cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Reasons of Love
Kolm. Kallis mina
Aga kui vanemad armastavad lapsi, siis nad ka teevad, mida suudavad, et lastel oleks tõelised huvid. Nad aitavad lastel saada võimeliseks armastama ning aitavad leida asju, mida armastada. Nii saab ka inimene, kes ei armasta midagi, näidata üles armastust enda vastu, püüdes jagu saada oma iseloomujoontest, mis ei lase tal armastada. Oletame, et keegi püüab siiralt parandada oma armastamisvõimet ja armastada rohkem asju, ning ta ei saa sinna midagi teha ning sellel ei ole edasist eesmärki. Või ta tunnistab, et ta ei armasta midagi konkreetselt või midagi peale ellujäämise, kuid tahab olukorda muuta. Või ta juba armastab palju, kuid tahab veel rohkem armastada. Need inimesed armastavad ennast. Enesearmastuse kõige algelisem vorm seisnebki soovis armastada, st soovis omada eesmärke, mida ta peab võtma enda omadeks ja millele ta on pühendunud nende endi pärast; soovis saada tegutseda enesekindla (confident) ja kindlaksmääratud eesmärgiga. Muidu ei pakuks tegevus rahuldust. Andes meile lõppeesmärgid, mida me väärtustame nende endi pärast ja millele me ei pühendu kõigest tahtlikult, päästab armastus meid nii inkonklusiivsest meelevaldsusest kui ka elu raiskamisest tühjale tegevusele, millel pole kindlat eesmärki, mida me tõesti tahame. Enesearmastus on soov saada arvestada sellega, et elul on mõte. (Kuivõrd inimestel tahes-tahtmata on see soov, on armastuse armastamine meil veres. Siis on armastuse tähtsustamine meile kaasa sündinud ning armastus on loomu poolest meie tõeliste huvide seas. Aga võib-olla oleks mõistlik väita, et armastamine on meile tähtis ja on meie tõelistes huvides sõltumata sellest, kas me seda armastame ja kas me sellest hoolime. Sel juhul tuleks varasemaid väiteid modifitseerida.)
13.Inimene võib olla lõhestunud, nii et ta ei saa ühemõtteliselt öelda, mida ta armastab ja mida mitte. Võib juhtuda, et inimene armastab midagi tõeliselt, aga ei soovi seda armastada. Ta on ambivalentne. Ambivalentsusest vabanemine ei nõua tingimata, et üks konflikteerivatest impulssidest kaoks ega isegi kasvaks või kahaneks. Tarvis on ainult, et inimene jõuaks lõplikult ja ühemõtteliselt selgusele, kummal poolel ta on. Siis ei ole tema tahe enam lõhestunud. Kalduvus, millele ta on otsustanud vastu seista, on siis muutunud talle väliseks, võõraks. Nüüd ei ole vastamisi enam kalduvused, vaid isik seisab vastu kalduvuse rünnakule. Kui võõrandunud kalduvus osutub ikkagi liiga tugevaks, saab see võitu isikust enesest. Paljudel juhtudel aga ei suuda isik lõplikku otsust teha. Sellisel juhul on tema tahe fragmenteerunud, ebapüsiv ja ebasidus, motiveerides teda korraga või järgemööda vastupidistes suundades. Ta kannatab radikaalselt juurdunud ambivalentsuse all, tema tahe jääb kangekaelselt määratlematuks ega suuda tõhusalt suunata. Kuni inimene ei suuda konflikti lahendada ja oma tahet ühendada, on ta iseendaga pahuksis. Oletame näiteks, et ta armastab teatud naist, aga ei soovi teda armastada, ja ta pole otsustanud, kumba kalduvust toetada. Siis ta pole otsustanud, kas ta teda tegelikult armastab. Tema tahe on määratlemata. Siis on määratlemata ka, kas ta armastab iseennast.
14. Uusaja filosoofia on eneses kahtlemisest alguse saanud ning see on talle hiljemgi olnud oluline energiaallikas. Teoreetilised kahtlused oma tunnetuslikes ja moraalsetes võimetes on andnud toitu intellektuaalseteks ambitsioonideks ja viljakaks uurimistööks. Mitmesugused isiklikumad kahtlused iseendas on meie kultuuri laialdaselt kujundanud. Tänapäeva elu vitaalsust ja maitset kahjustavad hullemad ambivalentsused kui René Descartesi ja tema järgijate skeptilised pärsitused. Ambivalentsus, lõhestunud tahe ja iseendast võõrandumine on muidugi palju vanem. Augustinus mõistis seda omamoodi haigusena (Pihtimused 8.9). Augustinus arvas, et ambivalentsus koos ebamugavuse ja rahulolematusega, mille see kaasa toob, võis tulla pärispatu karistusena. Sellepärast ta kaldus arvama, et pääsemine lõhestatud tahtest tahteühtsuse seisundisse ei ole võimalik ilma Jumala üleloomuliku abita. Vaim on terve, kui ta on tahtekindel (wholehearted), st jagamatu tahtega. Tahtekindel inimene on täiesti otsustanud, mida ta soovib ja millest ta hoolib. Kalduvuste konflikti puhul pole tal kahtlust ega reservatsiooni selle suhtes, kummal poolel olla. Ta hoolib ja armastab ühemõtteliselt ja reservatsioonideta. (Tahtekindlus ei tähenda fanatismi ega kangekaelsust. Tahtekindel inimene võib tõsiselt kaaluda oma hoiaku muutmist.)
15 Tahtekindlus ongi sama asi mis iseenese armastamine. Søren Kierkegaardi ühe teose pealkiri on "Südamepuhtus on tahta ühte asja". See pole küll sõna-sõnalt tõsi, sest need, kes tahavad ainult ühte asja, ei ole puhtad, vaid lihtsameelsed. Südamepuhtus ei sõltu mitte sellest, kui palju asju tahetakse, vaid sellest, kuidas (kui terviklikult) neid tahetakse. Puhas süda on sellel, kelle tahe on ühtne ja kes on täiesti terve (intact), see seisneb tahtekindluses, "tervesüdamlikkuses" (wholeheartedness). Tahtekindla inimese tahte ükski osa ei ole talle võõras ega vastandlik. Selle ühegi osa suhtes ei ole ta passiivne. Tema süda on puhas selles mõttes, et tema tahe on puhtalt tema oma. Enesearmastus seisneb siis tahtekindla tahte puhtuses.
Aga miks me peaksime olema eriti huvitatud tahtekindlusest? Miks me peaksime puhtusest eriti hoolima? Jagamatu tahte kasuks räägib see, et see ei tööta iseendale vastu (mõistuse vallas vastab sellele enesele vasturääkimine). Tahtekonflikt teeb käitumise ebatõhusaks, pannes meid korraga vastassuundades liikuma.
Jagamatu tahte seesmine harmoonia on üks fundamentaalne vabaduse liik. Ennast armastav inimene ei seisa ühelegi oma tahteliigutusele vastu. Ta ei seisa vastu ühelegi armastusele, mille tema enesearmastus kaasa toob. Ta on vaba armastama seda, mida ta armastab: ta ei takista seda ise. Enesearmastus on nii tahteratsionaalsuse struktuur kui ka vabadus, mille see tahtestruktuur tagab. Enese armastamine on soovitav ja tähtis sellepärast, et see on enam-vähem sama asi, mis enesega rahulolu. See enesega rahulolu ei ole enda meelitamine, tunne, et ollakse midagi väärtuslikku saavutanud või oma ambitsioonid täitnud, vaid seisund, milles oma tahteidentiteeti heameelega aktsepteeritakse ja toetatakse. Ollakse rahul lõppeesmärkidega ja armastamisega, mis meie tahte kõige sügavamalt määravad. (Benedict Spinoza järgi on enesega rahulolu ülim asi, mida võime loota (Eetika 4.52S). See ei tähenda, nagu õnneks või heaks eluks piisaks enesearmastusest ehk enesega rahulolust. Võimalus on pettumus asjade käigus, tõsise püüde ebaõnnestumise tunnistamine ja õnnetuolek sellise ebaõnne pärast. Mõistlik on loota ka teisi häid asju, näiteks rohkem võimu, annet ja vedamist. Enesega rahulolu ei tähenda oma eluga rahulolemist, kuid võib-olla Spinozal on õigus, et see on kõige tähtsam asi.)
16 Võidakse väita, et kuna enesearmastusel pole konkreetset sisu, ei saa tal olla seesmist fundamentaalset väärtust: ta ei ütle midagi tahte tegeliku suunitluse ega armastuse objektide kohta. Ta on ka neutraalne moraalsete ja mittemoraalsete väärtuste suhtes. Selle väärtus, mida armastatakse, pole oluline.
Nii et võidakse tahtekindlalt armastada midagi väärtusetut, halba või kurja. Mõnikord püütakse tõestada, et niisuguseid asju pole võimalik konfliktideta ja ühemõtteliselt armastada. Paljud filosoofid ja religioossed mõtlejad on lootnud tõestada, et kui tahet ei suuna ja piira moraali nõuded, siis on ta tahes-tahtmata enesega vastuolus. Kui neil oleks õigus, siis saaks ainult hea tahe olla tõeliselt tahtekindel. Frankfurti nende argumendid ei veena. Tahtekindlus ei ole ühitatav mitte ainult moraalse ebatäiuslikkusega, vaid ka parandamatu kurjusega. Enese armastamine ei taga elementaarsetki moraalsust. Armastuse otstarve ei ole teha inimesed heaks, vaid teha elu mõttekaks ning seega heaks.
17 Tahtekindluseni on raske jõuda. Me oleme liiga altid ebakindlusele ja ambivalentsusele. Augustinus arvas, et need takistused ei ole mitte ainult kaasa sündinud, vaid tõenäoliselt Jumala poolt kaasa antud, ning nende ületamiseks on tarvis imet.
Frankfurt on täheldanud, et ühed inimesed kalduvad tahtekindlusele, teised mitte. Ta kahtlustab, et see, kas saavutatakse kuigi palju tahtekindlust, oleneb geneetilisest ja muud laadi vedamisest. Me ei saa panna end ennast armastama, nagu me ei saa panna end armastama midagi muud.
Ja mis siis, kui tuleb välja, et me ei suuda ennast armastada? Üks olemuslik erinevus inimeste ja teiste loomade vahel on see, et viimased ei ole reflektiivsed. Nad ei küsi, mille peal nad on väljas või mida endast arvata; nad ei hooli sellest, mis või kes nad on. Nad ei võta end tõsiselt. Inimesed aga saavad end tõsiselt võtta ja sageli teevad seda. Võib-olla oleks hea mõte mitte end liiga tõsiselt võtta. Üks sekretär ütles Frankfurtile kord, et tema meelest loevad intiimsuhtes ainult ausus ja huumorimeel. Frankfurtile tundus see mõistlik, aga sekretär jätkas: "Teate, ma ei ole tegelikult aususe koha pealt üldse kindel. Nad võivad ju tõtt rääkida, aga nad mõtlevad nii ruttu ümber, et nende peale ei saa ikka loota."
Frankfurt soovitab, et kui kuidagi ei õnnestu tahtekindluse ja enese armastamiseni jõuda, siis hoitagu vähemalt huumorimeelest kinni.
Aşub Sultan
Aşub Sultan (osmantürgi keeles: آشوب سلطان; umbes 1627 - 4. detsember 1689) oli sultan Ibrahimi teine naine ja Suleiman II ema.
Otto II (Braunschweig-Harburg)
Otto II, hüüdnimega Noorem (der Jüngere) või Kuulus (der Berühmte), (25. september 1528 – 26. oktoober 1603) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Harburgi isand aastast 1549 kuni oma surmani.
Abielud ja järeltulijad
8. septembril 1551 abiellus Otto oma esimese naise, Schwarzburg-Leutenberg krahvi Johann Heinrichi tütre Margaretega (1530–1559). Naine suri sünnitusel. Neil olid järgmised lapsed:
8. oktoobril 1562 abiellus Otto oma teise naise, Ida-Friisimaa krahvi Enno II tütre Hedwigiga (1535–1616). Neil olid järgmised lapsed:
Aleksandr Ozerski
Aleksandr Dmitrijevitš Ozerski (21. september (vkj 9. september) 1813 Tšernigovi kubermang – 19. september (vkj 1. oktoober) 1880 Peterburi) oli vene geoloog.
Elulugu
Lõpetas 1831 Peterburi Mäeinstituudi ning õpetas seal 1857. aastani mineraloogiat ja mäestatistikat. Oli 1857–1864 Altai mäeringkonna ülem ja 1864–1880 Peterburi Mäeameti teenistuses. 1858. aastast Tomski kuberner.
Teadustöö
1844 avaldas Loode-Eesti materjalide põhjal esimese teaduslikult põhjendatud Eesti aluspõhja kivimite stratigraafilise liigestuse. 1846–1848 avaldas osade kaupa venekeelse tõlke R. I. Murchisoni, E. Verneuili ja A. Keyserlingi kapitaalsest uurimusest "The Geology of Russia in Europe and the Ural Mountains" omapoolsete täiendustega. Käsitles ka mandrijää toimet ning maakoore vertikaalliikumiste tüüpe ja mõju.
Thin Lizzy
pisi|Thin Lizzy 1983. aastal Thin Lizzy on iiri rokkansambel, mis tegutses 1969–1983 ja taas alates 1996. aastast. Ansambli juht, laulja ja peamine laulukirjutaja oli Phil Lynott (suri 1986).
Ansambli tuntumate lugude seas on "Whiskey in the Jar", "The Boys Are Back in Town", "Jailbreak" ja "Dancing In The Moonlight". Kuigi ansambli muusikat peetakse üldiselt hard rock 'iks, on nende lugudes mõjutusi iiri rahvamuusikast, soulist, kantrist, psühhedeelsest rokist ja heavy metal 'ist.
Thin Lizzy võttis esimesena kasutusele kaks soolokitarristi, mida hiljem jäljendasid paljud rokkansmablid, näiteks Judas Priest, Iron Maiden ja Metallica.
Tommaso d'Aquino
Tommaso d'Aquino võib viidata järgnevatele inimestele:
Kārlis Ozols
Kārlis Ozols (18. detsember 1860 Zaļenieki, Läti – surmaaeg ja -koht teadmata) oli läti loomaarstiteadlane.
Elulugu
Õppis 1879–84 Tartu Veterinaariainstituudis, veterinaariamagister (1885, TVI), väitekiri "Experimentelle Untersuchungen über das Anthraxvirus". Töötas Derkulis, Orenburgis ja 1897–1912 Kamjanets-Podilskõi hobusekasvanduses. TVI-s uuris professor E. Zemmersi juhendamisel eksperimentaalselt siberi katku batsillide resistentsust.
Kulautuva
pisi|left|Akaatsiaallee luulefestival 2009. aastal Kulautuva on alev (endine linn) Leedus Kaunase rajoonis, Kulautuva valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal, merepinnast 78 meetri kõrgusel. Alevis on keskkool ja raamatukogu, kool tegutseb ka tuberkuloosidispanseri juures. Tegemist on suvitusasulaga, kus tähtsamaks tööandjaks on sealne tuberkuloosidispanser. Alevi nimi tuleneb tõenäoliselt leedukeelsest sõnast kultuvė, mis tähendab tõlkes pesulauda.
Alevis elab Leedu akvarellikunstnik Kazys Abromavičius.
Ajalugu
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1364 Marburgi Wigandi kroonikas (Kalanten). Toona asus see leedulaste Paštuva muinasmaakonnas. Varasemad nimekujud on veel Galanten (1370) ja Golanten (1372). Arvatakse ka, et alevi all asuval Nemunase jõe saarel sõlmisid Vytautas ja ristisõdijad aastal 1398 rahulepingu. Aastast 1578 pärineb nimekuju Колотово. XV sajandil rajati Kulautuvasse karjamõis. Aastal 1610 kasutati asula kohta nimekuju Kolotovskis, mis oli kasutusel aastani 1854, mil võeti kasutusele tänapäevane nimekuju,
XX sajandi alguses tekkis sinna suvitusasula. Alevi väljaehitamise kavandasid kolonelleitnant Vytautas Augustauskas ja arhitekt Jonas Kova-Kovalskis. Asula tänavad kavandati pärnadest ja robiiniatest alleedena. Aastal 1932 ehitati sinna kirik (algselt oli kabeli staatuses), mis aga aastal 1912 maha põles.
3. augustil 1946 sai Kulautuvast linn. Nõukogude ajal ehitati Kulautuvasse kultuurimaja, sanatoorium „Kregždutė“ ja tuberkuloosidispanser. Samuti peeti seal kaunase rajooni laulupidusid (aastast 2005 rajooni laulu- ja tantsupidusid). Aastail 1993–1996 leiti linna ümbrusest viis aaret. Aastal 2003 muudeti linn aleviks.
Groß Sankt Florian
Groß Sankt Florian on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Deutschlandsbergi ringkonnas. See asub Austria lõunaosas Sloveenia piiri lähedal ligikaudu 35 km Grazist.
Vaatamisväärsusi
Piirkonna populaarsete vaatamisväärsuste hulka kuuluvad romaani stiilis kirik 11. sajandist ja tulekaitsemuuseum.
Sponsor
Sponsorlus (inglise sponsorship) on eraettevõtte ja kunstniku, kunstiprojekti või kultuuriasutuse vaheline ärisuhe, millest võidavad mõlemad osapooled. Ettevõtte eesmärk on parandada toodete või teenuste müüki ja üldist mainet. Tavaliselt spondeeritakse reklaami ostmise, toote- ja üritusturunduse või muude turundusvahenditega. Sponsorsummad on osa ettevõtte müügiedenduskuludest.
Sponsorite leidmine
Paljudel ettevõtetel, kes eri projekte ja ettevõtmisi spondeerivad, on olemas kindel kava, sihtrühm ja valdkond, mida ja kuidas nad toetavad. Ürituse sponsorlust planeerides ja sponsoreid valides soovitatakse seepärast endale selgeks teha järgmised punktid :
Ürituse ja sponsori kokkusobivus on üks võtmeküsimusi, näiteks lasteüritusele ei sobi sponsoriks alkoholitootja. Nii tuleks sponsorit otsides püüda mõista, mis tüüpi ettevõte saaks koostööst enim kasu.
Soovitused sponsorluse küsijatele
Tänapäeval on nii kodu- kui ka välismaal võimalik eri fondide poole pöörduda, kuid alati oleks kasulik enne tutvuda potentsiaalsete finantseerimisallikatega. Enamikul on väga kindel suunitlus ja nende eraldatav toetus on ühekordne.
Tuleb mõelda, kes on ettevõtmise sihtrühm, millist kogemust soovitakse pakkuda ja millised on ürituse arenguvõimalused. Võiks leida brändid, kellel on ettevõtmisega sarnane sihtrühm ja väärtused ning kelle igapäevane äritegevus seostub korraldatava üritusega. Ettevõtmise kohta tuleks koostada lühike ja lööv tutvustus piltide või videotega. Ühele brändile tuleks teha konkreetne pakkumine, kus selguks, millised väärtused ja emotsioonid kanduksid sellest ettevõtmisest brändile üle, kuidas on seotud sihtrühmad, milline on seos brändi tegevusalaga ning millised reklaami- ja müügivõimalused tekivad. Mõelda võiks ka sellele, kas on võimalusi, kuidas bränd saaks ettevõtmise toetamise tulemuslikkust hinnata. Kui pakkumine on teele pandud, võib paari päeva pärast üle helistada. Kohtumisel tuleks vestluspartnerit hoolega kuulata ning olla paindlik ja avatud.
Kui sponsorid on välja valitud ning olulised koostööpunktid edukalt välja selgitanud, on vaja sponsorite poole pöörduda. Sponsoritega tuleks kontakteeruda võimalikult vara, sest ettevõtted kinnitavad oma eelarved eri aegadel. Ettevõtted eraldavad kindla hulga vabu vahendeid igaks aastaks ning kui raha on juba ära planeeritud, on raske huvipakkuvat projekti toetada, isegi kui soov on suur.
Kommunikatsioon ja järeltegevused sponsoritega
Eesti tasandil toimib sponsoritega suhtlemisel eelkõige sirgjooneline ja professionaalne suhtlemisviis, mis ei võta palju aega ega ole liiga ülevoolav. Kasulik on tutvusringkonnalt abi paluda ja teha vajaduse korral lobitööd, et leida kontaktisik potentsiaalsest sponsorfirmast. Infomeilile kirjutamine ei too tihtipeale soovitavat tulemust ning otsekontakt on alati efektiivsem ja aegasäästvam. Olulisel kohal sponsorite kommunikatsiooni korraldamisel on sponsorite logode ja muude materjalide kasutamine, nende meelespidamine ning tänamine. Kogenud korraldaja pildistab sponsori reklaammaterjale ja tooteid, mida on ürituse käigus kasutatud. Lisaks on soovituslik teha sponsoritele mõeldud lühike kokkuvõte üritusest.
Sponsorluse kategooriad
Eristatakse nelja sponsorluse kategooriat:
Aleksandr Astaškin
Aleksandr Astaškin (20. juuni 1928 Tambovi oblast – 27. aprill 2014) oli eesti maakorraldusteadlane.
Sponsor
Sponsorluse kategooriad
Otsese sponsorluse korral on koostöö sätestatud lepinguga, milles on tulemuse tagamiseks kirjas poolte õigused ja kohustused ning fikseeritud tegevused. Varjatud sponsorluses ootab sponsor oma tegevusele positiivset mõju, aga lepingus ei ole toetatavale fikseeritud nõudmisi. Varjatud heategevuse korral on kokku lepitud mõningad tegevused ja nõudmised, aga sponsor ei oota investeeringult oma tegevusele otsest mõju. Otseses heategevuses ei oota annetaja mingisuguseid vastuteeneid. Tänapäeval on sponsorlus ja heategevus muutumas rohkem otseseks tegevuseks ja väheneb varjatud sponsorluse osakaal.
Aleksandr Astaškin
Ta lõpetas aastal 1951 maakorraldusinsenerina Valgevene Põllumajanduse Akadeemia. Ta kaitses aastal 1961 teaduste kandidaadi väitekirja ja aastal 1985 Jelgavas (doktoriväitekiri kinnitati aastal 1986) majandusdoktori väitekirja.
Sponsor
Sponsorluse kategooriad
Sponsorlus pakub osapooltele mitmekülgseid võimalusi (platvorme), mis omakorda võimaldavad suhelda ja luua kontakte eri osapooltega. Ettevõtete ja organisatsioonide jaoks on sponsorlus hea võimalus luua uusi ärikontakte, parandada mainet ja nähtavust turul ning avalikke suhteid.
Aleksandr Astaškin
Ta töötas aastatel 1951–1953 Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi Maakorralduse Valitsuses. Aastatel 1953–1958 ja 1960–1993 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud (1962–1978 kateedrijuhataja, 1986–1988 professori kohusetäitja ja 1988–1993 professor). Aastast 1993 oli ta Eesti Maaülikooli emeriitprofessor.
Sponsor
Sponsorluse põhjused
Eri valdkondi ja üritusi toetatakse mitmel põhjusel. Sotsiaalvaldkonnaga tegeldes püüab firma näidata end ühiskonnast hooliva ettevõttena, spordi toetamine on pigem äriline käik, sest sellega saab reklaami teha, kultuuri toetamine annab võimaluse tegelda üritusturundusega.
Motivatsioonitegureid:
Aleksandr Astaškin
Tal on uurimusi maakorralduse ja põllumajandusrajoonide planeerimise alalt.
Sponsor
Sponsorluse põhjused
Kui võrrelda firmade toetuste motivatsioonitegureid Eestis ja välismaal, siis on sarnasused märgatavad (vt tabel 1). Toetusotsuse tegemisel lähtutakse ennekõike ettevõtte maine parandamisest või toodete läbimüügi suurendamisest. Samuti on olulisel kohal firmajuhi isiklikud huvid ja kontaktid. Eestis ei räägita ettevõtte sotsiaalsest vastutusest või kogukondlikest suhetest, vaid rõhutatakse oma töötajate eest hoolitsemist ning firma ja toetatava organisatsiooni ühiseid väärtusi. 1996. aastal märkis 80% suurfirmadest, et tegelevad heategevuse ja sponsorlusega firma reklaamimise eesmärgil, samal ajal hindasid vastajad võimalust oma tooteid heategevuse abil tutvustada üsna kasinaks. * Kasutatud Ameerika Ühendriikide, Kanada, Iirimaa, Saksamaa, Rootsi, Hollandi ja Argentina andmeid.
Sponsorlus ja heategevuslik toetamine Eestis
Üldine keskkond on viimastel aastatel Eestis paranenud. Riik on üht-teist teinud, et eraettevõtjad rohkem toetaksid, eraldi on esile tõstetud avalikes huvides tegutsevate organisatsioonide maksusoodustusi. Eesti üldine majandusolukord mõjutab sponsorlust enim. Riik ja eraettevõtted on väikesed ning neil ei ole vahendeid heategevusliku toetamise jaoks. Enamik firmasid reinvesteerib kasumi ja kuna see tegevus on maksuvaba, siis ei stimuleeri see ka toetama. Sama kehtib eraisikute kohta: inimestel ei ole veel tekkinud kapitali, mida heategevusse panustada.
Ettevõtete juhid on märkinud, et ühiskond üldiselt ei väärtusta ei sponsorlust ega heategevust. Kritiseeritud on meediat, mis otsib vaid halba ja kajastab skandaale. Tarbijauuringud näitavad, et inimesed ei arvesta ostude tegemisel seda, kas tootjafirma on kunagi kedagi toetanud. Toetuse saajate ja firmade vahel on vähe koostööd ning on märgitud, et kolmanda sektori organisatsioonid ei ole piisavalt tugevad ega oska projekte hästi juhtida.
Üldiselt toetatakse organisatsioone otse, mitte fondide kaudu, kuigi firmad on aidanud ka eri fonde. Firma saab otse toetades suuremat tähelepanu ja mõju mainele on tugevam. Fonde kui vahendajaid kasutatakse rohkem üksikisikute toetamisel.
On ka põhjuseid, miks koostööd ei teki või see võib ebaõnnestuda. Hoolimata rohketest koolitustest ei osata projekti paberile panna, ettepanekutega pöördutakse firmade poole liiga hilja, ei mõelda sellele, mida firma toetuse eest vastu saab. Samuti ei arvestata ettevõtete suurust, mis tähendab, et pöördutakse kas väikeste firmade poole liiga suurte taotlustega või suurettevõtete poole liialt väikeste ettevõtmistega. Tihti jäetakse toetajad täiesti tähelepanuta, kokkulepped ei kehti. Eestis puudub ka tava koostööd pärast ürituse lõppu analüüsida. Kõik väljatoodud puudused näitavad, et firmad ootavad koostöösuhet, mitte ei soovi pelgalt raha anda. Toetuse saajad ei oska tihti toetuse eest tänada ning paljud firmajuhid on öelnud, et ei ootagi seda enam.
Jugoslaavlased (rahvas)
Jugoslaavlased olid Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi nn "seitsmes" rahvas.
Jugoslaavia kuus suuremat etnilist rühma olid serblased, horvaadid, muslimid, albaanlased, sloveenid ja makedoonlased. Alates 1961. aastast oli Jugoslaavia elanikel võimalus rahvaloenduse käigus identifitseerida end soovi korral jugoslaavlasena. Nende osakaal hakkas kasvama. 1981. aasta rahvaloenduse andmeil oli neid juba 1,2 miljonit, mis moodustas 5,4% elanikkonnast. Jugoslaavlased tõusid seitsmendaks etniliseks rühmaks liitriigis. Kuigi 1991. aasta rahvaloenduse järgi selliste jugoslaavlaste arv oli vähenenud 710 000-ni, jäid nad suuruselt seitsmendaks rahvaks Jugoslaavia FSV-s.
Pärast Jugoslaavia lagunemist
Pärast Jugoslaavia lagunemist 1990. aastate esimesel poolel toimunud Jugoslaavia sõja tulemusel moodustusid uued iseseisvad riigid. Kõigis neis nende elanike arv, kes jätkuvalt soovisid end identifitseerida jugoslaavlasena, drastiliselt vähenes (näiteks Bosnia ja Hertsegoviinas 242 680-lt (1991) 2570-le (2013)).
Korporatsioon Amicitia lipp
Korporatsioon Amicitia lipp on helelilla-tumeroheline-kuldne trikoloor ilma lisaembleemideta. Õnnistatud lipu juurde kuuluvad narmad. Lipuvarda tipus on kuldne korporatsioon Amicitia sirkel. alt=Tegu on trikolooriga. Ülemine triip on sirelililla (helelilla), keskmine tumeroheline ja alumine kuldne.|pisi|Korporatsioon Amicitia lipp Korporatsioon Amicitia värvikombinatsiooni valis välja asutajaliige Emilie Ruubel. Nende värvide kokkusobitamise peale tuli ta vaadates kevadist sirelioksa kuldses vaasis. Hele- ehk sirelililla sümboliseerib julgust, tumeroheline lootust ja kuldne ausust.
Korporatsioon Amicitia lippu kasutab korporatsioon Amicitia oma pidulikel sündmustel nagu aktustel, juubelijumalateenistused jne. Neil üritustel saadab lippu auvalve ehk lipuvalve.
Korporatsioon Amicitia lippu, nagu muidki lippe, tervitatakse sissetoomisel püstitõusmisega. Lipp langetatakse leinaseisaku ajal, Eesti hümni ja teiste hümnide laulmise ajal ning vaimulikel talitustel, meieisapalve ja koguduse või lipu õnnistamise ajal.
Margaret Burbidge
Eleanor Margaret Burbidge (aastani 1948 Eleanor Margaret Peachey; 12. august 1919 Davenport – 5. aprill 2020 San Francisco) oli Briti ja Ameerika Ühendriikide astrofüüsik. Elas saja-aastaseks.
Deuteropauliinlikud kirjad
pisi|[[Paulus, 1550]] Deuteropauliinlikud kirjad on osa Pauluse kirjadest, mis mitmete teadlaste arvates ei pruugi tegelikult olla Pauluse kirjutatud. Täieliku veendumusega ei ole võimalik järeldusi teha, kuid siiski on mitmed uurijad leidnud, et osad Pauluse kirjadest ei sarnane vaieldamatult tema kirjutatud kirjadega.
Margaret Burbidge
Ta oli Greenwichi Kuningliku Observatooriumi esimene direktor (1972–1973) pärast seda, kui Kuningliku astronoomi ja observatooriumi direktori ametid 1972. aastal lahku löödi. 1976. aastal sai ta esimese naisena Ameerika Astronoomiaseltsi presidendiks (oli ametis 1976–1978).
Deuteropauliinlikud kirjad
Uue testamendi uurijad on universaalselt jõudnud üksmeelele, et suur osa Pauluse kirjadest on autentsed. Nendeks kirjadeks peetakse kirja Roomlastele, 1. ja 2. kirja korintlastele, kirja galaatlastele, kirja filiplastele, 1. kirja tessalooniklastele ning kirja Fileemonile. Mitme teise kirja autorsuse on paljud uurijad kahtluse alla pannud. Kirjade autorsuse seavad kahtluse alla mitmed asjaolud. Kirjad erinevad kindlalt Paulusele omistatud kirjadest teoloogiliste erinevuste, stiili ja keelekasutuse poolest. Nendeks kirjadeks on kiri efeslastele, 2. kiri tessalooniklastele, kiri koloslastele ja pastoraalkirjad.
Margaret Burbidge
Burbidge võitles naiste diskrimineerimise vastu astronoomias.
Deuteropauliinlikud kirjad
Mitmete uurijate arvates on need kirjad kirjutatud Pauluse õpilaste või hilisemate järgijate poolt, kes püüdsid omas ajas tema õpetust levitada, kirjutades tema nime all, oma kaasaega puudutavate probleemide kohta. Teised arvavad, et Paulus kasutas deuteropauliinlike kirjade kirjutamisel käealuseid.
Margaret Burbidge
Teadus
Burbidge'ilt on uurimusi tuumaastrofüüsika, tähtede siseehituse ja evolutsiooni ning kvasarite ja galaktikate füüsika alalt.
Deuteropauliinlikud kirjad
Pauluse kiri efeslastele
Kiri efeslastele on väga pauliinlik kiri, see on täis pauliinlikke ideid ja keelt. C. H. Dodd on kirjutanud: "Kirjutas Paulus selle kirja või mitte, kuid selle mõte on kindlasti pauliinliku mõtteviisi tipp."
Margaret Burbidge
Teadus
Koos William Alfred Fowleri, Fred Hoyle'i ja Geoffrey Burbidge'iga uuris ta aastatel 1955–1957 põhjapanevalt raskete elementide moodustumist tähtedes toimuvate termotuumareaktsioonide käigus. Samuti on ta uurinud galaktikate keemilist koostist, struktuuri ja pöörlemist, määranud esmakordselt mitme galaktika massi ning uurinud galaktikaid, kus toimuvad plahvatuslikud protsessid.
Deuteropauliinlikud kirjad
Pauluse kiri efeslastele
Selles kirjas on kuskil sada terviklikku lauset, üheksa neist on üle 50 sõna pikkused. Võrreldes neid nt kirjadega filiplastele ja galaatlastele, mis on ligikaudu sama pikad, on näha järgnevat – kirjas filiplastele on 102 lauset, millest vaid 1 on üle 50 sõna pikk, kirjas galaatlastele on 181 lauset, millest samuti vaid 1 on üle 50 sõna pikk. Paulus kaldus kirjutama sisutihedate lausetega, kirja efestlastele autor mitte. Lisaks kasutas kirja autor 116 sõna, mida ei leidu üheski Paulusele omistatud kirjades.
Donald A. Hagner on välja toonud, et kirja autor kasutab sõna satanas asemel sõna diabolos. Seda sõna kasutatakse ülejäänud Pauluse kirjades vaid Pastoraalkirjades.
Märkimisväärne on ka see, et kiri efestlastele sarnaneb üleüldise struktuuri ja sõnakasutuse poolest kirjaga koloslastele. Kuskil kolmandik kuni pool 15 salmist kirjas efestlastele, on samalaadsed salmidega kirjas koloslastele, nii sisu kui järjekorra poolest. Veerand sõnadest kirjas efeslastele on kasutusel ka kirjas koloslastele ning kolmandik sõnadest kirjas koloslastele on kasutusel kirjas efeslastele.
Kindlasti on võimalik ka see, et sellised stiililised erinevused tulenevad sellest, et Paulus lasi mõnel käealusel mõlemad kirjad kirjutada.
Pauluse kiri koloslastele
Kirja üldine suhtumine ja struktuur meenutavad esmapilgul Paulust. Kirja lähemal uurimisel on aga näha erinevusi lausete struktuuris ja mõttekäikudes, mis viitavad sellele, et tegu võib olla deuteropauliinliku kirjaga. Kiri koloslastele sisaldab 87 sõna, mida ei leidu üheski teises Paulusele omistatud kirjades, 34 neist sõnadest ei leidu kuskil Uues Testamendis.
Üks kõige veenvamaid argumente põhineb kreekakeelsel kirja stilistilisel eripäral. Selle stiil erineb märgatavalt Pauluse varasematest kirjadest, kus ta kirjutab lühikeste, sisutihedate lausetega. Koloslaste kirja autoril on keerulisem stiil, mis on veennud mitmeid lingviste, et Paulus pole selle kirja autor.
F. C von Baur väitis, et ketserlus, mille vastu kirjas võideldi, oli gnostitsism. Kuna gnostitsism tekkis alles 2. sajandil, väitis ta, et Paulus ei saanud seda kirja kirjutada. Ka Raymond E. Brown kirjutab, et koloslaste kirja arenenud kristoloogia, kirikuõpetus ning eshatoloogia on saanud põhiargumentideks Pauluse kui autori vastu.
Donald Guthrie kirjutab, et kiri koloslastele sarnaneb aga paljuski kirjaga Fileemonile, mille autorsuse on kahtluse alla seadnud vaid kõige ekstreemsemad kriitikud. Ta toob nende kahe kirja vahelise sideme näitlikustamiseks välja järgnevad punktid:
Selle informatsiooni põhjal on keeruline väita, et need kaks kirja saadeti eri aegadel ja kuna Fileemoni kirja autorsuses kaheldakse harva, saab väita, et ka kiri koloslastele on Pauluse enda poolt kirjutatud.
Pauluse 2. kiri tessalooniklastele
Pauluse 2. kiri tessalooniklastele, nagu 1. kirigi on kirjutatud tessalooniklaste kirikule. Kirja laused on 1. kirjaga võrreldes pikemad ja keerulisemad ning nende keeleline ülesehitus sarnaneb rohkem kirjadega efeslastele ja korintlastele, kui teiste Paulusele omistatud kirjadega.
Bart D. Ehrman kirjutab kahest erinevusest Pauluse 1. ja 2. kirja tessalooniklaste vahel. Pauluse 1. kirjas tessalooniklastele kirjutab ta, et Issanda päev tuleb just nii nagu varas öösel. Teises kirjas kirjutatakse aga, et enne kui tuleb Issanda päev, peavad teatud asjad juhtuma ning palub inimestel säilitada oma töö ja oma usu. See erineb esimeses kirjas väidetust, et Issanda päev tuleb just nii nagu varas öösel ja inimesed olgem ärkvel ja kained. Pauluse 2. kiri lõppeb sõnadega, "See tervitus on minu, Pauluse käega. See on tähiseks igas kirjas – nii kirjutan mina. Iseäralik on see kuidas ta väidab, et see on tema konstantne tava, kuigi enamus tema kirjad nii ei lõppe, kaasaarvatud 1. kiri tessalooniklastele. vasakul|pisi|280x280px|"Conversione di San Paolo", [[Michelangelo Caravaggio|Caravaggio]]
Pastoraalkirjad
Pastoraalkirjadeks loetakse Pauluse 1. ja 2. kirja Timoteosele ning kirja Tiitusele. Nende kirjade autorsus on kõige suurema kahtluse all.
Mõned uurijad arvavad, et pastoraalkirjad on kirjutatud mitte mõne Pauluse õpilase poolt, vaid kellegi poolt, kes tahtis Pauluse pärandi abil tugevdada kohalikku kiriku organisatsiooni, mida õõnestas algav gnostitsism.
On pakutud, et pastoraalkirjade autoriks võib olla ka Luukas, kuna tema keelekasutus ja pastoraalkirjade lingvistiline eripära on omavahel sarnased. On teada, et Paulus kasutas tihti käealuseid kirjutajaid ja et neile oli tavaks anda märkimisväärset vabadust dokumentide kirjutamisel. Peamiseks probleemiks on see, kui suurt vabadust oleks Pauluse-sugune mees oma käealustele taganud.
Margaret Burbidge
Teadus
1960. aastatel oli ta üks esimesi, kes alustas kvasarite uurimist. Mitu tema tööd on pühendatud raadiogalaktikate, kvasarite ja pulsarite kiirgusteooriale.
Tunnustus
pisi|100 px| [[Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal ]]
Isiklikku
Margaret Burbidge oli abielus astrofüüsik Geoffrey Burbidge'iga.
Burbidge sai 1977. aastal USA kodakondsuse.
Tšernihivi rajoon
See piirneb põhjas Venemaa Brjanski oblastiga, idas Korjukivka rajooniga, kagus Nižõni rajooniga, lõunas ja edelas Kiievi oblastiga ning loodes Valgevene Homieli oblastiga.
Mutimäe
Mutimäe on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Mutimäe uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Muulberg või Muulpär (1936. aastal Lähtru vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Grete Gaim
Grete Gaim (sündinud 21. mail 1993 Tartu) on eesti laskesuusataja.
26. veebruaril 2012 tuli ta Soomes Kontiolahtis toimunud noorte ja juunioride maailmameistrivõistlustel laskesuusatamise jälitussõidus noorte arvestuses maailmameistriks.
Gaim lõpetas 2014. aasta taliolümpiamängudel laskesuusatamise sprindidistantsi 71. kohaga, kogudes samas meedia tähelepanu läätsedega.
Taaveti täht
pisi|Taaveti täht Taaveti täht (heebrea keeles magen David) on kahest üksteise peale asetatud võrdkülgsest kolmnurgast moodustatud kuusnurk (heksagramm), mis on juudi rahvuslik sümbol ja kujutatud ka Iisraeli lipul. Taaveti tähena tuntud kujund oli maagilise sümbolina tuntud juba pronksiajal mitmes erinevas kultuuris, juutide rahvuslikuks sümboliks sai see 18. sajandil ja juutide rahvusmärgiks valiti see Sionistide kongressil Baselis 1897. aastal. Tuntud on veel Punane Taaveti Täht, mis vastab Iisraelis Punasele Ristile. Natsi-Saksamaal sunniti juute alates 1940. aastast kandma riietel kollast Taaveti tähte, millele oli kirjutatud sõna Jude.
Ajaga võidu
"Ajaga võidu" on Ott Leplandi kolmas singel tema neljandalt, 2015. aasta 21. mail ilmunud albumilt "Siinpoolne". Laulu viisi on loonud Viljar Norman ja Ott Lepland, sõnade autorid on Jaanika Uibukant ja Kaspar Kalluste.
Renavase mõis
pisi|Renavase mõisa peahoone Renavase mõis (Renavo dvaras) on endine mõis Leedus Mažeikiai rajoonis Seda vallas Renavase külas. Mõisakompleks asub Varduva jõe kaldal.
Renavase mõisa on esmamainitud 16. sajandil. Praeguse nime sai mõis 17. sajandi alguses, mil selle omanikuks sai prantsuse päritolu Renėde suguvõsa. Mõisakompleksi ehitas välja 19. sajandi alguses mõisa omanikuks olnud Antanas Renė. Tal ei olnud lapsi, pärast tema surma sai mõisa omanikuks Feliksas Mielžinskis. Viimased omanikud olid Feliksase lesk ja tema tütar Maria Januszova Zdiechovska.
Praeguse peahoone lasi rajada Antanas Renė. Hoone on uusklassitsistlik, 1880. aastatel ehitati seda veidi ümber. Hoone oli tuntud oma antiikmööbli ja kunstikogu poolest; arvatakse ka, et Feliksas Mielžinskisele kuulus Euroopa suurim portselanikollektsioon. Raamatukogus oli üle 1000 uhkes köites raamatu, valdavalt saksa- ja ladinakeelsed.
pisi|left|Kuusk Renavase mõisa pargis
Aastal 1866 lubas Antanas Renė mõisa elama oma sõbra lese ja tema lapsed. Stanislovas Narutavičius oli Leedu poliitik, üks Leedu iseseisvusdeklaratsiooni autoreid. Tema vend oli Gabriel Narutowicz, esimene Poola president. Toona töötas mõisas koduõpetajana tõlk ja publitsist Laurynas Ivinskis.
Peahoone ümber paikneb park. Algselt rajas selle 18 hektari suuruse inglise pargina Antanas Renė. Parki liigendasid tiigid ja kivitrepid. Feliksas Mielžinskise ajal vähenes pargi pindala kuue hektarini.
Park paikneb Varduva jõe kallastel. Pargis kasvab 48 liiki puid. Seal kasvab ka Renavase kuusk, mis on jämedaim kuusk Leedus. Teine huvitavam puu on pärn, mille juured kasvavad ümber ühe kivi.
Mõisakompleksist on säilinud üheksa kõrvalhoonet. Säilinud on XIX sajandi alguses ehitatud laut ja tall, kaks varjualust, ladu, kelder, talveaed ja tootmishoone. Sajandi lõpust pärineb kontorihoone.
Pärast teist maailmasõda asus peahoones kolhoosi kontor, samuti asusid seal kohalik raamatukogu ja kultuurimaja. Raamatukogu ruumid on säilinud autentsetena. Aastast 1996 asub seal Mažeikiai muuseumi filiaal.
Jugoslaavlased Serbias
Jugoslaavlased Serbias (serbia keeles: Југословени у Србији) on etniline kogukond Serbias, kes peab end jugoslaavlasteks ja kellel puudub muu etniline identiteet (erinevalt Serbias elavatest serblastest, horvaatidest, montenegrolastest, bosnialastest ja teistest rahvustest inimestest, kes peavad end samuti jugoslaavlasteks, kuid ei pea end jugoslaavlaste etnilise rühma osaks).
2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli Serbias 23 300 inimest, kes lasid end kirja panna jugoslaavlasena (võrdluseks 1980. aastal oli neid 440 000 inimest). 23 300-st umbes pool elas mitmekultuurilises Vojvodinas, suur osa elas pealinnas Belgradis (umbes 8000 inimest).
Melisbek Mõrzakmatov
Melisbek Mõrzakmatov (sündinud 18. aprillil 1969) on Oši linnapea alates 2009. aasta jaanuarist.
Kuulub alates 2007. aastast parteisse Ak-Žol. Valiti selle partei nimekirjas parlamenti, mille liikmeks oli 2009. aasta veebruarini.
Juuniks, mil riigi lõunaosas puhkesid etnilised kokkupõrked, oli Mõrzakmatov Oši piirkonnas saavutanud sellise võimu, et kohalikud võimu- ja jõustruktuurid allusid tema, mitte Biškeki keskvalitsuse korraldustele.
Pärast rahutusi protesteeris Mõrzakmatov ajutise valitsuse otsuse vastu lubada riigi lõunapiirkonda OSCE relvastamata vaatlejad. Augustis püüdis Kõrgõzstani ajutine valitsus Mõrzakmatovit ametist eemaldada, kuid ta jäi siiski linnapeaks.
Tiisel
Tiisel on paarishoburakendi vahepuu, mille abil juhitakse või pidurdatakse veokit. Veovahenditeks on trengid ja kolgid.
Ajaloost
Euroopas oli tiisliga rakenditüüp kasutusel juba alates 12. sajandist. Eestis kasutati seda peamiselt mõisates, rahvapäraselt kasutati seda rakendit vankri ees vaid Saaremaa lääneosas ja Ruhnus. Kogu Eestis muutus tiislirakend üldiseks alles 20. sajandil koos heina- ja viljaniidukite ning muude moodsate põllutöömasinate kasutuselevõtuga.
Kandelaaber
Kandelaaber (prantsuse keeles candélabre, ladina keele sõnast candelabrum 'küünlajalg' sõnast candela 'vahaküünal') ehk seisulühter on kõrge metallist, puidust, keraamiline või marmorist rohkem kui ühele küünlale mõeldud mitmeharuline küünlajalg, ka küünlajala kujuline gaasi- või elektrilampide alus rohkem kui ühele tulele.
Ajaloost
Keraamilised, metallist valatud või sepistatud kandelaabrid olid tuntud juba Vana-Roomas. Küünalde asemel kandsid need sageli õlilampe, mesilasvahast küünlaid kasutasid vaid kõrgemad ühiskonnaklassid. Kandelaabri motiiv on sage dekoratiivne element Vana-Rooma seinamaalis.
Kandelaaber paistab pärinevat etruski kultuurist. Vana-Rooma kandelaaber kujutas ennast pikka 0,9 kuni 1,6 m pikkust varrast, mis toetus kolmele sageli loomakäpakujuliseks vormitud jalale ja ülal lõppes astlaga või küünlatoruga. Keerukamatel skulptuursetel kandelaabritel oli rohkem küünlahoidjaid, enamasti neli. Küünlahoidjate asemel võisid olla lamedad plaadid, millele asetati õlilambid. Antiigist on säilinud nii palju kandelaabreid, et neid on võimalik kuju järgi tüüpidesse jagada ja hinnata nende vormi arengut alates etruski küünlajalgadest 5. sajandist eKr ja lõpetades hilisantiiksete kristlike motiividega seisulühtritega.
Lääne-Euroopa kristlike kirikute seisulühtrid lähtusid piiblis Saalomoni templi kirjeldusest Teises Moosese raamatus (2 Mos 37,17–24 ) pärit seitsmeharulise lühtri kujundist (menoraa), ka seostati küünlajala seitset haru Püha Vaimu seitsme anniga. Selline lühter seisis kirikuruumis nähtaval kohal ja neid on teada juba Karolingide ajast. Vanim säilinud eksemplar on 11. sajandist pärinev Esseni toomkiriku pronksküünlajalg. Teistsuguse harude arvuga seisulühtrid on haruldasemad, kuid keskajal leidus kirikuis ka nii kahe- kolme- kui viieharulisi seisulühtreid. Jumalateenistustel altaris kasutatud küünlajalad ja küünlaalused kirikus olid tavaliselt mõeldud ühele küünlale (nagu näiteks Gloucesteri küünlajalg või San Paolo Fuori le mura kiriku apsiidis asuv 5,6 m kõrgune marmorist paasaküünla alus).
Majapidamistes ilmusid mitmele küünlale mõeldud pronksist või messingist seisvad mitmeharulised küünlajalad laiemasse kasutusse alates 15. sajandist. Seitsme- või viieharulisi seisulühtreid väljaspool kirikut ei kasutatud, küll aga olid kolme- ja kaheharulised seisulühtrid alates keskaja lõpust levinud paljudes variantides. Mõned, nagu Herfordi Jakobi kiriku renessanssvormides küünlajalg 16. sajandist, võisid olla algselt ilmalikus kasutuses.
Eriti mitmekesiseks muutusid oma vormilt barokk- ja rokokookandelaabrid. Eelistatud materjalideks muutusid hõbe ja portselan. Klassitsismis kujundati seisulühtrid oma vormilt sageli Vana-Rooma kandelaabrite vormides.
Atroofilised jutid
Atroofilised jutid ehk striia  ehk kõhetusjutid (ladina keeles striae atrophicae) on epidermise atroofiline haigusseisund inimestel.
Sünonüümid
Kasutusel on ka terminid: striae albae, striae albicantes, striae distensae, striae cutis distensae, striae gravidarium (rasedajutid) ka venitusarmid ja venitusjutid.
Esinemine
Striiasid esineb 70–90% rasedatel naistel, 70% täiskasvanud naistel ja kuni 40% täiskasvanud meestel. Harva esineb striiasid ka lastel.
Striiad esinevad nahal paljudes kohtades paralleelsete juttidena – nii punaste, kohevamate valgete kui ka justkui läikivate triipudena, mis aja jooksul muutuvad heledamateks armideks.
Põhjused
Põhjused on ebaselged. Striaasid esineb enam raseduse ajal, aga ka kiire kaalutõusu korral, suhkurtõve, tuberkuloosi, Marfani sündroomi ja pikaajalise raviga kehaväliste glükorkortikoididega.
Veterinaaria
Loomadel esineva striia etioloogia ei ole täpselt teada ja arvatakse, et loomadel esineb striiat harva.
Tartu Linna-tütarlastekool
Tartu Linna-tütarlastekool (saksa keeles Stadttöcherschule zu Dorpat) oli aastatel 1804–1893 Tartus tegutsenud saksakeelne õppeasutus tütarlastele.
Eellugu
1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreiskoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.
Kool asutati Tartu magistraadi poolt varasema Tartus asunud saksakeelse tütarlastele ettenähtud kooli asemel.
Linna-tütarlastekooli avamine
Tartu Linna-tütarlastekool avati Tartus 14. oktoobril 1804.
Linna-tütarlastekooli tegevust juhtis kreiskooli inspektor: 1871–1888 pastor Theodor Pfeil; 1888–1893 Woldemar Schneider. Kooli juhatajannad olid 1853–1866 Emilie Feldmann; 1866–1888 Emma von Riekhoff ja 1888–1893 Amalie Kemmerer.
Õppetegevus
Algselt oli Linna-tütarlastekool üheklassiline, 1815. aastast kaheklassiline. 1853. aastal reorganiseeriti tütarlastekoolid ja ka Tartu Linna-tütarlastekool neljaklassiliseks Kõrgemaks Linna-tütarlastekooliks. Klasse nimetati alates madalamatest klassidest quarta, tertia ja secunda ning 1854. aastal avati ka lõpuklass prima. 1874. aastal lisati veel kaks klassi: quinta ja sexta.
Õppeained olid järgmised: usuõpetus, prantsuse keel, saksa keel, aritmeetika, ajalugu, geograafia, loodusõpetus ja ilukiri, joonistamine ja käsitöö.
Tartu Linna-tütarlastekooli likvideerimine
1880. aastail Venemaa keisri Aleksander III algatatud venestamispoliitika käigus kinnitas keiser 10. aprillil 1887 dokumendi "Vene õppekeele tarvitusele võtmisest Tartu õpperingkonna riiklikes keskõppeasutustes", mille kohaselt pidid ka kõik Läänemere kubermangude riiklikud õppeasutused järk-järgult üle minema saksakeelselt õppetöölt venekeelsele õppetööle.
Protestiks kooli sunniviisiliselt venekeelsele õppetööle üleviimise eest lõpetas Tartu saksakeelsetest linnajuhtidest Tartu magistraat kooli finantseerimise ja kool oli sunnitud tegevuse lõpetama 1893. aastal.
Rimi Baltic
pisi|Rimi hüpermarket [[Vilniuses.]] Rimi Baltic on Eestis, Lätis ja Leedus tegutsev super- ja hüpermarketite kett, mis kaupleb peamiselt toidu- ja esmatarbekaupadega. Sellele kuuluvad Rimi kaubamärki kandvad kauplused Eestis, Lätis ja Leedus ning Säästumarketid Eestis ja Supernetto poed Lätis ja Leedus. Rimi Baltic omanik on Rootsi ettevõte ICA.
Rimi Baltic moodustati, kui Soome Kesko ja Rootsi ICA ühendasid 2004. aastal enda tegevused Balti riikides. Ametlik tegutsemise alustamise kuupäev on 1. jaanuar 2005.
Eestis tegeleb Rimi poodide haldamisega Rimi Baltic tütarettevõte Rimi Eesti Food AS.
Buru regentkond
Buru regentkond (indoneesia keeles Kabupaten Buru) on regentkond (2. järgu haldusüksus) Indoneesias Maluku provintsis. See hõlmab peamiselt Buru saare põhjaosa. Ta piirneb läänes Banda mere ja Lõuna-Buru regentkonnaga, idas Manipa väinaga, põhjas Serami merega ning lõunas Lõuna-Buru regentkonna ja Banda merega.
Haldusajalugu
Praegustes piirides Buru regentkond tekkis, kui 2008. aasta seadusega nr 32 moodustati 1999 moodustatud Buru regentkonna lõunaosast Lõuna-Buru regentkond.
Regentkonnavalitsus
Regent (bulati) on 2009. aasta oktoobri seisuga Husni Hentihu, regendi asetäitja Ramli Umasugi.
Halduskeskus
Regentkonna keskus on Namlea.
Haldusjaotus
Buru regentkond jaguneb 5 allringkonnaks (ketjamatan):
Tšeremissinovo rajoon
Rajoon piirneb põhjas Orjoli oblastiga, idas Sovetski rajooniga, lõunas Timi rajooniga ja läänes Štšigrõ rajooniga.
Rajooni pindala on 813 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9985, 2007. aastal 11 018 ja 2002. aastal 12 431.
Tšeremissinovo rajoonis on 99 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Tšeremissinovo) ja kaheksa külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Tim, Kossorža ja Štšigor.
Koolmeister (perekonnanimi)
Koolmeister on eesti perekonnanimi.
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koolmeister 74 inimesel: 34 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult oli Koolmeister meeste puhul 3336. kohal ja naiste puhul 3047. kohal.
Koolmeister oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 5–9 aastat, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 0,75. Nimi oli kõige sagedasem Hiiu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,23 inimest.
Township 2
Township 2 on vald (Township) mitmes USA maakonnas.
Koolmeister (perekonnanimi)
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Saaremaal Valjala, Pöide ja Kärla kihelkonna, Virumaal Jõhvi ja Vaivara kihelkonna, Tartumaal Sangaste kihelkonna ning Läänemaal Emmaste kihelkonna mõisavaldades talupoegadele 9 korral nimeks Koolmeister, Kolmeister, Koelmeister ja Kolmester (normaalkuju Koolmeister).