cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Baieri
Ludwig püüdis algatada mõnd väikest reformi, kuid sellest ei piisanud protestitormi vaigistamiseks. 16. märtsil 1848 loobus Ludwig I oma vanema poja Maximilian II kasuks troonist. Ludwig kurtis, et "ma ei suutnud enam kauem valitseda ja ma ei taha oma võimust loobuda. Et mitte olla ori, hakkasin ma isandaks". Ludwig oli ainus Saksa vürst, kes sunniti 1848. aasta revolutsioonides troonist loobuma. Kuigi mõned populaarsed reformid viidi ellu, säilitas valitsus täieliku kontrolli.
Suur-Poola
Kuigi tehniliselt ei olnud Suur-Poola Saksa riik, oli laias laastus vastav Poseni suurhertsogkonna territoorium Esimesest ja Teisest Poola jagamisest saati 18. sajandi lõpul Preisi kontrolli all. Suur-Poola ülestõus aastal 1848, tuntud ka kui Poznańi (saksa: Poseni) ülestõus, oli Poola vägede edutu sõjaväeline ülestõus Ludwik Mierosławski juhtimisel Preisi vägede vastu. See algas 20. märtsil 1848 ja selle tulemuseks oli Suur-Poola piirkonna annekteerimine Preisimaa poolt kui Poseni provints.
Frankfurdi rahvuskogu
pisi|Rahvuskogu koosolek Pauluse kirikus
Heidelbergis Badenis (Edela-Saksamaal) hakkas rühm Saksa liberaale tegema 6. märtsil 1848 plaane Saksa rahvuskogu valimisteks. See prooviparlament kogunes 31. märtsil Frankfurdis Pauluse kirikus. Selle liikmed kutsusid üles terve Saksamaa rahvuskogu vabadeks valimisteks – ja Saksa riigid nõustusid.
Lõpuks, 18. mail 1848 avas rahvuskogu Pauluse kirikus istungi. Esimese vabalt valitud Saksa parlamendi 586 delegaadist olid nii paljud professorid (94), õpetajad (30) või ülikooliharidusega (233), et seda kutsuti "professorite parlamendiks" ("Professorenparlament").
Vähe oli praktilisi poliitikuid. Ligi 400 delegaati võis tuvastada poliitiliste fraktsioonide mõistes – said nime tavaliselt kohtumispaiga järgi:
pisi|[[Johann von Österreich|Ertshertsog Johanni avaldus Saksa rahvale pärast riigihalduriks nimetamist]]
Liberaalse poliitiku Heinrich von Gagerni eesistumisel alustas rahvuskogu ambitsioonikat plaani luua moodne põhiseadus ühendatud Saksamaa aluseks.
Algusest peale olid peamised probleemid regionalism, toetus kohalikele asjadele ülesaksamaaliste asjade ees ja Austria-Preisi konfliktid. Ertshertsog Johann valiti ajutiseks riigipeaks ("Reichsverweser"). See oli püüe luua ajutine täidesaatev võim, kuid see ei jõudnud väga kaugele, kuna enamik riike ei hakanud uut valitsust täielikult tunnistama. Rahvuskogu kaotas Saksa avalikkuse silmis mainet, kui Preisimaa viis Schleswig-Holsteini küsimuses läbi oma poliitilisi kavatsusi ilma parlamendi eelneva nõusolekuta. Sarnane usaldamatus toimus, kui Austria surus relvajõul maha rahvaülestõusu Viinis.
Sellegipoolest algasid arutelud tulevase põhiseaduse üle. Peamised otsustamist vajavad küsimused olid:
Varsti hakkasid sündmused aruteludest üle käima. Delegaat Robert Blum saadeti tema vasaktiiva poliitiliste kolleegide poolt Viini uurimismissioonile, et kuidas Austria valitsus relvajõul liberaalseid saavutusi nullib. Blum osales tänavavõitlustes, vahistati ja hukati 9. novembril, vaatamata tema väitele puutumatusest rahvuskogu liikmena.
Kuigi märtsirevolutsiooni saavutused nulliti paljudes Saksa riikides, jätkusid arutelud Frankfurdis, kaotades üha sidet ühiskonnaga.
1848. aasta detsembris kuulutas "Saksa rahva põhiõigused" kõigile kodanikele võrdseid õigusi seaduse ees. 28. märtsil 1849 võeti Frankfurdi põhiseaduse (Paulskirchenverfassung) eelnõu lõpuks vastu. Uus Saksamaa pidi olema konstitutsiooniline monarhia ja riigipea amet ("sakslaste keiser") pidi olema päritav ja kuuluma vastavale Preisimaa kuningale. Viimane ettepanek sai vaid 290 häält, 248 olid vastu. Põhiseadust tunnistas 29 väiksemat riiki, kuid mitte Austria, Preisimaa, Baieri, Hannover ja Saksimaa.
Tagasilöök Preisimaal
1848. aasta lõpul võtsid Preisi aristokraadid (sealhulgas Otto von Bismarck) ja kindralid Berliinis taas võimu. Neid ei oldud vahejuhtumite ajal märtsis jäävalt alistatud, vaid nad olid ainult ajutiselt taandatud. Kindral von Wrangel juhtis vägesid, kes vallutasid Berliini vanale võimule tagasi ja kuningas Friedrich Wilhelm IV ühendas kohe vanad jõud. Novembris saatis kuningas laiali uue Preisi parlamendi ja väljastas oma põhiseaduse, mis põhines rahvuskogu tööl, kuid säilitas siiski kuninga võimutäiuse. Järgnevatel aastatel väljatöötatuna nägi põhiseadus ette ülemkoja (Herrenhaus) ja alamkoja (Landtag), mis oli valitud üldise valimisõigusega, kuid kolmeklassi hääletussüsteemiga ("Dreiklassenwahlrecht"): esindatus oli võrdeline makstud maksudele, nii et rohkem kui 80% valijaskonnast kontrollis vaid 1/3 kohtadest.
2. aprillil 1849 kohtus rahvuskogu delegatsioon Berliinis kuningas Friedrich Wilhelm IV-ga ja pakkus talle uue põhiseaduse järgset keisrikrooni.
Friedrich Wilhelm ütles delegatsioonile, et tunneb au, kuid võib krooniga nõustuda vaid peeride, teiste suveräänsete monarhide ja vabalinnade nõusolekul. Kuid hiljem, kirjas sugulasele Inglismaal, kirjutas ta, et tundis sügavat solvumist, kui krooni pakuti "revolutsiooni haisuga häbistatud, mustuse ja poriga rüvetatud rentslist".
Austria ja Preisimaa tõmbasid oma delegaadid välja rahvuskogust, mis ei olnud enamat kui väitlusklubi. Radikaalsed liikmed sunniti minema Stuttgarti, kus nad tegutsesid 6.–18. juunini päraparlamendina, kuni see Württembergi vägede poolt samuti laiali aeti. Relvastatud ülestõusud põhiseaduse toetuseks, eriti Saksimaal, Pfalzis ja Badenis, olid lühiealised, kuna kohalik sõjavägi purustas need Preisi vägede abiga kiiresti. Juhid ja osavõtjad, kes kinni püüti, hukati või saadeti pikaks ajaks vangi.
1848. aasta märtsirevolutsionääride saavutused pöörati tagasi kõigis Saksa riikides ja aastaks 1851 olid ka põhiõigused peaaegu igal pool kaotatud. Lõpuks jooksis revolutsioon liiva lahknevuste tõttu fraktsioonide vahel Frankfurdis, liberaalide kalkuleeritud ettevaatlikkuse tõttu, vasakpoolsete nurjunud rahva toetuse korraldamise tõttu ja monarhistlike jõudude rõhuva üleoleku tõttu.
Paljud pettunud Saksa patrioodid läksid Ameerika Ühendriikidesse, nende seas kõige märkimisväärsemad Carl Schurz, Franz Sigel ja Friedrich Hecker. Sellised väljarändajad said tuntuks kui Forty-Eighters.
Revolutsiooni läbikukkumine
1848. aasta revolutsioon kukkus läbi oma püüdes ühendada saksakeelsed riigid, kuna Frankfurdi rahvuskogu peegeldas Saksa valitsevate klasside huvide paljusust. Selle liikmed ei suutnud moodustada koalitsioone ja suruda läbi konkreetseid eesmärke. Esimene konflikt tekkis rahvuskogu eesmärgist. Mõõdukad liberaalid tahtsid koostada põhiseaduse monarhidele esitamiseks, samas väike rühm radikaalseid liikmeid tahtis, et rahvuskogu kuulutaks end seadusandlikuks parlamendiks. Nad ei suutnud ületada seda põhimõttelist lõhet ja ei võtnud ette ühtegi otsustavat tegu ühendamise suunas või demokraatliku valitsuse moodustamiseks. Rahvuskogu kaldus vaidlustesse. Kui Prantsuse revolutsioon juhtis olemasolevat rahvusriiki, seisid demokraatlikud ja liberaalsed jõud 1848. aasta Saksamaal silmitsi vajadusega üles ehitada rahvusriik ja samal ajal põhiseaduslik, mis käis neile üle jõu.
Kui Frankfurdi rahvuskogu 18. mail 1848 avati, valisid saadikud Heinrich von Gagerni esimeseks rahvuskogu presidendiks. Tal oli tugev toetus paremtsentristlikult unionistide parteilt ja mõningane mõju mõõdukatelt vasakpoolsetelt, nii et ta sai kontrollida ehk 250 Frankfurdi rahvuskogu saadikut. Gagern toetas tugevalt Saksa riikide ühendamist. Kuid ta nõudis, et rahvuskogu peab saama nõusoleku monarhidelt, kes olid väga tagurlikud. Lisaks omas vaid Preisimaa kuningriik vajalikku sõjajõudu ühendamise jõustamiseks. Paljud rahvuskogus, sealhulgas Gagern, ei usaldanud Preisi riigi ja selle absolutistliku valitsuse kavatsusi. Kartes kaotada oma positsioone monarhide teenritena, otsustasid mõõdukad liberaalid kiiresti, et vaid läbirääkimised võivad viia poliitilise eduni. Preisi armee eiras reforminõudmisi ja ajas pärarahvuskogu 1849. aastal Frankfurdist välja.
Markus Habakukk
Markus Habakukk (sündinud 15. septembril 1992 ) on eesti näitleja.
2011. aastal lõpetas ta Vanalinna Hariduskolleegiumi teatrikooli ja 2016. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27.lend).
Alates 2016. aasta novembrist töötab ta näitlejana Kuressaare Teatris. Lisaks teeb ta kaasa Tallinnas tegutseva teatri Kelm lavastustes.
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Revolutsiooni läbikukkumine
Rahvuskogu liikmed olid reformide suhtes väga motiveeritud, kuid suured lõhed nende vahel said selgeks ja pärssisid edu; näiteks Grossdeutschlandi eestkõnelejad versus Kleindeutschlandi eestkõnelejad, katoliiklased versus protestandid, Austria toetajad versus Preisimaa toetajad. Suur konflikt, mis põhjustas rahvuskogu kokkuvarisemise, oli patiseis mõõdukate nõudmiste vahel kirjutada demokraatlik põhiseadus ja liberaalide sõltuvuse vahel läbirääkimistest tagurlike monarhidega reformide teostamisest. Eri huvirühmad hakkasid kogunema väljaspool rahvuskogu, et otsustada oma taktika üle.
Peaminister Riigivanema ülesannetes
Peaminister Riigivanema ülesannetes oli Eesti riigipea ametinimetus aastail 1934–1937.
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Revolutsiooni läbikukkumine
Vahepeal said Saksa riikide valitsejad järk-järgult aru, et nende seisund ei olnud enam ohus. Baieri kuningas langes, kuid see oli vaid osaliselt tingitud survest altpoolt. Kui relvastatud ülestõusu oht taandus, mõistsid monarhid, et ühendamist ei saavutata. Nad ei soovinud loobuda selleks vähimastki võimust. Kui vürstid vaigistasid ülestõuse oma territooriumitel, järgisid nad Preisimaa näidet, kutsudes oma valitud saadikud rahvuskogust tagasi. Ainult Preisimaa oma ülekaaluka sõjalise jõuga võis kaitsta Frankfurdi rahvuskogu vürstide sõjalise rünnaku eest. Kuid Preisimaal olid omad huvid meeles.
Peaminister Riigivanema ülesannetes
Uue põhiseaduse jõustumisega 24. jaanuaril 1934 lahutati riigipea ja valitsusjuhi ametikohad. Senine riigivanem Konstantin Päts hakkas täitma riigivanema (ametinimetusega Peaminister Riigivanema ülesannetes ) ja peaministri (ametinimetusega Peaminister ) ülesandeid. See olukord pidi kestma kuni 22. ja 23. aprillil 1934 valimisele kuuluva riigivanema ametisse astumiseni, kuid valimised lükati kuni kaitseseisukorra kogu riigis lõpuni edasi sama aasta 19. märtsil antud dekreediga ja jäid lõpuks toimumata.
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Revolutsiooni läbikukkumine
Frankfurdi rahvuskogu otsustas 14. juunil 1848 asutada Reichsflotte, Saksa sõjalaevastiku, mis oli oluline Saksamaa tulevasele võimule ja ulatusele.
Peaminister Riigivanema ülesannetes
Ühendades enda isikus nii riigipea kui ka valitsuse juhi ülesanded, oli Peaministril Riigivanema ülesannetes suuremad võimalused riigi juhtimises osaleda, kui hilisemal Vabariigi Presidendil ja Peaministril Vabariigi Presidendi ülesandeis. Samas ei saanud ta ametist vabastada valitsust, mille liige ta ise oli.
3. septembril 1937 võttis Konstantin Päts Üleminekuaja seaduse alusel endale Riigihoidja ametinimetuse, täites kuni 21. aprillini 1938 edasi riigivanema ja peaministri ülesandeid.
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Revolutsiooni läbikukkumine
Frankfurdi rahvuskogu jõuetusetunnet peegeldas aga vaidlus 1848. aasta Taani konflikti üle. Nagu paljud teised 1848. aasta sündmused, süttis Taani konflikt tänavameeleavaldusest. 21. märtsil 1848 tulid Kopenhaageni inimesed tänavatele liberaalset põhiseadust nõudma. Enamjaolt olid Taani Holsteini provintsi ja Schleswigi lõunaosa elanikud saksakeelsed. Kieli ja Holsteini kodanikud olid ebakindlad, mis oli toimunud Kopenhaagenis. Nad hakkasid mässama, et asutada eraldi ja autonoomne provints tihedate sidemetega Saksa riikidega. 24. märtsil 1848 moodustasid nad Holsteinis uue ajutise, autonoomse valitsuse ja kogusid 7000 sõduriga Schleswig-Holsteini armee. Ühendamise arvamus Saksa riikides toetas Schleswigi ja Holsteini provintside annekteerimist.
Peaminister Riigivanema ülesannetes
Riigivanema käsukiri nr. 1.
RT 1934, 8, 63.
As It Was
"As It Was" on Briti laulja Harry Stylesi laul, mis avaldati Erskine'i ja Columbia kaudu 31. märtsil 2022 peasinglina tema kolmandalt stuudioalbumilt "Harry's House" (2022). Loo kirjutas Styles koos laulu produtsentide Kid Harpooni ja Tyler Johnsoniga.
Peaminister Riigivanema ülesannetes
Riigivanema käsukiri nr. 1.
24. jaanuaril 1934.
Eesti Vabariigi Põhiseaduse § 59 põhjal olen asunud Riigivanema ülesannete täitmisele, arvates 24. jaanuarist kell 00.00.
Riigivanema ülesannetes Peaminister K. Päts.
1848. aasta revolutsioonid Saksa riikides
Revolutsiooni läbikukkumine
Preisimaa saatis armee seda iseseisvusliikumist toetama ja eiras Frankfurdi rahvuskogu, kui Suurbritannia ja Venemaa rakendasid rahvusvahelist survet sõja lõpetamiseks. Preislased sõlmisid Malmö rahu, mis nõudis neilt kõigi Preisi vägede väljaviimist kahest hertsogkonnast ja nõustumist kõigi teiste Taani nõudmistega. Malmö rahu võeti Saksamaal vastu suure jahmatusega ja seda arutati rahvuskogus, kuid viimane oli võimetu Preisimaad kontrollima. 16. septembril 1848 kiitis Frankfurdi rahvuskogu Malmö rahu häälteenamusega heaks. Rahva toetus rahvuskogule vähenes pärast seda hääletust järsult ja radikaalsed vabariiklased väljendasid avalikult oma vastuseisu rahvuskogule.
Pärast paljusid kõrvalekaldeid võttis Frankfurdi rahvuskogu üles küsimuse Saksa põhiseadusest. Oktoobris 1848 andis kuningas Friedrich Wilhelm IV ühepoolselt välja monarhistliku põhiseaduse. Selle uue monarhistliku põhiseadusega loodi Preisi rahvuskogu. Rahvuskogu oli kahekojaline seadusandlik kogu, koosnedes ülemkojast (Herrenhaus), mille liikmeid valisid provintsivalitsused, ja alamkojast (Landtag), mille liikmeid valiti meeste valimisõigusega, aga vaid läbi keerulise valimiskomisjonide süsteemi. Otto von Bismarck valiti esimesse Landtagi. Landtag loodi Frankfurdi rahvuskogu mõjukuse õõnestamiseks. Püüdega teatavat mõjukust taastada pakkus Frankfurdi rahvuskogu aprillis 1849 kuningas Friedrich Wilhelm IV-le Saksa keisri krooni. Viimane lükkas selle tagasi, öeldes, et nõustub krooniga vaid jumala armust, mitte "rentslist".
Frankfurdi rahvuskogu asutati osaliselt pärast revolutsioonilisi sündmusi Viinis, mis põhjustasid vürst Metternichi languse. Selle tugevaim toetus tuli lõunaprovintsidest, kus oli vastuseisu traditsioon kohalikele türannidele. Pärast seda, kui Austria purustas Itaalia 1848/1849. aasta ülestõusud, olid Habsburgid valmis tegelema Saksa riikidega. Võimetuna koguda armeed ja laiema toetuse puudumisel ei saanud rahvuskogu Austria võimule vastu astuda. Frankfurdi rahvuskogu saadeti laiali 31. mail 1849.
Tselluloosi- ja paberitööstus
pisi|[[Paolo Monti, 1980]] Tselluloosi- ja paberitööstus hõlmab ettevõtteid, kes kasutavad toormaterjalina puitu ja toodavad tselluloosi, puitmassi, paberit, pappi ja teisi tselluloosipõhiseid tooteid.
Erialaterminoloogias mõistetakse "tselluloosi" (inglise keeles chemical pulp) all puidu keemilise ja "puitmassi" (inglise keeles mechanical pulp) all mehaanilise töötluse tulemusel saadud puidumassi. Kasutusel on kolm peamist keemilist protsessi: sulfitmeetod, Krafti protsess ja soodaprotsess. Mehaanilisel töötlusel võib saada kahte liiki puitmassi: termomehaanilist puitmassi ja defibröörpuitmassi.
Paberivalmistamine on pika ajalooga kunst, mis on alguse saanud 2. sajandil Hiinas. 14. sajandiks töötas Euroopas juba arvukalt paberiveskeid, eriti Hispaanias, Itaalias, Prantsusmaal ja Saksamaal, kus paberit valmistati kuni 18. sajandi lõpuni peamiselt linastest kaltsudest. Tööstuslikust suuremahulisest tootmisest võib aga rääkida alates 19. sajandist, mil võeti kasutusele uus tehnoloogia: paberi tooraineks sai puit.
Tänapäeval valmistatakse tselluloosist lisaks paberile ka teisi tooteid. Näiteks toiduainetetööstuses on pakkematerjalina väga levinud õhuke läbipaistev või trükivärvidega kaunistatud tsellofaan, kuna see ei lase läbi õhku, vett, rasvu ega baktereid. Tekstiilitööstus kasutab tselluloosi kunstsiidi ehk viskoosi tootmiseks. Veel tehakse tselluloosist nitrotselluloosi, mis on suitsuta püssirohu ehk ballistiidi tooraineks, ning tselluloidi, mida tänapäeval kasutatakse peamiselt vaid lauatennisepallide valmistamiseks, kuid millest minevikus tehti esemeid nukkudest tselluloidfilmini.
Tööstusharu Eestis
pisi|vasakul|Kehra tselluloositehas, 1940 pisi|Tselluloosi tootmine Eestimaal sai alguse [[Fahle majana tuntud hoones]]
Ajalugu
Esimene eestimaine paberileht valmis väidetavalt Tartus alma materi asutamise aastal ehk 1632 ja umbes 100 aastat hiljem, 1734 rajati Eesti vanim tänini tegutsev paberitootmisettevõte Räpina Paberivabrik. Toorainena kasutati sealgi kaltsu, mida 19. sajandi keskel hakati segama puidumassiga ning hiljem tselluloosiga, mille tootmist alustati 19. sajandi lõpul Tallinnas (hoones, mida tänapäeval tuntakse Fahle majana). Mõned aastad hiljem alustas tegevust Venemaa suurimaks ja ühtlasi üheks maailma suuremaks tselluloosivabrikuks saanud Saksa firma Waldhofi filiaal Pärnus.
Eesti Vabariigi ajal 1920.–1930. aastatel andsid tselluloos ja paber koos teiste metsasaadustega umbes kolmandiku riigi ekspordituludest. Näiteks tselluloos läks peamiselt Inglismaale, USA-sse ja Prantsusmaale. 1935. aastal tegutses suurtööstustena neli paberivabrikut, kahel neist olid ka tselluloosi osakonnad ja kaks puidumassivabrikut, peale selle veel kaks väiksemat puidumassitööstust. 1938. aastal valmis uus tselluloositehas Kehras, mis oli valmimise ajal üks moodsamaid Euroopas ning andis tselluloosi sulfaatmeetodil.
Tööstusharu tänapäeval
2020. aasta seisuga tegeles Eestis tselluloosi- ja paberitööstuse (ka paberi ja paberitoodete tootmise) valdkonnas 63 ettevõtet. Valdkonna ettevõtted moodustavad 0,1% Eesti ettevõtetest. Siin on hõivatud umbes 0,3% Eesti ettevõtete töötajatest. Nimetatud ettevõtete koondmüügitulu moodustab samuti 0,3% Eesti ettevõtete koondmüügitulust. Ärikasum oli tselluloosi- ja paberitööstuse ettevõtetel kokku 2020. aastal umbes 1 milj eurot, mis moodustas 0,4% nende müügitulust (kasumimarginaal, kogurentaablus). 68% tselluloosi- ja paberitööstuse ettevõtetest on mikroettevõtted, kus töötab alla 10 töötaja. See näitab, et siin on mikroettevõtteid vähem kui Eesti töötleva tööstuse ettevõtetes keskmiselt. 2% ettevõtetes töötab enam kui 100 töötajat (1 ettevõte). 27% tselluloosi- ja paberitööstuse ettevõtetest on müügitulu kalendriaastas suurem kui 1 miljon eurot. 73% tselluloosi ja paberitööstuse ettevõtete müügitulust tuleb ekspordist. pisi|306x306px|Paberitööstuse ettevõtete müügitulu ja eksport perioodil 2010–2020
Trendid
Paberitööstus on Eesti majanduses pikkade traditsioonidega ja suhteliselt tugevasti koondunud tööstusharu. Sektori kaks suurimat ettevõtet – Estonian Cell ja Horizon – annavad üle kahe kolmandiku sektori müügitulust. Sektor on Eesti keskmisest kõrgema palga ja lisandväärtusega. 2000. aastatel on sektori jaoks suurim küsimus, et kas ja millal hakatakse tegelema puidu keemilise töötlemisega, mis võimaldaks vähendada töötlemata puidu väljavedu. 2019. aasta oli paberitööstuse jaoks keeruline. Puitmassi hind maailmaturul kukkus ning see vähendas ka Eesti tootjate müüki. Viimastel aastatel on mõlemad sektori suurimad ettevõtted viinud ellu mahukaid investeerimisprogramme ja hakanud kasutama rohkem taastuvenergiat. 2019. aasta keskel avas Estonian Cell 20 mln eurot maksma läinud aeroobse reovee puhastuskompleksi, mis tagab puhtama heitvee ja vähendab energiakulu. Sektor ekspordib enim tooteid Indiasse, Itaaliasse ja Soome. Peamised ekspordiartiklid on puitmass, pinnakatteta jõupaber ja papp. 2019. aastal kasvasid palgad paberitööstuses Eesti keskmisest aeglasemalt, kuid sektor säilitas Eesti keskmisest mõnevõrra kõrgema palgataseme. Sektori suurimates ja kõrgelt automatiseeritud tehastes on töötajate hulk väike ning hoolimata nende kõrgest palgast ei oma see sektori keskmisele märgatavat mõju. Sektori efektiivsusnäitajad kukkusid 2019. aastal tugevasti. Kogukasum vähenes 64% ning puhas lisandväärtus 31%. Tööjõukulud kasvasid kokku 4%. Kuigi tulemused ei olnud head, pidid ettevõtjad töötajate hoidmiseks palku tõstma, kuna teistes sektorites toimus kiire palgatõus.
Tootmine ja tarbimine tänapäeva maailmas
Tselluloosi- ja paberiturg on heterogeenne ja tihedalt sisemiselt seotud, mis tähendab, et rahvusvaheline kaubandus ei hõlma mitte ainult kõiki tootekategooriaid, vaid ka pooltooteid ja toormaterjale. Lisaks kiumaterjalidele toimub riikide vahel tselluloosi ja ümbertöötatud materjalide ost-müük. Tselluloosi- ja paberitootjad on spetsialiseerunud: mõned neist tegelevad vaid puitmassi tootmisega, teised opereerivad tervet tootmistsüklit kiumaterjalidest kuni paberisortideni välja. Tulemusena valitseb olukord, kus paljud riigid on keskendunud konkreetse lõpptoote tegemisele ja sõltuvad samas teiste pabertoodete osas impordist.
2002. aastal tuli toormaterjali, tselluloosi ja paberi toodangust umbes 60% 9 riigist: USAst, Kanadast, Soomest, Rootsist, Saksamaalt, Venemaalt, Hiinast, Jaapanist ja Brasiiliast ning 6 neist andsid rohkem kui poole mainitud toodete ekspordimahust maailmas. Järgnevast tabelist leiab riigid, kus on paberi ja papi tootmismahud suurimad.
2010. aasta seisuga olid viis suurima toodangumahuga paberi ja papi valmistamise ettevõtet International Paper (USA), Stora Enso (Soome), UPM (Soome), Svenska Cellulosa Aktiebolaget (Rootsi) ja Smurfit Kappa Group (USA).
pisi|vasakul|Maailma viie suurima paberi ja papi tootja hulka kuuluva Stora Enso tehas Soomes Oulus
Ka tarbimises domineerivad peaaegu võrdses mahus Põhja-Ameerika, Euroopa ja Aasia: rohkem kui 90% maailma paberi- ja papitoodetest (360 miljonit tonni 2004. aastal) leiavad kasutust just neis maailmajagudes. Okeaanias, Aafrikas ja Ladina-Ameerikas tarbitakse kokku vähem kui 8%.
Tulevikuväljavaated
pisi|[[Estonian Cell]] Seoses arvuti ja interneti võimaluste arenguga on juba paarkümmend aastat räägitud paberivabast tulevikumaailmast. Tegelikult on aga nõudlus pabertoodete järele pidevalt kasvanud: näiteks USA kontorites paberitarbimine aastail 1980–2000 kahekordistus. Sama suurt kasvu on ennustatud ka terve maailma paberivajadust silmas pidades. Paberi eelistamist näiteks e-lugeritele on selgitatud eelkõige inimeste emotsionaalsusega: paberilt lugemine tekitab meis parema tunde. Arvatakse, et aastani 2020 kerkib nõudlus pabertoodete järele umbes 2,1% aastas ja tõus on kiireim Ida-Euroopas, Aasias (v.a Jaapan) ja Ladina-Ameerikas. Kasvu kiirus erineb riikide vahel suuresti: arenguregioonides ületab oodatav tõus 4%, samas kui küpsetel turgudel (Põhja-Ameerika, Euroopa Liit, Jaapan) jääb eelmainitud näitaja vahemikku 0,5–1%. Tootmismahtude pidevast kasvust unistades ei saa tööstus aga ära unustada tähtsat asjaolu: puidu ja muu kiurikka biomassi kasutamine ressursina on piiratud, sest keskkonnakaitselised ja jätkusuutlikkuse kaalutlused seavad omad piirid. Vastavalt ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni 1998. aasta andmetele on Venemaa, Põhja- ja Ladina-Ameerika peamised puidupõhise kiumaterjali omajad. Viimasel neist on aga saadaolev ressurss limiteerituim, kuna metsade osakaal, mida ei saa teatud põhjustel (asukoha tõttu halb ligipääsetavus, kaitse alla kuulumine) raiuda, on märksa suurem, võrreldes maailma keskmise näitajaga. Paberitööstuse toormaterjal on nõutud kaup ka konkureerivatel tegevusaladel, nagu biomassist elektri ja vedelkütuste tootmine ning viimased on suure kasvupotentsiaaliga.
Eelneva tõttu tuntakse tselluloosi- ja paberitööstuses üha enam huvi ka teiste looduslike kiutaimede vastu. Näiteks Ladina-Ameerikas oleks paberi tootmiseks mõistlik kasutada suhkruroo raba, Kagu-Aasias peetakse hea potentsiaaliga tselluloositööstuse tooraineks bambust. Perspektiivi nähakse ka linas, kanepis ja džuudis (inglise jute). Viimastel aastatel on aktiivsemalt rääkima hakatud ka sellest, et sünteetilised kiumaterjalid võivad tulevikus teha paberitööstuses samasugust revolutsiooni nagu viimastel aastakümnetel tekstiilitööstuses.
Enn Adusson
Enn Adusson (29. mai 1930 Tartu – 18. juuni 1998 Tartu) oli eesti näitleja.
Töötas 1955–1970 teater Vanemuises. Hiljem töötas Luua metsakoolis õppejõuna. Oli ka filminäitleja ja osales mõnes telelavastuses (näiteks "Aime ootab hellust" 1969. aastal).
Kondiraha ajamine
Kondiraha ajamine oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas. Kondiraha ajamine (näit. Häädemeeste, Kolga-Jaani jne) oli viimane rahakorjamine pulmades: kokk pühkis söögilaualt kondid kokku ja hõikas ise: "Kondiraha!" Sööjad viskasid lauale raha, mis sai enamasti toiduvalmistajale (kokale).
Ahto Lobjakas
1989–1991 õppis Ahto Lobjakas Tartu Ülikoolis. Ta lõpetas 1994. aastal Lundi Ülikooli ning õppis 1994–1997 Oxfordi Ülikoolis poliitilise filosoofia doktoriõppes (lõpetamata).
Aserbaidžaani Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater
thumb|Ooperiteatri fassaad
Ahto Lobjakas
1995–1999 töötas ta Londonis Raadio Vaba Euroopa / Vabadusraadio kaastöölisena, 2000–2010 Raadio Vaba Euroopa / Vabadusraadio Brüsseli korrespondendina. Kuni 2014. aasta lõpuni töötas Lobjakas Eesti Välispoliitika Instituudis analüütikuna. 2015–2019 oli ta üks Raadio 2 saate "Olukorrast riigis" põhisaatejuhtidest. 3. septembril 2018 alustas Raadio 2 eetris Lobjaka autorisaade "Achtung! Lobjakas".
Aserbaidžaani Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater
Mirza Fatali Ahhundov-nimeline Aserbaidžaani Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater (aserbaidžaani keeles: Axundov adına Azərbaycan Dövlət Akademik Opera və Balet Teatrı) on ooperi- ja balletiteater Bakuus.
Michael T. Flynn
pisi| Michael Thomas Flynn (sündinud detsembris 1958 Rhode Islandi osariigis Middletownis) on erruläinud USA kindralleitnant ja endine sõjaväeluure Defence Intelligence Agency direktor ja USA presidendi Donald J. Trumpi nõunik.
Flynn oli 25. USA riiklik julgeolekunõunik alates 20. jaanuarist kuni 13. veebruarini 2017, olles sellega kõige lühema ametiajaga julgeolekunõunik USA ajaloos. Michael T. Flynn pidi tagasi astuma seetõttu, et ta ei avaldanud asepresidendile piisavalt infot seoses vestlusega Vene suursaadikuga enne ametisseastumist peetud vestluse sisust.
Aserbaidžaani Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater
Ajalugu
Hoone avati 1911. aastal. Ooperi- ja balletiteater loodi 1920. aastal. Aastal 1927 anti teatrile Mirza Fatali Ahhundov nimi. Aastal 1959 nimetati teater akadeemiliseks.
Ahto Lobjakas
2012. aasta novembris oli ta üks avaliku pöördumise "Harta 12" algatajaist.
Lobjakas oli ajalehe Lääne Elu kolumnist. 2008–2019 kirjutas ta regulaarselt kolumne ajalehele Postimees. 15. novembril 2015 ilmus Postimehes tema artikkel "Pariis, Eesti*", kus ta muuhulgas kirjutas: "Iga Pariisi moslem on rohkem eurooplane – k.a mõrvarid – kui nahavärvile või seedimata kristlusele toetuv poolharitlane Eestis".
Ester Kuntu
pisi|Ester Kuntu filmis "Tõde ja õigus" Ester Kuntu (sündinud 7. augustil 1990 ) on eesti näitleja.
2016. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27.lend). Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja. Ta on astunud üles Eesti Draamateatri, Vanemuise ning VAT Teatri lavastustes.
Carl Lutz
pisi|Carl Lutz koos abikaasaga Budapestis Carl Robert Lutz (30. märts 1895, Walzenhausen Šveits – 12. veebruar 1975, Bern Šveits) oli šveitsi diplomaat. Ta päästis holokaustist ligikaudu 62 000 juuti, olles Teise maailmasõja ajal Šveitsi saatkonna asekonsul Budapestis. See oli sõja suurim juutide päästeoperatsioon, kui umbes pool linna juudikogukonnast säästeti.
Ester Kuntu
Isiklikku
Tema elukaaslane on näitleja Sander Roosimägi.
Martin Tulmin
Martin Ferdinand Tulmin (21. august 1886 Teenuse, Luiste vald, Läänemaa – 29. oktoober 1954 Taišet, Irkutski oblast) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas aastail 1907–1914 ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas aastail 1922–1924, mil lõpetas.
Martin Tulmin oli 1919–1920 Riigikontrolli ja Rahaministeeriumi Otsekoheste Maksude Peavalitsuse ametnik, 1920–1921 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1921–1922 Tallinna 4., 1922–1924 Rapla, 1924–1937 Tallinna 3. ja 1937–1940 Lihula jaoskonnakohtunik.
Martin Tulmin arreteeriti NKVD poolt ja suri vangistuses.
Tallinna FC Olympic
Tallinna FC Olympic Olybet on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
The Trump Organization
The Trump Organization on organisatsioon, mis haldab Donald Trumpi varasid. See asutati aastal 1923. The Trump Organization tegeleb kinnisvara arenduse, investeerimise ning vahendamisega. Antud brändi alla kuulub vähemalt 515 organisatsiooni.
Kemoautotroofia
Kemoautotroofia on organismide toitumistüüp, mille korral energiaallikaks on keemilised ühendid, süsinikuallikaks aga süsihappegaas.
Suur terror
Suur terror (ka Ježovštšina ('Ježovi aeg' vene keeles) või Stalini puhastus; ka suurpuhastus oli aastatel 1936–1938 väldanud poliitiliste repressioonide aktsioon NSV Liidus, mille korraldas NLKP Keskkomitee Poliitbüroo eesotsas Jossif Staliniga. thumb|NSV Liidu SARKi rahvakomissar [[Genrihh Jagoda (1936)]] Venekeelne nimetus "Ježovi aeg" tuleneb repressioone juhtinud NSV Liidu SARKi rahvakomissari Nikolai Ježovi järgi, kelle instruktsioonide järgi represseeriti seni teadmata, kuid miljonitesse ulatuv arv inimesi. Peamiselt represseeriti poliitika ja majandusala juhtivtöötajaid, aga ka intelligentsi.
Repressioonide uurimiseks loodi pärast NLKP XX kongressi, kus muu hulgas mõisteti hukka Stalini isikukultus ning aset leidnud poliitilised tagakiusamised, 1956. aastal Nikita Hruštšovi käsul Suure Terrori ajal aset leidnud kuritegude uurimiseks komisjon eesotsas Nikolai Švernikuga.
Hiljem on selgunud, et ka Saksa luure kasutas olukorda ära, luues võltsitud dokumente, et toita Stalini paranoiat Punaarmee andekaimate juhtide vastu ning kõrvaldada need juhid enne planeeritud sõda.
Nõukogudevastane trotskistlik-zinovjevlik keskus
19.–24. augustini 1936 viidi Moskvas läbi Genrihh Jagoda juhitud NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse poolt ette valmistatud ja lavastatud avalik poliitiline kohtuprotsess Ühendatud nõukogudevastase trotskistliku-zinovjevliku keskuse ("Антисоветскй объединенный троцкистскй-зиновьевскй центр" ) süüasja arutamisega, mille juhtimises süüdistati Grigori Zinovjevit ja Lev Kamenevi. Kõik esimest 16 kohtualust mõisteti surma mahalaskmise läbi (Grigori Zinovjev, Lev Kamenev, Grigori Jevdokimov, Ivan Smirnov, Sergei Mratškovski). 10. septembril mõistis NSV Liidu Ülemkohus "süüteokoosseisu puudumise tõttu" õigeks ÜK(b)P KK sekretäri Jossif Stalini poliitilised vastased Nikolai Buhharini ja Aleksei Rõkovi.
Paralleelne nõukogudevastane trotskistlik keskus
23.–30. jaanuarini 1937 viidi "edukalt" läbi Ježovi juhitud ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse poolt ette valmistatud ja lavastatud avalik poliitiline kohtuprotsess Paralleelse nõukogudevastase trotskistliku keskuse süüasjas. Peamised süüalused Karl Radek ja Georgi Pjatakov, Leonid Serebrjakov, Grigori Sokolnikov. 13 kohtualust mõisteti süüdi ja surma mahalaskmise läbi; hukati 1. veebruaril 1937, Radek ja Pjatakov tapeti 1939. aastal vangistuses.
Nõukogudevastane parempoolne trotskistlik blokk
2.–13. märtsini 1938 viidi "edukalt" läbi Ježovi juhitud ning NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse poolt ette valmistatud ja lavastatud avalik poliitiline kohtuprotsess Nõukogudevastase "paremtrotskistliku bloki" süüasjas, mille tulemusena mõisteti süüalused süüdi ja surmanuhtlus määrati 17 kohtualusele, sh Nikolai Buhharinile ja Aleksei Rõkovile ning eelmisele rahvakomissarile Genrihh Jagodale.
Kontrrevolutsiooniline sõjalis-fašistlik organisatsioon Punaarmees
Siseasjade rahvakomissari Genrihh Jagoda ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse juhi Mihhail Frinovski poolt viidi läbi ka Kontrrevolutsiooniline sõjalis-fašistlik organisatsiooni Punaarmees "avastamine" ning Mihhail Tuhhatševski, Jona Jakiri, Jeronimas Uborevičiuse, August Korgi, Roberts Eidemanise , Boriss Feldmani, Vitali Primakovi ja Vytautas Putna asjas eeluurimine, millele järgnes Vassili Ulrichi juhitava NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi erikoosseisu poolne süüdimõistmine ja hukkamine.
Terrori ulatus
Ajavahemikul 1936–1940 langes nõukogude nomenklatuuri ja kõrgemate parteifunktsionääride seast ÜK(b)P XVII kongressil valitud 139 ÜK(b)P KK liikmest ja liikmekandidaadist poliitiliste repressioonide ohvriks 2/3, s.o 98 inimest, ÜK(b)P XVII kongressi 1966 saadikust hukati 1108. Ukraina NSV-s vahistati 1937–1938 kõik Ukraina K(b)P KK Poliitbüroo, Organiseerimisbüroo ja sekretariaadi liikmed ning kõik 17 rahvakomissari.
Christian Kelch (Tartu raehärra)
Christian Kelch (23. aprill/4. mai 1704 – 5/16. november 1759 Tartu) oli Tartu raehärra.
Ta oli Tartu suurgildi oldermann, raehärra aastail 1741–1759 ja linnakonsistooriumi ilmalik assessor.
Tema isa oli Eestimaa vaimulik ja kroonik Christian Kelch.
27. augustil/7. septembril 1725 abiellus ta Tartus Brigitta Gerdruta Taboriga (maetud Tartus 21. veebruaril/4. mail 1744).
Eduard Julius Karow
Eduard Julius Karow (umbes 1817 Stettin – 15/27. märts 1874 Tartu) oli Tartu kommertsbürgermeister.
Ta oli Tartu ülikooli raamatukaupmees ja kirjastaja, Suurgildi oldermann, raehärra umbes 1852–1863 ja 1864, kommertsbürgermeister 1864–1867.
Gourdon (Lot)
Gourdon [gur'don] on vald Prantsusmaal Loti departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Gourdon on kantoni keskuseks.
Eduard Julius Karow
Ta oli abielus Alexandrine Stahliga.
Edmond Audran
Edmond (Achille) Audran (12. aprill 1840 Lyon – 17. august 1901 Tierceville) oli prantsuse helilooja, üks prantsuse operetikoolkonna alusepanijaid. Operetid paistsid silma meloodilisuse ja rütmilise varieerumise poolest. pisi|Edmond Audran (u 1890)
Gourdon (Lot)
pisi|Gourdoni plaan ja teda ümbritsevad vallad
Edmond Audran
Õpingud
Õppis Pariisi École Niedermeyeris Jules-Laurent Duparto juures. Võitis 1859. aastal kompositsioonivõistlusel esimese auhinna. Asus 1861 elama Marseillesse, kus tema isa, Opéra-Comique'i endine tenor Marius-Pierre Audran sai konservatooriumis lauluõpetaja koha. Töötas St. Josephi kirikus organistina ja kirjutas vaimulikku muusikat. Komponeeris Giacomo Meyerbeeri matusteks leinamarsi ja mõned laulud provansi dialektis tekstile.
Roboti lokaliseerimine
Robotil on võimalik saada infot nii enda seest kui ka väljast. Näiteks kui robot teab oma asukohta enne liikuma hakkamist, on tal võimalik oma positsiooni reaalajas arvutada selle põhjal, mitu pööret ja mis suunas on ta rattad liikunud. Keerulisema mehaanikaga robotite puhul ei pruugi liikuda mitte rattad, vaid tehisjalad, mille liigeste nurkade ajas muutumise põhjal on võimalik roboti trajektoori määrata. Sellist robotisisest meetodit kasutatakse lisaks teistele meetoditele, kuigi ta on väga ebatäpne kiiresti akumuleeruvate vigade tõttu. Kui robotil pole kaarti, on see vaja väliseid meetodeid kasutades ise koostada. Välised meetodid kätkevad endas eri sensorite kaudu lisainfo saamist ja selle tõlgendamist. Kuna nägemine on inimestele väga intuitiivne info saamise meetod, kasutatakse tihti kaameraid, kuid levinud on ka sonarid, mikrofonid, laserid, lidarid, radarid, kompimissensorid, kompassid ja GPS. Kaameraid kasutades on vajalik pildituvastus.
Müra
Roboti lokaliseerimise võtmeprobleemiks on mõõtevead. Need tekivad nii signaalitasandi interferentsist kui ka sensorite talitlushäiretest. Kui mõõtmiste käigus saadud vead oleks statistiliselt sõltumatud, probleemi poleks – robot saaks teha rohkem mõõtmisi ja vead taanduksid välja. Kahjuks on need aga statistiliselt sõltuvad, sest nad akumuleeruvad ajaga ja mõjutavad seda, kuidas tõlgendatakse tulevasi mõõtetulemusi. Selle tõttu tekib hulgaliselt korreleeruvaid süstemaatilisi vigu. Selliste vigadega toime tulemine on edukalt kaardi koostamise võti. Paljud olemasolevad lokaliseerimisalgoritmid on just sellel põhjusel nii matemaatiliselt kui ka teostuse poolest keerulised.
Dimensionaalsus
Probleem tuleneb kaardistatavate olemite suurest dimensionaalsusest. Detailne kahemõõtmeline kaart, mis on üsna tavaline roboti koostatud kaart, nõuab andmete säilitamiseks tuhandeid arve. Kolmemõõtmeline kaart objektist nagu maja nõuaks juba miljoneid arve. Statistilisest vaatepunktist võib iga selline arv olla osa eri dimensioonist ja seega on nende kaardistamine väga kõrge dimensionaalsusega.
Vastavuse probleem
Vastavus on üks lokaliseerimise raskemaid probleeme. Probleem seisneb selles, kuidas teha kindlaks, kas eri aegadel sensorilt saadud tulemused on vastavuses sama objektiga või mitte. Näiteks kui robot teeb ümber mingi objekti ringi, siis samasse kohta jõudes peab ta kindlaks tegema, kus ta oma varem loodud kaardi suhtes asub. Selleks hetkeks võib roboti sisemiste meetodite abil arvutatud positsiooni viga olla lõputult suur. Robot saab püstitada oma asukoha kohta hüpoteese, kuid aja jooksul kasvab nende arv eksponentsiaalselt. Kuna probleem oli arvutuslikult nii keeruline, eirati seda pea täielikult kuni 1990. aastate lõpuni.
Keskkonna muutumine
Keskkond muutub ajas. Puu välimus muutub aasta jooksul aeglaselt, teised muutused on kiiremad, näiteks autode ja inimeste asukoht või ukse olek. Sellised dünaamilised keskkonnad lisavad veel ühe viisi, kuidas tõlgendada sensoritelt saadud muutuvaid andmeid. Kujutage olukorda, kus robot seisab suletud ukse ees, mis ta viimase kaardi kohaselt peaks lahti olema. Sellist nähtust saaks kirjeldada kahe hüpoteesiga – kas ukse olek on muutunud või robot ei ole seal, kus ta arvab end olevat. On väga vähe algoritme, mis suudavad dünaamilistes keskkondades tähendusrikkaid kaarte koostada. Selle asemel lähtuvad enamik algoritme eeldusest, et maailm on staatiline ning robot on ainus liikuv objekt ja kõik muud liikuvad asjad on müra. Seetõttu saab neid kasutada ainult väikeste ajavahemike kaupa, milles keskkond ongi võrdlemisi paigal.
Tõenäosuslikud meetodid
Peaaegu kõik tänapäevased lokaliseerimisalgoritmid on tõenäosuslikud. Nad kasutavad tõenäosuslikke mudeleid nii roboti kui ka selle keskkonna kujutamiseks ning tõenäosuslikku interferentsi, et sensoritelt saadud infot kaartideks muuta. Tõenäosuslikud meetodid on populaarsed, kuna roboti lokaliseerimist iseloomustavad ebamäärasus ja sensorite müra. Tõenäosuslikud algoritmid modelleerivad kindlad müraallikad ja nende mõju mõõtetulemustele. Lokaliseerimisalgoritmide hulgas on tõenäosuslikud lähenemised kõige edukamaks osutunud, kusjuures nad kõik tulenevad mingil viisil Bayesi teoreemist.
Kalmani filtreid kasutavad lähenemised
Kaartide loomise klassikaline lähenemine põhineb Kalmani filtritel. Ka Kalmani filtrid põhinevad Bayesi filtritel, kuid on nende edasiarendused ja kasutavad oma tuletustes Gaussi mudelit. Kalmani filtrid on kõige levinum lahendus paljudele pilditöötlusprobleemidele. Kalmani filtrite populaarsuse aluseks on mitmed aastatel 1985–1990 avaldatud teadusartiklid, mis pakkusid välja Kalmani filtrite matemaatilise sõnastuse. See sõnastus on kasutusel tänapäevani.
Ootuste maksimeerimise algoritmid
Ootuste maksimeerimise algoritmid (expectation maximization algorithms) on uuem alternatiiv Kalmani filtritele. Tegu on statistilise algoritmiga, mis ennustab vastavalt roboti oodatavale trajektoorile kõige tõenäolisemalt sobiva kaardi. Ennustamist korratakse tsüklitena ning iga korraga täiendatakse seni saadud tulemusi. Ootuste maksimeerimise meetod on hea lahendus vastavuse probleemile ja selles palju edukam kui Kalmani filtrid. Sellegipoolest on Kalmani filtrite kasutamine kiirem ja seega ka pragmaatilisem, kui on vaja reaalajas tulemusi saada.
Hübriidlahendused
Hübriidlahendused kombineerivad tõenäosuslikke meetodeid, nagu Kalmani filtrid, ja ootuste maksimeerimise algoritmi, kasutades ära mõlema paremaid omadusi. Tõenäosuslikud lahendused on väga täpsed ja saavutavad tulemusi, mis polnud enne nende kasutuselevõttu võimalikud. Samas vajavad nad oma keerulise ja iteratiivse ülesehituse tõttu suurt arvutusvõimsust, mis võib olla nii raha kui ka aega nõudev. Poleks praktiline luua päästerobotit, kel kuluks oma ümbruse kaardistamiseks tunde või päevi. Lahenduseks on optimeerida tõenäosuslikke meetodeid ootuste maksimeerimise algoritmide abil. Tulemuseks on oluliselt madalama võimsusnõudega süsteem, mis suunab oma tähelepanu ootuste maksimeerimise määratud piirkondadesse ning analüüsib neid tõenäosuslike meetodite abil.
ARP 2500
pisi|ARP 2500 ARP 2500 on ühehäälne modulaarne analoogsüntesaator, mida toodeti USAs aastatel 1970–1981 ja mis on märgatavalt mõjutanud 20. sajandi muusikalugu. ARP 2500 helisid on kasutatud arvukate pop, rock ja elektrooniliste muusikateoste loomisel, samuti filmimuusikas. Helilooja Éliane Radigue on sellega salvestanud peamise osa oma loomingust. Briti muusikaajakiri Sound on Sound on nimetanud ARP 2500 süntesaatori üheks ajalooliselt kõige olulisemaks elektrooniliseks instrumendiks.
Roboti lokaliseerimine
Dünaamiliste keskkondade kaardistamine
Reaalsed füüsilised keskkonnad on ajas muutuvad. Nagu varem mainitud, ei ole palju algoritme, mis suudaksid selle probleemiga toime tulla. Enamik algoritme põhinevad staatilise maailma eeldusel ja on seega võimetud leppima olukorraga, kus neile tuntud objekt on asukohta muutnud. Järelduseks oleks pigem iseenda asukoha muutmine. Siiski leidub algoritme, mida saab modifitseerida kindlat tüüpi keskkonnamuutustega toime tulema. Näiteks Kalmani filtreid saab võrdlemisi lihtsalt muuta nii, et nad oleksid võimelised kaardistama olukorda, kus neile tuntud objektid liiguvad aeglaselt ja nende liikumine sarnaneb trajektoori poolest Browni liikumisega.
Edmond Audran
Operetilooming
1862. aastal kirjutas Eugène Scribe'i vodevilli tekstile koomilise ooperi "L'ours et le pacha" ("Karu ja paša"), kuid see jäi erilise tähelepanuta, nagu ka järgmised kaks Marseille teatrile loodud ühevaatuselist koomilist ooperit. 1866 katsetas operetiga "Le petit poucet" ("Väike pöialpoiss"), mis samuti ei äratanud erilist tähelepanu. Läbimurdeks kujunes 1877 loodud operett "Le grande mogol" ("Suurmogul"). Sai seejärel Pariisi Bouffes-Parisiensi impressaariolt Louis Cantinilt kutse tulla sellesse teatrisse komponistiks. "Les noces d'Olivette" ("Olivette'i pulmad") ja paljudes Euroopa teatrites esitatud "La mascotte" ("Maskott") olid juba väga edukad operetid ja tõid talle rahvusvahelise tuntuse. Eriti menukad olid tema teosed Inglismaal. Kujunes Pariisis Charles Lecocqi peamiseks konkurendiks ja Offenbachi operetitraditsioonide jätkajaks. 1886 komponeeritud "La cigale et la fourmi" ("Rohutirts ja sipelgas") ingliskeelne versioon "The Cicada" püsis Londoni Strandi teatri repertuaaris üle aasta. Suurt rahvusvahelist edu tõid ka "Miss Helyett" ja eriti "La poupée" ("Nukk").
Viimastel eluaastatel kannatas psüühikahäirete all, mistõttu tõmbus tagasi Pariisi ühiskondlikust elust.
Kirjutas 36 operetti, koomilist ooperit ja vodevilli ning ühe edutu tõsise ooperi ("Photis").
Eestis on lavastatud "La poupèe" kui "Nukuke" 1915. ja 1920. aastal Estonias ning 1922. aastal Vanemuises; "La mascotte" pealkirjaga "Õnneingel" 1914. aastal Estonias. pisi|"La Cigale'i" kavaleht 1890
Peamised teosed
Kui pole teisiti märgitud, on esiettekanne toimunud Pariisis.
Roboti lokaliseerimine
Kaardi esitamine
Sisemiselt ei kujuta robotid andmeid nii, nagu inimesed seda teeks, seega ka kaarti ei säilita nad pildi kujul. Kaardi esitus jaguneb geomeetriliseks ja topoloogiliseks:
Pilkaja
Pilkaja (täieliku nimega Pilkaja: Pilke- ja Naljaajakiri) on Eesti huumoriajakiri, mis ilmus 1. aprillist 2011 kuni 2017. aasta detsembrini.
2011. aastal andis ajakirja välja OÜ Ajapilk ja 2011. aasta novembrist OÜ Vebelex. Esimese seitsme numbri jooksul oli ajakirja peatoimetaja karikaturist Erki Evestus, seejärel (humorist ja peapilkaja) Andrus Tamm, kes oli ka ajakirja omanik. Ajakiri ilmus üks kord kuus. Kokku ilmus 81 numbrit.
2011. aastal korraldati huumorisõpradele fotokonkurss.
2012–2013 toimus koostöös Eesti Kirjandusmuuseumiga kogumisvõistlus "Minuga juhtus üks naljakas lugu". Suur osa laekunud töödest avaldati Pilkajas.
Muud trükised
Pilkaja toimetus on andnud välja muidki huumoritrükiseid.
Kromfohrlandi koer
Krohmfohrlandi koer on saksa koeratõug, mida tunnustati rahvusvaheliselt 1955. aastal. Tõug on aretatud tasakaalukaks ja rõõmsaks seltsikoeraks, kindlaid saavutusi silmas pidamata. Koer on keskmist kasvu ning kergesti hooldatava karvaga.
Suurem populatsioon Kromfohrlandi koeri on Soomes, kuid muidu on tõug väljaspool Saksamaad peaaegu tundmatu ning ka Saksamaal on tegu pigem harvaesineva koeraga.
Eluiga on u 12 aastat ning peale harvaesinevate neerukivide pole teisi haigusi teada.
Timaios
"Timaios" on üks Platoni dialoogidest. Teos on kirjutatud umbes aastal 360 eKr.
Teos koosneb peamiselt pikast monoloogist, mida peab Timaios Lokrosest. Teised tegelased on Sokrates, Hermokrates ja Kritias.
Tegemist on esimese osaga oletatavast triloogiast, mille teiseks osaks on Kritias. Triloogia kolmandaks osaks oleks hüpoteetiline Hermokrates, mille kohta pole aga teada, kas Platon selle ka tõepoolest kirja pani. Mitmed antiikautorid on oletanud, et tegemist on plagiaadiga ja Platon kasutas äras Philolause poolt Pütagorase kohta kirjutatud raamatus olevaid materjale.
Dialoog leiab aset õiglase riigikorra kohta käinud vestluse järel. Platoni teostest esineb selline jutuajamine Politeias, seega peaks dialoog aset leidma sellele järgnenud päeval. Sokrates soovib kuulda oma ideaalse riigikorra suhetest seoses mõne teise maaga ja nii lubab Kritias rääkida Atlantisest, mis kaotas sõja ideaalse riigikorraga Ateena vastu. Ta teeb sellest lühikokkuvõtte, rääkides ka Atlantise hukust, andes seejärel sõna Timaiosele, et Atlantisest pikemalt omanimelises dialoogis rääkida.
Timaios räägib oma dialoogis asjade saamisloo. Ta väidab, et maailm on loodud ühe Jumala poolt ja on ka ise jumalik olend, milles asuvad vähemad jumalad, mis on seotud taevakehadega. Kaduvad asjad on omakorda loodud nende vähemate jumalate poolt. Esimesed on sarnasemad algse loojaga, kes on olev ja ei muutu, sellal kui nende olemus on muutuv ja liikuv nagu maailmas olevatel asjadelgi. Nii on nad võimelised seda looma. Russel Gmirkin on oletanud, et Timaiose loomislugu on mõjutanud Esimeses Moosese raamatus esinevat loomislugu ja et see sai lõpliku kuju aastal 273 eKr.