cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skvottimine
Skvottimine (inglise keeles squatting) on mitte kasutuses oleva või mahajäetud maa-ala või hoone loata hõivamine ja kasutamine eluasemena või ürituste korraldamiseks. Skvott (inglise squat) on hõivatud hoone, maa või hõivatud maale rajatud ehitis.
Vihtori Kosola
Ta ütles 30. novembril 1930: "Meie teeme, mis tahame, kuna teised teevad, mida võivad ."
Skvottimine
Jõukates lääneriikides seostub skvottimine tihti kapitalismile ja eliidile vastanduvate ideoloogiatega. Vaesemates või suure sotsiaalse ebavõrdsusega riikides on skvottimise peamiseks ajendiks elamispinna kättesaamatus ühiskonna vaesemate kihtide hulgas. Esimesel puhul hõivatakse tavaliselt mahajäetud hooneid, teisel puhul rajatakse linna asustamata aladele ebaseaduslik hoonestus.
Paljudes riikides on skvottimine ebaseaduslik, kuid harvad ei ole ka juhud, kus skvotid aja möödudes legaliseeritakse. Omavoliliselt hõivatud hoone selle hõivanute kasutusse andmise eelduseks võib olla, et hoone hõivanud isikud on seal alaliselt elanud üle ühe aasta ja neid ei ole selle aja jooksul püütud hoonest välja tõsta.
Vihtori Kosola
Vihtori Kosola hukkus kahtlastel asjaoludel. Arvatakse, et ta mürgitati.
Valguta
Valguta on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Valgutast on pärit eesti luuletaja Ernst Enno.
1977. aastal liideti Valguta külaga Lobjaku.
Trammiliiklus Liepājas
Läti suuruselt kolmandas linnas Liepājas on üksainus trammiliin. See on 15,4 km pikk, kummaski suunas on 17 peatust ja keskmiselt kulub selle ühest otsast teise sõitmiseks 25 minutit. Kitsarööpmelise tee rööpmelaius on 1000 mm.
2009. aasta seisuga on trammiliiklust korraldaval ettevõttel SIA Liepājas tramvajs 16 Tatra KT4 tüüpi trammivagunit, millest korraga on liinil seitse (pühapäeviti kuus). Aastal 2014 kasutas trammi keskmiselt 10 186 inimest päevas.
Ajalugu
thumb|200px|Vagun nr 12 Peldu ielal
1. november
1. november on Gregoriuse kalendri 305. (liigaastal 306.) päev, Juliuse kalendri järgi 19. oktoober (1901–2099).
Trammiliiklus Liepājas
Ajalugu
Aastate jooksul on Liepāja trammiliinide võrk oluliselt muutunud. Siinne ülevaade keskendub peamiselt veeremile, liinivõrgu muudatustest on toodud vaid paar olulisemat, mille toimumise aja kohta on olemas kindlad andmed. Mõninga ülevaate varasematest liinidest annab kaart ingliskeelses artiklis Liepājas tramvajs.
Esimesed 40 aastat
1899
26. septembril avati Baltimaade esimene elektritrammiliin. Esimesed üheksa kasutusel olnud vagunit (nr 1–9) valmistas firma Herbrandt (Köln, Saksamaa).
1903
Firmalt Herbrandt telliti kuus uut vagunit, mis said numbriks 10–16.
1907
Osteti kaks uut vagunit, mis said numbriks 17 ja 18.
1914
Osteti veel üks vagun (nr 19).
II maailmasõja aastad
1941
18. märtsil sai Anna Cekuse esimeseks naiskonduktoriks.
Juuli keskel trammiliiklus taastati, kuid Peldu iela liinilõiku enam ei avatud ja ülesvõetud rööpaid kasutati teiste kohtade remontimiseks.
1944
Saksa okupatsioonivõimude käsul demonteeriti vasest kontaktliin, mistõttu trammiliiklus seiskus.
1945
7. novembril trammiliiklus taastati.
Nõukogude periood
Võeti kasutusele kolmekohaline vagunite numeratsioon (olemasolevate numbrite ette lisati 1). Kasutusse jäid varem ostetud vagunid, millest osa ehitati ümber.
1949–1956
Kohapeal ehitati mõned trammid Kaliningradist saadud osadest.
Alustati kesklinna suhkruvabrikuga ühendava liini ehitamist, mis sai numbriks 3. Kuna liin ei tasunud end ära, suleti see juba 1953. aastal.
Liepājasse saabus 8 trammi Gotha T57 koos 8 järelvaguniga B57 (mootorvagunid said numbrid 125–132, järelvagunid 15–22).
1959–1960
Liepājasse saabus 13 trammi Gotha T59E koos 3 järelvaguniga B59 (mootorvagunid said numbrid 133–145, järelvagunid 23–25).
1961
Loobuti sarvekujuliste vooluvõtturite kasutamisest. Kontaktvõrk ehitati ümber ja vooluvõtturid vahetati välja ühe päevaga ning juba järgmisel läksid liinile pantograafiga trammid.
1962–1964
Liepājasse saabus 8 trammi Gotha T2-62 koos 7 järelvaguniga B2-62 (mootorvagunid said numbrid 146–153, järelvagunid 26–32).
1972
23. juunil avati Līvas laukumsist mööda Klaipedas ielat kuni keskkalmistuni kulgev liinilõik. Liinid nr 1 ja 2 pikendati uue lõpp-peatuseni. Nii tekkis praegu ainus marsruut "Liepājas Metalurgs"–Centrālkapi. Seoses sellega jäi veeremit liiga väheks ja 6. oktoobril suleti liiklus 4. liinil, mis hõlmas ka kõige esimest, 1899. aastal avatud lõiku.
1976–1979
Liepājasse saabus 15 trammi Tatra T4, mis said numbrid 201–215.
1983–1988
Liepājasse saabus 22 trammi Tatra KT4, mis said numbrid 216–235, 200, 221 (numbrit kasutati kaks korda).
Läti taasiseseisvumise järgsed aastad
thumb|Tramm KT4 nr 234 lõpp-peatuses Centrālkapi pisi| Uus lõpp-peatus Mirdzas Ķempes iela
2000–2005
Osteti kasutatud tramme KT4 (modifikatsioon KT4D) endise Ida-Saksamaa linnadest: kolm Cottbusist (nr 236–238), üks Gerast (nr 239) ja kaheksa Erfurdist (nr 240–247), kokku 12 trammi.
2007
Käivitati SMS-pileti teenus.
2009
3. septembril põles kesklinnas maha tramm KT4 nr 242. Keegi kannatada ei saanud, trammijuht toimetati šokiseisundis haiglasse. Arvatav põhjus oli lühiühendus.
2013
Alates 2007. aastast kavandati liinivõrgu laiendamist lõuna suunas mikrorajoonini Ezerkrasts 2. 2008. aastal kinnitati lahendus, mille kohaselt kulgeb pikendus mööda Tukuma, Ventas ja M. Ķempes ielat. Ehitustöid alustati aastal 2012 ja uus liinilõik avati 29. mail 2013.
Uue lõigu pikkus on 1662 m ja see hargneb olemasoleva liini küljest, kusjuures senine lõpp-peatus säilitati.
Tänapäev
Depoosid on üks, see asub peatuste Stacija ja ''5. vidusskola'' vahel.
Rööbastee seisund on halb. Kuna aga suurem osa teest on muust liiklusest eraldatud, on Liepāja trammi keskmine kiirus Läti suurim – 17,25 km/h.
Kasutusse on jäänud ainult KT4 tüüpi trammid – osad uutena ostetutest (modifikatsioon KT4SU) ja hiljem Saksamaalt kasutatuna ostetud vagunid (modifikatsioon KT4D).
Peatused
Peatused on toodud suunal Brīvības iela– Mirdzas Ķempes iela:
Sündinud 4. veebruaril
''Siin loetletakse 4. veebruaril sündinud tuntud isikuid.
At
AT, At või at võib tähendada:
Lagose osariik
Lagose osariik (inglise Lagos State, joruba Ìpínlẹ̀ Èkó) on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi edelanurgas.
Ta piirneb põhjas ja idas Oguni osariigiga, läänes Benini Vabariigiga ning lõunas Atlandi ookeaniga.
Osariik moodustati 27. mail 1967. Enne seda oli ta Lagose föderaalala.
Elanike arvuks hinnatakse üle 13 miljoni. Ametlikel andmetel oli seisuga 1. jaanuar 2005 elanikke 10 601 160. 1991. aasta Nigeeria rahvaloenduse andmetel oli elanikke 5 685 000. Rahvastiku tihedus on suur (ametlikult 3169 in/km²) ja Lagose osariik on pindalalt (3345 km²) riigi väikseim.
Osariigis asub Lagose linn, mis on üks Aafrika suuremaid (ametlikel andmetel 1. jaanuarist 2005 on elanike arv 8 789 133). Detsembrini 1991 oli Lagos Nigeeria pealinn, seejärel viidi pealinn üle Abujasse. Lagos on siiski riigi äri- ja tööstuskeskus.
Haldus
Lagose osariigi halduskeskus on mandril asuv Ikeja.
ja 20 kohaliku omavalitsuse alaks:
Rahvastik
Algasukad pärinesid jorubate rühmast avoridest (Awori), kuigi teatud määral on esindatud ka teised rühmad (egunid, idžebud).
Lagose osariik on ligi tõmmanud migrante kogu riigist ning nüüd on etniline koosseis kirju. Kuigi enamuses on jorubad, on ka suuri hausade, igbode ja teiste enklaave.
Henri
Henri (tähis H) on induktiivsuse mõõtühik SI-ühikusüsteemis. Ühik on nime saanud ameerika füüsiku Joseph Henry (1797‒1878) järgi.
Üks henri võrdub sellise vooluringi induktiivsusega, milles voolu tugevuse muutus ühe ampri võrra sekundis tekitab läbi tema kontuuri magnetvoo üks veeber. Induktiivpooli induktiivsus on üks henri, kui seda läbiva elektrivoolu tugevuse muutus ühe ampri võrra ühes sekundis indutseerib elektromotoorjõu üks volt: kus Wb ‒ veeber, A ‒ amper, V ‒ volt, s ‒ sekund,  J ‒ džaul, C ‒ kulon, m ‒ meeter, kg ‒ kilogramm  ja Ω ‒ oom.
Ivar Kostabi
Ivar Kostabi (14. aprill 1936 – 2. november 2021 ) oli eesti ajakirjanik.
Kostabi oli aastaid Edasi tegevtoimetaja ja Postimehe poliitikatoimetaja. Hiljem oli ta Riigikogu Toimetiste toimetaja.
Kesk-Hiina
pisi|Kesk-Hiina (roheline) Kesk-Hiina (lihtsustatud hiina kirjas: 华中; traditsioonilises hiina kirjas: 華中; pinyinis: Huázhōng) on geograafiline piirkond kui ka hajusalt määratletud kultuuripiirkond, kuhu kuuluvad Henani, Hubei ja Hunani provintsid. Jiangxi provintsi peetakse mõnikord samuti piirkonna osaks. Kesk-Hiina on ametlikult osa Lõuna-Kesk Hiinast, mida haldab Hiina Rahvavabariik. Seoses plaaniga, mille Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu tegi 2004. aastal, määratletakse ümbritsevad provintsid Shanxi ja Anhui samuti Kesk-Hiina arenguvööndite piirkondadeks.
Riisipere jaama tee
right|thumb|250px|Tee lõpp raudteejaama ees
Riisipere jaama tee (registrinumbriga 11164) on kõrvalmaantee Saue vallas Riisipere alevikus.
Tee pikkus on 0,3 km. Tee saab alguse Riisipere–Nurme tee esimesel kilomeetril ja lõpeb Riisipere raudteejaama juures, kus teeb ümber väikese haljasala tagasipöörde. Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirang 50 km/h. Tee on valgustatud.
Soomekeelne Vikipeedia
thumb|Logo Soomekeelne Vikipeedia (soome keeles Wikipedia, Vapaa tietosanakirja) on Vikipeedia soomekeelne versioon. See loodi 21. veebruaril 2002.
Soomekeelses Vikipeedias on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon (kõrgeim koht on olnud 13.), ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Esimene loodud lehekülg oli Etusivu ('esileht') ja esimene artikkel oli Kaskinen. Kuni 2002. aasta lõpuni loodi väga vähe artikleid. 2003. aasta jaanuaris-veebruaris aga kirjutamine hoogustus ja ühe kuuga tõusis artiklite arv viielt 76-le. 1000. artikkel loodi sama aasta juulis. Detsembris valiti esimesed administraatorid. Selleks ajaks oli kujunenud väike püsiv kirjutajaskond. Viis kasutajat tegid üle saja muudatuse kuus. Artiklite arvult oldi Vikipeediate pingereas 16. positsioonil. 2004. aasta juulis loodi esmakordselt üle tuhande artikli ühe kuu jooksul.
2005. aasta 9. septembril toimus Turus esimene kasutajate kokkusaamine.
Ristna (laev 1957)
Ristna (P422) oli Eesti mereväe Soomes ehitatud R-klassi patrull-laev.
Ristna oli ühtlasi Eesti mereväe esimene laev, mis sai õiguse kanda ühe kohaliku omavalitsuse vappi.
Soome merejõududes
Laev ehitati 1957. aastal Soome mereväele miinitraaleriks ja kandis nime Rihtniemi ning pardatähist 52.
Eesti Mereväes
1999. aastal kinkis Soome Rihtniemi ja ta sõsarlaeva Rymättylä Eesti mereväele, kus nad said vastavalt nimedeks Ristna ja Suurop. Ristna sai pardanumbri P422. Laevad kuulusid Miinilaevadivisjoni ja neid kasutati ajateenijate väljaõppeks.
Ristna oli Eesti mereväe esimene laev, mis sai õiguse kanda ühe kohaliku omavalitsuse vappi aastal 2000.
24.–27. juulini 2003 osales Ristna Kotka merepäevadel. Laeva komandöriks oli sel ajal leitnant Toivo Arumäe.
2005. aastal arvati Ristna koos sõsarlaevaga mereväe nimekirjast välja ja anti üle Eesti Sõjamuuseumile. Relvastus demonteeriti.
Teenistuse pikendamine õppelaevana
Pärast mõne-aastast seismist laev korrastati ning võeti Kaitseliidu Tallinna maleva Meredivisjoni ja mereväekooli koostöös 2010. aastal uuesti kasutusele õppelaevana. Vööritekile paigaldati 2011. aastal uus 23mm õhutõrjekahur.
Laeval said väljasõitude käigus praktikat mitmed mereväe kadetid ja merekaitseliitlased. Juunis 2011 külastas Ristna Narva-Jõesuud, kus kohalikel oli avatud sõjalaeva vastu suur huvi - päeva jooksul käis laeval u 300 külalist. Samal aastal külastati esimese Eesti sõjalaevana Kihnu saart, kus laeva külastas ka Kihnu Virve perega.
Laev amortiseerus ja vajas kulukat remonti. Muuhulgas oli liiga õhukeseks kulunud kere. Seoses mereväe piiratud võimalustega laeva investeerida (laev kuulus endiselt ametlikult sõjamuuseumile), tõstatus 2014. aastal taas Ristna seisma jätmise küsimus. Vahendeid laeva eluea pikendamiseks ega käigus hoidmiseks ei soovinud eraldada ei Kaitsevägi ega ka Kaitseliit, rääkimata Sõjamuuseumist. 27. märtsil 2015 tegigi Ristna viimase ametliku meresõidu ja sildus Lennusadamas, kus toimus lõputseremoonia.
Lõplik maha kandmine
pisi|Ristna Lennusadamas 2015 2015. aasta suvel tegi Eesti Meremuuseum laevaga siiski veel ühe väljasõidu Pranglile. Seejärel jäi Ristna Lennusadamase seisma. Külastajatele Ristnat ei avatud ja sama klassi laev Suurop oli juba eksponaadina kai peal olemas. Sõjamuuseumile kuuluvale laevale oli raske mõistlikku otstarvet leida. 2015. aasta sügisest kuni 2017. aasta sügiseni kasutasid laeva Tallinna merenoorkotkad kooskäimise õppe-baasina.
Amortiseerunud kasutu laev jäi Lennusadamas kai ääres ette ja viidi lõpuks 2018. või 2019. aastal Miinisadamasse. 2021. või 2022. aastal laev lammutati.
left|pisi|Ristna vapp
Laeva vapp
2000. aasta 24. aprillil toimus Hiiumaal Lehtma sadamas pidulik vapi annetamise tseremoonia ning sellele järgnev koostöölepingu allakirjutamine. See andis õiguse Ristnal kanda Kõrgessaare valla vappi ja tutvustada valda erinevates sadamates, mida külastatakse. Seega oli taaselustatud vana sõjalaevadele vapi annetamise tava. Esimese algatuse mereväe suhtes tegid Hiiu maavalitsus ja Kõrgessaare vald soovides, et annetatud vapp oleks õnnetäheks laevale.
‘Abd Allāh II
thumb ‘Abd Allāh II ehk ‘Abdullāh II (‘Abd Allāh II ibn al-Ḩusayn عبد الله الثاني بن الحسين; sündinud 30. jaanuaril 1962 Ammanis) on Jordaania kuningas.
Tema isa oli Jordaania kuningas Ḩusayn. Ema oli Suurbritannia päritolu Antoinette Avril Gardiner, kes pärast pulmi pöördus islamisse ja võttis nimeks Muna al-Ḩusayn. Abielust sündisid neli last, kellest Abd Allāh on vanim. Tal on vend Faisal ning kaksikõed Aisha ja Zein. Isal oli veel kolm naist, aga mitte korraga, vaid ükshaaval. Kaks esimest abielu lõppesid lahutusega, kolmas naise surmaga ja neljas Ḩusayni surmaga. Kõigist neljast abielust sündis lapsi ning Abd Allāh'l on seetõttu 3 poolvenda ja 5 poolõde. Abd Allāh on neist lastest vanim poeg, aga tal on 6 aastat vanem poolõde.
Abd Allāh oli vastavalt Jordaania põhiseadusele sünnist saadik troonipärija. Kuid Jordaania kuningal on õigus mingil määral ise troonipärijat valida ja 1965, kui poliitiline olukord riigis muutus ebastabiilseks, määras isa troonipärijaks oma noorema venna Hassani. Alles vahetult enne oma surma, 25. jaanuaril 1999 muutis isa testamenti, määrates troonipärijaks Hassani asemel Abd Allāh'. Ḩusayn suri 7. veebruaril ja Abd Allāh krooniti 9. juunil 1999.
Abd Allāh käis koolis USA-s Massachusettsi osariigis Deerfieldi akadeemias. 1980 astus ta Suurbritannias Sandhursti sõjaväeakadeemiasse. Ta võeti teenistusse teise leitnandina ja ta oli 13./18. kuningliku husaaride ratsarügemendi rühmajuht. (Selles rügemendis hobuseid ega teisi ratsaloomi ei olnud, olid tankid ja soomukid.) 1982 astus ta Oxfordi ülikooli ja õppis seal aasta aega Lähis-Ida asju. 1987 astus ta USA-s Georgetowni ülikooli, kus õppis välispoliitikat. Seejärel teenis ta Jordaania sõjaväes ja ülendati 1998. aasta mais kindralmajoriks.
Vastavalt isa testamendile määras Abd Allāh 7. veebruaril 1999 oma troonipärijaks oma poolvenna Hamzah'. 28. novembril 2004 tühistas ta selle otsuse, aga ei määranud ka uut troonipärijat. Alles 2. juulil 2009 määras ta sellele kohale oma poja Ḩusayni.
Perekond
‘Abd Allāh II abikaasa on kuninganna Rāniyā ja neil on neli last:
4. strategeem
4. strategeem 36 strategeemist on "oota rahus teise kurnatust".
Chemnitzi kreis
Chemnitzi kreis oli 2008. aastani kreis Saksimaa lääneosas.
Kreisi omavalitsused
pisi|Chemnitzi maakreisi asend Saksimaal Sulgudes on märgitud elanike arv seisuga 31. detsember 2006.
Linnad:
Vallad:
4. strategeem
Põhimõtte selgitus
Eelise annab lahingu aja ja koha valimisvõimalus. Nii tead ette, kus ja millal lahing toimub, vaenlane aga ei tea. Julgusta vaenlast asjatult jõudu raiskama, ise seda säästes. Kui ta on kurnatud ja segaduses, siis sa ründad tarmukalt ja sihiteadlikult.
Sinu väed on lahinguks hästi valmis, sellal kui vaenlane tormab sinuga võitlema. See annab sinu vägedele tulevases lahingus tohutu eelise, sest sa saad selle aega ja kohta valida.
Näited
Aastal 342 eKr korraldas Sun Bin vaenlase ülekaalu ees näilise taganemise. Seejuures jättis ta maha algul 100 000, seejärel 50 000 ja lõpuks ainult 30 000 lõkkeaset. Jälitajad uskusid nüüd, et palju sõdureid on deserteerunud, ning alustasid kergelt relvastatud väega jälitamist. Sun Bin ootas varitsuses ja tal õnnestus vaenlase vägi hävitada.
Echternach
thumb|Echternachi basiilika
Echternach (luksemburgi keeles Iechternach) on linn Luksemburgi idaosas Grevenmacheri ringkonnas Echternachi kantonis. Echternach asub Saksamaa piiri ääres.
Dominanthelistik
Dominanthelistik on helirea viiendalt astmelt (dominandist) üles ehitatud helistik.
Näiteks C-duuri dominanthelistik on G-duur.
Sonaadivormis on kõrvalteema tavaliselt dominanthelistikus.
Lennuk (miiniristleja)
Lennuk oli Venemaa keisririigis ehitatud Izjaslav-klassi hävitaja (miiniristleja) algse nimega Avtroil (vene keeles Эскадренный миноносец "Автроил"), mis teenis hiljem Nõukogude Venemaa mereväe Balti laevastikus, Eesti merejõududes ja Peruu mereväes. Seda peetakse läbi aegade tugevaima lahinguvõimega Eesti sõjalaevaks.
Vene keiserlikus mereväes
pisi|Avtroil Tallinna reidil 1917. a Avtroil ehitati Tallinnas Bekkeri laevatehases aastail 1915–1917.
1917. aasta septembris-oktoobris osales Moonsundi operatsioonis, mille käigus sai kolm 88 mm mürsu tabamust.
Vene SFNV mereväes
Laev läks nõukogude võimu poole üle 25. oktoobril 1917.
1918. aastal asus Helsingisse ja sama aasta kevadel osales Jääretkes ning jõudis Kroonlinna. 1918. aasta novembris määrati lahingukõlbliku laevana Balti Laevastiku tegevsalga koosseisu. Novembris-detsembris veeskas miinitõkkeid Kroonlinna lähistel.
1918. aasta 24. detsembril määrati Avtroil eriotstarbelisse laevade gruppi ja saadeti 26. detsembril Tallinna alla luurele, et otsida miiniristlejat Spartak, mis oli sinna suundunud eelmisel päeval. 27. detsembril jõudis Tallinna madala rajooni Naissaarest kirdes. Tallinnast sõitsid Avtroilile ootamatult vastu Inglise 2 kergeristlejat ja 4 hävitajat. Avtroli püüdis nende eest põgeneda, kuid Mohni saare joonel jõudsid Inglise laevad talle järele. Avtroil langes kiiremate jälitajate kätte vangi, kusjuures ei tulistanud enesekaitseks ainsatki lasku. Laev viidi seejärel Tallinna ja anti üle Eesti Merejõududele.
Eesti merejõududes
pisi|Lennuk Eesti merejõududes jaanuaris 1919. Tekil tumedas vormiriietuses leitnant Georg Veigelin Eesti merejõududes oli laev alates 2. jaanuarist 1919, kus sai nimeks Lennuk. Nime sai laev Friedrich Reinhold Kreutzwaldi eepose peategelase Kalevipoja laeva järgi.
Vabadussõja ajal kasutati laeva nii maavägede lahingute toetamisel, luureülesannetel kui ka meremiiniväljade paigaldamisel. Oli sageli admiral Johan Pitka lipulaev ja staabilaev.
1919. aastal osales Lennuk dessantides Soome lahel:
Halli Hobuse patareist lastud 120 mm mürsk langes 14. oktoobril 1919 Lennuki ahtrile nii lähedale, et põrutas mageveetankid lekkima. Teistel andmetel lükkas admiral Johan Pitka ootamatult sillal masinatelegraafi täiskäigule ja kiirendusest sügavamale vette vajunud ahter puutus vastu madalat merepõhja. See oli Lennukile kõige ohtlikum hetk Vabadussõjas.
Landesveeri sõjas toetas Lennuk suurtükitulega maavägede edasitungi, võitles Daugava jõel Magnusholmi ja teiste Riiat kaitsvate rannapatareidega 1. juulil 1919. Kaitses koos Vambolaga Lembitu sisenemist Daugava jõkke 2. juulil 1919.
Müümine Peruule
Miiniristlejate ülalpidamine ja töökorras hoidmine osutus rahuajal Eesti riigile üsna kulukaks. Lisaks kippusid Esimese maailmasõja eelõhtul projekteeritud laevad võrreldes sõjatehnika arenguga tasapisi moraalselt vananema. Lennuk müüdigi koos sama tüüpi Vambolaga 1933. aastal Peruule ja sai uueks nimeks Almirante Guise (Martín Guise auks).
Müügitehingu kohta kirjutas Peruu ajaleht La Cronica:
10. novembril 1934 olevat Tallinnas (endine Reval) kindral-prokuröri algatusel kokku tulnud poliitikamehi, kõrgemaid kaitseväelasi ja mereväe juhte, eesotsas vabariigi valitsusega, kokku 500 inimest, et arutada sõjalaevade "Lennu" (!) ja "Kuambula" (!) müügilugu. Raha järele olevat haaranud kindralid, admiralid, ministrid ja vaheltkauplejad, eriti Augusto Kerem (!) ja Towlingen Torwand (!). Eesti rahvas pidanud laevade müüki isamaa äraandmiseks, mispärast nõutavat süüdlastele surmanuhtlust, mis saavat arvatavasti teostatud. Tõenäoliselt oleks tarvitusele tulnud presidendi antud dekreedi alusel määratav surmanuhtlus, millist moodust mujal maailmas ei tunta. Ajalehes avaldati kaastunnet Eestile, kuna siin polevat valitsusel valida küllaldaselt ausaid mehi riigi juhtideks.
Tegelikult toimus laevade müügiga seotud kohtuprotsess tavalises korras. Kohtualused Juhan Tõrvand ja August Kerem mõisteti õigeks.
Peruu mereväes
Almirante Guise teenis Peruus veel kuni 1947. aastani.
Almirante Guise on kujutatud Peruu 1984. aasta 250-solisel postmargil.
Laeva kirjeldus
Izjaslav-klassi laevu peeti väga õnnestunuks. Lennukil oli viis 102 mm / L60 kahurit, mille laskekaugus oli 13 km. Laevale paigaldati pärast ehitamist õhutõrjeks algul 63 mm kahur, seejärel 75 mm Lenderi mudeli kahur. Teki keskosas asusid kolm 3-torulist torpeedoaparaati.
MIPS
MIPS on mitmetähenduslik lühend.
Luftwaffe
Luftwaffe on Saksamaa Bundeswehri lennuväe nimetus.
Saksa keisririik
left|120x120px Luftwaffe eelkäija oli keiserlik lennuvägi, mis moodustati 1910. aastal nimega Die Fliegertruppen des deutschen Kaiserreiches. Nimetus Luftstreitkräfte tuli kasutusele 1916. aasta lõpus, kui võeti kasutusele sõjalennukid.
Pärast Saksa keisririigi kaotust esimeses maailmasõjas pidi Saksamaa oma lennuväe 8. mail 1920 laiali saatma, sest Versailles' rahuleping keelas Saksamaal lennuväe omamist.
Saksamaa Liitvabariik
1956. aastal moodustati Bundeswehri lennuvägi. 13. jaanuaril 2004 teatas Saksamaa kaitseminister Peter Struck õhusõidukite arvu vähendamisest Luftwaffes 426-lt 2004. aasta alguses 265-ni 2015. aastal.
Nimetus teistes riikides
Šveitsi lennuväe nimi on Schweizer Luftwaffe ehk Šveitsi Luftwaffe. Saksa DV lennuväe nimi oli Die Luftstreitkräfte der Nationalen Volksarmee ja Austria lennuväe nimi on Österreichische Luftstreitkräfte.
Harju
Harju on mitme koha nimi:
Roman Matsov
Elukäik
Roman Matsov lõpetas Tallinna Konservatooriumi aastal 1940 klaveri ja viiuli erialal ja täiendas Berliinis ja Leningradi konservatooriumis dirigeerimisoskusi. Ta võitis 1946. aastal NSV Liidu noorte dirigentide konkursil Leningradis II preemia.
Aastail 1938–1940 oli Matsov Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestri viiuldaja.
Aastast 1947 kuni elu lõpuni oli Roman Matsov Tallinna Riikliku Konservatooriumi (hiljem Eesti Muusikaakadeemia) õppejõud (aastast 1977 professor) orkestri dirigeerimise ja kammeransambli erialadel. Tema õpilasi: Peeter Lilje, Tõnu Kaljuste jpt.
Aastail 1950–1963 oli Matsov Eesti Raadio sümfooniaorkestri (ERSO) peadirigent.
Muusikalised saavutused ja pärand
Matsov on tutvustanud eesti muusikat nii Eestis, NSV Liidus kui välismaal (Rumeenias, Saksamaal jm).
Hoolimata sovetliku repertuaaripoliitika Lääne-vastastest suunistest, õnnestus tal tuua publikuni mitmete klassikute, nagu Johann Sebastian Bachi, Georg Friedrich Händeli, Wolfgang Amadeus Mozarti, Ludwig van Beethoveni ja Franz Schuberti, vokaalsümfoonilisi suurteoseid. Ka paljud Igor Stravinski, Arnold Schönbergi, Anton Weberni, Carl Orffi ja teiste 20. sajandi heliloojate teosed kõlasid siinpool esmakordselt just tema käe all.
Koostöö Šostakovitšiga
Tihe läbikäimine vene helilooja Dmitri Šostakovitšiga võimaldas sageli tolle teoste teist või kolmandat ettekandmist Tallinnas. Matsovist sai Šostakovitši pärandi varjaja ning hoidja. Kui Šostakovitš Stalini tahtel sattus ideoloogilisse ebasoosingusse, püüti tema loomepärandit säilitada niiviisi, et pärast teoste esiettekandeid Moskvas või Leningradis salvestas Matsov need Eestis ka siinse orkestriga. Šostakovitš arvestas oma tööde "kalevi alla" panemise võimalusega, misjärel jääks neist alles vähemalt koopia Tallinnas.
Matsovi arhiiv
Arhiivi valdaja on Roman Matsovi Moskvas elav poeg Mark Matsov (sündinud 1943), kes on ajakirjanik ja stsenarist.
Teedla
Teedla on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Peeter Lilje
Peeter Lilje sündis 13. oktoobril 1950 Valgas. Õppis sünnilinnas viiulimängu, õpinguid jätkas kooridirigeerimise erialal Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Arvo Ratassepa ning samas ka Roman Matsovi orkestridirigeerimisklassis. Õpinguaastail teenis elatist pianistina mitmetes džässansamblites.
1980. aastal lõpetas ta Leningradi Riiklikus Konservatooriumi Arvids ja Mariss Jansonsi dirigeerimisklassis ning stažeeris S. Kirovi nimelises Leningradi Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris (praegune Peterburi Maria teater) Juri Temirkanovi juures, juhatades seal ka etendusi.
1973. aastal asus Lilje tööle Estonia teatris koormeistri, seejärel Neeme Järvi assistendina ja töötas aastast 1975 kuni surmani 1993 dirigendina. Tema repertuaari kuulus ligi 30 ooperit, sh Stravinski "Mavra" ja "Elupõletaja tähelend", Šostakovitši "Katarina Izmailova", Prokofjevi "Kihlus kloostris", Britteni "Albert Herring", Tubina "Barbara von Tisenhusen", Tambergi "Cyrano de Bergerac" ja "Lend" ning mitmed Verdi, Puccini, Mozarti jt ooperid.
2. november
2. november on Gregoriuse kalendri 306. (liigaastal 307.) päev. Juliuse kalendri järgi 20. oktoober (1901–2099).
Peeter Lilje
1976. aastal algas koostöö Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga, mille peadirigent ta oli aastail 1980–1990. Peeter Lilje juhatusel on ERSO andnud üle 400 kontserdi, säilinud on hulgaliselt salvestisi ERR-i arhiivis ning ilmunud mitmeid heliplaate. 1980. aastatel avardus oluliselt ERSO külalisesinemiste geograafia, käidi nädalatepikkustel turneedel kogu Nõukogude Liidus. Iga-aastased kontserdid Leningradi Filharmoonia Suures saalis jätkusid aastani 1986, olulisel kohal olid ka esinemised, lindistused ja heliplaadistused Moskvas. Paljude NSV Liidu orkestrite hulgas olid tal kõige tihedamad sidemed Leningradi (hiljem Peterburi) Filharmoonia Akadeemilise Sümfooniarkestriga, mida ta korduvalt juhatas ning tegi kaasa ka mitmed ulatuslikud kontserditurneed, sh Jevgeni Mravinski kõrval 1982. aastal Austrias, Saksamaal, Šveitsis, Prantsusmaal ja Hispaanias ning 1993. aastal Mariss Jansonsi kõrval Suurbritannias ja Prantsusmaal.
Peeter Lilje repertuaaris oli üle 30 vokaalsümfoonilise suurvormi, millest kriitikud hindasid kõrgeimalt Brahmsi "Saksa reekviemi", Verdi "Reekviemi", Orffi "Carmina burana", Berliozi "Romeo ja Julia" ettekandeid. Lilje dirigeerimisel kõlas 1989. aastal ka Rudolf Tobiase oratooriumi "Joonase lähetamine" esiettekanne Eestis. Aastail 1990–1993 oli ta Oulu Linnaorkestri peadirigent.
Isiklikku
Ta oli abielus muusikateadlase ja -pedagoogi Maia Liljega. Tema vend on kitarrist ja muusikapedagoog Riho Lilje.
Kassisaba
Kassisaba (Veronica spicata või Pseudolysimachion spicatum) on taimeliik mailaseliste sugukonnast, võrdlemisi liigirohkest mailase (Veronica) perekonnast.
Kassisaba kasvab kuivadel valgusrikastel niitudel. Eestis võrdlemisi sage.
Informaatika
Informaatika ehk arvutiteadus (ka arvutiasjandus; inglise computer science, saksa Informatik, prantsuse informatique) on info struktuuri, hankimist, töötlemist ja esitamist käsitlev teaduse ning tehnika haru. Informaatikat seostatakse tänapäeval eeskätt arvutitega.
Definitsioon
Eestikeelsetes teatmeteostes on informaatikat defineeritud nii:
Nimi
Eesti keeles on informaatika kohta käibel peamiselt nimetus, mille eeskuju on võetud saksa ja prantsuse keelest. Inglise keele eeskujul moodustatud "arvutiteadus" on vähem kasutatav ning mõnikord mõistetakse selle all informaatika haru teoreetilist informaatikat.
Sõnad Informatik ja informatique on moodustatud sõnast Information või information (informatsioon) sõnade Mathematik ja mathématique ('matemaatika') eeskujul. Sõna võeti saksa ja prantsuse keeles kasutusele 1960ndatel.
2016. aasta suveolümpiamängud
pisi 2016. aasta suveolümpiamängud (portugali Jogos Olímpicos de Verão de 2016) ehk XXXI olümpiaadi suveolümpiamängud olid 5.–21. augustini 2016 Brasiilias Rio de Janeiros peetud suveolümpiamängud. Need olid esimesed Lõuna-Ameerikas toimunud olümpiamängud, esimesed olümpiamängud portugalikeelses riigis ja esimesed suveolümpiamängud, mis peeti täielikult talvisel ajal.
Informaatika
Nimi
Inglise keeles (USA-s) ei ole sõna informatics laia kasutamist leidnud. Selle asemel kasutatakse otseselt arvutitele viitavat terminit computer science. Et vältida paljude informaatikute meelest liiga tihedat sidumist arvutitega, kasutatakse ka väljendit computing science ('arvutusteadus').
Euroopa arvutiteaduse, informaatika, arvutitehnika jne instituute, teaduskondi ja uurimisasutusi koondab erialane selts Informatics Europe. . See organisatsioon annab välja ka Euroopa riikide akadeemiliste üksuste, kraadide nimetuste ja statistika ülevaateid
Informaatika harud
Informaatika põhiharud on teoreetiline informaatika ehk arvutiteadus kitsamas mõttes, praktiline informaatika ja tehniline informaatika ehk arvutitehnika. Kõrvalvaldkondade seas on interdistsiplinaarsed teadusharud informaatika didaktika, tehisintellekt ja sotsiaalinformaatika.
Rakendusinformaatika hõlmab informaatika rakendusi igapäevaelus ja teistel erialadel, näiteks majandusinformaatika, geoinformaatika, meditsiiniinfomaatika.
2016. aasta suveolümpiamängud
Võistluste eelarve oli 11,6 miljardit dollarit.
Suveolümpiamängudel osales üle 11 000 sportlase 205 riigist, lisaks osales ühtse võistkonnana pagulaskoondis. Esimest korda osalesid suveolümpiamängudel Kosovo ja Lõuna-Sudaan.
2016. aasta suveolümpiamängudel oli kavas 306 võistlust 28 spordialal. Uuesti oli olümpiakavasse võetud ragbi (viimati oli see kavas 1924. aastal) ja golf (viimati oli see kavas 1904. aastal).
2016. aasta suveolümpiamängude deviis oli "Ela kirega" (Viva sua paixão).
2016. aasta suveolümpiamängude maskott oli Vinicius, kes on inspireeritud Brasiilia metsiku looduse loomadest ning kelles on kassi, ahi ja linnu elemente.
Olümpialinna valimine
pisi|Rio olümpiamängude korralduskomitee liikmed 2009. aasta 15. juunil 2016. aasta suveolümpiamängude algse logoga 2016. aasta suveolümpiamängude korraldamisõigust taotles seitse linna: Tōkyō (Jaapan), Rio de Janeiro (Brasiilia), Praha (Tšehhi), Chicago (USA), Madrid (Hispaania), Doha (Katar) ja Bakuu (Aserbaidžaan). Viimasesse vooru jõudsid neist Tōkyō, Rio de Janeiro, Chicago ja Madrid.
2. oktoobril 2009 Kopenhaagenis toimunud ROK-i 121. istungil valiti olümpiamängude korraldajaks Rio de Janeiro.
Alfred Röding
Alfred Röding (31. august 1916 Tallinn – 3. aprill 1996 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1931–1944 Tallinna Spordis, kus tema treenerid oli vanem vend Voldemar, Karl Mänd ja Konstantin Gern ning aastatel 1944–1950 Tallinna Spartakis.
2016. aasta suveolümpiamängud
Võistluskohad
pisi|400px|Võistluspaigad Kavandatud on neli võistluspaikade kobarat, mida kasutatakse ka XV paraolümpiamängudel: Enamik võistluspaikadest on valmis ehitatud 2007. aasta Pan-Ameerika mängudeks.
Avatseremoonia
pisi|Pilt 2016. aasta suveolümpiamängude avatseremooniast 2016. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia toimus 5. augustil Maracanã staadionil. See oli esimene kord pärast 1900. aastat, mil suveolümpiamängude avatseremoonia ei toimunud kergejõustikustaadionil.
Olümpiadelegatsioonide paraadil kandis Eesti lippu purjetaja Karl-Martin Rammo.
Alfred Röding
Röding oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1946–1948). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kaks korda II koha (1945 ja 1949).
2016. aasta suveolümpiamängud
Avatseremoonia
Olümpiatule süütas staadionil maratonijooksja Vanderlei Cordeiro de Lima.
Alfred Röding
Röding sai NSV Liidu meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kaks korda V koha (1946 ja 1947). Ta sai Spartaki üleliidulistel meistrivõistlustel esikoha (1948).
2016. aasta suveolümpiamängud
Avatseremoonia
Olümpiamängud avas Brasiilia ajutine president Michel Temer.
Alfred Röding
Röding tegutses hiljem ka poksikohtunikuna.
2016. aasta suveolümpiamängud
Avatseremoonia
Olümpiavande andis sportlaste nimel Brasiilia purjetaja Robert Scheidt, kohtunike nimel Martinho Nobre ja treenerite nimel Adriana Santos.
Olümpiamängude avatseremoonial käisid käimasolevate poliitiliste ja muude olümpiamänge mõjutavate probleemide tõttu vaid vähesed riigipead.
Alfred Röding
Isiklikku
Alfred Rödingu vend oli poksija Voldemar Röding.
2016. aasta suveolümpiamängud
Spordialad ja ajakava
Värvilegend ajakava juurde: Viimane rida: finaalide arv üksikutel spordialadel
Osalevad riigid
Suurim võistkond oli Ameerika Ühendriikidel (554 sportlast). Väikseim võistkond oli Tuvalul (1 sportlane). Esimest korda võistlesid suveolümpiamängudel ühtse võistkonnana Kosovo ja Lõuna-Sudaan.
Lisaks 205 ROK-i liikmesriigile osalesid olümpiamängudel olümpialipu all pagulaskoondis (10 sportlast), kuhu kuulusid eri riikide pagulassportlased, ja sõltumatud sportlased, kuhu kuulusid Kuveidi sportlased, sest ROK peatas Kuveidi Olümpiakomitee tegevuse.
2016. aasta suveolümpiamängudel osalenud riigid koos sportlaste arvuga:
Medalitabel
Korraldajariik (Brasiilia)
Allikas:
Maskott
pisi|Vinicius Olümpiapargis 2016. aasta suveolümpiamängude maskott on Vinicius, kes on saanud nime Brasiilia luuletaja ja helilooja Vinicius de Moraese järgi. Vinicius on segu paljudest Brasiilias elavatest loomadest.
Viniciuse kaaslaseks on paraolümpiamängude maskott Tom, kes sai nime teise Brasiilia muusiku, Antônio Carlos Jobim järgi.
A-film
See termin pärineb 1930.–1950. aastatest, mil USA kinodes oli tavaks näidata järjest kahte filmi, millest esimene oli A-film ja teine väikese eelarvega uuenduslik B-film.
Ingliskeelne Vikipeedia
thumb|upright=0.5|Logo Ingliskeelne Vikipeedia (inglise keeles English Wikipedia) on suurim Vikipeedia keeleversioon. See on asutatud 15. jaanuaril 2001 ning seda kuupäeva võib lugeda ka Vikipeedia alguseks.
Seal on artiklit ja  lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
5 miljonit artiklit täitus ingliskeelses Vikipeedias 1. novembril 2015. 23. jaanuaril 2020 ületas ingliskeelse Vikipeedia artiklite arv 6 miljoni piiri.
2012. aasta mai seisuga oli seal üle 3,9 miljoni artikli ning enam kui 16 miljonit registreeritud kasutajat.
Villem Lüüs
Lüüs lõpetas aastal 1989 Tallinna 1. Keskkooli. Ta õppis Tartu Ülikoolis füüsikat, kuid ei lõpetanud õpinguid.
Lüüs tuli 2000. aastal Eesti meistriks rahvusvahelises kabes. Aastal 2000 saavutas ta ka kabeolümpial Eesti võistkonna koosseisus koos Urmo Ilvese ja Kaido Leesmanniga 6. koha.
2010. aastal sai ta FMJD arbiitri nimetuse ja 2018. aastal rahvusvahelise kategooria kohtunikuks.
Lüüs oli "Eesti spordi aastaraamatu" kaasautor ning ta toimetas Eesti Spordilehes kabenurka, avaldas artikleid Läti, Venemaa, Hollandi ja Ukraina kabeajakirjades. Koostas partiikogumikke. Ta oli Eesti Spordiajaloo Seltsi liige.
Lüüs oli 1998–2003 Tallinna Malekooli ja Paul Kerese Malekeskuse treener ja instruktor ning 2003–2011 Pirita Spordikeskuse instruktor.
Isiklikku
Ta ema on sisearhitekt Karin Lüüs, vanaema oli graafik Ella Lüüs, vanaisa oli jurist ja Eesti NSV sotsiaalminister Lembit Lüüs.
Tatjana Nikolajeva
pisi|Tatjana Nikolajeva (2014) Tatjana Mihhailovna Nikolajeva (Татьяна Михайловна Николаева; 19. september 1933 Leningrad – 21. oktoober 2015 Moskva) oli vene keeleteadlane ja semiootik.
Ta lõpetas 1957. aastal Moskva Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse alal. Alates 1989. aastast juhatas ta Slavistika Instituudis võrdleva keeleteaduse osakonda, mille uurimisrühm on vene lingvistikas olnud pikka aega üks mõjukamaid (selles osakonnas töötasid näiteks Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov ja Vladimir Toporov). Alates 2002. aastast oli ta ajakirja Voprossõ Jazõkoznanija peatoimetaja.
Ta osales Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolides Eestis.
Jämtlandi hertsog
pisi|Rootsi kroonprintsi ja Jämtlandi hertsogi Carl Gustafi suur vapp. Jämtlandi hertsog (rootsi hertig av Jämtland) on Rootsi aadlitiitel, mida 1946–1973 kandis Rootsi prints Garl Gustaf (praegune kuningas Carl XVI Gustaf).
Ahti (laev)
EML Ahti A431 on Eesti Mereväe endine Maagen-klassi valvelaev, mida kasutati abilaevana.
Ajalugu
Laev teenis Taani kuninglikus mereväes Mallemukkeni nime all kuni 1991. aastani, mil konserveeriti.
Mallemukken otsustati kinkida taasiseseisvunud Eestile. 16. märtsil 1994 alustati laeva dekonserveerimisega ja 24. märtsil algas eestlaste ja taanlaste meeskonna koostöös Frederikshavnist ülesõit Tallinna, kuhu jõuti 28. märtsil. Üleandmisel Tallinnas 29. märtsil 1994 osalesid mõlema riigi kaitseministrid ja Üksik-Vahipataljoni aukompanii. See oli üks esimene Eesti sõjalaev. See oli ka Taani Mereväe esimene laev, mis anti üle teisele riigile. Esialgu pandi nimeks Kaupo, aga peagi nime muudeti Ahtiks. Vööritekile paigaldati peagi automaatkahur 2M-3.
1999. aasta mais tekkis hooletust kütuse ümberpumpamisest Ahtile Miinisadamas kütusereostus, mis keskkonnale siiski erilist ohtu ei kujutanud, sest kütust voolas Ahtilt merre väike kogus.
2000-ndate keskpaigaks oli Ahti Mereväe teenistusest välja arvatud, kuid hiljem võeti taas teenistusse. 2009. aastaks oli Ahti lõplikult teenistusest välja arvatud ja seejärel erakätes.
Kirepi
Kirepi on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
@
pisi|@-märk @ (kommertsmärk, ätt, kommerts-a, kommerts-A, at, ätt-märk, kassisaba, kapsas) on kirjamärk, mida tänapäeval kasutatakse peamiselt e-posti aadressis kasutajanime ja domeeninime eraldamiseks.
Ajalugu
Sümboli päritolu on ebaselge, selle tekke kohta on mitu teooriat.
Tegu võib olla keskaegse käsikirjalise ligatuuriga tähtedest a ja d, mis moodustavad ladina keeles eessõna ad.
Märki @ olevat seda kasutatud 16. sajandi Itaalias ühe õõnesmõõdu (tollaste standardmõõtmetega terrakotaamfora) tähisena. pisi|@-märgi võimalik teke Märk @ võis tekkida ka prantsuse sõnast à, mida hakati niimoodi kirjutama, kui selle tähendus oli selline nagu fraasis "2 kommi à 2 senti". Tüpograafias on see märk teada Inglismaal 19. sajandil. Seda nimetati commercial a. 1880. aastatel hakati seda kasutama ka Inglismaa kirjutusmasinatel.
Märgi @ tõid Pürenee poolsaarele maurid ühe mahumõõdu tähisena. Seda on näha vanadel veini- ja oliiviõlianumatel. Hispaania, portugali ning hiljem ka prantsuse kaupmehed, kes kauplesid härgade ja veiniga, kasutasid mahumõõtu arroba, mis vastas umbes 15 liitrile. Sõna tuleb araabiakeelsest sõnast الربع (ar-rubʿ), mis tähendab 'veerand', ning @ oli selle tähis. Hispaania, portugali, katalaani, oksitaani, galeegi, aragoni ja mõnes teises keeles ongi @-märgi kohta kasutusel see sõna või mõni selle teisend.
Saksa-Rooma riigi kõrgeima kohtu (Reichskammergericht) aktides kasutati märki @ tähenduses 'vastu' (contra), näiteks "Maier @ Müller".
Sisestamine
Eestikeelsel arvutiklaviatuuril asub märk tavaliselt ülemise numbrite rea vasakpoolses osas ning märgi sisestamiseks tuleb vajutada korraga Ctrl- ja Alt-klahvile (või -klahvile) ja -märgile (sama tulemuse annab parempoolselt numbriklahvistikult "064" tippimine, samal ajal Alt-klahvi all hoides).
Dakar
Dakar on Senegali pealinn ja riigi suurim linn, Dakari piirkonna halduskeskus. Dakar on Senegali haldus-, äri- ja kommunikatsioonikeskus. Asub Roheneeme poolsaarel ja on Aafrika mandriosa läänepoolseim linn.
Dakar on rajatud 1857. aastal prantslaste ehitatud kindluse juurde.
Dakari Cheikh Anta Diopi Ülikool on asutatud 1957. aastal.
Dakar on Pariisi-Dakari ralli lõpp-punkt.
Aprillis 2010 avati Dakaris Aafrika taassünni monument.
pisi|tühi|Dakari vaade
Sõpruslinnad
Dakari sõpruslinnad on järgmised:
Linus Omark
Linus Karl Heimer Omark (sündinud 5. veebruaril 1987 Övertorneås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Luleå. Luleå meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2005–06. Hooajal 2009–10 mängis ta KHL-is Moskva Dinamo ridades.
2007. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft'is 97. valikuna. Oilersi meeskonnaga liitus ta hooajal 2010–11. Hooajal 2012–13 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Ta oli sel hooajal 69 (17+52) punktiga liiga resultatiivseim mängija. Seejärel naasis Omark Põhja-Ameerikasse. 2013. aasta detsembris siirdus ta Buffalo Sabresi. Hooaja lõpus naasis ta Luleå HF-i.
Hooajal 2014–15 mängis Omark KHL-is Jokerite ridades. 2015. aastal liitus ta Ufa Salavat Julajeviga, kus mängis kokku viis hooaega. Aastatel 2016, 2018 ja 2020 osales Omark KHL-i tähtede mängul.
2020. aasta märtsis naasis Omark Šveitsi kõrgliigasse, liitudes Genève-Servette'iga, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. 2021. aasta juulis naasis ta Luleåsse. Pärast ühte hooaega Luleås sõlmis ta pärast seda lepingu taas Genève-Servette'iga.
2017. aastal tuli Omark Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kaks pronksmedalit. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Marko Dmitrović
pisi|Marko Dmitrović (2017) Marko Dmitrović (sündinud 24. jaanuaril 1992 Suboticas) on Serbia jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Eibar ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Belgradi Crvena zvezdas, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüteerida ei õnnestunud. 2013. aastal liitus ta Ungari kõrgliiga klubiga Újpest FC. Hooajal 2014–15 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Charlton Athletic. 2015. aastal suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse AD Alcorcón. 2017. aasta juunis sõlmis Dmitrović nelja-aastase lepingu Eibariga.
Debüüdi Serbia jalgpallikoondises tegi Dmitrović 14. novembril 2017 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Magnus Wilhelm von Nieroth
Magnus Wilhelm von Nieroth (vene: Магнус-Вильгельм фон Нирот; maetud 12. veebruar 1770) oli baltisaksa päritolu Eestimaa maanõunik ja Eestimaa rüütelkonna peamees aastatel 1744–1747.
Magnus Wilhelm von Nieroth sündis Kaarli, Nurme ja Kodila mõisniku Adam Reinhold von Nierothi ja Maastrichtis sündinud Katharina Fonki pojana.
Talle kuulus Kaarli mõis Virumaal, mis oli päritud vanavanaisalt Karl von Hastferilt (surnud 1665), kes oli aastatel 1653–1659 samuti Eestimaa rüütelkonna peamees. Karl von Hastfer oli vanema venna Heinrichiga (surnud umbes 1663) jaganud Sommerhusen-i mõisa 1642. aastal Kaarli (Alt-Sommerhusen) ja Sõmeru (Neu-Sommerhusen) mõisaks. Viimane jäi 18. sajandi lõpuni Hastferite suguvõsa kätte.
Gotlandi hertsog
pisi|Praeguse Gotlandi hertsoginna Leonore vapp Gotlandi hertsog (rootsi hertig av Gotland) on Rootsi aadlitiitel, mida 1859–1888 kandis Rootsi prints Oscar.
Ülo Sooster
Ülo Ilmar Sooster (17. oktoober 1924 Ühtri, Hiiumaa – 25. oktoober 1970 Moskva) oli eesti modernistlik kunstnik.
Elulugu
Ülo Sooster sündis Hiiumaal Ühtri külas Pendi talus. Ühtri algkooli (1936) ja Kärdla reaalkooli (1936–1939) lõpetamise järel õppis Sooster aastail 1939–1940 Tallinna Prantsuse Lütseumis. 1943. aastal astus ta Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kuid juba aasta pärast võeti ta Saksa armeesse. Aastail 1944–1949 jätkusid ta kunstiõpingud juba Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis.
Sõjajärgse Tartu kunstnike seltskonnas oli Sooster vaieldamatult üks andekamaid. Koos kunstnike Henn Roode, Esther Roode, Heldur Viirese ja Valdur Ohakaga mõeldi muutunud oludes võimaluse üle Nõukogude Liidust põgeneda. Riigivastaste plaanide ja mõtete eest saadeti Sooster koos mitme kaaslasega kuueks aastaks Karaganda vangilaagrisse.