleeritakse, kasutades Irelandi ja Liu modifikatsioone IBX originaalsünteesiprotseduurist. Saadud tahkised filtritakse ja pestakse eetriga, Irelandi ja Liu meetodiga, kasutades katalüsaatorina tosüülhapet, mis kiirendab kogu reaktsiooni 2 tunnini (võrreldes tavasünteesiga, mis kestab ööpäeva) ja suurendades saagist 90%-ni.
Sorano
Ajalugu
Sorano tekkis Aldobrandeschi pere valdusena, aga piirkond oli asustatud juba etruskide ajal.
Dessi-Martini perjodinaan
Ettevalmistus
Klassikaline meetod töötati välja Robert Boeckmani ja Joseph Mullinsi poolt. Kaaliumbromiid, vesiniksulfaat ja 2-jodobensoehappe segu kuumutatakse, et saada IBX. Seejärel IBX atsüleeritakse atsetaathappe ja happe anhüdriidiga.
Plumb ja Harper avastasid, et mõlema oksüdeerija, IBX ja DMP, reaktsioon oli väga äkiline, tõestades nende plahvatusohtlikkust.
Oksüdatsioonimehhanism
Dess-Martin periodinaani kasutatakse põhiliselt oksüdeerijana kõrge tundlikkusega ja mitmeotstarbeliste alkoholidega. Üheks DMP efektiivsuse põhjusteks on tema kõrge selektiivsus antud alkoholi hüdroksüülrühma suhtes, mis põhjustab reaktsiooni esimeses etapis ligandi vahetuse. Prooton tuumamagnetresonantsspektroskoop(NMR) on tuvastanud, et kasutades ühte ekvivalenti alkoholi, tekib vaheproduktina diatsetoksüalkoksüperiodiaan. Seejärel atsetaat käitub reaktsioonis alusena, deprotoneerides α-H alkoholist, et tekiksid saadustena karbonüülne ühend, iodiaan ja atsetaathape. Kui kasutada diooli või rohkem kui üks ekvivalent alkoholi, tekib vaheühendina atsetoksüdialkoksüperiodiaan. Tänu vastava periodiaani labiilsele iseloomule toimub oksüdatsioon palju kiiremini.
Schreiber ja tema kaastöötajad on näidanud, et vesikeskkond aeglustab oksüdatsiooniprotsessi. Dess ja Martin olid algselt uurinud, et etanooli oksüdatsiooniprotsess oli aeglasem, kui reaktsiooni oli lisatud ekstra ekvivalent etanooli. Eeldatakse, et hüdroksüülrühma võime loovutada elektrone(I-OAc sideme nõrgenemise tõttu) vähendab lõpp-produktis atsetaadi ligandi dissotsiatsiooni iodiinist.
Kemoselektiivsus
Kasutades standardseid Dess-Martin periodinaani oksüdatsiooni tingimusi, saab alkohole oksüdeerida ketoonideks või aldehüüdideks ilma furaaniringe, sulfide, vinüüleetreid või sekundaarseid amiide mõjutamata. Allüülne alcohol, mis üldiselt raskesti oksüdeeritav vastavaks aldehüüdiks, on lihtsasti oksüdeeritavad kasutades DMP reagenti. Myers ja tema kaastöötajad kinnitasid, et DMP võib oksüdeerida N-kaitstud-aminohappeid ilma epimeriseerimiseta (erinevalt teistest oksüdeerijatest, sealhulgas ka Swerni oksüdatsioonis). Need kaitstud aminohapped on väga olulised ravimitööstuses. Bensoe- ja allüülhapete reaktsioonid kulgevad kiiremini kui küllastunud alkoholid, sest DMP oksüdeerib aldoksiimid ja ketoksiimid nendele vastavateks aldehüüdideks ja ketoonideks kiiremini kui primaarset, sekundaarset või bensoealkoholi vastavaks karbonüülühendiks.
Ühes Dess-Martini oksüdatsiooni näites toimub tundliku α-β-küllastamata alkoholi vahetus temale vastava aldehüüdiga. See molekuliosa on leitav mitmetes naturaalsetes produktides. Tema kõrge funktsionaalsuse tõttu on ta väärtuslik lisand paljudes orgaanilistes sünteesiprotseduurides. Thongsornkleeb ja Danheiser oksüdeerisid seda tundlikku alkoholi, kasutades töös Dess-Martini reagenti, muutes veidi tema sünteesiprotseduuri (lahjendamine pentaanidega, pesemine polü(4-vinüül)püridiiniga), et eemaldada äädikhape, mis tekib reaktsiooni käigus ja destilleerimise abil aine filtreeriti ja kontsentreeriti.
t-butüül DMP
Difluoro ja monofloro alkoholide oksüdeerimine on palju keerulisem. Nende oksüdeerimiseks on kasutatud Swerni oksüdatsiooni, kuid selle kindla oksüdatsiooniprotsessi käigus kasutatakse ära väga suur kogus oksüdeerijat. Mõningatel juhtudel ei saadud Swerni oksüdatsiooni käigus kätte isegi reprodutseeritavaid sünteesiprodukte. Linderman ja Graves leidsid, et DMP abil alkoholide sünteesimine on osaliselt tulus, omades mõningaid kõrvalreaktsioone. Kasutades modifitseeritud DMP oksüdeerijat, mis on näidatud allpool, produtseeriti soovitud karbonüülne ühend kõrge saagisega. Linderman ja Graves kasutasid alkoholi sünteesil ligandina tert-butüülalkoholi atsetaadi asemel, sest atsetaat ligandina on tuntud oma mitteoksüdatiivsete omaduste poolest.
Eesti-Hiina suhted
Eesti-Hiina suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Hiina Rahvavabariigi vahel.
Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 11. septembril 1991.
Aastast 2012 tegutseb Hiina Suursaatkond Tallinnas. Peale suursaatkonna tegutseb Eestis ka Hiinat esindav majandus- ja kaubandusesindus ning kaitseatašee büroo.
2010–2016 tegutses Eesti Peakonsulaat Šanghais. Hiinas tegutseb Eesti Suursaatkond Pekingis.
Ravenna San Vitale basiilika
San Vitale ehk San Vitale basiilika on 6. sajandil ehitatud kirik Ravennas Itaalias, mida loetakse Bütsantsi arhitektuuri üheks tähtteoseks. Eriti väärtuslikud on selle interjööri seinu ja lagesid katvad rikkalikud värvirohked kristliku ikonograafiaga mosaiigid.
San Vitale kirik on koos teiste Bütsantsi kristlike mälestusmärkidega Ravennas alates 1996. aastast kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajaloost
Kiriku ehitamist alustas 526. aastal piiskop Ecclesius idagoodi kuninganna Amalasuintha (suri 535) valitsusajal ja selle pühitses aastal 547 piiskop Maximianus. Sel perioodil oli Ravenna idagootide kuningriigi pealinn, pärast 540. aastat Bütsantsi käes. Kirik on pärimuse järgi püstitatud Ravenna kaitsepühaku märter Vitalise hauale ja on talle pühitsetud.
Arhitektuur
Ehitis on kaheksanurkse põhiplaaniga ja kaetud lameda kupliga, mis on laotud õõnes terrakotatorudest. Hoone juures võib märgata nii Vana-Rooma kui ka Bütsantsi arhitektuurile iseloomulikke elemente. Kuppel, uste kuju ja astmelised tornid on Rooma-pärased, kuid välisküljel hulknurkse kujuga apsiid, talumitega kapiteelid, kitsad tellised ja varane versioon tugikaartest on tüüpilised Bütsantsile.
Kirik on kuulus rikkalike bütsantsi mosaiikide poolest, mis on suurimad ja enim säilinud nende hulgast, mis asuvad väljaspool Istanbuli. Hindamatuks infoallikaks Bütsantsi kunsti ja arhitektuuri kohta teeb kiriku asjaolu, et see on ainuke suurem kirik, mis on Justinianus I ajast tänapäevani peaaegu muutumatul kujul säilinud. Ravenna San Vitale mosaiigid on sarnased samal ajal Konstantinoopolis looduga. Neil on kujutatud Vana ja Uue testamendi tegelasi ning ehitise püstitamise kaasaegseid Bütsantsi valitsejaid ning kirikutegelasi. Tähelepanuväärne altariruumi mosaiik kujutab Jumala Talle kesk taimi ja loomi. Apsiidi lähedal on kaks mosaiigipaneeli, mis kujutavad keiser Justinianust (valitses 527–565) koos saatjaskonnaga, samuti Theodorat saatjatega. Arvatud on, et kiriku dekoor oli mõeldud peegaldama Justinianuse palee vastuvõtusaali.
Eesti Maakarja Kasvatajate Selts
Eesti Maakarja Kasvatajate Selts (ka Eesti Maakarja Kasvatuse Selts) on aastatel 1920–1947 ja uuesti aastast 1989 tegutsev selts.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "eesti maatõu kui ohustatud tõu kaitsmine, säilitamine, tõuaretustöö juhtimine ja korraldamine ning selle veisetõu levitamine".
Kirsti Timmer
pisi|Kirsti Timmer [[Indrek Hargla raamatu "Süvahavva. Viimane suvi" esitlusel Viru Keskuse Rahva Raamatus Foto: Ave Maria Mõistlik, 16. oktoober 2020 ]] Kirsti Timmer (sünninimi Kirsti Valdstein, kodanikunimi Kirsti Valdstein-Timmer; sündinud 12. detsembril 1971) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli 1990. aastal.
Teenete eest
"Teenete eest" (ukraina keeles За заслуги) on Ukraina riiklik orden, mida antakse silmapaistvate majanduslike, teaduslike, kultuurialaste, sõjaliste või poliitiliste saavutuste eest.
Selle asutas 22. septembril 1996 Ukraina president Leonid Kutšma.
Ordenil on kolm klassi ning seda võidakse anda ka postuumselt.
Eestlastest on ordeni pälvinud Martin Herem ja Henrik Hololei.
Yukie Nakama
pisi|Yukie Nakama Yukie Nakama (jaapani keeles 仲間 由紀恵 Nakama Yukie; sündinud 30. oktoobril 1979 Okinawa prefektuuris Urasoes) on jaapani filmi- ja seriaalinäitlejatar, poplaulja ja endine iidol.
Ta sündis viielapselise kaluripere noorima lapsena.
Alates 1994. aastast tegutses ta gravüüriidolina. 1996. aastal ilmus tema debüütsingel "Moonlight to Daybreak". Filminäitlejana tegi ta läbimurde filmis "Ringu 0: Bāsudei" Sadako rollis.
2000. aastast mängis ta peaosa teleseriaalis "TRICK", mis kestis kolm hooaega ja millest tehti kolm filmiversiooni. Populaarse manga järgi tehtud teleseriaalis "Gokusen" (2002) mängides sai ta üheks Jaapani populaarsemaks ja tasustatavamaks näitlejatariks.
Ta on esinenud reklaamides ning ka Jaapani raudtee ja Jaapani maksuagentuuri esindajana. Teda esindab Production Ogi.
Sten (püstolkuulipilduja)
Sten (või Sten Gun) on Briti püstolkuulipilduja. Relv kasutab moona 9×19mm Parabellum ning oli Briti Rahvaste Ühenduse maade vägedes teises maailmasõjas ja Korea sõjas väga levinud. Kuna Sten on lihtsa konstruktsiooniga ning seda oli väga odav toota, oli see vastupanuliikumiste jaoks sobilik. Irregulaarväed kasutavad seda mõnel pool maailmas tänapäevani. Briti vägedes vahetati Sten 1960. aastatel välja selle eeskujul konstrueeritud Sterlinguga.
Sten on valikulise tulerežiimiga tagasipahvakuga ümberlaadiv püstolkuulipilduja, mille salv kinnitub vasakule küljele, mitte alla. Relva nimi on akronüüm selle konstruktorite Regonald Shepherdi ja Harold Turpini nimedest. Kaks viimast tähte tähistavad Enfieldi tehast. 1940. aastatel toodeti Steni eri mudeleid üle nelja miljoni, mis teeb sellest teise maailmasõja toodangu arvult teise püstolkuulipilduja (rohkem toodeti vaid Nõukogude relva PPŠ-41).
Oguni osariik
Oguni osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi edelaosas ja piirneb läänes Beniniga.
Osariiki läbib Oguni jõgi.
Oguni osariik moodustati 1976. aastal.
Osariik jaguneb 20 kohaliku omavalitsuse üksuseks.
Konstantin Sirotkin
Konstantin Sirotkin (6. märts 1890 Tallinn – 24. märts 1980) oli Eesti tuletõrjuja.
Konserveerimine (ehitus)
Konserveerimine ehitiste puhul on tegevus, millega takistatakse mälestise, muinsuskaitsealal asuva ehitise või nende osade edasist lagunemist. Konserveeritava objekti ehituslikel, arhitektuursetel ja dekoratiivsetel detailidel püütakse säilitada ajastute hindamatuid kihte. Puuduvaid osi ei taastata. Muinsuskaitse seaduse § 69 alusel peab muinsuskaitse valdkonnas tegutsemiseks olema isikul või ettevõtja töötajal sobilik pädevus. Pädevaks inimeseks on arhitektuuripärandi spetsialist, kes on läbinud Eesti Kunstiakadeemia Muinsuskaitse ja konserveerimise õppekava.
Ajalugu
Renessansi arenguga Euroopas hakati rohkem hindama klassikalist antiiki ja arhitektuuri. Hooneid hakati restaureerima sobilikele perioodidele vastavaks. Restaureerijad uskusid, et ajaloolisi hooneid on võimalik tollel ajal saadaolevate materjalide ja tehnoloogiatega parendada. Restaureerimisele vastandiks tekkis restaureerimisvastane liikumine, mis pidas tähtsaks hoonete konserveerimist, mitte restaureerimist. Liikumine kritiseeris restaureerimisarhitekte hoonete ajaloolise autentsuse hävitamise pärast ning võitles hoonete kaitsmise, säilitamise ja hooldamise eest. Eestvedajaks sai inglise kunstikriitik, kunstiteoreetik, kunstnik ja õpetaja John Ruskin (1819-1900). pisi|St Paul katedraal, London, teostatud välisfassaadi puhastus.
Põhilised konserveerimise probleemid
Antiikajal kasutati ehitusmaterjalidena põhiliselt orgaanilisi materjale. Orgaaniline materjal laguneb aja jooksul. Ajapikku võeti kasutusele mitteorgaanilised materjalid nagu kivi, metall, betoon ja savi. Need nii kergelt ei lagune.
Konserveerimise põhimõtted
Erinevate protsesside (füüsikalised, keemilised, bioloogilised jne) tõttu hakkab ka näiteks kivi ajapikku hävinema. Konserveerimise võib jagada järgnevatesse etappidesse:
a) Kaitsmine keskkonnamõjude eest. Edasise hävimise eest saab hoone osi kaitsta näiteks läbipaistvate seinte, ajutiste varjualustega, kütmisega vms. b) Pindade kaitsmine kaitsekihtidega. Vanematel aegadel oli nendeks materjalideks näiteks parafiin, linaseemneõli. Uuematel aegadel näiteks silikoonid, polüsiloksaanid.
Viited
Conserveringstechniek
Salas
pisi|Salase asendikaart Salas on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna ja Latgale eeslinna osa pindalaga 3,628 km².
Viking Helgi
Viking Helgi (vene keeles Викинг Хельги, 1984–2012 Aleksei Surkov) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 esimene seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1984. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud.
Ajalugu
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 381 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Leningradis asuvale Loode Laevakompaniile (ГП Северо-Западное речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1984. aastal Aleksei Surkovi nime all.
pisi|tühi|Aleksei Surkov Volgal (2004)
Šokolaadimäed
pisi|Šokolaadimäed pisi|Mägede asukoht [[Boholi saarel]] Šokolaadimäed (sebu keeles Mga Bungtod sa Tsokolate, tagalogi keeles Tsokolateng burol, inglise keeles Chocolate Hills) on rühm ebatavalise kujuga mägesid, mis asuvad Filipiinidel Boholi saare keskosas. Mäestikus on vähemalt 1260 koonilise kujuga küngast, kuid rohkem kui 50 ruutkilomeetri laiusel alal võib kokku loendada kuni 1776 küngast.
Künkaid katab roheline rohi, mis muutub kuival hooajal pruuniks, sellest tuleb ka mägede nimi.
Kirjeldus
Šokolaadimäed on heinasao kujulised künkad. See on koonuselise ja peaaegu sümmeetrilise kujuga küngastest moodustunud laineline maastik. Kuplikujulisi künkaid on hinnanguliselt kokku 1268 kuni 1776. Künkad on lubjakivist ja kaetud rohuga. Kuplite kõrgus on 30–50 m, kõrgeima mäe kõrgus on 120 m. Künkaid on sadade kaupa Boholi Carmeni, Batuani ja Sagbayani linnade piirkonnas, need on Boholi üks suurimaid turismiaktraktsioone.
Teke
Šokolaadimäed on koonilised karstimäed, mille sarnaseid esineb mitmetes teistes lubjakivirikastes piirkondades näiteks Sloveenias, Horvaatias, Puerto Rico põhjaosas ja Pinar del Río provintsis Kuubal. Mäed koosnevad hilise pliotseeni ajastu õhukese ja keskmise paksusega kihtidest, liivase ja killulise koostisega merelisest lubjakivist. Need lubjakivi liigid sisaldavad arvukalt madalast merest pärit fossiile, nagu näiteks korallid, limused, vetikad ja amööbsed protistid (Foraminifera). Koonilise kujuga Šokolaadimäed on geomorfoloogilised vormid, mida nimetatakse inglise keeles cockpit karst. Need on tekkinud sademete, pinna- ja põhjavee tagajärjel lahustunud lubjakivist ning maapealse erosiooni tõttu. Rohkelt koopaid ja allikaid sisaldavaid mägesid eraldavad üksteisest lamedad tasandikud.
Turismindus
Šokolaadimäed on Boholi kuulus turismimagnet. Mägesid on kujutatud provintsi lipul ja pitsatil, mis sümboliseerivad provintsi looduslike vaatamisväärsuste rohkust. Mäed on kantud Filipiinide turismiameti turismisihtkohtade loendisse, need on kuulutatud riiklikuks geoloogiamälestiseks ja esitatud lisamiseks UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Pühamäe Väikejärv
Väikejärv (ka Pühamäe Väikejärv, Pühajärv, Pühameeste Väikejärv) on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Suru külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 291 m.
Pabradė
Pabradė (, poola Podbrodzie) on linn Leedus Švenčionyse rajoonis. Pabradė valla halduskeskus. Asub merepinnast 124 meetri kõrgusel Žeimena jõe ääres Dubinga suubumiskohas Valgevene piiri lähedal.
13 km kaugusel asuvas Zalavase (poola Zułów) külas sündis 1867. aastal Józef Piłsudski.
Harku Rannikukaitse Üksikkompanii
Harku Rannikukaitse üksikkompanii on 11.novembril 2014 Kaitseliidu ülema brigaadikindral Meelis Kiili käskkirjaga loodud Kaitseliidu Harju maleva allüksus.
Pabradė
Tänapäeval läbib linna Vilniuse-Daugavpilsi raudtee.
Harku Rannikukaitse Üksikkompanii
Asutamiskoosolek toimus 2. oktoobril 2014 Harku vallamajas.
Pabradė
Ajalugu
Tsaariajal olid asula venekeelsed nimekujud Подбродзе ja Подбржезъ. Küla hakkas kasvama 19. sajandil, kui 1862 valmis Pabradėt läbiv Peterburi–Varssavi raudtee. Sinna rajati Pabradė raudteejaam ja asula sai alevi staatuse. Selle Žeimena vasakule kaldale jääv osa kuulus Sventsjanõ maakonda, paremkalda osa aga Vilno maakonda. Sealsed elanikud tegelesid metsandusega, alevis olid ka elektrijaam ja viinavabrik.
Aastal 1905 asutati tänapäeval linna koosseisu jäävas Bajorele külas kolmeklassiline kool, aastal 1928 ehitati kool ka Pabradėsse. Aastal 1916 rajas saksa sõjavägi Pabradėst Łyntupysse viiva harutee.
Aastail 1920–1939 kuulus asula Poolale. Aastal 1939 olid ligi kolmandik alevi elanikest juudid. Juunis ja juulis hukati osa kohalikke juute, keda süüdistati koostöös kommunistidega. 1. septembril asustati sealsed juudid getosse, kust osa juute pages, kuna levisid kuuldused juutide massilistest hukkamistest. Hiljem viidi ligi sadakond põgenemiselt tabatud või getos elanud juuti üle Švenčionėliai getosse, kus nad hukati.
Linn aastast 1946. Aastal 2003 moodustati linna juurde vanausuliste kihelkond.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pabradė elanikest poolakaid 44,73%, leedulasi 26,81%, venelasi 18,45%, valgevenelasi 5,27% ja ukrainlasi 1,17%.
Molekulaargastronoomia
Molekulaargastronoomia on kokakunsti suund, milles tooraine füüsikalisi ja keemilisi omadusi ning täppistehnikaid kasutades antakse toorainele üllatusi pakkuv maitse ja väljanägemine. Molekulaargastronoomias uuritakse toidu tegemise füüsikalis-keemilisi protsesse ning eri toitude kokkusobitamist enneolematul viisil. Molekulaargastronoomia sisaldab tegelikult vähesel määral keemiat, oluline osa on seadmetel, mida kasutatakse, teadmistel ja arusaamal, kuidas midagi teha.
Ajalugu
Molekulaargastronoomia termini autoriks peetakse Harvé Thisi, kes kasutas terminit 1992. aastal tehtud ettekandes „Molekulaarne ja füüsikaline gastronoomia“.
Tänapäev
Molekulaargastronoomiat peetakse tänapäevase kokakunsti lahutamatuks osaks. Innovatsiooni ja eksperimenteerimise populaarsuse tõttu pakub molekulaargastronoomia huvi paljudele. Levinud on harjumatute ja unustatud maitsete ning tekstuuride kokkusobitamine uudsel ja tarbijate jaoks väga põneval viisil. Toiduga pakutav elamus on ka põhjus, miks see toiduvalmistamise suund kogub populaarsust. Molekulaargastronoomia kriitikud heidavad sellele ette toidu toiteväärtuse vähenemist ning toidu ülemäärast töötlemist.
Tehnikad
Molekulaargastronoomia on olemuselt väga ajamahukas toiduvalmistamise viis. Tooraine valmistatakse ette paljude protsessidega, millest kõigil on täita tähtis roll. Et toit saaks soovitud välimuse, maitse, lõhna ja tekstuuri, peavad olema kõik vajalikud protsessid ja kogused täpselt paigas. Paljude arvates aga hävitab toidu ülemäärane töötlemine tooraines sisalduvad vitamiinid ja mineraalid.
Tegelikult on molekulaargastronoomias keemiaga vähe tegemist. Põhirõhk on temperatuuril ja küpsetamisele kuluval ajal, samuti teadmistel ja seadmetel. Näiteks õpetavad kokaraamatud, et vedela muna saamiseks tuleb seda keeta 3–6 minutit, poolkõva muna saab 6–8 minutiga. Molekulaargastronoomia järgi on aga muna keetmise ajast hoopis olulisem keetmistemperatuur – just selle reguleerimisega saadakse soovitud tulemus.
Molekulaargastronoomiat viljelevaid kokki maailmas
Euroopa kuulsamateks molekulaargastronoomia propageerijateks on Ferran Adria Hispaaniast (restorani elBulli peakokk) ja Heston Blumenthal (restorani Dinner omanik) Suurbritanniast. Mõlema mehe restoranid on pärjatud Michelini tärnidega.
Molekulaargastronoomia Eestis
Eestis pakuvad mõned kokad molekulaargastronoomia elamusi nii kokateatri vormis kui ka á la carte-menüüs. Eestis edendavad molekulaargastronoomiat näiteks Tõnis Siigur, Rudolf Visnapuu ja Andrus Laaniste.
Juha Tiainen
Ta võitis 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses kulmedali tulemusega 78.08.
Tiainen parandas kaheksal võistlusel Soome vasaraheiterekordit. 1984. aastal heitis ta isikliku rekordi 81.52. See tulemus püsis Soome rekordina aastani 2002, kui selle ületas Olli-Pekka Karjalainen.
Pärast karjääri lõpetamist töötas Tiainen vasaraheitetreenerina ja füüsilise ettevalmistuse treenerina jäähokiklubis Saimaan Pallo.
Isiklikku
Tiainen oli elukutselt politseinik, ta töötas Lappeenrantas noorem- ja vanemkonstaablina.
Tiainen suri 2003. aastal kopsupõletiku tagajärjel. Ta on maetud kodulinna Uukuniemi Paakasalme kalmistule.
Ain Saarna
pisi|303x303px|Eesti Raadio stuudios 1992 Ain Saarna (sündinud 25. detsembril 1958 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja meediategelane.
Töö ja ühiskondlik tegevus
Aastatel 1982–1984 ja 1986–1992 töötas ta Eesti Raadio noortesaadete toimetajana ja infosaadete peatoimetajana.
1992–1995 oli Saarna Eesti Vabariigi Valitsuse pressinõunik, 1995–1997 Vikerraadio peatoimetaja, 1997–2000 Eesti Raadio peadirektor, 2000–2004 Eesti Raadio juhatuse esimees, 2004–2020 Tallinna Linnakantselei linna avalike suhete direktor, 2020. aasta septembrist Tallinna Linnavalitsuse nõunik.
Ain Saarna on olnud Avaliku Sõna Nõukogu liige, Eesti Ringhäälingumuuseumi üks asutajaid, ta on juhendanud Tartu Ülikooli ajakirjandusüliõpilaste diplomitöid ja praktikume. Ta on Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi liige [].
Isiklikku
Ta on olnud abielus ajakirjanik ja psühholoog Meelike Saarnaga, neil on lapsed Liis Saarna, Miina Lindberg ja Siim Saarna.
Tema praegune abikaasa on ajakirjanik Haldi Normet-Saarna.
Oyo osariik
Oyo osariik (joruba Ìpínlẹ̀ Ọ̀yọ́) on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi edelaosas ja piirneb läänes Beniniga.
Oyo osariik moodustati 1976. aastal. 1991 eraldati osariigist Osuni osariik.
Osariik jaguneb 32 kohaliku omavalitsuse üksuseks.
Valdav osa elanikest on jorubad.
Eesti Tõuloomakasvatuse Liit
Põhikirja järgi on ETLLi eesmärgid "Eesti Vabariigis aretatavate looma- ja linnutõugude genofondi säilitamine ja rikastamine, nende geneetilise potentsiaali suurendamine, tõuaretusalase teadustöö ja tegevuse arendamine".
Oktophonie
"Oktophonie" (1991. a) on Saksa elektronmuusika teerajaja, avangardhelilooja ja serialismi tuntuima viljeleja Karlheinz Stockhauseni helitöö ooperist "Dienstag aus Licht".
Kirjeldus
Teos on kirjutatud elektroonilistele häältele oktofoonilises s.o 8-kanalilises ruumilises seades. Seda esitatakse nii eelsalvestatud teosena kui ka elavas esituses koos akustiliste instrumentidega (pealkirjaga "Invasion - Explosion mit Abschied").
Stockhauseni oktofoonia paigutab kaheksa heliallikat (kõlarit) ruumis telgsümmeetriliselt mõttelise ristküliku kaheksasse nurka, paiknedes kuulaja suhtes nii üleval, all, vasakul ja paremal. Sellega erineb Stockhauseni loodav heliruum samuti oktofoonia nimetust kandvast, kuid ühele tasapinnale asetatud heliallikate kaheksanurksest paigutusest. Oma loometöös katsetas Stockhausen erinevaid heliallikate ruumilisi asetusi ja ruumil on oluline tähendus tema loomingus.
Teose esitused
Teose esmaettekanne toimus 1991. aastal Frankfurdis. Seda on esitatud korduvalt Euroopas, Inglismaal, Iirimaal, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Austraalias (viimati Berliinis 2017. aasta suvel). Eestis pole Oktophonie teadaolevalt avalikult ettekantud.
Ralph Hasenhüttl
Jalgpallurikarjäär
Hasenhüttli mängijakarjäär kestis aastatel 1985–2004. Ta mängis Austria klubides Grazer AK, Viini Austria, Salzburgi SV Austria, Belgia klubides K.V. Mechelen ja Lierse ning Saksamaal 1. FC Kölnis, SpVgg Greuther Fürthis ja Müncheni Bayerni reservmeeskonnas. Viini Austriga tuli ta kolm korda Austria meistriks (1991–1993), ühe korra tuli Austria meistriks ka Salzburgi Austriaga (hooajal 1994–95). Austria jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1988–1994 kokku kaheksa korda ja lõi kolm väravat.
Treenerikarjäär
2018. aasta detsembris määrati Hasenhüttl Inglismaa kõrgliiga klubi Southampton peatreeneriks. Ta sai sellega esimeseks austerlasest peatreeneriks Premier League'is. Kuigi 2019. aasta septembris kaotas Southampton Inglismaa kõrgliigas Leicester Cityle 0:9, mis oli Premier League'i ajaloo suurim kaotus koduväljakul, saadi liigas 11. koht ja 52 punkti, mis oli Southamptoni parim punktisumma liigas pärast hooaega 2015–16. 2020. aasta juulis valiti Hasenhüttl Premier League'i kuu parimaks peatreeneriks.
Mennikpunane
Mennikpunane on pliimenniku värvi erepunane värvitoon.
Värvinimetust "mennikpunane" või ladina keeles "miniata/miniatus" kasutatakse sageli epiteedina liiginimedes, enamasti erepunasele või oranžpunasele värvusele viitavana.
Järvi Särgjärv
Särgjärv (ka Järvi Särgjärv, Järvi järv, Väike Järvi järv) on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Suru külas. Veekogu pindala on 2,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 557 m.
Eesti Tõusigade Aretusühistu
ETSAÜ asutati 1923 kui Eesti Seakasvatajate Selts. Aastal 1947 loodi kaks riiklikku tõulava: Eesti Suurt Valget Tõugu Sigade Riiklik Tõulava ja Eesti Lontkõrvaliste Sigade (hiljem peekonsigade) Riiklik Tõulava. Aastal 1993 nimetati need tõulavad aretusühistuteks. Aastal 1998 ühinesid peekonsigade aretusühistu liikmed Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuga.
Zaķumuiža mõis
Zaķumuiža mõis, ka Valdenrode mõis (saksa keeles Waldenrode, varem Sacke, läti keeles Zaķumuiža, ka Valdenrodes pils) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Riia kreisis Ropaži kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Ropaži piirkonnas Zaķumuižas.
Ajalugu
Zaķumuiža mõis kuulus võõrandamiseni 1920. aastal Wolffide suguvõsale.
Mõisaansambel
Peahoone ehitati aasta 1900 paiku. Historitsistlik häärber sai Esimese maailmasõja ajal kannatada ja seisis edaspidi tühjalt. Peahoonet kavatseti restaureerida, ent rahaliste raskuste tõttu tööde algus venis ja aastal 2002 hävis hoone tulekahjus peaaegu täielikult. Hoone varemed likvideeriti aastal 2012.
Mõisakompleksi juurde kuuluvad XIX sajandil rajatud tall ja ait, samuti kaks teenijate maja. Säilinud on ka tiikidega park.
Juudid (ajakiri)
Juudid oli Tallinnas aastatel 1921–1924 ja 1930 ilmunud antisemiitliku sisuga ajakiri.
Aastatel 1921–1924 oli ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja O. Lõhmuspuu, 1930. aastal aga J. Klooren.
Sergi Skatšenko
Sergi Skatšenko (ukraina Сергій Вікторович Скаченко; sündinud 28. novembril 1972) on Ukraina endine jalgpallur, ründaja.
Juudid (ajakiri)
Peale tõlkeliste traditsiooniliste antisemiitlike motiivide (juutide veremüsteerium, maailmavalitsemise vandenõu) võis ajakirjast leida ka päevakajalisi uudiseid juudivastases võtmes.
Arnold Adams
Arnold Adams (20. märts 1922 Tori vald Pärnumaa – 1. veebruar 1994 Tallinn ) oli tsensuuri ülem Eestis aastatel 1959–1983.
Arnold Adams mobiliseeriti Nõukogude armeesse, pärast demobilisatsiooni oli NLKP liikmena Vändra MTJ-i politruk, käis Vabariiklikus Parteikoolis ning oli seejärel pikemat aega EKP Otepää rajoonikomitee 1. sekretär. Aastatel 1955–1958 õppis ta kõrgemas parteikoolis.
Tsensuuriuurija Kaljo-Olev Veskimägi nendib, et A. Adamsist "on järele jäänud küllalt palju pabereid, mis näitavad teda range tsensorina. Aga imelikul kombel temaga kokkupuutunud raamatutoimetajad räägivad temast hästi. Temaga olevat "saanud rääkida". Ja kui asi talle selgeks tehtud, võis ta ka nõusse jääda. Tal olnud vastutustunnet ja oma rollist arusaamist. Ent samas olnud jäik küsimustes, mille õigsuses oli veendunud."
Philip MacDonald
Philip MacDonald (5. november 1900 – 10. detsember 1980) oli inglise stsenarist ja kriminaalromaanide autor.
Elulugu
Philip MacDonald sündis 1900. aastal Londonis proosaisti ja näitekirjaniku Ronald MacDonaldi ning näitleja Constance Robertsoni pojana. Philipi isapoolne vanaisa oli šoti luuletaja ja romaanikirjanik George MacDonald. I maailmasõja ajal ja järel teenis MacDonald Briti ratsaväes. Pärast abiellumist kirjanik F. Ruth Howardiga kolis pere 1931. aastal Hollywoodi, kus MacDonald kirjutas proosa kõrval tele- ja raadiosaadete ning filmi stsenaariume.
Safari
Safari on maad mööda matk, harilikult turistide retk Aafrikas, traditsiooniliselt suurte loomade jaht.
FIDE vanemtreener
FIDE vanemtreener (inglise keeles FIDE Senior Trainer) on males maletreeneri tegevuse eest antav kõrgeim nimetus.
FIDE vanemtreeneri nimetuse saamisele võib pretendeerida kõrgema järgu maletaja (vähemalt rahvusvaheline meister), kelle maksimaalne ELO-reiting on olnud vähemalt 2450, kellel on 10 aastat maletreeneri staaži ja kes on täitnud vähemalt ühe alltoodud juhtudest :
Lisaks eeltoodule nõutakse FIDE vanemtreeneri kandidaadilt vähemalt ühe võõrkeele valdamist FIDE ametlikest keelte hulgast (araabia, inglise, prantsuse, saksa, hispaania, portugali ja vene keel).
FIDE vanemtreenereid
2019. aasta oktoobri seisuga on FIDE andmebaasides kirjas 225 maletreenerit, kes on saanud FIDE vanemtreeneri nimetuse. Nende seas on 169 rahvusvahelist suurmeistrit.
Enim FIDE vanemtreenereid on Venemaal (35). Ukrainas on neid 15, Iisraelis 12 ja Ameerika Ühendriikides 12.
pisi|[[Eestist pärit USA suurmeister ja maletreener Jaan Ehlvest]]
Annika Saarikko
Annika Virpi Irene Saarikko (sündinud 10. novembril 1983 Oripääl) on Soome poliitik, ta kuulub Keskerakonda. Ta oli 10. juulist 2017 kuni 6. juunini 2019 Soome rahvastiku- ja sotsiaalteenuste minister Juha Sipilä valitsuses. 6. juunist 2019 kuni 9. augustini 2019 oli ta Soome teadus- ja kultuuriminister Antti Rinne valitsuses. Alates 27. maist 2021 on ta Soome rahandusminister.
Isiklikku
Ta on veebruarist 2014 abielus jurist Erkki Papuneniga, oktoobris 2014 sündis neil poeg. Usutunnistuse poolest on ta luterlane. Nende kodu on Turus Pitkämäe linnaosas.