cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tônlé Sab
Ujuvkülad järvel
Järvel on püsiv asustus, kus elatakse ujuvates majades ja külades. Ujuvkülade elanike koguarvu hinnatakse 100 000 .. 200 000 inimese vahele. Enamik neist on vietnamlased, kuid on ka khmeeri külasid. Põhiline sissetulekuallikas on kalapüük. Külad moodustavad iseseisva majandus-süsteemi, kus on elatud põlvkondade kaupa ja mille elanike eluviis on täiesti kohandunud eluks järvel. Ujuvates rajatistes või platvormidel on koolid, templid, töökojad, kõrtsid, köögivilja-aiad, loomalaudad jne. Kogu majade- ja külade vaheline liiklus käib veeteed pidi, kas sõude- või mootorpaatidega.
Turbonegro
right|thumb|200px|Turbonegro Vikafestivalil esitamas "Moi i Rana" Turbonegro (Norras Turboneger) on Norra punk rock ' i ansambel, mis kombineerib glämmroki, hardcore punk ' i ja heavy metal ' i stiiliks, mida bänd kutsub death punk ' iks.
Bänd tuli kokku Oslos 1988/89. aasta talvel.
Johannes Burchart
Johannes Burchart on olnud mitme tallinna arsti ja apteekri nimi:
The Eightles
The Eightles oli eesti vokaalansambel, mis tegutses huvikooli Meero Muusik juures aastatel 2008–2013. Ansambli juhendaja oli Riho Ridbeck.
2013. aastal pälvis ansambel Viimsis toimunud festivali JazzPopFest vokaalansamblite kategoorias Little Less III koha.
Follow That Dream
"Follow That Dream" on 1962. aasta USA muusikaline mängufilm, mille režissöör on Gordon Douglas. Film põhineb Richard Powelli romaanil "Pioneer, Go Home", stsenaariumi autor on Charles Lederer.
Sündinud 2. augustil
''Siin loetletakse 2. augustil sündinud tuntud inimesi.
Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariik
Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariik (lühemalt ka Euroopa Liidu eesistujariik) on Euroopa Liidu liikmesriik, kellel lasub ajutiselt vastutus Euroopa Liidu Nõukogu töö korraldamise eest. Eesistuja määratakse rotatsiooni põhimõttel ning kohustused antakse üle iga kuue kuu järel.
Eesistumist teostavad liikmesriigid teevad tihedat koostööd kolmest liikmesriigist koosnevates rühmades ehk eesistujariikide kolmikutes. See süsteem loodi 2009. aastal Lissaboni lepinguga. Eesistujariikide kolmik seab pikaajalised eesmärgid ja koostab ühise tegevuskava, milles määratakse kindlaks teemad ja olulisemad küsimused, mida nõukogu 18-kuulisel perioodil käsitleb. Nimetatud programmi alusel koostavad kõik kolm riiki oma üksikasjalikuma kuuekuulise programmi.
Eesti oli esimest korda Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariik 2017. aasta teisel poolel, kuuludes kolmikusse koos Bulgaaria ja Austriaga.
Riigimõis
Riigimõis ehk kroonumõis oli riigi omandisse kuulunud mõis. Riigimõisa valitsesid riigi määratud ametnikud, kelle ülesandeks oli tootmise juhtimine ja riigitulu tagamine või riigi poolt valitud riigirentnikud, kes maksid riigile rendist.
Riigimõis Poola-Leedu aladel
Poola-Leedu aladel toimus aastatel 1583–1625 suurem mõisate ümberjagamine. Eriti mastaapselt toimus see pärast uue kuninga Stefan Bathory võimuletulekut. Selleks, et vallutatud aladel saksa feodaalide mõjuvõimu vähendada, riigistati üle 70% nende maavaldustest. Riigimõisad ehk Poola folvargid jaotati staarostkondadeks keskusega linnustes. Tänapäeva Eesti aladele jäi neid üheksa (Helme, Karksi, Kirumpää, Laiuse, Põltsamaa, Pärnu, Tartu, Vastseliina ja Viljandi). Riigimõisate talupoegade koormised normeeriti.
Riigimõis Rootsi aladel
Riigimõisate talupoegade õigused Rootsi aladel tõid leevendust ka ülejäänud mõisate talupoegadele, stabiliseerisid olukorda ning kindlustasid talupoegade maakasutus- ja pärimisõigust praktikas.
Rüütlimõisatega võrreldes olid riigimõisad tavaliselt tagasihoidlikumalt välja ehitatud.
Riigimõis Vene aladel
Vene võimu ajal 19. sajandil levis üha enam riigimõisate rendileandmine, mille tagajärjel jõudis rentnike hulka ka eestlasi.
Riigimõisaid kasutas riik ka vene õigeusu toetamiseks, andes neid kiriku kasutusse. 1860.–1870. aastatel jagati osade riigimõisate maad ka talukohtadeks ja kas renditi välja taludena või müüdi.
Riigimõisad 20. sajandil
1919. aasta maareformiga Eesti Vabariigis jagati osa riigimõisaid maasaajatele, kuid osa jätkasid riigimõisatena ja allutati 1922 Põllutööministeeriumi Riigimõisate Valitsusele. Seoses põllu- ja kodumajanduskooli allutamisega Haridusministeeriumile viidi 1935. ja 1936. aastal palju riigimõisaid Põllutööministeeriumi alluvusest Haridusministeeriumi alluvusse. 1938. aastal oli Eestis Põllutööministeeriumi Põllumajandusosakonna halduses 57 riigimõisa (Tori riigimõis, Moostes riigimõis, Alatskivi riigimõis, Kostivere riigimõis, Jõgeva riigimõis, Kaarepere riigimõis, Särevere riigimõis, Sillapää riigimõis, Kehtna riigimõis, Kuusiku riigimõis, Polli riigimõis, Avanduse riigimõis, Õisu riigimõis, Karjaküla riigimõis, Saku riigimõis, Putkaste riigimõis, Kuremaa riigimõis, Jäneda riigimõis, Arkna riigimõis, Vaeküla riigimõis, Mõdriku riigimõis, Audru riigimõis, Karja riigimõis, Luunja riigimõis, Tähtvere riigimõis, Vorbuse riigimõis, Olustvere riigimõis, Vana-Võidu riigimõis, Sõmerpalu riigimõis, Väimela riigimõis ) jt.
Riigimõisate Valitsuse otsesel majandamisel olid: Alatskivi riigimõis, Audru riigimõis, Heimtali riigimõis, Huuksi riigimõis, Kehra riigimõis, Kuremaa riigimõis, Kuusiku riigimõis, Mooste riigimõis, Sõmerpalu riigimõis, Tori riigimõis, Torma riigimõis, Tähtvere riigimõisad. Riigimõisate Valitsuse järelevalve all olid: Jõgeva riigimõis, Kärevete riigimõis, Luunja riigimõis, Põdrangu riigimõis, Sandla riigimõis, Triigi riigimõis, Udeva riigimõis ja Viisu riigimõis. Riigimõisad olid renditud Eesti Seemnevilja Ühisusele, Eesti Sordiparanduse Seltsile ning teistele organisatsioonidele ja üksikisikutele.
Koolide Põllumajapidamise Ameti otsesel majandamisel olid Helme riigimõis, Kehtna riigimõis, Kolovere riigimõis, Löwenruhi riigimõis, Männiku riigimõis (Oru), Penijõe riigimõis, Petseri riigimõis, Polli riigimõis, Porkuni riigimõis, Saksi riigimõis, Särevere riigimõis, Vana-Antsla riigimõis, Vana-Võidu riigimõis, Vaeküla riigimõis ja Vodja riigimõis. Koolide Põllupidamise Ameti järelevalve all olid Arkna riigimõis, Avanduse riigimõis, Jäneda riigimõis, Jõhvi riigimõis, Kaarma-Suuremõisa riigimõis, Karja riigimõis, Keila riigimõis, Kõljala riigimõis, Mõdriku riigimõis, Olustvere riigimõis, Orgita riigimõis, Pürksi riigimõis, Purila riigimõis, Putkaste riigimõis, Saku riigimõis, Sillapää riigimõis (Räpinas), Vana-Vigala riigimõis, Vana-Põltsamaa riigimõis, Vasula riigimõis, Väimela riigimõis.
Vorbuse hobusekasvanduse majapidamine Vorbuse riigimõisas ja Udriku Vabadusristi Kavaleride Kodu Udriku mõisas majapidamine allusid Kaitseministeeriumile.
1945. aastal kaotas nõukogude võim Eestis riigimõisad senisel kujul ja muutis suurema osa neist riigimajanditeks ehk sovhoosideks (vt Eesti sovhooside loend).
Leszek Kołakowski
pisi|Leszek Kołakowski (2007) pisi|Leszek Kołakowski pisi|Leszek Kołakowski [[mälestusmärk sünnilinnas Radomis]]
Nidarosi toomkirik
Nidarosi toomkirik (ka Nidarosi katedraal, Trondheimi toomkirik või Trondheimi katedraal; norra keeles Nidarosdomen) on kirik Norras Trondheimis. Nidarosi toomkirik oli aastail 1137–1537 Norra peapiiskopkonna toomkirik. Reformatsiooni järel on kirik olnud luterliku Trondheimi ehk Nidarosi piiskopkonna toomkirik. Kirik kätkeb endas romaani ja gooti stiilile omaseid jooni. Keskajal oli Nidarosi toomkirik üks Põhja-Euroopa tähtsamaid palverännakukohti. Kirikus on kroonitud mitmeid Norra kuningaid.
Ajalugu
thumb|Nidarosi toomkirik [[1857. aastal]]
Leszek Kołakowski
Kołakowski õppis pärast Teist maailmasõda filosoofiat Łódźi ülikoolis ja kaitses 1953. aastal Varssavi ülikoolis doktoriväitekirja Baruch Spinozast, milles ta käsitles Spinoza mõtteid marksistlikust vaatepunktist. Peagi pettus ta aga nõukogude marksismis ning võttis omaks "revisionistlikud", marksismi humanistlikku tõlgendust pooldavad vaated. 1956. aasta "Poola sula" järel avaldas Kołakowski ajakirjas Nowa Kultura neljaosalise marksismi-leninismi dogmasid, sealhulgas ajaloolist determinismi kritiseeriva artikli. 1966. aastal Varssavi ülikoolis "Poola sula" kümnendale aastapäevale pühendatud loengu järel heideti Kołakowski Poola Ühendatud Töölisparteist välja. Aastal 1968. aastal oli ta sunnitud emigreeruma.
Nidarosi toomkirik
Ajalugu
Nidarosi toomkirik arvatakse olevat rajatud Stiklestadi lahingus surma saanud Norra kuninga Olav II Haraldssoni hauale. Olav kuulutati aasta ja viis päeva pärast surma pühakuks ning palverändurid asusid külastama tema matmispaika. Umbes sel ajal rajati Olavi hauale väike puitkabel.
Olav Kyrre valitsusajal, 1070. aasta paiku, alustati puidust kabeli kohale kivist katedraali rajamist. Kirik valmis tõenäoliselt 1090. aastatel. Kirik pühitseti Pühale Kolmainsusele. Seda kutsuti Kristkirkeks. Nidarosi toomkiriku rajasid tõenäoliselt inglise ehitusmeistrid.
Mai Thi Nguyen-Kim
Mai Thi Nguyen-Kim (abielus Leiendeckeriga; sündinud 7. augustil 1987 Heppenheimis) on saksa keemik, teadusajakirjanik, kirjanik ja juutuuber.
Leszek Kołakowski
Marksismis pettunud Kołakowski jõudis järeldusele, et stalinistliku totalitarismi julmus ei olnud mitte kõrvalekalle, vaid marksismi loogiline lõpptulemus. Hilisemas loomingus keskendus ta järjest enam teoloogiliste eelduste rollile Lääne filosoofias.
Nidarosi toomkirik
Ajalugu
Aastal 1151 sai Nidarosist peapiiskopkonna keskus. Esimese kahe peapiiskopi Jon Birgersoni ja Øystein Erlendssoni eestvõttel alustati toomkirikus mahukate ümberehitustöödega. Kiriku uued osad valmisid anglonormanni romaani stiilis ning oletatakse, et ka selle ümberehituse juures viibisid inglise ehitusmeistrid. Tõenäoliselt võeti eeskujuks Lincolni katedraal Inglismaal. Valmis jõuti ehitada transept, kapiitlihoone ja osa pikihoonest. Ümberehitustööd katkesid 1180. aastal, mil peapiiskop Øystein oli sunnitud Inglismaale pagendusse minema.
Øystein tutvus Inglismaal eksiilis viibides uute arhitektuurisuundadega, ning kui ta 1183. aastal Norrasse naasis, hakati uuesti kirikut laiendama, seekord juba gooti stiili reegleid järgides. Sel ajal valmis pikk, kitsaste külglöövidega koor; selle idapoolsesse otsa hakati rajama oktogooni. Selle rikkalikud dekoratsioonid lubavad oletada, et ehitusmeistrid pärinesid Lääne-Prantsusmaalt, mis kuulus tollal Inglismaa kuninga võimu alla.
Leszek Kołakowski
Tunnustus
Ta oli valitud ka Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks.
Nidarosi toomkirik
Ajalugu
Oktogoon valmis lõplikult 1210. ja 1220. aasta vahel. Samal perioodil alustati ka uue kooriruumi ehitust, mis valmis 1240. aasta paiku. Kooriruumi valmimise järel hakati lääne suunas laiendama pikihoonet. Aastal 1248 pani peapiiskop Sigurd Eindrideson nurgakivi kiriku laiendusele. Pikihoone ehitati senisest pea kaks korda pikemaks ja see lõppes esindusliku läänefassaadiga. Kahe otsatorniga läänefassaadi ilmestasid kolm rida skulptuure.
Ümberehitatud kirikuhoone oli tõenäoliselt inspireeritud Inglismaal asuvast Lincolni katedraalist ja Westminster Abbeyst, läänefassaadi skulptuurid kandsid aga prantsuse gootika mõjutusi. Teostuselt sarnanesid need Reimsi katedraali skulptuuridega.
Mai Thi Nguyen-Kim
Teaduse populariseerimine YouTube'is ja teleris
pisi| Nguyen-Kim koos Tom Buhrow'ga Berliini meediakonverentsil 2019 2015. aastal alustas Nguyen-Kim YouTube'i kanalit "The Secret Life of Scientists", et seada kahtluse alla (loodus) teadlaste ja nohikute stereotüübid ning edastada teaduslikke teemasid noorele publikule. Lisaks läks 2016. aasta oktoobris võrku tema YouTube'i kanal "schönschlau", mida produtseerib "funk", ARD ja ZDFi ühine pakkumine noortele ja noortele täiskasvanutele. Vahel modereeris ta ka kanalit Auf Klo ja Funki jaoks toodetud keemia õppevideoid mussewissen'i formaadis. Teie kanal "schönschlau" nimetati ümber maiLabiks 2018. aastal ja sellel oli 2020. aasta aprilli lõpus peaaegu 900 000 tellijat. maiLabit toodab Südwestrundfunk Funki jaoks.
Nidarosi toomkirik
Ajalugu
Toomkirik sai 1328. aastal toimunud tulekahjus rängalt kannatada. Hävisid puidust katusekonstruktsioonid ja kiriku puitsisustus. Põlengu järel võeti ette ulatuslikud taastamistööd. Kirik sai uuesti kannatada 1432. ja 1451. aasta tulekahjus. Et kogudus ei olnud rikas, tehti vaid hädavajalikud taastamistööd. Aastal 1531 möllas kogu Trondheimis suur tulekahju, mis haaras ka toomkiriku. Ristlöövist lääne poole jääv osa hävis ja seda asuti taastama alles 20. sajandi alguses.
Mai Thi Nguyen-Kim
Teaduse populariseerimine YouTube'is ja teleris
Aprilli alguses 2020 saavutas MaiLab koroonapandeemiat käsitleva videoga nelja päeva jooksul rohkem kui 4 miljonit vaatamist ja oli kohati Saksamaa YouTube'i trendide edetabelis number üks, see on YouTube'i kanali kõige edukam video. 7. aprillil 2020 rääkis ta ARD sama teema kommentaariga "Tagesthemen". Aprilli keskel analüüsis ta teises videos tuntud viroloogide suhtlust. See video jõudis ka YouTube'i suundumuste hulka Saksamaal ja jõudis nädala jooksul (27. aprilli 2020 seisuga) peaaegu 2 miljoni vaatamiseni.
Tema raamat "Komisch, alles chemisch!" (ilmus märtsis 2019) on Spiegeli bestsellerite nimekirjas olnud alates 2019. aasta novembrist ning loodetakse lähiajal välja anda uus raamat eesti keeles.
Nidarosi toomkirik
Ajalugu
19. sajandil alanud rahvuslik ärkamisaeg tõi kaasa soovi ennistada Nidarosi toomkiriku kunagine hiilgus. Katedraali taastamistööd algasid 1869. aastal. Esmalt restaureeriti kiriku säilinud keskaegsed osad ning alles seejärel asuti taastama hävinud osasid. Kiriku läänefassaadi taastati aastatel 1909–1969. Viimane skulptuur paigutati läänefassaadile 1983. aastal. Kiriku taastamistöid juhtisid järgemööda arhitektid Heinrich Ernst Schirmer, Christian Christie, Olaf Nordhagen ja Helge Thiis.
Ametlikult lõppesid Nidarosi toomkiriku taastamistööd 2001. aastal.
Tänapäeval on Nidarosi toomkirik populaarne turismisihtkoht.
Orelid
Toomkiriku peaoreli valmistas 1930. aastal ettevõte Steinmeyer. Orel asus algselt põhjapoolses ristlöövis. Algselt oli sellel 125 registrit. 1962. aastal ehitati orel tugevasti ümber ja viidi üle läänelöövi. Orelilt eemaldati hulk registreid, mida kasutati uue koorioreli valmistamiseks.
Kiriku vana barokkoreli valmistas aastail 1738–1740 Johann Joachim Wagner ning selle restaureeris aastail 1993–1994 Jürgen Ahrend. Sellel on 30 registrit ja see paikneb põhjapoolse ristlöövi galeriis.
Kuninglikud kroonimised
Nidarosi katedraalis krooniti mitmed Norra kuningad. Esimesena krooniti seal 1449. aastal Karl I ja viimasena Haakon VII 1906. aastal. Et 1908. aasta põhiseadusemuudatus kaotas Norras kirikliku kroonimise, pole hilisemaid Norra kuningaid enam kroonitud. Küll aga said nii Olav V kui ka Harald V Nidarosi toomkirikus kirikult ametliku õnnistuse.
Autoritarism
Autoritarism on riigi või organisatsiooni valitsemise vorm, kus võimul olijad otsustavad valitsetavate küsimuste üle ilma, et need, kelle üle valitsetakse saaksid oma arvamust avaldada.
Riigi juhtimisel võib autoritarism olla kas sõjaväeline või ühe partei valitsus. Autoritaarse režiimi puhul on inimestel valdav sarnane meelsus või siis pragmatism. Kodanikud on väliselt valitseva olukorraga rahul või nad on ükskõiksed. Mõningatel juhtudel domineerib sõjavägi. Autoritarismi võib mingil määral esineda ka demokraatlikes riikides.
Võrreldes autoritarismi totalitarismiga, siis totalitarismi puhul kõrvaldatakse eelnevalt kehtinud seadustamisevormid ja valitseb ulatuslik politsei kontrollisüsteem.
Kui võrrelda autoritarismi demokraatiaga, siis demokraatias valitsevad valitud ametikandjate ning nende valitsemine on piiratud põhiseadusega. Valimised on vabad, ausad ja sagedased, valimistega ametikandjaid vahetatakse ning kus ei esine sundust. Iga kodaniku häälel peab olema võrdne kaal. Ükski enamusotsus ei tohi piirata vähemusõigusi, eriti õigust saada tulevikus enamuseks.
Demokraatias erinevalt autokraatiast on inimestele tagatud tegelik eneseväljendusvabadus, mis tähendab nii kahjulike tagajärgede puudumist kui arvamuste esitamiseks kanalite olemasolu. Inimestel on õigus alternatiivse teabe saamiseks tänu teabeallikate paljususele. Inimestel on ühinemisvabadus, mis tähendab kodanike võimalust luua ühendusi seltsingutest erakondadeni.
Demokraatias erinevalt autokraatiast on kaasav kodakondsus, mis annab kõigile püsielanikele võimaluse kasutada kõiki demokraatlikke õigusi ja saada õiguste kasutamiseks koolitust ja julgustust.
Kid Galahad
"Kid Galahad" on 1962. aasta USA muusikaline mängufilm.
Süžee
Filmi aluseks oleva loo on kirjutanud Francis Wallace.
Ulrich von Sperreuter
Jakob Ulrich von Sperreuter (vene Ульрих Олафович фон Сперрейтер (Спаррейтер); 1664 Tallinn – 1750 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Rootsi, Hollandi, Inglise ja Venemaa teenistuses olnud sõjaväelane.
Ta oli 1696. aastast Vene teenistuses, langes 1700 Narva lahingus rootslaste kätte vangi, 1736 võttis Peter von Lacy juhtimisel (ülemjuhataja oli kindralfeldmarssal Münnich) suurtükiväe kindralmajorina osa Vene-Türgi sõja Azovi vallutamisest, juhtis 20. märtsil 1736 Vene Dnepri armeed Doni jõe delta mõlemal kaldal asunud vahitornide (Каланча) ja Mjortvõi Donetsi (Мёртвый Донец) jõe ääres asunud Ljutiki kindluse (Лютик) vallutamisel. Eduka sõjategevuse eest Türgi vastu anti talle 2. mail 1736 Püha Aleksander Nevski orden. Seejärel oli ta samast aastast Azovi kindluse ülemkomandant, kuhu jäi ametisse kuni kindralleitnandiks ülendamiseni ja pensionile jäämiseni 14. novembril 1739. Talle määrati 1200-rublane aastapension ja ta elas lasteta Tallinna lähedal.
Tema lesestunud abikaasa Anna Margaretha ostis Eestimaa kuberneri vürst Vladimir Dolgorukovi (1696–1761) lesele, Helena Hilkovale (suri 1763), kuulunud Lubja mõisa Jõelähtme kihelkonnas.
Perekond
Tema isa oli Tallinnas ja Riias suurtükiväeohvitser olnud ning 1694 Rootsi aadlikuks saanud Olof Sperreuter, kes 1697 immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda (nr 1307), ning abiellus algul preili Schwartziga ja hiljem Anna Elisabeth Hartmaniga, kes oli Eestimaa maa- ja sõjakomissari Engel Hartmani tütar ja Robert Lichtoni alluvuses 1681 Eestimaa reduktsioonikomisjoni esimees olnud Engel von Ehrenthali õde.
Ta abiellus esmalt 1704 Anna Margaretha von Engelhardtiga (teistel andmetel Kuramaalt pärit rittmeister Richteri tütrega), kes 16. oktoobril 1739 aga Peterburis suri.
Rühm (haridus)
Rühmaks nimetatakse õppegruppi haridusasutuses, millel on ühtne tegevuskava ning ühtsed õpieesmärgid. Rühmad võivad olla nii püsiva iseloomuga kui ka näiteks ainerühmad, mis on selekteeritud õpilaste ainealaste oskuste taseme järgi.
Ulrich von Sperreuter
Perekond
1740. aastal abiellus ta Anna Margaretha Zöge von Manteuffeliga (1716–1785), kes oli Muuga, Kiltsi, Palvere, Liivi ja Pajaka mõisniku Eestimaa maanõuniku, hilisema riigikrahvi Gotthard Johann von Manteuffeli (1690–1763) ja Margarethe Elisabeth von Güntersbergi (1692–1780) tütar ning lesestunud abielust Kolga ja Kiiu mõisaomaniku krahv Bengt Ludwig Stenbockiga (1694–1737).
Rühm (haridus)
Lasteaiarühmad
Lasteaias nimetatakse rühmaks õppegruppi, kus vastavalt rühma päevakavale ja laste eale on ühine päevarütm, vahelduvad igapäevatoimingud, laste mäng, vabategevused ja pedagoogi kavandatud õppe- ja kasvatustegevused. Rühma õppe- ja kasvatustegevuse kavandamisel esitatakse kavandatava perioodi (nädal, kuu vm) eesmärgid, temaatika, õppesisu ja -tegevused.
Koolieelse lasteasutuse juhataja võib vastavalt vajadusele moodustada järgnevaid rühmi:
Ulrich von Sperreuter
Perekond
Tema sugulastest Woldemar Ulrich von Sperreuter oli suurtükiväe kindralmajor (1764) Tallinnas ja 1742. aastast abielus Orina mõisast pärit Anna Margaretha von Tiesenhauseniga (suri 1777), ning Tallinnas 1706 ristitud Johann Ulrich von Sperreuter suurtükiväe major Kiievis.
Kiudpilved
pisi|Kiudpilved 2. augustil 2010 Tallinna kohal pisi|Kiudpilved Kiudpilved (ladina keeles Cirrus, mitmus Cirri, lühend Ci) on pilvede põhiliik, kuhu kuuluvad pilved aluse kõrgusega üle 6 km maapinnast. Nad on valged või valkjad pilved tavaliselt kiulise ehitusega ega põhjusta pilvevarjusid. Kiudpilved on eelkõige ilmamuutuse tunnuseks (seda seoses pilvisuse tihenemisega). Kui kiudpilved hakkavad tihenema, võivad nad areneda kiudkihtpilvedeks, mis võib tähendada juba suuremat vihma ja pilvitust.
Et sellel kõrgusel on õhutemperatuur alati alla 0 °C, siis nad koosnevad jääkristallidest ja on puhtad jääpilved. Isegi kui kiudpilved annavad sademeid, ei jõua need enamasti maapinnani.
Kiudpilved paistavad väikeste isoleeritud säravvalgete siidiselt kumavate õrnade niitide või kitsaste paeltena. Nende ääred enamasti narmendavad jugavoolude toimel.
Kiudpilved esinevad sageli koos kiudrünkpilvede või kiudkihtpilvedega. Sel juhul on oodata sooja fronti.
Mauna Kea
Mauna Kea on uinunud kilpvulkaan Hawaii saarel.
Mauna Kea on üks viiest vulkaanist, mis moodustavad Hawaii saare. Mauna Kea kõrgus on 4207 meetrit merepinnast. Arvestades aga ka veealust osa on Mauna Kea maailma kõrgeima mäe tipuks. Vulkaani kõrgus jalamilt tipuni on üle 10 000 meetri.
Arvatakse, et vulkaan purskas viimati umbes 3500 aastat tagasi.
Mauna Kea tipus asub kuulus Mauna Kea observatoorium ning talvel tuleb seal lumi maha.
Sündinud 4. augustil
''Siin loetletakse 4. augustil sündinud tuntud inimesi.
Olaus Petri
Olaus Petri (harvem Olavus Petri, latiniseering rootsikeelsest nimest Olof Persson või Pettersson; 6. jaanuar 1493 Örebro – 19. aprill 1552 Stockholm) oli rootsi usu-uuendaja, kirikuõpetaja, õigusteadlane, piiblitõlkija ja ajaloolane.
Tema vennast Laurentius Petrist (Lars Persson) sai Rootsi esimene luteri peapiiskop.
Maya Ababadjani
Maya Ababadjani (tuntud ka kui Maya Sørensen; sündinud 3. jaanuaril 1984 Liibanonis) on Taani filminäitleja. Ta sündis Liibanoni kristlaste peres, kuid adopteeriti Taani varases lapseeas.
Ta tegi filmidebüüdi pornofilmides "Maya" ja "Maya's dating". Hiljem on ta mänginud filmides "Pusher II" (2004) ja "Betonhjerter" (2005).
Ta on korduvalt saanud Taani muslimitest araablastelt tapmisähvardusi.
Estonian Art
Estonian Art on eesti kunsti teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab 1997. aastast välja Eesti Instituut.
Kaks korda aastas ilmuv ajakiri kajastab tänapäevaseid suundumusi Eesti kujutavas kunstis ja arhitektuuris, lisaks on leida kunstiajaloolisi kõrvalepõikeid.
Ajakirja toimetaja on Stacey Koosel.
Toimetuskolleegiumi kuuluvad Marten Esko (Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum), Katrin Maiste (Eesti Instituut), Elin Kard (Eesti Kunstnike Liit), Kadri Laas (Eesti Kaasaegse Kunsti Arenduskeskus), Kadi Polli (Kumu), Triin Ojari (Arhitektuurimuuseum), Elnara Taidre, Taaniel Raudsepp (Tallinna Kunstihoone).
Ajakirja levitatakse rahvusvaheliste kunstiinstitutsioonide vahendusel ja Eesti välisesindustes enam kui 20 riigis, Eestis on väljaanne saadaval kunstiasutustes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14).
Kammerkoor Kolm Lindu
Kammerkoor Kolm Lindu on Tartus tegutsev kammerkoor. Koori dirigent on Valter Soosalu.
Meloodia (plaadifirma)
Meloodia, ka Melodija (vene k. Мелодия) oli NSV Liidu Kultuuriministeeriumi üleliiduline heliplaadifirma (21. sajandi alguses Venemaa plaadifirma), asutatud 1964. aastal. Meloodial olid stuudiod Moskvas, Peterburis, Riias (mille juures oli ka Tallinna filiaal), Vilniuses, Thbilisis, Almatõs ja Taškendis. Tehased asusid aga Aprelevkas, Peterburis, Riias ja Taškendis. Kaheksakümnendate aastate algupoolel valmistati Meloodia plaadivabrikutes aastas umbes 1200 uut heliplaati (lastikud kaasaarvatud) kogutiraažiga 190–200 miljonit.
Kammerkoor Kolm Lindu
Koor asutati 2017. aastal. Koor on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
Meloodia (plaadifirma)
Plaadivabriku juurde moodustati 1973. aastal ka samanimeline instrumentaalansambel, mille firma ettepanekul formeeris Georgi Garanjan.
Estonian Literary Magazine
Estonian Literary Magazine (ELM) on eesti kirjanduse teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab alates 1995. aastast välja Eesti Instituut.
Ajakirja levitatakse rahvusvahelistel kirjandusmessidel ja Eesti välisesindustes, Eestis on väljaanne saadaval suuremates raamatukogudes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14).
Ajakirja toimetaja on Berit Kaschan. Toimetuskolleegiumi kuuluvad Tiit Aleksejev (Eesti Kirjanike Liit), Adam Cullen (Eesti Kirjanike Liit), Ulla Saar (Eesti Lastekirjanduse Keskus), Ilvi Liive (Eesti Kirjanduse Teabekeskus), Helena Läks (Eesti Kirjanike Liit), Mart Meri (Eesti Instituut) ja Piret Viires (Tallinna Ülikool).
Puhkeküla
Puhkeküla on piiratud mahus teenuseid osutav majutusettevõte, kus on platsid telkide ja/või haagissuvilate jaoks ning parkimiskohad mootorsõidukitele. Puhkekülas võivad olla ka majutushooned.
Puhkekülaga sarnaneb puhkelaager, nende kahe erinevused on väga väikesed.
Rinel Pius
Rinel Pius (sündinud 18. mail 1999) on Eesti ujuja ja näitleja.
2017. aasta Juunioride Euroopa Meistrivõistlustel (Prantsusmaa, Marseille). Võistles 10 km ujumisdistantsil.
2018. aasta Juunioride Euroopa Meistrivõistlustel (Malta, Valletta). Võistles 10 km ujumisdistantsil.
2019. aasta Maailmameistrivõistlustel (Lõuna-Korea, Gwangju). Võistles 5 km ja 10 km ujumisdistantsidel.
Rinel Pius on võistelnud veel mitmetel põhjamaade meistrivõistlustel, baltimaade meistrivõistlustel ja Eesti meistrivõistlustel.
Rinel Pius näitles 2019. aasta noorteseriaalis "Pind". Saates mängis ta noort enesekindlat surfisportlast Markus Kurdi.
Isiklikku
Näitlejad Märt Pius ja Priit Pius on tema onud.
Mika
pisi|Mika Mika (stiliseeritult MIKA) [ˈmiika] (sünninimi Michael Holbrook Penniman, Jr.; sündinud 18. augustil 1983 Beirutis) on peamiselt Suurbritannias tegutsev muusik, kellel on leping plaadifirmadega Casablanca Records ja Universal Music.
Tema tuntuimad lood on "Relax (Take It Easy)", "Grace Kelly" ja "Love Today".
Lapsepõlv
Mika sündis Liibanonis Beirutis. Tema isa on ameeriklane ja ema liibanonlanna. Ta on keskmine laps peres, kus on viis last. Lapsena oli tema perekond sunnitud sõja tõttu Liibanonist Pariisi kolima ning kui Mika oli 9-aastane, kolis pere Prantsusmaalt Londonisse. Eksootilise välimuse tõttu hakati noort Mikat koolis narrima, mis omakorda põhjustas 11-aastasele poisile närvivapustuse. Tervisehädadest tingitult võttis ema poja koolist ära ja palkas lapse tühje päevi sisustama karmi vene ooperilauljast lauluõpetaja, kes ka Mika imelise hääle avastas. Võttis aega 7 kuud enne, kui talle uus kool leiti. Londonis käis ta järgmistes koolides: Lycée Français Charles de Gaulle, Westminster School ja Royal College of Music, millest ta oma esimese albumi lindistamise ajal välja kukkus.
Muusikaline karjäär
Tema esinemised on varieerunud klassikalistest kontsertidest Royal Opera House'is, British Airwaysile lennumuusika ja Orbiti nätsureklaamile meloodia kirjutamiseni. Ta esines BBC raadio 1-s 2006. aasta septembris ja The Friday Night Projectis 19. jaanuaril 2007. Mika hääleulatus on 3,5 oktaavi.
Mika esialgne nimi oli Mica, kuid nähes, kui paljud seda c-tähe tõttu valesti hääldasid, muutis ta oma artistinime Mikaks.
2007. aasta jaanuaris tuli ta BBC News's Sound of 2007 küsitluses esikohale.
Ruslan Hasbulatov
pisi|Ruslan Hasbulatov Ruslan Hasbulatov (vene Руслан Имранович Хасбулатов; 22. november 1942 Groznõi – 3. jaanuar 2023) oli tšetšeeni päritolu Venemaa majandusteadlane ja endine poliitik, viimane Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu esimees 1991–1993.
Sündis 1942 Grožnõi lähedal Doikur-Aulis. 1944. aasta tšetšeenide ja inguššide küüditamisega viidi Kesk-Aasiasse. Lapsepõlv ja noorus möödusid Kasahstanis. 1962 asus ümber Moskvasse, lõpetas 1965 Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna; 1970 lõpetas sama ülikooli majandusteaduskonnas (välisriikide majanduse kateedris) aspirantuuri.
Juunis 1990 sai Hasbulatov Boriss Jeltsini soovitusel Ülemnõukogu esimeseks aseesimeheks. Pärast Jeltsini valimist Venemaa presidendiks juulis 1991 sai Hasbulatovist Ülemnõukogu esimehe kohusetäitja ning sama aasta oktoobris esimees.
1991. aasta augustiputši päevil oli Hasbulatov Jeltsini liitlane, kel oli oluline roll putši lämmatamisel. Peagi sai temast presidendi põhioponent, kes süüdistas teda avalikult joomarluses. Hasbulatovist sai üks olulisemaid tegelasi 1992.–1993. aasta konstitutsioonilises kriisis, mil Jeltsin püüdis riiki valitseda dekreetidega ning Ülemnõukogu ignoreerida, samas kui Ülemnõukogu üritas reformikurssi pidurdada ja Jeltsini volitusi vähendada. 1993. aasta oktoobris lõppes kriis tankirünnakuga parlamendihoonele, Hasbulatovit hoiti veebruarini eeluurimisisolaatoris ja vabastati seejärel Riigiduuma amnestiaga.
Naasis akadeemilise tegevuse juurde. Tegi 1994. ja 1995. aastal mõned edutud katsed organiseerida Venemaa võimude ja Džohhar Dudajevi vahelisi läbirääkimisi.
Jaanuar 2004
Jaanuar 2004, sündmuste kroonika
Eero Paloheimo
pisi|Eero Paloheimo Eero Kalervo Paloheimo (sündinud 14. juunil 1936 Helsingis) on soome insener, teadlane, keskkonnaprobleemide uurija ja poliitik. Ta on kaitsnud Müncheni Ülikoolis doktoriväitekirja "Das Problem der Sicherheit besonders der durch Biegung beanspruchten Spannbetonbrücken" ja Helsingi Tehnikaülikoolis doktoriväitekirja "On the Reliability of Structures and Structural Elements".
Eero Paloheimo töötas aastatel 1965–1994 firmas Eero Paloheimo & Matti Ollila projekteerijana, seejärel oli aastail 1995–2000 Helsingi Tehnikaülikooli professor (puitehitus). 2009. aastal asutas Paloheimo ökolinnade uurimisele ja ehitamisele spetsialiseerunud firma Eero Paloheimo EcoCity Ltd.
Keskkonnaprobleemide ja säästva arengu võimaluste uurijana on Paloheimo rännanud nii Euroopas kui ka Aafrikas ja Aasias. Alates aastast 2007 konsulteerib ta ökolinnade rajamist Hiinasse vastavalt ideedele, mille ta esitas algselt oma raamatus "Syntymättömien sukupolvien Eurooppa" (1996, uuendatuna eesti keeles 2004). Ökoasumi rajamise võimalusi on ta korduvalt tutvustanud ka Eestis. Paloheimo tegutses roheliste partei Vihreä Liitto esindajana Soome parlamendis aastail 1987–1995 ning on kuulunud mitmesse autoriteetsesse rahvusvahelisse komiteesse, mis tegelevad keskkonnaprobleemidega.
Eero Paloheimo raamatus "Tuleviku Euroopa. Veel sündimata sugupõlvede tee" esitatud põhiideed on saanud aluseks konkreetsetele maailmatasemel projektidele. Eero Paloheimo on aastast 2007 peakonsultant Hiinasse Mentougou piirkonda Miaofengshani orgu 17 km² suuruse 20 000 asukaga ökoasumi projekteerimisel. Eero Paloheimo esitati (koos oma partneritega firmast Eriksson Architects Ltd) augustis 2011 maailma suurima ökoloogiaalase auhinna The international Katerva award for sustainability nominendiks. 2014. aastal pöördusid professor E. Paloheimo ja professor U. B. Lindström ÜRO peasekretäri ja sekretariaadi poole märgukirjaga, milles sisaldus idee, et ülemaailmse katastroofi ärahoidmisele saaks suunata maailma eri riikide sõjalisi struktuure. Elukaitseline Soome organisatsioon Vihreä Elämänsuojeluliitto (The Green Association for the Protection of Life) algatas aastal 2015 professor Eero Paloheimo ja dotsent Leena Vilkka isikus liikumise ''Save the Planet. Unite-the-armies''. , millel on 2016. aastast oma koduleht, kus kogutakse ideele toetusallkirju kogu maailmast.
Isiklikku
Eero Paloheimo on kirglik maletaja, on tegelnud kaugpurjetamisega ja huvitub kalastamisest.
Tüdrukud... ja veel kord tüdrukud
"Tüdrukud... ja veel kord tüdrukud" (inglise "Girls! Girls! Girls!") on 1962. aasta USA muusikaline mängufilm.
Loo on kirjutanud Allan Weiss.
Tegevustik
Ross Carpenter on meremees, kes unistab oma paadist, kuid vaevleb rahapuuduses.
Haamer
pisi|Haamriga naelutamine Haamer on tööriist mida kasutatakse löögijõu edastamiseks, mis tekib kokkupõrkel esemega. Enamus haamreid on käsitööriistad ja neid kasutatakse naelte sisselöömiseks, osade paigutamiseks, metalli muljumiseks ja asjade purustamiseks. Olenevalt funktsioonist on haamrid eri kuju, suuruse ja struktuuriga.
Tänapäeval on haamripea enamasti valmistatud kõvaks kuumutatud terasest, käepide on tehtud puidust või plastist. Mõiste ,,haamer’’ kehtib ka mingi mehhanismi osale, mis tekitab lööke, näiteks klaverihaamrid.
Maailmas on rohkem kui 40 tüüpi haamreid, millel on palju erinevaid kasutusviise.
Happy Ending
"Happy Ending" on Mika kuues singel ning kümnes laul tema debüütalbumilt "Life in Cartoon Motion". Poelettidele ilmus see 15. oktoobril 2007.
Eesti edetabelis jõudis see esikohale.
Haavapää Palojärv
Palojärv (ka Haavapää Palojärv, Haavapea Palujärv, Palujärv, Haavapea järv) on järv Põlvamaal Räpina vallas.
Sündinud 5. augustil
''Siin loetletakse 5. augustil sündinud tuntud inimesi.
Triobet/Dalkia
Septembris 2008 lõpetas korvpallimeeskond Triobet/Dalkia tegevuse.
Ajalugu
Korvpalliklubi on mitu korda nime vahetanud:
2007/2008 hooajal osales SEB Eesti Korvpalli Meistriliigas ja Baltic Basketball League Challenge Cupil. Challenge Cupil saavutasid nad 9. koha saades 8 võitu ja 12 kaotust.
Meeskond
Mängijad:
Treenerid:
Sapporo
thumb Sapporo (jaapani 札幌 Sapporo, haldusüksusena 札幌市 Sapporo-shi) on linn Jaapanis Hokkaidō saarel, Hokkaidō prefektuuri keskus.
Sapporo on jaotatud 10 linnarajooniks (ku).
Ajalugu
Sapporo on asutatud 1866. aastal, linnaõigused sai 1868. aastal.
1971. aastal hakkas tööle metroo.
Sapporos toimusid 1972. aasta taliolümpiamängud ja 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused.
Aspergeri sündroom
Aspergeri sündroom on tänaseks vananenud psüühikahäire diagnoosi nimetus, mis viitas autismispektri häire n-ö leebemale vormile, mil sotsiaalse arengu defitsiidist tulenevaid raskusi ei saada raske üldine intellektuaalne defitsiit. Aspergeri sündroomi nimetust peetakse praegu solvavaks väljendiks selle nime ajaloolise tausta tõttu, mis seostub natsismi ränkade kuritegudega. Tänapäeval autismi ja Aspergeri sündroomi autismist eraldi ei nimetata. Aspergeri sündroom tähistas ajaloolistes diagnostilistes manuaalides oma sisult autismispektri häiret, milles eristati nimetusi autism ja Aspergeri sündroom. Autismile on iseloomulik raskused sotsiaalses suhtluses ning stereotüüpsed, püsivad, korduvad, sihitud, rituaalsed huvid ja tegevused. Samuti on tihti täheldatud motoorset kohmakust ja ebatüüpilist keelekasutust, kuigi seda kriteeriumit diagnoosi standardsed kriteeriumid ei nimetanud. . Aspergeri sündroom eristas autismist neid isikuid, kel ei olnud üldine keelelise või kognitiivse arengu tase eakaaslaste keskmisest oluliselt madalam, ehk Aspergeri sündroomi said need, kel jäi see kehtiva normi raamidesse.
Aspergeri sündroom sai nime Austria lastearsti Hans Aspergeri järgi. Asperger töötas Holokausti päevil, mil tema ülesanne oli anda laste arengu kvaliteedile hinnang, mille alusel lapsi nende vanematelt eemaldati ja vastavasse asutusse ära saadeti (Viini lasteeutanaasia kliinikusse "Spiegelgrund"). 1944. aastal pani Hans Asperger kirja kirjelduse neist lastest, kel paistis olevat normaalne intelligentsuse tase, kuid samas olid neil puudulikud mitteverbaalse suhtlemise oskused, neil ei õnnestunud avaldada empaatiat suhtluskaaslaste suhtes ja nad olid füüsiliselt kohmakad. Termini "Aspergeri sündroom" mõtles välja Lorna Wing 1976. aastal, kes seda terminit ka jõudsalt populariseeris. 1991. aastal tõlkis Uta Frith ühe Aspergeri ajaloolise kirjelduse inglise keelde ning see sai laiemale publikule teatavaks. Ehkki paljudele spetsialistidele tundus, (muuhulgas ka tõlkija Uta Fithile), et Leo Kanneri 1943. aastal kirjeldatud autism ja Hans Aspergeri kirjeldatud juhtumid sisuliselt ei eristu, lisati siiski nimetus "Aspergeri sündroom" autismist eraldiseisvana 1992. aastal ilmunud rahvusvahelisse haiguste klassifikatsiooni 10. versiooni (RHK-10) (ingl. k International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems, ICD-10 ). 1994. aastal jõudis "Aspergeri häire" (ingl. k. Asperger's disorder) Ameerika psüühikahäirete manuaali (DSM-IV). See eemaldati 2013 aastal, mil hakkas kehtima manuaali uuendatud versioon, DSM-V.
Eelmises RHK versioonis (RHK-10) olid vastuseta paljud Aspergeri sündroomi puudutavad küsimused. Näiteks polnud selget erinevust Aspergeri sündroomi ja kõrgfunktsionaalse autismi HFA (ingl. k high-functioning autism) vahel.
Ühtset ravi autismile pole; erinevate meetodite efektiivsuse kohta on praegu vähe teada. Meetodid on peamiselt suunatud sümptomite leevendamisele ja patsiendi talitluse parandamisele. Peamiseks sekkumiseks autismi puhul, mille kasutamise vastu on tänapäeval kirjeldatud ka ohtralt vastuargumente, on traditsiooniliselt peetud ranget n-ö piitsa ja prääniku meetodiga käitumisteraapiat (ing. k applied behavior analysis (ABA)), mille eesmärgiks oli kommunikatiivsete oskuste drillimine, obsessiivsete või korduvate rutiinide eemaldamine ja treening kohmakusprobleemide vähendamiseks. Meetodi kriitikud ütlevad, et eesmärgiks on isikute pikaajaline toimetulek ja isiku otsustusvõime ja sisemise motivatsiooni toetamine, ja paraku on tänapäevaks uuringutega kinnitatud, et n-ö välised dopamiinisüsteemil toimivad sarrustusnipid halvendavad väljavaadet iseseisvat toime tulla veelgi enam. Lisaks on väidetavalt paljud saanud sekkumistest psühhotrauma, kui keegi on üritanud neid nende tahte vastaselt suunata ja dresseerida samade meetoditega, millega õpetatakse loomad kuulekaks ja oma peremehele alluvaks.
Enamik Aspergeri sündroomi saanud isikutest on võimelised oma iseärasustega harjuma, kuid võivad vajada moraalset tuge ja julgustust iseseisvaks eluks. Uurijad ja Aspergeri sündroomiga isikud on rõhutavad kõigi ühiskonna liikmete hoiakute, suhtumise muutumist ja autismikohase teabe üldist levikut.
Üks maailma kõige tuntumaid autismieksperte on Colorado ülikooli professor Temple Grandin, kes ise on Aspergeri sündroomiga. Tema 1986. aastal ilmunud raamat “Emergence: Labeled Autistic” (“Võrsumine. Autistiks sildistatud”) oli pöördelise tähtsusega autismi mõistmises üle kogu maailma. Selles ja oma edasistes teostes kummutas Grandin mitmeid müüte ja eelarvamusi Aspergeri sündroomi ja autismi kohta. Grandini kohaselt on autistlik maailmatunnetus "teistmoodi, kuid mitte puudulik" ("different, not less"). Nii nagu paljud teised autismiuurijad, rõhutab Grandin autismiga kaasnevate probleemide tihedat seotust autistide jaoks ebasobivast keskkonnast, mitte autistliku isiku patoloogilisest erisusest tuleneva sensoorse ülestimulatsiooniga.
Tiina Randviir
Tiina Randviir (Tiina Laats; sündinud 12. augustil 1952) on eesti tõlkija ja ajakirjatoimetaja.
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal.
Ta on tõlkinud kirjandust itaalia keelest eesti keelde, samuti tõlgib eesti keelest inglise keelde. Ta on ajakirjade Estonian Literary Magazine ja Trames toimetaja.
Tema isa oli Jüri Randviir. Ta oli abielus Alar Laatsiga, abielust sündis kaks poega.
Muraste looduskaitseala
Alal kaitstakse lõiku Põhja-Eesti pangast ning haruldasi Eesti metsakooslusi (pangametsa), pärismaist loomastikku ja taimestikku ning mitmeid elupaigatüüpe – hallid luited, lubjakivipaljandid, vanad loodusmetsad, soostuvad ja soo-lehtmetsad, rusukallete ja jäärakute metsad.
Kaitsealal asub Eesti vanim puitmajakas, mis valmis 1859. aastal.
Looduskaitsealal on liigirikas linnustik: esineb punarind, käblik, võsaraat, metskiur, mustpea-põõsalind, käosulane, väike- ja salu-lehelind, leevike jt.
Eduardo Abela
Eduardo Félix Abela Villarreal (1889 San Antonio de los Baños – 1965 Havanna; teistel andmetel 1892 –1966 ) oli Kuuba maalikunstnik ja karikaturist.
Muraste looduskaitseala
Suurematest imetajatest leidub seal metskitse, põtra ja metssiga.
Eduardo Abela
1920ndatel viibis ta Pariisis, kus Alejo Carpentier julgustas teda kujutama Kuuba motiive. Teda mõjutas Jules Pascini ja Marc Chagalli looming.
Kuubal avaldas ta 1930–1934 ajalehes El Diario de la Marina Gerardo Machado valitsuse vastast karikatuuriseeriat, mille tegelane oli El bobo.
Philipp Schall von Bell
Philipp Schall von Bell (surnud detsembris 1560 Moskvas) oli Liivi ordu viimane maamarssal.
Philippi päritolu pole suudetud täpselt kindlaks teha, tõenäoliselt pärines ta Vestfaalist. Oluline ordukäsknik (Kuldīga komtuur) oli ka ta vend Werner Schall von Bell.
Schall von Bell astus ordusse tõenäoliselt enne 1540. aastat. 1541 sai ta Võnnus ordu majandusülema (Schäfferi) kumpaniks (abiliseks), neli aastat hiljem aga Riia linnusekomtuuriks, mis oli juba küllaltki oluline orduamet. 1551. aastal sai Schall von Bellist aga Aluliina komtuur, millega ta tõusis olulisemate ordukäsknike sekka, kuuludes ordut juhtinud siseringi. Koadjuutorivaenuse ajal (1556–1557) vastutas ta vangistatud Riia peapiiskopi Wilhelm von Hohenzollerni kinnipidamise ja eluolu eest. Wilhelm oli paigutatud Aluliinale alluvasse Koivaliina (Adsel, Gaujiena) linnusesse. 1558. aastal, pärast Liivi sõja algust, sai Schall von Bellist uus maamarssal. Ta paistis selles ametis silma pühendunud katoliiklasena, mis toonases Liivi ordu juhtkonnas oli küllaltki haruldane.
Schall von Bell juhtis Härgmäe lahingus umbes 500-mehelist orduväge. Valeinformatsiooni tõttu ründas ta üle 10 000-mehelist Vene väeüksust ning langes koos mitme teise ordukäskniku ja üle 100 saksa aadlikuga venelaste kätte vangi. Tema vangistajad allusid Aleksei Adaševile, kes koos oma lähikonnaga kohtles vangilangenud sakslasi esialgu üsna hästi. Andrei Kurbski andmetel soovitas Adaševi lähikond tsaar Ivan IV-l Philipp Schall von Bellist koguni Liivimaa asevalitseja teha, lootes nõnda Vene võimu Liivimaal oluliselt kergemini kehtestada. Vangistatud ülikud viidigi tsaari juurde Moskvasse, kuid Ivanile nende, eriti Schall von Belli käitumine, ei meeldinud ning ta lasi tema ja ta venna, Werner Schall von Belli samal aastal hukata.
Francis Obikwelu
Francis Obiorah Obikwelu (sündinud 22. novembril 1978 Nigeerias Onitshas) on endine Portugali kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja)
Shanghai World Financial Center
Shanghai World Financial Center (hiina 上海环球金融中心 Shànghǎi huánqiú jīnróng zhōngxīn) on pilvelõhkuja Hiinas Shanghais, mis valmis 2008. aastal. Sel on 101 korrust, katus asub 487,4 m kõrgusel ja koos antennidega on hoone kõrgus 494,4 m.
Francis Obikwelu
Tema perekond emigreerus Portugali Nigeeriast 1994. aastal. 26. oktoobrist 2001 võistles ta Portugali esindades.
Shanghai World Financial Center
Shanghai World Financial Center asub Pudongi linnaosa Lujiazui linnaosas. Selle projekteeris USA arhitektibüroo Kohn Pedersen Fox. Ehitama hakati 1997. aastal ja arvatav maksumus oli 1,2 miljardit USD.
Francis Obikwelu
Isiklikud rekordid
100 m jooks 9.86 22. august 2004 Ateena 200 m jooks 19.84 25. august 1999 Sevilla 400 m jooks 46.79 21. juuli 1994 Lissabon
Shanghai World Financial Center
Hoones asuvad bürooruumid, kauplused ja Shanghai Park Hyatti hotell. Seal on ka kolm vaateplatvormi, millest kõrgeim asub 474 m kõrgusel 100. korrusel.
Francis Obikwelu
Isiklikku
Francis Obikwelu oli tippsportlasena 195 cm pikk ja kaalus 74 kg.
Shanghai World Financial Center
Põrandapinda on 377 300 m².
Siin me oleme!
"Siin me oleme!" on Eesti Telefilmi 1978. aastal tehtud Eestis ülipopulaarseks osutunud komöödiafilm. Film on loodud Juhan Smuuli monoloogi "Suvitajad" ainetel.
1. jaanuaril 1979 esilinastus "Siin me oleme!" Eesti Televisiooni ekraanil. Film taastati 2005. aastal.
Sisu
Ilusal suvepäeval saabub Muhumaa tallu kapriisne proua Kohviveski koos abikaasa Johniga Tallinnast, auto tagaistmel kaasas kuraasikas Punapea. Seltskond on otsustanud suvepuhkuse veeta kaunis looduses, kuid Kohviveski kapriisid pööravad rahuliku talumajapidamise igapäevaelu pea peale. Pererahvas ei jõua maadami kapriisidega kaasa minna, aga nõustuvad ohates Kohviveski pöörase käitumisega. Taluperemees Ärni läheb sõbra Aadu juurde nõu küsima, kuidas Kohviveski hingeelust aru saada. Aadu näib elavat väikses hütis ning mõjub pesuehtsa muhulasena, keda saadab sügav elutarkus ja tähelepanelikkus inimeste ja olukordade suhtes.
Seltskonnaga saabunud Punapea on lahutanud abielu ning elanud südamevaluga. Talle on toeks peremehe Ärni elutarkus ja toetav sõna. Ärnil on aega ja siirast soovi naise mured öise lõkke ääres ära kuulata.
Ühel õhtul tulevad peretütar Liinat külastama heeringalaeva meremehed Mart ja Timmu. Oma lauluga aga tekitavad nad ootamatu olukorra, kuna pilkavad Kohviveskit. Üha pöörasemate nõudmistega Kohviveski otsustab ööseks lakka minna. Kogukas daam jääb lakaluugi vahele kinni ning külarahvas lööb talle leivalabidaga vastu tagumikku, nii et naine lendab otse pehmetesse heintesse. Hommikul aga teatab Kohviveski nipsakalt, et ei kavatse lakast alla ronida. Pererahvas ja külaelanikud on asja üle nõu pidamas, kui tuleb Timmu, kel on hea plaan varuks. Ta viskab lakka angerja, mida Kohviveski peab maoks, ning hüppab kabuhirmus vihasena lakast alla, otse laudas olevate kanade ning oina juurde.
Punapeale ei meeldi Kohviveski käitumine sooja talupere suhtes ning kingib talle kimbu nõgeseid. Järgnenud arveteklaarimises lööb Kohviveski peremees Ärnil kogemata kingakontsaga huule veriseks ning satub kaklusse Punapeaga, haarates tal peast kauni punase paruka. Selgub, et naine on tegelikult brüneti poisipeaga.
Filmi kirjanduslikust ainesest
Kuigi nii filmi tiitrid kui muud teabeallikad kinnitavad, et "Siin me oleme" põhineb Juhan Smuuli Muhu monoloogil "Suvitajad", pole see päris nii. Kogu Liina, Timmu ja Mardi liin ja enamik nende tekstist pärineb monoloogist "Tuulevaikuse lugu". Selle olulise vahega, et monoloogis peab hoopis Timmu Liinast suu puhtaks pühkima. Ka ekslik arvamus, et löömine muudab olemise kergemaks, pärineb sealt. Ehkki erinevalt filmist raamatus tegudeni ei jõuta. Kuldse kuu mõtleb naine oma kallimale Nisu Villemilee selga Smuuli monoloogis "Kuidas sündis laul "Hallipüksi hiidlasest"". Kitsad rangid ajab oma abikaasale kaela ja teeb selle karakterist endale pooltallad Mare Tüürimees monoloogis "Mare Tüürimees ja tema abikaasa Konstantin".
Filmi saamisloost
Film kasvas välja 1977. aasta septembris Estonias lavale tulnud Ülo Vinteri nn külamuusikalist, millele olid libreto kirjutanud Sulev Nõmmik ja Enn Vetemaa, aineseks Juhan Smuuli "Suvitajad" ja teised "Muhu monoloogid". Lavastaja Nõmmik pälvis kiidusõnu, eriti just heade osatäitjate leidmise eest, kellest Lia Laats ja Karl Kalkun jõudsid hiljem ka filmrollidesse. Publik võttis etenduse soojalt vastu.
Juba sama aasta 6. detsembril sõlmis Eesti Telefilm Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaaga stsenaariumilepingu filmile tööpealkirjaga "Tulen aga jälle". Filmi venekeelne pealkirjaks kujunes „A vot i ja...“, mis on lähedane filmi hilisemale nimele „Siin me oleme“. Autorid võtsid kohustuse stsenaarium üle anda 15. jaanuariks 1978. Tähtaeg oli lühike, aga kuna teatrivariant oli juba olemas, tuli see tõenäoliselt lihtsalt filmilikumaks muuta.