cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kergejõustik 1964. aasta suveolümpiamängudel
800 m jooks
Finaal: 16. oktoober Osavõtjaid: 47 Maailmarekord: 1.44,3 Peter Snell, Uus-Meremaa (2. veebruar 1962, Christchurch) Olümpiarekord: 1.46,3 Peter Snell, Uus-Meremaa (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 1.46,3 Peter Snell, Uus-Meremaa (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
1500 m jooks
Finaal: 21. oktoober Osavõtjaid: 50 Maailmarekord: 3.35,6 Herb Elliott, Austraalia (6. september 1960, Rooma) Olümpiarekord: 3.35,6 Herb Elliott, Austraalia (6. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 3.35,6 Herb Elliott, Austraalia (6. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
5000 m jooks
Finaal: 18. oktoober Osavõtjaid: 54 Maailmarekord: 13.35.0 Vladimir Kuts, NSV Liit (13. oktoober 1957, Rooma) Olümpiarekord: 13.39,6 Vladimir Kuts, NSV Liit (28. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 13.43,4 Murray Halberg, Uus-Meremaa (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
10 000 m jooks
Finaal: 14. oktoober Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 28.15,6 Ron Clarke, Austraalia (18. detsember 1963, Melbourne) Olümpiarekord: 28.32,2 Pjotr Bolotnikov, NSV Liit (8. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 28.32,2 Pjotr Bolotnikov, NSV Liit (8. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Maraton
Finaal: 21. oktoober Osavõtjaid: 79 Maailmarekord: 2:13.55 Basil Heatley, Suurbritannia (13. juuni 1964, Cheswick) Olümpiarekord: 2:15.16,2 Abebe Bikila, Etioopia (8. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 2:15.16,2 Abebe Bikila, Etioopia (8. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
110 m tõkkejooks
Finaal: 18. oktoober Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 13,2 Lee Calhoun, USA (21. august 1960, Bern) Olümpiarekord: 13,5 Lee Calhoun, USA (26. november 1956, Melbourne) 13,5 Jack Davis, USA (26. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 13,8 Lee Calhoun, USA (5. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
400 m tõkkejooks
Finaal: 16. oktoober Osavõtjaid: 39 Maailmarekord: 49,1 Warren Cawley, USA (13. september 1964, Los Angeles) Olümpiarekord: 49,3 Glenn Davis, USA (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 49,3 Glenn Davis, USA (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
4×100 m teatejooks
Finaal: 21. oktoober Osavõtjaid: 21 võistkonda Maailmarekord: 39,1 USA (15. juuni 1961, Moskva) Hayes Jones, Frank Budd, Charles Frazier, Paul Drayton Olümpiarekord: 39,5 USA, (1. detsember 1956, Melbourne) Thane Baker, Leamon King, Bobby Morrow, Ira Murchison 39,5 Saksamaa ÜV (8. september 1960, Rooma) Bernd Cullmann, Armin Hary, Walter Mahlendorf, Martin Lauer Olümpiavõitja 1960: 39,5 Saksamaa ÜV (8. september 1960, Rooma) Bernd Cullmann, Armin Hary, Walter Mahlendorf, Martin Lauer <br style="clear:both;" />
4×400 m teatejooks
Finaal: 21. oktoober Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: 3.02,2 USA (8. september 1960, Rooma) Jack Yerman, Earl Young, Glenn Davis, Otis Davis Olümpiarekord: 3.02,2 USA (8. september 1960, Rooma) Jack Yerman, Earl Young, Glenn Davis, Otis Davis Olümpiavõitja 1960: 3.02,2 USA (8. september 1960, Rooma) Jack Yerman, Earl Young, Glenn Davis, Otis Davis <br style="clear:both;" />
20 km käimine
Finaal: 15. oktoober Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 1.25.19 Gennadi Agapov, NSV Liit (7. mai 1952, Berliin) Olümpiarekord: 1:31.27,4 Leonid Spirin, NSV Liit (28. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 1:34.07,2 Vladimir Golubnitši, NSV Liit (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
50 km käimine
Finaal: 18. oktoober Osavõtjaid: 39 Maailmarekord: 4:00.50 Mihhail Lavrov, NSV Liit (5. september 1961, Kazan) Olümpiarekord: 4:25.30,0 Don Thompson, Suurbritannia (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 4:25.30,0 Don Thompson, Suurbritannia (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Teivashüpe
Finaal: 17. oktoober Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 5.28 Fred Hansen, USA (25. juuli 1964, Los Angeles) Olümpiarekord: 4.70 Don Bragg, USA (7. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 4.70 Don Bragg, USA (7. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 14. oktoober Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 8.34 Ralph Boston, USA (12. september 1964, Los Angeles) Olümpiarekord: 8.12 Ralph Boston, USA (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 8.12 Ralph Boston, USA (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
Finaal: 16. oktoober Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 17.03 Józef Szmidt, Poola (5. august 1960, Olsztyn) Olümpiarekord: 16.81 Józef Szmidt, Poola (6. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 16.81 Józef Szmidt, Poola (6. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 17. oktoober Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 20.68 Dallas Long, USA (25. juuli 1960, Los Angeles) Olümpiarekord: 19.68 Bill Nieder, USA (31. august 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 19.68 Bill Nieder, USA (31. august 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 15. oktoober Osavõtjaid: 29 Maailmarekord: 64.55 Ludvik Danek, Tšehhoslovakkia (2. august 1964, Turnov) Olümpiarekord: 59.18 Al Oerter, USA (7. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 59.18 Al Oerter, USA (7. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Vasaraheide
Finaal: 18. oktoober Osavõtjaid: 25 Maailmarekord: 70.67 Harold Connolly, USA (12. august 1962, Palo Alto) Olümpiarekord: 67.10 Vassili Rudenkov, NSV Liit (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 67.10 Vassili Rudenkov, NSV Liit (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 14. oktoober Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 91.72 Terje Pedersen, Norra (2. september 1964, Oslo) Olümpiarekord: 85.71 Egil Danielsen, Norra (25. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 84.64 Viktor Zõbulenko, NSV Liit (8. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kümnevõistlus
Finaal: 19..20. oktoober Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 8089 Yang Chuan-Kwang, Taiwan (28. aprill 1963, Walnut) Olümpiavõitja 1960: 8392 Rafer Johnson, USA (5.-6. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
100 m jooks
Finaal: 16. oktoober Osavõtjaid: 45 Maailmarekord: 11,2 Wyomia Tyus, USA (15. aprill 1964, Tokyo) Olümpiarekord: 11,3 Wilma Rudolph, USA (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 11,0 Wilma Rudolph, USA (2. september 1960, Rooma) Rooma OM-i poolfinaalis jooksis Wilma Rudolph uueks maailmarekordiks 11,3, mis oli ühtlasi ka uus olümpiarekord. Finaalis jooksis ta veel kiiremini, kuid siis puhus lubatust tugevam taganttuul ja seda rekordina ei kinnitatud. <br style="clear:both;" />
200 m jooks
Finaal: 19. oktoober Osavõtjaid: 42 Maailmarekord: 22,9 Wilma Rudolph, USA (9. juuli 1960, Corpus Christi) Olümpiarekord: 23,4 Betty Cuthbert, Austraalia (30. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 24,0 Wilma Rudolph, USA (5. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
400 m jooks
Finaal: 17. oktoober Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 51,9 Shin Kim Dan, Põhja-Korea (23. oktoober 1962, P'yŏngyang) <br style="clear:both;" />
800 m jooks
Finaal: 19. oktoober Osavõtjaid: 24 Maailmarekord: 2.01,2 Dixie Willis, Austraalia (3. märts 1962, Perth) Olümpiarekord: 2.04,3 Ljudmilla Ševtsova, NSV Liit (7. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 2.04,3 Ljudmilla Ševtsova, NSV Liit (7. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
80 m tõkkejooks
Finaal: 19. oktoober Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: Olümpiarekord: 10,7 Shirley Strickland de la Hunty, Austraalia (28. november 1956, Melbourne) Olümpiavõitja 1960: 10,8 Irina Press, NSV Liit (1. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
Finaal: 15. oktoober Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 1.91 Iolanda Balaş, Rumeenia (16. juuli 1961, Sofia) Olümpiarekord: 1.85 Iolanda Balaş, Rumeenia (8. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 1.85 Iolanda Balaş, Rumeenia (8. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 14. oktoober Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 6.70 Tatjana Tšelkanova, NSV Liit (4. juuli 1964, Moskva) Olümpiarekord: 6.37 Vera Krepkina, NSV Liit (31. august 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 6.37 Vera Krepkina, NSV Liit (31. august 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 20. oktoober Osavõtjaid: 17 Maailmarekord: 18.55 Tamara Press, NSV Liit (12. september 1962, Belgrad) Olümpiarekord: 17.32 Tamara Press, NSV Liit (2. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 17.32 Tamara Press, NSV Liit (2. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 19. oktoober Osavõtjaid: 22 Maailmarekord: 59.29 Tamara Press, NSV Liit (18. mai 1963, Moskva) Olümpiarekord: 55.10 Nina Ponomarjova, NSV Liit (5. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 55.10 Nina Ponomarjova, NSV Liit (5. september 1960, Rooma) <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 16. oktoober Osavõtjaid: 16 Maailmarekord: 61.38 Elvīra Ozoliņa, NSV Liit (27. august 1964, Kiiev) Olümpiarekord: 55.98 Elvīra Ozoliņa, NSV Liit (1. september 1960, Rooma) Olümpiavõitja 1960: 55.98 Elvīra Ozoliņa, NSV Liit (1. september 1960, Rooma) Samal päeval peetud kvalifikatsioonis viskas Jelena Goršakova uueks maailmarekordiks 62.40. See oli ka samas uus olümpiarekord. <br style="clear:both;" />
Viievõistlus
Finaal: 16.-17. oktoober Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: ??? Olümpiarekord: esmakordselt kavas <br style="clear:both;" />
Ave Maria
pisi|[[Ülem-Reini meister. Rõõmukuulutamine. Tempera puul, u 1410]] pisi|"Ave Maria" palve algussõnad. [[Miniatuur Angoulême'i krahvi Charlesi tundideraamatust. "Heures de Charles d'Angoulême", 15. sajand]]
Allikad
Uue Testamendi Luuka evangeeliumis külastab Maarjat ingel Gabriel, öeldes: „Rõõmusta, sa armuleidnu! Issand on sinuga!” Seejärel külastab Maarja oma sugulast Eliisabetti, kes on samuti lapseootel ning Eliisabett tervitab teda, öeldes: „Õnnistatud oled sina naiste seas ja õnnistatud on sinu ihu vili!"
Ladina keeles
Ave Maria, gratia plena, Dominus tecum, benedicta tu in mulieribus, et benedictus fructus ventris tui Iesus. Sancta Maria mater Dei, ora pro nobis peccatoribus, nunc, et in hora mortis nostrae. Amen.
Kirikuslaavi keeles
Бо­го­ро́­ди­це Де́­во, ра́­дуй­ся, бла­го­да́т­ная Ма­ри́е, Гос­по́дь с То­бо́ю, Благослове́нна Ты в же­на́х и бла­го­сло­ве́н Плод чре́­ва Тво­его́, я́ко Спа́­са родила́ еси́ душ на́­ших.
Bogoróditse Djévo, ráduisja, blagodátnaja Maríje, Gospód s Tobóju, Blagoslovjénna Tõ v ženáhh i blagoslovjén Plod tšrjéva Tvojegó, jáko Spássa rodilá jesí duš nášihh.
Muusikalised seaded
"Ave Maria" palve ladinakeelsele tekstile on muusikat kirjutanud paljud heliloojad.
Üks tuntumaid on Franz Schuberti "Ave Maria" aastast 1825 (D839, op 52 nr 6), algse pealkirjaga "Ellens dritter Gesang", mis oli üks Walter Scotti poeemi "The Lady of the Lake" saksakeelsele tõlkele loodud seitsmest laulust. See ei põhinenud traditsioonilisel palve tekstil, ehkki algas sõnadega "Ave Maria". Tänapäeval esitatatakse seda tavaliselt ladinakeelse palve tekstiga.
Charles Gounod' "Ave Maria" aastast 1859 lisas Johann Sebastian Bachi esimesele prelüüdile "Hästitempereeritud klaviiri" esimesest osast ladinakeelse palve teksti ja meloodia.
Antonín Dvořáki versioon pärineb aastast 1877.
Giuseppe Verdi "Ave Maria" pärineb tema 1887. aasta ooperist "Othello".
"Ave Maria" palve ladinakeelsele tekstile on kirjutanud muusikat ka Mozart, Liszt, Saint-Saëns, Rossini, Brahms, Stravinski, Hugo Gyldmark ja paljud teised.
Kirikuslaavikeelsele tekstile "Богородице Дево" (Bogoroditse Djevo; 'Jumalasünnitaja neitsi') on loonud muusika näiteks Sergei Rahmaninov, Igor Stravinski, Dmitri Bortnjanski ja Arvo Pärt.
Tarto maa rahwa Näddali-Leht
pisi|Tarto-ma rahwa Näddali-Leht esileht Tarto maa rahva Näddali-Leht (ka: Tarto-ma rahwa Näddali-Leht) oli alates 1. märtsil (vkj) 1806. aastal väljaantud tartumurdeline ajaleht, mis lubas «neist asjust teedmist saata, mes maarahval hä om teeda, ja teije weel ei tia nink mes teije ello-körd woisse ausambas nink parrembas tetta». Ajalehte andsid välja Põlva pastor Gustav Adolph Oldekop, Kanepi pastor Johann Philipp von Roth ning Võru koolide inspektor Carl August von Roth (kooliringkonna inspektor) ning neid aitas ka Johanni poeg, hilisem Tartu Ülikooli eesti ja soome keele lektor Georg Philipp August von Roth.
Ajalehte trükiti Tartu Ülikooli trükkali Johann Michael Grenziuse poolt ning ajalehte tsenseeris vastavalt kehtivale korrale ülikooli esimene eesti keele lektor pastor Friedrich David Lenz.
Erinevalt varaseimast eestikeelsest ajakirjast «Lühhike öppetus» polnud nädalalehe peasiht mitte üksnes praktilisi näpunäiteid jagada, vaid kajastada ka suure maailma uudiseid. Nagu tol ajal tavaks, täideti uudiste osa teistest ajalehtedest võetud materjaliga, kusjuures Tartu lehe peamiseks uudiste allikaks sai kõige käepärasem – «Dörptsche Zeitung». Nii lugesidki saks ja mats samasisulist ajalehte, üks saksa, teine eesti keeles, kusjuures ka ajalehtede väljanägemises oli palju sarnast.
Lehest võis lugeda näiteks äsja troonile asunud keiser Aleksander I kohta, seal oli poliitilisi anekdoote, teateid Võnnu vanglast põgenenud kirikuröövija kohta, hobusevarastest, kaitserõugete panekust, üllameelsetest tegudest, maavärisemisest Itaalias, hulludest koertest ja nende hammustuse ravimise viisist jpm.
Sikassaare
Sikassaare on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Tarto maa rahwa Näddali-Leht
Baltisaksa aadliringkonnast tsaarivalitsusele saadetud kaebuses osutati sellele, et leht kisub alla talupoegade kuulekust härrade suhtes, kirjutades asjadest, mis talurahvasse ei puutu. Samuti kardeti rahutusi seoses käimasoleva nekrutivärbamise ning maakaitseväe moodustamisega.
Keisri otsusega keelati juba sama 1806. aasta lõpus eestikeelse ajalehe edasine trükkimine ning kõik eksemplarid hävitati. Hävitustöö oli nii põhjalik, et pikka aega ei leitud Eestist ühtki numbrit «Tarto maa rahwa Näddali-Lehte». Alles 1995. aastal leidis ajaloolane Tõnu Tannberg Peterburi ajalooarhiivist kümme nädalalehe originaalnumbrit (1, 2, 4, 5, 14, 23, 24, 25, 32, 33) ja ainult seetõttu teame täna, kuidas see leht välja näeb. Varem olid teada vaid koopiad tsensuurikomitee tsensori Friedrich David Lenzi aruannetest, mille leidis Sergei Issakov 1960. aastatel Peterburi arhiivist.
Žanriteemaliste lahkarvamuste tõttu varasema eestikeelse perioodilise väljaande "Lühhike öppetus" klassifitseerimisel on Tarto maa rahva Näddali-Lehte nimetatud ka esimeseks eestikeelseks ajaleheks.
Akvitaania madalik
pisi|300px|Garonne'i jõe asukoht (paksu sinise joonega) Akvitaania madalik ehk Garonne'i madalik on madalik Prantsusmaa edelaosas Garonne'i jõe kesk- ja alamjooksul Püreneede, Keskmassiivi ja Biskaia lahe vahel.
Nerva
Nerva (Imperator Caesar Marcus Cocceii Nerva Germanicus Augustus; sünninimi Marcus Cocceius Nerva; 8. november 30 – 27. jaanuar 98) oli Vana-Rooma keiser 18. septembrist 96 kuni surmani (1 aasta, 4 kuud ja 9 päeva). Ta oli esimene "Viiest heast keisrist"
Akvitaania madalik
Madalik paikneb tektoonilises mäestikuesises nõos, mis on täidetud kainosoikumi setetega. Kõrgus kasvab Biskaia lahest ida poole ja põhjast lõuna poole kuni 200–300 m.
Nerva
thumb|Nerva büst. [[Kaltsedon, kõrgus umbes 9,5 cm. 1. sajandi lõpp pKr. Erakogu.]]
Nerva oli pärit silmapaistvast senaatori perekonnast ning oli abielu kaudu seotud Juliuste-Claudiuste dünastiaga. Ta oli enne keisriks saamist kahel korral konsul, 71. ja 90. aastal.
Nerva oli salaja tegutsenud keisriks saamise nimel ning kui Domitianus mõrvati, haaras ta trooni. Paljud pensionile läinud riigimehed naasid tööle, et aidata Nerval impeeriumi valitseda. Nerva valitsemis üks juhtmõte oli propageerida, ja eda tegi ta oskuslikult, loobumist Domitianuse terroriseerivatest vahenditest, millega viimane kehtestas oma türannia.
Tema valitsemisajal töötati välja ja viidi Itaalias läbi agraarreform ja viimane lex populi (rahvaseadus) Rooma ajaloos. Nerva valitsusele on ka omistatud alimenta loomist, mis on süsteem või fond Itaalia vaesete laste aitamiseks, kuid on võimalik, et selle töötas väja hoopis Nerva järglane Traianus.
Akvitaania madalik
Kasvavad laialehised metsad, männimetsad ja põõsastikud.
Nerva
Võimu ja järglase kindlustamiseks lapsendas ja võttis oma kolleegiks Marcus Ulpius Traianuse, kes oli varem ühe Germaania provintsi kuberner. Nerva lõi sellega adoptiivkeisrite dünastia. Traianusest sai keiser pärast Nerva surma. Nerva suri loomulikku surma.
Akvitaania madalik
Kasvatatakse tubakat, teraviljakultuure, puuvilju, viinamarju.
890. aastad
890. aastad
890. aastad on aastad 890 – 899 pKr.
Kümnendid: 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad - 890. aastad - 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad
Aastad: 890 891 892 893 894 895 896 897 898 899
Mõõde
Matemaatikas on ruumi mõõde ehk dimensioon lihtsamal juhul koordinaatide arv, mis on vajalik punkti asukoha määramiseks selles ruumis. Keerukamatel juhtudel on kasutusel keerukamad mõõtme definitsioonid.
Mudillased
Enamik sugukonda kuuluvaid liike on väikesed: tüüpiliselt alla 10 cm pikad.
Mõõde
Mõõtme mõistet kasutatakse ka füüsikas, kus viimane sarnaneb väga vastavate matemaatiliste konstruktsioonidega.
Mudillased
Vaatamata sellele, et enamikul mudillastest pole töönduslikku tähtsust, on nad oluline toiduressurss sellistele kalamajanduslikult tähtsatele liikidele nagu tursk, pikša jmt. Mitmeid mudillasi kasutatakse ka akvaariumikaladena, näiteks perekonnast Brachygobius.
Mõõde
Matemaatika
Allpool on toodud loetelu erinevatest dimensiooni mõistetest matemaatikas:
Mudillased
Süstemaatika
Mudillaste sugukond jagatakse neljaks alamsugukonnaks ja umbes 200 perekonnaks.
Henrik Karlsson Horn
Henrik Karlsson Horn (1578 – 20. mai 1618 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane ja diplomaat ning Võnnu mõisaomanik Ridala kihelkonnas Läänemaal.
Henrik Karlsson Horn sündis Rootsi riigitegelase ja väejuhi Karl Henriksson Horni ja Agnes von Delwigi pojana. Ta oli Gustaf Horni, Klas Horni ja Evert Horni vend. 1602. aastal sai temast hertsog Karli kammerjunkur. 1605 määrati ta kuninga poegade Gustav Adolfi ja Karl Filipi kasvatajaks. 1607. aastal oli ta Rootsi saadik Hollandisse ja 1610. aastal Taani. 1611. aastal valiti ta riiginõunikuks ja riigimarssaliks.
1613. aastal osales Horn Knäredi rahuläbirääkimistel ja aastatel 1616–1617 juhtis ta Stolbovo rahuläbirääkimisi.
1618. aastal sai ta Norrlandi lagman 'iks (ülemkohtunikuks), kuid suri juba sama aasta maikuus.
Mudillased
Süstemaatika
Eestis on mudillastest esindatud järgmised liigid:
Mõõde
Füüsika
Allpool on toodud loetelu erinevatest dimensiooni mõistetest füüsikas:
Vaata ka
Dimensie
Haldusõigus
Haldusõigus (inglise keeles administrative law) on õigusnormide kogum, mis kehtib haldustegevuses, -menetluses ja -korralduses. Haldusõigus loob õigusi ja kohustusi kodanikule, aga ainult avaliku võimu ja kodaniku vahelistes suhetes.
Haldusõigus jaguneb 1) erahaldusõiguseks – justiitshaldusõigus, sotsiaal- ja tervishoiu haldusõigus, riigikaitse haldusõigus, KOV haldusõigus ehk munitsipaalhaldusõigus; 2) üldhaldusõiguseks; 3) finantshaldusõiguseks; 4) haldusprotsessiks.
Haldusõiguse ja haldusmenetluse üldpõhimõtted
Haldusõiguse põhimõtted on olemas põhiseaduses või on sellest tuletatavad.
Hea halduse tava
Ühelt poolt on hea halduse tava katusmõiste, mis koondab enda alla teised haldusõiguse ja ‑menetluse põhimõtted. Lisaks väljendab hea halduse tava halduse inimlikkust (abivalmidust, lahkust, korrektsust). Üldjuhul on hea haldus tõhus haldus, sest see võimaldab võtta vastu sisuliselt õige otsus. Selleks on olemas menetlusosaliste õigused (nt ärakuulamise õigus, menetlusse kaasamise õigus), mis võimaldavad saada vajalikke andmeid materiaalselt ehk sisuliselt õige otsuse vastu võtmiseks.
Seaduslikkuse põhimõte
Haldusmenetluse seadusega sätestatakse, et eraisiku põhiõigusi ja -vabadusi saab piirata üksnes seaduse alusel. Selle printsiibi alla käivad ka seadusliku aluse ja olulisuse põhimõte, mis vastavad küsimustele, kas haldustegevuses tehtavad otsused võivad piirata inimeste põhiõigusi ning kes peab määratlema piiramise olulised tingimused.
Seaduslikkuse põhimõte tuleneb põhiseadusest (§ 3 lg 1).
Proportsionaalsuse põhimõte
Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt peab inimeste õiguste ja vabaduste piiramisel lähtuma põhiseadusest ja selle põhimõtetest ning piirangud peavad olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud. Seetõttu peavad haldusaktid ja -toimingud olema eesmärgi saavutamiseks sobivad, vajalikud ja mõõdukad.
Proportsionaalsuse põhimõte on sätestatud põhiseaduse paragrahvis 11.
Võrdväärse kohtlemise põhimõte
Võrdse kohtlemise põhimõte keelab kohelda inimesi ebavõrdselt, kui puudub mõjuv põhjus.
Võrdse kohtlemise põhimõte tuleneb põhiseadusest (§ 12 lg 1).
Õiguskindlus
Õiguskindlus jaguneb kaheks: õigusselguseks ja õiguspäraseks ootuseks.
Vormivabadus, eesmärgipärasus ja mõistliku aja põhimõte
Haldusorganil on õigus valida menetlustoimingu vorm ja määrata muud olulised üksikasjad. Samuti peab menetlustoimingu läbiviimine olema eesmärgipärane ja tõhus. Haldusorganil tuleb valida lihtsaim ja kiireim viis toimingu tegemiseks, et asjaosalistele ei tekiks üleliigseid kulutusi ega ebamugavusi.
Uurimispõhimõte
Haldusorganil on kohustus uurida välja kõik olulised asjaolud, mis võivad menetluse kulgu mõjutada. Vajaduse korral peab haldusorgan omal algatusel leidma ja koguma tõendeid, et lõpuks õige lahenduseni jõuda.
Kaasamise ja ärakuulamise põhimõte
Menetlusosalisel on õigus esitada oma arvamus ja vajaduse korral ka vastuväited enne, kui haldusorgan annab välja menetlust puudutava haldusakti. Haldusorganil tuleb menetlusosalisele anda võimalus arvamuse ja vastuväidete avaldamiseks ka siis, kui tema suhtes antakse välja koormav haldusakt või tehakse muu toiming, mis võib kahjustada tema õigusi.
= Viited =
Numerianus
pisi|Numerianus Numerianus (Imperator Caesar Divi Cari Marcus Aurelius Numerius Numerianus Augustus; sünninimi Marcus Aurelius Numerius Numerianus; 254 – november 284) oli Vana-Rooma keiser august 283 kuni 284.
Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus maximus (283), Britannicus maximus (284).
Elu
Numerianus oli keiser Caruse poeg, kes võttis Pärsia Sassaniididega peetud sõja ajal 283. aastal pärast isa surma võimu üle, kuid suri järgmisel aastal. Enne surma põdes ta silmahaigust, kuid tema tappis tõenäoliselt ise keisriks saada soovinud pretoriaanide prefekt Aper, kes suutis esialgu kuritegu varjata, kuid haisema hakanud laip tõi selle päevavalgele. Armee ohvitserid keeldusid teda toetamast ning valisid keisriks hoopis ratsanikuseisusesse kuulunud Diocletianuse (Caius Valerius Diocles), kes võis esialgu osaleda koos Aperiga vandenõus, kuid tappis ta kohe pärast ametisse astumist 20. novembril 284. aastal.
Saab 21
Saab 21 oli Saabi toodetud Rootsi hävitaja/ründelennuk, mille esmalend toimus 30. juulil 1943. Tegemist oli kahe poomiga sabakonstruktsiooni ja tõukava propelleriga lennukiga (propeller asus kere keskosa taga). Seda peeti väga efektiivseks relvaplatvormiks. Lennuki konstrueeris Frid Wänström.
Arendamine
Rootsi soovis hoida oma neutraalsust Teise maailmasõja ajal ja lootis seda tagada tugeva relvastuse abil, kuid puudusid võimalused relvi välismaalt tarnida. Projekt Saab 21 loomiseks sai alguse 1939. aastal ja esialgu uuriti võimalust kasutada Bristol Taurus mootorit. Kuni 1941. aastani edenes projekt aeglaselt. Kuid kuna vajadus õhuruumi kaitse järgi oli suur ja sõja tõttu oli võimatu isegi kavandeid sisse tarnida, siis otsustas Rootsi alustada ümberrelvastumise programmiga, mis põhines kodumiastel tarnijatel. Madalatiivaline Saab 21 monoplaan ehitati lõpuks kasutades litsentsi alusel toodetud Daimler-Benz DB 605B mootorit. Selle ehitamisel kasutati mitmeid innovaatilisi lahendusi, nagu kolmerattaline maandumistelikute paigutus, ette suunatud raskerelvastus, katapultiste ja kahe talaga tõukava propelleri paigutus, mis hiljem võimaldas kolbmootori reaktiivmootoriga asendada.
Tõukava propelleriga lennuki eeliseks on parem nähtavus ette ja võimalus relvastuse kontsentreerimiseks ninna. Puuduseks on raskused lennukist evakueerumisega hädaolukorras, sest piloot võib propellerisse sattuda. Saab kaalus katapultistme ja propelleri või lausa terve mootori minema paiskamise (plahvatavate poltide süsteemi abil) vahel häda korral. Lõpuks otsustati algelise katapultistme kasuks. Istme töötas välja Bofors ja seda katsetati 1943. aastal.
Pärast sõda, 1947. aastal ehitati lennuki kere 50% ulatuses ümber, et sellele sobitada de Havilland Goblin reaktiivmootor ja lennukile anti uus nimetus Saab 21R (Saab J 21R).
Kasutamine
Esimesed kolm J 21 prototüüpi lendasid 30. juulil 1943 ja piloodiks oli Saabi katselendur Claes Smith. Õhku tõusmise ajal lendas prototüüp vale klappide seadistuse tõttu vastu raja lõpus asunud aeda ja vigastas ühte telikut. Järgnenud testlend lõppes eduka maandumisega terveks jäänud telikutel.
Kokku toodeti peatehases Trollhättanis 54 J 21A-1 hävitajat, mis anti üle detsembris 1945. aastal. Neile järgnes 124 J 21A-2-e, mille relvastust oli muudetud ja 120 A 21A-3 ründelennukit. Lennukeid kasutati peamiselt pommitajatena ja konstruktsioonist tulenevate piirangute tõttu tehti ettepanek ninas paikneva mootoriga J 23 loomiseks. Kahe konstruktsiooni võrdlemisel otsustati siiski J 21 seeriaga jätkata, kuid lennuki raam reaktiivmootori jaoks ümber ehitada. Kuigi liinil olevad J 21A seeria lennukid otsustati ümber ehitada, jätkus ka kolbmootoriga lennukite ehitus viie seeriana ja need anti aastatel 1948–1949 üle. J 21A võeti teenistusest maha 1954. aastal.
Lennukeid kasutati ainult Rootsi Õhujõududes.
Säilinud masinad
Säilinud on kolm lennukit: A 21A-3, seerianumber 21364 – püsieksponaadina Rootsi Õhujõudude muuseumis.
Nodularia spumigena
Toksilisus
Nodularia spumigena oli üks esimesi sinivetikaliike, mille toksilistest mõjudest loomadele teadusmaailmas 1878. aastal kirjutati. Ligi sajand pärast toksiliste omaduste kirjeldamist suudeti eraldada ka sinivetikas toksilisust põhjustav tsükliline peptiidsidemetega molekul nodulariin. Aastatel 1985–1987 tehtud uuringus koguti Läänemere 25 sinivetikaõitsengust proovid. Neist 18 proovi sisaldasid nodulariini ning olid otseselt seotud Nodularia spumigena 'ga, mis domineeris igas toksiine sisaldavas õitsengukoldes. Sama uuring näitas ka, et mitte kõik Nodularia spumigena poolt domineeritavad õitsengud ei olnud toksilised, viitades, et tsüanobakterite kooslused eritavad toksiine vaid kindlates keskkonnatingimustes.
Tõugjas
Tõugjas ehk harilik tõugjas (Leuciscus aspius) on karpkalaliste seltsi kuuluv röövkala.
Levila ja eluviis
Tõugjas elutseb suuremates mageveelistes vooluveekogudes ja järvedes Kesk-Euroopast alates Reini jõest ida poole kuni Volga jõe vesikonnani. Lõunast ulatub levik Doonau suudmealani ja põhjas kuni Lõuna-Soomeni.
Koeb aprillist juunini.
Tõugjas on Eesti suurim omamaine karpkalaline ja ainuke röövtoiduline nende hulgas. Eestis elutseb tõugjas peamiselt Peipsi järves ja Võrtsjärves ning nendega ühenduses olevates suuremates jõgedes nagu Emajõgi ja Narva jõgi. Eestis elab tõugjas kuni 10-aastaseks ja kasvab 7–8-, vahel ka 10-kiloseks.
Tõugja püük on Eestis aastaringselt keelatud ja ta on kantud Eesti punasesse raamatusse.
880. aastad
880. aastad
880. aastad on aastad 880 – 889 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand'''
Kümnendid: 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad - 880. aastad - 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad
Aastad: 880 881 882 883 884 885 886 887 888 889
Als (täpsustus)
Als on Taani saar
"ALS" võib olla
Meripühvel
Meripühvel (Taurulus bubalis, ka Cottus bubalis) on võldaslaste sugukonda kuuluv kala, meripühvli perekonna (Taurulus) ainus liik.
Meripühvlit leidub ka Eesti rannikuvetes, eriti Soome lahe lääneosas.
Iseloomustus
Meripühvel meenutab mõneti nolgust, kellest ta on küll tublisti väiksem. Kala kuklaosas turritavad välja ogapaarid. Silma ümbritseb lihaseline volt. Küljejoonest ulatuvad välja väikesed ogad. Kala värvus varieerub pruunikatest toonidest punasteni. Kala pikkus on umbes 17,5 cm.
Protsessile suunatud psühholoogia
Protsessile suunatud psühholoogia ehk protsessitöö on 1970. aastate lõpus Arnold Mindelli loodud psühhoterapeutiliste, isiksusarenguliste ja grupitöö praktikate ja teooriate kogum.
Füüsikuharidusega Mindell läks Zürichisse algul füüsika kraadiõppesse, kuid lõpetas selle asemel Jungi Instituudi jungiaanliku analüütilise psühholoogina. Teda hakkasid huvitama kehaliste sümptomite seosed unenägudega. Jungiaanlikust taustast arendas Mindell, sageli koos abikaasa Amy Mindelliga, lisades mõjutusi taoismist, šamanismist ja alkeemiast, samuti metafooridena kvantfüüsikast.
Protsessitöö keskseteks mõisteteks on primaarprotsessi ja sekundaarprotsessi ideed. Primaarprotsessideks on kõik kogemused, mida klient peab enda omadeks. Sekundaarprotsessid seevastu on aistingud, sündmused, ideed, mida klient peab endavälisteks, võõrasteks.
Protsessitöö üheks omapäraks teiste arvukate eklektiliste psühholoogiliste lähenemiste kõrval on võimalused suurtes gruppides konfliktide lahendamiseks, mida nimetatakse maailmatöö. Maailmatöö põhineb süvademokraatia põhimõttel. Mindelli järgi vastandub süvademokraatia tavapärasele esindusdemokraatiale, milles kuuldavale jääb üksnes enamuse hääl. Süvademokraatias seevastu püütakse teadvustada kõiki hääli, teadvuse seisundeid ja tegelikkuse kaarte, eeldades et need on tervikprotsessi mõistmiseks vajalikud.
Trotsk
Trotsk on mitme linna endine nimi:
Ott Kool
Haridus
Ta õppis aastatel 1938–1941 Malla algkoolis, 1941–1945 Kunda 6-klassilises koolis ja 1945–1947 Karepa algkoolis. 1948. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve Tööstuskooli elektriku erialal ja 1949. aastal lõpetas Kohtla-Järve Õhtukeskkooli.
Looming
Kool kirjutas ka filmistsenaariume: "Puud ja inimesed", "Hommikumeeleolu", "Leib" jt. Eriti kuulsaks sai ta taasiseseisvumise ajal fosforiidi kaevandamise vastases kampaanias osalemisega ja selle avalikustamisega.
Isiklikku
Ott Koolil oli mitu õde-venda: Elsa, Alfred, Hilda, Alfild, Linda, Helmi (hilisem Helmi Mets, kelle loodud on "Rutja jenka" laulusõnad). Samuti oli tal neli last.
Marco Borriello
thumb|Marco Borriello (2008) Marco Borriello (sündinud 18. juunil 1982 Napolis) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja.
Klubikarjäär
Borriello mängis AC Milani noorteklubides, kuid ei saanud kuigi palju mänguaega.
2000 hakkas ta mängima Itaalia tugevuselt 4. liigas Serie C2 Triestina eest. 9 mängus lõi ta 1 värava. Seejärel edutati ta Trevisosse, mis mängis 2000. ja 2001. aastal Serie B-s ja langes 2002. aastaks Serie C1-sse. Borriello lõi 27 mängus 10 väravat.
2002 sai Borriello lepingu AC Milaniga ja leping kehtis kuni 2007, kuid selle aja jooksul mängis ta Milanis kõigest 16 mängu ja lõi 1 värava. Põhiliselt oli ta välja laenatud teistesse Serie A klubidesse. Nii lõi ta Empoli kasuks 12 mänguga 1 värava, Reggina kasuks 30 mänguga 2 väravat, Genua Sampdoria kasuks 11 mänguga 2 väravat ja Serie B-s mänginud Treviso kasuks 20 mänguga 5 väravat. Siiski loetakse teda AC Milaniga UEFA Superkarika võitjaks 2003, Serie A võitjaks 2004 ja UEFA Meistrite Liiga võitjaks 2007.
21. juunil 2007 sõlmis ta lepingu Genoa CFC-ga. Borriello lõi sellel hooajal 19 väravat 35 mängus ja oli Serie A paremuselt kolmas väravakütt Alessandro Del Piero ja David Trézéguet' järel. CFC saavutas 10. koha.
Rahvuskoondisekarjäär
2001–2003 mängis Borriello Itaalia U-21 jalgpallikoondises 12 mängu ja lõi neis 6 väravat.
Esimese mängu Itaalia jalgpallikoondise eest tegi Borriello 6. veebruaril 2008 Portugali jalgpallikoondise vastu. Itaalia võitis selle 3:1. Borriellu kutsuti Itaalia koondisse 2008. aasta EM-iks, kuid mängida ta ei saanud.
Hawaii saar
Hawaii (varasem eestikeelne nimi Havai; ingl ja havai Hawaiʻi, inglise kõnekeeles Big Island) on kagupoolseim ja suurim saar Hawaii saarestikus. Saar kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Saare pindala on 10 400 km2, mis moodustab 63% Hawaii osariigi territooriumist. Saare enda pikkus põhjast lõunasse on peaaegu 153 km ning laius läänest itta 128 km. Hawaii rannajoon on 428 kilomeetrit pikk.
Saare idapoolseim punkt on Kumukahi neem. Saare lõunapoolseim punkt Ka Lae on ühtlasi USA lõunapoolseim ning seda kutsutakse seetõttu ka South Pointiks. Põhjas tipneb saar Upolu neemega ja läänes Keahole'i neemega.
Vulkaanid
Hawaii saar on teistest Hawaii saarestiku saartest noorem. Mägine saar on kujunenud viie kilpvulkaani liitumisel. Neist kirdepoolseim ja vanim Kohala on kustunud. Mauna Kea, Hualālai ja Mauna Loa on uinunud vulkaanid. Viiest vulkaanist noorim Kīlauea on tegevvulkaan.
Enamik saarest koosneb kahe saare keskossa jääva vulkaanihiiglase, Mauna Kea ja Mauna Loa laavaväljadest. Mauna Loa laavavool ähvardas veel 1984. aastal saare idarannikult pühkida rohelusse uppuva väikelinna Hilo.
Pinnamood ja jõed
Suurest kõrgusest hoolimata on saare pinnamood vähe liigestatud ja valdavad on lauged nõlvad. Põhjuseks on see, et vedel basaltlaava voolas mööda laugeid nõlvu alla ja moodustas tardudes laugete nõlvadega kilpvulkaani. Ka on tardunud basalt praguline, mistõttu vihmavesi ei moodusta suurtel aladel jõgesid ega uurista orge, vaid voolab kaljupragudesse. Erandiks on Kohala vulkaani idanõlv, mis on liigestatud orgudega ja ranniku lähedal pankadega. Saare tuntuim kosk on Akaka kosk.
Kona rannik vajub ühe sentimeetri võrra kümne aasta jooksul. Siiani aktiivse vulkaanilise tegevusega Kīlauea vulkaanist voolab pidevalt laavat välja ning sellest tekib maismaad juurde. Hawaii on ainus USA osariik, kus tekib territooriumi juurde.
Taimkate
Hawaiil asub USA ainus ja viimane troopilise madalmaa vihmamets Wao Kele 'O Puna.
Majandus
Hawaii on ainus USA osariik, kus kasvatatakse kohvi. Maailmakuulsat Kona kohviuba kasvatatakse Hualālai edelanõlval.
Hermann Oberth
Hermann Julius Oberth (25. juuli 1894 – 29. detsember 1989) oli Saksa raketitehnika ja kosmonautika pioneer.
Ta töötas Austria, Saksamaa ja USA teaduskeskustes. Teise maailmasõja ajal võttis osa Saksamaa raketitehnika loomisest. thumb|vasakul|Hermann Oberth
Frastanz
Geograafia
Frastanz asub Austria läänepiiril, 510 m üle merepinna. 61,2% alast on mets. Gampelüni küla asub eksklaavina Nenzingi vallas.
Ajalugu
Iidsetel aegadel läbis Frastanzi Rooma tee. 1499. aastal toimus seal Frastanzi lahing.
Eesti Ajalooliste Laevade Selts
Eesti Ajalooliste Laevade Selts (lühend EALS) on mittetulundusühing, mille tegevuse peamine eesmärk on kaitsta ajalooliste laevade säilimist ja käigushoidmist. .
Eesmärk
EALS-i tegevuse peamine eesmärk on kaitsta ajalooliste laevade säilimist kui rahvusliku merekultuuri pärandi aardeid. Samuti on hoida, edendada ja propageerida meresõitu ja merekultuuri, taastada üldsuse huvi mere vastu. Seltsi eesmärk on tõsta noorte huvi meremehe kutse vastu ja tekitada huvi meresõiduajaloo ja laevaehituse vastu.
Ajalugu
Selts asutati 2004. aasta veebruaris vajadusest luua seaduslik võimalus ajalooliste laevade kasutamiseks Eesti lipu all. Need laevad ei vasta tänapäevastele meresõiduohutusnõuetele, kuid kulude katmiseks on vaja võimalust nende laevadega raha teenida, näiteks reisijaveoga.
Muude tegevuste hulgas on selts osalenud alates 2007. aastast merepäevade korraldamises Tallinnas, 2008. aastal liitusid korraldajatega linnavalitsus ja Tallinna Sadam.
Tahula
Tahula on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas, 8 km kaugusel Kuressaarest. Küla läbib Kuivastu–Kuressaare maantee.
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas.
2014. aastani kuulus küla Kaarma valda. Seoses Lääne-Saare valla moodustamisega liideti Tahulaga Mõisaküla.
Küla järgi on nime saanud siluri Kuressaare lademe Tahula kihid.
Kadrina
Kadrina on alevik Lääne-Viru maakonnas, Kadrina valla keskus. Alevik paikneb maakonna lääneosas, 15 km kaugusel Rakvere ja Tapa linnadest ning 85 km kaugusel Tallinnast.
Kadrina alevik on saanud nime püha Aleksandria Katariina ja 15. sajandist pärineva temanimelise Kadrina kiriku järgi, kus tegutseb Kadrina Katariina kogudus. Kadrina kiriku ümber on Kadrina kirikuaed.
Alevikku läbib Loobu jõgi, millele on moodustatud Kadrina paisjärv. Aleviku põhjapiiril kulgeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee ja selle lõunaosa läbib Tallinna–Narva raudtee.
Kadrina raudteejaam avati 1870. aastal, kui Eesti esimese raudteena valmis Balti Raudtee Seltsile kuulunud Balti raudtee, mis ametlikult avati 5. novembril (vkj 24. oktoober) 1870 Narvas.
1902. aastast tegutseb asulas kool (1957. aastast Kadrina Keskkool), 1912. aastal alustas tööd Kadrina valla raamatukogu eelkäija ja 1930. aastal valmis Kadrina rahvamaja hoone. Alevikus töötab 2020. aasta seisuga Kadrina Tervisekeskus. Kadrinas tegutsevad ka spordikeskus, lasteaed Sipsik ja kunstidekool.
Kadrinas asutati 21. märtsil 1989 esimene Eesti kodanike komitee.
Nimi
Alevik on saanud nime kiriku järgi, mille ümber asula kasvama hakkas. Praegune kivikirik ehitati 15. sajandil. 1596. aastal on kirikukroonikas esmamainitud pühak Catharina (St Catharinae, Aleksandria Katariina) nime. Temanimelise kiriku ümber moodustunud Katariina koguduse nimest kujunes ajapikku asula nimi – Kadrina.
Transport
pisi|Kadrina ajalooline jaamahoone pisi|Jaamahoone 1930ndatel Kadrinast kulgeb läbi 1870. aastal avatud (Paldiski–)Tallinna–Narva raudtee, samal aastal rajati sinna ka raudteejaam. Kadrina esimene jaamaülem oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi poeg Alexis Kreutzwald. Esimene puidust jaamahoone valmis Palmse mõisahärra, Balti Raudtee Seltsi esimehe Alexander von der Pahleni tellitud eriprojekti järgi aastal 1870. Hoone oli kahekorruseline, teisel korrusel olid Pahlenite eraruumid. 1890. aastatel ehitati hoone seoses raudtee riigistamisega oluliselt ringi ja see on säilinud tänapäevani. Eesti üheks kauneimaks peetud vaksalihoone suleti 1990. aastail. Aastatel 2016–2017 oli kavas viia Kadrina raudteejaama hoone koos kõrvalhoonetega Eesti Vabaõhumuuseumi ja täielikult renoveerida, kuid teoks see idee ei saanud. Kadrina jaamas on uus perroon pikkusega 100 m, seal peatuvad Elroni idasuunalised reisirongid liinidel Tallinn–Rakvere ja Tallinn–Narva. 2020. aasta seisuga peatus Kadrinas päevas kaheksa reisirongi.
Mööda aleviku põhjapiiri kulgeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee. Maantee ületab raudteed Kadrina viaduktil.
Kadrina alevikus on 40 tänavat. Nende kogupikkus on 15,2 km.
Loodus
pisi|Kadrina paisjärv Alevikku läbib Loobu jõgi. Kadrina loodenurgas paikneb Kadrina paisjärv, mida hakati rajama 1990. aastate alguses Eesti Maaparandusprojektis koostatud Loobu jõe reguleerimise projekti alusel. Riigikorra vahetumise tõttu jäi ehitus pooleli, seetõttu jäi paisjärv ka planeeritud mahus välja kaevamata.
Rahvastik
Kadrina alevikus elas 1. jaanuari 2021 seisuga 2148 inimest ehk ligi pooled valla elanikest (samal ajal elas vallas kokku 4832 inimest).
1970. aastal elas alevikus 1470 elanikku.
Ajalugu
Praeguse Kadrina ümbruskond asustati arvatavasti 5.–8. sajandil ja ta kuulus Repeli muinaskihelkonda. Viljakandev muld soodustas jõukuse teket. Muistne Kadrina kihelkond hõlmas nüüdse Kadrina valla ja osi endisest Vihula vallast. Muinaslinnused asusid Mäeotsa linnamäel (Võduveres) ja Neeruti Sadulamäel. Saksa ristirüütlid jõudsid sinna 1219. aastal. 1220 kinnitasid piirkonnas kanda taanlased. Muinaskihelkondade põhjal hakati looma kirikukihelkondi – maa-alasid, mis moodustasid kiriku ümber vaimuliku tegevuse piirkonnad. Kihelkonna esialgne nimi Torvestvere lühenes hiljem Tristferiks, Gustav Johannes Beermanni andmetel Kadrina kiriku juures Kruusimäe veerul asunud Tristwere küla järgi.
Kihelkonnas oli tol ajal 35 küla, kokku 3000–4000 elanikuga. Kristlik kogudus arvatakse olevat loodud olevat aastal 1231. Esimene pühakoda rajati pühasse hiide, kuhu eestlasedki oma sõdalasi matsid. Praegune kivikirik ehitati 15. sajandil samasse paika. 1596. aastal on kirikukroonikas esmamainitud püha Katariina (St Catharinae) nime. Sellest koguduse kaitsepühaku nimest kujunes ajapikku tänane nimi – Kadrina.
pisi|Kadrina palvemaja Tänapäevaste nimedega Pargi ja Viru tänava ristmikust loode poole jäävate suurte puude alla kerkis 1851–1853 vennastekoguduste palvemaja, millest kujunes sotsiaalse ja kultuurilise elu keskus. Koguduse tegevus keelustati 1948 ja 1949 võeti see riigi omandusse. Seejärel asus seal tarbijate kooperatiivi ladu. Hoone otsas asunud korteris jõudis elada ka mõni perekond, kui hoone käi peagi tühjaks ning lammutati 1956.
Olulise tõuke Kadrina kujunemisele andis aasta 1870, mil remonditi Kadrina kirikumõis ja valmis Balti raudtee (Tosno–Paldiski raudtee) koos Kadrina raudteejaamaga – see oli oluliseks mõjuriks sealse majanduselu kujunemisel. Kiriku ja raudteejaama vahele tekkis 19. sajandi lõpuks alevik – esmalt kujunenud nn kirikuküla ja seejärel tekkinud nn jaamaküla kasvasid kokku.
1896. aastal avati Kadrina palvemajas apteek ning 10. novembril 1989 seati samasse sisse viie voodikohaga haigla. Lisaks alustas hoones 1987. aastal tegevust raamatukogu, kus oli juba sama aasta lõpuks 143 eestikeelset teost. Ühtlasi loodi 1889. aastal vaestekassa, mille kaudu aidata raskustesse sattunud inimesi. Sajandi lõpuks suleti ka kolm kohalikku kõrtsi (Kruusimäe, Päri ja Trahteri kõrts). Trahteri kõrtsihoones tegutses seejärel laatsaret ja alates 1905. aastast apteek.
Esimesed elektriliinid ehitati Kadrinasse juba aastatel 1919–1920. Martin Tiitso rajas Kadrina alevi jaoks Undla veskisse peamiselt vee jõul töötava jõujaama.
1926. aastal rajati unikaalne maakividest mälestussammas esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenutele.
pisi|vasakul|Kadrina esimese seltsimaja ehitus 1930. aastal sai valmis Hariduse Seltsi Maja (rahvamaja). See oli juba teine Hariduse Seltsi maja. Esimene ehitati 1912. aastal peaaegu samasse kohta Kruusimäe kõrtsi lõunaküljele ja lammutati vahetult enne uue maja ehituse algust. 1939. aastal võeti kasutusse uus Kadrina koolimaja.
Senine madalpingevõrk ehitati 1940. aastal täielikult ümber ning Kadrinasse rajati oma alajaam. Kui varem sai voolu ainult päeval, siis nüüd oli Kadrina sadakonnal voolutarbijal võimalik üle minna ööpäevaringsele tarbimisele. Samal perioodil valmis ka Kunda-Rakvere-Tapa kõrgepingeliin. 1941. aastal viisid aga taganevad vene väed ära Kunda jõujaama mootorid ja turbiini. Vooluandmise taastas alevis Martin Tiitso, kes paigaldas 50 kW generaatori. 1942 jõudis Kundasse uus turbiin, mis taastas varasema olukorra, ning sõjaaegne puudus petrooleumist aitas kaasa sellele, et samal aastal jõudis elekter juba igasse Kadrina majja.
pisi|Kadrina külanõukogu hoone pärast valmimist 1970ndatel. Tänapäeval tegutseb seal raamatukogu 1945. aasta algul alustas tegevust Kadrina haigla. Asutus kolis 1950. aastal ümber Undla mõisasse, mis oli juba 1922 moodustatud Kadrina maa-arstijaoskonna kasutusse antud.
Koolimajale tehti juurdeehitust 1963., 1984. ja 1987. aastal. Kooli staadion valmis 1972. aastal.
Kadrina laululava avati 1979. aastal.
Kadrina kunstidekool alustas tegevust 1989. aastal.
1994. aastal asutati Kadrina Tervisekeskus. 1998. aastast tegutses tervisekeskus Rakvere tee 1 korterelamus ning 2020. aastal valmis uus hoone Viru tänaval.
Haridus
pisi|Kadrina Lasteaed Sipsik
Lasteaed Sipsik
Esimene lastesõim avati Kadrinas 1945. aastal. Sealt koliti edasi Aasa tänavale ning 1977. aastal lasteaiaks ehitatud majja Pargi tänaval. 1980. aastate alguses sai lasteaia nimeks Sipsik.
Pärast Hulja Lasteaed-Algkooli sulgemist 2002. aastal kuuluvad Kadrina Sipsiku koosseisu ka Hulja kaks lasteaiarühma.
Kadrina lähistel Vohnja mõisa härrastemajas tegutseb alates 1993. aastast ka Vohnja lasteaed-algkool.
Kadrina Keskkool
pisi|left|Kadrina Keskkool 1902. aasta sügisel alustas Kadrina lähedal Kadapiku külas tegevust kihelkonnakool, mis tegutses ühe aasta. Seda loeb Kadrina kool ka enda ajaloo alguseks. 1906. aastal avati kool taas Kadrina Katariina koguduse õpetaja Johannes Heinrich Lutheri eestvõttel.
1920. aastast läks kool Undla valla haldusse ning sel ajal õppis seal 151 õpilast. 1937. aastal otsustati rajada uus koolimaja. Rajatud hoone on praeguse koolimaja A-korpus ning õppetöö algas seal 1939. aasta sügisel. 1957. aastal muudeti kool keskkooliks.
Järgmine juurdeehitis (praegune B-korpus) avati 1963. aasta algul. 1972. aastal valmis koolile ka staadion. 1984. aastal lisati praegune C-korpus ja 1987. aastal aulakorpus.
2020. aasta sügise seisuga õppis Kadrina Keskkoolis 614 õpilast. Gümnaasiumiastmes võimaldab kool õpet kolmes õppesuunas: humanitaar-sotsiaalsuunas, loodusteaduste suunas ja insener-tehnoloogilises suunas. Insener-tehnoloogiline suund on aluse andnud ka võistlusele CADrina.
Kadrina kunstidekool
Kadrina Kunstidekool loodi 1989. aastal tollase Keskkooli direktori Otto Ameri eesvõttel. 1992. aastast haldab kooli Kadrina Vallavolikogu. Alates kooli asutamisest töötab direktorina muusikaõpetaja ja dirigent Eve Vunk.
Koolis antakse muusika- ja kunstiõpet, aastatel 1990–2011 oli õppekavas ka tantsukoolitus. 2020. aastaks oli huvikooli lõpetanud 200 õppurit, kelle seas oli 127 muusikaosakonna, 30 kunstiosakonna ja 43 tantsuosakonna lõpetajat.