cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laialehine neiuvaip
Mõnel pool, näiteks Saksamaal, ei ole ta looduskaitse all, kuid sealgi on alates 1970. aastatest täheldatud tema arvukuse langust. Sellele asjaolule tähelepanu juhtimiseks valiti laialehine neiuvaip 2006 Saksamaa aasta orhideeks.
Viiralti tamm
thumb|Viiralti tamm pildistatuna [[Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee poolt]] Viiralti tamm ehk Tamme-Koori tamm (kasutatud ka kirjapilti Tamme Goori tamm) on kaitsealune tammepuu Viljandi maakonnas Vana-Võidu külas.
pisi|Viiralti tamm jaanuaris 2014 pisi
Kirjeldus
Tamm on madal, jässakas ning püstiste okstega. Puu ümbermõõt on 488 cm (1,3 m kõrguselt), kõrgus on 13 m. Tamme õõnsus on tsementeeritud.
Ajalugu
pisi|Jaanuar 2021 Puu on nime saanud Eduard Viiralti 1943. aastal kuivnõeltehnikas valminud gravüüri "Viljandi maastik" järgi.
Varem tunti tamme ümbruskonnas Tamme-Koori tammena. Selle nime sai puu 19. sajandil naabruses elanud isepäise taluperemehe järgi. Talu nimi oli Tamme ning selle Grigori-nimelist peremeest kutsuti Gooriks. Majas, mille Tamme Goori kunagi ehitas, elavad tänapäevani tema järeltulijad.
Louis XVI
thumb|Joseph-Siffred Duplessise maal Louis XVI-st Louis XVI (23. august 1754 – 21. jaanuar 1793) oli viimne Prantsusmaa ja Navarra kuningas enne revolutsiooni 10. maist 1774 kuni 14. septembrini 1791 ja prantslaste kuningas 14. septembrist 1791 – 21. septembrini 1792.
Louis päris riigi oma vanaisalt Louis XV-lt, kuna tema isa ja varasem troonipärija oli juba (1765) surnud. Ta krooniti Reimsis 11. juunil 1775. 16. mail 1770 abiellus ta Austria ertshertsoginna Marie Antoinette'iga, kellega tal oli kaks poega ja kaks tütart. Marie ja Louis XVI esimene laps sündis 19. detsembril 1778. Tütre nimeks sai Marie-Thérèse-Charlotte. Järgnevalt sündisid Louis-Joseph (sündinud 1781), Louis-Charles (1785) ja Sophie-Béatrix (1786).
Iseloomult oli Louis XVI usklik, õiglane ja kohusetundlik, armastas lihtsat eluviisi ja füüsilist tööd, kuid otsustusvõimetu, ei omanud ülikute silmis kuninglikku autoriteeti ega aadliku elegantsi.
6. veebruaril 1778 sõlmis Prantsusmaa liidu USA-ga ja toetas viimast sõjas Suurbritannia kuningriigi vastu, kuid ei saavutanud midagi peale uute võlgade.
1789 oli Louis XVI sunnitud uute riigitulude kehtestamiseks kokku kutsuma generaalstaadid (esimest korda pärast 1614. aastat). Bastille vallutamine 14. juulil, mida loetakse tänapäeval revolutsiooni alguseks, jäi tema nagu ka enamuse kaasaegsete silmis suurema tähelepanuta. Järgnenud revolutsioonisündmustele osutas ta ebakindlat vastupanu, kuid andis järjest järele, lootes vältida hukatud Inglismaa kuninga Charles I saatust. 6. oktoobril 1789 sunniti ta koos perekonnaga Versailles’st Pariisi ümber asuma. Ta langes sügavasse depressiooni ega olnud enam võimeline tegutsema.
10. augustil 1792 rünnati kuningliku perekonna residentsi Tuileries’d ja Louis XVI oli sunnitud koos perekonnaga Rahvuskonvendi kaitset otsima. Alates 13. augustist loeti tema ja ta perekond ametlikult vangideks (algul Luxembourgi palees, seejärel Temple’is) ja 21. septembril 1792 kuulutati Prantsusmaa vabariigiks.
11. detsembril 1792 algas Rahvuskonvendis protsess riigireetmises süüdistatava Louis XVI (keda nüüd nimetati kodanik Louis Capet) üle. Ta mõisteti surma 16.–17. detsembri ööl häältega 361 : 360 (teistel andmetel 361 : 288, kuna 72 konvendi liiget puudusid). Ka Philippe Egalité (Orléansi hertsog) hääletas kuninga surma poolt.
Louis XVI hukati 21. jaanuaril 1793 giljotiiniga. Louis suri väärikalt, olles andestanud oma vaenlastele. Oma viimase sõnana ütles Louis, et ta sureb süütuna, lootuses, et tema veri ei langeks Prantsusmaa peale. Ta on ainuke Prantsusmaa kuningas, kes on hukatud. Kuningas, tema õde madame Élisabeth ja Marie Antoinette maeti massihauda tänapäeva Madeleine'i kiriku lähedasel kalmistul. Kui Bourbonide dünastia taastati, kaevati 21. jaanuaril 1815, rohkem kui 20 aastat pärast kuningliku perekonna surma, üles nende maised jäänused ning maeti Saint Denis' basiilika krüpti, mis oli traditsiooniline Prantsuse monarhide viimne puhkepaik.
Isiklikku ja järglased
Louis XVI abiellus 1770. aastal Austria ertshertsoginna Marie Antoinette'iga, kellega tal oli kaks poega ja kaks tütart:
Vääristubakas
Vääristubakas ehk virgiinia tubakas ehk türgi tubakas ehk tubakas (Nicotiana tabacum) on maavitsaliste sugukonna tubaka perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik.
Droogina
Droogina kasutatakse kuivatatud tubaka lehti (Nicotianae folium).
Tubakat on, koos neuroleptikumidega, kasutatud närvisüsteemihäiretega laste ravimisel.
Tubakas võeti ametliku ravimina Briti farmakopöasse 1885.aastal.
Maarjas
Sõna "maarjas" võib tähendada
2. Üksik jalaväepataljon
2. Üksik Jalaväepataljon (algselt 2. Jalaväepolk) oli 1918. aastal moodustatud Eesti Kaitseväe ja Eesti sõjaväe väeosa.
Polgu sünnipäevaks loeti 21. novembrit 1917 või 23. novembrit, kui allkirjastati käskkiri nr. 1 2. Eesti jalaväepolgu kohta.
pisi|püsti|Kindralmajor [[Johan Unt]]
1920–1940
1921. aastal allutati polgule demobiliseerimise tulemusel Kuperjanovi Partisanide Pataljoni vähendatud isikkoosseisuga pataljon.
1922. aastal viidi Eesti Rahvaväes sõjaväeliste auastmete ja terminite üleviimine Venemaa keisririigi aegsetelt auastmetelt ja terminitelt euroopalikele sõjalistele terminitele ning kehtestati euroopalikud auastmenimetused ja väeüksuste nimetused, 24. novembril 1922. aastal võeti kasutusele termin “rügement” senise “polgu” asemel, “kompanii” senise “roodu” asemel jne. 24. novembril 1922 nimetati 2. Jalaväepolk ümber 2. Jalaväerügemendiks.
Eesti Rahvaväes 1928. aasta sõjaväereformi käigus teostatud reorganiseerimise käigus moodustati seniste isikkoosseisuga komplekteeritud rügementide asemel üksikud jalaväepataljonid, mis sõja alguse korral oleksid täiendatud mobiliseeritavatega ning moodustatud samade numbritega jalaväerügementideks. 1928. aastal viidi Kuperjanovi partisanide pataljon 2. jalaväerügemendi alluvusest välja ja rügement reorganiseeriti 2. Üksikuks Jalaväepataljoniks asukohaga Tartus.
1940. aasta
1940. aastal pärast Eesti annekteerimist ja okupeerimist NSV Liidu poolt, liideti 2. Üksik Jalaväepataljon 182. Eesti Laskurdiviisi 232. laskurpolku. Väeosa asukohaks sai Elva ja polgukomandöriks polkovnik Jaan Lukas.
Ergonoomiline töölaud
Ergonoomiline töölaud on reguleeritava kõrgusega töölaud, kus on tööpinna kõrgust võimalik elektriliselt või mehaaniliselt reguleerida. Töölaua moodulpõhine ülesehitus võimaldab töökoha kasutajale kavandada sobiva tööpinna kõrguse ning seda vajadusel muuta. Reguleeritav töölaud võimaldab töötamist nii istudes kui ka püstises asendis. Lauaplaat toetub metallist teleskoopraamile, mis kinnitub reguleeritavatele jalgadele. Kui mehaaniliselt reguleeritavale töölauale on lauajalgadesse sisse ehitatud mehaaniline tõstuk, millega tõstes saab tööpinna kõrgust reguleerida, siis elektriliselt reguleeritavale  töölauale on lauajalgade sisse integreeritud elektriline mootor ning juhtpuldi kasutamisega on võimalik töölauda seadistada õigele kõrgusele, vastavalt töötaja vajadusele. Ergonoomilise töölaua kõrguste vahemikud on 60-130 sentimeetrit  ning mehhanismi tõstejõud on kuni 120 kilogrammi, vastavalt mudelile. Töölaua kandevõime vahemikud eri mudelite puhul ulatuvad kuni 75 kilogrammini.
Otstarve
Tööpinna õige kõrgus tagab korrektse tööasendi ja aitab vältida ebaõigest kehaasendist tekkivaid võimalikke kutsehaigusi. Ergonoomilisel töölaual ei ole väärtuseks mitte ainult töötajale mugavuse pakkumine, oluline on töötaja efektiivsuse ning produktiivsuse tõstmine. Ergonoomilise laua õige kõrgus aitab minimeerida vigastusi, vältida võimalikke kutsehaigusi ning paremini keskenduda.
Ahisilla linnusekoht
Ahisilla linnusekoht ehk Ahisilla linnamägi on linnamägi Harju maakonnas Kose vallas Kose aleviku kirdenurgas Soone tn. 6 kinnistul, järskude kallastega oja (Köstrioja ja kahe tema kõrvalharu) kõrgel kaldal.
Kirjeldus
Maaneemiku tasase pealispinnaga õueala pikkus idast läände on 85–90 m, maksimaalne laius 69 m, neemiku kaelusel 37 m. Otsavall asus neemiku idapoolses kaelusekohas. Vall on maaharimise käigus hävitatud. 1977. aastal leiti tee-ehituse käigus oletatava kaitsevalli koha pealt söestunud puidu jäänused, mille vanuseks dateeriti 1100±40 BP. Evald Tõnissoni arvates osutab söeproov viikingiajale (10.–11. sajandile), Valter Langi hinnangul oli Ahisillal linnus 9. sajandist kuni 11. sajandi esimese pooleni. Kuna linnuseõuel kultuurikihti pole avastatud, siis oli see arvatavasti püsiasustuseta ja sinna varjuti vaid sõjalise ohu korral.
Šivelutš
Šivelutš (vene Шивелуч) on vulkaan Aasias Kamtšatka poolsaarel.
Tõnu Saar
Tõnu Saar (6. august 1944 Kuremaa – 12. juuli 2022 ) oli eesti näitleja.
Nooruses harrastas ta sporti ning tuli keskmaajooksus kaks korda Eesti koolinoorte meistriks. 1963–1968 töötas fotograafina.
Šivelutš
Suured pursked toimusid aastatel 1854 ja 1956.
Vulkaan aktiviseerus viimati 1999. aastal ning purskab siiani.
Tõnu Saar
Aastatel 1972–1980 töötas ta näitlejana Eesti Riiklikus Noorsooteatris.
1970–1984 oli ta TRK lavakunstikateedri lavakõneõppejõud.
1980–1998 töötas ta Eesti Draamateatris (aastast 1996 trupijuhina).
Looming
Tema osatäitmiste seas on professor Peeter Pipar Eesti Televisiooni 1985. aasta lastelavastuses "Pailapsiin" ja vanaisa Eesti Televisiooni 1990. aasta telelavastuses "Pätu".
Ta on mänginud tosinkonnas filmis. Tallinnfilmi 1979. aastal valminud ulmefilmis "Navigaator Pirx" mängis ta kosmonaut Kurt Weberit.
Askold (täpsustus)
Askold oli Kiievi vürst 9. sajandil.
Ühisomand
Ühisomand on üheaegselt kahele või enamale isikule kuuluv omand.
Keskkonnaprobleemide kontekstis
Ühisomand (inglise common pool resource, common property resource) on inimese loodud hüvised või loodusvarad, mille kasutamine on mõjutatud ühe poole ületarbimisest – selle võrra saavad teised pooled vähem tarbida.
Ühisomandi kasutamisega on seletatavad paljud keskkonnaprobleemid, sh rahvusvahelisel tasandil – loodusvarade kasutamine (nt avamere kalavarud) ja keskkonnasaastamine (nt stratosfääri osoon).
Avalik hüvis erineb ühisomandist selle poolest, et selle tarbimine inimeste poolt ei vähenda kogust, mis jääb teistele tarbimiseks (nt riigikaitse).
Juriidilises kontekstis
Ühisomand on kahele või rohkem kui kahele isikule üheaegselt kindlaksmääramata osades kuuluv omand. Ühisomandile kohaldatakse kaasomandi kohta käivaid sätteid, välja arvatud juhud kui ühisomandit sätestavas seaduses on sätestatud teisiti. Seega ei ole ühisomandi puhul kindlaks määratud ka nn. mõttelist osa, sageli kohtab sellist omandi liiki abielus.
Elling
Elling on välispiirdetarind laeva või õhulaeva ehitus- ja remondiehitise (doki või staapli) kohal, nii et moodustub suletud ruum.
Vaata ka
Эллинг
Brava
pisi|Asend Roheneemesaartes
Brava on saar Atlandi ookeanis, üks Roheneemesaartest.
Selle pindala on 67 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 976 meetrit.
Kuulub Roheneemesaartele.
Sölden
pisi|Söldeni keskus Sölden on asula Austrias Tirooli liidumaal, Söldeni valla keskus.
Konrad von Feuchtwangen
Konrad von Feuchtwangen (surnud 5. juulil 1296) oli Liivi ordu maameister ja Saksa ordu kõrgmeister 13. sajandil.
Konrad pärines Frankimaalt Feuchtwangenist. Tema suguvõsa pärines ministeriaalide seast. Ka mitmed tema sugulased olid Saksa ordu liikmed.
Sölden
See paikneb 1368 m kõrgusel merepinnast.
Konrad von Feuchtwangen
Juba 1259. aastal mainiti teda Austria maakomtuurina. Sellena oli ta ametis kuni 1279. aastani, misjärel nimetati Liivimaa maameistriks, ühtlasi oli ta ka maameister Preisimaal. Kuid juba 1281. aastaks oli ta neist ametitest lahkunud ja jätkas oma ordukarjääri Saksamaal, olles esialgu Frankimaa maakomtuur ja saades 1284. aastal Saksa meistriks. 1291. aastal valiti ta kõrgmeistriks, kelleks ta jäi kuni surmani.
Sölden
2011. aastal elas seal 2378 inimest.
Seal tegutseb talispordikeskus, kus korraldatakse igal aastal maailma karikavõistlusi mäesuusatamises.
Kristalliseerumine
Kristalliseerumine on oluline looduslik protsess. Näiteks vee jäätumine või magma kivistumine on kristalliseerumise näited.
Kristalliseerimine on ka oluline meetod keemiatööstuses.
Paspartuu
Paspartuu võib olla:
Amphoteros
Amphoteros oli vanakreeka mütoloogias Arkaadia kuningas, Alkmaioni ja jõejumala Acheloosi tütre Kallirrhoe poeg, kellest väitsid end põlvnevat Atika aristokraadisuguvõsa alkmaioniidid.
Alkmaion oli abielus Arkaadia kuninga Phegeose tütre Alphesiboiaga. See abielu läks lõhki. Alkmaion leidis endale uue naise Kallirrhoe ja läks Arkaadiasse oma ema ehete järele. Phegeos laskis oma poegadel teda jälitada ja tappa, sest see oli väiksem häbi kui lahutus.
Pärast Alkmaioni surma sünnitas Kallirrhoe kaksikud pojad Amphoterose ja Akarnanose. Ta palus Zeusilt, et pojad kiiremini suureks kasvaksid, et võiksid isa eest kätte maksta. Zeus täitis naise soovi. Vennad lõid maha nii Phegeose, tema naise kui ka kõik nende pojad.
Amphoteros asutas Arkaadias uue dünastia. Tema vend Akarnanos naasis kodumaale ja asutas seal uue riigi Akarnaania, mida valitsema hakkas.
Konrad von Hattstein
Konrad von Hattstein (ka Cuno von Hattenstein, Hatzigenstein, Hazzigenstien) oli Liivi ordu maameister aastatel 1288–1289 või kuni 1290.
ERL
ERL on lühend, mis võib tähendada:
Konrad von Hattstein
Konrad sündis Hessenis Hattsteinis Frankfurdi lähedal. Tema suguvõsa pärines ministeriaalide hulgast. Hiljem olid nad Sponheimi krahvide vasallid.
Nagu mitmed tema sugulased, oli ka Konrad esialgu orduvend Preisimaal. 1275–1278 oli ta Natangeni (Notangia) foogt ja komtuur, 1283 komtuur Thornis (Toruń), 1284–1286 Elbingis (Elblag). 1288. aastal määrati ta Liivi ordu maameistriks, kuid juba mõne aasta pärast läks ta Saksamaale, kus oli 1296–1303 Brandenburgi komtuur.
Otto von Lauterberg
Otto von Lauterberg (ka Lutterberg(h); surnud 16. veebruaril 1270) oli Liivi ordu maameister aastatel 1267–1270.
Otto pärines Lauterbergi krahvisoost, tema isa oli ilmselt krahv Burchard Struvo von Lauterberg. Tema sünniaega ja seda, mitmes poeg ta oli, pole siiski teada. Pole teada ka seda, millistel kohtadel Otto enne ordumeistriks saamist Liivi ordus oli. Lauterberg langes leedulastega peetud Karuse lahingus.
Maria Pietilä-Holmner
pisi|Maria Pietilä-Holmner (2010) Maria Pietilä-Holmner (sündinud 25. juulil 1986 Uumajas) on Rootsi mäesuusataja, kelle suurim saavutus on suurslaalomis saadud hõbemedal 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres. Maria Pietilä-Holmnerit treenib tema soomlasest isa Tom Pietilä, kes on endine jäähokimängija.
Pietilä-Holmner sai 2005. aasta MM-il Santa Caterinas slaalomis 13. ja suurslaalomis 16. koha. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos tuli ta suurslaalomis 10. ja slaalomis 21. kohalee. Samal talvel võitis ta slaalomis juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres sai Pietilä-Holmner suurslaalomis hõbemedali suurslaalomis Nicole Hospi järel. 2009. aasta MM-il Val-d'Isères oli ta suurslaalomis kaheksas ja 2010. aasta OM-il Vancouveris slaalomis neljas.
Pietilä-Holmner esimest korda maailma karikavõistlustel 26. oktoobril 2002 Söldenis suurslaalomis. Kolme parema hulka jõudis ta esmakordselt 15. novembril 2008 Levis slaalomis, kui sai 2. koha. 2010.–2011. aasta maailma karikasarja Aspeni etapil 28. novembril 2010 jõudis ta esimest korda poodiumile, kui võitis slaalomi.
Maailma karikavõistlustel
Maria Pietilä-Holmner on startinud maailma karikavõistluste etappidel 171 korral ( <FONT COLOR=Purple>seisuga 24. jaanuar 2015</FONT> ). Poodiumile on ta jõudnud 9 korral, millest 3 korda on ta olnud kõige kõrgemal astmel.
Orkester Modern Fox esitab moodsaid lööklaule
"Moodsaid lööklaule" on ansambli Modern Fox 1988. aastal Meloodia plaadivabriku poolt välja antud kauamängiv heliplaat.
Vööla meri
Vööla meri ehk Bysholmsvike (ka Võõla meri, Vööle meri; rts Bysholmsviken, Bisolmsvike) on järv Läänemaal Noarootsi vallas Hara ja Kudani külas. Vööla meri jääb Silma looduskaitsealale.
Vööla meri on soolatoiteline rannikujärv. Järve kaldajoone pikkus on 8220 m. Maakerke tagajärjel väheneb Eesti rannikujärvede pindala üsna kiiresti. Maa kerkib siin 3–4 mm aastas. Vööla meri on üks enim viimase sajandi jooksul kahanenud veekogu Eestis (ca 55 %).
Vööla meri on avalikult kasutatav veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Vööla meri oli avatud laht, mis nõukogude ajal suleti tammiga. Lahe suudmesse ehitati truubid, kuid need olid liiga väiksed ja ei võimaldanud Vööla mere ning Hara lahe vahel piisavat looduslikku veevahetust. Oktoobris 2011 valmis uus sild ja avar truup, mis ühendab Vööla merd Hara lahega.
Järv on loode-kagu suunas pikliku kujuga ning koosneb kahest tammiga eraldatud osast. Järve põhi on valdavalt savine, kohati ka mudane.
Järve lõunaosas on kariloomade karjamaid.
Kalastik
2012. aasta kontrollpüüdmisel esines järves enim ogalikku ja roosärge. Esines ka nurgu, kokre, hõbekokre, viidikat ja särge.
Kalapüügi nõuded Silma looduskaitsealal leiab Keskkonnaameti veebilehelt.
Taimestik
pisi|Vööla meri Vööla meres registreeriti 2012. aastal 19 liiki veetaimi – 10 kaldaveetaime, 1 ujutaim ja 8 veesisest taime. Suuri veetaimi (eriti pilliroogu ja penikeeli) leidus rohkelt. 2012. aastal oli palju rohelisi niitvetikaid, mida varem ei täheldatud. Kaldaveetaimestikus domineeris mõlemas järveosas harilik pilliroog, järgnesid järvkaisel ja meri-mugulkõrkjas. Kaldaveetaimestik moodustas pideva, laia, kõrge ning väga tiheda vööndi. Veesiseses taimestikus domineerisid mändvetikad.
Linnustik
Kevadel ja sügisel võib järvel näha palju rändlinde.
2017. a kevadrändel on loendatud siin suur laukhanesid, valgepõsk-laglesid, rabahanesid, lühilnokk-hanesid, kanda laglesid ja punakael-laglesid.
Alumiiniumkaaliumsulfaat
Molekulmass on 258,207 amü.
Toiduainetetööstuses kasutatakse alumiiniumkaaliumsulfaati lisaainena küpsetuspulbris ning selle E-aine kood on E522.
Elektrooniline trumm
pisi|Elementaarne elektrooniline trummikomplekt Elektrooniline trumm ehk digitaalne trumm on süntesaatori põhimõttel töötav uuemat tüüpi elektrooniline muusikainstrument, alternatiiv akustilistele trummidele ja teistele löökpillidele. Elektrooniline trumm koosneb helimoodulist ja mitmesugustest digitaalsetest anduritest, mis registreerivad löögi ja esitavad vastava heli. Nagu ka akustilisi trumme, mängitakse elektroonilisi trumme trummipulkadega.
Sekventserid ja trummimasinad ei ole elektroonilised trummid, sest neil puudub trummari mängule iseloomulik helide esilekutsumine.
Elektroonilisi trumme müüakse tavaliselt osana elektroonilisest trummikomplektist, mis sisaldab trummipatju ja trummipatjade statiive, mis on asetatud sarnaselt akustilise trummikomplektiga. Trummipadjad võivad olla tehtud mitmesugusest materjalist, tihtipeale kaetud kummi, silikooni või riidega ning on kas kettakujulised või nagu õhukesed trummikestad. Igal padjal on andur, mis tekitab löögi mõjul elektrilise signaali. Signaal saadetakse mööda kaableid elektroonilisse trummimoodulisse ehk "ajju" või mõnda muusse seadmesse, näiteks arvutisse, kus signaal registreeritakse ja seostatakse kindla heliga, mis siis maha mängitakse. Trummimoodulist on võimalik saata heli edasi võimendisse või kuulata vaikselt kõrvaklappide abil. Alates ajast, kui digitaalsed seadmed said populaarsemaks, hakati tootma ja produtsentidele müüma digitaalseid faile erinevatest trummilöökidest.
Ajalugu
Aastal 1967 modifitseeris Hollandi trummar Felix Visser Ace Tone Rhythmi, võimaldades helinäidiseid taasesitada käe abil. Sellest said alguse elektroonilised löökpillid. Ace Tone Rhythmi looja Ikutaro Kakehashi lõi hiljem Roland Corporationi.
Felix lisas Ace Tone seadmele 12 trükkplaati, suurusega ligikaudu 10 × 10 cm, kus vaskrajad olid läbipõimunud nagu kahvlid, tekitades puutetundliku pinna, mille abil sai Ace Tone seadmele saata signaali, taasesitamaks helisid. Iga puutetundlikku plaati tunnetas elektriskeem, mis juhtis väga kiiresti toimivaid Siemensi arvutireleesid, mis olid ühendatud trummide ja muude löökpillide helidega rütmiseadmel. Kuigi see oli väga algeline viis elektrooniliste trummide mängimiseks käsi kasutades (nagu bongot mängides), see toimis ning lisas elektroonilisele trummile inimliku tunnetuse ja lisas uut tüüpi virtuooslikkuse.
Loodud seade oli liiga tundlik õhuniiskusele. Skeem reageeris juba ainuüksi õhuniiskusele ja reageeris isegi pealehingamisele. Lõpuks lisati 40-vatine hõõglamp seadme korpusse, mis hoidis puutetundlikke plaate, elektriskeemi ja releesid, et soojendada seade üles, kui see oli seisnud jaheda õhu käes ning toodud suhteliselt sooja ja niiskesse keskkonda.
Esimene elektroonilise trummi lõi 1970. aasta alguses The Moody Bluesi trummar Graeme Edge koostöös Sussexi ülikooli professori Brian Grovesiga. Loodud seaded võis esimest korda avalikus muusikasalvestises kuulda 1971. aastal albumi "Every Good Boy Deserver Favour" laulus "Procession". Loodud trummi ei turustatud, sest seda oli liiga keeruline ja kallis ehitada ning tekkis tihtipeale mehaanilisi rikkeid.
Aastal 1978 loodi firma The Simmons Company, mis spetsialiseerus elektroonilistele trummidele. Aastal 1981 andsid nad välja oma kõige edukaima toote SDS-5. Sellel tootel olid omapärased kuusnurgakujulised trummipadjad ja futuristlik heli. Paljud 1980. aastate popansamblid ja -lauljad kasutasid SDS-5 trummikomplekti nagu näiteks Depeche Mode, Prince, Phil Collins, Duran Duran. Esimestena kasutasid seda komplekti Burgess albumil "From the Tea-rooms of Mars…"., bänd Spandau Ballet singlis "Chant No. 1" ja bänd Shock loos "Angel Face". Märkimisväärseid tooteid tõi välja ka Pearl Drums, alustades mudeliga SY1 Syncussion aastal 1979. Pearl Drums on siiani konkurentsivõimeline elektrooniliste trummide turul oma ePro seeriaga, kuigi 2000. aastatel vallutasid elektrooniliste löökpillide turu kaks firmat: Yamaha ja Roland.
Yamaha
Aastal 1986 liitus Yamaha elektrooniliste trummide turuga, tuues välja PMC-1. See moodul oli MIDI konverter, mis võimaldas kasutada keerukaid MIDI funktsioone näiteks kuni 5 erineva heli määramise ühele trummipadjale. Järgnevate aastate jooksul avalikustas Yamaha mitmeid trummimooduleid, mis tuginesid MIDI arhitektuuril. 1996. aastal avaldas Yamaha esimese DTX-seeria mooduli. Antud tehnoloogia oli lihtsalt elektrooniline trummikomplekt ja sekventser omavahel kombineerituna, mis omas sisse ehitatud salvestusvõimalust ja mitmeid omapärastamise võimalusi.
Roland
1992. aastal tõi Roland välja oma esimese trummimooduli mudeli TD-7. Sellel mudelil oli kummist kate, mis oli suur edasiminek võrreldes varem kasutatud tahkest polükarbonaadist kattega. 1997. aastal tutvustas Roland võrkkattega V-drumsi seeriat, mis jäljendas täpsemalt akustilisi trumme nii tundelt kui ka väljanägemiselt. Uus kate töötati välja koostöös trumminahkade tootja Remoga. 1997. aastal välja antud helimoodul TD-10 omas kahte tähtsat uuendust: juba mainitud uut katet ning kasutas matemaatilisi mudeleid, et tekitada oma helisid. Kuigi paljude trummarite jaoks ei olnud vastuvõetav see, et tegemist polnud "puhta" helinäidisega, on praeguseks jõutud arvamusele, et enam polegi eesmärgiks lihtsalt jäljendada puhtalt akustlikku heli. Võrkkattega elektroonilised trummid näevad välja ja tunduvad nagu pisut väiksemad akustilised trummid. Remo/Rolandi võrkkate on tehtud kahest kihist pingul riidest, mille sisse on lisatud mitmed andurid. Trumme mängides on tunne nagu lööks akustilist trummi, aga pisut rohkema põrkega. 2012. aastal avalikustati TD-30 moodul, mis omas üle 1000 heli ning millel oli USB-ühendus, sisse ehitatud efektide töötlemine, parem dünaamiline vastukaja, sisse ehitatud metronoom ja MP3/Wav failide konverteerimine.
Alesis
1987. aastal tehti algust väga eduka trummimasinaga HR-16. 1990ndatel avalikustas Alesis mitmeid trummimooduleid kuniks 2001. aastal kuulutati välja pankrot. 2015 taastus Alesis pankrotist ning hakkas pakkuma taskukohasemaid tooteid. Praeguseks on see kõige kiiremini populaarsust koguv nimi elektrooniliste löökpillide turul.
Hiljutised innovatsioonisaavutused
Uuematel trummikomplektidel peamistelt tootjatelt on parandatud paljud algusaastate elektrooniliste trummide ja moodulite puudujäägid. Igal turu mõjukaimal brändil on nii algtaseme kui ka professionaalsed trummikomplektid. Professionaalseid trummikomplekte ei pruugi heli ega mängimiskogemuse poolest eristada kvaliteetsetest akustilisest trummikomplektidest ega teistest löökpillidest. Selline trummikomplekt on näiteks Roland V-Drums TD-25KV.
Delfiin
Delfiin (Delphinus) on mereimetajate perekond delfiinlaste sugukonnast.
Vrakk
Näiteid vrakkidest:
Foorum
pisi|Forum Romanum Roomas Foorum (ladina keeles forum "turuplats") oli vanaaja linnades rahva kogunemiseks määratud väljak. Foorum oli linna poliitiline ja ärikeskus ning kohtu asupaik. Eriti tuntud on Rooma foorum.
Elektrooniline trumm
Lauapealne elektrooniline trumm
pisi|paremal|Alesis Compactkit 7 elektrooniline trummikomplekt Lauapealne elektrooniline trumm ehk kaasaskantav elektrooniline trumm on elektrooniline trumm, kus kõik trummipadjad (välja arvatud pedaalid) ja elektroonikamoodul on ühendatud ühte laual kasutatavasse seadmesse. Tavaliselt on neisse lisatud ka väike võimendi ja valjuhääldid. Lauapealse trummi helid on tihtipeale lihtsamad, ühekihilised, võrreldes täismõõdus komplektidega. Samuti on lauapealse trummi mängimise tunnetus hoopis teistsugune. Lauapealsete trummide eelisteks on mugavus transportimisel ja odavus võrreldes täismõõdus komplektiga.
Anduritega akustiline trummikomplekt
pisi|paremal|Akustilise trummi elektrooniline andur Tavaline akustiline trummikomplekt, mille trummidele ja taldrikutele on lisatud andurid. Andurid võivad olla sisse ehitatud või näiteks püsivalt kinnitatud taldrikute külge. Andurid võivad olla kas püsivalt kinnitatud, eemaldatavad või akustiline komplekt, mis on tehtud hübriidiks, lisades välised andurid, mis kinnituvad trummi ääre või trummi naha külge. Nii on võimalik lisaks naturaalsetele akustilistele helidele tekitada samal ajal ka muid helisid, et suurendada trummide suutlikkust. Andurid registreerivad lööke või vibratsioone trumminahal või äärel ja tekitavad elektrilise signaali. Antud signaal on suunatud mööda kaablit elektroonilisse moodulisse või heliühenduse kaudu PC/sülearvuti/Maci peal asuvasse MIDI-DAW trummitarkvarasse, et tekitada valitud helisid. Tavaliselt on kaubanduslikult saadaval akustilise anduritega trummikomplekti jaoks kas võrk tavalise naha asemel, mis on hääletu või kasutatakse naturaalset trumminahka ja helisummutavaid lisasid, et vähendada mängides akustilisi helisid. Niimoodi jääb elektroakustilisele trummikomplektile või hübriidsele trummikomplektile alles akustilise komplekti tunnetus ja suurus, aga on lisatud elektroonilise komplekti head omadused, näiteks vaiksus ja helikataloogid.
Delfiin
Eluviis
Delfiin võib vee all viibida 3-4 minutit. Magades hõljub ta umbes 50 cm sügavusel ja tõuseb iga 30 sekundi järel veepinnale hingama, ise sealjuures ärkamata.
Elab kümnetest või sadadest isenditest koosnevas karjas, millel pole kindlat juhti.
Delfiinid peavad jahti karjas. Nad piiravad kalaparve ringikujuliselt, et saak minema ei pääseks.
Liigid
Delfiini perekonda kuulub kuni kolm liiki.
Enne 1990. aastate keskpaika lugesid süstemaatikud perekonda vaid ühe liigi – tavadelfiini (Delphinus delphis). Tänapäeval loetakse delfiinide perekonda kaks liiki: tavadelfiin ja Delphinus capensis. Tavainimene mõistab "hariliku delfiini" all aga hoopis afaliini ehk laiksilm-delfiini, keda on kujutatud mitmes filmis ja seriaalis.
Holograafiline ekraan
Holograafiline ekraan ehk hologrammekraan (inglise keeles holographic screen) on läbipaistvast materjalist pind, millele on võimalik projitseerida kujutis videoprojektori abil. Selle tulemusena jääb vaatlejale mulje, et kujutis hõljub õhus. Efekt saavutatakse läbipaistval materjalil mikroläätsede abil, mis pinnale langevat valgust vastavalt muundavad ja suunavad. Holograafiliseks ekraaniks võib nimetada nii seda valgust muundavat spetsiaalset kilet kui ka kogu ekraanisüsteemi koos kile aluseks oleva materjaliga (nt klaas) ja/või puutetundliku kihiga. Interaktiivsete, puutetundlike holograafiliste ekraanide puhul on pealmiseks kihiks puutetundlik materjal, mis võimaldab reageerida kasutaja tegevusele.
Holograafilised ekraanid erinevad oma läbipaistvuse, rakendusviisi, projitseerimise suuna, interaktiivsuse, võimaliku vaatenurga ja suuruse poolest.
Ajalugu
Holograafilise ekraani areng on saanud toimuda tänu tehnoloogia arengule mitmes eri valdkonnas.
Üheks oluliseks vahendiks on videoprojektor, mis aja jooksul on võimaldanud projitseerida järjest teravamaid pilte, kasutades järjest võimsamaid lampe. Samuti on neil järjest rohkem sisseehitatud pilditöötlusvõimalusi. Kuigi tagantpoolt toodi pilt ekraanile juba CRT-kuvarites, mis leiutati 1869. aastal, siis esimest korda suudeti tagantpoolt kujutis otse läbipaistmatule ekraanile piisava selgusega projitseerida 1930. aastatel. Kuni sinnamaale ja edasi toimus areng selles suunas, et muuta kujutist teravamaks ja tugevamaks et paremini läbi ekraanimaterjali kumada. Samuti Pildi kuvamine läbipaistvale materjalile on aga alguse saanud viimastel aastakümnetel, mida on jõuliselt toetanud materjaliteaduse ja mikrotehnoloogia kiire areng.
Tööpõhimõte
Holograafilised ekraanid võivad olla mõeldud projitseerimiseks kas eest- või tagantpoolt, kuid mõlemal juhul on põhimõte sama – spetsiaalselt töödeldud polümeeri pinnale projitseeritakse valgus, mis selles materjalis enamjaolt neeldub. Selles seisnebki antud ekraanitüübi seos holograafiaga – valgus sunnitakse mingis vaatleja jaoks läbipaistvas aines peatuma(neelduma), mistõttu näeb vaatleja seda osa pinnast vastavat värvi. Samas holograafia põhiomadused sellisel ekraanil siiski puuduvad – tegu on füüsilise objektiga, mille on mass ja mis avaldab vastupanu. Hologramm see-eest koosneb ainult valgusest.
Holograafilise ekraani efekti tekitab spetsiaalse kile struktuur, mis kujutab endast kilesse kuumtöödeldud suurt hulka mikroläätsi, mis valguse kiles suurel arvul kordi peegelduma sunnivad (tekib täieliku sisepeegelduse lähedane olukord ja läätse langenud valgus ei pääse sealt enam välja). Samas ei muutu see pind täiesti läbipaistmatuks vaid jääb siiski poolläbipaistvaks. Pind, mida parasjagu ei valgustata jääb vaatlejale endiselt peaaegu täielikult läbipaistvaks ja selle tulemusel näeb vaatleja enda ees, justkui õhus, vaid kujutist. Seega on holograafiline ekraan seda kvaliteetsem, mida läbipaistvam see on valgustamata olekus ja mida läbipaistmatum valgustatud olekus. Firmad toodavad erineva läbipaistvusega holograafilisi kilesid, seejuures erinevad läbipaistvusastmed, pildi kontrastsused ja teravused saavutatakse polümeeri keemilise koostise varieerimisel.
Selleks, et holograafilisel ekraanil jääks näha ainult kujutised soovitud esemetest ja mitte taust, siis tuleb ekraanil kujutatav meedia jäädvustada mustal taustal. Kuna projitseerimisel musta osa ei valgustata või valgustatakse minimaalselt, siis jääbki sel juhul tulemusel taust läbipaistvaks. Samas on võimalik holograafilisel ekraanil kuvada lisaks spetsiaalselt filmitud meediale ka tavapärast pilti, sealhulgas kasutada seda näiteks arvutiekraani laiendusena. Selline kasutusviis, kus kõik värvid peaksid olema võimalikult loomulikud, toimib kõige paremini juhul, kus holograafilise ekraani taustal on vaatleja jaoks must pind, kuna sel juhul paistavad läbipaistvad või läbipaistvamad osad (mis kujutataval pildil on mustad või tumedamad) vaatlejale endiselt musta värvi või tumedamad.
Küngas
pisi|[[Edith Martineau, "Leithi küngas" (1887)]]
Holograafiline ekraan
Omadused
Kuna pind ise on läbipaistev, siis on pärast pinnale projitseerimist kujutist näha mõlemalt poolt ekraani. Sellele vaatamata toodetakse holograafilisi kilesid eest- ja tagantpoolt projitseerimiseks ka eraldi, et tagada parem pildi kvaliteet mõlemas olukorras. Eelistatum ongi tagantpoolt projitseerimise variant, kuna sel juhul ei varja ekraani kasutaja ekraanile langevat valgust, mis on eriti oluline just interaktiivsete ekraanide puhul. Samas tuleb tagantpoolt projitseerimise puhul valida selline projektori asend, mille korral sellest lähtuv valgus ei pimestaks vaatlejat. Kuna see välistab projektori paiknemise otse ekraani taga, on tarvis kasutada projektorit, mis võimaldab likvideerida suure nurga all projitseerimisest tingitud pildi moonutatuse. Lisaks võib teatud juhtudel olla efekti loomiseks tarvis paigutada projektor vaatleja jaoks varjatult.
Küngas
Küngas on mäest väiksem positiivne pinnavorm.
Holograafiline ekraan
Omadused
Teiseks tehnoloogia oluliseks eeliseks on see, et kuna holograafilises kiles toimuv efekt on puhtalt optiline, siis ei vaja ekraan täiendavaid toitejuhtmeid ja kuna pilt projitseeritakse ekraanile samuti eemalt, puudub vajadus ka signaalijuhtmete järele. Täielik juhtmevabadus võimaldab ekraani mugavalt paigutada eri kohtadesse, kuhu juhtmete vedamine oleks keeruline.
Küngas
Eestis levinud definitsiooni kohaselt on künka suhtelise kõrguse ülempiiriks ehk mäe suhtelise kõrguse alampiiriks 200 meetrit. Selle definitsiooni kohaselt on kõik Eesti "mäed" tegelikult künkad. Künka ja mäe piir ei ole rangelt fikseeritud ning mujal maailmas kasutatakse neil vahetegemiseks ka teisi kriteeriume.
Holograafiline ekraan
Ainult holograafilise kilena
Holograafilist kilet on võimalik kasutada täiesti iseseisvana sellele kujutise projitseerimiseks. Sel viisil saab ekraani näiteks panna rippuma õhku, kinnitades ekraani ülemisest servast, pingutada kile kahe pinna vahele või kasutada raamituna. Sellise rakendusviisi puudusteks on, et kile üksinda on kergesti kahjustatav, see võib voltuda ja selle tulemusena pilti moonutada, välitingimustes võib ainult kile liikuda tuule mõjul ja samuti on seda raske kasutada puutetundlikuna, kuna ekraani puudutamisel puudub kindel toetuspind ja ekraan võib eest liikuda, mis muudab sellel olevat pilti. Samas võimaldab selline variant paigaldada holograafilist ekraani kohtadesse, kuhu massiivse klaaspaneeli paigaldamine oleks keeruline või ebaotstarbekas. Näiteks kõrged kohad või suured ajutised pinnad. Ajutise kasutamise puhul annab ainult kile kasutamine eelise transpordi osas, kuna seda on võimalik kompaktselt kokku rullida, samas kui suure klaaspaneeli transport oleks keeruline.
Klaasil või kahe klaasikihi vahel
Tootjad toodavad holograafilist kilet ka isekleepuva küljega, mis võimaldab kasutajal seda hõlpsasti lõigata sobivasse suurusse ja kanda erinevatele pindadele. Mõned kiled võivad olla ka taaskleebitavad, mis võimaldab neid korduvalt paigaldada ja siis taas eemaldada. Holograafilise kile kandmine jäigale, kuid siiski läbipaistvale materjalile, eelkõige klaasile, annab mitmeid eeliseid. Sel meetodil realiseeritud holograafilist ekraani on võimalik kasutada ilma ekraanile lisatoestust lisamata, mis lisab ekraanile efekti, kuna puuduvad läbipaistmatud kilet toestavad raamid. Lisaks on selliseid ekraane lihtsam hooldada ja nad on vastupidavamad kahjustustele. Samuti välistab kile paigaldamine jäigale pinnale selle kortsumise ja/või lainetamisele, mis moonutab lõplikku pilti. Jäiga pinnana realiseeritud holograafilist ekraani on võimalik kasutada ka koos puutetundliku kihiga, sel juhul peab viimane olema mingil viisil ühendatud arvutiga, et puuteekraanilt saadud infot töödelda ja sellele reageerida. Suuremale klaaspinnale on võimalik lisada ka väiksemaid holograafilise kile väljalõikeid, mis tekitavad omamoodi efekti, kuna siis üle kogu pinna projitseeritud valgus saab nähtavaks vaid neis üle kleebitud osades. Ülejäänud osa kilega mittekatmine väldib selle läbipaistmatuks muutumist.
Tulevik
Holograafilise ekraani tehnoloogia on küll võrdlemisi lihtne ja ka taskukohane, kuid sellegipoolest pole see kuigi laialt levinud ja ka tootjaid on võrdlemisi vähe. Põhjuseks võivad olla see, et sageli ei ole tarvis projitseerida läbipaistvale pinnale ja nii tagant kui eest on võimalik projitseerida ka muudele pindadele (levinuim valge ekraan). Seega ei ole kindel, kas holograafilised ekraanid sellisel kujul leiavad tulevikus laialdasemat kasutust või mitte. Samas aga on võimalikud mitmed täiendused ja alternatiivsed lähenemised ekraani kasutamisele, mis võivad selle muuta laialdasemalt kasutatavaks:
Zita (Austria-Ungari)
Zita (täisnimega Zita Maria delle Grazie Adelgonda Micaela Raffaela Gabriella Giuseppina Antonia Luisa Agnese de Bourbon; 9. mai 1892– 14. märts 1989) oli Parma printsess, viimase Austria-Ungari valitseja Karl I abikaasa (Austria keisrinna ja Ungari kuninganna) ning pikaaegse Habsburgide suguvõsa pea Otto von Habsburgi ema. 1922–1930 oli ta Habsburgide tegelik perepea.
Zita oli Parma hertsogi Roberto I ja tema teise abikaasa Maria Antonia tütar.
Zita oli Karliga abielus alates 1911. aastast ning pärast tolle surma 1922. aastal lesk kokku 67 aastat. Aastal 1982 lubati tal taas Austriasse tulla pärast 60-aastast eksiili. Ta suri 96-aastaselt ning maeti keiserlikku hauakabelisse Viinis.
Ühisomanditragöödia
Ühisomanditragöödia ehk ühisvaratragöödia on vastuolu, mis kujuneb juriidiliste või üksikisikute vahel, kes kasutavad piiratud loodusvara ilma teisi kasutajaid arvestamata. Loodusvara kasutaja saab endale loodusvarast saadava tulu, kuid kulud (nt reostus) tuleb sageli kanda ühiskonnal.
Hardini artikli keskmes on hüpoteetiline ja lihtsustatud olukord, mis kirjeldab keskaegse Euroopa maakasutust, kus karjaajajad jagasid ühist maatükki, millel igaühel oli õigus oma karja sööta. Hardini näites on iga karjaajaja huvides oma karja suurendada (lisada maatükile täiendavaid lehmi) isegi siis, kui see toob ühismaale ülekarjatamise tagajärjel ajutist või jäädavat kahju. Iga karja omanik saab iga täiendava lehma pealt täiendavat tulu, kuid ühismaale tekitatud kahju jagatakse kõigi maakasutajate vahel. Kui kõik karjaajajad teevad selle individuaalsest lähtepunktist majanduslikult ratsionaalse otsuse, koormatakse maa üle ja sellest tulenevat kahju kannavad kõik. Hardin toob välja oma teoorias, et karjapidajad on lukustatud süsteemis, mis sunnib neid piiramatult oma karja suurendama- maailmas, mis on aga ressurssidelt piiratud. Vabadus ühisomandis toob hävingu kõigile, mis on põhjustatud sellest, et kõik osalised järgivad ainult oma huvisid. .
Hardini töö kohta on esile toodud ajaloolisi ebatäpsusi ning talle on ette heidetud, et ta ei erista ühisvara ja avatud juurdepääsuga ressursse. Hardini teooria on ümber lükanud majandusteadlane Elinor Ostrom, mille Garrett Hardin 1968. aastal välja tõi. Elinor Ostrom pälvis 2009. aastal esimese naisena Nobeli majanduspreemia, ning on eelkõige tuntud ühisomanditragöödia teooria ümberlükkamise eest. Ent Elinor Ostrom viitab sellele, et Hardini väidete kasutamine loodusressursside erastamise õigustamiseks oleks nende ebatäpsuste olulisuse ületähtsustamine. Ostrom märgib, et ühisvaratragöödia teooria mõistmiseks on oluline märgata, et ühisvara ei ole "kõigile vabalt kasutatav vara". Kui Hardin väitis, et iga karjaajaja on huvitatud ainult oma karja suurendamisest, siis Ostrom on omakorda välja toonud, et ühisomanditragöödiat on võimalik vältida, juhul kui karjaajajad otsustavad teha omavahel koostööd, monitoorida üksteise maakasutust, ning jõustada kõigile ühtsed reeglid, siis on võimalik vältida tulevat tragöödiat.
Veģi
Veģi on küla (aprupes ciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lääneosas.
Veģi on tekkinud endise Veģi mõisa (Weggen) keskuse juurde. Külas asub 1951. aastast lastekodu, tänapäeval riikliku sotsiaalhoolekande keskuse Kurzeme Veģi filiaal, kus kantakse hoolt raske füüsilise või vaimse puudega laste ja noorte eest. Külas asub kalmistu, selle juures asuvad muinaskalmed on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis. Külas asub Veģi bussipeatus.
Veģi asub Abava ürgoru maastikukaitsealal. Küla juures kasvavad looduskaitsealused Veģi tammed, Gravase tamm, Ādiņi tammed, tamm ümbermõõduga 4,42 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,85 meetrit ja tamm ümbermõõduga 6,08 meetrit.
Aastal 2015 oli Veģis 203 elanikku. Aastal 2017 oli külas 210 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 208.
Evanescence
pisi|Evanescence, 2015 Evanescence on USA alternatiivroki ansambel. Selle asutasid 1998. aastal Arkansases laulja Amy Lee ja kitarrist Ben Moody.
Amy Lee ja Ben Moody kohtusid noortelaagris aastal 1994. Esimesed laulud, mida nad koos esitasid, olid Lee kirjutatud "Solitude" ja "Give unto me" ning Moody kirjutatud "Understanding" ja "My Immortal". Nende laule hakati raadios mängima, mis tõstis kohalike huvi. Peagi hakkasid nad ka kontserte andma ning nendest sai ümbruskonnas populaarne ansambel. Bändile nime valides kaaluti variante Childish Intentions ja Stricken, kuid lõpuks otsustati Evanescence-i kasuks, mis tähendab 'kadumine' või 'hajumine'.
2003. aasta algul liitusid bändiga kitarrist John LeCompt, trummar Rocky Gray ja basskitarrist Will Boyd. Samal ajal kirjutasid nad alla oma esimesele suurele plaadilepingule ja alustasid tööd täispika albumiga "Fallen". Albumit müüdi maailmas üle 15 miljoni eksemplari, sealhulgas 7 miljonit USAs. "Fallen" püsis 43 nädalat Billboard Top 10-s ja 104 nädalat Billboard Top 200-s. See oli üks kaheksast albumist edetabeli ajaloos, mis olid olnud vähemalt aasta Billboard Top 50-s. Aasta hiljem sai Evanescence valmis oma esimese kontsertalbumi, mida müüdi kokku üle miljoni eksemplari.
Evanescence debüütsingel "Bring me to life" jõudis Ameerika Billboard Hot 100-s viiendale kohale. Suurbritannia edetabelis püsis see 4 nädalat (juunist juulini 2003). Sama populaarne "My Immortal" oli mõlemas edetabelis 7. kohal. 2004. aastal võitsid nad võitsid nad parima hard-rock esinemise ja parima uustulnuka Grammy auhinnad.
2006. aastal ilmus nende teine stuudioalbum "The Open Door", mida müüdi rohkem kui 5 miljonit eksemplari.
Bänd on läbi elanud palju muutusi, näiteks lahkus Ben Moody ansamblist keset tuuri 22. oktoobril 2003. aastal, talle järgnesid ka Will Boyd, kes lahkus 14. juulil 2006, John LeCompt ja Rocky Gray, kes lahkusid 2007. aastal. Ben Moody asemele tuli Terry Balsamo. Bändiga liitusid ka Will Hunt ja Troy McLawhorn.
Söldeni vald
Sölden on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas Ötztali orus.
1. jaanuaril 2016 elas seal 3199 inimest. Valla pindala on 466,9 km², millest 146 km² on kaetud liustikega, 321 km² mägede, alpiaasade ja metsadega ning vaid umbes 1 km² on asustatud. Valla keskus Sölden on talispordikeskus. Vald on pindalalt suurim riigis.
Loodus
Kõrgeim tipp on Wildspitze (3768 m), mis on Großglockneri järel kõrguselt teine mägi Austrias.
Transport
Ötztali liustikumaantee on kõrguselt teine sillutatud tee Euroopas. See on ligipääsutee Söldenist Rettenbachi liustikule ja Tiefenbachferneri liustikele Ötztali Alpides.
Severn
Severn [s'evern või s'even] (kõmri keeles Afon Hafren) on jõgi Suurbritannia saarel. See on Suurbritannia pikim jõgi (354 km).
Söldeni vald
Ajalugu
Tänapäeva Söldeni lähedalt leitud algelised tööriistad annavad aimu, et piirkond on olnud asustatud tuhandeid aastaid. Ötzi, kuulus hästisäilinud muumia mehest, kes elas ajavahemikus 3400 kuni 3100 eKr, leiti Ötztali Alpidest Söldeni lähedalt. Tänapäeval tuntud Sölden kasvas välja 20 ehitisest 13. sajandil. Üks nendest ehitistest, mis on siiani alles, on Berghof. Ehitist Berghofi paigas on esmamainitud 1370. aastal. 1588. aastal on Berghofi loetletud St. Petersbergi lossi ürikus kui üht algset talukohta. Maja kasutatakse nüüd külaliste majutamiseks.
Severn
Severni jõe vooluhulk on kuni 107 m³/s, millega see on ka Suurbritannia veerohkeim jõgi.
Söldeni vald
Turism
pisi|Obergurgli talispordikeskus 1930 meetri kõrgusel
Rahvaarvu paisutavad turistid, kellest 15 000 on võimalik majutada. Turistide ööbimistega üle 2 miljoni aastas on vald Austria turismisihtkohana Viini ja Salzburgi järel alles kolmas. Sölden on kaotanud natuke oma endisest väikeküla võlust, kuid viimastel aastatel on paranenud muud vaatamisväärsused. Hochsöldenis (2090 m kõrgusel) on 5 neljatärnihotelli.
Suusakeskus
Sölden on ka populaarne suusakeskus ja võõrustab korrapäraselt hooaegade esimesi maailmakarika etappe; suurslaalom nii meestele kui ka naistele on tavaliselt kavandatud oktoobri lõpuks Rettenbachi liustikule.
Severn
Severn algab Walesi mägedest 610 meetri kõrguselt. Ülemjooksul on Severn mägijõgi, voolab itta ja kirdesse. Keskjooksul laskub jõgi tasandikule, pöördub kagusse ja lõunasse, alamjooksul pöördub edelasse ja suubub Bristolis Bristoli lahte Keldi meres.
Severni kaks suurimat lisajõge on Avoni jõgi Warwickshire'is ja Avoni jõgi Bristoli lähedal.
Bristoli lahes on väga kõrge tõusu ja mõõna vahe – 15 meetrit. Ainult Kanadas Fundy lahes on see veel suurem. Teatud tingimustel tungib tõusuvesi Severni suudmesse nii, et tekib solitonlaine, mis kiiresti ülesvoolu liigub.
Üle Severni on ehitatud tähelepanuväärseid sildu. Kõige pikem sild, Second Severn Crossing, on 5128 meetrit pikk.
Pierre Savorgnan de Brazza
Ta sündis Udine aadliku krahv Ascanio Savorgnan di Brazzà ja tema abikaasa Giacinta Simonetti seitsmenda pojana. Juba noorpõlves hakkasid teda huvitama tundmatud maad ja ta lõpetas Prantsuse mereväekooli Brestis.
Pariisi Geograafiaühingu toetusel uuris ta Kongo jõe paremat kallast, mis aitas Prantsusmaal rajada kolooniaid Kesk-Aafrikasse. 1886–1898 oli ta Prantsuse Kongo kindralkuberner. Tema valitsusaega iseloomustasid sündsad palgad ja inimlikud tingimused, eriti võrreldes teisel pool Kongo jõge paiknenud Belgia Kongoga. Kuid see tähendas, et koloonia tõi emamaale palju väiksemat kasumit kui näiteks Belgia Kongo. See tekitas Brazzale võimsaid vaenlasi. Need algatasid tema vastu laimukampaania, mistõttu Brazza lõpuks ametist vabastati.
1905 palus Prantsusmaa valitsus tal inspekteerida olukorda Prantsuse Kongos, mis oli tema äraolekul halvenenud. Brazza hinnang oli hävitav. Tagasiteel suri ta Dakaris ootamatult palavikku ja kuulujuttude järgi ta mürgitati. Ta maeti Alžiiri. Prantsusmaa Rahvuskogu lükkas tema aruande tagasi ja vaikis selle sisu maha. Halvad tingimused jäid Prantsuse Kongos kehtima veel aastakümneteks.
Tema järgi on saanud nime Kongo Vabariigi pealinn Brazzaville. Teda austatakse Kongos vabariigi loojana, ehkki ta suri rohkem kui pool sajandit enne vabariigi väljakuulutamist.
3. oktoobril 2006 maeti tema, tema abikaasa ja nelja lapse säilmed ümber Brazzaville'is avatud mausoleumi. See tekitas Kongo opositsioonis pahameelt: Brazzad nimetati kolonisaatoriks, kes polevat neegritesse humaanselt suhtunud, ja ülepea väärivat mausoleumi pigem mõni Kongo vabadusvõitleja.
Rahvusvaheline Elektrotehnikakomisjon
Rahvusvaheline Elektrotehnika Komisjon ehk IEC on rahvusvaheline organisatsioon, mis tegeleb elektrotehnikaalase standardimisega.
Õrsava järv
Õrsava järv (ka Ersava järv, Värska järv, Ozerka järv) on järv Võrumaal Setomaa vallas, üks Värska järvedest.
Järve kaldal on Gauja lademe 4–5 m kõrgused paljandid.
Saue JK
Saue Jalgpalliklubi on 1998. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi.
2010–2017 mängiti Saue JK Laagri nime all.
Saue JK Laagri peab kodumänge Laagri kunstmuruväljakul.
2013 aastast alates mängib Saue JK võistkond Eesti Meistriliigas rannajalgpalli.
Saavutused
Eesti MV:
Väike karikas:
Aastalõputurniir:
Rannajalgpall:
Rannajalgpalli Karikavõistlused: