cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fotorobot
Ajaloost
Fotoroboti loomiseks lõi eeltingimused lisaks fotograafia alaste võimaluste arengule süstemaatilise kindlatele alustele toetuva isikukirjelduseni jõudmine. Süstemaatilist kurjategija isikukirjeldust kasutati "kulai-pulai" nimelise meetodina juba 300 aastat eKr Vanas Egiptuses. Nüüdisaegses tähenduses süstemaatilise kindlatele ühetähenduslikele nõuetele vastava isikukirjelduse ehk sõnalise portree kasutuselevõtuni kriminalistikas jõuti 1880. aastatel Prantsuse kriminalisti Alphonse Bertilloni töö tulemusena. Praktikas oli meetod edukas koolitatud politseiametnike, kes tundsid vastavat terminoloogiat, antud isikute kirjeldustes, kuid tavainimeste antud kirjelduste terminoloogiliselt õigesse vormi viimine põhjustas ebatäpsusi.
Mehaanilis-optiline analoogfotorobot
Esimeseks fotorobotiks peetakse 1952. aastal Prantsusmaal Lille'i regiooni politseiülema Chabaux' kasutatud võtet. Ta koostas tunnistajate ütlustele tuginedes kurjategija portree, sobitades selle kollaažina kokku paljude erinevate isikute fotodest välja lõigatud erinevate näoelementide ja -tunnuste seast valides. Tegu oli äärmiselt töömahuka ja algmaterjali olemasolust ning kvantiteedist ja kvaliteedist sõltuva moodusega.
Järgneva fotoroboti edasiarenduseks kasutati sarnase mõõdu, piirkonna ja rassispetsiifikaga fotoportreede horisontaalselt kolmeks osaks lõikamist – laup ja ülemine peaosa, kulmud ja silmad, suu ja lõug – ning nende omavahelist kombineerimist nihutades spetsiaalses raamis. Nelja fotot sel viisil kolmeks osaks jagades oli võimalik saada 64 erinevat portreeversiooni. Projektsioonitehnika kasutusele tulekul arendati kolmeosalise pildi süsteemi edasi, lisaks kiirusele ja mugavusele võimaldas uus tehnika ka optiliselt näolõikude mõõtmeid muuta. Saadav ekraanile projitseeritud uus tervikpilt pildistati ümber.
Arvutustehnika kasutuselevõtu eelsel mehaanilis-fotograafilisel ajastul täiustasid erinevad arendajad fotoroboti süsteemi, luues kasutusmugavust suurendavaid tehnilisi lahendusi ja süstematiseeritud näoelementide kombineerimisvõimalusi.
Esimeseks taoliseks mehaanilis-optiliseks süsteemiks oli USA-s 1959. aastal juurutatud Identikit. Selles kasutati komposiitportree moodustamiseks joonistatud näoelementidega läbipaistvaid kilesid, mida üksteise peale asetades sai moodustada portree. Näoelemendid olid kiledel jagatud 12 grupiks – kortsud, habemed ja vuntsid, lõuad, kulmud, silmad, näovärv, prillid, juuksed, soengud, peakatted, huuled, ninad ja tühi leht täiendavate eritunnuste lisamiseks. Kokku koosnes komplekt rohkem kui 500 kilest (diapositiivist) mõõtmetega 108 × 140 mm ning spetsiaalsest alusest portreede koostamiseks ja albumist, mis hõlbustas süstematiseeritult kasti paigutatud slaidide leidmist. Nummerdatud kilede põhjal anti koostatud portreele kood, mida näiteks telefoni teel edastades oli teises kohas võimalik sama fotorobotikomplekti kasutades pilt uuesti kokku panna. Identikiti hilisemaid versioone valmistas relvatootja Smith & Wesson ;
NSV Liidus loodi Identikitiga sarnane, kuid mõningate täiustustega fotorobotikomplekt. Fotoroboteid loodi ja täiustati ka Läti NSV-s (lintfotorobot) ja Poolas, kus toodetud fotorobotil IRK- 2 (1968. a) oli võimalus kasutada külgvaates näoelemente ja juuksevärviskaalat ning kilesid nii piki- kui rõhtsuunas nihutada. Sarnaseid fotoroboteid kasutati Eesti politseis 2000. aastate alguseni.
Kunstnike abi kasutati politseitöös nii mehaanilise ja töömahuka fotoroboti kasutamise ajastul kui ka enne seda ja ka praegu, sest kunstniku ja isiku kirjeldaja intuitiivne ja vahetu kontakt võimaldab sõnade järgi olulisi tunnuseid edasi anda ja jooksvalt täpsustada. Üheks fotoroboti kasutamise põhjuseks ongi muuhulgas vähe võimalusi andekate kunstnike kasutamiseks.
Mehaanilis-optilise fotoroboti ning ka varaste arvutipõhiste fotorobotiprogrammide puhul kasutati kirjelduse põhjal portree loomisel tervikpildi moodustamiseks suurest andmebaasist isoleeritud näoelementide ühekaupa valimist ja mehaaniliselt või digitaalselt üksteise peale asetamist.
Arvutipõhine fotorobot
Viimastel aastakümnetel on koos arvutustehnika ja digitaalfotograafia arenguga loodud mitmeid arvutipõhiseid fotorobotisüsteeme (SketchCop FACETTE Face Design System Software, Identi-Kit 2000, FACES, E-FIT, PortraitPad).
Esimeseks arvutipõhiseks fotorobotiks Eesti politseis on alates 2000. aastate algusest FACES 3.0. Peamiselt Briti ülikoolides tehtud pikaajalise teadus- ja arendustöö tulemusena on nüüdseks jõutud hoopis uuele, holistilisele tööpõhimõttele. Esmalt üritatakse luua otsitava isiku sarnasus terviknägude gruppidega ning sealt edasi liigutakse järk-järgult täpsustades korrektse kujutise poole. Arvuti genereeritud nägude hulgast valib tunnistaja nägusid, mis tunduvad talle mäletatavaga järjest sarnasemad. Arvutiprogramm võtab arvesse järjestikuste valikute jooksul näotunnustes aset leidnud muutused ja järgnevate nägude puhul läheneb kujutis üha rohkem sellele, mida tunnistaja mäletab. Uuemates versioonides kombineeritakse tervikkonfiguratsiooni üksikelementide valimise võimalusega.
Taoliseks akadeemilisest uurimistööst võrsunud süsteemiks on näiteks EvoFIT Suurbritannia Stirlingi Ülikoolist. Praktiliste teaduskatsete tulemusena on leitud, et fotorobotist on rohkem abi näo äratundmisel kui selle meeldetuletamisel. On välja selgitatud, et EvoFIT-i kasutamine on aidanud tabada ja seejärel süüdi mõista kahtlusaluse praktilises politseitöös 29% juhtumitest.
"Õnnetuseks aga ei ole uute süsteemide efekt nii suur, kui oodati. Vahetult näo reprodutseerimisel on uued süsteemid tunduvalt efektiivsemad vanade pusle-kokkupaneku-tüüpi süsteemidega võrreldes. Niipea aga, kui rekonstrueerida tuleb mälu põhjal aja möödudes, langeb uute süsteemide efektiivsus tagasi peaaegu Photofiti tasemele."
"Fotorobotipildi ebaefektiivsust tagaotsitavate leidmisel põhjendatakse ka asjaoluga, et pilti aitavad luua tunnistajad, kellele tagaotsitav on võõras, kui samas leida peaksid teda aitama inimesed, kellele tagaotsitav on tuttav. Fotorobotipildi kasutamist peetakse probleemidele vaatamata siiski põhjendatuks, kuna teatud juhtudel võib sarnasus otsitava isikuga piisavalt heaks osutuda ja mõnel juhul paneb komposiitpildi nägemine avalikkust otsitava isiku leidmisele kaasa aitama."
Laulumäe kivi
Laulumäe kivi (ka: Laulikumäe kivi, Laulimäe kivi) on rabakivist hiidrahn, mis asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas.
Rahnu pikkus on 16,3 m, laius 13,7 m, kõrgus 4,5 m ja ümbermõõt 43,7 m ja maapealse osa maht 317 m3.
Püstiste seintega, loodesuunas astmeliselt madalduva laega rahn. Loodeserval alusel sujuvalt pinnasesse laskuv, mistõttu põhjplaan pole siin täpselt kontuuritav. Rahn pinnalt üsna murenenud, lääneküljel mitmete kinnislõhedega, millesse juurduvad rohttaimed ja mõned põõsadki. Rahnu lõunanurgal moodustub lõhepindadest väike astmelaadne jalamieend.
Rahn on alates 1941. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Kereiidid
Kereiidid (ka keraiidid; mongoli keeles Хэрэйд, hiina keeles 克烈) olid üks viiest suurest turgi-mongoli khanaadist 12. sajandi Altai-Sajaani piirkonnas. XI sajandi alguses pöördusid nad Idakiriku nestoriaanlasteks. Kereiitide juurest võis pärineda Preester Johannes.
Nende alad hõlmasid suures osas tänapäevase Mongoolia territooriumi. Ajaloolase Vasili Bartoldi hinnangul elasid nad Ononi, Herleni ja Tuuli jõe ääres. 1203. aastal alistas Tšingis-khaan kereiidid ning nad liideti Mongolite riigiga, mille võidukäigus nad märkimisväärset rolli mängisid. XIII sajandi jooksul sulandusid nad erinevate turgi-mongoli khaaniriikide alla.
STS-131
STS-131 (ISSi ehituslend 19A) oli NASA Space Shuttle'i programmi 131. missioon.
Missiooni teenindas kosmosesüstik Discovery ning selle peamiseks lastiks oli Multi-Purpose Logistics Module Leonardo, mis viis Rahvusvahelisse Kosmosejaama umbes kaheksa tonni varustust. Missiooni ajal vahetati välja ISSi ammoniaagi paak. STS-131 startis 5. aprillil 2010 ja naasis Maale 20. aprillil. See oli kosmosesüstik Discovery eelviimane ja pikim missioon. See oli viimane missioon, mille meeskonda kuulus seitse astronauti.
Alstom
Alstomi tuntumad tooted on AGV, TGV ja Eurostari rongid ja Citadise trammid.
Viited
pisi|
Takistuse temperatuuritegur
Takistuse temperatuuritegur (lühend TKR) on elektrotehnikas tegur, mis näitab aine elektritakistuse suhtelist muutust temperatuuri muutumisel 1 kraadi võrra. Temperatuuritegur võib olla positiivne (lühend PTC, inglise keele sõnadest positive temperature coefficient) või negatiivne (NTC, negative temperature coefficient):
Temperatuuriteguri tähis on α (alfa) ja mõõtühik 1/K (ehk K‒1). Takistuse muutust võidakse väljendada ka protsentides kraadi kohta (%/K) või miljondikosades kraadi kohta (ppm/K). Kelvini kraadi tähise K asemel võib olla Celsiuse kraadi tähis °C, sest temperatuurivahemikena on need võrdsed. Temperatuurisõltuvus on üldjuhul mittelineaarne, seepärast määratletakse temperatuuritegur teatud lähtetemperatuuril, mis valitakse harilikult vahemikus 0 °C kuni 25 °C.
Metallide temperatuuritegur on üldiselt positiivne, erisulameil (konstantaanil, manganiinil) ka nullilähedane. Laias temperatuurivahemikus on temperatuuritegur lineaarne (takistuse muutus 1 kraadi kohta ühesuurune) plaatinal; näiteks plaatinast  A-täpsusklassi sensori  mõõteviga  mõõtepiirkonnas  ‒30 kuni +300 °C ei ole suurem kui 0,35 kraadi.
Pooljuhtide temperatuuritegur on negatiivne: germaaniumil ‒5%/K, ränil ‒7,5%/K.
Witsand
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Witsandi elanikest valgeid 87,23%, mustanahalisi aafriklasi 9,66%, värvilisi 2,18% ja teisi 0,93%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 72,12% inimesi, inglise keelt 25,96% ja tsvana keelt 0,64%.
Olga rajoon
Olga rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krai kaguosas.
Loodus
thumb|[[Arzamassovka jõgi]]
Geograafiline asend
Olga rajoon asub Primorje krai kaguosas Jaapani mere ääres.
Reljeef
Olga rajooni hõlmavad Sihhote-Alini mäestikuharud. Rajooni reljeef on mägine, rannik on kaljune. Kõrgeim mägi on Perevalnaja mägi kõrgusega 1406 m.
Kliima
Rajoonis on mussoonparaskliima külma kuiva talve ja sooja niiske suvega.
Javier Marías
Javier Marías Franco (20. september 1951 Madrid – 11. september 2022) oli hispaania kirjanik ja tõlkija.
Alates 2006. aastast oli Marías Hispaania Kuningliku Akadeemia (Real Academia) liige. Tema teoseid on tõlgitud 40 keelde ja avaldatud 50 riigis.
Keizō Imai
Keizō Imai (jaapani keeles 今井 敬三 Imai Keizō; sündinud 19. novembril 1950 Kyotos) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1974–1980 29 mängu.
Me, Myself & I (ansambel)
Me, Myself & I on Eesti ansambel, Tarvo Valmi ühemeheprojekt.
Paistu järv
Järve pindala on 0,8 ha, kaldajoone pikkus 586 m, kõrgus merepinnast 64,5 m ja see on paisutatud Vastemõisa ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Scandal
Scandal (スキャンダル Sukyandaru, stiliseeritult SCANDAL) on Jaapani pop rock-bänd. See loodi aastal 2006.
DNA-mikrokiiptehnoloogia
DNA-mikrokiiptehnoloogia on meetod molekulaarbioloogias, kus tahkele kandjale (milleks võib olla nt klaas, silikoonist Affymetrixi kiip, Illumina platvormi kuulikesed, nailonfilter) on kovalentselt kinnitatud kümneid tuhandeid spetsiifilisi oligonukleotiidseid järjestusi ning neid hübriiditakse kindlate cDNA või cRNA (komplementaarsete DNA või RNA) proovidega.
Komplementaarse DNA mikrokiibid ja oligonukleotiidipõhised mikrokiibid on olulised kiire kvantitatiivse RNA transkriptide (geeni transkriptsioonil moodustuvad RNA molekulid ) taseme analüüsiks erinevates bioloogilistes süsteemides.
Tehnoloogia töötati välja 1990. aastatel, kuigi juba 1987. aastal kirjeldati kindla DNA järjestuste kasutamist katses, kus tehti kindlaks, milliste geenide ekspressiooni mõjutab interferoon. Neid esimesi katseid tehti kinnitades cDNAd filterpaberile spetsiaalse seadeldisega. Aastaks 1995 võeti kasutusele esimesed tõeliselt väikesed mikrokiibid geeniavaldumise uurimiseks. Mikrokiipe hakati laialdasemalt teaduses kasutama tänu Patrick Brownile ja tema kolleegidele Stanfordi Ülikoolist, Jeffrey Trentile ja kolleegidele Rahvusvahelisest Terviseorganisatsioonist ning paljudele teistele. DNA-mikrokiipe kasutatakse lisaks bioloogilistes proovides geeniekspressiooni määramisele ka genoomse DNA määramiseks, näiteks polümorfismide, regulatoorse DNA sekventsi, deletsioonide ja kahekordistumiste tuvastamiseks, DNA sekventsi saamiseks, DNA metülatsiooni staatuse kindlakstegemiseks.
Mikrokiiptehnoloogia põhimõte
Laikhübriidimismeetod on levinuim viis geeniekspressiooni uurimiseks. Üheaegselt on võimalik uurida 104–105 oligonukleotiidset proovi. Kandja suurus on seejuures 1...2 cm2. Mikrokiipide kasutamine on muutunud automatiseerituks. Tulemused tehakse kindlaks optiliste meetoditega, sest need on üldjuhul täpsemad kui ülejäänud andmekogumismeetodid. Mõõdetud optilised signaalid kantakse üle arvutiprogrammidesse, kus toimub andmete analüüs.
Mikrokiiptehnoloogial põhinevatest kliinilistest testidest on saanud üks osa haiguste diagnoosimisest ja ravist. Sellised testid on head uurimaks haigusi, millel on komplekssed geneetilised põhjused. Mikrokiiptehnoloogia väljunditeks võiks olla spetsiifilisem ravimite ja ravimite režiimi määramine.
Laikhübriidimismeetod
Laikhübriidimismeetodit eelistatakse, sest see ei nõua nii palju kulutusi ja seda on võimalik kergesti kohandada. Meetod teeb võimalikuks uurida geeniekspressiooni kahe erineva seisukorra puhul – näiteks pahaloomuline vs normaalne rakk. Sellistel juhtudel eraldatakse mõlemalt variandilt mRNA, märgistatakse erinevalt ja hübriidiitakse mikrokiibile. Tavalisimaks märgistuseks kasutatavad värvid on fluorestseeruvad Cy3 või Cy5. Hübriiditud kiip skaneeritakse spetsiaalse lugeriga, mis toob nähtavale hübriidunud (fluorestseeruvad) kohad.
Oligonukleotiidi mikrokiip
Kiibile võib siduda cDNA asemel ka oligonukleotiide. See saavutatakse Affymetrixi abil, kasutades modifitseeritud fotolitograafia meetodit. Otse kandja pinnale sünteesitakse lühikesed oligonukleotiidsed sekventsid, mis esindavad kindlat geeni või geeni kokkupõime- ehk splaiss-variante. Sekventsi pikkused võivad varieeruda, olenevalt uurimise eesmärgist.
Katse käik
Iga uurija ei pea koostama uusi mikrokiipe, vaid neid on võimalik ka osta. Olemas on mikrokiipe, milles on näiteks pärmiseente 6000 geeni, äädikakärbse 14 000 geeni või inimese 23 000 geeni proovid.
Andmete analüüs
Mikrokiiptehnoloogia katse tulemusi analüüsitakse, et tuvastada individuaalseid geene, mis on erinevalt reguleeritud. Samuti püütakse tuvastada laiaulatuslikke mustreid geenide avaldumises. Mikrokiiptehnoloogia tulemuste analüüsiga seostatakse kahte erinevat arvutuslikku probleemi. Esimeseks peab andmetöötlus olema läbi viidud nii, et tulemused kajastaksid täpselt kas absoluutsete transkriptide arvusid rakkudes või nende arvude suhet kahe erineva katsetingimuse korral. Andmetöötluse tulemuseks on geeniekspressiooni maatriks. Üheks võimalikuks vormiks on näiteks järgnev: maatriksis on n rida, millest iga rida vastab geenile või elemendile mikrokiibil ja m veergu, millest iga veerg vastab tunnusele (nt aeg), mille suhtes ekspressiooni mõõdeti. Geeniekspressiooni maatriksil on elemendi sisuks kas fluorestseerumisintensiivsus või kahe fluorestseerumisintensiivsuse suhe. Teiseks probleemiks on intensiivsuse andmete interpretatsioon geeniekspressiooni maatriksis. See on oluline just andmete bioloogilise tausta lahtimõtestamiseks ning võimalike lisakatsete kavandamiseks.
Vaadeldud geeniavaldumise mustrite bioloogilise tausta mõistmine on mikrokiiptehnoloogiat kasutavale teadlasele peamine. Sageli tuginevad uurijad kirjanduse käsitsi läbivaatamisele ja eksperditeadmistele. Mitu tarkvaralahendust pakuvad võimalust andmete koondamiseks. Näiteks andmebaas Database Referencing of Array Genes Online (DRAGON) sisaldab lehekülge, mis võimaldab mikrokiiptehnoloogia andmete annotatsiooni avalikest allikatest (UniGene, Pfam, SwissProt, KEGG) pärit andmetega. Välja on töötatud erinevaid lahendusi andmete annoteerimiseks. Seesugused on näiteks Database for Annotation, Visualization and Integrated Discovery (DAVID), GenMAPP, SOURCE ja Resourcerer. Microarray Literature-based Annotation (MILANO, 2005) on lahendus, mille abil saab ekspressiooni andmeid annoteerida asjakohase kirjanduse viidetega.
Standardiseerimaks mikrokiiptehnoloogia andmete analüüsi pakkusid Brazma ja kolleegid 17 institutsioonist välja süsteemi mikrokiiptehnoloogia andmete kogumiseks ja jagamiseks. MIAME (Minimum Information About a Microarray Experiment) pakub teaduritele raamistikku, kirjeldamaks informatsiooni kuues valdkonnas: katse kuju, mikrokiibi tüüp, proovid ja kuidas neid töödeldi, hübriidimisprotsess, pildianalüüs, normalisatsiooniks kasutatud kontrollid.
Andmebaasid
Nii töötlemata kui ka töödeldud andmed hoiustatakse pärast publitseerimist avalikesse varamutesse. Kaks peamist varamut on ArrayExpress Euroopa Bioinformaatika Instituudis ja Gene Expression Omnibus (GEO) NCBI-s. Lisaks on veel muid andmete hoiustamise lahendusi, näiteks BioMart ja InterMine. Sellised lahendused toetavad andmete analüüsi ja on loodud erinevate andmestike lõimimiseks.
Obies
Obies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoye-Aymeries' kantonis.
pisi|tühi|Obies' raekoda
Tasakaaluliin
pisi|Jaan Roose tasakaaluliinil Tallinna sadama kohal. Merepäevad 2014 Tasakaaluliin (ing k slackline) on kahe stabiilse, maapinnaga ühendatud eseme vahele pingutatud elastne liin, mis võib olenevalt tüübist või otstarbest olla 2,5–5 sentimeetrit lai. Erinevalt köielkõnnil kasutatavast köiest on see üsna vetruv ja liigub nii üles-alla kui ka külgedele. Edasijõudnud teevad liinil vedrutades hüppeid ja muid akrobaatilisi trikke. Spordialana sisaldab see erinevaid stiile.
Ajalugu
pisi|Jaan Roose tasakaaluliinilt vette kukkumine Tallinna sadamas. Merepäevad 2014. Juba 1960ndatel oli California noortel tavaks parkimisplatsi piirdekettidel või -trossidel ajaviiteks kõndida. Tänapäevane tasakaaluliin sai alguse 1980ndatel tänu Adam Grosowskyle.
Holger Bech Nielsen
Holger Bech Nielsen (sündinud 25. augustil 1941 Kopenhaagenis Taanis) on taani füüsik, Taani Kuningliku Teaduste Akadeemia liige.
Tuntud on tema tööd osakestefüüsika ja stringiteooria alalt. Tema järgi on nimetatud Nielseni-Olseni keeris, Nielseni-Olseni string ja Nielseni-Ninomiya teoreem. Koos kolleegidega Niels Bohri Instituudist lõi ta juhusliku dünaamika teooria.
Nielsen astus 1961. aastal Kopenhaageni Ülikooli füüsikat õppima. 1968. aastal sai ta Niels Bohri Instituudist doktorikraadi füüsikas. Doktoritöö käsitles kvargi mudelit ("Nogle konsekvenser af quark modellens selvkonsistens"). Aastatel 1973–1985 töötas ta Niels Bohri Instituudis lektorina ja 1985–1990 teadur-professorina. 1990. aastal sai ta Niels Bohri Instituudi kõrge energia füüsika professoriks.
Denis Noble
pisi|Denis Noble Denis Noble (sündinud 16. novembril 1936) on inglise bioloog, füsioloog ja evolutsioonibioloog.
Ta on üks süsteemibioloogia rajajaid. Ta on põhjalikult uurinud südame töö mehhanisme. Ta on neodarvinismi kriitik.
José Martínez
José Carlos Martínez, ka José Martínez (sündinud 29. aprillil 1969 Cartegnas Hispaanias) on hispaania teatrijuht, koreograaf ja endine balletitantsija.
AGV
pisi| AGV (Automotrice à grande vitesse, mitmevaguniline kiirrong) on Prantsuse elektrikiirrong, mida toodab Alstom.
José Martínez
1987. aastal võitis Martínez balletikoolide õpilaste konkursil Lausanne'is stipendiumi ja pääses õpinguid jätkama Pariisi Rahvusooperi balletikooli. 1988. aastal valis Rudolf Nurejev ta Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1997. aastal sai Martínez esitantsijaks (danseurs étoile). Lavakarjääri lõpetas ta 2011. aastal.
SNCF
Société Nationale des Chemins de fer français; lühend SNCF, on Prantsusmaa riiklik raudteekorporatsioon, mis käitab muuseas TGV-ronge. SNCF tekkis Prantsuse raudteede riigistamisel 1938. aastal.
AGV
Rong on mõeldud sõitma standardrööpmelisel raudteel. Ronge valmistatakse seitsme- kuni neljateistvagunilistena, mis mahutavad vastavalt 245 kuni 446 reisijat.
José Martínez
Teatrijuht
2011. aastal sai Martínezest teatrijuht. Ta on olnud aastatel 2011–2019 Madridis tegutseva Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht. 28. oktoobril 2022 nimetas Pariisi Ooperi peadirektor Alexander Neef Martíneze Pariisi Ooperi Balleti juhiks (directeur de la danse). Ametisse astumise aeg määrati hilisemale ajale – 5. detsembrile 2022, et võimaldada tal Tallinnas Estonias käsil olev balleti lavastamine lõpule viia.
SNCF
Aastatel 1949–1953 oli SNFC peadirektor Louis Armand.
AGV
Maksimaalne kiirus on 360 km/h.
José Martínez
Külalislavastajana Eesti Rahvusballetis
2. detsembril 2022 esietendus Estonia laval Adolphe Adami ballett "Korsaar", mille koreograaf ja lavastaja on Martínez (tema versiooni esietendus oli 1. märtsil 2020 Rooma ooperiteatris). Ta saabus Tallinna koos endise lavapartneri Agnès Letestuga, kelle ülesandeks oli aidata lavastajal lavastuses osalevaid tantsijaid ette valmistada eelseisvaks esietenduseks.
AGV
Seni ainsana on AGV ronge ostnud Itaalia ettevõte Nuovo Trasporto Viaggiatori.
Pont-sur-Sambre
Pont-sur-Sambre on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoye-Aymeries' kantonis.
Krei allikad
Krei allikad on kaitsealused allikad Harju maakonnas Kose vallas Ahisilla külas Krei küla lähistel.
Allikad asuvad Pirita jõe oruga ühenduses olevas moldorus, kus 0,3 ha suurusel alal avaneb aasta ringi 7 allikat ja perioodiliselt veel mitmed.
Buffelsbaai
Buffelsbaai on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Knysna vallas. Buffelsbaai asub India ookeani rannikul.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Buffelsbaai elanikest värvilisi 71,83%, valgeid 26,76% ja mustanahalisi aafriklasi 1,41%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 100,0% inimesi.
Preux-au-Sart
Preux-au-Sart on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoye-Aymeries' kantonis.
Wrocławi Ülikool
pisi|Wrocławi Ülikool Wrocławi Ülikool (poola keeles Uniwersytet Wrocławski, saksa keeles Universität Breslau (Breslau Ülikool), ladina keeles Universitas Wratislaviensis) on avalik-õiguslik teadusülikool Poolas Wrocławi linnas.
Asutatud 1702, on see üks vanimaid kolledžitega kõrgkoole Kesk-Euroopas ligikaudu 30 000 üliõpilasega (2012). Kogu oma ajaloo jooksul jäi see suureks saksakeelsete riikide õppekeskuseks, kuni territoriaalsete muudatusteni Saksamaal pärast Teist maailmasõda. Pärast territoriaalseid muudatusi Poolas pärast Teist maailmasõda taastasid teadlased, peamiselt Jan Kazimierzi nimelisest Lwówi Ülikoolist, ülikoolihoone, mis oli tugevasti kannatada saanud Breslau piiramise tõttu. Esimesed loengud peeti katkiste akendega auditooriumides.
Ülikool on praegu suurim Alam-Sileesias. 1945. aastast alates on selle lõpetanud üle 100 000 inimese.
Hackerspace
Enamik Hackerspace'e võtavab osa ka avatud lähtekoodiga projektidest (avatud riistvara, avatud tarkvara) ning mõned loovad alternatiivmeedia väljaandeid.
Muusika
Music Hackspace (London), Music Hackspace Dublin, CPH Music Maker Space (Copenhagen), Ljudmila (Ljubljana), Radona (Zagreb).
Torpeedokaater
pisi|USA teise maailmasõja aegne PT patrull- ja torpeedokaater Torpeedokaater on väike kiirekäiguline sõjalaev (sõjandusotstarbeline kaater või kiirkaater), mille põhirelvastuse moodustavad pealveelaevade hävitamiseks mõeldud torpeedod.
Torpeedokaatrid on tänapäevaks enamasti kasutusest maha võetud seoses rakettrelvastuse ja raketikaatrite arenguga.
Esimesed kiired ja efektiivsed torpeedokaatrid võeti kasutusele esimese maailmasõja ajal ning neid kasutati kuni teise maailmasõja lõpuni. Viimased seeriatorpeedokaatrid valmistati Nõukogude Liidus 1970. aastatel.
Kangari raudteejaam
Kangari raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Kangari külla.
Jaam asus Riia jaamast 31 km kaugusel.
Jaam avati koos raudteega aastal 1935. Jaamahoone valmis aastal 1937, selle projekteeris Voldemārs Ozoliņš. Jaamas oli kaks teed. Jaamahoones olid pagasihoidla ja teenistusruumid, ootesaalis tegutses ka puhvet. Nõukogude perioodil jaamahoonet enam otstarbepäraselt ei kasutatud ja see muudeti elumajaks.
Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Kangarini jaanuaris 1947. Viimastel tegutsemisaastatel demonteeriti sealne teine tee; varem Kangaris üksteisest möödunud rongid hakkasid seda tegema Suntaži raudteejaamas. Aastal 2009 suleti Kangari jaam seoses raudtee sulgemisega.
Cri-Cri
Cri-Cri (MC-15) on maailma üks väikseimaid ja odavamaid kahemootorilisi lennukeid, mille konstrueeris 1973. aastal Michel Colomban. Lennuk on varustatud metsamehe mootorsae kahe ühesilindrilise kahetaktilise 212 cm³ kolbmootoriga, hiljem on katsetatud ka elektrimootoreid. Nimi Cri-cri pärineb lennuki ehitaja tütrelt Christine’ilt, kelle hüüdnimi oli selline.
Ajalugu
Michel Colombani tegi esimesed Cri-Cri eskiisid juba 1950-ndate lõpus, eesmärgiks oli ökonoomne odav lennuk. Colombani kaaslased kahtlesid tol ajal, kas on võimalik ehitada selline lennuk, arvestades seda, et projekti järgi pidi lennuk saavutama lennukiiruse umbes 200 km/h vaid 30 hobujõuga.
Esimest korda tõusis Cri-cri õhku 19. juulil 1973. Selle katselenduriks oli endine sõjaväelendur 68-aastane Robert Buisson, kellel oli selleks ajks kogunenud umbes 12 000 lennutundi. 15 päeva jooksul lennati Cri-cri-ga 13 tundi ühegi probleemita. Lennukatsed kiirusel kuni 250 km/h kinnitasid, et lennukit on lihtne juhtida.
18. juunil 2010 tegi European Aeronautic Defence and Space Company (EADS) koostööd ettevõtetega Aero Composites Saintonge ja Greencri-cri Association ning esitles Le Bourget’s Green Aviation Showl täiselektrilist Cri-Crid.
9. juulil 2015 lendas Cri-Cri Electravia üle La Manche’i väina.
Konstruktsioon ja arendus
Täismetall lennuki konstruktsiooni eriomadused võimaldavad seda lennukit kokku panna ja lahti võtta umbes 5 minutiga. Kerge kaal ja väikesed mõõtmed muudavad hõlpsaks lennuki transportimise autoga veetaval haagisel ja lihtsustavad garaažis hoidmist.
Turul on saadaval mitu Cri-Cri versiooni, millest üks on sisepõlemismootoritega ja teine elektrimootoritega.
Lennuki KIT kokkupanek/ehitamine nõuab ligikaudu 1200 tundi tööd. 1997. aastal maksis see lennuk koos mootoritega 5000 franki.
Tänu kergele konstruktsioonile oli lennuki uuemate versioonide keskmine kütusekulu vaid umbes 8,5 liitrit tunnis.
Mootori versioonid
Mootori versioonid on järgmised :
Tehnilised andmed (MC-15 Cri-Cri)
Kuna tegemist on komplektlennukiga (KIT), siis on saadaval mitu versiooni, MC-15 Cri-Cri tehnilised andmed :
Šastaliit
Šastaliit on vulkaaniline kivim. Šastaliidiks nimetatakse klaasjat andesiiti, mis on moondeprotsessist täielikult mõjutamata.
Šastaliiti defineeriti esimest korda 1891. aastal ja see sai nimetuse Shasta vulkaani järgi USA California osariigis. Šastaliidi nimetas Wadsworth, eristamaks kivimit sarnase koostisega, ent moonde läbi teinud vaiselbergiidist.
Mežaparks
pisi|Mežaparks pisi|Mežaparksi asendikaart Mežaparks ('Metsapark') on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 11,821 km². Asub Ķīšezersi kaldal. Asum piirneb lõunas Čiekurkalnsi, läänes Sarkandaugava ja põhjas Mīlgrāvisega. 4529 elanikku (2010).
Mežaparks asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 3–8 meetrit üle merepinna. Ķīšezersi kaldal asub ligikaudu 40 meetri pikkune järsak, mille kõrgus on kuni 5 meetrit. Asumi kõrgeima osa moodustab loodeosas asuv luidete ala, kus kõrgeim osa ulatub 18 meetrit üle merepinna.
Ajalugu
Mežaparks kujunes Ķīšezersi järve kaldal asunud Ķeizarmeža (saksa keeles Keiserwald) aladele, kui see ala 1901. aastal Riia linnaga liideti. Metsa all olid siiski juba XIV sajandist asunud kalurite eluasemed ja mitmed suvemõisad. XVII sajandil asus metsa aladele kuningas Gustav II Adolfi sõjavägi; sellest sai mets ka oma nime.
XIX sajandi lõpus hakati kauni loodusega metsa rajama suvemõisaid. Tekkisid Meijermuiža mõis, Annasmuiža mõis, Wolansky mõis ja Grave mõis. Juba aastal 1900 koostas aga Georg Kuphaldt piirkonnale arenguplaani, mille järgi tuli metsa alla rajada aedlinn. Riia linna inseneri Adolf Agthe eestvedamisel alustati aedlinna rajamist aastal 1902. Mitmed varasemad villad asumi aladel on juugendstiilis. Aastal 1904 valmis Mežaparksi luteri kirik, mis on väikseim kirik Riias.
Aastal 1912 rajati asumisse Ķīšezersi kaldale ka Riia loomaaed. Linna ja asumi vahele rajati trammitee. Asum kujunes rikkama rahva elukohaks, seal elasid välismaised diplomaadid, töösturid, poliitikud.
Aastal 1949 rajati asumisse Kultuuripark, kuhu ehitati vabaõhuteater. Aastal 1955 ehitati selle juurde veel ka laululava, mis on praegu Läti laulupidude toimumispaigaks. Asumi territooriumil asub ka Riia metsakalmistu, mis on tähtsamate Läti kultuuritegelaste ja poliitikute matmispaik.
Fakaofo
pisi Fakaofo (varem ka Bowditch Island) on atoll Vaikses ookeanis Polüneesias, üks kolmest Tokelau atollist. Kuulub Uus-Meremaale.
Atolli saarte pindala on 3 km². Laguuni pindala on 45 km².
2006. aasta rahvaloenduse järgi elas atollil 483 inimest, kuid neist vaid 370 olid loendushetkel kohal.
Esimene kirjalik teade atollist pärineb 14. veebruarist 1835, mil seda märgati ühelt Briti laevalt.
Madis Ligema
Madis Ligema (sündinud 13. augustil 1986) on eesti filmirežissöör.
Ta lõpetas 2009. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria erialal.
Ta on dokumentaalfilmide "Kuidas ehitada kosmoselaeva?" ja "Kümnest kümneni" režissöör.
Stuart Dallas
pisi|Stuart Dallas (2018) Stuart Alan Dallas (sündinud 19. aprillil 1991 Cookstownis) on Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või paremkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Leeds United ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises.
Aare Tark
Aare Tark (sündinud 4. aprillil 1959 Tallinnas) on eesti vandeadvokaat.
Stuart Dallas
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Crusadersis. 2012. aasta suvel liitus ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Brentford. Osa hooajast 2013–14 mängis ta laenulepinguga League Two klubis Northampton Town. Samal hooajal kindlustati Brentfordiga tõus esiliigasse.
Aare Tark
Elulugu
Aare Tark lõpetas 1977. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Stuart Dallas
2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Leeds Unitediga. Esimesel hooajal valiti ta mängijate poolt Leeds Unitedi hooaja parimaks mängijaks. Hooaja 2017–18 alguses sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.
Aare Tark
Elulugu
1984. aastast on ta Eesti Advokatuuri liige ja 1992. aasta veebruarist vandeadvokaat. Ta on advokaadibüroo TARK juhtivpartner.
Enn Kunila
pisi|Enn Kunila Enn Kunila (sündinud 19. märtsil 1950 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja kunstikollektsionäär.
Aare Tark
Elulugu
Aare Tark on kolmel korral valitud Eesti Advokatuuri esimeheks aastatel 1994–2001. Esimeheks oldud aastatel panustas ta tänapäevase advokatuuri arendamisse, advokatuuri tegevusega seotud õigusaktide väljatöötamisse ning välissuhtlusse.
Stuart Dallas
Debüüdi Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Dallas 2011. aastal mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. mail 2015 sõprusmängus Katari vastu. Dallas kuulus Põhja-Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Aare Tark
Elulugu
1992. aasta oktoobrist on ta Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni (International Bar Association) liige, aastatel 1998–2000 sama organisatsiooni ametialase eetikakomisjoni liige.
2003. aastast on ta Eesti Advokatuuri eetika- ja metoodikakomisjoni liige.
Aare Tark on esindanud Eesti Vabariigi valitsust tsiviilvaidlustes nii esindajana kui ka kohtunikuna vahekohtumenetluses. On osalenud Eesti Keskpanga esindajana ICSIDi (International Centre for Settlement of Investment Disputes) rahvusvahelises vahekohtumenetluses.
On tegelenud Eesti Panga, Ameerika Ühendriikide suursaatkonna, Eesti suuremate börsiettevõtete esindamise ja nõustamisega jooksvates küsimustes, Eesti suuremate transiidi ja telekomi ettevõtete esindamise ja nõustamisega.
K-560 Severodvinsk
pisi|240px|Allveelaeva K-560 Severodvinsk arvatav siluett pisi|240px|Jasseni sarja kuuluv tuumaallveelaev Severodvinsk
K-560 Severodvinsk (vene keeles К-560 «Северодвинск») on Venemaa neljanda põlvkonna tuumaallveelaev sarjast Jassen (sarja peakonstruktor Vladimir Pjalov).
Allveelaev projekteeriti Peterburis asuvas konstrueerimisbüroos Malahhit ja ehitati Severodvinskis asuvas Sevmašis. Vette lasti 2010. aastal.
Jasseni sarja allveelaevade relvastusse kuuluvad tiibraketid (Oniks, Tsirkon, Kalibr).
Allveelaeva pikkus on 139 m ja laius 13 m. Veeväljasurve (vee all) on 13 800 t.
Meeskonna suurus: 90 allveelaevnikku (neist kolmandik on ohvitserid)
K-560 Severodvinsk kuulub Põhjalaevastiku koosseisu.
Enn Kunila
Ta on hariduselt insener-tehnoloog metallide lõiketöötluse alal.
Enn Kunila on Eesti ühe suurima erakapitalil põhineva, enam kui 4700 inimesele tööd andva tööstus-, kaubandus- ja kinnisvarainvesteeringute grupi NG Investeeringud üks juhte ja suuromanikke.
Enn Kunila on olnud aastaid Eesti Toiduainetööstuse Liidu volikogu esimees ja Eesti Kultuurkapitali nõukogu liige ning on mitme ettevõtlusega seotud ühiskondliku organisatsiooni juhtorgani liige.
Kunstikollektsionääri ja metseenina on Enn Kunila olnud aastaid väljapaistev Eesti kunstielu edendaja.
Ettevõtlus
Enn Kunila on ühtlasi kõigi NG Investeeringute kontserni kuuluvate ettevõtete nõukogu liige.
Kunstikollektsionäär
Enn Kunila on Eesti ühe silmapaistvama erakollektsiooni looja ja omanik. Tema kunstikogu hõlmab eesti klassikalise maalikunsti olulisi autoreid, olles nii autorite kui ka tööde taseme poolest vabalt võrreldav sama perioodi käsitlevate Eesti kunstimuuseumide püsiekspositsioonidega.
Tema kunstikogu on eksponeeritud mitmel olulisel näitusel. Näiteks 2010. aastal Tallinna Kunstihoones, kus ligi 13 000 külastajaga näitus "Kölerist Subbini" lõi Kunstihoone kõigi aegade publikurekordi, ja sama aasta sügisel Helsingi Taidehallis näitusel "Viron värit", mis oli põhjalikem Eesti klassikalise maalikunsti ülevaatenäitus välismaal. 2015. aastal toimus Roomas Vittoriano muuseumikompleksis Enn Kunila kunstikollektsiooni näitus "I colori del Nord" ("Põhjala värvid").
Enn Kunila leiab, et konkreetne maal võib kuuluda küll talle, kuid kunstiväärtus selles kuulub meie kultuuri juurde ja kohustab teda oma kollektsioonist näitusi korraldama ning raamatuid välja andma.
Kunila kollektsioonis on esindatud Johann Köler, Amandus Adamson, Paul Raud, Ants Laikmaa, Konrad Mägi, Nikolai Triik, August Jansen, Roman Nyman, Johannes Greenberg, Paul Burman, Ado Vabbe, Aleksander Vardi, Adamson-Eric, Johannes Võerahansu, Richard Uutmaa, Eerik Haamer, Lepo Mikko, Endel Kõks, Elmar Kits, Evald Okas, Henn Roode, Olev Subbi, Tiit Pääsuke ja paljud teised kunstnikud. Kokku on kollektsioonis enam kui 60 meistri teoseid. Enn Kunila peamine nõuandja kunsti alal on olnud tema hea sõber maalikunstnik Olev Subbi.
Publikatsioonid
Enn Kunila näitustega kaasnenud kunstiraamatud ja -albumid:
Kunila on andnud välja veel järgmised kunsti- ja elulooraamatud:
Albrecht I (Braunschweig)
thumb|Albrecht I, [[litograafia, 1840]] Albrecht Suur (1236–1279) Welfide dünastiast oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog aastatel 1252–1269 ja esimene vastloodud Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkonna valitseja alates 1269. aastast kuni oma surmani.
Abielu ja lapsed
Aastal 1254 abiellus Albrecht Brabanti Elisabethiga. See abielu oli lastetu ja pärast Elisabethi surma aastal 1261 abiellus Albrecht u aastal 1263 Monferrato markkrahvi Bonifacio II tütre Alessiaga. Neil olid järgmised lapsed:
Yukitaka Omi
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1978–1980 6 mängu.
Loorits
Loorits on eesti perekonnanimi.
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loorits 360 inimesel: 175 mehel ja 185 naisel. Perekonnanimede levikult oli Loorits meeste puhul 371. kohal ja naiste puhul 381. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Loorits vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,67. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 11,04 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Laiuse kihelkonnas ja Nõo kihelkonnas, Virumaal Vaivara kihelkonnas ja Lüganuse kihelkonnas, Harjumaal Jüri kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas ja Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonnas asuvates mõisavaldades kaheksal korral nimeks Lorits ja Loritz (normaliseeritult Loorits).
Atjaševo rajoon
Atjaševo rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Piirneb idas Uljanovski oblastiga.
Loorits
Statistika
Nimede eestistamisel loobuti nimest Loorits 1939. aastal kolmel korral ning uueks perekonnanimeks võeti Helimets.
Südasuvi
Südasuvi on suve keskele jääv osa-aastaaeg, mida võib eristada klimaatiliste või fenoloogiliste tunnuste järgi.
Atjaševo rajoon
Rajoonis on 1 linna- ja 21 külaasundust.
Pingu järv
Pingu järv on looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tõnissaare külas.
Atjaševo rajoon
Rajooni tähtsaim majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse teravilja ja suhkrupeeti. Rajoonis tegutseb lihakombinaat.
Pingu järv
Järve pindala on 5,1 ha, pikkus 410 m, laius 190 m ja kõrgus merepinnast 65 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Umbumbulu
Umbumbulu on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis eThekwini linnaringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Umbumbulu elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,73%, valgeid 0,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,11%, värvilisi 0,07% ja teisi 0,48%. Suulu keelt pidas emakeeleks 93,41% inimesi, ndebele keelt 2,24%, inglise keelt 1,64% ja afrikaani keelt 0,71%.
Elva linnapea
Elva linnapea oli Elva linnavalitsuse juht.
Elvat on ajaloos peale linnapeade juhtinud ka alevivanemad ja täitevkomitee esimehed.
Le Figaro
Le Figaro on prantsuse päevaleht, riigi vanim ajaleht.
1826. aastal satiirilise nädalalehena asutatud Le Figaro ilmus päevalehena esimest korda 16. novembril 1866 trükiarvuga 56 000.
Ajalehele on pandud nimi Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais ' teoste "Sevilla habemeajaja" ja "Figaro pulm" tegelaskuju Figaro järgi.
21. sajandi alguses jäi leht Prantsusmaal levikult teisele kohale, Le Parisieni järele ja Le Monde 'i ette, ehkki mõne piirkondliku ajalehe trükiarv võis olla suurem.
Prix de Lausanne
pisi|240px|[[Palais de Beaulieu Lausanne'is, kus konkursi finaaliosa peetakse]]
Prix de Lausanne on rahvusvaheline balletikonkurss, mis toimub igal aastal Šveitsis Lausanne'is (üksikuil aastatel peeti väljaspool Šveitsi). Konkurss on mõeldud noortele tantsijatele, kes soovivad teha professionaalset karjääri klassikalises balletis. Esimest korda peeti konkurss 1973. aastal.
Akasia
Akasia on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Akasia elanikest mustanahalisi aafriklasi 73,75%, valgeid 23,92%, värvilisi 1,10%, India või Aasia päritolu inimesi 0,78% ja teisi 0,45%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 23,82% inimesi, afrikaani keelt 23,31%, pedi keelt 12,43%, inglise keelt 9,87%, sotho keelt 7,80%, suulu keelt 6,49%, tsonga keelt 4,47%, venda keelt 3,04% ja koosa keelt 2,76%.
Veikko Lehto
Ta on olnud Kuressaare Lions-klubi president.
UNESCO maailmapärand Mongoolias
Mongoolia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus viis objekti ja 12 objekti kandidaat.
Nimistusse on kantud:
Naoko Yamazaki
Naoko Yamazaki (jaapani keeles 山崎 直子 Yamazaki Naoko; sündinud 27. detsembril 1970) on Jaapani insener ja endine JAXA astronaut.
Yamazaki sai 1993. aastal Tokyo Ülikoolist bakalaureusekraadi aerokosmoseinsenerinduses ja 1996. aastal sai ta samast ülikoolist samal erialal magistrikraadi. Ülikooli lõpetamise järel asus ta tööle NASDAsse (tänapäeva JAXA). 1999. aastal valiti ta NASDA astronaudiks. Novembris 2008 teatas JAXA, et Yamazaki on määratud NASA missioonile STS-131 ning temast sai Chiaki Mukai järel teine kosmoses käinud jaapanlanna.
Yamazaki lahkus JAXAst 2011. aastal.
Unenäoargument
pisi|The Dream of Human Life, Michaelangelo, ca. 1533 Unenäoargument on filosoofiline arutlus, mille kohaselt tõestab unenäo kogemine, et me ei tohiks usaldada täielikult oma meeli tegemaks vahet reaalsusel ja illusioonil. Iga hetk või olukord, mis sõltub meie meeltest, vajab põhjalikku analüüsi, et saaksime olla kindlad selle hetke reaalsuses.
Taust
Kui inimesed näevad und, siis tavaliselt ei teadvusta nad seda endale une nägemise ajal. Just see on pannud filosoofe mõtisklema: kuidas saab kindel olla, et inimene ei näe mingil suvalisel hetkel parajasti und, vaid on ärkvel ning reaalsuses?
Sellele filosoofilisele küsimusele on viidanud lääne filosoofias näiteks Platon ja Aristoteles. Suuremat tähelepanu on probleem pälvinud aga René Descartesi poolt. Descartes lahkab teemat lähemalt oma teose "Meditatsioonid esimesest filosoofiast" esimeses meditatsioonis.
Seda tüüpi argumendi on tõstatanud näiteks ka Hiina filosoof Zhuangzi, kes nägi kord unes, et ta on muretult ringi lendav liblikas. Kui Zhuangzi ärkas, hakkas ta arutlema selle üle, kuidas teha kindlaks, kas ta oli tõepoolest und nägev Zhuangzi. Kui Zhuangzi und nägi, oli ta ju veendunud, et ta oli liblikas. See viis ta mõttele, et äkki oli ta hoopis liblikas, kes hakkas just nägema und, et ta on Zhuangzi. Zhuangzi viitas ka sellele, et inimene tõesti saab aru, et on näinud und, alles pärast üles ärkamist. Võib-olla kogeb inimene seejärel veel suuremat ärkamist ning tajub, et ka kõik seni tuntav reaalsus oli tegelikult uni, illusioon.
Simuleeritud reaalsus
Uni on hüppelauaks inimestele, kelle arvates võib reaalsus olla illusioon. Inimmõistus on võimeline uskuma, et see mis toimub unes on reaalne. Seetõttu võib simuleeritud reaalsuses olla tegelikult tavaline igaõhtune nähtus.
Seetõttu peavad need, kes väidavad, et maailm pole simuleeritud, nentima, et inimmõistus – vähemalt magav inimmõistus – ei ole täielikult usaldatav.
Huttoni paradoks
Briti kirjanik Eric Bond Hutton tõstatas samateemalise paradoksi aastal 1989.
Lapsena koges Hutton tihti kirkaid unenägusid. Kõik sellistes unenägudes tundus siiski reaalne – ta võis vaadata sinisesse taevasse ning tunda oma näol päikese soojust, ta võis tõmmata küünega üle puidu ning seda tunda ning kuulda. See viis ta mõttele, et äkki on terve elu üks unenägu või kas on võimalik, et ta eksisteerib ainult kellegi teise unenäos. Aga mis siis saab kui see keegi üles ärkab? Ta jõudis järeldusele, et peab ikkagi ise olemas olema, kuna tal on iseseisvad mõtted. Alles aastaid hiljem avastas Hutton, et selle mõttega oli temast ette jõudnud René Descartes.
Samuti oli Hutton kindel, et uned ei saa olla tema enda teadvuse vili. Kui ta oma unenägudes erinevate inimestega vestles, siis olid need vestlused niivõrd ootamatud ning mõtlemapanevad.
Ta koges ka unenägusid, kus ta hakkas kahtlema kas ta on unes või ärkvel ning sellised unenäod häirisid teda väga. Ta küsis endalt unes, kas ta on ärkvel ning jõudis järjeldusele, et jah, ta tõesti on, kuid ometigi jäi teda miski häirima. Lõpuks jõudis ta lahendusele. Kui inimene küsib iseendalt "kas ma näen und?", siis see tõestab, et tõesti see inimene näeb und, sest ärkvel olles ei tohiks sellist kahtlust olla. Küll aga oli ta tihti ka endalt seda ärkevel olles küsinud. Mida see õigupoolest tõestab?
Loogna
Loogna on eesti perekonnanimi.
Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loogna 20 inimesel: 10 mehel ja 10 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lobjakas meeste puhul 12515. kohal ja naiste puhul 13554. kohal. Perekonnanime Loogna kandja oli keskmiselt 48 aasta vanune.
Nimede eestistamisel võeti Loogna aastatel 1937–1940 uueks perekonnanimeks viiel korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Ambros, Gross, Logger ja Reimann.
Insari rajoon
Insari rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Piirneb lõunas Penza oblastiga.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 15 külaasunduseks. Halduskeskus on Insari linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 12 863.
Pentium III
Pentium III on Inteli lauaarvutitele ja sülearvutitele mõeldud P6-mikroarhitektuuriga 32-bitine mikroprotsessor. Algsed protsessorid olid tagasiühilduvad Pentium II-ga. Märkimisväärseim täiendus oli SSE käsustik, mis aitas kiirendada ujukomaarvutusi ja paralleelseid arvutusi. Peale selle tutvustas Intel Pentium III seeriaga esmakordselt vastuolulist seerianumbrit, mis prinditi kiibile tootmisprotsessi ajal. Teised Pentium III tuumad lisasid veel muid tunnusjooni nagu 256 ja 512 kB L2 vahemälud, mis mahutati ühele kiibile, ja üldiselt vähendatud mõõtmed.
Tänu kõrgemale taktsagedusele ja uutele tehnoloogiatele on protsessori kiirus järk-järgult tõusnud. Algselt väljalastud 450 MHz protsessor oli ainult 5 protsenti kiirem kui sama taktsagedusega Pentium II. Aga Pentium III, mudel 500 MHz, oli omakorda 11 protsenti kiirem kui sama taktsagedusega Pentium II protsessor. See tekitaski algul küsimuse, miks üldse osta Pentium III protsessorit, kui sai osta odavamalt Pentium II. Taktsageduse suurenedes kasvas kiiruste vahe märgatavalt.
Seda tutvustati esmakordselt 26. veebruaril 1999 ja samal aastal lasti protsessorid müüki. Müügiedu takistas kallis turuhind. 450 MHz mudel maksis 1650 Austraalia dollarit Seda kõike mõjutas lisaks ka odavate Intel Celeron protsessorite ülekiirendamine. Ülekiirendamiseks oli vaja väga kõrget voolutugevust(kuni 300A). Sellise voolutugevuse saavutamiseks oli vaja spetsiaalset tehnikat. Uute Pentium III mudelite turule tulemisega ei saadud ülekiirendamisega enam ligilähedasi tulemusi.
Protsessori tuumad
Oma eluaja jooksul kahanes Pentium III mikroprotsessori tuuma suurus kaks korda – 0,25 mikronilt 0,18 mikronile ja siis hiljem 0,13 mikronile. Nagu ka varasemad x86 protsessorite põlvkonnad, koosneb Pentium III perekond mõnest alamperekonnast, mis leidsid kasutust erinevates arvutituru allüksustes. Celeroni kaubamärk oli suunatud madalama jõudlusega arvutitele. Xeon oli mõeldud suurema jõudlusega seadmetele (serverid, tööjaamad) ja nende derivaatidele. Pärast Pentium 4 väljalaset jäi Tualatini tuum Pentium M protsessorite aluseks. See kasutas erinevaid ideid P6 mikroarhitektuurist. Järgnevalt kasutati Pentium M mikroarhitektuuri Pentium M kaubamärgi protsessorites, mitte NetBurst CPUd mis leidub Pentium 4 protsessorites, mis moodustasid Inteli energiasäästlikku Tuuma mikroarhitekruuri Core 2, Pentium Dual-Core, Celeron(Core) ja Xeon.