cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Márcio Azevedo
2018. aasta juulis suundus ta tagasi Brasiiliasse, liitudes taas Athletico Paranaensega.
CV90
Taktikalis-tehnilised andmed (Mk III)
CV9035NL tehnilised andmed
Kirjeldus
Valmistajaks on firma Hägglunds (Land Systems Hägglunds, BAE Systems Hägglunds, BAE Systems AB) ja Bofors AB. Masina pearelvaks on 30/35/40 mm Bushmaster automaatkahur. Soomuskaitse on mõeldud vastu pidama 14,5 mm laskemoonale (14,5×114 mm(.57 kaliiber)), esiosa kuni 30 mm laskemoonale. Scania diiselmootor annab erivõimsuseks 24 hj/t. Meeskond koosneb 3 liikmest, kellele lisandub 6–8 liikmeline dessant.
Kokku on seni toodetud üle 1000 CV90-ne, millest suurem osa on Rootsi relvastuses. CV90 tehasehind on olnud sõltuvalt tehingust vahemikus ligikaudu 3–4,5 miljonit €/tk. Masin on leidnud kasutust ka Afganistani missioonil.
Leetse-Lepiku talu kalmistu
Kalmistu pindala on 0,033 ha ja omanik on perekond Evald. Kalmistule on praegu teadaolevalt maetud 9 sellest perekonnast pärit inimest. Kalmistul puhkab ka kunstnik Nikolai Triik, kelle ema on pärit sellest talust.
Burn (energiajook)
pisi|70px|Burni purk Burn (inglise keelest põletus) on energiajoogimark, mis kuulub ning mida turundab Ameerika Ühendriikide ettevõte The Coca-Cola Company. Seda müüakse enam kui 80 riigis, sealhulgas Eestis. Jook jõudis turule aastal 2001 ja seda toodab Monster Beverage.
Karolingide minuskel
Karolingide minuskel on Karolingide dünastia järgi nimetatud kirjastiil, mis arendati Frangi riigis 8. sajandil välja kalligraafia standardina nii, et selles kirjutatud tekst, näiteks Hieronymuse Vulgata, oleks kergesti äratuntav ükskõik mis Euroopa piirkonnast pärit kirjaoskajale. Kirjastiilis arendati välja eelkõige väiketähed, suurtähtedena kasutati rooma kapitaali või untsiaali või mõlemat läbisegi, alates 11. sajandist lombardia versaali.
Kirjeldus
Karolingide minuskel on väikese tähekehaga, tasakaalustatud ja ümarate vormidega; sellel on korrapärane ja elegantne välimus, lihtne kirjutusviis ja kergesti loetav kirjapilt. Tähed ja sõnad on selgelt eraldatud, kirjapilt on väga väheste ligatuuride ja lühenditega. Tähekujude puudub kontrast peenikeste ja paksude joonte vahel, üldvorm on ühtlane ja tasakaalustatud. Iseloomulik on kerge kalle paremale ja mõnikord kerge paksenemine ülapikendite ülemises osas.
Ajaloost
Karolingide minuskli nimetus on sellele kirjastiilile antud kirja seotuse tõttu karolingide renessansiga Lääne-Euroopas 8. ja 9. sajandil. Uus kiri kujutas endast graafilist väljendusvahendit, mis pidi kehastama ja väljendama Karolingide keisririigi kõikehõlmavat roomalikku ja kristlikku kultuuri.
Arvatakse, et see minuskelkiri on osaliselt traditsioonide põimumise tulemus, kuid lähtub peamiselt romaani ja iiri-anglosaksi pooluntsiaalist, mida kasutati Iirimaa ja Inglismaa kloostrites, eriti äratuntav on pooluntsiaali mõju a, e, d, g, s ja t tähekujudes. Kirja kuju arvatakse pärinevat juba ajast enne 778. aastat, Corbie kloostri benediktlastest munkade skriptooriumist, seda arendas ka Yorki Alkuin, kellest sai Karl Suure nõunik ja vanaduses Toursi Püha Martini kloostri abt. Uus kiri muutus karolingide renessansi tunnuskirjaks; selle viimistlemiseks kutsus Karl 789. aastal parimad teadlased ja kunstnikud oma Aachenis asuvasse õukonda ja Toursi Püha Martini kloostri juures asuvasse kirjakooli.
Karolingide minusklit kasutati Püha Rooma keisririigis umbes aastail 800–1200, selles kirjutati koodeksid paganlike ja kristlike tekstidega ning arvukalt õppekirjandust. Karolingide minusklis kirjutatud tekstide arv on tohutu; ainuüksi 9. sajandist on säilinud üle 7000 koodeksi, samas kui kõigist eelnenud sajanditest on neid 2000 ringis. See arv annab muuhulgas aimu ka kirjaoskuse hüppelisest suurenemisest ja vanadele eeskujudele toetuva alghariduse uuendamisest.
Kiri on hästi loetav tänapäeva lugejalegi, erandiks on untsiaalist pärit ümar t, täpita i ja pikk s. Gooti kirja kujunemisel karolingide minuskli baasil hakati viimatinimetatut pidama vanapäraseks ja see kadus käibelt, kuid 14. sajandil avastasid karolingide minuskli itaalia renessansi õpetlased ja humanistlik antiikva põhineb suuresti karolingide minuskli tähekujudel, olles omakorda vahelüliks tänapäeva trükikirja väiketähtedeni.
Kuningakepiõli
Kuningakepiõli  (Oenotherae biennis oleum, Oleum Oenotherae Biennis) on kaheaastase kuningakepi (Oenothera biennis) küpsenud seemnetest heksaaniga ekstraheerides või külmpressides valmistatud rasvõli, mis liigitatakse taimsete droogide hulka ja mida kasutatakse inimkeha eriotstarbelisteks vajadusteks, aga ka ravimitööstuses.
Euroopa farmakopöa järgi on õli tihedus 0,923; murdumisnäitaja 1,478.
Seespidine tarvitamine
Seespidiselt kasutatakse õli atoopilise ekseemi, dermatiidi, diabeetilise neuropaatia ja piimanäärmevalu korral.
Rahvameditsiinis
Rahvameditsiinis kasutatakse õli seespidiselt astma, köha, seedeelundkonna häirete ja valu korral.
Välispidine tarvitamine
Välispidiselt kasutatakse õli väiksemate haavade ja põletuste korral.
Eksperimentaalne farmakoloogia
Kliinilised uuringud, loomkatsed ja mõnevõrra ka laboratoorsed uuringud on näidanud kaheaastase kuningakepiõli positiivset toimet allergia, Sjörgeni sündroomi, kõrge kolesteroolitaseme alandajana, mõne südame- ja veresoonkonna, neeru- ja maksahaiguse, viirushaiguste, skisofreenia, vanadusnõtruse jm korral.
B16-melanoomi rakukultuuris inihibeerib õli melaniini sünteesi.
Kliiniline farmakoloogia
Kliinilised katsed on näidanud õli soodsat toimet premenstruaalsündroomi korral.
Aruküla mõisa kalmistu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Tollid tõenäoliselt pärast 1842. aastat, kui suri Karl Wilhelm von Toll. Kabel on ehitatud 1870. aastatel ning see restaureeriti 1996. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud 6 inimest, viimane matus oli ajavahemikus 1941–1944.
Ristikkaar
Ristikkaar ehk kolmiksiirkaar on kaaretüüp, mis koosneb nagu kolmiksiir kolmest pool- või kolmandikringist, mille vahele jäävad nurkjad või ümarad ninad ja mille võrdlus kolmeosalise ristikulehega on andnud kaaretüübile nime.
Alexandru Năstac
Alexandru (Alec) Năstac (sündinud 2. aprillil 1949; Căvădinești, Galați maakond) on Rumeenia endine poksija.
Pobifo revüü
"Pobifo revüü" oli Eesti Raadio muusikasaadete sari aastatel 1968–1969. Pealkiri oli lühend sõnadest "pop-, biit- ja folk-biitmuusika".
Alexandru Năstac
Rumeenia meistrivõistlustel
Ta oli kokku seitsmekordne Rumeenia meister – II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1969, 1971, 1972 ja 1975–1977 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1973. aastal.
Pobifo revüü
Esimene 25-minutine saade oli eetris Vikerraadios kolmapäeval, 22. mail kell 18.35. Artistide Sheila, Hugues Aufray, Les Mistigris ja Johnny Hallyday laulude näiteil anti ülevaade prantsuse pop- ja biitmuusikast.
Alexandru Năstac
Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Michael Spinksile (USA).
Pobifo revüü
Algul üle kahe nädala eetris olnud saated hakkasid alates 31. juulist toimuma igal kolmapäeval. Ühtekokku tehti 1968. aastal 27 saadet. Saatejuht oli Jüri Lina ja toimetaja Jüri Roomere.
Alexandru Năstac
Maailmameistrivõistlustel
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Rufat Risqiyevile (NSV Liit).
Euroopa meistrivõistlustel
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) hõbemedali 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Juozas Juocevičiusele (NSV Liit) ning 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vjatšeslav Lemeševile (NSV Liit).
Helene Jakobson
Helene Jakobson (sündinud Helene Väär; 16. juuni 1907 Peterburi – 25. märts 1992 Stockholm) oli eesti arst.
Elulugu
Helene Väär lõpetas aastal 1926 Otepää Gümnaasiumi. Aastatel 1926–1933 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena cum laude. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.
Ta töötas juba üliõpilasena Tartu Ülikooli kohtuarstiteaduse instituudis subassistendi ja assistendina, samuti naistehaiguste ja sünnitusabi kliinikus. 31. jaanuaril 1935 registreeriti ta arstina.
Helene Jakobson kolis 1939. aastal seoses abiellumisega Tallinna, kus hakkas ravima suu- ja hambahaigusi. Ta töötas peamiselt eraarstina, kuid ka Tallinna Ühise Haigekassa ambulantsi arstina. Aastal 1940 tunnistas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta suu- ja hambahaiguste eriarstiks.
Aastal 1944 põgenes ta Suure põgenemise lainega koos abikaasa ja vanema pojaga Rootsi. Ta sai ka seal tööloa arstina ja töötas hambaarstina erapraksises Stockholmis.
Inglismaa kuningas
Inglismaa kuningas või Inglismaa kuninganna oli Inglismaa kuningriigi valitseja kuni kuninganna Elizabeth I surmani (1603), mil Šotimaa kuningas James VI päris ka Inglismaa trooni.
Helene Jakobson
Isiklikku
Tema abikaasa oli (alates 1939) Elmar Jakobson, neil oli kaks poega.
Lähtekivim (mullateadus)
pisi|[[Mullaprofiilil on lähtekivim märgitud C-tähega]] Lähtekivim ehk emakivim on mullatekkeprotsessist haaratud pinnakatte ülemine osa, mis võtab otseselt osa mulla moodustumisest.
Lähtekivimi omadused avaldavad suurt mõju mulla omadustele: keemilisele koostisele, lõimisele, füüsikalistele omadustele ja viljakusele.
Lähtekivimi osa, mis praktiliselt pole mullatekkeprotsessist haaratud ja mõjutab seda ainult kaudselt, nimetatakse mulla aluskivimiks.
Merilaid & Ko.
Asutajate hulgas oli kuus kaptenit: Peter Mender, Siim Roos, Johannes Mänder, Karl P. Küll, Johann Kalmar, Herman Soone ja ettevõtja Paul Tever.
Paul Ferdinand Walter
Õppis aastatel 1885–1890 Tartus Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1891–1895. Oli prooviaastal Nissi (Emil Johannes Heinrich Bruhnsi juures), Kuusalu (Woldemar Friedrich Kentmanni juures) ja Narva Aleksandri koguduses (Richard Julius von Pauckeri juures). Ordineeriti 8. juunil 1897 õpetajaks.
Oli 1897–1899 Kodavere ja Alatskivi koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1899–1910 aga samade koguduste õpetaja. Aastatel 1910–1925 oli ta Tallinnas Diakonisside Asutise rektor (olles aastatel 1911–1912 Tallinna Jaani koguduse adjunktõpetaja). Aastatel 1915–1916 oli ta Siberisse, täpsemalt Irkutskisse, välja saadetud.
Lahkus aastal 1926 Saksamaale. Oli aastatel 1926–1931 pastor Roggendorfis (Nordwestmecklenburgi kreisis Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) ja 1931–1937 oli ta pastor Tessinis (Bad Doberani kreisis Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Aastast 1938 emerituuris, elades Bad Doberanis.
Isiklikku
Tema vend August Reinhold Johannes Walter oli Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja, tema poeg Johannes Walter oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja, poeg Robert Walter oli Tallinna Kopli koguduse ja Tallinna Niguliste koguduse 2. pihtkonna õpetaja.
Bernhard Pärni
Bernhard Pärni (kuni 12. septembrini 1936 Bernhard Piilberg) (27. september 1908 Virumaa, Kadrina lähistel – 18. september 1998 Läänemaa, Risti) oli Eesti kooliõpetaja, riigiametnik ja karikaturist.
Sündis Kadrina lähedal Karjamulgu raudteeputkas raudteetöölise tütre ja kooliõpetaja peres. Isa töökoha tõttu sattus pere enne esimest maailmasõda Krimmi. Alustas kooliõpinguid Krimmis, kuid kui 1920. aastal tuli pere tagasi Eestisse, jätkas õpinguid juba Kadrina koolis. Seejärel õppis 1922–1928 Rakvere Õpetajate Seminaris.
1942. aasta märtsis sai ta tööd Tootsi Briketitööstuses turbaraba töölisena, kui edutati varsti töödejuhatajaks, turbameistriks, freesväljade ülemaks ja lõpuks tootmis-plaaniosakonna juhatajaka. 1963. aastal viidi ta üle Virumaale Jaan Anveldi nimelisse Oru Turbakombinaati, kus algul töötas vanemtöödejuhatajana ja hiljem tootmistehnika osakonna ülemana. Seal töötas ta kuni 1. oktoobrini 1968, mil jäi pensionile.
Koos August Raudsepaga andis ta välja ajaloolise raamatu "Jaan Anveldi nim. Oru Turbakombinaat. Ajalooline ja majanduslik koondmik".
Viimased eluaastad veetis ta Läänemaal Risti alevikus, kus ka suri. Ta on maetud Kuijõe kalmistule.
Testreaktsioon
Testreaktsioon ehk keemiline test on kiire ja lihtne kvalitatiivne või poolkvantitatiivne analüütiline protseduur, milles kasutatakse probleemist tulenevalt teatud spetsiifilist reagenti.
Testreaktsioone jagatakse anorgaanilised, orgaanilised ja biokeemilised testid ning need võimaldavad mingi aine või ainete klassi (funktsionaalrühma) esinemise või puudumise kindlakstegemist. Test peab olema võimalikult tundlik ja selektiivne.
Näiteid
Anorgaanilise materjali kvalitatiivseks uurimiseks kasutatakse mitmeid lihtsaid testreaktsioon|teste. Näiteks anorgaanilised ühendid annavad gaasi leegile spetsiifilise värvuse vastavalt metalli ioonile; olulist teavet annavad materjali vees, hapetes või leelistes lahustamise testid; sademe teke AgNO3 lahusega näitab halogeniidioone, sademe teke BaCl2-ga näitab sulfaatiooni jne.
Nurme mõis (Rakvere)
Nurme mõis (saksa keeles Nurms) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. .
Toonoja küla
Küla tekkis 19. sajandi lõpus vabadikukülana, nimi saadi külas voolanud Toonoja järgi. Asus Kuresoo raba põhjaosas Toonoja rabasaarel. Külas on olnud kuus elujõulist talu. Viimane elanik lahkus Toonojalt 1987. aastal. Tänapäeval külast alles vaid mõned taluasemed, maakelder ning Mardi taluhoone ja RMK ööbimiseks kohandatud saunahoone.
Angoola tiibviljak
Angoola tiibviljak (Pterocarpus angolensis) on liblikõieliste sugukonda tiibviljaku perekonda kuuluv puuliik.
Puul on kohalikes keeltes palju nimesid, sealhulgas kiaat (afrikaani keeles), morôtô (sotho keeles), mokwa (tsvana keeles), mutondo (venda keeles), umvangazi (suulu keeles).
Puu on heitlehine.
Angoola tiibviljakult saavad toitu paljud loomad, sealhulgas koerlibliklase Charaxes ' i vastsed. Oravad ja ahvid söövad puu vilju. Elevantidele meeldib puid ümber lükata. Ta on ka võrdlemisi hea meetaim.
Levila ja kasvukohad
Angoola tiibviljak kasvab pärismaisena suurel alal Lõuna-Aafrikas, sealhulgas Angolas, Mosambiigis, Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Tansaanias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Zimbabwes ja Sambias. Lõuna-Aafrika Vabariigis on ta kaitse all.
Puu kasvab sooja kliimaga piirkondades, kus temperatuur ei lange alla nulli ja kus on selgelt eristatavad kuiva- ja vihmaperioodid. Ta kasvab puistutes ja bushveld ' ides, kus sajab üle 500 mm aastas. Puu eelistab kiviseid nõlvu ning liivast ja vett läbilaskvat pinnast. Ta kasvab ka väheläbilaskvas pinnases, kuid sel juhul hakkab võra laiuma ja muutub seest hõredaks.
Angoola tiibviljak on levinud avarates puistutes, näiteks Zimbabwes Mashonalandi platool ja Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natalis. Soodsas kasvukohas kujuneb puul võimas jämedate okstega võra ja tihti on ta hõredama puistu ja metsa piiril pioneerliigiks. Kõige uhkemad isendid kasvavad tihedamates puistutes Mosambiigi keskosas ja mõnes kohas Malawis, kus võib esineda angoola tiibviljaku metsi.
Välimus
Puu on laiuva võraga ja kasvab tavaliselt umbes 15 meetri kõrguseks. Niiskemas kasvukohas kasvavad puud tavaliselt 18–19 meetri kõrguseks. Teistel andmetel võib puu kasvada 25, harva koguni 35 meetri kõrguseks. Tüvi on sirge, selle läbimõõt on kuni 50 cm (harvem kuni 100 cm).
Puu koor on tume, karedapinnaline ja pragunenud, umbes 1,5 cm paksune.
Gallovei lihaveis
pisi|Gallovei tõugu [[lehm koos vasikaga]] Gallovei lihaveis (inglise keeles Galloway) on üks vanemaid ja puhtamaid veisetõuge. Tõug pärineb Edela-Šotimaalt, kuid on levinud üle kogu maailma. Tõug on nime saanud Galloway piirkonna järgi.
Ajalugu
Esimesed teated tõu olemasolu kohta pärinevad ajast, mil roomlased okupeerisid Briti saared. Tõugu tunti juba 15. sajandil. Gallovei veiseid kasutati algul nii piima kui liha, hiljem ainult liha tootmiseks. Algselt oli põhiline värvus must, vähesel määral esines ka punaseid, kollakashalle ja pruune loomi. Uus-Meremaale eksporditud loomade edasiaretamisel tekkis geneetilise mutatsiooni tulemusena karvkattele lai valge triip. See tunnus oli dominantne ja kandus veistega kauplemise tulemusena kiiresti teistesse paikadesse. Triibuga veiseid üritati karjast eraldada, kuna nad ei vastanud tõustandardile. Gallovei tõugu pole teadaolevalt kunagi teiste tõugudega ristatud, kuid pole suudetud välja selgitada, kust on tulnud tõugu homosügootne nudipäisuse geen, kuna algselt olid loomad sarvilised. 1700. ja 1800. aastatest pärinevad kirjalikud allikad kirjeldavad juba nudisid gallovei veiseid. 1851. aastal hävis Edinburghi Highlandi Põllumajandusmuuseumi põlengus suur osa ajaloolisi materjale ja põlvnemisandmeid gallovei tõu kohta. Šotimaal moodustati Gallovei Karja Selts ja esimene tõuraamat ilmus 1862. aastal (täiendati 1878. aastal). Raamatus registreeriti sel ajal ainult musta värvi loomad. Esimene tõuraamat valge triibuga galloveidele ilmus Inglismaal 1921. aastal, kui nad tunnustati eraldi tõuna (triibuga gallovei – Belted Galloway Cattle). Eestisse toodi esimesed galloveid 2006. aastal.
Angoola tiibviljak
Välimus
Lehed on tumerohelised läikivad vahelduvalt kinnituvate lehekestega paaritusulgjad liitlehed, mis on tavaliselt longus. Lehekesi on 11–19. Leheke on 2,5–7 cm pikkune ja 2–4,5 cm laiune. Puu läheb lehte õitsemise ajal või veidi hiljem. Kevad algab pärast kuivaperioodi, umbes oktoobri keskel, ja siis puhkeb rohkelt oranžikaskollaseid lõhnavaid õisi. Õisik on 10–20 cm pikkune pööris. Õitsemisaeg on suhteliselt lühike, kaks kuni kolm nädalat.
Gallovei lihaveis
Välimus
Algupärased gallovei lihaveised on väikest kuni keskmist kasvu. Triibuga galloveid on aga keskmise suurusega ja parema lihatüübiga. Pealiskarv on pikk, pehme ja laineline, aluskarv tihe. Kahekordne karvkate muudab loomad külmale ja niiskusele vastupidavaks. See asendab paksu seljarasvakihti, mida teised tõud sooja hoidmiseks vajavad. Vasikad on mahagonipruunid. Pea on lühike ja lai, kõrvad laiad ning kaetud pikkade karvadega. Kael on keskmise pikkusega, abaluud kõrgeleulatuvad, rind sügav ja täidlane. Lehmade keskmine kaal on 500 kg, täiskasvanutel pullidel kuni 800 kg, sünnimass 27–32 kg.
Iseloomustus
Lehmad on suurepäraste viljakustunnustega, pikaealised, kerge poegimise ja hea piimakusega. Galloveidel on tugev karjainstinkt. Kiskja- või muu ohu korral rünnatakse kogu karjaga, muidu on loomad rahulikud ja vastupidavad. Tõug sobib hästi ristamiseks. Galloveid on heade emaomadustega ja võivad poegida kuni 15-aastaseks saamiseni. Nad on sööda suhtes vähenõudlikud. See tõug on sobilik maheveisekasvatuse viljelemiseks.
Kasutamine
Gallovei lihaveiseid kasvatatakse peamiselt liha saamise eesmärgil. Nende liha on väga hea kvaliteediga: marmorjas, õrn ja mahlakas. Galloveid pärinevad karmide ilmastikutingimustega aladelt ja on kohastunud talveperioode edukalt üle elama. Ilmade soojenedes heidavad nad talvekasuka maha. Ilmastikukindluse tõttu kasutatakse tõugu üha rohkem maastikuhoolduses. Nad söövad teiste veisetõugudega võrreldes rohkem taimeliike ning sobivad ideaalselt paikadesse, kus leidub nii metsa kui ka mägisemaid alasid. Galloveide suur kehamass mõjub soodsalt puude levikule, kuna oma raskusega suruvad nad puuseemned maasse. Samuti loovad nad radasid tihedasse ja kõrgesse taimestikku. Karjatamiseks sobivad nii püsirohumaad kui ka poollooduslikud kooslused. Lai sõrakuju tagab karjamaade säilimise ka niisketel aladel.
Puhasaretus
Puhasaretuse eesmärk on gallovei tõugu parandada. Süstemaatilise valikuga püütakse säilitada teatuid tunnuseid läbi põlvkondade ning kasutatakse ainult parimaid isas- ja emasisendeid. Algsest aretuskarjast on alles ainult 75 looma. Tõu säilitamiseks on vajalik puhtatõuliste karjade 25% osakaal kogu tõumassiivist.
Ristamine
Ristamine on lihaveisekasvatuses laialdaselt kasutatav aretusvõte. Eesmärk on heteroosiefektist tingitud majandusliku kasumi saavutamine.
Angoola tiibviljak
Kasutamine
pisi|150px|Angoola tiibviljaku [[puit]] Angoola tiibviljakul on väärtuslik puit, mida kasutatakse nii ehitusmaterjalina kui ka mitmesuguste tarbeesemete valmistamiseks. Lülipuidu värvus võib varieeruda heledast kuldpruunist tumeda punakaspruunini. Vanusega värvide erksus väheneb. Lülipuit on tugev, hea tulekindlusega ja vastupidav kahjuritele. Puidul on meeldiv vürtsikas lõhn ja ta on hästi töödeldav. Et puu mahl on punane, on ka maltspuit punase tooniga. Ka seda kasutatakse tarbeesemete valmistamiseks. Puidu tihedus on 605 kg/m³.
Gallovei lihaveis
Ristamine
Ristamise puhul on kaks võimalust:
Angoola tiibviljak
Kasutamine
Puidust valmistatakse eelkõige mööblit. Et puidu kuivamiskahanemine on väga väike, sobib ta hästi kanuude valmistamiseks. Angoola tiibviljakust valmistatakse ka muusikariistu. Sellest on traditsiooniliselt valmistatud näiteks Zimbabwe mbira. Puidust tehakse ka spooni, parketti ja mitmesuguseid treitud ja nikerdatud esemeid.
Gallovei lihaveis
Ristamine
Ristamismeetodid on
Angoola tiibviljak
Kasutamine
Enamasti on puude raiumisele kehtestatud piirangud. Mitmes Lõuna-Aafrika riigis tohib raiuda vähemalt 25–27-sentimeetrise läbimõõduga puid. Selle läbimõõdu saavutab angoola tiibviljak sõltuvalt kasvukohast 40–80 aastaga. Vaiku võetakse kasvavalt puult. Ka peeni juuri saab koguda ilma puud maha raiumata.
Koore sisemist kiulist osa kasutatakse punutiste valmistamiseks. Juurtest jahvatatud pulbrit kasutatakse värvainena. Sellega värvitakse muu hulgas punutiste toormaterjali ja nahkrõivaid. Õli või rasvaga segades saadakse pulbrist minkimisvahend, mida kasutatakse kehamaalingute tegemisel.
Angoola tiibviljakut kasutatakse ka haiguste ravimiseks. On teada, et puu juurt on kasutatud dermatofütoosi, silmavaevuste, gonorröa ning malaaria ja selle tüsistuste raviks, valu vaigistamiseks ja rinnapiima erituse suurendamiseks. Koorest saadavat vaiku on traditsiooniliselt kasutatud muu hulgas kõhulahtisuse, vererohke menstruatsiooni, ninaverejooksu, peavalu, kõhuvalu, parasiitide, haavade ja nahaprobleemide raviks.
Et puu punane mahl meenutab verd, on sellele omistatud maagilist toimet. Selle uskumuse ja puidu tulekindluse tõttu on angoola tiibviljakut mõnikord istutatud pealikute eluasemete ümber elustaraks.
Järgküla
Järgküla oli küla Raplamaal. Küla jääb tänapäeval Moka küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Märjamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Moka külaga.
Asulat on esimest korda mainitud 1529 (Gerkefer); 1844 nime all Jerkul.
Järva-Jaani Raamatukogu
Järva-Jaani Raamatukogu on rahvaraamatukogu Järva vallas Järva-Jaanis aadressil Jaani 1.
Alates 1. jaanuarist 2020 tegutseb raamatukogu Järva Vallaraamatukogu allüksusena.
3. aastatuhat eKr
3. aastatuhat eKr ehk kolmas aastatuhat eKr on ajavahemik, mis algas 1. jaanuaril 3000 eKr ja lõppes 31. detsembril 2001 eKr.
(4. aastatuhat eKr – 3. aastatuhat eKr – 2. aastatuhat eKr – Sajandid)
Ojaküla mõis
Ojaküla mõis (saksa keeles Oyel, Ojakül) oli Kunda mõisa karjamõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. .
Vastupanuvõitluse päev
Ettepaneku 22. septembri tähistamiseks riikliku tähtpäevana algatasid 2005. aastal Isamaaliit ja Res Publica. Eelnõude esitamise käigus Riigikogule sai algsest Otto Tiefi valitsuse mälestuspäevast Vastupanuvõitluse päev. Päeva tähistati esimest korda ametlikult 2007. aastal.
22. septembrit ei valitud vastupanuvõitluse päevaks juhuslikult. Sellel päeval mälestatakse neid inimesi, kes kahe okupatsiooni vahelisel ajal interregnumit ära kasutades püüdsid taastada Eesti riiklikku iseseisvust.
18. septembril 1944, kui Saksa okupatsiooniväed olid Eestist lahkumas, nimetas Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Jüri Uluots kehtiva põhiseaduse alusel ametisse Otto Tiefi valitsuse. Kuigi äsjaloodud valitsus deklareeris neutraalsust Teises maailmasõjas, sai sinimustvalge lipp Pika Hermanni tornis lehvida vaid mõne päeva: 22. septembril okupeerisid Eesti pealinna Nõukogude Liidu väed. Vaid mõni tund enne seda, kui Punaarmee väeüksused Tallinna jõudsid, lahkusid pealinnast viimased valitsusliikmed.
Otto Tief ja tema valitsuse ministrid teadsid, et neid võib oodata niihästi Gestapo kui ka NKVD vangikong. Usk Eesti vabadusse ja sellesse, et eestlased väärivad paremat tulevikku kui võõrvõimu okupatsioon, andis julgust. Kuigi enamikule neist ei jäänud repressioonid tulemata, on elu näidanud, et nende usk ei olnud asjatu.
Vastupanuvõitluse päeva tähistatakse igal aastal akadeemiliste organisatsioonide lipuvalvete ja pärgade asetamisega Vabadussõja võidusamba jalamile ja üliõpilaskorporatsioonide Leola ja Rotalia poolt ellukutsutud traditsioonilise üliõpilasseltside ja -korporatsioonide koosviibimisega Vabaduse väljakul. Peetakse kõnesid ja meenutatakse viimast vastupanu enne Nõukogude vägede saabumist pealinna. Päeva peakorraldajad on Eesti Korporatsioonide Liit ja Eesti Memento Liit.
Põhiliselt venekeelse elanikkonna esindajad on 22. septembrit tähistanud Tallinna vabastamise päevana, sest NSV Liit ja tema õigusjärglane Venemaa Föderatsioon on alati püüdnud 22. septembrit 1944 näidata Eesti pealinna vabastamisena. Tegelikult asendus üks okupatsioon vaid teisega.
Vastupanuvõitlus ja Otto Tiefi valitsus
Rääkides Eesti võimalikest välispoliitilistest valikutest Teise maailmasõja eel leitakse tihti, et neid oli kaks – kas Nõukogude Liit või Saksamaa. Mõlemad tähendasid iseseisvuse kaotust ja ulatuslikke repressioone. Kuid leidus ka kolmas, pigem idealistlik kui realistlik tee, mis nägi ette iseseisvuse taastamist demokraatlikele lääneriikidele toetudes. Esimesed, kes avalikult kolmanda tee valisid, olid Eesti diplomaadid välismaal, kes 1940. aasta suvel ei tunnustanud riigi okupeerimist ja annekteerimist NSV Liidu poolt. Nad jäid paigale oma asukohamaadele ja hakkasid aktiivselt ajama lääne demokraatiatele suunatud poliitikat.
Esialgu perspektiivituna tundunud tegevus muutus lootustandvamaks aasta hiljem, kui 14. augustil 1941 kirjutasid Ameerika Ühendriikide president Franklin D. Roosevelt ja Suurbritannia peaminister Winston Churchill alla Atlandi hartale ning septembris ühines samade põhimõtetega ka Nõukogude Liit. Nimelt deklareeriti hartas, et pärast Saksamaaga peetava sõja võidukat lõppu ei soovita mingeid territoriaalseid muutusi, mis ei oleks kooskõlas asjasse puutuvate rahvaste vabalt väljendatud tahtega. Niisiis tundus, et Eesti Vabariigi taastamine pärast sõja lõppu on võimalik. Atlandi harta teksti levitati salaja ka Saksamaa okupeeritud Eestis.
Samadel alustel toimus ka eestlaste vastupanu okupeeritud Eestis. Koguti andmeid Eestis viibivate Saksa üksuste kohta ja edastati need Rootsis viibivatele Eesti diplomaatidele, kes andsid luureandmed edasi lääneliitlaste esindajatele. Sealt jõudsid need omakorda ka Nõukogude Liidu vastavate organite käsutusse. See ja muu saksavastane tegevus tõi kaasa vastuaktsioonid Saksa julgeolekuteenistuste poolt.
Reaalseid samme iseseisvuse taastamiseks sai astuma hakata siiski alles 1944. aastal, kui tekkis lootus Saksa okupatsiooni peatsele lõpule. Veebruaris loodi sel eesmärgil Eesti Vabariigi Rahvuskomitee. Paraku olid saksa julgeolekuorganid oma valvsuse säilitanud ning ainuüksi aprillis 1944 arreteeriti ligi 500 Rahvuskomiteega seotud inimest süüdistatuna spionaažis Suurbritannia kasuks. Saksa võimude vastuseisu ja repressioonide tõttu tehti otsustav samm alles 18. septembril, kui Saksa okupatsiooniväed olid lahkumas. Eesti Vabariigi põhiseaduse kohaselt nimetas peaminister presidendi ülesannetes Jüri Uluots ametisse Otto Tiefi valitsuse. Kuigi valitsus deklareeris neutraalsust Teises maailmasõjas sai sinimustvalge lipp Pika Hermanni tornis lehvida vaid mõne päeva. 22. septembril tungisid Eesti pealinna Nõukogude väed ja asendasid Eesti lipu punalipuga. Saksa vägesid sel ajal enam linnas ei olnud ja vastupanu osutasid peamiselt vähesed Soomest naasnud Eesti vabatahtlikud. Nõukogude repressiivorganid pidasid Tiefi valitsust äärmiselt ohtlikuks ning oktoobris-novembris 1944 õnnestus enamik ministreid arreteerida.
Nagu teada, täitis Nõukogude Liit Atlandi harta sätteid vaid valikuliselt. Võeti küll vastu tohututes kogustes lääneriikide sõjalist abi, kuid igasuguseid demokraatiailminguid, rääkimata anastatud rahvaste enesemääramisõigusest, peeti režiimile ohtlikeks. Kuna rahvusvahelise õiguse seisukohast oli Otto Tiefi valitsuse legitiimsust raske rünnata, eelistati sellest järgnenud aastakümnetel üldiselt vaikida.
Viimasel kahekümnel aastal on hakatud Otto Tiefi ja tema kaaslaste tegevusele ajaloolaste poolt suuremat tähelepanu pöörama. Riikliku tähtpäevana tähistatakse 22. septembrit kui vastupanuvõitluse päeva alates 2007. aastast.
Kasetriibik
Kasetriibik (Sicista betulina, varem kasetriiplane) on näriliste (Rodentia) seltsi kuuluv pisiimetaja, kes on Eesti faunas ainus hüpiklaste esindaja.
Kasetriibik on hallikaspruuni värvi ning tema seljal on tume triip. Iseloomulik tunnus on väga pikk saba. Kasetriibikuga sarnaneb välimuselt teine näriline – juttselg-hiir (Apodemus agrarius), kelle seljal on samuti tume triip, kuid saba on lühem. Teistest triibikutest eristab kasetriibikut põhjapoolsem levik ja puudega tugevalt seotud elutsükkel. Samuti tarvitab ta enam loomset toitu kui teised triibikud.
Süstemaatika
Kasetriibik kuulub perekonda triibik (Sicista). Teadaolevalt on maailmas 13 triibikuliiki, need on Sicista armenica, Sicista betulina, Sicista caucasica, Sicista caudata, Sicista concolor, Sicista kazbegica, Sicista kluchorica, Sicista napaea, Sicista pseudonapaea, Sicista severtzovi, Sicista strandi, Sicista subtilis ja Sicista tianshanica. Triibikuid esineb Euraasias parasvöötme metsades, põõsastikes ja rohtlates Norrast kuni Vaikse ookeani rannikuni.
Eva Luts
Eva Luts (sündinud 8. märtsil 1967) on eesti ulmetoimetaja ja -tõlkija ning kirjastuse Fantaasia asutaja ja omanik.
Kasetriibik
Levila
Kasetriibiku levila ulatub Taanist, Norrast ja Austriast läänes kuni Baikali järveni Venemaal ning põhjapolaarjoonest Karpaatideni lõunas. Hiina Ussuuri piirkonnast pärit teateid peetakse kaheldavaks. Euroopas leidub isoleeritud jäänukpopulatsioone Skandinaavia poolsaarel, Taanis ja Saksamaal, Alpides ja Karpaatides, kuid peamine levila ulatub Balti riikide idaosast, Poolast ja Tšehhist Venemaani.
Eestis on ta levinud kogu mandril, aga puudub saartel.
Esimene registreeritud leid on meil kasetriibikust aastast 1858. aastal Tartu lähedalt ja teine 1948. aastast. Ka edasised leiud on olnud harvad ja pigem juhuslikku laadi ning seega arvati pikalt, et antud liik on meil väga haruldane.
Kasetriibik elutseb eri elupaikades, nende seas on boreaalsed ja mäestike metsad, lähisalpiinsed niidud ja tundra.
Välimus
Kasetriibiku iseloomulikuks tunnuseks on tume triip seljal ja tüvest pikem saba. Tema keha on hallikaspruuni värvi ning kõhualune on kollakas. Tüvepikkus on 6–8 cm, sabapikkus 8,5–10 cm. Kõrvalestadel ja sabal lühikesed karvad, käppadel karvkate peaaegu puudub. Kõrvalestad suhteliselt suured. Esikäpad ja tagakäpad on kohastunud ronimiseks, samuti on abiks saba. Kasetriibiku kui hüpiklase tagajalad on tugevad ja hüppamiseks sobivad.
Erinevalt juttselg-hiirest ei ole kasetriibiku ülahuul lõhestunud.
Kolju
Kasetriibiku koljul on silmakoopaalune mulk, mis on eestpoolt vaadates ovaalne ja selle alumine osa ülemisest laiem. Ülalõuas on 4+4 purihammast ja alalõuas 3+3 purihammast. Põsehambad on teravate köbrukestega.
Elupaik ja eluviis
pisi|left|Kasetriibik joonistusel Elab metsalagendikel, sooservades, mahajäetud aedades, üldiselt niisketes elupaikades veekogude läheduses.
Kasetriibik on öise ja varjatud eluviisiga näriline. Keraja pesa teeb ta enamasti looduslikesse õõnsustesse pehkinud kändudes või juurte alla. Pesa on vooderdatud kuivanud taimse materjaliga ja sellest väljuvad käigud. On arvatud, et liik veedab suve märjal lagendikul ja talvitub metsas. Kasetriibikul esineb talveuni, mis kestab septembrist maini. Talve jooksul kaotab ta vähemalt poole oma kaalust. Jahedatel suveöödel, kui õhutemperatuur on alla 10 °C, esineb külmatardumus.
Kevadel ärgates on loom loid ning aeglane, samuti sügisel. Siis on teda võimalik käsitsi kinni püüda.
Toitumine
Toitumistüübilt on kasetriibik omnivoor. Loomseks toiduks on putukate vastsed ja munad, ämblikud, vihmaussid ja limused. Taimse toidu moodustavad rohttaimede ja puude seemned, marjad, õied ja õrnemad lehed. Toidulaual domineerivad putukad, peamiselt nende vastsed (94% uuritud maosisudest), ämblikulaadsed (65%) ja taimsed jäägid (seemned, rohelised taimeosad ja marjad; 31%).
Ise on kasetriibik toiduks peamiselt kakulistele, nirgile ja kärbile. Samuti võivad sattuda kodukassi saagiks.
Sigimine
Kasetriibiku jooksuaeg algab mais. Tiinus kestab 30 päeva, olenevalt õhutemperatuurist. Pojad sünnivad juunis-juulis. Aastas poegib ta ühe pesakonna, 3–9 poega. Pojad sünnivad karvutult ning suletud silmade ja kõrvadega.
Silmad avanevad umbes 1 kuu vanuselt, imetamine kestab 5 nädalat. Imetamiseks on emasloomal 8 nisa.
1 kuu vanused pojad on kaetud karvadega ning võimelised ronima ja närima tahket toitu. Iseseisvaks saavad noored kasetriibikud 1,5 kuu vanuselt. Pesakond laguneb augustis. Suguküpsus saavutatakse järgmisel kevadel, umbes aasta vanusena.
Olukord Eestis
Kuna kasetriibik on öise ja varjatud eluviisiga, on teda looduses raske märgata. Tema arvukust on raske hinnata ning see sõltub püügimeetodist. Traditsiooniline lõksupüük näitab väiksemat arvukust, kuna kasetriibikud jäävad lõksudesse harva. Parema ülevaate saamiseks kasutatakse maasse kaevatud püügikoonuseid või -silindreid. Mitteusaldusväärsete meetodite kasutamise tõttu on Eestis kasetriibiku arvukust alahinnatud.
Kliima soojenemist võib määratleda kui positiivset mõju kasetriibikule, kuna tema elutsükkel on otseselt temperatuuriga seotud. Soojem talv vähendab isendite talvist surnuks külmumist.
Kasetriibiku seisundit parandavad intensiivne metsaraie ja tugevad tormid, mis suurendavad kasetriibiku varjepaigaks sobivate kändude ja murtud puude arvu. Samuti vanad sööti jäänud põllud, kus vohab võsa. Siit võib järeldada, et kasetriibiku seisund Eesti tingimustes ei ole kriitiline.
Ohutegurid
Peamiseks ohuks põllumajandus ja sobivate elupaikade hävitamine. Rumeenias usutakse peamiseks ohuteguriks olevat metsade hävitamine.
Kaitse
Kasetriibik kuulub Euroopa Liidu loodusdirektiivi IV lisasse ehk rangelt kaitstavate liikide hulka, seetõttu on ta ka Eestis kaitse all, kuuludes III kaitsekategooriasse. IUCN-i (International Union for Conservation of Nature) punases raamatus hinnatud ohuväliseks.
Karinu Raamatukogu
Karinu Raamatukogu on rahvaraamatukogu Järva vallas Karinul.
Varem asus kogu Karinu mõisas, alates 2010. aastast külamajas.
Alates 1. jaanuarist 2020 tegutseb raamatukogu Järva Vallaraamatukogu allüksusena.
Menaion
Ikoon
Samal viisil võivad olla ühel ikoonil kujutatud koos kõik ühe kuu pühakud ja liikumatute pühade ikoonid. Ikoonil kujutatu võib hõlmata kas üht kuud, poolt või veerandit aastat või kogu aastat.
Saidi Jangulbajev
Saidi Jangulbajev oli Tšetšeeni Vabariigi ülemkohtu liige, keda Tšetšeenia juhtkond on ähvardanud koos pereliikmetega tappa.
2015. aasta novembris kutsuti ta koos poegade Abubakari ja Ibrahimiga Tšetšeenia presidendi Ramzan Kadõrovi juurde. Ibrahim juhtis internetilehte, kus ta kirjutas Venemaa sõjaväe poolt Tšetšeenia sõdade ajal toime pandud sõjakuritegudest. Kadõrovi arvates õhutati sellega vaenu Vene julgeolekujõudude vastu, lisaks kritiseeriti tema poolt aetavat poliitikat. Mingil hetkel hakati Jangulbajeveid Kadõrovi alluvate poolt peksma. Pärast esimest peksmist, kui isa ja kaks poega said Abubakar Jangulbajevi sõnul juba raskelt vigastada, olid nad sunnitud valgetelt plaatidelt enda verd lakkuma, kuid nad keeldusid. Seejärel peksti neid uuesti ning vanema poja sõnul nõudis Kadõrov peksmise lõpetamist.
Isa ja vanem poeg vabastati, kuid Ibrahim jäeti kuueks kuuks vahi alla. Saidil kästi kohtuniku ametist lahkuda, vastasel juhul ei näe ta oma poega enam elusana. Saidi astuski tagasi.
2017. aastal peeti Ibrahim Tšetšeenias kinni kahtlustatuna etnilise vaenu õhutamises (Vene Föderatsiooni kriminaalkoodeksi artikkel 282) uues internetilehes Venemaa föderaalvägede poolt toime pandud sõjakuritegude faktide avaldamise tõttu. Sel hetkel otsustas Jangulbajevi perekond pöörduda inimõiguste aktivistide, piinamisvastase komitee ja ajakirjanike poole. Ibrahimi hoiti üle pooleteise aasta eeluurimisvanglas ja vabastati pärast artikli dekriminaliseerimist. Perekond otsustas Tšetšeeniast lahkuda Nižni Novgorodi kuna seal asus inimõigusorganisatsiooni "Piinamisvastane komitee" peakontor.
2021. aasta detsembris teatas "Piinamisvastase komitee" Kaukaasia filiaali jurist Abubakar Jangulbajev Instagramis, et Tšetšeenias on röövitud üle 40 tema sugulase. «Röövimiste põhjus on mulle teadmata ja mingeid nõudmisi ei esitatud. Ma ei saa aru, miks neid pantvangis hoitakse," ütles Jangulbajev. Ta oletas, et selle põhjuseks võib olla tema ametialane tegevus või asjaolu, et Tšetšeenia võimud kahtlustavad teda seotuses Telegram-kanaliga Adat1.
Inimröövid toimusid 23.-25. detsembril 2021 Tšetšeenias Uruss-Martani rajoonis Goitõ külas ja Groznõis. Tema isapoolsed sugulased Jangulbajevid ja emapoolsed sugulased Mussajevid kadusid. Röövijad olid tuvastamata mustas mundris isikud, kes viisid tema sugulased politseiosakondadesse. Nad võtsid ära nende passid ja telefonid, samuti kinnisvara dokumendid.
Varsti peale teate avaldamist kadunud sugulastest otsiti võimude poolt läbi Abubakari kodu Pjatigorskis. Abubakar põgenes välismaale.
20. jaanuaril 2022 tulid Tšetšeenia politseinikud Saidi Jangulbajevi korterisse Nižni Novgorodis teatades, et Saidi Jangulbajev ja Zarema Mussajeva viiakse pettusejuhtumis tunnistajatena ülekuulamisele Groznõisse. Saidi kutsus telefoni teel koju "Piinamisvastase komitee" kaks juristi, kes üritasid äraviimist takistada. Nad ütlesid politseile, et vajadusel saab ülekuulamise korraldada ka kohapeal. Kuid politsei tungis korterisse, surus juristid ühte tuppa ning teadvusetu Zarema Mussajeva tiriti korterist välja ilma kingade ja üleriieteta. Zaremal on suhkurtõbi, ta peab regulaarselt insuliini süstima, vastasel juhul võib ta langeda diabeetilisse koomasse. Lisaks kahtlustati teda COVID-19 haigestumises. Saidi ise jäi vabadusse kuna föderaalkohtunikuna on tal isikupuutumatus. Saidi tütar Alija Jangulbajeva sõnul teda, tema isa ja ema peksti. Saidi sõnul helistas ta mitu korda FSB valveüksusesse ja nad lubasid talle abi, kuid keegi ei tulnud. Hiljem vastasid FSB ohvitserid NN.RU ajakirjaniku küsimusele, et tegemist on "siseasjaga".
Zarema Mussajeva viidi Tšetšeeniasse, kus talle määrati 15-päevane haldusarrest, süüdistatuna "pisihuligaansuses". Kadõrovi sõnul Mussajeva ründas Groznõis politseinikku ja oleks ta peaaegu sandistanud. Mussajevat süüdistatakse Vene Föderatsiooni kriminaalkoodeksi artikkel 318 (vägivalla kasutamine ametivõimude esindaja vastu) alusel ja Groznõi Staropromõslovski ringkonnakohus võttis ta 2. veebruaril 2022 kaheks kuuks vahi alla. Kadõrov ütles ,et "see perekond ootab kohta kas vanglas või maa all".
Kreml teatas, et ei ole röövi üksikasjadest teadlik ja eelistas seda mitte uskuda. Hiljem väitis presidendi pressisekretär Dmitri Peskov korduvalt, et Kreml ei pea vajalikuks Kadõrovi ähvarduste kohta esitatud kaebustega tegelemist ning surmalubadused on Tšetšeenia juhi "isiklik arvamus".
23. jaanuaril 2022 põgenesid Saidi Jangulbajev ja tema tütar Venemaalt. 31. jaanuaril 2022 tegi Groznõi Visaitovski kohus tagaseljaotsuse Ibragim Jangulbajevi kinnipidamiseks. Ta on föderaalses tagaotsitavate nimekirjas kriminaalasjas artikli alusel, mis käsitleb avalikke üleskutseid terrorismile (Vene Föderatsiooni kriminaalkoodeksi artikli 205 lõike 2 2. osa).
W
W (väiketähena w) ehk kaksis-v [kaksis-vee] on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. W on ladina tähestiku 23. täht. Eesti tähestikus on W võõrtäht.
W on tekkinud keskajal kahe v- või u-tähe ligatuurist.
Eesti vanas kirjakeeles kasutati w-d tänapäeva v asemel. 20. sajandi alguskümnendeil hakkas w-täht järk-järgult asenduma v-tähega, esimesi märke v kasutamise kohta leiab 1905. aastast (Gustav Suits) ja 1907. aastast (Eesti Kirjandus). 1919.–1920. aastatel otsustati Eesti Kirjanduse Seltsi keeletoimkonna koosolekutel w asemel kasutada v-d. Sealt alates muutus v eelistatavaks, 1930. aastatel ainusoovitatavaks, ent alles 1930. aastate lõpuks oli ta enam-vähem juurdunud. Ühtlasi tähendas see, et w-d loeti võõrtäheks.
Raudtee tänav (Tallinn)
pisi|Vaade raudtee tänavale [[Hiiu jaamahoone suunas]] pisi|Vaade Hiiu jaama juurest [[Pääsküla suunas]] Raudtee tänav on tänav Tallinnas Nõmmel.
Raudtee tänav algab Rahumäel umbes 300 meetrit Rahumäe jaamast linna pool. Tänava alguse geograafilised koordinaadid on.
Tänav jookseb piki raudteed edela suunas, vahepeal kummalgi pool raudteed. Põhjapoolne haru lõpeb Kivimäel Edela tänaval ja lõunapoolne Olevi tänaval.
Nõmme ülesõidu juures hargneb tänav kaheks. Harud jooksevad teine teisel pool raudteed, kuni põhjapoolne haru Puu tänaval lõpeb. Nõmme ülesõidust kuni Kärje tänavani on tänava lõunapoolne haru ühesuunaline. Umbes Valve tänavast alates jookseb Raudtee tänav uuesti kummalgi pool raudteed.
Raudtee tänava Rahumäe tee ja Pärnu maantee vahelisel lõigul sõidab buss number 23 ning Hiiu ja Pargi tänava vahelisel lõigul buss number 33.
Raudtee tänava ja Pargi tänava nurgal asub Tallinna Nõmme Gümnaasiumi 7.-12. klasside õppehoone (Raudtee 73) ning Hiiu tänava nurgal 1.-6. klasside õppehoone (Raudtee 55, kuni 2006. aastani Tallinna Hiiu Põhikooli maja). Aadressil Raudtee 68 on Tallinna Nõmme Põhikool ja Nõmme raamatukogu.
Raudtee ja Tähe tänava nurgal asub Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik, Tähe tänav 2. Rahumäe tee nurgal asub Alfredi pubi, Rahumäe tee 25. Nõmme raudteepeatuse lähedal on kohvik ja toidupood. Endises Hiiu jaamahoones tegutseb firma ITBuss.
Raudtee 11 tegutses enne teist maailmasõda restoran "Talveaed", Raudtee 64 restoran "Silva".
Žamberk
Žamberk asub merepinnast 465 meetri kõrgusel.
Žamberk on asutatud 13. sajandi teisel poolel. Ürikutes on asulat esmamainitud 1332. aastal.
Žamberki vanalinn on alates 22. septembrist 1995 ajalooline linnakaitseala.
Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel
Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel oli aastatel 1964–1994 tegutsenud peamiselt noortest viiuldajatest koosnev ansambel. Ansamblis mängis kuni 250 viiuldajat.
Ansambli initsiaatoreid ja ühtlasi kunstiline juht oli Erich Loit.
Ansambli repertuaar oli mitmekesine, eriti palju mängiti Eesti heliloojate palasid, ka esmaettekandes.
Ansambel pälvis auhindu, sealhulgas 1980. aastal Üleliidulise Leninliku Komsomoli preemia.
Natricidae
Natricidae on madude sugukond.
Klassifikatsioon
pisi|[[Amphiesma vibakari]] pisi| [[rästiknastik (Natrix maura)]] pisi|[[Rhabdophis tigrinus]] pisi|[[Thamnophis atratus]]
Sugukonda Natricidae liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Parczew
Parczew on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas, Parczewi maakonna ja Parczewi valla halduskeskus. Parczew asub Lublini kesklinnast umbes 48 km põhjakirdes.
Kroonikate andmetel oli Parczewi küla olemas juba 13. sajandil. Magdeburgi linnaõigused sai Parczew 1401. aastal.
Horodło uniooni sõlmimise järel 1413. aastal peeti Parczewis kuni 16. sajandi teise pooleni mitmel korral Poola ja Leedu seimide ühisistungeid.
Aastatel 1975–1998 kuulus Parczew Biała Podlaska vojevoodkonna koosseisu.
Gedrimai
pisi|Puitskulptuur Gedrimai külas Gedrimai (žemaidi Gedrėmā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas Apšė jõe ääres.
Gedrimaisse jääb Ylakiai kalmistu.
Külla jääb looduskaitsealune Gedrimai allikas. See jääb Vindašiai talu maadele, ja nii kutsuvadki kohalikud seda Vindašiai allikaks. Allika vesi voolab välja liivasest läätsest, mis asub järvelise tekkega aleuriidikihis.
Asulat on esmamainitud 1708. aastal. Küla põhjaosas asub endine hiiemägi.
Veronese roheline (värvus)
Veronese roheline (prantsuse keeles Vert Veronese, inglise keeles Veronese Green) on maalikunstnik Paolo Veronese järgi antud väljamõeldud värvinimetus, mis tähistab heledapoolset külma rohelist värvitooni, sarnast smaragd- või mündirohelisega.
Variatsioonid
Eri tootjad on andnud välja õlivärve selles toonis, näiteks LeFranc&Bourgeois (ftalotsüaniinrohelise ja tsinkvalge segu), Royal Talens - Rembrandti seeria  (ftalotsüaniinrohelise, bensimidasoolkollase ja titaanvalge segu), Leroux Couleurs  (koobaltaluminaatspinellsinise, heleda koobaltrohelise ja titaanvalge segu) ja Sennelier  (titaanvalge, ftalotsüaniinrohelise ja bensimidasoolkollase segu).
Tom Ince
2011. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Blackpool. Esimesel hooajal lõi ta Blackpooli meeskonnas esiliigas kuus väravat. Läbimurre saabus järgmisel hooajal, mil ta lõi 18 väravat ja andis lisaks 14 väravasöötu – väravasöötude poolest oli ta liigas esimesel kohal. Hooaja lõpus valiti Ince Football League'i ja Blackpooli hooaja parimaks mängijaks ning Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Temast olid huvitatud Aston Villa ja Everton, kuid Ince jätkas ka hooajal2013/14 alguses Blackpoolis. 2014. aasta jaanuaris läks ta laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Crystal Palace. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Ince 8. veebruaril 2014 mängus West Bromwich Albioni vastu ja avas seal 15. minutil kohe ka skoori, kuid see jäi tema ainsaks väravaks Crystal Palace'i meeskonnas.
2014. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Hull City. Hull City meeskonnas lõi ta ainsa värava 24. septembril 2014 liigakarika mängus West Bromwich Albioni vastu. Hull Citys teda suur edu ei saatnud ning 2014. aasta oktoobris läks ta kuni aasta lõpuni laenule esiliigaklubisse Nottingham Forest. 2015. aasta veebruaris läks ta laenule esiliigaklubisse Derby County. Seal lõi Ince taas särama, kui sai hooaja 18 mänguga kirja 11 väravat. 2015. aasta juulis sõlmis Derby County temaga nelja-aastase lepingu. Derby Countys mängis Ince seejärel kaks hooaega, lüües esimesel hooajal Inglismaa esiliigas 12 ja teisel hooajal 14 väravat.
2017. aasta juulis sõlmis Ince lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Huddersfield Towniga. Hooajal 2017/18 lõi Ince Inglismaa kõrgliigas kaks väravat.
2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa esiliigasse kukkunud Stoke Cityga. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta Stoke Cityst laenul samasse liigasse kuuluvas Luton Townis. 2022. aasta jaanuaris läks ta laenule Readingi, kellega sõlmis sama aasta juunis kolmeaastase lepingu.
Aastatel 2009–2014 mängis Ince Inglismaa noortekoondistes.
Tema isa Paul Ince on endine jalgpallur.
Alkuin
Ta oli oluline tegelane Karolingide renessansis, hilisem Toursi kloostri abt, kes rajas kloostrikoole ja skriptooriume.