cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tennisistide loend
S
Kadi Liis Saar* Arõna Sabalenka* Gabriela Sabatini* John Sadri* Dinara Safina* Marat Safin* María Sákkari* Pete Sampras* Julia Sampson Hayward - Arantxa Sánchez Vicario* Francesca Schiavone* Patty Schnyder* Anett Schutting* Monica Seles* Katrin Sepp* Laura Siegemund* Mattias Siimar* Melanie South* Sara Sorribes Tormo* Katarina Srebotnik* Ágnes Szávay* Michael Stich* Samantha Stosur* Ai Sugiyama* Helena Suková* Elina Svitolina* Robin Söderling
Helju Rebane
Looming
Debüteeris jutustusega "Väike kohvik" (1981), mis sai preemia 1983 Nooruse jutuvõistlusel, avaldas novellikogu "Väike kohvik" (1986).
Tennisistide loend
Š
Marija Šarapova* Lucie Šafářová* Karolina Šprem* Iga Świątek
Helju Rebane
Looming
Tema loomingut on avaldatud ajakirjades Looming ja Noorus. Kirjutab peamiselt ulmekirjanduse žanris. Suurima populaarsuse võitis fantastiline jutustus "Linn Altrusel" (1989). Kirjutab lihtsalt, selgelt ja säravalt.
Tennisistide loend
Z
Barbora Záhlavová-Strýcová* Klára Zakopalová* Zheng Jie* Jürgen Zopp* Vera Zvonarjova* Natasha Zvereva
Helju Rebane
Looming
Antoloogia Tuumahiid Triitium, (Kirjastus Fantaasia, 2017 Helju Rebase jutustused Taruaeg ja Minu pea)
Tennisistide loend
Ž
Slobodan Živojinović
T
Roscoe Tanner* Merilin Tipp* Friedrich Traun* Martina Trevisan* Jo-Wilfried Tsonga* Anna Tšakvetadze* Jakov Tširkin* Lesia Tšurenko* Meilen Tu* Feliks Tõnuri* Harry Tõnuri
U
Petra Uberalová
Einar Laigna
Einar Laigna (sündinud 8. juulil 1937 Tallinnas) on Eesti endine vaimulik ja ohvitser.
Tennisistide loend
V
Nicole Vaidišová* Alison Van Uytvanck* Fernando Verdasco* Natalja Vihljantseva* Guillermo Vilas* Andres Võsand
W
Stanislas Wawrinka - Yanina Wickmayer* Mats Wilander* Helen Wills Moody* Serena Williams* Venus Williams* Todd Woodbridge* Mark Woodforde* Caroline Wozniacki
Einar Laigna
Elukäik
Aastal 1965 astus ta õppima EELK Usuteaduse Instituuti. Ordineeriti 22. juunil 1967 aseõpetajaks ning määrati teenima EELK Varbla Urbanuse kogudust, EELK Karuse Margareeta kogudust ja EELK Hanila Pauluse kogudust. Aastal 1970 andis ta Hanila Pauluse koguduse võtmed kohalikku külanõukogusse ja sellega sulges EELK Hanila Pauluse kiriku. EELK Varbla Urbanuse kogudust ja EELK Karuse Margareeta kogudust teenis ta kuni aastani 1972.
Aastal 1972 lõpetas ta EELK Usuteaduse Instituudi. Ta oli 1973–1979 EELK Märjamaa Maarja koguduse õpetaja ning 1981–1983 EELK Ambla Maarja koguduse ja EELK Aegviidu Aleksandri koguduse õpetaja.
Aastatel 1978–1980 õppis ta katoliku kiriku põrandaaluses vaimulikus seminaris. ja oli 5 aastat misjonär Armeenia NSV-s.
Oli üks Eesti Humanitaarinstituudi asutajaid aastal 1988 (hiljem lahkus kolleegiumist). Ta õpetas seal keskaja ajalugu. Ta on lugenud kultuuriloo loenguid Tallinna Pedagoogikaülikoolis (hiljem Tallinna Ülikoolis) ja EBSis.
Aastal 1992 õppis ta Vatikanis. Ta on uurinud hilist Rooma impeeriumi, keskaja kultuuri ja kirikuajalugu.
Ta on esinenud ka üksikloengutega (nt Tallinna Rahvaülikoolis loengutega "Manipulatsioon ja psühholoogiline sõda" ja Tallinna Mustpeade Majas) ning arvukates raadiosaadetes. 2006./2007. aasta hooajal oli tal Tartu Pereraadios saatesari "Olemine ja olemasolemine". Sama saade on aastast 2009 tänaseni Pereraadio eetris.
Portaalis Objektiiv.ee on tal aastast 2017 oma videoloengute saade.
Aigi Vahing
Aigi Vahing (sündinud 3. augustil 1973 ) on eesti näitleja. thumb|250px|"Eesti otsib superstaari" 2007: Aigi Vahing, [[Luisa Värk, Birgit Õigemeel ja Jüri Nael]] Ta on näitlemist õppinud Los Angeleses. 2007. aastal juhtis Vahing koos Jüri Naelaga telesarja "Eesti otsib superstaari".
Einar Laigna
Sõjaväelasena
Aastatel 1991–1994 töötas ta Kaitseliidus.
Aigi Vahing
Tele- ja raadiotöö
Lisaks saatele "Eesti otsib superstaari" on Aigi Vahing ka varem telesaateid juhtinud, nende hulgas "Eesti muusikaauhinnad 2006", "Friik" ja "ZTV". Samuti on ta kaasa teinud Raadio 2 saates "Kahega lõunal".
Einar Laigna
Sõjaväelasena
Aastatel 1994–1997 oli ta Kaitsejõudude Peastaabi tagalaülem. Seejärel asus ta tööle Kaitseväe juhataja nõunikuna ja peainspektorina, kellena töötas 1. novembrini 2005.
Aigi Vahing
Filmid
Vahing on mänginud Eesti mängufilmis "Jan Uuspõld läheb Tartusse" (2007) ning lühifilmides "Anniversary" (2006) ja "Attraction" (2005).
Einar Laigna
Sõjaväelasena
Peainspektori ametis tehti talle 2001. aastal toimunud pildiskandaali ajal ülesandeks uurida Edgar Savisaare pildi tulistamist 1999. aastal Meegomäe lahingukoolis.
Aastal 1995 sai ta kapteni auastme ja 2000 majori auastme. 31. detsembril 2005 läks ta tegevteenistusest erru kolonelleitnandi auastmes.
Einar Laigna on Eesti Eruohvitseride Kogu esimees ja oktoobrist 2013 juhib Noorte Kotkaste Tallinna malevas 21. kooli rühma.
Poliitikuna
Alates 2012. aastast kuulub ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda.
Vaated
Einar Laigna järgi on religioon harmoniseerumine universumi korraga, mis pärineb universumivälisest allikast. Kultuur põhineb religioonil.
Kultuuri mõisteline edasiandmine toimib ainult eliidi puhul. Rahva hulgas säilitab seda kõige paremini rituaal. Traditsioon põhineb esivanemate autoriteedil, mitte ratsionaalsetel seletustel.
Arvamuste pluralism ja demokraatia on iseloomulik kultuuri allakäigule. Kõrgkultuur fikseerub lõplikesse vaidlustamatutesse formuleeringutesse, mis väljendavad tõde. Selle poliitiline väljendus on monarhia. Euroopa kultuuri kõrgaeg oli 13. sajand.
Korra ja kultuuri kaitsmiseks on vältimatu segadusekolded vägivallaga lämmatada. Seetõttu on rahva kaitsetahe kultuuri säilimiseks hädavajalik.
Kultuuri peab kehastama tugev riik ehk impeerium. Niisugune impeerium sünnib Euroopa Liidust, kuid see laguneb, kuna on ehitatud valele alusele.
Isiklikku
Einar Laigna oli 1960. aastatel Eesti esimene kulturist, kes treenis välismaiste treeningumeetodite järgi. Einar Laigna valmistab mõõku oma koduses töökojas Pääskülas. Tema valmistatud mõõku on kingitud väljapaistvatele sõjaväelastele, samuti organisatsioonidele ja asutustele (näiteks viitseadmiral Tarmo Kõuts, major Benno Leesik, Tori Eesti sõjameeste mälestuskirik, Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused ja veteranide klubi Wiking). Juunis 2006 esitleti (osalt tema enda valmistatud) mõõku ja teraskiivreid tema kollektsioonist näitusel Mauritiuse Instituudi ruumides.
Mitu aastat puhkas ta regulaarselt benediktlaste kloostris.
Paul Sammet
Paul Friedrich Sammet (6/19. oktoober 1910 Koluvere vald, Läänemaa – 3. detsember 1989) oli Eesti politseinik ja sõjaväelane (nooremleitnant).
Rick Joyner
Rick Joyner on USA karismaatiline jutlustaja.
Ta juhib organisatsiooni MorningStar Ministries, mille ta asutas 1985 koos oma abikaasa Julie Joyneriga. Ta on ka Lõuna-Carolina osariigi Fort Milli linna koguduse Heritage International Ministries rajaja, täitevjuht ja vanempastor.
Elulugu
Joyner kasvas üles perekonnas  Virginia osariigi Richmondi linnas. Ta ei käinud keskkoolis; ta väidab end olevat õppinud iseseisvalt entsüklopeediat lugedes. Ta sai keskhariduse, sooritades vastavad eksamid (GED) sõjalaevastikus, kus ta lühikest aega teenis. Joyner ütleb, et ta on noorena proovinud uimasteid. Jeesuse leidis ta Jeesus-liikumise kaudu. Ta uuendas oma usku 1970ndate alguses, kui tema ettevõte läks pankrotti.
Kogudus, mida ta juhtis 1970ndate lõpus Põhja-Carolinas Raleigh's, lagunes 1980. aasta paiku; mõne veebisaidi järgi alustas ta taas teenimist 1987. aasta paiku.
Ta on tihedalt seotud Lakelandi äratusliikumise endisest juhist evangelist Todd Bentleyga. Märtsis 2009 teatas ta oma rollist Bentley vaimuliku paranemise juhendajana.
Õpetus
Joyner peab end Jumalast inspireeritud prohvetiks, kes saab pidevalt uut jumalikku ilmutust. Joyner peab ilmutust, mida ta saab jumalikuks, niivõrd kui see pole Piibliga vastuolus. . Rühma usutunnistuses viidatakse sellele, et ei aktsepteerita ühtki Piibli-vastast õpetust, prohvetlikku kuulutust, nägemust vms, kuid rõhutatakse, et rühm püüab saada vaimuande. Rühm rõhutab prohvetlust.
MorningStari Ülikool
Ta juhib ka MorningStari Ülikooli ning organisatsioone Fellowship of Ministries ja Fellowship of Churches. Ta toimetab väljaandeid The MorningStar Journal ja The MorningStar Prophetic Bulletin. Organisatsioonil on harud Põhja-Carolinas Charlotte'is, Wilkesborol, Wilmingtonis ja Winston-Salemis.
Joyneri juhitud kogudus on tuntud konverentside ja ülistusmuusika poolest. Selle eesmärgiks on kuulutatud Piibli kuulutamine. Joyner koolitab ka koguduste juhte ning töötab koostöös kohalike juhtidega, et kogudust ette valmistada nn viimsete aegade lõikuseks.
Alfred Hirv
Alfred Aleksander Hirv (26. märts 1880 Petseri lähedal – 26. mai 1918 Pihkva) oli eesti maalikunstnik.
Rick Joyner
Raamatud
Ta on nõutud kõneleja rahvusvahelistel konverentsidel.
Alfred Hirv
Maalinud realistlikus akadeemilises laadis natüürmorte ja portreid ning maastiku ja olustikupilte.
Rick Joyner
Raamatud
Hulk tema raamatuid räägib prohvetlikust teenimisest tänapäeva kirikus, sealhulgas "The Harvest" ja "The Final Quest", mis põhinevad taevastel ilmutustel, mida ta väidab end olevat saanud. Ta rõhutab alati, et prohvetlik ilmutus ei saa olla Pühakirjaga vastuolus.
Alfred Hirv
Esmaesinemine 1897 Tartus baltisaksa kunstnike näitusel. Osales paljudel Peterburi kunstinäitustel. Oli Peterburi Kunstnike Seltsi liige.
Argentiina dogi
Argentiina dogi aretati 1920. aastal. Tõu aluseks võeti Cordoba võitluskoer – valge mastifitüüpi koer, keda kasutati härja- ja koeravõitlustel. Argentiina dogi on hea jahipartner, ustav koduvalvur ja tema hoolde saab ka lapsi jätta. Uue koeratõuna tunnistati 1973. aastal.
August Eljari
August Eljari (kuni 1940. aastani August-Johannes Eichelmann; 27. juuni 1904 Tartu – 25. september 1988) oli eesti filmioperaator.
Eesti tähestik
Eesti tähestik on eesti keele ülesmärkimiseks kasutatavate tähtede komplekt. See põhineb ladina tähestikul, mis on kohandatud eesti keelele.
Eesti tähestikus on 27 tähte:
Aa, Bb, Dd, Ee, Ff, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Rr, Ss, Š|Šš, Zz, Ž|Žž, Tt, Uu, Vv, Õ|Õõ, Ä|Ää, Ö|Öö, Ü|Üü.
Cc, Qq, Ww (kaksisvee), Xx ja Yy (üpsilon ehk igrek) on harilikumad võõrtähed, mida kasutatakse ainult võõrnimede, võõrnimetuletiste ja võõrkeelsete sõnade (tsitaatsõnade) kirjutamiseks. Varem, gooti kirja kasutamise ajal, kasutati eesti tähestikus w-d ja v oli võõrtäht, mida kasutati põhiliselt antiikvas ladinakeelsete sõnade kirjutamiseks.
Koos nendega on eesti tähestikus 32 tähte. Aa, Bb, Cc, Dd, Ee, Ff, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Qq, Rr, Ss, Šš, Zz, Žž, Tt, Uu, Vv, Ww, Õõ, Ää, Öö, Üü, Xx, Yy.
Ff (eff), Šš (šaa), Zz (zett) ja Žž (žee) esinevad ainult võõrsõnades ja võõrnimedes.
Ilma nendeta on eesti tähestikus 23 tähte:
Aa, Bb, Dd, Ee, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Rr, Ss, Tt, Uu, Vv, Õõ, Ää, Öö, Üü.
Rick Joyner
Raamatud
"The Final Quest" (1997) on esimene raamat kolmeosalises sarjas. Ta räägib nägemuste seeriast, mis tal enda sõnul on olnud. Ühed on seda raamatut kindlalt aktsepteerinud, teised on selle sama  kindlalt tagasi lükanud. Raamatus on hulk seiku, mis on konservatiivsete evangeelsete kristlaste silmis kahtlased. Paljud neist kahtlustest tulenevad sellest, et Joyner väidab, et ta on viidud taevasse, kus ta on vestelnud Jeesuse ja pühakutega. Raamat räägib vaimulikust sõjast ning peastest "kodusõjast" kiriku sees, kus tõelised ja ustavad pühad jäävad püsima ning need, kes on ballastiks, langevad ära. Raamat räägib ka "troonisaalist", kus Joyner nägi pühakuid erinevail positsioonidel, ühtesid "rumalate neitsitena" troonist kaugel, teisi "võitjatena" troonidel Jeesuse trooni lähedal. Joynerile sai ilmseks, et paljud, keda ta pidas maa peal suurteks kristlikeks juhtideks, olid Jumala silmis tegelikult kõige väiksemad, ja mõned, keda ta pidas "eikeegiteks", olid tegelikult Jumala riigis suurimad kuningad. Joyner nägi üht meest, keda ta oli pidanud oma õpetuses "rööbastelt välja jooksnuks", istumas suurel troonil troonisaali kõrgeimas osas. Arvatakse, et ta peab silmas William Branhamit (kuigi Joyner tema nime ei maini, teeb tema kirjeldus selle ilmseks).
Mõned soovivad, et Joyner oleks raamatu kirjutanud ilukirjandusteosena, et seda saaks müüa laiemale avalikkusele ning saaks vältida poleemikat; teised, sealhulgas autor, ütlevad, et autor ei saa valetada selle kohta, mis temaga on juhtunud. Joyner on kirjutanud, et ta pole täiesti kindel, kas ta vestles tõeliste isikute või nende kujutistega.
Morningstar annab välja kvartaliajakirja Prophetic Journal.
Heritage USA
Aastal 2004 ostis MorningStar osa Heritage USA kompleksist (mille olid algselt rajanud Jim Bakker ja PTL Fort Millil), sealhulgas Heritage Grand Hotel, mida renoveeritakse konverentsikeskuseks ja teenimisbaasiks. Kompleksile pandi uueks nimeks  Heritage International Ministries ehk H.I.M.
Joyneri organisatsiooni on sageli segi aetud Morning Star Internationaliga, mida juhib Rice Broocks. Sellepärast nimetati viimane hiljuti ümber  Every Nationiks.
Kriitika
Joyneri kriitikud peavad teda muu hulgas nelipühi "kolmanda laine" neokarismaatiliseks gnostikuks, kes lisab Piibli ilmutusele "uut teadmist". Tema õpetust on nimetatud ebajärjekindlaks ja otseselt ohtlikuks. Kriitikute meelest eitab tema õpetus Jeesuse ihulist ülestõusmist.
Joynerit on kritiseeritud ka sellepärast, et ta kuulub johanniitide ordusse, mida mõned kristluse harud peavad kristlastele ebasobivaks.
Bulgaaria peaminister
Bulgaaria peaminister on Bulgaaria valitsusjuht, alates 1879. aastast täidesaatva võimu kõrgeim esindaja.
Rick Joyner
Kriitika
Aastal 1998 kritiseeriti Joynerit tugevalt selle eest, et ta 31. detsembril 1997 ennustas, et California lõunaosa tabab üheksa kuu jooksul rea katastroofe, sealhulgas terrorirünnakuid Los Angelese lennujaamale ja maavärinat, mis muudab Surmaoru järveks. Ennustused ei täitunud. Oma vastuses ütleb Joyner, et kuulutatud tähtpäev puudutab seda, millal ennustatud sündmused kõige varem aset leiavad, ning ta soovib, et ennustatud sündmused viibiksid või leeveneksid muu hulgas inimeste pöördumise ja kahetsuse pärast.
Aruaia
Aruaia on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Rick Joyner
Isiklikku
Tal on viis last: Anna, Aaryn, Amber, Ben ja Sam.
Aruaia
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Originaal
Originaal (ladina keeles originalis, prantsuse keeles original) on algne, personaalne, kaasasündinud või loodud objekt.
Schopenhauer (1788-1860) ütleb (Vierf. Wurzel des Satzes vom zureich. Grunde S. 103): ''das mit Hilfe anschaulicher Vorstellungen operierende Denken ist der eigentliche Kern aller Erkenntnis, indem er zurück geht auf die Urquelle; auf die Grundlage aller Begriffe. Daher ist es der Erzeuger aller wahrhaft originellen Gedanken, aller ursprünglichen Grundansichten und aller Erfindungen, sofern bei diesen nicht der Zufall das Beste getan hat.«
Kirjanduses vastandatakse originaali kui algkuju ehk algupärandit tõlkele või tõlgendusele.
Cato kirjad
"Cato kirjad" (Cato's Letters) on seeria esseid vabadusest, tsivilisatsioonist ja religioonist, mis ilmusid aastatel 1720–1723 ajakirjas London Journal (hiljem ka ajakirjas British Journal). Nende 144 essee autorid olid John Trenchard ja Thomas Gordon, kes kasutasid ühist pseudonüümi Cato, viidates sellega Cato Nooremale.
"Cato kirjad" mõjutasid tugevalt 18. ja 19. sajandi poliitilist ja majandusfilosoofiat.
Superstar
Superstar (nüüd Pascal Lota) on kiire parvlaev, mis aastani 2015 kuulus Eesti laevakompaniile Tallink. Laev ehitati 2008. aastal Fincantieri laevatehases Anconas Itaalias. Laev sõitis liinil Tallinn–Helsingi kaubamärgi all Tallink Shuttle. Superstari ristiema on Eesti tennisist Kaia Kanepi. Laeva sisekujunduse autorid on itaalia disainerid Carlo Ciribi ja Alessandro Cestaro.
Superstar anti Tallink Grupile üle 8. aprillil 2008 ning tegi 21. aprillil esimese reisi. 30. aprillil tabas laeva tehniline rike ning järgmised kaks reisi tühistati. Laeval on ka mitu sõsarlaeva: Finlandia, Moby Wonder ja Moby Aki.
Novembris 2015 müüs Tallink laeva 91,5 miljoni euroga ettevõttele Medinvest SpA (Corsica Ferries Grupp), kuid Superstar jäi prahilepingu alusel Tallinn-Helsingi liinile kuni uue laeva valmimiseni jaanuaris 2017.
Vasavere
Vasavere on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Illuka valda.
Külas asuvad mitmed Kurtna järvestiku järvedest (nt Aknajärv, Liivjärv, Mätasjärv, Nootjärv, Pannjärv, Piirakajärv ja Rääkjärv). Külast voolab läbi Vasavere jõgi.
Küla järgi on nime saanud Haljala lademe Vasavere kihistu.
ARM (arvutiarhitektuur)
ARM (algselt Acorn RISC Machines, hiljem ka Advanced RISC Machines ) on kärbitud käsustikuga arvutiarhitektuur, mida arendab ARM Holdings. Tänu ARM-protsessorite lihtsusele on need sobivad madala voolutarbega rakenduste jaoks nagu mobiiltelefonid ja muud väikesed seadmed.
Umbes 95% mobiiltelefonidest kasutab ARM-i väljatöötatud protsessorit. ARM-i protsessoreid kasutatakse manussüsteemides: pihuarvutites, mobiiltelefonides, muusikamängijates, mängukonsoolides, kalkulaatorites ja arvuti- ja võrgutarvikutes.
ARM-i arhitektuur on litsentseeritav. Mõned tuntumad ARM-i kliendid on Apple Inc., Broadcom, Cirrus Logic, Digital Equipment Corporation, Freescale, Intel, LG, Marvell Technology Group, Microsoft, NEC, Nuvoton, Nvidia, Qualcomm, Samsung, Sharp, Texas Instruments ja Yamaha.
ARM ise protsessoreid ei arenda, aga seda teevad ARM Holdings alltöövõtjad ja teised volitatud tootjad. ARM Holdingsi enda tehtud on ARM7, ARM9, ARM11 ja Cortexi tootepered. Mõned tuntumad teiste tootjate tehtud protsessorid on DEC StrongARM, Freescale i.MX, Marvell (algselt Intel) XScale (põhineb ARM v5 -l ), Nintendo, Nvidia Tegra, ST-Ericsson Nomadik, Qualcomm Snapdragon, Texas Instruments-i OMAP seeria ja Apple A4.
Ajalugu
ARM ajalugu algas 1979. aastal, mil loodi Inglismaal Cambridge'is firma Acorn Computers. Acorn tootis algul koduarvuteid. Tugeva konkurentsi tõttu hakkas Acorni meeskond keeruliste käsustikega protsessorite asemele midagi uut mõtlema ja selleks loodi uurimisprojekt. Selle projekti tulemusel sündiski esimene ARM (Acorn RISC Machine) protsessor. 1985. aastal lasid nad välja esimese 26-bitise protsessori. Sellel oli 25 000 transistori, mis oli isegi tolle aja kohta väga vähe, kuid siiski oli jõudluselt samaväärne Intel 80286 protsessoriga (134 000 transistori ).
1987 lasti välja ARM versioon 2, millel oli kaasprotsessori tugi. Hiljem arendati selle põhjal ARM versioon 3, millele lisati sisemine vahemälu.
1990 lõid Apple, VLSI Technology ja Acorn ühisettevõtte ARM, mis tähendas nüüd Advanced RISC Machines.
1996 lasti välja ARM protsessorite neljas põlvkond. Suurim uuendus selles versioonis oli Thumb 16-bitise pakitud käsustiku lisamine. Thumb -i kood võtab 40% vähem ruumi võrreldes 32-bitise koodiga. Levinuim neljanda põlvakonna protsessor on ARM7TDMI, mida kasutab näiteks Apple iPod.
1999 lasti välja ARM protsessorite viies põlvkond, mis lisas ARM protsessoritele digitaalse signaalitöötluse ja Java baitkoodi laiendused. Tuntuim viienda põlvkonna implementatsioon on XScale protsessor.
2001 väljastati ARMv6, mis lisas SIMD käsustiku, TrustZone virtualiseerimistehnoloogia ja mitme protsessori toe. Parandati ka Thumb tehnoloogiat.
2006 ilmus ARM seitsmes põlvkond. See sisaldab parandatud SIMD käsustikku ja parandatud ujukoma tuge.
ARM ärimudel
ARM ei tooda ise füüsilisi protsessoreid, vaid ainult loob ja hooldab arhitektuure ning volitatud tootjad teevad nende arhitektuuride põhjal konkreetseid protsessoreid. Protsessorite põhjal luuakse konkreetsed seadmed.
Arhitektuur
ARM arhitektuur määrab ära kuidas ARM protsessor peab käituma. Arhitektuur sisaldab:
Iga arhitektuuri versioon määrab süsteemi omadused:
Arhitektuur võib määrata ära ka erinevad laiendused. Arhitektuuri muudatused eri versioonides on tavaliselt tagasiühilduvad eelmisete versioonidega.
Protsessor
Protsessor on konkreetne implementatsioon mingist arhitektuurist. Näiteks ARM1156T2(F)-S on ARMv6 arhitektuuri implementatsioon, millele on lisatud Thumb-2(T2), Ujukoma üksus (FPU)(F) ja SIMD(S), vastavalt tähistele protsessori nimes. Samast arhitektuurist võib olla palju implementatsioone.
Seade
Seadmetes on tavaliselt ARM-protsessor ja selle lisad ühendatud ühte süsteemikiipi. Seadme arenduse ajal lisatakse erinevad kiibid vastavalt vajadusele. Seetõttu võivad erinevad seadmed põhineda samal protsessoril, kuid millel on näiteks erinev vahemälu suurus.
Näiteks võivad seadmel olla järgmised komponendid:
Profiilid
Alates ARM 7. põlvkonnast on sellel profiilid erinevate rakendusvaldkondade jaoks.
Käsustik
Lihtsus
Töö
Tingimuslik täitmine
ARM protsessorites ei kasutata tingimuslikku täitmist ainult hargnemiste(tingimuslausete) korral, vaid kõikide käskude korral. Selleks lisatakse igale käsule 4-bitine tingimuskood. Käsk kas täidetakse või ei täideta vastavalt sellele, milline on N, Z, C ja V tähiste väärtus programmi oleku registris (Current Program Status Register(CPSR)).
Näide. Eukleidese algoritmi põhjal C-keeles näeb kood välja selline: ARM assembleris näeb sama kood välja selline: käske täidetakse ainult siis, kui  ja   on võrdsed. Hargemist ei toimu kui  ja   pole võrdsed.
Jazelle
Jazelle võimaldab täita Java baitkoodi otse ARM-protsessoril.
Thumb
Thumb on käsustiku olek. Selles olekus käsustik sisaldab muutuva pikkusega käske – 16–32 bitti. Lühem käsukood annab parema jõudluse. Thumb olekus 16-bitistel käsukoodidel on väiksem funktsionaalsus. Tinglik täitmine on lubatud vaid hargnemiste korral.
Thumb-2
Thumb-2 laiendab nii ARM kui Thumb käsustikku, lisades bitivälja manipuleerimise, tabeli hargnevused ja tingliku täitmise.
Kaarlimõisa
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
ARM (arvutiarhitektuur)
NEON
On kombineeritud 64- ja 128-bitise SIMD käsustik, mis annab kiirenduse meedia ja signaalitöötlusele.
TrustZone
ARM TrustZone® tehnoloogia on süsteemikeskne lähenemine rakenduste turvamiseks nagu rahaülekanded, DRM ja veebiteenused. TrustZone tehnoloogia on tugevalt integreeritud A-profiili protsessoritesse.
Täitmise keelamine
Alates ARMv6 on ka ARM protsessoritel nn NX-bit, mis märgib teatud mälupiirkonnad mittetäidetavaks.
Toetavad operatsioonisüsteemid
ARM-arhitektuuri toetavad paljud operatsioonisüsteemid. Esimesed ARM-põhised arvutid kasutasid operatsioonisüsteemi Arthur, millest arenes välja RISC OS.
Manusopsüsteemid
Windows CE, Symbian OS, eCos, INTEGRITY, Nucleus PLUS, MicroC/OS-II, QNX, RTXC Quadros, ThreadX, VxWorks.
UNIXi-laadsed
Android, Apple iOS, WebOS (Palm), GNU/Linux, BSD, Plan 9 (Bell Labs), Inferno, Solaris.
Personaalarvuti opsüsteemid
samuti OpenSolaris.
Optiline koherentstomograafia
pisi|Optilise koherentstomograafiaga saadud kujutis sõrmeotsast pisi|Tüüpiline ühepunktilise OCT optiline skeem. Seadme liigutamisel piki nahka saab mitteinvasiivselt naha läbilõike kuni 3 mm sügavuseni Optiline koherentstomograafia (OCT) on interferomeetriline mitteinvasiivne meetod, millega saab uurida naha või muude kudede ehitust kuni 2–3 mm sügavuseni mikromeetrites mõõdetava lahutusvõimega. Esmakordselt demonstreeriti meetodit 1991. aastal pikisuunalise lahutusega ~30 µm. Seoses lairibaliste valgusallikate (eriti heledate valgusioodide) kasutuselevõtuga saavutati 2001. aastal mikromeetrist täpsem lahutus. Praeguseks on OCT kasutusel laialt aktsepteeritava pilditehnikana, eriti oftalmoloogias ja teistes biomeditsiinirakendustes.
Teooria
Michelson-Morley interferomeeter annab interferentspildi ainult juhul, kui valguse läbitavate teepikkuste erinevus kummaski interferomeetri õlas on väiksem kui valgusallika koherentsuse teepikkus. Näiteks koherentne laserivalguse kasutamisel optiliste teepikkuste erinevus olla meetrites või isegi kilomeetrites, aga mittekoherentse hõõglambi kasutamisel kaob interferentspilt juba mõnemikromeetrise erinevuse korral. OCT kasutabki mittekoherentset valgust, et eristada kudedest tagasi hajunud valgust sügavuse järgi: võrdlusõla pikkuse muutmisel anduri registreeritav valgustugevuse võnkeamplituud vastab koest sellelt sügavuselt tagasi hajunud valguse hulgale.
Roovialune
pisi|Roovialune Saksamaa linnaelamus Roovialune oli lahtise koldega lameda või võlvlaega tulekindel köögiruum, roovialuses paiknes tavaliselt ka tubasid kütva suitsuahju suu.
Algselt oli roov lahtise kolde kohal paiknev vitstest punutud ja saviga tulekindlaks muudetud kate, Eestis leidus selliseid rannarootslaste aladel.
Kesk-Euroopas arenes roovist mantelkorsten, milles lagi ahenes korstnaks, ulatudes läbi katuse. Sellisena ehitati keskajal Baltimaades linna- ja mõisa elamud. 19. sajandi keskpaigani ehitati roovialuseid ka kõrtsides. Eesti talurahvas roovialusega elamuid peaaegu ei ehitanud. Vähesel määral leidus neid Saaremaal, harva ka Lõuna-Eestis. Rohkem ehitati roovialusega elamuid Läti lääneosas ja Kuramaal.
Marie Antoinette
thumb|Marie Antoinette, [[Prantsusmaa ja Navarra kuninganna]] Marie Antoinette (saksa Maria Antonia von Österreich, prantsuse Marie-Antoinette d'Autriche; 2. november 1755 Viin – 16. oktoober 1793) oli Prantsusmaa ja Navarra kuninganna 1774–1790, Louis XVI abikaasa. Ta sündis Saksa-Rooma keisri Franz I ja Maria Theresia peres. 14-aastaselt abiellus ta tulevase Prantsusmaa kuninga Louis XVI-ga. Ta on tuntud eeskätt paljude legendide järgi (mida mitmed ajaloolased peavad selgelt liialdusteks) ja oma surma tõttu: ta giljotineeriti Prantsuse revolutsiooni ajal 1793. aastal riigireetmise eest.
Noorus
thumb|12-aastane Marie Antoinette
Marie sündis Viinis Hofburgi lossis. Ta oli viieteistkümnes laps ja üheteistkümnes (viimane) tütar Franz I ja keisrinna Maria Theresia peres. Õukondlased nimetasid Mariat väikeseks, kuid terveks printsessiks. Tema õdede-vendade hulka kuulusid muu hulgas vanem õde Maria Carolina, noorem vend Maximilian, kolm vanemat venda Joseph, Leopold ja Ferdinand Karl.
Legend räägib, et Marie ja Wolfgang Amadeus Mozart kohtusid lapsepõlves, kui Mozart andis lühikese kontserdi keiserlikule perele. Kui keisrinna küsis, mida Mozart soovib esinemise eest saada, lausus noor helilooja, et tahab Mariaga abielluda.
Marie õed abiellusid kõik kiiresti Euroopa kuninglike õukondade peadega: Maria Christina Hollandi regendiga; Maria Amalia Parma vürstiga; ja Marie lemmikõde Maria Carolina Napoli kuninga Ferdinandiga.
Aastal 1748 sõlmiti Aacheni vaherahu, mis lõpetas peaaegu sajandi kestnud konflikti Austria ja Prantsusmaa vahel. Et säilitada sõlmitud rahu, pani Austria ette, et Louis XV järeltulija – pojapoeg Louis-Auguste – abiellub ühega Maria Theresia tütardest. Kuna Maria vanemad tütred Johanna Gabriella ja Maria Joseph surid rõugetesse (vastavalt 1762 ja 1767), siis järjekord jõudis Marie kätte. Järgnesid pikad läbirääkimised ning lõpuks Louis XV soostus Austria lepinguga 1769. aastal. Pärast abielulepingu allkirjastamist tõdes Theresia, et tema tütar ei tunne hästi prantsuse keelt ega kombeid ning selleks palgati eraõpetajad, kes õpetasid Mariele prantslaste kombeid.
Dofiin
16. mail 1770, kui Marie oli 14-aastane, peeti pulmad.
Marie Antoinette'i ei huvitanud poliitika – võib-olla tal polnud piisavalt teadmisi. Tema ema saadik krahv Mercy d'Argeneau, kes saadeti Marie järele luurama, kandis ette, et Marie on sügavas depressioonis ega ürita teha midagi, et Austria mõju maksma panna.
Louis-Auguste'i ja Marie Antoinette'i elu muutus, kui 10. mail 1774 suri kuningas Louis XV rõugetesse. Õukondlased vandusid truudust uuele kuningale Louis XVI-le ja kuningannale Marie Antoinette'ile, kes oli sel ajal 19-aastane.
Kuninganna
Antoinette'i sõprusringkond oli väga kinnine ning see põhjustas Versailles' lossis rahutusi.
Mõjutatuna oma abikaasa nooremast vennast Artois' krahvist, hakkas Antoinette maskeeritult külastama Pariisi ooperiballe. Troonil olles elas ta luksuslikku elu: ostis riideid, teemante ning võttis osa õnnemängudest.
Louis XVI valitsusajal oli Prantsuse riik pankroti äärel. Eelnevate kuningate – Louis XIV ja Louis XV – sõjad olid riigilt võtnud palju raha. Samuti mõjus riigile halvavalt suur rahaline toetus Ameerika revolutsionääridele, kes üritasid saavutada sõltumatust Suurbritanniast.
Marie ja Louis XVI esimene laps sündis pärast 8-aastast abielu 19. detsembril 1778. Tütre nimeks sai Marie-Thérèse-Charlotte. Seejärel sündisid Louis-Joseph (sündinud 1781), Louis-Charles (1785) ja Sophie-Béatrix (1786).
Antoinette pühendus oma laste kasvatusele, samuti toetas ta heldelt igasugust heategevust.
Revolutsioon
14. juulil 1789 marssis suur rahvahulk Pariisis asuva Bastille vangla juurde, kus tol ajal hoiti vaid seitset vangi. Valvurite vastupanu murti ning vangla komandant markii de Launay arreteeriti. Konvoi saatel raekoja poole liikudes langes markii rahvahulga viha alla ning lintšiti. Kuninga õukonda jõudsid uudised alles hilja õhtul. Selle peale olevat Louis XVI küsinud, et kas see on kodanike mäss; hertsog Rochenfoucauld-Liancourt vastanud, et see on revolutsioon.
10. augustil 1792 rünnati Tuileries' paleed, kus elas kuningas ja Louis XVI oli sunnitud otsima kaitset Rahvuskonvendilt. 13. augustist kuulutati kuningas ja tema perekond ametlikult vangideks. Algul hoiti neid Luxembourgi palees, hiljem Temple'is. 21. septembril 1792 kuulutati välja Prantsusmaa vabariik.
Amoeba guttula
Amoeba guttula Duj. on protistide liik amööbi perekonnast.
Marie Antoinette
Hukkamine ja matused
Kell 12.15 Marie Antoinette hukati. Marie Antoinette, Louis XVI ja madame Elisabeth (Louis' õde) maeti massihauda tänapäeva Madeleine'i kiriku lähedale. Kui Bourbonide dünastia taastati, siis üritati leida ka nende surnukehad. 21. jaanuaril 1815, rohkem kui 20 aastat pärast Antoinette'i surma, kaevati tema põrm üles ning maeti Saint Denis' basiilika krüpti, mis oli traditsiooniline Prantsuse monarhide viimne puhkepaik.
Amoeba guttula
Rakk on kulgemise ajal nuiakujuline (munajas). Sageli esineb nibutaolisi sakke. Jämedas otsas on suhteliselt vähe suuri graanuleid, peenemas otsas neid ei ole.
Sellel liigil kulendid puuduvad. Kulgeb ektoplasma lainelise paisumise abil. Kulgemine on kindla suunaga. Ta liigub jäme ots ees.
Rakutuum on vesikulaarne.
Eluneb magevees taimede juures.
Bullmastif
pisi|Kaheaastane isane bullmastif Bullmastif on suurekasvuline tömbi koonuga koeratõug.
Bullmastif aretati 19. sajandi Inglismaal inglise mastifist ja inglise buldogist. Aretustöö eesmärk oli saada valvekoer, kes kaitseks jahipidamiseks kasutatavaid kinnistuid röövpüüdjate eest. Puhtaverelise tõuna tunnustati seda 1924. aastal.
Šaukotase vald
Šaukotase vald (leedu keeles Šaukoto seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 151 km². 2011. aasta seisuga elas seal 997 inimest. Valla keskuseks on Šaukotase alev (2011. aastal oli seal 445 elanikku), vallamaja aadress on Šiaulėnų g. 27. Vallavanem on Albinas Augustis.
Lisaks küladele on vallas ka Baublė huutor (aastal 2011 seal elanikke ei olnud).
NSV Liidu Siseministeerium
NSV Liidu Siseministeerium (vene keeles Министерство внутренних дел СССР, lühend МВД) oli Nõukogude Liidu keskne siseturvalisuse, riikliku julgeoleku, kinnipidamiskohtade haldamise ja tuleohutusealase järelevalvega tegelenud keskasutus aastatel 1946–1991.
1947
NSV Liidu SMi organisatsioon, seisuga 1. jaanuar 1947:
20. jaanuaril 1947 NSV Liidu MN määrusega allutati seni Eesti, Läti, Leedu ja Lääne-Ukraina ning Lääne-Valgevene piirkondade NSV Liidu Siseministeeriumi alluvuses olnud bandititismi vastu võitlemise Peavalitsuse 1. (Ukraina ja Moldaavia) ja 2. (Baltimaad ja Valgevene) osakonnad NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumile, kuna ainult nendes piirkondades toimunud relvastatud vastupanuvõitluse vastase võitlusega hakkas tegema mitte korrakaitsega tegelev ametkond, vaid riikliku julgeolekut tagav RJM, milles loodi Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2-N osakond (отдел 2-Н МГБ). Sama alluvusvahekorra muutus toimus ka vabariikliku SM tasemel, kus Eesti NSV SM alluvusest anti bandititismi vastu võitlemise jaoskonna isikkoosseis Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi alluvusse.
Muudatuste kronoloogia:
1949
13. oktoobri 1949 NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsusega liideti NSVL RJM-iga seni NSVL SM-i koosseisus olnud NSV Liidu Piirivalveväed ning miilits. Muudatuste tulemusena muutus Siseministeeriumi kinnipeetute haldamise ja Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi ainult riikliku julgeolekuga tegelevateks asutusteks.
1950
14. juulil 1950 anti NSVL MN määrusega nr 3077-1286сс NSVL SM süsteemist NSVL RJM alluvusse eriasumisele (спецпоселения) saadetute järelevalve, milleks moodustati RJM 9. Valitsus – "asumisele saadetute, väljasaadetute ja eriasulate elanike järelevalveks" (по надзору за ссыльными, высланными и спецпоселенцами)
1953
Juhid ja struktuur: 15. märtsil 1953 määrati NSV Liidu siseministriks kohakaasluse alusel NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja Lavrenti Beria, kes oli ametikohal kuni 1953. NSV Liidu riigipöördeni ja vahistamiseni 26. juunil 1953.
Endised abiteenistused A, B V ("А", "Б" jne) hakkasid kandma numbrilisi tähiseid 1, 2, 3, Eriosakondade (спецотдел) nimetusi.
1988
15. november 1988 loodi NSVL SM käskkirjaga NSV Liidu Siseministeeriumi 6. Valitsus (organiseeritud kuritegevuse vastaseks võitluseks)(6-е управление МВД СССР)
1989
Vene NFSV SM siseministriks määrati:
Rausvere
Rausvere on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse valla põhjaosas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Illuka valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rausveres 36 elanikku, neist eestlasi 24 (66,7%).
Vappu Thurlow
Vappu Thurlow (sündinud 30. aprillil 1960 (vaadatud 08.10.2022)) on eesti kunstikriitik, näituste kuraator ja tõlkija.
Lõpetas 1984 Tartu Ülikooli kunstiajaloolasena ja 1994 Kesk-Euroopa Ülikooli Prahas.
Tavariisikas
Tavariisikas (Lactarius trivialis) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv laialt levinud seen.
Levila ja kasvukohad
Tavariisikas on Eesti metsades tavaline ja rohke saagikusega. Kasvab noortes ja niisketes okas- ja lehtmetsades ning rabades.
Välimus
Tavariisikas on suur ja lihakas lillakashall söögiseen. Seene kübar on noorena kumer, vananedes lamenev, väga vanad seened muutuvad lehterjaks.
Seen on limane, niiske ilmaga väga limane. Eoslehekesed on valged või valkjaskollakad, hele jalg on ühtlaselt jäme ja seest õõnes.
Viljaliha on paks ja valge, murdub kergesti. Värske seene lõikepinnalt nõrgub säravvalget mõrkjat piimmahla, mis keetmisel muutub halliks.
Kasutamine
Tavariisikaid tuleb mõrkja maitse eemaldamiseks keeta (umbes 5 minutit). Keeduseened sobivad soolamiseks ja muul moel kasutamiseks (kastmed, vormiroad, seenekotletid, salatid jms.)
Karoliine hõbelõng
"Karoliine hõbelõng" on 1984. aasta muinasjutuline muusikaline mängufilm lastele. Selle on lavastanud Helle Karis, sellele muusika kirjutanud Olav Ehala ja tantsud seadnud Mait Agu.
Sisu
Allegoorilises loos tuleb Karoliinel teel iseendani esmalt rinda pista Petumeele (Luule Komissarov) ja Libekeelega (Ines Aru), kes kuningatütre sohu juhatavad. Järgnev on kui läbilõige eesti mütoloogiast. Karoliine ja talle järgnev kerjuseks maskeerunud Kaspar katsuvad üheskoos jõudu Näkiga (Heli Kohv) ning lahutavad kaks vana vimmameest, Mülkakolli (Jüri Vlassov) ja Laukakolli (Mihkel Smeljanski), kes kuidagimoodi ei suuda omavahel järve jagada. Müstikat lisab salalike laugaste ja põlislaante vahel uneaur, mis iga elusolendi magama paneb ja unne jätabki. Võidetakse seegi katsumus. Koos jõutakse viimaks sügavasse metsa, kus Karoliinel tuleb taas võidelda hirmu ja isekusega ning riskida eluga, et päästa nõidusest Libahunt.
Pärast röövlite (Tõnu Kark, Jüri Krjukov, Ain Lutsepp, Ago Roo, Urmas Kibuspuu, Väino Laes) kätte langemist ja röövlikamba ülekavaldamist jõuab Karoliine koos Kaspariga viimaks tagasi koduradadele, kus lossi lähedal seisvas püstkojas püüab vokil hõbelõnga ketrata, kuid see ei õnnestu tal. Ent siis ilmub keegi kaunis daam – endine Libahunt, kes õpetab Karoliine samuti ketrama ning ta mõistab, et elu mõte on armastuses ja töös. Karoliine ja Kaspar abielluvad.
Muusikast
Nii nagu sama loomingulise meeskonna eelmise töö, filmi  Nukitsamees" puhul, on ka selle filmi muusikat hiljem korduvalt plaadistatud ja esitatud. Ansambli Kiigelaulukuuik repertuaaris on Vokilaul" ja  Lambalaul". Lauluvõistlustel (näiteks ETV  Laulukarussell ja  Kaks takti ette") on läbi aastate korduvalt esitatud Näki laulu". Kiigelaulukuuik on plaadistanud ja esitanud ka filmist välja jäänud laulu Armastus on hõbeniit", mille helilooja Olav Ehala kasutas hiljem ära haldja soololauluna muusikali  Nukitsamees" lavaversioonis (Rahvusooper Estonia 1998 ja Vanemuine 2010). Olav Ehala kogumikplaadil sarjas  Eesti kullafond" leidub ka filmis Ele ja Kaja Kõlari lauldud  Unemaa".
Erik Satie
thumb Erik Alfred Leslie Satie [sat'i] (17. mai 1866 – 1. juuli 1925) oli prantsuse helilooja ja pianist. Ta kirjutas ka muusikaalaseid artikleid pseudonüümi Virginie Lebeau all.
Karoliine hõbelõng
Vastuvõtt
Film "Karoliine hõbelõng" on sageli jooksnud televisioonis ning see on filmisõpradele hästi teada linalugu. Raamatus "Eesti film" avaldatu põhjal selgub, et omaaegses kriitikas heideti linateosele ette fragmentaarsust, hakitust ja omavahel sobimatute show-numbrite rittaseadmist.
Erik Satie
Elulugu
Satie sündis Prantsusmaal Alam-Normandias Honfleuris 17. mail 1866. Satie' isa oli muusikakirjastaja, ema oli helilooja ja pianist.
Satie õppis mõne aja (1883–1884) Pariisi konservatooriumis.
Ta ei olnud üksnes helilooja, vaid esines ka pianistina, kuigi ta tegi seda peamiselt rahapuudusel Montmartre'i kohvikutes ja kabareedes.
Satie kirjutas teatri- ja balletimuusikat, samuti klaverimuusikat.
Tema helilooming on originaalne, humoorikas, sageli veider, ning väga minimalistlik.
Satie' muusikat nimetatakse tema enda eeskujul ka "mööblimuusikaks" (musique d'ameublement) sest ta ei olnud mõeldud kuulamiseks, vaid igapäevaelu taustaks. See hoiak on ilmselt romantismi- ja impressionismivastane. Satie'st sai lõpuks üks prantsuse avangardi juhtkujusid.
Kaasaegsed hakkasid Satie'd heliloojana tõsiselt võtma alles siis, kui ta oli juba neljakümnendates aastates. 1917 tõi balleti "Parade" (Paraad; selle partituur sisaldas osi kirjutusmasinale, udusireenile ja kõristile) esietendus kaasa skandaali, mis tegi talle heliloojana nime. Selle balleti kirjutas Satie koostöös Jean Cocteau ja Pablo Picassoga vene impressaariole Sergei Djagilevile, kes juhtis balletitruppi Ballets Russes.
Puruvaene boheemlane Satie kandis peas torukübarat, kaelas ehisripatsit ja ninal näpitsprille. Tema naabertoas aadressil Rue Cortot 6 elas kunstnik Suzanne Valadon. Nende armusuhe algas jaanuaris 1893 ja Satie tegi kohe abieluettepaneku. See jäigi tema ainsaks suhteks. Satie, kes oli ilusasse kunstnikusse sügavalt armunud, kutsus teda oma Biqui'ks ning kirjutas kirglikke märkmeid, milles olid jutuks "kogu tema olemus, armsad silmad, õrnad käed ja tillukesed jalad". Valadon maalis Satie'st portree ja kinkis selle talle. Kuue kuu pärast aga kolis Suzanne ära ning jättis Satie' murtud südamega maha. Pärast Satie surma leiti see maal tema toast Arcueil's.
Satie oli tuntud veidrik. Muuhulgas rajas ta oma kiriku, kus ta oli ainsaks liikmeks. Igal tööpäeval lahkus ta oma korterist Pariisi eeslinnas Arcueil's (kaheksas linnajagu), kuhu ta 1898. aastal Montmartre'ist kolis, ning kõndis läbi kogu linna umbes 15 km oma töötuppa Montmartre'ile või Montparnasse'ile, kus ta päev läbi komponeeris, et õhtul jälle tagasi kõndida.
Satie' sõprade seas olid Debussy, kes oli vaimustatud tema elegantsetest harmooniatest, ja Ravel. Kuigi Satie ei olnud masside hulgas populaarne, imetlesid teda paljud noored heliloojad ja interpreedid. Eriti suur mõju oli tal Debussyle, kes muutis pärast Satie'ga kohtumist radikaalselt oma maailmavaadet. Tänapäeval peetakse teda minimalismi üheks tähtsamaks eelkäijaks ja John Cage on teda nimetanud üheks oma olulisemaks mõjutajaks.
Satie ümber koondus prantsuse heliloojate rühm Les Six, mille ideoloogid olid Jean Cocteau ja Satie ning millesse kuulusid Georges Auric, Louis Durey, Arthur Honegger, Germaine Tailleferre, Darius Milhaud ja Francis Poulenc. Neid erineva loomingulise hoiakuga heliloojaid ühendas uudsusetaotlus, selge helikeel ja vastuseis impressionismile (näiteks Debussy ja Maurice Ravel), slavismile (Igor Stravinski) ja postwagnerismile (Arnold Schönberg).
1920. aastatel tekkis Satie' ümber juhtivatest Pariisi heliloojatest, kunstnikest ja luuletajatest koosnev kunstiline ring "Arcueil' kool".
Erik Satie suri Prantsusmaal Île-de-Franceis Val-de-Marne'i departemangus Arcueil's 1. juulil 1925 ning maeti Arcueil' kalmistule.
Arvamused Satie' kohta lahknevad. Praegugi nimetavad ühed teda geeniuseks, teised šarlataniks. Satie heitis publikule, kultuurile ja eriti kriitikutele, keda ta välja naeris, ühe väljakutse teise järel.
Satie' varajased teosed, eriti "Kolm gümnopeediat" klaverile (1888), põhinevad nonakordide järgnevuste vabal kasutamisel, kuid sarnane võte leidub ka César Franckil ja Emmanuel Chabrier'l. Satie võttis esimesena kasutusele kvartide järgi üles ehitatud akordijärgnevused. See võte esines esimest korda tema teoses "Tähtede poeg" (1891). Seda laadi avastused võtsid üle praktiliselt kõik prantsuse heliloojad. Võib öelda, et Satie ennetas paljut sellest, mis on iseloomulik prantsuse modernistlikule muusikale.
Teosed
Louis Malle'i filmis "Virvatuli" (Le feu follet; 1963) ja Lars von Trieri filmis "Orchidégartneren" (Orhideeaednik; 1977) on kasutatud Satie' muusikat.
Geraniool
СН3–С(СН3)=СН–СH2–CH2–С(СН3)=СН–СH2–OH
Geraniool on roosi lõhnaga nõrgalt kollakas õli. Looduses leidub seda paljudest taimedest saadud eeterlikes õlides, näiteks koriandri õlis.
Geraniooli kasutatakse parfümeerias lõhnakompositsioonides ja orgaanilises sünteesis. Geraniooli keemilise sünteesi skeemid on komplitseeritud ja saagised väikesed (näiteks saamine isopreeni telomerisatsiooniproduktidest).
СН3–С(СН3)=СН–СH2–CH2–С(СН3)(OH)СН=СH2 ja tsükliline isomeer alfaterpinool.
Nimetatuid leidub samuti looduslikes eeterlikes õlides.
Hondschoote
Hondschoote (hollandi keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Hondschote) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
thumb|Hondschoote Dunkerque'i ringkonnas
Vaatamisväärsused
Hondschootel oli varem mitu tuuleveskit, kuid säilinud on vaid Noordmeulen ja Spinnewyn. Kirik pärineb 14. sajandist. Selle torn lõpetati 1513. aastal, põletati usurahutuste ajal 1582. aastal ja taastati 17. sajandi alguses. Kirik on üllatavalt suur hoone selle väikese linna jaoks. Väljakul on mitu kaunist vana hoonet, eriti raekoda. Turismiamet on väike ehitis kiriku ees.
Ajalugu
Enne 1659. aastat oli Hondschoote Hispaania Madalmaade osa. Õitsev jõukas riidelinn, kus oli tuhandeid väikeseid töökodasid, mis valmistasid kohapeal kasvatatud linast saržiriiet. Kuid sellised sündmused, nagu Pildirüüste, vallutamine Prantsusmaa poolt ja Hispaania pärilussõda, tegid jõukusele lõpu. Riidevalmistajad põgenesid praegusesse Belgiasse ja Inglismaale, rakendades oma oskusi Prantsusmaa konkurentide kasuks.
Hondschoote lahing 1793. aastal oli võtmesündmuseks Prantsusmaa Esimese Vabariigi päästmisel Inglise, Hannoveri ja Austria vägede sissetungist, kes olid saadetud selleks, et vabastada Prantsusmaa revolutsionääridest. Lahingu ajal tegutses Spinnewyni tuuleveski vaatlusposti ja esmaabipunktina.
thumb|Hondschoote tuuleveski. thumb|left|Hondschoote, Spinnewyni veski (2016)
Aleksius II
pisi|270 px|Aleksius II pisi|Patriarh veebruaris 2008 Aleksius II ehk Aleksi II (vene keeles Алексий II; kodanikunimega Aleksei Mihhailovitš Ridiger (Rüdiger), vene keeles Алексей Михайлович Ридигер; 23. veebruar 1929 Tallinn – 5. detsember 2008 Moskva, Novo-Peredelkino) oli Eestist pärit õigeusu vaimulik, aastatel 1990–2008 Vene Õigeusu Kiriku Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Perioodil 1961–1992 oli Aleksius Vene Õigeusu Kiriku Tallinna ja Eesti piiskopkonna juht. 1964. aastast kandis ta peapiiskopi ja 1968. aastast metropoliidi tiitlit. Aastatel 1986–1990 oli ta ühtlasi Leningradi ja Novgorodi metropoliit.
Ta oli kõrgeim Eesti päritolu kirikutegelane.
Päritolu
Aleksei Ridiger (sündides Rüdiger) isa oli tulevane vaimulik Mihhail Rüdiger (1902–1962) ja ema Jelena Pissareva (1902–1959). Ristinime sai ta 417. aastal surnud vaga Aleksius Jumalamehe järgi, kelle mälestuspäeva tähistatakse õigeusu kirikus 17. märtsil. Tema ristijaks oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tallinna Nõmme Ristija Johannese kiriku preester Christofor Vink.
Tema isapoolsed esivanemad põlvnesid Rüdigeri baltisaksa aadlisuguvõsa harust, kes olid 18. sajandil ümber asunud Venemaale ja võtnud vastu õigeusu. Aleksei vanaisa, Peterburi jurist Aleksandr Ridiger (1870–1929) kolis koos abikaasa Aglaida (sündinud von Baltz; 1870–1956) ja oma nelja lapsega Eestisse sugulaste juurde pärast Oktoobrirevolutsiooni 1917. aastal. Ema Jelena põlvnes emaliinis Tallinna kaupmeestest Pissarevidest. Aleksei emapoolne vanaisa, valgekaardi polkovnik mõrvati bolševike poolt Terijoki linnas.
Oma sünnikoha ja päritolu tõttu oli ta õigusjärgne Eesti Vabariigi kodanik. Eesti Vabariigi dokumentides enne 1940. aastat esineb tema nimi kujul Aleksei Rüdiger.
Lapsepõlv ja varane noorus
Aleksei kasvas üles Ridigeride majas Nõmmel. Sügavalt usklikust perekonnast pärit Aleksei huvitus juba lapsena usust ja kirikust. Lisaks regulaarsetele jumalateenistuste külastamisele kirikus seadis ta koduaias paiknevas kuuris sisse väikese "kabeli", kus viis preestrit mängides igapäevaselt läbi "jumalateenistusi".
Alates 1936. aastast teenis Aleksei altaripoisina Tallinna Püha Siimeoni ja Hanna kirikus ülempreester Joann Bogojavlenski juures. Seitsmeaastaselt teadis ta peast kõiki olulisemaid palveid ja umbes samas vanuses omandas ka jumalateenistuse teksti.
Igal aastal külastasid Ridigerid Kuremäe ja Petseri kloostrit, kuhu võtsid kaasa ka oma poja Aleksei. 1938 ja 1939 käisid nad palverännakul Soomes Valamo kloostris. Seal sõbrunes noor Aleksei mitmete munkadega. Pikem kirjavahetus kujunes tal välja kloostri arhivaari Juvianiga.