cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jõhvi rajoon
1959 likvideeriti Kiviõli rajoon ning selle alal moodustati Kohtla-Järve linnapiirkond, millega liideti Kiviõli linn ning Kohtla ja Kukruse alev. Piir Jõhvi rajooniga nihutati Kukruse mõisa joonele. Samal ajal vähendati Narva linnapiirkonna maa-ala Jõhvi rajooni kasuks.
1961. aastal allutati Jõhvi rajoon Kohtla-Järve linnapiirkonnale ja likvideeriti sellega.
Solomon Marcus
Solomon Marcus (1. märts 1925 Bacău – 17. märts 2016 Bukarest) oli Rumeenia matemaatik, informaatik, keeleteadlane ja semiootik.
Käis koolis Bacăus. Lõpetas keskkooli 1944. Õppis Bukaresti ülikoolis matemaatikat 1945–1949 ning lõpetas ülikooli kiitusega.
Oli Bukaresti ülikooli matemaatikateaduskonnas 1950. aastast assistent, 1955. aastast lektor, 1964. aastast dotsent, 1966. aastast professor. Kaitses kandidaaditöö ("Kahe muutuja monotoonsed funktsioonid") 1956 ning oli 1968. aastast teaduste doktor. Aprillis 1983 valiti Rumeenia Akadeemia korrespondentliikmeks, detsembris 2001 akadeemikuks (täisliikmeks). Tegeles uurimis- ja õppetööga järgmistel aladel: matemaatiline analüüs, teoreetiline arvutiteadus, mõõduteooria, üldtopoloogia, keeleteadus, matemaatika ajalugu, matemaatiline poeetika, semiootika ning matemaatika rakendused loodus- ja sotsiaalteadustes.
NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Kuigi rahvusvahelise kabega tegeldi NSV Liidus enne II maailmasõda, peeti esimesed meistrivõistlused alles 1954. aastal. Nii jõuti enne riigi lagunemist 1991. aastal meistreid selgitada 37 korral. Kokku pääses finaalturniiridele 146 sportlast ning nendest enim tiitlivõite kogus lätlane Andris Andreiko, kes võitis meistrivõistlused kaheksa korda. NSV Liidu meistriks krooniti 13 kabetajat, medaliste oli kokku 35.
Maruula-elevandiõunapuu
pisi|Toored maruulad Maruula-elevandiõunapuu (Sclerocarya birrea; sünonüüm Poupartia birrea ) on puuliik anakardiliste sugukonnast elevandiõunapuu perekonnast.
Levik
Puu kasvab Aafrikas kummalgi pool ekvaatorit. Ekvaatorist põhja pool kasvab ta üle mandri Senegalist Eritrea ja Etioopiani, lõunaosas Etioopiast kuni Aafrika lõunatipuni, ka Madagaskaril. Ekvatoriaalsetes niisketes metsades seda ei leidu. Levinum on puu mandri idaosas. Teadaolevalt kasvab ta pärismaisena Kongo DV-s, Etioopias, Keenias, Tansaanias (ka Sansibaril), Angolas, Malawis, Mosambiigis, Sambias, Zimbabwes, Botswanas, Namiibias, Svaasimaal, Madagaskaril ja Lõuna-Aafrika Vabariigis (kaitsealune), võõrliigina muu hulgas Mauritiusel, Omaanis ja Indias. Maruulapuid võib leiduda ka Ugandas. Puu on Aafrikas levinud ka koos bantu hõimudega, kelle toidulaual on puu viljad tähtsal kohal olnud.
Eristatakse kolme alamliiki, mis erinevad üksteisest peamiselt õie ja lehekeste tunnuste poolest: birrea kasvab Senegalist Etioopia ja Tansaaniani; caffra on levinud Tansaaniast Lõuna-Aafrika Vabariigini ja Madagaskaril ning multifoliolata on endeemne Tansaanias.
Maruula-elevandiõunapuud on leitud savannis koos teiste seas akaatsiate (Acacia tortilis, Acacia xanthophloea), ahvileivapuu ja mopaanipuuga. Kuigi maruulapuud ei kasva saludena, on enamasti lähestikku rohkem kui üks puu. Ekvaatorist põhja pool kasvab ta koos teiste hulgas sejal-akaatsia, egiptuse balaniidi, tamarindipuu, mürripuu Commiphora africanaga.
Maruula-elevandiõunapuu eelistab suhteliselt kuiva liivast ja liivsavipinnast. Puu kasvab kuni 1700 meetri kõrgusel merepinnast; aladel, kus aasta keskmine õhutemperatuur on üle 19 °C ja sademeid 500–1250 mm aastas. Puu on valgusnõudlik ja külmaõrn ega talu üldse pakast. Kaljukitse pöörijoonest lõuna pool asuvates kasvukohtades kannatab puu ajuti küll ka miinuskraadid välja.
Kirjeldus
Maruula-elevandiõunapuu on heitlehine kahekojaline taim. Püstise toeka tüvega ja laiuva võraga puu kõrgus on enamasti 10–15 meetrit, kuid ta võib kasvada ka kuni 18 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt on kuni 80 cm. Puu on kiirekasvuline; ta võib kasvada kuni 1,5 meetrit aastas.
Emasurbade pikkus on 3–5 cm, isasurbade pikkus 5–8 cm.
Koor on hallikas, sageli koorub laastudena maha, paljastades roosakaspruuni aluskihi. Oksad on jämedad ja algavad kõrgelt. Noored võrsed on karvased.
Lehestik on tihedam okste tippudes. Vaheldumisi kinnituvad liitlehed on umbes 150 mm pikkused, lehekesed on 60 mm pikad ja 30 mm laiad. Lehe pealispind on tumeroheline, alumine pind heledam ja sinakam. pisi|Maruulaseemned Puu õitseb septembrist novembrini ja kannab vilju jaanuarist märtsini. Õied on väikesed ja kollased. Puu on putuktolmleja. Viljad järelvalmivad pärast puult varisemist. Valminud viljad on terava magusa lõhnaga. Keskmine saak on 60–90 kg puu kohta (2000–3000 vilja), kuigi on teateid üle 0,5 tonnistest saakidest. Näiteks Botswanas tehtud 11 puu saagi mõõtmisel saadi ühe puu keskmiseks saagiks 36 550 maruulat, mis kaalusid 550 kg. 12-aastaste Iisraeli Negevi kõrbesse istutatud puude keskmine saak on 500 kg. On registreeritud 1000 kg saak ühelt puult (70 tuhat vilja).
Seeme on hea idanevusega. Ka pistoks juurdub kergesti.
pisi|Maruula-elevandiõunapuud
Kasutamine
Maruula on ammustest aegadest Aafrika rahvaste toidu hulka kuulunud. Vilju süüakse värskelt, neist valmistatakse mahla, moosi ja alkohoolseid jooke, sealhulgas likööri Amarula. Röstitud vilju kasutatakse kohviubade aseainena.
On teada, et suulud on vilju ka insektitsiidina kasutanud, samuti armurohuna.
Seemned on õli- ja proteiinirikkad. Neid süüakse nagu pähkleid. Õli kasutatakse muu hulgas toiduõlina ja kosmeetikas.
Nii puu lehtedest kui ka viljast toituvad teiste hulgas elevandid, tüügassead, vesivohlud, kaelkirjakud, sebrad, suurkudud ja väikekudud. Elevantidele meeldib väga ka puu koor ja nad võivad seetõttu kohati terveid puudesalusid hävitada.
Tüveõõnsustes elavad sageli sääsed. Lehtedest toituvad vähemalt kaheksa liblikaliigi vastsed.
Maruula-elevandiõunapuu puit on valge, kuivades roosaka varjundiga. Puit on kerge ja pehme ning seda on traditsiooniliselt kasutatud trummide, anumate ja mänguasjade valmistamisel ning kujude nikerdamisel. Puit deformeerub kuivades väga tugevalt ja see piirab tunduvalt tema kasutamist. Sellest hoolimata valmistatakse sellest ka mööblit, ehitusdetaile ja paate. Niinest valmistatakse köisi ja muid punutisi. Koort kasutatakse helepruuni värvaine saamiseks ning rahvameditsiinis seedehäirete ja reuma ravimiseks ning malaaria ennetamiseks.
Rehielamu põhjatüüp
pisi|Rehielamu põhjatüüp Rehielamu põhjatüüp on üks kahest põhilisest rehielamu tüübist, mis kujunesid välja eesti aladel. Teine põhitüüp on rehielamu lõunatüüp. Põhjatüüp levis enamasti Mandri-Eestis ja Ida-Saaremaal.
Maanduri valgumisala
Maanduri valgumisala on maandurit ümbritseva maa-ala osa, milles läbi maanduri maasse voolav elektrivool kutsub esile potentsiaalide erinevuse maandurit ümbritseva maapinna eri punktide vahel. Valgumisala ümbritsev ala loetakse nullpotentsiaalialaks.
Maanduri ja maapinna vahelise potentsiaali mõõtmisega saab kindlaks määrata valgumisala piiri.
KesKus
KesKus on Eestis kord kuus ilmuv eestikeelne ajaleht.
Kultuurist huvituvale linnainimesele suunatud ajaleht ilmus nimega Kultuuri KesKus alates 1995. aasta veebruarist. Ajalehe esimene peatoimetaja oli Tiina Väljaste. 1997. aastast on KesKusi peatoimetaja Juku-Kalle Raid.
Ajaleht KesKus on ainus erakapitalil põhinev kultuuriväljaanne Eestis. Aastaid levitati ajalehte tasuta ja selle tiraaž kõikus 40 000 ja 60 000 vahel. 2003. aasta alguses muutus ajaleht osaliselt tasuliseks ning muutis oluliselt ka oma väljanägemist ja profiili. KesKusi tiraaž on 15 000 eksemplari, millest 70% jagatakse endiselt tasuta Eesti kultuuriasutustes. Ülejäänu on müügil lehepunktides.
Kuni 2000. aasta oktoobrini oli ajalehe KesKus omanik AS Dotcom, mis müüs lehe tegevuse ja kaubamärgi internetiportaali Aktivist.ee hallanud AS Linnaportaalile. Viimase omanikud olid Soome IT-firma Suomen Infopiste OY (51%) ja AS XXL.EE (49%). 2003. aasta kevadel ostis Keskusi kaubamärgi OÜ Väljaanded, mille osanikud olid seotud lehe toimetusega. Aastatel 2003–2005 tegi KesKus ETV-s telemagasini "Tegelikkuse KesKus", mille autor ja saatejuht oli peatoimetaja Raid. Lehel on olnud oma saateid ka Kuku raadios. 2005. aastal omandas kolmandiku ajalehest KesKus reklaamifirma Zavod omanik ja tegevjuht Marek Reinaas. Ajalehte Kultuuri KesKus annab välja OÜ Originaalne Keskus. 2015. aasta veebruaris tähistati KesKus 20. aastapäeva.
Shigechiyo Izumi
Shigechiyo Izumi (jaapani keeles 泉 重千代 Izumi Shigechiyo; 29. juuni 1865? – 21. veebruar 1986) oli Jaapani ülipikaealine, keda peetakse maailma vanimaks elanud meheks. Ta suri väidetavalt 120 aasta ja 237 päeva vanusena.
Izumi sünniaega pole siiski peetud päris kindlaks, sest esimene rahvaloendus, kus ta esineb, peeti 1871. aastal ning on arvatud, et tema sünniaeg võis olla tema noorelt surnud venna oma. Mõned uurijad on väitnud, et tõenäolisemalt sündis ta 1880. aasta paiku. Seetõttu pole tema vanima mehe positsioon täiesti kindlat tunnustamist leidnud, ehkki üldiselt teda siiski selleks loetakse.
Izumi elas lihtsat talupojaelu, alustades töötamist juba 5-aastaselt. Pensionile jäi ta alles 105-aastaselt, 1970. aastal. Ta suri 1986. aasta 21. veebruaril külmetushaigusesse, huvitava kokkusattumusena oli see hilisema maailma vanima inimese Jeanne Calmenti 111. sünnipäev. Peale tema ja Izumi pole ükski inimene ametlikel andmetel üle 120 aasta elanud.
Soodla
Soodla on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Küla läbivad Jägala–Käravete maantee (Piibe maantee) ning Kiiu–Soodla, Soodla–Kehra ja Soodla tee. Küla piires jäävad Jägala–Käravete maantee äärde bussipeatused Soodla ja Soodla kauplus.
Soodla jõgi suubub Soodla külas Jägala jõkke. Soodla jõe suudme juures asub Gabrieli poolsaar, mis on üksikobjektina looduskaitse alla.
Soodlat on esimest korda mainitud aastal 1241 (Sotal). 19. sajandi alguses Soodla küla mõisastati. Küla rajati uuesti 20. sajandi esimesel poolel.
Lincolni katedraal
Lincolni piiskopkonna lõi esimene normanni päritolu Dorchesteri piiskop Remigius de Fécamp. Lincolni piiskopkond asendas varasema Dorchesteri piiskopkonna. See piiskopkond oli Inglismaa suurim, ulatudes Thamesi jõest Humberi laheni. Piiskopkonna keskus Dorchester seevastu asus selle ühes servas tänapäeva Oxfordshire'is, mis tekitas transpordiprobleeme. Fécamp viis piiskopi asupaiga Lincolni, mis asus piiskopkonna keskel, muutes sellega Dorchesteri piiskopkonna Lincolni piiskopkonnaks. Ta käskis ka kohe Lincolni katedraali ehitama hakata. Piiskop suri 7. mail 1092, kaks päeva enne katedraali sisseõnnistamist, ja oli esimene, kes sellesse katedraali maeti. Tema hauaplaat on tänapäevalgi katedraalis näha.
Esialgu oli katedraali katus puust. 1141 hävis see tulekahjus. Kolmas piiskop Alexander laskis katedraali taastada ja seda laiendada. 1185 hävis katedraal maavärinas. Seepeale määrati uus, seitsmes piiskop Hugh of Avalon, kes alustas katedraali ulatuslikku taastamist ja laiendust. Tema eestvõttel rajati katedraal enam-vähem tänapäevani säilinud kujul. Hugh suri 1200 ja kuulutati aastal 1220 pühakuks Lincolni püha Hugh' nime all.
Aastail 1300–1549 oli Lincolni katedraal maailma kõrgeim ehitis, mil ta keskmine torn oli arvatavalt 160 m kõrgune, möödudes sellega Cheopsi püramiidist. 1549. aastal varises kõrgeim tornikiiver ja seda enam sellisel kõrgusel ei taastatud. Maailma kõrgemaiks ehitiseks sai seejärel Oleviste kirik Tallinnas.
31. juulil 1255 läks Lincolnis kaduma kaheksa-aastane poiss Hugh, kelle surnukeha leiti 29. augustil kaevust ja kelle surmapäevaks hinnati 27. august. Tema surmas süüdistatuna vahistati umbes 90 kohalikku juuti, neist 18 mõisteti surma rituaalmõrva eest ja hukati. Mõned kuud varem oli kuningas Henry III võtnud vastu seaduse, mis lubas tal konfiskeerida kuriteos süüdi mõistetud juutide vara, mistõttu tema huvides oli paljude rikaste juutide süüdimõistmine. Sellest juhtumist sai Lincolni katedraal palju kasu, sest seda poissi hakati kutsuma Väikeseks Pühaks Hugh'ks, temaga seostati mitmesuguseid imesid ja Lincolni hakkasid tema pärast tulema palverändurid. Hugh' 700. surma-aastapäeval paigaldati Lincolni katedraali selle sündmuse mälestustahvel, aga 20. sajandil on Väikese Püha Hugh' kultus praktiliselt lõppenud.
Arengumaade võlakriis
Arengumaade võlakriis (inglise debt crisis) on väga suureks muutunud välisvõlg, mis tekkis arengumaades 1980. aastaks pärast OPEC-i naftahindade korduvat tõusu (1973, 1979) ja arengumaades toodetud tarbekaupade hindade langust. Jätkates arenguplaanide täitmise ja rahva elatustaseme tõstmise eesmärgil laenamist, jõuti piirini, millest alates ei suudetud enam maksta isegi laenuintresse, laenude tagasimaksmisest rääkimata. Võlgade intress on muutnud tagasimakstavad summad algsete laenatud summadega võrreldes mitmekordseks.
Arengukoostöös püütakse saavutada võla kustutamist (debt cancellation) – laenu tagasimaksmise kohustuse peatamist võlausaldaja poolt, st võla tühistamist laenuandja poolt, millega võlgnik vabaneb kohustusest võlga tagasi maksta. Samuti on paljude valitsusväliste organisatsioonide eesmärk saavutada võlakergendust (debt relief) – vähimarenenud maade võlakoormuse kergendamist, st võla põhisumma või intresside vähendamist, mis võib toimuda võla kustutamise, võlamaksete ümberajastamise, refinantseerimise või muude laenutingmuste muutmise läbi. Võlakergendus on olnud üks olulisemaid teemasid suure kodanikuühenduste koalitsiooni jaoks, mis on teinud alates 1995. aastast kampaaniaid arengumaade laenude kustutamiseks (Jubilee kampaania). See liikumine on edukalt surunud laenude kustutamise küsimuse lääneriikide (G8) ja organisatsioonide (Maailmapank, IMF) arutelude päevakorda.
Paljude vaeste riikide võlakoorem ei võimalda neil saavutada aastatuhande arengueesmärke. Võlgade kustutamist arenguabi osana ei soosita, sest laenuandja peaks osaliselt riske kandma ega tohiks võla kustutamiseks tehtud kulusid võtta abi arvelt. 2001. aasta Monterrey konsensusega leppisid doonorid kokku, et abi mahte tuleb suurendada ning see ei või tulla võlakustutuse arvelt, vaid peaks olema võlakustutusele lisaks.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Eesti Üliõpilaste Seltsi album
pisi|Eesti Üliõpilaste Seltsi XX album Eesti Üliõpilaste Seltsi album on Eesti Üliõpilaste Seltsi koostatav väljaanne, mis ilmub alates 1889. aastast. 2020. aastal ilmus järjekorras XX EÜSi album.
Maandamine
Maandamine on elektrotehnikas paigaldise või seadme teatavate elektrit juhtivate osade vahetu, galvaaniline ühendamine maaga (maapinnaga, pinnasega). Maandamiseks ühendatakse maandatav osa kaitse- ja maandusjuhtide kaudu pinnases paikneva maanduriga.
Eesti Üliõpilaste Seltsi album
Ajalugu
Reiman toimetas järgnevad kuus Seltsi albumit ning oli ühtlasi kaheksa artikliga esimese seitsme albumi kõige viljakam autor. Need albumid olid pühendatud keele-uurijale Eduard Ahrensile (1894), rahvuseepose autori Fr. R. Kreutzwaldi mälestusele (1895), kirjamehe Fr. R. Faehlmanni 100. sünniaastapäevale (1899), koolmeister Jaan Jungile (1900), luuletaja Kristjan Jaak Petersonile (1901) ja Tartu Ülikooli saja-aastase tegevuse tähistamisele (1902). Reimani eestvedamisel hakkasid 1896. aasta lõpul ilmuma ka "Sirvilauad", mida saatis suurem kommertsedu ja mis jätkasid ilmumist kuni 1920. aastani.
Maandamine
pisi|350px|[[Elektrivõrk|Võrgu talitlusmaandus (põhimaandur maandustakistusega 1 oomi ringis), paigaldise maandus (lisamaandur maandustakistusega harilikult mõnikümmend oomi) ning kaitsemaandus (kaitsemaandusjuhi PE abil) juhistikusüsteemis TN-C-S]] pisi|Ühefaasilise ühenduskaabli juhtmed Maandamist on vaja elektriohutuse tagamiseks (kaitsemaandus) ja elektriseadme normaalse töö tagamiseks (talitlusmaandus).
Eesti Üliõpilaste Seltsi album
Ajalugu
1910. aastal avaldatud kaheksas EÜSi album oli loodusteadusliku suunitlusega ja pühendatud Charles Darwini 100. sünniaastapäevale ning 1915. aastal trükist tulnud üheksas album lahkas rahvusküsimust. Sellele järgnes albumite väljaandmises pikem paus.
1934. aastal avaldatud kümnes album oli pühendatud Eesti lipu pühitsemise 50. aastapäevale ning 1940. aastal ilmunud üheteistkümnes album märkis EÜSi 70. aastapäeva ja käsitles Eesti riigi probleeme.
Maandamine
Maandamise ja potentsiaaliühtlustuse nõuded on esitatud elektriohutuse põhistandardis EVS-EN 61140:2016 – Kaitse elektrilöögi eest. Ühisnõuded paigaldistele ja seadmetele.
Eesti Üliõpilaste Seltsi album
Ajalugu
EÜSi vanematekogu kirjastamisel ilmusid paguluses albumid XII–XVI. Ka 1996. aastal välja antud XVII albumi toimetamisel on esindatud nii Kanada (Edgar Heinsoo) kui ka Eesti (Toomas Hiio).
EÜSi 130. aastapäeva puhul 2000. aastal ilmunud XVIII albumi panid kokku Olari Koppel, Andrus Kivirähk ja Toomas Hiio ning 2009. aastal EÜSi üleilmseks kokkutulekuks avaldatud XIX albumi koostasid Kalmar Kurs ja Tõnis Arro. 2020. aastal ilmus EÜSi 150. aastapäeva puhul XX album, mille toimetasid Tõnis Arro, Toomas Kiho ja Kaarel Tarand.
Maandamine
• faasisooned (L1, L2, L3) ‒ must, pruun või hall;
• neutraalsoon (N) ‒ sinine;
• kaitsesoon (PE) ja samuti kaitsejuhiga ühitatud neutraalsoon (PEN) – kollarohelisetriibuline.
Maurice Maeterlinck
Maurice Polydore Marie Bernard Maeterlinck (29. august 1862 Gent – 6. mai 1949 Nice) oli Belgia luuletaja, näitekirjanik ja esseist, kes kirjutas prantsuse keeles. Ta oli krahv.
Ta alustas kirjanduslikku tegevust luuletajana, kuulsaks sai aga muinasjutu- ja legendiaineliste sümbolistlike näidenditega.
Ta sai Nobeli kirjandusauhinna 1911. aastal. pisi|left|Maurice Maeterlinck (1914–1915)
Elulugu
1920. aasta paiku reisis Maeterlinck USA-sse ja kirjutas seal Samuel Goldwyni tellimusel mõned filmistsenaariumid. Neist on säilinud kaks, kuid ühestki filmi ei tehtud. Näiteks ühe filmi kangelane pidi olema mesilane ja Goldwyn arvas, et selline film ei ole menukas.
Maeterlinck oli ka looduseuurija ning kirjutas raamatuid ämblike ja sipelgate elust. 1926. aastal ilmus tema teos "La Vie des Termites" ("Termiitide elu"). Lõuna-Aafrika luuletaja ja loodusteadlane Eugene Marais süüdistas teda 1928 oma Lõuna-Aafrika Vabariigis afrikaani keeles ilmunud teose "Termiidi hing" plagieerimises. Ehkki Maeterlincki emakeel oli prantsuse keel, valdas ta belglasena vabalt hollandi keelt, millest afrikaani keel on arenenud. Londoni ülikooli zooloogiaprofessor David Bignell on nimetanud seda akadeemilise plagiaadi tüüpiliseks juhtumiks.
1932. aastal andis Belglaste kuningas Albert I talle krahvitiitli.
Maeterlinck elas peamiselt Prantsusmaal, 1940–1949 USA-s. Ta uskus, et ta oleks oma vaadete tõttu kohe hukatud, kui ta oleks jäänud okupeeritud Euroopasse, sest mõned tema näidendid olid teravalt saksavaenulikud. Esimese maailmasõja ajal pidas ta kõnesid Saksamaa vastu, keda ta sõja alustamises süüdistas, ja püüdis astuda Prantsuse võõrleegioni, kuhu teda vanuse tõttu ei võetud.
Isiklikku
15. veebruaril 1919 abiellus Maeterlinck 27-aastase näitlejatari Renée Dahoniga. 1925. aastal sündis neil surnud laps, rohkem lapsi neil polnud.
Cordell Hull
Cordell Hull (2. oktoober 1871 – 23. juuli 1955) oli Ameerika Ühendriikide poliitik.
Tennessee osariigist pärit Cordell Hull oli 1933–1944 Franklin Delano Roosevelti administratsioonis riigisekretär.
Rehielamu lõunatüüp
Rehielamu lõunatüüp on üks kahest põhilisest rehielamu tüübist, mis kujunesid välja eesti aladel. Teine põhitüüp on rehielamu põhjatüüp.
Gregorius IV
Gregorius IV oli paavst 827–844. Ta oli 101. paavst.
Rehielamu lõunatüüp
Lõunatüüp levis enamasti Lõuna-Eestis, Lääne-Saaremaal ja Hiiumaal. Lätis oli see kasutusel Vidzeme piirkonnas endistel liivlaste aladel.
Gregorius IV
Gregorius ordineeriti paavst Leo III või Paschalis I poolt preestriks. Ta oli Rooma San Marco kiriku kardinalpreester. Salvador Miranda väitel võis Gregorius olla benediktiini munk ja tegutseda Fossano kloostris.
Paavstiks saamine
Gregorius IV valiti paavstiks Rooma aadli toetusel 827. aasta viimastel kuudel, Salvador Miranda arvates sama aasta septembris. Ta pühitseti kirikuajaloolase J. N. D. Kelly väitel ametisse 29. märtsil 828, kui Frangi keiser Ludwig Vaga oli teda tunnustanud.
Suhted Frangi riigiga
Gregorius IV andis paavstiks saades Frangi keisrile Ludwig Vagale lojaalsusvande.
Kui Ludwigi pojad alustasid 832. aastal taas oma isa vastu kodusõda, saatis paavst esmalt osapoolte juurde delegatsiooni, kuid toetas seejärel kaaskeiser Lotharit, kellega koos siirdus ta Frankimaale, et olla kodusõja osapooltele vahendajaks. Frangi piiskopid mõistsid paavsti sammu hukka ja märkisid, et paavst oli andnud keisrile lojaalsusvande. Piiskopid ähvardasid paavsti ekskommunitseerida, kuid paavst vastas neile Lyoni piiskopi Agobardi ja munk Wala mõjutusel, et Peetruse järglase autoriteet on ülim, paavstlus on keisrivõimust kõrgem ja paavsti mureks on impeeriumis rahu ja ühtsuse säilitamine.
Paavst siirdus suvel 833 Rothfeldi lahinguväljal Lothari pealekäimisel Ludwigi leeri, kus ta püüdis kohtumisel keisriga teda poegadega lepitada. Kui aga Ludwigi sõdurid deserteerisid, pidi keiser alla andma, kuid 834. aastal pääses ta taas võimule ja 837. aastal taastas suhted paavstiga. Paavst saatis keisri juurde saadiku, kes aga peeti Lothari poolt Bolognas kinni.
Kui Ludwig 20. juunil 840 suri, puhkes tema poegade vahel äge võimuvõitlus, mida paavst üritas tulutult oma vahendustegevusega lõpetada.
Suhted kiriku institutsioonidega
829. aastal langetas Frangi ülemkohtunik Farfa kloostri vaidluses Roomaga otsuse kloostri kasuks.
Suhted Le Mans’i piiskopiga
Le Mans’i piiskop Aldric toetas Frangi kodusõja ajal Karl Paljaspead, mille tõttu pidi ta siirduma Rooma. Paavst saatis 8. juulil 833 talle bulla, kuid mõnede kirikuajaloolaste arvates on tegu võltsinguga.
Uued kardinalid
Gregorius IV ajal said kardinalideks hilisem paavst Hadrianus II, San Eusebio preester Luciano, diakon Lucino ja Santa Prassede kiriku vaimulik Elario.
Tema ajal sai ülempreestriks hilisem paavst Sergius II.
Gregorius IV andis 831. või 832. aastal palliumi Hamburgi piiskopile Ansgarile. Ta andis palliumi 31. mail 837 Salzburgi peapiiskopile Leutramile, Canterbury peapiiskopile ja 828. aastal Grado patriarhile Veneriusele.
Liturgilised otsused
835 kehtestas Ludwig Vaga Gregoriuse ettepanekul Frangi riigis kõigi pühakute suurpüha pidamise 1. novembril.
Misjon
Gregorius IV määras 831. või 832. aastal Hamburgi piiskopi Ansgari legaadiks Skandinaavias ja slaavi hõimude aladel.
Gregorius IV kultuuriloos
Gregorius IV ajal rajati Itaaliasse tunginud saratseenide kaitseks Ostiasse kindlus, mis nimetati tema järgi Gregoriopoliseks.
Tema ajal renoveeriti Roomas San Marco kirik ja taastati Ianiculumi akvedukt. Ta kinkis Rooma kirikutele altarikatteid.
Tema ajal saabus Rooma Metzi Amalarius, kes õppis paavsti korraldusel liturgiat.
Surm
Gregorius IV suri 25. jaanuaril 844 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Eelparlament
Eelparlament (Vabariigi Eelparlament) oli Venemaal Petrogradis 5. oktoobrist kuni 7. novembrini (vkj. 22. septembrist 25. oktoobrini) 1917 tegutsenud esinduskogu, mille ülesandeks oli Asutava Kogu töö ettevalmistamine.
Bolševikud eelparlamenti ei toetanud, ehkki näiteks Lev Kamenev, Aleksei Rõkov ja Rjazanov soovitasid ka bolševikel selle tööst osa võtta.
7. novembril, oktoobrirevolutsiooni käigus ajasid bolševike väeüksused eelparlamendi laiali.
Wismari raveliin
Wismari raveliin on Toompea lõunaküljel 17. sajandi lõpus Tallinna muldkindlustusvööndi osana Vana-Wismari raveliini asemele rajatud raveliin, mis paiknes peavallikraavis ja pidi kaitsma Ingeri bastioni ehk praeguse Harjumäe ning Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelist kurtiini, kus praegu Pika silla kohal kulgeb Toompea tänav. pisi|Raveliinid skemaatiliselt pisi|[[Tallinna muldkindlustusvöönd enne 1710. aastat]]
Wismari raveliin, praeguse Kaarli kiriku kohal, kujutas endast kolmnurkse kujuga eelkindlustist, selle tipunurga ees paiknes iseseisvalt kaitstav kolmenurkne suletud muldkindlustis, De la Gardie reduut.
Wismari raveliini tipu taga asunud De la Gardie reduudist, jääb tänapäeval suurem osa 1860.–1870. aastatel rajatud Kaarli puiestee ja Kaarli kiriku alla. De la Gardie reduudil oli parem ja vask faass (esiküljed) ning parem ja vasak flank ning reduudi muldkehandi sisemist nõlva hoidsid koos eskarpmüürid. Reduudi Tõnismäe poolses küljes oli vall suurtükkide laskepesadega. Reduudi ees oli oma väike vallikraav ja reduudist kummalegi poole jäi täiendav külgvall. Reduudi orienteeruvad välised pikkusmõõdud tuginedes ajaloolistele joonistele on aga järgmised: faassid umbes 26–28 meetrit ja flangid umbes 19–21 meetrit ning suure varjatud tee poolne tagakülg umbes 57–60 meetrit.
Romain Rolland
Romain Rolland [rom'ä(n) rol'a(n)] (29. jaanuar 1866 – 30. detsember 1944) oli prantsuse kirjanik. 1915. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Maamaks
Maamaks on Eesti riiklik maks, mis laekub tervenisti maa asukohajärgse kohaliku omavalitsuse eelarvesse. Maamaksuga maksustatakse kogu maa. Maamaksu maksab maa omanik, teatud juhtudel ka maa kasutaja.
Maamaksu summa saadakse maa maksustamishinna korrutamisel maamaksumääraga. Üldine maksumäär on 0,1–2,5% maa maksustamishinnast aastas, määra kehtestab kohalik omavalitsus.
Johannes Paulus II välispoliitika
Johannes Paulus II ajal sõlmisid Vatikan ja Püha Tool diplomaatilised suhted 10. jaanuaril 1984 Ameerika Ühendriikidega, 3. oktoobril 1991 Eestiga, 1. jaanuaril 1992 Venemaaga ja 15. juunil 1994 Iisraeliga.
Suhted Nõukogude Liiduga
Johannes Paulus II kohtus 25. jaanuaril 1979 ja 27. veebruaril 1985 Nõukogude Liidu välisministri Andrei Gromõkoga. Ta saatis 17. novembril 1985 läkituse Mihhail Gorbatšovile ja Ronald Reaganile. Paavst kohtus 1. detsembril 1989 Gorbatšoviga. 15. märtsil 1990 sõlmisid Püha Tool ja Nõukogude Liit lepingu.
Paavst saatis läkitused 1. detsembril 1980 ja 5. oktoobril 1989 Ukraina piiskoppide sinodile ja Ukraina katoliiklastele. Ta kohtus 5. veebruaril 1983 ja 26. juunil 1986 Lätist pärit palveränduritega ning 16. veebruaril 1987 Ukrainast pärit palveränduritega. 26. märtsil 1988 saatis ta läkituse kollokviumil osalejatele, kes arutasid usuelu olukorda Nõukogude Liidus.
Suhted Hiinaga
Johannes Paulus II kohtus 18. veebruaril 1981 Pakistanis Hiina katoliiklastega. Ta pidas 21. märtsil 1982 Vatikanis missa Hiina katoliiklaste toetuseks, saatis 14. jaanuaril 1995 ja 10. detsembril 1999 läkitused Hiina katoliiklastele.
Suhted Poolaga
Johannes Paulus II käis Poolas 9 korral. Ta käsitles 20. augustil 1980 oma läkituses liikumist "Solidaarsust". Ta saatis 23. detsembril 1980 poolakatele läkituse. Paavst kohtus 15. jaanuaril 1981 Poola sõltumatute ametiühingute delegatsiooniga ja Lech Wałęsaga, kes kasutas hiljem paavsti kujutisega sulepead. 13. detsembril 1981 kutsus paavst katoliiklasi palvetama poolakate eest. Ta kohtus 2. juunil 1991 Poola armee esindajatega.
Suhted Itaaliaga
Püha Tool sõlmis 18. veebruaril 1984 konkordaadi Itaaliaga. Paavst palvetas Itaalia eest 15. märtsil 1994.
Suhted Portugaliga
Püha Tool sõlmis konkordaadi Portugaliga 18. mail 2004.
Iisrael ja Palestiina
Paavst külastas 2000. aastal Iisraeli ja Palestiinat.
Ta kutsus 25. märtsil 1979 saavutama rahu Iisraelis. Ta kutsus osapooli saavutama Lähis-Idas rahu 10. detsembril 1978, 13. juunil 1982, 29. septembril 1996, novembris 1998, 18. veebruaril 2001, 3. juunil 2001, 7. aprillil 2002, 14. aprillil 2002, 23. veebruaril 2003 ja 13. veebruaril 2005. Ta avaldas 5. novembril 1995 juutidele kaastunnet Iisraeli peaministri Yitzhak Rabini tapmise puhul, taunis 3. märtsil 1996 Jeruusalemmas toimunud pommiplahvatust ja palvetas 11. augustil 2002 palestiinlaste eest.
Iraak
Paavst palvetas 27. mail 1984 ja 6. märtsil 1988 rahu saavutamise eest Iraani-Iraagi sõjas. Ta palvetas 17. märtsil 1990 Iraagi olukorra eest, kutsus 26. augustil 1990 taastama rahu Pärsia lahe piirkonnas, soovitas 15. jaanuaril 1991 saadetud läkituses USA president George H. W. Bushil ja Saddam Husseinil vältida sõda ning tegi 17. jaanuaril 1991, 2. veebruaril 1991, 24. veebruaril 1991 ja 3. märtsil 1991 rahuapellid. Ta palvetas Iraagi eest 16. novembril 1997, 8. veebruaril 1998 ja 20. detsembril 1998.
Ta määras 10. veebruaril 2003 kardinal Roger Etchegaray oma eriesindajaks Iraagi valitsuse juures ja kardinal Pio Laghi eriesindajaks Ameerika Ühendriikide valitsuse juures. Paavst taunis USA presidendi George W. Bushi tegevust ja soovitas Husseinil teha koostööd ÜRO-ga. Ta palvetas 16. märtsil 2003 sõja vältimise eest Iraagis ja 18. aprillil 2004 Iraagis võetud pantvangide eest. Ta taunis 8. detsembril 2004 Iraagi kaldea patriarhi residentsi hävitamist.
11. septembri terrorirünnakute taunimine
16. septembril 2001 taunis paavst Ameerika Ühendriikides toimunud terrorirünnakuid. Ta kutsus 23. septembril 2001, 30. septembril 2001, 18. november 2001, 20. jaanuaril 2002, 24. jaanuaril 2002, 21. juulil 2002 ja 30. juunil 2002 taastama rahu ning mõistis hukka terrorismi ja vägivalla,
Argentina ja Tšiili tüli lahendamine
Paavst saatis 12. detsembril 1978 läkituse Argentina ja Tšiili presidentidele. Ta palvetas 1. jaanuaril 1979, 1. veebruaril 1981 ja 23. aprillil 1982 Argentina ja Tšiili vahel puhkenud konflikti rahumeelse lahendamise eest ning nõustus 24. jaanuaril 1979 vahendama konflikti.
Falklandi sõja taunimine
Paavst tegi 2. mail 1982 rahuapelli, et saavutada Falklandi sõjas rahumeelne tulemus ja palvetas 18. aprillil 1984 Argentina ja Suurbritannia vahel sõlmitava rahuleppe eest.
Mosambiigi kodusõja lahendamine
Paavst kutsus 18. septembril 1988 saavutama rahu Mosambiigi kodusõjas. Paavst toetas Egidio liikumist, kelle vahendusel sõlmiti 4. oktoobril 1992 Roomas rahuleping, millega lõppes kodusõda Mosambiigis. Ta kutsus 6. veebruaril 1994 saavutama rahu Mosambiigis.
Balkani sõdade taunimine
Paavst palvetas 21. aprillil 1991 Jugoslaavia eest, 29. juunil 1991 Horvaatia ja Sloveenia elanike eest, 11. augustil 1991 Albaania eest, 8. septembril 1991 ja järgmistel nädalatel korduvalt Jugoslaavia eest. Ta kutsus taastama rahu Albaanias 9. märtsil 1997 ja 31. märtsil 1997.
Ta kutsus taastama rahu Bosnias 12. juulil 1992, 23. augustil 1992, 4. oktoobril 1992, 1. novembril 1992, 1. detsembril 1992, 2. oktoobril 1993, 30. oktoobril 1993, 16. jaanuaril 1994, 23. jaanuaril 1994, 14. mail 1995, 28. mail 1995, 18. juunil 1995, 19. novembril 1995 ja 18. veebruaril 1996. Ta kohtus 25. mail 1992 Sarajevo muhameedlaste esindajatega ja 8. septembril 1994 Bosnia presidendiga.
Ta kutsus taastama rahu Kosovos 8. märtsil 1998, 29. novembril 1998, 3. jaanuaril 1999, 21. märtsil 1999 ja 1. aprillil 1999.
Uganda kodusõja taunimine
Ta kutsus osapooli Ugandas saavutama rahu 25. veebruaril 1979, 29. aprillil 1979, 27. oktoobril 1985, 22. detsembril 1985, 6. jaanuaril 1987 ja 25. juulil 2004.
Rwanda kodusõja taunimine
Ta kutsus osapooli saavutama Rwandas rahu 21. veebruaril 1993, 27. veebruaril 1994, 19. juunil 1994 ja 14. augustil 1994.
Colombia kodusõja taunimine
Ta palvetas 30. novembril 1997 Colombias röövitud piiskopi eest. Ta kutsus saavutama Colombias rahu 1. augustil 1999, 24. oktoobril 1999, 7. oktoobril 2001 ja palvetas 17. märtsil 2002 Colombias tapetud peapiiskopi Isaías Duarte Cancino eest.
Põhja-Iirimaa konflikti taunimine
Ta kutsus Põhja-Iirimaa osapooli rahule 8. septembril 1996, 14. septembril 1997 ja 13. aprillil 1998. Ta taunis 16. augustil 1998 Põhja-Iirimaal toimunud Omagh' terrorirünnakut.
Muud üleskutsed rahule
Paavst palvetas rahu eest maailmas 29. märtsil 1981, 1. jaanuaril 1985, 30. märtsil 1985, 1. veebruaril 1986, 4. oktoobril 1986, 21. aprillil 1996, 3. mail 1998 ja 30. juunil 2002.
Alžeeria eest 31. augustil 1997.
Angola eest 21. veebruaril 1993, 22. augustil 1993, 6. veebruaril 1994 ja 9. juunil 2002.
Burundi eest 6. veebruaril 1994, 27. märtsil 1994 ja 28. juulil 1996.
Elevandiluuranniku eest 2. veebruaril 2003.
El Salvadori eest 9. septembril 1979, 20. novembril 1980 ja 28. veebruaril 1982.
Etioopia eest 26. mail 1991.
Filipiinide eest 19. veebruaril 1981.
Guinea-Bissau eest 29. juunil 1998.
Haiti eest 1. detsembril 1991 ja 29. veebruaril 2004.
Indoneesia ja Ida-Timori eest 17. mail 1998, 14. märtsil 1999, 9. septembril 1999 ja 12. septembril 1999.
Iraani eest 18. veebruaril 1979.
Kambodža eest 28. oktoobril 1979 ja 26. detsembril 1979.
Kongo Demokraatliku Vabariigi eest 29. juunil 1997, 3. jaanuaril 1999, 29. juunil 1999 ja 11. juunil 2000.
Ladina-Ameerika eest 4. veebruaril 1979 ja 28. augustil 1983.
Libeeria eest 10. juunil 1990, 26. mail 1991, 1. novembril 1992 ja 27. juulil 2003.
Madagaskari eest 3. märtsil 2002.
Nicaragua eest 15. juulil 1979.
Peruu eest 3. veebruaril 1985.
Sierra Leone eest 15. juunil 1997 ja 3. jaanuaril 1999.
Sudaani eest 17. mail 1992, 22. augustil 1993 ja 27. veebruaril 1994.
Tšaadi eest 30. märtsil 1980.
Tšetšeenia eest 22. jaanuaril 1995 ja 1. detsembril 1999.
Vietnami eest 3. detsembril 1978 ja 3. augustil 1980.
Kohtumised riigipeade ja valitsusjuhtidega
(lisatud mõned märkimisväärsed kohtumised)
1978
1979
1980
1981
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2002
2003
2004
2005
Kommarid ahju
"Kommarid ahju" on antikommunistlike kirjadega T-särk, mille valmistasid 2005. aastal ajalehe KesKus tegijad.
Särki kasutati 23. septembril 2005 Kadrioru staadionil peetud Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio jalgpallimatšil. Seda kandes põhjustas Indrek Tarand särgiskandaali, mille tagajärjel Eesti kaitseminister Jaak Jõerüüt tagasi astus.
Massiliselt kandsid Kadrioru staadionil "Kommarid ahju!" särke mitukümmend Kohtla-Järve Järve gümnaasiumi õpilast, kes olid tulnud eribussiga Tallinna, et Propelleri kontserdil protesteerida oma kooli sandistamise vastu. Eelnevalt oli Kohtla-Järve keskerakondlik linnavalitsus takistanud linna ainsa eesti kooli direktorina jätkamast Isamaaliitu kuulunud Sirje Jõemaad ja kooli direktori kohusetäitjaks määrati eesti keelt aktsendiga kõnelev Irina Tokman, kes oli okupatsiooniajal kommunistliku partei ideoloogiatöötaja.
Punase T-särgi esiküljel on küsimärk ja kiri "Kaua võib?".
Raskeveokimaks
Raskeveokimaks on riiklik maks, millega maksustatakse veoste vedamiseks ettenähtud ja kindlast väärtusest suurema registrimassiga veoautod ja autorongid. Raskeveok maksustatakse sõltuvalt registri- või täismassist, telgede arvust ja veotelje vedrustuse tüübist.
Lumesadu
pisi|Lumesadu [[Soomes]] pisi|Lumesadu [[Dresdenis]] Lumesadu on loodusnähtus, mille käigus sajab pilvest lund.
Raskeveokimaks
Eestis on raskeveoki piiriks 12 tonni.
Lumesadu
Lumesaju kestus on pöördvõrdeline intensiivsusega.
Nõrga lumesaju juhul on horisontaalne nähtavus (juhul, kui puuduvad teised loodusnähtused – udulinik, udu jne) 4–10 km, keskmisel 1–3 km ja tugeva lumesaju puhul alla 1000 meetri.
Kui puhub tuul, siis tekib lumetuisk ehk lumetorm.
Tugevad lumesajud põhjustavad tuisuvaale teedel, kahjustada saavad kõrgepingeliinid, hooned jne. Mägedes põhjustavad tugevad lumesajud lumikatte ebastabiilsust ja laviinide tekkimist.
Teke
Üks väga olulisi tingimusi korraliku lumesaju tekkeks on soodne veepiisakeste ja jääkristallide suhe pilvedes. See on vahemikus 1:1000 – 1:1000000, sobivaim umbes 1:100000 ehk kui ühe jääkristalli kohta tuleb pilves ligikaudu tuhat kuni miljon veepiisakest, on korralik sadu võimalik, sest jääkristallid kasvavad veepiisakeste arvelt.
Lumi tekib pilvedes, kus on piisavalt kondenseerunud veeauru ning temperatuur on alla vee külmumispunkti. Erinevad pilved annavad erinevat lund ja lume liike: kihtsajupilved annavad lauslund, kihtpilved lumeteri (väga külma ilmaga ja mereefekti korral ka lauslund), kihtrünkpilved väga külma ilmaga nõrka ja pigem hootise iseloomuga lund, rünkpilved annavad harva nõrka hooglund ja teralund, rünksajupilved hooglund (tihti läbisegi teralume, lumeterade ja eriti lumekruupidega), kõrgkihtpilved nõrka, harva mõõdukat või tugevat lauslund, kiudkihtpilved väga harva nõrka lauslund.
Lumesaju intensiivsus ja selle hindamine
pisi|Lumesadu Tartus Lumesadu iseloomustab lumesaju intensiivsus, st sademete hulk veekihi millimeetrites tunni või päeva jooksul. Nõrga lumesaju intensiivsus on alla 0,1 mm tunnis, keskmise lumesaju korral 0,1–1 mm tunnis, tugeva lumesaju puhul üle 1 mm tunnis. Lumehelveste arv õhu kuupmeetris on nõrga lumesaju puhul alla 10, keskmise puhul 10–100, tugeva lumesaju juhul üle 100 (võib ulatuda mitme tuhandeni). Silma järgi on võimalik hinnata lumesaju intensiivsust 10 palli süsteemis. See pole küll ülemaailmselt kokku lepitud, kuid oma sõpruskonna ringis võib määratleda lumesadu järgneb: Hinnanguline lumesaju tugevus on 4/10 (tähendus: mõõduka tihedusega lumi, mis juba piirab nähtavust).
Kommarid ahju
Tagaküljel on loosung "Kommarid ahju!" ja loetelu: Ansip, Savisaar, Reiljan, Rüütel, Klandorf, Kallas, Palmaru, Jõerüüt, Allik, Seppik, Eesmaa, Lenk, Velman, Tootsen, Ivanov, Linde, Mägi, Opmann, Treial, Aidma, Jõgi, Saar, Klaassen, Leivo, Taimla, Alatalu, Tafenau, Soosaar, Kimber, Randver, Efendiev, Õunapu, 2. Reiljan, 3. Reiljan, Mänd jpt.
Loetelus on endistest kommunistliku partei liikmetest Riigikogu liikmete ja teiste tegevpoliitikute nimed. Loosung "Kommarid ahju!" viitab 2003.–2005. aastal toimunud skandaalile, mis sai alguse, kui netikommentaator Olev Hannula kirjutas uudisteportaalis Delfi artiklit kommenteerides lause "Juudid ahju". Kommentaatori vastu algatati kriminaalasi vaenuõhutamise tõttu.
Juku-Kalle Raidi välja mõeldud, kujundatud ja trükitud T-särki uurisid ka Tartu Ülikooli semiootikud, kuna Raid kaevati politseisse vaenu õhutamise pärast. Ligi kolmveerand aastat kestnud uurimine vaenu õhutamist ei tuvastanud.
Alfred Adler
pisi|Alfred Adler Alfred Adler (7. veebruar 1870 Viin – 28. mai 1937 Šotimaa) oli Austria meditsiinidoktor ja psühholoog, individuaalpsühholoogilise koolkonna rajaja. Teda nimetatakse sageli Sigmund Freudi mantlipärijaks. Õpetaja ja õpilase erinevus: Adler ei tunnistanud kunagi, et vaimuhäirete põhjus on ainuüksi seksuaalprobleemides, vaid interpreteeris unenägusid – millele Freudki toetus – laiemalt, kogu alateadvust haaravatena.
Adler sündis Viinis. Isa oli keskklassist juudist arst, Adler õppis ise ka arstiks, sai kraadi 1895. aastal. Oli Viinis psühhoanalüütilise seltsi president, läks 1911 Freudist lahku, kuna tekkisid oma ideed, misjärel nad Freudiga enam kunagi ei kohtunud. Elundi alatalitlust uurides märkas, et haigus tabab kõige nõrgemat elundit, aga see ei tähenda veel haigust, kuna leiab aset kompensatsioon. Adler pani aluse individuaalpsühholoogiale.
Poliitilistelt vaadetelt oli Adler vasakpoolne ja lävis tihedalt sotsialistidega. Ka oma tulevase abikaasa, Venemaalt pärit Raissaga tutvus ta sotsialistide ühingu koosolekutel. Nad abiellusid 1897. aastal ja nende abielust sündis neli last.
Malbork
Malbork (saksa keeles Marienburg) on linn Poola põhjaosas Pomorze vojevoodkonnas Nogati jõe ääres 7–30 m kõrgusel merepinnast, Malborki maakonna keskus. Linnas elas 2005. aasta seisuga 40 100 inimest.
Malborki linnus
Malborki linnus oli aastast 1309 Saksa ordu keskus (ordumeistri residents). Selle linnuse ümber kerkiski tänapäevane linn.
Linna ajalugu
Malbork oli hansalinn. Ta hoidis enda kontrolli all liiklust ja eriti merevaigukaubandust kogu jõel ning kogus tollimakse. Korduvalt peeti Malborkis hansalinnade tippkohtumisi. Linnus pidas suurmeistri Heinrich von Plauen vanema juhtimisel edukalt vastu Jogaila vägede piiramisele pärast Grünwaldi lahingut 1410.
Kolmeteistaastase sõja ajal müüsid Böömi kuninga sõdurid, kes pidid linna kaitsma, Malborki ja veel kaks linnust 190 000 kuldtüki eest Poola kuningale Kazimierz IV-le. Hädavaevu suutis kuningas selle summa kokku saada. 6. juunil 1457 sisenesid Poola väed eesotsas kuningaga linna.
Orduväed said seepeale üle kogu Preisimaa hulgaliselt abi. 28. septembril 1457, kui kuningas oli lahkunud, võtsid orduväed Malborki üllatusrünnakuga tagasi. Kogu Poola garnison peale selle ülema hukati. Linnapea Bartholomäus Blume juhtimisel pidas linn kolm aastat poolakate rünnakutele vastu. 5. juulil 1460 Malbork vallutati. Blume poodi reeturina, sest ta oli 1457. aastal vandunud Poola kuningale truudust. Teise Thorni rahuga 1466 läks Malbork Poola koosseisu.
Kuni Esimese Poola jagamiseni 1772. aastal oli Malbork Poola kuningate üks residentse.
Esimeses maailmasõja järel korraldati piirkonnas rahvahääletus, kas Malbork peaks minema Saksamaale kuuluva Ida-Preisimaa või Poola alluvusse. Saksamaa poolt anti 9641 häält, Poola poolt 165 häält. Seega anti Malbork Preisimaale.
Juunis 1945 anti piirkond üle Poola võimudele. Selgus, et vahepeal on kogu tsiviilelanikkond piirkonnast lihtsalt kadunud. Malbork taasasustati poolakatega, kellest paljud olid Ida-Poolast Nõukogude võimude poolt välja aetud. Juba 1946. aastal oli linnas 10 017 elanikku.
1996. aastal leiti piirkonnast massihaud 178 surnuga, 2005. aastal teine massihaud 123 surnuga ja oktoobris 2008 kolmas massihaud 2505 surnuga. Haudades oli mehi, naisi ja lapsi, nad olid kõik alasti ja umbes kümnendikku neist oli tulistatud pähe. Poola Rahvusliku mälu komisjon uurib selle massimõrva üksikasju.
Vaatamisväärsused
thumb|Püha Johannese kirik kirik (kościół pw. Św. Jana) Malborkis
Sõpruslinnad
Malborki sõpruslinnad on Margny-lès-Compiègne (Prantsusmaa), Monheim am Rhein (Saksamaa), Nordhom (Saksamaa), Sölvesborg (Rootsi) ja Trakai (Leedu).
Stanisław Lem
pisi|Stanisław Lem (1966) Stanisław Herman Lem (12. september 1921 Lviv – 27. märts 2006 Kraków) oli juudi päritolu Poola kirjanik, filosoof ja satiirik.
Lem sündis jõuka Poola juudist kurguarsti pojana. 1939. aastal lõpetas ta Lvivis Karol Szajnocha nimelise II Gümnaasiumi. Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941 õppis Lvivi ülikoolis arstiteadust. Saksa okupatsiooni ajal töötas Lem juudi päritolu varjamiseks võltsitud dokumentidega automehaaniku ja keevitajana ning osales vastupanuliikumises.
Lemi kasvatati katoliiklaseks, kuid hiljem sai temast ateist "moraalsetel põhjustel ... Maailm tundus mulle kokku panduna niivõrd valulikul viisil, et ma eelistan uskuda, et see pole loodud ... tahtlikult".
1946. aastal kolis Lem koos perekonnaga Nõukogude territooriumile jäänud Lvivist Krakówisse. Seal jätkas ta arstiteaduse õppimist Jagiełło ülikoolis, kuid talle hakkas vastu lõssenkismi propageerimine ja viimasel eksamil kukkus ta pooleldi meelega läbi. Seetõttu ei antud talle arstidiplomit. Tema kursusekaaslased saadeti üldjuhul sõjaväearstideks, kuid Lem ei soovinud sõjaväes töötada.
Lisaks arstiteadusele on ta õppinud filosoofiat. Ta töötas assistendina teadusasutuses ja töö kõrvalt kirjutas jutte. Lemist sai üks populaarsemaid poola kirjanikke. Ta on laialt tuntud ka välismaal. 1976. aastal väitis Theodore Sturgeon, et Lem on kogu maailmas kõige enam loetav ulmekirjanik.
Lem polnud kommunist, kuid ei toetanud ka Solidaarsust: ta nägi, et sellel on head plaanid, kuid on täiesti eluvõõras. 1982. aastal, kui Poolas kuulutati välja sõjaseisukord, emigreerus Lem Lääne-Berliini ja elas hiljem Viinis. 1988. aastal naasis ta Poolasse.