cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Royal Brackla destilleerimiskoda
pisi|Royal Brackla destilleerimiskoda Royal Brackla destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1812 asutatud viski destilleerimiskoda.
Vene hurt
Eestikeelses koerandusterminoloogias on laiemalt kasutusel nimekuju borzoi.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Igapäevaelus on borzoi vaikse ja tasakaaluka iseloomuga. Jahiolukorras erutub kiiresti."
Svjatoslav Vakartšuk
Svjatoslav Vakartšuk (Святослав Іванович Вакарчук; sündinud 14. mail 1975 Mukatševos) on Ukraina muusik ja poliitik, ansambli Okean Elzõ juht.
Elulugu
Ta astus 2022. aasta märtsis Ukraina territoriaalkaitsejõudude ridadesse.
Leili Pajos
Leili Pajos (27. september 1929 Rakvere – 25. mai 2000) oli eesti muuseumitöötaja.
1948. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli.
1949. aastast töötas ta Viru Maakondlikus Muuseumis, hilisemate nimedega Rakvere Koduloomuuseum ja Rakvere Muuseum. Aastatel 1959–1987 oli ta selle muuseumi direktor.
Ta on koostanud ka Virumaad tutvustavad raamatuid.
Ta kuulus Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaliikmete hulka ja juhatas ELKS Rakvere osakonda.
Adolf Agthe
Adolf Agthe (6. september 1883 – pärast 1943. aastat ) oli baltisaksa majandusteadlane, statistik ja publitsist.
Aastatel 1903–1905 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust. Hiljem elas Berliinis.
Montebuono
Montebuono on vald Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis.
Montebuono kõrgus merepinnast on keskmiselt 325 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Branti vald
Valla pindala on 82 km². 2016. aasta seisuga elas seal 580 inimest. Valla keskus on Vidzeme küla, vallamaja asub aadressil Rīgas iela 71. Vallavanem on Branti vallal ja Smiltene vallal ühine – Mārīte Treijere.
Ajalugu
1925. aastani kandis Launkalne vald Branti valla nime, seejärel sai see tänapäevase nime. 1935. aastal oli valla pindala 70,78 km², elanikke oli 1186. 1945. aastal moodustati valda Branti ja Launkalne külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.
Pikkus (matemaatika)
Pikkuseks nimetatakse matemaatikas lõigu, tee (joone) või kõverjoone ulatust iseloomustavat arvu.
Branti vald
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on Lejasstrantese pärn, Liezēri pärn, Ducmaņi tamm, Kalna Ducmaņi tamm, Vītoli künnapuu, Ragži jalakas, Roza pahaga kask, Bukani tamm, Branti tammed, Vecbemberi künnapuu, Brūkši tamm ja Veckalniņi künnapuu.
Vallas on arvukalt riikliku kaitse all olevaid muinsusmälestisi: Slavēki, Tīrumpapāni, Gailīši, Branti, Leiaskleperi, Lejasstranti ja Kalnastranti muinaskalmed. Muinsusmälestistest on vallas kohaliku kaitse all Branti mõisa härrastemaja ja Kampi linnamägi.
Asustus
2011. aastal elas vallas 576 lätlast, 22 venelast, 11 valgevenelast, 1 ukrainlane, 4 poolakat ja 1 leedulane.
Pikkus (matemaatika)
Lõigu pikkus
Kui A ja B on kaks reaaltasandi (\R^2) punkti koordinaatidega A(a_1|a_2) ja B(b_1|b_2), siis Pythagorase teoreemi järgi lõigu AB pikkus
Branti vald
Asustus
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Pikkus (matemaatika)
Lõigu pikkus
Kolmemõõtmelises näitlikus ruumis punktide korral koordinaatidega vastavalt  ja
Selliste valemite üldistamiseks on kaks vaateviisi:
Tee (joone) pikkus
Tee on pidev kujutus  lõigust topoloogilisse ruumi X. Et teedele saaks omistada pikkuse, peab sel ruumil siiski olema lisastruktuur. (Mõnikord nimetatakse tee pikkuseks lõigu pikkust, siis mõistetakse pikkust teisiti.) Kõige lihtsamal juhul on X tasand \R^2 või ruum  \R^3 tavalise lõikude pikkuse mõistega; üldistused on võimalikud Riemanni ruumide ja  suvaliste meetriliste ruumide puhul. Tee \gamma\, pikkust tähistatakse siis  L(\gamma)\,.
Jooned tasandil ja ruumis
Tükati sileda joone pikkus on antud integraaliga üle tuletisvektori pikkuse:
Akanyaru
Akanyaru (ka Kanyaru) on jõgi Aafrikas Rwanda ja Burundi piiril.
See on Nyabarongo (Nyawarungu) lisajõgi.
Craig Ramsay
Craig Edward Ramsay (sündinud 17. märtsil 1951 Torontos) on Kanada jäähokitreener ja endine mängija (vasak ääreründaja).
1971. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draft'is 19. valikuna. Sabresis mängis ta kogu oma NHL-i karjääri jooksul (1971–1985). 1976. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. 1985. aastal pälvis ta Frank J. Selke Trophy.
Pärast mängijakarjääri lõppu alustas ta treenerikarjääri. Hooajal 1986–87 oli ta Sabresi ajutine peatreener. Aastatel 2000–2001 oli ta Philadelphia Flyersi ja 2010–2011 Atalanta Trashersi peatreener. Lisaks on ta olnud mitme NHL-i klubi abitreener.
Vabatahtlik Reservpäästerühm
MTÜ Vabatahtlik Reservpäästerühm on päästeüksus, mis on tegutsenud aastast 2002, mittetulundusühinguna registreeriti rühm 2005. aasta kevadel.
Päästerühm loodi algselt abistamaks kutselisi päästjaid suurõnnetustel (metsapõleng, õlireostus, loodusõnnetused) ja toetamaks politseid kadunud inimeste otsingutel maastikul või varemeil. Aja jooksul on rühm hakanud tegelema ka ohutusalase ennetustöö ja koolitamisega.
Nikk (paat)
Nikk oli lai lameda põhjaga suur laadimispaat.
Seda kasutati Häädemeeste rannas kuni 20. sajandi alguseni küttepuude kaldalt laevale vedamiseks. Nikk mahutas 4 kuni 12 vankrikoormat puid. Puude pealelaadimiseks sõideti kaldalt hobusega vette.
Vilja tänav (Viljandi)
Vilja tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 376 m.
Mats Kirsel
Mats Kirsel (8. veebruar 1841 Paistu kihelkond Loodi vallas Laanel – 18. märts 1907 Jämejala vaimuhaigla) oli Eesti kooliõpetaja ja kirjamees, rahvusliku liikumise tegelane, Viljandi kihelkonnakooli juhataja.
Elulugu
Mats Kirseli isa, Paistu kiriku vöörmünder Hans Kirsel andis pojale hea hariduse, pannes ta aastateks 1855–1857 õppima Paistu kihelkonnakooli Hans Wühneri käe alla. Ta jäi esialgu Wühneri kõrvale abiõpetajaks ja selle siirdudes 1858. aastal Tarvastuse, sai vahepeal kihelkonnakoolmeistri eksami sooritanud Kirsel tema asemele. Paistus töötas Kirsel mõned talved, siirdudes 1860. aastal õpetajaks vastavatud Viljandi kihelkonnakooli, töötades seal 29 aastat (algul koolmeistrina ja alates 1862. aastast juhatajana). Kirsel viis Viljandi kihelkonnakooli heale tasemele, koolitades nii viiekümnest õpilasest kooliõpetajad.
Kirsel lõi kaasa rahvuslikus liikumises. Ta oli Viljandi "Koidu" seltsi asutajaid ja esimene president, laulujuhataja ja orelimängija. Kirsel oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi asutajaliige ja tegev Eesti Aleksandrikoolis. Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele ja hiljem Sakalale.
George Wald
George Wald (18. november 1906 – 12. aprill 1997) oli Ameerika Ühendriikide neurobioloog.
Põdranapsik
Põdranapsik (Pluteus cervinus) on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Mats Kirsel
Kirjanduslik tegevus
Mats Kirsel oli viljakas kirjamees, kellelt ilmunud raamatute hulk ulatub neljateistkümneni. Ta alustas oma kirjanduslikku tegevust haledusjuttudega, nagu "Kannatliko Hirlanda luggo", avaldades oma lugude esimese kogumiku 1864. aastal pealkirja "Essimenne Noor juttomees" all. Seejärel keskendus Kirsel saksa rahvakirjanike lugude mugandamisele kohaliku rahva jaoks, avaldades jutustusi võõraste valitsejate võimu all vaevlevate rahvaste ja orjade elust ning võitlusest oma rõhujate vastu. Seda suunda esindavad näiteks jutustused "Orjaelu", "Weodor ja Olga", "Willem Tell", "Peeter Suur ja pärisori. Jut pärisorjade wiletsusest Wenemaal".
George Wald
Wald sai 1927. aastal bakalaureusekraadi New Yorgi Ülikoolist ja 1932. aastal Columbia Ülikoolist doktorikraadi zooloogias. Pärast õpingute lõpetamist, oli tal võimalus reisida välismaale ning ta suundus Saksamaale, kus tegi koostööd Otto Heinrich Warburgiga ja avastas, et silma võrkkest sisaldab A-vitamiini. Wald suundus seejärel Šveitsi Zürichisse, kus tegi koostööd A-vitamiini avastaja Paul Karreriga. Wald tegi koostööd ka Otto Fritz Meyerhofiga, kuid lahkus 1933. aastal Euroopast kui Saksamaal tuli võimule Adolf Hitler ning Euroopa muutus juudi päritolu inimestele ohtlikumaks. 1934. aastal asus ta tööle Harvardi Ülikooli ning sai hiljem professoriks.
1967. aastal sai Wald koos Ragnar Graniti ja Haldan Hartline'iga Nobeli meditsiiniauhinna silma uurimise eest.
Mats Kirsel
Isiklikku
Tema vennast Hansust sai samuti kihelkonnakooli juhataja.
Mats Kirselil oli abikaasa Marie-Paulinega kuus last: Feliks (1872), Viktor (1876), Hilda (1878), Alfred (1883), Leonhard (1886) ja Herbert (1889).
Tema poja Alfredi tütre Miralda pojad Riho ja Hannes Altrov on tuntud muusikud.
Kō Takamoro
Kō Takamoro (jaapani keeles 高師 康 Takamoro Kō; 9. novembril 1907 Saitamas – 26. märtsil 1995) oli Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1927. aastal 2 mängu.
J. Alfred Prufrocki armulaul
"J. Alfred Prufrocki armulaul" ("The Love Song of J. Alfred Prufrock") on T. S. Elioti 1910–1911 kirjutatud ja 1915. aastal ajakirjas Poetry avaldatud luuletus. Luuletus õnnestus avaldada alles pärast Ezra Poundi järjekindlat pealekäimist ajakirja toimetajale. Sellest sai Elioti esimene tuntust kogunud luuletus. 1917. aastal ilmus see luulevihikus "Prufrock and Other Observations". Seda peetakse modernistliku stiili meistriteoseks.
Luuletuse struktuuri on mõjutanud Dante Alighieri teosed. Dante "Jumalikust komöödiast" on pärit ka luuletuse moto (Põrgu XXVII, 61–66). Luuletuses on mitmeid vihjeid Piiblile, William Shakespeare'i näidenditele "Kuningas Henry Neljas", "Kaheteistkümnes öö" ja "Hamlet" ning prantsuse sümbolistidele.
Luuletus on Prufrocki sisemonoloog kogemustest teadvuse voolu tehnika kasutamisel.
Eesti keeles on luuletus ilmunud Paul-Eerik Rummo tõlkes kogumikus "Ahermaa ja teisi luuletusi" (1999) ning Juhan Aru tõlkes ajakirjas Vikerkaar (nr 6, 2020, lk 1–5).
Haruo Arima
Haruo Arima (jaapani keeles 有馬 暎夫 Arima Haruo) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Urve Rink
Urve Rink (1963–1994 Noormaa; sündinud 11. septembril 1939 Rakveres) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.
Elulugu
Urve Rink on talupidaja tütar.
Lõpetas 1958 Rakvere 1. Keskkooli ja 1964 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Vee-elektrolüütide ainevahetuse dünaamika ajukoljutrauma haigetel". Oli 1964–1966 Kohtla-Järve Haigla neuroloog, 1966–1976 Tartu Kliinilise Haigla neuroloog ja neuroreanimatoloog, 1976–1993 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) ajuvereringehaiguste labori vanemteadur, 1993–1995 TÜ närvikliiniku vanemteadur. 1995–1998 Eesti Haigekassa usaldusarst, 1998–2000 ÜMPI patofüsioloogia õppetooli teadur, 2000–2005 Tartu Ülikooli Kliinikumi taastusravi arst-õppejõud. Täiendanud end Moskvas (1988), Helsingis (1980), Bremenis (1996) ja Berliinis (2000). Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi ja Eesti-Ungari-Soome Arstide Assotsiatsiooni liige.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: peaaju kahjustustega haigete metaboolsed häired, peaaju lokaalne intravaskulaarne koagulatsioon, neurointensiivravi. Üle 150 teadustrükise.
Dysna kihistu
Dysna kihistu (inglise Dysna Formation) on ordoviitsiumi ladestu Oandu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Vytautas Marcinkevičius ja Juozas Paškevičius aastal 1993.
Kihistu kivimid esinevad Leedu idaosas. Kihistu stratotüüp on Kazimirovo-6 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 383–387,2 meetril. Kihistu on saanud nime Dysna küla järgi. Selle suurim paksus on 6,5 meetrit.
Kihistu koosneb hallist hallikasrohelise või rohekashalli mergli vahekihtidega lubjakivist, mille alumises osas esinev lubjakivi on konglomeraatne. Kihistu lubjakivi sisaldab ohtralt sammalloomade, brahhiopoodide ja trilobiitide jäänuseid. Leedu lõunapoolsetel aladel on seda Dūkštase kihistust raske eristada, kuna Oandu lade on seal õhuke ja sisaldab ohtralt püriiti.
Väike-Kaare tänav (Viljandi)
Väike-Kaare tänav on tänav Viljandi linnas.
Soolõime
Soolõime (varem ka soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine; inglise keeles gender mainstreaming) on põhimõte, mille eesmärgiks on soolise tasakaalu saavutamine läbi soolise aspekti regulaarsel arvestamisel poliitikas, tegevuskavade ja meetmete planeerimisel ning rakendamisel. Soolõime haarab kõiki eluvaldkondi, sest peaaegu igas valdkonnas tehtud otsused avaldavad mõju mõlemale sugupoolele.
Järve (perekonnanimi)
Järve on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Järve 860 inimesel: 402 mehel ja 458 naisel. Perekonnanimede levikult on Järve meeste puhul 95. kohal ja naiste puhul 91. kohal.
Linnusekrahv
thumb|right|Regensburgi linnusekrahv juhatamas kohtuistungit, 14. sajandi alguse illustratsioon [[Codex Manesses.]]
Linnusekrahv (saksa: Burggraf ladina: burgravius, burggravius, burcgravius, burgicomes, ka præfectus) oli keskajast saati Euroopas (peamiselt Saksamaal) ametlik tiitel linnusevalitsejale, eriti kuninga- või piiskopilinnuse, ja selle territooriumi, mida kutsuti linnusekrahvkonnaks (saksa: Burggrafschaft, ka Burggrafthum, ladina praefectura).
Linnusekrahv oli auastmelt krahv (saksa: Graf, ladina comes), kes oli varustatud kohtuvõimuga ja kes allus vahetult keisrile või kuningale või territoriaalsele osariigile – vürst-piiskopile või maaisandale. Kohustused olid halduslikud, sõjalised ja kohtulikud.
Märkimisväärselt suurt territooriumi valitsenud linnusekrahv võis omada ka müntimisõigust ja võis vermida oma piirkondlikke münte (hõbebrakteaat).
Ajalugu
Etümoloogiliselt on sõna "linnusekrahv" saksa aadlitiitel Burggraf (liitsõna sõnadest Burg: linnus, kindlus või võrdselt kindlustatud linn, ja Graf: krahv) keskülemsaksa keelest burcgrâve. Naissoost vorm on linnusekrahvinna, saksa: Burggräfin (keskülemsaksa: burcgrâvin).
Varakõrgkeskajast oli Saksa Burggraf (linnusekrahv) linnuse sõjaväeline kuberner või komandör, sarnaselt inglise-prantsuse kastellaanile (ladina: castellanus).
12. sajandi keskpaigas andis Saksamaa kuningas Konrad III sakslaste idasuunalise kolonisatsiooni ajal linnusekrahvi tiitlile uue kvaliteedi. Nendest said suurte keiserlike losside, nagu Meißen, Altenburg ja Leisnig, ja lähedalasuvate ulatuslike kuninglike territooriumite kaitsjad ja haldajad ning nad said "kohtuvõimu" (saksa: Gerichtsherrschaft). Nad tegutsesid ka kolonisaatoritena ja lõid oma valdused.
Saksamaa kuninga Rudolf I valitsemisajal oli nende positsioon märgatavalt kõrgem. Kui enne tema aega hinnati linnusekrahve ainult krahvideks (Graf), vürstidest (Fürst) allapoole, siis tema valitsusajal hakati neid võtma vürstidega võrdsetena.
Saksa-Rooma riigi territooriumid
Saksamaa kuningriigis sai Saksa-Rooma riigi eritingimuste tõttu tiitel, mida kandsid riigivürsti (Reichsfürst) staatuses feodaalaadlikud, peaaegu kuningliku tähenduse.
Nagu teisedki feodaalriigi ametnikud, said ka mõned linnusekrahvid pärilikeks valitsejateks. Saksa-Rooma riigis oli neli pärilikku linnusekrahvkonda vürstkonna seisuses, millele lisandus Meißeni linnusekrahvkond:
Böömimaa
Böömimaa kuningriigis andis Böömimaa kuningas linnusekrahvi tiitli peaametnikule või kuninga ametnikule, kelle juhtimine on samaväärne asekuninga omale. 14. sajandist sai Praha linnusekrahvist – kõrgeima auastmega kõigist Praha linnuses seatud linnusekrahvidest, järk-järgult riigi kõrgeim ametnik, kes tegutses ka kuninga asetäitjana; amet sai tuntuks kui Böömimaa kuningriigi kõrg- või ülemlinnusekrahv (tšehhi: Nejvyšší purkrabí); määramine toimus tavaliselt eluajaks. Pärast Maria Theresia (valitses 1740–1780) ja tema poja Joseph II (valitses 1780–1790) reforme kaotas ülemlinnusekrahvi tiitel järk-järgult oma de facto võimu. Ülemlinnusekrahvi tiitlit anti siiski välja ja selle omanik jäi kuningriigi esimeseks ametnikuks. See kaotati 1848. aastal.
Poola
Poola kuningriigis oli linnusekrahv (poola: burgrabia, varem ka murgrabia) ka senaatori auastmes (s.o. omas kohta Poola senati ülemkojas). Nende hulgas oli esikohal Poola endise pealinna ja Waweli linnuse "Krakówi linnusekrahv" (poola: burgrabia krakowski), kelle määras ametisse otse Poola kuningas. Kuninglik amet loodi algselt Kazimierz III valitsemisajal. Sel ajal oli Krakówi linnusekrahv ka Magdeburgi õiguse ülemkohtu (poola: Sąd wyższy prawa niemieckiego) peakohtunik, kes püstitati Krakówis Magdeburgi asemele. Krakówi linnusekrahv kogus tulu ka kuninglikust Wieliczka soolakaevandusest, mida 13. sajandist juhtis kuninglik soolakaevanduste ettevõte Żupy krakowskie.
Rootsi
Rootsis oli linnusekrahv (burggreve, varasem kirjapilt burggrefve) 17. sajandil ja 18. sajandi alguses kõrgeim ametnik Göteborgi ja Malmö linnas. Selle tiitli võttis esmakordselt kasutusele kuningas Gustav II Adolf 1621. aasta Göteborgi hartas, kuigi tegelikult kasutati seda alles 1625. aastal. Göteborgi linnusekrahv pidi kaitsma monarhi "ülevust, kuulsust ja regaale" ning määrati tema poolt ametisse kuuest kandidaadist koosnevast rühmast, mille pakkus välja linnavalitsus. Göteborgis lõpetati tiitli kasutamine 1683. aastal, kuid Karl XII võttis selle korraks uuesti kasutusele aastatel 1716–1719. Nüüd kolme kandidaadi seast ametisse nimetatud linnusekrahv oli linna tegevjuht, hoides linna võtmeid ja kontrollides valitsust. Göteborgi eeskujul võttis tiitli Malmös kasutusele Karl X Gustav pärast linna Rootsile loovutamist 1658. aastal, kuid see kaotati 19 aastat hiljem 1677. aastal.
Inglismaa ja Prantsusmaa
Inglise-prantsuse kõnepruugis peeti linnusekrahvi vikondi analoogiks.
Békásmegyer
pisi|Békásmegyer Békásmegyer (saksa keeles Krottendorf) on Budapesti III. ringkonna põhjapoolseim naabruskond. See koosneb kahest erinevast piirkonnast: paneelmajadest ja vanemate majadega Ófalu'st ('vanakülast'). Seda ühendab Budaga pendelrongiliin Szentendrei HÉV.
Ajalugu
See oli iseseisev küla kuni 1. jaanuarini 1950, mil see liideti Budapestiga.
Demograafia
Täna elab Békásmegyeri mikrorajooni 13 394 korteris umbes 41 000 inimest ja endises külas umbes 2000 inimest.
Montasola
Montasola on vald Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis.
Montasola kõrgus merepinnast on keskmiselt 604 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Montasola territooriumil voolab Aia jõgi.
Nääk
Seda kasutati Häädemeeste rannas kuni 20. sajandi alguseni küttepuude kaldalt laevale vedamiseks. Nääk vedas puid eriti madalas rannavees, kus nikk ei saanud sõita.
Eduard Valgma
Eduard Valgma (sünninimi Eduard Valgesnaulov; 30. juuli 1908 Narva – 30. august 1980 Tallinn) oli eesti näitleja, orkestri- ja teatrijuht.
1930. aastast oli ta Narva teatri opereti- ja draamanäitleja.
Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite džässorkestri konferansjee ja direktor.
Aastatel 1944–1948 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia direktori asetäitja, seejärel RAT Estonia direktori asetäitja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Kyūjō vahejuhtum
Kyūjō vahejuhtum (jaapani keeles 宮城事件, Kyūjō Jiken) oli sõjaväelise riigipöörde katse Jaapanis teise maailmasõja lõpus. Vahejuhtum leidis aset ööl vastu 15. augustit 1945 ehk päeva, kui Jaapan teatas Liitlastele kapituleerumisest. Riigipöördekatse taga olid Armeeministeeriumi staap ja suur osa keiserlikust kaardiväest, kuna nad ei olnud nõus alistuma.
Mäslevad ohvitserid tapsid keiserliku kaardiväe kindralleitnandi Takeshi Mori ning proovisid võltsida käsku hõivata Tokyo keisripalee. Sõjaväelased üritasid 2. brigaadi keiserliku kaardiväe jalaväe abil panna keiser Hirohitot koduarresti. Ülestõusnutel ei õnnestunud riigipöördesse kaasata ei idaringkonna armeed ega keiserliku armee juhtkonda. Kuna ülejäänud osa relvajõududest riigipöördega kaasa ei läinud, läksid riigipöörde korraldajad harakiri teel vabasurma. Kuna riigipöördekatse kukkus läbi, jätkus Jaapani kapituleerumine plaani päraselt.
Põder (perekonnanimi)
Põder on eesti perekonnanimi.
Seda perekonnanime on kirjutatud ka Paedder, Pedder, Peder, Podder, Poeder, Poedder, Pödder ja Pötjer. (Perekonnanimest Põdder on eraldi artikkel.) Nimede eestistamisel määrati Põdra-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Karina ja Pähklimäe. Põder määrati uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kolberg, Põdder-Pindsol, Põder-Pindsol ja Pommer.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Põder Eestis 778 mehel ja 808 naisel. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Põder Eestis 775 mehel ja 802 naisel. Põder oli Eestis levikult 26. perekonnanimi.
Berklee Muusikakolledž
Berklee Muusikakolledž (inglise keeles Berklee College of Music) on USAs Bostonis asuv muusikakõrgkool.
Lugemik
Peamiselt kasutatakse lugemikke keeleõppes, eriti algõpetuse juures lugemise õppimisel.
Berklee Muusikakolledž
Kolledž on tuntud eriti seetõttu, et seal õpetatakse uusi mitteakadeemilisi muusikasuundi, näiteks 1999. aastal avati kolledžis hiphopi kursus.
2008. aasta seisuga õppis kolledžis umbes 4000 õpilast.
Éloge de l'amour
Kokkuvõte
Raamatu moto on "Nagu teame, vajab armastus taasleiutamist" (Arthur Rimbaud).
Sissejuhatus
Badiou ütleb sissejuhatuses, et filosoof ei tohi kunagi unustada, paljudes eluolukordades ei erine ta teistest. Kui ta unustab, siis teater, eriti komöödia, meenutab talle seda. Üks karaktereid teatrilaval on armunud filosoof, kelle stoiline tarkus ja kätteõpitud umbusk kire vastu kaovad niipea, kui ta kohtab silmipimestavalt ilusat naist. Badiou on ammu öelnud, et filosoof peab olema valmis teadlane, asjaarmastaja luuletaja ja poliitiline aktivist, kuid peab ka leppima sellega, et mõtete riik ei ole kunagi kaitstud armastuse vägivaldsete rünnakute eest.
Nicolas küsis, ja Badiou etendas armastuse filosoofi kahemõttelist rolli. See oli õnnestumine. Tekst säilitab räägitu spontaanse rütmi, selguse ja energia, kuid on ümaram ja lõikavam. See on armastuse ülistus, mida laulab filosoof, kes Platoni kombel leiab: "Keegi, kes ei võta lähtekohaks armastust, ei mõista iialgi filosoofia loomust." Filosoofist armastaja Alain Badiou võitleb siin targa küsitleja, filosoofi ja muidugi armastaja Nicolas Truongiga.
I Armastus ohus
NT. Kuulsaks saanud raamatus "De quoi Sarkozy est-il le nom?" väidate, et "me peame armastuse taasleiutama, kuid ka lihtsalt seda kaitsma, sest ta on igast küljest ohustatud." Kuidas ta on ohustatud? Kuidas on eilsed korraldatud abielud rüütatud uutesse, tänastesse rõivastesse? Küllap rabas teid äsjane tutvumissaidi reklaam...
AB. Jah, mind häirib väga Meetici reklaam, mida Pariis on täis kleebitud: "Saa armastus ilma juhuseta!" (võrrelda Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux' näidendi pealkirja "Le Jeu de l'amour et du hasard"); "Ole armunud ilma armumata!"; "Saa täiuslik armastus ilma kannatuseta!" Nad pakuvad armastuse treeneri. Selline reklaam peegeldab armastuse kontseptsiooni, mis seab esiplaanile turvalisuse. Põhjalik eeltöö tagab riskivaba variandi. Et armastus on nauding, mida peaaegu kõik otsivad, asi, mis annab peaaegu iga inimese elule mõtte ja intensiivsuse, on Badiou veendunud, et armastus ei saa olla täiesti riskivaba and. Meetici reklaam meenutab USA armee propagandat, mis räägib nutikatest pommidest ja surnuteta sõdadest.
NT. Nii et nii nagu Richard Sennetti ja Zygmunt Baumani järgi finantskapitalism ütleb lahti kohustustest töölise vastu, ütleb armastaja lahti kohustustest partneri vastu maailmas, kus suhteid sõlmitakse ja lõpetatakse õdusa tarbijaliku lubatavuse nimel?
AB. Selles näeb Badiou esimest ohtu armastusele, turvalisuse ohtu. Siin pole suurt vahet võrreldes korraldatud abieluga. Korraldatud mitte despootlike vanemate poolt perekonnakorra ja hierarhia nimel, vaid asjaosaliste turvalisuse nimel, eelnevate kokkulepetega, mis väldivad juhuslikkust, juhuslikke kohtumisi ja igasugust eksistentsiaalset poeesiat, sest riskid puuduvad kategooriliselt.
Teine oht armastusele on eitamine, et armastus on üldse tähtis: siin pole muud kui metsik hedonism ja mitmesuguse naudingu võimalikkus. Püütakse vältida vahetut väljakutset, sügavat ja ehtsat teisesuse kogemust, millest armastus on kootud. Muide, riski pole võimalik täielikult kõrvaldada, ja Meetici järgi jääb see kõigile teistele! Kui olete moodsa turvalisuse kaanonite järgi hästi treenitud, siis saate teisest hõlpsasti lahti, kui ta ei sobi. Kui ta kannatab, on see tema asi, tema ei kuulu moodsuse valda. Nii ka surma puudumine käib ainult Lääne sõdurite kohta, ette jäävad ohvrid ei kuulu moodsuse valda. Riskid ei jää nendele, kellel on hea kindlustuspoliis, hea sõjavägi, hea politsei, hea psühholoogiline hoiak, mis on suunatud isiklikule naudingule, riskid jäävad vastaspoolele.
Meile öeldakse alati, et asjad korraldatakse meie turvalisust ja mugavust silmas pidades. Armastusel on kaks vaenlast: kindlustuspoliisiga tagatud turvalisus ja reguleeritud naudingutega piiratud mugavustsoon.
NT. Nii et libertaarsete ja liberaalsete arusaamade vahel armastusest on leping?
AB. Badiou arvab, et nii liberaalide kui libertaaride järgi on armastus asjatu risk. Meil võib olla ühelt poolt hästi kavandatud abielu kõigi konsummatsiooni rõõmudega ja teiselt poolt naudingurikas seks ilma kireta. Badiou meelest on armastus tänapäeva maailmas kinni selles lõksus ja järelikult ohus. Filosoofia, nagu ka teised valdkonnad, peab armastust kaitsma. Ja tõenäoliselt tähendab see, et armastus vajab ka taasleiutamist, nagu ütleb Rimbaud. See ei saa olla ainult kaitse, et endist säilitada. Armastus peab olema uuenduslik. Turvalisuse ja mugavuse asemele tuleb taasleiutada risk ja seiklus.
II Filosoofid ja armastus
NT. Oma armastuse kontseptsiooni arendades laenate Rimbaud'lt fraasi "armastus vajab taasleiutamist" ning mainite paljusid luuletajaid ja kirjanikke. Aga kõigepealt tuleb võib-olla küsida filosoofidelt. Teile on muljet avaldanud, et nii vähesed filosoofid on olnud armastusest tõsiselt huvitatud, ja nendegagi te tavaliselt ei nõustu. Miks?
AB. Filosoofide ja armastuse suhe pole lihtne. Seda näitab väga selgelt Aude Lancelini ja Marie Lemonnier' raamat "Les philosophes et l'amour: Aimer de Socrate à Simone de Beauvoir", mis peaaegu esimesena uurib filosoofide elu ja mõtlemist ilma lihtsustamata. Filosoofia kõigub armastuse küsimuses kahe äärmuse vahel, kuigi esineb ka vahepealne vaade. Üks äärmus on Arthur Schopenhauer, et ta ei andesta kunagi naistele armastuse kire kogemist, mis teeb võimalikuks inimese, väärtusetu liigi jätkumise. Teises äärmuses on filosoofid, kes teevad armastusest subjektiivse kogemuse ühe kõrgema tasandi, näiteks Søren Kierkegaard, kelle järgi elul on kolm tasandit. Esteetilisel tasandil on armastuse kogemus edeva võrgutamise ja kordamise kogemus. Indiviide motiveerivad naudingu isekus ja isekuse enda isekus, prototüüp on Wolfgang Amadeus Mozarti don Juan. Eetilisel tasandil on armastus ehtne ja näitab oma tõsisust. See on absoluudile suunatud igavene kohustus, mida Kierkegaard koges oma pikas kurameerimises noore Reginaga. Eetiline tasand võib viia kõrgeima, religioosse tasandini, kui kohustuse absoluutset väärtust toetatakse abieluga. Abielu ei ole mõeldud sotsiaalse sideme tugevdamisena eksinud armastuse ohtude eest, vaid institutsioonina, mis kanaliseerib ehtsa armastuse selle fundamentaalse sihi poole. Armastuse lõplik muutumine saab võimalikuks, kui "mina sukeldub läbi omaenda läbipaistvuse kohtama jõudu, kes ta lõi", st tänu armastuse kogemusele juurdub mina oma jumalikku allikasse. Siis jõuab armastus teispoole võrgutamist ning abielu tõsisel vahendusel saab sellest tee üleinimliku juurde.
Filosoofia võitleb tohutu pingega. Ühelt poolt tekitab armastus nähtuna seksi loomuliku ekstravagantsina ratsionaalset umbusku. Teiselt poolt näeme armastuse ülistust, mis piirneb religioosse ilmutusena. Taustal hõljub, kristlus, ikkagi armastuse usund. Ja pinge on peaaegu talumatu. Kui Kierkegaard ei suutnud lõpuks kontempleerida Reginaga abiellumise mõtet, katkestas ta kihluse. Lõpuks esindas ta esteedist võrgutajat esimesel tasandil, elas eetilist tõotust teisel tasandil ja jättis tegemata ülemineku abielu elulise tõsiduse kaudu kolmandal tasandil Siiski käis ta läbi filosoofilise armastusest mõtlemise vormide kogu skaala.
AB. Platon on armastusest rääkides täpne, impulsis armastuse poole kätkeb universaalsuse seeme. Armastuse kogemus on impulss millegi poole, mida ta nimetab ideeks. Isegi kui ma lihtsalt imetlen ilusat keha, olen ma tahes-tahtmata teel ilu idee poole. Badiou mõtleb, et armastus kätkeb kogemust võimalikust üleminekust juhuse puhtast juhuslikkusest universaalse väärtusega seisundisse. Alustades lihtsast kohtumisest, mis on tühiasi, saab õppida, et maailma ei saa kogeda mitte ainult samasuse, vaid ka erinevuse kaudu. Ja selle käigus võib juhtuda, et mind pannakse proovile ja ma kannatan. Tänapäeva maailmas arvatakse üldiselt, et indiviidid ajavad taga omakasu. Armastus on selle vastumürk. Kui armastust ei mõisteta ainult teenetevahetusena ega kalkuleerita kasuliku investeeringuna, on ta ainulaadne usaldus juhuse vastu. See viib meid keset kogemust, mis on erinevus, ning ideeni, et maailma saab kogeda erinevuse perspektiivis. Armastus on potentsiaalse universaalsusega individuaalne kogemus ning seega filosoofiale keskne, nagu Platon esimesena kaes.
NT. Teie järgi üks suuri armastuse teoreetikuid Jacques Lacan oli samuti Platoniga dialoogis ning jõudis järeldusele, et "pole sellist asja nagu seksuaalsuhe". Mida ta silmas pidas?
AB. Põhimõtteliselt kolm. Esiteks romantiline tõlgendus, mis keskendub kohtumise ekstaasile. Teiseks, Meetici-laadne ärilisel või legalistlikul vaatenurgal põhinev tõlgendus, mis väidab, et armastus peab lõpuks olema leping kahe vaba indiviidi vahel, kes eeldatavalt kuulutaksid, et nad armastavad teineteist, kuigi nad kunagi ei unusta suhte vajalikku võrdsust, vastastikuse kasu süsteemi jne. Lõpuks skeptiline tõlgendus, mis teeb armastusest illusiooni. Badiou vaade püüab öelda, et armastust ei saa taandada ühelegi neist lähendustest ja armastus on tõe otsing. Badiou peab silmas tõde selle suhtes, mis laadi maailma nähakse, kui maailma ei kogeta mitte ühe, vaid kahe vaatekohast. Missugune on maailm, kui teda ei kogeta, arendata ja elata mitte samasuse, vaid erinevuse vaatekohast? Badiou usub, et armastus on see. See on projekt, millesse loomulikult kuulub suguiha kõigis oma tahkudes, sealhulgas lapse sünd, kuid ka tuhat muud asja – kõik alates hetkest, kui erinevuse vaatekoht esitab meie elule väljakutse.
NT. Miks te ei jaga Emmanuel Levinasi vaadet, et armunu ei koge armastatu isikus mitte "kvaliteeti, mis on mis tahes teisest erinev, vaid erinevuse enese kvaliteeti"? Miks te ei aktsepteeri, et armastus on teise kogemine?
AB. Maailma ehitamine erinevuse põhjal on midagi hoopis muud kui erinevuse kogemine. Levinasi nägemus algab teise näo taandumatust kogemusest, ilmutusest, mis põhineb Kõikvõimsal Teisel. Teisesuse kogemine on fundamentaalne, sest see on eetika nurgakivi. Suures religioonitraditsioonis saab armastus ka eetiliseks tundeks par excellence. Badiou meelest ei ole armastuses kui niisuguses midagi eriti "eetilist". Badioule ei meeldi armastusest inspireeritud teoloogilised mõtisklused, kuigi ta teab, et neil on olnud ajaloole suur mõju. Ta näeb ainult ühe viimset kättemaksu kahele. Ta usub, et kohtumine teisega on küll olemas, aga kohtumine ei ole kogemus. See on sündmus, mis jääb üsna läbipaistmatuks ning leiab reaalsuse oma paljudes resonantsides reaalse maailma sees. Ta ei näe armastust ka "kommuniooni" kogemusena, milles ma end teise pärast unustan, see on mudel selle maailmast millestki, mis viib lõpuks Kõikvõimsa Teiseni. "Fausti" lõpus väitis Johann Wolfgang Goethe juba, et iginaiselik viib meid Üles. Badiou meelest on säärased väited obstsöönsed. Armastus ei vii "üles" ega "alla". Armastus on eksistentsiaalne projekt: ehitada maailm detsentreeritud vaatekohast, mis ei lähtu minu pelgast ajest ellu jääda või taaskinnitada oma identiteeti. Badiou vastandab siin ehitamise kogemisele. Kui ma naaldun armastatud naise õlale ning näen looduse kaunist vaatepilti ja tean – mitte tema näoilmest, vaid maailma seest, nii nagu ta on –, et armastatu näeb sedasama maailma ning et see konvergents on maailma osa ning et armastus moodustab just sel hetkel samase erinevuse paradoksi, siis armastus on olemas ja tõotab, et ta kestab edasi. Tõsiasi on, et armastatu ja mina oleme praegu hõlmatud sellesse ainukordsesse Subjekti, armastuse Subjekti, kes näeb maailma panoraami läbi meie erinevuse prisma, nii et seda maailma saab mõelda, ta saab sündida, mitte lihtsalt kujutada endast seda, mis täidab minu individuaalse pilgu. Armastus on alati võimalus viibida maailma sünni juures. Lapse sünd, kui ta sünnib armastusest, on veel üks näide sellest võimalusest.
III Armastuse ehitamine
NT. Millisest ideest armastuse kohta algab taasleiutamine?
AB. Badiou leiab, et armastuse küsimusele tuleb läheneda kahest punktist, mis vastavad igaühe kogemusele. Esiteks, armastuse juurde käib lahutatus, mis põhineb kahe inimese ja nende lõpmatute subjektiivsuste lihtsal erinevusel. See lahutatus on enamasti suguline erinevus. Kui see nii ei ole, tagab armastus ikkagi, et kaks figuuri, kaks erinevat tõlgendusvaatepunkti on vastandatud. Teiste sõnadega, armastus sisaldab algset elementi, mis lahutab ja eristab. On kaks.
Teiseks, just sellepärast, et armastus sisaldab lahutatust, saab ta võtta hetkel, kui ilmub see kaks ja kogeb maailma uuel moel, ainult riskantse, sattumusliku kuju. Seda me tunneme kohtumise nime all. Armastus algab alati kohtumisega. Ja Badiou annaks sellele kohtumisele kvaasimetafüüsilise sündmuse staatuse: sündmus on miski, mis maailma vahetusse korda ei mahu. Kunstis ja kirjanduses on lugematuid näiteid, mis säärast armastuse lähtepunkti kirjeldavad. Paljud jutud ja romaanid on keskendunud juhtumitele, kus kaks on eriti silmatorkav, kui armastajad ei kuulu sama klassi, rühma, klanni või rahva hulka. "Romeo ja Julia" on sellise lahutatuse väljapaistev allegooria, sest need kaks kuuluvad vaenulikesse leeridesse. Armastus lõikab kõige tugevamast vastandusest ja sügavamast erinevusest diagonaalselt läbi. Erinevate kohtumine on sattumuslik ja nõutuks tegev. Selle sündmuse põhjal saab armastuski alata ja õitseda. See üllatus vallandab maailma tundmaõppimise ja elu rajamise kahe vaatekohast. See on "kahe stseen".
AB. Romantiline käsitus neelab armastuse kohtumisse, milles armastub ühtaegu süttib, täitub ja kulub, maagilisse hetkesse väljaspool reaalset maailma. Imeliselt ja eksistentsiaalse intensiivsusega viib kohtumine ühtesulamiseni. Aga sel juhul on tegu "ühe stseeniga". See on otsekui ühe kangelastegu maailma vastu. Romantilises mütoloogias viib see väga sageli surmani. Armastuse ja surma vahelise tiheda ja sügava seoses kõrgpunkt on Richard Wagneri "Tristan ja Isolde", sest pärast kohtumise väljendamatut ja erandlikku hetke on võimatu naasta maailma, mis jääb suhtele väliseks.
Badiou meelest on selline armastuse tõlgendus küll kunstiliselt äärmiselt ilus, kuid eksistentsiaalselt tõsiselt puudulik. Armastus leiab ju aset maailmas. Seda sündmust ei saa maailma seaduste järgi ette arvestada. Kohtumist ei saa ette valmistada, selle üle ei ole kontrolli. Armastus ei taandu esmakohtumisele, armastus on kestev ehitis. Mõistatus on see, et armastus vajab õitsemiseks aega. Märkimisväärne ei ole mitte alguse ekstaas, armastus on püsiv seiklus. Loobumine esimese raskuse juures moonutab armastust. Tõeline armastus võidab takistused püsivalt, mõnikord valuliselt.
NT. Kuidas see ehitamine välja näeb?
AB. Armastust ei saa taandada perekonna universumile. Lapse sünd on osa armastusest, kuid mitte armastuse täitumine. Armastuse püsimine ei ole lihtsalt alatine kestmine, armastus leiutab teistsuguse kestmise viisi. Armastus paneb igasuguse eksistentsi proovile, andes uue ajakogemuse. Armastus on tundmatu kestmise iha, seetõttu on ta elu taasleiutamine. Armastuse taasleiutamine on selle taasleiutamise taasleiutamine.
NT. Miks te eitate raamatus "Conditions", et armumistunne on illusioon, seksi fassaad, olemuslikult iha ja seksuaalne armukadedus?
AB. Prantsuse moralistide skeptilise traditsiooni järgi armastus on vaid iha maskeering, mille kujutlusvõime konstrueerib. Sellest järeldub, et ihale tuleb järele anda, armastuse idee on siin tarbetu. Badiou järgi õõnestatakse sellega armastust seksi reaalsuse nimel.
Seksuaalne iha on olemas ja armastusse on sisse kirjutatud selle täitumine. Nagu kirjandus iidsest ajast ütleb, on iha täitumine üks neid haruldasi materiaalseid tõestusi, et armastus on midagi enamat kui sõnaline avaldus. "Ma armastan sind" paneb kohtumisele pitseri, on keskne ja moodustab sidumuse. Ent keha loovutamine, alastus teise jaoks, annab tunnistust alistumisest armastusele. See on oluline erinevus sõprusest, milles pole kehalist kokkupuudet, keha nautimist, mille tõttu see on intellektuaalsem kiindumus, mida kire vastu umbusklikud filosoofid on alati eelistanud. Armastuses on kõik need sõpruse positiivsed aspektid, kuid armastus puudutab teise inimese olemise tervikut ning keha alistumine on selle terviku materiaalne sümbol.
Võidakse öelda, et siin on tegu ainult ihaga. Badiou väidab, et iha tagajärgi ei põhjusta mitte iha ise, vaid just niisugune hoiak. Armastus tõestab end ihasse imbudes. Kehade rituaal on siis sõna materiaalne väljendus, mis ütleb, et elu taasleiutamise tõotus täidetakse, esialgu kehaliselt. Kehad on taibanud, et armastus on avaldatud.
IV Armastuse tõde
NT. Mis mõttes on armastus tõeprotseduur?
AB. Badiou usub, et armastus, kahe stseen, on tõeprotseduur, st kogemus, mille abil rajatakse teatud liiki tõde. See on tõde kahe kohta, erinevusest kui niisugusest tulenev tõde. Kui armastus võtab väljakutse vastu, seob end püsimisega ja võtab vastu selle maailmakogemuse erinevuse vaatekohast, siis ta tekitab uue tõe erinevuse kohta. Sellepärast pakub tõeline armastus alati huvi kogu inimkonnale, kui tagasihoidlik ja peidetud see ka ei paista. Inimesi köidavad armastuslood. Armastuse puhul on universaalne see, et armastus pakub uue tõekogemuse selle kohta, mis on olla kaks; et maailma saab kohata ja kogeda teisiti kui üksiku teadvuse läbi. Sellepärast meile meeldibki armastada ja armastatud olla, et me armastame tõdesid. See annabki filosoofiale mõtte: inimesed armastavad tõdesid, isegi kui nad ei tea seda.
NT. Miks on nii oluline, et armastust välja öeldakse?
Stéphane Mallarmé ütles luule kohta, et juhus on lõpuks ohjeldatud. Need sõnad käivad ka armastuse ja armastusavalduse kohta, mis toovad kohutavaid raskusi ja kannatusi. Luuletuste ja armastusavalduste sarnasused on teada. Mõlemal puhul toob keel kaasa tohutu riski. Lausutakse sõna, mille tagajärjed võivad olla peaaegu lõpmatud. Selline iha on ka luuletuse taga. Kõige lihtsamatel sõnadel on peaaegu talumatu intensiivsus. Armastusavaldus on üleminek kohtumiselt tõe ehitamisele. Kohtumise juhuslikkus muundub alguse eeldamiseks. See, mis algab, kestab nii kaua, on maailma uudsuse ja kogemusega nii koormatud, et tagantjärele tundub see peaaegu paratamatusena, saatusena. See ongi juhuse ohjeldamine. Armastusavaldus märgib üleminekut juhuselt saatusele, sellepärast ongi see nii ohtlik ja sellega kaasneb kohutav rambipalavik. Armastusavaldus ei ole tingimata ühekordne: seda saab pikendada, hajutada, hägustada, taaskinnitada. Sõnu "Ma armastan sind" peetakse sageli mõttetuteks ja banaalseteks. Mõnikord eelistatakse ebatavalisemaid, poeetilisemaid sõnu, aga tähendus on alati see: ma võtan sellest, mis oli paljas juhus, välja midagi muud, midagi püsivat, sidumuse, truuduse. Truuduse all mõtlebki Badiou üleminekut juhuslikult kohtumiselt ehitisele, mis on paindlik, nagu ta oleks olnud paratamatu.
NT. Truong meenutab André Gorzi teost "Lettre à D". Mis on truudus?
AB. Kas mitte truudusel pole palju laiem tähendus kui lihtsalt tõotus kellegi teisega mitte magada? Kas see mitte ei näita, et algne "Ma armastan sind" on sidumus ehitada midagi püsivat, et vabastada kohtumine juhuslikkusest? Mallarmé järgi võidetakse juhus ära luuletuse iga sõnaga. Armastuses võidetakse kohtumise juhuslikkus päev-päevalt ära selle leiutamisega, mis püsib, maailma sünniga. Moralistide järgi pole see tegelikult kunagi tõsi, aga esiteks, inimesi, kes armastavad teineteist alati, on palju rohkem, kui võib arvata. Kõik teavad, et otsus selline armastus katkestada, eriti ühepoolselt, on alati suur õnnetus, ükskõik kui head õigustused ka poleks. Badiou ütleb, et ta on ainult üks kord sellise armastuse katkestanud, ja teisi naisi on ta alati armastanud, nii et ta teab seda omast käest. Teiseks, "Ma armastan sind" on alati kuulutus "Ma jään sind alati armastama", juhuse lukustamine igaviku raamistikku. Sõnu ei tohi karta. Probleem on selle igaviku ajasse sissekirjutamises. Armastus ongi ju kuulutamine, et igavik täitub või volditakse lahti ajas, nii hästi kui võimalik: igavik laskub ajasse. Sellepärast see ongi nii intensiivne tunne. Igaüks teab, et armastusest loobumine, sellesse uskumast lakkamine teeks elu väga halliks. Armastus on üks haruldasi kogemusi, milles hetkesse sisse kirjutatud juhuse põhjal püütakse kuulutada igavikku. Armastus on lihtsalt sidumus ajas; Badiou ei usu Paul Claudeli kombel, et armastus jääb püsima teispool aega. Õnn on armastuses tõestuseks, et aeg saab mahutada igavikku. Tõestuse saab leida ka poliitilisest entusiasmist, mida tuntakse revolutsioonilises aktis osaledes, naudingus, mida saadakse kunstiteostest, ja peaaegu üleloomulikust rõõmust, mida tuntakse teadusliku teooria süvitsi mõistmisel.
NT. Kas laps ei muuda kahe stseeni? Kas ta pole üks, kes toob armastajate kahe kokku, ja kolm, kes võib neid laiendada või lahutada?
AB. Badiou õpetatud judaistist sõber Jérôme Bennaroch nõustub tema teesiga armastuse kohta osaliselt. Ta ütleb, et peab tulema hetk, mil kaks pannakse proovile ühe järgus, kaks peab naasma ühe juurde. Selle ühe ühtaegu sümboolne ja reaalne figuur on laps, ja armastuse tegelik otstarve ongi, et oleks laps kui ühe tõestus. Badiou väidab vastu esiteks, et see tähendaks eitada armastust nendel, kes ei saa lapsi. Teiseks, laps kuulub küll armastuse ruumi ning moodustab "punkti", st hetke, mille ümber sündmus sõlmub, kus teda peab kuidagi taasmängima, otsekui ta tuleks tagasi muutunud, nihutatud kujul, mis sunnib "uuesti avaldama". Punkt tuleb siis, kui mingi tõeehitise järelmid sunnivad tegema radikaalse valiku, nagu oldaks tagasi alguses. Armastuse puhul peab uuesti armastust avaldama. Ja see ongi laps, soov last saada ja sünd. See on armastuse protsessi osa, armastuse toetuspunkt. Sünd on ühtaegu ime ja raskus, mis paneb armastuse proovile. Just sellepärast, et laps on üks, tuleb kaks tema ümber uuesti üles ehitada. Kaks ei saa enam teineteist maailmas kogeda nii nagu enne seda. Armastus on jadaline, mitte autonoomne. Seal on punktid, proovilepanekud, kiusatused, uued ilmingud, nii et kahe stseen tuleb uuesti läbi mängida, leida uue armastusavalduse tingimused. Armastust tuleb taaskinnitada. Sellepärast toob armastus kaasa ka suured eksistentsiaalsed kriisid, nagu kõik protsessid, milles on tõe otsing. Selles suhtes on väga sarnased ka poliitika ja armastus.
V Armastus ja poliitika
NT. Kuidas sarnaneb poliitika armastusega? Kas sellepärast, et ka poliitikas on sündmused, avaldused, truudused?
AB. Poliitika on tõeprotseduur, aga see käib kollektiivi kohta. Poliitiline tegevus teeb tõe selle kohta, milleks kollektiiv on võimeline. Näiteks kas ta on võimeline võrdsuseks, kas ta on võimeline heterogeense integreerima, kas ta on võimeline mõtlema, et on ainult üks maailm. Poliitika olemus on küsimuses, milleks on indiviidid võimelised, kui nad ühinevad, organiseeruvad, mõtlevad ja otsustavad. Armastuse puhul on küsimus selles, kas nad suudavad kahekesi võtta enda peale erinevuse ja teha selle loovaks. Poliitikas on küsimus selles, kas nad on rahvahulgana võimelised looma võrdsust.
Väike-Tobago
Väike-Tobago ehk Paradiisilinnu saar (inglise keeles Little Tobago, Bird of Paradise Island) on Trinidadile ja Tobagole kuuluv väike saar Kariibi meres.
Saar asub Tobago saare kirderannikul, umbes 2,4 km kaugusel Speyside'i linnast. Selle geograafilised koordinaadid on 11°18' pl and 60°31' lp. Väike-Tobago kõrgeim punkt on 137 m kõrge ja saare pindala on 1 km².
Teaninichi destilleerimiskoda
pisi|Teaninichi destilleerimiskoda Teaninichi destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1817 asutatud viski destilleerimiskoda.
Õie tänav (Viljandi)
Õie tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 425 m.
Hall napsik
Hall napsik (Pluteus salicinus) on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Antoloogia
Antoloogia ehk valimik on valitud tekstide kogu, mis on koostajate poolt koondatud kui teatavat valdkonda esindav parim valim.
Tõrasoo
Tõrasoo ehk Tõrassoo on soo Rapla maakonnas Kehtna vallas Vanamõisa lähedal. Soo pindala on 1611 ha. Sood kaitstakse Tõrasoo looduskaitseala koosseisus.
Tamotsu Asakura
Tamotsu Asakura (jaapani keeles 朝倉 保 Asakura Tamotsu) oli Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Tõrasoo
Soo eesvooluks on Valgu jõgi.
Tamotsu Asakura
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1927. aastal 2 mängu.
Nikolai Vanaselja
Nikolai Vanaselja (15. detsember 1915	Tallinn – 18. oktoober 1988 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja sporditegelane.
1935. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogiumi ja 1940. aastal Tallinna sõjakooli. 1958. aastal lõpetas Moskvas kõrgema parteikooli.
1940. aastal töötas ta Tartu Ülikooli sõjalise kasvatuse õppejõuna. 1941. aastal sai ta EK(b)P Tartumaa Komitee osakonnajuhatajaks. Teise maailmasõja ajal oli ta Punaarmee 27. Laskurpolgu 2. pataljoni ülema asetäitja poliitalal, auastmelt kapten. 1946. aastal oli ta ELKNÜ Keskkomitee sekretär.
Aastatel 1948–1951 oli ta spordiühingu Tööjõureservid vabariikliku nõukogu esimehe asetäitja. 1951–1955 oli ta ajalehe Noorte Hääl toimetaja, 1958–1961 ajakirja Kultuur ja Elu toimetaja. 1961–1964 oli ta Eesti NSV Spordiühingute ja Organisatsioonide Liidu nõukogu esimees, 1964–1976 kirjastuse Kunst direktor. 1946–1947 oli ta Eesti NSV Kergejõustikusektsiooni ja 1959–1961 Eesti NSV Veepalliföderatsiooni esimees.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Juan Cuadrado
Juan Guillermo Cuadrado Bello (sündinud 26. mail 1988 Necoclís) on Colombia jalgpallikoondise ja Milano Interi äärepoolkaitsja.
Klubikarjäär
Cuadrado alustas klubikarjääri Colombia jalgpalliklubis Independiente Medellín. Aastal 2009 kolis jalgpallur Euroopasse ja tema uueks koduklubiks sai Itaalia Serie A Udinese. Hooaja 2011–2012 veetis Cuadrado laenul Lecces, aga klubi langes Serie A-st välja ja mängija tuli tagasi Udinesesse.
2012. aasta juulis sõlmis Cuadrado lepingu Fiorentinaga. Hooaja 2011–2012 lõpetas ta 5 värava ja 6 resultatiivse sööduga, aidates klubi Serie A neljandale kohale.