cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Selli kool
Loodus
Endise Selli koolimaja juures asunud biotiigi olid koprad ühendanud jõega, uuristades tiiki ja jõge ühendava käigu. Et kobraste kahjustusi edaspidi vältida, paigaldati biotiigi lähedusse jõe kaldale metallvõrk.
Parter
Parter võib tähendada järgmist:
Carl Intelmann
Carl Intelmann on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Johannes Aps
Johannes Aps (14. jaanuar 1915 Kohtla vald, Jõhvi kihelkond, Virumaa – 5. juuli 1941 Virumaa) oli eesti poksija.
Limpa limonaad
Limpa Limonaad on traditsiooniline, iseloomuliku ja ainulaadse maitsega karastusjook tehtud A. Le Coq firma poolt.
Johannes Aps
Ta võistles Narva Võitleja ja Sillamäe ÜENÜ eest.
Limpa limonaad
See on olnud turul 80 aastat. Limonaadi valmistamisel on kasutatud stepiavarustest pärit ravimtaimede ekstrakti, mida mitte ükski teine firma pole suutnud jäljendada. Limpa limonaadi ainulaadne ja klassikaline maitse on hoidnud lapsevanemaid selle joogi juures ja toonud juurde uusi väikseid sõpru.
Johannes Aps
Ta sai Eesti meistrivõistlustel aastatel 1934 ja 1935 kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 2. koha ning 1937. aastal sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 3. koha ja 1938. aastal 2. koha.
Limpa limonaad
Limpa limonaad ei sisalda säilitusaineid!
Johannes Aps
Ta võitis 1935. aastal I Eesti raskejõustikumängude Tallinnas poksivõistlustel Viru- ja Järvamaa võistlejana kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) esikoha ning sai 1939. aasta II Eesti mängude poksivõistlustel Tallinnas Virumaa võistlejana sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 2. koha.
Hukkumine ja ümbermatmine
Ta hukkus Suvesõjas Virumaal ja maeti välitingimustes. Ta maeti 15. novembril 1942 ümber Jõhvi kalmistule.
Limpa limonaad
See on suurustes o,33L; 0,5L ja 1,5L
= KOOSTISOSAD: = Limpa limonaad koosneb: veest, suhkrust, süsihappegaasist, happesuse regulaatorist – sidrunhapest, lõhna- ja maitseainetest, toiduvärvivst – E150d.pisi|Limpa Limonaad = SISALDAB = 100 ml sisaldab keskmiselt 139kJ / 37kcal. Rasvad 0 g, millest külastunud rasvhappeid 0 g, süsivesikuid 9,2 g, millest suhkruid 9,2 g. Samuti kiudaineid 0 g, valke 0 g ja soolasi 0 g. = Viited = https://www.alecoq.ee/toode/limonaad-traditsiooniline/
Samuel Matete
Samuel Matete (sündinud 27. juulil 1968 Chingolas) on Sambia endine kergejõustiklane (400 m tõkkejooksja), maailmameister ja olümpiamedalist.
Temast sai esimene Sambia kergejõustiku maailmameister ja MM-i medalist, kui ta võitis 1991. aasta maailmameistrivõistlustel Tōkyōs 400 m tõkkejooksus kuldmedali Jamaica jooksja Winthrop Grahami ja Suurbritannia jooksja Kriss Akabusi ees. Matete oli varem samal aastal jooksnud Zürichis 47,10, mis oli ka Aafrika rekord. Kaks aastat hiljem tuli ta Stuttgardi maailmameistrivõistlustel valitseva olümpiavõitja Kevin Youngi järel teiseks. Hõbemedali võitis Matete ka 1995. aasta maailmameistrivõistlustel Göteborgis.
1996. aasta Atlanta olümpiamängudel võitis Matete hõbemedali, kaotades võitjale Derrick Adkinsile 0,24 sekundiga. Matete võitis maailma karikavõistlustel 400 m tõkkejooksus kokku kolm esikohta: 1992, 1994 ja 1998. 1998. aastal tuli ta Aafrika meistriks.
Seadusandlik Delegatsioon
Seadusandlik Delegatsioon moodustati Eesti Asutava Kogu liikmetest ja tema peale pandi jooksva seadusandluse ülesanded.
Seadusandliku Delegatsiooni esimees oli Eesti Asutava Kogu esimees August Rei.
15. juulil 1919 valiti Seadusandliku Delegatsiooni liikmeteks:
Delegatsioon pidas 16. juulist 1919 kuni 1. detsembrini 1920, 86 koosolekut.
Balvi mõis
Balvi mõis (läti keeles Balvu muiža, poola keeles Bolowsk, vene keeles Боловск, saksa keeles Bolwa) oli mõis Vitebski kubermangus Ludza maakonnas Balvi vallas. Praegu asub Lätis Balvi piirkonnas Balvis. Balvi oli üks suuremaid mõisaid praeguse Läti alal.
Mõis pärast võõrandamist
1930. aastal hakkas mõisa peahoones tegutsema Balvi gümnaasium. Teise maailmasõja ajal asus hoones Saksa sõjaväehaigla. Pärast sõda oli seal algkool, mis tegutses 2010. aastani. Tänapäeval asub hoones Balvi piirkonna täienduskool (Balvu novada Tālākizglītības) ja Inimressursside keskus.
Mõisa suurus
Balvi mõis oli enne võõrandamist üks suuremaid mõisaid Läti aladel. Mõisa pindala oli 14 602 hektarit, sellega liigitus see ülisuurte mõisate hulka.
Häärber
Balvi järve kaldal asuv häärber valmis esialgsel kujul XVIII sajandi 2. poolel. Transehe-Roseneckide ajal XIX sajandi 2. poolel sai see uusklassitsistliku väljanägemise. 1920. aastal põles häärber maha. Järgnevalt see küll renoveeriti, kuid hoone minetas oma algupärase ilme: kadunud on fassaadi ilmestanud kuuest sambast koosnenud portikus, samuti ei ole hoone tagaküljel enam keerdtreppi. Lisaks sellele on hoone ehitatud kogu pikkuses kahekorruseliseks, varem oli kaks korrust vaid hoone keskosas. 1941. aastal tabas ehitist veel üks põleng.
Kõrvalhooned
Mõisakompleks ehitati välja XIX sajandi algul, hooned olid ampiirstiilis. Säilinud ehitistest uhkeim on ait, kus asub tänapäeval piirkonna valitsus. Pärast Läti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt asus seal NKVD peakorter ja vangla. Nõukogude perioodil oli see kasutusel rahvamajana. Tänapäeval asuvad seal kaks muuseumi. Teised säilinud hooned on moonakamaja, meierei, tänapäeval spordikooli majutav tootmishoone ja laut-tall. Veidi eemal asuvad samuti mõisakompleksi juurde kuulunud kaks kirikut – katoliku ja luteri kirik.
Park ja juurviljaaed
Mõisast järve suunas asub park, mida ehivad mitmed tiigid. Sinna rajatud aednikumaja ei ole säilinud. Endises mõisa juurviljaaias asub praegu kividest kompositsioon. Kuna need meenutavad karusid, siis nimetatakse seda tänapäeval Karuaiaks (Lāču dārzs). Samuti on seal mitmeid puidust karuskulptuure.
Aaro Pajari
pisi|Kolonelleitnant Aaro Pajari (29. septembril 1937) Aaro Olavi Pajari (17. juuli 1897 Asikkala – 14. oktoober 1949 Kokkola) oli Soome sõjaväelane, Soome kindralmajor, kahe Mannerheimi risti kavaler.
Eesti Metallikunstnike Liit
Eesti Metallikunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Aaro Pajari
Ta võttis osa nii Talvesõjast, Jätkusõjast kui ka Lapi sõjast.
Eesti Metallikunstnike Liit
Liidu esimees on Jaan Pärn.
Fulmar
Fulmar on Hispaanias toodetav kaugjuhitav mehitamata õhusõiduk.
Eesti Metallikunstnike Liit
Aastapreemia
Eesti Metallikunstnike Liit annab igal aastal silmapaistvatele metallikunstnikele välja Ede Kurreli preemiat. See on ühtlasei liidu aastapreemia. Traditsioon sai alguse 1998.aastal.
Frederic Edwin Church
Frederic Edwin Church (4. mai 1826 Hartford – 7. aprill 1900 New York) oli USA maalikunstnik.
Ta viljeles maastikumaali.
Tanjona Bobaomby
Tanjona Bobaomby ehk Cap d'Ambre on Madagaskari saare põhjapoolseim neem. Geograafilised koordinaadid on 11°55' S, 49°15' E.
Seal on tuletorn.
Poolsaare läänerannikul on Lotsohina küla, sisemaal Mahavango, Andohanizengitra ja Ambatonjanahary küla. Kirdes on Îlot du Nord, läänes Îlot Long.
Kanaküla sild
Kanaküla sild on maanteesild Pärnu maakonnas Saarde vallas Kanakülas Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteel. Sild jääb maantee 108. kilomeetrile, kus sild ületab Halliste jõe.
Üleandmiskohustus
Üleandmiskohustus (inglise keeles obligation to deliver) on müüja ülesanne anda müüdud asi ostjale üle. See on ühtasi müüja peamine kohustus. See erineb omandi üleandmise kohustusest – üleandmiskohustusega antakse üle asja valdus. Omand tähendab vaid õigust asja omada ja seda kasutada. Valdus on isikul aga siis, kui tal on see füüsiliselt olemas ja ta saab seda kasutada, mitte ei ole selleks vaid õigust. Võlaõigusseaduse (VÕS) § 208 lg 1 ja § 209 reguleerivad, kuidas müüja seda kohustust täitma peab.
Üleandmiskohustuse aeg ja koht
Kui müügilepingus pole kokku lepitud teisiti, siis tuleb lepingu ese üle anda mõistliku aja jooksul pärast lepingu sõlmimist. Tavaliselt antakse asi ostjale sel hetkel, kui viimane maksab asja eest, kuna need kaks kohustust on vastastikused.
Kokkuleppe puudumisel tuleb üleandmiskohustuse kohaks määrata see, mis tuleneb võlasuhte olemusest. Harilikult on see koht seal, kus leping sõlmiti. Kui asja seal enam pole, tuleb see anda laost, kui pole kokku lepitud teistmoodi. Selline olukord tekib peamiselt poest ostetud asjade korral, näiteks kui müügiletilt on kaup otsa saanud.
Järeletulemisvõlg
Järeletulemisvõla korral asub ostetud asi müüja juures ja ostja tuleb sellele ise järele. Piisab sellest, kui müüja on eseme valmis pannud ja ostjat teavitanud, et ta saab selle ära viia. Kui ostja asjale järele ei tule, ei tohi müüja muutuda liiga hooletuks, vaid peab asja edasi valvama, et sellega midagi ei juhtuks. Müüja vastutab asja hävimise või kahjustumise eest nii kaua, kuni ostja pole müüdud asja enda kätte saanud. Kui müüja peab ebamõistlikult kaua ootama, kuni ostja asja ära viib, vastutab müüja vaid siis, kui ta näiteks asja tahtlikult ära lõhub või jätab selle hooletult varastele võtmiseks.
Toomisvõlg
Toomisvõla puhul müüja toob asja ostja soovitud paika, mis asub väljaspool müüja elu-, asu- või tegevuskohta. Müüja vastutab teel oleva asja eest, sõltumata sellest, kas ta toimetab asja ise kohale või kasutab selleks kolmandat isikut. Selle kohustuse puhul peab ostja ise aitama üleandmiskohustusele kaasa. Kui ostja ei asu üleandmise ajal kohas, kuhu ta tahtis, et asi tuuakse, ei saa müüja oma kohustust täita.
Saatmisvõlg
Saatmisvõla korral ei pea müüja ise asja ostjani viima, küll aga ta peab tegema kõik selleks, et asja transport oleks ostjani korraldatud. See tähendab seda, et müüjal on kohustus sõlmida kolmanda isikuga veoleping. Müüja ei vastuta asja hävimise või kahjustumise eest selle aja jooksul, mil kolmas isik asja ostjani viib. Müüja peab vaid asja teele saatma, sellega on tema kohustus täidetud.
Tarbijalemüügilepingu puhul saatmis- ja toomisvõlga ei eristata – asi on ostjale üle antud siis, kui viimane on selle endale saanud. Seega on tabrijalemüügi puhul tavaliselt tegemist alati toomisvõlaga.
Vallas- ja kinnisasja üleandmine
Vallasasja müügi korral saab üleandmiskohustust täita kolmel viisil:
Kinnisasja müügi korral sõlmitakse tihtipeale eraldi kokkulepe, millega kinnisasi antakse ostjale üle. Kui kinnisasjal on hoone, on üleandmiskohustuse lõpule viimiseks vaja anda ostjale ka vahendid, mis tagavad hoonele juurdepääsu. Nendeks on näiteks uksekoodid ja võtmed.
Üleandmiskohustuse erisused mittekehaliste ja kehaliste esemete vahel
Kehaliste esemete müügil võrdub üleandmiskohustus nende tegevustega, mis võimaldavad ostjal asja enda valdusse võtta. Siinkohal pole oluline, kas ta selle endale ka sai, müüja peab tegema vaid ettevalmistused.
Kui müügilepingu esemeks on mittekehaline ese, näiteks õigus, ei ole müüjal üleandmiskohustust, kuna seda eset ei saa ostjale füüsiliselt päris elus anda. Sellisel juhul öeldakse, et on olemas üleandmiskohustuse sarnane kohustus. Näiteks kui müüakse õigust midagi kelleltki nõuda, siis tuleb ostjale üle anda ka vajalikud tõendid ja dokumendid.
Eesti Moekunstnike Ühendus
Eesti Moekunstnike Ühendus on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Kamień Krajeński
Kamień Krajeński (kuni 1951. aastani Kamień Pomorski; saksa keeles Kamin) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Sępólno maakonnas, Kamień Krajeński valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1107. aastal, linnaõigused sai 1359. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Kamień Krajeński 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poola koosseisu läks linn 1920. aastal.
Vainiži
Vainiži (vanasti ka Vainizis, eestipäraselt Vainsalu) on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas. Külas asub Vainiži bussipeatus.
Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituut
Tallinna Ülikooli Eesti Keele ja Kultuuri Instituut oli Tallinna Ülikooli instituut.
Instituut loodi Tallinna Ülikooli struktuurireformi käigus eesti filoloogia osakonna baasil alates 1. jaanuarist 2008. Järgmise struktuurireformiga läks see Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi koosseisu.
Konuvere raudteesild
pisi Konuvere raudteesild on raudteesild Rapla maakonnas Märjamaa vallas Konuvere külas endisaegsel Rapla–Virtsu raudteel. Sild ületab Vigala jõge. Sild on tänapäeval kasutusel maanteesillana Raudteetammi teel.
Sild valmis raudtee ehitamise käigus 1931.
Eesti Nahakunstnike Liit
Eesti Nahakunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Paluknys
Paluknys (poola keeles  Połuknia) on küla Leedus Trakai rajoonis, Paluknysi valla halduskeskus.
Ajalugu
Lukna jõe kallastel sulatati XV sajandist XVIII sajandi kekspaigani soorauda. Aastal 1794 rajati külla kabel.
Sõdadevahelisel ajal kuulus Poola koosseisu. Aastal 1921 moodustati sinna kihelkond, sealne kirik valmis aastal 1943.
Nabi Tajima
Nabi Tajima (jaapani keeles 田島ナビ Tajima Nabi; 4. august 1900 Kagoshima prefektuur – 21. aprill 2018) on alates 16. septembrist 2017 teadaolevalt maailma vanim inimene. Viimane tõestatult 19. sajandil sündinud isik maailmas. Nabi Tajima on ajaloos vanuselt 5. inimene, ta elas 117 aastat ja 260 päeva. Oma surma ajal oli ta ajaloos vanuselt kolmas inimene.
Paluknys
Ajalugu
Nõukogude perioodil oli küla loomakasvatus- ja veterinaariainstituudi Merkys katsemajandi keskasulaks. Sinna rajati ka Leedu kergetööstusministeeriumi Vilniuse lennuspordiklubi lennuväli, kus harrastati purilendu.
The Black Album (The Beatles)
"The Black Album" (eesti keeles "Must album") on mitteametlik kogumikalbum biitlite soolomaterjalist. Selle koostas Ameerika näitleja Ethan Hawke. Album sai tuntuks pärast seda, kui seda näidati 2014. aasta filmis "Poisipõli". Hawke koostas albumi tütre 13. sünnipäevaks aastal 2011. Albumit kasutati filmi "Poisipõli" stseenis, kus Hawke'i tegelane annab albumi oma pojale sünnipäevaks. Kogumikus on 51 laulu biitlite soolokarjäärist pärast bändi lahkuminekut 1970. aastal.
Albumist
Kuna Hawke on eluaegne biitlite fänn, siis koostas ta albumi tütar Mayale pärast lahkuminekut tema ema Uma Thurmaniga. Isa andis selle tütrele ta sünnipäeval, 8. juulil 2011. Albumil on 51 laulu, millest 19 on John Lennoni, 20 Paul McCartney, 7 George Harrisoni ja 4 Ringo Starri omad. Peale nende on seal John Lennoni laul "Real Love", milles laulsid ka kolm ülejäänud biitlit kogumiku "Anthology 2" jaoks.
"Poisipõlves"
Alates 2002. aastast osales Ethan Hawke filmiprojektis "Poisipõli", kus ta mängis peategelase Mason Evans juuniori (Ellar Coltrane) isa Mason Evansit. Kui filmiti Masoni 15. sünnipäeva, siis otsustas Hawke lisada stseeni oma "Musta albumi". Filmis annab Mason Evans albumi pojale, öeldes, et ta tahtis pojale kinkida midagi, mida raha eest osta ei saa.
Bengalin
1930. aastate eesti moesõnavaras esineb nimetus kirjakujuga "bengaliin". Nimetus "bengaliin" sisaldub ka 2012. aastal raamatuna ilmunud „Võõrsõnade leksikonis“ ja selle operatiivselt täiendatavas veebiversioonis, kus sõna tähendus on "ripskoes poolsiidriie".
Omadused
Kangas on tihe ja keskmise paksusega kuni raske, meenutab popliini; ta pind on horisontaalsuunas kergelt ribiline ja katsudes tundub ta seepärast tugevamana kui ta tegelikult on. Võimalik kanga koostis on traditsiooniline siid/puuvill, aga tänapäeval ka siid/vill või eelmiste segud polüesterkiu, nailoni, atsetaatkiu või viskoosiga.
Kangale on selle ribilisuse pärast raske trükkida või maalida. Pikisuunas bengalinist lõigatud lindid sarnanevad ripspaelaga (grosgrain ribbon).
Ajaloost
Bengalin oli moes 1880. ja 1890. aastatel, eriti laste- ja naisteriietes; selle eeliseks loeti asjaolu, et ta nägi välja nagu siidkangas, kuid siidi kulus kanga tootmiseks poole vähem ja riie oli selle võrra odavam.
Kangas minetas oma populaarsuse, kui moodi läksid täiesti siledapinnalised rõivamaterjalid. Bengaliniga sarnanevad pikee, diagonaalsarž ja villa-siidisegukangas surah.
Pressimine
Tugeva rõhu all teostatav õhu surumine mille kaudu pressitakse kokku metalle, suure tihedusega esemeid
Keele ja Kirjanduse Instituut
Keele ja Kirjanduse Instituut (KKI) oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia instituut.
Daniel Domscheit-Berg
pisi|Daniel Domscheit-Berg 26.-l [[Chaos Communication Congressil Berliinis, 2009. aastal.]] Daniel Domscheit-Berg (sünninimi Daniel Berg, pseudonüüm Daniel Schmitt; sündinud 1978) on saksa informaatik ja internetiaktivist.
Ta oli 2010. aastani WikiLeaksi pressiesindaja. Detsembris 2010 asutas ta koos Herbert Snorrasoni ja veel mõne WikiLeaksi endise kaastöölisega OpenLeaksi.
Maist 2012 on ta Saksamaa Piraadipartei liige.
Galaktika ehitus
vasakul|pisi|483x483pxViide
Riisitunturi rahvuspark
Riisitunturi rahvuspark (soome keeles: Riisitunturin kansallispuisto) on Soome rahvuspark, mis asub Posio vallas, Lapi maakonnas.
Rahvuspark asutati 1982. aastal ning selle pindala on 77 ruutkilomeetrit. Riisitunturi ala on mägine ning seal asub palju soid.
Riisitunturi rahvusparki külastas 2018. aastal üle 41 000 inimese.
438
438. aasta
Eduard Wiiralti kunstiauhind
Eduard Wiiralti kunstiauhinnale (ka Wiiralti preemia) pandi alus 1996. aastal, kui väliseestlased Harry Männil ja Henry Radevall kinkisid Tallinna linnale 62 Eduard Wiiralti originaalteost tingimusega avada Rahvusraamatukogus alaliselt Eduard Wiiralti galerii, mis kujunes väga oluliseks sümboliks Wiiralti preemia tekkele.
20. märtsil 1998, Eduard Wiiralti 100. sünniaastapäeval, anti Eesti Rahvusraamatukogu galeriides üle esimene Wiiralti preemia ja avati Eesti nüüdisgraafika ülevaatenäitus.
Wiiralti preemia on loodud eesmärgiga arendada ja väärtustada Eesti graafikakunsti traditsioone. Auhind koosneb peapreemiast ja ergutuspreemiast.
Wiiralti preemia algatasid Harry Männil, Henry Radevall, Tallinna Linnavalitsus ja Eesti Rahvusraamatukogu. Praegu korraldavad konkurss-näitust Tallinna Linnavalitsus, Eesti Vabagraafikute Ühendus, Kunstnike Liit ja Eesti Rahvusraamatukogu.
Laureaadid
Peapreemia Gudrun Koppel. „Oktoobris hävitatud kaared”, „Minevik juhatab tulevikku”, „Deo non Fortuna (Jumal, mitte Saatus)” (ofset-litograafia, 2018)
Ergutuspreemia Inga Heamägi. „Psalm 141:2 Olgu mu palve kui suitsetamise rohi Su palge ees …” VIII, IV, V (giclée, 2018)
Eesti Rahvusraamatukogu eripreemia Enn Põldroos „Kõikenägija. Seeria Me peame olema nähtavad”, „Kaks kuulatajat. Seeria Me peame olema nähtavad”, „Kaks vaatlejat. Seeria Me peame olema nähtavad” (digitrükk, 2018)
2015
Noore autori preemia Mari Prekup. „USA Tolli- ja Piirivalveamet” seeriast „Järjekorrad” (puulõige, 2013)
2011
Peapreemia Evi Tihemets, „Plahvatus” (söövitus, kuivnõel, 2010), „Kaks kõva kivi” (söövitus, kuivnõel, 2011), „Ohustatud maailm II” (söövitus, kuivnõel, 2010)
Noore autori preemia Lembe Ruben, „Kontrolli saavutamine I, II, III” (kõrgtrükk, 2009)
2007
Peapreemia Silvi Liiva, „Valgus öös I, II, III” (kuivnõel, 2006 ja 2007)
Noore autori preemia Ave Teeääre, Kertu Ehala, „Unistuste kardinad” (ofort, pehmelakk, kõrgtrükk, 2005), „Ajupesu” (ofort, pinnasöövitus, linool, 2005), „Moeateljee. Laupäeval 10-15” (ofort, pehmelakk, kõrgtrükk, 2005)
2004
Peapreemia Peeter Ulas, „Seepärast siis” (kuivnõel, metsotinto, 2004)
Noore autori preemia Virge Jõekalda, „Minu aed VI”, „Metsik aed I, II” (värviline kuivnõel, 2003)
2001
Noore autori preemia Ülle Marks, Jüri Kass, „Jälg I-III” (2001)
Peapreemia Vive Tolli, „Palve” (1996), „Katedraal” (1997) ja „Jälg” (1997)
Korraldajad
Tallinna Linnavalitsus, Eesti Kunstnike Liit, Eesti Vabagraafikute Ühendus ja Eesti Rahvusraamatukogu.
Voogedastus
pisi|Voogedastus Arvamusfestivali teadusala vestlusest 2020. aastal. Voogedastus ehk striiming (inglise keeles streaming) on andmevoogude ülekanne serverist, nii et andmete kasutamiseks ei pea ootama edastuse lõppu. Voogedastusena toimub näiteks internetiraadio kuulamine. Voogedastusena saab üle kanda nii reaalajas kui ka varem salvestatud heli või pilti. Eraldi voogedastuse liik on mitmikedastus.
Domeen (maavaldus)
Domeen oli feodalismis maahärra poolt majandatav maavalduse osa.
Kuninga pärusvalduseid nimetati kuninga domeeniks.
DVB-C
DVB-C (Digital Video Broadcast - Cable ehk 'digitaalse videosignaali ülekanne – kaabel') on tehnoloogia digitaalse televisioonisignaali ülekandeks koaksiaalkaabelvõrgu kaudu seal seni edastatud analoogtelevisiooni signaali asemel.
DVB-C olulisteks eelisteks analoogtelevisiooni ees on võimalus edastada samas sageduskanalis kuni 15 korda rohkem programme, sealhulgas kõrglahutusega programme. Programme edastatakse ühtse paketina, mida nimetatakse multipleksiks (mux). Ka puuduvad analoogtelevisioonile omased häired ning on võimalik edastada krüpteeritud programme. Lisaks saab DVB-C multipleksides koos teleprogrammidega edastada ka raadioprogramme.
Garniga Terme
thumb|Garniga Terme valla paiknemine Trento provintsis
DVB-C
Euroopa Telekommunikatsioonistandardite Instituut TSI kinnitas 1998. aastal DVB-C-standardi EN 300 429 ja 2010. aastal selle edasiarenduse DVB-C2 standardi EN 302 769. Viimane võimaldab edastada ka ultrakõrglahutusega televisiooni signaali.
Garniga Terme
Garniga Terme (saksa: Garnich) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 8 km Trentost edelas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 364 inimest ja valla pindala on 13,1 km².
DVB-C
DVB-C on peale Euroopa kasutusel suures osas Aasias, samuti Aafrikas, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Põhja-Ameerikas ja Jaapanis on oma kaabeltelevisioonisüsteemid.
Garniga Terme
Garniga Terme külgneb järgmiste valdadega: Trento, Cimone ja Aldeno.
Lotsohina
Naaberküla on Mahavango kagus.
Bir Tawil
Bir Tawil ehk Bi'r Tawīl (egiptuse بير طويل Bīr Ṭawīl [biːɾ tˤɑˈwiːl] ehk بئر طويل Bi’r Ṭawī, tähendus „pikk kaev“) on Egiptuse ja Sudaani vahel asuv 2060 km² suurune asustamata maa-ala, mis ei ole ühegi riigi koosseisus („eikellegimaa“, ladina keeles terra nullius).
Gunnar Maehle
Gunnar Maehle (ka Gunnar Mähle; 8. aprill 1916 Kuressaare – 22. september 1984 Fulda) oli saksa-eesti segaperekonnast pärit arst.
Ta lõpetas aastal 1934 Saaremaa Saksa Eraühisgümnaasiumi. Aastatel 1935–1941 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, kust eksmatrikuleeriti seoses järelrepatrieerumise käigus Eestist Saksamaale lahkumisega. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni "Vironia".
Ta lõpetas Saksamaal ülikooli ja promoveerus, omandades dr. med. kraadi. Ta töötas Saksamaal arstina ja hilisemas perioodis meditsiiniala direktorina Fuldas.
Dr. med. Gunnar Maehle (ta kasutas Saksamaal sellist nimevormi) suri 22. septembril 1984 Fuldas.
Isiklikku
Ta oli abielus ja tal oli poeg. Tema isa Hermann Theodor Mähle oli Kihelkonna ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, vanaisa Ludwig Michael Amandus Masing oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja, onu Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing oli Karksi Peetri koguduse õpetaja.
Kergprogrammeerimine
Kergprogrammeerimine (ingl. k. low code) tähendab spetsiaalsel IT-platvormil graafilise kasutajaliidese abil rakendustarkvara loomist. Tegemist on lihtsustatud programmeerimisega, mille saab küllaltki kergesti selgeks õppida ka informaatikakauge inimene.
Kergprogrammeerimine võimaldab näiteks omavahel lihtsalt siduda andmebaase, nii et andmed hakkavad nende vahel liikuma automaatselt. Nii jääb ära andmete igasse andmebaasi eraldi sisestamise vaev. Kui muidu on selliste süsteemide loomine aeganõudev ja kallis, siis kergprogrammeerimise võimalusi kasutades saab lahenduse kokku panna ja tööle rakendada ka näiteks ettevõtte sekretär.
Kergprogrammeerimise alaliik on nullprogrammeerimine (ingl. k. no code).
Diskrimineerimine
Diskrimineerimine on isikute põhjendamatu ebavõrdne kohtlemine, mille tulemusel üks isik satub halvemasse olukorda kui teine isik samas või samalaadses olukorras.
Eesti Vabariigi Põhiseaduse §12 kohaselt : ''Kõik on seaduse ees võrdsed. Kedagi ei tohi diskrimineerida rahvuse, rassi, nahavärvuse, soo, keele, päritolu, usutunnistuse, poliitiliste või muude veendumuste, samuti varalise ja sotsiaalse seisundi või muude asjaolude tõttu.'' ''Rahvusliku, rassilise, usulise või poliitilise vihkamise, vägivalla ja diskrimineerimise õhutamine on seadusega keelatud ja karistatav. Samuti on seadusega keelatud ja karistatav õhutada vihkamist, vägivalda ja diskrimineerimist ühiskonnakihtide vahel.''
Isikute kaitset diskrimineerimise eest rahvuse (etnilise kuuluvuse), rassi, nahavärvuse, usutunnistuse või veendumuste, vanuse, puude või seksuaalse sättumuse alusel reguleerib võrdse kohtlemise seadus, mis sätestab võrdse kohtlemise põhimõtted ja diskrimineerimisvaidluste lahendamise korra.
Annemõisa tänav
Annemõisa tänav on tänav Tartus, Annelinnas. See algab Jaama tänavalt ja lõpeb endise mõisa pargi ääres asuvatel kinnistutel. Tänav on umbes 390 meetrit pikk.
Ajalugu
Annemõisa tänav asub endise Anne mõisa (Annenhof – Freudenhof) aladel, kus asus 19. sajandi alguses Vasula mõisa alla kuulunud karjamõisa mõisakompleks. 1865. aastaks oli seal ehitatud mõisa peahoone, mis on tänaseks hävinud. pisi|Anne mõisa pargiallee
1977. aastal inventeeriti alal järgmised mõisakompleksi hooned: peahoone, kuivati, sepikoda, rehehoone, kaalukoda, saun, vankrikuur ja sigala. Selleks ajaks olid aga hävinud tööhobuste tallid, karjalaudad ja Räpina maantee ääres asunud mõisakõrtsi hoone. Annelinna linnaosa on saanud nime Anne mõisa järgi.
2021. aastaks on hävinud peahoone ja kõik mõisakompleksi kõrvalhooned, säilinud on vaid tonnvõlviga kelder ning mõisapargi pärnaallee.
Tänapäev
Annemõisa tänav algab Jaama tänavalt ning lõpeb Annemõisa 7 (Annemõisa spordihoone ja Annelinna kunstmuruväljak) kinnistul. Annemõisa 2 ja 4 kinnistutel asub 2022. aastal valminud Eluringi keskus (hooldekodu ja lasteaed). Annemõisa 1a krundil asub Annelinna jalgpallihall, mis valmis 2022. aasta aprillis. Annemõisa tänavas asuvad 1930. aastatel ehitatud elamuhooned. Annemõisa 12 asuv funktsionalistlikus stiilis hoone on ehitatud 1933. aastal, Annemõisa 6 asuv hoone on ümber ehitatud 1960 aastal.
Erisaade
"Erisaade" oli huumorisaade, mida näidati Eesti Televisioonis 2008–2010.
Esimene saade oli eetris 25. jaanuaril 2008. Saadet juhtisid algul Contra, Urmas Vaino ja Johannes Naan. Hiljem on saadet juhtinud ka Anatoli Tafitšuk ja Tarmo Leinatamm.
Bonifacova mõis
Bonifacova mõis (läti keeles Bonifacovas muiža, poola keeles Bonifaców, saksa keeles Bonifacow) oli mõis Vitebski kubermangus Ludza maakonnas Domopole vallas. Praegu asub mõisasüda Lätis Balvi piirkonnas Bērzpilsi vallas Bonifacovas.
Ajalugu
Mõis rajati 1782. aastal, mil Domopole mõisnik Ignacy Benisławski pärandas testamendiga valdused oma kahele vennale Jan Benisławskile ja Bonifacy Benisławskile. Viimane sai mõisa, mida hakati tema nime järgi nimetama Bonifacovaks. Mõis jäi suguvõsa kätte kuni 1920. aastani. Pärast võõrandamist asus mõisas algul haigla, hiljem kasutati häärberit elamuna.
Mõisa suurus
Mõisate võõrandamise ajal 1920. aastal oli selle pindala 262 hektarit.
Mõisaansambel
Mõisa häärber valmis 1870. aastal, selle projekteeris hilisem Liibavi linnaarhitekt Paul Max Bertschy (1840−1911). Häärber on ühekorruseline punastest tellistest viilkatusega hoone. Selle keskel asub kõrgem ärkel, samuti ilmestavad seda kaaruks ja -aknad. Häärberit kaunistavad tellistest nurgapilastrid ja karniisid. Praegu on see kohaliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.
Varia
Mõisas elas oma viimased eluaastad etnograaf ja ajaloolane Gustav Felician Nicolai von Manteuffel gen. Szöge (1832−1916), kes oli Benisławskitega suguluses.
Norrakeelne Vikipeedia
pisi|Bokmål 'i Vikipeedia logo pisi|Uusnorrakeelse ehk nynorski Vikipeedia logo pisi|Wikidata töötuba norra vikipedistidele Oslos 2015 Norrakeelseid Vikipeediad on kaks tükki: uusnorrakeelne ja bokmål 'i Vikipeedia.
Uusnorrakeelses on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Nobitz
Nobitz on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. Lähedalasuvat Nobitzi lennuvälja kasutas Ryanair aastatel 2003 kuni 2011 lendudeks Londoni Stanstedi lennujaama ja tagasi.
pisi|tühi|püsti|Nobitzi kirik
437
437. aasta
Oranžerii
pisi|Oranžerii. [[Versailles' lossi aia- ja pargikunsti iseseisev ansambel]] pisi|[[Palmse mõisa palmimaja]] pisi|[[Kensingtoni palee oranžerii]] Oranžerii (prantsuse keelest orange, 'apelsin'), apelsinikasvuhoone. Levis 16. sajandil Põhja-Euroopas; alates barokkstiili valitsemisest 17. sajandil kujunes aia- ja pargikunstis iseseisvaks ansamblitüübiks. Tuntuimad on oranžeriid Versailles’s (J. Hardouin-Mansart), Dresdeni Zwinger (M. O. Pöppelmann, 1711–1722), Potsdami Sanssouci (1851–1860) oranžerii, lossipargis asuv kasvuhoone 17. ja 18. sajandil.
Lahavere algkool
Lahavere algkool oli algkool Lahavere külas Pajusi vallas Viljandimaal.
Kooli rajas 1864. aastal Pajusi mõisa omanik von Wahl, kes annetas kooli rajamiseks maatüki. Esialgu toimus õppetöö kehvas õlgkatusega suitsutares. Parem koolihoone valmis 1880. aastal. Selle taha rajas kooliõpetaja Ants Ruut botaanikaaia.
Esimeseks kooliõpetajaks Lahavere algkoolis oli Andres Sepp, kes töötas seal 23 aastat. Temale järgnes Mihkel Melesk, kes õpetas 45 aastat. 1932–1935 oli kooli õpetaja Aleksander Lepik ning 1935–1938 Ants Ruut. 1938. aastast oli kooli õpetaja varem Tapiku algkoolis töötanud Linda Vahemaa. 1939. aastal õppis koolis 34 õpilast.
Abro
Abro kodusadam on Abruka sadam. Laev sõidab Abruka ja Roomassaare sadama vahel.
Puitseotis
Puitseotis on puitosade ühendus. Ühendada saab mehaaniliselt, liimiga või nende kombinatsiooni abil.
Kõiki puitosade ühendusi ei saa nimetada seotisteks. Seotised on lihtühenduste keerukamad variandid, mis arvestavad materjali, konstruktsiooni, otstarvet ja visuaalseid vajadusi.
Mäerühmade loend Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsioonis
Alpiklubid jagavad Ida-Alpid neljaks piirkonnaks, mis omakorda jagunevad mäerühmadeks. Neli piirkonda on Põhja-, Kesk-, Lõuna- ja Lääne-(Ida-)Alpid. 27 rühmaga mõlemas moodustavad Ida-Alpide põhja- ja keskpiirkonnad suurema osa Ida-Alpidest. Lõuna-Ida-Alpides on 15 rühma ja Lääne-Ida-Alpides kuus.
Ida-Alpid asuvad kuue riigi territooriumil: Saksamaa, Itaalia, Liechtenstein, Austria, Šveits ja Sloveenia. Suurim osakaal on Austrial, mille piires on 57 mäerühma. Järgnevad Itaalia 23 ja Šveits 10-ga. Saksamaal on 7 ja Sloveenias 4 mäerühma. Liechtensteinis on osa ühest rühmast.
Ainus neljatuhandeline ja Ida-Alpide kõrgeim mägi on Piz Bernina (4049 m). Seega on Bernina rühm kõrgeim kõigist Ida-Alpide rühmadest. Järgmiseks tulevad Ortleri Alpid koos Ortleri mäega (3905 m), mis on Lõuna-Tirooli kõrgeim tipp. Kõrguselt kolmas rühm on Glockneri rühm Austria kõrgeima tipuga: Großglockner (3798 m). Veel 22 rühma ületavad 3000 m piiri. Ainus kolmetuhandeline rühm Põhja-Ida-Alpides on Lechtali Alpid koos Parseierspitze mäega (3036 m). Veel 39 rühma ületavad 2000 m piiri. Mitmed rühmad ületavad 1000 m piiri ja vaid üks asub sellest tasemest allpool: Wienerwald. Selle kõrgeim mägi on Schöpfl (893 m).
Legend
thumb|center|upright=4|Ida-Alpide AVE klassifikatsioon:{{Legend|#0292B2|[[Põhja-Lubjakivialpid}}{{Legend|#F08E1B|Kesk-Ida-Alpid}}{{Legend|#84C100|Lõuna-Lubjakivialpid}}{{Legend|#CC1319|Lääne-Lubjakivialpid}}.]]
Budism Hiinas
Hiinas on levinud valdavalt mahajaana budism.
Budism Hiinas 1.–3. sajandil
Esimesel kolmel sajandil avaldas budism Hiina usuelule vähe mõju. Budism levis põhiliselt mittehiinlastest siseaasialaste seas, kes tegelesid lääne kaubateede kaudu sisse voolanud budistlike tekstide tõlkimise ja uurimisega. Hiinlastest koosnev haritud ülemkiht budismi vastu huvi ei tundnud.
Esimesed hiina keelde tõlgitud tekstid keskendusid pigem budistlikule mõtluspraktikale kui teoreetilis-filosoofilisele õpetusele, tõlgitud mittemahajaana kirjutised käsitlesid põhiliselt meele valitsemise, hingamise ja kirgede maha surumise tehnikaid. Budistlikud mõtlusharjutused sobisid hästi kokku taoistlike huvidega füüsilis-vaimsete alkeemiatehnikate vastu; enne hiinakeelse budistliku terminoloogia väljakujundamist kasutati tekstide tõlkimisel suures osas taoistlikke mõisteid. Budismi peetigi Hiinas esialgu taoismi osaks.
Budism Hiinas 4.–6. sajandil
Budismi teine oluline arengufaas Hiinas algas 320. aastate paiku, kui impeeriumi põhjaosa langes hunnide võimu alla, ja hõlmab Ida-Jin’i (317–420) ning Lõuna ja Põhja dünastiate (420–589) aega. Hiina killustus ning kuni 6. sajandini oli keisririik jagatud paljude väiksemate valitsejate vahel: Põhja-Hiinas valitsesid mitmed välismaised (turgi, mongoli, tiibeti) hõimud, Lõuna-Hiinas olid võimul hiinlaste dünastiad.
Võõrvallutajatest puutumata Lõuna-Hiinas hakkas Hiina haritlastest ülemkiht esmakordselt budismi vastu huvi tundma. Äralõigatus varasematest Sise-Aasia kaudu toimunud läänepoolsetest kultuurikontaktidest vähendas budismi India päritolu rõhutamist, mis muutis selle hiinlastele vastuvõetavamaks ning viis esimest korda kohalike budismivormide tekkeni, kus budistlikud õpetused olid põhjalikumalt Hiina mõttelooga segunenud. Muuhulgas hakati Laṅkāvatāra-sūtra’le tuginedes pidama vinaja reeglistiku osaks ranget taimetoitlust.
Umbes 400. aasta paiku oli Lõuna-Hiinas juba ligikaudu 2000 kloostrit. Mungad, kellest paljud olid kõrget päritolu või sünnipäralt suisa valitsejasuguvõsast, propageerisid budismi ka õukonnas. Juba 381. aastal andis keiser Xiaowu budismile oma ametliku nõusoleku ning hakkas ise sangha pühendunud ilmikliikmeks. Kuuendal sajandil valitsenud keiser Wu keelustas budistiks hakates taoismi ning loomade ohverdamise. Samal ajal saabus Hiinasse ka chan’i koolkonna rajaja õpetaja Bodhidharma.
Budism Hiinas 6.–9. sajandil ning hiinapäraste koolkondade kujunemine
Hiina budismi kolmas arenguetapp langes kokku põhja ja lõuna alade taasühendamisega Sui (581–618) ja Tangi (618–907) dünastiate ajal. Algas põhja ja lõuna budismisuundade segunemine. Seda perioodi peetakse Hiina budismi kuldajaks, mil kerkisid esile paljud tuntud koolkonnad nagu tiantai, huayan ja chan ning mil Buddha seadmus avaldas Hiina kultuurile suuremat mõju ning võitis ühiskonnas rohkem poolehoidu kui eales varem või hiljem.
Tangi keisrid pidasid end põlvnevaks Laozi’st ning eelistasid taoismi, kuid mitmed toetasid ka budismi kui oma alamate seas levinud õpetust. Tangi ajastul valitses enamasti usuline sallivus ja mitmekesisus; Hiinasse jõudsid teisedki välismaised usundid, näiteks islam. Budism oli keskvõimu kontrolli all: valitsejad lasksid ehitada uusi templeid, kuid soovisid samas vähendada templite jõukust ja sõltumatust.
Budismi, eriti huayan’i suureks toetajaks oli ka Hiina ainus naismonarh Wu Zhou. Konfutsianistliku õpetuse kohaselt ei oleks naine tohtinud riiki juhtida, budistlik sugude vahel mitte vahet tegev traditsioon aitas aga keisrinna võimu legitimeerida. Wu’d hakati pidama tulevase Buddha Maitreja kehastuseks ning seetõttu troonile sobivaks.
Tangi dünastia ajal soodustas budismi levikut ka trükikunsti leiutamine 8. sajandil; vanim meieni säilinud dateeritud trükiteos on 868. aastast pärinev "Teemantsuutra" (skr Vajracchedikā-prajñāpāramitā-sūtra) hiinakeelne tõlge.
Aastal 645 tõi palverändur Xuanzang Indiast naastes Hiinasse joogatšaara (hn faxiang) koolkonna. Xuanzang rändas 16 aastat Indias õppides Nālandā kloosterülikoolis ning külastades budistlikke keskusi üle kogu India. Keisri toetusel õnnestus tal Indiast kaasa toodud 600st budistlikust tekstist 76 hiina keelde tõlkida. Hoolimata mahukast tõlketööst ei jäänud faxiang’i koolkond kuigi kauaks püsima, kuna selle vaimsus oli hiinlaste jaoks liialt analüütiline ja indiapärane. Kuigi faxiang’i koolkond hääbus, elab Xuanzangi elutöö edasi teiste koolkondade õpetustes ning nende kasutatavas hiinakeelses budistlikus terminoloogias.
Tantristlik budism jõudis Hiinasse kolme India munga vahendusel 8. sajandil, kuid ei saavutanud märkimisväärset edu.
Hiina budismi hiline arenguetapp
Hiina budismi viimase arenguetapi alguseks loetakse aastat 845, mil algas taoismi pooldajast keisri Wuzongi poolne budistide tagakiusamine. Tiantai ja huayan’i koolkonnad hääbusid, tõenäoliselt seetõttu, et nende säilimine sõltus spetsialiseerunud kloostrimunkadest, kes aga keiserliku repressiooni all kõige rängemalt kannatasid. Chan ja jingtu ehk puhta maa koolkond, millel oli rohkem järgijaid ka lihtrahva hulgas, säilisid ning taastusid aegamööda. Budism pidi leidma endale koha aina enam konfutsianiseeruvas ühiskonnas konfutsianismi ja taoismi kõrval; lihtrahva hulgas ka kõigi kolme sünkretistliku seguna.
Õpetuste süstematiseerimine ja pan jiao süsteem
Üks probleem, millega Hiina budistid silmitsi seisid, oli tekstilise materjali tohutu sissevool kõikidest budismi arenguetappidest ja koolkondadest. Tervikpildi loomiseks oli tarvis paigutada kõik need õpetused ühtsesse hierarhilisse süsteemi (pan jiao süsteem). Koolkonniti jõuti aga erinevate järeldusteni: "Lootossuutrale" pühendunutest kujunes välja tiantai, Avataṃsaka-sūtra’le pühendunutest huayan’i koolkond.
Teistsugune lähenemine asetas ennast väljapoole skolastilisi vaidlusi ning pani suuremat rõhku otseselt meeleharjutustega tegelemisele. Selle suuna mõjukaimateks esindajateks on chan ja jingtu ehk puhta maa koolkond.
Taimetoitluse olulisus
Tuginedes mahajaana suutratele, eriti chan'i koolkonnas olulise Laṅkāvatāra-sūtra 16. peatükile peetakse Hiina budismis taimetoitlust budistlike käitumisjuhiste lahutamatuks osaks nii munkade kui ka ilmalike jaoks. Taimetoitlus käsitletakse ka Mahāparinirvāṇa-sūtra mahajaana versioonis ja Aṅgulimālīya-sūtra’s.
Koolkonnad
Kuuendal kuni üheksandal sajandil kerkisid esile kaheksa koolkonda:
Acidobacterium
Acidobacterium on atsidofiilsete bakterite perekond hõimkonnas Acidobacteria, mida arvatakse looduses laialdaselt levinuks.
Perekonnas on kultiveeritav Acidobacterium capsulatum, mis oli ühtlasi ka esimene sellest hõimkonnast avastatud liik.
Geneetiliselt sarnanevad Acidobacterium esindajatega klamüüdiad ja Planctomyces.
Emma Petersen
pisi|Emma Petersen Emma Petersen (kuni 1921 Emma Asson, 1921–1938 Emma Peterson; 13. juuli 1889 Vaabina vald, Võrumaa – 1. jaanuar 1965 Tallinn) oli Eesti pedagoog, haridustegelane ja poliitik. Kuuludes Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Parteisse, valiti ta nende esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Ta aitas kaasa Eesti iseseisvuse akti ja esimese põhiseaduse väljatöötamisele ning tegeles eelkõige haridus- ja naisküsimustega.
Ta koostas Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli jaoks vanaaja õpiku, mis ilmus 1912. aastal. Kokku ilmus tema sulest aga üle 30 ajalooõpiku (koos kordustrükkidega) ning need olid ühed esimestest Eesti algupärastest ajalooõpikutest.
Elulugu
Emma Asson sündis Võrumaal vallakooliõpetaja peres ning kodust sai ta kaasa ka algõpetuse.
1899–1904 õppis ta Võru linna-tütarlastekoolis ning 1904–1907 Tartu A. S. Puškini Tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas kuldaurahaga. Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus ta õppima Peterburi, kus lõpetas 1910. aastal O. Bestuževi kõrgemad naiskursused üldajaloo alal.
1910. aastal kutsuti ta Tartusse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli ajalooõpetajaks, kuhu ta jäi 1919. aastani. Ta valiti kooli kuratooriumisse (1912–1916) ning ta kuulus ka laste koduse lugemise korralduse põhimõtete väljatöötamise komisjoni. Töö kõrvalt õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1912–1913 keskkooliõpetajate kursustel ja 1916. aastal sooritas samas eksamid ning sai 1917 ajaloo-keeleteaduskonnast ajalooõpetaja kutse. 1917 valiti Emma Asson kirjatoimetajana Tartu Rahvaülikoolide Seltsi ajutisse juhatusse, aga seltsi tegevus katkes peatselt.
Ta valiti ESDTP ühe esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Samaaegselt oli ta tegev Eesti Naisorganisatsioonide Liidus ja mitmesugustes komisjonides, kus arutati haridus- ja sotsiaalküsimusi. Lisaks valiti ta Tallinna Linnavolikogusse. I Riigikogus esitas ta koos Alma Ostra-Oinasega perekonnaseaduse eelnõu, millest küll seadust ei saanud aga üks selle paragrahv liideti Vabariigi Valitsuse eelnõuga.
1919. aasta jaanuarist aprillini töötas Emma Asson Tartu Õpetajate Seminaris ajalooõpetajana, 1919–1921 Haridusministeeriumi rahvahariduse osakonna juhatajana.
1926–1935 oli ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi õpetaja. 1925. aastal valiti ta Eesti Naisorganisatsioonide Liidu (1930. aastast Eesti Naisliit) juhatusse, 1925–1940 oli ta selle organisatsiooni sekretär ja kasvatus-hariduskomitee juhataja. 1940–1948 oli ta Tallinna 2. Keskkoolis ja 2. Poeglaste Kommertskoolis ajalooõpetaja, 1948–1950 Tallinna 1. Keskkoolis vene keele õpetaja.
Isiklikku
1921. aastal abiellus Emma Asson töösturi ja poliitiku Ferdinand Petersoniga, kes oli Ajutises Valitsuses teedeminister. Neil sündis kolm poega, esimene surnult, üles kasvatati Hillar-Ferdinand ja Ivar-Heldur. Ferdinand Petersoni esimesest abielust pärinenud kahe tütre kasvatamine jäi samuti Emma õlule. Abielu lahutati 1941. aastal.
Sündinud 16. oktoobril
''Siin artiklis loetletakse 16. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
90K
90 Tallinna kommertsbussiliin, mis ühendas Tallinna lennujaama ja reisisadamat.
Liin avati 2011. ja suleti 2012. aastal.
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima filmi auhind
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima filmi auhind (inglise keeles Los Angeles Film Critics Association Award for Best Picture) on filmiauhind, mida annab 1975. aastast välja Los Angelese Filmikriitikute Ühendus.
Hunte
thumb| thumb|Hunte Wildeshauseni geestil
Hunte on 189 km pikk jõgi Loode-Saksamaal (Alam-Saksimaal), Weseri vasakpoolne lisajõgi.
Valgla
Hunte valgla on suhteliselt kitsas (selle suurim laius on umbes 40 km) ja see ulatub lõunast põhja peamiselt Alam-Saksimaal, kuid veidi ka Nordrhein-Westfalenis (Minden-Lübbecke ja Herfordi kreisid), pikkusega umbes 110 km. Valgla pindala on 2635 km². Valgla ala kõrgeim punkt on Nonnenstein Wieheni mägedes (275 m üle merepinna), valgla madalaimad piirkonnad asuvad Hunte alamjooksu soodes (osaliselt allpool merepinda). Suurim osa valglast asub ülekaalukalt Põhja-Saksa madalikul, nii et Hunte voolab peamiselt läbi rabade, geesti ja soode. Väike osa asub Keskkõrgustikul.
Tartu Kunstnike Liit
Tartu Kunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Liit tegutseb Tartu Kunstimajas aadressil Vanemuise 26. Lisaks kuulub liidule endine ARSi hoone aadressil Ujula 1A.
Aastatel 2010–2020 oli liidu esimees Markus Toompere. Seejärel oli esimehe kohusetäitja Peeter Talvistu, kes valiti 2021. aasta augustis toimunud üldkoosolekul ka järgmiseks esimeheks.
Giovo
thumb|Vaade Giovo raekojale thumb|Giovo valla paiknemine Trento provintsis
Giovo (saksa keeles Jaufen) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 10 km Trentost kirdes.
Tuntud inimesed
Palù di Giovo külast on pärit mitu kuulsat maanteeratturit:
Vändra Martini kogudus
EELK Vändra Martini kogudus on luterlik kogudus, mis tegutseb Vändra kirikus.
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Vändra kirikus. Kord kuus (pühapäeviti kell 13.30) on jumalateenistus Vändra Hooldekodus.
Vändra kirik osaleb "Teeliste kirikute" projektis.
Vändra koguduse õpetajate loend
Loend on mittetäielik.
Renata Sõukand
pisi|Renata Sõukand 2016. aastal Eesti Kirjandusmuuseumis Renata Sõukand (sünninimi Renata Koba; sündinud 4. aprillil 1974) on eesti bioloog, kultuuriantropoloog ja semiootik.
Teadustöö
Põhisuunad on ökosemiootika, maastiku tajumine ravimtaimede allikana, etnomeditsiin, kohalikud keskkonnaalased teadmised ja etnobotaanika.
Publikatsioone
Üle 100 teadustrükise.
Meelejahutaja (ajaleht)
Meelejahutaja oli huumoriajaleht, mis ilmus 1989–1996 aastatel Tallinnas.
Väljaandjaks oli Meelejahutaja kirjastus.
Ajaleht ilmus alapealkirjadega: Teeninduskooperatiiv Helipilt väljaanne (1991–1992) ja Teeninduskooperatiiv Helipilt ja RAMETO ühisväljaanne (1990).
Auris Rätsep
Auris Rätsep (sündinud 2. jaanuaril 1969 Paides) on Eesti ettevõtja.
Meelejahutaja (ajaleht)
Toimetajad :
Auris Rätsep
Lõpetas 1987. aastal Tallinna 7. Keskkooli (hilisem Tallinna Inglise Kolledž) ja on TIK Vilistlaskogu liige, 2015. aastal algatas koolis tegutsenud sulgpallitreener Koit Muru mälestusturniiri (Muruturniir, www.muruturmiir.ee) traditsiooni.
Meelejahutaja (ajaleht)
Kaastööd tegi Eesti Raadio Meelelahutussaadete toimetus (RAMETO). Kunstnik-illustreerija ja karikaturist oli Hugo Hiibus.
Ajaleht ilmus korra kuus
Auris Rätsep
Töötanud 1989–1990 Kommertskeskuses INREKO Eesti ja Venemaa kaubandusspetsialistina, 1990–1993 INREKO Laeva AS / Lindaliini (Linda Line / Estonian New Line) reisijateveo osakonna looja ja juhatajana ning 1993 Olari Taali meeskonnas Eesti Hoiupanga müügijuhina.
1993. aastal asutas plaadifirma Aidem Pot (Records). Asutas koos Tiit Trevega 1999. aastal festivali "Hea Toidu Festival – Grillfest" ja on alates 2007. aastast selle peakorraldaja (Eesti Festivalid).
Eesti Barbecue Assotsiatsiooni, Eesti Grilliliidu (www.grilliliit.ee) ja Avalike ürituste korraldajate liidu (www.liit.ee) asutaja.
E-smaspäev
pisi|E-smaspäev E-smaspäev on Eesti E-kaubanduse Liidu poolt korraldatav iga-aastane e-ostlemise päev, kus Eesti E-kaubanduse Liidu liikmed ja erinevad veebipoed teevad 24-tunni jooksul sooduspakkumisi. E-smaspäev toimus esimest korda 10. novembril 2014 ja järgnevatel aastatel toimub iga novembri teisel esmaspäeval.
Esimesel E-smaspäeval osales mitukümmend e-poodi, sh Cherry.ee, Bauhof, Hansapost, Apotheka, MyLook, Monton, Photopoint, Jysk, Living, E-Butiik, Siison jpt.
Tulemused
Pärast E-smaspäeva toimumist viiakse tulemuste analüüsimiseks osalenud e-poodidega läbi uuring. 2015. aasta uuringule vastas 63 kampaanias osalenud e-poodi. Uuringule vastanute andmetel oli 24-tunnise kampaania läbimüük üle 476 000 euro ning tellimuste koguarv 6055. Päeva läbimüük võis hinnanguliselt ulatuda kuni miljoni euroni, arvestades valimi osakaalu üldkogumist.
Vladimir Suursööt
Vladimir Suursööt (aastani 1934 Vladimir Ponomarjov; 8. oktoober 1903 Orenburgi kubermang – 24. aprill 1982 Stockholm) oli vene-eesti segaperekonnast pärit arst.
Roman Kuzmin
Roman Ivanovitš Kuzmin (1811–1867) oli vene arhitekt.