cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Süda
Asend
pisi|Inimese südame topograafia Süda asetseb südamepauna sees keskseinandis: Küljelt piirnevad südamega vasak ja parem kops, mida eraldavad seinmine ja sisusmine rinnakelme. Südame all on vahelihas, mis on südamepaunaga kokku kasvanud. Südame kohal jaguneb hingetoru kaheks peabronhiks (hingetorukahendhargus), vasakust peabronhist läheb üle aordikaar. Selle harguse all asetseb vasak koda. Kui vasak koda on haiguslikult suurenenud, võib tekkida peabronhide harkasend, mis on röntgenpildil näha suurenenud nurgana bronhide vahel. Vasak koda on peale selle tagant vahetus kokkupuutes söögitoruga. Südame ees on rinnak, ülemises piirkonnas asetseb see väljuvate suurte veresoonte ees. Rinnaku ja südamte vahel asetseb tüümus.
Ehitus
pisi|Südame anatoomia pisi|Südame anatoomia
Süda sarnaneb kujult ümardatud koonusega, mille tipp on suunatud alla ja pisut vasakule ette. Südame on umbes rusikasuurune. Süda asetseb inimesel rinnaku taga kergelt vasakule nihkes, mõnikord ka paremale nihkes, enamasti äraspidise sisuseasetsuse korral.
Terve südame kaal on umbes 0,5% kehakaalust meestel 280 kuni 340 g, naistel 230 kuni 280 g. Suurema osa elust südame mass pidevalt kasvab, reageerides kestvale koormusele pigem (väheohtliku) südamelihasrakkude hüpertroofiaga: alates umbes 500 grammist, kriitilisest südamemassist, suureneb risk, et suurenenud südame hapnikuvarustus on puudulik, sest varustavad südamepärgarterid ei kasva samavõrd kaasa
Vastupidi varasematele oletustele moodustuvad inimesel elu jooksul uued südamelihasrakud, kuigi piiratud ulatuses. 25-aastastel on aastane regeneratsioon umbes 1%, 75. eluaastaks langeb see alla 0,5%. Seega asendub keskmise eluea jooksul alla 50% südamelihasrakkudest.
Südamepaun ja südame seina kestad
Südant ümbritseb täielikult sidekoeline südamepaun. Südamepauna alumine külg on kokku kasvanud vahelihasega, nii et vahelihase liikumised hingamisel kanduvad südamele üle. Südamepauna kõige sisemine kiht (seroosne südamepaun) pöördub suurte veresoonte väljumiskohas sissepoole, minnes üle epikardiks, mis on vahetult südame peal. Südamepauna ja epikardi vahel on 10–20 ml vedelikuga täidetud südamepaunaõõs, kapillaarne pilu, mis võimaldab südame väikese hõõrdumisega nihkumisi südamepaunas.
Südamepauna võib võrrelda õhuga täidetud kinnise õhupalliga ja südant rusikaga. Kui õhupalli rusikaga niipalju suruda, et õhupall rusikat täielikult ümbritseb, siis õhupalli üks kiht, mis vastab epikardile, on vahetult rusika vastas. Kohas, kus lõpeb rusikas ja algab käsivars, läheb see sisekiht üle väliskihiks, mis vastab südamepaunale. Sise- ja väliskihi vahel on õhuga täidetud ruum, mis vastab vedelikuga täidetud õõnele.
Epikardi all on rasvakiht (epikardialuskude), milles kulgevad koronaarid. Seespool järgneb paks lihaskest (müokard), mis koosneb ainult südames esinevast südamelihaskoest. Südameõõsi vooderdab südamesisekest, mis moodustab ka südameklapid,
Südame kambrid ja veresooned
pisi|Inimese südame skeem
Parem südamepool ja vasak südamepool koosnevad kumbki südamevatsakesest (parem vatsake, vasak vatsake) ja südamekojast (parem koda, vasak koda). Neid kambreid eraldab südamevahesein, mis jaguneb kodadevaheseinaks ja vatsakestevaheseinaks.
Veri saab südamekambrite vahel liikuda ainult ühes suunas, sest kodade ja vatsakeste vahel ning vatsakeste ja veresoonte vahel on südameklapid, mis toimivad nagu tagasilöögiklapid. Kõik neli klappi asetsevad ligikaudu samal tasandil, klapitasandil, ning on ühiselt kinnitunud sidekoelisele plaadile, mida nimetatakse südame skeletiks. Vatsakeste ja kodade sisse ulatuvad näsalihased ja harilihased.
Arterid viivad verd südamest teistesse elunditesse, veenid teistest elunditest südamesse. Suure vereringe arterid transpordivad hapnikurikast (arteriaalset) verd, väikese vereringe arterid hapnikuvaest (venoosset) verd. Suure vereringe veenides on veri hapnikuvaene (venoosne), kopsuveenides hapnikurikas (arteriaalne).
Paremasse kotta suubuvad ülemine õõnesveen ja alumine õõnesveen. Nad toovad südamesse hapnikuvaest verd suurest vereringest. Parema koja ja parema vatsakese vahel on trikuspidaalklapp, mis vatsakese kokkutõmbe puhul takistab vere tagasivoolu kotta. Paremast vatsakesest voolab veri ühise tüve (kopsutüve) kaudu kopsuarteritesse. Tagasivoolu paremasse vatsakesse takistab taskukujuline pulmonaalklapp. Kopsuarterid viivad hapnikuvaese vere väikesesse vereringesse.
Enamasti nelja kopsuveeni kaudu voolab kopsus hapnikuga rikastatud veri vasakusse kotta. Sealt jõuab ta veel ühe atrioventrikulaarse klapi, nimelt mitraalklapi kaudu vasakusse vatsakesse. Sealt voolab veri läbi vasaku vatsakese väljavoolutrakti veel ühe poolkuuklapi (aordiklapi) ja peaarteri (aordi) kaudu suurde vereringesse.
Parem koda
Kojasein õõnesveenide suistike vahel on sile. Seal seguneb kahe õõnesveeni veri. Kõhtmiselt jätkub parem koda parema südamekõrvakesena. Selle piiril asetseb terminaalhari. Sealt kulgevad südamekõrvakese tippu kamjad harilihased.
Koja mediaalne sein on kodadevahesein madala ovaalauguga.
Parem koja-vatsakese suistik ja parem atrioventrikulaarklapp
Parem koja-vatsakese suistik ja parem atrioventrikulaarklapp ehk parem koja-vatsakese klapp moodustavad parema koja ja parema vatsakese piiri.
Parem atrioventrikulaarklapp on hõlmane klapp ehk hõlmklapp ehk puriklapp. Hõlmad koosnevad õhukestest väga vastupidistest membraanidest, mida hoiavad kõõluskeelikud. Paremal atrioventrikulaarklapil on kolm hõlma: septaalne hõlm ehk vaheseinmine hõlm, eesmine hõlm ja tagumine hõlm. Sellepärast nimetatakse seda ka kolmhõlmklapiks ehk trikuspidaalklapiks. Septaalne hõlm saab osalt alguse vatsakestevaheseina membraanosast.
Koja-vatsakese suistiku kaudu jõuab avatud klapi kaudu veri paremast kojast paremasse vatsakesse.
Parem vatsake
Vatsakestevahesein kummub vatsakese valendikku. Koja-vatsakese suistiku juures asetseb vatsakestevaheseina membraanosa, vatsakestevaheseina osa ja embrüonaalse südame relikt.
Koja-vatsakese suistikust algab vere sissevoolutee paremasse paremasse suistikusse. See pöördub südame tipu juurest teravnurga all sileda seinaga väljavooluteeks arteriooskoonuseks ning jätkub kopsutüvena.
Sissevoolu- ja väljavooluteel on väravataoline ühendus. Selle katuse moodustab jõuline lihaseline vatsakeseülene hari. Selle vastas vatsakese põhjas kulgeb vaheseinast kuni eesmise näsalihaseni septomarginaalne põrk.
Kopsutüveklapp
Kopsutüveklapp asetseb kohas, kus parem vatsake läheb üle kopsutüveks, ja reguleerib vere läbivoolu kopsutüvve, kust ta kopsuarterite kaudu jõuab kopsu. Tegu on poolkuuklapiga. Poolkuuklapid koosnevad kolmest poolkuukujulisest membraanitaolisest moodustisest, mis ulatuvad valendikku nagu pääsukesepesad. Vabad ääred on pööratud üles ja on tugevdatud kollageenkiududega (poolkuuklapi kuukesed). Nende keskosa on sõlmekesekujuliselt paksenenud (poolkuuklapi sõlm).
Kopsutüve membraanid kinnituvad kopsutüve seinale. Kopsutüveklapp koosneb eesmisest poolkuuklapikust, paremast poolkuuklapikust ja vasakust poolkuuklapikust.
Vasak koda
Vasakusse kotta suubuvad paremalt ja vasakult kopsuveenide suistike juures kummagi juures kaks kopsuveeni.
Koja sein on suhteliselt õhuke ja sileda seinaga. Ainult vasaku südamekõrvakese sein on varustatud harilihastega.
Ovaalmulguklapikuks nimetatakse esimese vaheseina jäänust kodadevaheseina juures.
Vasak atrioventrikulaarklapp
Vasak atrioventrikulaarklapp sarnaneb ehituselt parema atrioventrikulaarklapiga, kuid koosneb ainult kahest hõlmast, mistõttu seda nimetatakse ka kakshõlmklapiks ehk mitraalklapiks ehk bikuspidaalklapiks.
Vasaku koja-vatsakese suistiku kaudu voolab avatud mitraalklapi korral vasakusse vatsakesse kopsus hapnikuga rikastatud veri.
Vasak vatsake
Vasak vatsake on väga lihaseline.
Siseseinal on lihaspõrgad ning vasaku vatsakese eesmine näsalihas ja vasaku vatsakese tagumine näsalihas. Näsalihaste külge kinnituvad mitraalklapi kõõluskeelikud.
Sissevoolutee pöördub südame tipu juures väljavooluteeks ja juhib vere aordisuistiku juurde.
Koronaarid
pisi|Inimese südame kujutis eestvaates. Üksikasjalik kirjeldus artiklis [[Koronaarid]] Aordi algusosast lähtuvad südamepärgarterid (parem pärgarter) ja vasak pärgarter). Need varustavad verega südamelihast ennast. Südamepärgarterid on funktsionaalsed lõpparterid. See tähendab, et kuigi üksik arter on anastomooside kaudu teiste arteritega ühenduses, on need ühendused liiga nõrgad, et puuduliku verevarustuse puhul tagada koe verevarustus teistkaudu. Nii et kui arter langeb blokaadi või muu häire tõttu välja, toimub selle arteri varustatavas piirkonnas koe nekroos.
Vasak pärgarter varustab südame esikülge. Ta hargneb eesmiseks vatsakestevaheharuks ja vasaku pärgarteri tsirkumfleksharuks.
Parema pärgarteri parem marginaalharu varustab parema vatsakese vaba seina. Crux cordis'e juures hargneb see tagumiseks vatsakestevaheharuks ja paremaks posterolateraalseks haruks. Parem pärgarter varustab ka olulist osa erutusjuhtesüsteemist (siinussõlme, atrioventrikulaarsõlme).
On kolm suurt südamepärgveeni, mis suubuvad parema koja pärgurkesse ja viivad hapnikuvaest verd südamelihasest ära. Vasak südamepärgveen ehk suur südameveen kulgeb esiküljel, keskmine südameveen tagaküljel ja väike südameveen paremal südameäärel. Väike osa hapnikuvaesest verest tühjeneb Thebesiuse veenide kaudu otse vatsakesse.
Areng
pisi|450px|Inimese südame areng esimesel kaheksal nädalal (ülal) ja südame kambrite kujunemine (all). Sinine ja punane värv näitavad siin vere sissevoolu ja väljavoolu (mitte venoosset ja arteriaalset verd). Algselt voolab veri saba poolt (kodadest) vatsakestesse (pea poole).
Ülevaade
Süda, nagu kõik veresoonedki, areneb mesodermist.
Juba kolm nädalat pärast embrüogeneesi algust on embrüo kraniaalses osas moodustunud kaks endokarditoru. Need kaarduvad ja ühinevad südametoruks, mis asetseb keskel. Südametorus on järjestikku lülitatud neli segmenti. Embrüo saba poole pööratud segment venoosurge võtab vastu vere sissevoolu ja on esimene, mis igal südamelöögil kokku tõmbub. Aort lähtub viimasest segmendist ja on suunatud ettepoole. See jaguneb 5–6 sümmeetriliselt paariliseks haruks (aordikaarearterid).
Kuni selle staadiumini on süda kõigil selgroogsete embrüotel enam-vähem ühesugune, kõhrkaladel ta jääbki põhijoontes niisuguseks. Edasine areng kulgeb erinevalt ja seisneb südametoru kaardumistes ning vaheseinte tekkes verevoolu eraldamiseks, samuti aordi harude ümberkorraldustes. Imetajatel on areng põhiliselt ühesugune. Vaheseinte moodustumise tagajärjel jaguneb koja ja vatsakese vaheline läbikäik kaheks ning nii koda kui ka vatsake jagunevad kaheks.
Niisiis, südametoru kasvab pikemaks ja hakkab Z-kujuliselt kokku voltuma, nii et keskel hakkavad moodustuma vatsakesed. Ühise vatsakesetoru põhjast alates kasvab lihassein ja moodustab vatsakestevaheseina (esimene vahesein). Koda moodustub venoosurkest ja järgmisest segmendist ning liigendub nüüd U-kujulise südametoru ülejäänud osast. Embrüogeneesi 4. nädalal jaguneb ka koda kaheks, sest "katuselt" kasvab alla sirbikujuline vahesein (teine vahesein). See vahesein ei eralda kodasid täielikult, nii et veri saab endiselt voolata ühest kojast teise.
Kardiogenees on keeruline, mistõttu umbes 1% kõigist kõigist lõpuni kantud loodetest sünnib kaasasündinud südameväärarenguga.
Süda on esimene elund, mis embrüol talitlema hakkab. Inimesel, nagu kõigil selgroogsetel, on südame arengul niisugune muster: müokardi ja endokardi liitumine ventraalsel keskjoonel primitiivseks südametoruks; talitluse algus, kaardumine paremale küljele; kambrite kujunemine; spetsialiseeritud juhtekoe, pärgvereringe, innervatsiooni ja küpsete südameklappide kujunemine.
Südame eellased kardiogeensetes väljades
Südame kõige varajasemad prekursorid paiknevad kahepoolselt paarilistes kardiogeensetes väljades eesmise lateraalplaadi mesodermi splanhilises mesodermis.
Südametoru moodustumine endokarditorudest
Südame arengu esimene morfoloogiline märk algab, kui kaks (kahepoolset) müokardivagu endokarditorude ümber tuuakse ventraalse eelsoole sulgumise ajal ventraalsele keskjoonele. Kardiogeensete väljade kraniaalsed piirid moodustavad müokardivaod, mis viiakse vastamisi, nii et need liituvad ventraalsel keskjoonel, moodustades välisserva. Müokardivagude külgpiirid jäävad ventraalse eelsoole külge, nii et moodustub W-kujuline müokard, mis on eelsoolele avatud. Primitiivse südametoru areng algab paaris endoteelitorude ehk endokarditorude liitumisega nende keskosas pisut allpool lõpusekaareartereid. Nii kujuneb X-kujuline struktuur primitiivne südametoru. Alles pärast endokarditorude liitumist liituvad W-kujulise müokardi harud eelsoole all, moodustades müokardi selgmise õmbluse, millest saab siseserv ja dorsaalne mesokard, nii et tekib algne südametoru. Kogu protsessi jooksul eritab müokard südameželeed – paksu atsellulaarset maatriksit, mis moodustab müokardi ja endokardi eraldava kihi.
Hilisema siinussõlme piirkonnas venoosurke juures kujunevad spetsialiseeritud lihasrakud, mis tagavad juba 21. arengupäeval südametoru omasageduse (puudub siinusrütm, sest süda pole veel omandanud lõplikku kuju.
Südamesilmuse moodustumine
Edasi südametoru kitseneb ja pikeneb, sest mõlemasse otsa lisandub rakke, ning samal ajal kaardub paremale. Südametoru voltub N-kujuliselt ehk tugitoolikujuliselt kokku; seda struktuuri nimetatakse südamesilmuseks. Kaardumine võimaldab toru (kaudaalsel) sissevooluotsal sattuda (kraniaalse) väljavooluotsa lähedale; seda nimetatakse konvergentsiks. Südametoru pikeneb tänu sellele, et väljavoolupoolusele lisandub müokardi teisest südameväljast ja endokardi.
Südamesilmuse liigendumine
Südamesilmus hakkab keskpiirkonnas laienema. Umbes alates 28. arengupäevast saab eristada südamesibulat, südamekoonust (hilisemad vatsakeste väljavooluteed) ja hilisemaid kodasid.
Südamesilmuse kraniaalne osa moodustab hiljem südame väljavooluteed, otse nende kohal tekivad neelukaarearterid. Sellepärast nimetatakse seda ka arterioostüveks (hiljem ka arterioosväratiks).
Südamesilmuse kaudaalne osa moodustab südame sissevooluteed, seda nimetatakse venoosurkeks (hiljem ka venoosväratiks).
Venoosurke nihkumine
4. arengunädalal nihkub venoosurge aeglaselt selgmises ja kraniaalses suunas ning vasakule. Kraniaalne lõik omandab kõveruse kõhtmises ja kaudaalses suunas ning paremale.
Vooluteede asendi väljakujunemine
Nii omandavad vooluteed sama asendi nagu väljaarenenud südamel. Arterid (aort ja kopsutüvi) asetsevad kraniaalselt ja on pisut kõverdunud, veenid asetsevad nendest pisut kaudaalsemalt südame tagaseina juures. Südamest paremal ja vasakul kulgevad kaks suurt veeni – kardinaalveenid. Parem ülemine kardinaalveen ja ühine kardinaalveen kasvavad arengu käigus sisse hilisemasse paremasse kotta ja moodustavad ülemise õõnesveeni. Alumise õõnesveeni suistik tekib parema rebukotiveeni.
Südamepauna üleminekuvoltide teke
Südame sellise keerdumise ja voltumise tõttu tekivad ka südamepauna üleminekuvoldid. Üleminekuvoltide vahel arterioosvärati ja venoosvärati ning ülejäänud südamepauna juures tekivad pilud, nn urked, mida prepareeritud südamel saab ka sondeerida. Perikardi ristiurge tekib venoosurke dorsokraniaalsel nihkumise. See kulgeb kopsuveenide ja kopsuarterite vahel ja eraldab seega venoosväratit arterioosväratist. Perikardi viltuurge tekib veenide edasises arengus venoosvärati piirkonnas. See pilu asetseb parema kopsuveeni ja vasaku kopsuveeni vahel. Koronaarid tekivad aordi harudena. Pärgurge areneb vasakust siinussarvest.
Proepikardi, esikuoga ja neuraalharja tungimine südamesse
Südamesse tungib kolm väljaspool süda paiknevate rakkude populatsiooni (südamevälised rakud): proepikard, esikuoga ja neuraalhari. Nendest moodustavad vastavalt epikard, osa primaarsest kodadevaheseinast ja väljavooluvahesein.
Müokardi funktsionaalne areng
Et süda hakkab lööma müokardiga kaetud toruna, siis müokardi funktsionaalne areng on kriitiline samm. Sealhulgas arenevad kanalid elektrivoolu juhtimiseks. Peale selle kujunevad molekulaarsed substraadid erutuse sidumiseks kokkutõmbumisega.
Vaheseinte ja kambrite kujunemine
Jagunemine kodadeks ja vatsakesteks algab umbes alates 28. arengupäevast enam-vähem üheaegselt.
Selle protsessi lõpus on südamel olemas kogu müokard, mis moodustab südametoru nimelised segmendid sissevoolust väljavooluni: need on venoosurge, ühine koda, atrioventrikulaarne kanal, vasaku ja parema vatsakese alge ning koonustüvi, millest saab väljavoolutrakt. Kaardumine tekitab laia välisserva ja kitsa siseserva. Kambrite eellaste õõnsused kujundab peamiselt välisserva kasv. Atrioventrikulaarse kanali ja väljavoolutrakti endokard genereerib südameželeesse mesenhüümirakud neis piirkondades. Need piirkonnad suruvad end valendikku ja neid nimetatakse südamepadjanditeks. Samal ajal hakkab koja ja vatsakese müokard tekitama endokardiga kaetud müokardi põrku, mis ulatuvad valendikku.
Et südametoru sisse- ja väljavooluots on nüüd lähestikku ning kambrid on spetsifitseeritud ja funktsionaalsed, saab alata südame septatsioon (vaheseinte moodustumine). Kõik vaheseinad liituvad lõpuks atrioventrikulaarsete padjanditega. Need padjandid moodustavad atrioventrikulaarse vaheseina, mis jagab atrioventrikulaarse kanali paremaks ja vasakuks kanaliks. Parem atrioventrikulaarne kanal ja parem vatsake laienevad paremale, nii et venoosurkest tulev veri saab liikuda parema koja eellasest parema vatsakese eellasesse, läbimata vasaku koja ja vasaku vatsakese eellast. Imetajate kodadevaheseinal on kaks koostisosa: üks on päris vahesein, esimene vahesein, aga teine vahesein on tegelikult koja müokardi volt ja ilmub hilisemal staadiumil. Esimene vahesein moodustub südamesse ulatuva dorsaalse mesokardi mesenhüümist. Ka esikuoga, mis on osutunud mesenhüümitihendiks, pärineb väljastpoolt südant. See mesenhüüm piirneb esimese vaheseinaga, kuigi rakupopulatsioon, mis pärineb endokardi epiteeli muundumisest mesenhüümiks, võib esimese vaheseina ja endokardipadjandite liitumisel etendada olulisemat osa kui esikuoga. Vatsakestevahesein tekib silmuse kõige sügavamast kumerusest ja kasvab atrioventrikulaarse vaheseina poole, kuid ei liitu sellega. Väljavooluvahesein algab veresoonest, mis asetseb pisut distaalsemalt päris väljavoolutrakti müokardist – aordikotist. Vaheseina distaalne osa, mis eraldab aordi põhja kopsutüve põhjast, algab eendina 4. (kehavereringe) ja 6. (kopsuvereringe) aordikaarearteri vahel aortikotist. Eend on pööratud distaalse väljavoolutrakti (tüve) poole kahe haruga, mis laienevad väljavoolupadjandites proksimaalse väljavoolukanali (koonuse) poole. See eend pikeneb harude suunas, eraldades kohta, kus hakkavad kujunema poolkuuklapid. Erinevalt distaalsest väljavoolutraktist jaotavad proksimaalset väljavoolukanalit väljavoolupadjandid. Kui müokardirakud tungivad nende all paiknevasse mesenhüümi, siis padjad suurenevad ja puutuvad kokku. Need liituvad neis kohtades, ja lõpuks, kõige proksimaalsemalt, liituvad atrioventrikulaarse padja koega. Kui kujuneb väljavooluvahesein, siis proksimaalsest väljavoolutraktist (koonusest) saab parema vatsakese osa.
Endokardipadjandi kujunemine
Hilisema südameskeleti kohal (kohal, kus kojad lähevad üle vatsakesteks) suruvad kõigepealt end sissepoole ventraalne ja dorsaalne sein, kuni need lõpuks liituvad. Nii tekib kõigepealt palgitaoline struktuur, mis läbib südame kõhtmisest suunast selgmisse snda. Seda nimetatakse endokardipadjandiks. Selle ümber on kõik kojad ja vatsakesed veel omavahel ühenduses. Endokardipadjandist areneb südameskelett.
Vaheseinte ja mulkude kujunemine
Kaudaalsest suunast kraniaalsesse suunda surub end vatsakese seinast sisse vatsakestevahesein. See kasvab kraniaalses suunas ja liitub lõpuks endokardipadjandiga. Kraniaalsest suunast kaudaalsesse suunda surub end ka koja piirkonnas vahesein – esimene vahesein. Esialgu veel olemasolevat avaust parema ja vasaku koja, esimese vaheseina ja endokardipadjandi vahel nimetatakse esimeseks südamemulguks.
Edasises arengus kasvab esimene vahesein küll endokardipadjandiga kokku, vahesein ise on aga nii õhuke, et see sisaldab ülemises keskmises osas alguses väikesi perforatsioone, mis seejärel ühinevad suureks avauseks. Et see mulk esimeses vaheseinas on teine avaus hilisemate kodade vahel, nimetatakse seda teiseks südamemulguks.
Pisut kaugemal paremal esimese vaheseina kraniaalsest osast surub end kraniaalsest suunast kaudaalsesse suunda sisse veel üks vahesein – teine vahesein. Ka see kasvab endokardipadjandi suunas, kuid selle kasv peatub, enne kui see jõuab endokardipadjandini. Teine vahesein on aga osalt kohakuti esimese vaheseina kraniaalse osaga. Kodade, esimese vaheseina ja teise vaheseina vahelist mulku nimetatakse südame ovaalmulguks.
Erutustekke- ja juhtesüsteemi kujunemine
Erutustekke- ja juhtesüsteemi keskne ja perifeerne osa kujunevad koos arenevate koronaaridega spetsialiseeritud müokardi piirkondadest, kus need on kõrvuti töömüokardiga.
Epikardi kujunemine
Epikard hakkab südame arengus osalema, kui on moodustunud südamesilmus. Suurem osa epikardist (välja arvatud distaalse väljavoolutrakti kohal olevast osast), pärineb proepikardist, mis kasvab ristivaheseina või maksa mesenhüümist toru venoosotsas. Epikard rändab üle südame pinna, kuni ta on südame täielikult katnud. Viimasena saab epikardikatte väljavoolutrakt.
Sünnieelne paremalt vasakule šunt
Pärast sündi katkestatakse platsentavereringe nabaväädi läbilõikamisega vere süsinikdioksiidisisaldus kasvab ja aktiveerib hingamiskeskuse, algavad hingamine ja väike vereringe. Lapse arterite pikilihaste kokkutõmbumine takistab vere tagasivoolu ema poole. Nabaveen sulgun alles pisut aega pärast artereid.
Kopsude avanemise algusega tekib vaakum kopsuarteris, arterioosjuha tõmbub kokku, veri ei saa enam voolata kopsudest mööda minnes otse aorti ning voolab kopsudesse ja vasakusse kotta. Selle tagajärjel alguses vere maht suureneb, mis omakorda põhjustab rõhu tõusu, eriti vasakus vatsakeses. See surub esimese vaheseina teise vaheseina vastu, ovaalmulk sulgub funktsionaalselt. Esimene ja teine vahesein ei kasva alati kokku, ovaalmulk võib jääda eluks ajaks.
Süda tekib embrüo mesodermi rakkudest, mis pärast gastrulatsiooni diferentseeruvad mesoteeliks, endoteeliks ja müokardiks. Mesoteelne perikard moodustab südame välisvooderduse. Südame sisevooderdus (endokard) ning lümfisooned ja veresooned moodustuvad endoteelist.
Südametoru pikeneb paremal pool ja moodustab silmuse. See on vasaku-parema asümmeetria esimene visuaalne märk. Kodades ja vatsakestes moodustuvad vaheseinad, mis eraldavad vasaku ja parema südamepoole.
Embrüogeneesi 3. ja 4. nädala vahel südametoru pikeneb ning hakkab voltuma, moodustades perikardi sees S-kuju. See paigutab kambrid ja suuremad veresooned arenenud südame jaoks õigesse paigutusse. Edasise arengu käigus kujunevad vaheseinad ja klapid ning kambrid asetuvad ümber. Embrüogeneesi 5. nädala lõpuks on vaheseinad valmis ja 9. nädala lõpuks on südameklapid valmis.
Enne 5. nädalat on südames südame ovaalmulk, mis võimaldab verel pääseda paremast kojast otse vasakusse kotta, nii et osa verest kopsudesse ei satu. Esimestel sekunditel pärast sündi suleb ovaalmulgu esimene vahesein, mis enne talitles klapina, nii et tekib südame tüüpiline vereringe. Parema koja pinnale jääb südamemulgu kohale süvend, mida nimetatakse südame ovaalauguks.
Tähtsad protsessid arengu raames on cor sigmoideum'i moodustumine (torust silmuseks) ning jagunemine suureks ja väikseks vereringeks. Edasi jagunevad primitiivne koda paremaks ja vasakuks kojaks ning primitiivne vatsake paremaks ja vasakuks vatsakeseks (moodustuvad lihas- ja membraanvahesein).
Atrioventrikulaarklapid (kodade ja vatsakeste vahel) moodustuvad samuti väljakasvavast endokardipadjast, poolkuuklapid endoteelipadjakestest.
Südametoru moodustumine
Süda pärineb splanhnopleuramesenhüümist neuraalplaadis, mis moodustab kardiogeense piirkonna. Kaks endokarditoru liituvad, moodustades primitiivse südametoru.
Splanhnopleuramesenhüümis moodustub neuraalplaadi kummalgi küljel hobuserauakujuline ala, kardiogeenne piirkond. See on kujunenud südamemüoblastidest ja -veresaartest, mis on vererakkude ja veresoonte eelkäijad. 19. päevaks hakkab selle piirkonna kummalgi küljel arenema endokardiaaltoru. Need torud kasvavad, ning 19. päevaks on programmeeritud rakusurma abil ühinenud torusüdameks.
Splanhnopleurilisest mesenhüümist areneb kardiogeenne piirkond neuraalplaadist kraniaalselt ja külgmiselt. Selles piirkonnas kujuneb kummalgi küljel angiogeenne rakukobar, need liituvad ja moodustavad endokardiaaltorud. Kui algab embrüo voltumine, siis lükkuvad endokardiaaltorud rindkereõõnde, kus nad hakkavad liituma, ja protsess lõpeb embrüogeneesi umbes 22. päeval.
964
964. aasta
Süda
Südametoru moodustumine
Süda hakkab inimesel moodustuma juba embrüogeneesi 3. nädalal (5. rasedusnädalal. Ta hakkab arenema südametorust, mis on tekkinud prekordaalse kardiogeense plaadi põiekestest. Juba sel ajal kujuneb signaalmolekulide mõjul südametoru ümbruses premüokard, mis on membraanitaolise kallertiga endokardist lahutatud. Väga varakult ilmuvad müokardialge rakkude seas modifitseeritud lihasrakud, mis on erutusjuhtesüsteemi eelkäijad. 23.–24. päeval hakkab südamemuskulatuur rütmiliselt kokku tõmbuma.
Selleks kogunevad angioblastid prekordaalplaadi ees ja kõrval – vaskulogeneesi algus. 3. nädala keskel arenevad splanhopleura kardiogeenses tsoonis, seega mesodermaalselt, angioplastidest piiratud põiekesed, südamealge eelkäijad, mis asuvad prekordaalselt bukofarüngeaalmembraani kõrval.
Nad moodustavad algul mitu väiksemat urget, mis lõpuks ühinevad hobuserauakujuliseks südametoruks. 3. nädala lõpuks või 4. nädala lõpuks on kõik selleks ajaks moodustunud suuremad soonelõigud südamealgega ühenduses ning südamealge omandab lihasmantli; ta hakkab lööma; rebukotiringe on alanud.
964
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Süda
Südametoru
Süda on esimene elund, mis embrüol kujuneb. See hakkab lööma ja verd pumpama embrüogeneesi 3. nädalal.
Torusüda diferentseerub kiiresti arterioostüveks, südamesibulaks, pimitiivseks vatsakeseks, primitiivseks kojaks ja venoosurkeks. Arterioostüvi lahkneb ülenevaks aordiks ja kopsutüveks. Südamesibul moodustab osa südamevatsakestest.
Alge rändab seejärel kaudoventraalselt (alla ja kõhu poole). Südametoru ümbritseb embrüonaalne sidekude (mesenhüüm) splanhopleurast (külgplaadimesoderm), mis moodustab südamelihastiku (müokard). Epikard – südame õhuke kate – tekib mesoteelirakkudest. pisi|Primitiivne südametoru pisi|[[Cor sigmoideum]]
964
Aastakümned: 910. aastad 920. aastad 930. aastad 940. aastad 950. aastad - 960. aastad - 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad
Aastad: 959 960 961 962 963 - 964 - 965 966 967 968 969
Süda
Südametoru
Südametoru on alguses enam-vähem sirge. Ta asetseb kaudaalselt paikneva ristivaheseina ja kraniaalselt paikneva perikardialge vahel. Teda saab jaotada kaudaalselt paiknevaks venoosurkeks (sissevoolutee), edasi kraniaalselt järgnevateks primitiivseks kojaks, primitiivseks vatsakeseks, primitiivseks südamesibulaks ja arterioostüveks väljavooluosa), mis jätkub aordikotina. Peristaltilised lained, mis algavad venoosurkest, ajavad verd väljavoolutee poole.
23. või 24. päeval alustab süda peristaltilisi kokkutõmbeid ja sellega pumpamisliigutusi.
Sel ajal algab südame laskumine kaelapiirkonnast (24. päev) rindkerre (44. päevast), et alles pärast sündi jõuda lõplikusse asendisse.
Vililase südames eristatakse sissevoolu- ja väljavooluteed. Venoosurkesse voolavad rebukotiveenid, mis juhivad verd rebukotist embrüonaalsesse vereringesse, nabaveen, mis toob kõldkestahattudest hapnikurikast verd, ja kardinaalveenid, mis sisaldavad verd päris embrüonaalsest vereringest ja viivad selle jälle tagasi. Väljavoolutee viib alguses branhiaalkaarearteritesse, hiljem aordikaarde või kopsutüvesse.
Sissevoolupiirkonnas kohtuvad kummalgi küljel (eesmine kardinaalveen peaalgest (sellest tekib sisemine kägiveen), tagumine kardinaalveen alumisest kehapoolest ning ühinevad kummalgi küljel ühiseks kardinaalveeniks, samuti kohtuvad nabaveen ja rebuveen ning mõlema külje sooned ühinevad südame venoosurkeks. Kardinaalveenid toovad suurest vereringest süsinikdioksiidiga rikastatud verd, nabaveen aga toob platsentas toitainete ja hapnikuga rikastatud verd. Sellepärast on embrüo ja vililase südames veri segatud. Väljavoolupiirkond koosneb arterioostüvest, mis jätkub aordikotist (vastab kõhtmiste aortide paarituks muutunud osale) ning jätkub seal parema ja vasaku kõhtmise aordina. Sealt jõuab veri aordikaarte kaudu dorsaalsetesse aortidesse.
Talitlus
pisi|Video: inimese südame talitlus
Erutustekke- ja erutusjuhtesüsteem
pisi|Erutusjuhe südames koos elektrokardiogrammiga
Südamelihaskiudude kokkutõmbe vallandavad elektrilised signaalid. Südametegevuseks vajalikke impulsse genereeritakse spontaanselt ja rütmiliselt spetsiaalsetes südamelihasrakkudes – loomuliku südamestimulaatori rakkudes. Et erutus saaks üle südame levida, on üksikud südamelihasrakud rakumembraanide väikeste pooride kaudu omavahel ühenduses. Nende aukliiduste kaudu voolavad ioonid rakust rakku. Erutus saab alguse siinussõlmest ülemise õõnesveeni ja parema südamekõrvakese vahelt, levib kõigepealt üle mõlema koja ning jõuab siis atrioventrikulaarsõlme kaudu kodade klapitasandini.
Mõlemas südamevatsakeses on erutusjuhtesüsteem kiiremaks edasijuhtimiseks, mis koosneb spetsialiseeritud südamelihaserakkudest. Need rakud moodustavad atrioventrikulaarsõlmest lähtudes Hisi kimbu, mis läbib südameskeleti ning jaguneb paremaks ja vasakuks Tawara sääreks parema ja vasaku vatsakese jaoks. Vasak Tawara säär hargneb vasakuks eesmiseks ja vasakuks tagumiseks kimbuks. Erutusjuhtesüsteemi lõpplõigu moodustavad Purkinje kiud, mis kulgevad südame tipuni, pöörduvad seal ümber ning lõpevad vahetult endokardi all töölihastikus. Osalt võivad nad ka "pseudokõõluskeelikutena" või septomarginaalpõrkade sees liikuda läbi vatsakese valendiku. See süsteem võimaldab vatsakestel hoolimata oma suurusest koordineeritult kokku tõmbuda.
Kui kojaerutused millegipärast atrioventrikulaarsõlmeni ei jõua, siis väljub temast enesest aeglasem vatsakeseerutus (umbes 40 impulssi minutis). Atrioventrikulaarsõlm on ka sagedusfilter, mis blokeerib liiga kiired kojaerutused (näiteks kodade laperduse või kodade virvenduse korral) (atrioventrikulaarne blokaad).
Playboy Poola väljaande Playmate'ide loend
Playboy Poola väljaande mängukaaslaste loend
Süda
Südametegevuse mehaanika
pisi|[[Carl J. Wiggersi diagramm protsessidest vasakus südameosas kahe südametsükli jooksul]] pisi|[[Magnetresonantstomograafia|Magnetresonantstomograafiline pilt löövast südamest. Ainult süda]] Inimese süda pumpab rahuolekus kord minutis läbi vereringe umbes kogu keha veremahu, see on täiskasvanutel umbes viis liitrit minutis. Kehalise koormuse korral saab pumpamisvõimsus umbes viis korda suureneda, kusjuures hapnikutarve vastavalt kasvab. See suurenemine saavutatakse nii südame löögimahu kui ka südame löögisageduse suurendamisega 2,5 korda.
Iga pumpamisega lükkab iga vatsake ja iga koda edasi üle poole maksimaalsest täitumismahust, s.o umbes 50–100 ml verd. See on ekektsioonifraktsioon – südameõõnest väljastatava vere suhe lõppdiadostaalsesse täitumismahusse. Südame löögisagedus on rahuolekus 50–80 lööki minutis (vastsündinutel üle 120–160 löögi minutis) ning võib koormuse korral täusta rohkem kui 200 löögini minutis. Kui süda lööb on liiga aeglaselt (alla 60 löögi minutis rahuolekus), siis räägitakse bradükardiast. Kui süda lööb liiga kiiresti (täiskasvanutel üle 100 löögi minutis rahuolekus), siis räägitakse tahhükardiast.
Südametsükli ajal täituvad kõigepealt kojad, kuna samal ajal väljutavad vatsakesed verd arteritesse. Kui vatsakeste lihastik lõdveneb, siis atrioventrikulaarklapid avanevad ning rõhu languse tõttu vstsakestes voolab veri kodadest vatsakestesse. Seda toetab kodade kokkutõmbumine (kodade süstol). Järgneb vatsakeste süstol: vatsakeste lihased tõmbuvad kokku, rõhk tõuseb atrioventrikulaarklapid sulguvad ning veri saab välja voolata ainult nüüd avanenud poolkuuklappide kaudu. Vere tagasivoolamist arteritest lõõõgastumisfaasi (diastoli) ajal takistab poolkuuklappide sulgumine. Voolusuuna määravad niisiis klapid. pisi|Südametsükkel: Klappide asend, vere voolamine ja EKG. pisi|Südameklapid ja südameskelett ([[Jean Marc Bourgery, umbes 1836)]] pisi|Helisalvestus inimese südamelöökidest
Saab 39 Gripen
pisi|Saab JAS 39 Gripen Saab JAS 39 Gripen ('greif') on mitmeotstarbeline (JAS) Rootsi sõjalennuk, mille prototüübi esmalend toimus 1988. aastal. Rootsi lennuvägi (Flygvapnet) sai esimesed Gripenid 1993. aastal.
Süda
Südametegevuse mehaanika
Peale lihastiku, mis moodustab südame kudede valdava massi, on südamel niinimetatud südameskelett – sidekoeline struktuur, mis koosneb peamiselt ventiilide "raamidest". Südameskeletil on kolm olulist funktsiooni, sellele kinnitub südamelihastik, sellele kinnituvad südame klapid (mistõttu seda nimetatakse ka ventiilitasandiks) ja see eraldab elektriliselt kodade ja vatsakeste lihastikku, hoides ära üheaegse kokkutõmbumise.
Spdameskeletil on südametalitluse mehaanikas otsustav osa: tagasilöögi tõttu vere väljutamisel on südame tipp kogu südametsükli jooksul suhteliselt fikseeritud ja praktiliselt ei liigu. Seetõttu nihkub ventiilitasand süstoli ajal allapoole südame tipu suunas. Diastoli ajal nihkub ventiilitasand jälle südame põhimiku suunas.
Ventiilitasandi laskumisega väljutatakse esiteks veri vatsakesest vereringesse ja teiseks suureneb ka vastav koda. Tekib alarõhk, mille tõttu veri voolab suurtest veenidest kodadesse. Vatsakese lihastikulõdvenemisega tõuseb ventiilitasand, mistõttu kodade veresambad venitavad vatsakesed välja, nii et need täituvad umbes 70–80% ulatuses. Järgnev kodade kokkutõmme pumpab ülejäänud vere vatsakestesse, millega algab uus südametsükkel. Seetõttu ei ole kodade kokkutõmbumine südame toimimiseks tingimata vajalik, mis ilmneb selles, et (erinevalt vatsakeste virvendusest) on kodade virvendusega patsiendid täiesti eluvõimelised.
Saab 39 Gripen
Lennukit ehitatakse Rootsis Saabi lennukiehitusettevõttes Linköpingis. Mõned lennuki jaoks vajalikud komponendid valmistatakse ka teistes Euroopa riikides, Ameerika Ühendriikides ja Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Süda
Südametegevuse mehaanika
Näiteks Swani-Ganzi kateetriga mõõdetud alanenud rõhk paremas kojas võib viidata hüpovoleemiale või sepsisele, kõrgenenud rõhk kardiogeensele šokile, parema vatsakese [[müokardi infarktile, kopsuembooliale või südamepauna tamponaadile.
Saab 39 Gripen
Gripen on tänapäevane Rootsi universaalne hävituslennuk.
Süda
Regulatsioon
Kehalise koormuse korral suurendab südame aktiivsust sümpaatiliste närvikiudude mõju: need vabastavad töölihastiku ja ka erutusjuhtesüsteemi rakkudes neurotransmitter noradrenaliini. Peale selle jõuab noradrenaliin koos adrenaliiniga südamesse hormoonina vere kaudu. Noradrenaliini ja adrenaliini toimet vahendavad valdavalt β1-retseptorid. Need on G-valguga seotud retseptorid ja nad aktiveerivad ühe adenülüültsüklaasi, mis katalüüsib tsüklilise adenosiinmonofosfaadi (cAMP) sünteesi adenosiintrifosfaadist.
Edasi fosforüülib üks cAMP-sõltuv proteiinkinaas kaltsiumikanalid ning suurendab sellega kaltsiumi aeglast sissevoolu lihasrakku. See viib täiendava kaltsiumi vabanemiseni sarkoplasmaatilisest retiikulumist ja seega südamelihase suurema kokkutõmbeni süstoli ajal (positiivne inotroopiline efekt). Peale selle fosforüülib see cAMP-sõltuv proteiinkinaas sarkoplasmaatilise retiikulumi fosfolambaani, mistõttu sarkoplasmaatilise retiikulumi kaltsiumitarbimine suureneb ning südame relaksatsiooniaeg diastolis lüheneb (positiivne lusitroopne efekt). Peale selle tõuseb südame löögisagedus (positiivne kronotroopia) ja kasvav ülejuhtekiirus atrioventrikulaarsõlmes (positiivne dromotroopia).
Mowgli
"Mowgli" ehk "Džungliraamat" on Rudyard Kiplingu jutustuste kogu.
Süda
Regulatsioon
Sümpaatilise närvisüsteemi antagonist on ka südame puhul parasümpaatiline närvisüsteem, mis toimub uitnärvi (X kraniaalnärvi kaudu. Neurotransmitter atsetüükoliini abil alandatakse südame löögisagedust, vähendatakse südame kontraktsioonijõudu, atrioventrikulaarsõlme ülejuhtekiirust ja südame erutuvust (negatiivne kronotroopia, negatiivne inotroopia, negatiivne dromotroopia ja negatiivne batmotroopia, kus juures parasümpaatilise närvisüsteemi mõju ino- ja batmotroopiale on väike.
Samal ajal kohaneb südame kontraktsioonijõud automaatselt nõuetega: kui südamelihas venib täiendava veremahu tõttu rohkem, siis paraneb lihasrakkude kontraktiilsete elementide talitlus (Starlingi seadus). See mehhanism aitab oluliselt kaasa sellele, et parema ja vasaku vatsakese samaegsed löögimahud ei erine: kui ühe südamepoole löögimaht millegipärast lühiajaliselt suureneb, siis viib see teise südamepoole täitumismahu suurenemiseni järgmises tsüklis. Sellega venib sein rohkem ja vatsake saab paranenud kontraktsioonijõuga samuti väljutada suurema veremahu. Igas südametsüklis on kõigis neljas kambris lõppdiastoolse täitumismahu ja vastava netoejektsioonifraktsiooni korrutis paratamatult konstantne. Kui seda nelja löögimahu võrdsust ei oleks, tekiks kohe verepais.
Süda toodab kodades (eelkõige paremas kojas) ka venimisest sõltuvalt ka diureetilist hormooni kodade natriureetilist peptiidi, et mõjutada ringleva vere mahtu.
Saab 39 Gripen
Konstruktsioon
Jas-39 on skeemilt tiiva keskasetuse ja esiserva 45° noolsusega deltatiib kanard-pendelkõrgustüüriga partlennuk. Plaanvaates on mõlemal tiivapoolel aerodünaamilise lahendusena n-ö saehammas. Kaks mootori õhukanalit, kummalgi kere küljel üks.
Mowgli
Mowgli - poiss, kes kasvas hundikarjas. Mowgli sõbrad:
Saab 39 Gripen
Otstarve
Lennuk on konstrueeritud nii, et see oleks töökindel ja seda oleks ka karmides talvetingimustes lihtne kiiresti hooldada, milleks saab tänu sellele osaliselt kasutada ajateenijaid sõdureid.
Võllinge oja
Võllinge oja (ka Võlingi oja) on Põltsamaa jõe parempoolne lisajõgi, mis paikneb Järva maakonna idaosas Järva vallas. Alamjooksul oli see Koigi ja Koeru valla piiriks.
Mowgli
Rakshi - hunt;
Saab 39 Gripen
Otstarve
Peale Rootsi lennuväe relvastuses oleva 208 Gripen-tüüpi hävituslennuki on Gripenid antud rendile ka Lõuna-Aafrika Vabariigi (28 lennukit), Ungari (14 lennukit), Tšehhi (14 lennukit) ja Tai õhujõududele. Gripenite ostulepingu on sõlminud ka Brasiilia. Gripeni piloote koolitatakse veel Suurbritannias.
Süda
Kardioloogia
Meditsiinis tegeleb kardioloogia sisemeditsiini erialana südamega ning südamehaiguste konservatiivse raviga. Südameoperatsioone teevad südamekirurgid. Laste konservatiivselt ravitavad südamehaigused kuuluvad lastekardioloogia alla; see hakkas pediaatria erialana arenema 1975. aasta paiku. Lastesüdamekirurgiast on kujunenud omaette eriala.
Mowgli
Akela - hunt;
Friedrich Niggol
pisi|Friedrich Niggol (Järva Teataja, 8. juuli 1940) Friedrich Niggol (5. jaanuar 1900 Tartu – 27. mai 1942 Tallinn) oli Eesti kohtunik.
Saab 39 Gripen
Gripeni modifikatsioonid
Ühekohaline hävituslennuk, mis võeti kasutusele 1996. aastal. 31 neist peaks ümber ehitatama C-versiooniks.
Süda
Kardioloogia
Et alates 1995. aastast jõuab aina rohkem keeruliste kaasasündinud südameriketega lapsi täiskasvanuikka, on tekkinud vajadus meditsiiniliselt teenindada neid patsiente, kellel tuleb käia elu aeg kontrolluuringutel ja vajaduse korral operatsioonil. Seni on ainult üksikud täiskasvanute kardioloogid saanud intensiivse väljaõppe kaasasündinud südamerikete alal. Lastekardioloogid on küll väga pädevad mitmesuguste haiguspiltide alal, kuid pediaatritena puudub neil väljaõpe täiskasvanute kardioloogia alal. Sellepärast pakutakse kardioloogiakeskustes aina rohkem interdistsiplinaarseid vastuvõtte.
Mowgli
Hathi - elevant;
Süda
Torujad südamed ja vatsakestega südamed
Loomade südamed jagunevad ehituse järgi torujateks ja vatsakestega südameteks.
Saab 39 Gripen
Gripeni modifikatsioonid
A-versiooni kahekohaline lennuk.
Süda
Torujad südamed ja vatsakestega südamed
Torujad südamed panevad vere või hemolümfi liikuma, tekitades läbi oma seinte liikuvaid kontraktsioonilaineid (peristaltika). Nõnda saab hoolimata klappide puudumisest tekitada suunatud voolamist. Lülijalgsetel on torujas süda, mis asetseb selja lähedal. Putukatel ja mõnedel vähilaadsetel (näiteks Artemia) on süda pikk, teistel vähilaadsetel on see lühike lihaseline kott. Veri või hemolümf siseneb enamasti külgavade (ostiumide) kaudu. Neid võib olla päris palju, lõugjalalistel on neid 13 paari. Mõnikord aga voolab veri südamesse tagantpoolt veenide kaudu. Südame kokkutõmbe korral surutakse veri ettepoole klappidega varustatud arterisse. Süda toetub sidemetele või lihastele, südame kokkutõmme paneb need pinge alla. Kui süda lõdveneb, siis ostiumid avanevad ja süda laieneb, nii et uus vedelik saab sisse tulla. Lülijalgsete süda on seega võrreldav imipumbaga.
Torujad südamed on ka mantelloomadel ja selgroogsete embrüotel. Mantelloom Ciona'l muutub kontraktsioonilainete suund rütmiliselt, nii et vere voolusuund vaheldub. Nõnda on see ka putukatel. Nii näitab rahuolekus sääskede Anopheles gambiae südame visuaalne vaatlus, et see tõmbub kokku sagedusega 1,37 Hz (82 lööki minutis) ja kontraktsioonisuund vaheldub, kusjuures 72% kontraktsioonidest on anterograadsed (pea suunas) ja 28% kontraktsioonidest retrograadsed (kõhu tipu suunas).
Vatsakestega südametel tõmbub üks vatsake täielikult kokku. Vales suunas voolamist takistavad klapid, mis avanevad ainult ühes suunas. See südametüüp esineb eriti limustel ja selgroogsetel. Väga tugeva seinalihastiku tõttu toimivad need südamed ka kolbpumpadena, mis saavad tekitada kõrge vererõhu. Paljudel limustel, eriti tigudel, kuid ka alamatel selgroogsetel, täitub süda alarõhu tõttu südamepaunaõõnes, mis südant ümbritseb. Selle õõne sein võib olla väga kõva, nii et seal tekib südame kokkutõmbel alarõhk, mis pärast kokkutõmbe lõppu imeb vere südamesse. Haidel tekib nõnda alarõhk −5 millimeetrit veesammast. Vatsakesel on paks lihaseline sein. Sellele eelneb koda, millel on nõrgem seinalihastik ja mis oma kokkutõmbega täidab koja.
Võllinge oja
Oja lähe on Endla looduskaitsealast loodes Alliku raba ja Vao soo vahel. Oja pikkus on 13,1 km, lisaharudega 15,3 km. Suurim lisaharu saab alguse Võlingi allikast. See haru läbib Vilbaste allikaid ja sellesse suubub Sopa oja.
Brie juust
thumb|Brie juust Brie juust on toorest lehmapiimast valmistatud Prantsuse valgehallitusjuust.
Brie oli algul pehme talujuust, mida valmistati Pariisi idaosas asuvas Brie piirkonnas. Pehme, peaaegu voolav koorene valgehallitusjuust on maitselt rikkalik ja võine. Valgehallituse koorik on tugev ja pealt puuderjas. Koorikut peetakse delikatessiks. Brie juust sobib hästi ka kuumutatult või frititult.
Brie on ehk kõige tuntum prantsuse päritolu juust, tihti kutsutakse seda juustude kuningannaks. Traditsiooniline Prantsuse Brie on valmistatud toorpiimast. Selle maitse muutub vanusega veidi maisemaks ja puuviljasemaks.
Pastööritud piimast valmistatud Brie on üldiselt mahedama maitsega kui autentne Prantsuse Brie. Pastööritud piimast Brie on laialt levinud ja seda toodetakse ka väljaspool Prantsusmaad. Brie juustu valmistatakse pastööritud lehmapiimast, aga ka kitsepiimast.
Võllinge oja
Oja keskjooks paikneb Endla looduskaitsealal. Jõeküla–Vaali tee truubist umbes 100 meetrit ülesvoolu alguse saava ja suudmeni ulatuva 3,2 km pikkuse jõelõigu kaitseks on moodustatud Võlingi oja hoiuala. Hoiuala eesmärgiks on säilitada jõgede ja ojade elupaigatüüpi ning kaitsta ojas elavat harilikku võldast (Cottus gobio).
Brie juust
Tootmine
Brie tootmise protsess algab piimale ensüümide ja laabi lisamisega, mis aitavad sellel hüübida ja kalgenduda. Valgehallituse moodustamiseks lisatakse ka pärmi. Kui kohupiim on moodustunud, pannakse see vormidesse ja valatakse liigne vadak välja. Seejärel soolatakse hoolikalt, et vältida liigset hallitust, mis aitab ka happesust reguleerida. Tavaliselt valmib Brie juust 4-5 nädalaga. Mida küpsem, seda vedelama konsistentsiga see juust on.
Võllinge oja
Hoiuala piires on Võllinge oja säng looduslik, välja arvatud umbes 250 m pikkune lõik ülemises osas. Samal lõigul on sängi laius valdavalt 10–12 m, minimaalselt 5 m ja maksimaalselt 20 m. Vee sügavus jääb hoiualal põhiliselt 0,5...1 meetri vahele, kuid paiguti esineb ka madalamaid või sügavamaid kohti. Vesi on hästi läbipaistev.
Brie juust
Toitumisteave
Brie juust on suure rasvasisaldusega, kaltsiumirikas ja ka suhteliselt suure naatriumisisaldusega. Juust on ka hea valgu- ning A- ja B6-vitamiini allikas.
Võllinge oja
Hoiuala jõelõigu põhja katavad põhiliselt pehmed setted, mille all on kohati tuntav paekivi. Paiguti on muda kaetud liivasetete kihiga ning esineb ka saviga kaetud lõike. Kallastelt on ojja langenud oksi ja terveid puid, esineb veevoolu pidurdavaid ronte.
Brie juust
Hoiustamine
Kõige paremini säilib Brie originaalpakendis temperatuuril neli kraadi või alla selle. Parima maitse ja tekstuuri saamiseks tuleks juustul lasta umbes tund toatemperatuuril seista. Juustu saab ka säilitada sügavkülmas kuni kolm kuud.
Brie vs. Camembert
Brie ja Camembert (eesti k ka kamambäär ja kamambeer) on mõlemad valgehallitusjuustud ja mõlemad on pärit Prantsusmaalt. Brie juust on pärit Brie piirkonnast, Camembert aga Normandiast, mis asub Loode-Prantsusmaal. Mõlemad on pehmed laagerdunud juustud, millel on söödav valge hallituse koor. Kuigi nad on maitselt üsna sarnased, on Brie mahedam, kreemjam ja võisem, Camembert meenutab aga maitselt seeni ja on ka tummisem. Brie juust on suurema rasvasisaldusega.
August Maasik (kohtunik)
August Maasik (1. märts 1899 Patküla vald, Viljandimaa – 8. märts 1952 New York) oli Eesti kohtunik.
Saab 39 Gripen
Gripeni modifikatsioonid
NATO standarditele vastav ühekohaline hävitaja. Sellel lennukil on uuem avioonika ja võimalus kasutada kõiki uusimaid rakette (nt IRIS-T). Lisaks on see lennuk varustatud õhus tankimise seadmetega.
C-versiooni kahekohaline lennuk.
2010. aastaks plaanitud lennuk, millel on uuem avioonika, suurem kasulik koorem, uuema arenduse mootor (F414G), suurem lennukaugus ja muidki uuendusi.
SAAB tutvustas JAS 39E lennukit 2016. aastal.
Tehnilised näitajad
pisi|400px
Marek Lemsalu
Marek Lemsalu (sündinud 24. novembril 1972 Pärnus) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta pidas aastail 1992–2007 Eesti koondises 86 kohtumist ja lõi kolm väravat. Ta oli pikka aega Eesti koondise kapten.
963
963. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Marek Lemsalu
Koondisekarjäär
1991. aastal osales Lemsalu Eesti U23 koondise mängus Kaunases Leedu vastu (Leedu võitis 4:1). Oma koondisedebüüdi tegi ta 11. juulil 1992 Balti turniiril Leedu jalgpallikoondise vastu. 58. minutil vahetas ta välja Tarmo Linnumäe. Mäng lõppes 1:1 viigiga. Mängupäeval oli Lemsalu 19-aastane. Eesti koondise eest mängis ta 2007. aastani. Viimase mängu pidas Marek Lemsalu Eesti koondise eest 28. märtsil 2007. aastal Euroopa meistrivõistluste valikmängus Iisraeli vastu. Mängu võitis Iisrael 4:0.