cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalju Kukk
Tema vend Mihkel Kukk on Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, vend Joel on purjetaja, jääpurjetaja ja spordireporter.
Kalju Kukk saadeti 19. juunil 2018 Rapla kirikust Rapla kalmistule.
Geometry Dash
"Geometry Dash" on muusikaplatvormi videomängude sari, mille on välja töötanud Rootsi arendaja Robert Topala (tuntud ka kui RobTop).
Esimene mäng, mida tuntakse lihtsalt "Geometry Dashi" nime all, ilmus 13. augustil 2013 iOS-is ja Androidis ning Steami versioon ilmus 22. detsembril 2014. Geometry Dashis juhivad mängijad ikooni liikumist ja navigeerivad mööda muusikapõhist taset, vältides samal ajal takistusi, nagu naelu, mis ikooni kokkupõrkel kohe hävitavad.
"Geometry Dash" koosneb praegu 21 ametlikust tasemest. See on tuntud oma ulatusliku taseme loomise süsteemi poolest, kus mängijad saavad luua oma kohandatud kursusi, jagada neid võrgus ja mängida teiste mängijate loodud kursusi. Loodud on üle 76 miljoni kohandatud taseme. Lisaks ametlikele tasemetele on mängusiseses sisus kasutatud teatud kasutajate loodud tasemeid, nagu kaardipakid, kindad, kuulsuste saal, igapäevane mittedeemoni tase, iganädalane deemon ja otsinguriba.[ringviide ] Mängusisene valuuta, nagu tähed, salajased mündid, kasutaja mündid (ainult kontrollitud), manakerad või teemandid, saab hankida kastidest või ametlikelt tasemetelt (millelt saab hankida ainult salajasi münte) ja kasutaja loodud tasemetelt ( kus saab ainult kasutaja münte hankida).
Lisaks algsele mängule on sarjast tehtud veel 3 spin-off mängu: "Geometry Dash Meltdown", "Geometry Dash World" ja "Geometry Dash SubZero".
Mänguviis
Olenevalt platvormist, millel mängu mängitakse, saab "Geometry Dashi" mängida puuteekraani, klaviatuuri, hiire või kontrolleriga. Mängija manipuleerib oma ikooni liikumist sisendi abil, vajutades või hoides, eesmärgiga lõpetada tase, jõudes selle lõpuni. Märkimisväärne on see, et kui mängija põrkab vastu takistust, algab tase algusest peale. Erandiks on harjutusrežiim, kus kasutaja võib asetada kontrollpunkte taseme uurimiseks või harjutamiseks ilma seda ametlikult läbimata. Mängusisese muusika ajastus ja rütm on mängu võtmeosad, sageli üksteisega seoses.
"Geometry Dashi" täisversioonis on 21 ametlikku taset, millest 18 avatakse installimisel. Iga tase annab pärast lõpetamist preemiaid ja sisaldab 3 salajast münti, mida on vaja kolme lukustatud taseme avamiseks. Ametlike tasemete puhul arenevad tasemed pidevalt raskusastmes, mis jaguneb kuueks tasemeks: lihtne, tavaline, raske, raskem, hullumeelne ja deemon.
Mängijad saavad teenida saavutusi, mis avavad auhindu, näiteks ikoone või värve. Mängijad võivad ikoonide või värvide hankimiseks kasutada ka kolme poodi, mis kasutavad mängusisest valuutat.[tsitaat on vajalik]
Mängu täisversioonil on ka võimalus üles laadida ja alla laadida kasutaja loodud tasemeid. Enne üleslaadimist peab mängija oma taseme täitma kõigi kasutaja pandud müntidega tavarežiimis. Seda protsessi nimetatakse kinnitamiseks. Pärast kinnitamist tehtud muudatused muudavad taseme uuesti kinnitamata. Mõne kohandatud taseme raskusastme määrab Topala. Antud taseme looja, selle mängijad ja mängu moderaatorid saavad seda otsust mõjutada. Kasutajate loodud tasemetel on 12 raskust: viis, mida kasutatakse ka ametlikel tasemetel, N/A raskusaste, automaatne raskusaste tasemete jaoks, mille täitmiseks ei ole vaja sisestada, ja viis deemoni raskusastme varianti. Teatud heakskiidetud kasutajate loodud tasemetel premeerib iga raskusaste sooritamisel teatud arvu tärni.
Areng
Topala sõnul sai mäng alguse projektist, mis oleks võinud liikuda igas suunas. Ta tegi märkused: "see algas lihtsalt mallina kuubikuga, mis võis kokku kukkuda ja hüpata" ja "tegelikult polnud üksikasjalikku plaani". Varem töötas ta selle välja arvuti jaoks, kuid muutis hiljem oma plaani ja üritas sellest mobiilimängu teha. Topalat inspireeris "Võimatu mäng" (The Impossible Game) ning tal kulus mängu loomiseks ja App Store'i ja Google Play poodi viimiseks umbes neli kuud. Beetaversioonis kandis mäng nime Geometry Jump, kuid hiljem muudeti see "Geometry Dashiks". Mäng on arendatud Cocos2d mängumootoril.[10]
Väljalaskmisel oli "Geometry Dashil" vaid seitse taset, mis on praegu mängu tasuta versioonis tasuta mängimiseks koos kuue muu tasemega, mis avaldati täisversiooni hilisemates värskendustes. Peagi saavutas see tõsise populaarsuse kogu maailmas, eriti Kanadas, kus see saavutas 2014. aasta juunis populaarseima tasulise iPhone'i rakenduse tiitli.[11] Mängul on neli tasuta versiooni, millest üks on "Geometry Dash Lite", mis praegu (Lite'i värskenduse 2.2 seisuga) sisaldab täisversiooni 13 esimest taset.[6]
14. augustil 2021 avaldas Topala oma YouTube'i kanalil 2.2-ga tutvuva video, mis on esimene suurem uuendus nelja aasta jooksul. Väljalaskekuupäeva pole veel avaldatud.[12][13]
Vastuvõtt
Mäng on saanud kriitikutelt üldiselt positiivseid hinnanguid. Softpedia kiitis mängu stiili ja väljakutset, öeldes: "Kuigi see võib mõnikord olla veidi masendav, saate alati etapid läbida harjutamisrežiimi kasutades ja seejärel hüpata paljudele erinevatele kasutajate loodud tasemetele."[14] 148Apps andis mängule positiivse hinnangu, öeldes: ""Geometry Dash" pakub kõiki "võimatult" mängult oodatavaid väljakutseid, muutes selle ka uutele tulijatele kättesaadavamaks." [15] "Geometry Dashi" on loetlenud ka arvustaja Chris Morris veebisait Common Sense Media kui lapsesõbralik videomäng, mida vanemad võiksid lasta oma lastel mängida, väites, et see mäng on "hea viis frustratsiooniga toimetulemiseks" ja et "pered saavad rääkida ka rütmist ja tantsurõõmust. aeg muusikaga"[16] App Store'is oli "Geometry Dash" 2018. aastal rakenduse 10 parima tasulise iPadi mängu hulgas 2. kohal ja 10 parima tasulise iPhone'i mängu seas 7. kohal.[17]
Muud väljaanded
"Geometry Dash Worldi" puhul kiitis Gamezebo mängu võlu ja korralikke mängustiile, kuigi arvustaja märkis, et see ei olnud "kõige huvitavama välimusega mäng seal." [18] Gerson Noboa AndroidGuysist kiitis "Geometry Dashi" kõrvaltegevust, öeldes, et "Geometry Dash World on teie mänguarsenali vääriline täiendus. Tänu tihedalt ühendatud graafilistele ja helielementidele pakub mäng suurepärase integreeritud kogemuse, mida näeb harva Play poe mängud”.[19]
Kaubakäive (sadamas)
Kaubakäive sadamas on sadama töö tulemuslikkuse hindamise mõõdupuu. Võib kasutada ka terminit lastikäive.
Sadama kaubakäive on ümberlaaditud kauba ehk lasti hulk ehk sadamas käideldud kauba kogumass, mida arvestatakse tavaliselt tuhandetes tonnides. See näitaja iseloomustab vaid sadama või stividoride tööd laevade lastimisel ja lossimisel ega sõltu kuidagi sellest, kas last on sadamasse toodud lähedalt või kaugelt.
Tonnide asemel või kõrval kasutatakse ka muid ümberlaaditud kauba ühikuid - kuupmeetreid, ühikute arvu (näiteks sõiduautode, veoautode ja haagiste puhul), TEUsid, rajameetreid jms. Seejuures mõõdetakse kauba hulka vaid üks kord – sadamasse meritsi saabunud või sadamast meritsi väljunud kaubahulgana. Tegelikult võib sama kaupa sadamas mitu korda ümber laadida, näiteks autolt või vagunist lattu, laost konteinerisse, konteineriga laeva jne. Neid laadimistoiminguid nimetatakse stividoritöö tonn-operatsioonideks ja iga sellise kaubaliikumise eest makstakse. Kuid sadama kaubakäibes loetakse igat tonni või muud ühikut vaid üks kord.
Sadamatest käib läbi ka mingil hulgal kaupa, mida ei saada või ei saadeta meritsi. Seda nimetatakse sadamate statistikas mittemereliseks kaubakäibeks, aga selle kauba osatähtsus on tavaliselt väga väike ning seda kajastatakse majandusaruannetes tavaliselt eraldi reana.
Rihu ämm
Rihu ämm oli kivikangur (kivihunnik) Harju maakonnas Kuusalu vallas Kiiu küla lähedal Rihu mäel; kihelkondlikult jäi kivi Kuusalu kihelkonda. Kivikangru "paariliseks" peetakse Iru ämma. Kivikangur oli inimesekujuline.
''"Teine istumisekoht on Kuusalu kiriku ligidal - Rihu ämm. Sellegi otsas puhanud Kalevipoeg. Rihu ämm on suur kivikangur (= kivihunnik). Seal tulnud korra 2 pulmarongi vastastikku. Nagu niisugusel korral alati, tõusnud nendegi vahel tüli. Ühe pulmarongi pruut löödud maha ja maetud sinna. Mälestuseks kantud hauale hulk kiva kokku. Pärast visanud möödaminejad sinna kiva. Kas Kalevipoeg ka visanud, ei ole teada. Pärastpoole hakatud Rihu ämmal esimest korda linnaminejatelt «rumalust» nõudma. See on: nad pidanud vanematele linnaskäijatele viina ostma. Kes pole tahtnud osta, võetud kinni ja pandud Rihu ämmale pikali, riiete peale suured kivid, kuue hõlmad aetud laiale, suured kivid peale, nii et ei ole teiste abita saanud üles tõusta. Sinna jäetud seni, kuni keegi tulnud ja ära peastnud. Kui keegi pole lubamist täitnud ja «rumalust» maksnud, tehtud Iru ämmal eespool Tallinna tee ääres sedasamasugust tükki. Iru ämmgi on niisamasugune kivivare nagu Rihu ämm. Iru ämm on Iru kõrtsi ääres, versta 10 Tallinnast."''
Kiril Petkov
Kiril Petkov Petkov (bulgaaria keeles Кирил Петков Петков; sündinud 17. aprillil 1980 Plovdivis) on Bulgaaria poliitik, ökonomist ja ettevõtja.
Kiril Petkov asus 1994. aastal koos oma vanematega elama Kanadasse. Briti Columbia Ülikoolis õppis ta esialgu keemiat ja bioloogiat, kuid kolmandal kursusel vahetas eriala ja lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga rahanduse alal. Magistrikraadi ärijuhtimise alal omandas ta Harvard Business School'is. Aastatel 2001–2005 töötas ta Kanada firmas McCain Foods ettevõtte arendusjuhina.
Kiril Petkov pöördus Bulgaariasse tagasi 2007. aastal. Ta asutas probiootikume tootva firma ProViotik.
Ta oli 12. maist 2021 kuni 16. septembrini 2021 Bulgaaria majandusminister.
Kenti maakond
Kenti maakond on mitme riigi mitme haldusüksuse nimi.
Ameerika Ühendriigid:
Austraalia:
Paju-võrgendikoi
pisi|350px|Paju-võrgendikoi Paju-võrgendikoi (Yponomeuta rorrella) on võrgendikoi perekonda kuuluv liik pisiliblikaid.
Eestis leitud alates 2008. aastast. 2011. aastal oli neid palju Tartus Emajõe-äärsetel hõbepajudel, sama kordus 2018. aastal.
Gautengi provints
Gautengi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Gautengi provints on Lõuna-Aafrika Vabariigi provintsidest kõige väiksema pindalaga, kuid kõige suurema rahvaarvu ja asustustihedusega. Seal asub Lõuna-Aafrika Vabariigi suurima elanike arvuga linn Johannesburg ning üks kolmest riigi pealinnast (Pretoria).
2016. aastal andis Gautengi provints 34,64% Lõuna-Aafrika Vabariigi sisemajanduse kogutoodangust.
Seal tegutseb Johannesburgi börs, mis on Aafrika suurim.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gautengi provintsi elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 77,4%, valgeid 15,6%, värvilisi 3,5%, India või Aasia päritolu inimesi 2,9% ja teisi 0,7%. Suulu keelt pidas emakeeleks 19,8% rahvastikust, inglise keelt 13,3%, afrikaani keelt 12,4%, sotho keelt 11,6%, pedi keelt 10,6%, tsvana keelt 9,1%, koosa keelt 6,6%, tsonga keelt 6,6%, ndebele keelt 3,2% ja venda keelt 2,3%.
Katri Vala
pisi|Katri Vala Katri Vala (sünninimi  Karin Alice Wadenström, kodanikunimi abielus Karin Alice Heikel; 11. september 1901 Muonio vald – 28. mai 1944 Eksjö, Rootsi) oli soome luuletaja.
Katri Vala lõpetas 1922. aastal õpetajate seminari. Kuni 1929. aastani töötas ta õpetajana. 1928. aastal haigestus Katri Vala tuberkuloosi, millest ta täielikult kunagi ei paranenudki. 1930. aastal abiellus ta keemiku Armas Heikeliga, kes oli radikaalsete vasakpoolsete vaadetega. Katri Vala osales kirjandusliku rühmituse "Tulenkantajat" ("Tulekandjad") tegevuses. Ta oli üks esimesi soome luuletajaid, kes kasutas vabavärssi. Katri Vala osales ka 1936. aastal asutatud vasakpoolse kirjandusliku rühmituse "Kiila" tegevuses.
Aastatel 1935–1937 töötas Katri Vala Lauritsalas õpetajana. 1940. aastal asus ta elama Rootsi. 1944. aasta mai lõpus suri ta Eksjö sanatooriumis tuberkuloosi.
Eesti keeles on ilmunud Debora Vaarandi tõlkes Katri Vala valikkogud "Maa rinnal" (1959) ja "Sinine rohtaed" (1974).
Helilooja Eino Tamberg lõi 1968. aastal Katri Vala sõnadele laulu "Kordan sinu nime" (tlk Debora Vaarandi), mille laulis kuulsaks Helgi Sallo. Muusikaprofessionaalidest koosnenud žürii valis selle Eesti Autorite Ühingu 25. aastapäeva tähistamiseks käivitatud projektis "Muinaslugu Sinilinnust" aastatel 1945–1980 loodud 100 Eesti kuulsama poplaulu seast 18 parima hulka.
Gerda Kordemets
Gerda Kordemets (kodanikunimega Gerda Kulli-Kordemets; sündinud 25. juunil 1960 Tallinnas) on eesti stsenarist, režissöör, näitekirjanik, teatrilavastaja ja kultuuriajakirjanik.
Elulugu
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ning 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Ta on täiendanud end mitmel tele- ja filmikoolitusel (nt Stsenaristika 1: Kuidas kirjutada (tele)draamat? ETV 2009; Stsenaristika 2: How To Turn Life Into Drama? ETV/BBC 2010).
Ta on töötanud Eesti Televisioonis (ETV) aastatel 1985–1993 ja 1998–2011 režissööri, toimetaja, produtsendi ja peaprodutsendina. Aastatel 1993–1998 töötas ta Päevalehes, Eesti Päevalehes ja Sõnumilehes kultuuriajakirjanikuna. 1998–2006 juhtis ta ETV kultuuritoimetust ning 2007–2011 ETV lavastuslike saadete toimetust.
Alates 2011. aastast oli ta vabakutseline (näite)kirjanik, stsenarist, lavastaja ja produtsent. Aastatel 2006–2012 oli ta Tallinna 32. Keskkoolis teatriõpetaja.
Isiklikku
Abielus ajakirjanik Jaanus Kulliga. Tütar on telerežissöör Stina Kordemets (sündinud 27. juulil 1982).
Aeg on siin
"Aeg on siin" on eesti dokumentaalfilm nelja lapse esimesest kooliaastast, mille tootis OÜ Kopli Kinokompanii.
Christian Atsu
Christian Atsu Twasam (10. jaanuaril 1992 Ada Foah – 6. veebruar 2023 Antakya) oli Ghana jalgpallur, kes mängis äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Hatayspor ja Ghana jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis FC Porto, millega liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2012. aastal. Hooajal 2011–12 mängis ta laenul Portugali kõrgliiga klubis Rio Ave.
2013. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Chelseaga. Üheski mängus ta Chelsea meeskonnas ei osalenud, mängides aastatel 2013–2017 laenul Hollandi kõrgliiga klubis Vitesse, Inglismaa kõrgliiga klubides Everton ja Bournemouth, Hispaania kõrgliiga klubis Málaga ning Inglismaa esiliigas Newcastle Unitediga. 2017. aasta mais sõlmis ta Newcastle Unitediga püsiva lepingu.
2021. aasta juulis liitus ta Al Raediga, aasta hiljem Hataysporiga.
Debüüdi Ghana jalgpallikoondises tegi Atsu 1. juunil 2012 mängus Lesotho vastu ning lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Ghana koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning alates 2013. aastast neljadel Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.
Atsu hukkus 2023. aasta Türgi-Süüria maavärina ajal Antakyas.
Ventura maakond
Ventura maakond on maakond Ameerika Ühendriikides California osariigis Vaikse ookeani ääres. Maakonna halduskeskus on Ventura ja suurim linn on Oxnard.
Maakonna pindala on 5719 km², sellest veepindala 940 km².
Maidla kivikalme
Maidla kivikalme on Raplamaal Märjamaa vallas Maidla külas asuv kivikalme.
Maidla kivikalmesse maeti inimesi 5.–6. sajandil ning eriti palju 11.–13. sajandil. Kalme suurus on umbes 2300 m². See on ebaühtlane korrapäratu kivilade, mille vahel ja all olid põletusmatused, aga ka üksikud laibamatused. Kalme alal olnud 2–2,5 m läbimõõduga tahmalaigud on nähtavasti kunagised tuleriida kohad.
Maidla kivikalme kaevati Mati Mandli juhtimisel aastail 1983–1985 ja 1987–1990 tollal teada olnud ulatuses täielikult läbi. Saadi 7036 leidu, sealhulgas 12 mõõka, 68 odaotsa, 15 kirvest, 25 vikatit, nuge, kaaluvihte, suuraudu, ehteid ja kilbikupal.
Marje Ernits
Marje Ernits (sündinud 18. detsembril 1948 Tartus) on eesti kirjanik ja kunstnik.
Maidla kivikalme
2010. aastal leiti kalmete ümbruse magnetomeetrilisel uuringul, et kalmeväli võib olla seniarvatust suurema ulatusega. 2011. aastast on kaevetööd Mati Mandli juhtimisel suviti jätkunud ning 2014. aastaks oli leide kogunenud varasemaga kokku umbes 10 000.
Marje Ernits
Ta kasvas üles metsamehe peres Kurista metsamajandis. Marje Ernits on õppinud Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas.
Tartu Kunstikooli lõpetas ta 1972. aastal. Diplomitööks oli vasekohrutustehnikas seinapannoo, mida juhendas Aleksander Suuman.
Autori kunstiloomingust moodustab suurema osa maal (pastell, akvarell, õli), millega ta on esinenud näitustel nii Eestis kui ka väljaspool.
Luuletusi on ta avaldanud alates 1984. aastast. 2023. aasta märtsi seisuga on Ernits avaldanud 50 raamatut.
Teda on nimetatud eesti produktiivseimaks kirjanikuks ja nais-Kaugveriks.
Erwin Neher
Aastal 1991 sai ta koos Bert Sakmanniga rakkude ioonikanalite ja nende molekulaarse ehituse avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Ta õppis 1963–1966 Müncheni Tehnikaülikoolis füüsikat. 1966. aastal sai ta Fulbrighti stipendiumi, mille toel õppida Ameerika Ühendriikides. Ta tudeeris aasta Wisconsini Ülikoolis Madisonis ning sai magistrikraadi biofüüsikas. 1970. aastal sai ta doktorikraadi Münchenis Max Plancki Psühhiaatriainstituudis.
Alates 1972. aastast on ta töötanud Göttingenis Max Plancki Biofüüsikalise Keemia Instituudis, 1983. aastast on ta seal direktor ja membraanibiofüüsika osakonna juhataja.
Illi järved
pisi|[[Umbjärv]] Illi järved on kaks järve Tartumaal Nõo vallas: Umbjärv ja Väike Umbjärv.
Enn Veerte
Enn Veertee on eesti alpinist.
KwaZulu-Natali provints
KwaZulu-Natali provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Aafrika Vabariigis.
KwaZulu Natali provintsis asub LAVi suuruselt kolmas kaitseala iSimangaliso Wetland Park, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Enn Veerte
pisi|Enn Veerte oli esimene [[eestlane Lenini mäetipus]] Ta võttis osa 1964. aastal Kesk-Aasia sõjaväeringkonna ekspeditsioonist Pamiiris ja tõusis selle käigus Nõukogude Liidu kõrguselt kolmanda mäe Lenini mäe tippu (7134 m).
KwaZulu-Natali provints
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli KwaZulu-Natali provintsi elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 86,8%, India või Aasia päritolu inimesi 7,4%, valgeid 4,2%, värvilisi 1,4 ja teisi 0,3%. Suulu keelt pidas emakeeleks 77,8% rahvastikust, inglise keelt 13,2%, koosa keelt 3,4%, afrikaani keelt 1,6% ja ndebele keelt 1,1%.
Iecelnieki
Iecelnieki on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Ošupe vallas.
Iecelnieki asub valla lõunaosas. Sinna jääb Ieselnieki bussipeatus.
Aastal 2008 oli külas 30 elanikku.
Reinier Cornelis Keller
pisi|Reinier Cornelis Keller Reinier Cornelis (Kees) Keller (14. september 1905 Emmerich – 10. september 1981 Amsterdam) oli Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister rahvusvahelises kabes.
Keller oli 13-kordne Hollandi meister aastail 1926–1955.
Marcel Deslauriers
pisi|Marcel Deslauriers 1960. aasta maailmameistrivõistlustel Marcel Deslauriers [mars'el delorj'e] (22. juuli 1905 Montréal – detsember 1988) oli Kanada kabetaja, suurmeister rahvusvahelises kabes.
Ta võitis 1956. aastal kabe maailmameistrivõistluste olümpiaturniiri ning pälvis sellega ka maailmameistri nimetuse, kuid kaotas selle taas 1958. aastal maailmameistrimatšis Iser Kupermanile.
Deslauriers oli tippmängija ka Kanada kabes.
Valguse Tee Vabakogudus
EEVL Valguse Tee Vabakogudus peakorter asub Tallinnas aadressil Purje 8. Kogudust juhib pastor Mart Metsala.
Koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 18.00 aadressil Narva mnt 51 (Eesti Metodisti Kiriku ruumides).
Gerd Binnig
pisi Gerd Karl Binnig (sündinud 20. juulil 1947 Frankfurdis) on saksa füüsik.
1986. aastal anti talle ja Heinrich Rohrerile pool Nobeli füüsikaauhinda skaneeriva tunnelmikroskoobi kavandamise eest (teise poole sai Ernst Ruska).
Harju tänav
pisi|Vaade linnulennult [[Vabaduse väljakule ja Harju tänavale]] pisi|püsti|220px|Vaade Harju tänavalt Harju ja Kullassepa tänava ristmikule ning [[Tallinna Kirjanike Majale]]
Harju tänav on tänav Tallinna vanalinnas. See algab ristmikult, kus kohtuvad Niguliste, Kullassepa ja Kuninga tänav, seejärel ristub Vana-Posti, Müürivahe ja Rüütli tänavaga ning lõpeb Vabaduse väljakul.
Tänava hoonestus hävis suures osas 1944. aasta märtsipommitamise tagajärjel ning tänava Toompea-poolne külg on Müürivahe tänavast kuni Kullassepa tänava ristmikuni hoonestamata. 2007. aastal taastati Harju tänava ääres Trepi tänav ja Nõelasilma värav. Taastatud vanalinna osa kujutab endast memoriaali 1944. aastal märtsipommitamises hukkunud inimestele ja ajaloolistele hoonetele. Värava küljel olevas orvas paikneb videoekraan, kust saab näha filmi ja tutvuda infoga piirkonna ajaloo kohta.
Nimi
Harju tänavale (saksa keeles Schmiedestrasse, vene keeles Кузнечная ул) andis nime ajalooline Harju värav. Varem kandis tänav ka nimetusi fabrorum, platea, kannengeterstrate, tinngeterstrate, smitdestrate, smedestrate, Новая ул.
Ajalugu
1862. aastal lammutati eesväravad ja 1875. aastal peavärav, sest Harju tänav oli kujunenud linna oluliseks äritänavaks ning Harju värav oli kasvavale liiklusele takistus. 1881. aastal lammutati ka Harju värava vesiveski, värava ees olnud suurest vallist osa tasandati, vallikraavid täideti lõplikult pinnasega ja tekkinud platsile kujunes Heinaturg, millest kujunes aja jooksul Peetri plats (tänapäeval Vabaduse väljak).
Harju tänav oli üks vanimaid kaupmeeste ja käsitööliste tänavaid Tallinnas, kuhu alates 19. sajandist oli hakanud koonduma linna kaubanduselu ning millest järk-järgult kujunes Eesti Vabariigi algusaastateks üks linna olulisemaid äripiirkondi.
1920. aastail oli Harju tänav ja Viru tänav ka prostituutide öine tegevuspiirkond.
Tänava hoonestus hävis suures osas 1944. aasta märtsipommitamise tagajärjel. Tänava Toompea-poolsel küljel asunud paarisnumbritega hooned said kahjustada ning lammutati.
Harju 48 asub 1880. aastal valminud kolmekorruseline kivimaja, mille projekteeris arhitekt Rudolf von Knüpffer kaupmees Alexander Ernsti tellimusel. Aadressil Harju 6 (enne Harju 48) asus kohvik Tallinn ja 1920. aastal avatud kohvik Café Kirstein ning samades ruumides restoran Küba ja kabareerestoran Savoy. 1918–1927 tegutses hoones Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool. 1933. aastal avati hoones Harju 6 restoran-kabaree Ampiir ja 1936. aastal avati hoones (Harju tänav 45 ) Heinrich Gottleb Feischneri ühistu "H. Feischner & Poeg" kohvik Feischner, mis enne seda tegutses vastasmaja Harju 45 ruumides. ja enne seda Harju tänav 37 ruumides, H. Feischner alustas tegevust Roosikrantsi tänavale pagaripoega, milles asus kuni 1917. aastani.
1940. aastal hoone natsionaliseeriti ja pärast Teist maailmasõda alustas tegevust Tallinna Sööklate, Restoranide ja Kohvikute Trusti kohvik Tallinn. Aastatel 1968–1992 tegutses maja Harju 6 teisel korrusel Tallinna Toitlustuskoondise baar-varietee Tallinn. 1934–1935 lammutati Harju tänav 45 asunud vanad Feischneri kohviku ja Harald Tesloni Tallinna villavabriku hooned ning ehitati Tallinna Majaomanike Panga hoone (Vabaduseplats 10 / Harju tänav 13 (algselt Harju 45) / Müürivahe 2). Uue hoone üks külg ulatub Harju tänavani ja tagaosa Müürivahe tänavani, kust avaneb läbi Tallinna linnamüüri esinduslik sissepääs Gloria restorani. Majaomanikkude Panga uue hoone ehitust alati 15. septembril 1934. aastal. Põline linnamüür jäeti puutumata, sest muinsuskaitse ei andnud müüri mahakiskumiseks luba, läbi müüri lubati pangamajja vaid üks sissekäik rajada. Mullatöödel avastati kinnistul muistne 4 meetri laiune veskikanal, mis hoolsalt kinnivõlvitud, mis otsustati jätta püsima senisel kujul, kuna ta jääb tublisti allapoole uue hoone keldripinda. Veskikanali lahtiraiumisel leiti seal ümber jalakõrguselt puhast vett, mis voolab läbi südalinna majade alt. Harju tänava ääres maha lõhutud ühekorruselise maja välisseina alusmüüri all liivakihis, mis tänava praegusest pinnast on madalamal 2,60 meetrit leiti ka luustik. Luukere leiukoht on umbkaudselt endise Harjuvärava eelvärava ja sisevärava vahel, ühel sügavusel väljakaevatud eelvärava torni ukselävega. Tallinna linnamüürist väljapoole jäi ehitise alla kohati 8 meetri sügavune vallikraav. Sissekäik Tallinna Majaomanike Panga pangasaali oli Harju tänavalt. Pangasaali peasissekäigust pääses veel suurematesse äriruumidesse. Need on määratud kindlustusselts „Eeks-Majale“ ja teistele ettevõtetele. Kolmandast majakorrast alates oli kogu maja on jaotatud umbes 25 korteriks. Majaomanike panga hoone seinale, mis ulatab Müürivahe tänavasse ja kus säilinud on muinsuskaitse all seisev vana linnamüür, paigaldati kujur Juhan Raudsepa reljeef. Tulevase lokaali ukse kohale sai graniiti raiutud vana Tallinna öövahi kuju, säärasena, nagu ta liikus neil keskaegseil kitsail tänavail laternaga. Oktoobris 1936 asetati Majaomanike Panga uue maja katusele hiiglatähtedega kindlustusseltsi „EEKS-Maja“ nimi ja 1936. aasta 12. detsembril avas Kawe vabrik esinduskaupluse Vabaduse platsil Tallinna Majaomanike Panga majas (Vabaduse väljak 10). Sisekujunduse kauplusele tegi kunstnik ja sisearhitekt Jaan Siirak. 2. veebruaril 1937 avas Nikolai Kultas Tallinnas Vabaduse väljak 10 majas kaasaegse ja elegantse Kultase kohviku. 1937. aasta lõpul avas Kultas Tallinnas Niguliste tänavas kohviku, mis rahvasuus sai nimeks Väike-Kultas. Temale kuulus ka Narva-Jõesuu rannakohvik.
Aadressil Harju 40 asus hotell Kuld Lõvi ja Harju 38 kino Amor. Harju tänava, Kuninga tänava ja Vana-Posti tänava pommitatud alale aadressil Harju 1 (enne Harju 19, 21 jne) ehitati 1963. aastal Tallinna Kirjanike Maja ning kohviku Pegasus ruumid. Enne teist maailmasõda asus hoones, Harju tänav 19 restoran Astoria.
Pegasusest sellest sai aastateks tähtis noortekultuuri keskpunkt, mille puhul oli märkimisväärne ka Väino Tamme, Leila Pärtelpoja ja Allan Murdmaa loodud moodne sisekujundus. 1965. aastal valmis Kultase asemel nime Moskva all edasi tegutsenud kohvikule, Heiki Karro ja Väino Tamme sisearhitektuurne lahendus. 1960. aastate teises pooles valmis ka kohvik-baari Tallinn uus kujundus. Sisearhitektid Väino Tamm ja Vello Asi ei piirdunud vaid olemasoleva interjööri mugandamisega, vaid andsid täiesti uue ilme nii alumisele kui ka ülemisele korrusele. Ajastule kohase võttena kasutasid kujundajad dekoratiivse elemendina ära ruumi paeseina. Kohviku mööbli klassikasse kuulusid Viini toolid, mis jõudsid sinna Tartu Ülikooli peahoonest.
pisi|vasakul|Harju tänava äär 2006. aastal 2006. aastal avati Harju tänaval liuväli, kus saab uisutada igal aastal detsembrist kuni märtsi lõpuni.
2008. aastal avati lühikeseks ajaks Vabaduse väljaku ümberehituse käigus Harju värava ida- ja läänetornid.
2022. aastal avati Jaan Krossi 102. sünniaastapäeva puhul Jaan Krossi monument Kullassepa, Kuninga, Niguliste ja Harju tänava nurgal.
Bendt Lindhardt
pisi|Bendt LindhardtBendt Lindhardt (30. august 1804 Holckenhavenis Nyborgi lähedal – 1. veebruar 1894 Aggersvoldis Jyderupi lähedal) oli Taani pastor ja Taani parlamendi liige 1853-1854.
Lindhardt oli kaupmees Lindhardt Holgerseni poeg. Ta lõpetas 1822. aastal Nyborgis ja oli aastatel 1823-1825 koduõpetaja Faxes ja Margretelundis Faxest läänes. 1831. aastal sooritas ta teoloogilise eksami ja 1832. aastal sai temast Nyborgist läänes asuva Ørbæki koguduse kaplan. Ta sai 1836. aastal Ribe'i katekeesiks ja 1841. aastal Ribe'i lähedal asuva Farupi koguduse ning 1862-1889 Jyderupi ja Holmstrupi koguduse kirikuõpetajaks.
Ta valiti 27. mai 1853. aasta üldvalimistel Ribe maakonna 3. valimisringkonnas (Ribekredsen) parlamenti ja oli parlamendiliige kuni 1. detsembri 1854. aasta valimisteni, mil ta ei kandideerinud uuesti.
Lindhardt nimetati 1882. aastal Dannebrogi ordu rüütliks.
Perekond:
Abikaasa:
Lapsed:
Vincent Charles Lindhardt (1850-1922).
Lauritz Christian Lindhardt (s. 1842), professor ja Dannebrogi rüütel.
Lapselapsed:
Knud Hee Lindhardt, kindral ja Dannebrogi ordu rüütel.
Holger Lindhardt, hambaarst Rønne'is
Orla Holger Lindhardt, mehaanik ja vastupanuvõitleja
elav järeltulija:
Claes Lindhardt, lasteraamatute autor ja vibulaskja
Ilmar Kimm
Ilmar Kimm (1. märts 1920 Petrograd – 24. oktoober 2011) oli eesti maalikunstnik.
Ilmar Kimm sündis Petrogradis Punaarmee komandöri perekonnas. Ta õppis aastatel 1927–1935 Leningradis eesti koolis ja 1936–1939 Ülevenemaalise Kunstiakadeemia kunstikeskkoolis. Aastatel 1939–1941 õppis ta Ülevenemaalises Kunstiakadeemias. Aastal 1941, pärast teise maailmasõja puhkemist, läks ta Leningradi üliõpilaste partisanisalka, sügisel 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse. Sai Velikije Luki all lahingus raskesti haavata ja demobiliseeriti. Jätkas aastal 1944 kunstiõpinguid, lõpetas 1948. aastal Ilja Repini nimelise kunstiinstituudi Leningradis.
Ta töötas aastatel 1948–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis maaliõppejõuna. Aastatel 1952–1988 töötas Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna: aastast 1954 oli dotsent, aastast 1965 professor. Aastatel 1963–1983 oli ta maalikateedri juhataja ja 1983–1988 oli ta konsultantprofessor. Aastast 1951 oli ta Kunstnike Liidu liige.
Iisaku metsandik
Iisaku metsandik on metsandik Alutaguse metskonnas. Iisaku metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Alutaguse ja Mustvee valla riigimetsi.
TRINITI
TRINITI (ka Triniti) on Baltimaades tegutsev advokaadibüroo, mis on keskendunud ettevõtjate õigusnõustamisele. Ettevõtte peakontor asub Vilniuses (TRINITI Lietuva). Kontorid on ka Riias (TRINITI Latvia) ja Tallinnas (TRINITI Estonia).
Ettevõte asutati 2003.
TRINITI juhtivpartner on alates 2023. aastast vandeadvokaat Ergo Blumfeldt.
Kartaun
Kartaun (saksa Kartaune) oli 16.–17. sajandil kasutatud suurekaliibriline eestlaetav suurtükk.
Zamoskvoretšje
Zamoskvoretšje on rajoon (munitsipaalringkond) Moskvas, mis kuulub Kesklinna haldusringkonda.
Rajoonis asub viis metroojaama.
Marius Fabre
Marius Fabre (18. aprill 1890 Marseille – 16. märts 1945 Pariis) oli prantsuse kabetaja, rahvusvahelise kabe maailmameister 1926 ja 1931.
Tema järgi on nime saanud Fabre'i löök.
Ristlõige (tehnika)
pisi|[[Kruvi ristlõige]] Ristlõige on kujutis, mis saadakse detaili mõttelisel läbilõikamisel tasandiga.
UNESCO maailmapärand Colombias
Colombia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus üheksa objekti ja 17 objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud:
Mustluik
Mustluik (Cygnus atratus) on partlaste sugukonda luige perekonda kuuluv suur veelind.
Esimesed eurooplased, kes musti luiki nägid, olid Willem de Vlaminghi ekspeditsiooni liikmed, kes 1697 jõudsid hiljem selle sündmuse mälestuseks nimetatud Swan Riveri jõe suudmesse. Tänapäeval asub selle jõe suudmes Perth.
Esimesena koostas musta luige teadusliku kirjelduse inglise loodusuurija John Latham 1790. aastal. Enne seda arvati must luik perekonda Chenopis, kuhu kuulus üksainus liik.
Maailmas elab pool miljonit mustluike ja tema levila ulatub 10 miljoni ruutkilomeetrini. Viimasel ajal ei ole tema arvukus vähenenud ja sellepärast arvatakse ta soodsas seisundis liikide hulka.
Välimus
Mustluige sulestik paistab vaatlejale mustana (kandidaatgeeniks arvatakse melanokortiin-1 retseptor ), üksnes labahoosuled on valged. Tal on väike pea, pikk peenike kael ja väga lühike saba. Nokk on ilma kühmuta. Suuruselt on ta pisut väiksem kui laululuik.
Täiskasvanud mustluik on 110–142 cm pikk ja kaalub 3,7–9 kg. Tema tiibade siruulatus on 1,6–2 m. Tema kael on suhteliselt pikem kui teistel luikedel ja lind hoiab seda iseloomulikus S-kujus, kui ta ei lenda.
Ka ujuv mustluik on suursugune lind, aga eriti ilmneb tema ilu lennul, kui helevalged hoosuled musta sulestiku taustal esile tõusevad. Tema küünrahoosuled ja õlasulestik on kaunilt ja kohevalt kähardunud.
Eluviis
pisi|Mustluik otsib sügavast veest toitu, hoides saba püsti. pisi|Lendav mustluik Mustluik elab suurtes soodes ja suurtel järvedel, kus on rikkalik taimestik.
Käitumiselt on mustluik sarnane kühmnokk-luigega, aga on viimasest häälekam. Niihästi vees kui lennul võib ta kuuldavale tuua pasunahäält, mis kostab kaugele. Peale selle võib ta vaiksemalt ja pehmelt ümiseda. Pesitsusajal võib ta häirituna vilistada.
Mustad luiged esinevad nii ühekaupa kui ka ebapüsivais parvedes, mis võivad ulatuda sadade või isegi tuhandeteni.
Mustluik on peaaegu täielikult taimtoiduline. Tema toidu moodustavad vees ja soodes kasvavad taimed. Uus-Lõuna-Walesis moodustavad kõige suurema osa toidust hundinuia lehed, millele järgnevad vetikad ja vallisneeria-nimelised veetaimed. Queenslandis domineerivad toidus penikeeled, mändvetikad ja teised vetikad. Austraalias on paljudes kohtades kuivaperiood, kui veekogudes veetase palju langeb; siis võivad mustluiged lihtsalt kaldal rohtu süüa, aga meeleldi nad seda ei tee, sest veetaimed on hoopis mahlasemad ja õrnemad.
Mustluiged toituvad samamoodi kui teisedki luiged. Madalas vees pistab luik pea ja kaela vee alla, kusjuures ta on võimeline kaela vee all veepinnaga risti hoidma, isegi kui keha seisab rõhtsalt. Pisut sügavamas vees ajab lind saba püsti, et kael sügavamale ulatuks. Mustluik suudab ka veepinnalt peent toitu korjata ja seda nokas filtreerida.
Minevikus arvati, et mustluiged on paiksed, kuid see ei osutunud siiski tõeks. Nad on hulgulinnud. Neil pole kindlat rändeteekonda, vaid nad lihtsalt reageerivad vihmasajule ja põuale. Sajurohketel aastatel rändavad nad kagust ja edelast sisemaale, kuivadel aastatel vastupidi. Kui Kesk-Austraalias sajab vihma, lendavad mustluiged sinna pesitsema ja poegi kasvatama, aga kui seda piirkonda peaks tabama põud, enne kui pojad on üles kasvatatud, siis võivad täiskasvanud linnud oma pesad koos lennuvõimestumata poegadega maha jätta ja niiskematesse kohtadesse tagasi pöörduda.
Mustluik kodustub kiiresti. Sellepärast on mustluiged populaarsed loomaaedades ja linnukollektsioonides, mistõttu sealt põgenenud linde võib kohata kaugel väljaspool loomulikku asuala. Suurbritannias hinnati vabaduses pesitsevate mustluikede arvu kõige suuremaks 2001. aastal (9 paari) ja vabaduses elavate mustluikede arvu kõige suuremaks aastail 2003/04 (43). Arvatavasti ei ole metsikute mustluikede asurkond Suurbritannias siiski jätkusuutlik.
Pesitsemine
pisi|Mustluigepere Kuigi mustluigel pole kindlat pesitsusaega, pesitsevad nad niiskel aastaajal, mis ulatub veebruarist septembrini. Nad pesitsevad sageli kolooniatena.
Mustluige pesaks on suur sootaimede hunnik, mis asub väikesel saarel või lausa keset vett. Pesa läbimõõt on 1–1½ m ja kõrgus kuni 1 m. Vana pesa kasutatakse igal aastal uuesti ning vajadusel seda parandatakse ja ehitatakse ümber.
Kurn koosneb 5–7 määrdunudvalgest munast, mis on veidi väiksemad kui kühmnokk-luigel. Hauduma hakkab mustluik alles pärast viimase muna munemist. Enne seda luik üksnes istub munade kohal ja varjab neid, aga ei soojenda. Haub üksnes emaslind. Teistel andmetel hauvad mõlemad vanemad, aga öösiti üksnes emaslind, ning hauduja vahetamisega kaasnevad rituaalsed mängud. Kui muna juhtumisi pesast välja veereb, kasutavad luiged oma pikka kaela, et see pessa tagasi aidata. Mustluikedel teevad seda mõlemad vanemad ja selle poolest erinevad nad teistest luikedest, kellel isaslind pesast välja veerenud mune pessa tagasi ei aita.
Vaenlaste eest kaitsevad mustluiged nagu teisedki luiged oma pesa, mune ja tibusid tiiva- ja nokahoopidega. Luik on suur ja tugev lind, kes võib inimeselgi luid murda.
Pärast poegade koorumist hoolitsevad mõlemad vanemad nende eest kolmveerand aastat. On täheldatud, et pikal teekonnal vee äärde kannavad vanemad tibusid seljas, aga seda juhtub siiski harvemini kui kühmnokk-luikedel või mustkael-luikedel.
Nagu paljud teisedki veelinnud, kaotab mustluikki sulgimise ajal kõik oma lennusuled ja on siis umbes kuu aega täielikult lennuvõimetu. See aeg võib olla ka teistsuguse pikkusega. Sel ajal asuvad mustluiged ohutuse mõttes tavaliselt suurtele avatud veekogudele, kus vaenlane on kaugelt näha.
Mustluiged on monogaamsed ja jäävad paari kuni surmani. Lahutust on täheldatud kõigest 6% paaridest.
pisi|Mustluik
Must luik kultuuris
Musti luiki on kasutatud näitena selle kohta, et induktiivsete järelduste abil ei ole võimalik alati tõde leida. Eurooplased olid harjunud sellega, et luiged on valged, ja iga järjekordse luige nägemine kinnitas seisukohta, et kõik luiged ongi valged. Sellegipoolest osutus see arvamus ekslikuks, sest Austraalias olid luiged mustad.
Walter Houser Brattain
Walter Houser Brattain (10. veebruar 1902 – 13. oktoober 1987) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1956. aastal anti talle koos William Shockley ja John Bardeeniga Nobeli füüsikaauhind transistori leiutamise eest.
Mäetaguse metsandik
Mäetaguse metsandik on metsandik Alutaguse metskonnas. Mäetaguse metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Alutaguse ja Lüganuse valla riigimetsi.
Siirup
Siirup on kontsentreeritud maitsestatud suhkrulahus või tärklise mittetäielikul hüdrolüüsimisel saadud toiduaine.
Kulinaarne siirup
Toidu valmistamisel on väga lai valik siirupeid, mida kasutatakse toiduainetetööstuses, näiteks glükoos-, maisi- ja vahtrasiirup. Kuldset siirupit kasutataks mee asemel.
Toodang
Maailmas toodavad kõige rohkem siirupit Kanada ja Ameerika Ühendriigid.
Salatsi kihelkond
Salatsi kihelkond ehk Salacgrīva kihelkond, ka Salaca kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Salis, läti keeles Salacgrīvas draudzes novads, ka Salacas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.
Ajalugu
Kihelkonna eelkäijaks võib pidada Metsepole kihelkonda, kuhu esitati aastal 1205 esimene kirik. Aastal 1226 rajati selle juurde Salatsi piiskopilinnus. Salatsi kihelkonda mainitakse siiski alles aastal 1512 ja kihelkondade ametlikku loetellu lisandus see 1555. aastal. Patronaadiõigus kuulus Uue-Salatsi ja Vana-Salatsi rüütlimõisate omanikele, kaaspatrooniks oli Ķirbiži mõisa omanik. pisi|Volmari kreis. [[Liivimaa atlas (1798)]]
Lembit Pihlak
Lembit Pihlak, (7. veebruar 1921 Tallinn – 3. märts 2006 Tallinn) oli Eesti laskesportlane ja Eesti NSV harrastuspurilendur.
Purilennuga tegeles Lembit Pihlak aastast 1954 Ülo Keeduse, Illar Linki ja Hugo Abrami juhendamisel. Ta tuli 1961, 1963 ja 1964 purilennus Eesti meistriks. 1964. aastal püstitas Lembit kaheistmelisel purilennukil kaks Eesti absoluutset rekordit: kõrgus 4150 m ja kõrguse juurdevõtt 3500 m. 1963–1971 oli ta Eesti NSV Purilennuspordiföderatsiooni (spordiliit) presiidiumi esimees. Lembit töötas 1952–80 ETKVL-i autobaasis ja tööstusettevõttes Orto. Lembit Pihlak on tegutsenud purilennukohtunikuna ja -instruktorina, on Ridali Lennuklubi auliige.
Jaunlubāna
Jaunlubāna asub valla põhjaosas. Küla lähistel, Aiviekste jõe teisel kaldal, asus varem Jaunlubāna raudteepeatus.
Herman Hoogland
pisi|Herman Hoogland Herman Hoogland (13. oktoober 1891 Utrecht – 25. november 1955 Utrecht) oli Hollandi kabetaja, rahvusvahelise kabe maailmameister 1912.
Teun van Dijk
Teun Adrianus van Dijk (sündinud 7. mail 1943 Naaldwijkis, Hollandis) on tekstilingvistika, diskursusanalüüsi ja kriitilise diskursusanalüüsiga (Critical Discourse Analysis) tegelev keeleteadlane. Ta kuulub kriitilise diskursusanalüüsi distsipliini rajajate hulka ja on KDA-s arendanud sotsiokognitiivset lähenemist diskursuse uurimisele.
Oma karjääri algusaegadel andis ta koos Walter Kintschiga panuse tekstitöötluse psühholoogia arengusse ja tegeles tekstigrammatika, pragmaatika ja semantikaga. Alates 1980ndatest on ta KDA-alased tööd uurinud, kuidas "sümboolne eliit" (poliitikud, ajakirjanikud, õppejõud, kirjanikud) diskursiivselt rassismi reprodutseerib, samuti uudismeediat, ideoloogiat, konteksti ja teadmise teooriaid. Ideoloogia on van Dijki jaoks sotsiaalselt jagatud uskumuste kogum. Van Dijki lähenemine ideoloogiale on multidistsiplinaarne, ta kasutab ideoloogia uurimise juures diskursusanalüüsi, kognitiiv- ja sotsiaalpsühholoogiat ja sotsiaalse praktika vormide ja interaktsiooni analüüsi. Oma tööga loodab van Dijk KDA-le iseloomulikult kaasa aidata domineerimise paljastamisele ja ühiskonna egalitaarsemaks muutumisele. Van Dijki nägemuses võiks eesmärk olla "üdini demokraatlik ühiskond, kus rahvusvähemusi ei marginaliseerita ega rõhuta, kus mitmekesisus on normiks, kus soolised ja rahvuslikud erinevused ei mängi enam rolli".
Ta on asutanud kuus rahvusvahelist ajakirja: Poetics, Text (nüüdne Text & Talk), Discourse & Society, Discourse Studies, Discourse & Communication ja hispaaniakeelse interneti ajakirja Discurso & Sociedad. Nimetatud ajakirjadest toimetab ta endiselt viimast nelja.
1968-2004 oli van Dijk Amsterdami Ülikooli diskursuseuuringute professor. Alates 1999. aastast on ta õpetanud Pompeu Fabra Ülikoolis Barcelonas. Ta on õpetanud ka mitmes Lõuna-Ameerika õppeasutuses.
Jesse James
thumb|Jesse James Jesse Woodson James (5. september 1847 – 3. aprill 1882) oli Ameerika Ühendriikide kurjategija, kes süstemaatiliselt ründas Missouri osariigis panku ja ronge. Ta oli juba oma eluajal laialt tuntud, kuid pärast surma sai temast üks Metsiku Lääne legende.
Jesse Jamesi tappis tema jõugu liige 1882. aastal. Ta maeti oma maja tagaaeda.
PLD
PLD on lühend, mis võib tähendada:
Pagari metsandik
Pagari metsandik on metsandik Alutaguse metskonnas. Pagari metsandik hõlmab täielikult või osaliselt Alutaguse ja Lüganuse valla riigimetsi.
Lindora kääbaskalmistud
Lindora kääbaskalmistud asuvad Võrumaal Võru vallas Võru–Petseri ürgoru lõunanõlval Lindora ja Tabina vahel.
Lindora kääbaskalmistuid on kaks: vanem idapoolne, mis pärineb I aastatuhande hilisemast poolest, ning uuem läänepoolne, mis pärineb 11. sajandi hilisemast ja 12. sajandi varasemast poolest.
Vanemas kalmistus on 21 piklikku ja ümarat kääbast. Neist kaevati 1951 Harri Moora ja 1959–61 Marta Schmiedehelmi juhtimisel läbi 6 pikk-kääbast ja 2 ümarkääbast. Kääpais olid põletusmatused. Nende juurest leiti helmeid, pronksist pannal, pintsett, tuluskivi, vikat ja suur savist urn.
Uuemas kalmistus on 16 laibamatusega kääbast. 1977–78 kaevati need Silvia Laulu juhtimisel kõik läbi. Kääpad jagunesid mehe- ja naisehaudadeks. Mehehaudadest saadi kirves, tuleraud, nuge ja pandlaid. Naisehaudadest leiti potikedral valmistatud savist nõu ning mitmesuguseid klaasist ja pronksist ehteid.
Liechtensteinklamm
thumb|Liechtensteini kuristik
Liechtensteinklamm (Liechtensteini kuristik) on kuni 300 m kõrgete seintega eriti kitsas kuristik Austria Alpides 50 km Salzburgist lõunas. See on u. 4 km pikk ja saanud nime Liechtensteini vürsti Johann II järgi, kelle käiguteed paigaldati 1875. aastal.
Kuristik on u. 4 km pikk, millest 1 km on puidust käiguteede kaudu külastajatele ligipääsetav (talvekuudel suletud). Selle sügavus on kuni 300 m ja mõnes kohas on see vaid mõne meetri laiune. Kuristiku lõpus on kosk. Aastas käib seal u. 100 000 külastajat.
thumb|upright|Kosk kuristikus
Mägioja Großarler Ache veed moodustasid kuristiku aastatuhandete jooksul. 1875. aastal alustasid Pongau Alpiklubi liikmed töid teha kuristik ligipääsetavaks, kuid raha puudumisel jäid need lõpetamata. Lähedalasuvas Großarlis jahimaja omanud Liechtensteini vürst Johann II annetas 600 kuldnat tööde laiendamiseks. Tööde lõppedes 1876. aastal nimetati kuristik vürsti helde annetuse auks ümber.
Legendi järgi loodi kuristik siis, kui kurat, täis viha ja raevu ebaõnnestunud plaani pärast, lendas üle kanjoni, visates sellesse vett sellise jõuga, et raius kivi.
Mehhiko füüsal
Mehhiko füüsal ehk tomatillofüüsal (Physalis philadelphica) on maavitsaliste sugukonda füüsali perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Mehhiko füüsal on pärit Mehhikost ja Põhja-Ameerika lõunaosast.
Mehhiko füüsali vili on söödav. Mehhiko füüsali viljadest, tomatillodest, valmistatakse Mehhiko köögis laialdaselt kasutatavat salsa verde't.
Qəbələ raadiolokatsioonijaam
Qəbələ raadiolokatsioonijaam (kasutatud ka nimekujusid Qabala, Gabala, Gabalinski, Gabalinskaja; vene keeles Габалинская радиолокационная станция, aserbaidžaani keeles Qəbələ RLS) oli Venemaa kosmosevägede kasutatud Darjal-tüüpi ballistiliste ja kosmiliste objektide avastamise ja jälgimise raadiolokatsioonijaam Aserbaidžaanis Qəbələ asula lähedal. Jaam oli osa Venemaa raketirünnakust varakult hoiatamise süsteemist 2013. aastani.
Jaama asuti kavandama 1960. aastatel. Esialgse plaani järgi pidanuks jaam paiknema Franz Josephi maa piirkonnas.
Jaama rajamist alustati 1976. aastal, valmis sai see 1985. Jaam oli kavandatud Nõukogude Liidu raketikaitse olulise osana. Radarijaam peaks suutma avastada ja jälgida kuni 6000 kilomeetri kauguselt (Aasiast ja India ookeani akvatooriumilt) maalt või merelt teele saadetud ballistilisi rakette. Samuti on seda võimalik kasutada pidevaks kosmoseseireks.
Radar võimaldab 20 kompleks- ja 100 üksikobjekti samaaegset jälgimist.
1997. aastal sõlmitud ning 2002. aastal ratifitseeritud ja jõustunud leping Venemaa Föderatsiooni ja Aserbaidžaani vahel tunnistab baasi Aserbaidžaani omandiks ja annab Venemaale baasi kasutusõiguse 2012. aasta jaanuarini 7 miljoni dollarilise aastatasu eest. Venemaa kohustub kogutud andmeid Aserbaidžaaniga osaliselt jagama. Ettevalmistamisel on uus leping kahe riigi vahel. Eeldatavalt jõustub see 2012. aasta märtsis.
2007. aasta seisuga töötas baasis umbes 900 sõjaväeteenistujat ja 200 tsiviilisikust spetsialisti.
1990. aastatel tekkis Venemaal baasi tarvitatud elektrienergia eest tasumisel Aserbaidžaani ees suur võlg. Mõnedel andmetel kandis Aserbaidžaan kuni 1997. aastani kogunenud võlad 2010. aastal maha.
Anatoli Gantvarg
pisi|Anatoli Gantvarg Anatoli Abramovitš Gantvarg (valgevene Анатоль Абрамавіч Гантварг; vene Анатолий Абрамович Гантварг; sündinud 3. oktoobril 1948 Minskis) on juudi päritolu Valgevene kabetaja, neljakordne maailmameister rahvusvahelises kabes (1978, 1980, 1984, 1985). Ka võitis ta neljal korral (1969, 1973, 1977, 1981) NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Aastatel 1984 ja 1985 valiti ta Valgevene aasta sportlaseks.
Ta on lõpetanud Valgevene Riikliku Ülikooli matemaatika alal.
Nobeli laureaadid
"Nobeli laureaadid" on aastail 1935–1939 ilmunud kirjastuse Loodus valik Nobeli kirjandusauhinna laureaatide teoseid. Neljas valimikus kokku ilmus 23 autorilt 35 teost 49 köites ning kõiki Nobeli auhindu tutvustav raamat "Nobeli auhind".
Raamatuid anti välja pehmes köites (brošeeritult); tavalises ehk kirjastuse kõvaköites; raamatukoguköites; ilu- ehk kalingurköites ning eraldi sai tellida ka E. Taska poolnahkköidet. Kõik raamatud trükiti OÜ K. Mattieseni trükikojas (mille omanikuks sai 1939. aastal sarja välja andnud kirjastus Loodus). pisi|Kirjastuse- ehk tavaline kõvaköide (fotol ümbrispaberita) pisi|Raamatukoguköide (fotol ümbrispaberita) pisi|Kalingur- või iluköide (fotol ümbrispaberita)
Raamatud ilmusid nelja erineva ümbrispaberiga. pisi|Taska poolnahkköide pisi|Eduard Salu kujundatud ümbrispaber pisi|Üks Ernst Kollomi kujundatud ümbrispabereid pisi|Natalie Šišajeva kujundatud ümbrispaber pisi|Ernst Kollomi kujundatud teine ümbrispaber
Kirjastus Eesti Raamat jätkab alates 1989. aastast toonast sarja pealkirjaga "Nobeli laureaat".