cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linnamõis
Linnamõisaid oli kahte liiki. Otse linnavalitsusele allunud mõisaid nimetati patrimoniaalmõisateks. Sellised mõisad ei pidanud tingimata asuma linna läheduses. Patrimoniaalmõisa staatus oli Tartu linnamõisatel. Haabersti oli Tallinna patrimoniaalmõis. Ülejäänud linnamõisad oli õiguste poolest rüütlimõisad. Neil võisid olla majanduslikult iseseisvad allüksused, nõndanimetatud kõrvalmõisad (Beigut) ja karjamõisad (Hoflage) kui kaugemad eraldiasuvad majapidamised.
Eesti notarite loend (1938)
Elva
Räpina
Linnamõis
1919. aasta maareform linnamõisaid ei puudutanud. 1926. aastal anti rentnikele ja teistele väikemaapidajatele õigus nõuda oma käes olevate maade sundvõõrandamist. Mõned linnamõisad eksisteerisid mõisamajapidamistena kuni 1940. aastani.
Eesti notarite loend (1938)
Põltsamaa
Edward Sapir
Edward Sapir oli pärit Leedu juutide perekonnast. Esmalt asusisd nad Saksamaalt ümber Suurbritanniasse ja sealt omakorda 1889. aastal Ameerika Ühendriikidesse.
Ta oli juhtivaid ameerika strukturaallingviste. Ta on tuntud ühena Sapiri-Whorfi hüpoteesi autoritest.
Columbia ülikoolis oli Sapiri mentoriks ja õpetajaks antropoloog Franz Boas.
Eesti notarite loend (1938)
Pärnu
Vändra
Edward Sapir
Edward Sapirit on peetud ameerika keeleteaduse kõige mõjukamaks õpetlaseks, kes on avaldanud mõju isegi Noam Chomskyle.
Tunnustus
Edward Sapir valiti 1937. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Eesti notarite loend (1938)
Mõisaküla
Võhma
Tõnu Laigu
Tõnu Laigu (sündinud 14. veebruaril 1956 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Tõnu Laigu Tallinna 46. Keskkoolis (Tallinna Pelgulinna Gümnaasium, 1963–1974. Aastatel õppis ta Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis joonistamise ja tööõpetuse erialal. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Laigu Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1975–1979.
Aastatel 1979–1989 töötas Tõnu Laigu projekteerimisinstituudis Kommunaalprojekt. Aastatel 1989–1990 töötas ta arhitektuuribüroos E-Stuudio ning 1990–2001 arhitektuuribüroos Kuup. Alates aastast 2001 töötab T. Laigu arhitektuuribüroos QP Arhitektid OÜ.
Tõnu Laigu tuntumad tööd on galeriielamu Tallinnas Sõpruse puiesteel, AS COAL terminal Muugal, korterelamud Mäepealse tänaval. Tema projekteeritud maju iseloomustab funktsionalistlik vormikeel, oskuslik ja mitmekülgne materjalikasutus ning hea keskkonnatunnetus.
Liikmesus
Tõnu Laigu on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1988. aastast ja kuulub liidu eestseisusse.
Otepää looduspark
pisi|Otepää kõrgustik. Vaade [[Harimägi|Harimäe tornist kirdesse. Otepää looduspark]] pisi|[[Valgjärve tamm Otepää Valgjärve ääres]] pisi|[[Pilkuse järv]] Otepää looduspark on kaitseala, mis jääb Otepää ja Elva valla territooriumile. Looduspargi pindala on 22 430 hektarit.
Otepää looduspark moodustati 11. juulil 1957 Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega, millega võeti kaitse alla Pühajärv, Väike Munamägi ja Tedremägi. 24. septembril 1979 reorganiseeriti see Otepää maastikukaitsealaks. Praegused piirid ja staatus on aastast 1997. Otepää looduspargi koosseisu kuulub 22 sihtkaitsevööndit.
Looduspargi peaeesmärkideks on muu hulgas kaitsta Otepää kõrgustikule omast kuppelmaastikku, sealset elustikku, kohalikku elulaadi ja kultuuripärandit.
Otepää looduspargis kohatud linnuliigid
Otepää looduspargis on kohatud 197 linnuliiki (enamiku haruldasemate liikide taha on sulgudes märgitud ka esmakohtamise aeg ja koht):
Ludza
pisi|[[Lutsi ordulinnus|Ludza ordulinnuse varemed]] Ludza (ka Lutsi, saksa keeles Ludsen, poola keeles Lucyn ) on linn Lätis Latgales, Ludza piirkonna keskus. Linn 1777. aastast. 1. juulini 2009 oli Ludza rajooni keskus.
Enne Teist maailmasõda elas Ludzas palju juute. 1897. aastal elas linnas 2803 juuti (54% elanikkonnast), 1920. aastal 2050 (40,6%) ja 1930. aastal 1634 (30,4%).
Linna järgi on nimetatud Pirgu lademe Ludza kihistu.
Ajalugu
Ludzat on kirjalikult esmamainitud 1174. aastal (6681), kui varjaagi vürst Rjurikul teel Novgorodist Smolenskisse sündis ja ristiti seal poeg Mihhail.
1285. aastal (kõige varasema versiooni kohaselt) olevat esimese kaitserajatise Ludzasse ehitanud rüütel Konrad von Torberg. 1399. aastasse on baltisaksa ajaloolased dateerinud Ludzasse (saksa keeles Ludzen) linnuse rajamise. 1433. aastal on kirjalikes allikates linnust esmamainitud, 1435 moodustati Liivi Ordu, Riia Peapiiskopkonna ja Saare-Lääne, Tartu ja Kuramaa Piiskopkonnast Liivimaa Konföderatsioon. Ludza oli selle idapoolseim piirilinnus pärast põhjas asuvat Narvat.
1481. tungisid Moskva suurvürsti Ivan III väed Latgalesse ja osaliselt hävitasid Ludza linnuse. Sõjakäik oli vastuseks ordumeistri Berndt von der Borchi ebaõnnestunud katsele vallutada Pihkva. 1501 ja 1503 tungisid Vene väed Vana-Liivimaale ja laastasid ka Ludza piirkonda. 29. detsembri 1525 paiku, kui Moskva ja Liivi orduriigi suhted paranesid, taastati linnus ja ehitati osaliselt ümber.
Liivimaa sõja (1558–1561) järel, 1561. aastal sai piirkond osaks Rzeczpospolitasse kuulunud Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi Liivimaa hertsogiriigist. Liivi sõja käigus saabus Ludzasse ka Poola kuningas Stefan Bathory.
1625. aastal hõivas Räisaku ja Ludza linnuse Rootsi väed. Siiski asus seal mõnda aega Rootsi vägede peakorter. Poola väed saabusid siiski peatselt tagasi ja rootsi komandant, kes ei olnud saanud abivägesid, andis vastupanuta alla. 1629. aasta septembris, pärast Poola-Rootsi sõda aastatel 1600–1629 sõlmitud Altmarki rahu, jäi piirkond (Inflanty Polskie, "Poola Liivimaa") Rzeczpospolitale, Liivimaa hertsogkonna Võnnu vojevoodkonda.
1772. aastal pärast Poola I jagamist läks ala Venemaa keisririigi Polotski kubermangu koosseisu.
11. juunil 1938 toimus Ludzas suur tulekahju. Hävis 371 hoonet, kolmandik elanikest jäid peavarjuta.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Ludza kiriku orel, Ludza Suur sünagoog, Ludza ajalooline kesklinn, Lutsi ordulinnus, Odi mäe muinaskalmed ja Jurizdika linnamägi.
Looduskaitse all on Ludza pargi tamm, Ludza pargi pärn, tamm ümbermõõduga 4,75 m, pärn ümbermõõduga 3,63 meetrit, Runtorta park, Runtorta pargi tamm, Runtorta vaher ja Runtorta pappel.
Küünimetsa järv
Küünimetsa järv ehk Küünimõtsa järv, Küünimetsa Ahnjärv on järv Võru maakonnas Antsla vallas Ähijärve külas. Järv asub Karula rahvuspargi territooriumil sihtkaitsevööndis.
Küünimetsa järv paikneb Karula kõrgustikul ning on põhikujult ümmargune. Järve väljavool on üheks lähteks Mustjõele. Kaldad on valdavalt õõtsikuga, kohati turbased.
Taimestik on liigirikas: esineb üle 20 liigi makrofüüte.
Kaladest esinevad (2007) linask, haug, koger, mudamaim, roosärg, särg. Varem on esinenud ahven, ent järve ummuksilejäämiste järel 1990ndail kadunud. Pärast kopra asumist järvele pole järv enam ummuksile jäänud.
Laserdisc
pisi pisi|LD ja [[DVD võrdlus]] LaserDisc (lühend LD) on Philipsi ja MCA koostööna loodud optiline andmekandja.
Fresko
Fresko (itaalia keeles a fresco, al fresco, affresco sõnast fresco 'värske') on seinamaaliliik ja -tehnika. Tegu on arhitektuuriga seotud monumentaalmaaliga.
Maalitehnika
Seinale laotatakse mitme kihina lubjast ja liivast tehtud krunt.
Fresko maalitakse märjale krohvile lubjakindla värviga. Vabaneva süsihappegaasi toimel kalgastub krohvipind klaasjaks. Tekib kõva, vees lahustamatu kaltsiumkarbonaadikiht. Värvaine reageerib krohvis oleva lubjaga ning tekivad tugevad rikkalikud värvitoonid.
Freskomaali ei ole võimalik korrigeerida.
Fresko on paindlik, väga püsiv ja suhteliselt odav tehnika. Freskot iseloomustab peen läige.
Secco
Lisaks tuntakse ka "kuiva freskot", mille puhul töö võib lõpetada kuival pinnal, näiteks temperavärvidega peale maalides. Kuivale lubjapinnale tehtud maali nimetatakse secco. Fresco secco 't on tihti kasutatud detailide lisamisel või paranduste tegemisel valmis freskodele.
Kahe tehnika suurim erinevus seisneb selles, et tõeline fresko on kestev, kuiv fresko aga kipub aja jooksul maha kuluma.
Ajalugu
Freskosid maaliti juba antiikajal, kuid Pompei ja teiste Rooma linnade väljakaevamistel leitud freskode puhul ei ole teada, kas sel ajal kasutati ülalkirjeldatud freskotehnikat ehk nn Itaalia meetodit, mida Cennino Cennini kirjeldab 15. sajandi alguses "tõelise freskona" (buon fresco).
Rohkelt freskosid on maalitud keskajal Bütsantsis, Gruusias ja Serbias; eriti aga 14.–16. sajandil Itaalias (Giotto di Bondone, Mantegna, Michelangelo, Raffael jt) ja Vana-Venes Theophanes Kreeklane, Andrei Rubljov jt).
Arnold Knüpffer (1777–1843)
thumb|Kadrina pastor Arnold Friedrich Johann Knüpffer Arnold Friedrich Johann Knüpffer (5. juuli (vkj. 24. juuni) 1777 Juuru kirikumõis, Harjumaa – 15. oktoober (vkj. 3. oktoober) 1843 Kadrina, Virumaa) oli Eestimaa vaimulik, rahvaluule- ja keeleuurija.
Elulugu
Arnold Friedrich Johann Knüpffer sündis Juuru kirikumõisas pastori Friedrich Gustav Knüpfferi ja Beata Christine Knüpfferi (sündinud Tideböhl) pojana. Tema vanaisa Arnold Johann Knüpffer oli samuti pastor. Ta õppis Tallinna toomkoolis 1787–1794 ning aastatel 1794–1797 Jena ülikoolis teoloogiat.
Pärast stuudiumi oli Knüpffer koduõpetaja Eestimaal, kuni ta 1800. aastal ordineeriti Kadrina Katariina koguduse pastoriks. Sellele ametikohale jäi ta kuni surmani.
Lisaks oli ta Eestimaa konsistooriumi assessor aastatel 1817–1833 ja esimene Eestimaa kindralsuperintendent aastatel 1833–1834. Viimasest ametist astus ta tagasi, kuna ei soovinud loobuda kogudusest.
Lisaks jumalasõna kuulutamisele andis ta panuse eesti keele grammatika ja rahvaluule uurimisse. Kadrina ümbrusest kirjutas ta üles umbes 500 regivärsiteksti ja rohkesti Kalevipoja-ainelisi muistendeid. Rosenplänteri ajakirjas Beiträge avaldas ta palju ülevaateid eestlaste müütide, ajaloo, keele, rahvaluule, kooli ja muu eluolu alalt. Knüpffer rajas eesti keele tuletusõpetuse ja soovitas 1817 eesti keele grammatika aluseks võtta mitte ladina, vaid soome keele grammatika; eestikeelses luules soovitas kasutada regivärsi vormi. Ta uuris ja avaldas eesti rahvaluulet, keelt ja kombeid käsitlevaid kirjutisi. Muuhulgas tõlkis ta põhjaeesti murdesse 1832. aastal kehtestatud Agenda, andes sellega aastakümneteks kuju jumalateenistuste pidamiseks.
Arnold Friedrich Johann Knüpffer suri 1843 ja on maetud Kadrina kirikuaeda.
Isiklikku
Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli 1803. aastast abielus Sophie Krafftiga. Ta oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi ristija.
Julius Ellandi
Julius Ellandi VR II/3 (kuni 1935. aastani Julius Eilandt; 8. november 1898 Tallinn – 11. detsember 1969 Toronto, Kanada) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (major).
Elulugu
Julius Eilandt sündis 8. novembril (vkj 27. oktoobril) 1898 Tallinnas kirjutaja pojana, õppis Tallinna linna poeglaste kaubanduskoolis, sooritas Pihkva gümnaasiumis lõpueksamid.
Esimeses maailmasõjas
Esimese maailmasõja ajal 1916. aasta veebruaris astus Julius Eilandt vabatahtlikult 296. tagavarapolku, läbis 1916. aasta augustist oktoobrini väljaõppe õppekomandos ning määrati nooremallohvitserina polgu vabatahtlike komandosse. 1917. aasta märtsis suunati Pihkva lipnikekooli ning 1917. aasta septembris ülendati lipnikuks.
Pärast sõjakooli lõpetamist teenis nooremohvitserina 296. tagavarapolgus, 1917. aasta oktoobris saadeti 25. jalaväebrigaadi. 1917. aasta novembris tuli puhkusele Eestisse ning astus teenistusse moodustatavasse Eesti rahvusväeosasse Üksikusse Tallinna Eesti polku, kust sama aasta detsembris viidi üle 4. Eesti jalaväepolku 6. roodu nooremohvitseriks.
Eesti Vabadussõjas
1918. aasta veebruaris saadeti koos 1. Eesti jalaväediviisi juhtkonna poolt sõdurite salgaga Virumaale Palmse ja selle ümbruskonna elanikke maalt lahkuvate punakaardi ja laguneva Vene armee sõjaväelaste eest kaitsma. J. Eilandt vangistati ja viidi Petrogradi, kus vabanes hiljem vabastati ning tuli Saksa okupatsiooni ajal tagasi Eestisse 1918. aasta märtsis.
Eesti Vabadussõja eel 10. novembril 1918 astus J. Eilandt teenistusse Viru Kaitse Liitu ning määrati Võsu ranna komandandiks. 1918. aasta detsembri algul määrati ta Tallinnas ohvitseride reservi 4. rühma, kust lähetati peatselt 1. jalaväepolku.
10. detsembrist 1918. aastal teenis J. Eilandt 5. jalaväepolgu 6. roodus nooremohvitserina, (sai 18. detsembril 1918. aastal Rägavere lahingus Rägavere mõisa lähedal põrutada), veebruaris 1919 oli ajutiselt 6. roodu ülem, aprillist sama roodu vanemohvitser (sai 28. aprillil 1919 Leski külas haavata) ning korduvalt ajutine rooduülem.
1920. aasta jaanuaris ülendati J. Eilandt alamleitnandiks ning määrati 5. jalaväepolgu 4. roodu vanemohvitseriks.
Teenistus Eesti Vabariigis
Pärast Eesti Vabadussõja lõppu viidi J. Eilandt 1920. aasta märtsis üle 2. piirikütipataljoni, kus oli 4. roodu vanemohvitser, töökomando ülem ja 2. roodu ülem, 1920. aasta aprillis ülendati ta leitnandiks.
1921. aasta veebruarist teenis ta 2. jalaväepolgus vanemohvitseri ja nekrutiteroodu ülemana. Sama aasta juulis viidi ta üle 5. jalaväepolgu 5. pataljoni, kust septembris läkitati ohvitseride kursustele.
Aastatel 1921–1922 õppis ka alalisväe ohvitseride kursustel, 1922. aastal veel politsei peavalitsuse juures kõrgemate politseiametnike kursustel.
Juulist 1922. aastal teenis J. Eilandt 5. üksikus jalaväepataljonis 1. roodu rühmaülema, vanemohvitseri ning 1922. aasta detsembrist 1. kompanii ülema kohusetäitjana.
1924. aasta veebruaris 1924 ülendati ta kapteniks ning seoses väeosa ümberformeerimisega määrati 1924. aasta märtsis 5. jalaväerügemendi 1. kompanii ülemaks. 1925. aasta oktoobris viidi ta üle 1. Diviisi staabi õppekompanii ülemaks.
1934. aasta novembrist määrati ta Kaitseliidu Tartu maleva vaneminstruktoriks ja veebruaris 1935. aastal ülendati majoriks.
Teises maailmasõjas
1941. aastal pärast Teise maailmasõja lahingute algust Idarindel ja suvesõjas oli ta metsavend Virumaal ning juhtis 7. juulil 1941 metsavendade rünnakut Kiviõlile.
Septembris 1941 nimetati formeeritava ta 184. Eesti julgestusgrupi 14. kompanii ülemaks, seejärel 185. Eesti julgestusgrupi ülemaks, kuid sellel kohal oli vaid lühikest aega. 1941. aasta detsembrist kuni 1942. aasta veebruarini tegutses 184. Eesti Julgestusgrupi ülemana. Seejärel oli 186. Eesti julgestusgrupi ülem ja 1942. aasta juunist septembrini 181. Eesti julgestusgrupi ülem.
1943. aasta jaanuarist teenis 30. Eesti Politseipataljoni ülemana kuni selle likvideerimiseni juunis 1944. Seejärel oli 40. Eesti Politseipataljoni ülem, augustis 1944 sai temast aga 38. Eesti Politseipataljoni ülem.
Pärast Teise maailmasõja lõppu peeti kinni Uklei sõjavangilaagris Belgias ja Saksamaal.
Julius Ellandi siirdus Saksamaalt Inglismaale, seejärel Kanadasse ning oli Toronto Eesti Võitlejate Ühingu juhatuse aseesimees ja Eesti Võitlejate Ühingute Liidu juhatuse liige.
Julius Ellandi suri 11. detsembril 1969. aastal Torontos ning maeti tuhastatult Yorki kalmistule Torontos.
Bournemouth
Bournemouth kuulus algselt Hampshire'i krahvkonda, kuid liideti 1974. aastal Dorsetiga. Aastatel 1997–2019 oli linn tervikomavalitsuse staatuses.
Linna moto on Pulchritudo et salubritas ('ilu ja puhtus'). Bournemouth on soositud puhkuseveetmise koht pika puhta ranna, pehme ja päikeselise kliima ning paljude meelelahutusvõimaluste tõttu.
Linna jalgpalliklubi AFC Bournemouth mängib Inglismaa esiliigas.
Bournemouthis on mitmete ettevõtete, näiteks McCarthy & Stone, Portman Building Society peakorterid ja JPMorgan Chase'i Euroopa peakorter.
Linnas on kunstiinstituut ja Bournemouthi Ülikool. Tuntud on Bournemouthi Sümfooniaorkester, mis asub küll naaberlinnas Poole'is. Bournemouthi Rahvusvaheline Keskus (Bournemouth International Centre) on üks suurimaid konverentsikeskusi Lõuna-Inglismaal. See on ka sisekontsertide toimumispaik. Russell-Cotesi kunstimuuseumis on esinduslik 19. sajandi maalikunstikogu.
8 km kesklinnast kirdes asub Bournemouthi rahvusvaheline lennujaam.
Johann von Witten
Witten pärines Vestfaalist Marki krahvkonnast ja sündis ilmselt Kringeldanzis. Tema suguvõsa kuulus alamaadli hulka.
Witteni kohta pole palju teada peale fakti, et Gustav Vasa ühes dokumendis on teda 1533. aastal Tallinna komtuuriks nimetatud. Võimalik, et ta ei olnud mitte komtuur, vaid ainult kohusetäitja, sest juba järgmisel aastal astus ametisse uus komtuur ning varasem oli surnud 1532. aasta lõpus. Witteni varasemast ja hilisemast saatusest pole midagi teada.
Põllutööriist
pisi|Inglise põllutööriistu Põllutööriist on põlluharimisel kasutatav tööriist.
Türisalu joastik
pisi Türisalu joastik asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Tallinn-Rannamõisa-Kloogaranna maanteest põhja pool Türisalu bussipeatuse ligidal.
Joastik koosneb kolmest astangust, mis on ülevalt alla lugedes kõrgustega 1,5 m, 2,5 m ja 1,0 m. Juga asub Türisalu ojal, mis kuival suvel on sageli veeta.
Antisionism
pisi|Neturei Karta meeleavaldus [[Washingtonis, mai 2005]] Antisionism on sionismivastane ideoloogia, mil võib olla mitmesuguseid põhjendusi. Enamasti on antisionism vastureaktsioon sionismile, kuid antisionismiga võidakse põhjendada ka tavalist antisemitismi.
Ortodoksse juudi rühmituse Neturei Karta liikmed usuvad, et traditsioonilise judaismi järgi on Iisrael paik, mille andis Jumal israeliitidele, ning ehkki juutide õigus sellele maale on alaline ja võõrandamatu, peab messias tulema enne, kui Iisrael võib naasta juutide kontrolli alla.
Paradise, Hawaiian Style
"Paradise, Hawaiian Style" on 1966. aasta USA muusikaline mängufilm.
Süžee
Loo on kirjutanud Allan Weiss.
Välislingid
Paradise, Hawaiian Style
Aral
Valdav osa elanikest on hiinlased, vähemusrahvusi on 5,3%.
Linna haldusalas on 3 paisjärve kogupindalaga 248,8 km². Aral on põllumajanduspiirkonna keskus, linna lähedal kasvatatakse puuvilla, nisu ja puuvilju.
Premier League'i hooaeg 2009–2010
Premier League'i hooaeg 2009–2010 on Inglismaa Premier League'i 18. hooaeg. Hooaeg algas 15. augustil 2009 ja lõppes 9. mail 2010. Manchester United oli tiitlit kaitsev meister.
Premier League'i meistriks hooajal 2009-2010 sai Chelsea.
Livonia
Livonia võib tähendada:
John Wiley & Sons
John Wiley & Sons (sageli lihtsalt Wiley) on rahvusvaheline kirjastus, mis on spetsialiseerunud akadeemilisele kirjandusele.
Kirjastus on avaldanud 350 Nobeli auhinna laureaadi teoseid.
Füüsikaline süsteem
Füüsikaline süsteem on füüsikaline objekt või nende objektide kogum, mida saab ümbritsevas  aegruumis piiritleda ja määratleda. Niisuguse süsteemi tüüpilised näited on aatom, kristall, päikesesüsteem. Füüsikaline süsteem on määratud oma struktuuri ja süsteemisiseste toimimisviisidega. Süsteemi seosed füüsikalise keskkonnaga põhinevad fundamentaalsetel jõududel (gravitatsioon, elektromagnetiline vastastikmõju, nõrk ja tugev vastastikmõju) ja neist tulenevatel jõududel (elastsusjõud, hõõrdejõud jt).
Füüsikaline süsteem võib sisaldada kehi, ainet, välja või neid koos.
Füüsikaliste süsteemide näiteid:
Juhan Sedman
pisi|Juhan Sedman (2010) Juhan Sedman (sündinud 7. detsembril 1958) on eesti biokeemik.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina.
Ta on alates 2016. aastast Tartu Ülikooli üldise ja mikroobibiokeemia professor.
Sündinud 15. augustil
''Siin loetletakse 15. augustil sündinud tuntud inimesi.
Kovariantne tagastustüüp
Objektorienteeritud programmeerimises on võimalik alamklassides meetodeid üle kirjutada. Kui muuta ülekirjutatud meetodi tagastustüüpi, siis seda tehnikat nimetatakse kovariantseks tagastustüübiks.
Kovariantsed tagastustüübid on Javas lubatud alates JDK5.0 versioonist, seega järgnev näide ei töötaks varasemates versioonides:
Tavaliselt kovariantse tagastustüübi puhul peab alamklassi meetodis deklareeritav tagastustüüp jääma samaks, või olema üks selle tagastustüübi alamklassidest, järgides Liskovi asendusprintsiipi.
Nelly Furtado
Nelly Furtadot kasvatati Rooma katoliiklikus peres ning tema esimene esinemine oli Portugali Päeval kirikus, kus ta emaga duetti laulis. Kuigi muusik on oma usus kahelnud, väidab ta siiski, et usub jumalasse ja kümnesse käsku ning väldib seitset pattu. Ta hakkas pille mängima 9-aastaselt, õppis trombooni, ukulelet ning hiljem ka kitarri ja klaverit. 12-aastaselt hakkas ta laule kirjutama.
Furtado sai tuntuks 2000. aastal ilmunud debüütalbumiga "Whoa, Nelly!". Albumil oli läbimurdeliseks osutunud Grammy-auhinna võitnud singel "I'm like a Bird". Pärast tütar Nevise ilmaletoomist ja kesise ärieduga "Folklore" (2003) ilmumist naasis ta 2006. aastal albumiga "Loose" ja selle esikohasinglitega "Promiscuous" (esikohahitt Hot 100-s), "Maneater" (esikohahitt Euroopas, sh Suurbritannias), "Say It Right" (esikoht Hot 100-s) ja "All Good Things (Come to an End)" (esikohahitt Euroopas, sh Saksamaal ja Hollandis).
Furtado on tuntud erinevate instrumentide, helide, žanrite, keelte ja vokaalstiilide katsetamise poolest. Muusik on laiaulatusliku muusikamaitsega ja niisugune mitmekesisus tekitab huvi eri kultuurides.
2006. aastal Raadio 2 välismaa aasta hiti valimisel saavutas Furtado "All Good Things (Come To An End)" 875 häälega kolmanda koha. Eespool olid Justin Timberlake (1532 häält) ja Mika (1512).
12. veebruaril 2010 esitas ta 2010. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial koos Bryan Adamsiga spetsiaalselt selleks loodud laulu.
Liuskurlased
Liuskurlased ehk vesijooksiklased (ka vesilutikad; Gerridae) on putukate sugukond lutikaliste alamseltsist.
Liuskurlased elutsevad vee pindkilel. Nende tagumised jalad on väga pikad ja need tagavad kiire liikumise (jooksmise), kuni 1,5 m/s. Liuskurlaste jalad ei märgu. Erinevalt vesivaksikutest toetuvad nad veepinnale nelja jalaga. Eesjalad on neil lühikesed ja spetsialiseerunud saagi püüdmiseks. Nende jalad on kaetud väikeste karvakestega, mis reageerivad veepinna võnkumistele, aidates nõnda kindlaks teha saaklooma asukoha.
Paljudel perekondadel on tiivad.
Nii vastsed kui valmikud on kiskjad, kelle põhitoidus on väiksemad putukad.
Eesti liigid
Eestis elab 8 liiki liuskurlasi.
Dorchester
Dorchester on linn (market town) Lõuna-Inglismaal, Dorseti krahvkonna ja West Dorseti ringkonna halduskeskus. Asub Frome'i jõe ääres Poole'ist 35 km lääne pool.
Linna asutasid roomlased 70. aastal Durnovaria nime all. Rooma-aegsed müürid on osaliselt säilinud tänapäevani. Roomlased ehitasid ka 13 km pikkuse akvedukti linna joogiveega varustamiseks.
Shinagawa
Shinagawa (jaapani 品川) on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub linna lõunaosas, piirneb Minato, Meguro, ja Ōta ringkondadega, idas Tōkyō lahega.
Praegune Shinagawa ringkond loodi 1947. aastal Ebara ja Shinagawa ringkondade liitmise teel.
Shinagawas asuvad Hoshi Ülikool, Risshō Ülikool, Seiseni Ülikool ja Shōwa Ülikool.
Koknese
Koknese on linn Lätis Vidzemes Aizkraukle piirkonnas, endise Koknese piirkonna keskus.
Koknese asub Pērse jõe suubumiskohal Daugavasse. 2009. aastani kuulus Aizkraukle rajooni.
Ajalugu
Koknese oli muinasaja lõpul Koknese vürstiriigi keskus. Asula kandis vene leetopissides nime Kukeinos, Kukonos (Кукейнос, Куконос) Läti Henriku kroonika (ladina keeles Kukenoys, Kukenois), saksa allikates aga (Kokenhusen). 1205. aastal loovutas Koknese vürst oma valdused Riia piiskop Albertile, kelle korraldusel alustati 1209. aastal Koknese kivilinnuse ehitamist. 13. sajandil toimunud liivimaalaste ja vene vürstiriikide ning leedulaste vahel toimunud sõjakäikude ajal kannatas asula ja linnus korduvalt sõjakäikudes.
Asula sai 13. juulil 1277 linnaõigused ja liitus ka Hansa Liiduga. pisi|left|Koknese piiskopilinnuse ja linna plaan [[1625. aasta Georg von Schwengelni joonise järgi]]
13. sajandi lõpust kuni 1395. aastani kuulus Koknese piirkond (saksa Kokenhusen või Kokenhausen) Tiesenhausenite suguvõsale, kes olid konfliktides Riia peapiiskoppidega. 1397. aastal loovutas Liivi ordu Koknese linnuse, Riia peapiiskopile ja linnus oli Riia peapiiskopi suveresidents.
1481. aastal rüüstasid piirkonda Vene väed, Liivi sõja ajal, 1577 alistusid linnusekaitsjad Ivan Julma vägedele. 1578. aastal hõivasid linnuse Poola väed, kelle tõrjusid välja Rootsi-Poola sõjas 1601. aastal Rootsi väed, Södermanlandi hertsog Karli juhtimisel. Linnuse vallutasid uuesti tagasi Poola väed, Poola Krooni suurhetman Jan Zamoyski juhtimisel. Linnus vallutati lõplikult Rootsi võimule 1625. aastal.
Vene-Rootsi sõjas (1656–1658) hõivasid Moskva tsaaririigi väed piirkonna ning valdasid seda 1658. aasta lõpus Rootsi ja Moskva tsaaririigi vahel sõlmitud Vallisaare vaherahuga. Kindlust valitsesid stolnik Roman Fjodorovitš Babarõkin ja Ivan Mihhailovitš Konovnitsõn (1656) ja Afanassi Lavrentjevitš Ordin-Naštšokin 1656. aastast, pärast vallutamist Moskva tsaaririigi poolt, kuni 1661. aastani kandis asula Moskva võimu all Tsarevitš-Dmitrievi nime.
1661. aastal sõlmitud Kärde rahuleping tühistas Vallisaare vaherahu ja taastas selle eelse Stolbovo rahuga määratletud piiri Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel. 17. sajandil tema tähtsus kadus ja asula kaotas ka linnaõigused.
Põhjasõja alguses vallutasid linnuse 1701. aastal Poola-Saksi väed. Pärast Rootsi vägede vastupealetungi ja võitu Spilve lahingus olid Poola väed sunnitud linnuse maha jätma ning kuningas August Tugeva korraldusel vana linnuse müürid õhiti.
Georges Jacques Danton
pisi|Georges Jacques Danton Georges Jacques Danton (26. oktoober 1759 – 5. aprill 1794) oli prantsuse advokaat ja poliitik. Ta oli Prantsuse revolutsiooni üks juhte.
Aastal 1792 oli ta kohtuminister. Aprillist juulini 1793 oli ta Avaliku Julgeoleku Komitee liige. Ta oli samuti Rahvapäästekomitee esimene juht.
Ta giljotineeriti pärast lühikest kohtuprotsessi vastuolude tõttu Maximilien Robespierre'i ja revolutsiooni poolehoidjatega. Tema viimasteks sõnadeks olid: "Robespierre, sa tuled mulle järele!" Need sõnad osutusid prohvetlikuks – vähem kui nelja kuu pärast (28. juulil) lõpetas ka Robespierre giljotiini all.
Anneli Saro
pisi|Anneli Saro 2018. aastal Anneli Saro (sündinud 5. septembril 1968) on eesti teatriteadlane, Tartu Ülikooli teatriteaduse professor. Aastatel 2017–2018 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.
Haridus
Lõpetas Tartu Ülikooli 1992. aastal eesti filoloogia ning eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1997. aastal kaitses samas teadusmagistrikraadi väitekirjaga "Ruum ja vaatajad eesti teatris 1992–1997" ning 2004. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Madis Kõivu näidendite teatriretseptsioon" (mõlema töö juhendaja oli Luule Epner).
Liiklusummik
right|300px|thumb|Liiklusummikust hoolimata annavad viisakad autojuhid teed kiirabiautole
Anneli Saro
Erialane tegevus
Anneli Saro on alates 1997. aastast õpetanud Tartu Ülikoolis teatriteaduse aineid – Eesti teatri ajalugu, teatriteaduse alused, etenduse analüüs, maailma draamaklassika, retseptsiooniteooria, publiku-uuringud.
Liiklusummik
Liiklusummik on olukord, kus autoliiklus on seiskunud või toimib väga väikese kiirusega, põhjustades ajakadu ning õhureostust.
Anneli Saro
Erialane tegevus
Teadustöö hõlmab järgmisi uurimisteemasid: Eesti teatri ajalugu, retseptsiooniteooria ja teatrisotsioloogia.
Aastail 1993–1995 töötas Tartu Ülikoolis eesti keele (võõrkeelena) assistendina. Aastail 1997–2007 teatriteaduse lektorina ning aastail 2007–2013 teatriteaduse dotsendi ja professorina.
Anneli Saro on end täiendanud välisülikoolides õpetades ja rahvusvahelisi uurimisrühmi juhtides. Aastail 2010–2014 oli ta eesti kultuuri lektor Helsingi Ülikoolis. Lisaks on end teadlase ja õppejõuna täiendanud Stockholmi ja Utrechti ülikoolis.
Aastail 2006–2008 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prodekaan, 2016–2017 humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppeprodekaan ja 2017–2018 õppeprorektor.
On olnud Eesti teatriuurijate ühenduse esimees (2005–2008), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni täitevkomitee liige (2007–2015), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni abirahade komisjoni esimees (2007, 2009–2013) ning Põhjamaade Teatriuurijate Assotsiatsiooni täitevkomitee liige.
Aastail 2013–2015 oli ta ajakirja Nordic Theatre Studies peatoimetaja.
Anneli Saro kuulub Tartu Ülikooli senati kolmandasse koosseisu.
Marika Lõoke
Marika Lõoke (sündinud 20. augustil 1951 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas ta Tallinna 2. Keskkoolis. Sellele järgnes õppimine Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis, mille ta lõpetas 1970. aastal. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1970–1975.
Aastatel 1975–1990 töötas Lõoke projekteerimisinstituut EKE Projekti arhitektina. Alates 1990. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Okas&Lõoke.
Marika Lõoke on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1979. aastast ning kuulub liidu eestseisusse.
Looming
Marika Lõokese tuntumad tööd on Forekspanga maja Narva maanteel, elu- ja ärihooned Kaarli puiesteel ja Rävala puiesteel ning Delta Plaza Pärnu maantee ja Järvevana tee ristmikul. Neid iseloomustavad jõulised vormid, hea keskkonnatunnetus ja leidlik materjalikasutus. 1980. aastatel valminud töid iseloomustavad postmodernistlikud ja neofunktsionalistlikud jooned.
Madona
Madona on linn Lätis Vidzemes, Madona piirkonna keskus.
Ajalugu
Aastal 1461, mil Riia peapiiskop Silvester Stodewescher osa Cesvaine piiskopilinnuse maadest oma vasallidele läänistas, sai alguse Birži mõis. Umbkaudu aastal 1900 tekkis mõisale kuulunud Leivēri kõrtsi ja Madona raudteejaama juurde asula, mis hiljem arenes Madona linnaks. Aastal 1921 sai asulast alev. Linn aastast 1926. 2009. aastani oli seal Madona rajooni halduskeskus.
Vaatamisväärsused
Salase järve asulakoht on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Looduskaitse all on Vēveri vaher, vaher ümbermõõduga 5.09 m, tamm ümbermõõduga 5.96 m ja tamm ümbermõõduga 4.67 m.
Majasokk
Majasokk (õieti Hildur Sokk või preili Sokk; rootsi keeles Husbocken, õieti fröken Hildur Bock) on keskne tegelane Astrid Lindgreni Karlssoni-lugude teises ja kolmandas osas.
Tegemist on vanema vallalise daamiga, koduabilisega, kes palub end kutsuda majapidajannaks. Ta elab koos oma õe Friidaga Stockholmis Frej tänavas ning läbisaamine õega on kõike muud kui sõbralik. Sokk räägib sellest sageli üht-teist. Raamatus mainitakse, et kui preili Sokk naerab, siis kõlab see üpris jubedalt. Kui ta laulma juhtub, palub Karlsson tal see lõpetada, kuni mõni võib Karlssoni enese sõnul arvata, et too peksab Majasokku. Sokk on võrratu kokk, kes suudab ühtmoodi hästi küpsetada saiakesi, valmistada ühepajatoitu, kanapraadi, pannkooke jne, mistõttu Karlsson temast väga lugu peab, ehkki seda eriti välja ei näita.
Hildur Sokk satub perekond Svantessonide juurde koduabiliseks pärast seda, kui pereema haigestub ning peab sõitma maale end välja puhkama. Esialgu on daam käre ning läbisaamine Väikevennaga ei suju kuidagi. Appi tõttab Karlsson, kes otsustab, et Majasokku tuleb tirriteerda - see olevat sama, mis "irriteerima", ent kõlab Karlssoni sõnade kohaselt palju põrgulikumalt.
Hiljem Väikevenna ja Karlssoni ning Majasoku läbisaamine paraneb ning teose lõpuosas leiab ta armastuse - Svantessonide kauge sugulase, turtsaka vanapoisi onu Juliuse, kes on Stockholmi käima tulnud. Hildur otsustab Juliuse juurde Västergötlandi kolida ning nimetab end "juba niisama hästi kui proua Janssoniks".
Ludolf Lappe von der Ruhr
Ludolf Lappe von der Ruhr (surnud enne 1543) oli Liivi ordu liige ja Rakvere foogt aastatel 1527–1534.
Ludolf sündis Marki krahvkonnas. Tema suguvõsa kuulus piirkonna mõjukamate hulka, sealt pärines veel mitu Liivi ordu rüütelvenda ning nende sugulane oli ema poolt ka Wolter von Plettenberg.
Väikevend ja Karlsson katuselt
thumb|Väikevend ja Karlsson katuselt [[Venemaa postmargil]] "Väikevend ja Karlsson katuselt" (rootsi keeles "Lillebror och Karlsson på taket") on rootsi kirjaniku Astrid Lindgreni kolmest raamatust koosneva Karlssoni-triloogia esimene raamat.
Ludolf Lappe von der Ruhr
1526. aastal sai Ludolfist Vasknarva foogt ja järgmisel aastal valiti ta Rakvere foogtiks. 1534. aastal vabastati ta sellest ametist. Tema edasine saatus on ebaselge, kuid 1543. aastal on teda mainitud surnuna, seega on võimalik, et ta suri vahetult enne seda.
Spinout
"Spinout" on 1966. aasta USA muusikaline mängufilm, komöödia.
Väikevend ja Karlsson katuselt
Selles raamatus tutvub Väikevend Karlssoniga. Koos tembutatakse, kollitatakse, käiakse katusel ning tutvutakse Väikevenna vanemate ning õe Bettani ja venna Bossega.
Hindamine
Hindamine on hinnangu andmise protsess, mille käigus hinnatavat objekti võrreldakse hindava subjekti poolt kehtestatud väärtuste skaalaga.
Sageli nimetatakse hindamiseks hinde panemist, kus võrdlust ega analüüsi ei toimu.
Võrdpäevsus
pisi|Sügisene [[pööripäev]] Võrdpäevsus ehk ekvinoktsium leiab aset kevadisel ja sügisesel pööripäeval, mil öö ja päev on kogu planeedil sama pikad - 12 tundi. Poolustel on Päike kogu päeva silmapiiril.
Termin "ekvinoktsium" tuleneb ilmselt ladinakeelsest liitsõnast aequinoctium 'võrdpäevsus', milles aequus 'võrdne' ja nox (omastav noctis) 'öö, ööaeg').
Võrdpäevsuse korral tõuseb ekvaatoril Päike täpselt idast ja loojub täpselt läände.
Ujurlased
Ujurlased (Dytiscidae) on mardikaliste seltsi kuuluv sugukond putukaid. Ujurlasi arvatakse olevat üle 160 perekonna üle 4000 liigiga.
Ujurlased on lähedaselt seotud jooksiklastega.
Ujurlastel on voolujooneline läikiv ja tugev keha. Nende tagajalad on lamenenud ja kohati kaetud pikkade karvadega, üldjuhul on need pikemad kui eesjalad. Paljude perekondade isastel on eesjalgade käppadel iminapataolised moodustised, mis hõlbustavad paaritumisel emastest kinnihoidmist. Ujurlaste suurus jääb vahemikku 0,2..3,8 cm.
Nii vastsed kui valmikud on kiskjad, kelle peatoidus on kullesed, teod, limused jpt vee-elulised loomad.
Premier League'i hooaeg 2008–2009
Premier League'i hooaeg 2008–2009 on Inglismaa Premier League'i 17. hooaeg. Hooaeg algas 16. augustil 2009 ja lõppes 24. mail 2010. Manchester United oli tiitlit kaitsev meister.
Premier League'i meistriks hooajal 2008–2009 sai Manchester United.
Spekter
Spekter (algallikas ladina sõna spectrum 'kujutlus; kummitus') on mitmes teadusharus lähedastes tähendustes kasutatav mõiste. Peale selle on seda sõna kasutatud ka nimena.
Füüsika
17. sajandil hakati sõna "spekter" (inglise keeles spectrum) kasutama optikas, kus see tähendas värvuste skaalat, mida vaadeldi, kui valge valgus oli prismat läbides murdunud. Varsti hakati spektriks nimetama diagrammi, mis näitab valgustugevuse sõltuvust sagedusest või lainepikkusest. Max Planck avastas hiljem, et sagedus iseloomustab elektromagnetkiirguse energiat:
kus E on footoni energia, h on Plancki konstant ja ν (kreeka täht nüü) on valguse sagedus.
Spekter on tavaliselt kahemõõtmeline diagramm, mis kujutab sageduskomponente teise mõõtme järgi. Mõnikord mõeldakse spektri all ka liitsignaali ennast: näiteks optiline spekter on need elektromagnetlained, mis on inimsilmale nähtavad.
Spektrite uurimist nimetatakse spektroskoopiaks. ja spektrite mõõtmiseks kasutatavaid vahendeid nimetatakse spektromeetriteks.
Matemaatika
Matemaatikas on terminil "spekter" mitmeid tähendusi, mis on kõik moodustatud otsesema või kaudsema analoogia põhjal spektri mõistega füüsikas.
Oskar Brasche
pisi|200px|Oskar Wilhelm Brasche Oskar Wilhelm Brasche (11. veebruar 1865 Paide – 31. august 1954 Neuendettelsau) oli baltisaksa päritolu Eesti apteeker, Paide linnapea ja IV Riigiduuma saadik.
Noorus ja õpingud
Oskar Wilhelm Brasche sündis Paides baltisaksa päritolu apteekri perekonnas. Teades, et elus edasijõudmiseks vajalikku vene keelt on kõige kergem õppida lapsena, oli lastel esimestel eluaastatel koduseks keeleks vene keel ja hoidjaks venelanna, alles 4–5-aastaselt tohtisid nad vanematega saksa keelt ja teenijaskonnaga eesti keelt rääkima hakata. Esimest kooliõpetust sai ta Scholli juures, seejärel õppis ta aastatel 1879–1882 Tallinna Toomkoolis. Aastatel 1882–1885 oli ta õpipoisiks isa juures apteegis ja õiendas apteekriabilise eksami Tartu Ülikooli juures. Seejärel praktiseeris ja täiendas ta end Narvas ja Peterburis. Augustis 1887 immatrikuleeriti ta Tartu Ülikooli üliõpilaseks farmaatsia erialal. Sel ajal oli farmakoloogiateadus ja selle õpetamine Tartus väga kõrgel järjel, tegutsesid oma ala ilmapaistvad teadlased Eduard Kobert ja Johann Georg Dragendorff, õppeplaani lisati uute ainetena farmatseutiline propedeutika ja farmakognoosia. Dragendorff hakkas esimesena lugema kohtukeemia loenguid ja viis läbi erikursused farmatseutilises keemias. Brasche sooritas 1889. aastal proviisorieksamid cum laude ja aprillis 1890 farmakoloogiamagistri eksamid. Arstiteaduskonna teadusvõistlusele esitatud töö (teemal "Über Vervendbarkeit der Spektroskopie zur Unterscheidung der Farbenreactionen der Gifte im Interesse der forensischen Chemie", ligikaudne tõlge "Spektroskoopia kasutamise võimalustest mürkide värvireaktsioonide uurimisel kohtukeemia huvides") eest sai ta Suvorovi kuldmedali. Magistrikraad kinnitati 4. veebruaril 1891. Enne lõplikku asumist Paidesse töötas ta Varssavi ja Peterburi apteekides.
Elu Paides
Aastal 1893 võttis ta üle isa apteegi Paides ja jätkas nii perekonna traditsiooni. Samuti võttis ta üle Paide linnaraamatukogu juhatamise isalt, kes oli raamatukogu üks asutajatest aastal 1858 ja sellest ajast ka raamatukogu juhataja 35 aastat. Kuni 1908. aastani sai raamatukogu linnalt toetust, siis kasvasid kulud liiga suureks ning ülalpidamise võttis üle kohalik Saksa Selts. Aastal 1906 oli raamatukogus 1903 raamatut, neist 364 eestikeelsed ning raamatuid hoiti apteegi kõrvaltoas. Veel võttis ta üle 1827. aastal loodud Venemaa vanima kindlustusseltsi agendi koha, mida isa oli pidanud samuti 35 aastat. Kuna töö väikelinna apteegis ei võtnud kogu aega ja energiat, see jättis talle võimaluse tegelda aladega, mis haarasid teda üha enam. Jaanuaris 1898 valiti Brasche Paide linnavolikogu liikmeks ja neli aastat hiljem Paide linnapeaks. Selles ametis oli ta 16 aastat, mis olid suure tähtsusega linna ajaloos. Sel ajal sai teoks mitmeid majanduslikke uuendusi ja suuri poliitilisi muudatusi, mis esitasid järjest uusi väljakutseid. Linnapea ametiga oli traditsiooniliselt seotud luterliku koguduse eestseisja amet. Sellena oli ta koos praost Karl Ralliga seotud Paide kiriku ümberehitusega ja sepisaia püstitamisega. Aastatel 1909–1910 tehti kirikule suuremad juurdeehitised: uus altariruum idaossa, lääneossa kitsam juurdeehitus, sissekäik kirikusse, eeskojad ja trepikäigud, ruum oreli jaoks. Ühiselt planeeriti ja organiseeriti kirikust kahe versta kaugusele jääva Reopalu surnuaia juurde viiva pärnaallee istutamine. Istutustööd tehti rentmeister Wilhelm Brasche juhatamisel. Pastor Ralli õhutusel tegi ta teoks Braschede perekonnas korjanduse, mille eest kujundati kiriku üks vitraažaken. See tähistas Braschede perekonna saja-aastast Paides elamist.
Aastal 1911 valiti ta (1896 moodustatud) Eestimaa Farmatseutilise Ühingu esimeheks. Ühing oli vanim rohuteadlaste selts Eestis ja seal arutati kutseküsimusi, saadeti liikmeid rohuteadlaste kongressidele ning nõupidamistele ning hoolitseti ühiselt liikmesapteekide töö korraldamise eest ühiselt arstirohtusid sisse ostes. Liikmeteks said vaid kõrgema eriharidusega farmatseudid, Brasche oli seltsi esimeheks aastani 1918. Ta viis sisse uuenduse, et vähemalt üks seltsi kolmest aastakoosolekust peetakse väljaspool Tallinna.
Õunvili
thumb|[[Harilik pihlakas|Hariliku pihlaka viljad]] Õunvili on rüüsvili, mis areneb alumise sigimikuga õitest. Õunvilja sisemuses on palju seemneid, mis on koondunud vilja keskel asuvatesse seemnekambritesse.
Oskar Brasche
Elu Paides
Aastal 1912 astus Brasche suurde poliitikasse. Nimelt pääses ta IV Riigiduumasse Eesti linnade esindajana, saavutades Paides 52 poolt- ja 29 vastuhäälega võidu vastaskandidaat Vladimir Perteli (34 poolt- ja 46 vastuhäält) üle. Tal oli au saada kahel korral Talvepaleesse, mil Venemaa keiser Nikolai II kõnetas teda ja ta tohtis keisrinnal kätt suudelda. Riigiduumas valiti ta tervishoiukomisjoni, kus apteekide reformi ette valmistati ja seoses sellega viibis ta paljudes Venemaa linnades, millest ta farmatseutide kongressidel komisjoni tööst ette kandis. Kui uus apteegiseadus valmis sai ja see duuma plenaaristungile esitati, puhkes Esimene maailmasõda. Sõja ajal kutsuti väga harva istungeid kokku. Ühel viimasel duuma istungil oli ta tunnistajaks oktoobrirevolutsiooni puhkemisele ja võimu üleminemisele bolševike kätte.
Õunvili
Õunvilju esineb paljudel roosõielistel taimedel, näiteks astelpihlakal, harilikul küdoonial, pihlakal, tuhkpuul, valgel pihlakal ja viirpuul. Eestis kasvatatavatest liikidest on õunviljalised õunapuu, pirnipuu ja ebaküdoonia.
Oskar Brasche
Isiklikku
Oskar Brasche abiellus aastal 1894 Helene Kryloviga, kes oli kindral Ivan Ossipovits Jakubovski kasutütar. Neil oli kolm last: pojad Werner (1897–1948) (kes oli hambaarst) ja Georg (1900–1901) ning tütar Luise Renate (sündinud 1907), kes abiellus aastal 1927 pastor Karl Mülleriga ja elas 12 aastat Brasiilias, kus sündisid ka kaks tema tütart. Aastal 2000 elas ta oma tütre juures Stuttgardis. Oskar Brasche onu Johannes Heinrich Brasche oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja; selle onu, Johannes Heinrich Brasche vanem poeg Christfried Brasche oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onupoeg Arvid Leopold Brasche oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja; teine onu Wilhelm Brasche elas Paides, selle onu poeg Johannes Brasche oli Harju-Madise koguduse õpetaja.
TopTen
TopTen on muusikatoodete hulgimüüja ja plaadifirma, mis asutati 1998. aastal.
Firma tegevjuht on Toomas Viilo, juhataja Peep Veedla, artist-manager Priit Seäsk.
Carola Häggkvist
pisi|Carola Häggkvist (2005) Carola Maria Häggkvist (esinejanimega Carola; sündinud 8. septembril 1966 Stockholmis) on rootsi laulja. Ta on Rootsit esindanud Eurovisiooni lauluvõistlusel kolmel korral. 1983. aastal sai ta võistlusel kolmanda koha lauluga "Främling", 1991. aastal võitis lauluga "Fångad av en Stormvind" ja 2006. aasta võistlusel sai lauluga "Invincible" viienda koha.
1981. aastal kohtus Carolaga muusikapromootor Bert Carlsson ja pakkus talle osalemist Melodifestivalenil, mille võitja läheb Eurovisioonile. Ent sellest pakkumisest Carola loobus.
1983. aasta Melodifestivaleniks pakkus laulukirjutaja Lasse Holm Carolale kaht oma laulu: "Mona Lisa" ja "Främling" ("Võõras"). Carola valis neist viimase ja võitis sellega Melodifestivaleni, saades kõigilt 11 kohtunikult maksimaalse hinde. Ta esindas Rootsit 1983. aasta Eurovisioonil, mis toimus 23. aprillil 1983 Münchenis, ja saavutas 3. koha. Seda saadet vaatas Rootsis 6,1 miljonit televaatajat, 84% riigi rahvastikust. See on tänapäevani Rootsi televaatamise rekord.
Samal aastal andis Carola välja oma esikalbumi, mille pealkiri oli samuti "Främling". Seda müüdi üle miljoni eksemplari, mis oli Rootsi kõigi aegade rekord. Pärast Eurovisiooni salvestas ta selle laulu paljudes keeltes: inglise keeles pealkirjaga "Love Isn't Love", saksa keeles pealkirjaga "Fremder" ja hollandi keeles pealkirjaga "Je oggen hebben geen geheimen".
Carola kasutas oma menu uute laulude ja albumite tegemiseks. Juba 1983. aasta detsembris ilmus temalt esimene jõululaulude album "Julefrid med Carola". 1984. aastal avaldas ta veel kaks pop-rock-albumit, "Tommy tucker om mig" ja "Hunger", mida samuti müüdi kokku üle miljoni eksemplari. 1985. aastal valmis koostöös Bee Geesiga album "Runaway". Seda müüdi kahekordse plaatinaplaadi jagu. Aastal 1987 tegi Carola oma karjääri pausi.
1990. aastal naasis ta muusikamaailma, osaledes taas Melodifestivalenil. Ta jäi teiseks ansambli Edin-Ådahli järel, mis koosnes kahest vennast Edilist ja kahest vennast Ådahlist. Edin-Ådahl saavutas selle aasta Eurovisioonil 16. koha.
Järgmisel aastal osales Carola Melodifestivalenil kolmandat korda, seekord lauluga "Fångad av en stormvind", ja võitis selle konkursi 32-punktise edumaaga. Carola jagas 1991. aasta Eurovisioonil Roomas 4. mail esikohta Prantsusmaad esindanud Tuneesia laulja Amina Annabiga. Carola tunnistati võitjaks, sest ta oli saanud 5 teist kohta Amina 2 vastu.
Carola oli esimene Skandinaavia popartist, kes esines Hiinas. Ta esines umbes 600 miljoni televaataja ees ja avaldas 1992. aastal Hiinas ka albumi.
1995. aastal debüteeris Carola muusikalis, lauldes "Helisevas muusikas" Maria osa. Seda rolli esitas ta 325 etendusel ja võitis Kuldmaski auhinna. Hiljem esines ta veel muusikalides "Sophie maailm" (1998), "Egiptuse prints" (samuti 1998) ja "Hüljatud" (2002).
2003. aastal esitas Carola Melodifestivalenile laulu "Autumn Leaf" demo ja see valiti lõppvõistlusele, kuid korraldajad nõudsid, et Carola esitaks enne võistlust neile ka terve laulu. Sellest Carola keeldus ja ta diskvalifitseeriti.
2006. aastal osales Carola Melodifestivalenil Bobby Ljunggreni, Henrik Wikströmi ja Thomas Gustafssoni lauluga "Invincible" ning võitis selle. 2006. aasta Eurovisioonil Ateenas kogus Carola 270 punkti ja saavutas 24 finalisti seas 5. koha. Kokkuvõttes on ta kolme esinemisega Eurovisioonil saavutanud 442 punkti, mis siis oli kõigi aegade rekord. Hiljem ületas selle Venemaa laulja Dima Bilan, kes samal aastal saavutas võistlusel 2. koha ja võitis 2008. aasta Eurovisiooni.
Eraelu
Carola on üks Rootsi armastatumaid kuulsusi. Sellepärast jälitab kollane ajakirjandus teda sageli.
Kohalik päikeseaeg
Kohaliku päikeseaja järgi on päike kõige kõrgemal taevas täpselt kell 12.00 ja kõige madalamal horisondi all kell 24.00. Kohaliku päikeseaja järgi elades on päikeseloojangust südaööni täpselt samapalju aega kui südaööst päikesetõusuni.
Carola Häggkvist
Eraelu
Carola oli aastatel 1990–2000 abielus norra nelipühilaste preestri Runar Søgaardiga. Neil sündis 1998. aastal poeg Amadeus.
Albumid
Kõik albumid on eranditult CD-vormingus.
Kohalik päikeseaeg
Kellaaeg, mille järgi tänapäeval tavaliselt elatakse, ei ole kohalik päikeseaeg, vaid vööndiaeg.
Kui liikuda täpselt põhja−lõuna suunas, jääb kohalik päikeseaeg muutumatuks.
Eesti
Eestis erineb idas asuva Narva ja läänes asuva Kuressaare kohalik päikeseaeg 22 minuti ja 52 sekundi võrra (neid linnu läbivate meridiaanide vahe on 5° 43"). Täpselt nii palju minuteid Kuressaarest varem tõuseb ja loojub päike Narvas kevadisel ja sügisesel pööripäeval.
Teet Seene
pisi|Teet Seene (2006). Teet Seene (15. juuli 1940, Pärnu – 18. veebruar 2023) oli eesti spordifüsioloog ja -pedagoog, Tartu Ülikooli professor.
Ta lõpetas 1958 Tallinna Meditsiinikeskkooli ja 1966 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiakandidaadi kraadi ja 1988. aastal Leningradi Ülikoolis bioloogiadoktori kraadi (kinnitatud 1989).