cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mandoliin
Mandoliin Eestis
Massiliselt võeti mandoliin kasutusele Eesti koolides 1930. aastatel ansamblites ja orkestrites. Orkestrid-ansamblid olid paljudes 6-klassilistes algkoolides ja gümnaasiumides. Näiteks 16 Tartu algkoolist oli orkester 15 koolis ja lisaks kahes tütarlaste gümnaasiumis. Mandoliiniorkestrite suuremaid ja aktiivsemaid propageerijaid oli muusikapedagoog Valentin Marvet, kes lõpetas 1921. aastal Tallinna Õpetajate Seminari. Ta töötas aastatel 1922–1963 muusika ja matemaatika õpetajana Paide Algkoolis, Tartu 11. Algkoolis, Tartu 10. 8-klassilises Koolis ja Tartu Pedagoogilises koolis ning 1945–1953 rahvapilliõpetajana Tartu Muusikakoolis. Ta korraldas koolides keelpillide, eriti mandoliinide orkestrite tegevust ning avaldas 1935. aastal "Mandoliinimängu õpiku".
Muusikakauplustes oli müügil ka üksikuid noote selle aja levimuusikast mandoliinidele. Mitmesugused kirjastused andsid välja mandoliininoote. Näiteks pillimeister A. Kristali kirjastus andis 1930. aastatel välja mandoliiniorkestrile orkestreeritud noote. V. Marvet andis aastatel 1936–1940 välja koolide mandoliiniorkestrite noote tervelt 17 komplekti. Käibel olid mitmesugused pisikesed õpikud algajaile tavalistes nootides ja ka numbrinootides.
1930. aastatel olid tekkinud juba kohalikud pillide valmistamise ja parandamise töökojad ja ärid. Suurimaid oli August Kristali pillide valmistamise töökoda-äri Tallinnas, kus valmistati kõiki mandoliiniorkestrisse kuuluvaid pille: pikolomandoliin, mandoliin, altmandoliin, mandoola, bass-mandoliin, tšello-mandoliin ja kontrabass-mandoliin.
Repertuaari kooliorkestritele seadsid-orkestreerisid võimekad laulmisõpetajad-orkestrijuhid ja ka heliloojad nagu E. Oja ja L. Virkhaus, V. Marvet ja teised. Kooliorkestrite repertuaar oli väga mitmekesine alates rahvamuusikast, kirikumuusikast kuni kergemate klassikamuusika teosteni. Näiteks Eduard Oja "Eesti valss", Karl August Hermanni "Kevade marss", Artur Lemba "Hällilaul", Rudolf Tobiase "Teel", Konstantin Türnpu "Troost", Ludwig van Beethoveni "Menuett" ja mitmesuguseid vaimulikke ja jõululaule. Kooliorkestrid esinesid peamiselt oma kooli üritustel, oli esinemisi kirikus kirikupühade aegu ja tehti kontserte koolide ühisorkestriga.
Sama kordus 1950.–1960. aastatel. Mõlema perioodi rohke õpetuse tulemusel levis mandoliin tasapisi rahvapärasesse musitseerimisse. Mandoliinimängule omane eriline, tremoleeriv helitekitamisviis (samade helide pidev kiire kordamine) mõjutas Kagu-Eestis isegi kandlemänguvõtteid.
Mandoliin kerkis uuesti esile koos folk- ja kantrimuusikaga 1970. aastatel. Rahvamuusika soolopillina on hakatud seda kasutama 1990. aastatel.
Taas tegutsevad ka mõned mandoliiniorkestrid. 2006. aastal tuli kuuel Põlva Rahvamuusika Orkestri pillimehel idee hakata üheskoos mandoliine mängima. Alguses oli tegemist ansambliga, milles mängis 6–8 pillimeest, kuid alates 2009. aastast, mil ansambliga liitusid Pärnumaa mandoliinimängijad, on esinetud Eesti Mandoliinide Orkestri nime all.
Alates 2012. aastast on tegutsenud Saku mandoliiniorkester ja 2013. aastal alustas tegevust ka Uhtna mandoliiniorkester.
Praegu (2018) on Eesti tuntuimateks mandoliinimängijateks arvatavasti Jaanus Põlder ansamblist Untsakad ja Villu Talsi ansamblist Curly Strings ja Gjangsta.
Lisaks tegeleb mandoliinide populariseerimisega pärimusmuusikas ka 2016. aastal Viljandi kultuuriakadeemiast alustanud Mandotrio.
thumb|Lahtised keeled
Ahaggar
pisi|Ahaggar pisi|[[Kaamelite karavan Ahaggaris]] pisi|Ahaggari mägismaa asub Alžeeria lõunaosas Ahaggar (Hoggar; araabia keeles جبال هقار, tuareegi keeles Ahaggar) on mägismaa Põhja-Aafrikas Sahara keskosas Alžeeria lõunaosas.
Ahaggari mägismaa kõrgeim tipp on Tahati mägi (3003 m), mis on ka Alžeeria kõrgeim punkt.
Geoloogilises mõttes on Ahaggar noor, umbes 2 miljonit aastat. Ta koosneb peamiselt vulkaanilistest kivimitest. Seal on kustunud vulkaane.
Ahaggaris valitseb kuiv troopiline kliima ja seal on kõikjal kõrb. Talvel võib esineda ka külmakraade. Siiski on seal kliima vähem äärmuslik kui paljudes teistes Sahara piirkondades, vastupidi, mõnikord sajab seal isegi vihma, mistõttu Ahaggaris on üsna suur bioloogiline mitmekesisus ja seal leidub reliktseid liike. Sellepärast on sinna asutatud Ahaggari rahvuspark.
Ahaggari loodepoolne osa on Mouydir ja selle kõrgeim tipp on 2327 m kõrgune Djenoun. Ahaggari kirdepoolne osa on Tassili-n-Ajjer ja selle kõrgeim tipp on 2254 m kõrgune Tehi-n-Isser.
Ahaggaris on palju vadisid, kuivi jõesänge. Nende rohkus näitab, et mitte väga ammu oli sealkandis piisavalt vett nende jõgede moodustamiseks. Tänapäeval on nad kõik aasta ringi kuivad.
Suurimad vadid, mis kulgevad põhja, Vahemere suunas, on Irharhar ja Tekhammat. Tänapäeval lõpevad nad Issaouane'i ergis, mille taga põhjas asub Suur Idaerg. Suurimad kagusse, Tšaadi järve suunas kulgevad vadid on Tafassassel ja Arokam. Tänapäeval lõpevad nad Suures Bilma ergis. Suurimad edelasse, Nigeri jõe suunas kulgevad vadid on Ti-n-Amzi, Zazir ja Ti-n-Tarabine. Suurimad läände, Atlandi ookeani poole kulgevad vadid on Djaret, Mellene ja Tekouiat. Tänapäeval lõpevad nad Chechi ergis.
Tänapäeval on Ahaggar üldiselt asustamata. Aeg-ajalt võib kohata rändhõime, peamiselt tuareege. Tahatist üksnes pisut lõunas asub Tamanrasseti linn. See asub oaasis ja on samanimelise provintsi keskus. See on pindalalt Alžeeria suurim provints ja hõlmab enamuse Ahaggarist, kuid ka muid alasid.
Ahaggaris oli hüäänkoerte isoleeritud asurkond, aga oletatavasti suri see 20. sajandil välja. Seal on täheldatud gepardeid, leoparde, genette, mangusteid ja metskasse, aga šaakaleid ja fennekeid ei ole seal kohatud.
Sealt on leitud kaljumaalinguid. Need on 8 tuhat aastat vanad.
Alessandro Baricco
thumb|Alessandro Baricco Alessandro Baricco (sündinud 25. jaanuaril 1958 Torinos) on itaalia kirjanik ja režissöör.
Selts (bioloogia)
Selts (ladina ordo) on bioloogilises taksonoomias klassist väiksem üksus, mis jaguneb sugukondadeks. Taimesüstemaatikas kasutatakse ka seltsist väiksemat üksust – alamseltsi, loomasüstemaatikas aga lisaks eelmainitule ülemseltsi, mis on seltsist kõrgem üksus, kuid klassist väiksem.
Alessandro Baricco
Baricco alustas kirjanikukarjääri muusikakriitikuna. 1991. aastal avaldas ta oma esikromaani "Castelli di rabbia" ja on 2016. aasta seisuga kirjutanud 13 romaani.
Selts (bioloogia)
Eestikeelses terminoloogias moodustatakse seltside nimed taimede ja seente puhul lõpuliitega -laadsed (näiteks magunalaadsed) ja loomade puhul liitega -lised (näiteks kabjalised).
Alessandro Baricco
2008. aastal kirjutas ja lavastas Baricco oma esimese filmi "Lezione 21"
Selts (bioloogia)
Ladinakeelses terminoloogias on seltside nimed taimede puhul lõpuliitega -ales (näiteks Rosales), lindude ja roomajate puhul lõpuliitega -formes (näiteks Charadriiformes).
Turu ja Ahvenamaa positsioon
thumb|[[Ahvenamaa kaart.]]
Turu ja Ahvenamaa positsioon (vene Або-Оландская шхерная позиция) oli Peeter Suure Merekindluse loodepoolseim kaitsepositsioon, asudes Ahvenamaa ja Turu saarestiku skäärides. Kindlustuse vöönd pidi riivistama Põhjalahe, julgestama Eel- ja Peapositsiooni kaguserva. Staap asus Turus.
Ehitustööd positsioonil algasid 1916. aastal, kuid esimene maailmasõda aeglustas tööde lõpetamist.
Raudteed
Kitsarööpmelisi raudteid ehitati Örö, Utö ja Ahvenanmandri saarele. Viimasel kasutati Saksa 0-2-0-tüüpi tankvedureid, mis olid ehitatud A. Borsigi tehases aastatel 1905–1910. Vagunitest oli 5–8 tonnise kandejõuga platvormid.
Positsiooni rannakaitsepatareid
Tabeli andmed on seisuga 1. september 1917, võimalikud muutused positsioonil on ajast 1. oktoober 1914 , 1. november 1915 ja 1. oktoober 1916. Patareide numbrid vastavalt tolleaegsele numeratsioonile.
İstanbuli Galatasaray
Galatasaray Spor Kulübü (türgi Galatasaray spordiklubi) on 1905 asutatud İstanbuli spordiklubi, mis on tuntud eeskätt oma jalgpallimeeskonna poolest.
Galatasaray jalgpallurid on 22-kordsete Türgi meistritena ja 18 võidetud karikaga riigi edukaim klubi. Ainsa Türgi klubina võideti 2000. aastal UEFA karikas.
Klubis treenitakse korvpalli, võrkpalli, veepalli, ujumist, aerutamist, ratsutamist, kergejõustikku, purjetamist, judot ja autosporti. Klubi hõlma all on arvukalt haridusasutusi alates lasteaiast kuni ülikoolini ja jalgpalli treeningukeskusi üle kogu riigi.
Galatasaray asutas Hispaaniasse kolinud Ali Sami Yen Bey.
Klubile kuulub jalgpallistaadion Türk Telekom Arena.
Eesti ajakirjanduses on levinud nimekuju "Istanbuli Galatasaray", mida Türgis ei kasutata.
Praegune meeskond
Allikas:
Endisi mängijaid
Johan Elmander – Didier Drogba – Tomáš Ujfaluši
Hugin (lennuk)
Raadioluurelennuk Tp79 "Hugin" Douglas DC-3/C-47 oli Rootsi sõjaväe luureteenistusele KSI kuulunud raadioluurelennuk, mille   NSV Liidu lennuväe hävituslennuk MiG-15 13. juunil 1952 neutraalvete kohal alla tulistas.
Lend
13. juuni 1952 alustas Rootsi kaitseväe luureteenistusele KSI kuulunud raadioluurelennuk Douglas DC-3/C-47, lennuväe eritunnusega Tp79s "Hugin" numbriga SN-79001, luurelendu Eesti rannikuala läheduses ning mis jäi kadunuks. Tegelikult luuras lennuk Nõukogude Liidu okupeeritud Baltikumis asunud sõjaväebaaside radarjaamu ning kuulas pealt ja salvestas Nõukogude armee raadiokõnelusi. Transportlennuki DC-3 pardal oli USA-lt ostetud moodernsed raadioseadmed, kogutud informatsiooni jagas Rootsi NATO liikmete Ameerika Ühendriikide ja Suurbritanniaga. Lennuki meeskonnas oli kolm lendurit ja viis raadiooperaatorit. Lennuki DC-3 tulistas alla NSV Liidu õhujõudude sõjalennuk Läänemere neutraalsete vete kohal, kõik lennukis olnud inimesed said surma. 2004. aastal leiti lennuki vrakk Gotska Sandöni saare lähedusest, lennuki vrakist leiti ka nelja inimese säilmed, ülejäänud nelja isiku säilmed on senini leidmata.
Allatulistatud DC-3 oli sooritanud oma signaalluurelende samas piirkonnas, mida USA hävituslennukid pidanuks võimaliku sõja korral läbima. Lennuki pardal olnud kaheksaliikmelisest meeskonnast olid kolm Rootsi signaalluure ameti FRA (Försvarets Radioanstalt) töötajad.
Nõukogude luure oli sellisest koostööst teadlik, kuid Rootsi avalikkus mitte. Seda, et neutraalse Rootsi lennuk tegeles Nõukogude järel raadioluuramisega, tunnistasid Rootsi võimud ametlikult alles 1983. aastal, seda, et NATO sai nendest luureandmetest osa, alles 1992. aastal.
DC-3 tõusis õhku Stockholmi lähistel asuvalt Bromma lennuväljalt 13. juunil 1952 kell 9.05 hommikul. Tunni aja pärast ilmus lennuk Nõukogude radarite ekraanidele. Balti regiooni õhukaitse ülem Fjodor Šinkarenko andis Riiast käsu: Lätis asuval Tukumsi lennuväljal seatagu õhkutõusmiseks ja "vaenlase" ründamiseks valmis hävituslennuk MiG-15. Ülesannet asus täitma sel päeval valves olnud lendur kapten Grigori Ossinski.
1940. aastate lõpus ja 1950. aastate alguses sooritasid Suurbritannia, USA ja Rootsi luurelennukid kümneid lende nii Läänemere kui ka mõnikord Nõukogude Liidu okupeeritud alade kohal.
Okupeeritud Eestis pildistasid Rootsi luurelennukid 50. aastatel sõjalisi objekte Saaremaal, Hiiumaal, Paldiskis ja Pärnus, kogu Baltikumis aga kõiki Nõukogude Liidu sadamaid, välja arvatud Riia, Tallinn ja Leningrad.
Lennukivraki leidmine
Eesti juurtega Andres Jallai juhitud sukeldujate grupp leidis pärast pikki otsinguid Läänemerest üles Rootsi luurelennuki vraki, mille Nõukogude Liit 1952. aastal alla tulistas. Jallai juhitud grupp otsis nelja aasta jooksul läbi 711 km² suuruse mereala. Vraki leidsid nad 2004. aasta suvel 125 meetri sügavusest Gotska Sandöni saare läheduses, ida pool rahvusvahelistes vetes, kuid Rootsi majandustsoonis.
Vrakk oli tänu Läänemere põhja hapnikuvaesele veele heas korras. Säilinud olid näiteks lennukaart ja ühe meeskonnaliikme poolpõlenud foto.
Neli meeskonnaliiget on nüüdseks identifitseeritud. Ülesande täitmisel langenud meeskonnale anti postuumselt Rootsi kaitsejõudude teenetemedalid. Lennukivraki otsimise ja leidmise eest sai Rootsi kuninga käest autasu ka Andres Jallai.
Huntington Beach
thumb|Vaade Huntington Beachi sadamale Huntington Beach on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Orange'i maakonnas.
Rand
Rand on tuntud eeskätt pika rannajoone (13,7 km), meeldiva ilma ja heade surfamistingimuste poolest.
Kliima
Huntington Beachis on igal kuul mõõdetud sooja üle +30 °C. Kõrgeimad temperatuurid on mõõdetud septembris (+41,7 °C) ja juulis (38,9 °C), kuid ka jaanuaris on mõõdetud 30,6 °C ja veebruaris 31,7 °C. Öökülma on mõõdetud üksnes jaanuaris ja veebruaris (absoluutne miinimum vastavalt −1,7 °C ja −2,2 °C). Seevastu augusti absoluutne miinimum on +11,1 °C.
Aastane keskmine sademete hulk on 1165 mm. Suviti sajab väga harva, talviti seevastu palju. Sademeterohkemad kuud on jaanuar (260 mm) ja veebruar (254 mm), sademetevaeseimad juuli (1 mm) ning juuni ja august (2 mm).
Ookeanivee temperatuur on keskmiselt 13–18 °C.
thumb|Huntington Beach
Rahvastik
Linna elanike arv kasvas 1960. ja 1970. aastatel oluliselt. Kui 1950. aastal elas Huntington Beachis 5237 inimest, siis 1960. aastal 11 492, 1970. aastal 115 960 ja 1980. aastal 170 505 inimest.
2000. aastal oli linnas 189 594 elanikku, 73 657 leibkonda ja 47 729 perekonda. 79,22% elanikest moodustasid valged, 0,81% neegrid, 0,65% indiaanlased, 9,34% asiaadid, 0,24% polüneeslased, 5,81% mõnest muust rassist ja 3,94% segaverelised. 14,66% rahvastikust moodustasid hispaanlased või latiinod. 2008. aastal elas linnas umbes 192 620 inimest.
Majandus
Varem toodeti linnas suurel hulgal naftat. Tänapäevaks on enamikus naftapuurkaevudest varud ammendunud. Vähesel määral jätkub nafta tootmine tänapäevani.
Linna suurim tööandja on Boeing, kus 2008. aasta seisuga töötas 4352 linlast. Osa Boeingu rajatistest oli algselt loodud Apollo programmi teenindamiseks.
Huntington Beachis asub ka Sea Launchi peakorter – see on kosmosesõidukite orbiidile saatmisega tegelev eraettevõte, mille suurim osanik on Boeing.
Palupuravik
Palupuravik ehk rebasepuravik (Leccinum vulpinum) on puravikuliste sugukonda puraviku perekonda kuuluv söögiseen.
Huntington Beach
Ajalugu
Ala kuulus algselt tongva hõimule. Euroopa päritolu elanike ajalugu algab Hispaania sõduri Manuel Nietoga, kes 1784 sai valitsuselt 1200 km² maad autasuks sõjaväeteenistuse eest ja teiste asunike ligimeelitamiseks. Seda ala hakati kutsuma Nieto rantšoks. Aastal 1790 tekkis Peaingel Gabrieli misjonijaamaga piiritüli ja Nieto rantšo maa-ala vähendati, kuid see ulatus endiselt Los Angelese jõest läänes Santa Ana jõeni idas. Linna peatänav Beach Boulevard rajati karjateena, mis viis rantšo juurde.
Palupuravik
Levila ja kasvukohad
Levib Põhjamaade männikutes, Eestis eriti sagedalt.
Huntington Beach
Ajalugu
19. sajandil vahetus maa-ala omanik korduvalt ja korduvalt muutus ka selle nimi. See oli järgemööda Shell Beach (Merekarbirand), Smeltzeri alev ja isegi Gospel Swamp, sest rannikust pisut eemal asus soo, kus kristlased korraldasid äratuskoosolekuid. Hiljem, kui see ala hakkas muutuma turismi sihtpunktiks, kandis ta nimesid Fairview ja Pacific City.
Palupuravik
Välimus
Seenekübara värvus varieerub tumedast rebasepunasest pähkelpruunini. Kübar on 5–15 cm laiune, ümar (kuklikujuline) ja sametine ning veidi üle serva rippuva kübaranahaga. Poorid on tumekreemjad.
Huntington Beach
Ajalugu
Huntington Beach sai linna staatuse 17. veebruaril 1909. Linn sai nime Henry Huntingtoni järgi, kellele kuuluv kinnisvaraarendusega tegelev ettevõte West Coast Land and Water Company võttis endale uueks nimeks Huntington Beach Company ja hakkas linna arendama. Huntington Beach Company on siiani linna suur maaomanik ja talle kuulub enamik õigustest maavaradele linna piires.
Linna keskkool asutati 1906. Väike Huntington Beachi lennujaam rajati 1950. aastatel ja suleti 1989.
Kartograafia
pisi|[[Vahemeri|Vahemere merekaart 14. sajandi II poolest]] Kartograafia on teaduse ja tehnika haru, mis tegeleb kaartide (sealhulgas gloobuste) valmistamise, uurimise ja kasutamisega.
Vladimir Hakobjan
pisi| Vladimir Hakobjan (2013) pisi|Vladimir Hakobjan (2007)
Kartograafia
Kartograafia (kreeka keeles χάρτης chartēs – 'kaart' ja γράφειν graphein – 'kirjutama') on kaartide valmistamise kunst, teadus ja tehnika koos kaartide kui teadusdokumentide ja kunstiteoste uurimisega.
Vladimir Hakobjan
Vladimir Hakobjan  (armeenia keeles Վլադիմիր Հակոբյան; sündinud 7. detsembril 1971 Bakuus) on armeenia maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1991), FIDE vanemtreener ( 2015).
Kartograafia
Kartograafiaga tegelevat inimest nimetatakse kartograafiks.
Vladimir Hakobjan
Hakobjan on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks: U16- (1986) ja U18-vanuseastmes (1989). 1988. aastal sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 1991. aastal tuli Hakobjan juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 20-aastaselt 1991. aastal.
Kartograafia
Tavapärase kartograafia peamised probleemid on:
14. jaanuar
14. jaanuar on Gregoriuse kalendri 14. päev. Juliuse kalendri järgi 1. jaanuar (1901–2099).
Kartograafia
Nüüdisaegne kartograafia on tihedasti seotud geoinformaatikaga ning on geoinfosüsteemide ehk GIS-i teoreetilisi ja praktilisi aluseid.
Ajalugu
Vanimat teadaolevat kaarti ei ole õnnestunud kindlaks määrata, sest mõiste "kaart" definitsioon ei ole täpne ning mõned arheoloogilised leiud, mida on peetud kaartideks, võivad tegelikult olla midagi muud. Vanimaks leiuks, mida võib kaardiks lugeda, peetakse Anatoolia piirkonnast Çatalhöyüki linnast leitud seinamaali, mille sünniajaks võib pidada 7. aastatuhande lõppu eKr. Teiste tuntud iidse maailma kaartide hulka kuulub 1600. aastast eKr pärit seinamaal "Admirali koda", kus on kujutatud mereäärset kogukonda, ja Kassiitide perioodist (12.–14. sajand eKr) pärit Babüloni linna Nippuri graveeritud kaart.
Vladimir Hakobjan
Hakobjan on kahel korral tulnud Armeenia malemeistriks (1996, 1997).
Kartograafia
Ajalugu
Vanimad tänapäevani säilinud kaardid on Babüloni maailmakaardid 9. sajandist eKr. Ühel neist on kujutatud Babüloonia riiki, mida ümbritseb ümar maa-ala, kuhu jääb Assüüria, Urartu ja mõned linnad, mida omakorda ümbritseb Oceanuse jõgi ja seda ümbritsevad seitse saart. Teisel kujutatakse Babüloonia riiki ülejäänud maailma keskmest oluliselt põhja pool.
Vladimir Hakobjan
Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused
Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jagas Hakobjan 42.–54. kohta. Detsembris 1993 Groningenis peetud PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril jagas 29.–43. kohta.
Kartograafia
Ajalugu
Vanima teadaoleva maailmakaardi koostas Anaximandros 6. sajandil eKr. Kreeka teadlane Ptolemaios avaldas 2. sajandil pKr kartograafiateemalise uurimuse "Geographia". Selles oli tema koostatud maailmakaart, mis kujutas tol ajal Lääne ühiskonnale teada olevat maailma. Araabia õpetlased tõlkisid 8. sajandil kreeka geograafide töid araabia keelde.
Esimesed säilinud Vana-Hiina kaardid on pärit 4. sajandist eKr, sõdivate riikide ajastust. Xin Yi Xiang Fa Yao raamatus, mille avaldas 1092. aastal hiina teadlane Su Song, on õigepikkuselised silindrilises projektsioonis tähekaardid. See kaardistamismeetod oli Hiinas ka varem tuntud, kuid selles raamatus on vanimad teadaolevad paberformaadis tähekaardid.
Vladimir Hakobjan
Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused
Detsembris 2007 mängis Hakobjan Hantõ-Mansiiskis maailma karikal, kus kaotas kaheksandikfinaalis Alexéi Shírovile.
Kartograafia
Ajalugu
Varased India kartograafilised teosed sisaldasid Põhjanaela ja teiste tähtkujude asukohti. Neid kaarte võidi nüüdisaja alguses kasutada navigatsiooni eesmärgil. pisi|[[Muḩammad al-Idrīsī 1154. aastal joonistatud "Tabula Rogeriana"]] Keskaegses Euroopas valminud kaartide üldnimetus on mappa mundi (mungakaart). Keskajast on teada umbes 1100 mungakaarti, millest umbes 900 on käsikirjade illustratsioonid. Ülejäänud on loodud eraldi dokumentidena.
Vladimir Hakobjan
Võistkondlik esinemine
Hakobjan on mänginud Armeenia võistkonna koosseisus 8 maleolümpial (1996, 2004–2014, 2018), võitnud võistkonnaga kolm kuldmedalit (2006, 2008, 2012) ja ühe pronksmedali (2004).
Võistkondlikel maailmameistrivõistlustel on ta võitnud kuldmedali (2011) ja neli pronksmedalit (1997, 2001, 2005, 2015). Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud hõbe- (2007) ja pronksmedali (1997).
Kartograafia
Tehnoloogia areng
pisi|Samuel Dunni maailmakaart 1794. aastast Kaartide valmistamise meetodid on arenenud kogu aeg, et rahuldada järgmiste põlvkondade vajadusi. Esimesed kaardid joonistati pintsliga pärgamendile, mistõttu olid nad raskesti kopeeritavad ja üpris kõikuva kvaliteediga. Magnetiliste seadmete, nagu kompassi ja hiljem magnetiliste andmetalletusseadmete kasutuselevõtt aitas oluliselt kaartide kvaliteeti parandada ning andis võimaluse kaarte magnetiliselt säilitada ja paljundada. Mehaanilised leiutised, nagu trükipress, kvadrant ja vernjee, võimaldasid kaartide masstootmise ja andmete täpsema esituse. Optilised riistad, nagu teleskoop ja sekstant, võimaldasid täpsemat maamõõtmist ning päeval Päikese ja öösel Põhjanaela abil täpset geograafilist laiust määrata.
Fotokeemiliste ja litograafiliste protsesside areng aitas luua kaarte, mis olid oluliselt detailsemad kui varasemad, säilitasid paremini oma algse kuju ning talusid niiskust ja muid keskkonnamõjusid. See vähendas ka graveerimise vajadust ja kiirendas seega kaardi valmimise ja kopeerimise protsesse.
20. sajandi alguses toimunud kiire elektroonika areng viis kartograafia uue revolutsioonini. Arvutite, printerite, plotterite, kuvarite, skannerite ning visualiseerimis- ja analüüsitarkvara kasutuselevõtt demokratiseeris ja laiendas kaarditootmist hiiglaslikult. Võimalus luua samale aluskaardile mitu infokihti laiendas kaartide kasutusvõimalusi ning tekitas uusi tehnoloogiaid, mis hakkasid neid võimalusi avastama ja arendama.
Tänapäeval on enamik laias kasutuses olevaid kaarte toodetud tarkvaraga, mis langeb ühte neist kolmest põhitüübist: CAD, GIS ja spetsiaalne illustratsioonitarkvara. Ruumilist infot saab pakkida andmebaasi, kust saab info vajadusel kiiresti kätte. Sellise tarkvara abil saab toota järjest dünaamilisemaid ja interaktiivsemaid kaarte, mida saab digitaalselt manipuleerida.
Ilmastikukindlate arvutite, GPSide ja lasermõõdikutega on võimalik kaardistada otse maastikul. Reaalajaline kaardistamine, näiteks Field-Mapi tehnoloogia abil, suurendab töö kasutegurit ja annab parema kvaliteediga tulemuse.
Üld- vs. erikaardid
Kaartide mõistmiseks võib kartograafia jagada kaheks: üldine ja teemaline kartograafia. Üldkaardid on koostatud kõigile üldkasutatavaks ning need sisaldavad mitmeotstarbelist infot. Neis on kasutatud mitmeid viite- ja positsioneerimissüsteeme ning neid toodetakse tihti seeriatena. Näiteks 1:20 000 mõõtkavas Eesti põhikaart on üldfüüsiline kaart. pisi|[[GPSi ja lasermõõdiku abil saab kaardistustöid teha otse maastikul. Reaalajas koostatud kaardi kvaliteet on oluliselt parem vananenud infoga kaardi omast. Pildil on kaart metsastruktuuridest: puude asukoht, ümberkukkunud puud]] Erikaardid sisaldavad spetsiifilisemat teemainfot, mis on suunatud spetsiifilisemale tarbijale. Sinna alla kuuluvad näiteks rahvastikuprotsesse, haiguste levikut või muud teemainfot sisaldavad kaardid. Viimasel sajandil on teemakaartide tähtsus tänu geograafilise info mahu järsule kasvule oluliselt suurenenud.
Orienteerumiskaart seob mõlemat kartograafiatüüpi ning on välja töötatud väga spetsiifilisele kasutajaskonnale. Kõige esiletõusvam temaatiline element orienteerumiskaardil on varjustus, mis näitab maastikul liikumise keerukust, mida põhjustab taimestik. Taimeliigid ei ole kaardil määratud, kuid taimestiku läbitavus maastikul on raskusastmete kaupa klassidesse kantud.
pisi|Väljavõte orienteerumiskaardist pisi|[[Lihavõttesaare üldgeograafiline kaart]]
Topograafiline vs. topoloogiline
Topograafilise kaardi põhieesmärk on kirjeldada mingit kohta topograafiliselt. Maastikku või reljeefi võib kaardil kirjeldada mitmeti. 20.–21. sajandil on topograafilisele kaardile iseloomulikuks saanud kontuurjooned, mis tähistavad kõrgusi (samakõrgusjooned). Topoloogiline kaart on väga üldine kaart. Tihti eirab selline kaart mõõtkava või detaile, et tuua esile mõni konkreetne marsruut või suhteline informatsioon, näiteks linna vaatamisväärsuste umbmäärane asukoht või metroopeatuste paiknemine üksteise suhtes. Sellistel kaartidel ei ole mõõtkava või pisidetailid olulised, sest tüüpilisel reisijal või turistil on vaja teada vaid objektide omavahelist suhtelist paiknemist.
Kaardi eesmärk ja andmevalik
Temaatilises kartograafias tuntud ameerika kartograaf Arthur H. Robinson väitis, et kaart, mis ei ole õigesti välja töötatud, on "kartograafiline läbikukkumine". Ta lisas, et arvestades kõiki kaarditegemise aspekte, on kaardidisain kõige keerulisem. Robinson kodifitseeris kaarditegija arusaama, et kaarti disainides peab arvestama eelkõige tarbijate ja nende vajadustega.
Kaarte on alati koostatud "kindlal eesmärgil või kindlatel eesmärkidel". Kaardi eesmärk peaks olema joonistatud viisil, millest lugeja mõistliku aja jooksul aru saab. Heal kaardil puudub igasugune kahemõttelisus. Ühemõtteliselt esitatud pilt parandab kasutaja arusaama kaardist ja hoiab tema tähelepanu vajalikul infol. Kui kasutaja ei suuda kaardi eesmärgist mõistliku aja jooksul aru saada, võib kaarti kasutuks pidada.
Ülim eesmärk on luua tähendusrikas kaart. Ameerika geograaf Alan MacEachren seletas, et hästi disainitud kaart on veenev, sest see peegeldab autentsust (1994, pp. 9). Huvitav kaart tõmbab igal juhul lugeja tähelepanu. Infotihedus kaardil või kaart, millel on mitu muutujat, näitab kaardisiseseid suhteid. Mitme muutuja näitamine toob kaardile võrdlusmomendi, suurendab kaardi tähendusrikkust, aitab luua uusi hüpoteese ja võimaldab teha kaardi abil edasist uurimistööd. Kaardi sõnumi edastamiseks peab valmistaja ta disainima viisil, mis aitaks lugejal selle sisust aru saada. Kaardi pealkiri võib luua vajaliku seose sõnumi edasiandmiseks, kuid üldine disain loob viisi, kuidas lugeja seda mõistab. 21. sajandil on kõike võimalik kaardistada, alustades inimese sisemusest ja lõpetades avakosmosega. Seega on tänapäeval olemas hiiglaslik valik kaarditüüpe ja -stiile.
Nimepanekutavad
Enamikul kaartidel kasutatakse kohanimede ja üldiste kaardikirjade, nagu legendi, mõõtkava jms märkimiseks teksti. Enamasti tehakse kaart ühes kindlas keeles, aga tihti juhtub, et kohanimede keel on varieeruv, näiteks ingliskeelne kaart võib kasutada Saksamaa kohta nime Germany, prantsuskeelne Allemagne või saksakeelne Deutschland. Sõna, mis kirjeldab mingit kohta, kasutades võõrkeelt, nimetatakse eksonüümiks. Mõnel juhul ei ole selge, milline kohanimi on õige. Näiteks Birma riik muutis oma nime ametlikult Myanmariks, kuid mõned riigid ei tunnista praegust valitsust (huntat) ning nimetavad Myanmari endiselt Birmaks. Mõnikord ei tunnistata võõrkeeltes kohanime muutust ning vana nimi võib endiselt üldkasutusse jääda. Näiteks Ho Chi Minh on laiemalt tuntud kui Saigon, Krung Thep kui Bangkok ja Côte d’Ivoire kui Ivory Coast (Elevandiluurannik). Raskused tekivad, kui tekib vajadus transliteratsiooni või transkriptsiooni järele. Mõned tuntud kohad on võõrkeeltesse üsna hästi tõlgitud, näiteks Russia või Rußland Venemaa jaoks (originaalkeeles Росси́я), aga mõnel juhul on korralik transkriptsiooni- või transliteratsioonisüsteem vajalik. Isegi hea tõlke puhul võib eksonüümi kasutamine kaardikasutajas segadust tekitada, näiteks ingliskeelse Itaalia kaardi kasutajale ei ole kasu, kui märkida Livorno linn ainult ingliskeelselt (Leghorn), sest maanteesiltidel ja rongide sõiduplaanidel on kirjas Livorno. Transliteratsiooni korral esitatakse ühes tähestikus olevad tähed teise tähestiku tähtedena, näiteks kirillitsa "P" on ladina tähestikus "R", aga tihti ei ole see samaväärsus nii lihtne. Araabia keele transliteratsiooniks on loodud mitu süsteemi, mille tulemused võivad erineda, näiteks Jeemeni linna Mocha nimi kirjutatakse inglise keeles süsteemist sõltuvalt Mocha, Al Mukha, al-Mukhā, Mocca või Moka.
Lisaraskused tekivad, kui riikides, näiteks endistes koloniaalmaades, ei ole tugevat geograafilist nimetamisstandardit välja kujunenud. Sellistel juhtudel peavad kartograafid valima, kas kasutada kaardil kohalike kehtestatud või vanemaid, emamaa poolt peale surutud ja vahel halvustavaid nimesid. Mõnes riigis on mitu ametlikku keelt, seega võib ühel kohal olla mitu ametlikku nime. Näiteks Belgia pealinna nime ametlikud kujud on nii Brussel kui ka Bruxelles.
Kohanimeteadust nimetatakse toponüümikaks, kohanimede kui sõnade päritolu uurib etümoloogia.
Kujutusviis
pisi|[[Iirimaa edelaranniku kaart 18. sajandi algusest. Kaardi allservas on näha põhja suunatud nool. Eri alade tähistamiseks on kasutatud erinevaid värvitoone]] Kaardidisaini kvaliteet mõjutab lugeja võimet kaardilt informatsiooni omandada. Maailma täpseks kujutamiseks ja informatsiooni efektiivseks edastamiseks on välja töötatud kindel sümboolika. Kaardi legend seletab lahti kaardil kasutatavad leppemärgid, pealkiri näitab regiooni, mida kaart kujutab, kaardipilt kujutab regiooni ja nii edasi. Kaardi elemendid on näiteks kaardiraam, kompass, mõõtkava, projektsioon ning lisainfo kaardi valmimise ja täpsuse kohta.
Maastikku uurides võib mõõtkava määrata puude, autode ja majade abil, kaardil see aga nii ei ole. Isegi kõige lihtsamad elemendid, näiteks põhjasuunda näitav nool, on üliolulised. Võib tunduda loomulik, et põhjasuund on kaardi ülemises servas, kuid reaalsuses ei pruugi see nii olla. Kaardi värvikasutus on samuti ülioluline. Info esitamine eri värvitoonides võib kaardi loetavust või tunnetust oluliselt parandada. Erinevused värvitoonide intensiivsuses kujutavad erinevaid eesmärke, mida kaardi valmistaja lugejatele edastada üritab. Tänapäevased arvutid kujutavad korraga kuni 16 miljonit värvitooni. See võimaldab ka kõige nõudlikumatel kaartidel mitmeid värvivalikuid kasutada. Lisaks suudavad arvutid värvidest kergesti mustreid genereerida, lisades veel võimalusi.
Generaliseerimine (üldistamine)
Kaarti koostades esineb tihti dilemma, kas esitada meid huvitavad objektid kaardil õiges kohas või kasutada vajaliku info edastamiseks leppemärki, mis võtab ruumi ja võib muu info paigast nihutada. Kartograafi ülesanne on otsustada, mida kaardile panna, välja jätta ja geograafilises mõttes väikese veaga esitada. Probleem muutub olulisemaks, kui kaardi mõõtkava väheneb, s.t kaardil kujutatakse suuremat ala, sest kaardile kantud info hõlmab siis ka reaalsuses suuremat ala.
Kaardiprojektsioonid
Maa sfäärilisuse tõttu tekitab igasugune tasapinnaline esitus moonutusi, mistõttu ei saa kujundeid, pikkusi ja pindalasid korraga vigadeta esitada. Kartograaf peab vastavalt kaardi eesmärgile ja kaardistatavale alale valima sobiva projektsiooni.
Kartograafilised vead
Mõned kaardid sisaldavad tahtlikult tehtud moonutusi või vigu. Nende eesmärk võib olla propaganda või soov panna kaardile unikaalne märk, et aidata kaardi koostajal tabada autoriõiguste rikkumist, kui mõne konkurendi kaardil peaks samasugune viga esinema. Need märgid on linnakaartidel näiteks valesti kirjutatud või mitteeksisteerivad tänavanimed.
Teine motiiv sihilike vigade tekitamiseks on "kartograafiline vandalism" – kartograafi soov jätta oma tööle endast jälg. Näiteks Boulder County (maakond USA Colorado osariigis) kaardil, mis valmis 1970. aastate alguses, oli Kaljumäestikus väljamõeldud mäetipp Mount Richard, mis arvatakse olevat joonestaja Richard Ciacci töö. See väljamõeldis avastati alles kaks aastat pärast kaardi valmimist.
Anne Vabarna
pisi Anne Vabarna (21. (vkj 9.) detsember 1877 Võpolsova – 7. detsember 1964 Tonja) oli kirjaoskamatu setu rahvalaulik, keda on nimetatud ka lauluemaks, regivärsiliste eeposte Neio koolulaul & Suurõq sajaq ning Peko looja.
Anne Vabarna elas Tonja külas, tema sünnipaika tähistab skulptor Elmar Rebase valmistatud mälestusmärk Võpolsova külas.
Anne Vabarna kui silmapaistva lauliku avastaja oli soome folklorist Armas Otto Väisänen rahvaluule kogumisretkel 1923. aasta suvel.
Setomaa vald annab välja Anne Vabarna nimelist omakultuuripreemiat seto pärimuskultuuri edasikandmisel tehtud silmapaistva töö eest.
Räitsvere
Räitsvere (saksa k. Rettisfer või Rattiswer või ka Kapu-Rettisvere) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Külas on paisjärv (Ao paisjärv ehk Ao veehoidla, Registrikood: VEE2066010). Küla läbib Nõmme jõgi, jõel oli Kääri vesiveski ja koolmekoht.
Ajalugu
Aastal 1925 puuriti Räitsvere küla maadele põlevkivi leviku lõunapiiri määramiseks 201.69 meetri sügavune Kamariku puurauk, mis on Porkuni lademe laiendatud stratotüüp, kuna seal esinevad Kamariku kihistiku kivimid, mis Porkuni paemurrus puuduvad. Puurauk on Kamariku kihistiku ja Koigi kihistiku stratotüüp.
1977. aastal liideti Räitsvere külaga Jäola.
Lavašš
pisi|Lavašše [[Jerevani turul]] Lavašš (armeenia լավաշ) on Armeenia päritolu lame leib. Armeenia köögi põhitoiduaine. Lavašitaolist nisujahust leiba tuntakse ka Vahemere idapoolsetes regioonides, Iraanis ja teisteski Kaukaasia riikides.
Vormid
Lavašid võivad olla õhukesed ja pehmed ning õhukesed ja krõbedad. Mõnikord on müügil ka õhukese pätsi kujuline, samuti lavaši nimetust kandev leib, kuid kõik alljärgnev käib just õhukese lavaši kohta.
Eestis müüakse paljudes suuremates toidupoodides ka leivatööstustes valmistatud lavašši, mis on riidetüki kombel kokku lapatud ja kilepakendis.
Koostisosad
Lavašitainas valmistatakse kergitusainest, nisujahust ja veest ning soovi korral lisatakse soola ja maitsetaimi.
Valmistamisest
Lavašitaina tegemist alustatakse traditsiooniliselt leivajuuretise valmistamisest. Tänapäeval kasutatakse üha enam ka poest ostetud pärmi. Taina jaoks segatakse kas juuretis (ehk pärm), jahu ja kuum vesi ning sool ühtlaseks tainaks ning asetatakse sooja kohta kerkima. Kerkinud tainas tükeldatakse ja vormitakse 300–400-grammisteks kukliteks. Edasi rullitakse ning töödeldakse iga kukkel ükshaaval õhukeseks leivaks. Pärast töötlemist asetatakse leivad maa sisse ehitatud ahju küpsema, mida traditsiooniliselt köeti kuivanud lehmasõnnikuga.
Küpsetamine
Lavašši küpsetatakse maa sisse ehitatud saviahjus, mille nimeks on tannur. Niihästi nimetus, küpsetusahju ehitus, kui ka leiva tarbimine sarnanevad Põhja-India tandoori ja selles küpsetatavate leibadega.
Korraga küpsetatakse suur kogus lavašši. Värsked lavašid on pehmed, kuid kuivavad õhu käes kiiresti krõbedaks. Krõbedad lavašid on pika säilivusajaga, tarvitamiseks ripsitakse neid veega ning kuumutatakse, nii muutuvad leivad jälle pehmeks.
Kasutamine
Lavašši süüakse nagu leiba, kuid lavašs võib täita ka söögiriista rolli, kui sellega ammutatakse sööginõust hautisi. Sageli keeratakse lavašš ümber vürtsikate toiduainete nende mugavamaks suhu toimetamiseks.
Lavašši kasutavad Armeenia Apostliku Kiriku kirikutegelased usulise sisuga seotud toimingutel, traditsiooniselt ka abielu sõlmisel.
Düsartria
Düsartria (dysarthria) on kõnepuue, mis tekib kesknärvisüsteemi teatud piirkondade orgaanilisest kahjustusest. Sellest tulenevalt on halvatud kõnelihaste (mitte ainult) töö ning inimene pole võimeline korrektselt kõnelema. Düsartria korral on kahjustatud hääldamine, hääl, hingamine (sh kõnehingamine), dünaamika, kõne kiirus, rütm ja aktsent.
Häälduses kannatab väga erinevate häälikute hääldamine, sealhulgas vokaalide hääldamine. Hääl on kare ja kähe. Hääle tugevus võib kõnelemise jooksul muutuda ootamatult tugevaks, ka kõne tempo võib järsult kiireneda või aeglustuda.
Laki I kvartal
pisi|Kadaka tee äärsed ärihooned pisi|Mustamäe tee äärsed üheksakorruselised kortermajad pisi|Laki tänava äärsed äri- ja tootmishooned pisi|Garaažid Tammsaare tee ääres Laki I kvartal on Kadaka asumi allasum Tallinnas Mustamäe linnaosas. See piirneb Kadaka tee, Mustamäe tee ja Tammsaare tee ning Laki tänavaga. Kvartaliga külgnevad Lilleküla Marja piirkond, Mustamäe Sääse asum, Mustamäe IV mikrorajoon ja Laki II kvartal.
Düsartria
Düsartria põhjused
Düsartria võib olla tingitud erinevatest neuroloogilistest häiretest. Need võivad olla mingisuguste ühekordsete kahjustuste tulemused (ajutraumad/-vigastused, insult, väikelaste ajukahjustus) või ka progresseeruv haiguste (Parkinsoni tõbi, infektsioonid ja põletikud, kasvajad, sclerosis multiplex, ALS jne) tagajärg. Peamisteks põhjusteks on tavaliselt aju hemorraagia ja isheemiline infarkt. Lastel võib düsartria põhjuseks olla varajane ajukahjustus või tserebraalparalüüs (PCI). Väga oluliseks peetakse ajukahjustuse täpset asukohta ja ulatust.
Düsartria korrektsioon
Düsartria harjutusravi peab olema süstemaatiline ja see kestab aastaid. Raskemate vormide puhul võib vajadus logopeeditundide järele olla ka 2 korda päevas. Harjutusravi keskendub lihaste arendamisele suu ja näo piirkonnas. Korrigeeritakse hääldusmotoorikat ja kõnehingamist, tehakse häälikuseadet. Teine korrektsioonisuund on haige abistamine sotsialiseerumisel. Lahenduseks võib olla kommunikatsiooni keskkonna teadlikustamine või töö jätkamine selles suunas, et inimene tunneks end teiste seas taas mugavalt.
Laki I kvartal
Selle kvartali Kadaka tee äärsesse ossa jäävad ärihooned, Mustamäe teele üheksakorruselised kortermajad (Tammsaare tee nurgale jäävad ka väikeelamud), Tammsaare teele supermarketi tüüpi kauplus suure parkimisalaga ning Laki tänavale äri- ja tootmishooned. Suure osa alast hõlmab Kadaka aiandi territoorium, kus 15 aastat tagasi tegeleti taimekasvatusega. Territoorium oli kaetud põhja-lõunasuunaliselt paiknevate kasvuhoonetega. Viimase 10 aasta jooksul on taimekasvatus järjest vähenenud ja kasvuhooneid järk-järgult lammutatud. Perspektiivis võetakse suund võimaliku linnaosatähtsusega multifunktsionaalse keskuse loomisele endiste aiandi ehitiste baasil. Haridus-, kultuuri- ja tervishoiuehitised puuduvad. Tulevikus võivad Tammsaare tee äärsed garaažid kaduda seoses tee laiendusega.
Ajalugu
20. sajandi I poolel paiknes praeguse Mustamäe ja Kadaka tee ristumiskoha juures Aiandi bussipeatuse ligidal Birkenthali maavaldus. Hiljem asusid sellel kohal tuntud ajakirjandustegelase Aleksander Veileri suvemaja ja Madise talu maad.
Haljastus
Rohealadest domineerib hoonetevaheline haljastus, asudes peamiselt Tammsaare tee ääres.
Kadaka aiandi maa-alal paiknevad puittaimed lääneservas, põhja- ja kirdeosas. Lääneservas on ülekaalus loodusliku tekkega kased, millest väärtuslikumad on suurema võraga puud. Põhjaosas kasvavad väärtuslikud suurte võradega paplid, harilik hobukastan, harilik vaher, mägivaher, ebatsuuga ja kirdeosas pärnade rühmad. Kadaka tee servas paiknev tugevalt tagasi lõigatud hõberemmelgate rida.
Kvartali pärl on looduskaitse alune objekt (alates 28. mai 1993) – Arukase kultivar (leinavorm) (Betula pendula Youngii). Mustamäe tee 60 parklas (Mustamäe tee 58 ees), Aiandi trollipeatuse juures. Kaitsevööndi ulatus on 30 meetrit.
Ühistranspordiühendus
pisi|vasakul|[[Kvartalisisene tänav|Kvartalisisene Tammsaare teega paralleelne tänav. Tulevikus ristub Aiandi tänavaga]] Kvartalisse sõidavad liinibussid: 16, 26, 26A, 33 (Kadaka tee). 9, 26, 26A (Mustamäe tee); 12 (Tammsaare tee).
Trollibussid: 1 ja 5 (Mustamäe tee).
Kvartalisse jäävad peatused: Aiandi, Lakiotsa, Sääse ja A. H. Tammsaare.
Infrastruktuur
Kvartalis asuvad järgmised tänavad: Aiandi tänav ja Rabaküla tänav.
Kadaka tee 1, 1a, 1b, 3; A. H. Tammsaare tee 120, 122 ja Mustamäe tee 62, 64, 78, 80, 82, 84, 86 maa-ala detailplaneeringuga 2006 aastal tekkis vajadus kahe uue tänava järele. Projekteerijate ja kinnisvaraarendajate ettepanek oli kasutada selles piirkonnas kadakaga seotud nimesid. Linnaajaloolane Rober Nerman soovitas kasutada Rabaküla tänava nime, sest üks osa Kadaka külast kandis algselt Raba küla nime. Teise planeeritud tänava Aiandi tänavaks nimetamine on põhjendatud asjaoluga, et alal asus Kadaka aiand.
Ettevõtted
pisi|Veski kõrts Suuremad tööandjad:
Kauplused ja söögikohad
pisi|vasakul|Mustika keskus
Keskus Mustikas
Mustika keskus asub aadressil A. H. Tammsaare tee 116. Osutatavad teenused: soe parkla; toitlustus (Mustikas Cafe, Rahva Toit, Steakhouse); telefoni-, mobiili-, interneti- ja IT-teenused; pangad; keemiline puhastus; videolaenutus; fototeenused; kingsepp ja võtmete valmistamine; ilusalong; solaarium; lapsevankrite remont ja hooldus; WiFi; lastekaubad.
2009. aasta märtsis toimus kaubanduskeskuse laohoones tulekahju.
Kristianstadi vald
Kristianstadi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis, pindalalt lääni suurim vald.
Laki I kvartal
Veski Kõrts
19. sajandist pärit tuuleveski juurde aadressil Laki 11A on rajatud ajaloolise hõnguga söögi- ja peopaik. Kõrtsiga ühe katuse all on kohvik, mis kuulub AS-i Balti Sepik kohvikuketti Reval Café. Söögikohta ilmestab 19. sajandil ehitatud tuuleveski.
Mustamäe Hesburger
Kiirtoidurestoran Hesburger asub aadressil Mustamäe tee 90A. Teenused: sissesõidueinela ja pallimeri.
Kristianstadi vald
Suuremad asulad on Kristianstad, Åhus, Tollarp, Hammar, Fjälkinge, Önnestad, Degeberga ja Norra Åsum. Üle 200 elanikuga linnalisi asulaid on 26.
Laki I kvartal
Tallinna Aiandussovhoos
pisi|vasakul|Kadaka aiandi endine peahoone, Mustamäe tee 58. Paremal looduskaitsealune arukase kultivar (leinavorm) Tööstusrajooni kopsuks oli Tallinna Aiandussovhoosi aiand Kadaka ja Mustamäe tee nurgal, mis varustas lilledega ja köögiviljadega kogu linna. See oli Eesti suurim katmikaiand, maad 61 ha. Sellest katmikala 15 ha, sealhulgas klaaskasvuhooneid 7 ha. 1978. aastal valmis haldus- ja olmehoone (arhitekt Rein Tomingas). 1992. aasta lõpus Tallinna Aiandussovhoos likvideeriti ja järgmisel aastal moodustati selle põhjal mitu uut ettevõtet, millest üks oli Kadaka turg. Praegu asub osaliselt viimase kohal nüüdisaegne kaubanduskeskus Mustikas, mis jääb Rabaküla elamurajooni naabriks.
Kadaka turg
pisi|Laki I kvartali endine Kadaka aiandi territoorium. Tulevikus rajatakse siia uus hoonestus. Taamal Eesti Energia hoone Kadaka tee ääres Kadaka turg alustas tegevust 1993. aastal, muutudes tõeliseks tõmbenumbriks nii kohalikele inimestele kui ka Soomest tulnud turistidele. Tänu suurele parkimisplatsile käis usin kauplemine nii talunike toodetega kui ka vanakraamituru osas. Oma kuulsuse võlgnes turg piraatkauba müüjatele. 2000. aastal tellis CNN Eestist piraatlusteemalise klipi. Politsei korraldas sageli reide piraatluse väljasuretamiseks. 1998. aastal rekonstrueeriti turg ärikeskusteks ja 2002. aastal Mustika kaubanduskeskuseks.
Uusarendused
pisi|vasakul|Laki I kvartali uusarendus ala. Taamal Rabaküla elamurajoon. Paremas nurgas Mustamäe tee äärne üheksakorruseline kortermaja pisi|Rabaküla elamurajoon. Vaade Kadaka aiandist Mustamäe tee poole. Ees tulevane Aiandi tänava kulgemis suund
23,7 ha suurusele maa-alale, endisele Kadaka aiandi territooriumile on kavandatud uute detailplaneeringutega 47 krunti (24 elamumaa-, 8 ärimaa-, 5 tootmismaa-, 9 sotsiaalmaa- ja 4 transpordimaakrunti). Elamumaakruntidele ehitatakse kaks 14-, kaks 12-, neliteist kuni 8-korruselist ja üks kuni viiekorruseline korterelamu. Ärimaakruntidele viis kuni kuuekorruselist ärihoonet. Sotsiaalmaakruntidele lasteaia, lastemänguväljakute ja haljasalade rajamine; tootmismaakrundile pumpla ning transpordimaakruntidele juurdepääsuteede rajamine. Rabaküla elamurajooni peaks tulema järgnevate aastate jooksul 1100 korterit.
Rabaküla elamurajoon
Ajalooliselt kandis Rabaküla nime uuest elamurajoonist vaadates teisele poole Mustamäe teest jääv ala, praeguse Sääse elamurajoon. Kogu arendus, mis laiub Kadaka tee, Mustamäe tee, Mustika keskuse ning Veskimetsa alajaama vahelisel maa-alal käivitus 2007. aastal. Majad on nelja- ja kaheksakorruselised. Arhitektuurse väljanägemise eest vastutab KOKO Arhitektid OÜ. Elamurajooni arendaja on OÜ Rabaküla, milles NCC Ehitus ja Kadaka Aiandi AS omavad võrdset osalust. Esimene neist on ehitaja ning teine Rabaküla maa-ala omanik.
Asutused kvartalis
pisi|Laki I kvartali uusarendusala. Taamal Rabaküla elamurajoon. Paremas nurgas Mustamäe tee äärne üheksakorruseline kortermaja
Liivtatik
thumb|Liivtatik Liivtatik (Suillus variegatus) on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.
Välimus
Liivtatik on erinevalt teistest tatikutest oranžpruuni ja kuiva kübaraga, mis on noorelt sametine, isegi pehme, aga vananedes muutub siledaks, isegi libedaks, ja märjaga limaseks. Kübara läbimõõt on 6–13 cm.
Väikesed poorid ja torukesed on pruunist oliivpruunini ning muutuvad katsumisel siniseks.
Pikk jalg on pruun, punase ja oliivja varjundiga, ülaltpoolt kollakas.
Seeneliha on sidrunkollane, muutub lõikekohal sinakaks.
Mai Kravtsov
Mai Kravtsov (1. veebruar 1845 Tapurla – 18. märts 1933) oli eesti rahvalaulik. Ta oli tuntuim Kolga ranna laulik 19.-20. sajandi vahetusel.
Liivtatik
Levila ja kasvukoht
Liivtatik kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerikas väikeste kogumikena okkakõdus okasmetsades ja sageli ka nõmmedel liivasel happelisel mullal.
Mai Kravtsov
Mai Kravtsovi pere
Mai isa Jürg Krönvalk oli pärit pillimeeste suguvõsast Jumindalt. Mai ema suri noorelt ja Mai, õde Ann ja vend Jaan jäid ema õe Triinu kasvatada. Mai õde Ann Tootsel oli samuti rahvalaulik.
Mai Kravtsovi poeg Mart mängis viiulit ja laulis. Mail oli ka tütar Liisa.
Liivtatik
Kasutamine
Liivtatik on hea söögiseen, mida pole tarvis kupatada, kuigi ta väidetakse olevat ebameeldiva lõhna ja metallimaitsega.
Mai Kravtsov
Mai Kravtsovi pere
Mai Kravtsov oli rahvalaulik Anna Paalbergi onunaine.
Sergei Vjazmitinov
Sergei Kuzmitš Vjazmitinov, ka Sergei Kozmitš Vjazmitinov (7. (ukj 18. oktoober) 1744 Rõlski maakond, Sevski provints, Belgorodi kubermang – 15. (ukj 27. oktoober) 1819 Peterburi) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (jalaväekindral) ja riigitegelane. Aastatel 1802−1808 oli ta esimene Venemaa keisririigi sõjaminister. Krahv (a-st 1818).
Sõjaväeteenistus
Astus 1759. aastal allohvitserina sõjaväeteenistusse ja määrati teenima Preisimaale tegevarmee koosseisu kuulunud vaatluskorpuse juurde. 1761. aastal viidi ta üle Ukraina maamiilitsakorpusse, kus teenis mündiroodus ja sai 1764. aastal polgu ülemaudiitoriks. 1768. aastal oli ta Sõjakolleegiumi viitsepresidendi kindral en chef Zahhar Grigorjevitš Tšernõšovi tiibadjutant, 1770. aastal sai viimasena kindraladjutandiks. Järgmisel aastal määrati teenima kindralfeldmarssal krahv Pjotr Aleksandrovitš Rumjantsev-Zadunaiski staapi. Aastatel 1771−1774 osales Vene-Türgi sõjas. 1777. aastal viidi üle Astrahani ja 1784. aastal Vologda jalaväepolku. 1786. aastal sai kindralmajori aukraadi. Samal aastal nimetati tema enda formeeritava Astrahani jalaväepolgu 4. pataljoni komandöriks. Osales aastast 1788 taas sõjas türklastega, võttis osa Hotini ründamisest ja oli Jekaterinoslavi jäägrikorpuse komandör.