cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Infrapunakiirgus
Soojendamine
Infrapunakiirgust kasutatakse infrapunasaunas, et soojendada inimkeha teatud kudesid, ja lennukites, et sulatada tiibadelt jääd. Samuti kogub populaarsust asfaldi soojendamine infrapunakiirgusega enne ehitus- või parandustöid. Infrapunakiirgust saab kasutada söögitegemisel, sest see soojendab ainult sööki, mitte ümbritsevat õhku, juhul kui õhus pole osakesi.
Kommunikatsioon
Kasutatakse näiteks optilises andmesides (õhu või valguskaablite kaudu), raadio- ja televisiooniseadmete kaugjuhtimiseks.
Spekter (füüsika)
pisi|püsti=1.2| Päikesevalguse pidev spekter thumb|püsti=1.2|[[Raud|Raua (Fe) joonspekter]]
Spekter (ladina keeles spectrum välimus) on füüsikalise suuruse või omaduse jaotus protsessi või nähtuse koostisosade (lainepikkus) tunnuse järgi. Selleks tunnuseks on enamasti sagedus, aga võib olla ka mass ja energia. Näiteid:
Kiirguse sagedusala järgi eristatakse raadiokirguse, infrapunakiirguse, valguskiirguse, ultraviolettkiirguse, röntgenikiirguse ja gammakiirguse spektrit.
Spekter võib olla pidev või diskreetne (mittepidev). Pidev spekter ehk pidevspekter on näiteks mustkiirguril. Diskreetne spekter võib esineda joonspektrina ja ribaspektrina.
Valge päikesekiirguse kimbu lahutas prisma abil spektrivärvusteks (violetist sujuvalt punaseni muutuva värvusega ribaks) Isaac Newton 1666. aastal.
Raikküla vald
Raikküla vald oli Raplamaa haldusüksus. Piirnes Rapla, Kehtna ja Märjamaa vallaga.
Raikküla vallavanem oli Anne Leht.
Asustus
Vallas oli 22 küla: Jalase, Kaigepere, Keo, Koikse, Kõrvetaguse, Lipa, Lipametsa, Loe, Lõpemetsa, Metsküla, Nõmmemetsa, Nõmmküla, Põlma, Pühatu, Purku, Raela, Raikküla, Riidaku, Tamme, Ummaru, Vahakõnnu, Valli.
2006. aastal oli 94,8% elanikest eestlasi, 3% venelasi.
Ajalugu
Raikküla vald moodustati 11. aprillil 1991. 2017. aastal liideti Raikküla vald Rapla vallaga, välja arvatud Kõrvetaguse, Pühatu ja Riidaku küla, mis liideti Märjamaa vallaga.
Kuup
120px|right
Kuup on korrapärane kuustahukas, üks viiest korrapärasest hulktahukast. Kuubi tahkudeks on kuus ruutu, sel on 12 serva ja 8 tippu. Igas tipus kohtuvad kolm tahku. Kuup on heksaeedriliselt sümmeetriline. Kuupi nimetatakse ka heksaeedriks.
Kuup on kolmemõõtmeline, selle analoogi neljamõõtmelises eukleidilises ruumis nimetatakse tesseraktiks, n-mõõtmeline kuup on hüperkuup.
Korrapärane oktaeeder
right
Korrapärane dodekaeeder
120px|right
Korrapärane dodekaeeder ehk korrapärane kaksteisttahukas ehk regulaarne kaksteisttahukas on hulktahukas, millel on 12 korrapärase viisnurga kujulist tahku ja 20 tippu, 30 serva ning igast tipust lähtub kolm serva.
Korrapärane ikosaeeder
right
Korrapärane ikosaeeder ehk korrapärane kakskümmendtahukas ehk regulaarne kakskümmendtahukas on hulktahukas, millel on 20 võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku, 30 serva ja 12 tippu ning igast tipust lähtub viis serva.
Adrar
Adrar on linn Alžeerias, Adrari provintsi halduskeskus. Asub oaasis, kus tegeletakse peamiselt põllumajanduse ja käsitööga.
Bensiin
pisi|Bensiin purgis Bensiin (Briti inglise keeles petrol, Ameerika inglise keeles gasoline, saksa keeles Benzin) on peamiselt mootorikütusena kasutatav kergete süsivesinike segu (keeb temperatuurivahemikus 30–200 °C ), kergesti süttiv, enamasti värvusetu vedelik. Bensiini saadakse peamiselt nafta töötlemisel.
Harry Potter ja surma vägised
"Harry Potter ja surma vägised" (ingl Harry Potter and the Deathly Hallows) on seitsmes ja viimane raamat J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter". Raamat ilmus suvel 2007, eestikeelne tõlge tuli müügile 5. novembril 2007. Viimases osas võtab Rowling kõik eelnevad juhtlõngad ja vihjed eelmistest romaanidest ning seob need ühtseks tervikuks.
Dursleyde juurest lahkumine
Kui Harry Potteri kaitse Dursleyde kodus 17 aastaseks saades lõpeb, otsustab Fööniksi ordu Harry ja Dursleyd kaitse alla võtta. Harry teisikute peibutisena kasutamise kiuste ründab õiget Harryt Voldemort ja tema surmasööjad. Harry ja teised pääsevad vaevu Jäneseurgu, kuid Hedwig ja Hullsilm Moody saavad surma.
Paar päeva hiljem saabub võlukunsti minister Rufus Scrimgeour, et anda Harryle, Ronile ja Hermionele Albus Dumbledore'i testamendis mainitu. Ron saab Dumbledore'i kustutaja, millel on võime püüda valgust ning määrata kellegi asupaika. Hermione saab ruunikeelse lastejuttude raamatu. Harry pärib Godric Gryffindori mõõga ja kitu, mille ta püüdis oma kõige esimesel lendluudpallimatšil. Ministeerium keeldub mõõka andmast väites, et see pole kunagi Dumbledore'i oma olnud.
Varikätkide otsimine
Bill Weasley ja Fleur Delacouri pulmade ajal saabub Kingsley Shacklebolti patronus, teatades: "Ministeerium on langenud. Scrimgeour on surnud. Nad tulevad." Peagi saabuvad surmasööjad. Harry, Ron ja Hermione põgenevad ning varjuvad Blacki pere hüljatud kodus. Seal olles avastavad nad, et Sirius Blacki vend, Regulus on "R.A.B.", kes eemaldas medaljonist verikätki koopa keskel asuvalt järvesaarelt. Saades teada, et Dolores Umbridge on nüüd selle omanik, imbuvad nad võlukunsti ministeeriumisse, kasutades mitmemahlamöginat. Nad põgenevad medaljoniga, kuid ei suuda seda hävitada.
Pärast mitmeid kuid põgenemist kuuleb trio pealt, et ministeerium on konfiskeerinud Gryffindori mõõga ning Bellatrix Lestrange on selle Gringottsi panka pannud. Kuid ministeerium ei tea, et see mõõk on lihtsalt võltsing, õige mõõga asupaik on teadmata. Kui Harry saab teada, et Dumbledore hävitas varikätki õige mõõgaga, tahab ta seda otsida, et allesjäänud varikätke hävitada. Ron, kartes oma perekonna turvalisuse pärast, on tusane, et Harryl pole õiget plaani ei mõõga ega varikätkide leidmiseks, ja lahkub. Harry ja Hermione lähevad Godric's Hollow'sse, lootes, et Dumbledore on mõõga sinna peitnud. Siiski varitseb neid seal Voldemort ja tema madu Nagini. Põgenemise käigus lõhub Hermione kogemata Harry võlukepi ära.
Ühel ööl ilmub üks tundmata emahirvest patronus nende laagri lähedale ja juhib Harry õige Gryffindori mõõgani. Kui Harry püüab mõõka jäisest allikast kätte saada, tõmbub ketist varikätk ta kaela ümber kägistades koomale. Ron, kes äkitselt tagasi tuleb, päästab Harry ja hävitab varikätki mõõgaga. Kuigi Hermione on Roni lahkumise pärast vihane, varustab poiss neid kasuliku informatsiooniga ja ütleb neile, et Voldemorti nimi on neetud. Igaüks, kes seda lausub, paneb kohe häire tööle ning kutsub kohale surmasööjad.
Håubjärre
pisi|Håubjärre mäel asuv tuletorn Håubjärre ehk Haubjerre on kõrgendik Ruhnu vallas Ruhnu saarel, kõrgus kuni 28 m. Tegemist on saare kõrgeima mäega.
Mäel asub Ruhnu tuletorn.
Nimest
Kõrgendiku ruhnurootsi keelne nimi Håubjärre tähendab tõlkes "kõrgemägi". Rootsi kirjakeeles oleks mäe nimi Högberget.
Kasutatud on ka nimekujusid Haubiärre ja Hochberg.
Mööblitööstus
pisi|[[Mansfeldi toolivabrik (Saksamaa, 1972)]] Mööblitööstus on tööstusharu, mis tegeleb igasugusest materjalist mööbli (v.a kivi, betoon ja tsement) ja mööblilisandite tootmist. Mööblitööstus kasutab materjalide töötlemisel ja detailide ühendamisel standardseid meetodeid (nt lõikamine, vormimine ja lamineerimine). Tootmisprotsessi oluliseks osaks on toote esteetiline ja funktsionaalne disain. Mõned mööbli valmistamiseks vajalikud tootmisprotsessid on kasutusel ka teistes tööstusharudes. Puidu lõikamine ja saadud detailidest toote kokkupanek on vajalik näiteks puitsõrestike tootmiseks. Metallmööbli tootmisel kasutatakse tehnoloogiat, mida rakendatakse ka rullvaltsitud toodete tootmisel. Plastmööbli vormimine toimub sarnaselt muude plasttoodete tootmisega. Plastmööbli tootmine tendeerib siiski eraldiseisvaks tegevusalaks.
Mööblitööstus Eestis
pisi|Mööblitööstuse ettevõtete müügitulu ja kaupade eksport perioodil 2010–2020 2020. aastal oli Eestis mööblitööstuse valdkonnas 809 ettevõtet. Valdkonna ettevõtted moodustavad Eesti ettevõtetest 0,8%. Siin on hõivatud enam kui 7500 inimest (1,6% Eesti ettevõtete töötajatest). Nimetatud ettevõtete koondmüügitulu ületas 2020. aastal 598 miljonit eurot (moodustades 0,9% Eesti ettevõtete müügitulust). Mööblitööstuse ettevõtete ärikasum oli 2020. aastal kokku umbes 41,9 miljonit eurot, mis moodustas 7% nende müügitulust (kasumimarginaal, kogurentaablus). 84% mööblitööstuse ettevõtetest on mikroettevõtted, kus töötab alla 10 töötaja. 2% ettevõtetes töötab enam kui 100 töötajat (16 ettevõtet). 11% mööblitööstuse ettevõtetest on müügitulu kalendriaastas suurem kui 1 miljon eurot. Umbes pool mööblitööstuse ettevõtete müügitulust tuleb ekspordist.
Trendid
Mööblitööstus on Eestis pikkade traditsioonidega sektor, mis on oluliseks tööandjaks maapiirkondades ning aitab väärindada kodumaist toorainet. Töötajate arvu poolest suuremad mööblitööstusettevõtted asuvad peamiselt Põhja- ja Kagu-Eestis. Siseturu ostujõud on kasvanud ning vähendanud survet eksportida. Eelnevast tulenevalt on mööblitööstus järjest rohkem orienteerunud siseturule. Kui mõni aeg tagasi läks 80% toodangust ekspordiks, siis nüüd on välisturgude osa langenud alla 60%. Kuna odavat tööjõudu napib, on konkureerimine näiteks Poola ja Leedu tootjatega muutunud järjest raskemaks. Mööbli ekspordi vähenemine on Euroopa Liidu ülene trend, mida on märgata juba aastaid. Hiina, Vietnam ja ka Ukraina ja teised lähemad odava tööjõuga riigid hõlmavad üha suuremat turuosa ning ELi tootjatel on raske konkureerida nendega. Kõige olulisemad turud on sektori jaoks endiselt Põhjamaad. Nende riikide kultuuriline taust sarnaneb Eesti omaga ja kohalikel disaineritel on lihtsam nende riikide jaoks tooteid välja töötada. Lisaks annavad Eestis oma tootmisüksustega tööd mitmed Soome või Rootsi mööblitootjad. Nende kahe riigi osakaal ongi ekspordis kokku 57%. 2019. aastal eksporditi enim istmeid, puidust magamistoamööblit, mööblidetaile ja puidust söögi-, elutoa- ja kauplusemööblit.
=== Suuremad mööblitööstuse ettevõtted müügitulu järgi (TOP 7) ===
Réaumuri skaala
Réaumuri skaala on 1730. aastal René-Antoine Ferchault de Réaumuri kasutusele võetud piiritustermomeetri temperatuuriskaala, mille ühiku – Réaumuri kraadi – tähis on °Ré või °Re, ka °R.
Skaala püsipunktideks on jää sulamistemperatuur (0 °Re) ja vee keemistemperatuur (80 °Re). See vahemik on jaotatud 80 jaotiseks ehk Réaumuri kraadiks.
Celsiuse skaala ja Réaumuri skaala on seotud järgmiselt:
Réaumuri skaalaga termomeetreid tänapäeval praktiliselt enam ei kasutata.
Häädemeeste
Häädemeeste (saksa Gudmannsbach) on alevik Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas.
Häädemeestel on Häädemeeste Mihkli kirik ja EAÕK Häädemeeste Issanda Muutmise kirik.
1991. aastal alustas tegevust Häädemeeste muuseum, mis kolis 2004. aastal vanasse kõrts-koolimajja.
Häädemeeste vana kultuurimaja avati renoveeritud kujul 2009. aastal Häädemeeste Seltsimajana.
Aadressil Pärnu mnt 27 asuvad ühe hoone eri osades Häädemeeste Lasteaed ja Häädemeeste Raamatukogu.
1954. aastal ehitati Häädemeeste tulepaak.
Tänavad
Häädemeeste asulas on järgmised tänavad:
Tere AS
Tere AS (endine Tallinna Piimatööstus) on Eesti piimatööstusettevõte, mille peamised tegevusalad on toorpiima kokkuost ning piimatoodete tootmine ja müük. 2019. aasta seisuga Tere AS on Maag Grupi koosseisu kuuluva ettevõtte Farmi Piimatööstus tütarettevõte.
Häädemeeste
Häädemeeste nähtused
Häädemeeste piirkond on kõneainet andnud sealkandis väidetavalt aset leidvate paranormaalsete nähtuste tõttu, näiteks väidetakse seal olevat nähtud ufosid, tulnukaid ja jumalusi, seal korraldatavat vastavaid vaatlusi ja olevat esinenud isegi kontaktijuhtumid. 2010. aastal hakkas Häädemeestele kolinud meditsiinidoktor Ivo Kolts fenomeni lähemalt uurima ja pildistama. 2010. aastal tegi Eesti Televisiooni telesaade "Pealtnägija" Häädemeeste nähtustest saatelõigu, kus püüti fenomenile kiiret seletust leida. Sama aasta detsembris valmis Urmas Eero Liivil dokumentaalsaade "Häädemeeste UFO" ning 2016. aastal esilinastus Joonas Palmi ja Steven Eomoisi (MoonGold Productions) dokumentaalfilm "Häädemeeste fenomen". Dokumentaalfilmis "Häädemeeste fenomen" võtab nähtuste teemal sõna ka Eesti ufoloog Igor Volke, kes pani 2014. aastal kokku uurimisgrupi ning asus fenomeni uurima. Müstilisi nähtusi väidetakse Häädemeestel esinevat tänapäevani.
Tere AS
Tere tootmisüksused asuvad Viljandis ja Põlvas. Ettevõttel oli 2011. aastal üle 615 töötaja, 2014. aastal 427 töötajat, 2018. aasta seisuga üle 420 töötajat.
Tere töötleb 400 tonni toorpiima päevas.
Ettevõte loeb oma sihtturgudeks Eestit, Lätit, Leedut, Skandinaavia maid ja Venemaad.
Tere tütarettevõtete hulka kuuluvad Meieri Transport ja AS Kohuke, mis toodab glasuurkohukesi kaubamärkide Black Mama, Kohuke ja K kohuke all.
Tere AS kuulus kunagi Oliver Kruuda kontrollitavale valdusettevõttele Luterma (endine Kalev).
2014. aastal oli käive 86,5 mln eurot ja kasum 3,2 mln eurot.
Ajalugu
Tänapäevase Tere AS-i alguseks võib pidada 1893. aastal Daniel Calliseni loodud aurumeiereid, mis algselt asus Tallinnas Kopli tänaval. Sajandi alguses otsustas Callisen meiereid laiendada. Tekkis Keskmeieri, mis viidi mõne aja pärast üle Carl Robert Jakobsoni tänav 14/ Juhan Kunderi tänav 15 ning hiljem ajutiselt Rataskaevu tänava ruumidesse. Keskmeierei ainus osakond oli Haapsalu osakond.
1994. aastal läks ettevõte erakätesse, mille alusel sai riiklikust kombinaadist Tallinna Piimatööstuse AS.
1996. aastal kohukeste tootmise jaoks loodi AS Kohuke.
1997. aastal loodi Tere kaubamärk, mis oli Eesti esimene piimatoodete tõeline kaubamärk. Investeeriti uutesse seadmetesse, tehnoloogiasse ja tootmishoonete rekonstrueerimisse (uus piima vastuvõtt, piima esmane töötlemise kompleks, villimine ja pakendamine).
19. juunil 2006 muudeti ka ettevõtte juriidiline nimi selle tuntuima kaubamärgi järgi Tallinna Piimatööstusest Tere AS-iks.
2008. aastal liideti Paide tootmisüksus. 2012. aasta alguses oli see suletud.
2009. aastal liideti AS Põlva Piim, millest sai Paide tootmisüksus. Selleks pidi Tere AS võtma 2008. aastal Nordea ja DNB Pangast 54 miljonit eurot laenu.
Ettevõttel oli 2009. aasta lõpul võlakohustusi kokku 1,79 miljardit krooni. Omakapitali oli ettevõttel 226 miljonit ning bilansimaht kokku 2,38 miljardit krooni.
Tere AS-i ainuke juhatuse liige oli veebruaris 2011 Oliver Kruuda.
19. veebruaril 2013 oli suletud Tallinna tootmisüksus.
2014. aasta augustil kehtestas Venemaa impordipiiranguid piimatoodete suhtes ja Tere AS-il tekkisid tõsised probleemid. Vastavalt 2014. aasta majandusaruandele detsembri lõpus oli võlg üle 53 mln eurot (sh laen üle 36 mln eurot). Tulu oli üle 85 mln eurot ja kasum umbes 900 tuhat eurot.
Laenu tagastamise tähtaeg oli 20. oktoobril 2015, tähtaja pikendati kolme kuu võrra, aga aastaks 2016. ei saanud ettevõte laenu tagastada.
2016. aastal kuulusid ettevõtte aktsiad Nordea Bank AB Eesti filiaalile rahalise tagatisena.
2016. aasta veebruari seisuga tagastas Tere AS umbes 25 mln eurot ning jäi võlgu 36 mln eurot pankadele ja 800 tuhat eurot maksmata makse riigile. Sellega seoses pöördus ettevõte kohtu poole saneerimistaotlusega. Tol aastal ostis Maag Grupp võlakohustusi Tere emaettevõttest.
2017. aastal ühendas Tere AS Maag Gruppi koosseisu kuuluva Farmi Piimatööstuse ettevõttega ja sai selle firma tütarettevõttega. Farmi Piimatööstus ostis 100% Tere AS aktsiaid.
2019. aasta juulis kinnitas Harju maakohus Tere AS saneerimiskava 10 aastaks. Nõuete maht oli 47 miljonit eurot.
Tooted
2010. aastast tootmine vastab ISO 22000:2005 standarditele ning on kooskõlas hea tootmistava nõuetega.
Mario Abdo Benítez
Elulugu
Abdo Benítez sündis 10. novembril 1971 Asunciónis, tema isa oli Liibanoni päritolu.
Pärast keskhariduse saamist astus ta 1989. aastal sõjaväkke, ta oli auastmelt õhuväe teise klassi reservleitnant ja ametikohalt dessantlane.
16-aastaselt kolis ta Ameerika Ühendriikidesse. Ta on lõpetanud Connecticuti osariigi Waterbury Posti ülikooli turunduse erialal.
Varasem poliitiline tegevus
Abdo Benítez astus 2005. aastal liikumise Vabariiklik Rahvuslik Rekonstruktsioon liikmeks. Samal aastal oli ta ka liikumise Rahu ja Areng liige ning ta valiti Colorado Partei asepresidendiks. Juunis 2015 valiti ta Paraguay senati presidendiks.
Abdo Benítezt on kritiseeritud tema seoste pärast Alfredo Stroessneri sõjaväehuntaga, Abdo Beníteze isa oli diktaatori erasekretär. 2006. aastal oli Abdo Benítez Stroessneri matustel Brasílias üks kirstukandjaid ning tegi ettepaneku, et tema partei – Colorado partei – teeks eksdiktaatori nimel annetusi. Abdo Benítez päris oma isalt varanduse, mille tõttu viimast pärast diktaatori kukutamist kohtus alusetu rikastumise eest süüdistati; teda ei mõistetud süüdi. Abdo Benítez on märkinud, et kuigi "Stroessner tegi riigi hüvanguks palju", ei kiida ta heaks inimõiguste rikkumisi, piinamisi ega tagakiusamist, mis Stroessneri võimuloleku ajal riigis aset leidsid.
Valimised
Detsembris 2017 võitis Abdo Benítez Colorado Partei eelvalimised, ta edestas rahandusminister Santiago Peñat häältetulemusega 564 811 (50,93%):480 114 (43,29%). Aprillis 2018 võitis ta ka üleriigilised valimised, kogudes 46,46% häältest; vastaskandidaat Efraín Alegre sai 42,73%. 46-aastasest Abdo Benítezest sai Stroessneri-järgse Paraguay noorim president.
Ta vannutati ametisse 15. augustil 2018, tema eelkäija Horacio Cartes ei osalenud tüli tõttu tseremoonial.
Sisepoliitika
Ta on toetanud korrumpeerunuks peetava kohtusüsteemi reformimist. Ta ei poolda abordi ega samasooliste abielu seadustamist, kuigi on märkinud, et on aborditeemadel "avatud debatiks".
2019. aasta keskpaigas taheti teda umbusaldada, kuna ta oli sõlminud Brasiilia presidendi Jair Bolsonaroga lepingu Itaipu tammi osas, mida peeti Paraguay huve kahjustavaks. Lõpuks õnnestus tal leping tühistada ning ta pääses umbusaldamisest. thumb|left|Mario Abdo Benítez ja [[USA president Donald Trump]] Majandusküsimustes toetab Abdo Benítez sarnaselt oma eelkäijatele suurmaaomanike huve. Septembris 2019 kiitis Paraguay kongress heaks tema maksureformi. Samal aastal läks riigi majandus langusesse.
Aasta pärast peaministriks saamist olid tema valitsuse toetusreitingud väga madalad (augustis 2019 ei toetanud 69,3%). Selle tulemusena hakkas ühiskonnas levima lööklause "Desastre ko Marito" (guaranii- ja hispaaniakeelne segu, mis otsetõlkes on "Marito on kohutav"). Abdo Benítez on ka ise fraasile naljaga viidanud.
Välispoliitika
Septembris 2018 tühistas ta eelmise presidendi otsuse kolida Paraguay saatkond Tel Avivist Jeruusalemma, kuna tema sõnul polnud otsus läbi arutatud ning ei aita kaasa Lähis-Idas rahu saavutamisele. See otsus tekitas pingeid Iisraeli valitsusega, mis otsustas enda saatkonna Paraguays sulgeda.
Jaanuaris 2019 katkestas ta diplomaatilised suhted Venezuelaga ning tunnustas sealset opositsioonijuhti ning rahvusassamblee presidenti Juan Guaidód Venezuela presidendina. Ta võõrustas Guaidód Paraguay presidendilossis Asunciónis.
Isiklikku
Esimesest abielust on tal kaks poega, teisest ehk praegusest üks poeg.
Tunnustus
Oktoobris 2018 sai ta Hiina vabariigi presidendilt Cai Yingwenilt Jade auhinna. Tseremoonial märkis Cai Abdo Beníteze isa rolli Hiina Vabariigi ja Paraguay suhete sõlmimisel.
Riho Altnurme
thumb|Riho Altnurme 2014. aastal konverentsil "Bordering the Monster?" [[Umeås]]
Riho Altnurme (sündinud 5. aprillil 1969 Kohtla-Nõmmel) on eesti kirikuloolane.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1994. aastal ajaloo erialal ja kaitsnud 1997. aastal teoloogiamagistri kraadi. 2000. aastal kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik ja Nõukogude riik 1944–1949".
Ta on alates 2005. aastast Tartu Ülikooli kirikuloo professor.
Aastatel 2003–2006 oli Altnurme usuteaduskonna dekaani kohusetäitja ja 2006–2015 sama teaduskonna dekaan, alates 2016. aastast on ta ülikooli reformi käigus loodud humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna teadusprodekaan.
Isiklikku
Tema abikaasa on religioonisotsioloog Lea Altnurme.
Ukraina
Seisuga 1. jaanuar 2021 elas Ukrainas (välja arvatud Venemaa poolt annekteeritud Krimm koos Sevastopoli territooriumiga) 41,4 miljonit inimest. Ukraina on rahvaarvult 36. riik maailmas.
Riigi pealinn on Kiiev, riigikeel ukraina keel.
Ukraina on unitaarriik, riigikorra järgi poolpresidentaalne vabariik. Seadusandlik, täidesaatev ja kohtuvõim on lahutatud. Jaguneb 27 haldusüksuseks: 24 oblastiks, kaheks riikliku alluvusega linnaks (Kiiev ja Sevastopol) ja üheks autonoomseks vabariigiks (Krimm).
Tänapäeval on Ukraina areneva majandusega tööstusriik, kus on ka tugev põllumajandus ja toorainesektor. 2020. aastal oli Ukraina SKP 154 miljardit USA dollarit (ligi 3630 dollarit elaniku kohta). Ukraina rahaühik on grivna.
Riigi iseseisvus kuulutati välja 24. augustil 1991. Sellele eelnenud 69 aasta vältel kuulus Ukraina Nõukogude Liidu koosseisu.
Ukraina on sisemajanduse kogutoodangult ühe inimese kohta Euroopa vaeseim riik (IMF-i 2023. aasta hinnangul 4654 dollarit ),  kuid tänu rammusale pinnasele oli see enne Venemaa sissetungi üks maailma suurimaid teravilja eksportijaid. Ukraina on ÜRO asutajaliige, lisaks Eurooopa Nõukogu, Maailma Kaubandusorganisatsiooni ja Euroopa Julgeoleku ja Koostööorganisatsiooni liige. Alustas 2022, aastal Euroopa Liiduga liitumise protsessi ning on esitanud taotluse NATO-ga liitumiseks.
Suurus ja piirid
Ukraina pindala on 603 550 km² (579 330 km² maad, 24 220 km² vett), millega ta on maailmas 48. kohal. Umbes 43 333 km² ehk umbes 7,1% Ukraina territooriumist – Krimm ning üks kolmandik nii Donetski kui ka Luhanski oblastist – on Venemaa okupatsiooni all.
Maismaapiiride kogupikkus on 5581 km, millest 1944 km on Venemaaga, 1202 km Moldovaga, 1111 km Valgevenega, 601 km Rumeeniaga, 498 km Poolaga, 128 km Ungariga ja 97 km Slovakkiaga. Rannajoone kogupikkus on 2782 km.
Pinnamood
pisi|[[Ida-Karpaadid]] pisi|Video Holosiivski rahvuspargi pöökidest Ukrainas Suurem osa Ukrainast asub Ida-Euroopa lauskmaal, mida katavad viljakad tasandikud ja stepid.
Ukrainale kuulub suurim saar Mustas meres – Džarõlgatš.
Veestik
Ukraina lõunapiiriks on 2782 km Musta mere ja Aasovi mere rannikut. Suuremad jõed Dnepr, Desna ja Dnestr suubuvad Musta merre. Edelapiiril Rumeeniaga voolab 54 km ulatuses Doonau.
Floora
Karpaatides kasvavad Euroopa ühed viimased ürgmetsad, need kuuluvad UNESCO maailmapärandi hulka. 16% Ukrainast on kaetud metsadega, peamised puud on pöök, mänd, kask, lepp, haab, tamm, saar ja vaher.
Ukraina rahvuslill on päevalill.
Fauna
Ukrainas on kohatud 132 liiki imetajaid ja 424 liiki linde, neist 270 pesitsevaid. Mustas meres leidub neli liiki delfiine.
Looduskaitse
Ukrainas on 49 rahvusparki. Vanim neist on 1980. aastal asutatud Karpaatide rahvuspark. Vanim looduskaitseala on 1921. aastal loodud Askania-Nova looduskaitseala.
Riigikord
Ukraina on unitaarriik, riigikorra järgi on see presidentaal-parlamentaarne vabariik. Riigipea on laialdaste volitustega otsestel üldvalimistel viieks aastaks valitav president, kes määrab riigi sise- ja välispoliitika põhisuunad, tal on seadusliku algatuse õigus. President on relvajõudude kõrgem ülemjuhataja ning Ukraina Rahvusliku Julgeoleku- ja Kaitsenõukogu esimees. Vajadusel võib ta riigis kehtestada eriolukorra.
Seadusandlik võim kuulub ühekojalisele parlamendile, mis on tuntud kui Ülemraada (Verhovna Rada). Täidesaatev võim kuulub presidendile ja valitsusele (Kabinet Ministriv).
Alates 2019. aasta maist on president Volodõmõr Zelenskõi. Peaminister on alates 2020. aasta märtsist Denõss Šmõhal.
Haldusjaotus
Ukraina suurimad linnad on pealinn Kiiev, tööstuskeskused Dnipro, Harkiv ja Donetsk, sadamalinnad Odessa ja Mõkolajiv.
Ukraina koosneb 24 oblastist (область), mille puhul igat oblastit haldab oblastiadministratsioon (обласна державна адміністрація), ühest autonoomsest vabariigist (автономна Республіка) ja kahest keskalluvusega linnast (місто).
Kogu riigi territoorium koosnes 2020. aasta juuni alguse seisuga 490-st rajoonist. Detsentraliseerimise käigus on tehtud algust kolmanda taseme haldusüksuste, hromadade moodustamisega.
Alloleval kaardil esitatud halduspiirid kajastavad olukorda enne Krimmi okupeerimist Venemaa poolt 2014. aasta märtsis ja enne Donbassi sõja algust 2014. aasta aprillis. 2016. aasta maikuu seisuga on osa Donetski ja Luhanski oblastist, kaasarvatud Donetsk ja Luhansk, valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.
Pärast NSV Liidu lagunemist on Ukraina ja Venemaa Föderatsioon vaielnud Sevastopoli linna ja Krimmi poolsaare (endise NSV Liidu Musta mere laevastiku tugibaasi) kuuluvuse üle. Varem Venemaale kuulunud Krimm anti Nikita Hruštšovi valitsusajal 1954. aastal üle Ukrainale. 1991. aasta detsembris hääletati Krimmis Ukraina iseseisvuse poolt, kuid juba 1992. aastal algatasid kohalikud venelased kampaania Krimmi tagastamiseks Venemaale. 1997. aastal sõlmitud Vene-Ukraina sõpruse, koostöö ja partnerluse lepinguga tunnustas Venemaa Ukraina piire ja territoriaalset puutumatust, ent ka pärast seda on Vene poliitikud korranud nõudmisi Krimmi üleandmiseks Venemaale.
Riigikaitse
Ukraina riigikaitset koordineerib Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu ning sõjalise riigikaitse tagavad Ukraina relvajõud.
2014. aastal kukutatud presidendi Viktor Janukovõtši valitsusajal kaotati Ukrainas ajateenistus, selle taastas 2014. aasta mai algul presidendi kohusetäitja Oleksandr Turtšõnov.
Õiguskaitseorganiteks on Ukraina Julgeolekuteenistus, Riiklik Juurdlusbüroo, Ukraina Rahvuslik Korruptsioonivastane Büroo, Ukraina Majandusjulgeoleku Büroo ja Ukraina Rahvuspolitsei.
Haridus
Ukraina vanim ülikool on 1615. aastal asutatud Kiievi Mogila Akadeemia. 2016. aastal oli Ukrainas 802 kõrgemat õppeasutust. 2018. aastal asutati Rahvuslik Kõrghariduse Kvaliteedi Tagamise Agentuur.
Rahvastik
pisi|Ukraina keele emakeelena rääkijate osakaal piirkonniti
Demograafilised näitajad
2020. aasta hinnangutel oli kuni 14-aastasi inimesi 16,16%, 15–24-aastasi 9,28%, 25–54-aastasi 43,66%, 55–64-aastasi 13,87% ja üle 65-aastasi 17,03%. Mediaanvanus oli 41,2 aastat, meestel 38,2 ja naistel 44,3 aastat.
Ukraina on negatiivse loomuliku iibega riik, kus surmade arv ületab sündide arvu. 2022. aasta hinnangute kohaselt oli riigis 1000 elaniku kohta 9 sündi ja 13,77 surma. Ühe naise kohta sündis 2021. aastal 1,56 last. Samuti on negatiivne rändeiive (2021. aasta hinnangul 0,26 väljarändajat 1000 inimese kohta).
Keskmine oodatav eluiga oli 2021. aastal 73,18 (meestel 68,51 ja naistel 78,15).
Rahvad
Ukraina alad on ajaloos olnud korduvalt jagatud eri riikide, peamiselt Poola, Venemaa ja NSV Liidu vahel. Nõukogude võimu aastail arendati Ukrainas eelkõige maavarade kaevandamist ja rasketööstust, mille tarvis loodud suurettevõtetesse suunati Ukrainasse töölisi ja spetsialiste kogu Nõukogude Liidust. Selle tagajärjel on tööstuslikus Ida-Ukrainas märksa rohkem venelasi kui põllumajanduslikus lääneosas, kus domineerivad ukrainlased. Samuti on Krimm valdavalt venelaste asuala.
Ajalooliselt silmapaistev vähemus on ka krimmitatarlased. 1944. aastal küüditati Krimmis elanud tatarlased Kesk-Aasiasse, tagasi hakkasid nad tulema alles 1990. aastatel. Nüüdseks on Krimmis tatarlasi umbes 250 000–300 000, ligikaudu 100 000 on jäänud Kesk-Aasiasse. Samas ei ole kodumaale naasnud krimmitatarlastele tagastatud konfiskeeritud vara, see suurendab aga rahvustevahelisi pingeid.
Keeled
Ukraina ainus riigikeel on ukraina keel, mida kõneleb emakeelena 67,5% rahvastikust. Suurim regionaalne keel on vene keel, mida kõneleb emakeelena 29,6% rahvastikust. Teiste keelte kõnelejaid oli 2001. aasta hinnangul 2,9%.
Rahvastiku paiknemine
Kõige suuremad linnapiirkonnad on Kiiev, Harkiv, Donetsk, Dnipro ja Odessa. Rahvaarvult on suurimad haldusüksused Donetski oblast (4,1 miljonit elanikku) ja Dnipropetrovski oblast (3,1 miljonit). Pealinnas Kiievis elab ligi kolm miljonit inimest. Neile kolmele haldusüksusele järgneb Harkivi oblast 2,6 miljoni elanikuga. 2022. aastal elas 69,9% ukrainlastest linnas ja 30,1% maapiirkonnas.
Suurimad linnad
upleft|pisi|[[Kiiev]] pisi|[[Harkiv]]
Religioon
Ukrainas on õigeusk suurim uskkond. 16.–29. jaanuaril 2019 viidi Ukrainas läbi uuring inimeste usuliste tõekspidamiste kohta, millele vastas Ukrainas 11 000 inimest. Intervjuusid ei viidud läbi okupeeritud Donetski ja Luhanski oblasti aladel. Tulemuste kohaselt pidas 70,7% vastajatest end üldises mõttes õigeusklikeks, kellest 43,9% pidas end Ukraina Õigeusu Kiriku toetajateks, 38,4% pidas end kirikuorganisatsioonidega mitteseotud õigeusklikeks ning 15,2% pidas end Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku toetajateks. 8,8% kõigist vastanutest pidasid end lihtsalt kristlasteks, 6,9% uniaatideks, 1,3% katoliiklasteks ning 1% protestantideks. 9,5% vastanutest ei seostanud end ühegi usundiga või keeldusid vastamast.
2018. aastal toimus Ukraina õigeusu kirikute ühendkogu, mis asutas Ukraina Õigeusu Kiriku.
Ukraina majandus
pisi|Metallurgiakombinaat [[Mariupolis Donetski oblast]]
Ukraina on suuruselt maailma 56. majandus. Tegemist on Ida-Euroopa suuruselt neljanda majandusega Venemaa, Poola ja Rumeenia järel. 2020. aastal oli Ukraina SKP 154 miljardit USA dollarit (ligi 3630 dollarit elaniku kohta). SKP ühe elaniku kohta on neil suuruselt 137.
Maailmapanga ennustuse järgi kahaneb Ukraina majandus 2022. aastal umbes 45%. Majanduse kahanemist põhjustab Venemaa sissetung Ukrainasse ja seetõttu katkenud Ukraina jaoks kriitilise tähtsusega eksporditeed läbi Ukraina Musta mere sadamate Mariupoli ja Odessa. Enne sõda moodustasid need marsruudid poole Ukraina väliskaubandusest ja 90% teraviljakaubandusest. Ukraina on suur nisu eksportija, mis on nende majanduse üks alustala, kuid valitsus on keelanud teravilja ja muude põhitoiduainete ekspordi, kuna püüab tagada toiduga kindlustatust enam kui 6,5 miljonile inimesele, kes on riigisiseselt sõja tõttu ümberasustatud.
Alates oktoobrist 2008 on avatud ka Ukraina börs, kus saab kaubelda erinevate finantsinstrumentidega (aktsiad, futuurid, optsioonid, võlakirjad).
Põllumajanduspiirkonnana oli Ukraina tähtis juba Tsaari-Venemaa jaoks. Nõukogude ajal oli Ukraina NSV suuruselt teise majandusega liiduvabariik NSV Liidus, sealne tööstus ja põllumajandus mängisid Nõukogude plaanimajanduses tähtsat rolli. Nõukogude riigi lagunedes läks Ukraina üle turumajandusele.
Üleminekuaeg oli Ukraina jaoks raske. Kui 1991. aastal võitles valitsus esmatarbekaupade defitsiidiga, siis järgnevail aastail oli probleemiks hüperinflatsioon: 1993. aastal püstitas Ukraina maailmarekordi inflatsioonis aasta kohta. Toetused riigiettevõtetele ja põllumajandusele neelasid suure osa riigi eelarvest, kohati levis barterkaubandus. Struktuursete majandusreformide ja privatiseerimise toel saadi siiski jagu suuremast osast probleemidest.
Energiaallikad imporditakse peaaegu täielikult, nafta- ja gaasivarustuses sõltub Ukraina Venemaast; see on tinginud ka riikidevahelisi probleeme. 25% tarbitavast maagaasist toodab Ukraina ise, 30% tuleb Venemaalt ning 40% Kesk-Aasiast Venemaa kaudu, samas liigub 85% Vene gaasist Euroopasse Ukraina kaudu. 2007. aastal tuli Ukrainas toodetavast energiast 47,4% söest ja gaasist, 47,5% tuumajaamadest ning 5% hüdroelektrijaamadest. Neli tegutsevat tuumaelektrijaama asuvad Varašis, Energodaris, Južnoukrainskis ja Netišõnis.
Euroopa riikide seas on Ukraina turistide külastuste arvult 8. kohal. Turismi soosib Ukraina mitmekesine loodus: Karpaadid on populaarsed suusatajate, matkajate, jahimeeste ja kalastajate seas, Musta mere rannikul aga asuvad tuntud kuurordid, näiteks Jalta. Mitmekesise ajaloo tõttu on Ukrainas huvitav arhitektuur, omapärase kultuuriga linnadena on Kiievi kõrval tuntud ka Lviv ja Odessa. Ukrainas on rikkalik köök, millest on ülemaailmselt tuntud näiteks borš, vareenikud ja kapsarullid (holubtsõ), kiievi kotlet, kartulikotletid, soolapekk ja pipraviin; samuti kasvatatakse seal viinamarju ja valmistatakse veini.
Suurem osa Ukraina ekspordist läheb Euroopa Liitu ja SRÜ riikidesse. Suurimad firmad kuuluvad börsiindeksisse PFTS, nendega kaubeldakse Ukraina börsil.
Maailmapank liigitab Ukraina keskmise sissetulekuga riikide hulka. Riigi majanduses nähakse tugevat arengupotentsiaali, mis aga saab realiseeruda ainult ulatuslike majandus- ja juriidiliste reformide toel. Ehkki 1990. aastate alguse majanduslangusest saati püsib Ukraina majandus suhteliselt stabiilne, pidurdavad selle arengut monopolid rasketööstuses, infrastruktuuri ja transpordi nõrkus, korruptsioon ja bürokraatia.
2020. aastal oli töötuse määr 7,7%.
Ikosaeeder
pisi|20 tahuga [[täring]] Ikosaeeder ehk kakskümmendtahukas on 20 tahuga hulktahukas.
Ukraina
Ukraina majandus
Ukraina rahaühik on grivna.
Ukraina kultuur
pisi|[[Pääsupesa loss Jaltas]] pisi|[[Viktor Vasnetsovi maal "Rüütel ristteel" (1878)]] Ukraina kultuur on kujunenud Ida ja Lääne vastasmõjus. Paljugi sellest on ühine teiste slaavi rahvastega, eelkõige venelastega. Lisaks keelelisele sarnasusele tugevdas sidemeid ka Ukraina pikaajaline kuulumine Vene võimu alla, mistõttu ukrainakeelse kultuuri areng oli pikka aega pärsitud.
Kevadine pööripäev
Päike asub seniidis ekvaatori kohal. Põhjapoolusel lõpeb polaaröö ja algab polaarpäev, lõunapoolusel lõpeb polaarpäev ja algab polaaröö. pisi|Kevadisel pööripäeval asub Päike seniidis ekvaatoril See on põhjapoolkeral astronoomilise kevade algus (samal ajal aga lõunapoolkeral astronoomilise sügise algus). Alates kevadisest pööripäevast ületab põhjapoolkeral päeva pikkus öö pikkuse, aga lõunapoolkeral ületab öö pikkus päeva pikkuse.
Ukraina
Ukraina kultuur
Ukraina arhitektuurile, kirjandusele, muusikale ja rahvakommetele on avaldanud tugevat mõju ka riigis valitsev õigeusk. Nii on näiteks soorollid Ukrainas tänini traditsioonilisemad ja vanavanemad mängivad lastekasvatuses suuremat rolli kui Läänes.
Ukraina kirjandus sai alguse juba 11. sajandil, pärast Kiievi-Vene ristimist. Toonane kirjandus oli peamiselt liturgiline ning kirjutatud kirikuslaavi keeles. Iseseisev kirjandus arenes Ukrainas 14.–16. sajandil, suuresti Poola ja Vene mõju all. Suulise kirjanduse arengut mõjutas kasakakultuuri väljaarenemine, kus sündis uut laadi eepiline luule. 17.–18. sajandil oli ukraina keeles avaldamine keelatud, keelu kadudes sündis 18. sajandi lõpuks ka modernne ukraina kirjandus. 1830. aastail arenes Ukraina romantism, mille üks tuntumaid esindajaid oli rahvuslik luuletaja ja maalikunstnik Tarass Ševtšenko.
Kevadine pööripäev
Kevadiseks pööripäevaks nimetatakse ka sügisest pööripäeva lõunapoolkeral.
Ukraina
Ukraina kultuur
1863. aastal keelati Venemaal täielikult ukrainakeelsete teoste trükkimine. See sundis ukraina kirjanikke kas avaldama oma teosed vene keeles või trükkima neid piiri taga, Austria-Ungarile kuulunud Galiitsias. Nii tuntaksegi mitmeid ukraina autoreid, teadmata alati, et nad on pärit Ukrainast – üks selliseid on Nikolai Gogol. Keeldu ei tühistatud ametlikult, kuid pärast 1917. aasta revolutsiooni ja bolševike võimuletulekut muutus see tähtsusetuks. Ukraina kirjanduse õitseng kestis 1930. aastateni, mil Jossif Stalin kehtestas Nõukogude kunstis ja kirjanduses sotsialistliku realismi ainuvalitsuse. Täielikult taastus Ukraina kultuurielu sellest alles pärast riigi iseseisvumist 1991. aastal.
Sport
Ukraina on tuntud spordiriik. Ukraina sportlased on rahvusvahelisel tasemel olnud edukad muuhulgas kergejõustikus, võimlemises, purjetamises, poksis, maadluses, ujumises, judos ja males. Tuntumate Ukraina sportlaste hulka kuuluvad poksijad Vitali ja Volodõmõr Klõtško ning Vassõl Lomatšenko ja teivashüppaja Serhi Bubka. Iseseisva võistkonnana on Ukraina osalenud suveolümpiamängudel alates 1996. aasta suveolümpiamängudest. Ukraina sportlased on suveolümpiamängudel võitnud medaleid kokku 20 spordialalt. Kõige edukam olümpiasportlane on ujuja Jana Klotškova, kes võitis aastatel 2000–2004 neli olümpiakulda ja ühe hõbemedali.
Taliolümpiamängudel on Ukraina osalenud alates 1994. aasta mängudest. Medaleid on võidetud laskesuusatamises, vigursuusatamises ja iluuisutamises. Olümpiavõitjaks on tulnud iluuisutaja Oksana Bajul (1994), laskesuusatamise naiskond (2014) ja vigursuusataja Oleksandr Abramenko (2018). Ukraina jäähokikoondis on osalenud 2002. aasta taliolümpiamängudel ning maailmameistrivõistluste kõrgeimas divisjonis aastatel 1999–2006.
Ukraina kõige populaarsem spordiala on jalgpall. Ukraina kõige edukamad jalgpalliklubid on olnud Kiievi Dinamo ja Donetski Šahtar. Ukraina jalgpallikoondis osales maailmameistrivõistlustel esimest korda 2006. aastal, mil jõuti kohe veerandfinaali. 2012. aastal võõrustas Ukraina koos Poolaga jalgpallis Euroopa meistrivõistlusi. Tuntumate Ukraina jalgpallurite hulka kuuluvad Oleh Blohhin, Igor Belanov ja Andri Ševtšenko.
Ajalugu
pisi|Kiievi-Vene (1054–1132)
Ajaloolised piirkonnad on Bessaraabia, Galiitsia, Podoolia, Lääne-Ukraina ja Puna-Vene. Ukraina territooriumil moodustus esimene slaavlaste riik – Kiievi Suurvürstiriik – 9. sajandil. 11. sajandi keskpaigas osalisvürstide omavaheliste võimuvõitluste pärast riik lagunes ja seniste Kiievi suurvürsti võimu alla kuulunud vürstiriikide iseseisvumise tulemusena kujunes iseseisev Lääne-Euroopale orienteeritud Kiievi vürstiriik.
Kiievi vürstiriik eksisteeris iseseisvalt kuni 1362. aastani, mil liitus Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigiga ning moodustas 2/3 Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi territooriumist oma lääne-slaavi päritolu elanikkonnaga. Aastatel 1471–1654 kuulus Ukraina koos Valgevenega Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi koosseisus Rzeczpospolitasse.
Aastatel 1657–1667 toimunud Vene-Poola sõja tulemusel liideti Ukraina Andrussovo rahulepinguga Moskva tsaaririigiga. Andrussovo vaherahuga tekkis olukord, kus Ukraina jagati eri riikide vahel: Vasakkalda-Ukraina kuulus Venemaale ja Paremkalda-Ukraina Poolale, piirijõeks sai Ukrainat poolitav Dnepri jõgi.
1700. aastal alanud Põhjasõja ajal alustas iseseisvussõda Ukraina hetman Ivan Mazepa, kes sõlmis liidulepingu Venemaa tsaaririigiga sõjas olnud Rootsi kuninga Karl XII-ga. 1708. aastal Mazepa ja Karli vahel sõlmitud lepingu kohaselt pidi Ukraina pärast Venemaaga peetud sõja edukat lõppu saama iseseisvuse, kuid Rootsi vägede kaotatud Poltava lahing lõpetas selle vabanemiskatse Venemaast.
1917. aasta veebruari- ja oktoobrirevolutsiooni järel püüdsid ukraina rahvuslased kehtestada rahvusriiki Ukraina Rahvavabariiki, kuid Ukrainas toimunud Saksa okupatsiooni, Nõukogude okupatsiooni ja Nõukogude-Poola sõja tulemusena ei suutnud ukrainlased oma iseseisvust kindlustada ning Ukraina jagati Nõukogude Venemaa ja Poola vahel.
1939. aastal alanud teise maailmasõja alguses NSV Liidu kallaletungiga Poolale okupeeriti Poola riigi koosseisus olnud Ukraina alad ja moodustati NSV Liidu koosseisus Ukraina NSV.
Teise maailmasõja käigus okupeeris Saksamaa Ukraina ning Nõukogude väed hõivasid Ukraina uuesti 1944. aastal, millega algas uus Nõukogude periood.
Pärast iseseisvuse taastamist
Ukraina iseseisvus taas 24. augustil 1991 pärast NSV Liidu lagunemist. 8. detsembril 1991 kirjutasid Valgevene, Venemaa ja Ukraina juhid (Valgevene Ülemnõukogu esimees Stanisłaŭ Šuškievič ja ministrite nõukogu esimees Vjatšeslav Kebitš, Venemaa president Boriss Jeltsin ja riigisekretär Gennadi Burbulis, Ukraina president Leonid Kravtšuk ja peaminister Vitold Fokin) Valgevenes Belovežjes alla lepetele, millega lõpetati Nõukogude Liidu kui rahvusvahelise õiguse subjekti eksistents ning Valgevene, Venemaa ja Ukraina, kes olid aastal 1922 Nõukogude Liidu ametlikult asutanud, moodustasid uue organisatsiooni, Sõltumatute Riikide Ühenduse ehk SRÜ. 1996. aastal võttis parlament vastu põhiseaduse.
2014. aasta alguses toimus revolutsioon ning sama aasta märtsis okupeerisid Venemaa Föderatsiooni relvajõud Krimmi. Järgnevalt Venemaa õhutusel aprillis alanud Donbassi sõja ajal Donetski ja Luhanski oblastis moodustatud ühenduste Donetski Rahvavabariik ja Luhanski Rahvavabariik tegutsemise esimese 100 päeva tulemused olid järgmised: hukkus üle 2000 inimese ja üle 5000 sai haavata; Donetski ja Luhanski oblastis oli erinevatel andmetel sõjategevuse tõttu kodudest sunnitud lahkuma 400 000 – 1 000 000 inimest. ´
Vene-Ukraina kriis intensiivistus 2021. aasta lõpus. 24. veebruaril 2022 alustas Venemaa sõjalist sissetungi Ukrainasse.
Ring FM
Ring FM on aastast 1994 tegutsev eraraadiojaam, mis kuulub Tre Raadio jaamade gruppi.
Jaam alustas tegevust Võrus ja läks eetrisse Haanja kõrgustikul asuvast Möksi raadiomastist. Hiljem suurendati leviala Tartu Soinaste masti abil.
2003. aastal koliti stuudio Tartusse. Pikka aega olid kavas ka võrukeelsed uudised.
2007 alustas saatja tööd ka Pärnus 93,9 MHz
2009 alustas saatja tööd ka Tallinnas 105,8 MHz.
2013 müüdi jaama omav ettevõte OÜ Ajaga Sammu ning uueks ärinimeks sai OÜ Ring FM Media.
Septembrist 2014 võeti Tartu stuudiole lisaks kasutusse ka Tallinna stuudio.
2016 müüdi jaama omav ettevõte OÜ Ring FM Media ja uueks omanikuks sai Tre Raadio
Ülemiste kaubajaam
right|thumb|Ülemiste kaubajaam 2009. aasta aprillis. Vaade läänest thumb|Ülemiste kaubajaam 2013. aasta märtsis. Vaade idast Eesti Raudtee Ülemiste kaubajaam on kaubajaam Tallinnas Ülemiste järvest 1 km kirdes, Ülemiste ja Vesse reisirongipeatuste vahel.
Tegemist on Eesti suurima raudteejaamaga (raudteede kogupikkuse järgi). Ohtlike olukordade tarvis on jaama paigaldatud häiresireen.
Ülemiste jaam on jaotatud ülesande järgi alaosadeks ehk parkideks, näiteks asub jaamas: 7 rööpapaariga vana vastuvõtu-saatepark, 10 rööpapaariga uus vastuvõtu-saatepark ja 16 rööpapaariga sorteer-saatepark. Samuti asub Ülemistel ka raudteeveeremi pesula.
Ajalugu
Ülemiste (algse nimega Lasna) jaama ja Nõmme-Väikese raudteejaama kasutati kaupade ümberlaadimiseks laiarööpmeliste ja kitsarööpmeliste vagunite vahel. Näiteks Rahumäe viadukti remondi ajal 1934. aasta kevadel võimaldati vedada ainult kiiresti riknevaid kaupu erandkorras kahekordse ümberlaadimisega.
Heiti Aarna
Heiti Aarna (sündinud 1945) on eesti füüsik ja õpetaja.
Ta õppis Tallinna 10. Keskkoolis (praegu Tallinna Nõmme Gümnaasium).
Ta oli Tallinna Nõmme gümnaasiumi direktor kuni 2006. aastani ja on sealsamas füüsikaõpetaja.
Ta on lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli.
Grit Šadeiko
thumb|220px|Grit Šadeiko U23 vanuserühma kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel kaugust hüppamas Grit Šadeiko (sündinud 29. juulil 1989 Sakus) on Eesti seitsmevõistleja, 2011. aasta noorsoo Euroopa meister seitsmevõistluses.
Haridus ja treenerid
Grit Šadeiko õppis Türi Majandusgümnaasiumi spordiklassis. Tema esimene kergejõustikutreener Türil oli Leonhard Soom. Pärast seal 2006. aastal 10. klassi lõpetamist asus Grit Šadeiko õppima Tartu Kivilinna Gümnaasiumi ning treenima samuti Türilt pärit treeneri Anne Sookael-Mäe käe all. 2008. aastal astus Šadeiko Tartu Ülikooli füsioteraapiat õppima.
Tippsport
2008. aastal sai Šadeiko seitsmevõistluses juunioride MM-il pronksmedali.
Tartu raudteejaam
Tartu raudteejaam (saksa keeles Bahnhof Dorpat) on raudteejaam Tartumaal Tartus.
Grit Šadeiko
Tippsport
2011. aasta 5.–6. veebruaril Tallinnas toimunud rahvusvahelistel kergejõustiku mitmevõistlustel võitis ta viievõistluses esikoha isikliku rekordiga 4422 punkti. Seitsmevõistluses oli tema isiklik rekord tollal 5813 punkti (aastast 2009).
Tartu raudteejaam
Lisaks Tartu raudteejaamale asuvad Tartu linna territooriumil veel Kirsi raudteepeatus (Tartu–Koidula raudteelõik) ja Aardla raudteepeatus (Tartu–Valga raudteelõik), kuni 2008. aastani asus linnas ka Variku raudteepeatus. Piletihinnalt kuulub jaam Elroni reisirongides Tartu piirkonda, peatusest edasi Tapa suunas kehtivad peatusepõhised piletihinnad.
Grit Šadeiko
Tippsport
2011. aasta 16.–17. juulil Ostravas toimunud noorsoo kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel võitis ta seitsmevõistluses esikoha isikliku rekordiga 6134 punkti.
Tartu raudteejaam
Jaam
pisi|Vaksali skeem, vaata ka: Tartu jaamas asub kaks madalat ooteplatvormi pikkustega 257 m ja 150 m. Peatuses peatuvad AS Elroni reisirongid liinidel:
2021. aasta seisuga peatus Tartu raudteejaamas ronge:
Ajalugu
pisi|vasakul|[[Jaamahoone 1889. aastal]] Tartu raudteejaam (vaksal) rajati koos laiarööpmelise Tapa–Tartu raudteelõigu rajamisega 1876. aastal, haruliinina 1870. aastal valminud Paldiski–Peterburi raudteeliinist. Esimene rong jõudis Tartusse 21. augustil 1876. Tallinna–Tartu raudtee ehitust toetasid ennekõike kohalikud töösturid ja kaupmehed, kes vajasid teed tooraine ja kauba kohaletoimetamiseks. Tartu–Valga–Riia haru ehitati 1889. aastal ja Tartu–Petseri raudtee 1931. aastal. Esimese maailmasõja eel kavandati ka Tartu raudteejaamast algavat ja Smolenskls lõppevat uut raudteed, kuid sõja puhkemine tõmbas sellele plaanile kriipsu peale.
Grit Šadeiko
Tippsport
30. juunil 2013 püstitas Grit Šadeiko uue Eesti seitsmevõistluse rekordi tulemusega 6221 punkti, ületades 6 punktiga Larissa Netšeporuki 10 aastat kehtinud rekordi.
Tartu raudteejaam
Ajalugu
Tartu jaamahoone ehitati 1875.–1877. aastal väljapoole toonast Tartu linna Tähtvere mõisa maadele, selleni viis puudega ääristatud Maarjamõisa tänav.
pisi|Tartu raudteejaama [[perroon aastal 1933]] Jaama peahoone on kolmeosaline, tüüpfassaadi järgi ehitatud ristviilkatusega. Kultuurimälestiste registri andmeil on see 19. sajandi puitarhitektuuri väljapaistev näide. Jaamahoones on terviklikult säilinud algupärane välisilme, ruumistruktuur ning eksterjööri- ja interjöörielemendid: fassaadi laudis ja krohvviimistlus, puitdekoor, perrooni varikatus, avatäited ja piirded, interjööris dekoratiivse kujundusega puittalastik, peegelvõlvlaed, karniisid jne.
Jaamahoone poolse perrooni kohal on ka hoonega ühendatud varikatus. Peahoone ümber asuvad laod, perroonid, depoo (ehitati 1880. aastate algul), veetorn ja kaks elumaja raudtee teenistujatele.
Grit Šadeiko
Tippsport
17.–28. mail 2017 Götzises toimunud võistlustel viis ta seitsmevõistluse isikliku rekordi 6280 punktini.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel sai ta 6094 punktiga 13. koha.
Tartu raudteejaam
Ajalugu
1933. aastal rajati Tartu vaksalisse tunnel, mis ühendab kaht perrooni. Teise maailmasõja järel ehitati jaamahoone poolsele perroonile kivist keeduveemajake.
Nõukogude ajal tegutsesid jaamahoones piletikassad, restoran ("Liiper"), ajalehekiosk, meditsiinipunkt, juuksur, pakihoidla, ootesaalid ja ka miilitsapunkt.
Grit Šadeiko
Tippsport
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai ta 6060 punktiga 12. koha.
1976. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
XXII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Odessas 13. novembrist 3. detsembrini 1976.