cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Laul 2014
1. märtsil selgus, et 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindab Eestit Tanja Mihhailova lauluga "Amazing".
Eelvalik
Konkursile laekus 188 lugu, millest 20 paremat žürii otsusega poolfinaalidesse pääsesid. Žüriisse kuulusid Owe Petersell (Raadio Elmar), Maarja-Liis Ilus (laulja), Erik Morna (Raadio 2), Valner Valme (Postimees), Ingrid Kohtla (Eesti top 7, ERR), Siim Nestor (Eesti Ekspress), Toomas Puna (Sky+), Koit Raudsepp (Raadio 2), Janek Murd (muusik), Tauno Aints (helilooja), Kostja Tsõbulevski (muusik) ja Kaupo Karelson (produktsioonifirma Ruut).
Noor Ballett Fouetté
Tantsukool Noor Ballett Fouetté on Eesti erahuvikool, mis on pakub balletiõpetust.
Tantsukool Noor Ballett on loodud endise Fouetté Balletikooli pedagoogide ja lastevanemate poolt eesmärgiga pakkuda koolitust tantsuhuvilistele lastele. Alustati kursuste vormis 2003. aasta sügisel, 2004. aastal aga registreeriti end iseseisva MTÜ-na ja omandati huvikoolitusluba.
Kuigi põhitähelepanu on klassikalist tantsu ehk balletti heal tasemel õppida soovijatel, tegelevad kogenud tantsuõpetajad ka muude tantsustiilide eelistajate ja harrastustantsutreeningutel käijatega.
Fouetté oli läbi aastate nii huvi- kui ka kutsekool, samuti täisprogrammiga üldhariduskool.
Michael Carruth
Michael Carruth (sündinud 9. juulil 1967 Dublinis) on Iirimaa endine poksija.
Carruth võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta osales ka kergekaalus (kuni 60 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale George Scottile (Rootsi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth on esimene ja seni ainuke Iirimaa poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.
Carruth sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Ottole (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth osales 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Orzubek Nazarovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth poksis veebruarist 1994 kuni aprillini 2000 elukutselisena. Ta osales kokku 21 kohtumisel ning võitis neist 18 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.
Toto Cutugno
Toto Cutugno (õieti Salvatore Cutugno; sündinud 7. juulil 1943 Fosdinovos Toscanas) on itaalia poplaulja ja laulukirjutaja.
Toto Cutugno isa oli pärit Sitsiiliast ja ema Toscanast. Varsti pärast tema sündi kolis perekond La Speziasse Liguurias.
Ta alustas oma muusikakarjääri trummarina, hiljem moodustas ta bändi, mis esitas tema kirjutatud laule. 1976. aastal osales ta esimest korda Sanremo festivalil oma bändiga Albatros ning saavutas kolmanda koha. 1980. aastal võitis ta võistluse lauluga "Solo noi" ning veel kord aastal 1983 hitiga "L'Italiano". Kuuel korral saavutas ta sellel võistlusel teise koha, kokku osales ta 13 korral.
Ta võitis 1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse omakirjutatud lauluga "Insieme: 1992". Järgmisel aastal oli ta koos Gigliola Cinquettiga Roomas korraldatud võistluse õhtujuht.
Sensatsioonilisus
Sensatsioonilisuse taktikate hulka kuulub tahtlik lollimängimine, emotsioonidele apelleerimine, vaieldav stiil, oluliste faktide ja teabe tahtlik väljajätmine ning lärmakas ja enesekeskne käitumine eesmärgiga tõmmata tähelepanu. Triviaalset teavet ja sündmusi on mõnikord valesti esitatud ja liialdatud kui ühiskondlikult olulisi teemasid, sisaldades sageli lugusid üksikisikute ja väikeste inimrühmade tegevusest, mille sisu on makrotasandi jaoks sageli tähtsusetu ja ebaoluline.
Šuķene
Šuķene on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas.
Küla asub valla keskosas.
2006. aastal elas külas 25 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
San Francisco Eesti Selts
San Francisco Eesti Selts on Ameerika Ühendriikide eestlaste selts, mis tegutseb California osariigis San Franciscos. Seltsi president on Mai-Liis Bartling.
Selts asutati 1950. aastatel.
Ypsilanti
pisi|Ypsilanti vanaautode muuseum Ypsilanti on linn USA-s Michigani osariigis Washtenaw' maakonnas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 20 648. 2010. aastal oli elanikke 19 435.
Linna läbib Huroni jõgi. Linna lõunapiiril asub Fordi järv. Linnast paari kilomeetri kaugusel läänes asub maakonna halduskeskus ja suurim linn Ann Arbor, mille eeslinnadega kasvas Ypsilanti kokku 1960. aastastel. Ypsilantist umbes 13 km kaugusel kirdes algavad Detroiti eeslinnad.
Algselt tekkis praeguse linna alale 1809. aastal kauplemisjaam. 1823. aastal tekkis Huroni jõe idakaldale asula, mis sai nimeks Woodruff's Grove. Jõe idakaldale tekkis asula kaks aastat hiljem. Idapoolse asula nimi oli Kreeka iseseisvussõja kangelase Dimítrios Ypsilántise järgi Ypsilanti. Kaks asulat kasvasid ajapikku kokku. 1858. aastal sai Ypsilanti linnaõigused.
Linnas tegutseb 1849. aastal asutatud Eastern Michigan University. Ypsilanti asub vanaautode muuseum (Ypsilanti Automotive Heritage Museum), kus on üles seatud mitmed kohalike Willow Runi autotehase ja Hudson Motor Car Company autod.
1960. aastal asutati Ypsilantis pitsarestoranide kett Domino's Pizza.
Linna läbib maantee Route 12, mis kulgeb kirdes Detroiti suunas ja edelas Chicago suunas. Linna lõunapiirist möödub kiirtee Interstate 94. Ann Arboriga on ühendus maantee M-17 kaudu. Linna lähedal asub Willow Runi lennujaam.
Alates 1997. aastast on Ypsilanti sõpruslinn olnud Náfplio Kreekas.
Esietendus
pisi| Filmi "Flatliners" esilinastus, TCL Hiina teater, Hollywood, 1990 Esietendus (prantsuse keelest première – 'esimene') tähendab esmaetendust ehk esmaesinemist. Kõige sagedamini kasutatakse seda sõna teatrilavastuse esimese ettekande kohta, kuid seda võib kasutada ka või filmi esilinastuse tähenduses. Eelseisvate kassahittide, kauaoodatud filmide või teatrilavastuste esietendustega kaasneb sageli (sh turundajate tekitatud) suur elevus ajakirjanduses.
Maailmaesietendus tähendab, et see on selle filmi või lavastuse esimene esitus kogu maailmas; piirkondlik või üleriigiline esietendus on esmaesitus teatud territooriumil. Filmide esilinastused leiavad sageli aset filmifestivalidel, kus filme näidatakse varem kui kinodes.
Esietendust saab väljendada ka tegusõnaga "esietenduma".
Virtuaalreaalsuse peaseade
Virtuaalreaalsuse peaseade on pähe paigaldatav seade, mis pakub virtuaalreaalsuse kogemust.
VR-peaseadmeid kasutatakse laialdaselt arvutimängude mängimiseks, kuid nende jaoks leidub ka teisi rakendusi, sealhulgas simulaatorid ja treeningud. Peaseade sisaldab stereoskoopilist ekraani (kuvab kummagi silma jaoks eraldi pilti), stereoheli ja pea liikumist jälgivaid andureid (mis võivad sisaldada güroskoope, kiirendusandureid, struktureeritud valgussüsteeme jms). Mõnedel peaseadmetel on ka pilgujälgimisandurid ja mängukontrollerid. pisi|Meesterahvas kandmas [[HTC Vive peaseadet]]
Ajalugu
1991. aastal välja kuulutatud ja 1993. aasta alguses Winter CES-il ilmunud Sega VR-i kunagi ei avaldatud. Varaseim peaseade, Forte VFX1, kuulutati välja CES-il aastal 1994. VFX1-l on stereoskoopilised ekraanid, kolmeteljeline peapositsiooni jälgimine ja stereo kõrvaklapid. Sony, ühena esimeste seas, lasi välja Glasstroni aastal 1997. Sellel on valikuline positsiooniandur, mis võimaldab vaadata ümbrust, muutes perspektiivi koos pea liikumisega ja andes sügava süüvumise. Need VR-peaseadmed andsid "MechWarrior 2" mängijatele uue visuaalse vaatenurga, et näha lahinguvälja juhikabiinist. Varasemad peaseadmed ebaõnnestusid, kuna nende tehnoloogia oli piiratud. John Carmack kirjeldas seda kui "vaatamist läbi tualettpaberi rullide".
Aastal 2012 algas VR-peaseadmete rahastuskampaania Oculus Rift. Projekti juhtisid mitmed videomängude arendajad, sealhulgas John Carmack, kellest sai hiljem kampaania IT-juht. 2014. aasta märtsis ostis Facebook projekti emafirma Oculus VR 2 miljardi dollari eest. Lõpptarbijatele suunatud Oculus Rifti väljaanne hakkas 28. märtsil 2016.
Virtuaalreaalsuse peaseadmeid ja vaatlejaid on loodud ka nutitelefonide jaoks. Erinevalt peaseadmetest integreeritud kuvaritega, on need sisuliselt lisaseadmed, millesse saab sisestada nutitelefoni. VR-i sisu on vaadeldav seadme ekraanilt läätsede abil, mis toimivad nagu stereoskoop, mitte spetsiaalsete sisemiste kuvarite abil. Google kuulutas välja rea spetsifikatsioone ja nendega seotud kokkupandava komplekti virtuaalreaalsuse kuvamiseks, mis on tuntud Google Cardboardi nime all. Need kuvarid on konstrueeritavad odavate materjalidega, näiteks nagu papp (siit ka nimi).
Samsung Electronics sai Oculus VR-i partneriks, et koos arendada Samsung Gear VR (mis ühildub ainult hiljutiste Samsung Galaxy seadmetega). Samal ajal arendas LG Electronics oma LG G5 nutitelefoni LG 360 VR jaoks spetsiaalse kuvariga peakomplekti.
Aasia riistvaratootjad nagu Xion ja Kolke on välja töötanud odavad virtuaalreaalsuse peaseadmed. 2017. aasta aprilli lõpus kuulutas Hiina ettevõte Tencent, et valmistub selle virtuaalreaalsuse peakomplekti kasutuselevõtmiseks.
Kuvar ja selle omadused, sh eraldusvõime
Optika ja paneeli visuaalsed omadused mõjutavad seda, kuidas kasutaja näeb kuvatavat pilti ja virtuaalset maailma. Pildi selgus sõltub displei resolutsioonist, optika kvaliteedist, displei värskendussagedusest ja vaateväljast.
Kuna virtuaalreaalsusseadmed venitavad ühe displei üle laia vaatevälja, siis läätsedest tuleneva suurendusefekti tagajärjel tulevad displeitehnoloogia puudused palju rohkem esile. Üks probleemidest on näiteks “võrkukse efekt”, kus pikslitevaheline ala on nähtav ning meenutab võrkuksest läbivaatamist. Nimetatud fenomen oli eriti tajutav varasematel prototüüpidel, millel oli madalam resolutsioon kui jaemüügis kättesaadavatel seadmetel.
Läätsed
Kuvarprillide läätsed vastutavad silmadele lähedal asuva displei vaatevälja suurendamise eest, pakkudes samal ajal ka mugavamat fookuspunkti kasutaja silmade jaoks. Üks väljakutsetest on tagada fookuse pidevus, hoolimata sellest, kuhu kasutaja parajasti vaatab. See aitab ära hoida silmade väsimist.
Erinevad tootjad on kasutanud erinevaid läätsesid, kuigi populaarseimad on Frenseli läätsed. Nimetatud läätsed ei kasuta mitut materjaliosa, nagu teised läätsed, seevastu on lääts jagatud sektsioonideks, võimaldades laiemat vaatevälja. Frenseli läätsede puuduseks võib pidada asjaolu, et kui kuvarprillid pole pähe pandud korrektselt, võivad läätsede piirjooned olla nähtavad. Läätsed põhjustavad ise ka moonutusi ja kromaatilist aberratsiooni, mida korrigeeritakse tavaliselt tarkvaraliselt.
Läätsesid saab korrigeerida dünaamiliselt, et arvesse võtta lühi- või kaugnägemist, võimaldades kanda peakomplekti ilma prillideta.
Kontrollerid
Nintendo Wii mängude konsool rakendas virtuaalreaalsust läbi selle, et mängija kasutas kontrollerit oma valitud mänguga suhtlemiseks. Varsti peale Nintendo Wii väljakuulutamist avaldas XBox süsteemi nimega Kinec, mis loeb tervet keha. PlayStation avaldas sarnase virtuaalreaalsuse seadme nimega PlayStation Move. Need seadmed kasutavad virtuaalreaalsust selleks, et kontrollida avatari mängu sees, kus avatar kopeerib mängija liikumist. See tähendab, et mängija ei ole päriselt virtuaalreaalses maailmas.
Meditsiiniline õpe
VR-peaseadmeid kasutatakse meditsiinis õppevahendina kirurgiaõppes. See võimaldab arstitudengitel sooritada olulisi protseduure virtuaalses, kontrollitud keskkonnas. Õpilased sooritavad operatsioone virtuaalse patsiendi peal, mis võimaldab tudengitel omandada vajalikud oskused, et sama edukalt sooritada kirurgilisi operatsioone ka päris patsiendi peal. Operatsioone saab uuesti vaadata erinevatest vaatenurkadest, näiteks peakirurgi vaatepildist.
Varem on tudengid osalenud operatsioonidel, kuid tihtipeale jäävad neil olulised nüansid märkamata. VR-peaseadmeid kasutades saab tähtsad kohad eraldi välja tuua ja üle vaadata – selleks saab näiteks protseduure peatada, tagasi või edasi kerida. Kasutatakse ka reaalaja simulatsioone, kus saab riskivabalt harjutada erinevaid tehnikaid operatsioonideks.
VR-peakomplektid aitavad teraapias. Vaimse tervise probleemide puhul on VR teraapiast olnud kasu sümptomite leevendamisel. VR on aidanud patsientidel üle saada hirmust, ärevusest, paanikast ja akrofoobiast. Näiteks näidati ühele patsiendile virtuaalset ämblikku iga päev 50 minutit 12 nädala vältel. Virtuaalreaalsust on samuti kasutatud treeningutes. Paljud treeningprogrammid ja sportmängud olid juba loodud. Teraapia läbimine aitas patsiendil saavutada kontroll oma hirmude üle. Hirmudega kokkupuute vältel jälgiti patsientide mõtteid, tundeid, lihasepingeid ja südame löögisagedust. Virtuaalreaalsus omab psühholoogilisi printsiipe kognitiiv-käitumislikust teraapiast, neurobioloogiast, neurofüsioloogiast, eksistentsialismist ja psühhodünaamilisest kontseptualiseerimisest ning teadmisi käitumuslikust neuroteadusest. VR-peaseade aitas patsientidel saada emotsionaalset leevendust nende igapäevastest ravimitest.
Sõjandusõpe
USA maaväe-, õhujõu- ja mereväeüksused on kasutanud virtuaalreaalsuse peakomplekte sõjaliseks väljaõppeks, mis on eriti kasulik, kuna sõdureid ei panda reaalsesse ohtu.
Virtuaalreaalsuse keskkond võimaldab suhelda omavahel ja sooritada erinevaid tegevusi, et situatsioonid tunduksid võimalikult reaalsed. VR-komplekti sõjaväes kasutamise positiivseks omaduseks on see, et saab läbi mängida erinevaid olukordi mitmeid kordi, kasutamata sõjaväe varustust – odavam. VR-komplekti puudusteks on asjaolu, et see on kasutatav ainult sisetingimustes, rahulikus keskkonnas – see ei ole sõdurite jaoks tavaline treening, kuna nad ei oma militaarset varustust.
Kirju-õiesikk
Putukat esineb paiguti Lõuna- ja Lääne-Eestis.
Spordi tänav
pisi|Spordi tänav 11 hoone
Spordi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosa Lilleküla asumis Linnu allasumis. Tänav algab Nõmme teelt ja kulgeb Tedre tänavale. Spordi tänav on ligikaudu 830 meetri pikkune. Tänav on hoonestatud valdavalt 1960. aastatel ehitatud majadega.
Spordi tänav sai nime 22. veebruaril 1955. . Tänav on nime saanud planeerimiskavas ette nähtud spordiväljaku järgi.
Kirs
Kirs on linn Venemaal Kirovi oblastis, Verhnekamski rajooni keskus. Asub Vjatka lisajõe Bolšoi Kirsi ääres 190 km Kirovist kirdes.
Korrektsioonipsühholoogia
Korrektsioonipsühholoogia on psühholoogia suund, mis keskendub psühholoogia rakendustele korrektsioonikontekstis.
Kirs
1965 sai linnaõigused. Kirsis asub kaablitehas.
Korrektsioonipsühholoogia
Michael Decaire'i järgi on "korrektsioonipsühholoogi esmane missioon panustada õigusrikkuja rehabiliteerimisse ja taasühiskonnastamisse". Lisaks parandab psühholoog personali ja kinnipeetavate turvalisust, edendades institutsiooni tervislikku vaimset keskkonda. Korrektsioonipsühholoogi esmane fookus on otsesed psühholoogilised teenused kinnipeetavatele (individuaalnõustamine), lisaks kinnipeetavate riski ja ohtlikkuse hindamine vangistusaja jooksul, kinnipeetavate juhtimine, vabastamiseelne hindamine ja soovitused.
Korrektsioonipsühholoogia populaarsus psühholoogia alldistsipliinina tõuseb. Pahatihti on korrektsioonipsühholoogia seotud unikaalsete eetiliste dilemmade ja konfliktidega. Paljud eetilised dilemmad kalduvad aga jääma eduka lõpplahenduseta. Peaaegu puudub akadeemiline kirjandus, mis kajastaks eetilisi probleeme korrektsioonivaldkonnas ning vähe on soovitusi, kuidas peaks psühholoog jätkama selliste probleemidega silmitsi seistes. Psühholoogias valitsevad eetilised juhised on antud kontekstis kasutud.
Seksuaalkuriteod
Korrektsioonipsühholoogia üheks uurimisvaldkonnaks on seksuaalkuriteod ja -tegijad. Seksuaalse enesemääratlemise vastaste kuritegude all peetakse silmas vägistamist, suguühtele või muule sugulise iseloomuga teole sundimist, suguühte või muu sugulise iseloomuga teo sooritamist mõjuvõimu kasutades, suguühet järeltulijaga, suguühet või muud sugulise iseloomuga tegu lapseealisega, ja alaealiselt seksi ostmist.
Seksuaalkurjateod jagunevad laias laastus kaheks – täiskasvanute vastu suunatud seksuaalkuriteod ning alaealiste vastu suunatud kuriteod (sh pedofiilia – täiskasvanute või täisealiste (vanemad kui 16 aastat) psühhiaatrilist häiret, mis kajastub nende seksuaalses huvis peamiselt või ainult puberteedieelses vanuses (reeglina 13 aastat või alla selle) laste vastu. Noorukieas pedofiilide puhul peab vanusevahe lapsega olema vähemalt viis aastat Viimastel juhtudel tuleb enne diagnoosi püstitamist põhjalikult arvestada ja analüüsida nooruki emotsionaalset ja seksuaalset küpsust. Seksuaalkurjategijate ravimine on nii vaimse tervise professionaalide seas kui ka laiemas üldsuses vastuoluline teema – tihti rõhutatakse, et seksuaalkurjategijaid ei olegi võimalik ravida, ning igal seksuaalkurjategijal on väga suur risk retsidiivsusele. Mitmetes uuringutes on aga tõestatud vastupidist.
Seksuaalkurjategijate rehabiliteerimisest
Tihti käsitletakse seksuaalkuritegude erinevaid alatüüpe sarnaselt – need klassifitseeritakse ühte kategooriasse, ent nendega seonduv retsidiivsusrisk ega ka ravi ei pruugi olla sama. Näiteks võidakse ühtviisi käsitleda vägistamise (peetakse silmas seksuaalkuritegu täiskasvanud naise vastu) ja parafiilia (pedofiilia, intsest) juhtumeid, kuigi vägistamise näol selle klassikalises mõttes ei ole tegemist parafiiliaga.
1980ndate lõpul hakati USAs seksuaalkuritegevusele kui süvenevale probleemile, pöörama üha enam tähelepanu. Furby jt (1989) alustasid teemakohase kirjanduse uurimist saamaks teada, kuidas on nähtust seni vaadeldud ja millist ravi kurjategijatele määratud. Uurijad leidsid, et seksuaalkurjategude käsitlemisel on tekkinud hulgaliselt metodoloogilisi probleeme, millest olulisim seotud puuduliku valimiga. Uuritud seksuaalkuritegusid ei ole klassifitseeritud piisavalt süstemaatiliselt, vaid liiga üldiselt, ja seega on raske erinevaid uurimusi omavahel võrrelda. Tähelepanuta on jäänud asjaolu, et erinevat tüüpi kuritegusid sooritanud indiviidide retsidiivsusrisk ei pruugi olla sama. Hakati huvi tundma, kas ja kuidas on vangistus või raviviisid mõjutanud kurjategijate hilisemat kriminaalkäitumist.
Furby jt (1989) rõhutasid, et uurimustes valiidsete tulemuste saamiseks on ülimalt kriitilise tähtsusega valimi esinduslikkus. Samuti lõid nad seksuaalkurjategijate erinevad kategooriad, mis põhinesid vanusel, rassikuuluvusel, kriminaalsel taustal, sooritatud seksuaalkuriteo tüübil, ning näitasid, et kurjategijate retsidiivsusrisk varieerub küllaltki palju, kui võtta arvesse eelnimetatud tegureid. Furby jt (1989) näitasid, et seksuaalkurjategija retsidiivsusrisk on seda väiksem, mida kauem on ta viibinud ohutus kogukonnas.
Alustati rehabilitatsiooniprogrammide ümbervaatamist ja uute loomist – ainult vanglakaristusest ei olnud nähtavasti abi. Lisaks kujunes suureks probleemiks asjaolu, et paljusid seksuaalkurjategijaid ei oldud karistatud reaalse vabadusekaotusega või oli määratud vaid tingimisi karistus.
Ravi efektiivsus
Mis ravisse puutub, siis uuringute kohaselt (1980ndate lõpul) on kirurgiline kastreerimine, aga ka antiandrogeenid (iseäranis tsüproteroon) oluliselt vähendanud seksuaalkurjategijate tõenäosust retsidiivsusele. Furby jt (1989) julgesid antud raviviisi efektiivsuses siiski kahelda: 89 uuringust ilmnes, et ravi mitte saanud kurjategijate retsidiivsus oli alla 12%; 2/3 ravitud kurjategijatest aga suurem kui 12%. Sellest lähtuvalt tõstatati mitmeid küsimusi bioloogilise ravi edukuse kohta. Hilisemad metaanalüüsid, mis võrdlesid bioloogilist (hormonaalset) ja psühholoogilist ravi (kognitiiv-käitumuslik teraapia), leidsid, et eriti edukas oli just KKT meetod. Uurijad suhtusid siiski leidu kriitiliselt, kuna uuringud ei pruukinud olla valiidsed: oli teadmata, milliste kriteeriumide alusel hinnati, kuidas kuriteod klassifitseeriti jms.
Ulatuslikus metaanalüüsis 43 uuringust, mis tehtud seksuaalkurjategijate ravile ja selle efektiivsusele keskendunud spetsiaalse uurimisrühma poolt, vaadeldi kriitiliselt erinevate uuringute katseplaane ja ligi 100 muutujat, mis puudutasid ravi eri aspekte. Kokku võrreldi 5078 ravitud ja 4376 mitte ravi saanud seksuaalkurjategijat. Leiti, et ravitud seksuaalkurjatgijate retsidivismi määr oli 12,3% võrrelduna ravimata kurjategijatega (16,8%).
Losel ja Schmucker (2005) koostasid 69 varasema uuringu põhjal metaanalüüsi; uuringud olid tehtud paljudes riikides ja valimisse kuulus kokku 22 181 seksuaalkurjategijat. Siin nähtus, et ravi efektiivsus vähendas retsidiivsusriski 37% võrra. Samas leiti, et bioloogilised ravimeetodid olid psühholoogilistest edukamad (olgu mainitud, et psühholoogilistest raviviisidest osutus parimaks KKT). Uurijad rõhutasid, et efektiivsed raviprogrammid kahandavad nii seksuaalset kui ka üldist retsidivismi seksuaalkurjategijate seas. Rõhutati, et ravis peaks olema kombineeritud nii psühholoogilised kui bioloogilised meetodid.
2010. aastal lõi bioloogilise psühhiaatria maailmaföderatsioon (The World Federation of Societies of Biological Psychiatry; WFSBP) parafiiliate ravimise direktiivi, mille peamiseks eesmärgiks hinnata farmakoloogilise ravi efektiivsust parafiiliate ravis. Leidis kinnitust, et bioloogilise ravi juurde peaks kuuluma nii psühhosotsiaalne kui psühholoogiline ravi. Hakati uurima bioloogiliste determinantide rolli parafiiliate avaldumises ning leiti, et suurimat mõju meeste seksuaalkäitumisele, agressioonile, emotsioonidele, isiksuseomadustele, aga ka seksuaalfantaasiatele omab testosteroon. Näiteks madal testosterooni tase on seotud spontaansete erektsioonide vähenemisega. (Tuleb siiski märkida, et osa uurimusi ei ole leidnud olulisi seoseid seksuaalkäitumises ja testosterooni tasemes.) Vaadeldi ka üldiste psühhotroopsete ravimite mõju seksuaalkäitumisele: osadel seksuaalkurjategijatel kaldub olema anamneesis ka muu psüühikahäire, nt skisofreenia, bipolaarne häire jms. Eelnimetatute ravis kasutatavatel psühhotroopsetel ravimitel (nt liitium, tritsüklilised antidepressandid, antipsühhootikumid) on leitud olevat ka seksuaalset erutust allasuruv efekt. WFSBP arendas välja 6-astmelise farmakoloogilise algoritmi parafiiliate raviks, kus fikseeritud, milliseid ja mis kogustes ravimeid kasutada vastavalt seksuaalse häire tõsidusele.
Kokkuvõttes on artiklis välja toodud, et seksuaalkurjategijaid on võimalik ravida ja nende retsidiivsusriski vähendada, kasutades nii bioloogilist (kirurgiline ja keemiline kastreerimine või medikamentoosne ravi hormoonpreparaatide ning psühhotroopsete ravimitega) kui ka psühholoogilist (eriti kognitiiv-käitumuslik teraapia) ravi.
2010. aastal on ka Eestis koostatud seksuaalkurjategijate ravijuhend.
Keskkonnaeetika
Keskkonnaeetika on eetika haru, mis uurib inimese ja looduskeskkonna suhte eetilisi aspekte ning looduskeskkonna ja selle osade väärtuse iseloomu ja moraalset staatust.
Keskkonnaeetikat peetakse traditsioonilise eetika laienduseks. Tema küsimuste hulka kuuluvad
Keskkonnaeetika peab vastama küsimusele, millised moraalsed kohustused inimestel on looduskeskkonna ja selle osade ees ning millest need tulenevad, kas näiteks tegu on kohustustega tänapäeva inimeste, tuleviku inimeste või loodusolendite eneste ees. Viimasel juhul on tegu traditsioonilise moraali ja eetika laiendamisega, antropotsentrismi ületamisega.
Ajalugu
Keskkonnaeetika kui omaette distsipliin kujunes välja 1970. aastate alguses mõjutatuna keskkonnaprobleemide teadvustamisest 1960. aastatel ning reaktsioonina antropotsentrismile ja katsena põhjendada looduskeskkonna ja selle osade iseväärtust.
Ukraina Eesti Selts
Ukraina Eesti Selts on Ukraina eestlaste selts, mis tegutseb Ukrainas Kiievis.
Selts asutati 1994.
Selts on Eesti Kultuuriseltside Ühenduse liige.
Potašnja
Potašnja on mitme asula nimi:
Christopher von Kursell
Christopher von Kursell on olnud mitme Kurselli suguvõsa liikme nimi:
Rakendusbioloogia
Rakendusbioloogia (inglise keeles applied biology) on bioloogia põhiharude tõestatud seaduspärasuste ja teooriate praktilises elus kasutamise võimaluste ja lahenduste uurimise ning teostamisega tegelev teadusharu.
Rakendusbioloogia on eriti paljutõotav põllumajanduses ja kalanduses, kus bioloogiliste vastastik- ja koostoimemehhanismide toimimist ära kasutades või toimimist tootmisele soodsas suunas mõjutades saab kas paremat saaki või näiteks vähendada kasutatavate taimekaitsevahendite hulka. Kuid laialdast kasutust leiab rakendusbioloogia ka keskkonnakaitse valdkonnas, kus spetsiaalsetele bakteritele ja mikroorganismide omadusi ära kasutades saadakse reostuse likvideerimisel, reoveepuhastites või prügimajanduse keskkonnasäästlikumaks muutmisel palju ära teha. Rakendusbioloogia abil saab mitmekesistada ja muuta efektiivsemaks toiduainete tootmist, seda inimesele kasulikumaks muutes või kasvõi hoopis tekstiilitööstuses kasutatud uute materjalide väljatöötamisel.
Väike-Tulpe saar
Väike-Tulpe saar (ka Väike Tulpe saar) on 2,09 km² suurune saar Saaremaa lõunarannikul Liivi lahes, kuulub halduslikult Saaremaa valda Muratsi küla alale. Saare rannajoone pikkus on 11,2 kilomeetrit.
Rakendusbioloogia
Teiseks suurimaks kasutusvaldkonnaks on meditsiin ja üheks enim tuntumaks rakendusbioloogia meditsiini hõlmavaks haruks on biotehnoloogia, mille abil sünteesitakse erinevate elusorganismide poolt inimkehale vajalikke või ravis kasutatavaid aineid. Näiteks suhkurtõve raviks kasutatavad nn humaan- ehk inimkeha insuliinidega identsed insuliinid on toodetud muundatud bakterite poolt. Rakendusbioloogia meditsiiniharu hõlmab väga paljusid bioloogia rakenduslike harude inimesega seotud uurimisvaldkondi, näiteks mikrobioloogia (sh parasitoloogia, viroloogia jne), farmakoloogia ja geneetika (sealhulgas proteoomika) kuni bioeetikani välja.
Väike-Tulpe saar
Saar kuulub Kasti lahe hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Jurjev-Polski
Jurjev-Polski (vene Юрьев-Польский) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Jurjev-Polski rajooni keskus. Asub 68 km Vladimirist loodes Kolokša jõe kaldal. Jurjev-Polski on üks Kuldse ringi linnadest.
Jurjev-Polski asutas Juri Dolgoruki 1152. aastal. Tema käsul rajati ringikujulise põhiplaaniga kindlus, mida ümbritsesid kuni 7 m kõrgused muldvallid. Linna nimi tuleb Juri Dolgoruki kaitsepühaku püha Jüri nimest ning täiend Polski tuleb sõnast поле (põld), et eristada seda metsade vahel olnud Jurjevist, mis oli tänapäeva Tartu kohal asunud kindluse venekeelne nimi.
1212. aastast oli linn Jurjev-Polski vürstkonna keskus, seda valitses Vsevolod Suurpesa poeg Svjatoslav. Tema valitsusajal ehitati linna Peaingel Miikaeli klooster. 1234 valmis Püha Georgi katedraal.
1340. aastal läks Moskva suurvürstiriigi alluvusse.
Aastatel 1238, 1382 ja 1408 rüüstasid linna mongolite väed. 1612 rüüstasid linna Poola väed.
1778. aastal sai maakonnalinnaks Vladimiri kubermangus.
2010. aastani kuulus Jurjev-Polski Venemaa ajalooliste linnade loendisse.
Tänapäeval on linn põllumajandusliku piirkonna keskus, kus on toiduainetetööstuse ettevõtted,
2017. aastal oli linnas 18 600 elanikku.
Cristhian Stuani
Cristhian Ricardo Stuani Curbelo (sündinud 12. oktoobril 1986 Talas) on Uruguay jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliigaklubis Girona ründajana.
Ta alustas karjääri kodumaa kõrgliigaklubis Danubio. 2008. aastal suundus ta Itaalia kõrgliigaklubisse Reggina. Hiljem on ta kuulunud põhiliselt Hispaania klubide meeskonda, sealhulgas kolm hooaega Hispaania kõrgliigaklubi Espanyoli ridadesse. Aastatel 2015–2017 mängis ta Inglismaa klubis Middlesbrough.
Koondisekarjäär
Ta esindas Uruguayd koondises 2014. ja 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.
Aizezere raudteepeatus
Aizezere raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Balvi piirkonna Vīksna vallas.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Aizezere oleks kandnud Fiossensee nime, ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud vana raudteed enam ei taastatud. Ka Aizezere raudteepeatus jäi suletuks.
Bromeelialised
Bromeelialised (Bromeliaceae) on õistaimede sugukond kõrreliselaadsete seltsist. Sellesse sugukonda kuulub ligikaudu 3590 teadaolevat liiki.
Perekondi
Perekonnad jagunevad kaheksa alamsugukonna vahel:
Müüameri
Müüameri on mõnede uurijate käsitluses eristatud Läänemere hiliseim staadium, mis algas 16.–17. sajandil, kui Läänemerre jõudis laevade kaudu liiva-uurikkarp (Mya arenaria).
Eesti teadlaste arvates pole selle staadiumi eristamine piisavalt põhjendatud.
Pargisikk
Putukat on leitud ka Eestist.
Arhangelski Oblasti Kultuuriselts Viru
Arhangelski Oblasti Kultuuriselts Viru on Venemaa eestlaste selts, mis tegutseb Venemaal Arhangelski oblastis.
Seltsi esimees on Jüri Rebane. Selts on Eesti Kultuuriseltside Ühenduse liige.
Vanuatu keeled
Vanuatu keeled on Vanuatu saareriigis räägitavad keeled. Vanuatu on kõige suurema keelelise tihedusega riik. Viimase hinnangu järgi on seal kasutuses (või hiljuti välja surnud) 138 pärismaist keelt. Sealjuures oli 2009. aastal Vanuatu elanike arv 243 000 ning keskmine keele kõnelejate arv on seega 1760. Vanuatu pindala on 12 189 km² ning seega on seal üks keel iga 88 km² kohta.
Paljusid keeli räägib vaid väga väike arv inimesi ning need keeled on hävimisohus. Suurima kõnelejate arvuga keeled on lenakeli keel (umbes 11 500 kõnelejat), nakanamanga keel (umbes 9500 kõnelejat) ja uripivi-vala-rano-atšini keel (umbes 9000 kõnelejat). Kõik Vanuatu keeled kuuluvad Okeaania keelkonda. Vanuatus räägitavad keeled kuuluvad kolme rühma: Põhja- ja Kesk-Vanuatu (Lõuna-Okeaania), Lõuna-Vanuatu ja Polüneesia.
Vanuatus on kolm ametlikku keel: bislama, inglise ja prantsuse.
Loend
Järgnev loend sisaldab Vanuatu pärismaiseid keeli, mida räägitakse käesoleval ajal või mis on hiljuti välja surnud. Loend ei ole täielik.
Ingverilised
Ingverilised (Zingiberaceae) on õistaimede sugukond ingverilaadsete seltsist.
Tartu Linnavalitsuse tervishoiuosakond
Tartu Linnavalitsuse tervishoiuosakond on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis korraldab Tartu linna tervishoidu.
Põhimääruse järgi on tervishoiuosakonna ülesanded:
2008. aastast korraldab tervishoiuosakond ka Tartu linna perearstide tegevust, varem tegi seda Tartu maavanem. Samuti korraldab osakond Tartu linna iga-aastast tervishoiukonverentsi.
Osakonna koosseisus eraldi teenistusi ei ole. Tervishoiuosakond asub aadressil Küüni 3.
Putšež
Putšež on linn Venemaal Ivanovo oblastis, Putšeži rajooni keskus. Asub Volga ääres, 175 km Ivanovost idas.
Seoses Gorki veehoidla rajamisega jäi ajalooline linn 1952. aastal vee alla. Elanikud kolisid kõrgemale kohale. Ka osa hooneid võeti koost lahti ja pandi kokku uues asukohas.
Maimu Plees
Maimu Plees (4. märts 1920 Pärnu – 3. jaanuar 1990 Tallinn) oli eesti kujunduskunstnik.
Dunika
Dunika (vanadel kaartidel ka Dunka) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas.
Maimu Plees
1949. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi ruumikujundajana. Aastatel 1967–1983 töötas ta Tallinna Kombinaadi Ars peakunstnikuna.
Dunika
Küla asub valla keskosas, selle järgi on vald ka nime saanud. Dunika lähistelt algab 6 kilomeetri pikkune Dunika soo matkarada.
2006. aastal elas külas 55 inimest, aastal 2020 oli seal 34 elanikku. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Kilekott
Kilekott on kilest valmistatud kott.
Polüetüleenist kilekotte toodetakse toornaftast ning sünteesiprotsessi tulemusena saadakse tugev või pehme materjal. Sellise kilekoti lagunemine on väga pikk protsess ja sellepärast on parem kasutada riidest kotti.
Kilekotte võib lagunemise järgi liigitada 3 põhilisse rühma.
Polüetüleenkilest tehtud kilekotid
Kõige tavalisemad kilekotid, mida toodetakse naftast ning mille lagunemisaeg jääb 700–1000 aasta vahele, ebasoodsates tingimustes need ei lagunegi. Kilekotid lagunevad väiksemateks tükkideks, eraldades selle aja jooksul mürgiseid ühendeid. Samuti pakkudes surmavat peibutustoitu kaladele, lindudele ja loomadele. Kilekotid on näiteks põhjustanud kanalisatsioonitorude ummistuse Bangladeshis, mille tagajärjel tekkinud uputuses suri tuhandeid inimesi.
Polüetüleenkilet saab uuesti töödelda, ümbertöötamisele jõuab hinnanguliselt 1–3% kogu kiletoodangust.
Kiirendatud laguprotsessiga kilekotid
Tihti ekslikult nimetatud ka biolagunevateks kilekottideks. Need on sellised kilekotid, kus on lisaks polüetüleenmaterjalile kasutatud ka taimse päritoluga molekule. Soodsasse keskkonda sattunud kile satub bakterite toimevalda. Bakterid söövad täiteaine ära ja tekitavad kilesse suure hulga tühimikke, mille arvel kile poorsus suureneb ja see omakorda soodustab edasist lagunemist erinevatel viisidel, ka bakterite toimel.
Selliste kilekottide keskkonnasäästlikkuse üle on palju vaieldud, sest kiire lagunemise tulemusena ei muutu kilekott olematuks. See muutub vaid väiksemateks tükkideks, mis on koormaks keskkonnale ja ohuks loomadele ja lindudele. Toiduahela kaudu jõuab kile meie toidulauale. Tänapäeva inimese organismis on sadakond sellist sünteetilist keemilist ühendit, mida veel 50 aastat tagasi seal ei olnud. Sellised kotid ei sobi kindlasti biojäätmete prügikasti ega õigupoolest ka plastjäätmete konteineritesse, sest raskendavad kogu taaskäitlusprotsessi.
100% biolagunevad kilekotid
Kilekotid, mis on tehtud 100% bakterite söödavast materjalist, näiteks maisi-, kookose- ja riisitärklisest, sojavalgust või muust. Paraku on sellised kilekotid nõrgemad ja kallimad kui polüetüleenkilekotid. See-eest aga biolagunevad need soodsates tingimustes sajaprotsendiliselt ning lühikese aja jooksul. Samas tõstab nende tootmine toiduainete üldist hinda maailmas. Selliseid kilekotte võib panna ka komposti hulka.
Suusamääre
= Suusamääre = Suusamääre on aine, mis kantakse suusapõhjadele, et parandada hõõrdumist lumel. Suusatamises kasutatakse kahte tüüpi määrdeid. Üht tüüpi määrded panevad suusa libisema ning teised paneva suusa pidama. Libisemismäärded töötavad vähendades hõõrdumist, pidamismäärded aga suurendavad hõõrdumist. Mõlemad on loodud vastama lume erinevatele omadustele, sealhulgas kristallide tüübile ja suurusele ning lumepinna niiskusesisaldusele, mis varieeruvad sõltuvalt lume temperatuurist ja temperatuuri ajaloost. Libisemismäärded on valitud libisemishõõrdumise minimeerimiseks nii mäesuusatamises kui ka murdmaasuusatamises. Pidamismäärded tagavad murdmaasuusatajate veojõu lumel, kui nad klassikalise tehnikaga edasi liiguvad.
Ajalugu
17. sajandil vajasid skandinaavlased lahendust enda suuskade hoolduseks, sest puusuuskadesse imenduv vesi vähedas suuskade eluiga ja kvaliteeti. Selle vältimiseks kateti suusapõhjad männitõrva või pigiga. See mitte ainult ei kaitsnud suuski, vaid moodustas lumega libisedes ka väikesed veepiisad suusa alla, just see võimaldas õhul seguneda veega ja vähendada hõõrdumist suusa all. Hiljem kasutati suuskade määrimiseks lamba ja veise verd ning köömnejuustu. 1904.aastal loodi norras esimene libisemismääre nimega "Record". Soomes oli suuskade määrimine palju kõrgemalt arenenud, sest juba 1890.aastal tulid soomlased võistlustele libisemismäärdega. 80 aastat tagasi tulid kokku murdmaasuusataja Martin Matsbø, apteeker Børje Gabrielsson ja hulk teadlasi ning keemikuid, et luua parim suusamääre maailmas. Pärast tuhandeid katsetusi ja paari aastat valmis esimene suusamäärete sari, millega sai suusad ettevalmistada ükskõik millise lume jaoks. Nii loodi esimene suusamäärde bränd Swix. Swixi kaubamärk ja tootevalik koos iseloomuliku värvisüsteemiga toodi turule 28. novembril 1946 ning sellest sai koheselt maailma tippsuusatajate eelistatud kaubamärk – peagi pärast seda hakkasid Swixi tooteid kasutama ka harrastussuusatajad.
Suuskade määrimine vabatehnikas
Vabatehnikas on vaja kasutada ainult libisemist parandavaid määrdeid, sest liikumine toimub liueldes ja kogu põhja ulatuses.
Parafiin
Aine mida määrdena kasutatakse on parafiin. Kuna vabatehnika puhul libiseb terve suusapõhi, siis kaetakse kogu suusatald ühesuguse parafiiniga. Parafiin kantakse alla soojalt. Triikrauaga sulatatakse parafiinitriip suusapõhjale, mis käiakse sellesama triikrauaga üle. Triikrauda tuleb hoida pidevas liikumises, sest kui seda kaua ühel kohal hoides saab suusapõhi kahjustada. Tempo võiks olla selline, et raua ühel pool parafiin sulab ja teisel pool kohe hangub ka. Vajalik temperatuur on tavaliselt määrdele kirja pandud ja jääb tavamääretel 130 kraadi kanti.
Mitu korda triikrauaga suusapõhjast peaks üle käima? See teadmine tuleb kogemustega ja on tunnetuse küsimus – parafiin peab olema ilusti laiali aetud ja põhi kaetud.* Üldiselt kahest korrast täiesti piisab. Siis kui põhi on täielikult parafiiniga kaetud peab see täielikult maha jahtuma. Kui see saavutatud tuleb esiteks puhastada keskel asuv soon soonerauaga, seejärel puhastada kandid kasutades siklit ja alles siis ülejäänud suusapõhi. See järel tuleb põhi hõõruda metallharjaga puhtaks ja viimaseks hõõruda kapron harjaga täiesti siledaks.
Pulbrid
Pulbrit kantakse suusapõhjale rohkelt, nii et kogu põhi on täielikult valge ja kaetud. Siis sulatatakse pulber põhjale triikrauaga. Pulbritel on peale märgitud, mis temperatuuril peaks olema triikraud, et pulber ära sulaks. Siis tuleb lasta suusal jahtuda ja peale jahtumist hõõrutakse põhi puhtaks kapronharjaga.
Suuskade määrimine klassikatehnikas
Klassikasuuskadel on suuskade keskel näidatud koht kuhu läheb pidamismääre, see on pidamistsoon. Suusaäärtes on libisemistsoon kuhu kantakse libisemismääre. Pidamismäärdeid on erinevaid. On tahked pidamismäärded, mis hõõrutakse suusapõhjale. Ja on kliistrid, mis on tuubis ja lastakse tuubist suusapõhjale.
Tahke pidamine
Töö toimub toatemperatuuril, hoides suuska 30° nurga all või kasutades määrdepinki. Järgmiseks hõõrutakse tahke pidamine pidamisosale kasutades edasi-tagasi liigutusi. Hõõru korgiga ala siledaks, kandke teine kiht, et kliistrit paksendada, veendudes iga kord selle sileduses. Kihte võib lisada mitu, peamine on, et iga kiht on alati hõõrutud siledaks ja sujuvaks.
Kliister
Kliistrit kasutatakse lume puhul, mis on mitu korda sulanud ja jäätunud või siis märja sulalume korral.
Esiteks tuleb puhastada liivapaber P100-ga pidamistsoon. Peale puhastamist kantakse pidamistsoonile aluskliister. See kliistrikiht katab õhukeselt kogu liivapaberiga lihvitud ala. Siis, kasutades triikrauda tuleb kiht aeglaselt põhjale kuumutada, et parandada kontakti kliistri ja suusa vahel. Peale seda peavad suusad jahtuma toatemperatuurini. Kui suusad on maha jahtunud kantakse põhjale välja valitud kliister, mis on ilmale vastav. Kliister kantakse suusale kalasabamustriga ja ühest kihist üldiselt piisab. Lõpuks silutakse kliister ühtlaselt suusale kasutades kaabitsat.
Pendeltoni avaliku teenistuse reformi seadus
Pendeltoni avaliku teenistuse reformi seadus (inglise keeles Pendleton Civil Service Reform Act) on Ameerika Ühendriikide föderaalseadus, mille võttis vastu 47. Kongress ning mille allkirjastas 16. jaanuaril 1883 president Chester A. Arthur. Seaduse järgi tuleb enamikele föderaalvalitsuse ametikohtadele nimetada isikuid mitte poliitilise kuuluvuse, vaid võimekuse järgi.
1820ndate lõpuks valitses Ameerika Ühendriikide poliitikas nepotistlik nn spoils system, milles poliitikud andsid oma rahalistele ja politiilistele toetajatele vastutasuks avaliku sektori ametikohti. Kehtiva süsteemi toetajad suutsid avaliku teenistuse reformi ära hoida 1881. aastani, kui president James Garfield mõrvati. 47. Kongressi koosseisul õnnestus avaliku teenistuse reform lõpuks vastu võtta ning spoils system'i endine toetaja Chester A. Arthur vormistas selle oma allkirjaga seaduseks.
Pendletoni avaliku teenistuse seadus nägi ette mõnede valitsusametnike valimise konkursieksamite, mitte poliitiliste sidemete järgi. Samuti muutis see nende valitsusametnike vallandamise või alandamise poliitilistel põhjustel ebaseaduslikuks ja lõi uue süsteemi jõustamiseks Ameerika Ühendriikide Avaliku Teenistuse Komisjoni. Seadus kehtis algselt ainult umbes kümne protsendi föderaalametnike kohtadele, kuid nüüd hõlmab see enamikku sellistest ametnikest. Kohtuasja Luévano vs. Campbell tulemusena ei võeta föderaalvalitsuse töötajaid enam üldiselt konkursieksamite alusel tööle.
Otepää kivilabürint
Otepää kivilabürint on Otepääl Võru maantee ääres asuv väidetav väepaik. Tegemist on kunagise hiiemäe osaga. See koosneb kolmest osast: kuldlõike spiraal, Chartresi labürint ja püstkoda. pisi|Otepää kivilabürint pisi|Otepää kivilabürint
Pendeltoni avaliku teenistuse reformi seadus
Seadus sai nime eelnõu esitaja Ohio Demokraatliku Partei senaatori George H. Pendletoni järgi, kes kaitses 1850ndate orjapidamist ning juhtis kodusõjas sõja- ja Abraham Lincolni vastast Copperheadsi rühmitust.
Otepää kivilabürint
Otepää kivilabürint on 11-rajaline ja selle läbimõõt on 11 meetrit.
Labürindiplatsi rajasid kaks Otepää elanikku, keda aitasid sõbrad ja tuttavad ning seda hoitakse korras rajajate vabatahtlikkuse korras.
Herbert Salu
Herbert Akatsius Salu (aastani 1936 Herbert Akatsius Sallo; 2. november / 15. november 1911 Küti, Virumaa – 1. oktoober 1988 Lund, Rootsi) oli eesti kirjandusteadlane, esseist ja romaanikirjanik.
Elulugu
Herbert Akatsius Salu sündis Viru-Jaagupi kihelkonnas Küti mõisas aedniku pojana. Tema noorus möödus Sämis, Kunda jõe ääres.
Aastatel 1919–1925 õppis Salu Varudi, Pikaristi, Sämi ja Kohala algkoolis ja aastatel 1925–1931 Rakvere Õpetajate Seminaris. 1931–35 ja 1941–42 oli ta Virumaal ja Tartus kooliõpetaja, 1942–43 Tartu Ülikoolis assistent. Töö kõrvalt õppis ta 1935–1943 (vaheaegadega) Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, lõpetades selle filosoofiamagistrina väitekirjaga "Folkloor Anton Hansen Tammsaare loomingus".
1943. aastal põgenes Salu Soome, 1944 siirdus sealt Rootsi. Ta töötas aastast 1945 Lundi Ülikooli arhiivis ning õppis 1947–52 Lundi Ülikoolis etnoloogiat. 1952 kaitses ta samas filosoofialitsentsiaadi kraadi Skandinaavia ja võrdleva folkloori alal. Ta täiendas end 1952–53 (stipendiaadina) USA-s Northwesterni Ülikoolis (Evanston, Illinois) ja 1956–57 Marburgis J. G. Herderi Instituudis (uuris saksa mõjutusi eesti ajaloolisele romaanile).
1956–1962 oli Salu Lundis raamatukogutöötaja, 1963–1969 Turu ja aastast 1965 ka Tampere ülikooli eesti keele ja kirjanduse õppejõud (aastast 1965 Tampere Ülikooli dotsent). 1964. aastal kaitses ta Turu Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi eesti kirjanduse alal väitekirjaga "Eduard Vilden historialliset romaanit". 1969–71 ja 1974–76 töötas Salu Lundi Ülikooli uurimisassistendina ja 1972. aastast dotsendina, 1976. aastal siirdus pensionile.
Teadustöö
Uurimusi eesti ajaloolise romaani arengust, rahvaluule ja kirjanduse seostest, eesti kirjandusloost ja varasema aja Eesti kirjanduselust. Avaldanud ajaloolisi romaane. Üle 50 teadustrükise.
Narva vanalinn
pisi|[[Rootsi aeg|Rootsiaegne Narva vanalinna ja Narva kindluse kaart]] pisi|Narva vanalinna vaade] (Carl Sarap) pisi|Vaade Narvale 18. sajandi keskpaigas pisi|Narva, vanalinna vaade (Carl Sarap) pisi|Vaade [[Narva jõgi|Narva jõelt Narva vanalinnale (1930–1940): Narva Jaani kirik, Narva Issanda Muutmise peakirik, Koidula puiestee ja Pimeaia tänav, Victoria bastion]] pisi|Narva, portaal vanalinnas (Carl Sarap, u 1938) Narva vanalinn (ka Vana Narva, Narva Südalinn) on Narva ajalooline linnasüda (tänapäeval Narva Vanalinna linnajao osa).
Narva barokne linnasüda valmis suuremas osas 17. sajandi II poolel ja 18. sajandi I poolel ning säilis peaaegu muutumatuna kuni teise maailmasõjani. Kuni purukspommitamiseni 1944. aastal hõlmas Südalinna linnaosa bastionidest ümbritsetud ala, mis külgnes Narva jõega idas, Joaoru linnaosaga lõunas, Peetri eeslinnaga läänes ja Narva eeslinnaga põhjas.
Narva vanalinna vanima osa (vanalinna kitsamas mõttes) piirideks oli 14. sajandil ehitatud Narva linnamüür, mis lammutati lõplikult 18. sajandil vastavalt 1777. aasta korraldusele. Lõunapiiriks oli kraav linna ja Hermanni linnuse vahel, mille üle oli tõstesild. Linna mõõtmed tol ajal olid: pikkus umbes 400 meetrit ja laius 200–400 meetrit.
1345. aastast pärineb Taani kuninga Valdemar IV Atterdagi privileeg, mis andis Narvale samad Lübecki linnaõigused ja vabadused, mis Tallinnalgi. See Lübecki linnaõigus oli esimene teadaolev Narva linnaõigus. 1346. aastal müüs Taani kuningas Waldemar IV kogu Eestimaa, sealhulgas ka Narva, Saksa Ordule.
Keskaegse Narva tänavatevõrk oli üsna korrapärane, sellest võib teada saada esimeste tänaseni säilinud 1647. ja 1649. aasta Gunnar Nilsson Welti koostatud linnaplaanide järgi. Tänavatevõrgu kinnistas ringmüüri rajamine, fikseerides ära linna territooriumi. 1659. aastal laastas Narvat suurtulekahju.
Linna peatänav oli Suur tänav, mis kulges Narva linnuse tõstesillast linnamüüri põhjaosas asuva Karjaväravani. Suur tänav läbis põhja-lõunasuunalise teljena kogu linna. Suure tänavaga risti kulgesid Viru ja Rüütli tänav. Rüütli tänav viis Vana Rannavärava, Viru tänav Viru värava juurde. Viru tänava ja Suure tänava ristmikul oli linna kirik ja selle juures linna turg. Suure tänava lõunaotsas paiknenud allalastav sild jäi ainsaks ühenduseks linnusega. Keskajal olid tänavad, eelkõige Suure tänava piirkonnas – sirgjoonelised ja moodustasid nelinurkseid hooneteplokke. Keskajal puudusid Narva tänavatel nimed, sest linn oli väike ja orienteeruti olulisemate ehitiste järgi. Keskaegses Narvas oli umbes 500–800 elanikku ja hooneid vastavalt 50–80. 16. sajandi keskel Narvas veidi üle 40 maja.
Linna südameks oli turuplats, mille äärde paigutusid teised olulised ühishooned nagu raekoda, vaekoda, gildihoone, linnakoguduse kirik.
Pärast Narva bastionide ehitamist Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi aastatel 1683–1704 suurenes vanalinna pindala umbes kaks korda. Linnamüüri ja bastionide vahele tekkinud vanalinna osa sai nime Uus linn. 17. sajandi II pooleks oli Narvast saanud kaunis barokklinn. Linna kutsuti kuninganna Kristiina krooni kalliskiviks.