cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scott Joplin
pisi|Scott Joplin Scott Joplin (24. november 1868 – 1. aprill 1917) oli USA pianist ja ragtime ' i helilooja. Koos James Scotti ja Joseph Lambiga oli ta ragtime ' i eestvedaja selle algusaastatel. Ta on kirjutanud ragtime ' i "Maple Leaf Rag" ja ragtime-valsi "Pleasant Moments", mis on tänini ühed hinnatumad teosed terves maailmas. Ta kirjutas 44 lugu, ühe balleti ja kaks ooperit.
Taasavastamine
Joplini muusika taasavastati ja sai populaarseks 1970. aastate alguses. Joshua Rifkini salvestatud albumit müüdi koguni miljon eksemplari. 1976. aastal autasustati Joplinit postuumselt Pulitzeri auhinnaga.
Lapsepõlv ja noorus
Scott Joplin oli teine Giles Joplini ja Florence Givensi kuuest lapsest. Mitu aastat arvati, et Joplini sünniaeg oli 24. november 1868, kuid uurijad avastasid, et ta pidi sündima 1867. aasta teisel poolel. Tema õed ja vennad olid Monroe, Robert, Rose, William ja Johnny. Tema isa oli endine ori Põhja-Carolinast ja ema oli vabana sündinud afroameeriklane Kentuckyst. Pärast Texarkanasse kolimist, paar aastat enne Scotti sündi, hakkas Giles tööle raudteel. Florence pesi pesu ja koristas lisasissetuleku tarvis. Scott Joplinile andis muusikahariduse tema perekond. Seitsmeaastasena lubati tal mängida klaverit nii kodus kui ka naabri majas. 1880ndatel jättis Giles Joplin oma perekonna teise naise pärast maha.
Kirsan Iljumžinov
thumb|Kirsan Iljumžinov (2016)
Kirsan Iljumžinov (vene keeles Кирса́н Никола́евич Илюмжи́нов, sündinud 5. aprillil 1962 Elistas) on Venemaa riigitegelane ja maletegelane.
Iljumžinov oli aastatel 1993–2007 Kalmõkkia Vabariigi president ja 2007–2010 Kalmõkkia Vabariigi pea (Глава Республики Калмыкия).
Ta lõpetas 1979. aastal Elista 3. keskkooli, seejärel töötas aasta aega koostelukksepana tehases Zvezda, siis teenis 2 aastat Nõukogude armees Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnas ja lõpetas teenistuse vanemseersandina.
1982–1989 õppis Iljumžinov NSV Liidu Välisministeeriumi Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis. 1988 visati ta kursusekaaslaste kaebuse põhjal välja nii instituudist kui NLKP-st alkoholi tarvitamise tõttu avalikus kohas. Iljumžinov kirjutas selle peale NLKP Keskkomitee peasekretärile Mihhail Gorbatšovile, NSV Liidu välisministrile Eduard Ševardnadzele ja KGB juhile Viktor Tšebrikovile kaebuse ning algas pool aastat kestnud uurimine, mille tulemusena ennistati Iljumžinov instituuti ja parteisse.
18. märtsil 1990 valiti Iljumžinov Kalmõkkias asuvast Manõtši valimisringkonnast number 821 Vene NFSV rahvasaadikuks, 1991 NSV Liidu Ülemnõukogu liikmeks.
1992 asutas ta koos tuntud ajakirjaniku Jevgeni Dodoleviga ajalehe Novõi vzgljad, mis ilmub tänapäevani. 1993 valiti Iljumžinov Venemaa ettevõtjate koja presidendiks.
11. aprillil 1993 valiti Iljumžinov Kalmõkkia esimeseks presidendiks, sama aasta detsembris Venemaa Föderatsiooninõukogu esimese koosseisu ja 1996 ametikohast tulenevalt ka teise koosseisu liikmeks.
1995 valiti ta Kalmõkkia presidendiks tagasi, seekord 7 aastaks. 27. oktoobril 2002 valiti ta teises voorus kolmandaks ametiajaks Kalmõkkia presidendiks (seekord 3 aastaks) ja 24. oktoobril 2005 määras Vladimir Putin ta neljandakski ametiajaks presidendiks (seekord 5 aastaks). Viiendaks ametiajaks ta enam ei soovinud kandideerida ja tema ametiaeg lõppes 24. oktoobril 2010.
1995–2018 oli Iljumžinov ka Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president. Ta valiti sellele kohale tagasi 2. juunil 2006 ja 29. septembril 2010. Viimasel juhul kandideeris tema vastu maailmameister Anatoli Karpov, aga sai valimistel 55:95 lüüa.
Iljumžinovi auks on nimetatud asteroid 5570 Kirsan.
Kommunarka
pisi|Kommunarka värav 2012. aastal Eriobjekt Kommunarka (vene keeles Спецобъект «Коммунарка») oli Venemaal Moskva oblastis asuv endise NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi rahvakomissari Genrih Jagoda suvila, kus aastail 1931–1950 hukati ja maeti NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Erinõupidamise otsusega Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelasi ning sõjaväelasi.
Eriobjekt Kommunarka asub Moskva linna ümbritsevalt Moskva ringteelt Kaluga poole suunduva maantee 24. kilomeetril.
Endisel erirežiimiga objektil hukati ja maeti poliitiliste repressioonide käigus teadaolevalt Aleksei Rõkov, Nikolai Buhharin, Nikolai Krestinski, Bela Kun ja Dmitri Pavlov.
Tunnetus
Sõnal "tunnetus" on mitu lähedast tähendust:
Niederfrohna vald
Kuni 2008. aastani kuulus vald Chemnitzi kreisi.
Vibulaskmine 2004. aasta suveolümpiamängudel
Vibulaskmine 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 12.–21. augustil.
Medalialad
Nii mehed kui ka naised selgitasid parimad individuaalses ja võistkondlikus arvestuses.
Võistluspaik
Vibulaskmise võistlused peeti Panathinaikó staadionil, kuhu mahtus 7500 pealtvaatajat. Panathinaikó staadionil peeti 1896. aastal esimesed kaasaegsed olümpiamängud ning see on ehitatud 329. aastast eKr pärineva antiikse staadioni varemetele.
"Ma arvan, et meil on mängude parim võistluspaik," väitis FITA president Jim Easton.
Oberwiera vald
Oberwiera on vald Saksamaal Saksimaa Zwickau kreisis.
Kuni 2008. aastani asus vald Chemnitzi kreisi põhjaosas.
Valda kuuluvad Harthau, Neukirchen, Niederwiera, Oberwiera, Röhrsdorf ja Wickersdorf.
Kose (Võru vald)
Kose on alevik Võru maakonnas Võru vallas. Asub Võrust kagus.
Kose elanike arv oli 566 (2000) ja 565 (2011).
Aleviku peatänavaks on Kose tee nimeline lõik Võru–Verijärve maanteest.
Alevikus asuvad Pappjärv ja Kasaritsa Valgjärv.
MIT Technology Review
MIT Technology Review on ingliskeelne tehnoloogiaajakiri, mille väljaandjaks on Massachusettsi Tehnoloogiainstituut.
Ajakiri ilmub alates aastast 1899. Kajastatavateks teemadeks on peamiselt uued innovaatilised tehnoloogiad ning nende juurutamine.
Ajakirja trükiversioon ilmub kuus korda aastas. Veebiversiooni täiendatakse uute artiklitega igal tööpäeval.
Uno Uiga
Uno Uiga (21. november 1925 Tammistu – 17. november 2017) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Uno Uiga õppis pärast sõda Richard Ritsingu algatatud muusikakursustel ja hiljem Tartu Muusikakoolis laulmist, koorijuhtimist ja klaverit. 1947. aastal asutas ta segakoori Heli ja 1961. aastal Tartu Poistekoori ning oli mõlema peadirigent. 1957. aastal lõpetas ta kaugõppes Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogilise Instituudi koorijuhtimise erialal.
Ta töötas 1953–1980 Tartu Pedagoogilise Kooli ja 1980–1995 Tartu 7. Keskkooli (Tartu Karlova Gümnaasiumi) õpetajana.
Uno Uiga oli üldlaulupidude korraldaja ja üldjuht ning algatas poistekooride laulupeo tava. Ta tegutses ka muusika- ja teatrikriitikuna.
Sinta Ozoliņa-Kovala
pisi|Sinta Ozoliņa-Kovala Sinta Ozoliņa-Kovala (sündinud 26. veebruaril 1988 Riias) on Läti odaviskaja.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis sai ta 12. koha uue Läti rekordiga 60,13.
Juunis 2012 viskas ta uueks rekordiks 60,70 m.
Sinta Ozoliņa-Kovala on abielus odaviskaja Ainārs Kovalsiga.
Remse vald
Remse on vald Saksamaal Saksimaa Zwickau kreisis.
Kuni 2008. aastani asus vald Chemnitzi kreisi põhjaosas.
Valda kuuluvad Kertzsch, Kleinchursdorf, Oertelshain, Remse ja Weidensdorf.
Fantasmagorie
Film esilinastus 17. augustil 1908 Pariisi teatris Théâtre du Gymnase Marie Bell.
Film on 1 minut ja 40 sekundit pikk ning sisaldab 700 kaadrit. Iga kaader joonistati eraldi.
Niguliste tänav
Niguliste tänav on tänav Tallinna vanalinnas, Kesklinna linnaosas. Niguliste tänav algab Harju tänava, Kullassepa tänava ja Kuninga tänava ristmikult, suundub Toompea poole ning lõpeb Rüütli tänava ristmikul.
Ajalugu
Aastatel 1948–1987 kandis Niguliste tänava osa koos Kuninga tänava algusega Kuninga tänava nime.
2022. aasta veebruaris avati Jaan Krossi auks, tema 102. sünniaastapäevaks püstitatud Jaan Krossi monument Kullassepa, Kuninga, Niguliste ja Harju tänava nurgal.
Tuleraud
pisi|Erinevad tulerauad, mida kasutati Rooma aegadest kuni keskaja lõpuni Tuleraud on kõrge süsinikusisaldusega rauast või rauasulamist sepistatud abivahend tule süütamiseks. Traditsiooniliselt lüüakse tulerauda vastu tulekivi ehk ränikivi, millest lenduvad sädemed püütakse kergesti süttivale taelale.
Enne metallide avastamist kasutati tuleraua asemel püriidimineraali tükke. Klassikaline rauast tuleraud hakkas Euroopas levima alates rauaajast.
Tuleraud, koos tulekivi ja taelaga, moodustab tulusteks kutsutud tule süütamiseks mõeldud komplekti, mida hoiti tulusekotis.
Utilitas
Utilitas on Eesti energiakontsern, mille põhitegevuseks on elektri ja soojuse tootmine ning kaugkütte- ning jahutuse teenuse osutamine. Ettevõte on investeerinud sadu miljoneid eurosid kaugküttesektori kaasajastamisse ja taastuvkütuste osakaalu tõstmisse energiatootmises.
Utilitas tegutseb kaheksas linnas üle Eesti: Tallinnas, Maardus, Keilas, Haapsalus, Raplas, Jõgeval, Kärdlas ja Valgas. Utilitas varustab kaugküttesoojusega üle Eesti ligi 5000 hoonet, sh ligi 174 000 kodumajapidamist.
Kontserni kuuluvad soojuse- ja elektritootja OÜ Utilitas Tallinna Elektrijaam ning kaugkütteettevõtted AS Utilitas Tallinn (endine AS Tallinna Küte) ja AS Utilitas Eesti (endine AS Eraküte).
Utilitas käitab kolme soojuse ja elektri koostootmisjaama, 26 katlamaja, üheksat päikeseelektrijaama ning üht kaugjahutusjaama.
Utilitas toodab igal aastal pea 2 miljonit MWh soojusenergiat ja ligi pool miljonit MWh elektrienergiat. Installeeritud soojuslik koguvõimsus ületab 1200 MW ja elektriline nimivõimsus 57 MW.
Utilitasel on pea 550 km kaugküttetorustikku, millest u 85% on Tallinnas ja Maardus.
Ettevõte toodab üle poole müüdavast soojusest kohalikest ja taastuvatest kütustest, sh väheväärtuslikest puidujäätmetest.
Kontserni ettevõtetes töötab kokku ligi 250 inimest.
Utilitase kontserni nõukogu esimees on Kristjan Rahu ja juht Priit Koit. Ettevõtte 15% osalus on kontserni omanikel ja juhtkonna liikmetel. 85% osalus kuulub Austraalia investeerimisfondi First State hallatavale taristufondile European Diversified Infrastructure Fund II (EDIF II). Utilitas toetab Eesti sporti, haridust ja kultuuri. Ettevõte on ka Eesti korvpalli rahvusmeeskonna ja Tallinna Linnateatri peatoetaja.
Utilitas Tallinn
AS Utilitas Tallinn varustab kaugküttesoojusega üle 4200 hoone, sh kahte kolmandikku Tallinnast ning Maardu linna. Utilitas Tallinn käitab üht soojuse ja elektri koostootmisjaama, kolme põhivõrguga ühendatud katlamaja, 11 väikekatlamaja ning kahte päikeseparki. Utilitase esimene kaugjahutusjaam asub Ülemiste katlamajas.
Utilitas Tallinna Elektrijaam
OÜ Utilitas Tallinna Elektrijaam käitab Tallinnas kahte biokütusel töötavat soojus- ja elektri koostootmisjaama ning päikeseelektrijaama. Ettevõte toodab koostootmisprotsessis 100% energiat kodumaisest biokütusest.
Utilitas Eesti
AS Utilitas Eesti varustab soojusega ööpäevaringselt ligi 800 hoonet seitsmes Eesti linnas: Haapsalus, Jõgeval, Keilas, Kärdlas, Raplas, Tallinnas ja Valgas. Utilitas Eesti opereerib 11 katlamaja, millest kaheksa toodavad soojust kaugküttetorustikesse ja kolm on lokaalkatlamajad ning kuute päikeseparki.
Meditsiiniline biokeemia
Meditsiiniline biokeemia on biokeemia haru, mille ülesanneteks on raku ehituskomponentide koosseisu, struktuuri ning funktsioonide iseloomustamine molekulaartasemel ning selle info seostamine inimorganismi normaalse ja patoloogilise seisundiga.
Meditsiinilise biokeemia praktilise meditsiini jaoks otseste väljundite seas on:
Meditsiiniline biokeemia uurib biokeemilise indiviidi biomolekule järgnevalt:
Kuninga tänav
Kuninga tänav on tänav Tallinna kesklinnas vanalinnas. See ühendab Vana turu ja Suur-Karja tänava ristmikku ning Harju, Niguliste, Kullassepa tänava ristmikku.
Ajalugu
Tänava nime kujunemise lugu ei ole täpselt teada. Kindlasti pole tänava nimi seotud kuningasooga. Pigem tekkis tänava nimi seal maja omanud Lambert Konnigisberghi (Koningesberch) nime järgi, kes 1436. aastal loovutas oma kinnistu sugulasele Hans Callele. Samas võib tänava nimi pärineda ka sel ajal linnakodanike sest levinud perekonnanime Koning (Koningk) järgi.
1910. aastast asus Kuninga 1 Parikased J.P fotoateljee. Aastatel 1948–1987 kandis Niguliste tänava osa koos Kuninga tänava algusega, Kuninga tänava nime.
Alates 2017. aastast tegutseb aadressil Kuninga tänav 3 Tallinna Rüütliordude Muuseum.
2022. aastal avati Jaan Krossi auks, tema 102. sünniaastapäevaks püstitatud Jaan Krossi monument Kullassepa, Kuninga, Niguliste ja Harju tänava nurgal.
20. november
20. november on Gregoriuse kalendri 324. (liigaastal 325.) päev. Juliuse kalendri järgi 7. november (1901–2099).
Tallinna raemedal
pisi|Tallinna raemedal Tallinna raemedal on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilisele isikule linnapoolse tunnustusena linnale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest.
Ajalugu
Tallinna raemedal antakse alates 2004. aastast. Selle on kujundanud Priit Herodes.
Teenetemärgi kirjeldus
Raemedali aluseks on keskaegse Tallinna raepitsatid. Medali hõbedasel sõõril on gooti kilbil kolm sammuvat otsevaatavat lõvi. Kilbi kohal on pikkade juustega kroonikandev pea. Medalit ääristab kahe kontuurjoone vahel lehtedest ornament. Kõik kujundid on reljeefsed. Medali tagumine külg on sile. Medali läbimõõt on 32 mm.
Paul Cole
Paul F. I. Cole (sündinud 11. septembril 1941) on hobuste võiduajamise treener Inglismaal.
Tallinna raemedal
Teenetemärgi kandmine
Raemedalit kantakse 30 mm laiuse linnavärvides lindi küljes vasakul pool rinnal.
Sündinud 21. novembril
''Siin loetletakse 21. novembril sündinud tuntud inimesi.
Augsburgi riigipäevad
Augsburgi riigipäevad olid Augsburgi linnas toimunud Saksa-Rooma riigipäevad. Need leidsid aset aastatel 1473, 1474, 1500, 1503, 1510, 1517, 1518, 1525, 1530, 1547/1548, 1550/1551, 1555, 1558/1559, 1566 ja 1582.
33. strategeem
33. strategeem 36 strategeemist on "lahkhelide külv".
Augsburgi riigipäevad
Aastail 1558–1559 toimunud riigipäeval oli arutluse all ka Vana-Liivimaale antava abi ulatus. Vürstide kuuria leppis kokku, ent abi antakse 400 000 kuldna väärtuses, kuid kuurvürstide vastuseisu tõttu tuli seda vähendada 100 000 peale.
33. strategeem
VI 3. (33.) Lahkhelide külv
(Fǎn jiàn jì) Fǎn jiàn: ärapööratud spioon (topeltspioon) (vaenlase värvatud spioon, kes tegutseb ta desorienteerimiseks); desorienteerima vaenlast läbi tema spioonide (luure). (Topeltspiooni võte.)
Põhimõtte selgitus
Ebakõlade külv(amine). Kahjustada oma vaenlase võimet võidelda läbi salaja põhjustatud ebakõlade tema ja ta sõbrade, liitlaste, nõustajate, perekonna, ülemate, sõdurite ja elanikkonna vahel. Kui ta on hõivatud lahendamaks sisemisi vaidlusi on ta võime rünnata või kaitsta nõrgestatud. Inimene on haavatav esmalt nende relvadega, millega ta tahab ja püüab teisi haavata. Ta enese varju tagasipeegeldus tungib ta hinge sügavusse.
Tsitaat Muutuste raamatust
Kuusjoone 8. Bi (Ühinemine, lähenemine) III joone tekst. (Otsetõlkes: ühined röövliga (vale inimesega).)
Näiteid
Kuue dünastia aegse Põhja Wei dünastia keiser (424-452) Tai Wu juhtis oma saja tuhande mehese väe Liu Songi imperaator Weni kindrali Zang Zhi vastu ja kihutas selle Yu linna. Enne piiramise alustamist saatis ta kindralile tavapärase nõu veini. Zang Zhi teadis, et tal on vaja võidelda otsustav lahing kiiresti või ta saab lüüa. Ta võttis veini tänulikult vastu ja saatis omakorda suure suletud veininõu valmistaja templiga. Kui keisrile ulatati sellest valatud veinitass, avastas ta, et tegu on kusega. Keiser tundis end alandatuna omaenese vägede silma all ja alustas raevus kohe rünnakut. Kaitsjad olid hästi valmistunud. Kiirustus ja viha läks keisrile maksma poole ta vägedest.
Marija Abakumova
Marija Abakumova (vene keeles Мария Васильевна Абакумова; sündinud 15. jaanuaril 1986 Stavropolis) on Venemaa odaviskaja.
2009. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Berliinis võitis ta pronksmedali tulemusega 66.06.
2011. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Daegus tuli ta maailmameistriks MM-i rekordiga 71.99, mis on ka uus Venemaa rekord ja ühtlasi maailma kõigi aegade teine tulemus.
2013. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis oma teise MM-pronksmedali tulemusega 65.09.
Mais 2016 teatati, et Abakumova oli üks 14 Venemaa sportlasest, kelle Pekingi olümpiamängudel antud dopinguproovide järelkontrollil leiti neist keelatud aineid. Talt võeti ära Pekingis võidetud hõbemedal.
Green Christmas
Green Christmas on igal aastal Rakveres toimuv rokkmuusikafestival.
Ajalugu
Esimene festival Green Christmas toimus 1996 Rakvere Kultuurimajas, kogudes Rakvere kohta üllatava publikuhulga ehk üle 200 piletiostja. Järgmisel aastal kolis üritus Rakvere Teatri väikesesse saali, mis jäi festivali toimumispaigaks kuni aastani 2003. Aastast 2004 toimub Green Christmas eelmistest kontserdisaalidest rohkem publikut mahutavas Rakvere Spordihallis.
Läbi aastate on festivalilt läbi käinud Eesti rokkmuusika tipud: Ultima Thule & Tõnis Mägi, Gunnar Graps & Magnetic Band, Sõpruse Puiestee, Metsatöll, Brides in Bloom, Loits, Horricane, Pedigree, Vennaskond, J.M.K.E., Sergei Abolõmov, Tharaphita, Whispering Forest, East Trading Wang, o3, Forgotten Sunrise, Ignorabimus, Echosilence, Discrucior jne. 2001. aasta festivalil oli esimest korda ka välisesineja: Anchor Soomest, neile järgnesid 2003. aastal Lullacry ja Omnium Gatherum Soomest. 2004. aastal, mil festival toimus esimest korda vastvalminud Rakvere Spordihallis, oli peaesinejaks gothic metali bänd Paradise Lost Inglismaalt. Festivali 10. aastapäeva tähistati 2005, kui üles astus juba kaks rahvusvaheliselt tuntud artisti: Anathema Inglismaalt ning Die Krupps Saksamaalt.
Festivali algne idee oli anda esinemisvõimalus ennekõike kohalikele tegijatele ja siis esinejate hulka värvikamaks muutes kutsuda esinema ka üks artist väljastpoolt Rakveret. Tänapäevaks on Green Christmas nii Eesti pikima elueaga kui üks kõige külastatavam rokkmuusikafestival.
Sisimiut
Sisimiut (varasem taanikeelne nimi Holsteinsborg) on linn Gröönimaa läänerannikul, Qeqqata valla keskus.
Harilik vaher
Vahtra rahvapärased nimetused on läänepuu, pikaninapuu, vastra ja vahtras.
Sisimiut
2009. aastani oli linn Sisimiuti valla keskus.
Harilik vaher
Vahtra enamusega metsa nimetatakse vahtrikuks. Euroopas kohtab vahtrikke harva, kogu Eestis on neid napilt 20 hektarit.
Kasvukoht
Vaher kasvab Kesk- ja Ida-Euroopas, Türgi põhjarannikul, Taga-Kaukaasias ja Kaspia mere lõunarannikul. Eestis on ta tavaline ega kuulu kaitstavate liikide hulka.
Vahtra perekonda kuulub ligi 200 liiki. Euroopas kasvab neist umbes 30. Hariliku vahtra levila küündib neist kõige kaugemale põhja ja itta.
Vaher kasvab leht- ja segametsades ning parkides koos tamme ja saarega, enamasti alumises puurindes. Vaher on külmakindel ja noores eas talub hästi varju. Seevastu mulla suhtes on ta nõudlik, eelistades viljakaid, niiskeid ja huumusrikkaid liivsavimuldasid.
Ta on sisse viidud Põhja-Ameerikasse, kus on metsistunud. New Hampshire'is, Massachusettsis ja New Yorgi osariigis on ta tunnistatud invasiivseks liigiks. Euroopas ei moodusta vaher puhaspuistut, küll aga võib seda teha Põhja-Ameerikas. Harilik vaher on üks väheseid Euroopast toodud liike, mis suudab elama asuda Põhja-Ameerika ürgmetsa ja seal kohalikud liigid välja tõrjuda. Põhja-Ameerikas kasvavad kohalikud rohttaimed, isegi umbrohud, hariliku vahtra all halvasti.
Eestis ei ole vaher nii konkurentsivõimeline. Paljud liigid on valguse suhtes veelgi vähem nõudlikud. Vaher kasvab esimestel eluaastatel kiiresti, aga siis kasv aeglustub. Ta ei suuda kasvada metsa kõrgeimaks puuks. Eesti kõrgeimad põlisvahtrad võivad kasvada 30 m kõrgeks, aga need on üksikuna pargis kasvavad puud. Metsas ei ületa vahtrate kõrgus 20 meetrit.
Välimus
Vaher on ühekojaline lehtpuu. Ta kasvab kuni 30 meetrit kõrgeks ja 150–200, harva kuni 300 aastat vanaks.
Vahtra võrsed ja noor tüvi on siledad, isegi kergelt läikivad ja punakaspruunid. Vanemas eas kattub tüvi tumehalli peenerõmelise korbaga. Võra on suur ja laiuv, tõusvate harudega.
Vahtral on hästi arenenud sammasjuurestik. Peajuur ei tungi sügavale, külgjuured on tugevad ja hästi harunenud.
Vahtral on jaguvili. See on kaksiktiibvili, mis pärast valmimist jaguneb kaheks üheseemneliseks osaks. Kahe tiiva välisservad moodustavad nürinurga, siseservad on kumeralt välja veninud ja moodustavad nüri- või täisnurga. Seemned varisevad kohe pärast valmimist. See toimub enne talve algust. Vaher kannab vilja peaaegu igal aastal.
Peamiselt paljuneb vaher seemnetega. Seemned levivad tuulega ja idanevad väge kergesti. Vegetatiivselt võib vaher paljuneda kännuvõsust, samuti maha painutatud ja mullaga kaetud oksast.
Värvilised lehed
pisi|Sügisene vaher pisi|[[Udusse mattuv harilik vaher, punaste sügislehtedega. Läänemaa]] pisi|Vahtra lehed võivad puu eri osades eri ajal värviliseks minna Sügisel, septembris-oktoobris muutuvad vahtra lehed rohelisest kirjuks. Seda põhjustavad karotinoidid, mis on nimetuse saanud porgandi järgi, kus leidub karotinoide eriti palju. Karotinoidid on kollakat, oranžikat ja punakat värvi. Porgand on punane kogu aeg, aga vahtralehtedes jäävad muud värvid suvel rohelise klorofülli varju. Sügisel laguneb klorofüll ära ja leherakkudes, täpsemalt plastiidides olevaid karotinoide ei varja enam miski.
Punast värvi lisavad lehtedele antotsüaanid. Nende moodustumist lehtedes soodustavad sügisöiste madalate ja päevaste kõrgete õhutemperatuuride vaheldumine, päikesekiirgus, tüve ja okste vigastused, õhusaaste ja põud.
Isegi ühe oksa lehed võivad minna sügisel eri värvi, seevastu mõni oks võib kauemaks roheliseks jääda.
Konsortsium
Vahtra konsortsium on rikas, ent Euroopas (kus vaher on pärismaine) rikkam kui Põhja-Ameerikas (kuhu vaher on introdutseeritud).
Harilikule vahtrale võivad lehelaike tekitada veel seened Phyllosticta aceris (suured ümmargused pruunid laigud) ja Phyllosticta platanoides (nurgelised kahvatupruunid laigud).
Tüve südamemädanik on vahtratel üldse levinud. Seda haigust põhjustavad lisaks vahtratarjakule soomustorik Polyporus squamosus, tuletaelik Ochroporus igniarius ja Eestis haruldane põhjanarmik (Climacodon septentrionalis).
Vahtral võib leida veel seent Taphrina acerinus, mis tekitab tuulepesi.
Jänesed ja metskitsed söövad meelsasti vahtra võrseid.
Kasutamine
Vahtra õied on meerikkad. Neist toituvad paljud putukad. Vaher on pajude ja remmelgate järel üks esimesi kevadisi nektari- ja õietolmurikkaid puid. Vaher annab heledat hea maitse ja õrna lõhnaga mett. Ühelt puult võib saada kuni 10 kilo mett.
Varakevadel, enne pungade puhkemist, isegi enne õitsemist annab vaher mahla. Mahlajooks algab juba märtsis, kui maapind on veel kõva ja lumi sulamata, ning lõpeb siis, kui kasel mahlajooks algab, kui maapind on sulanud. Vahtramahl on märksa magusam kasemahlast. Vahtramahla suhkrusisaldus on 12–32.
Lehtede piimmahlast saab kautšukit. Lehti saab kasutada loomasöödaks ja allapanuks
Puit
Seda kasutatakse parketi, vineeri, mööbli ja muusikariistade tootmiseks.
Rahvakultuuris valmistati vahtra tugevast, aga libedast puidust reejalaste taldu. Vahtrast tehti kangasugade piisid, tuulamissarjade põhju, höövlipakke, kirveste ja haamrite varsi ning veski hammasrataste hambaid.
Kasutamine haljastuses
pisi|Kultivar 'Faassen's black' pisi|Kultivar 'Drummondii' Vaher talub õhusaastet suhteliselt hästi ja sellepärast kasutatakse teda suurlinnade haljastuses. Seda takistab aga asjaolu, et vahtral on palju suuri külgjuuri ja kui neil pole piisavalt ruumi, siis kasvab vaher halvasti. Kuid tüve korduva kaksikharunemise ja puidu hea lõhestuvuse tõttu murduvad vanadel puudel kergesti tüveharud ja isegi tormimurd pole enneolematu. Kui need kukuvad tänavale, siis võivad need segada liiklust.
Vaher on kiire kasvuga, kena ja külmakindel puu, mida on ilupuuna kasvatatud juba sajandeid. Viimasel ajal on liigist saadud hulganisti madalakasvulisi kultivare, mida istutatakse maantee äärde. Vaher talub hästi kärpimist ja sobib bonsaiks.
Kultivaride seas on selliseidki, mille lehed pole punased üksnes sügisel, vaid suvelgi. Kultivari 'Reichenbachii' lehed on kevadel punakasrohekad tumepunaste täppidega ning suvel ja sügisel tumepunaste, peaaegu mustade lehtedega. Kultivari 'Schwedleri' lehed on kevadel tumepunased, suvel tumerohelised ja sügisel oliivrohelised. Kultivar 'Crimson King' on kevadest sügiseni purpurpunaste lehtedega ja sügisel leekivpunane. Temaga sarnaneb 'Royal Red', aga selle lehed on noorelt erepunased ja hiljem tumedamad. Kultivari 'Drummondii' lehed on hallikasrohelised heledate servadega, noored lehed on üleni valkjaskollased.
Lisaks ebaharilikku värvi lehtedega kultivaridele on loodud selliseidki, milles on süvendatud lehtede hõlmalist kuju. Niisugustest on kõige tuntumad 'Dissectum', 'Laciniatum' ja 'Palmatifidum'. Neil kõigil on lehed lõhestunud kuni aluseni.
Schönbergi vald (Saksimaa)
Schönberg on vald Saksamaal Saksimaa Zwickau kreisis.
Kuni 2008. aastani asus vald Chemnitzi kreisi loodeosas.
Valda kuuluvad Breitenbach, Köthel, Oberdorf, Pfaffroda, Schönberg ja Tettau.
Macau
Macau (hiina Aomen; tuntud kui ka Macao) on Hiina erihalduspiirkond, mis asub Lõuna-Hiina mere rannikul, 60 km Hongkongist edelas. Hõlmab Macau poolsaare ning Taipa ja Coloane saared.
Macau oli Portugali koloonia (faktooria), mis Hiinaga taasliitmisel 20. detsembril 1999 säilitas ülejäänud riigist erineva poliitilise ja majandusliku süsteemi ning ka oma raha (Macau pataaka).
Piirkond on hasartmängukeskus. Näiteks 2016. aastal andis see majandussektor 47% Macau SKPst ületades käibelt ligi seitse korda Las Vegase vastavat numbrit. Samal aastal külastas piirkonda 31 miljonit turisti.
Nimi
Macau erihalduspiirkonna ametlik nimi on:
Eestikeelne lühendnimi on Macau [mak'au], mis lähtub portugali keelest (portugali hääldus [mɐˈkaw]). Varem soovitati lühendnimena kasutada hiina keelest lähtuvat lühendnime Aomen (hiina keeles 澳门 / 澳門, Àomén, lühend 澳, Ào). Inglise keeles on lühendnimed Macau ja Macao (viimane järgib varasemat portugali kirjapilti). Mitteametlikult kasutatakse kantoni keeles ka nime 馬交 (Maa5 Gaau1 [ma̬ː káːu]).
Enne portugallaste tulekut 16. sajandi keskel olid koha nimed Haojing (濠鏡 'austripeegel') ja Jinghai (鏡海 'peeglimeri').
Arvatakse, et nimi Macau tuleb 1448 ehitatud meresõitjate ja kalurite jumalannale Mazule pühitsetud A-Má templi (媽閣廟, Māgé Miào, Maa1 Gok3 Miu6, kohalik nimi Maa5 Gok3 Miu6 või Maa5 Gok3 Miu5) nimest. Portugali meremehed olevat randunud just templi juures ning saanud küsimusele koha nime kohta vastuseks 媽閣 (Māgé, Maa1 Gok3). Portugallased nimetasid siis poolsaare Macau poolsaareks.
Asend ja suurus
pisi|Macau kaart pisi|[[Macau Tower ]] Macau asetseb Zhu Jiangi delta lääneosas. Idasse ja lõunasse jääb Põhja-Hiina meri, põhjas piirneb riik Zhuhai Shi'ga Guangdongi provintsis. Macau on Hongkongist 60 km edelas ja 145 km kaugusel Guangzhoust.
Rannajoone pikkus on 41 km. Maismaapiir Guangdongi provintsiga (Zhuhai erimajanduspiirkond, Zhuhai Shi) on 310 m või 340 m pikkune. Peapiiripunkt on Portas do Cerco piiripunkt Macau poolsaare põhjatipus mõne meetri kaugusel Portas do Cercost; Mandri-Hiina poolel vastab sellele Gongbei piiripunkt Zhuhai Shi's.
Macau paikneb Macau poolsaarel ning Taipa ja Coloane saarel (need on ühenduses Cotai kaudu) ning väiksematel saartel. Macau poolsaar paikneb Zhu Jiangi estuaari (idas) ja Xi Jiangi (läänes) vahel.
Seisuga märts 2014 on Macau pindala 31,3 km².
Enne portugallaste tulekut oli Macau 2,78 km² suurune saar. Portugallased hakkasid maad juurde võitma, nii et tekkis Macau poolsaar. Poolsaare piirile püstitati värav Portas do Cerco. Maismaapindala kasv hakkas kiirenema 20. sajandi viimasel veerandil: 1972. aastal oli see 15 km², 1983. aastal 16,1 km² ja 1994. aastal 21,3 km². Maad võideti juurde eriti Taipal ja Coloanel. 2010. aastal oli maismaapindala 29,7 km². 2010. aastal teatati kavast võita viie järgmise aasta jooksul kuues etapis juurde 3,5 km² maad Välissadama Parvlaevaterminalist idas, Avenida Sun Yat Senist lõunas ja Taipa saarest põhjas.
Macau ja selle osade pindala on muutunud järgmiselt:
Pinnamood
Macau kõrgeim tipp on Alto de Coloane (170,6 m).
Kõrge hoonestuse tõttu ei ole pinnamood hästi jälgitav.
Maakasutus
Macaus on linnamaastik. Haritavat maad, karjamaad ega metsa ei ole.
Loodusvarad
Meres on palju kala.
Ajalugu
pisi|Portugali mündid (1996) portugallaste Hiinasse jõudmise (1513) mälestuseks pisi|[[George Chinnery (1774–1852). São Paulo varemed. Aastal 1602 taastatud Madre de Deusi kirik ning São Paulo Kolleegium hävisid 1835 tulekahjus. Alles on vaid kivist lõunafassaad]] pisi|Macau (umbes 1870)
Enne portugallaste saabumist
Macau poolsaarelt on leitud tõendeid 4000–6000 aasta tagusest inimasustusest, Coloane'i saarelt 5000 aasta vanusest.
Alates 5. sajandist kasutasid Kagu-Aasia ja Guangzhou vahet sõitvad laevad piirkonda sadamana peavarju, joogivee ja toidu saamiseks. Piirkonna esimesed teadaolevad elanikud olid Lõuna-Songi dünastia aegsed 50 000 põgenikku, kes otsisid 1277 kaitset mongolite sissetungi eest. Nad suutsid oma asulat kaitsta ja jäid sinna elama. Hiinlaste keskus Macaus oli pikka aega Mong Há Macau poolsaare põhjaosas; seal oli piirkonna vanim tempel, Guanyinile pühitsetud budistlik tempel. Mingi dünastia (1368–1644 pKr) ajal tulid piirkonda elama kalurid mitmelt poolt Guangdongi ja Fujiani provintsist. Nad rajasid A-Má templi, kus palvetati meresõidu ohutuse pärast. Hoklod hakkasid esimesena huvi tundma Macau kui võimaliku lõunaprovintside kaubanduse keskuse vastu.
Portugali kolonialisatsioon
Macaust sai suurem asula alles pärast portugallaste saabumist 16. sajandil. pisi|Macau poolsaare kaart (1639) Portugallaste suurte maadeavastuste ajal uurisid Portugali meresõitjad Aasia ja Aafrika rannikut. Aastal 1510 rajati tugipunktid Goas, 1511 vallutati Melaka sultanaat, mis oli Hiina liitlane ja maksis Hiinale andamit, ning tõrjuti sultan Mahmud Shah Malaka poolsaare lõunatippu, kust ta portugallasi ründas. Aastal 1513 jõudsid esimeste portugallastena Hiinasse Jorge Álvares ja tema kaaslased, kes Portugali Melakast renditud džonkiga maabusid Zhu Jiangi deltas Lintini saarel (Nei Lingdingi saarel) ning püstitasid saarele kivist tähise, mis kuulutas selle Portugali kuninga Manuel I valduseks. Aastal 1513 tegi ka India asekuningas Afonso de Albuquerque Rafael Perestrellole ülesandeks seilata Hiinasse, et luua kaubandussuhted. Rafael kauples 1513 ja 1516 hiina kaupmeestega Kantonis (Guangzhous), kuid kaugemale teda ei lastud. Aastal 1517 saatis Manuel I Guangzhousse diplomaatilise ja kaubandussaatkonna eesotsas Tomé Piresi ja Fernão Pires de Andradega. See saatkond tegutses keiser Zhengde surmani Nanjingis 1521. Pärast seda ei olnud keisri õukond välissuhetest enam huvitatud, samuti mõjutasid õukonda teated portugallaste halvast käitumisest mujal Hiinas ning kukutatud Melaka sultani abipalved portugallaste väljaajamiseks. Aastal 1520 otsustati saatkond vahistada ja pärast Mahmud Shahi uut sõnumit saatkond hukati. Melakalased kirjeldasid, kuidas portugallased olevat neid petnud, kasutades kaubandust ettekäändena riigi vallutamiseks. Aastatel 1521 ja 1522 jõudsid mõned Portugali laevad Tuen Muni kaubasaarele, kuid vaenulikuks muutunud Hiina võimud ajasid need ära. Malailaste Melaka sultanaat maksis Hiinale andamit ning oli Hiina liitlane.
Aastal 1535 said Portugali kaupmehed õiguse laevu Macau sadamates ankrusse heita ja kaubelda, kuid mitte rannas elada. Umbes 1552–1553 said nad ajutise loa ehitada randa ladusid mereveest märjaks saanud kaupade kuivatamiseks; varsti ehitasid nad algelisi kivimaju praeguse Nam Vani järve piirkonda. Kauplemine Hiinaga algas 1553.
Aastal 1557 rajasid portugallased Macausse alalise asula, mille eest nad maksid renti 500 liangi (18,9 kg) hõbedat aastas. Seda loetakse asumaa asutamise ajaks. Portugallased maksid Macaus elamise õiguse eest kuni 1863. aastani aastaandamit.
Macao hiilgeaeg kaubandus- ja misjonikeskusena oli 17. ja 18. sajand. Alates 1850ndatest varjutas Macau Hongkong, millest sai pärast Oopiumisõda uus sillapea Hiinaga suhtlemisel.
20. sajandil põgenesid paljud hiinlased Macausse. Macau kaubandus elavnes.
Alates 1960ndatest on Hiinal olnud Macau üle poliitiline kontroll. 1999. aastal sai Macaust Hiina Rahvavabariigi erihalduspiirkond.
Surami
Surami lähedal asub Bordžomi-Haragauli rahvuspark.
Alevis asub seal oma viimased elukuud veetnud Lesja Ukrainkale pühendatud muuseum.
Hõbelaup-paradiisilind
Hõbelaup-paradiisilind (Parotia lawesii) on linnuliik paradiisilindlaste sugukonnast.
Ta elab Paapua Uus-Guinea kagu- ja idaosa mägimetsades, kus on tavaline lind. Toitub peamiselt puuviljadest, seemnetest ja lülijalgsetest.
Hõbelaup-paradiisilind on kantud CITESi liikide II kategooria nimekirja.
Malev
Malev oli Muinas-Eestis sõjaväe koondüksus, mis oli kogutud ühest või mitmest kihelkonnast või maakonnast.
Venekeelne Vikipeedia
thumb|Logo Venekeelne Vikipeedia (vene keeles Википедия, Свободная энциклопедия) on Vikipeedia venekeelne versioon. Ta kuulutati välja 11. mail 2001 ja sai alguse 20. mail 2001.
Venekeelne Vikipeedia on artiklite arvult. kohal. Seal on artiklit ja  lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit. pisi|250px|right|Vikikonverentsil osalejad [[Moskvas 28. septembril 2019]]
Malev (film)
"Malev" on Eesti film aastast 2005.
Filmi maailmaesilinastus toimus Usbekistani pealinnas Taškendis 5. augustil 2005. Eestis jõudis "Malev" kinodesse sama aasta 9. septembril.
Solvita Āboltiņa
Ta on lõpetanud 1986. aastal Läti Riikliku Ülikooli. 1993–2002 töötas Läti välisministeeriumi konsulaarosakonnas. 2000–2002 oli ühtlasi Läti Seimi 7. koosseisu liige.
2004–2006 oli ta justiitsminister Aigars Kalvītise valitsuses. 2006–2010 oli ta seimi 9. koosseisu liige, töötades seal õiguskomisjonis ja Euroopa asjade komisjonis. 2010. aastast on ta seimi 10. koosseisu, 2011. aastat 11. koosseisu ja 2014. aastast 12. koosseisu liige. 2. novembrist 2010 kuni 4. novembrini 2014 oli ta seimi esimees.
2014. aasta seimi valimistel ta valituks ei osutunud. Ta sai 6540 poolt- ja 6289 vastuhäält, mis andis 23 285 punkti. Ta pääses parlamenti pärast seda, kui valituks osutunud Jānis Junkurs loobus oma mandaadist.
Solvita Āboltiņa oli juunini 2016 erakonna Ühtsus esimees. Varem oli ta erakonna Uus Aeg esimees. Ta ei tohi külastada Venemaad.
1. septembrist 2018 on ta Läti suursaadik Itaalias.
Demoluca
"Demoluca" on neljast loost koosnev kassett Billy Talentilt, keda varem tunti nime Pezz all, ning mis väljastati aastal 1994. Kuigi Billy Talentit tuntakse oma jõulisuse ja agressiivse muusika poolest, on neid elemente selle EP peal väga vähe. Seda muusikat võib liigitada funk ' i, grunge, džässi ja hiphopi alla. Mõnes laulus on täheldatud ka räppimist.
Sankt Egidieni vald
Sankt Egidien (St. Egidien) on vald Saksamaal Saksimaa Zwickau kreisis.
Kuni 2008. aastani asus vald Chemnitzi kreisis.
Valda kuuluvad Kuhschnappel, Lobsdorf ja Sankt Egidien.
Kalju Kangur
Kalju Kangur (25. oktoober 1925 Vana-Kuuste, Tartumaa – 15. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti kirjanik (põhiliselt luuletaja) ja luuletõlkija.
Elukäik
Kalju Kangur alustas kooliteed Sipe algkoolis, seejärle õppis aastatel 1939–1944 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Esimest korda trükiti tema värsse 1943 Postimehes ja alates 1949 ilmus tema luuletusi pidevalt perioodikas. Kalju Kanguri esimene luulekogu "Mööda jalgteid" ilmus 1957.
1959 ilmunud "Üksainus rukkipea" avas talle 1960 tee Eesti Kirjanike Liitu.
Temalt on ilmunud neli sonetikogu, luulekogusid, haikusid, epigrammide kogu, lasteraamatuid ja proosateoseid.
Tema töid on tõlgitud inglise, saksa, soome, läti, leedu, vene, itaalia ja muudesse keeltesse.
Kalju Kangur on tõlkinud vene kirjanike (muuhulgas Puškini) teoseid.
Temaatika
Kalju Kanguri luulest moodustab suure osa loodusluule. Samuti on ta käsitlenud ajaloolisi teemasid ning viljelnud lembeluulet. Tähtsa osa Kalju Kanguri loomingust moodustavad lasteluuletused.
Vorm
Kalju Kanguri luuletused on meetrilised, kindlasse stroofi surutud tugeva riimiga. Ta kirjutas sonette, järgides itaalia soneti rangeid reegleid. Kalju Kangur on enim sonette kirjutanud eesti luuletaja ja tema loodud on ka Eesti mahukaim sonetikogu "Sonetid" (1979), mille kaante vahel on 109 sonetti.
Ta on kirjutanud ka haikusid ja epigramme ("Vale mees vaadis", 1973).
Luuletustest jäävad meelde sõnad "päike", "kristall", "hirm". Luuletused on lihtsad ja sisutihedad.
Matthew Bryza
pisi|Matthew Bryza Matthew James Bryza (sündinud 16. veebruaril 1964) on endine USA diplomaat, Tallinna Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse juht.
Bryza astus USA välisteenistusse 1988. aasta augustis. Seejärel töötas ta 1989–1991 Poolas Poznańi konsulaadis ja Varssavi saatkonnas.
1991–1995 töötas ta USA Riigidepartemangus Euroopa ja Venemaa teemadega.
1995–1997 töötas ta Moskvas USA saatkonnas algul suursaadiku Thomas Pickeringi eriabina ja seejärel poliitilise ametnikuna, kes tegeles Venemaa Riigiduuma, Venemaa Kommunistliku Partei ja Dagestani teemadega. Ta kutsuti Moskvast tagasi pärast seda, kui ta oma autoga jalakäijat riivas.
1997–1998 töötas ta Richard Morningstari nõunikuna. Morningstar oli USA suursaadik SRÜ äsja iseseisvunud riikides. Bryza kooskõlastas USA abiprogramme Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Alates 1998. aasta juulist töötas ta USA presidendi ja riigisekretäri erinõuniku asetäitjana Kaspia mere äärsete maade energeetika alal, kooskõlastades USA ministeeriumide ja muude ametkondade tegevust nafta- ja gaasijuhtmete võrgu väljatöötamise alal.
2001. aasta aprillis hakkas Bryza tööle USA Riikliku Julgeoleku Nõukogus Euraasia asjade direktorina. Ta vastutas USA energeetikapoliitika kooskõlastamise eest selles piirkonnas, mis ulatub Kreekast Kesk-Aasiani.
2005–2009 oli Bryza Euroopa ja Euraasia asjade abiriigisekretäri asetäitja. Selles ametis vastutas ta USA suhete eest Kaukaasia ja Lõuna-Euroopa riikidega, juhtis USA diplomaatilisi jõupingutusi Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Mägi-Karabahhi konfliktide lahendamiseks ning kooskõlastas USA energiapoliitikat Musta ja Kaspia mere piirkonnas.
2010. aasta mais määrati ta suursaadikuks Aserbaidžaanis. 21. septembril kiitis määramise kahe vastuhäälega heaks senati väliskomisjon. Vastuhääletanud olid kriitilised Bryza väljaütlemiste suhtes Armeenia kohta. Määramise peab kinnitama ka senat. Senat seda ei teinud ja sellepärast kinnitas senati puhkuse ajal 29. detsembril 2010 president Barack Obama ta ise ametisse. Presidendil on õigus senati talvepuhkuse ajal selliseid määramisi teha, kuid enne järgmist, 2011. aasta lõpus toimuvat talvepuhkust peab senat siiski Bryza kinnitama, muidu muutub tema ametissemääramine õigustühiseks.
2012. aasta jaanuaris lahkus ta suursaadiku kohalt ning asus 1. märtsist 2012 juhtima Tallinnas asuvat Rahvusvahelist Kaitseuuringute Keskust.
Bryzat on autasustatud Gruusia Kuldvillaku ordeniga 2009. aastal ja Eesti Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgiga 2010. aastal.
Isiklikku
Matthew Bryza on 2007. aastast abielus Türgi päritolu välispoliitikaanalüütiku Zeyno Baraniga. See on tema teine abielu. Esimene abielu lõppes lahutusega.
Bryza räägib vabalt hispaania, poola, saksa ja vene keelt ning suhtlustasandil aseri keelt.
Ta on poola päritolu.
David Attenborough
Sir David Frederick Attenborough (sündinud 8. mail 1926 Londonis) on inglise looduseuurija, ajakirjanik, loodusfilmide autor ja loodusteaduse populariseerija. Ta on üks tuntumaid esinejaid BBC loodusdokumentaalides.
Davidi vanem vend on näitleja Sir Richard Attenborough.
David Attenborough on kuulunud ka BBC tippjuhtide hulka, sealhulgas olnud programmidirektor 1960. ja 1970. aastatel.
Reader's Digesti 4900 osalejaga arvamusküsitlus 2006. aastal näitas, et Attenborough'd peetakse Suurbritannia kõige usaldusväärsemaks avaliku elu tegelaseks. Ajakiri New Statesman paigutas ta 2006. aastal "Meie aja kangelaste" nimekirjas kümnendale kohale.
Väidetavalt on David Attenborough'st tema ligi 60 aastat kestnud filmitegemise käigus saanud maailma kõigi aegade enim ringi rännanud inimene. Raske on leida mistahes kontinendilt piirkonda, kus ta poleks elusloodust jälginud ja filminud, kasutades kõikjal oma imelist jutustamisandi.
2009. aastal anti Filipiinidelt avastatud lihasööjataimele David Attenborough' auks nimi Nepenthes attenboroughii.
Pidurivedelik
Pidurivedelik on hüdroõli liik, mida kasutatakse hüdropidurites. Hüdropidurid on kasutusel sõiduautodel, paljudel mootorratastel, jalgratastes, kaubikutel ja teistel sõidukitel.
Autodel on praegu kasutusel pidurivedelikud koondnimetusega DOT (Department of Transportation; USA / Transpordi ministeerium), mida on mitut tüüpi: DOT 2, DOT 3, DOT 4, DOT 5 ja DOT 5.1.
Autodel oli vanasti kasutusel pidurivedelikud koondnimetusega BSK, NEVA, LHM
Enamik pidurivedelikke (DOT 3, DOT 4 ja DOT 5.1) on valmistatud glükooleetrite, eetrite ja sünteetiliste õlide baasil (värvitu), mistõttu võib neid omavahel kokku segada.
DOT 5 aga on valmistatud silikoonõlide baasil (värvuselt lilla), mistõttu on ta hüdrofoobne (ei imenda vett endasse) ning mida ei tohi kokku segada ülejäänud DOT vedelikega!
LHM aga on valmistatud mineraalõli baasil, mistõttu on ta hüdrofoobne (ei imenda vett endasse) ning mida ei tohi kokku segada ülejäänud pidurivedelikega!
DOT 2 ehk BSK aga on valmistatud kastroolõli ja butüülalkoholi segust (värvuselt punane), mistõttu on ta hüdrofoobne (ei imenda vett endasse) ning mida ei tohi kokku segada ülejäänud pidurivedelikega!
STANDARDID
ISO ehk Rahvusvaheline Standardimisorganisatsioon on kinnitanud nõude ISO 4925 mis klassifitseerib DOT-id vastavalt klass 3, klass 4, klass 5, klass 5.1 ja isegi klass 6 ja klass 7 vastavalt temperatuuri taluvusele.
SAE ehk Autotööstuse Inseneride Assotsiatsioon on kinnitanud nõuded J1703, J1704, J1705 mis klassifitseerib pidurivedelikud määrmisomaduste järgi, millel on viited vastavalt omakorda ISO 4925-ele. LHM    kuiv keemispunkt on 249 kraadi ja märg keemispunkt on 249 kraadi.
Viskoossus -40 kraadi juures 1200 mm2/s, +100 kraadi juures 6,5 mm2/s. Põhikomponent : mineraalõli
DOT 2  kuiv keemispunkt on 190 kraadi ja märg keemispunkt on 140 kraadi.
Viskoossus -40 kraadi juures (andmed puuduvad), +100 kraadi juures (andmed puuduvad). Põhikomponent : kastoorõli ja butüülalkohol.
DOT 3  kuiv keemispunkt on 205 kraadi ja märg keemispunkt 140 kraadi.
Viskoossus -40 kraadi juures 1500 mm2/s, +100 kraadi juures 1.5 mm2/s. Põhikomponent : glükooleeter
DOT 4  kuiv keemispunkt on 230 kraadi ja märg keemispunkt on 155.
Viskoossus -40 kraadi juures on 1800mm2/s, +100 kraadi juures 1.5 mm2/s. Põhikomponent : glükooleeter, butüülester.
DOT 5  kuiv keemispunkt on 260 kraadi ja märg keemispunkt on 180 kraadi.
Viskoossus -40 kraadi juures 900 mm2/s, +100 kraadi juures 1.5 mm2/s. Põhikomponent: silikoon
Korrosioon
Pidurivedelik ei tohi põhjustada pidurisüsteemis roostetamist- piduritorudes, pidurisilindrites, pidurisadulatel, ABS süsteemis. Pidurivedelik peab sisaldama lisaainet, mis takistaks korrusiooni teket, kuna niisku siseneb süsteemi läbi õhu. Silikoon on kordades vähem sööbivam värvkatte suhtes, kui seda on näiteks glükooleeter baasil toimiv DOT pidurivedelik.
Näiteks LHM õli, mis on tuntud, kui Citroën -i hüdraulikaõli, ei vaja lisandeid veeniiskuse peletamiseks, sest mineraalõlis ei toimu vee sidumist õliga, korrusiooni oht puudub.
Seevastu DOT 3, 4 ja 5.1 on glükooli baasil, ning imendavad endasse aktiivselt vett, mistõttu tuleb seda tüüpi piduriõli vahetada vähemalt iga 2 aasta tagant.
BSK piduriõlist aurustub ära aga seevastu aja jooksul alkohol, mistõttu tuleb butüülalkohol lisada tagasi, vöi pidurivedelik hoopiski välja vahetada.
Fran Drescher
Francine Joy Drescher (hüüdnimi Frannie; sündinud 30. septembril 1957 New Yorgis Queensi linnajao Flushingi naabruskonnas) on USA seriaali- ja filminäitleja.
Elukäik
Tema vanemad olid Morton (Morty) ja Sylvia Drescher. Nad olid Ida-Euroopa (sealhulgas vene) juudi päritolu. Kuigi sageli väidetakse, et tema esivanemate hulgas on itaallasi, eitab ta ise seda.
Fran kasvas üles New Yorgis Queensi linnaosas ning õppis Hillcresti Keskkoolis Jamaica linnajaos. Ta oli usin õppija ning kaasõpilaste seas üsna populaarne. Ta unistas näitlejaks saamisest. Ta lõpetas kooli 1975.
Kooli järel otsustas Fran oma mõtted teoks teha ja alustas koos oma tollase kavaleri (ja hilisema abikaasa) Peter Marc Jacobsoniga hoolikalt karjääri rajama. Selle asemel, et kohe ummisjalu Hollywoodi tormata, õppis Drescher kosmetoloogiat ja hakkas ka sel alal tööle. 17-aastaselt oli tal juba oma väike salong, mille eripäraks oli üllatavalt odav (5 dollarit maksev) juukselõikus. Unistused ei kadunud muidugi kuhugi. Aasta hiljem tekkis tal võimalus osaleda John Travolta kuulsaks teinud filmis "Saturday Night Fever" (1977), kus Drescher sai endale kõrvalosa.
Näitlejakarjäär
Fran Drescher teadis alati, et temast peab saama näitleja. Queensis kasvanud Drescher võrdleb end meelsasti Barbra Streisandiga, keda ta kutsub "noh-selleks-teiseks juuditüdrukuks".
Fran Drescher on osanud menu nautida, sest seni oli ta näinud vaid häda ja viletsust. Tõepoolest, enne "Nannyt" polnud tal eriliselt millegagi hõisata: üksikute märkimisväärsete stseenide kõrvale mahtus hulk läbipõrumisi ja mõõnaperioode. Frani põhiprobleem seisnes selles, et tema päritolu oli kuulda ja näha kilomeetrite tagant. New Yorgi Queensi tööliskvartalis 10. septembril 1957. aastal sündinud ja kasvanud tüdruk kõneles veelgi jubedamat noo yawk 'i kui Roger Rabbitt, ja nii kõvasti, et tema häälega võis kas või klaasi lõigata. Nüüd tagantjärele vaadates (=kuulates) oli see just tema vinguv hääl, mis ta kuulsaks tegi!