cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Voldemar Mägi
Euroopa meistrivõistlused
V ringi jõudsid peale Mäe veel Ivar Johansson (1 punkt) ja Ludwig Schweickert (Saksamaa, 4 punkti). Kuna Johansson oli Schweickerti juba 3:0 võitnud, kohtusid eestlane ja sakslane hõbedale. Schweickert võitis 3:0.
Palusalu tuli Euroopa meistriks, Neo sai hõbeda. Riikide arvestuses sai Rootsi 13, Soome ja Saksamaa 9, Eesti 6, Tšehhoslovakkia 4 ja Holland 1 punkti.
1939
26. jaanuaril võitis Eesti Prahas Tšehhoslovakkia 5:2. Hugo Veisman ja Aat Männis said seljakaotuse. Martin Maiste, Voldemar Mägi (kergekeskkaalus Jozef Herda vastu), Voldemar Roolaan, Ago Neo ja Johannes Kotkas võitsid.
5. ja 6. märtsil tuli Mägi Roolaane ees esimest korda Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluses.
25. ja 26. märtsil kaotas Eesti A Tallinnas Soome A-le 3:4 (keskkaalus võitis Voldemar Roolaan Arvi Pikkusaari 3:0). Eesti B võitis Soome B 4:3: võitsid Evald Sikk, Voldemar Mägi (Veikko Kokko vastu), Edgar Rohtmets ja Nikolai Karklin.
19. novembril Riias võitis Eesti Läti 5:2. Sulgkaallane Artur Roos kaotas 35 sekundiga. Punktidega kaotas ka Mägi Georgs Ozoliņšile. Võitsid Maiste, Väli, Puusepp, Roolaan ja Kotkas.
1940
Mägi tuli 5. ja 6. märtsil kergelt Eesti meistriks, sest Roolaan oli kolinud üle poolraskekaalu.
Eesti võitis aprillis Tallinnas Läti 5:2.
1941
Eesti NSV võistkond (Mati Maiste, Evald Sumil, Voldemar Väli, Edgar Puusepp, Voldemar Mägi, Voldemar Roolaan, Johannes Kotkas) võitis märtsis Taga-Kaukaasia turneel Gruusia NSV kaks korda 7:0. Aserbaidžaani NSV-le kaotati 3:4 (võitsid Maiste, Roolaan ja Kotkas). Moskva võideti 5:2 (kaotasid Maiste ja Väli). Riias võideti Läti NSV 6:1.
Tamanrasseti provints
Tamanrasseti provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Alžeeria lõunaosas. Piirneb Mali ja Nigeriga. Asub Sahara kõrbes. Provintsi jääb ka osa Ahaggarist.
Provints on pindalalt suurim Alžeeria provints. Elanikud on peamiselt tuareegid.
Jaguneb 6 ringkonnaks:
Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž
thumb|Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži maja Tallinnas Raja tänaval thumb|Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži sisevaade Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž (varasema nimega Eesti Infotehnoloogia Kolledž) on endine rakenduskõrgkool, nüüdne Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus.
Eesti Infotehnoloogia Kolledž asutati 2000. aastal. Asutajad olid Eesti Vabariik (Haridus- ja Teadusministeerium), Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Telekom, Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liit (ITL). IT Kolledži omanik oli algselt Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus (HITSA). 2016. aastal sõlmiti IT Kolledži ja Tallinna Tehnikaülikooli ühinemisleping, mille alusel sai IT Kolledžist Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus, mis tegutseb Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna koosseisus. Leping jõustus 1. augustil 2017.
Tallinna Ülikooli IT Kolledž korraldab ja viib läbi õppetööd kolmel bakalaureuseõppekaval ja kahel magistriõppekaval.
Pääsküla raba
pisi|Looklev mänd Pääsküla raba matkarajal Pääsküla raba on raba, mis asub Tallinna linna ja Saku valla territooriumil. Rabast suure osa moodustab inimtegevuse tulemusel metsastunud raba. Pääsküla rabas asuvad õpperajad ning raba alale kuulub ka endine Pääsküla prügila. Pääsküla raba pindala on 9 km² ning see on Tallinna üks suuremaid rohealasid.
Ajalugu
Pääsküla raba kohal oli kunagi laguunjärv, mis oli tekkinud sinna u 8000 aastat tagasi. Järv on kasvanud aja jooksul kinni. Pääsküla raba vanust hinnatakse turbakihi paksuse järgi, kui aastaseks juurdekasvuks hinnatakse 1 millimeeter. Raba keskmiseks turba paksuseks hinnatakse 2,5 meetrit, kuid leidub ka kuni 5 meetri paksust turbakihti. Raba loodeosas on asunud enne 1950. aastaid ka turbatööstus, mis hõlmas 10 hektarit rabast. Peale 1950. aastaid on raba lõunapoolses osas jätkatud turbakaevandamist. Lisaks on Pääsküla raba kuivendatud alates 19. sajandist. Sel ajal oli Jälgimäe ja Saue mõisa maadel asuva raba nimedeks Sita soo, Sitasoo raba ja Sita raba. Lõunaosas rajati kuivendatud rabale ka heinamaid. Endiste turbaväljadele rajati ajutine Pääsküla prügila, mis tegutses aastatel 1974–2003. Seejärel kaeti prügila pinnasega. 66,6 meetri kõrgune Pääsküla endine prügimägi üks Tallinna kõrgemaid punkte. 2002. aastal toimus Pääsküla rabas metsapõleng, mille tagajärjel hävis umbes 150 hektarit rabast. 2022. aastal aeti kinni osad nõukogudeaegsed kuivenduskraavid, et taastada kunagist rabamaastikku enne selle täielikku metsastumist.
Loodus
Aja jooksul on jõutud selgusele, et raba loodus peaks jääma muutumatuks. On otsustatud, et sellesse piirkonda ei rajata loodust muutvaid ja kahjustavaid rajatisi. Pääsküla raba on Tallinna üks suuremaid rohealasid. Praeguseks on Pääsküla raba kogu ulatuses kuivendatud ning raba alast moodustab 90% mets. 2013. aastal võeti Pääsküla raba Tallinna-osa kohaliku kaitstava objektina looduskaitse alla.
Kodanliku Õhukaitse Nõukogu
Kodanliku Õhukaitse Nõukogu oli Siseministeeriumi nõuandev organ kodanliku õhukaitse alal.
Pääsküla raba
Taimed
Taimedest esineb Pääsküla rabas ligikaudu 300 liiki. Peamised taimeliigid:
pisi|Pääsküla raba tiik
Linnud
Lindudest võib leida üle 140 liigi. Levinumad linnuliigid:
Imetajad
Peamised imetajad:
Õpperajad
thumb|Loodusõpperaja "Pääsküla rabarada" stend ja vaateplatvorm2007. aastal hakati Pääsküla rappa ehitama õpperadu. Õpperadade projekt valmis Keskkonnainvesteeringute Keskuse ja Nõmme linnaosavalitsuse koostöös, selle kogumaksumus oli 1,3 miljonit krooni. Rajati laudteid, platvorme ja infotahvleid. Tegemist on Tallinnale kõige lähema tähistatud õpperajaga. Pääsküla rabas on kaks rada. Kahe kilomeetri pikkune rada, mis kulgeb mööda pinnatud teid, on läbitav ka ratastooli ja lapsevankriga. Nelja kilomeetri pikkune rada kulgeb läbi eri tüüpi metsa, allikate ja kanalite. Pääsküla rabas on ka kümne meetri kõrgune vaatlustorn, mis asub raja Männiku-poolses osas. Rajade juures asuvad ka infostendid raba looduse kohta. Pääsküla raba on läbitav igal aastaajal.
Vasknarva
Vasknarva (vene keeles (ajal.) Сыренец, Sõrenets; saksa keeles Syrenetz; rootsi keeles Nyslott) on küla Ida-Virumaal Alutaguse vallas Narva jõe lähte vasakul kaldal. Küla tekkis 14. sajandil Vana-Liivimaa kirdepiirile rajatud ordulinnuse juurde.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alajõe valda.
Marjovo rajoon
Marjovo rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalringkond (varem munitsipaalrajoon)) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas. Piirneb kagus Tveri oblastiga.
Vasknarva
Külas oli 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 69 elanikku ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 40 elanikku (sealhulgas mitte ühtegi eestlast).
Marjovo rajoon
Rajoonis oli 2020. aastani 6 külaasundust (esmatasandi omavalitsusüksust). Rajoonis on 139 asulat.
Vasknarva
Rahvaetümoloogia järgi on Vasknarva (algselt Vastne-Narva) saanud eestikeelse nime "Vasknarva" seal asunud ordulossi vaskkatuse järgi.
Marjovo rajoon
Pindalast moodustab mets 1361,5 km², põllumajandusmaa 230,7 km² ja sood 142 km².
Pivarootsi
Pivarootsi on küla Pärnu maakonna lääneosas Lääneranna vallas.
Marjovo rajoon
Peamised majandusharud on põllumajandus ja puidutööstus.
Vasknarva
Raamatus "Peipsimaa etnilisest ajaloost" (autor A. Moora, ilm. 1964) kirjutatakse järgmist: "Vasknarva nimi esineb vanades allikates Wassa-Narva (ka Wasch-Narjen, tähendades uut ehk vastset Narva linnust ... Siin sõnas vastne st asemel esinev ss on iseloomulik nimelt lääne-vadja (ja vadjapärasele kodavere) keelekujule. Wiedemanni järgi esineb lõuna-eesti murrakuis vastne kõrval ka kuju vasken, mis liitub lõuna-vepsa sõnaga vas'kmäne -- uus. Nii on nime kuju seletatav niihästi kohalike vadjapäraste kui ka veelgi idapoolsemate läänemeresoome murrete põhjal.
Pivarootsi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Marjovo rajoon
Rajoonis on 229,94 km maanteid, millest 101,29 on asfaltkattega.
Dijon
Linna territoorium asub 210–410 meetri kõrgusel üle merepinna.
Pivarootsi
Pivarootsi rannaküla tekkis XIV sajandil. Pivarootsi küla ristijad ja asutajad on olnud ilmselt liivlased. Piva tähendab liivi keeles 'püha'. Küla nimed on olnud Piwa-Rootsi – Pivaross – Randweben – Randaby – Pivarootz – Paulsruhe.
Vasknarva
pisi|[[Vasknarva ordulinnuse varemed]]
Ajalugu
Esimene ordulinnus rajati Vasknarva 1349. aastal. Aastatel 1427–1442 ehitati uus linnus (Vastne-Narva), millest sai Liivimaa ordu Vasknarva foogtkonna keskus. Linnus purustati Liivimaa sõjas. Tänapäeval on linnusest alles vaid osa kolme meetri paksuseid müüre, peamiselt majalinnuse põhjaküljel.
1783. aastal oli elanike arv umbes 400, 1873. aastal 870. 1934. aastal elas alevikus 830 inimest.
Vabariigi Valitsuse otsusega 20. augustist 1940, tunnustati asulaks Viru maakonnas, Vasknarva ja Raja vallas asuv Vasknarva alevik koos Skamja külaga (nimega Vasknarva).
Vasknarva külas on Vasknarva paadisadam, Vasknarva piirivalvekordon, Vasknarva kalmistu, Kuremäe kloostri Vasknarva Prohvet Eelija skeeta. Arhitektuurilt on Vasknarva tüüpiline peipsivenelaste tänavküla, kus ühekorruselised puithooned asetsevad külg külje kõrval viiluotsaga vastu tänavat.
Narva jõe vastaskaldal Venemaal asub Skamja küla.
Vasknarvas sündis kirjandusteadlane professor Temira Pachmuss.
Vulkaan
Vulkaan ehk tulemägi on looduslik maakoore (või mõne muu planeedi koore) avaus, mille kaudu tõuseb maapinnast kõrgemale maakoorest või selle alt pärinev vulkaaniline materjal. Vulkaaniks nimetatakse ka pinnavormi, mis on tekkinud vulkaanilise materjali kuhjumisel maapinnale. Vulkaani aktiivset tegutsemist nimetatakse vulkaanipurskeks.
Georg Friedrich Schmahl
Georg Friedrich Schmahl (15. november 1700 Heilbronn – 26. august 1773 Ulm) oli Saksamaa oreliehitaja.
Pivarootsi
Küla on olnud Karl Ristikivi elukoht, sugulaste väitel ka sünnikoht.
Georg Friedrich Schmahl
Georg Friedrich Schmahl õppis oreliehitust oma isa Johann Michael Schmahli juures.
Vulkaan
Vulkaane esineb teistelgi taevakehadel peale Maa. Päikesesüsteemi teadaolevalt kõige suurema vulkaanilise aktiivsusega taevakeha on Jupiteri kuu Io. Samuti on tegevvulkaane leitud Veenuselt ning peetakse võimalikuks jätkuvat vulkaanilist aktiivsust Marsil.
Pivarootsi
Pivarootsis tegutsevad Pivarootsi õppe- ja puhkekeskus, Lastekaitse Liidu lastelaager, turismiettevõtted Pivarootsi Tuulik ja Pivarootsi Mõis.
Georg Friedrich Schmahl
Georg Friedrich Schmahl ehitas oreleid Lõuna-Saksamaal Ulmi linna ümbruskonnas Švaabimaal. Ta ehitas Lõuna-Saksamaa barokkstiilis oreleid. Tema suurim töö on Roggenburgi kloostri kiriku orel (1761). Selle pilli vilestik hävis 1905. aastal, kuid säilinud on algsel kujul oreliprospekt. Samuti ehitas Georg Friedrich Schmahl oreleid ka külakirikutele, kokku 45 orelit, kuid paljud tema ehitatud orelid hävinesid juba 19. sajandil. Mõnel on säilinud algsel kujul prospekt ja vilestik hiljem taastatud.
Ka tema pojad Johann Matthäus Schmahl ja Georg Friedrich Schmahl (juunior) ehitasid oreleid, kuid põhiliselt siiski klavereid ja klavessiine.
Vulkaan
Kõrgeim vulkaan Maal on Tšiili ja Argentina piiril asuv Ojos del Salado (6879 m), teisel kohal on Llullaillaco (6739 m). Kui arvestada ka veealust osa, on kõrgeim vulkaan ja üldse kõrgeim Maa mägi Hawaii saarel asuv Mauna Kea, mille kõrgus jalamilt tipuni on üle 10 kilomeetri. Päikesesüsteemi kõrgeim vulkaan on Olympus Mons Marsil, mis küündib ligikaudu 27 km kokkuleppelisest Marsi "merepinnast" kõrgemale.
Dijon
Linn on tekkinud roomlaste asula kohale. Keskajal oli linn Burgundia hertsogiriigi pealinn ja tuntud saja kellatorni linnana. 1722 asutati Dijoni ülikool.
Vulkaan
Inimesed on läbi ajaloo olnud vulkaanidega tihedalt seotud, sest nende ümbruses levivad viljakad mullad. Vulkaanilisest kivimist obsidiaanist on valmistatud lõikeriistu. Tänapäevalgi on vulkaanid ja nende uurimine olulised, sest nendega on seotud paljud maavarad, näiteks sulfiidsed maagid ja väävel, ning nende vahetus ümbruses elab palju inimesi, keda tuleb ohu korral evakueerida. Selle ohu hindamine ongi paljude vulkanoloogide tööks.
Dijon
1940. aastal pommitasid linna Saksa lennukid.
Vulkaan
Teadmised vulkaanidest antiikajal
pisi|Veealune vulkaan Egeuse meres pisi|Vulcano saar, mille järgi loodi sõna "vulkaan" Enne Vesuuvi purset 79. aastal tegeles antiikvulkanoloogia peamiselt Sitsiilias asuva Etna vulkaani vaatlustega. Üks esimesi selles osas oli Theophrastos. Vallanduvaid aurupurskeid, laavavoole ja vulkaanilise materjali väljapaiskumist püüti seletada ratsionaalselt. Maa-aluse tule kütteaineks peeti põlevaid "kivimeid", näiteks bituumenit ja väävlit. Usuti ka, et tugev torm võib õhu- ja veemassid maa sisse suruda.
Vana-Kreeka ajaloolane Herodotos kirjeldas Hiera saart, mille tipust paiskus aeg-ajalt suitsu ja tuld. Kreeka mütoloogias oli tegemist Hephaistose sepikoja ääsiga. Seda sepikoda väideti kasutavat ka ktoonilised jumalad, kes mõnikord olid kääbuskasvu. Roomlased nimetasid Hephaistose analoogi Vulcanuseks ja andsid saarele nimeks Vulcano, mida see Lipari saarte hulka kuuluv saar tänini kannab. Selle saare järgi ongi vulkaanid nime saanud.
Dijon
Dijon on tuntud Burgundia veinipiirkonna keskusena ja seal toodetava sinepi poolest. Linn on maantee- ja raudteesõlmpunkt. 1971. aastast tegutseb linnas Burgundia Ülikool.
Vulkaan
Teadmised vulkaanidest antiikajal
Antiikaja vulkaanikäsitlus on üksikasjalikult Pseudo-Vergiliuse õpetusluuletuses "Etna".
Dijon
Linnas on sündinud Gustave Eiffel.
Vulkaan
Vulkaanide asukohad
pisi|400px|Ajavahenikus 1964–2004 tegutsenud vulkaanid Vulkaanid ei paikne ükskõik kus. Maakoor on jaotunud umbes tosinaks suuremaks ja paljudeks väiksemateks laamadeks, mis aeglaselt liiguvad. Vaba ruumi aga laamade vahel pole, mistõttu nad pidevalt omavahel hõõrduvad ja kokku põrkavad.
Maa sügavusest tõusvate kuumade ainevoogude kohal laamad lahknevad. Tekkinud tühimikku pressitakse aga pidevalt uut magmat. Niisugustele kohtadele tekivad ookeani keskahelikud.
Dijon
Sõpruslinnad
Dijonil on 10 sõpruslinna:
Vulkaan
Vulkaanide asukohad
Et lahknemine toimuda saaks, peab kusagil mujal toimuma koondumine, mis väljendub ühe laama sukeldumises teise alla või kahe laama kokkupõrkes. Niisugustele kohtadele tekivad süvikud ja mäestikud. Nii lahknemise kui sukeldumise ehk subduktsiooniga kaasneb vulkaaniline aktiivsus.
Lahknevate laamade vaheline piir
pisi|Vulkaanid ja nende asukohad ehk paiknemise seosed laamtektoonikaga Vahevööst tõusvate kuumade ainevoogude tagajärjel hakkab maakoor õhenema ja pragunema. Tekkinud tühimiku täidab Maa sügavusest ülespoole surutav kivimmass, mis rõhu vähenemise tõttu adiabaatiliselt sulama hakkab. Sulaainese ehk magma tihedus on väiksem kui sama koostisega kivimeil, mistõttu surutakse ta maapinnale. Tavaliselt toimub seda tüüpi vulkanism ookeanisügavustes. Ookeanibasseinid ongi tekkinud maakoore rebenemisest (vaata artiklit Wilsoni tsükkel). Kuid ka mandrilise maakoore rebenemisel tekivad vulkaanid, näiteks Ida-Aafrika riftivööndi vulkanism. Mõnikord on aga ookeani keskahelik merepinnast kõrgemal (Island).
Selle vulkanismitüübi tagajärjel tekivad ookeani keskahelikud, mustad tossutajad, padilaava ja ookeaniline maakoor. Peamiseks pursketüübiks on basaltne laava.
Põrkuvate laamade vaheline piir
pisi|[[Saint Helens, USA]] pisi|[[Vesuuv, Itaalia]] Vulkaanid tekivad ka siis, kui omavahel põrkuvad kaks ookeanilise maakoorega laamaosa või ookeaniline ja mandriline laam. Ookeaniline maakoor on raskem (suurema tihedusega) ning surutakse mandrilise või mõnel juhul ka teise ookeanilise laama alla. Sukelduv laam satub järjest suureneva rõhu kätte, mistõttu hakkavad merepõhjas moodustunud vett sisaldavad mineraalid ja kivimid moonduma, vabastades kristallstruktuuris sisaldunud vee kivimite pooriruumi. See tegur alandab kivimite sulamistemperatuuri olulisel määral, mistõttu hakkavad kivimid sulama ning tekkinud magma hakkab taas ülespoole tungima. Magmatilgad koonduvad ja moodustavad lõpuks magmakambreid, nende kohale tekivad aga vulkaanid. Seda tüüpi vulkanismi nimetatakse ka subduktsioonivööndi vulkanismiks. Väga levinud on sellist tüüpi vulkanism Vaikse ookeani aktiivsetel äärtel ehk Vaikse ookeani tulerõngas. Eestile lähimad seda tüüpi tegevvulkaanid asuvad Vahemere piirkonnas.
Et sulamagma läbib maapinna poole liikudes paksu mandrilise maakoore (ookeanilise ja mandrilise maakoorega laama kokkupõrke korral), siis sulatab ta ka seda ning seguneb selle materjaliga. Mandriline maakoor on aga väga varieeruva koostisega ning seetõttu on ka subduktsioonivööndite vulkanism mitmekesine. Tekkinud vulkaanilistest kivimitest on levinumad basalt, andesiit, datsiit ja rüoliit (subduktsioonivööndi vulkanism ning ühtlasi kogu mandriline maakoor on keskmiselt andesiitse koostisega). Vulkanism on tihti plahvatusliku iseloomuga, sageli kaasnevad purskega lõõmpilved.
Kui põrkuvad kaks mandrilise maakoorega laama, siis on tulemuseks mäestike teke, kuid vulkanismi sellega reeglina ei kaasne. Samuti ei kaasne vulkanismi sellise laamadevahelise piiriga, kus laamad ei liigu üksteise poole või üksteisest eemale, vaid ainult nihkuvad teineteise suhtes (näiteks San Andrease murrang, mis eraldab Vaikse ookeani ja Põhja-Ameerika laamu).
Kuumad täpid
pisi|400px|Kuumade täppide asukohad Esineb siiski ka vulkaane, mis ei paikne laamade piiridel. Kuulsad näited on Hawaii saared ja Yellowstone'i vulkaan. Siin on tegemist kuuma täpi vulkanismiga. Kuuma täpi all on vahevööst tõusvad kuumad ainevood, mis kõrgemale tõustes sulavad ning tekitavad vulkaane. Kuuma täpi vulkanism võib esineda nii mandrilise kui ka ookeanilise maakoorega laama kohal. Mõned kuumad täpid on olnud nii võimsad, et tekitasid hiiglaslikke platoobasalte ja ookeanilisi platoosid (vaata artiklit Suur magmaprovints). Ka Island on üle merepinna ulatunud just seetõttu, et lisaks ookeani keskaheliku kohal paiknemisele on tema all ka kuum täpp. Mandrite alused kuumad täpid võivad panna aluse mandri rebenemisele, mis areneb hiljem edasi ookeaniliseks basseiniks koos lahknevate laamade tekitatud vulkanismiga (nii on tekkinud Atlandi ookean). Et kuum täpp püsib ühe koha peal, tema kohal olev laam aga liigub, siis moodustab kuuma täpi vulkanism sageli ahelikus paiknevaid saarestikke (näiteks Hawaii saared).
Vulkaanide tüübid
Kõige üldisemalt jaotatakse vulkaanid lõhe- ja lõõrvulkaanideks. Lõhevulkaanide korral toimub vulkaanilise materjali väljutamine piklikust lõhest, mis tekib reeglina maakoores valitsevate venituspingete tagajärjel (riftistumine). Lõhevulkaanide kõige tüüpilisemaks purskeproduktiks on vedel basaltne laava, kuid esineb ka teistsuguse koostisega laavat, vulkaanilist tuhka ning vulkaanilisi gaase. Lõhevulkaane esineb näiteks ookeani keskahelikes. Maismaal on nad esindatud Islandil, mis asetsebki Atlandi ookeani keskahelikul. Lõhevulkaanide pursked ei ole tänapäeval maapinnal kuigi tavalised, kuid geoloogilises ajas on peamiselt basaltseist laavavooludest moodustunud hiiglaslikud magmaprovintsid, mis on valdavalt lõhevulkaanide vulkanismi tagajärg.
Võimsate vulkaanipursete tagajärjel võib magmakamber osaliselt tühjeneda, jättes ülalasuva vulkaani toetuseta, mille tagajärjel viimane sisse variseb, jättes järgi negatiivse pinnavormi, mida nimetatakse kaldeeraks.
Hoolimata nimetuse sarnasusest ei ole mudavulkaanid vulkanismiga otseselt seotud.
Kilpvulkaan
pisi|Läbilõikepilt kilpvulkaani laavavooludest Kilpvulkaanid on võrreldes ülejäänud vulkaaniehitistega suhteliselt lamedad. Selle põhjuseks on kilpvulkaanide vulkaaniliste produktide keemilisest koostisest tulenevad omadused. Kilpvulkaanid purskavad reeglina aluselist laavat, mis võrreldes ränirikkamate laavadega on tunduvalt vedelam. Seega saab laava kraatrist kaugemale voolata, moodustadeski lameda kilpvulkaani.
Tuntud on see kilpvulkaan, mille ülemine osa moodustab Hawaii saare.
Kihtvulkaan
pisi|Läbilõige kihtvulkaani laavavooludest ja tuhakihtidest Kihtvulkaan on suhteliselt suur ja pikaealine valdavalt koonilise kujuga vulkaaniline pinnavorm, mis on tekkinud vulkaanilõõrist pärit vulkaanilise materjali kuhjumisel maapinnale.
Kihtvulkaanid on laia levikuga, ehkki enamasti on nad seostatavad subduktsioonivööndi vulkanismiga. Reeglina kujutavad inimesed vulkaani just kihtvulkaanina. Kihtvulkaanid tegutsevad suhteliselt tihti ja tulevad reljeefis hästi esile. Enamik ajaloolise aja suuri ja kuulsaid vulkaanipurskeid on seotud kihtvulkaanidega.
Kõige suuremad vulkaanid on kilpvulkaanid ja kõige väiksemad vulkaanid on šlakikoonused. Kihtvulkaanid on reeglina suuremad kui šlakikoonused, kuid väiksemad kui kilpvulkaanid. Kihtvulkaani nimetus tuleb ettekujutusest, et vulkaani läbilõige koosneb vahelduvatest laava ja tefra kihtidest. Kihtvulkaanid võivad enda koosseisu haarata ka väiksemaid vulkaane, näiteks šlakikoonuseid.
Kihtvulkaanid on levinud peaaegu kõigis piirkondades, kus esineb vulkanism, kuid kõige levinumad on nad mandrilise ja ookeanilise maakoorega laama kokkupõrkepiiril ehk subduktsioonivööndeis. Divergentses vööndis ehk laamade lahknemispiirkonnas esinevad kihtvulkaanid harva, näiteks Kilimanjaro. Ookeanide keskahelikel kihtvulkaanid praktiliselt puuduvad, kui välja jätta Island (Hekla ja Askja), mis lisaks asetsemisele keset ookeani keskahelikku asub ka kuuma täpi kohal. Kuuma täpi kohal võivad olla nii kiht- kui ka kilpvulkaanid.
Šlakikoonus
pisi|[[Šlakk|šlakist ja muust püroklastilisest materjalist]] Püroklastiline materjal, millest šlakikoonused on moodustunud, on enamasti basaltse või andesiitse koostisega. Koonused on enamasti järsu kaldega (10...40°). Aluselise koostise ja sellele vastava mineraalide sisalduse tõttu on šlakikoonused tumedat värvi. Vulkaaniline materjal, millest koonused on moodustunud, on kiirest jahtumisest tulenevalt enamasti klaasja struktuuriga. Koonuste kõrgus ulatub enamasti mõnekümnest mõnesaja meetrini.
Šlakikoonused esinevad tihti kiht- või kilpvulkaanide jalamitel, moodustades parasiitkoonuseid, mis toituvad peavulkaaniga samast magmakambrist. Šlakikoonuse tipus on kausjas kraater. Šlakikoonused on monogeneetilised vulkaanid ehk kord tegevuse lõpetanud koonused enam aktiivseks ei muutu.
Maar
Maar on vulkaanilise plahvatuse tagajärjel tekkinud negatiivne pinnavorm. Maarid on suhteliselt madalad, lameda põhjaga ja laiad vulkaanilised kraatrid, mis on enamasti täitunud veega, moodustades maarijärve.
Kaldeera
pisi|[[Aniakchaki kaldeera Alaskal, läbimõõt umbes 10 km]] Kaldeera on vulkaani või selle tipu kokkuvarisemisel tekkinud negatiivne pinnavorm.
Kaldeera tekib enamasti pärast plahvatuslikke ja võimsaid vulkaanipurskeid, mis tühjendavad osaliselt magmakambri, mistõttu selle kohal asuv toetuseta jäänud vulkaan kukub kokku.
Kaldeera põhja võib tekkida järv, näiteks Crater Lake USA-s, mis moodustus kunagise vulkaani Mazama kokkuvarisemisel. Kui vulkaan on endiselt aktiivne, tekib kaldeera põhja uus kraater, nagu näiteks Aso vulkaanil Jaapanis.
Supervulkaan
"Supervulkaan" ehk "hiidvulkaan" on suhteliselt hiljuti loodud termin, millega tähistatakse Maa ajaloo kõige võimsamaid vulkaanipurskeid. Ajaloolisel ajal ühtegi supervulkaani purset esinenud ei ole. Supervulkaanid võivad olla seotud kuuma täpi vulkanismiga (näiteks Yellowstone'i vulkaan), aga ka subduktsioonivöönditega (näiteks Toba vulkaan). Tavaliselt ei ole sellised vulkaanid lihtsalt äratuntavad, sest esiteks on nad tohutu suured ning teiseks oli purse nii võimas, et vulkaanist jäi järele vaid kaldeera ehk hiiglaslik lohk maapinnas, mitte mägi.
Supervulkaanide poolt õhkupaisatud vulkaanilisel tuhal ja aerosoolidel on kliimale ja elustikule väga tugev mõju. Arvatakse, et Maa ajaloo suurima väljasuremissündmuse Permi ajastu lõpul põhjustas Siberi platoobasaldi teke, mida võibki käsitleda supervulkaani purskena.
Supervulkaanid on pälvinud Ameerika Ühendriikide meedias viimasel ajal tähelepanu, sest Yellowstone'i vulkaan ilmutab elavnemise märke. Selle vulkaani purse oleks väga raskete tagajärgedega mitte ainult USA-le, millest suur osa mattuks vähemalt meetripaksuse tuhakihi alla, vaid tõenäoliselt kogu maailmale.
Merealune vulkanism
pisi|Padilaava Suurem osa Maa vulkanismist toimub ookeanisügavustes, kus kaks ookeanilist laama üksteisest eemalduvad. Seda tüüpi vulkanism esineb maismaal ainult Islandil. Põhiline purskeprodukt on vedel basaltne laava. Kui laava purskub välja, siis jahtub ja tardub ta pind külma mereveega kokku puutudes väga kiiresti. Seetõttu moodustub midagi kotilaadset, mille sees olev vedel laava vormib ta padjalaadseks laavakogumiks, mida tuntaksegi padilaavana. Sellist tüüpi vulkaaniline maastik katabki suurt osa ookeanide põhjast, kui jätta arvestamata vulkaaniliste kivimite peale ladestunud meresetted. Ookeanide keskahelikus esinevad lõhevulkaanid, sest magma tuuakse vahevööst üles daikide ehk plaatjate intrusioonidena, mis pinnani jõudes moodustavadki lõhepurskeid.
Ookeanide vulkanism ei pruugi aga olla seotud keskahelike ja laamade lahknemisega. Ka kuumad täpid tekitavad merepõhja vulkaanilisi mägesid. Need on peamiselt lõõrvulkaanid. Üle merepinna ulatudes moodustuvad sellistest vulkaanidest ookeanilised saared, mis on eriti levinud Vaikses ookeanis.
Suurte magmaprovintside ehk väga võimsate kuumade täppide tegevuse tulemusel moodustuvad hiiglaslike mõõtmetega ookeanilised basaltplatood.
Vulkaanilised saadused
Magmat (ka laavat) ja sellest moodustunud tardkivimeid klassifitseeritakse vastavalt keemilisele koostisele. Magma koostis on väga tähtis, sest sellest sõltub otseselt vulkanismi iseloom.
Kõige levinum komponent tardkivimeis on ränidioksiid. Geoloogias on kombeks nimetada rohkem räni sisaldavaid kivimeid happelisteks ning ränivaesemaid aluselisteks.
Magma- ehk tardkivimid liigitatakse ränisisalduse (SiO2) alusel järgmiselt:
Aluselise magma temperatuur on keskmiselt 900–1200 °C, happelisel magmal aga keskmiselt 700–800 °C.
Mida enam on magmas räni, seda viskoossem ta on. Räni katioon seostub nelja hapniku aniooniga, moodustades nn räni tetraeedreid, mis omakorda üksteistega tippepidi liitudes moodustavad suuremaid kobaraid. Suurenenud sisehõõrde tõttu on happeline magma tuhandeid kordi viskoossem aluselisest. Ränirikka laava suurema viskoossuse põhjustab tema madalam temperatuur kraatrist väljumise hetkel.
Lisa esimene sõna
"Lisa esimene sõna" (ingl Lisa's First Word) on "Simpsonite" 4. hooaja 10. jagu, mis jõudis eetrisse 3. detsembril 1992. aastal.
Vulkaan
Vulkaanilised saadused
Mida viskoossem on magma, seda plahvatuslikum on sellega kaasnev vulkanism. Happelised kivimid ja magma tekitavad enamasti plahvatusliku vulkanismi ning aluseline magma tekitab enamasti rahuliku vulkanismi. See on nii seetõttu, et viskoossest magmast ei pääse eraldunud gaasid hõlpsalt välja, vaid tekitavad ülerõhu ning lõpuks raevukalt vabaks murdes pihustavad ka magma peenteks tükkideks, mis seejärel tefrana maapinnale langeb.
Rahulikuma aluselise vulkanismi tagajärjeks on peamiselt basaltsed laavavoolud, sest aluselise laava tardumisel tekib basalt. Happeline laava on vähem levinud, sellest moodustunud kivimit nimetatakse rüoliidiks. Happeline magma võib tarduda ka pimsi ja vulkaanilise klaasi ehk obsidiaanina. Koostiselt rüoliidi ja basaldi vahepealseid kivimeid nimetatakse datsiidiks ja andesiidiks. Vulkaaniliste kivimite loetelu sellega ei piirdu, kuid ülejäänud neist esinevad oluliselt harvem.
Vulkaanilise kivimi koostis sõltub peamiselt vulkaani asukohast. Kui tegemist on ookeanis paikneva vulkaaniga, siis on peamiseks purskeproduktiks aluseline basaltne laava (ookeanis paiknevad kuumad täpid). Kui aga magma läbis teel maapinnale mandrilist maakoort, siis on ta koostis oluliselt ränirikkam (mandrilised kuumad täpid ja subduktsioonivööndid), vulkanism plahvatuslikum ning vulkaanilised produktid tunduvalt mitmekesisema koostisega (esinevad kõikmõeldavad vulkaanilised kivimid).
Tahkel kujul vulkaanist väljutatud materjali nimetatakse tefraks. Vastavalt suurusele jaotatakse tefra vulkaaniliseks tuhaks, lapillideks ning vulkaanilisteks pommideks. Vulkaaniline tuhk koosneb osakestest, mille läbimõõt on kuni 2 mm, vulkaaniliste pommide läbimõõt on vähemalt 64 mm, vahepealse suurusega osakesi nimetatakse lapillideks. Vulkaanilise tuha taas kivimiks liitumise tulemuseks on tuff. Lõõmpilvest mahajäänud tulikuumast vulkaanilisest tuhast tekib ignimbriit.
Lisa esimene sõna
Tegevustik
Kui Homer, Marge, Bart ja Lisa üritavad edutult Maggiet rääkima panna, otsustab Marge jutustada loo Lisa esimesest sõnast.
1983. aasta märts
Homer, Marge ja beebi Bart elavad Springfieldi Lower East Side'i linnaosas korteris. Ühel päeval teatab Marge Homerile ja Bartile, et on rase. Bart kujutab ette väikevenda, keda ta saab lollustega hakkama saades patuoinaks teha. Marge ütleb Homerile, et kuna nende pere suureneb, on vaja suuremat kodu. Kuid neil on ainult 15 000 dollarit. Lõpuks nad leiavad sobiva maja aadressiga 742 Evergreen Terrace (praegune Simpsonite kodu) ja saavad selle osta Homeri isa vana maja maha müües.
Vulkaan
Pursketüübid
Tavaliselt jaotatakse vulkaanipursked kaheks: plahvatuslikeks ja efusiivseteks. Plahvatuslikud vulkaanipursked on raevukamad, sest magma on suurema ränisisalduse tõttu paksem ega pääse nii kergelt kraatrist välja. Plahvatuslike pursetega kaasnevad maavärinad, vulkaanilise ja lõõmtuha pilved ning laavavoolud. Plahvatuslik vulkanism on omane eelkõige vulkaanidele, mida toitev magma on segunenud ränirikkama mandrilise koore materjaliga. Sageli ongi vastav magma mandrilise koore osalise ülessulamise tulemiks. Tavaliselt on plahvatuslik vulkanism seotud subduktsioonivöönditega. Just seda tüüpi vulkaanidega on seotud kõige võimsamad ja kuulsamad vulkaanipursked. Reeglina tegutsevad nad lühikest aega ja sellele järgneb pikem paus.
Lisa esimene sõna
1983. aasta märts
1984. aastal on Bart 1-aastane ja Simpsonid kolivad oma uude kodusse. 2-aastaselt vaatab Bart esimest korda kloun Krusty saadet ning Itchy ja Scratchy multikaid. Krusty alustas Los Angeleses toimuvatele olümpiamängude kampaaniat oma Krustyburgeri hamburgerirestorani ketiga - kraabi-ja-võida tüüpi loteriiga, kus mängija kraabib loteriipiletilt maha ühe spordiala nimetuse ja kui USA võidab sellel alal kulla, saab mängija tasuta hamburgeri. Aga loteriipiletid on koostatud nii, et seal on ainult spordialad, kus "kommunistid alati võidavad". Kuid sotsialismimaad boikoteerivad neid olümpiamänge, Krusty kaotab 44 miljonit dollarit ja Homer saab palju tasuta hamburgereid.
Vulkaan
Pursketüübid
Ränivaesem ehk aluseline magma on oluliselt vedelam ning voolab kraatrist välja rahulikumalt. Tüüpiline purskeprodukt on basalt, harvem vulkaaniline tuhk. Basalt on ultraaluselise koostisega vahevöö osalise sulamise tulemus, mistõttu tekib basalt peamiselt siis, kui teekonnal maapinnani pole magma mandrilise maakoore materjaliga oluliselt segunenud. Sellist tüüpi vulkaanid ei kujuta endast väga suurt ohtu, välja arvatud laavavoolud, mis võivad voolata kraatrist väga kaugele ja hävitada kõik enda teele jääva. Inimohvreid aga sellega reeglina ei kaasne, sest laava liikumine on piisavalt aeglane, et inimesed jõutaks evakueerida.
Lisa esimene sõna
1983. aasta märts
Bart peab loobuma oma võrevoodist, kuna see on uue beebi jaoks. Bart keeldub ning Homer teeb talle uue kurja klouni kujulise voodi, mis Barti niivõrd hirmutab, et ta ei jää magama. Kui beebi hakkab sündima, sõidavad Homer ja Marge haiglasse ja jätavad Barti naabrite, Flandersite perekonna juurde. Kui Bart koju jõudis, siis talle ei meeldi uus beebi – Lisa. Kõik peale Barti ütlevad, et ta on ilus. Pärast teeb Bart Lisale halba – lõikab tal juuksed majapidamiskääridega maha, topib ta marke täis ja paneb postkasti ning lükkab ta sisse Flandersite maja koeraaugust, kuid iga kord karistatakse Barti teda nurka pannes. Pärast pakib Bart oma asjad pampu, kavatsedes kodust lahkuda. Kuid siis ütleb Lisa oma esimese sõna "Bart". Bart avastab, et Lisa oskab rääkida ja tunnustab teda oma väikeõena. Kuid Homer on pettunud, et ei Bart ega Lisa kutsu teda issiks (daddy), vaid Homeriks.
Vulkaan
Klassikalised pursketüübid
pisi|[[Stromboli tegutsemas]] 20. sajandi algul lõi itaalia geoloog Giuseppe Mercalli vulkaanipursete klassifikatsiooni, mis põhines tuntud vulkaanidele iseloomulikul käitumisel. Süsteem on tänapäevalgi kasutusel, ehkki tema subjektiivsuse tõttu mitte nii laialt kui varem.
Hawaii tüüpi purse on efusiivne, purske saaduseks on peamiselt laava.
Lisa esimene sõna
Tagasi 1992. aastas
Bart ja Lisa kaklevad. Homer paneb Maggie voodisse ning räägib, et mida kiiremini õpivad lapsed rääkima, seda kiiremini õpivad nad ka vastu rääkima ja soovib, et Maggie ei räägiks kunagi ühtegi sõna. Kuid pärast Homeri lahkumist ütleb Maggie sõna "daddy" (issi) ja jääb magama.
Välislingid
Simpsonit (4. tuotantokausi)
Vulkaan
Klassikalised pursketüübid
Stromboli tüüpi purse on pideva ja pikaajalise aktiivsusega ning sellega kaasnevad mõõduka intensiivsusega plahvatuslikud pursked.
Vulcano tüüpi purse on raevukam kui Stromboli tüüpi vulkaanil, purskepilv tõuseb kõrgemale ja plahvatused võivad hävitada osa vulkaaniehitisest.
Pliinia tüüpi purse on plahvatuslik ja väga ohtlik. See on saanud nime Vesuuvi purske järgi, mis hävitas Pompei. Seda tüüpi pursked teevad ajalugu. Purskega kaasneb suur kogus püroklastilist materjali ja purskepilv võib tõusta kümnete kilomeetrite kõrgusele. See pursketüüp jagatakse subpliinia-, pliinia- ja ultrapliinia tüüpi purseteks. Nende nimi tuleb sellest, et seda tüüpi purset kirjeldas esimesena Plinius Noorem kahes Tacitusele saadetud kirjas.
Pelée tüüpi purse ei ole otseselt seostatav purske võimsusega, kuid seda tüüpi vulkaanipursetele on omased lõõmpilved. See nimi tuleb Martinique'i saarel asuvast Pelée vulkaanist, mis aastal 1902 hävitas täielikult Saint Pierre'i linna.
Vulkaanilise plahvatuslikkuse indeks
Vulkaanilise plahvatuslikkuse indeks ehk VEI (Volcanic Explosivity Index) on võetud kasutusele, et muuta vulkaanipursete võimsuse hindamine vähem subjektiivseks. Arvestatakse väljapaisatud tefra kogust, purskepilve kõrgust ja hinnanguid purske võimsusele. Skaalal ei ole ülemist piiri. Magnituud 0 omistatakse mitteplahvatuslikele Hawaii tüüpi pursetele, mille käigus paisati atmosfääri vähem kui 104 m³ tefrat. Ajaloolise aja võimsamaid purskeid hinnatakse magnituudiga 7–8 (100–1000 km³ tefrat). Magnituudi suurenemine ühe ühiku võrra tähendab plahvatuslikkuse kümnekordset suurenemist.
Pursete kestus
pisi|[[Etna, Itaalia]] Vulkaanipursete kestus varieerub suurtes piirides. Stromboli on tegutsenud juba viimased 2500 aastat, mistõttu nimetatakse teda Vahemere majakaks. Kümneid aastaid on tegutsenud ka näiteks Etna (Itaalia), Erta Ale (Etioopia), Yasur (Vanuatu), Sangay (Ecuador), Erebus (Antarktika) jne. Enamik pursetest ei ole siiski nii pikaealised. Ühe päevaga piirdub umbes 10% vulkaanidest, suurem osa neist lõpetab tegevuse kolme kuuga ja vaid väga vähesed tegutsevad üle kolme aasta järjest. Pursete mediaanpikkuseks on 7 nädalat.
Vulkaanide aktiivsus
Sageli jagatakse vulkaanid tegevateks, uinunuteks ja kustunuteks. Tegevvulkaan on vulkaan, mis on pursanud ajaloolisel ajal. Uinunud vulkaani tegevust pole kunagi kirjeldatud, kuid tema aktiveerumist peetakse tulevikus tõenäoliseks. Kustunud vulkaan arvatakse olevat oma tegevuse igaveseks lõpetanud.
Ülalkirjeldatu pole siiski üldaktsepteeritud seisukoht, sest uinunud ja tegevvulkaani vahele on raske mõistlikku piiri tõmmata. Teaduslikust vaatepunktist lähtudes ei pruugigi siin mingit vahet olla, mistõttu on sellisele jaotusele vulkanoloogide seas märgatav vastuseis. Probleemid ilmnevad juba kasvõi seetõttu, et ajaloolise aja ulatus on erinevais maailma piirkondades erinev. Samuti ei ole mõtet võrrelda vulkaane inimkonna ajalooga ja tõmmata sellest lähtuvalt piire. Vulkaanid elavad oma elu, mis on palju pikem kui inimestel, isegi inimkonnal, ega sõltu sellest. Sageli juhtub, et kustunuks loetud vulkaan ärkab uuesti ellu.
Dokumenteeritud vulkaanipurskeid on teada umbes 550 vulkaani kohta. Viimase 10 000 aasta jooksul on tegutsenud umbes 1500 vulkaani. Need arvud kehtivad aga vaid siis, kui vaatluse alla võetakse maismaal toimunud vulkaanipursked. Suurem osa laavast produtseeritakse ookeanide keskmäestikes ning kui kõik sealsed laavalõhed ka tegevvulkaanide hulka arvata, võib nende koguarv ületada miljoni.
Vulkaanidega seotud ohud
pisi|[[Püroklastiline materjal vulkaanist purskumas]] pisi|[[Lõõmpilv]] pisi|[[Solfataar ehk väävlirikas fumarool]] Vulkaanidel on kindlad teadaolevad asukohad ja nende pursked pole nii raskesti ennustatavad kui näiteks maavärinad, kuid vulkaanilistes piirkondades on head viljakad mullad, mistõttu vulkaanide jalamil elab palju inimesi. Seetõttu kujutavad vulkaanid endast inimestele siiski suurt ohtu. Vulkaanide tagajärjel elu kaotanud inimeste arv on umbes suurusjärgu võrra väiksem maavärina ohvrite arvust.
Laavavoolud on omased peamiselt basaltset laavat purskavatele vulkaanidele. Nad põhjustavad kahju näiteks Hawaii saarel ja Sitsiilias (Etna). Korduvalt on proovitud laavavoole kõrvale juhtida, kuid neid üritusi on saatnud piiratud edu. Laavavooludesse kütketud energia on kolossaalne ja nende kõrvalejuhtimiseks on tarvis rakendada umbes samaväärset energiat, mis läheb sageli osalt või täielikult raisku, sest laavavoolu toimumise täpne aeg ja koht ei ole ennustatavad. Vulkaanilise tuha sajud põhjustavad ebameeldivusi, kuid tavaliselt ei tapa inimesi. Küll võivad aga vulkaanilise tuha pilved ohustada lennukimootoreid, mistõttu lennutrasse vahel muudetakse, et vältida aktiivseid vulkaane ja nende purskepilvi.
Lõõmpilv on üks kõige ohtlikumaid vulkaanidega seotud nähtusi. See koosneb tulikuuma gaasi (kuni 1000 °C) ja tefra segust, mis kiirusega kuni 700 km/h vulkaani nõlva mööda alla kihutab ja oma teel kõike hävitab. 1902 hävines lõõmpilves täielikult Martinique'i saare pealinn Saint-Pierre, mille umbes 30 000 elanikust jäi ellu vaid paar inimest. Lõõmpilved kaasnevad plahvatuslikku tüüpi vulkanismiga.
Lahaarid on vulkaanilised mudavoolud, mis koosnevad peamiselt veest ja püroklastilisest materjalist ning liiguvad mööda vulkaani nõlvu laskuvaid jõeorge. Tuntuim lahaariga seotud õnnetus juhtus 1985 Colombias, kui lahaar hävitas täielikult vulkaanist 40 km kaugusel asunud Armero linna. Lahaaride tekkele aitab kaasa see, kui vulkaanide tipud on kaetud lume ja jääga, mis purske korral kiiresti sulades mudavooluks muutub.
Vulkaanilised gaasid võivad tappa otseselt, näiteks lämbumine õhust raskema ja seetõttu maad mööda liikuva süsinikdioksiidi pilves, aga ka kaudselt. Arvatakse, et Maa ajaloo suurima väljasuremissündmuse Permi ajastu lõpul käivitasid hiiglaslike vulkaanipursete läbi atmosfääri vabanenud vulkaanilised gaasid, mis tekitasid happevihmasid ning muutsid oluliselt klimaatilisi tingimusi.
Allpool olev tabel esitab mõned viimase paari sajandi jooksul toimunud inimohvritega lõppenud vulkaanilised õnnetused, surmajuhtumite arvu ja nende peamise põhjuse.
6. mai
6. mai on Gregoriuse kalendri 126. (liigaastal 127.) päev. Juliuse kalendri järgi 23. aprill (1901–2099).
Vulkaanide loend
''Siin on loetletud vulkaane. Tegevvulkaanid on eraldi loetletud ka tegevvulkaanide loendis.''
A
Albemarle – Alcedo – Agung – Amargura – Ampato – Anatahan – Apo – Aragats – Ararat - Arenal - Asama – Askja – Aso – Asuncion – Aždahak - Augustine - Avatša – Awoe
B
Baker – Bandai – Bárðarbunga – Barren – Batur – Beerenberg – Bezõmjannõi – Bisoke - Bogoslov – Bromo – Bulusani vulkaan – Burney
C
Capelinhos – Cayambe – Cerro Azul (Galápagose saared) – Chimborazo – Chupiquiña – Citlaltépetl – Clevelandi vulkaan - Colima – Corcovado – Cosigüina – Cotopaxi
D
Dabbahu - Daisen – Dallo – Damāvand – Dempo
E
Ebeko – Egon – Eldfell – Emi Koussi – Empung - Epi – Erebus – Erta Ale – Etna – Eyjafjallajökull
F
Fagradalsfjall – Faiali vulkaan – Fogo – Fourpeaked – Fuji – Fuego
G
Gahinga - Galerase vulkaan – Galunggung – Gamalama – Gamkunorra – Gede – Ghaie
H
Hakkodake – Hallasan – Hekla – Hualālai
I
Irazú – Irruputuncu – Izalco – Iztaccíhuatl
J
Jorullo
K
Kameruni vulkaan – Karangetang – Karisimbi – Karõm – Kasatochi vulkaan – Katla – Katmai – Kelud – Keenia mägi – Kerinci – Kilauea – Kilimanjaro – Kizimen – Kljutševskaja Sopka – Kohala – Komagatake – Korjaki sopka – Krakatau
L
Landmannalaugar - Lars Christenseni mäetipp – Llaima – Laki – Lamington – Lanzarote – Lassen Peak – Leirhnukhur – Llaima – Llullaillaco – Lokon - Longonot
M
Maipo – Mazama vulkaan - Matavanu – Mauna Kea – Mayon – Mendelejev – Merapi – Meru – Mikeno - Misti – Momotombo - Mount Liamuiga – Mount Ritter – Muhabura - Mutnev – Myosin-syo
N
Nyamuragira – Nyiragongo – Nevado del Tolima – Ngauruhoe – Ngorongoro
O
Ojos del Salado – Okmok - Ol Doinyo Lengai – Omate – Ontake – Orizaba – Orosi – O-shima – Osorno vulkaan
P
Paektu-san – Pagan (vulkaan) – Papandayan – Paricutín – Pavlov – Pelée – Pichu Pichu – Pico de São Tomé – Pico Viejo - Piibu vulkaan - Pinatubo – Piton de la Fournaise – Popocatépetl – Popomana – Puracé – Puy de Sancy - Puyehue vulkaan
R
Rainier – Raoul – Ruapehu – Ruiz
Z
Zaō vulkaan
T
Taali vulkaan – Tacune – Tambora – Tanaga vulkaan – Tapungato – Taranaki – Tarawa – Tarawera – Teide – Teleki – Telica vulkaan - Tinakula – Torishima – Toussidé – Tristan da Cunha vulkaan – Tumaran – Tungurahua – Turrialba vulkaan
U
Ubinas
V
Vesuuv – Vulcano
Nõmmküla (Väike-Maarja)
Nõmmküla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Vulkaanide loend
W
Wāw an-Nāmūs
Ö
Öræfajökull
Y
Yasur
Katrin Essenson
Katrin Essenson (sündinud 30. septembril 1973) on etendaja, tegevuskunstnik, koreograaf ja kuraator.
1998. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia eriala ning on õppinud aasta Eesti Kunstiakadeemias interdistsiplinaarseid kunste.
Katrin Essenson on loonud etendusi alates 1998. aastast. Aastatel 1999–2000 töötas tantsija ja koreograafina Saša Pepeljajevi Kineetilises Teatris Moskvas. Jaanuaris 2000 asutasid Katrin Essenson ja Taavet Jansen loomingulise ühenduse S.P.A. – eesmärgiga koondada loomingulisi inimesi koostööks, nii valdkonnasiseselt kui -üleselt. Rühmitus lõpetas tegevuse 2006, selle asutajaliikmed jätkavad tegevust vabakutseliste etenduskunstnikena.
2008. aastal asutas ta koos Liina Keevallikuga MTÜ Kirbutsirkus. Katrin Essenson ja Liina Keevallik on olnud festivali Maikellukese Päevad kuraatorid; tegemist on Sven Kuntu (Eriti Kurva Muusika Ansambel) poolt algatatud liikuva kevadpühaga, mis põhjapoolsetel aladel sõltub küll suuresti ärkamisajast (ilmast), kuid enamasti langeb maikuusse. Inerdistsiplinaarne (kunstiharudevaheline) ja eri kunstivaldkondi soosiv festival paistab silma talveunest ärganud isendite ettearvamatute väljaastumiste poolest.
Muude loominguliste ettevõtmiste kõrval käivitas Katrin Essenson 2007. aastal koos Raul Kelleriga eksperimentaalse helikeskkonna LokaalRaadio ning korraldas 2011. aastal Eestis esmakordselt Rahvusvahelise Raadiokunsti festivali Radiaator.
Katrin Essensoni loomingut on esitatud festivalidel Eestis, Saksamaal, Rootsis, USA-s, Hollandis, Prantsusmaal, Itaalias, Sloveenias jm.
Olju
Olju (18. sajandil ka Oljo) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
18. sajandi L.A. Mellini kaardi järgi oli Olju lähedal Onga jõel vesiveski. Kaardil on tähistatud ka Mäe, Oja ja Kuke kõrts Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee ääres.
Louis Claude Richard
Louis Claude Marie Richard (19. september 1754 Versailles – 6. juuni 1821 Pariis) oli prantsuse botaanik.
Louis Claude Richardi suguvõsas oli olnud juba mitu põlvkonda loodusteadlasi. Botaanika vastu hakkas ta huvi tundma juba lapsena; ta oli ka hea joonistaja ning teenis õpingute ajal selle oskusega endale elatist.
Aastatel 1781–1789 kogus ta taimi Kesk-Ameerikas ja Kariibi mere saartel. Prantsusmaale tõi ta kaasa umbes 4000 taimest koosneva herbaariumi. Pärast koju naasmist asus ta Pariisi meditsiinikoolis botaanikat õpetama.
Ka tema poeg Achille Richard oli botaanik.
Kaja Kann
Kaja Kann (sündinud 23. juunil 1973 Vändras ) on eesti kaasaegse tantsu koreograaf, tantsija ja treener.
Kaja Kann on ZUGA ühendatud tantsijate ning OMAtsirkuse üks asutajaid.
Jurelang Zedkaia
pisi
Jurelang Zedkaia (13. juuli 1950 – 7. oktoober 2015) oli Marshalli Saarte poliitik. Ta oli 26. oktoobrist 2009 10. jaanuarini 2012 Marshalli Saarte president.
Ta valiti presidendiks pärast seda, kui parlament president Litokwa Tomeingile umbusaldust avaldas. 26. oktoobril 2009 toimunud valimistel oli tema vastaskandidaat endine president Kessai Note. 33-liikmelise parlamendi hääled jagunesid 17:15 Jurelang Zedkaia kasuks.
3. jaanuaril 2012 toimunud presidendivalimistel kaotas Zedkaia tulemusega 11:21 Ailinglaplapi atolli esindavale senaatorile Christopher Loeakile.
Mõisamaa (Väike-Maarja)
Mõisamaa on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Ajalugu
Praeguse Mõisamaa eelkäija võis kanda nime Mandavere (Mondefer, 18. sajandi L. A. Mellini kaardil Mandefer).
Kirikuraamatute järgi (18.–19. sajand) oli Mõisamaa mõisa maadel kaks küla, Mandevere ja Järvemäe (ka Jerveka, Jääremaa). Kunagist Järvemaa küla Tammiku parkmetsa taga mäletatakse ainult paiga nime järgi.
Taani hindamisraamatus on üheks neljateistkümnest Pudiviru kohanimeks Käginurme, see võis olla Mõisamaa küla muinasnimetus. Muinasasula koht on külatänava ääres arheoloogide poolt tuvastatud.
Haukamäe (ka Aukamäe) küla paiknenud Mõisamaa ja Lasinurme vahel. Haukamäest on tänapäeval järel samanimeline talu. Küla saanud otsa Põhjasõjas. Mõis võtnud tühjaks jäänud talude maad endale. Põllu seest olevat välja tulnud kaevurakkeid.
Mõisamaa mõisast suundub üks vana tee kunagi mõisa koosseisu kuulunud Järvemäe külla (ammu hävinud). Tee oli äärestatud kuusehekiga, mida meenutavad üksikud pügamisjälgedega vanad puud.
Rahvakool
Mõisamaa rahvakool asutati 1852. Aastal 1863 õppis seal 35 last, koolmeistriks oli Juhan Böckler (52 a). Külas oli kauplus, vanadekodu, veski, rahvamaja ja mõnda aega isegi vallakeskus.
Lohukivi
Kultusekivi "Mõisamaa Lohukivi" on arheoloogiamälestisena nr 10317 riikliku kaitse all. 2008. aasta kevadel kaevati Mõisamaa Lohukivi ekslikult oma kohalt välja ja lükati tee äärde. Kivi asub praegu Mõisamaa küla põhjaserval Suure-Tammikusse ja Mõisamaa külla hargnevate teede lahkmelt 100 m põhjas, Suure-Tammiku tee kõrgel läänekaldal põllu servas. Algne asukoht oli keset põldu lohus.
Michel de Montaigne
thumb|Michel de Montaigne [[Daniel Dumonstier' maalil]]