cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kohila paberivabrik
Töölisasula
Paberivabrikust idas Tööstuse tänava mõlemal küljel paiknevad ühe- ja kahekorruselised tööliselamud (Tööstuse 14). Tööstuse tänav 21 ja 23 on olnud ametnike ja juhtkonnaliikmete elamud, töölisbarakid Tööstuse 8a / 6, 8, 10, 14 ja 25 olid lihttööliste elamud. Tööstuse 12 aga ametnikemaja, kõik need hooned on põnev näide 19. ja 20. sajandi vahetuse tööstusasula arhitektuurist. Enamjaolt pärinevad tööliselamud tehase arengu esimesest etapist, kuid osaliselt ka 1920. aastatest. 2020. aastal võeti Kohila paberivabriku direktori elamu, Tööstuse tänav 2 mälestisena kaitse alla kui Eesti 20. sajandi väärtuslik arhitektuur. 1930. aastate esimeses pooles ehitatud kahekorruseline kõrge viilkatusega puithoone kuulub Eesti esimese iseseisvusperioodi ehitiste tähtsamate näidete hulka.
Sisask
Sisask on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sisask 144 mehel ja 161 naisel. Perekonnanimena on Sisask meeste puhul levikult 490. ja naiste puhul 479. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 9,05.
Purila tammed
Purila tammed on kaks kaitsealust tamme Rapla maakonnas Rapla vallas Purila külas Purila mõisa lähedal. Puud olid kaitse all 1964-1974 ja uuesti alates 1992.
Suurema puu ümbermõõt on 414 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 21 m.
Lisa del Bo
pisi|Lisa del Bo Reinhilde Goossens (esinejanimega Lisa del Bo; sündinud 9. juunil 1961) on Belgia laulja.
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Liefde is een kaartspel" ning pälvis 16.-17. koha.
Eduard Schabak
Eduard Schabak (8. juuli 1866 – 17. mai 1942) oli Eesti metsandustegelane.
Schabak sündis Tartumaal Konguta vallas Kobilu karjamõisa rentniku peres, tema vanemad olid pärit Lätist Valmiera maakonnast. 1885. aastal lõpetas Schabak Tartu gümnaasiumi ja 1887. aastal Tartu Ülikooli II järgu agronoomina. Seejärel õppis ta Peterburi metsainstituudis, mille ta lõpetas 1890. aastal.
Instituudi lõpetamise järel töötas Schabak abimetsaülema, noorem- ja vanemtaksaatori ning metsaülemana nii Eestis, Lätis kui ka Venemaal. 1904–1905 osales ta aga kahurväe lipnikuna Vene-Jaapani sõjas. 1907–1909 oli ta metsakorralduse revident Arhangelski kubermangus, 1909–1919 Lääne-Venemaa kubermangudes, tema töökohaks oli Minsk. 1916. aastal osales ta lühiajaliselt lipnikuna Esimeses maailmasõjas.
1919. aasta lõpus tuli Schabak Eestisse ning 16. detsembril määrati ta Põllutööministeeriumi Metsade Peavalitsuse vanemnõuniku ehk metsainspektori kohusetäitjaks ning 1920. aasta 1. märtsil nimetati ta metsakorralduse osakonna (hiljem Metsakorralduse Büroo) juhatajaks. Selles ametis juhtis Schabak Eesti Vabariigi metsanduskorralduse ülesehitamist, muuhulgas õpetas ta 1920–1922 Tartu Ülikooli juures metsanduskorralduse aluseid, kuid loobus korralise õppejõu ametikohale asumisest. Metsakorralduse Büroo juhiks oli Schabak 1934. aastani, mil ta jäi pensionile.
Schabak oli viljakas kirjamees, kes avaldas 1921–1939 62 artiklit ajakirjas Eesti Mets, ülevaateid Eesti metskondadest ajalehes Postimees ja metsandusteemalisi brošüüre. 1913. aastal ilmus Venemaal tema kirjutis "Taksaatori märkmed", mille esimene osa avaldati eesti keeles eraldi raamatuna 2010. aastal.
Kolm pašat
Kolmeks pašaks (türgi keeles Üç Paşa) nimetati kolmest Osmanite riigitegelasest: suurvesiirist (peaminister) ja siseministrist Talaat Paşast, sõjaministrist Enver Paşast ja mereväeministrist Djemal Paşast koosnenud triumviraati, mis juhtis Osmanite riiki Esimese maailmasõja ajal.
Margery
Margery on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3934. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Margery 6 naisel.
Kisänbikä Bajrasova
Kisänbikä Bajrasova (baškiiri keeles Байрасова Киҫәнбикә; 1679 – 30. aprill 1739 Jekaterinburg, Venemaa Keisririik) oli baškiiri päritolu naine, kes islamiusku tagasi pöördumise eest põletati aastal 1739.
Elulugu
18. sajandi alguses rajati Uuralitesse uusi tehaseid ja kaevandusi, sinna asus elama ohtralt venelasi. See tekitas kohalikes baškiirides ärevust ja tõi kaasa baškiiride ülestõusu. Ülestõus suruti julmalt maha; ülestõusnute külad hävitati, sealsed elanikud tapeti või ristiti vägivaldselt ja anti kaevandustesse töölisteks.
1737. aastal põgenes Kisänbikä 18. septembril esimest korda, ent tabati ja piitsutati läbi. See teda ei peatanud; 26. septembril põgenes ta taas koos sekretär Ivan Zorini "hoovinaisega". Ta tabati taas ja piitsutati nuudiga läbi.
Kolmandat korda põgenes Kisänbikä septembris 1738. 8. veebruaril 1739 mõisteti ta kolme põgenemiskatse ja islamiusku pöördumise eest surma põletamise läbi; ta ei olnud esimene vägisi ristitud baškiir, kes vanale usule kindlaks jäämise eest põletati.
30. aprillil 1739 põletati ta Jekaterinburgi keskväljakul tuleriidal. Tegemist oli viimase taolise hukkamisega Venemaal.
Maadlus 1932. aasta suveolümpiamängudel
Maadlus 1932. aasta suveolümpiamängudel toimus Los Angeleses Ameerika Ühendriikides.
Make
Make on tarkvaraarenduses kasutatav koosteprogramm.
Make koostab käivitatava programmi lähtetekstidest ja teekidest (Build-Management). Juhised koostamiseks antakse ette Makefile-failiga.
Saatuslik valik
"Saatuslik valik" (originaal "La malquerida") on Mehhiko draamasari. Eestis näitas seda alates 29. oktoobrist 2014 TV3.
Randpung
Randpung (Samolus) on rohttaimede perekond nurmenukuliste sugukonnas. Eestis esindatud ühe liigi, liht-randpungaga (Samolus valerandi).
Saatuslik valik
Sisu
Lugu räägib ema ja tütre armastusest ühe mehe vastu.
Randpung
Nimetus ja taksonoomia
Samolus oli taime nimetus juba Pliniusel, tuletatud kreekakeelsetest sõnadest san 'savi' ja mos 'siga', taime on kasutatud sigade ja veiste ravimiseks. Liigiepiteet valerandi on nimetatud 16. sajandi botaaniku Dourez Valerandi auks. Eestikeelne nimetus on moodustatud saksakeelsest nimetusest Strandpungen.
Make
Ajalugu
Esmaversioon loodi firma Bell Labs töötaja Stuart Feldmani poolt aprillis 1976 ja 2003. aastal sai ta selle eest autasu.
Randpung
Nimetus ja taksonoomia
Randpunga perekonda kuulub maailmas umbes kümme liiki, kes on levinud kosmopoliitselt üle maakera – Euroopas on looduslikult levinud vaid liht-randpung. Eestis levikult harv, teine kaitsekategooria.
Sokolov (Tšehhi)
Sokolov (kuni 1948. aastani Falknov nad Ohří, saksa keeles Falkenau an der Eger) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas, Sokolovi ringkonna halduskeskus.
Sokolov asub merepinnast 401 meetri kõrgusel.
1948. aastal sai linn uue nime 1943. aasta märtsis toimunud Kolmanda Harkovi lahingu Sokolovo lahingu auks, milles osales 1. Üksik Tšehhoslovakkia pataljon.
Loode Juhtimisinstituut
Loode Juhtimisinstituut (vene Северо-Западный институт управления) on kõrgkool Peterburis. Instituut on Venemaa Presidendi juures asuva Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia (Российская академия народного хозяйства и государственной службы при Президенте Российской Федерации) filiaale.
Kool asutati 1918.
Nõukogude ajal kandis kool nime Leningradi Kõrgem Parteikool (Ленинградская высшая партийная школа).
Võru praostkond
Võru praostkond on luteri kiriku praostkond Eestis. See moodustati 1784. aastal Tartu praostkonna aladest.
Tänapäeval on EELK Võru praostkonnas 11 kogudust:
20. sajandi alguses olid Võru praostkonna kirikukihelkonnad Võru kreisis Võrumaal: Kambja kihelkond, Võnnu kihelkond, Nõo kihelkond, Rõngu kihelkond, Rannu kihelkond, Puhja kihelkond, Sangaste kihelkond, Otepää kihelkond, Karula kihelkond, Urvaste kihelkond, Kanapää kihelkond, Põlva kihelkond, Räpina kihelkond, Võru khk, Hargla kihelkond, Vastseliina kihelkond, Rõuge kihelkond.
Sergio & The Ladies
Sergio & The Ladies on Belgia ansambel.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Sister".
Surnud 18. detsembril
Siin loetletakse 18. detsembril surnud tuntud isikuid.
David Servan-Schreiber
David Servan-Schreiber (21. aprill 1961 Neuilly-sur-Seine – 24. juuli 2011 Fécampi vald) oli prantsuse arst ja neuroteadlane.
Servan-Schreiber lõpetas aastal 1984 Lavali Ülikooli Kanadas Quebecis psühhiaatria erialal. Aastal 1988 rajas ta Pittsburghi Ülikoolis kognitiivse neuroteaduse labori. Koos kolleegidega asutas Servan-Schreiber 1991. aastal organisatsiooni Piirideta Arstid USA osakonna. Aastal 1997 rajas ta Pittsburghi Ülikooli Meditsiinikeskuses integratiivse meditsiini keskuse.
Servan-Schreiber on töötanud õppejõuna Lyoni ülikoolis Université Claude Bernard Lyon 1 ja kliinilise psühhiaatria professorina Pittsburghi ülikoolis.
David Servan-Schreiber on kirjutanud mitu raamatut, neist aastal 2007 ilmunud "Anticancer: Prévenir et lutter grâce à nos défenses naturelles" (eesti keeles "Vähi vastu. Uus eluviis", 2009), sai bestselleriks ning on tõlgitud paljudesse keeltesse. Neli aastat hiljem (2011) avaldas ta oma viimase raamatu "On peut se dire au revoir plusieurs fois" ("Võib palju kordi öelda "hüvasti""), seda juba koos tuntud ajakirjaniku Ursula Gauthier'ga.
Pärast 20-aastast võitlust kasvajaga suri David Servan-Schreiber ajuvähki  Normandias 24. juulil 2011. aastal.
Täpiline sõrmkäpp
pisi|Täpilised sõrmkäpad Niitvälja soos. Täpiline sõrmkäpp (Dactylorhiza incarnata cruenta) on käpaliste sugukonda kuuluv taim. Varem on teda käsitletud ka omaette liigina (Dactylorhiza cruenta).
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Vanessa Chinitor
Vanessa Chinitor (sündinud 13. oktoobril 1976 Dendermondes) on Belgia laulja.
II liiga 2008
II liiga on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmas liiga mis jaguneb kaheks tsooniks - ida/põhi ja lõuna/lääs.
Urban Trad
Urban Trad on Belgia ansambel.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Sanomi".
Tartu Instituut
TI asutati 9. veebruaril 1971 ja selle põhikiri võeti vastu 4. juulil 1972. TI asutati eesmärgiga eeskätt tegelda Kanada eestlaste valdkonnaga. TI esimene sekretär oli Ergo Karuks. 1972 -2004 oli TI sekretär Endel Aruja.
TI halduses on oma arhiiv ja raamatukogu. TI arhiivi ja raamatukogu kogudega tegelevad Bibliograafia Klubi (asutatud 1985) liikmed. Aastast 1997 kannab arhiiv selle pikaaegse juhi Endel Aruja nime.
2009 asutati TI arhiivi ja raamatukogu töö korraldamiseks Eesti Õppetöö Keskus. Selle keskuse eesmärk on luua ka Väliseesti Muuseum (VEMU).
Alviina Alametsä
Alviina Alametsä (sündinud 29. september 1992 Turus) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige.
Alametsä lõpetas Jokela keskkooli. Ta õppis Helsingi Ülikoolis ja töötas sihtasutuses Crisis Management Initiative. 2017–2018 töötas ta Pekka Haavisto assistendina Eduskunnas. 2017 valiti ta Helsingi linnavolikokku. 2015 ja 2019 kandideeris ta parlamendivalimistel, kuid ei osutunud valituks.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta Rohelise Liidu nimekirjas 13 650 häält ning sai Euroopa Parlamendi liikmeks pärast Suurbritannia lahkumist Euroopa Liidust. Ta on EP väliskomisjoni liige.
Kensapa õunapuud
Kensapa õunapuud on kaks (üks hävinud) kaitsealust metsistunud aed-õunapuud Rapla maakonnas Rapla vallas Keo külas endise Kensapa talu alal. Puud võeti kaitse alla 1961.
Wexfordi krahvkond
Wexfordi krahvkond (iiri keeles Contae Loch Garman) on krahvkond Iirimaa idaosas Leinsteri provintsis. Piirneb idas ja lõunas merega, läänes on looduslikuks piiriks Barrow' jõgi. Krahvkonna keskosas voolab Slaney' jõgi.
Krahvkond on nime saanud keskuse Wexfordi linna järgi.
Liivimaa rüütelkonna hoone
pisi|Seimi hoone, 2012 Liivimaa rüütelkonna hoone on Liivimaa rüütelkonnale kuulunud hoone Riias Jēkaba ielā 11. Tänapäeval on see Läti Seimi hoone.
Skulptuurid
pisi|püsti|Wolter von Plettenbergi kuju Liivimaa Rüütelkonna hoonel, 1897
1870-ndatel püstitati fassaadi orva Wolter von Plettenbergi skulptuur. Selle valmistas Johann Adolf Timmi visandite järgi Taani skulptor David Jensen. Plettenbergi kuju hävis 1921. aasta tulekahjus. 1922. aastal hoone rekonstrueerimisel püstitati Liivi ordumeistri kuju asemele Rihards Maursi loodud Lāčplēsise skulptuur. Karutapja kuju hävitati 1950-ndate alguses.
pisi|Lāčplēsise kuju Seimi hoonel, 2013 2007. aastal loodi varasema kuju eeskujul uus Edvīns Krūmiņši Lāčplēsise skulptuur.
Bonnert
Bonnert [bon'ert] on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas. Ta jääb valla keskuse ja Oberpalleni vahele.
Bonnertist saab alguse Atterti lisajõgi Palli oja.
Külas on Bonnerti Saint-Luci kirik. Kiriku ümbrus ja keskväljak on hiljuti ümber kujundatud. Ka ülejäänud osa ajaloolisest keskusest on kavas renoveerida.
Bonnertis liikus kunagi Société nationale des chemins de fer vicinaux' kitsarööpmeline tramm; trammiteest on säilinud jälgi. Küla ümbritsevad läänes maantee N4 ja idas N882.
Küla ümber ehitatakse nii palju, et küla on valla keskusega kokku kasvamas.
Õitsemäe õunapuu
Õitsemäe õunapuu (ebatäpselt Õitsemäe metsõunapuu) on kaitsealune metsistunud aed-õunapuu (mitte metsõunapuu) Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kookla külas Õitsemäe talu alal. Puu võeti kaitse alla 1990.
Puu ümbermõõt on 313 cm (mõõdetuna 0,7 m kõrguselt) ja kõrgus 14 m.
Sokk (perekonnanimi)
Sokk on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Soku-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Külim, Saidla, Saliste, Salur, Sillave ja Valdja.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sokk 201 mehel ja 203 naisel. Perekonnanimede levikult oli Sokk meeste puhul 291. ja naiste puhul 334. kohal. Levinuim on see Põlva maakonnas, kus sellenimelisi on 10 000 elaniku kohta 14,03.
Raud (perekonnanimi)
Raud on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Raud 352 mehel ja 605 naisel. Perekonnanimede levikult on Raud meeste puhul 54. ja naiste puhul 53. kohal. Levinuim on see Jõgeva maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 14,55.
Marget
Marget on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 872. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marget 78 naisel.
Martha McSally
Martha Elizabeth McSally (sündinud 22. märtsil 1966 Warwickis Rhode Islandil) on endine Ameerika Ühendriikide õhuväelane (auastmelt kolonel) ja poliitik, ta kuulub Vabariikliku Partei ridadesse.
Ta lõpetas aastal 1988 bakalaureusena Ameerika Ühendriikide Õhujõudude Akadeemia ja aastal 1990 magistrina Harvardi ülikooli juures oleva John Kennedy nimelise Juhtimiskooli.
Ta oli aastast 1988 Ameerika Ühendriikide õhuväe teenistuses. Ta lendas lennukil Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II. Ta on osalenud sõjategevuses Iraagis, aastal 1999 NATO Juoslaavia pommitamisel ja Afganistani sõjas. Ta sai 2001. aastal kuulsaks, võites kohtuasja Pentagoni nõude kohta Saudi Araabia naissoost sõduritele, et katta pea. Aastal 2010 sai ta koloneliks ning samal aastal läks ta sõjaväest erru.
Ta oli 3. jaanuarist 2015 kuni 3. jaanuarini 2019 Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige (Arizonast). 3. jaanuarist 2019 kuni 30. novembrini 2020 on ta Ameerika Ühendriikide Senaator (Arizonast).
Sixtuse kabel
pisi|Sixtuse kabeli interjöör pisi|Sixtuse kabel. Michelangelo. Prohvet Danieli fresko enne ja peale restaureerimist.|314x314px
Sixtuse kabel on Vatikani Apostelliku palee tuntuim kabel.
Kabeli kirjeldus
Kabeli mõõtmed 35x14 meetrit ning kõrgus ligi 20 meetrit. Selle välisilmet ei kaunista arhitektuursed ega dekoratiivsed detailid, nagu see on tavaline paljudes kesk- ja renessansiajastu Itaalia kirikutes. Kabelil ei ole väliseid uksi, kuna sissepääs on alati olnud Apostelliku palee siseruumidest ning kabeli fassaad on näha ainult naaberhoonetes paiknevatest akendest. Kabel on ehitatud kolmekorruselisena. All paikneb on kõrge keldrikorrus, millel on hoovi avanev ukseava. Ehituslikult on kelder rajatud tugevate võlvidega kabeli toestamiseks. Sixtuse kabelil oli mõlemal küljel kuus kõrget kaarakent ja mõlemas otsaseinas kaks akent, millest osa on kinni ehitatud. Kabeli võlvi kohal asub kolmas korrus, kus asuvad valvurite ruumid.
Peale valmimist sai kabel paavstile nii religioossete kui ka funktsionaalsete tegevuste läbiviimise paigaks. Sixtuse kabel on säilitanud oma funktsiooni tänapäevani ja võõrustab jätkuvalt paavsti peetavaid olulisi jumalateenistusi, välja arvatud juhul, kui paavst on reisil. Kabeliruum on muude funktsioonide kõrval ka konklaavi läbiviimise kohaks alates 1492. aastast. Kabelis tegutseb alaline koor Sixtuse Chapel Choir, kellele on kirjutatud palju originaalmuusikat, millest tuntuim teos on Gregorio Allegri "Miserere".
Sixtuse kabeli kuulsus seisneb peamiselt interjööri kaunistavates freskodes, mis seintel on teostatud Domenico Ghirlandaio, Sandro Botticelli, Pietro Perugino ja Cosimo Rosselli poolt. Eriti kuulsad on aga Michelangelo teostatud Sixtuse kabeli laes paiknev üheksast freskost koosnev maaliseeria ning otsaseinal asuv fresko "Viimne kohtupäev". Michelangelo maalide kuulsus on meelitanud kabelisse palju külastajaid alates nende valmimisest 16. sajandi esimeses pooles.
Ajaloost
Varem asus sellel kohal Cappella Maggiore, mille kohta on kirjalikke teateid 1368. aastast. Praeguse kabeli projekteeris Baccio Pontelli paavst Sixtus IV tellimusel ning seda ehitati Giovannino de Dolci juhendamisel aastatel 1473–1481. Esimene missa Sixtuse kabelis peeti 15. augustil 1483, mil kabel pühitseti neitsi Maarjale.
Sixtuse kabeli lagi oli algselt värvitud siniseks, millel olid kullatud tähed, kuid see asendati täielikult, kui Michelangelo asus 1508. aastal laefreskosid maalima. Tänapäeval nähtavatest freskodest asuvad varaseimad külgseintel, kus need paiknevad kahel põhitasandil. Kesktasandil on kaks teineteist täiendavat maalitsüklit "Moosese elu" ja "Kristuse elu", mille teostasid teostasid Ghirlandaio, Botticelli, Perugino jt alates 1481. aastast. Ülemisel tasandil on paavstide kujutised. 1515. aastal tellis paavst Leo X Raphaelilt kümnest seinavaibast koosneva seeria, mis riputati seinte alumisele tasemele. Gobeläänid kujutavad sündmusi Peetruse elust (neli seinavaipa) ja Pauluse elust (kuus seinavaipa).
Michelangelot hirmutas tellimustöö ulatus ja ta andis paavstile alguses mõista, et eelistab loobuda ettepanekust. Ta tundis ennast rohkem skulptori kui maalikunstnikuna ja kahtlustas, et tema vaenlased pakuvad talle nii mastaapset projekti kunstniku vältimatu läbikukkumise korraldamiseks. Algul taheti talle töö teostamiseks valmistada lakke kinnitatud köite küljes rippuvad tellingud, kuid see ei sobinud Michelangelole, sest oleks lakke augud jätnud, mida poleks saanud hiljem varjata. Kunstnik lasi ehitada tellingud, mis toetusid külgseintele akende kohal. Vastupidi levinud arvamusele ei lamanud ta maalimise ajal nendel tellingutel, vaid teostas töö seistes.
Michelangelo maalis "Viimse kohtupäeva" aastatel 1535–1541 kogu Sixtuse kabeli altari taga asuva seina ulatuses. Maalil on kujutatud Kristuse teist tulemist kohtupäeval, nagu on kirjeldatud Johannese ilmutuse raamatu 20. peatükis. Kõrgel seinal on keskne Kristuse kuju, mille ümber paiknevad rühmade kaupa pühakud. Maali vasakus alanurgas tõstetakse surnuid haudadest üles, et nende üle kohut mõista. Paremal pool on näha need, kes on määratud põrgusse minema ning deemonid tõmbavad neid alla. "Viimne kohtupäev" oli kardinal Carafa ja Michelangelo vahelise suure vaidluse objektiks. Kuna Michelangelo kujutas alasti figuure, süüdistati kunstnikku ebamoraalsuses ja roppuses. Paavsti tseremooniameister Biagio da Cesena ütles, et "on väga häbiväärne, et nii pühas kohas kujutatakse alasti kujusid, kes end häbiväärselt paljastavad", ning et "see töö ei sobi paavsti kabelisse, vaid pigem pesemisruumidesse ja kõrtsidesse". Otsaseina fresko genitaale kattis hiljem kunstnik Daniele da Volterra. Enda portree jäädvustas Michelangelo freskole maalitud nahatükile, mis pidi olema püha Bartolomeuse seljast nülitud.
Sixtuse kabeli taastamist alustati 7. novembril 1984. Restaureerimise lõppedes avati kabel taas avalikkusele külastamiseks 8. aprillil 1994. Enim muret tekitas Sixtuse kabeli restaureerimise käigus lagi, restauraatorite probleem seisnes Michelangelo kasutatud tehnikate analüüsis ja õiges mõistmises, et tagada tehniliselt korrektne taastustöö. Selgus, et kunstnik töötas ainult värskelt pandud krohviga ja iga tema töölõik pidi valmima siis, kui krohv oli veel värskes olekus. Michelangelo ei pöördunud hiljem tehtu juurde tagasi ega lisanud kuivale krohvile uusi detaile. Restaureerimise käigus tuli eemaldada suitsust tekkinud ladestused, varasemad restaureerimiskatsed ja hilisemad värvid. Keemikud koostasid vastavalt restaureerimisuuringutele lahusti, mis eemaldas lae pealt tõhusalt üleliigse kuni algse värviga immutatud krohvini.
Johann Wolfgang Goethe on öelnud (23.08.1787): "Ilma Sixtuse kabelit nägemata ei saa tekkida arusaadavat ettekujutust sellest, mida üks inimene on võimeline saavutama."
Harilik silmarohi
Harilik silmarohi (Euphrasia officinalis L.) on mailaseliste sugukonda silmarohu perekonda kuuluv taimeliik. Rahvapärased nimetused on silmalill, silmaleht, kärnarohi, arnekahain.
Harilik silmarohi on 3–40 cm kõrgune üheaastane rohttaim, mida kasutatakse ka ravimtaimena. Harilikku silmarohtu söödataimena ei kasutata, sest kariloomad seda enamasti ei söö. Poolparasiidina kasutab harilik silmarohi ära kõrge söödaväärtusega kõrreliste vett, seega võib taime pidada umbrohuks. Harilikul silmarohul on põletiku- ja allergiavastane toime.
Levik
Peamiselt levinud Euroopas, harva ka Siberis. Eestis on tavaline rohttaim päris- ja rannaniitudel, metsa- ja teeservadel ning rohtunud põldudel. Kasvab pigem kehval pinnasel, kus on võimeline konkureerima teiste taimedega.
Botaaniline kirjeldus
Tegemist on üheaastase taimega. Paljunemine toimub seemnetega.
Taime kõrgus on 3–40 cm. pisi|püsti|Euphrasia officinalis L. illustratsioon: Prof. Dr. Otto Wilhelm Thomé Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885
Maa-alune osa
Nõrgalt arenenud juurestik, kinnitub haustorite abil teiste taimede juurtele.
Vars
Püstine, lihtne või harunenud vars.
Leht
Munajad hambulise või hõlmise servaga ilma rootsuta lihtlehed. Peaaegu sõrmroodsed. Asetus varrel on vastakuti. Varre tipupoole muutuvad kõrglehtedeks.
Õis
Kahesugulised kaheli õiekattega väikesed õied. Nii kroon kui tupp on liitlehised. Tupp on putkjas või kellukjas, lõhestunud neljaks. Tipmed on paarikaupa kokku kasvanud. Õiekroon valkjas või lillakas, tumedamate joonte ja kollase täpiga ja kitsa putkega. Kroon on kahehuuleline, ülemine kahe ja alumine kolme hõlmaga. Krooni pikkus kuni 1 cm. Õied asuvad ühekaupa kõrglehtede kaenlas, moodustavad tipmise kobara. Õitsemisaeg juunist septembrini.
Keemiline koostis
Iridoidid (annab kibeda maitse, kaitsemehhanism), lignaanid (taimne pigment), flavonoidid (annavad õiele kollase pigmendi) ja tanniinid (toksiin, kaitsemehhanism).
Kasutamine ravimtaimena
Kogutakse terve maapealne osa taime õitseajal. Tarvitatakse värskelt või kuivatatult. Silmarohu ürt (Euphrasiae herba) on põletiku- ja allergiavastase, kõhtu kinnistava, kootava ning rahustava toimega.
Tõmmise valmistamine: kaks supilusikatäit ürti kolme klaasi keeva vee kohta. Lasta seista kaetult, kuni jahtunud. Põletikus silmi loputada, kurguvalu korral kuristada või loputada suud ürditõmmisega. Kange nohu vastu tarvitada ekstrakt (2–3 tl päevas). Kõhumahlade nõret soodustab ürdipulber (2 g päevas). Keedist kasutada väliselt silmalaugude lõdvenemise, pikaajalise silmapõletiku ja nõrga nägemise puhul.
Foucault' pendel
pisi|Foucault' pendel Pariisi Panthéonis pisi|Foucault' pendli pomm Pariisi Panthéonis Foucault’ pendel on pikk vabalt võnkuv pendel, mida kasutatakse Maa pöörlemise demonstreerimiseks. Pendel on nimetatud prantsuse füüsiku Léon Foucault' järgi. Kuigi juba varem teati, et Maa pöörleb, oli Foucault’ pendli esmaesitlus 1851. aastal esimene lihtne eksperiment, tõestamaks Maa pöörlemist. Tänapäeval on Foucault’ pendlid populaarsed teadusmuuseumides ja ülikoolides.
Esimene Foucault’ pendel
Foucault’ pendlit demonstreeriti esimest korda 1851. aastal Pariisi observatooriumis. Mõni nädal hiljem ehitas Foucault oma kuulsaima pendli, riputades 67-meetrise messingiga kaetud tinapommiga pendli Pariisi Panthéoni kupli alla. Pendli võnkumistasand pöördus hoone suhtes 11° tunnis ja tegi täisringi 32,7 tunniga. 1855. aastal viidi pendel Conservatoire national des arts et métiers' (rahvuslik kunsti ja käsitöö konservatoorium) Pariisis.
Muuseumi rekonstrueerimise ajal riputati pendel ajutiselt uuesti Pariisi Panthéoni (1995), kuid pärast Musée des arts et métiers' (kunsti ja käsitöö muuseum) taasavamist 2000. aastal viidi pendel muuseumi tagasi. 6. aprillil 2010 katkes pendli tross. Pendli kukkumise tagajärjel purunesid nii originaalpendel kui ka muuseumi marmorpõrand. Alates 1995. aastast ripub originaalpendli täpne koopia Pariisi Panthéoni kupli all.
pisi|Foucault' pendel põhjapoolusel. Pendli võnkumistasandi pöörlemise kiirus võrdub Maa omaga
Pendli ülesehitus
Katseseade koosneb pikast suvalise vertikaaltasandi suhtes vabalt võnkuvast pendlist. Maa pöörlemise tõttu pendli vertikaalne võnkumistasand pöördub.
Põhja- ja lõunapoolusel on pendli võnkumistasandi pöörlemise kiirus võrdne Maa omaga. Tasand teeb ühe päeva jooksul põhjapoolusel päripäeva täispöörde ja lõunapoolusel vastupäeva täispöörde.
Kui pendel on riputatud ekvaatorile, siis võnkumistasand Maa suhtes ei muutu. Seega on tasandi pöörlemise kiirus suurim poolustel ja ekvaatori poole liikudes see väheneb. Nurkkiirus ω (päripäeva vaadatuna on ω ühikuks kraad sideerilises päevas) on võrdeline laiuskraadi siinusega sinφ:
kus põhja- ja lõunalaiuskraad ekvaatorilt vaadates on defineeritud vastavalt positiivselt ja negatiivselt. Näiteks 30° lõunalaiusel asuv pendel pöördub vastupäeva 360° kahe päevaga, kui seda Maa suunas ülevalt alla vaadelda.
Foucault’ pendli ülesseadmine nõuab suurt hoolt, sest väikseimgi konstruktsiooni ebatäpsus põhjustab võnkumistasandi lisapöördumist ja maine efekt jääb tagaplaanile. Samuti on väga oluline pendlile võnke andmine. Traditsiooniline viis selleks oli põletada läbi nöör, mis ajutiselt pendli pommi algasendis hoidis. Sellega välditi pendli kõrvalekaldumist. Kuna õhutakistus summutab võnkumist, siis kasutavad muuseumid tihti Foucault’ pendliga ühendatud elektromagnetilist või muud ajamit, et hoida pendlit võnkumas. Muudel juhtudel pannakse pendel võnkuma tavapärasel viisil, millega tihti kaasneb eriline tseremoonia.
pisi|vasakul|Pariisi Foucault’ pendli animatsioon. Roheline joon näitab pommi liikumistrajektoori pöörleva Maa suhtes. Sinine joon näitab pommi trajektoori pöörleva pendli võnkumistasandiga seotud taustsüsteemis Pendlipäev on periood, mille jooksul teeb pendli võnkumistasand arvestatava täispöörde. Foucault’ pendli pendlipäev on võrdeline sideerilise päevaga ja pöördvõrdeline laiuskraadi siinusega.
Vesivedelik
Vesivedelikuks ehk silma vesivedelikuks (ladina keeles humor aquosus) nimetatakse paljude loomade silmamuna ees- ja tagakambrit täitvat orgaanilist kehavedelikku.
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
Impulsi muutumise järgimise asemel saame võnkumistasandi pretsessiooni kirjeldada ka selle paralleellükke kaudu. Selleks eeldame, et pretsessiooni kiirus on võrdeline Maa nurkkiiruse projektsiooniga Maa pöörlemisteljel. Gaussi-Bonnet’ teoreemi kohaselt on pendli võnkumistasandi alg- ja lõpporientatsiooni vahe α = −2 sin(φ) α on pendli geomeetriline faas. Vaadates Maaga seotud liikumisi, ei ole Maa taustsüsteemina enam inertsiaalne, kuid selle efektiivne nurkkiirus on 2π sin(φ) radiaani päevas. Lihtne viis selleks, kuidas kasutada paralleellüket Foucault’ pendli võnkumistasandi pöördenurga kirjeldamiseks, on vaadata paralleellüket koonusekujulise puutuja tasandil Maa pinnal.
Vesivedelik
Vesivedelik tekib ripskeha ripsjätketes ja tema funktsioonideks on silmaläätse ainevahetuse tagamine, sarvkesta ja klaaskeha toitmine. Vesivedeliku normaalne juurde- ja äravool tagavad normaalse silmasisese rõhu.
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
Vaadatuna Maa pinnaga seotud taustsüsteemist, mille x-telg on suunatud põhja ja y-telg itta, kirjeldab pendli pretsessiooni Coriolisi jõud. Oletagem, et pendli võnkesagedus on ω, see võngub tasapinnal ja võnkeamplituud on väike. Pendli pommi mõjutavad kaks jõudu: gravitatsiooni ja trossi tekitatud taastav jõud ning Coriolisi jõud. Corliolisi jõud laiuskraadil φ on horisontaalne pendli väikse amplituudiga. Coriolisi jõud on esitatud järgmiselt:
Vesivedelik
Vesivedeliku biokeemiline koostis, kogused ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
kus Ω on Maa pöörlemissagedus, Fc,x Coriolisi jõud x-telje suunaline komponent ja Fc,y y-telje suunaline komponent.
Vesivedelik
Madudel
Madudel täidab vesivedelik silmaläätse ees paiknevat kambrit.
Kainbach bei Graz
Kainbach bei Graz on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Vesivedelik
Koduloomadel
Vesivedelik komplekteeritakse (sh filtreeritakse) verest. Tagakambrist valgub ta silmamuna-eeskambrisse ning imendub viker- ja sarvkesta vaheliste iridokorneaalnurkade ja Schlemmi kanali kaudu kõvakesta veenipõhimikku.
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
Newtoni seaduste kohaselt saame järgmise võrrandisüsteemi:
Vesivedelik
Inimestel
Inimestel täidab vesivedelik nii sarvkesta ja vikerkesta vahelist eeskambrit kui ka vikerkesta ja silmaläätse vahelist tagakambrit.
Kainbach bei Graz
Kainbach asub u. 5 km Grazist idas Ida-Steiermargi mägedes.
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
Selle võrrandi lahendiks on
Kainbach bei Graz
pisi|tühi|Kainbachi linnus
Foucault' pendel
Pretsessiooni paralleelne lüke
Kui mõõdame aega päevades, siis Ω = 2π. Näeme, et ühe päeva jooksul teeb pendel pöörde −2π sin(φ).
Sarnased füüsikalised süsteemid
Paljude füüsikaliste süsteemide pöörlemistelje asend muutub samal viisil kui Foucault’ pendlil. 1851. aastal kirjeldas Charles Wheatstone seadet, mis kujutas endast keerleva ketta külge kinnitatud võnkuvat vedru. Vedru ja ketta vahel on fikseeritud nurk \phi. Vedru liikumist on piiratud nii, et ta võnguks ühel tasandil. Kui ketast keerata, muutub ka võnkumistasand ketta suhtes sarnaselt Foucault’ pendli võnkumistasandi muutumisega Maa suhtes laiuskraadil \phi.
Sellise katse saab teha täiuslikult tasakaalus oleva algselt mittepöörleva jalgratta rattaga, mis on omakorda asetatud pöörlevale kettale nii, et nende pöörlemisteljed moodustavad nurga \phi. Kui ketas teeb päripäeva täispöörde, siis ratas oma algpositsiooni tagasi ei jõua, vaid tema pöörlemistelg on läbinud pöörde suurusega.
Füüsikas on selliste süsteemide areng määratud geomeetriliste faaside, matemaatikas paralleellükke kaudu.
Foucault’ pendel lõunapoolusel
Maailmas on palju Foucault' pendleid. Enamasti asuvad need ülikoolides, teadusmuuseumides ja planetaariumides. Eriti kuulus ja esinduslik pendel asub ÜRO kontoris Manhattanil.
Selle pendliga korraldati katse lõunapoolusel. Lõunapooluse pendliprojekti, nagu seda on kirjeldatud ajalehes The New York Times ja tsiteerituna raamatust "Seven Tales of the Pendulum", püstitasid ja katsetasid lõunapoolusel asuvas Amundsen-Scotti polaarjaamas seiklushimulised John Bird, Jennifer McCallum, Michael Town ja Alan Baker. Nende mõõtmised on tõenäoliselt täpseimad, mis iial Maa poolustel teostatud. Pendel püstitati poolusele ehitatava jaama kuuenda korruse trepile. Tingimused olid keerulised: kõrgust umbes 3300 meetrit, atmosfäärirõhk vaid umbes 65% merepinnal olevast. Temperatuur kütmata trepil oli umbes −68 °C. Pendli pikkus oli 33 meetrit ja pommi raskus 25 kg.
Ainult poolusel tõestab Foucault' katse Maa tegelikku pöörlemiskiirust: pendel pöörleb vastupäeva ühe täisringi iga 24 tunni jooksul. Seega võlgnesid nad teadusele selle lugupidamisavalduse. Uus jaam pakkus Foucault' pendlile häid tingimusi. Selle kõrgus kindlustas täpse tulemuse, mida ei saanud häirida õhu liikumine. Nädalavahetustel tagas inimtegevuse vähesus vibreerimise peaaegu täieliku puudumise. Lisaks tagab poolusel madal õhurõhk väiksema õhutakistuse. Isegi algelise pendli sellistes tingimustes püstitamine oleks olnud keeruline. Kuid kui takistused ületati, kinnitasid uurijad, et võnkumistasandi pöörlemise periood on umbes 24 tundi.
Foucault’ pendel Tartus
pisi|Foucault' pendel Tähe tänava füüsikahoones Tartus 1978. aasta märtsis avati Tartu Tähetornis Hugo Raudsaare püstitatud Foucault’ pendel. Pendel oli 7 m pikk ja kaalus 30 kg. Pendel ei olnud statsionaarne ja igaks demonstratsiooniks tuli see algul kokku ja lõpus lahti monteerida. Viimati töötas pendel 1990. aastal.
1982. aastal Tartu Ülikooli 350. aastapäeva ajal tekkis Henn Voolaiul, Matt Ansol, Malle Fischeril ja Matti Laanel idee püstitada Tartu Tähe tänava füüsikahoonesse uus Foucault’ pendel. Pendli projekteeris, valmistas ja paigaldas Hando Kruuv. Alusplatvormi kujundas Imbi Kruuv. Pendel avati Tähe perepäeval 6. novembril 1999.
Eesti Maavalitsus
Eesti Maavalitsus (Eesti Ajutine Maavalitsus) oli Autonoomse Eestimaa kubermangu täidesaatev organ 2. augustist 1917 kuni 24. veebruarini 1918.
Vastavalt Venemaa Ajutise Valitsuse määrusele 30. märtsist 1917. aastal moodustati Eestimaa kubermangu valitsemiseks Eesti Ajutine Maanõukogu ja selle täidesaatev organ Eesti Ajutine Maavalitsus. Ajutine Maavalitsus alustas varade ülevõtmist Eestimaa kubermanguvalitsuselt, millega alustati 22. augustil 1917. aastal ja seejärel seoses Eestimaa ja Liivimaa rüütelkondade likvideerimisega anti Maavalitsusele üle ka nende varad ja asutused.
Ülesanded
Eesti Ajutise Maavalitsus Maavalitsuse ülesannete hulka kuulusid juulist 1917. aastal, märtsini 1918.aastal:
Eesti Ajutise Maavalitsuse organisatsioon (1917)
Eesti Ajutise Maavalitsuse koosseisus olid:
Koi
pisi|3-korruselised kardinatega ja turvapiirdega koid madrustele [[sõjalaeval]]
Kirjeldus
Laeva koid võivad olla kajutite mahutavuse suurendamiseks kuni 3-korruselised.
Osa koisid võivad olla kajutites parema ruumikuse ja mugavuse saavutamise huvides kas rippest üles tõstetavad või alla lastavad.
Koidel võivad olla ettetõmmatavad kardinad ja turvalisuse huvides kõrgendatud välisääred.
Hoone lõhkamine
pisi|Korstna lõhkamine [[Frankfurt|Frankfurdis Saksamaal 2006. aastal]] Hoone lõhkamine ehk implosioonimine on lammutustööde variant, mille puhul ehitis purustatakse lõhkematerjale kasutades. Plahvatusohtliku materjali strateegiline paigutus ja detoneerimise ajastamine peab toimuma nii, et loetud sekundite jooksul variseks ehitis kokku oma koormuse all, lammutades seeläbi iseend ja minimeerides füüsilist kahju ehitise lähiümbrusele.
Tegelik termini kasutus „implosioon“, viitamaks ehitise lammutustööle on nimetatud ebatäpselt. Nii nimetati näiteks 1515 Tower, West Palm Beach, Florida lammutustööd.
Ajalugu
Lõhkeainete tehnoloogia areng on ühe osana tihedalt seotud ehitusimplosiooni ajalooga.
Jastrow
Jastrow on saksa perekonnanimi.
Hoone lõhkamine
Ajalugu
Lõhkamistööde algus aegadel kasutati töödel püssirohtu. Püssirohi leiutati 9. sajandil Hiinas ja levis Euraasiasse 13. sajandi lõpuks. Üks varasemaid dokumenteeritud püüdeid ehitust implosioonida oli 1773 Holy Trinity Cathedrali lammutustööd Waterfordis Iirimaal. Selleks kasutati 68 kg püssirohtu, mis oli tolle aja kohta väga suur kogus lõhkeainet. Madala kiirusega plahvatusaine kasutamine tõi endaga kaasa kõrvulukustava plahvatuse, mis viis koondatult hoone kohese purunemiseni.
Randvere (perekonnanimi)
Randvere on perekonnanimi.
Hoone lõhkamine
Ajalugu
19. sajandi lõpus nägi püstitamist – ja lõpuks vajadust lammutada – esimesed pilvelõhkujad, millel olid keerukad struktuurid, mis võimaldades neile suuremat kõrgust. See viis teistele kaalutlustele hoonete, lõhkeainetega lammutamisele nagu töötajate ja pealtvaatajate turvalisus ning kahjustuste piiramisel. Selle pärast võeti kasutusele Rootsi inseneri ja keemiku Alfred Nobeli leiutis dünamiit. Dünamiit on kiire lõhkeaine, mis põhineb nitroglütseriini stabiliseeritud kujul. Laenates põhiliselt tehnikat, mis olid kasutusel kaevandustes kivimite purustamisel. Hoone lammutamises kasutati seda paljude väikeste laengute astmeliseks detonatsiooniks, mis osutus rohkem tõhusamaks hoone implosiooni meetodi poole.
Teise maailmasõja järel hakkasid Euroopa lammutuseksperdid, kes kogesid tohutute ülesehitustööde käigus, tihedas linnaalas, koguma praktilisi teadmisi ja kogemusi suurte struktuuride maha lammutamiseks, kahjustamata sellega kaasnevaid omadusi. See viis lammutus tööstuse tekkimiseni, mis kasvas ja tõusis XX sajandi teisel poolel.
Samal ajal arendati efektiivsemate lõhkeainet, nagu RDX ja mitteelektriliste päästikusüsteemide väljatöötamist, kombineerituna tollasel ajaperioodil, millal laialdaselt kasutati hoone implosiooni lõhkemismeetodina. Samal perioodil kasvas ka avalikkuse huvi kontrollitud hoone demineerimise vallas. Oktoobris 1994, kui Pennsylvania osariigis Philadelphias lammutati Sears Merchandise Center, korraldati sel puhul mälestusüritus, kuhu kogunes 50 000 inimest (sh ka meeleavaldajad), esinesid ansamblid ja töötasid tänavakaubandusettevõtted.
Kontrollitult juhitud lammutamise meisterlikkuse juurutamine, viis maailmarekordini Seattle Kingdome'i lammutamisele 26. märtsil 2000.
1997. aastal Royal Canberra haigla lammutamisel Austraalias Canberras kogeti katastroofi, kui põhihoone ei varisenud täielikult kokku ja seda tuli hakata käsitsi lammutama. Eriti halvasti läks see, et lõhkeainete detoneerimisel lendasid ehitise tükid 500 m kaugusele rahva sekka, ehkki seda oli peetud ohutuks kauguseks. Selle tagajärjel suri üks 12- aastane tüdruk ja 9 inimest sai viga. Suuri müüritise ja metallitükke leiti isegi 650 m kauguselt lammutamisobjektist.
13. detsembril 2009 lammutati 31-korruseline lõpuni ehitamata elamu Ocean Tower USA Texase osariigis South Padre Islandi linnas. Tornelamut hakati ehitama 2006. aastal, kuid ehituse käigus hakkas see ebatasaselt vajuma. 2008. aastal, kui selgus, et hoonet pole võimalik päästa, selle ehitus peatati. Arvatakse, et see on üks kõrgemaid toestatud hooneid, mis on üldse õhitud.
Kuidas töötab lõhkamine
Lõhkamise teel lammutuse peamine idee on väga lihtne: kui eemaldada mõni kindel oluline osa hoone tugistruktuurist, langeb ehitise ülemineosa selle punkti kohalt selle hoone peale, mis asetseb selle punkti all. Kui ülemine osa on piisavalt raske, siis purunedes ehitise alumiste osade peale märkimisväärse jõuga, ning põhjustab seeläbi ehitises olulisi suuri purunemisi. Lõhkeained on purunemisele üksnes päästikuks, gravitatsioon on see, mis töö ära teeb.
Lammutustöödel paigutavad lõhkajad lõhkeaineid paljudesse ehitise kõrgusmärkidesse nii, et ehitise struktuurid langeksid iseenestele mitmetest punktidest. Kui kõik on planeeritud ja täide viidud korrektselt, on kogu lõhkeainetest tekkiv kahju koos langeva ehitusmaterjaliga piisav, et koosmõjul purustada terve hoone täielikult, nii et puhastustöid tegevatel meeskondadel oleks vaja likvideerida vaid soovitud tasemeni purustatud killustikku.
Et lammutada hoone ohutult, peavad lõhkajad kaardistama hoone nii, et iga elemendi implosiooni toimuks ettenähtud järkjärgulise ajakava kohaselt. Esimene samm selleks on uurida hoone arhitektuurseid plaane, kui on võimalik, teha seejärel kindlaks, millises järjekorras on hoone kokku pandud.
Jastrowie
Jastrowie (saksa Jastrow) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Złotówi maakonnas, Jastrowie valla halduskeskus. Jastrowie asub Złotówist umbes 16 km lääneloodes.
Hoone lõhkamine
Kuidas töötab lõhkamine
Põhiline väljakutse, et tuua ehitis maadligi on kontrollida millisel viisil ehitis langeb. Ideaaljuhul lõhke meeskond on suuteline ehitise maha kukutama ühele poole, kas siis parkimisplatsile või mujale avatud alale. Seda liiki plahvatust on kõige lihtsam ette valmistada ja enamasti osutub see ka ohutuimaks. Ehitise langetamine sarnaneb rohkem puu langetamisega. Et kukutada hoone põhja poole, detoneerivad lõhkajad lõhkeaineid esimesena põhjapoolsel küljel, samal viisil tehes sisselõike puule põhjapoolsele küljele sooviga langetada puu samas suunas. Lõhkajad võivad ka kindlustada ehitise tugisambaid terastrossidega, nii et tugisambad on tõmmatud piirseisundis kuni purunemiseni.
Jastrowie
Jastrowie on rajatud 1560. aastal, linnaõigused sai 1602. aastal.
Hoone lõhkamine
Kuidas töötab lõhkamine
Mõnikord on ehitis ümbritsetud säilitamist vajavatest ehitistest, sel juhul jätkavad lõhkajad tõelise implosiooniga, lammutades hoone nii, et hoone variseks otse alla oma jalajäljele (kogu ehitusalusele alale, millel ehitis asus). Selline lähenemisviis vajab spetsiifilisi oskusi, mida valdavad vähesed lammutusettevõtted maailmas.
Lõhkajad lähenevad igale projektile natuke erinevalt, kuid põhiline idee on mõelda ehitisest kui eraldiseisvatel tugitornidest koosnevast kollektsioonist. Lõhkajad asetavad lõhkeainete kogumid nii, et iga tugitorn langeks ehitise keskosa poole. Ligikaudu samal viisil kui lõhkajad sooviksid kukutada ehitist ühele poole ning seaksid lõhkeained ainult ühele konstruktsiooni küljele. Kui lõhkeained on lõhatud õiges järjekorras, langevad tugitornid üksteise vastu ja kogu ehituspraht koguneb ehitise keskmesse. Teine võimalus on detoneerida ehitise keskmes olevaid tugisambad enne välimisi tugisambaid nii, et ehitise külgmised osad langeksid ehitise keskmesse.
Üldisemalt lähenedes lõhkajad lõhkavad põhilised suuremad tugisambad alumistel korrustel ning seejärel mõningad ülemistel korrustel. Näiteks 20-korruselises hoones võivad lõhkajad lõhata kandepostid esimesel ja teisel korrusel ja samuti 12. ja 15. korrusel.
Titan (allveeaparaat)
pisi|Titani eelkäija Cyclops 1, mis on märgatavalt laiema ja kumerama [[illuminaatoriga]] Titan oli Ameerika Ühendriikide ettevõtte OceanGate'i ehitatud, käitatud ja mitmeid kordi sukeldatud mehitatav allveeaparaat.
Xandee
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "1 Life".
Titan (allveeaparaat)
Saint John'si linna lähtesadamast ligikaudu 690 km lõunakagus laskus see 3 km ja 780 m sügavusse ookeanipõhja, et turismiekspeditsioonil vaadelda pardal piloodi ja nelja reisijaga Titanicu laevavrakke ja rusuvälja.
2021. ja 2022. aastal korraldati mõlemal aastal viis ekspeditsiooni Titanicu laevavraki juurde. 2023. aasta juunis hukkus see Newfoundlandi aheliku kohal Põhja-Atlandi ookeanis katsel sukelduda taas Titanicu juurde.
16.–18. juunil toimetas sukelaparaati sündmuspaika ja lasi vette uuringuteks kasutatav arktiline jäämurdja Polar Prince.
Kirjeldus
Cyclops 2 nimetuse all hakati sukelaparaati arendama 2013. aastal. Sellel oli titaanist valminud kere, mida kattis väliskest komposiit-süsinikkiududest. Mõõtmeis 6,7 m × 2,8 m × 2,5 m, kaalus see 9,525–10,432 tonni. See oli suurim taoline aparaat, mis mehitatud kasutamiseks eales ehitati, selle keskse meeskonnaruumi maksimaalne kandevõime oli 685 kg. Sukelaparaat arendas kiirust kuni 3 sõlme kasutades nelja elektrilist tõukurit, millest kaks olid horisontaalsed ja kaks vertikaalsed.
Hukk
Newfoundlandi suveajavööndi (NDT; UTC−02.30) järgi kinnitas 22. juuni pärastlõunal 2023. aastal Ameerika Ühendriikide rannavalve, et sukelaparaat kadus pärast survekambri implosiooni. Pardal viibinud Stockton Rush (piloot), Paul-Henri Nargeolet, Hamish Harding, Shahzada Dawood ja Suleman Dawood surid millisekundite kestel, rusud leiti 1912. aasta kevadel hukkunud ookeaniliinilaeva Titanicu vöörist umbes 488 m kauguselt.
Bruno Visintin
Bruno Visintin (23. november 1932 La Spezia – 11. jaanuar 2015 La Spezia) oli itaalia poksija.
Margita
Margita on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2173. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Margita 15 naisel.
Krusensterni saared
pisi|Krusensterni saared Krusensterni saared on saarestik Middendorffi lahest loode pool Kara meres Tsentralnõi ja Pervomaiski saarte vahel. Saared said oma nime Otto Paul von Krusenstern järgi.
Erna von Brinckmann
Erna von Brinckmann (õieti Brinkmann-Westphal 9. oktoober 1899 Moskva – 8. mai 1967 Lääne-Berliin) oli baltisaksa maalikunstnik ja graafik.
Elukäik
Sündis Singeri firma esindaja peres, mis asus 1914. aastal Eestisse. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta aastatel 1921–1931, seega ligi 10 aastat Ants Laikmaa ateljeekoolis Tallinnas. Oma õpetajalt omandas Brinckmann laitmatu pastelltehnika. Pärast seda, kui Laikmaa kooli sulges ja Taeblasse kolis, tegutses Brinckmann vabakutselise kunstnikuna. Ta omandas iseseisvalt õlimaalitehnika ning esines pidevalt kunstinäitustel.
1941. aastal lahkus Brinckmann järelümberasujana Eestist Saksamaale. 1941. aastast töötas ta Berliinis linna senati tellimusel. Ta koges Berliinis teise maailmasõja viimaseid lahinguid ning esimeseks erialaseks tööülesandeks Berliinis pärast sõda oli Lenini portree linna komandandi tellimusel.
1966. aasta kevadel külastas Brinckmann Ants Laikmaa 100. sünniaastapäeva pidustusi Tallinnas, kohtus taas viiuldajast venna Kurt Brinckmanniga ning endiste stuudiokaaslastega. Järgmisel aastal kunstnik suri ning pärandas kogu oma loomingu Eesti Kunstimuuseumile. Tema pärandist korraldati Eesti Kunstimuuseumis Erna Brinckmanni mälestusnäitus.
Looming
Maalinud maastikke, akte, lillepilte, figuraalkompositsioone ja Berliini vaateid. Üks Brinckmanni lemmikžanre oli šarž ja karikatuurid. Ta on portreteerinud mitmeid kaaskunstnikke, sealhulgas Kristjan Rauda, Ants Laikmaad, Roman Nymani ja Johannes Greenbergi.
1939. aastal ilmus Eesti Kirjanduse Seltsi väljaannetena kümme Julius Mägiste mugandatud setu muinasjuttu. Rikkalikult illustreeritud sarja kujundajad olid Eesti tuntud kunstnikud. Sarja kuuluva muinasjutu “Kana-petja rebane” on illustreerinud Erna Brinckmann. Tema piltide signatuuris ei ole kasutatud päritolule viitavat nimepartiklit "von".
Laikmaa ateljees õppimise ajal esines ta kõikidel õpilastööde näitustel ning 1931. aastast alates kokku kaheksal Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse korraldatud kunstinäitusel. Osales Vabadussõja-teemaliste maalide võistlusel, kus sai auhinna.
1932. aastast kuulus Brinckmann Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse ning osales nende näitustel. 1936. aastal registreeriti ta Haridusministeeriumi Kutseoskuse osakonnas kujutava kunstnikuna maali alal.
Kalsdorf bei Graz
Kalsdorf bei Graz on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Kalsdorf asub u. 13 km Grazist lõunas Muri jõe ääres.
Saarte praostkond
Saarte praostkond on luteri kiriku praostkond Eestis. See moodustati 1950. aastal Saaremaa praostkonna ja Saarte-Lääne praostkonna ühinemisel.
Tänapäeval on EELK Saarte praostkonnas 20 kogudust:
Eureka (Colorado)
pisi|Vana maagikaevanduse jäänused Eurekas Eureka on kummituslinn ja endine kaevandusasula Ameerika Ühendriikides Colorados San Juani maakonnas.
Linn asub piki Animasi jõge Silvertoni ja Animas Forksi vahel.