Fact,_Fiction,_and_Forecast
1. Uus vaade probleemile
Kinnituse probleem ehk kehtiva projektsiooni probleem seisneb selles, et defineerida teatud suhe tõend- ehk baasjuhtude ning hüpoteeside, ennustuste või projektsioonide vahel. Et hoolimata pingutustest pole lahendust leitud, siis võib küsida, kas me ikka veel mõistame selle ülesande olemust valesti. Goodmani arvates see nii ongi: oleme hakanud pidama nõutava tulemuse sõnastust selle tulemuse saamiseks lubatud vahendite liiga kitsendatud sõnastuseks. Me tahame ju täpset ja üldist viisi, kuidas öelda, milliseid hüpoteese antud tõendid kinnitavad või milliseid ennustusi saab nende põhjal kehtivalt teha. Nii et iga konkreetne juhtum puudutab tõendite seost hüpoteesiga. Kuid see ei tähenda, nagu meil ei oleks selle seose kindlakstegemiseks muud materjali peale tõendite ja hüpoteeside. Kuigi kinnitamine on tõendite ja hüpoteeside vaheline suhe, ei tähenda see, et selle seose definitsioon ei tohi viidata millelegi muule peale nende tõendite ja hüpoteeside. Kui me hakkame kindlaks tegema, kas antud projektsioon antud baasist on kehtiv, on meil palju muid asjassepuutuvaid teadmisi ja me kasutame neid. Jutt ei ole mitte täiendavatest tõendiväidetest, vaid teadmistest tegelikult tehtud varasemate ennustuste ja nende tulemuste kohta. See, kas need ennustused, olgu siis õnnestunud või ebaõnnestunud, olid kehtivad, jääb küsimärgi alla; kuid see, et neid on tehtud, ja see, missugune oli tulemus, on õiguspäraselt kasutadaolev teave. Selle teabe õige kasutamine nõuab muidugi hoolikust. Kindlasti ei saa nõustuda naiivse arvamusega, et induktsiooni teevad kehtivaks lihtsalt selle varasemad õnnestumised. Sageli väidetakse, et probleemi lahendamiseks tuleb lihtsalt tunnistada, et tuleviku ennustamist hüpoteesi varasemate üksikjuhtude põhjal õigustab see, et varasemad ennustused selle hüpoteesi järgi on õnnestunud. Kriitikud märgivad, et kõik küsimused varasemate juhtumite põhjal tulevaste juhtumite ennustamise kehtivuse kohta tõstatavad ka küsimuse varasemate õnnestumiste põhjal tulevaste õnnestumiste ennustamise kehtivuse kohta. Kuid see, et õiguspäraselt kasutadaolevat teavet on ebakohaselt kasutatud, ei tohiks panna meid sellest teabest loobuma. Praeguses täbaras olukorras ei saa me endale lubada jätta end ilma mis tahes ausatest vahenditest, millest võib ehk abi olla. Goodmani arvates tuleb seetõttu tunnistada, et meie ülesanne on defineerida tõendite ja hüpoteesi vaheline kinnituse või kehtiva projektsiooni seos kõige selle kaudu, mis ei tekita vigast ringi, vastab muudele nõuetele, mida me esitame vastuvõetavate seletusele, ja millest on mõistlik arvata, et see on käepärast, kui tekib induktiivse kehtivuse küsimus. Siia kuuluvad muu hulgas mõned teadmised varasemate ennustuste ning nende õnnestumiste ja ebaõnnestumiste kohta. Goodman arvab, et väga harva, kui üldse, on keegi tahtnud otseselt keelata nende teadmiste kasutamist meie probleemiga tegelemisel. Lihtsalt pikaajaline harjumus pidada neid teadmisi asjassepuutumatuteks on pannud meid neid peaaegu täielikult ignoreerima. Goodman soovitab võtta asja nii, et meil on kaasas teadmiste või aktsepteeritud väidete pagas, mida tohib lahenduse leidmisel kasutada.