cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alkeenid
Alkeenide süstemaatiline nimetus saadakse kasutades lõppliidet -een, millele eelneb kaksiksideme kohanumber. Tüviühendiks on pikim küllastumata ahel. Mitme kaksiksideme kordumine näidatakse lõppliidetega -dieen, -trieen, -tetraeen jne. Alkeenide korral on vaja näidata ka konfiguratsioon (stereoisomeeria). Diasendatud kaksiksideme korral võib kasutada eesliiteid cis- (asendusrühmad on samal poolel) ja trans- (asendajad on kaksiksideme suhtes vastaspooltel), st tegemist on cis-trans-isomeeriaga. Tri- ja tetraasendatud alkeenide korral kasutatakse deskriptoreid E (entgegen – eraldi) ja Z (zusammen – koos).
Alkeenide homoloogilise rea kolm esimest liiget on gaasid, järgmised vedelikud ja alates C18H36 tahked. Sulamistemperatuurid ja keemistemperatuurid suurenevad homoloogilises reas molekulmassi kasvuga. Alkeenid ei lahustu vees.
Struktuur
pisi|200x200px|π-side roheliselt kujutatuna
Sidemed
Kaksiksidemete moodustumisel osalevatel süsinike aatomitel on kolm orbitaali sp2-hübriidsed ja üks orbitaal hübridiseerumata. Kaksikside ise koosneb ühest σ-sidemest ja ühest π-sidemest, millest viimase moodustab hübridiseerumata 2p- orbitaal. Pool sellest orbitaalist on C-C sideme vahelise σ-sideme kohal ja teine pool selle all. Tavalistes alkeenides on kaksikside planaarne ning süsiniku sidemetevaheline nurk on 120°.
Võrreldes üksiksidemega on kaksikside tugevam (ühe sideme energia on u 347 kJ/mol, kaksiksidemel 611 kJ/mol) ja lühem (1,54 Å ja 1,33 Å vastavalt). Kaksiksidet võib nimetada ka funktsionaalrühmaks, sest selles esinev π-side on madalama sidemeenergiaga kui σ-side (264 kJ/mol ja 347 kJ/mol vastavalt) ja seetõttu on π-side reaktsioonivõimelisem.
Koor (muusika)
Ajalugu
Laulukoori on esmamainitud juba Homerose "Iliases".
Alkeenid
Struktuuri spetsiifika mõju
Alkeenide elektrofiilse liitumise reaktsioonides (liitumine halogeenidega, hüdrohalogeniididega, katioonne alküleerimine ja polümerisatsioon jm), mis toimuvad üle karbokatioonse intermediaadi, saadakse paljudel juhtudel regulaarsete liitumissaaduste kõrval (või asemel) mitmesuguseid mitteregulaarseid saadusi. Seejuures nende kõrvalsaaduste iseloom sõltub alkeeni keemilisest ehitusest. Allpool on kaks enamesinevat kõrvalreaktsiooni.
Koor (muusika)
Ajalugu
Vana-Kreeka (antiikteatri) koori kuulusid peale lauljate ka tantsijad. Koorid osalesid usupidustustel ja neisse võis kuuluda kuni 600 lauljat.
Alkeenid
Struktuuri spetsiifika mõju
Trialküülasendatud eteenidest RCH=CR’R" (isoalkeenid, välja arvatud isobuteen), ei ole võimalik happelisel katalüüsil saada kõrgpolümeere, sest ahela katkestab kasvavast kabokatioonist prootoni ülekanne monomeeri alustades nii uut ahelat. Ka ei saa isoalkeenide ioonsel kloorimisel normaalseid AdE adukte (dikloriide), vaid saadakse allüülsed kloriidid (nimetatakse allüülne kloorimine).
MeCH=CMe2 + Cl2 → MeCHCl–C+Me2 → MeCHCl–CMe=CH2 (83%) + MeCH2–CMe2Cl (5%) + MeCHCl–CMe2Cl (12%) + [ MeCH=CMeCH2Cl (tº) ]
Deprotoneerumine esineb kõrvalreaktsioonina paljudes katioonsetes protsessides. Ioonse kloorimise reaktsiooni võib vaadelda kui vastava karbokatiooni deprotoneerumisele kalduvuse indikaatorit: tetrametüületüleen (99%), trimetüületüleen (85%), isobuteen (87%), metallüülkloriid (80%), isopreen (50%), stüreen (46%), tsüklohekseen (20%), 1- ja 2-buteen (3%).
Teiseks esineb kaksiksidemest järgmise süsiniku aatomi juures hargnenud alkeenide korral karbokatioonses intermediaadis hüdriidi või alküülrühma 1,2-nihe (1,2 shift). Ümbergrupeeringu tulemusel sekundaarne karbokatioon annab enamstabiliseeritud tertsiaalse katiooni.
CH2=CH–CHMeR + HCl → [ CH3C+H–CHMeR → CH3CH2–C+MeR ] → CH3CHCl–CHMeR (48%) + CH3CH2–CClMeR (52%)
Q4008LT
Q4008LT (esimene täht tuleb sõnast Quadrac) on 8A kombineeritud sümistor, mille baasil on integreeritud dinistor.
Alkeenid
Struktuuri spetsiifika mõju
Seda tüüpi ümbergrupeeringud annavad alkeenide korral 1,3-liitumissaadused või alkeeni 1,3-polümerisatsiooni.
Keemilised omadused
Alkeenidele on eriti iseloomulikud liitumisreaktsioonid.
Elektrofiilse reagendi liitumine toimub vastavalt Markovnikovi reeglile. Näiteks hüdrohalogeniidide liitumine:
CH3-CH=CH2 + HCl → CH3-CHCl-CH3 [CH3-CH2-CH2Cl ei moodustu]
Liitumisel halogeenidega saadakse dihaloalkaanid:
CH2=CH2 + Br2 → CH2Br-CH2Br (1,2-dibromoetaan).
Eteeni broomivette juhtimisel kaob viimase värvus. Nimetatud tunnust kasutatakse alkeenide kvalitatiivseks kindlakstegemiseks. Br2 liitumine alkeenidele toimub ekvivalentses vastavuses ja seda reaktsiooni saab kasutada ka alkeenide kvantitatiivseks määramiseks. Küllastamatuse määra iseloomustab broomarv – see on broomi hulk grammides, mis reageerib 100 grammi prooviga.
Katalüsaatorite juuresolekul reageerivad alkeenid veega, hüdrateeruvad, moodustades alkohole: CH2=CH2 + H2O → CH3-CH2OH (etanool)
Kõrgel temperatuuril ja rõhul või katalüsaatorite manulusel alkeenid polümeriseeruvad. Eteeni polümeriseerimisel tekib polüetüleen ehk polüteen: nCH2=CH2 → (-CH2-CH2-)n
Põlemisreaktsioon (põlemissaadusteks CO2 ja veeaur): CH2=CH2 + 3O2 →2CO2 + 2H2O
Terminaalse kaksiksideme korral tekib karboksüülhape ja süsinikdiooksiid (happelises keskkonnas, kaalimpermanganaadiga). Seda kasutatakse valastumisreaktsiooni alkeenide tõestamiseks.
Augusta (Georgia)
thumb|Endine jahuveski Augustas Augusta on linn Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis Augusta-Richmondi maakonnas.
Alkeenid
Elektrofiilne asendus
Elektrofiilse asenduse korral tõmbab tugev elektrofiil π-sidemel asetsevad elektronid enda poole, moodustades ühe kaksiksidemes osaleva süsinikuga kovalentse sideme. Teisest süsinikust saab karbokatioon, mis on väga tugev elektrofiil ning ta reageerib nukleofiiliga (tavaliselt nõrga nukleofiiliga), et moodustada uus σ-side.
Koor (muusika)
Ajalugu
Tragöödiakoor koosnes 12–15 meeslauljast (mehed mängisid ka naiste osi), komöödiakoor 24–50 lauljast.
Alkeenid
Hüdrogeenimine
Hüdrogeenimine on alkeenidest neile vastava alkaani moodustamine, mis toimub kõrgel rõhul 200 °C juures koos metallist katalüsaatoriga (tavaliselt plaatina, nikkel või palladium).
Vesinikhalogeniidide lisamine
raamita|616x616px
Esimese etapina protoneerib vesinik kaksiksideme, mille annab HBr. Vesinik järgib Markovnikovi reeglit ning liitub selle süsinikuga, mille juures on rohkem vesinikke. Teisest kaksiksidemes osalenud süsinikust saab karbokatioon, mis on tugev elektrofiil ning temaga liitub alles jäänud Br- ioon.
Hüdraatimine
raamita|623x623px
Alkeenide hüdraatimine on alkoholide dehüdraatimise vastandreaktsioon. Alkeenile lisatakse tugevas happelises keskkonnas (tavaliselt kasutatakse väävelhapet) vee ülehulk. Π-side protoneeritakse ning alles jääb karbokatioon, millele liitub vesi kui nõrk nukleofiil (hapnikule jääb positiivne laeng). Kuna keskkond on tugevalt happeline, deprotoneerub liitunud vesi ning tekib alkohol. Nagu ka vesinikhalogeniidide lisamine, järgib hüdraatimine Markovnikovi reeglit (vesinik liitub süsinikuga, millel on vähem asendusrühmi).
Hüdraatimine oksümerkureerimise-demerkureerimise kaudu
raamita|374x374px
Paljud alkeenid ei pruugi happelistes lahustes solvateeruda ning hüdraatumise asemel võivad nad kõrvalreatksioonidena polümeriseeruda. Selline meetod toimub palju leebematel tingimustel ning ei teki vaba karbokatiooni, mis võiks polümeriseeruda. Reagendina kasutatakse elavhõbeda atsetaati Hg(Oac)2, mis dissotsieerub ning moodustub elavhõbeda ioon +Hg(OAc). Elavhõbeda ioon kui elektrofiil moodustab kaksiksidemes osalevate süsinikega kolmelülilise tsükli. Reaktsioonisegus olev vesi lõhub selle tsükli, liitudes süsinikuga, millel on rohkem asendusrühmi. Teise süsiniku külge jäänud Hg(OAc) asendatakse vesinikuga NaBH4 abil. Seda meetodit kasutatakse enamjaolt laboratoorsetes tingimustes, sest ta annab paremaid saagiseid kui happekatalüütiline hüdraatimine. Samas on sellised elavhõbedaühendid väga mürgised, mistõttu on sellise meetodi tööstuslik kasutamine väga ebaefektiivne (toksilistest jääkidest vabanemine on väga kallis).
Hüdroboorimine
raamita|520x520px
Hüdroboorimine on meetod, millega saab sünteesida alkeenidest alkohole, mille moodustumine ei vasta Markovnikovi reeglile. Boraan on elektrondefitsiitne ühend, kus booril on vaid kuus valentselektroni. See teeb temast tugeva elektrofiili. Liitudes alkeeniga, moodustub kaksiksidemes osalevate süsinike, boori ja ühe tema vesiniku vahel tsükliline vaheühend, kus boor liitub steerilistel põhjustel vähem asendatud süsinikuga ja üks tema vesinikest rohkem asendatud süsinikuga. Boor eemaldatakse teda oksüdeerides ning tema asemele pannakse hüdroksüülrühm.
Halogeenimine
raamita|414x414px
Halogeenimisel lisatakse alkeenile halogeeni (Cl2, Br2, F2, I2) ning moodustub dihalogeniid. Kaksiksidemel olevad π-sideme elektronid ründavad halogeeni omavahelist sidet, moodustades kolmelülilise tsükli ühe halogeeni aatomi ja kahe süsiniku aatomi vahel. Allesjäänud Br- ioon ründab tsüklit teiselt poolt ning tekib antiasendatud dihalogeniid.
Oksüdeerimine ketoonideks ja aldehüüdideks
raamita|513x513px
Seda tüüpi reaktsiooni on võimalik kasutada tundmatu alkeeni kaksiksideme asukoha määramiseks ja seda on võimalik teha kahte moodi. Oksüdeerides kaaliumpermanganaadiga soojas keskkonnas, tekib vastavalt kaksiksideme asukohale kas ketoonide ja karboksüülhapete ja/või aldehüüdide segu. Reaktsioonil osooniga ei oksüdeeru aldehüüdid edasi karboksüülhapeteks, sest reaktsioonitingimused on soodsamad ning produkte on kergem kätte saada.
Tavalisel oksüdeerimisel (põlemisel) muutuvad alkeenid, nagu ka kõik teised süsivesinikud, süsihappegaasiks ja veeks.
Polümerisatsioon
pisi|152x152px|Polüetüleeni monomeer Paljud alkeenid võivad polümeriseeruda ja moodustada polümere. Polümerid on suured, väiksematest vahelülidest (monomeeridest) koosnevad, molekulid. Üldiselt toimub õigetel tingimustel alkeenidega ahelpolümeristatsioon, kus ahelale liituvad ükshaaval uued monomeerid. Head katioonsed polümeriseerijad on alkeenid, mis suudavad kergesti moodustada karbokatiooni, mis on sarnane elektrofiilse liitumisega. Kui alkeenis moodustub õigetel tingimustel (nt happe juuresolekul) karbokatioon, siis suure alkeenikontsentratsiooni juures võib teine alkeeni molekul käituda nukleofiilina ningi moodustub dimeer uue karbokatiooniga. Headel tingimustel läheb see reaktsioon edasi, moodustades väga pikki monomeeride ahelaid.
Metatees
pisi|Alkeenide metateesireaktsiooni põhimõtteline mehhanism
Alkeenide metatees on orgaaniline reaktsioon, mille käigus toimub alkeeni kaksiksideme lõhestumine ja tekkinud fragmentide statistiline ümberpaigutumine. Termin "metatees" tuleneb kreekakeelsetest sõnadest meta (muutus) ja thesis (asukoht). Võrreldes alternatiivsete orgaaniliste reaktsioonidega tekib suhteliselt lihtsa metateesireaktsiooni käigus vähem soovimatuid kõrvalsaadusi ja ohtlikke jäätmeid. Viimastel aastakümnetel on antud reaktsioonile välja töötatud uusi katalüsaatoreid. Metateesireaktsiooni mehhanismi selgitamise ning erinevate tõhusate ja selektiivsete katalüsaatorite väljatöötamise eest said Yves Chauvin, Robert H. Grubbs ja Richard R. Schrock 2005. aastal Nobeli keemiaauhinna.
Alküülhaliidide eliminatsioonireaktsioon
raamita|356x356px
E2 elimineerimine toimub tugeva aluse juuresolekul, kus alus tõmbab enda juurde prootoni. Teise süsiniku juures olev halogeen lahkub samaaegselt ning moodustub alkeen.
Alkoholide dehüdreerimine
raamita|524x524px
Üldiselt toimub reaktsioon E1 elimineerumisel happelises keskkonnas. Hüdroksüülrühma hapnik võtab lahusest juurde prootoni ning –OH rühma asemel on nüüd –H2O asendusrühm. Vesi on väga hea lahkuv rühm ning tema eemaldumisel võtab hape kaasa prootoni kõrvalsüsinikult. Kiirust määravaks etapiks selles reaktsioonis on karbokatiooni tekkimine.
Tööstuslikud meetodid
raamita|631x631px
Alkeenide tööstuslik tootmine suurtes kogustes käib tavaliselt alkaanide segu kuumutamisel katalüsaatorite, tavaliselt alumiiniumsilikaatide, juuresolekul. Pikad süsivesinikud lõhutakse krakkimise teel ning produktiks on lühem alkaan ning alkeen. Ahelate pikkusi saab varieerida, muutes temperatuuri, katalüsaatorit ja vesiniku kogust krakkimise juures. Saadud segu destilleeritakse suurtes kolonnides ning eraldatakse. Selline meetod annab alati segu, mistõttu on see laboratoorsetes tingimustes suhteliselt kasutu.
Dehüdrogeenimine
raamita|758x758px
Sarnaselt krakkimisega kasutatakse ka dehüdrogeenimise juures kuumust ja katalüsaatorit (aktivatsioonienergia alandamiseks). Sellel reaktsioonil on ebasoodne entalpiamuutus (ΔH0 positiivne), kuid väga soodne entroopiamuutus (ΔS0 positiivne). Ka siin ei saa aga kontrollida, milliste süsinike vahele kaksikside tekib ning saagiseks on alkeenide segu, mis laboratoorsete katsete jaoks ei kõlba.
Nomenklatuur
paremal|raamita|626x626px Lihtsamaid alkeene saab IUPACi (Rahvusvaheline Puhta ja Rakenduskeemia Liit) järgi nimetada sarnaselt alkaanidega: järelliide -aan tuleb vahetada -een vastu. Näiteks etaani kaksiksidemeline vorm on eteen. Alkeenidel, milles on rohkem süsinikke ja esineb ka asendiisomeeria, tuleb kõigepealt kõige pikem süsinikuahel numbrilisse järjestusse panna. Lugemist alustatakse nii, et kaksikside oleks võimalikult ahela alguses. Järelliite -een ette tuleb ahela alguse süsiniku järjenumber (näiteks heks-1-een, pildil esimene ühend). Asendusrühmade lisamisel toimitakse sarnaselt alkaanidega. Kõigepealt nimetatakse asendusrühm ja tema asukoht (mitme asendusrühma olemasolu korral tähestikulises järjekorras) ning alles siis kaksiksideme asukoht järelliite ees. Ka asendusrühmade korral tuleb meeles pidada, et süsinikuahela nummerdamist tuleb alustada nii, et kaksikside oleks võimalikult ahela alguses (väikse järjenumbriga).
Alkeenide kasutusalad
Etüleeni kasutatakse etanooli, polüetüleeni ja kloroetaani tootmiseks.
Etüleeni ja õhuhapniku sissehingamine kutsub esile narkoosi.
Etüleen on paljude taimede looduslik hormoon, mis reguleerib taime kasvu ja arengut ning vananemist. Õhus, mis sisaldab etüleeni, valmivad puuviljad kiiremini.
Tetrafluoroeteeni (CF2=CF2) polümerisatsioonil toodetakse väärtuslikku plasti teflonit, mida ei riku ka keev lämmastikhape, sulatatud leelised ega kontsentreeritud väävelhape, seda isegi 300 °C juures.
Augusta (Georgia)
Augusta asub Savannah' jõe ääres, Lõuna-Carolina osariigi piiril. Linna geograafilised koordinaadid on.
Praeguse Augusta kohal oli indiaanlaste jõeületuskoht. Asula rajati sinna 1730. aastatel. Iseseisvussõja ajal, kui Briti väed tollase pealinna Savannah' vallutasid, oli Augusta lühikest aega ka osariigi pealinn. Seejärel oli linn kuni kodusõjani üks suuremaid tekstiiltoodete, püssirohu ja paberi tootjaid.
Tänapäeval on Augusta tuntud muu hulgas ühe suurema golfiturniiri, iga aasta aprillis toimuva Masters Tournamenti korralduskohana.
Aastal 1996 liitus seni maakonna halduskeskus ja iseseisev haldusüksus olnud Augusta linn suurema osaga Richmondi maakonnast (endisse maakonda kuulunud Hephzibah' ja Blythe'i linn eelistasid mitte liituda) ning moodustus uus omavalitsusüksus – Augusta-Richmondi maakond.
Eesti Arhitektuurimuuseum
pisi|Rotermanni soolaladu pisi|Eesti Arhitektuurimuuseumi hoone – Rotermanni soolaladu. Foto: Milan Michael Horák Eesti Arhitektuurimuuseum (nimetatud ka Tallinna Arhitektuurimuuseum) on muuseum Tallinnas Rotermanni soolalaos, aadressil Ahtri tänav 2.
Muuseum asutati 1. jaanuaril 1991.
Soolalaos tegutseb muuseum alates 7. juunist 1996.
1988. aasta maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes
1988. aasta maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 10. oktoobrist 2. novembrini 1988 Suriname pealinnas Paramaribos. Turniiri võitis maailmameistrivõistluste debütant Aleksei Tšižov.
Turniiri oli haigestumise tõttu sunnitud pooleli jätma Macodou N'Diaye.
Irina Kalits
Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
Ta oli aastatel 1952–1968 Eesti NSV Vabariikliku Struumatõrjedispanseri arst ja osakonnajuhataja ning aastatel 1969–1993 peaarst. Ta oli aastatel 1971–1994 Eesti NSV ja Eesti peaendokrinoloog.
Isiklikku
Tema isa oli arhitekt Anatoli Podtšekajev. Tema abikaasa oli sotsioloog ja Tartu Ülikooli professor Johannes Kalits.
Michel Mayor
pisi Michel Gustave Édouard Mayor (sündinud 12. jaanuaril 1942) on Šveitsi astrofüüsik.
Ta on Genfi Ülikooli emeriitprofessor.
2019. aastal anti talle, Jim Peeblesile ja Didier Quelozile Nobeli füüsikaauhind Päikese-sarnase tähe ümber tiirleva eksoplaneedi 51 Pegasi avastamise eest.
Ozzy Osbourne
Elukäik
Ozzyl oli koolis õppimisega tõsiseid probleeme, pigem eelistas ta tegelda muusikaga. Nii tegi ta kaasa oma koolikaaslase Tony Iommi bändis Earth, mis viljeles psühhedeelset rokki. 1960. aastate lõpus huvitusid Ozzy ja teised bändi liikmed üha enam süngetest, hirmutavatest teemadest ning inspireerituna õudusfilmist "Black Sabbath" panid nad ka bändile sama nime ja tegid sellenimelise loo. Ozzy ja Black Sabbathi kuulsus tuli aga pärast 1970. aastat, kui ansambel oli välja andnud oma esimese plaadi, mille peal oli üsna mitu hittlugu, nagu "Iron Man", "Paranoid" ja "War Pigs".
Kiire edu mõjus Ozzyle aga halvasti. Ta hakkas kuritarvitama alkoholi ja narkootikume, mistõttu ta 1979. aastal Black Sabbathist välja visati. Lisaks lahutas ta ka oma esimese abielu. Ozzy langes sügavasse depressiooni ning istus nädalaid üksinda oma hotellitoas. Sealt avastas ta Black Sabbathi mänedžeri Don Ardeni tütar Sharon, kellest sai peagi Ozzy abikaasa. Ozzy jätkas muusikaga tegelemist ning pani kokku oma bändi The Ozzy Osbourne Band), mis andis 1980. aastal välja esimese albumi "Blizzard of Ozz". Seda saatis küllaltki suur edu ning Ozzy tõusis taas muusikamaailma esiotsa. Kuid 1982. aastal hukkus tema bändikaaslane ja hea sõber Randy Rhoads ning Ozzy langes taas depressiooni. Siiski suutis ta muusikaloomet jätkata, ehkki kaldus taas kohati liialt alkoholi manustama.
1990. aastad oli Ozzyle edukad. 1996. aastal asutas ta koos abikaasa Sharoniga Ozzfesti, millest on saanud üks populaarsemaid heavy-metal 'i festivale. 1997. aastal liitus ta uuesti ka Black Sabbathiga. Selle klassikaline koosseis on tegutsenud koos juba pikemalt kui 1970. aastate oma. Samas jätkas Ozzy ka sooloesinemisi. 2007. aastal käis ta ka Eestis, kus andis 4. juunil 2007 kontserdi Saku Suurhallis. Viimane plaat, "Scream", ilmus Ozzyl 2010. aastal.
Isiklikku
Ozzy on abielus oma mänedžeri Sharoniga ning neil on kolm last: tütred Aimee (sündinud 1983) ja Kelly (sündinud 1984) ning poeg Jack (sündinud 1985). Esimesest abielust on Ozzyl kaks last, tütar Jessica Starshine Osbourne Hobbs (sündinud 1972) ja poeg Louis John Osbourne (sündinud 1975).
HK Express
pisi|308x308px|HK Expressi [[Airbus A320-200]] Hong Kong Express Airways Limited, üldtuntud kui Hong Kong Express või lihtsalt HK Express, on Hongkongis baseeruv odavlennufirma, mis kuulub täielikult Cathay Pacificule. See pakub regulaarlende 27 Aasia sihtkohta, sealhulgas Hiinasse, Jaapanisse, Koreasse, Kambodžasse, Vietnamisse, USA territooriumidele, Taiwani ja Taisse. Lennuettevõtte kodulennujaamaks Hongkongi rahvusvaheline lennujaam, kus firma kasutab lennukiparki, mis koosneb eranditult Airbus A320 perekonnast. 2016. aastal sai lennufirma U-FLY Alliance'i asutajaliikmeks.
Digitelevisioon
Digitaaltelevisioonile üleminek algas Euroopas 2006. aastal ja jõudis enamikus Euroopa Liidu riikides lõpule 2010. aastaks (Rumeenias 2015. a). Eesti televisioon siirdus digiajastusse 2010. a juulis.
Tehniline info
Digitelevisioonis on kasutusel mitmesugused lahutusvõimed, realaotusviisid ja kuvasuhted:
Lahutusvõime järgi on kasutusel
Kuna digitaalsignaali saab jagada alamvoogudeks, on iga televisioonikanali kaudu võimalik edastada mitut tavalahutusega ja/või kõrglahutusega programmi ning raadioprogramme. See võib olla korraldatud automaatselt või saavad edastajad võimaluse vähendada ülekande bitikiirust ja teha vastuvõtt lihtsamaks kaugemal asuvatele või mobiilsetele vaatajatele.
Digitelevisiooni edastusstandardid
pisi|300px|Digitelevisiooni edastamise süsteemid Digitaaltelevisiooni signaali edastab nagu analoogsignaaligi maapealne levivõrk (antennitelevisioon), kaablivõrk (kaabeltelevisioon) ja satelliidivõrk (satelliittelevisioon).
Eestis edastatakse pilt H.264 kodeeringus ehk MPEG-4 pildikodeeringu formaadis. Maapealses antennivõrgus on kasutusel standardid DVB-T2 (antennitelevisioonis) ja DVB-C (kaabeltelevisioonis).
Standardid DMB ja DVB-H on välja töötatud selleks, et võimaldada pihuseadmetel, näiteks mobiiltelefonil, vastu võtta televisioonisignaale. DVB-H on tänaseks kõrvale heidetud seoses uuema ja paindlikuma tehnoloogia arenguga.
Analoogtelevisioonilt digitaaltelevisioonile üleminek
Digi-TV-l on analoogtelevisiooni ees mitmeid eeliseid. Kõige olulisem neist on see, et digikanalid on väiksema ribalaiusega, mis võimaldab sageduskanali kaudu edastada rohkem programme, kõrglahutusega pilti, elektroonilist telekava, heli ja subtiitreid mitmes keeles ning osutada mitmesuguseid interaktiivseid teenuseid.
Digitaalsignaalid reageerivad häiretele teistmoodi kui analoogsignaalid. Näiteks, tüüpiline probleem analoogtelevisiooni puhul on fantoompildid (peegeldused), nõrgast signaalist tingitud müra ja muid võimalikke probleeme, mis vähendavad pildi ja heli kvaliteeti, kuigi programm ise võib olla veel vaadatav.
Digitelevisiooni pilt püsib televiisoris ühtlaselt stabiilne, muidugi eeldusel, et antennist saabuv signaal on piisavalt tugev. Digisignaali tugevus kaablis sõltub erinevatest teguritest, näiteks kas kasutusel on veel vana või vigane antenn, kasutusel on vana suure sumbuvusega antennikaabel või asub antenn liiga madalal. Saatjatest kaugemates vastuvõtukohtades, kus nõrga analoogsignaali puhul oli pilt siiski vaadatav, ei tarvitse digitaalne signaal üldse pilti anda. Kõrgemate raadiosageduste kasutamine telekanalitel suurendab neid probleeme, eriti juhtudel, kui puudub otsevaade vastuvõtuantenni ja televisiooni saatemasti vahel.
Áthos
Áthos (vanakreeka keeles Ἄθως; uuskreeka keeles Άθως ehk Άγιο Όρος 'Püha mägi') on mägi Põhja-Kreekas Chalkidike maakonnas Áthose poolsaarel.
Mäe tipu kõrgus merepinnast on 2033 m.
Athose poolsaar ja mägi neil asuvate kloostrite ja eraklatega moodustavad Kreeka erilise administratiivüksuse – isejuhitava, 20 õigeusu kloostrist koosneva kogukonna. Kloostrid on alates 1313. aastast Konstantinoopoli patriarhaadi otsese jurisdiktsiooni all. Erinevalt Konstantinoopoli patriarhaadi muudest aladest, kasutatakse Athosel ainult Juliuse kalendrit, isegi administratiivdokumentides.
Kogu maailma õigeusklike jaoks on Athose mägi üks tähtsamaid pühapaiku, seda nimetatakse ka Jumalaema Maiseks Pärisosaks. Kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kaiavere
Kaiavere on mitme küla nimi Eestis:
Kaiavere (Jõgeva)
Kaiavere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
The Pale Emperor
"The Pale Emperor" on USA rokkbändi Marilyn Manson üheksas täispikk stuudioalbum. Selle andis välja bändi solistile kuuluv plaadifirma Hell, etc. 15. jaanuaril 2015, selle rahvusvahelin levitaja on sõltumatu plaadifirma Cooking Vinyl. Album anti välja nii CD-l kui ka vinüülplaadil, mis sisaldab kolme akustilist lisalugu. Albumi produtsendid on Marilyn Manson ja Tyler Bates, keda Manson kohtas telesarja "Californication" filmimise käigus.
Erinevalt tavalisest industrial-muusikast oli albumi vältel kuulda hoopis bluusist inspireeritud muusikat. Mitmes intervjuus on Manson nimetanud peamiseks eeskujuks Jim Morrisoni ja Muddy Watersit. Album on pühendatud Mansoni emale, kes suri Alzheimeri tõppe muusika salvestamise ajal. Kriitiliselt, hinnati "The Pale Emperor" üheks parimaks albumiks 2015. aastal ning mitmed muusikaväljaanded nimetasid seda Mansoni parimaks albumiks pärast 2000. aasta Holy Woodi. Edetabelis Billboard 200 saavutas album 8. koha. Muusikaalbumit reklaamis Manson maailmaturneedega "Hell Not Hallelujah" ja "The End Times Tour" koos Billy Corganiga.
Hong Kong Disneyland
pisi|288x288px|Hong Kong Disneylandi sissepääs Hong Kong Disneyland (hiina keeles: 香港 迪士尼 樂園) (tuntud ka kui HK Disneyland või HKDL) on teemapark, mis asub Penny's Bays Lantau saarel. See asub Hongkongi Disneylandi kuurordi sees ning seda omab ja haldab Hong Kong International Theme Parks.
See on Hongkongi suurim teemapark, millele järgneb Ocean Park Hong Kong.
Suolahti
Suolahti oli linn Soomes Lääne-Soome lään Kesk-Soome maakonnas. Vald liideti 2007. aastal koos Sumiaineni vallaga Äänekoski linnaga. Vallas elas 5400 inimest ja rahvastiku tihedus oli 95,4 in/km².
Üleujutus
pisi|Üleujutus [[Floridas, mille põhjustas 2005. aasta Wilma-nimeline orkaan]] pisi|Emajõe käär Tartus turu juures üleujutuse ajal, vaade Dorpati hotellist, aprill 2010. Veealusel kõnniteel võib näha jõevee toodud lainelist liivapõhja Üleujutus (ka uputus) on nähtus, kus vesi ujutab üle mingi maismaa osa, mis varem ei olnud vee all.
Üleujutusi võib toimuda paljudes veekogudes: järvedes, jõgedes, ojades jt.
Suuremaskaalalised üleujutused on maailmas sageli põhjustatud loodusnähtustest (orkaanid, tsunamid jt).
Vennaru peakraav
Vennaru peakraav on paremalt Pühaste ojja suubuv vooluveekogu Võrtsjärve alamvesikonnas Elva vallas Aakres ja Pühastes.
Peakraavi pikkus on 3,2 km. Kraav suubub Pühaste ojja 6,5 km kaugusel selle suudmest.
Matu
Matu oli küla Rõngu kihelkonnas, tänapäeval on endine küla Tartu maakonnas Elva vallas Aakre küla osa Aakre mõisa keskusest kirdes.
Matul on olnud Aakre kolhoosi keskus, kus praegu paikneb Aakre raamatukogu.
Maximilian I (Baieri kuurvürst)
Maximilian I asus aastal 1597 Baieri hertsogkonna troonile, kuid kümme aastat tema jõulist valitsemist tekitas märkimisväärse muutuse. Rahandus ja õigussüsteem uuendati, asutati riigiteenistujate klass ja rahvusmiilits ning mitu väikest piirkonda toodi hertsogi võimu alla. Tulemuseks oli ühtsus ja kord hertsogkonnas, mis võimaldas Maximilianil Kolmekümneaastases sõjas tähtsat osa mängida. Oberpfalzi taastamine tegi Baieri kompaktseks.
Maximilian oli Katoliikliku Liiga juht 1609–1616 ja jäi selle tegelikuks liidriks ka edaspidi. Tänu oma kuurvürsti tiitlile oli Baieri kuurvürst kuurvürstide nõukogu liige riigipäeval, samuti Saksa-Rooma riigi peariigihoidja. Kuurvürsti hääle omandamine tegi hertsogkonnast mõjuka ja hertsogkond võis mängida osa Euroopa poliitikas.
Baieri hertsog Maximilian oli Kolmekümneaastase sõja ajal üks olulisemaid katoliiklikke vürste ja Saksa-Rooma keisrite toetajaid. 1619. aastal oli Maximilian keeldunud talle pakutud Saksa-Rooma keisri tiitlist, see valik oleks võinud Saksamaa ajalugu äärmiselt oluliselt mõjutada, kuna tema läbisaamine protestantidega oli parem kui Habsburgist keisril Ferdinand II-l. Sõja algusaastatel õnnestus tal omandada Oberpfalz ja kuurvürsti tiitel. Toetuse eest Saksa-Rooma keisritele sai ta 1623. aastal kuurvürstiks ning liitis Baieriga ajutiselt ka Pfalzi (valitses seda 1623–1648). Hiljem taastati ka Pfalzi kuurvürstitiitel, seega oli Saksa-Rooma impeeriumis nüüd üks kuurvürst rohkem.
Aastal 1619, Saksa-Rooma keiser ja Austria ertshertsogi järglasteta Matthias surma järel, nõustus Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürst Friedrich V võtma Saksa-Rooma riiki kuulunud Böömimaa seisustelt vastu Böömimaa trooni. Maximiliani rahastatud väed võitsid aastal 1620 Böömimaa kuningas Friedrich I vägesid Valgemäe lahingus, ning Hispaania ja Baieri väed okupeerisid varsti Pfalzi enda. pisi|left|Baieri esiletõstetuna Saksa-Rooma riigi kaardil aastal 1648 Aastal 1623 pandi Friedrich riigivande alla. Friedrich V territooriumid ja tema seisund kuurvürstina anti üle Wittelsbachide kaugele sugulasele Baieri hertsog Maximilian I-le. Kuigi tehniliselt Pfalzi kuurvürst, oli ta tuntud kui Baieri kuurvürst. Aastast 1648 valitses ta vaid Baieris ja Ülem-Pfalzis, kuid säilitas kõik oma kuurvürsti tiitlid ja vanemluse Pfalzi kuurvürstkonnas.
Sõja lõpuaastail kannatas Baieri, eriti põhjaosa, tugevalt. Aastal 1632 tungisid maale rootslased ja kui Maximilian rikkus aastal 1647 Ulmi rahu, laastasid prantslased ja rootslased maa. Pärast selle hävitustöö mõningast parandamist suri kuurvürst Ingolstadtis septembris 1651, jättes oma hertsogkonna maha palju tugevamana, kui ta selle sai. Baieri troonil järgnes Maximilianile tema poeg Ferdinand Maria.
Arukus (vaimufilosoofia)
Arukuse ehk intelligentsuse (inglise keeles intelligence) all mõistetakse vaimufilosoofias (näiteks seoses Turingi testiga) olendi omadust omada mõtlemist, mõistust, aru vms, või käitumise omadust tuleneda mõtlemisest vms.
1131
1131. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad
Aastad: 1126 1127 1128 1129 1130 - 1131 - 1132 1133 1134 1135 1136
Punaarmee
Punaarmee (vene keeles Красная армия, õigemini Рабоче-крестьянская Красная армия, lühend РККА) ka Tööliste ja Talupoegade Punaarmee oli Nõukogude Venemaa ja NSV Liidu maavägede ametlik nimetus aastatel 1918–1946. Punaarmeesse ei kuulunud merevägi, lennuvägi, õhudessantvägi ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadile alluvad NKVD väed.
Punaarmee loodi Rahvakomissaride Nõukogu 28. jaanuari 1918. aasta dekreedi "Kohustuslikust sõjaväelisest väljaõppest" ("Об обязательном обучении военному искусству"). Esimesed Punaarmee väeosad moodustati punakaartlastest.
Juhid, juhtorganid ja organisatsioon
pisi|Punaarmee Lõuna-Ida rinde embleem 1918. aastal Punaarmee esimesteks juhtorganiteks oli ÜK(b)P poliitilise juhtkonna poolt 8. mail 1918, moodustatud Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Ülevenemaaline Peastaap, sõjalise tegevuse planeerimise asutusena ja sellest 1919. aastal eraldatud Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaap sõjategevuse operatiivse keskasutusena. Ülevenemaalist Peastaapi juhtis Sõjanõukogu, kuhu kuulusid staabiülem ning algselt kaks, alates 15. septembrist 1919 aga juba kolm poliitilist komissari. Sõjanõukogu teostas kõigi ÜP valitsuste tegevust ning allus otse Nõukogude Venemaa sõjaasjade rahvakomissarile ja alates 6. septembrist 1918 Vabariigi Revolutsioonilisele Sõjanõukogule, mille juhiks oli sõjaasjade rahvakomissar Lev Trotski, kelle asetäitjaks sai endine tsaariarmee polkovnik lätlane Jukums Vācietis, kes sai ka esimeseks Punaarmee ülemjuhatajaks, keda asendas 1919. aasta juulist Sergei Kamenev.
Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Ülevenemaalise Peastaabi ülemaks määrati poliitkomissari kontrolli all endised keisriarmee kindralstaabi ohvitserid.
Punaarmee reaalse sõjategevuse planeerimise ja juhtimisega tegeles Punaarmee Staap ja (alates 1935. aastast) Kindralstaap, mida juhtisid Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staabiülemad, (alates 1935. aastast) Kindralstaabi ülemad. pisi|Nõukogude Venemaa esimene sõjaasjade rahvakomissar Lev Trotski 1918. aastal
Kuni 1919. aasta 1. juunini juhtis Vene SFNV Revolutsiooniline Sõjanõukogu ainult Vene SFNV relvajõude, 1. juunist aga kui moodustati nõukogude vabariikide sõjalis-poliitiline liit, kõigi nõukogude vabariikide (Ukraina NSV, Valgevene ja Leedu, Läti SNV) relvajõude.
Punaarmee loomine
Tööliste ja Talupoegade Punaarmee moodustamise aluseks oli Venemaa Nõukogude Vabariigi Rahvakomissaride Nõukogu poolt 1918. aasta 15. jaanuaril (28. ukj) välja antud dekreet. Sõjaväeosade moodustamise aluseks oli vabatahtlik liitumine, kui palgaarmeesse, sõdurid olid täielikul ülalpidamisel ning said 50 rubla tasu, mis tõusis 1918. aasta keskel 150 rublale, pereinimesed said 250 rubla. 1918. aasta maiks oli sellisel vabatahtlikkuse printsiibi alusel Nõukogude Venemaa Punaarmee suuruseks 306 060 inimest.
1918. aasta esimesel poolel hakkas Venemaa Nõukogude Vabariik sõjakomissar Lev Trotski juhtimisel taastama sõjaväge, kasutades selleks Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee 22. aprillil 1918 dekreeti "Kohustuslikust sõjaväelisest väljaõppest" ("Об обязательном обучении военному искусству") ja dekreeti 29. maist (16. vkj) 1918 "Sunduslikust teenistusse asumisest Töölis-Talupoegade Punaarmeesse" (О принудительном наборе в Рабоче–Крестянскую Красную армию), mille kohaselt kõik sõjaaegsed Venemaa ohvitserid olid kohustatud ilmuma teenima Punaarmeesse, tabatud mitteilmujaid karistati punase terrori korras Sõjatribunalide poolt mahalaskmisega. Bolševikud organiseerisid erikomisjoni Lev Glezarovi juhtimisel. Komisjoni töö tulemusel võeti kuni augustini 1920 "sõjaliste spetsialistidena" Punaarmee teenistusse 10 300 endist tsaariarmee ohvitseri, 214 000 allohvitseri, ning mõned kindralid – 200 000 tsaariarmee ohvitserist oli 75 000 Punaarmee teenistuses. Teenistusse Punaarmees sunniti vana Venemaa Keisririigi 775 kindralit ja 1726 kindralstaabi ohvitseri. Vana keisriarmee ohvitserkond moodustas 85% rinnete juhatajatest; 82% armeede juhatajatest; 90% armeede staabiülematest; 70% diviiside ülematest. Teenistusse Punaarmees sunniti ka kaks keisririigi sõjaministrit Aleksei Polivanov ja Dmitri Šuvajev ja Kerenski valitsuse sõjaminister Aleksandr Verhovski. 75 000 Punaarmee teenistusse asunud kindralstaabi ohvitserist oli 8000 vabatahtlikku liitujat, 49 000 sundmobiliseeritud ja ülejäänud sunnitud astuma Punaarmeesse pärast vangilangemist Punaarmee vastaste poolelt.
1132
1132. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Punaarmee
Punaarmee loomine
Esialgne kavatsus formeerida Punaarmee vabatahtlikkuse alusel kasutades loosungit "Sotsialistlik Isamaa on hädaohus!" ("Социалистическое Отечество в опасности!") luhtus. Punaarmee formeerimiseks mindi kiiresti üle mobilisatsioonile. Samuti keelati endiste säilinud tsaariarmee polkude (nagu Preobraženski, Semjonovski jt) laialisaatmine. 29. mail 1918 kuulutati välja üldine sõjaväekohustus 18–40-aastastele meestele. 1918. aasta suvel muudeti väeosa komandörid määratavateks, seni oli komandöri kohatäitja olnud väeosa poolt valitav.
Samuti oli tähtis Punaarmees välja antud korraldus komandöride käskude vastuvaidlematuks täitmiseks. Enne selle korra sisseviimist arutati komandöri käsku koosolekul ja hääletati selle poolt või vastu. Komandöride kui "sõjaliste spetsialistide" lojaalsuse kontrolliks moodustati väeosades komissari ametikohad. Suuremate väeosade juhatus toimus kolmiku – väeosa juht, staabiülem ja komissari juhtimisel, ainult vanade sõjaväespetsialistide korraldused ilma komissari nõusolekuta ei olnud kehtivad. Desertöörluse, marodöörluse ja käskude mittetäitmise puhul karistati kohapeal mahalaskmisega.
1132
Aastakümned: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad
Aastad: 1127 1128 1129 1130 1131 - 1132 - 1133 1134 1135 1136 1137
Punaarmee
Punaarmee loomine
Väljaõppega sõjandusspetsialistide naasmine (surmaähvardusel) Punaarmeesse võimaldas ka endiste tsaariarmee ohvitseride juhtimisel, kuid komissaride kontrolli all, saavutada võidu Venemaa kodusõjas.
Venemaa kodusõja algusetapil 1918. aasta septembris oli Tööliste ja Talupoegade Punaarmee koosseisus 6 armeed ja 54 diviisi, milles moodustati ka esimesed 3 rinnet Venemaa kodusõja rinnetel: põhjarinne, läänerinne ja lõunarinne.
1919. aasta 1. juunil andis Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee välja dekreedi Vene, Ukraina, Eesti, Läti, Leedu ja Valgevene nõukogude vabariikide sõjalisest liidust "võitlemiseks relvastatud interventsiooni vastu". Alates sellest ajast likvideeriti kõik "rahvuslikud armeed" ning reorganiseeriti läänerinne ja Ukraina rinne.
Punaarmee territoriaalne ülesehitus
Riigi territooriumi süstemaatilisemaks kaitseks sõjaväeringkondadeks kasutati ka Venemaa keisririigis. .
Nõukogude Venemaa Kõrgeima Sõjanõukogu otsusega nr 23 31. märtsist 1918 likvideeriti vanad keisririigi sõjaväeringkonnad ning nende isikkoosseisude ja territooriumite alusel (mis olid nõukogude võimu all Venemaa Euroopa osas) moodustati 6 sõjaväeringkonda: Sõjaväeringkonnad jagunesid valdade, maakondade, kubermangude ja ringkondade sõjakomissariaatideks. SvR allusid Punaarmee Peastaabile. SvR sõjakomissariaadi koosseisu kuulusid: sõjalis-ringkondlik staap. Staapi kuulusid administratiiv-, mobilisatsiooni-, majandusvalitsused, ning ringkondlikud valitsused: suurtükiväe, sõjalis-majanduslik, sõjalis-tehniline, sõjalis-sanitaarvalitsus ja agitatsiooni ja kasvatustööd läbiviivad agitatsiooni- ja valgustusosakonnad.
SvR juhtis sõjakomissar,kes määrati ametikohale Vabariigi Sõjarevolutsiooninõukogu poolt ning oli kõrgeim sõjalise võimu esindaja ning kõigi sõjavägede, sõjaväeasutuste ja ettevõtete juht antud piirkonnas, armeekomandöri õigustes. Sõjakomissaril oli 2 abi, kellest üks tegeles ringkonnas kultuurilise valgustustööga.
Vene SFNV RKN otsusega määrati 4. mail 1918 kogu riigi territooriumi jagamist svr-deks (Lääne-Siberi SR; Kesk-Siberi SR; Ida-Siberi SR; Põhja-Kaukaasia SR; Turkestani SR; Uurali SR), kuid neid moodustati siiski vaid nõukogude võimu all olevatel territooriumitel Petrogradi SR, Lääne SR, Kiievi SR, Harkovi SR, Odessa SR, Volga-tagune SR, Põhja-Kaukaasia SR ja Siberi SR.
Vene kodusõja lõpus oli Punaarmees ja sõjalaevastikus isikkoosseis 5 500 000, kuid 1921. aastal alanud demobiliseerimisprotsessi tulemusel Punaarmee ja sõjalaevastiku isikkoosseis vähendati 701 960 ja 18 765 sõjaväelaseni. Suur osa sõjaväelasi viidi aga demobiliseerimise asemel üle sõjaväestatud tööarmeedesse.
1921. aastal oli Nõukogude Venemaal Petrogradi SVR, Orjoli SVR, Volga SVR, Uurali SVR, Põhja-Kaukaasia SVR, Harkovi SVR, Kiievi SVR, Украинский ПУР, Ida-Siberi SVR, Lääne SVR, Turkestani rinne, Balti laevastik, Põhjamere laevastik, Musta mere laevastik ja Aasovi mere laevastik.
Pärast Vene kodusõja lõppu 1923. aastal vähendati SvR-ide arvu 6-le ning jäid ainult: Moskva SR, Petrogradi SR, Volga-äärne SR, Lääne-Siberi SR, Põhja-Siberi SR, Põhja-Kaukaasia SR ja Ukraina SR ja 1924. aasta reorganiseerimise tulemusena oli kõrgeimaks võimuks Svr piires Sõjaväeringkonna Revolutsiooniline Sõjanõukogu, kuhu kuulusid ülemjuhataja ja 2 liiget. SvR RSN juures oli täidesaatva organina SvR Staap.
Sõjaväekohustus Nõukogude Liidus
Sõjaväeteenistusse kutsuti valikuliselt 21-aastasi mehi. Sõjaväeteenistuse läbis umbes kolmandik kutseealisi. 28. septembril 1922 võttis Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee ja Rahvakomissaride Nõukogu vastu dekreedi, mille kohaselt olid kõik Vene NFSV meeskodanikud sõjaväekohuslased, kuid määratleti täiendusena ka isikute kategooriad, kes ei kuulunud sõjaväeteenistusse kutsumisele.
Pärast 19. augusti 1939 VK(b)P KK Poliitbüroo salajast istungit kokku kutsutud NSV Liidu Ülemnõukogu 4. erakorraline istungjärk võttis 1. septembril 1939 vastu seaduse üleüldisest sõjaväekohustusest, viies sõjaväekohustuse alampiiri 18 aastale. Kohustusliku ajateenistuse aeg jäeti kaheks aastaks. Uue seaduse alusel kutsuti teenistusse kolme aastakäigu mehed, kelle teenistusaeg pidi lõppema 1941 aasta septembris. Sama seadusega kehtestati ka alampolkovniku auaste.
13. märtsil 1940 võttis VK(b)P KK Poliitbüroo vastu otsuse, partei kõigi nomenklatuurtöötajate atesteerimise ja neile sõjaväeliste auastmete andmise kohta. Selle otsuse alusel muutus kogu Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei poolsõjaväelisest sõjaväestatuks. Selle otsuse alusel atesteeriti 99 000 nomenklatuurset poliittöötajat.
Punaarmee suurus
Üks tipphetki oli 1920. aasta alguseks, kui Punaarmee oli kodusõja kõige karmimate ja ulatuslike lahingute käigus kasvanud suuruseni 64. laskur- ja 14. ratsaväediviisi, mis moodustaid 16. armeed. 1. oktoobril 1920 kuulus Punaarmeesse 2 361 000 inimest, (Lääne- ja Edelarindel 581 000); tööarmeedes 159 000, reservarmeedes 391 000, ja sõjaväeringkondade alluvuses 2 587 000, kokku – 5 498 000 inimest. Pärast kodusõda koondati Punaarmeed järsult. Sõjaväe suurus küll vähenes 1922. aasta alguseks 2 500 000-le ja 1. augustiks 920 000 inimeseni, kuid diviiside arvu suurendati 1923. aastaks 100-ni. Diviisid muudeti territoriaalseteks staapideks, mis on nagu karkass, mis vajadusel täidetakse reservist kutsutud sõduritega.
1923. aastal oli Punaarmees 550 000 meest. 1930. aastast hakkas Punaarmee täitma territoriaalseid diviise kaadri ja sõduritega. 1937. aastaks olid üle poole diviisidest kaadriga komplekteeritud. 1938. aasta lõpuks olid kõik olemasolevad diviisid kaadriga komplekteeritud. Augustis 1939 oli Punaarmeel komplekteeritud 96 laskurdiviisi ja 1 motoriseeritud laskurdiviis. 19. augustil 1939 oli neis 2 miljonit meest. 19. augustil 1939 kirjutati alla käskkirjad uute laskurdiviiside moodustamisest numbritega 101–186, mida ka septembris moodustama hakati. Kuigi numeratsioonis oli ka mõningaid tühemikke, mis täideti hiljemalt 1940. aasta juuniks. 1. septembril 1939 võeti vastu seadlus "Üleüldisest sõjaväekohuslusest".
Punaarmee ettevalmistused sõjaks
1939. aasta septembrist 1941. aasta juunini formeeris Nõukogude Liit 295 uut laskurdiviisi. 1940. aastast 1941. aasta juunini moodustati Nõukogude Liidus 79 uut lennuväediviisi, 30 uut motoriseeritud diviisi ja läänepiiril 756 suurtükipolku.
1939. aasta juunis oli Nõukogude Liidus 144 välisuurtükiväepolku. Augusti otsusega suurendati nende arvu 341ni, kuid enne veel, kui nende komplekteerimine lõppes, kirjutas Stalin 13. septembril 1939 alla uuele suurendamisele 577-ni. 21. juuniks 1941 ületas komplekteeritud suurtükipolkude arv 900. Kasv aga jätkus. Siin ei ole arvesse võetud rannakaitsesuurtükiüksusi ega väeosade koosseisus olevaid suurtükipatareisid, samuti ei ole siin arvestatud NKVD alluvuses komplekteeritavaid suurtükipolkusid. Aastatel 1939–1940 sai punaarmee 82 000 suurtükki ja miinipildujat. 1941. aastal olid Punaarmee relvastuses uusimad mudelid, mis olid oma omadustelt maailma parimad ja jäid selleks kuni sõja lõpuni. Nende seas oli ka M-30 haubits kaliibriga 122 mm, mis loodi 1938 ja katsetati Halhõn goli lahingutes, M1-20 152 mm haubits-kahur ja Br-2 152 mm kahur. M1-20 kahuri mürsk kaalub 43,6 kg ja Br-2 mürsk 48,8 kg.
1940. aasta 7. mail kehtestati NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi ukaasiga Punaarmees uued sõjaväelised auastmed kõrgemale juhtivkoosseisule: kindralmajor, kindralleitnant, kindralpolkovnik, armeekindral ja Nõukogude Liidu marssal; eriväeliikide komandöridele kehtestati auastmed (suurtükiväes, lennuväes, tankivägedes, sidevägedes, inseneri- ja tehnilistes vägedes) — kindralmajor, kindralleitnant, kindralpolkovnik väeliigi nimetuse lisamisega, intendantidele aga täpsustuse intendanditeenistuse lisamisega.
1941. aastal oli Nõukogude Liit ainus riik, kes tootis rasketanke. 1940. aasta juunist kuni 1941. aasta juunini formeeris Nõukogude Liit 61 uut tankidiviisi, igaühes 375 tanki. Võrdluseks astus Saksamaa 1939. aasta septembris sõtta vaid 6 tankidiviisiga. Tankidiviisidest oli moodustatud 29 mehhaniseeritud korpust 1000 tanki igaühes. 21. juunil 1941 oli 1000 tanki kolmel korpusel, 800–900 tanki neljal, 500–800 tanki üheksal ülejäänud 13 korpusel oli 100–400 tanki. See on ainult tankikorpustes olev tankide arv, peale selle diviiside ja eraldiseisvate tankipolkude tankid.
Tehtud oli kõik ettevalmistused veel 28 armee moodustamiseks. Lennuväemarssal S. Krassovski kirjeldab 22. juuni sündmusi Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnas. ''Kohe, kui teatati sõja puhkemisest, hakati formeerima 55. armeed.''
Peale selle olid NKVD väed: valve-, konvoi-, piirivalve- ja operatiivväed 3 armeed. Peale selle ka õhudessantväe 10 korpust, millest viis oli lahinguvalmis, ja merevägi.
Nelja sõja-aasta jooksul võeti Punaarmeesse 29 400 000 sõdurit ja ohvitseri. Seega mobiliseeriti alates 1939. aasta augustist Punaarmeesse 34 900 000 ja ei demobiliseeritud sõja lõpuni 1945 rivikõlbulikke. Punaarmee suurus sõja ajal ei ületanud kunagi 5,5 miljonit.
1970. aastatel oli Nõukogude Armees 4 200 000 – 4 500 000 sõdurit ja ohvitseri.
Punaarmee pärast Teist maailmasõda
Pärast Teise maailmasõja lahingutegevuse lõppu Euroopas 9. mail 1945 anti 28. juulil 1945 välja seadlus "Tegevarmee vanemate aastakäikude vanemate aastakäikude demobiliseerimisest", mille alusel demobiliseeriti sõja ajal mobiliseeritud, aastatel 1895–1917 sündinud sõjaväelased.
Sõja ajal moodustatud rinnete asemel moodustati NSV Liitu ja hõivatud Euroopa riike hõlmavad sõjaväeringkonnad ning väegrupid, mille aluseks oli 1945. aasta 9. juulil NSV Liidu kaitse rahvakomissari käskkiri nr 0139 "Olemasolevate sõjaväeringkondade piiride muutmisest ja uutest ringkondadest".
Moodustati sõjaväeringkonnad:
Lisaks NSV Liidu territooriumil asuvatele sõjaväeringkondadele moodustati ka Teise maailmasõja tulemusel okupeeritud Kesk- ja Ida-Euroopa riikide territooriumidel Nõukogude okupatsioonivägede väegrupid:
Punaarmee aastapäev
Punaarmee päeval 23. veebruaril 1918 toimus esimene massiline vabatahtlikkuse alusel punaarmeelaste võtmine Punaarmeesse Petrogradis ja Moskvas. Samuti loetakse seda päeva Punaarmee esimese lahingu päevaks Keiserliku Saksamaa vägedega, kus toimus esimene relvakonflikt seni takistamatult Pihkva suunalt Petrogradi suunal pealetungi arendanud Saksa vägedega.
Nõukogude ajal tõlgendati seda kui võitu Saksa vägede üle Narva all, kuid lahing Narva all toimus 28. novembril 1918 ja 23. veebruaril toimusid tegelikult kohaliku tähtsusega lahingud Punaarmee Põhjarinde 7. armee väeosade ja evakueeruva Saksa armee vahel Pihkva piirkonnas.
Palamuse
Palamuse on alevik Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Palamuse valla halduskeskus.
Alevikus asuvad Palamuse kirik, Oskar Lutsu Palamuse Gümnaasium, Palamuse O. Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum, Palamuse raamatukogu ja Palamuse rahvamaja. Pastoraadihoone, apteek, vesiveski ja kirikupark kuuluvad ühtsesse kultuurikompleksi.
Palamuse kalmistul asub mälestussammas esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenud sõjameestele.
Ajalugu
Palamuset mainiti esimest korda 1234. aastal.