cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operatsioon Trust
Operatsiooni lõppfaas
1927. aasta kevadel hakkasid emigrantlikes ajalehtedes ilmuma uudised NSV Liidus avastatud monarhistlikust vandenõust ja aprillis 1927 avalikustas Operatsioonis Trust osalenud OGPU agent Eduard Opperput oma naistuttavale ja hiljem ka vene emigrantlikus ajakirjanduses Lätis, et ta töötas nõukogude julgeolekuorganitele ning on aastast 1922 osalenud nõukogude vastuluure desinformatsioonioperatsioonis, mille eesmärk oli loodud variorganisatsiooni "Kesk-Venemaa Monarhistlik Organisatsioon" abil võtta julgeolekuorganite kontrolli alla kogu välismaalt suunatud nõukogude võimu vastast tegevust organiseerivad emigrantlikud organisatsioonid.
1681
1681. aasta (MDCLXXXI) oli 17. sajandi 81. aasta.
Rääsa mõis
Rääsa mõis, ka Uando mõis, Oando mõis, Vando mõis (saksa keeles Räsa) oli eramõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1737 Mäetaguse mõisast eraldatud alast.
Paruresis
Paruresis on foobia, mille korral inimene ei suuda avalikus tualettruumis urineerida. Urineerimist takistab see, kui ruumis või selle läheduses on teisi inimesi. Vahel kujutatakse endale teiste kohalolu ka ette.
Triger
Triger (inglise k flip-flop) on bistabiilne ehk kahe tasakaaluolekuga elektroonikalülitus, mis väljastpoolt antava elektrisignaali mõjul läheb ühest tasakaaluolekust teise. Trigeril on tavaliselt kaks või kolm sisendit ja kaks väljundit. Üks väljunditest on mitteinverteeriv ehk otseväljund ja teine inversne ehk pöördväljund.
Paruresis
Probleem ei vaeva siis, kui inimene on üksi kodus või kui kedagi ümbruses pole.
Triger
Erinevalt loogikaelementidest, mille väljundolek on üheselt määratud sisendsignaalide kombinatsiooniga, sõltub trigeri väljundsignaal lisaks veel sellest, milliseks oli kujunenud väljundolek eelnevalt saabunud sisendsignaalide mõjul. Niisiis peab triger meeles oma eelneva oleku, seega võib õelda, et tal on mälu. Triger säilitab ühe biti informatsiooni: signaali 1 (väljundis kõrge pingenivoo) või 0 (madal pingenivoo). Trigeritest koostatakse näiteks registrid paljude bittide salvestamiseks (näiteks SRAM-mälu). pisi|Kahte trigerit sisaldav [[elektroonikakomponent]]
Paruresis
IPA andmetel kannab selle foobia all 7% rahvastikust.
Triger
Liigitus
Trigerid jaotatakse asünkroonseteks ja sünkroonseteks selle järgi, kas nad reageerivad sisendimpulsi nivoole (kõrge, madal) või selle frondile:
Paruresis
Ravimine
Paruresis 'e raviks pole seni tõhusat ravivõimalust leitud. Kõige tavalisem on psühhiaatri poole pöördumine. IPA kodulehel leidub küll palju "alternatiivseid põgenemise" võimalusi, kuid need töötavad väga vähestel.
Triger
Liigitus
Sünkroontrigerid võivad reageerida taktimpulsi tõusule (esiküljele), langusele (tagaküljele) või nii ühele kui ka teisele. Viimaseid realiseeritakse tavaliselt kahe järjestikuse trigeriga (master-slave flipflop): taktimpulsi tõusu hetkel lülitub ümber esimene aste, ilma et see teist astet mõjutaks; taktimpulsi langu hetkel lülitub ümber teine aste. Seega väljub niisugusest trigerist signaal ainult taktimpulsi langu hetkel.
Trigerite liike nimetatakse sisenditähiste järgi (lühendid vastavatest ingliskeelsetest sõnadest):
Kõigil trigeritel on kaks väljundit: mitteinverteeriv väljund ehk otseväljund Q ja tema suhtes inverteeritud väljund ehk pöördväljund (skeemidele neid tähiseid sageli ei märgita).
RS-triger
Selleks et saada RS-trigeri väljundis Q = 1, on vaja anda tema sisendisse S = 1. Trigeri viimiseks olekusse Q = 0 tuleb anda sisendisse R = 1. Kui nii S = 0 ja R = 0, siis säilitab triger endise oleku (väljundsignaal Q ei muutu).
RS-trigerite esialgsetes skeemides oli keelatud olukord S = 1, R = 1, sest sel juhul oli väljund määramatu; nüüdisaegsetes trigerites on juba ette ära määratud, kumba olekusse väljund sel juhul läheb.
JK-triger
Sisendid J ja K on sama otstarbega kui RS-trigeril:
Kui aga mõlemasse sisendisse saabub 1, siis muudab JK-triger väljundoleku vastupidiseks.
JK-trigerit nimetatakse ka universaalseks, sest sobiva juhtimise korral võib ta toimida D- või T-trigerina. Et muuta JK-triger D-trigeriks, tuleb üks sisendeist inverteerida, T-trigeri saamiseks anda mõlemasse sisendisse sama signaal (J = K).
D-triger
D-triger on kõige laiemalt kasutatav trigeritüüp. Trigeri Q-väljund läheb alati D-sisendi olekusse; üleminek toimub sel hetkel, kui C-sisendisse saabub taktimpulss, täpsemalt: selle impulsi front (impulsi tõusuosa). Väljundi olek jääb ka taktimpulsi järel püsima, kuni saabub järgmine taktimpulss. Niisiis viivitab triger sisendisse saabuvat signaali ühe sünkroonimistakti võrra, mida võib käsitada kui 1 biti salvestamist.
D-triger võidakse moodustada kaheastmelise (master-slave) lülitusena, mis reageerib seega nii taktimpulsi tõusule (esiküljele) kui ka langusele (impulsi tagaküljele).
T-triger
T = 1 korral vahetab triger olekut iga kord, kui sisendisse saabub järjekordne taktimpulss. Kui aga sisendis T on 0, säilitab triger endise oleku.
Ajaloost
pisi|Trigerite skeemid Eccles'i ja Jordan'i patendi taotlusel 1918. aastal. Esimese trigeri ehitasid 1918. aastal briti füüsikud William Henry Eccles ja Frank Wilfred Jordan. See oli kaheastmeline tagasisidestatud lampvõimendi.
Sonoma
thumb|Sonoma raekoda Sonoma on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Sonoma maakonnas.
1846. aastal heisati seal esmakordselt California lipp.
Sonoma on veinitootmise keskus.
Michael Haydn
Johann Michael Haydn (14. september 1737 Rohrau – 10. august 1806 Salzburg) oli Austria helilooja, Viini klassiku Joseph Haydni noorem vend.
Tema tuntuimad teosed on reekviem peapiiskop Sigismundi auks ja trompetikontsert nr 2 (D-duur; MH104). Kõrgelt hinnatakse ka Michael Haydni missasid.
Lapsepõlv
Johann Michael Haydn sündis 14. septembril 1737 Rohrau külas Austrias. Tema isa Matthias oli tõllassepp ja Rohrau külavanem, kuid tegeles ka pärimusmuusikaga – laulis ja mängis harfi. Ta pidas väga oluliseks, et tema pojad õpiksid laulma. Haydnite ema Maria oli krahv Harrachi kokk. Michael sai muusikalise hariduse Viini Püha Stefani toomkirikus, mis oli tol ajal selleks parim võimalus. Varem oli sinna õppima asunud ka tema vanem vend Joseph. Vaatamata väga heale poiss-soprani häälele jäi ta ikkagi oma venna varju, kusjuures õpitulemustelt oli ta Josephist üle. Sellegipoolest oli mõlemal poisil suuri raskusi käitumisega ning nende karistamine muutus väga tavaliseks.
15. novembril 1748 saabus aga pööre. Keisripaari osalusel toimus Viini lähedal Klosterneuburgi kirikus pühale Leopoldile pühendatud pidulik missa. Seal laulsid Püha Stefani poisid, sealhulgas ka vennad Haydnid. Nagu tavaliselt, esitas soolopartiid Joseph, kelle häälemurre oli sedavõrd kuulda, et keisripaar nõudis solisti vahetust. Nii lauliski esmakordselt soolopartiid tollal üheteistaastane Michael. Ilusa etteaste eest teenis ta keisrilt 24 tukatit, millest poole palus ta saata lohutuseks oma isale, kes oli kaotanud ühe oma loomadest. Ülejäänud 12 tukatit andis ta kapellmeister Georg von Reutteri kätte hoiule, kuid viimane kulutas selle ära. Joseph oli sunnitud internaadist lahkuma.
Püha Stefani kirikus õppis ta ka viiulit, kontrapunkti ja orelit, neist viimast niivõrd hästi, et sai mängida ka jumalateenistustel. 12-aastaselt kirjutas ta oma esimesed tagasihoidlikud teosed: prelüüdid ja fantaasiad orelile.
Pärast häälemurret
Kui häälemurre tabas 1752. aastal ka Michaelit, ei pidanud ta katedraalist lahkuma, vaid sai jätkata muusikaõpinguid 1757. aastani. Paralleelselt õppis ta veel Viini Jesuiitide seminaris, kus ta sai väga tugeva üldhariduse. Edukus ladina keeles, andis talle võimaluse lugeda ajalooraamatuid ja kirjandusklassikat, kuid ka religioosset kirjandust, mis tema loomingut suurel määral mõjutas. Tõestus selle kohta on Michael Haydni esimene missa (Sanctissimae Trinitatis, h-moll, MH1; 1753-54), mis praeguseks aga säilinud pole.
1757. aastal sai ta töökoha Großwardeini piiskopi kapellis, kus ta kirjutas oma esimese sümfoonia (C-duur, MH 23; 1758). Varsti pärast seda keskenduski ta heliloomingule. 1760. aastal sai ta seal ka kapellmeistri töökoha, kuid piiskopi rahamured vähendasid kapelliliikmete palka nii palju, et ära elamiseks oleks Michael pidanud lisa teenima. Seepärast lahkus ta sealt 1762. aastal. Großwardeini perioodil kirjutas ta kokku 15 sümfooniat, 14 missat, mõned kontserdid, kuus divertismenti ja mõned ladinakeelsed orkestrisaatega vaimulikud laulud. Michael Haydn oli saavutanud mõningase kuulsuse.
Salzburgis
pisi|Haydni hauamonument Salzburgi Peetri kirikus Umbes aasta töötas ta Bratislava piiskopi juures, kuid siis vabanes Salzburgis Michael Haydnile hoopis magusam töökoht sealse peapiiskopi ja Schrattenbachi krahvi Sigismund III teenistuses. Lisaks kõrgele palgale, mis ta majanduslikud mured igaveseks kaotas, oli ta nüüd ka üle Austria kuulus. Seal omas Michael suuri privileege, näiteks sai ta süüa õhtust peapiiskopiga samas lauas ning tema 300-kuldnane aastapalk oli sama mis Leopold Mozartil. Oma ülemusega õhtustamist ei saanud lubada ei Leopold ega hiljem ka tema poeg Wolfgang Amadeus Mozart. Kõik see põhjustas Leopold Mozartis kadedust. Elu Salzburgis muutus veel paremaks, kui ta abiellus 1768. aastal laulja Maria Magdalena Lippiga. Maria Magdalena oli aga oma ostukire tõttu Mozarti pere naissoo poolt vihatud. See-eest kirjutas Wolfgang Amadeus Mozart oma esimese Singspiel'i („Die Schuldigkeit des ersten Gebots“) just temale. 1770. aastal tuli ellu aga pööre kui Michael Haydni ainsaks jäänud laps suri kohe pärast sündimist ning tema naise veelgi suurenenud ostukirg laostas perekonna majanduslikult. See viis Michaeli masendusse ning ta hakkas lohutust otsima pudelist. Peapiiskopi vaimustus ning Salzburgi Kolmainsuse kirikusse (Dreifaltigkeitskirche), Salzburgi toomkirikusse ja Püha Peetri kloostrisse tööle saamine suurendasid Haydni palka, see omakorda andis talle võimalust rohkemgi juua. Alkoholiprobleem viis ta tülli karsklasena tuntud Leopold Mozartiga, mida süvendas veelgi kadedus, kuna Haydn sai endale parimad võimalikud töökohad, millest Leopold unistanud oli. 29. juulil 1778 kirjutas Leopold Mozart oma pojale: „Pärastlõunal mängis Michael jumalateenistusel orelit. Ta mängis niivõrd halvasti, et me kõik olime hirmunud ja arvasime, et temaga juhtub sama, mis Adlgasseriga.“ Anton Adlgasser oli mõned aastad varem saanud orelimängu ajal insuldi.
1800. aastal vallutasid prantslased Salzburgi ja Michael Haydn ei saanud kätte oma kuupalka. Raske olukorra üleelamiseks saatis Joseph Haydn talle raha ja kuldkella. Samal ajal külastas ta korra veel oma venda, kes elas siis Eisenstadtis. Seal pakuti talle kohaliku kapelli teise kapellmeistri kohta. Sellest ta loobus, lootes, et Salzburgis olukord rahuneb ja ta saab seal mõnel paremal töökohal edasi teenida. Olukord Salzburgis küll rahunes, kuid soovitud töökohta ta ei saanud. 1804. aastal Josephile saadetud kirjas kahetseb Michael, et tookord tööd vastu ei võtnud.
Johann Michael Haydn haigestus 1805. aasta lõpus. Kevadel ta tervis küll veidi paranes ning ta hakkas kirjutama veel ühte reekviemi, kuid haigestus suvel uuesti. Ta suri 10. augustil 1806 Salzburgis.
Looming
Erinevate piiskoppide kapellides töötades pidi ta kirjutama suurel hulgal teoseid nii vaimulike kui ka ilmalike sündmuste tarvis. Tema väga mahukas kataloog sisaldab peaaegu kõiki tolle aja olulisemaid žanre. Vokaalteostest on tähtsamad oratooriumid, kantaadid, laulud ja lavamuusika, sh ka üks opera seria. Instrumentaalžanritest kirjutas ta sümfooniaid, kontserte, kvintette, kvartette, divertismente, kassatsioone, tantsusid, marsse. Tema ligi 800 säilinud teosest on umbes kaks kolmandikku liturgiline muusika – 50 missat, 130 graduale ' t ehk altarilaulu, 65 motetti, 12 litaaniat jpm. Tema teoseid imetlesid nii tema vend, W. A. Mozart, Franz Schubert kui ka saksa kirjanik E. T. A. Hoffmann.
W. A. Mozart võttis Haydni muusika endale eeskujuks, mõnikord lausa kopeerides seda. Eriti hästi on seda tunda mõlema helilooja reekviemide (Haydnil Sigismundi reekviemi) "Introitus et Kyrie" osas, samuti M. Haydni 23. sümfoonia võrdluses Mozarti 14. keelpillikvartetiga (G-duur; K.387).
Kui Franz Schubert 1825. aastal Salzburgis viibis, külastas ta ka Michaeli hauda. Ta meenutas hiljem, kuidas tal pisarad voolasid, ning ta ütles: "Kindlasti ei austa siin maailmas keegi Sind nii südamlikult kui mina." Hoffman kirjutas pärast Michael Haydni surma: "Vaimuliku muusika loojana kuulub Michael Haydn kõigi aegade oivalisemate kunstnike hulka. Sel alal on ta võrdväärne oma vennaga, tõsise suhtumisega teda isegi ületades."
Michael Haydni kuulsamad teosed on reekviem peapiiskop Sigismundi auks (c-moll; MH155) ning tehniliselt väga nõudlik trompetikontsert nr 2 (D-duur; MH104). Lisaks nendele teostele hinnatakse veel Michael Haydni missasid, mis on ülejäänud loominguga võrreldes tõsisema helikeelega. Tema missasid iseloomustavad veel lühikesed osad, mis olid tingitud tolle aja 45-minutilisest missade ajapiirangust, ning haruldaselt väike saateansambel. Ta oli esimene helilooja, kes kasutas missades massiliselt koraalimotette. Michaeli helikeel on enamjaolt kerge ja rõõmsameelne. Vaid väga väike hulk teostest on põhihelistiku poolest kirjutatud mollis (näiteks 43 sümfooniast vaid üks).
Teoste kataloogid
Michael Haydn ise oma teoseid ei nummerdanud. Varaseim, kuid väga puudulik kataloog pärineb Nikolaus Langilt ja on koostatud 1808. aastal. 1907. aastal koostas Lothar Perger (lühend „P“) Haydni orkestrimuusika kataloogi, mille numeratsiooni kasutatakse tihtipeale veel praegugi. Selle eeskujul koostati 1915. aastal ka Haydni vaimuliku muusika kataloog. Levinuim ja täiuslikem kataloog (MH) pärineb 1981. aastast Charles Shermanilt, see on kronoloogiline.
Suhted W. A. Mozartiga
Michael Haydn ja W. A. Mozart olid sõbrad. Kui Mozart oli 11-aastane, kirjutasid nemad ja J. C. Adlgasser viimase soovil kolme peale ühe Singspiel ' i ("Die Schuldigkeit des ersten Gebots"). Igaüks pidi kirjutama ühe vaatuse ning see kanti ette lihavõttepühadel. Mozart, kes kirjutas avamängu, 8 aariat ja piduliku lõputertseti, rabas kolleege oma asjatundlikkusega. Sellest peale kuulus Mozartile Michael Haydni austus.
Teine praeguseni tuntud lugu pärineb aastast 1783. Piiskop oli Michael Haydnilt tellinud duetid viiulile ja vioolale. Michael Haydn oli aga haigeks jäänud ega olnud võimeline neid kirjutama. Hädast aitas välja oma Missa c-moll esiettekande pärast Salzburgi tulnud Mozart, kes need teosed Haydni eest komponeeris. Hiljem need teosed kanti üle Köcheli kataloogi, numbritega 423 ja 424.
Tallinna piiramine (1221)
Tallinna piiramine toimus 1221. aastal, mil saarlased ning nendega liitunud revalased, harjulased ja virulased tegid katse alistada end Toompea linnuses kaitsvat Taani väge. Merele ilmunud kogesid nähes, mida peeti saabuvaks Taani sõjaväeks, piiramine lõpetati ja lahkuti. Karistusaktsioonina poosid taanlased saarlasi aidanud Revala, Harju ja Viru vanemad üles ning tõstsid ülejäänute makse. Piiramise kirjeldus pärineb Henriku Liivimaa kroonikast, lisaks on seda mainitud ühes Taani kroonikas.
Pasta (salv)
Pasta (ladina pasta) on farmaatsias üle 25%, kuid mitte üle 65% pulbrilisi aineid sisaldav salv.
Tallinna piiramine (1221)
Eellugu
Riia piiskopi Alberti kutsel, kes kartis, et ta ei suuda oma jõududega tema vastu sõjalise liidu sõlminud eestlastest ja Vene vürstidest jagu saada, sekkus 1219. aastal Liivimaa ristisõtta Taani kuningas Valdemar II. Tema laevastik maabus Revalas ning võitis Lindanise lahingus kohalikke revalasi ja harjulasi. Toompeale rajati oma tugipunkt ja aasta lõpuks vallutati kogu maakond. Peagi allutati Taani võimule ka Harju-, Järva-, Viru- ja Läänemaa ning piiskop Albert andis kuningale üle, ehkki formaalselt, kogu Eesti- ja Liivimaa.
Taani näol oli tegemist pikaajalise saarlaste vaenlasega. Saarlased olid korraldanud rüüsteretki Taani rannikualadele, Valdemar II omakorda tegi 1206. aastal ebaõnnestunud katse Saaremaad vallutada. Nüüd olid taanlased end sisse seadnud otseselt saarlaste mõjusfääri kuuluvas piirkonnas, võttes sh oma kontrolli alla ida poole viiva kaubatee olulise sadama tänase Tallinna kohal. Juba 1220. aasta märtsis kaalusid saarlased Revalas kanda kinnitanud taanlaste ründamist, kuid liisuheitmise teel otsustati siiski Järvamaa rüüstamise kasuks. Võimalik, et sõjakäik Toompea linnuse vastu oleks toimunud hiljem samal aastal, kuid Rootsi kuninga Johan I sõjajõudude tungimine Läänemaale, saarlaste lähimasse naabermaakonda, sundis prioriteete ümber hindama ja rootslaste-vastaseks võitluseks keskenduma. Neil läkski korda Rootsi vägi Lihula lahingus purustada, mis andis arvatavasti lisaindu ka taanlaste ründamiseks.
Lahing
Pärast 1221. aasta lihavõtteid (11. aprilli) maabus saarlaste laevastik Tallinna all ja piiras Toompea linnuse sisse. Nendega liitus ka Taani võimu all olnud revalasi, harjulasi ja virulasi. Palju tulesid süüdates püüdsid nad linnust põlema panna, taanlased vastasid sellele mitu korda linnusest välja tungimisega. Linnust tulega aga hävitada ei suudetud ja samamoodi lõid piirajad tagasi kõik taanlaste väljasööstud, sundides nad jälle linnusesse taanduma. Pärast 14-päevast piiramist nähti merel lähenevat nelja koget, mida saarlased pidasid saabuvaks Taani kuninga väeks. Nad otsustasid piiramise lõpetada, asusid oma laevadele ja pöördusid Saaremaale tagasi.
Tagajärjed
Piiramisest pääsenud Taani väed asusid karistama Revala, Harju ja Viru ülikuid. Kõik, kes olid liitunud saarlaste väega või muul moel neid aidanud, poodi üles, ülejäänutele määrati varasemaga võrreldes mitmekordne maksukoormus ja nõuti sisse suuri hüvitisi. Sellest kasvas aga eestlaste viha taanlaste vastu suuremaks ja hakati pidama plaane nende väljaajamiseks.
Marika Mägi hinnangul näitab Taani selline väga terav reaktsioon, et Henrik võib oma kroonikas olla liialdanud või osadest sündmustest vaikinud, et taanlasi halvas valguses näidata. Mägi peab ka arusaamatuks, kust võtsid taanlased kohe pärast piiramist ressursse, et ümbritsevate maakondade vanemaid üles pooma minna.
Piiramise üle elanud Tallinna asehaldur Anders Sunesen leidis, et Taani võim Eestimaal pole veel piisavalt kindel ja otsustas seepärast parandada suhteid oma rivaalidega Riiast. Ta kutsus enda juurde Riia piiskopi Alberti ja Mõõgavendade ordu meistri Volquini ning lubas neile tagastada kogu Liivimaa, et edaspidi üheskoos "paganate ja venelaste" vastu võidelda. Samuti loovitas ta ordule ja piiskopile Ugandi ja Sakala. Anders Suneseni otsust kinnitas hiljem ka kuningas Valdemar.
Saarlaste rünnakule vastamiseks ja nende poolt lähtuva ohu likvideerimiseks võttis Taani kuningas eesmärgiks Saaremaa vallutamise. Sõjakäik Saaremaale sai teoks järgmisel aastal.
Viljandi piiramine (1223)
Eellugu
Eestimaa põhjaosas saarlaste ärgitusel toimunud Taani võimu vastasest ülestõusust innustunud Viljandi sakalased tungisid 1223. aasta 29. jaanuaril koos nendega linnuses viibinud orduvendadele, ordu sulastele ja saksa kaupmeestele kallale ning tapsid või vangistasid nad. Viljandlaste eestvedamisel laienes ülestõus ka mujale Sakalasse, Ugandisse ja Järvamaale. Ülestõusnud ütlesid lahti ristiusust ja teatasid ka riialastele, et nad ei kavatse seda enam kunagi vastu võtta. Mässu käigus võetud vangid vahetati välja varem piiskopile ja ordule pantvangiks antud Sakala ülikute poegade vastu. Saarlastelt õpiti kiviheitemasinate ehitamist, harjutati orduvendadelt võetud ambude kasutamist ja kindlustati linnuseid. Valmistudes riialaste vastulöögiks kutsuti Viljandisse (sarnaselt kogu Sakala ja Ugandiga) sõjamehi Novgorodist ja Pihkvast, mis võis tähendada endi Vene vürstide ülemvõimu alla andmist.
Roopi Hallimäe
Ta lõpetas 1927. aastal Järva Maakonna Paide Avaliku Ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, uuesti veel 1948. aastal. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilasselts Veljestosse.
Triumviraat
Triumviraat (ladina triumvirātus; tria 'kolm' + vir 'mees') on kolme isiku poliitiline liit, kellel on sageli ühised huvid. Ühte triumviraadi liiget nimetatakse triumviriks.
Viljandi piiramine (1223)
Eellugu
Sakalaste rahuettepanek lükati Riias aga tagasi. Ordu palus kaotatud alade tagasivallutamiseks abi piiskopi leerilt, lubades vastutasuks edaspidi Eestimaal alistatud aladest 2/3 Riia ja Eestimaa piiskoppidele jätta. Märtsi paiku tehtigi ühine sõjakäik Sakalasse, kuhu kutsuti kaasa ka Riia piiskopi ja ordu võimu all olevaid latgaleid ja liivlasi. Viljandlased ründasid linnuse juurde jõudnud ühisväge. Lahingut kirjeldav Henriku kroonika jääb selle tulemuse kirjeldamisel ebamääraseks, öeldes, et kristlaste vägi "pöördus nendest ära" ja jätkas ümbruskonna rüüstamist. Võimalik, et tegu oli viljandlastele võiduka lahinguga. Hiljem käisid sakalased koos venelastest abiväe, ugalaste ja Kesk-Eesti väikemaakondade eestlastega latgalite ja liivlaste alal rüüsteretkel, mille käigus sai surma Viljandi Vene väeüksuse juht Waremar. Tagasiteele asunud eestlased ja venelased said Ümera lahingus ordu ja piiskopi leeri vägedelt tugevalt lüüa.
Roopi Hallimäe
Ta oli 1938–1940 Petserimaal Lugi koolis ja Roodva koolis õpetaja, 1940–1948 Tartu tähetorni vanemlaborant, 1948–1963 Tartu 2. Keskkooli ja 1963–1967 Palamuse Keskkooli õpetaja.
1680
1680. aasta (MDCLXXX) oli 17. sajandi 80. aasta.
Viljandi piiramine (1223)
Piiramine
Pärast võitu Ümeral otsustati Riias teha uus katse kaotsiläinud alade tagasivallutamiseks. Esimeseks sihtmärgiks valiti ülestõusu peamiseks keskuseks olnud Viljandi. Riia piiskopi asetäitja Zemgale piiskop Lippe Bernhard kutsus selleks kokku suure kristlaste väe piiskopi vasallidest, orduvendadest, ristisõdijatest, kaupmeestest, liivlastest ja latgalitest, krooniku hinnangul kokku 8000 meest. Vägi jõudis kohale ja alustas piiramist 1. augustil. Piirajad ehitasid kiviheitemasinaid ja kasutasid neid linnuses olijate vastu, millele viljandlased vastasid kivide heitmisega oma masinatest. Püstitati piiramistorn, mis lükati linnuse kraavi peale, et selle varjus linnuse valli õõnestada. Ülestõusu ajal orduvendadelt ära võetud ambudega varustatud viljandlased aga takistasid oluliselt seda tegevust.
Kaks nädalat suures kuumuses kestnud vastasseis oli kaitsjad raskesse olukorda pannud. Koos oma karjaga linnuses varjul olnud inimestel tekkis terav vee- ja toidupuudus, roiskuvate laipade tõttu hakkas levima taud. Pärast seda, kui piirajatel õnnestus juba teist korda linnus põlema süüdata, otsustati vastupanu lõpetada. Viljandlased sõlmisid riialastega rahu, lubasid edaspidi järgida kristlase kohustusi ja usust mitte taganeda ning nõustusid maksma mässu eest hüvitist. Võitjad võtsid linnuses olnud vara ja karja endale ning lubasid sakalastel oma küladesse minna. Linnust kaitsnud venelased poodi aga linnuse ees üles, soovides sellega ilmselt hirmutada teisi Eestimaal olevaid venelasi sõjast mitte osa võtma ja lootes tekitada lõhe eestlaste ja venelaste vahele.
Triumviraat
Vana-Roomas tähendas triumviraat kolmest triumvirist koosnevat valitavat kolleegiumi (vt Esimene triumviraat, Teine triumviraat). Esimene triumviraat küll ei olnud valitud, vaid selle sõlmisid asehaldur Lõuna-Hispaanias Gaius Julius Caesar, väejuht Gnaeus Pompeius Magnus ja optimaat Marcus Licinius Crassus.
Nicaraguas oli võimul kolmest mehest koosnev triumviraat aastail 1972–1974, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimuloleku kooskõlalisust riigi põhiseadusega.
Triumviraadiks nimetati ka pärast Teist maailmasõda Viljandi 2. Keskkoolis lühikest aega tegutsenud nõukogudevastast õpilasorganisatsiooni.
Salv
Salv (ladina unguentum) on rasvataolise konsistentsiga nahale, limaskestale või haavale kantav pehme ravimivorm. Salv koosneb toimeaine(te)st ja salvialusest.
Funafuti
thumb|Funafuti atoll, Fongafale asukohas on punane ruut Funafuti on atoll Vaikses ookeanis, Tuvalu suurim atoll, kus asub riigi pealinn. Atoll koosneb vähemalt 33 saarest, millest vähemalt 3 on asustatud. Rahvaarv on 4500 (2002).
Suurim saar on Fongafale, kus asub Vaiaku külas ka riigi valitsus ja rahvusvaheline lennuväli.
Funafutil on 9 küla (sulgudes elanike arv 2002): Lofeagai (399), Teone (540) Fakaifou (1007), Senala (589), Alapi (1024), Vaiaku (516), Tekavatoetoe (343), Funafara (22), Amatuku (52).
Boston Legal
"Boston Legal" on USA draama-komöödiasari, mille loojaks David E. Kelley. Sari on tehtud David E. Kelley kohtudraama "The Practice" põhjal ning jälgib advokaat Alan Shore'i (James Spader) tööd advokaadibüroo Crane, Poole & Schmidt. Sarjas teevad lisaks kaasa veteranidest televisiooninäitlejad Candice Bergen ja William Shatner.
Seriaal esimene osa anti eetrisse 3. oktoobril 2004 telekanalil ABC ning seda toodeti 5 hooajal (aastatel 2004–2008) kokku 101 osa.
Auhinnad
Emmy
Peabody Awards
Mugud
Mugud (inglise keeles muggles) on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" inimesed, kellel pole võluvõimeid, ehk siis meiesugused tavalised inimesed. Neid kiusasid ja hävitasid surmasööjad ja Lord Voldemort, kes arvasid, et mugud on väärtusetu rämps ning nad tuleks maailmast välja juurida.
Tähtsaimad mugud
Begriffe der Harry-Potter-Romane Univers de Harry Potter Glossario di Harry Potter הארי פוטר - מונחים Bloedzuiverheid Волшебство мира Гарри Поттера Blod (Harry Potter)
Magnus Gabriel Bernhard von Brevern
Magnus Gabriel Bernhard von Brevern (14. detsember 1825 Alu, Harjumaa – 21. august 1878 Odessa) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane.
Ta pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist.
Izjumi lahing
Izjumi lahing toimus 19. juulist – 21. juulini 1943 teises maailmasõjas idarindel, Nõukogude looderinde vägede Izjumi-Barvenkovo pealetungioperatsiooni käigus. pisi|Severski Donets Lõuna-Ukrainas
Strateegiline olukord idarindel
pisi|left|Izjumi piirkond 1942/1943. aastal [[Kolmas Harkovi lahing|Kolmanda Harkovi lahingu ajal]] 1943. aasta 5. juulil alustasid Saksa väed Kurski piirkonnas pealetungi. Sõjaline operatsioon Kurski piirkonnas oli kaheetapiline, esimene 5. juulist kuni 18. augustini Kurski-Orjoli piirkonnas ja teine etapp 17. juulist kuni 23. augustini Belgorodi-Orjoli piirkonnas.
Punaarmee strateegilise plaan oli lõhestada Saksa väekoondised Kurski kaarel kaheks eraldi rindeks, põhja- ja lõunaosaks ning murda rinne läbi mõlemalt poolt ja jõuda mõlemast suunast üheaegselt Harkovi joonele. Punaarmee strateegilise plaani kohaselt oli läbimurre Saksa väegrupi Süd 1. tankiarmee 5. SS-soomusdiviisi Wiking Narva pataljoni kaitselõigus vajalik selleks, et vallutada kaitsepositsioonide taga asuv Lozovaja raudteejaam, mis oli piirkonnas viie raudteeharu sõlmpunktiks ning oleks võimaldanud oluliselt takistada Saksa vägede varustamist raudteid pidi ning takistada piirkonna vägede suunamist Kurski piirkonnas toimuvate Saksa vägede kaitselahingute toetamiseks.
Nõukogude looderinde vägede Izjumi-Barvenkovo pealetungioperatsioonis (ru) osalesid armeekindral Rodion Malinovski juhtimisel 1. kaardiväearmee, 8. kaardiväearmee, 3. kaardiväearmee, 12. armee, 17. õhuarmee, 23. tankikorpus ja 1. kaardiväe mehhaniseeritud korpus, kes pealetungi alguses asusid Donetsi jõe joonel, Zmiivist kuni Slovjanoserbskini.
Saksa vägedest seisis rindelõigul 1. tankiarmee ja armeegrupp Kempf väeüksused.
Lahingud Izjumi platsdarmil
Pataljon Narva asus Andrejevka küla juures Severski Donetsi jõe läänekaldal. Kolmepäevane lahing algas 19. juulil 1943 kell 9.30, mis oli ühtlasi ka Narva pataljonile tuleristseteks. Nimelistelt pataljonisuurune üksus oli nõrgendatud enne lahingute algust puhkusele lubatud 150 sõjaväelase võrra.
19. juuli
Öösel positsioonidele saabunud pataljoni osad vahetasid välja senistelt positsioonidelt Saksa 46. jalaväediviisi üksused ning korrastasid kaitserajatised. 19. juulil kella 10 paiku alanud I Punaarmee rünnakul osalesid ainult tankiväeosa, mille 22 tanki T-34 lasti 2. kompanii poolt üle kaevikuteliini ning mis hävitati seejärel tankitõrjerühma relvastuses olnud Nõukogude 76,2 mm trofeekahurite tulega ning pääsenud ja taganenud 3-st tankist hävitati 2 jalaväe poolt tankidele kinnitatud magnetmiinidega. Pataljon Narva tanktõrjekompanii sai lahkuva soome tankitõrje
Representatsioon
Representatsioon (inglise keeles representation, saksa keeles Repräsentation) on mitte kohaloleva või esiloleva tegemine kohal- või esilolevaks, niisugune esindussuhe või entiteet, mis teist entiteeti sel viisil esindab.
Izjumi lahing
19. juuli
II rünnakul olid tankirünnakule kaasatud kaitseks jalavägi, tankidel asuv jalavägi hävitati käsirelvade tulega ning osa kaevikuliini ületanud tanke hävitati pataljoni raskekompanii ja abiks antud Saksa tankitõrjekahurite poolt, taganenud tankid hävitati 2. ning tiibu katnud 1. (paremal) ja 3. (vasakul tiival) kompanii poolt magnetmiinidega.
Representatsioon
Representatsiooni käigus tehakse presentseks see, mis parajasti tegelikult või veel presentne pole ning esitatakse see kohalolevana. Enamasti kõneldakse filosoofias representatsioonist subjekti vaimse tegevuse kontekstis, kus representeerimine toimub subjekti vaimus (representatsiooni objekt representeerub ettekujutuses ehk kujutluses) või tajudes (objekti tajutav kujutus kui asi meie jaoks, vastandatuna asjale iseeneses). Samas kasutatakse mõistet ka objektide puhul, millest üks teist representeerib ja on niimoodi tolle representatsiooniks (suhe võib olla ka vastastikune).
Izjumi lahing
19. juuli
Ka järgnevad ülekaalukad Nõukogude vägede jalaväega julgestatud tankirünnakud tõrjuti, mida soodustas eelnevalt 2. kompanii poolt õige planeeringuga sisse seatud kaitseliinid ja tulesektorid ning ka Punaarmee vägede rünnakukorraldus, kus jalaväe julgestusüksused liikusid 30–40-mehelistes gruppides.
20. juuli
20. juulil algas Punaarmee pealetung ligi 50 tanki ja neid toetavate jalaväeüksustega, kuid pärast esimest lahingupäeva olid tankitõrjekahutite ligikaudne asukoht tuvastatud ning tankid hoidusid nende laskeulatusest. Pealetungivaid tanke hävitasid vaid 2. ja 3. kompanii tankihävitajad magnetmiinidega, kuid siiski oli kandnud kompanii koos eelmise päeva võitlustega raskeid kaotusi, rivist oli väljas ligikaudu poolisikkoosseisust kas haavatutena või langenutena, samuti lõppesid laskemoonavarud. Olukorra päästsid pataljoniülem Georg Eberhardti poolt Saksa Luftwaffe väeosalt nõutud abijõud – sööstpommitajad Stukad, mis hävitasid kaitselõigu ette koondatud Nõukogude väeosad, tänu millele rünnakud selleks päevaks lõppesid.
21. juuli
Kaevikuteliinini jõudnud ja need hõivanud Nõukogude jalaväelased tõrjuti välja ja hävitati pataljoni juhtimise üle võtnud adjutant Schmidti poolt staabikompaniist ja voorimeestest moodustatud rünnakgrupi poolt.
Viimase rünnaku korraldasid Nõukogude väed kuue tanki toetusel, mis püüdsid kaevikuteliinil manööverdades hävitada viimaseid vastupanukoldeid, kuid Luftwaffelt nõutud abi korras saabunud sööstpommitajad Junkers Ju 87 ja horisontaalpommitajad Heinkel He 50 hävitasid kahe pommituslainega pealetungivad Nõukogude väed, mille järel Punaarmee rünnakukatseid rohkem ette ei võtnud.
Samal öösel, 22. juulil kell 2.00 vahetati Narva pataljoni kaitselõigul välja Wehrmachti väeosa poolt.
Sakslased olid arvestanud, et pataljon ei pea rünnaku peasuunal Punaarmee jõudude ülekaalule (umbes 20 000 meest ja üle 115 tanki) vastu ja taganeb. Kui seda ei juhtunud, tundus see sakslastele uskumatuna ja eestlaste rindelõiku saadeti kontrollima väegrupi Süd kontrollkomisjon, mille akti kohaselt jäi lahinguväljale maha üle 9000 ründaja laiba ja 113 tanki rusud.
Lahingukaotused
Narva pataljoni kaotused olid 69 langenud eestlast ja 6 sakslast. Haavatuid oli 326, enamikul nendest kergemad haavad. Izjumi lahingu teisel päeval langes 2. kompanii lõigus toimunud läbimurde likvideerimisel käsitsivõitluses 1. kompanii ülem kapten Jaan Raudsoo. Kolmandal päeval langes pataljoni ülem major (Sturmbannführer) Georg Eberhardt, kelle jalgade ees lõhkes tankitõrjemürsk ja haavas pataljoniülemat surmavalt. Pataljoni juhtimise võttis üle adjutant Schmidt.
Narva pataljoni võitlejaid autasustati Izjumi lahingus võitlemise eest 35 II klassi ja 4 I klassi Raudristiga.
Autasud andis kätte diviisi Wiking ülem kindral (Obergruppenführer) Herbert Otto Gille.
Kaarli mõis (Rakvere)
Kaarli mõis (saksa keeles Alt-Sommerhusen, Alt Sommerhausen) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal.
1679
1679. aasta (MDCLXXIX) oli 17. sajandi 79. aasta.
Kaarli mõis (Rakvere)
Mõisast on teateid alates 1481.
Suposiit
pisi|[[Paratsetamooli küünlad]] Suposiit (ladina suppositorium) ehk ravimküünal on kehaõõnde manustatav ravimvorm, mis on toatemperatuuril tahke ja kehatemperatuuril sulab ja imendub verre.
Suposiit koosneb doseeritud toimeaine(te)st ja alusest. Suposiidid jagunevad manustamiskoha järgi rektaalsuposiitideks (pärakuküünal) ja vaginaalsuposiitideks (tupeküünal). Rektaalsuposiidid manustatakse pärasoolde, vaginaalsuposiidid ehk gloobulid tuppe.
Tehniline luure
Tehniline luure on salajase või raskesti kättesaadava info kogumine tehniliste vahenditega.
Luureagentuur
pisi|Eesti [[Kaitsepolitsei ehk KAPO peakorter Tallinnas]] Luureagentuur on luureamet, mis tegeleb agentuurluurega ehk salajase teabe kogumisega välisriikidest, kasutades selleks luureagente ehk spioone.
Liniment
Liniment (ladina linimentum) on viskoosne vedelik või kehatemperatuuril sulav geel-tarretis, mida kasutatakse naha kaudu sissehõõrumiseks.
Linimendid on üleminekuvorm vedelate ja pehmete ravimvormide vahel.
Liza Minnelli
Liza May Minnelli (sündinud 12. märtsil 1946 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.
Liza Minnelli ema oli näitleja Judy Garland ja isa filmirežissöör Vincente Minnelli.
Esimese filmirolli tegi Minnelli kaheaastaselt koos emaga filmis "In the Good Old Summertime". Peaosa eest Bob Fosse'i filmis "Kabaree" (1972) sai ta mitu filmiauhinda, sealhulgas ka Oscari ja BAFTA auhinna.
Aastal 1977 mängis Liza Minnelli Robert de Niroga filmis "New York, New York". Tema lauldud ja filmis kõlanud nimilaul sai hitiks.
Isiklikku
Liza Minnelli on olnud abielus neli korda: Peter Alleniga (1967–1974), Jack Haley juunioriga (1974–1979), Mark Geroga (1979–1992) ja David Gestiga (2002–2007). Kõik abielud lõppesid lahutusega. Lapsi tal ei ole.
Liza Minnellil on olnud probleeme alkoholi ja narkootikumidega.
Muusika ajalugu
Muusika ajalugu (inglise keeles history of music) on muusika seos inimkonna ajalooga.
Tähenduslike helide tekitamine ja nendest märgisüsteemi loomine kujunes tõenäoliselt paralleelselt kõne ja keele kujunemisega. Võib oletada, et esimesed "muusikateosed" olid käteplaksudega saadetud hüüatused, vastu puutüve taotud rütmidest või tantsusammudest tekkivad helid. Näib olevat selge, et muusika ja rituaal on olnud lahutamatult seotud läbi kogu inimkonna ajaloo ja muusika ajalugu algab kõigil rahvastel rituaalist, kommetest ja tavadest.
Muusika ajaloo uurimisega tegelev teadusharu on muusikaajalugu (inglise keeles music history ehk historical musicology).
Vanaaja muusika
Noodinäidete najal saab muusika ajalugu jälgida alates 5.-4. sajandist eKr. Varasemast ajast on säilinud vaid üksikuid näited, mis ei anna võimalust üldistusi teha. Siiski on teada, et muusikakultuur oli kõrgelt arenenud juba muistses Egiptuses, Babüloonias, Assüürias, Hiinas, Indias, Süürias, Palestiinas jm. Muusikale omistati tihti jumalikku algupära – jumalate hääli võrreldi pillihäältega; pille – eriti neid, millel arvati jumalaid mängivat – peeti pühadeks. Muusikuid arvati jumalaga ühenduses olevaiks, mistõttu neid ümbritseti suure austusega. pisi|vasakul|[[Sümpoosioni stseen, umb 490 eKr]] Antiikajal kuulus muusika kokku luule ja tantsuga. Muusik oli üheaegselt nii laulja, pillimees, helilooja, luuletaja kui ka tantsija. Antiikaja muusika oli tavaliselt ühehäälne ning rajanes enamasti viie heli real – pentatoonikal. Egiptuses armastati suursugust, rõhutatult väärika rütmiga laulu, mida saatsid flöödid ja harfid; Süürias eelistati lärmakat muusikat, millele andsid erilise varjundi teravakõlalised kahe toruga šalmeid, löökpillid ja muud instrumendid.
Vana-Kreekas õppisid muusikat kõik vabad inimesed, mõnes linnriigis isegi kuni 30. eluaastani. Populaarseimad pillid olid aulos, lüüra ja kitara. Oboetaolise kõlaga aulos oli seotud veinijumal Dionysose pidustustega ning tragöödiaetendustega. Vana-Kreeka tragöödiate tuntuimad autorid olid Aischylos, Sophokles ja Euripides.
Vana-Roomas arenes Vana-Kreeka muusika edasi. Tekkisid uued kunstiliigid, millest üheks oli pantomiim. See oli balletitaoline etendus: tantsija kujutas liigutustega sündmuste käiku, millest laulis koor. Erinevalt Vana-Kreekast ei laulnud koor enam ainult aulose saatel, vaid teda saatis eri pillidest koosnev orkester, mida juhatati jalalöökidega. Orkester esines ka iseseisvalt. Hakati korraldama kontserte, kus laulu ja pillimängu esitati ka ilma tantsu ja näitlemiseta. Muusikainstrumentide mitmekesisus suurenes.
Keskaja muusika
Koraalide viis oli sageli väga avaralt arendatud, omapärase aeglase rütmiga, mis allus tekstile (puudus kindel taktimõõt). Kõiki helisid viisis esitati ühtlaselt, ilma rõhutamisteta. Puudusid ka dünaamilised varjundid – kogu viis kõlas algusest lõpuni ühesuguse tugevusega. Gregooriuse koraale lauldi ladina keeles, tekstid olid kanoniseeritud palved ja ülistused Jumalale. Meloodiate ülesmärkimiseks kasutati teksti kohale kirjutatud erilisi märke – neumasid, millest ajapikku hakkas arenema noodikiri.
Pole täpselt teada, millal vaimulikus muusikas võeti kasutusele polüfooniline mitmehäälsus. Vihjeid sellele esineb juba 7. sajandist pärit ürikutes, kuid esimesed teadaolevad noodinäited on säilinud 9. sajandist. Oletatakse, et tõuke mitmehäälsuseks andis nii oreli levik kui ka briti saarte mitmehäälne rahvamuusika.
Esimesi mitmehäälseid vaimulikke laule nimetati organumiteks. Kuni 12. sajandini olid need kahehäälsed laulud, mille ülemiseks hääleks oli gregooriuse koraal. Lihtsamates variantides liikus alumine hääl sellesama koraali rütmis ning enamasti paralleelselt kvartides, kvintides või oktaavides. Ajuti võisid hääled ka ühtida. Keerulisemates organumites liikus alumine hääl oma teed, moodustades ülemisega erinevaid intervalle. Mõnikord pidas alumine hääl üht nooti kaua kinni, sel ajal kui ülemises hääles vahetus mitu nooti. Leidus ka organume, mille hääled olid pandud liikuma vastassuundades.
Ubja mõis
Ubja mõis (saksa keeles Ubbia, Ubja) oli Kohala mõisa kõrvalmõis Rakvere kihelkonnas Virumaal.
Oakland
Oakland on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis, Alameda maakonna halduskeskus.
Oakland asub San Francisco lahe ääres San Francisco vastas.
Oakland on asutatud 1852. aastal.
Sport
Oaklandis tegutseb NBAs mängiv korvpalliklubi Golden State Warriors, NFL-is mängiv ameerika jalgpalli klubi Oakland Raiders ja MLB-s mängiv pesapalliklubi Oakland Athletics.
Ubja mõis
Mõis rajati 1875 Uhtna mõisast eraldatud alast.
Muusika ajalugu
Keskaja muusika
Umbes 12.–13. sajandil vahetasid hääled oma kohad, nii et gregooriuse koraalist sai alumine hääl (cantus firmus). Sageli ei liikunud hääled ka enam ühes rütmis: ülemine hääl oli keerukam ning liikuvam. Gregooriuse koraali aga hakati laulma aeglasemalt, iga nooti pikaks venitades. Selleks, et erinevas rütmis lauldavat uut viisi oleks lihtsam meeles pidada, lauldi teda koraalist erinevate sõnadega, sageli ka mõnes muus keeles. Tekst võis olla ka ilmaliku sisuga. Nii lauldi üheaegselt nagu kaht ühehäälset laulu. Sellised organumid hakkasid levima ka väljaspool kirikut ning need said nimetuse "motett". Peagi lisati motetile ka kolmas hääl, millel olid jällegi omad sõnad. Sedasi kujunesid välja ilmalikud motetid, mis ühe häälena sisaldasid koraali ning mida lauldi seltskonnalauludena. Selline ilmalikustumine ei meeldinud kirikule ning 15. sajandil jäi vaimulikule motetile alles ainult gregooriuse koraali ladinakeelne tekst. pisi|vasakul|[[Trubaduurid. Saksa nimetu autor. XIV sajand]] Erinevate häälte arv kasvas 15.–16. sajandil veelgi – loodi isegi motette, milles hääli oli üle poolesaja. Sellega paistsid silma eriti madalmaade koolkonna heliloojad.
Ilmalik muusika keskajal esines peamiselt rahvalauluna ning oli tihedalt seotud rändmoosekantide loominguga. Sarnaselt vanaaja muusikutega olid moosekandid samaaegselt nii lauljad ja pillimehed kui ka akrobaadid, näitlejad ja tantsijad. 12.–13. sajandi Prantsusmaal ja Saksamaal olid väga levinud rüütel-laulikud (trubaduurid, truväärid, minnesingerid), kes esinesid õukondades ning laulsid armastusest, seiklustest ning sõjaretkedest.
Renessansi muusika
pisi|[[Fiidel|Fiidlimängija. Cantigas de Santa Maria, umbes 1300]] Piiri tõmbamine keskaja ja renessansi muusika vahele on keeruline ja seda on tehtud küllaltki erinevalt. Renessanssmuusika omaduste kujunemine oli järkjärguline protsess ning ajastu algusajaks muusikas on pakutud aega 14. sajandi algusest kuni 1470. aastateni. Mõned muusika-uurijad on öelnud, et renessanssmuusika mõistet tuleks üldse vältida või vähemalt kasutada äärmise ettevaatusega. Tunnustatud Eesti muusikaloolasi Toomas Siitan toob igatahes oma raamatus "Õhtumaade muusikalugu I" renessansi eraldi jaotisena välja ning ütleb seal: "Renessanss-stiil kujunes paralleelselt hilisgooti ilmingutega 14. sajandil prantsuse ja itaalia ilmalikus laulus ning 15. sajandi I poolel Madalmaade muusikas."
Võnnu piiramine
Eellugu
1208. aastal tekkis sõjaline konflikt ühelt poolt Riia piiskopi, Võnnus baseeruvate Mõõgavendade ordu meeste ja põhjapoolsete latgalite ning teiselt poolt ugalaste ja sakalaste vahel, mida oli püütud lahendada 1208./1209. ja 1209./1210. aasta talve rahulepingutega. Viimasega ei ühinenud aga Mõõgavendade ordu ja Koiva vasakkalda latgalid ja liivlased, kes koos mõnede piiskopi meestega tegid retke Otepää linnuse alla, vallutasid selle ja süütasid põlema. Arvatavasti just kättemaksmiseks selle sündmuse eest tegi ugalastest ja võib-olla ka sakalastest koosnev vägi 1210. aasta augustis või septembris sõjakäigu Võnnu linnuse juurde. Kuigi kroonika kirjeldab seda kui võndlaste vastu suunatud retke, oli selle eesmärk siiski pigem Võnnu linnuse kui mõõgavendade tugipunkti ründamine.
Muusika ajalugu
Renessansi muusika
Erinevalt teistest kunstiliikidest sai renessanss muusikas alguse 14. sajandil Madalmaades, kust levis mujale Euroopas 15.–16. sajandil. Religioosse muusika kõrval muutus üldiseks ka ilmaliku muusika harrastus. Suurenes nõudlus ilmalike muusikute järele, kes said tööd nii õukondades kui ka rikkamate kodanike kodudes. Tekkis mitmeid uusi ilmaliku muusika žanre.
Võnnu piiramine
Piiramine
Eestlaste väe piiratavas linnuses olid Võnnu orduvennad eesotsas Bertoldiga, võndlased ja Polotski vürsti juurde rahuläbirääkimistele teel olnud Riia piiskopi saadikud, kes väe saabumise ajal juhtusid Võnnus olema. Linnuse vallutamiseks tegid eestlased selle kõrvale suuri puude kuhjatisi ja põletasid neid, et nii linnust süüdata ja suitsuga kaitsjate olukorda raskendada. Teise võttena ehitati suurtest puutüvedest piiramistorn, mille abil oli võimalik kõrgemalt positsioonilt seesolijaid rünnata. Võitluse käigus langes ammuküttide noolte läbi palju eestlasi ja eestlaste odade läbi ka mõned võndlased. Kroonika kohaselt jõudis teade piiramisest "mõnede lohakuse tõttu" alles kolmandal päeval Riiga, kust abiväed kohe teele saadeti. Piiramise neljandal päeval, kuuldes Kaupo juhitava liivlaste ja latgalite salga lähenemisest, otsustasid eestlased linnuse alt taanduda, minnes üle Koiva ja suundudes Ümera jõe poole. Eestlaste ja neid jälitama asunud väe vahel toimus järgmisel päeval Ümera lahing.
Muusika ajalugu
Renessansi muusika
Populaarseimaks laululiigiks oli Itaalias 13. sajandil tekkinud madrigal. Sageli põhinesid renessansiaegsed laulud rahvaviisidel. Tekkis ka uusi vaimuliku laulu liike. Keeruka moteti kõrvale tekkisid lihtsad vaimulikud hümnid, mida laulsid oma koosviibimistel ketserlike usulahkude liikmed. 16. sajandil loodi Saksamaal protestantlik koraal, mis oli täiesti uut liiki laul.
Renessansile olid iseloomulikud katsetused uue helikeele leidmiseks. Katsetati uusi kõlakombinatsioone. Muuhulgas kerkisid keskaegsete, vähese pingega helilaadide hulgast esile pingelise juhttooniga mažoor ja minoor. Palju kasutati kontrapunkti ning imitatsiooni. Kui varem oli instrumentaalmuusikat kasutatud peamiselt laulu või tantsu saateks, siis renessansiajastul hakati laulu- ja tantsupalu esitama ka ainult pillidel. See viis olemasolevate pillide täiustamisele ja ka uute pillide leiutamisele. Olulisi täiustusi tehti orelile. Keelpillidest loodi 16. sajandil vioola, viiul, tšello ja kontrabass. Viiulimeistrite poolest oli eriti tuntud Cremona Itaalias, kust on pärit nii Amati kui Stradivari nime kandvad pillid. pisi|vasakul|[[Guillaume Dufay (1397–1474) ja Gilles Binchois (umb 1400–1460)]] Renessansiajastul tekkisid ka esimesed suurvormid: jumalateenistuseks loodud muusikat hakati esitama kontsertmuusikana. Nii sündisid esimesed mitmeosalised muusikateosed – missad, reekviemid ja passioonid. Ilmusid ka esimesed ooperid ning balletid. Esimene ooper, "Daphne", mis etendus Firenzes 1598. aastal, pole säilinud. Esimene säilinud ooper on mõni aasta hiljem loodud "Eurydike". Esimeste ooperite loomisel olid eeskujuks Vana-Kreeka tragöödiad.
Renessansiajastu tuntuimateks heliloojateks peetakse Orlando di Lassot, Pierluigi da Palestrinat ja Claudio Monteverdit. Olulised olid ka franko-flaami koolkonda kuulunud Guillaume Dufay, Johannes Ockeghem ja Josquin Desprez, franko-flaami ja Burgundia koolkonda kuulunud Gilles Binchois ning Veneetsia koolkonna esindajad Adrian Willaert ning Andrea ja Giovanni Gabrieli.
Luureamet
Luureamet on riigiasutus, mille ülesanne on koguda ja analüüsida salajast või raskelt kättesaadavat teavet ehk teha luuret.
Muusika ajalugu
Renessansi muusika
Renessansiajastu muusikakeskuseks sai Püha Markuse kirik Veneetsias. Selles kirikus oli 2 suurt orelit, koor ja orkester. Pidulikel jumalateenistustel kõlas nii vokaal- kui ka instrumentaalmuusika.
Luureamet
Luureametid liigitatakse peamiselt välis- ja vastuluureametiteks.
Muusika ajalugu
Renessansi muusika
Tantsumuusikas olid populaarsemateks tantsudeks aeglane ja väga pidulik pavaan 2/4 ja 4/4 taktimõõdus, kiire hüppetants galliard 3/4 taktimõõdus ning lõbus seltskonnatants braanl 4/4 taktimõõdus.
Välislingid
Epoche (Musik)
Luureamet
Välisluureametid liigitatakse vastavalt infokogumise viisile agentuur- ja tehnilise luure ametiteks.
Luureameteid liigitatakse veel ka vastavalt sellele, kas nad koguvad tsiviil- või sõjaväealast infot, viimast koguvad sõjaväeluure ametid.
Eesti
Eestis tegeleb välisluurega Välisluureamet ja vastuluurega Kaitsepolitseiamet.
10 vor 11
"10 vor 11" on Saksamaal toodetav kultuurisaadete sari, mida näidatakse eratelevisioonikanalis RTL.
Saadet toodab dctp ülesandel Kairos Film, toimetaja on Alexander Kluge. Aastas tehakse 12...28 saadet. Saadet näidatakse iga nädal ning korratakse sageli.
See on vanim kultuurisaade Saksamaa eratelevisioonis. Esimene saade läks eetrisse 2. mail 1988.
Saate pikkus on 25 minutit. Ta sisaldab intervjuusid ja vestlusi kunstide, teaduse ja filosoofia teemadel.
James Spader
James Todd Spader (sündinud 7. veebruaril 1960 Bostonis Massachusettsi osariigis) on Emmy auhinnaga pärjatud USA näitleja.
10 vor 11
Kluge kaadritagune hääl kõnetab juurdemonteeritud taustal näidatavat intervjueeritavat. Saade sisaldab ka fiktiivseid intervjuusid näitlejate Peter Berlingi ja Helge Schneideri poolt kehastatavate tegelastega, kelle hulgas on olnud ka Estonia kapten pärast õnnetust.