cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ortoreksia
Sümptomid ja teooria
Orthorexia nervosa ' t iseloomustab obsessiivne ebatervisliku toitumise vältimine. . On tähtis teha vahet tervislike indiviidide vahel, kes mingil põhjusel valivad spetsiifilise dieedi, ja nende vahel, kes väljendavad obsessiiv-kompulsiivset käitumist, mis viib haiglasliku seisu või elustiilini. Erinevus väljendub ortorektikute toiduvaliku äärmuslikus piiramises ja kinnisideeks olemises. Ortorektikud ei ole suutelised igapäevastest tegevustest osa võtma. Nad eraldavad end ning sageli muutuvad sallimatuks teiste inimeste toitumise ja tervislike arusaamade suhtes. Tervisliku toitumise kinnismõte võib pärineda erinevatest allikatest – perekondlikest harjumustest, ühiskondlikest trendidest, majanduslikest probleemidest, hiljutistest haigustest või ka lihtsalt kuuldud väitest, et mingi toidutüüp või -grupp on halb. Ortoreksia levib rohkem meeste kui naiste seas ning neist omakorda vähem haritute hulgas.
Esinemissagedus ühiskonna allrühmades
Puuduvad kindlad teaduslikud tõendid, et kinnitada, kas toitumisega seonduvat õppivatel tudengitel ja kutselistel töötajatel on suurem risk ortoreksiasse haigestuda, kuna sellekohased tulemused on uurimustes vastukäivad. Siiani on tehtud vaid paar märkimisväärset teadustööd, kus on üritatud tuvastada, millised ühiskonnas olevad grupid on ortoreksiale vastuvõtlikumad. Üks neist on 2008. aasta Saksamaa uurimus, mis rajas oma uuringu levinud kahtlusele, et toitumisest keskmisest rohkem teadvatel inimestel, nagu toitumist õppivad üliõpilased, on suurem risk toitumishäirete tekkeks, sest neil on keskmisest põhjalikumad teadmised toidust ja selle mõjust tervisele. Teesiks, et mida rohkem inimene teab tervisest, seda suurem on tõenäosus tervislikkuse kinnisidee arenguks. Selle uuringu eelduseks oli ka, et eelnevad ortorektilised kalduvused võivad õhutada toitumist õppima hakkama, näidates, et paljud sel alal õppijad kannatasid juba varem ortoreksia all. Siiski näitasid uuringu tulemused, et selles uuringus osalenud toitumise üliõpilastel ei olnud eelnevaid kõrgemaid ortorektilisi kalduvusi kui teiste alade üliõpilastel, ning seega järeldati aruandes, et teema vajab edasist uurimist, et selgitada välja täpne suhe toiduteadlikkuse ja ortoreksia puhkemise vahel. Sarnaselt leiti Portugali kolmanda astme toitumisüliõpilaste uuringus, et nende ortoreksia testi (ORTO-15) tulemused langesid kursuse vältel, samuti ka üleüldine risk haigestuda toitumishäiresse. Uuringus leiti küll, et toitumist ja terviseteadust õppivatel inimestel on rangem toitumiskäitumine, kuid mitte keskmisest rohkem häiritud toitumismuster. Nende kahe uuringu tulemused näitavad, et toitumisalane informeeritus ei ole ilmtingimata ortoreksia riskiteguriks.
Bioloogia
Ortoreksia bioloogilisi põhjuseid ei ole uuritud. See võib olla toitumiskeskne ilming obsessiiv-kompulsiivsest häirest. 2013. aasta üliõpilaste uuring näitas, et ortoreksia tõsidus oli negatiivses seoses täidesaatvate funktsioonidega. See tähendab, et mida võimekamad olid üliõpilased kognitiivselt keerulistes ülesannetes, seda väiksem oli tõenäosus, et nad ortoreksiat põdesid.
Rena (perekond)
Rena on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Rena klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rena (genre) seisuga 14.08.2014.
Liiso
2006. andis ansambel välja albumi "Sa olõt illos, Võromaa".
Idaprovints (Sambia)
Idaprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist.
Pöls-Oberkurzheim
Pöls-Oberkurzheim on 2015. aastast vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Idaprovints (Sambia)
Keskprovints piirneb põhjas Muchinga ja Keskprovintsiga, edelas Lusaka provintsiga, idas Malawiga ja lõunas Mosambiigiga.
Pöls-Oberkurzheim
pisi|Vaade Pölsile
Pöls-Oberkurzheimi vald loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised Pölsi ja Oberkurzheimi vald.
Idaprovints (Sambia)
Provintsi halduskeskus on Chipata. Teised suuremad asulad on Lundazi, Mfuwe, Katete ja Wakawaka. Neis asulates on lennuväljad; suuremad lennujaamad on Chipata lennujaam ja Mfuwe lennujaam.
Provintsi edelaosa läbib Luangwa jõgi, mis põhja pool moodustab piiri Keskprovintsi ja Muchinga provintsiga.
Idaprovintsi alal on Luambe ja Lukusuzi rahvuspark ning osa Põhja-Luangwa ja Lõuna-Luangwa rahvuspargist.
Haldusjaotus
pisi|Idaprovintsi ringkonnad Idaprovints jaguneb kaheksaks ringkonnaks:
Chama ringkond kuulus aastatel 2011–2021 Muchinga provintsi.
Rahvastik
Aastal 2010 elas Idaprovintsis (välja arvatud Chama ringkonns) 1 592 661 inimest; neist 200 323 elas linnades. Levinuim keel tševa keel, mida kõneleb 34,6 protsenti elanikest. Teised levinumad keeled on nsenga, njandža ja tumbuka keel.
Ainult 66,5 provintsi elanikest on kirjaoskajad. Selle näitaja poolest on Idaprovints Sambia provintside seas viimasel kohal. Ka kooliskäivate laste osakaal on Idaprovintsis kõige väiksem.
Voolise lahend
Voolise lahend (inglise keeles fluid solution) on üldrelatiivsusteoorias Einsteini väljavõrrandite täpne lahend, milles gravitatsiooniväli tekitatakse täielikult voolise massi, impulsi, tiheduse ja pingega.
Astrofüüsikas kasutatakse voolise lahendeid sageli tähemudelina. (See võib aidata ette kujutada ideaalgaasi kui ideaalvedeliku erijuhtumit.)
Kosmoloogias kasutatakse voolise lahendeid sageli kosmoloogilise mudelina.
Barzdai
Barzdai on alev Leedus Šakiai rajoonis, Barzdai valla halduskeskus.
Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1934 valminud katoliku kirik.
Ajalugu
Barzdaid mainiti esimest korda aastal 1688. Toona kuulus asula Leedu suurvürstidele ja seda hallati Vilkijast.
Peale Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennnad. Aastail 1950-1992 oli Barzdai kohaliku kolhoosi keskasula.
Luapula provints
Luapula provints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist.
Luapula provints piirneb idas Põhjaprovintsi, kagus Muchinga provintsi ning läänes ja lõunas Kongo Demokraatliku Vabariigiga. Kagus puutub ta napilt kokku ka Keskprovintsiga.
Provints sai nime Luapula jõe järgi.
Haldusjaotus
pisi| Luapula provints jaguneb kaheksaks ringkonnaks:
Koonga dolokivimaardla
Koonga dolokivimaardla on üleriigilise tähtsusega dolokivimaardla, mis asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Maardla pindala on 580 ha.
Tootsa kihi paksus on 9,8 m ja geoloogiliselt pärineb dolokivi Siluri ladestu Jaagarahu lademest. Maardla katendi paksus on kuni 5 m.
Maardlat kaevandamiseks pole kasutatud.
Horvaatia kuningas
Horvaatia kuningas oli kuningriigi valitseja tiitel aastatel 925–1918 (ametlikult kuni 1943. aastani).
Gols
Gols [ɡɔls] on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
pisi|tühi|Katoliku kihelkonnakirik
Josef Rudolf Hiden
Josef Rudolf Hiden (9. märts 1909 Graz – 11. september 1973 Viin) oli Austria jalgpalliväravavaht. Mängis Austria koondises. Hiljem võttis Prantsusmaa kodakondsuse.
Lõkõriq
Lõkõriq on setu-võru ansambel, mis asutati 2001. aastal Tartus.
Ansambel on andnud välja mitu albumit:
Padova Püha Antoniuse basiilika
Padova Püha Antoniuse basiilika (itaalia keeles: Basilica di Sant’Antonio, kohalik lühend ka Basilica del Santo) on Padovas asuv otseselt Pühale Toolile alluv roomakatoliku kirik ja Basilica minor, mis on pärimuse järgi püstitatud püha Padova Antoniuse hauale.
Kirjeldus
Kirik on esimene suurem võlvitud kirikuhoone Terraferma piirkonnas, ehitatud ajavahemikus 1232.–1310. aastatel romaanikalt gootikale üleminekustiilis. Tervikhoonena näib kiriku arhitekt olevat lähtunud Veneetsia Püha Markuse kiriku eeskujust, kavatiselt on ta romaanipärane, kuid interjöör, sealhulgas kõrge apsiid ja kabelipärja üheksa kabelit on gooti stiilis. Sisustuses leidub palju muudel hilisematel perioodidel, renessansi- ja barokiajal loodut.
Padova Püha Antoniuse basiilika on üks enim külastatud pühakodadest Itaalias ja populaarne palverännusihtpunkt.
Paraolümpiamängud
Paraolümpiamängud on maailma suurim spordivõistlus füüsilise või vaimsee puudega inimestele.
Esimesed paraolümpiamängud toimusid 1960. aastal Roomas.
Alates 1988. aastast toimuvad paraolümpiamängud kohe pärast olümpiamänge samas linnas.
Eesti paraolümpiamängudel
Eesti on paraolümpiamängudel osalenud 1992. aastast.
Kitseküla tänav
Kitseküla tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis ja Kristiine linnaosas Tondi asumis.
Kitseküla tänav sai nime 17. augustil 2011. Tänav on saanud nime selle järgi, et kulgeb Kitseküla asumi piiril.
MEMS-ostsillaator
pisi|MEMS-ostsillaatori kiip [[trükkplaat|trükkplaadil (väljundsagedus 88,9 MHz, korpuse mõõtmed 7& × 5 mm); ülal sagedusjaguri kiip]]
MEMS-ostsillaator on elektromehaanilise mikrosüsteemina valmistatud ostsillaatorlülitus, mille võnkesagedust määrav element – resonaator – on valmistatud polükristallilisest ränist. Tavaliselt kasutatava kvartsresonaatori asendamine polükristallränist resonaatoriga võimaldab paigutada kõik ostsillaatori komponendid integraallülitusena ühele pooljuhtkiibile.
Vaadeldava polüräniresonaatori lineaarmõõtmed on 100 µm ringis, umbes sama palju kiibi pinda vajab ka ülejäänud elektroonikalülitus.
Korpuseta MEMS-ostsillaator on kasutusel näiteks nutitelefonis.
Sojuz MS-08
Sojuz MS-08 oli Sojuzi kosmoselend, mis lahkus maalt 21. märtsil 2018. Süstik transportis kolme Expedition 55 meeskonna liiget Rahvusvahelisse kosmosejaama. MS-08 oli Sojuzi kosmoseaparaadi 137. lend. Meeskond koosnes vene komandörist ja kahest Ameerika lennumehaanikust. MS-08 naasis maale oma meeskonna juurde 4. oktoobril 2018.
Motycz
Motyczit on esmamainitud 1317. aastal.
Motyczi puust kirik põles 11. juulil 1994 süütamise tagajärjel maha. Hävinud pühakoja asemele ehitati uus kirik, mis pühitseti sisse 4. augustil 1996.
Tartu linnamüür
Tõenäoliselt hakati maakividest linnamüüri ehitama 13. sajandil ning see valmis mitte enne 14. sajandit. Müür ümbritses keskaegset linnasüdant, selle pikkus oli kaks kilomeetrit ja keskmine paksus kaks meetrit. Tartu piiskopilinnuse (6,90 ha) ja linna (20,70) ringmüüriga ümbritsetud pindala oli 27,60 hektarit. Linnamüür ümbritses Toomemäge, kulges põhjaküljel Laia ja Kroonuaia tänava vahelisel alal nende tänavatega paralleelselt, Emajõe poolsel küljel Vabaduse pst ja Magasini tänava vahelisel alal nendega paralleelselt, lõunaküljel Poe tänava piirkonnas.
Müüri tornide ja väravate arvu kohta on allikates erinevaid andmeid, valdavalt pakutakse tornide arvuks 27, millest 9 olid väravaga (pakutud on ka 20 torni 5 väravaga ). Suuremad väravad olid Karjavärav, Riia värav ehk Andrease värav, Toome värav, Jakobi värav ja Vene värav. Viimasena kindlustati linna jõepoolne soine külg, kus jõe ja linnamüüri vahel asusid ka mitu tiiki, millest suurim oli Pikk tiik.
Lidar
Lidar (ehk LIDAR või LiDAR, inglise light detection and ranging) on laserskaneerimisseade.
Pölstal
Pölstal on 2015. aastast vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Tartu linnamüür
Linnamüüri kindlustati ja täiustati kuni Põhjasõjani. 1708. aastal lasi Vene armee Tartu linnamüüri õhku, kuna kardeti linna langemist Rootsi kätte. 18. sajandil linnamüüril enam kaitsetähendust ei olnud. Enamik müürist on pärast suuri tulekahjusid kasutatud ehitusmaterjaliks uute hoonete rajamisel.
Osa säilinud linnamüüri on konserveeritud-rekonstrueeritud, kaetud katusega. Rekonstrueerimata osa seisukord on rahuldav, kohati halb. Rekonstrueeritud müüriosa kõrgus on 3-4 meetrit. Linnamüüri maakivist jäänuseid on tänapäeval näha neljas kohas:
Lidar
Tööpõhimõte
Üheks lidari levinud rakenduseks on detailsete kaartide ja pinnamudelite koostamine, mida kasutatakse geograafias, geoloogias, geodeesias, geomorfoloogias, aga ka atmosfäärifüüsikas, metsanduses, põllumajanduses ja keskkonnauuringutes. Sel juhul on tegemist maapinna kaugseire viisiga.
Mali ajalugu
Mali ajalugu käsitleb inimasustuse ajalugu praegusel Mali alal.
Tartu linnamüür
2014. aastal avaldas Tartu kirjanik Juhan Voolaid linnamüüri tutvustamiseks raamatu "Hokimängija Tartu linnamüüril".
Pölstal
pisi|Vaade Oberzeiringile (Pölstali osa)
Mali ajalugu
Mali riigipiir on sama 1891. aastal joonistatud Prantsuse Sudaani piiriga. Riigi välispiir on kunstlikult loodud ning see hõlmab nii suurema Sudaani piirkonna osi kui ka Saharat. Selle tulemusel on Mali multikultuurne riik, enamuse riigi elanikkonnast moodustavad mande rahvad.
Pölstal
Vald loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised vallad Oberzeiring, Bretstein, Sankt Johann am Tauern ja Sankt Oswald-Möderbrugg.
Mali ajalugu
Mali on läbi ajaloo mänginud suurt rolli Sahara-taguse aafrika kaubanduses, olles sild Lääne-Aafrika ja Magribi vahel. Regiooni kaubanduse keskuseks olemisest on hea näide Timbuktu linn, mis on, tänu oma asukohale Sahara kõrbe äärealadel, Nigeri jõe läheduses, olnud juba Mali impeeriumi algusaegadest 13. sajandil Sahara-taguse kaubanduse keskustest.
Septembris 2021 allkirjastati leping Mali riigi ja Vene sõjaväegrupiga Wagner seotud Vene sõjaväe eraettevõtte vahel. Dokument näeb ette palgasõdurite paigutamist riiki koostöös Mali armeega ja kõrgemate tegelaste kaitset.
Lidar
Tööpõhimõte
Liikuvatelt õhusõidukitelt, nagu lennukilt ja kosmoselennukilt, saab pinna kõrgust teada vaid siis, kui laserskaneerimisseadme sensori paiknemine on väga täpselt määratud GPSi (Global Positioning System) ja IMUga (ingl inertial measurement unit). Olenevalt laserskaneerija võimekusest on võimalik määrata ka objektide vertikaalset struktuuri, näiteks maapinnal asetsevate puude, majade või muude objektide kõrgust. Aerolaserskaneerimise ruumilised koordinaadid saadakse kolmest komponendist: lidari sensorist, lennukil olevast IMUst ja GPSist. Lidari sensor mõõdab nurgad ja kaugused, IMU kiirendusvektorid ja kaldenurgad ning GPSist saadakse geodeetilised koordinaadid WGS84-süsteemis. GPSi andmete põhjal on võimalik IMU registreeritud lennukikalletest tekkinud vigu korrigeerida ja need andmed saab teisendada WGS84-ellipsoidi pinnale. Mõõdistamisel lendab lennuk mööda lennuprojektis määratud trajektoori ning lidari sensor skaneerib maapinda sõltuvalt instrumendi tüübist kas küljelt küljele Z-tähe kujuliselt, ainult ühes suunas või elliptiliste ringidena. Mis tahes meetodi puhul on skaneeritava lennukoridori keskmise osa andmed täpsemad kui ääreala andmed.
Erinevalt teistest fotogramm-meetrilistest meetoditest, mille tulemuseks on aerofoto, ortofoto või multispektraalne pilt, saab laserskaneerides tulemuseks punktipilve. Igal punktil on x-, y- ja z-koordinaat, peegeldumisintensiivsus ja värvid, mille tagab kalibreeritud suure lahutusvõimega digitaalkaamera. Kui veel 2000. aastate alguses klassifitseeriti maapinda multispektraalsete piltide järgi, siis lidariandmed võimaldavad klassifitseerimist ilma nende piltideta. Lidariandmetest kasutatakse tihti vaid maapinnapunkte, mille puhul eraldatakse need ülejäänud punktidest, et teha maastiku 3D-mudeleid. Punktiklassifitseerimises kasutatakse ka intensiivsusväärtusi, kuid ei avalikus sektoris ega ka teadustöös pole neid andmeid veel laialdaselt kasutusele võetud, kuigi need võivad olla olulised tunnuste määramiseks või maapinna klassifitseerimiseks. Kogutud maapinnapunktidest on võimalik moodustada trianguleeritud võrgustik ehk TIN (triangulated irregular network). Selle mudeli täpsus sõltub punktide tihedusest pinnaühiku kohta. TIN-kõrgusmudelist hea ülevaate saamiseks on soovitatav kasutada värve, mis võimaldavad kõrguseid paremini eristada.
Ajalugu
Alates 1960. aastatest, laserskaneerimise algusest, on laserit peetud loodusteadustes täppismõõdistamise keskmeks. Laserskaneerimise ajalugu ulatub 1958. aastasse, kui teadlased Charles Townes ja Arthur Schawlow avastasid võimaluse, kuidas väga intensiivset monokromaatset kiirgust üle suurte vahemaade täpselt suunata. 1960. aastal töötati välja esimene tahke rubiinlaser (ingl solid-state ruby laser), mis kiirgas võimsaid punase valguse joondatud impulsse, seega võib seda pidada ka lidari eellaseks. 1960. aastate keskel toimus üldine laseri areng, millele 1970. aastatel järgnes tehnoloogia usaldusväärsuse paranemine. Hiljem avastati potentsiaalne kitsas, sirge, peegelduv kiir, mis sai joondumise määramise aluseks.
Varased mõõteseadmed olid mõeldud kasutamiseks laboritingimustes, esimene laserkaugusmõõtja tehti 1966. aastal ja esimene joonduslaser turustati 1971. aastal. Vaatamata seadmete ebausaldusväärsusele saavutati kaubanduslik edu ning 1970. aastatel sagenes laserite kasutamine tehnoloogias ja ehitustööstuses. Keskkonnateadlased võtsid uue tehnoloogia kasutusele kohe, kui esimesed süsteemid olid kohandatud ilmastikukindlaks ja vastupidavaks. 1980.–1990. aastatel nähti laseritele palju rakendusvõimalusi erinevates keskkonnasüsteemides.
Andmete täpsus
pisi|Lidari tööpõhimõtet kujutav animatsioon (käivitamiseks kliki pildil) Kõige enam sõltub skaneerimise mõõdistustäpsus lennukõrgusest. Lennukõrgusest sõltuv vertikaalne ja horisontaalne täpsus on välja arvutatud. Horisontaalne täpsus on 1/2000 lennukõrgusest, mis on alla 15 cm, kui lennukõrgus on kuni 1200 m. Tavaliselt on aerolaserskaneerimise kõrgus ligikaudu 3500 m.
Kolmemõõtmeliste koordinaatide täpsus sõltub järgmistest teguritest: kauguse määramine, laserikiire positsioneerimine ja laserikiire suund. Kuna tulemused esitatakse enamjaolt WGS84-koordinaatsüsteemis, sõltub lõpptulemus geoidimudeli täpsusest ja transformeerimisest kohalikku koordinaatsüsteemi. Kauguse mõõtmise täpsust mõjutavad peamiselt laine sagedus, ostsillaatori stabiilsus ja faaside vahe mõõtmise täpsus, mis omakorda sõltub signaali tugevusest. Veel mõjutavad kauguse määramise täpsust optilised elemendid. Näiteks valguse peegeldumisel peegli või akna pealt see sumbub ja aeglustub klaasi läbides.
Lidarmõõdistamiseks sobib jahe, kuiv ja puhas atmosfäär. Infrapunases spektripiirkonnas töötava laseri energia levimist takistavad veeaur (vihm, udu, muu niiskus), süsinikdioksiid, tolm ja suits. Täpsemad tulemused saadakse öösel ja kehvemad tulemused päiksepaistelise ilmaga. Ka õrna lumekihiga on võimalik saada piisavalt täpseid tulemusi, kuna valge värvus peegeldab valgust hästi tagasi.
Lidari nn jalajälg ehk maale jõudnud laserikiire diameeter on tavaliselt 15,24 cm (6 tolli) kuni 91,4 cm (6 jalga). Laserikiire diameeter suureneb vastavalt läbitud teele. Laseirkiirte jälg jaguneb mitmeks osaks takistuste (mets, taimestik) esinemisel lennuki ja maapinna vahel. Näiteks laserskanner ASL50-II võimaldab salvestada kuni nelja peegeldust ühe impulsi kohta.
Aerolaserskaneerimine (ALS) on teistest kõrguse mõõtmise viisidest palju täpsem, mõõtes detsimeetri täpsusega. Selle tehnoloogia puhul on vead suuremad järsematel aladel. Täpsus on suurem avamaastikel ja suhteliselt siledatel pindadel, kuid väiksem tihedatel, igihaljastel, mitmerindelistel aladel. Lisaks instrumendi omadustele sõltub DEMi täpsus ka punktide tihedusest, sensori kaugusest, sensori positsioneerimise usaldatavusest ning GPS-/IMU-süsteemide määratud orientatsiooni täpsusest. Kui lidari andmete lubatav keskmine ruutviga on 0,24 m, siis DEM kajastab ka suhteliselt tasasel alal vaevu hoomatavaid kõrgusvahesid.
Kasutusvaldkonnad
pisi|Reljeefi kujutamise võimalused (ülalt): [[Samakõrgusjoon|samakõrgusjooned, must-valge reljeefivarjutus ja värviline kõrgusmudel]]
Lidartehnoloogia on keskkonnateadlaste jaoks mitmel põhjusel atraktiivne. Seda iseloomustab andmete kiire kogumine – aerolaserskannerid suudavad skaneerida juba üle 100 000 punkti sekundis, näiteks Maa-ameti kasutuses olev Leica ALS50-II kuni 150 000 punkti sekundis. Kiirus on siiski igal mudelil erinev. Kord kogutud andmestikku saab hiljem kasutada ka teistes projektides. Lidariandmeid saab kasutada välitööandmete täiendamiseks. Täpseid ruumilisi andmeid on sellega lihtne koguda.
Lidar on leidnud rakendust mitmes valdkonnas, näiteks nii hoovuste sängide geomorfoloogias (tidal channel geomorphology) kui ka liivaluidete ja polaarjää seires. Lidarist on abi ka vulkaaniliste alade uurimisel ja liustikujää kõrguse mõõtmisel. Kuid kõige suurem ja olulisem lidari rakendusala on mägimetsade kõrguse määramine. Parima arvestusliku tulemuse võrade kõrguse määramiseks saab ühesensorilise lidari andmetest. Selle meetodiga võrreldes on maa pealt määratud kõrguse eksimus ligikaudu 2–6%.
Aerolaserskaneerimise kasutusvaldkonnad on veel:
Praktiliselt ainuke negatiivne külg lidari juures on selle hind. Tüüpiline maapinna laserskanner maksab üle 100 000 €|euro, millest instrumendi enda hind moodustab tavaliselt 70% ja tarkvara hind 30%. Võrreldes samade andmete kogumisega välimõõdistamisel, kulub lidariga tavaliselt rohkem aega ja raha. Mida suurem on mõõdistatav ala, seda tõhusam ja mõttekam on kasutada aerolaserskaneerimist. Näiteks on 100 km² aerolaserskaneerimise hind (1 km² kohta) kolm korda suurem kümme korda väiksema (10 km²) ala mõõdistamisest.
Küti tänav (Rakvere)
Küti tänav on tänav Rakveres Kukeküla linnaosas. Tänava pikkus on 275 m.
Põhja-lõunasuunaline tänav paikneb Jaama puiestee ja Tallinna tänava vahel ning ristub Sepa tänavaga.
Ajalugu
Küti (saksa keeles Schützenstraße; Jäger Str.; vene keeles Егерская ул. ) on tänava algne nimi. Pärast Tallinna–Peterburi raudteeliini valmimist 1870. aastal hakkas ilmet omandama uus linnajagu linna põhjapiiri ehk Peterburi tänava (praegune Tallinna tänav) ja raudteejaama vahel. Põhitänav oli Vaksali tänav (praegune Võidu) ning sellega paralleelselt viisid raudtee suunas Malmi, Küti ja Kauba tänav. Seda kanti hakati kutsuma Kukekülaks. Kukeküla linnaosa on saanud nime 1870. aastal ehitatud Kuke kõrtsi (ukse kohal oli kukk), mis paiknes endise Vaksali tänava ja Kuke tänava nurgal.
Eesti NSV ajal kandis tänav (Virumaa Töörahva Nõukogu Täitevkomitee aseesimehe ning ühtlasi VTRN TK administratiivosakonna juhataja ja Viru maakonna Punakaardi ülema ) Leopold Linderi nime.
Sannalise'
Sannalise' on võru ansambel.
2006. aastal ilmus ansambli album "Vana sann".
Miombopuu
pisi|[[Brachystegia glaucescens]] Miombopuu (Brachystegia) on liblikõieliste sugukonda kuuluv puude perekond.
Miombopuud on pärismaised Aafrikas. Nad on väga levinud Kesk- ja Lõuna-Aafrika miombopuistutes.
II liiga 1994/95
II liiga 1994/95 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 1994. ja 1995. aasta hooaeg.
William Cullen Bryant
pisi|William Cullen Bryant, umbes 1876 William Cullen Bryant (3. november 1794 Cummington, Massachusetts – 12. juuni 1878 New York) oli USA luuletaja, jurist ja ajakirjanik.
Ta oli kauaaegne New York Evening Posti peatoimetaja. Bryant sai tuntuks panteistliku looduslüürikuna. Tema lihtsavormilistes mõtisklevates värssides on mõjutusi romantismist ja kalmistuluulest.
Ta oli puritaanidest sisserändajate järeltulija. 16-aastaselt alustas ta õpinguid Williams College'is, kuid rahalistel põhjustel ja Yale'i Ülikooli astuda soovimise tõttu ta seda ei lõpetanud. Yale'i Ülikooli ta aga sisse ei saanud. Worthingtonis ja Bridgewateris õppis ta eraõpetaja juures õigusteadust. 21-aastaselt asus ta tööle advokatuuris. Ta töötas ligi kümme aastat Plainfieldis ja Great Barringtonis advokaadina.
26-aastaselt abiellus Bryant Frances Fairchildiga, kellega ta elas õnnelikult kuni Francesi surmani ligi pool sajandit hiljem. 1825. aastal kolis ta New Yorki, kus sai kirjandusajakirja North American Review kaastoimetajaks. 1827. aastal hakkas ta ajalehe New York Evening Post toimetajaks. 1829. aastal sai ta selle peatoimetajaks ja kaasomanikuks ning oli sellel ametikohal kuni oma surmani. Tema ettevaatlikud investeeringud tegid Bryantist jõuka mehe. Ta oli aktiivne metseen.
pisi|William Cullen Bryanti memoriaal [[Bryant Parkis New Yorgi Rahvusraamatukogu kõrval]] Lapsepõlves peale surutud usuline konservatism leidis väljendust Bryanti jumalakartlikes vemmalvärssides; tema isa poliitiline konservatism kannustas kirjutama luuletust "The Embargo", milles 13-aastane luuletaja nõudis president Thomas Jeffersoni tagasiastumist. 17-aastaselt kirjutatud eleegiaga "Thanatopsis" (kreeka: 'vaade surmale') sai ta tuntuks, kui see avaldati 1817. aastal North American Review's. Selles hülgas ta puritaanide dogma deismi kohta; sealt alates oli ta unitarist. Demokraadina tegi ta New York Evening Posti vabakaubanduse, töölisklassi õiguste, sõnavabaduse ja orjuse kaotamist pooldavaks häälekandjaks. Bryant oli üks erakonna Free Soil ja hiljem Vabariikliku Partei asutajaid. Bryant avaldas mitu luulekogu, kirjutas reisikirju ja tõlkis Homerose teoseid.
Bryant suri 1878. aastal 83-aastaselt. Ta on maetud Roslyni kalmistule New Yorgi osariigis. Tema järgi on nimetatud avalik park Bryant Park New Yorgis.
Tartu koolid
Tartus on 2020. aasta jaanuari seisuga 31 üldhariduskooli, millest 22 on munitsipaalkoolid, 6 erakoolid ja 2 riigikoolid.
Põhja-Makedoonia veinid
Euroopa Liidus tähistab kaitstud geograafiline tähis (PGI) "Macedonia" aga veine, mis on toodetud Kreeka Makedoonia viinamarjakasvatuspiirkonnas.
Ülevaade
Põhja-Makedoonia viinamarjaistandused laiuvad 33 500 hektaril (70% kasvavad veini- ja 30% lauaviinamarjad) ja aastane veinitootmine ulatub 120 miljoni liitrini.
Kui aastal 2003 tegutses Põhja-Makedoonias vaid 28 veinikeldrit, siis aastaks 2014 oli tootjate arv tõusnud 84 peale. Tootjatest 90% tootis alla 5 miljoni liitri veini aastas; kuid 5 tootjat tootsid vahemikus 5 kuni 15 miljonit liitrit aastas ning 4 tootja puhul ületas aastane toodang 15 miljoni liitri piiri.
Suurem osa toodangust eksporditakse 38 riiki ja vaid 15% tarbitakse koduturul. Enim eksporditakse pudelisse villitud veini Horvaatiasse, Serbiasse ja Sloveeniasse. Ekspordist umbes kaks kolmandikku moodustasid 2014. aastal Euroopa Liidu liikmesriigid (nii mahu kui ka väärtuse poolest).
Ajalugu
Ajal, mil Põhja-Makedoonia moodustas osa Jugoslaaviast, toodeti riigis veini ja viina. 1980. aastatel toodeti seal umbes kaks kolmandikku kogu Jugoslaavia veinidest. Pärast Jugoslaavia lagunemist vähenes Põhja-Makedoonia veinitoodang mitu korda; kui 1990. aastate keskpaigas toodeti 1,8 miljonit hektoliitrit veini, siis aastaks 2002 oli see näitaja 447 tuhat hektoliitrit.
2000. aastate alguses võtsid Põhja-Makedoonia viinamarjaistandused enda alla 22 400 hektarit. Aastal 2008 toodeti riigis 108 100 tonni veini, millest umbes 80% moodustasid punased veinid. Lisaks kasvatati sellal ligikaudu 30 000 hektaril ka lauaviinamarju.
Veinipiirkonnad
Veine toodetakse Põhja-Makedoonias kolmes regioonis, mis omakorda jagunevad kokku 16 piirkonnaks.
Viinamarjasordid
Põhja-Makedoonias kasvatatakse kokku 28 viinamarjasorti, millest poole moodustavad punased ja poole valged sordid. Levinumate viinamarjasortide hulgas on mitmeid Põhja-Makedoonia põliseid sorte ja ka palju Kesk-Euroopas ning Balkanil levinud sorte. Lisaks kasvatatakse ka mõningaid rahvusvahelisi sorte. Punaste sortide hulga kuuluvad "Vranec" (Põhja-Makedoonias enim kasvatatav sort), "Kratošija", "Cabernet Sauvignon" ja "Merlot". "Stanušina Crna" on unikaalne Makedoonia päritolu viinamarjasort, millest on võimalik valmistada väga kvaliteetseid veine; sort on Põhja-Makedoonia turul väga populaarne, kuid väljaspool koduriiki tuntakse seda vähe. Valgetest sortidest kasvatatakse enim sorte "Smederevka", "Welschriesling" (millele viidatakse tavaliselt nimega "Laški Rizling"), "Chardonnay", "Sauvignon Blanc" ja "Žilavka".
Grigori Tšutšelov
Georgi Tšutšelov (30. november 1907 – 15. jaanuar 1943) oli Eesti jalgpallur.
Alustas 1928. Meteori meeskonnas. 1930. aastast oli TJK vasakäär. Mängis 1932 Eesti koondise maavõistluses Rootsi vastu. Hukkus II maailmasõjas.
Rhinoleptus
Rhinoleptus on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Rhinoleptus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Lääne- ja Ida-Aafrikas.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhinoleptus seisuga 14.08.2014.
Moremela
Moremela on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Thaba Chweu vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Moremela elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,87%, värvilisi 0,74%, valgeid 0,12%, India või Aasia päritolu inimesi 0,12% ja teisi 0,14%. Pedi keelt pidas emakeeleks 88,65% inimesi, inglise keelt 2,45%, suulu keelt 2,03%, sotho keelt 2,00%, svaasi keelt 1,19% ja afrikaani keelt 1,15%.
Austria 2022. aasta taliolümpiamängudel
Austria osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 106 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Olümpiavõitjaks tulid mäesuusatajad Matthias Mayer ja Johannes Strolz, lumelaudurid Anna Gasser, Benjamin Karl ja Alessandro Hämmerle, suusahüppemeeskond (Stefan Kraft, Daniel Huber, Jan Hörl, Manuel Fettner) ja mäesuusatamise segavõistkond (Katharina Liensberger, Katharina Truppe, Stefan Brennsteiner, Michael Matt, Johannes Strolz).
V (album)
"V" on eesti laulja Birgit Õigemeele viies stuudioalbum. See ilmus 2018. aastal plaadifirma Enjoy Music kaudu. Plaadilt anti välja viis singlit: "15 000 sammu," "Ma tean, et sa tead," "Leekides tee," "Alles sügisel mõtleme" ja "Kingitus."
Futurum-2
Erakolledž Futurum-2 oli Viljandis tegutsev erakõrgkool, kus õpetati õigusteadust (õiguskorralduse eriala). Kooli rektor oli Heino Koppel.
Kõrgõzstan 2022. aasta taliolümpiamängudel
Kõrgõzstan osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis ühe sportlasega.
Kõrgõzstani esindas mäesuusataja Maksim Gordejev.
Gödeli meetrika
Gödeli meetrika ehk Gödeli lahend, ka Gödeli universum, (inglise keeles Gödel metric, Gödel solution, Gödel universe) on Einsteini väljavõrrandite täpne lahend, mille esitas 1949. aastal Kurt Gödel.
See lahend on tekitatud energia-impulsi tensoriga, mis koosneb kahest osast; esimene neist on ühtlaselt jaotunud keerlevate tolmuosakeste aine tihedus ja teine nullist erinev kosmoloogiline konstant.
Sellel lahendil on mõned tavatud omadused, sealhulgas peab see võimalikuks kinniste ajasarnaste kõverate olemasolu, mis lubavad ajarände Gödeli lahendiga ette kirjutatud universumis.
Määratlus
Nagu iga Lorentzi aegruumi puhul, saab ka Gödeli lahendit määrata meetrilise tensoriga kohalikus koordinaadisüsteemis: kus \omega on nullist erinev reaalne konstant, mis kujutab endast nurkkiirust, mõõdetuna mittepöörleva vaatleja poolt, kes liigub koos ühe tolmuosakesega.
Kosmoloogiline tõlgendus
Gödelit järgides on võimalik tõlgendada tolmuosakesi galaktikatena, nii et Gödeli lahendust võib pidada pöörleva universumi kosmoloogiliseks mudeliks. Kuid kuna selles mudelis puudub Hubble'i paisumine, siis ei saa seda mudelit kuidagi pidada meie Universumi realistlikuks mudeliks. Küll aga võib seda võtta alternatiivse universumi mudelina, mis põhimõtteliselt pole vastuolus üldrelatiivsusteooriaga (kui tunnistada nullist erineva väärtusega kosmoloogilise konstandi seaduspärasust).
Piesoresonaator
Piesoresonaator ehk piesoelektriline resonaator on piesoelektrilistel nähtustel põhinev elektromehaaniline resonaator. Piesoresonaatori tuntuim liik on kvartsresonaator, mille lähtematerjaliks on looduslik kvartskristall. Samal otstarbel on laialt kasutusel mitmed muud ferroelektrikud, sealhulgas keraamilised materjalid, millest valmistatakse keraamilisi resonaatoreid.
Piesoresonaator on kristallostsillaatori keskne komponent, mis määrab ostsillaatori väljundsageduse ja hoiab selle stabiilsena. pisi|Kvartsresonaator avatult
Kvartsresonaator
Kvartsresonaator on kvartskristallist kindla nurga all väljalõigatud õhuke ümmargune või ristkülikukujuline plaat, mis on kinnitatud hoidikusse kahe metallplaadi ‒ elektroodi ‒ vahele.
Tööpõhimõte
Võnkumise genereerimine toimub resonaatori resonantsisagedusel elektromehaaniliselt: kristalli elektroodidele rakendatud elektripinge kutsub piesoelektrilise pöördefekti tulemusena esile elektroodide vahekauguse muutumise; kui kristallile väljastpoolt rakendatud elektripinge muutub nulliks (vahelduvvoolu korral läbib pingekõver nulli), taastab kristall oma esialgse kuju, kusjuures kristalli elektroodide vahel tekib elektripinge (nüüd piesoefekti toimel). Kui seda pinget kasutada võimenduslülituses positiivse tagasiside signaalina, saadakse katkematute siinusvõnkumiste generaator ‒ ostsillaator, millel on väga suur hüvetegur ja stabiilne võnkesagedus.
Resonaatori resonantsisagedus
Kvartsresonaatori resonantsisagedus on määratud tema mõõtmete ja lõike orientatsiooniga, s.t millise nurga all kristalli x-y-z-telgede suhtes plaat on välja lõigatud. Valmistatakse kvartsresonaatoreid resonantsisagedusega mõnest kilohertsist sadade megahertsideni. Ligikaudu 1 MHz sagedusega kvartsresonaatorid on kõige stabiilsemad.
Kõige levinum on AT-tüüpi lõige, sest sel on hea sageduse ajaline stabiilsus ja lineaarne temperatuurisõltuvus; viimane asjaolu võimaldab rakendada tõhusat temperatuurikompensatsiooni. Samas on seda tüüpi lõiked mõõtmetelt väikesed ning seega tundlikumad väliste füüsiliste mõjude suhtes. Ligilähedaselt sarnasuguse temperatuurisõltuvusega on ka FC- ja SC-lõiked, ent resonaatorid on mehaaniliselt tugevamad.
Resonaatori aseskeem
Kvartsresonaatori elektrilise aseskeem koosneb järgmistest elementidest: R ‒ takistus jadavõnkesagedusel.
Resonaator on samaväärne jadavõnkeringiga LCR, millega on rööbiti elektroodide mahtuvus C0. Kuna suhe L/C on suur ja kaotakistus R väike,siis on kvartsgeneraatori hüvetegur väga suur, ulatudes sadade tuhandeteni.
Keraamiline resonaator
Keraamiline resonaator valmistatakse ferroelektrikust (piesoelektriliste omadustega keraamilisest materjalist) ja kasutatakse nagu kvartsresonaatorit peamiselt kompaktsetes ostsillaatorites. Keraamilised resonaatorid jäävad sageduse täpsuselt ja ka stabiilsuse poolest kvartsresonaatoritest tunduvalt maha, ent on mõõtmeilt väiksemad (SMD-komponendid nt 1,2×3,2 mm), mehaaniliselt tugevamad ja märksa odavamad toota. Resonaatori valmistamisel lisatakse ka võnkesagedust määravad kondensaatorid, mistõttu lihtsustub ostsillaatori skeem. Keraamilised resonaatorid valmistatakse mitmeastmelise termilise ja mehaanilise töötlemise käigus ferromagnetiliste materjalide graanulite peeneks jahvatatud komposiitmaterjalist. Peamised lähtematerjalid on plii-tsirkonaat-titanaadid, plii-magneesium-niobaadid ja kaalium-naatrium-niobaadid koos muude metallide lisanditega.
Resonantsisageduse tolerants jääb etteantud temperatuurivahemikus piiresse ±(0,1‒0,5)%; see on keskmiselt 50 korda suurem kui kvartsresonaatoril. Resonantsisagedus ajaliseks muutuseks annavad tootjad ±0,3% 10 aasta jooksul.
Piesoresonaatori ajaloost
Piesoelektrilised omadused teatud materjalide puhul avastas 1880. aastal Jacques ja Pierre Curie. Esimese maailmasõja ajal uurisid Paul Langevin ja Constantin Chilowski kvartsi võnkeomadusi allveelaevu tuvastava sonari väljatöötamiseks. 1917. aastal ehitas Alexander M. Nicholson, kes töötas Bell Labsis, esimese kristalli sisaldava ostsillaatori, milles oli kasutusel Rochelle'i soola kristalli. Neli aastat hiljem valmistas Walter Guyton Cady, esimese kvartskristallostsillaatori
Aastal 1926 hakati kvartskristalle kasutama raadiosaatjates. 1928. a. töötas Warren Marrison välja esimese kvartskella. Sellest ajast hakati aja arvestamisel toetuma kvartskristalli vibratsioonile, mis tagas suure täpsuse (viga 33 millisekundit aastas ehk 1 sekund 30 aasta jooksul).
1969. aastal tõi Jaapani kellatootja Seiko turule esimese kvartskäekella, mis küll ei osutunud kuigi populaarseks peamiselt kalli hinna tõttu (see oli võrdne auto hinnaga). Sellegipoolest märkis IEEE selle ära ühe olulisema saavutusena elektro- ja elektroonikatehnika vallas.
Tuksam ja sõbrad
Tuksam ja sõbrad on eesti ansambel. Ansambel on muu hulgas esitanud võrukeelseid lugusid.
Aastal 2000 ilmus ansamblilt album "Meelega", mis on salvestatud Kirjanike Maja kontserdil ja millel laulavad ja mängivad Jaak Tuksam (laul, kitarr), Riho Sibul (laul, kitarr), Tõun (laul, elektrikitarr, slide), Robert Jürjendal (kitarr, mandoliin) ja Arvo Urb (löökriistad).
Gettysburgi lahing
Gettysburgi lahing toimus 1.-3. juulil 1863 Gettysburgi linna lähedal Uniooni ja Konföderatsiooni vahel, Ameerika Ühendriikide kodusõja raames. Lahing kaasas kõige suurema hulga inimkaotusi kogu sõjas ja seda on peetud sõja üheks pöördepunktiks. Uniooni kindralmajor George Meade'i Potomaci armee lõi Konföderatsiooni kindral Robert E. Lee Põhja-Virginia armeed, millega lõppes Lee katse vallutada põhjaosariigid.
1863. aasta mais võitis Lee armee Chancellorsville'i juures Virginias olulise lahingu ja juhtis siis armee läbi Shenandoah' oru plaaniga alustada teist katsest põhjaosariikide vallutamiseks (Gettysburgi kampaaniat).
Lyduokiai vald
Lyduokiai vald (leedu keeles Lyduokių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ukmergė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 74 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1004 inimest. Valla keskus on Lyduokiai alev, kus aastal 2011 oli 142 elanikku. Vallamaja asub aadressil Taikos g. 2. Vallavanem on Vytautas Toliūnas.
Lisaks küladele asub vallas ka Vaisgėliškise huutor, kus aastal 2011 oli 4 elanikku.
pisi|Vallamaja pisi|Kozela-Poklevskite suguvõsa hauakabel pisi|Antakalnis II
Suzanne Blochi portree
"Suzanne Blochi portree" on hispaania kunstniku Pablo Picasso õlimaal, mille ta maalis Pariisis 1904. aastal, oma Sinise perioodi lõpus. Pildil olev naine on lauljatar Suzanne Bloch, kes oli tuntud Richard Wagneri teoste esitajana. Maal asub São Paulo kunstimuuseumis.
Evald Mähle
Evald Andreas Mähle (4. juuni 1878 – 15. oktoober 1939) oli eesti insener.
Ta lõpetas 1908. aastal Riia Polütehnilise Instituudi inseneriteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Evald Mähle osales Esimeses maailmasõjas, tuli Eestisse tagasi 1920. aastal ja teenis samast aastast Eesti raudteel, alates 1926. aastast Ehitusameti Tehnikaosakonna juhataja abina administratiivalal. Alates 1931. aastast oli ta Kaitseliidu kompaniipealik.
20. veebruaril 1939 anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk.
Raikküla raudteejaam
Raikküla raudteejaam oli raudteejaam Raplamaal Rapla vallas, Rapla–Virtsu raudtee kuuendal kilomeetril.
Raikküla naaberjaam Rapla suunal oli Rapla raudteejaam ja Virtsu suunal Koikse pooljaam.
Jaamahoone
Raikküla jaamahoone valmis 1931. aastal. Jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Ilumetsa, Kliima ja Taevaskoja jaamahoonetega tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi. Praeguseks on jaamahoone renoveeritud ja kasutusel elamuna.
Osvald Kastanja
Osvald Kastanja (19. oktoober 1910 Narva – 29. detsember 1993 Tallinn) oli Eesti jalgpallur.
Alustas Narva KS Võitlejas, 1932. aastast Tallinna Jalgpalli Klubis. Mängis 3 korda Eesti koondises aastatel 1931–1932.
Robert Mills
Robert Laurence Mills (15. aprill 1927 Englewood, New Jersey – 27. oktoober 1999) oli ameerika füüsik.
Ta oli 1995. aastast Ohio Osariigi Ülikooli emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid kvantväljateooria, sulamite teooria ja paljude kehade teooria.
Brookhaveni Riiklikus Laboratooriumis töötamise ajal 1954. aastal esitasid Chen Ning Yang ja Robert Mills tensorvõrrandi, mida praegu tuntakse Yangi-Millsi väljana. Maxwelli võrrandid on Yangi-Millsi teooria erijuht.
Haridus ja töökäik
Ta õppis aastatel 1944–1948 Columbia Ülikooli Columbia kolledžis. Magistrikraadi sai ta Cambridge'i Ülikoolist, doktorikraadi 1955. aastal Columbia Ülikoolist (doktoritöö juhendaja oli Norman Myles Kroll). Aastatel 1953–1955 töötas ta Brookhaveni Riiklikus Laboratooriumis teadurina. Pärast aastast järeldoktorina töötamist Süvauuringute Instituudis Princetonis, asus ta 1956. aastal tööle Ohio Osariigi Ülikooli (1962. aastast professor ), kust ta 1995. aastal emeriteerus.
Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium
Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium oli 1922-1930 Abjal tegutsenud kool.
Porozina
pisi|Vaade Porozinale, esiplaanil [[Porozina sadam]] Porozina (itaalia Faresina) on asula Horvaatias Primorje-Gora maakonnas Cresi linnaks nimetatavas omavalitsusüksuses Cresi saare looderannikul saare kõige läänepoolsemal neemel. Geograafilised koordinaadid on 45°7'50" N, 14°17'19" E.
Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium
Kool asutati 1922 nime all Abja Eraühisreaalgümnaasium. 1923 nimetati kool ümber Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumiks. Kool suleti 1930.
Porozina
Sihtnumber on 51557 ja suunakood 0 51.
Asula pindala on 1,426 km², elanike arv 20 (2001). Rahvastiku tihedus on 14,0 in/km².
Ajalooline keskus on üksikul mereäärsel künkal, selle nõlva juures on Porozina sadam. Asulas on mõned poed. Viimase kahekümne aasta jooksul on rajatud asula uuem osa, mis on suvitusrajoon.
Ajalugu
Antiikajal oli sadama kõrval künkal tuletorn, mille järgi asula on nime saanud (Pharus insulae 'saare tuletorn').
Tänapäeval on kunagise tuletorni kohal frantsisklaste püha Nikolause kloostri (vt Porozina klooster) varemed ja gooti stiilis kirik (vt Porozina kirik) 15. sajandist. Klooster kuulus frantsisklaste kolmanda ordu munkadele, kes suutsid kuni 13. sajandini säilitada liturgilise keelena kirikuslaavi keele ja glagoolitsa kirja. 1843. aastal klooster hüljati, misjärel hooned osaliselt lammutati. Selle varemetel on renessanssarhitektuuri elemente.
Kirikut rööviti mitu korda ja 16. sajandil põletati see peaaegu maha. Siiski on ta praegu hästi säilinud. Seintel on glagoolitsas kirjad.
Eesti NSV siseministrite loend
Eesti NSV siseministrite loend on loetelu Eesti NSV Siseministeeriumi ja Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi juhtidest (siseministritest-rahvakomissaridest) ning nende asetäitjatest ajavahemikul 1940 kuni 1990.
Porozina
Rahvastik
Elanike arv on 2001. aasta Horvaatia rahvaloenduse järgi 20
Eesti NSV siseministrite loend
Eesti siseminister, 1940
25. augustil 1940 võttis II Riigivolikogu vastu Eesti NSV Konstitutsiooni, mille järgi muudeti senine Riigivolikogu ümber Ülemnõukoguks. Uuteks kõrgemateks riigivõimu organiteks said Ülemnõukogu Presiidium ja Rahvakomissaride Nõukogu ning rahvakomissariaadid.
Porozina
Rahvastik
Elanike arvu dünaamika:
Eesti NSV siseministrite loend
Eesti NSV siseministrid, 1946–1990
´´ Viljam Lembinen, Eesti NSV SM asetäitja kaadrite alal ´´ Arved Jaska, ENSV SM asetäitja 1990 - Olev Laanjärv, ENSV siseminister
Porozina
Liiklus
Sadamas on Porozina tuletorn, mis annab valgussignaali: R Bl 3s. Niminähtavus on 3 miili. Turismilaevadele on abajasse sisenemine lubatud ainult erandjuhtudel.
Porozinast kulgeb läbi Cresi saare lõunasse Osorini ning sealt edasi Lošinji saare lõpuni mõlema saare peamine maantee D101 pikkusega 85 km.
Roman Mõtlik
Roman Mõtlik (12. mai/25. mai 1911 – ?) oli eesti jalgpallur.
Alustas Põhjalas, 1932–1937 oli Puhkekodu paremäär. Mängis 1932. aastal neli korda Eesti koondises.
Kurt Meyer
Kurt Meyer (23. detsember 1910 Jerxheim – 23. detsember 1961 Hagen) oli Saksa Relva-SS ohvitser teises maailmasõjas.
Osales lahingutes nii ida- (1. SS-Soomusdiviis) kui läänerindel (SS-Soomusdiviis Hitlerjugend). Autasud: Raudrist (II, I), Rüütlirist tammelehtede ja mõõkadega, Saksa Rist kullas.
Kurt Meyer oli pärit lihtsast töölisklassi perekonnast. Tema isa oli vabrikutööline.
Mõistetud Kanada kohtu poolt 1945. a surma relvastamata sõjavangide hukkamise eest Normandias 1944. aasta suvel (Ardenne Abbey massimõrv jt), asendatud eluaegse vangistusega. Kurt Meyeri surmaotsuse tühistas Christopher Vokes. Põhjus oli Vokesi arvamus, et ka lääneliitlased polnud rasketes oludes võtnud sõjavange. Kurt Meyer oli algselt vangis Dorchesteri vanglas Kanadas ning hiljem Werli vanglas Saksamaal. Meyer eitas oma süüd. Meyeri suured sõjalised võimed tekitasid tema endistes vaenlastes Kanadas uudishimu ja austust.
Meyerit on süüdistatud sõjakuritegude toimepanekus ka Venemaal, Ukrainas ja Poolas, kuid kohut selle üle pole mõistetud. Mingeid tõendeid nende sõjakuritegude kohta ei ole.
1943. aasta alguses osales Kurt Meyeri juhitud luurepataljon kolmandas Harkovi lahingus. Väidetakse, et selle lahingu käigus käskis Meyer hävitada Jefremovka küla ja tappa kõik külaelanikud. [1]
Pärast sõda kirjeldas Obersturmführer Erich Rumpf sündmusi, mis väidetavalt toimusid Meyeri käsul Jefremovka külas Harkivist lõunas 1943. aasta alguses. Hommikul kell 10.30 kuulis ta maja ees, kuhu oli majutatud, püstolilasku. Rumpf jooksis välja ja nägi üht Hauptsturmführerit (kapten), kes vihaselt nõudis, et kutsutaks kompanii ülem. Varsti saabus Hauptsturmführer Nueske ja SS-kapten röökis veel korra: "Meyeri käsul tuleb see küla maa pealt pühkida, sest täna hommikul ründasid seda piirkonna relvastatud tsiviilisikud." Rumpfi sõnul laskis SS-kapten seejärel maha 25-aastase naise, kes oli neile lõunasööki valmistamas ning Waffen-SS mehed tapsid kõik küla elanikud ja põletasid nende kodud maha. [7]
SS-Sturmbannfuhreri Jacobi Hanreichi poolt 1944. a peale vangistamist Prantsusmaal lääneliitlastele antud eraldiseisev tunnistus väidab [8]: Leibstandarte SS Adolf Hitler (LSSAH) luurepataljon edenes lahingutegevuses 1943. a veebruari lõpus ida suunas ja jõudis Jefremovka küla juurde. Nad olid Vene vägede poolt ümber piiratud. Kütuse ja lahingumoon olid otsakorral ja pataljoni varustati õhu kaudu, kuni neile kästi läände läbi murda. Enne seda tapeti kogu küla elanikud ja küla põletati maatasa. Pataljoni juhtis sel ajal Kurt Meyer.
Ukraina allikad, sealhulgas sündmised üleelanud tunnistaja Ivan Kiselev, kes oli veresauna ajal 14-aastane, väidavad, et tapmised toimusid 17. veebruaril 1943. a: "12. veebruaril hõivasid LSSAH üksused kaks küla: Jefremovka ja Semjonovka. Nõukogude väed olid küladest taganemise käigus haavanud kahte SS-ohvitseri. Vastuseks tapsid LSSAH üksused viis päeva hiljem 872 meest, naist ja last. Umbes 240 neist põletati elusalt Jefremovka kirikus." Vene allikad väidavad, et massimõrva korraldas Jochen Peiperi juhitud "Lötlampe Abteilung". [9] Meyer jätkas teenistust LSSAH-s kuni 1943. aasta suveni, mil ta määrati rügemendiülemaks Prantsusmaal asuvasse äsjaloodud formeeritavasse SS-i diviisi Hitlerjugend. [3]
Pehme magnetmaterjal
Pehmeid magnetilisi materjale kasutatakse seadmetes, mis kasutavad vahelduvaid magnetvälju ja kus energiakaod peavad olema väikesed. Üheks selliseks näiteks on pehmete magnetmaterjalide kasutamine trafosüdamikes.
Tõnsu kadakas
pisi|Tõnsu kadakas Tõnsu kadakas on kaitsealune kadakas Rapla maakonnas Kohila vallas Angerja külas endise Tõnsu talu alal. Puu võeti kaitse alla 1961.
Pehme magnetmaterjal
Koertsitiivsus
Koertsitiivus ehk koertsitiivjõud on ferromagnetilist materjali iseloomustav suurus, mis näitab, kui tugevat magnetvälja tuleb magneeditud ferromagneetikule rakendada selleks, et viia tema jääkmagneetumus nulliks. Ehk teiste sõnadega öeldes näitab koertsitiivsus magnetmaterjali vastupanu demagneetimisele. Hüstereesisilmusel vastab koertsitiivjõule H väärtus (välise magneetiva välja tugevus) hetkel kui B = 0 (B on magnetiline induktsioon). Koertsitiivsuse tähis on Hc ja SI mõõtühik amper meetri kohta (A/m).
Tõnsu kadakas
Puu ümbermõõt on 127 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 8 m.