cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aruküla külanõukogu (Jõgeva rajoon)
Aruküla külanõukogu oli külanõukogu Jõgeva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1964 ja seejärel liideti see Vassevere külanõukoguga.
Kristjan Kombe
Kombe mängis Eesti kuni 18-aastaste ja Soome kuni 20-aastaste jäähokikoondises. 2019. aastal mängis ta Eesti kuni 20-aastaste koondisega juunioride meistrivõistluste I divisjoni B-alagrupis. Kombe oli turniiril koondise kapten ning viie mänguga lõi ta kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. Eesti jäähokikoondises debüteeris ta 2021. aastal Balti riikide ühisel jäähokiturniiril Baltic Challenge Cup, kus lõi kolme mänguga kaks väravat ja andis ühe väravasöödu.
Messier 46
Messier 46 (ka M46 ja NGC 2437) on Ahtri tähtkujus asuv hajusparv.
Selle avastas 1771. aastal Prantsuse astronoom Charles Messier. M46 asub Maast 5500 valgusaasta kaugusel ja arvatavalt on selles üle 500 tähe. Parv on umbes 37 valgusaastat lai ja see on umbes 300 miljonit aastat vana.
Aasialased
Aasialased ehk asiaadid on Aasias elavad või mõnes kontekstis ka Aasiast (tavaliselt Lõuna-Aasiast ja Kagu-Aasiast) tulnud või sealt pärinevad inimesed. Aasialaste definitsioon varieerub muude maailmajagude riikides.
Peterburi Riiklik Agraarülikool
Peterburi Agraarülikool (vene keeles Санкт-Петербургский государственный аграрный университет) on Peterburis Puškinis asuv põllumajanduslikku kõrgharidust andev ülikool.
Enne 1992. aastat kandis kool nime Leningradi Põllumajanduse Instituut (vene keeles Ленинградский сельскохозяйственный институт, lühend ЛСХИ).
Ülikoolis õpib praegu üle 8000 üliõpilase.
Tours Mercuriales
Tours Mercuriales on kaks kontoritorni Seine-Saint-Denise departemangus Bagnoletis.
Kaks torni, mille Eiffage Holdingu ettevõte SAEP ehitas 1975. aastal, asuvad Pariisi ringtee serval Porte de Bagnoleti lähedal nelinurgas, mis on eraldatud Jean-Jaurèsi, Adélaïde-Lahaye, Sadi-Carnoti ja Taani tänavatest. avenue Gambetta on ümbritsetud. Neid nimetatakse Tour Levantiks (idas) ja Tour Ponantiks (läänes).
Tornide arhitektuur on inspireeritud New Yorgi Maailma Kaubanduskeskuse kaksiktornidest.
Johann Christoph Bach (1671–1721)
Johann Christoph Bach (16. juuni 1671 – 22. veebruar 1721) oli Saksa muusik ja helilooja.
Ta oli veel kuulsama muusiku ja helilooja Johann Sebastian Bachi vanim vend. Johann Christoph õppis Erfurdis Johann Pachelbeli juures. Tema raamatukogus oli Pachelbeli, Johann Jakob Frobergeri ja Johann Kaspar Kerlli klahvpillimuusikat. 1690. aastal sai temast Ohrdrufis Michaeliskirche organist, 1694. aastal abiellus ta seal.
Suhe Johann Sebastian Bachiga
Lorenz Christoph Mizleri kirjutatud Johann Sebastian Bachi nekroloogi järgi omandas Sebastian klahvpillitehnika põhialused Christophi käe all. Sagedamini meenutatakse siiski, kuidas Christoph keelas nooremale vennale oma muusikapalade kogumikku: Raamatut hoiti võreustega kapis. Noor [Sebastian] pääses paberkaantega raamatule võre vahelt ligi ja sai selle rulli keerata. Nii sai ta selle ööseks ära võtta, kui kõik olid voodis, ning kopeerida seda kuuvalgel. Kuue kuu pärast rõõmustas ta selle muusikalise aarde üle ja püüdis sellest tavatu innuga kasu lõigata, kuni ta sügavaks pettumuseks vend sellest teada sai ning oli piisavalt karm, et nii suure vaevaga kopeeritud muusika konfiskeerida.
Johannes Hermann
Johannes Hermann on kahe ajaloolise isiku nimi olnud:
Tatjana Zatulovskaja
pisi|260px|Tatjana Zatulovskaja (1964)
Tatiana Zatulovskaya (vene keeles Татьяна Яковлевна Затуловская Tatjana Jakovlevna Zatulovskaja; 8. detsember 1935 Bakuu – 2. juuli 2017 Ashkelon) oli maletaja, naiste suurmeister (1976).
Zatulovskaja tuli 1962. aastal NSV Liidu naiste malemeistriks. 1963. aastal jagas ta meistrivõistlustel 1.–2. kohta. Järelmatšis meistritiitlile kaotas Zatulovskaja Maaja Rannikule tulemusega 2:4.
Zatulovskaja emigreerus 2000. aastal Venemaalt Iisraelisse. Ta mängis Iisraeli naiskonna koosseisus 2002. aastal naiste maleolümpial. Varem võitis ta Nõukogude Liidu naiskonna koosseisus maleolümpiatel kaks kuldmedalit (1963, 1966).
Bernhard Ingel
Bernhard Eduard Ingel (23. veebruar 1901 Kudina vald, Tartumaa – 7. aprill 1983) oli eesti ajakirjanik.
Ta õppis aastail 1923–1934 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Bernhard Ingel osales Vabadussõjas, töötas Postimehe toimetuses, hiljem oli Võru Teataja toimetaja. Alates 1935. aastast oli ta vandeadvokaat Jaan Tõnissoni abi Tallinnas.
1944. aastal põgenes ta Rootsi, oli seal kuni 1953. aastani Teataja esimene toimetaja, hiljem kullassepp.
Poks 1924. aasta suveolümpiamängudel
8. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 15.–20. juulini Prantsusmaal Pariisis. Võistluspaik oli Vélodrome d’Hiveri näituse- ja spordihall.
Võistlejad
Võisteldi kaheksas kaalukategoorias. Ühest riigist või võistkonnast võis olla kuni 16 võistlejat, seega kuni kaks võistlejat ühe kaalukategooria kohta. Kokku osales 27 riigist 181 võistlejat. Vanim võistleja oli Charles Jardine (Austraalia; sündinud 26. veebruar 1889) ja noorim oli Hubertus Baarsgarst (Holland; sündinud 12. jaanuar 1909).
Esimest korda osales olümpiamängude poksivõistlusel Eesti, keda esindas kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) Valter Palm.
Esimest korda osalesid olümpiamängude poksivõistlusel ka Läti, keda esindas kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Ernests Gūtmanis; Poola, keda esindas 5 võistlejat ning Ungari, keda esindas kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Béla Lőwig.
Medalitabel
Kokku sai medaleid 9 riigi võistlejad.
Punktitabel
Kokku said olümpiasüsteemi punkte 16 riigi võistlejad.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg)
19 võistlejat 13 riigist
Kukk-kaal (kuni 118 naela ehk 53,5 kg)
21 võistlejat 15 riigist
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg)
24 võistlejat 17 riigist
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg)
30 võistlejat 22 riigist
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg)
29 võistlejat 19 riigist
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg)
23 võistlejat 15 riigist
Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg)
20 võistlejat 14 riigist
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg)
15 võistlejat 11 riigist
Õnne tänav (täpsustus)
Õnne tänav on tänav järgmistes Eesti asulates:
Ferhat-Paša mošee
pisi|Čobanija mošee 1907. aastal Ferhat-Paša mošee on 16. sajandil rajatud mošee Sarajevos.
Balti turniir 2016
Balti turniir 2016 toimus 29. maist kuni 4. juunini 2016. Turniiri võitis Läti jalgpallikoondis.
Blastotsüst
pisi|Blastotsüst enne [[implanteerumine|implanteerumist. Joonisel on märgitud kollasega  — emakalimaskest, rohelisega embrüoblast, tumelillaga trofoblast ja  helelillaga blastotsüsti õõs.]] Blastotsüst ehk lootepõieke (blastocystis) on alamimetajate ja pärisimetajate (sealhulgas inimese) embrüo varajane arengustaadium, mis järgneb moorulale ehk kobarlootele ja kujuneb välja enne implanteerumist.
Mõõtmed
Blastotsüst on kümnetest või sadadest rakkudest koosnev kera. Selle läbimõõt varieerub millimeetri murdosast (0,1 mm närilistel ja inimestel) mitme millimeetrini (kabjalistel).
Ehitus
Blastotsüst koosneb kahest rakupopulatsioonist: trofoblastist ehk trofektodermist ja embrüoblastist ehk sisemisest rakukogumikust.
Trofoblast on blastotsüsti väliskiht — õõnes sfäär ehk põieke. Trofoblast osaleb implanteerumises (embrüo kinnitumine emaka epiteeli külge, tungimine emakalimaskesta sisse, immunosupressoorne toime, veresoonte lõhkumine) ning koorioni hattude ektodermi kujunemises.
Embrüoblast moodustab blastotsüsti sisekihi, see on rakukogum trofoblastipõiekese sees kera ühe pooluse juures. Embrüoblast paneb aluse pärislootele ning looteväliste elundite mesodermaalsetele ja entodermaalsetele struktuuridele (rebukotile, allantoisile, amnionile, koorioni mesodermaalsele osale).
Evolutsioon
Imetajate evolutsioonis tekkis blastotsüst implanteerumise tagamiseks ning embrüodiski moodustumise ruumilise aluse korraldamiseks rebu puudumisel.
Blastotsüst ja blastula
Blastotsüsti staadium ei ole homoloogne blastula staadiumile. Blastula staadium on imetajate ontogeneesis hilisem (embrüodisk) ning see kuulub gastrulatsiooni esimesse faasi, kuid terminit "blastula" imetajate jt amniootide puhul traditsiooniliselt ei kasutata. Imetajate blastotsüsti õõnt ei ole õige nimetada blastotsööliks (nagu kahepaiksete blastula primaarset kehaõõnt), sest kahepaiksete blastotsööl lahutab embrüoblasti rakurühmi ning selle kõige täpsem vaste imetajatel on hoopis ontogeneetiliselt hilisem vaheruum epiblasti ja hüpoblasti vahel.
Inimesel
pisi|Inimese blastotsüst 5. päeval 4 kuni 5 päeva pärast emakasse jõudmist saab embrüo blastotsüstiks, kelle sees paikneb embrüoblast. Blastotsüst liigub emakaõõnes vabalt ja implanteeruminem toimub 1. arengunädala lõpul. Paralleelselt implanteerumisega toimub gastrulatsioon ja embrüoblastist areneb pärisloode. Trofoblasti rakud implanteeruvad emaka irdkesta ja eritavad emakalimaskesta liikumiseks ja toitumiseks valke lõhustavaid proteolüütilisi ensüüme.
Ehitus
Blastotsüst koosneb embrüoblastist ehk sisemisest rakukogumikust ja seda ümbritsevast trofoblast, mis ümbritseb ka vedelikuga täidetud õõnt. Inimese blastotsüst koosneb 70–100 rakust.
Embrüoblast koosneb rakkudest, millest hiljem saab alguse pärisloode. Trofoblasti rakud koos ema emakalimaskestaga moodustavad platsenta.
Blastotsüstides leidub mitmesse rakutüüpi kuuluvaid rakke, sealhulgas embrüonaalseid tüvirakke ja mitmesuguseid pluripotentseid tüvirakke. Blastotsüstist on võimalik hankida embrüonaalseid tüvirakke.
Areng
Varsti pärast moorula jõudmist emakasse (umbes 4. ööpäeval pärast eostumist) moodustub siserakkude ja välise rakukihi vahele ebasümmeetriline vedelikuga täidetud ruum. Tõenäoliselt põhjustab selle aktiivne transport väliskihi rakkude poolt.
Samal ajal moodustub varem ainult asendi poolest moorulas eristatavatest blastomeeridest kaks morfoloogiselt selgelt erinevat rakurühma. Sisemistest blastomeeridest saavad tihedasti koos paiknevad polügonaalsed rakud, mida nimetatakse sisemiseks rakukogumikuks ehk embrüoblastiks, sest neist tekivad kõik pärisloote rakud. Välisest rakukihist saavad enam-vähem lamedad epiteelirakud, mida nimetatakse trofoblastiks, sest nendest rakkudest tekib platsenta embrüonaalne osa. Trofoblasti osa, mis puutub kokku embrüoblastiga, nimetatakse polaarseks trofoblastiks. Trofoblasti ülejäänud osa, mis koos embrüoblastiga ümbritseb vedelikuga täidetud õõnt, nimetatakse muraalseks trofoblastiks.
Alates blastogeneesi (rakukihtide diferentseerumise ja õõne moodustumise) algusest nimetatakse embrüot blastotsüstiks ja õõnt blastotsüsti õõneks. Õõne ekstsentrilise asendi tõttu saab analoogselt kahepaikse embrüoga eristada embrüonaalset poolust (kahepaiksel animaalne poolus) ja abembrüonaalset poolust (kahepaiksel vegetatiivne poolus).
Inimese embrüogeneesis jätkavad moorula blastomeerid mitoosi. Algselt tihedas koes moodustuvad vedelikuga täidetud rakuvaheruumid, mis lõpuks kolm kuni neli ööpäeva pärast eostumist ühinevad õõneks, moodustades "põiekese", mille järgi blastotsüst ehk lootepõieke on nime saanud. Rakuvaheruumid täituvad vedelikuga moorula sise- ja välisrakkude diferentseerumise tõttu. Siserakud on omavahel ühendatud aukliidustega, välisrakkude kogum aga omandab tänu tiheliidusele stabiilsed piirjooned ja lameneb. Mikrohatud saavad moodustuda ainult välisrakkudel. Välisrakud vallandavad aktiivne vedelikuvoo moorula sisemusse. Nii moodustub blastotsüst, selle õõne ruumala kasvab ja blastotsüst väljub läbipaistvast vöötmest. Seda toetab läbipaistva vöötme ensümaatiline lagunemine. Moorula siserakud (embrüoblast ehk sisemine rakukogumik) säilivad ainult ühel blastotsüsti poolusel (embrüonaalsel poolusel), ümbritsevatest rakkudest kujuneb aga trofoblast – kaitsev kate, millest hiljem tekivad platsenta ja lootekestad. Blastotsüsti staadiumis umbes 6 ööpäeva pärast eostumist toimub implanteerumine.
pisi|Inimese embrüo varajane areng [[ovulatsioonist implaneerumiseni. Blastotsüstistaadium jääb ajavahemikku 5 kuni 9 ööpäeva pärast eostumist. ]]
Blastotsüsti moodustumine
Sügoodist areneb mitoosi teel 16 rakust koosnev moorula. Sellesse tekib õõs. Rakud diferentseruvad õõnt ümbritsevateks trofoblastirakkudeks ja embrüoblastiks ehk sisemiseks rakukogumikuks. See on blastotsüst. Blastotsüsti seda külge, kus moodustub embrüoblast, nimetatakse animaalseks pooluseks, vastaskülge vegetatiivseks pooluseks. Trofoblastirakkudest koosnev väliskiht pumpab blastotsüsti naatriumiioone, mis kutsuvad esile vee sissetungi osmoosi tõttu, ning moodustavad vedeliku täidetud õõne. See õõs ja rakkude diferentseerumine on blastotsüsti põhitunnused.
Čyžoŭka
pisi|left|Minski loomaaed Čyžoŭka (vene keeles Tšižovka, transkribeerituna Tšõžovka) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Zavodski rajooni territooriumil Čyžoŭka veehoidla kaldal. Linnaosa läbivad bussid ja trollid.
Haridust annavad viis keskkooli ja gümnaasium, lisaks asub seal Minski kõrgem lennunduskolledž. Linnaosas on kino ja kaks raamatukogu. Čyžoŭka koosneb seitsmest mikrorajoonist, Čyžoŭka veehoidla kaldal asub 33,4 ha suurune park, seal asub ka linnaosa põhjaosas Minski loomaaed.
Ajalugu
Linnaosa kohal asus varem Čyžoŭka küla, mis liideti Minskiga aastal 1967. Küla hooned lammutati ja nende asemele rajati Čyžoŭka viies mikrorajoon. Ehitustöid oli seal alustatud juba aastal 1964. Peamiselt rajati sinna korterelamuid; tegemist on ühe esimese Minskisse kavandatud magalarajooniga. Erandiks on seitsmes mikrorajoon, kuhu ehitati individuaalelamud. Linnaosa rajati minski suurtehaste - traktoritehase, autotehase ja mootoritehase tööliste tarbeks. Algselt oli see üks Minski kuritegelikumaid piirkondi.
Kralja Fahda mošee
pisi|Kralja Fahda mošee Kralja Fahda mošee (bosnia keeles Džamija kralja Fahda) on Sarajevo suurim mošee, mis rajati 2000. aastal.
Mošee asub Novi Gradis, kõige läänepoolsemas Sarajevo neljast omavalitsusega linnaosast.
Mošee mahutab 1500 inimest.
Hageri karstiala
pisi|Karstiala pisi|Hageri karstiala vahetult pärast suurvee taandumist Hageri karstiala on karstiala Rapla maakonnas Kohila vallas Hageri alevikus. Karstiala tuumikosa (2,5 ha) on aastast 1959 kaitse all (Hageri karstikaitseala).
Karstiala tuumikosa on 2,5 ha suurune karstihäil. Häilu sügavus on 2 m ja selle põhjas on palju karstilehtreid. Karstihäilust lõunasse jääb veel kuus karstilehtrit.
Ulf Dinkelspiel
pisi|Ulf Dinkelspiel (2013) Ulf Adolf Roger Dinkelspiel (4. juuli 1939 Stockholm – 9. jaanuar 2017 Stockholm) oli Rootsi poliitik. Ta oli moderaatide partei liige.
Iigaste külanõukogu
Iigaste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Iigaste külanõukogu moodustati 1945 septembris Valgamaal Karula vallas. Külanõukogu keskus asus Iigaste asunduses.
George Washingtoni Ülikool
George Washingtoni Ülikool (inglise The George Washington University, lühend GW või GWU) on USAs Washingtonis olev eraülikool. Ülikool on USA ülikoolidest kõige kallim: nt 2008 oli aastane õppemaks üle 38 000 USA dollari.
Iigaste külanõukogu
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Iigaste külanõukogu 1950 septembris Valga rajooni koosseisu.
George Washingtoni Ülikool
Ülikool asutati 1821.
Iigaste külanõukogu
1954 juunis Iigaste külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Tõlliste külanõukoguga.
Budyně nad Ohří
Budyně nad Ohří (saksa keeles Budin an der Eger) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Budyně nad Ohří asub Ohře jõe ääres, Litoměřicest ligikaudu 15 km ja Ústí nad Labemist umbes 29 km lõunas ning Praha kesklinnast 42 km põhjaloodes.
Budyně nad Ohřít on esmamainitud 1173. aastal. Linnaõigused sai Budyně nad Ohří 24. oktoobril 1996.
Lääne-Nigula Vabadussõja mälestussammas
Lääne-Nigula Vabadussõja mälestussammas on Lääne maakonnas Taebla vallas Lääne-Nigula asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 14. septembril 1930, kavandi autor oli Roman Espenberg (Haavamägi).
Nõukogude okupatsiooni ajal 1946. aasta septembris mälestussammas purustati. Sambast säilisid vundament ja samba pronksist osad.
10. septembril 1989 avati samas kohas uus mälestussammas, mis on endise samba täpne koopia. Algupärased pronksist osad restaureeriti.
Mälestussamba juurde on paigaldatud kaks mälestuskivi Teises maailmasõjas hukkunuile ja küüditatuile.
Tääksi järv
Tääksi järv on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Tääksi külas.
Järve pindala on 3,6 ha, pikkus 400 m, laius 90 m, valgla suurus 17,82 km², kaldajoone pikkus 2 km, kõrgus merepinnast 48,5 m ja selles asub kolm saart pindalaga 0,58 ha. Järv on paisutatud Tääksi ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Holdre külanõukogu
Holdre külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Holdre külanõukogu moodustati 1945 septembris Valgamaal Vaoküla vallas. Külanõukogu keskus asus Holdre asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Holdre külanõukogu 1950 septembris Tõrva rajooni koosseisu.
1954 juunis Holdre külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Taagepera külanõukoguga.
Jõõpre külanõukogu
Jõõpre külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Sauga külanõukoguga.
Brandon Lee
Brandon Bruce Lee (1. veebruar 1965 – 31. märts 1993) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja võitluskunstide harrastaja. Ta oli võitluskunstide filmistaari Bruce Lee poeg.
Elapsoidea guentherii
Elapsoidea guentherii on mürknastiklaste sugukonna maoliik.
Levila
Neid võib kohata roomamas Kamerunis, Kongo Vabariigis,Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Zimbabwes ja Sambias.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Elapsoidea guentherii seisuga 8.05.2015.
Taurupe raudteejaam
Taurupe raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Taurupe valda Zvaigznītese külla.
Jaam asus Riia jaamast 79 km kaugusel. Jaamas oli kolm teed.
Jaam avati 10. detsembril 1937. Algne jaamahoone lasti 1944. aastal õhku. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Taurupeni 1951. aastal. Tüüpprojekti järgi ehitatud praegune jaamahoone valmis aastal 1950. Aastal 2009 suleti Taurupe jaam seoses raudtee sulgemisega, mõned aastad enne raudtee sulgemist toimis jaam raudteepeatusena.
Rahumäe Vabadussõja mälestussammas
Rahumäe Vabadussõja mälestussammas (alternatiivse nimega Kalevlaste mälestusmärk) on Tallinnas Rahumäe kalmistul asuv Vabadussõjas langenud spordiseltsi Kalev liikmetele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 31. mail 1931 spordiseltsi Kalev asutamise 30. aastapäeval.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1951. aastal võeti sammas maha.
20. juunil 1997 avati enam-vähem samas kohas uus sammas, mis on endise samba täpne koopia.
Theodore Caplow (sotsioloog)
Theodore Caplow (1920 New York – 4. juuli 2015 Charlottesville, Virginia) oli USA sotsioloog.
Elukäik
Ta lõpetas 1939. aastal Chicago Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogias ja majandusteaduses. 1946. aastal kaitses ta Minnesota Ülikoolis doktoriväitekirja sotsioloogias ja majandusteaduses.
Ta võttis osa Teisest maailmasõjast, sõdis Uus-Guineal ja Filipiinidel. 1945. aastal (varsti pärast tuumapommi plahvatamist) viibis Hiroshimas.
Ta töötas sotsioloogiaprofessorina aastatel 1954–1960 Minnesota Ülikoolis, 1961–1970 Columbia ülikoolis ja 1973–2005 Virginia Ülikooli sotsioloogiaosakonnas (Commonwealth Professor). Ta emeriteerus 2005. aastal. Ta on töötanud külalisprofessorina Bordeaux' (1950), Aix-en-Provence'i (1951), Utrechti (1954–1955), Stanfordi (1956–1957), Puerto Rico (1959), Bogotá (1961), Pariisi (1968–1969) ja Oslo Ülikoolis (1986) ning Sciences Pos (1983).
2010. aastal kirjutas ta oma viimase raamatu – "Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons", mis algab meenutusega sellest sündmusest.
Isiklikku
Tema meelisala oli purjetamine, ta on purjetanud üle Atlandi ookeani (1974. aastal koos sõpradega ja 1992. aastal perega ) ning Vahemere piirkonnas. 1987. aastal ületas ta Atlandi ookeani koos sõbraga ühemootorisel lennukil. Tema hobide hulka kuulusid ka tennis ja golf ning klaveri- ja flöödimäng. .
Tema poeg Theodore Caplow on keskkonnainsener ja leiutaja.
Emmelie de Forest
pisi|Emmelie de Forest Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös Emmelie Charlotte-Victoria de Forest (sündinud 28. veebruaril 1993) on taani poplaulja.
Emmelie de Forest esindas lauluga "Only Teardrops" Taanit 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös. Laul valiti Eurovisiooni lauluvõistluse Taani eelvooru lauluvõistluse Dansk Melodi Grand Prix kümne eelvalikus sõelale jäänud laulu seast. Ta pääses Eurovisiooni poolfinaalist edasi ja võitis 281 punktiga Eurovisiooni lauluvõistluse.
Solly March
pisi|Solly March 2018. aastal [[Brighton & Hove Albioni särgis]] Solomon Benjamin March (sündinud 20. juulil 1994 Eastbourne'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion.
Brighton & Hove Albioniga liitus March 2011. aastal. Enne seda mängis ta Eastbourne Borough's ja Lewesis. Brighton & Hove Albioni põhimeeskonda kuulub ta alates hooajast 2013–14. Esimesed neli hooaega mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas. Hooajal 2016–17 saadi esiliigas teine koht ja tõusti kõrgliigasse. Oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 15. septembril 2017 mängus AFC Bournemouthi vastu.
ISO/IEC 80000
ISO 80000 või IEC 80000 on rahvusvaheline standard, mis avaldatakse Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) ja Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) koostöös.
Standard tutvustab rahvusvahelist suuruste süsteemi (ISQ). Tegemist on juhisega, kuidas kasutada (tähistada) füüsikalisi suuruseid, mõõtühikuid ja kirjutada neid sisaldavaid valemeid. Enamikus maades lähtutakse matemaatika ja loodusteaduste õpikute kirjutamisel just antud standardis esitatud juhisest.
ISO/IEC 80000 standardite pere sai täielikuks osade 1 ja 2 avaldamisega 2009. aasta novembris.
Standardi osad
ISO/IEC 80000 koosneb 14 osast, millest kolme (osad 6, 13 ja 14) eest vastutas IEC. Ülejäänud 11 osa eest on vastutav ISO.
Hermann VI (Baden-Baden)
thumb|right|200px|Hermann VI pitser (sigillum)
Hermann VI (u 1226 – 4. oktoober 1250) oli Badeni markkrahv ja Verona markkrahv 1243. aastast kuni oma surmani.
Švaabi Zähringite järeltulijana oli ta markkrahv Hermann V ja selle naise Irmengardi poeg. Ta järgnes oma isale Badenis 16. jaanuaril 1243.
1248. aastal abiellus ta Babenbergide viimase meessoost liikme, Austria hertsogi Friedrich II (1230–1246) vennatütre Gertrudiga ja selle abielu põhjal nõudis Austria ja Steiermargi hertsogkondi, jättes Badeni valitsemise oma nooremale vennale Rudolfile. Kuid tal oli võimas rivaal Böömimaa kuningas Otakar II, kes abiellus 1252. aastal Friedrichi õe Margaretega, et oma nõudeid seadustada. Keiser Friedrich I Barbarossa poolt 1156. aastal välja antud Privilegium Minus kohaselt võis Austria maid pärandada naisliinis ja Hermann sai isegi paavst Innocentius IV selgesõnalise nõusoleku. Kuid sellegipoolest ei suutnud markkrahv ja tema poeg Friedrich ennast Austrias ja Steiermargis kehtestada kohaliku aadli suhtes, kes eelistasid Otakari. Kumbki rivaal ei jõudnud eesmärgile, kuna pärast Otakari surma Marchfeldi lahingus 1278. aastal hõivas hertsogkonnad ja muutis läänideks Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I.
Perekond
Markkrahv ja tema naine said järgmised lapsed:
Andri Hnatov
Andri Hnatov (Андрій Вікторович Гнатов) on Ukraina sõjaväelane.
Johann (ertshertsog)
Johann Babtist Joseph Fabian Sebastian (20. jaanuar 1782, Firenze–11. mai 1859, Graz) oli Austria ertshertsog ja feldmarssal, kes osales Prantsuse revolutsioonisõdades ja Napoleoni sõdades. Ta oli 1848. aasta revolutsioonide käigus tekkinud lühiajalise Saksa keisririigi regent.
Nooruspõlv
vasakul|pisi|227x227px|Johann von Müller, ertshertsog Johanni õpetaja Ertshertsog Johann sündis 20. jaanuaril 1782 Firenzes. Tema isa oli Toskaana suurhertsog ning hilisem Püha Rooma Keiser Leopold II ja ema Hispaania Marie Ludovica. Mõlemad vanemad surid aga 1792. aastal ning Johanni võttis enda hoole alla tema vanem vend, keiser Franz II, kes edasipidi tema hariduse eest hoolitses.
Johanni emakeel oli itaalia keel, hiljem õppis ta ära ka prantsuse ja saksa keele. Viieaastaselt määrati Johannile kammerteener, kes õpetas talle veel lisaks geograafiat, ajalugu ja keemiat. Johannis tärkas viimase õppeaine vastu suur huvi, kuna ta isa oli ka keemiahuviline olnud. Noorena käis ta tihti isa keemialaboris. Johannist kujunes välja särav ja tark mees, kes tihti oma vanema venna autoriteeti küsitles. Johanni maailmavaateid mõjutas valgustusaeg, kuna üks tema õpetajatest oli tuntud liberaal, Franz Anton von Zeiller.
1790. aastate lõpus sai Johanni õpetajaks ka ajaloolane ja kirjanik Johann von Müller. Müller sisendas Johanni armastust Alpide ning ajaloo vastu. Tema õpetused mõjutasid hiljem ka Johanni enda poliitilisi vaateid.
Sõjaväeteenistus
vasakul|pisi|279x279px|Ertshertsog Johann 1800. aastal 1795. aastal sai Johann tragunirügemendi N. 1 inhaberiks. Viis aastat hiljem määrati Johann juhtima Lõuna-Saksamaa Austria armeed. Peale prantslaste üle Ampfingi lahingus saavutatud võitu asus Johann vaenlast agressiivselt jälitama. Tulemuseks oli, et 3. detsembril 1800 põrkasid mõlemad armeed kokku Hohenlindeni ümber, kus Austria vägede isoleerituse ja Prantsuse tugeva vastupanu tõttu jäi kaotajaks Johann, kes oli lahingu ajal Johann Kollowrati kolonnis ning peaaegu vangi langenud. Lahingus hukkus ligi 14 000 meest. Kuigi Johann oli lahingu ajal suurt vaprust üles näidanud, muutis kaotus ta lühiajaliselt tahtejõuetumaks.
Lunéville rahu järel määrati Johann Wiener Neustadti sõjaväeakadeemia ja inseneerindusakadeemia ülemdirektor. Ametialaselt külastas ta tihti Tirooli, kus tutvus ka Joseph Hormayri ja Friedrich von Gentziga. Johann, tema vanem vend Karl, Hormayr ja Gentz moodustasid Viini õukonnas sõda pooldava partei. Nii sattus Johann konflikti tollase välisminister Ludwig von Cobenzliga, kes ta kohe lahti saamiseks Innsbrucki saatis. Kolmanda koalitsiooni sõja ajal juhatas Johann Tiroolis moodustatud maakaitseväeüksusi, millega kaitses sealseid mägiteid. Ta liitus ertshertsog Karli peaarmeega ning nad koos plaanisid sellega Viini alla minna. Plaan kukkus aga Austria-Vene vägede kaotuse tõttu Austerlitzi lahingus läbi. Johanni autasustati 1806. aasta 22. jaanuaril Maria Theresia militaarordeni komtuuriristiga.
Peale Pressburgi rahu sõlmimist naasis Johann Viini. Rahulepingu järgi anti Tirool Baierimaale. Kirjavahetuse kaudu proovis Johann sealseid elanikke mässule õhutada. Samal ajal proovis ta Viini õukonnas levitada ka natsionalismi. Ta uskus, et Franzi eesmärgiks peaks olema Saksa riigi tagasivallutamine ja maa iseseisvuse taastamine. Johanni ümber kogunes ka teisi saksa patrioote nagu Hormayr ja kindral Nugent. Sellise grupi seas levis ka suur slavo- ja frankofoobia. Johann sidus aga saksa rahvusluse Habsburgidega, proovides näiteks Pressburgi rahu sõlmimise ajal Tiroolis rahvusluse katte all Austria võimu säilitada.
1808. aastaks suurenes Viini õukonnas ja valitsuses soov Prantsusmaaga uut sõda alustada. Seda toetasid ka Johann ja Tirooli rahvuslased Hormayr ning Andreas Hofer, kes rahvast oma kõnedega mässule kutsusid.
1809. aastal, seoses Napoleoni äraolekuga Hispaania sõja tõttu, alustas Austria Prantsusmaa vastu sõjategevust. Ertshertsog Karl juhatas Austria peaarmeed Baierimaal ning Johann Itaalias. Samal ajal algas Tiroolis ka ülestõus, mida juhtis Hofer. Johann oli kuulutanud, et igasugune Baieri ja Prantsuse võimu vastu on täielikult õigustatud.
Ertshertsog Johanni 50 000-meheline armee koosnes kahest korpusest. 9. aprillil saadeti Prantsuse eelpostide juurde sõjakuulutus ning järgmisel päeval alustasid väed pealetungi. 16. aprillil kohtusid Eugène de Beauharnais Itaalia-Prantsuse ja Johanni Austria armee Sacile juures. Toimus lahing, kust austerlased võitjana välja tulid. Eugene taganes Adige jõeni. Mais autasustati Johanni Maria Theresia ordeni suurristiga.
Johann pidi aga taganema, kuuldes Karli ebaedust Baierimaal, kuhu oli lõpuks kohale saabunud ka Napoleon. Eugene alustas selle peale edasitungi, võites 8. mail Piave jõe lahingu. Johann oli selle peale sunnitud Alpideni taganemist jätkama, pidades Eugenega mitmeid taganemislahinguid. Osa armeest saatis ta Triestesse. Karl nõudis, et Johann temaga liituks, seepärast suundus viimane Raabi poole, kust ta saaks Doonaud ületada, et Austria peaarmeega ühineda.
14. juunil põrkasid mõlemad pooled Raabi all kokku. Lahing osutus Johannile taas suureks lüüasaamiseks ning austerlased kaotasid ligi 10 000 meest, Johann taganes Pressburgini. Karli plaani järgi pidi tema noorem vend Wagrami lahingu ajal Prantsuse väge selja tagant ründama, kuid kuna ertshertsog jõudis lahinguväljale liiga hilja, ei tulnud sellest rünnakust midagi välja. Peale lahingut taganes ta Komorni, kus plaanis sõda jätkata, seda aga ei juhtunud.
Schönbrunni rahu järel levisid kuulujutud, et Johann ja Hormayr proovivad Tiroolis iseseisvat riiki, nö. Reetia kuningriiki, luua. Kuigi see tõsi ei olnud, kahjustas see õukonnas tema mainet.
Tegevus Steierimaal
Johann asus peale viienda koalitsiooni sõja lõppu elama Steierimaale. Seal tegeles ta mineraloogia, jahinduse ja mägironimisega. 1815. aastal reisis ta ka Suurbritanniasse, kus sai Edinburgi Ülikoolist aukraadi. Johanni järgi on nime saanud Steierimaa mägedes kasvav käoraamatu liik (Gymnadenia archiducis-joannis). pisi|Ertshertsog Johann 1848. aastal 1811. aastal asutas Johann Grazis muuseumi, kuhu pani näitusele ka osa enda isiklikust kunstikogust. 1817. aastal avati Steieri provintsiaalarhiiv ja 1826. aastal kaevandus- ning rauatöötluskool.
Tegevus 1848. aasta revolutsiooni ajal ja hilisem elu
29. mail kuulutati Johann Püha Pauli kirikus Frankfurdi parlamendi poolt Saksamaal kuni valitseja leidmiseni regendiks (Reichsverweser). Selleni aga ei jõutud, kuna parlamendis käiv võimuvõitlus revolutsionääride ja konservatiivide vahel oli liiga suur, nii et Johannil suurt võimu ei olnud.
Johann läks 1. jaanuaril 1850 erru ning lahkus linnast. Regendikoht jäi Johanni viimaseks poliitiliseks ametiks ning peale seda naasis ta Steierimaale, kus elas ülejäänud elu. Seal arendas ta metsandust ja põllumajandust. 23. juulil valiti ta Stainzi linnapeaks, olles selles ametis kuni 1858. aastani.
Johann suri 11. mail 1859 Grazis. Ta keha viidi hiljem perekonnakrüpti Schennas.
Perekond
1819. aastal, kui Johann oli 37-aastane, alustas ta suhet postimehe tütre, Anna Plöchliga, kes oli ise vaid viieteistaastane. Õukonnas arvati, et nende suhe jääbki vaid affääriks, kuid Johann proovis enda venda, keiser Franzi veenda, et ta nende suhte legitiimseks mõistaks. Seda ei juhtunud, kuid Johann avaldas avalikult soovi temaga abielluda. See tuli õukonnale suureks üllatuseks ning ka Franz oli kindlalt selle vastu, mistõttu pidi Anna Johanni juures majapidajana elama. 1829. aastal andis Franz abieluks siiski loa. Johanni ja Anna pulmad osutusid tagasihoidlikuks ning Anna oli ka edaspidi õukonnas üpris madalal kohal.
Abielust sündis vaid üks laps, Franz Ludwig, kes tuli ilmale 1839. aastal ning sai endale Merani krahvitiitli.
Boeing vs Airbus
pisi|Boeingu firmamärk Boeing Company, on Ameerika lennundusettevõte, mis on üks suurimatest kommertslennukite transpordiettevõtetest. See on ka juhtiv sõjalennukite, helikopterite, kosmosesõidukite ja rakettide tootja. Seda positsiooni suurendas oluliselt ettevõtte Rockwell International Corporationi lennundus- ja kaitseüksuste omandamine 1996. aastal ning ühinemine McDonnell Douglas Corporationiga 1997. aastal. pisi|Airbusi firmamärk Ettevõte, mida me täna tunneme Airbusina, sai oma alguse 1967. aasta juulis Prantsusmaa, Saksamaa ja Suurbritannia valitsuste vahel sõlmitud lepingust, mille eesmärk on tugevdada koostööd lennundustehnoloogia vallas. Lepingus on klausel, mis kutsus valitsusi üles "võtma asjakohaseid meetmeid Airbusi ühiseks arendamiseks ja tootmiseks".
Airbusi ja Boeingu domineerimine lennundusturul
Airbusi ja Boeingu domineerimine lennundusturul tulenes 1990. aastatel kosmosetööstuses toimunud arvukatest ühinemistest ja ülevõtmistest, mistõttu jäi reisilennukite turule vaid kaks tegijat. Teised tootjad, nagu Lockheed Martin ja Convair USA-s ning British Aerospace, Fairchild Aircraft ja Fokker Euroopas, on nõudluse vähenemise ja majandusprobleemide tõttu reisilennukite turult lahkunud.
Alates 1990. aastate lõpust on Airbus ja Boeing jaganud ülemaailmse reisilennukite turu sisuliselt kolmeks: kitsa kerega, laikerega ja väga suurte lennukite (VLA – very large aircraft), näiteks lennukid nagu Boeing 747 ja Airbus A380, sektoris. Kitsa kerega lennukite sektoris seisavad mõlemad ettevõtted aga silmitsi märkimisväärse konkurentsiga Embraeri ja Bombardieriga, mis on piirkondlikul lennukiturul Airbusi ja Boeinguga samal tasemel.
Erinevused
Vaatamata mõlema ettevõtte laiale tootevalikule, sealhulgas nii kitsa- kui laikerega sõidukitele, ei konkureeri nad alati samas turusektoris. Ettevõtted pakuvad klientidele erinevaid mudeleid: pisi|207x207px|Airbus A380 pisi|207x207px|Boeing 747 • Airbus A380 on oluliselt suurem kui Boeing 747.
• Airbus A350 konkureerib vanemate Boeing 787 Dreamliner ja Boeing 777 liiniga.
• Airbus A320 on suurem kui Boeing 737-700, kuid väiksem kui Boeing 737-800.
• A320 kabiin on 20 cm laiem kui Boeing 737.
• Airbus A321 on suurem kui Boeing 737-900, kuid väiksem kui lõpetatud Boeing 757-200.
• Airbus A330-200 konkureerib sarnase suurusega Boeing 767-400ER-ga.
Enamikus kujundustes erinevad Boeing ja Airbus teatud füüsiliste omaduste poolest. Boeingu lennukite lennuki juhtseadistel on keskne ike ja roolirattaga kujundatud sammas, mis toimib lennuki peamise suunajuhtimisena. Airbusil on külgpulga tüüpi kontroller. Peapiloodist vasakul on ka juhtkang, samal ajal kui kaaspiloodil on teine ​​juhtkang paremal.
Konkurents
Arvutile alistamise süsteem, mis on tänapäeval paljude arutelude teema, erineb ka nende kahe firma vahel. Airbusi lennukite automatiseerimine on keerulisem kui Boeingu lennukitel. Airbus usub oma arvutisüsteemi nii palju, et piloodid peavad sellele alluma. Boeingu arendajad usuvad, et pilootidel on viimane sõna; seega saavad nad seda konkreetset ülimuslikku funktsiooni täita. Sellegipoolest on neil kahel arvutile lähenemisel oma tugevad ja nõrgad küljed.
1. Boeing kasutab suunajuhtimiseks endiselt oma keskse ike juhtnuppu ja roolisammast, samas kui Airbusil on selleks külgjuhtnupp.
2. Boeingi piloodid saavad õhusõiduki arvutit alistada, eriti hädaolukordades, samas kui Airbusi piloodid ei saa seda teha.
3. Boeing on Ameerika ettevõte, Airbus aga Prantsuse lennukitootja.
Helli Sisask
Helli Sisask (neiuna Helli Põld; sündinud 24. veebruaril 1945 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 21. Keskkooli. Aastatel 1963–1964 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, jätkas aastal 1964 õpinguid Leningradis Ilja Repini nimelises Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudis, lõpetades selle aastal 1969 kunstiteadlasena. Oli aastatel 1971–1974 sealsamas aspirantuuris ja kaitses 1975. aastal väitekirja "Эстонская иллюстрация к поэзии" ("Eesti illustratsioon luulele", juhendaja Jossif Brodski) ning sai kunstiteaduse kandidaadi kraadi.
Aastatel 1995–2000 oli ta Tallinna Tehnikakõrgkoolis dotsent, 2000–2010 samas professor ning arhitektuuri ja keskkonnatehnika teaduskonna dekaan.
Aastatel 1998–2008 oli ta Euroülikooli/Euroakadeemia kujunduskunsti teaduskonna õppejõud, aastast 2008 oli ta Euroakadeemia professor.
Isiklikku
Tema isa Eerik Põld oli eesti restauraator, vanaisa Harald Põld oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Eesti Misjoni Seltsi välismisjoni juhataja.
Burevestnik
Burevestnik (vene keeles буревестник 'tormilind') võib tähendada järgmist:
Arnold Trossin
Trossin sündis pottsepa pojana Jänedal. Vanemate perekonnanimed (ema neiuna Burova) lubavad eeldada vene päritolu. Nähtavasti on tegemist luteri usku üle läinud sisserändajatega, kes peagi hakkasid saksastuma.
1879. aastal siirdusid Trossinid Tallinna ja panid end hingekirja Niguliste (saksa) kogudusse. Pärast kooliaastaid Nikolai gümnaasiumis asus Arnold Trossin apteekriõpilasena tööle Rakveres. Sooritanud Tartus 1895. aastal abiliseeksami, töötas ta vaheaegadega kuni 1900. aasta sügiseni Tallinna Väikeses apteegis, tegi järgmise aasta hakul Moskva ülikoolis proviisorieksami ning võttis vastu koha Raeapteegis. Töökas ja asjalik proviisor võitis peagi Carl Rudolf Lehberti usalduse ja tõusis tema alaliseks asendajaks.
5. jaanuaril 1910 saatis Trossin kubernerile palve seada sisse uus maa-apteek Nõmme suvituskohas Jälgimäe mõisa piirides Tallinna kreisis, linnast 7 versta kaugusel. Kuberneri resolutsioon 31. maist 1910 lubas alustada tööd aadressil Mai (endine Apteegi) tn 4. Maja, mille Trossin üüris, oli mõeldud suvilaks. Aastaid hiljem, juba omanikuna, lasi ta teha majale juurdeehitise. Nii töötas apteek 30 aastat, kandes Arnold Trossini nime. Oma algse omaniku valdusse jäi apteek 1940. aastani.
Harry Mitchell
Harold James Mitchell (5. jaanuar 1898 – 8. veebruar 1983) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija.
Mitchell oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) kokku neljakordne harrastajate Suurbritannia meister aastatel 1922-1925.
Mitchell võitis 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks.
Suur maalritöö (animafilm)
"Suur maalritöö" on aastal 2013 esilinastunud animafilm, mis põhineb 1971. aastal ilmunud samanimelisel Ellen Niidu värssraamatul, mille on illustreerinud Edgar Valter. Film valmis stuudios A Film Eesti.
Filmis ärkasid ellu Edgar Valteri võrratud joonistused ja Ellen Niidu lustakad värsid, mille viisistas Vaiko Eplik. Laule esitavad Mari Pokinen, Priit Võigemast ja Rapla laulustuudio tüdrukud Thea Paluoja juhendamisel. Samal aastal ilmus Epliku plaadifirma Mortimer Snerd kaudu ka DVD- ja CD-plaadi komplekt, 2014. aastal tuli müügile animafilmil põhinev luuletusega värviraamat.
Filmi esialgne idee tekkis juba 1990. aastate lõpul, kuid asi jäi soiku. Uuesti hakati filmiga tegelema 2010. aastal ning pärast pikemat seisakut sai projekt suurema hoo sisse 2012. aasta kevadel. Animeerimine kestis 2013. aasta maist oktoobrini. Animeerimise suure töömahu tõttu ei olnud võimalik seda Eestis teha ning sobivad animaatorid leiti Hiinast, kus A Film on ise animaatoreid ka koolitanud.
S-60
S-60 (vene keeles С-60) on Nõukogude päritolu suurtükk.
Lielborne mõis
pisi|Lielborne mõisa peahoone Lielborne mõis (ka Lielborni mõis, saksa keeles Groß-Born, läti keeles Lielbornes muiža) oli rüütlimõis Kuramaal Ilūkste kreisis Aizlauce kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Augšdaugava piirkonnas Saliena vallas Lielbornes.
Reageeriv veebidisain
pisi|Sisu on nagu vesi, mis illustreerib RWD põhimõtteid Reageeriv veebidisain (inglise keeles responsive web design, lühend RWD) on lähenemisviis veebidisainile, mis muudab veebilehe kujundust vastavalt erinevate seadmete, akende või ekraanide suurustele. Hiljutised uuringud käsitlevad vaataja lähedust kui osa konteksti vaatamist RWD laiendusena. Sisu, disain ja jõudlus on vajalikud kõigis seadmetes, et tagada kasutatavust ja rahulolu.
Lielborne mõis
Ajalugu
Lielborne mõis tekkis 1729. aastal Borne mõisa jagunemisel Vecborne ja Lielborne mõisaks. Selle esimeseks omanikuks sai major von Knabenau. Talle järgnesid Fölckersahmid. 1811. aastal oli mõisa valdajaks Alexander Magnus Wilhelm von Lysander (1764−1821). 1820. aastal eraldati sellest Karolinova mõis. Mõis läks 1824. aastal konkurssile ja selle omandas Georg Andreas Anton von Seck. 1850. aastal kuulus Lielborne Kovno kubermangu aadlimehele Ludwik Pietkiewiczile. 1856−1859 oli see B. von Renngarteni, 1859−1866 läti päritolu Carl Otto Skersti ja seejärel August Georg Friedrich von Oettingeni (1823−1908) valduses. 1879−1900 oli omanikuks Alexander Robert Wulffius (1854−1940), seejärel Reinhard Freytag von Loringhoven. Viimane omanik oli aastatel 1912−1920 Friedrich Sellin.
Reageeriv veebidisain
RWD-ga loodud veebileht kohandab kujundust vaatamiskeskkonnale, kasutades paindlikke, proportsionaalsusel põhinevaid võrgustikke, paindlikke kujutisi, ja CSS3 meediumi päringuid.
Lielborne mõis
Ajalugu
Pärast mõisa võõrandamist tegutses seal Saliena põhikool.
Reageeriv veebidisain
Reageeriv veebidisain on muutunud olulisemaks, kuna mobiilseadmed hõlmavad ligi poole kogu Interneti-liiklusest. Seepärast kuulutas välja Google 2015. aastal Mobileengdoni ja hakkas mobiilisõbralike veebilehtede hinnangut tõstma, kui otsing tehti mobiilseadmelt. Veebidisain on näide kasutajaliidese plastilisusest.
Lielborne mõis
Peahoone
Lielborne mõisal oli kaks peahoonet. Uus häärber oli algselt klassitsistlik, kuid 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul ehitati see toona Sēlijas populaarses "suvemaja" stiilis ümber. Selles majas on sündinud Wessel Freytag von Loringhoven, Natsi-Saksamaa väejuht ja osaline Adolf Hitlerile sooritatud atentaadis.
Põlva Kool
Põlva Kool on põhikool Põlvas.
Lielborne mõis
Kõrvalhooned
Kõrvalhoonetest on säilinud laut ja mitmeotstarbeline põllumajanduslik tootmishoone. Veskist on jäänud järele vaid varemed.
Reageeriv veebidisain
pisi|Näide, kuidas veebilehe eri elemente kohandatakse erinevate seadmete ekraani suurusega, nagu lauaarvuti, tahvelarvuti ja nutitelefon
Põlva Kool
Põlva Kooli asutas Põlva vallavolikogu 1. veebruarist 2016.
Reageeriv veebidisain
Mobiilid esimesena, märkamatu JavaScript ja progressiivne täiustus
"Mobiilid esimesena", märkamatu JavaScript ja progressiivne täiustus on sarnased kontseptsioonid, mis eelnesid RWD-le. Mobiiltelefonide brauserid ei mõista JavaScripti ega meedia päringuid, seega on soovitatav luua veebisaidi põhialus ja täiustada seda nutitelefonide ja arvutite jaoks, selle asemel et teha veebileht, kasutades sujuvat vähendust (graceful degradation), mis muudaks lehe keeruliseks ja koormaks seda piltidega.
Põlva Kool
Põlva Kool on munitsipaalkool, mis tegutseb Põlva vallavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna haldusalas. Kooli direktor on Igmar Matto.
Reageeriv veebidisain
Progressiivne täiustus, mis põhineb brauseril, seadmel või funktsioonide tuvastamisel
Inimesed kasutavad internetti palju mobiilseadmetel. 2014. aastal kasutasid inimesed esimest korda ajaloos Interneti pääsemiseks rohkem mobiiltelefone kui lauaarvutiteid. Kui veebileht peab toetama põhilisi mobiilseadmeid, millel puudub JavaScripti toetus, on kaks võimalust saada aru, kas teatud HTML-i ja CSS-i funktsioonid on toetatud: brauseri tuvastamine ("user agent") ja moobilseadme tuvastamine. Need meetodid on aga usaldusväärsed ainult juhul, kui seade on kooskõlas andmebaasiga.
Võimekamate mobiiltelefonide ja personaalarvutite jaoks on populaarsed JavaScripti raamistikud nagu Modernizr, jQuery ja jQuery Mobile, mis suudavad otse testida brauseri HTML/CSS-funktsioonide tugifunktsiooone (või tuvastavad mobiilseadet või brauserit). Polyfills saab kasutada, et lisada funktsioonide tuge, nt toetada meediapäringuid (vajalikud reageeriva veebidisaini jaoks) ja täiustada HTML5 toega Internet Explorerit. Funktsioonide tuvastamine ei pruugi olla täiesti usaldusväärne; mõned võivad teatada, et funktsioon on saadaval, isegi kui see on puuduv või nii halvasti rakendatud, et ei toimi.
Jana Burčeska
Jana Burčeska (makedoonia keeles Јана Бурческа; sündinud 6. juulil 1993 Skopjes) on Põhja-Makedoonia laulja.
Ta saavutas tuntuse Briti telesaate "Pop Idol" Makedoonia versiooni "Macedonian Idol" esimesel hooajal 2010–2011, kui sai seal viienda koha.
Ta esindas Makedooniat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Dance Alone". Poolfinaalist ta edasi ei pääsenud.
Isiklikku
11. mail 2017 teatati, et ta on rase. Samal õhtul tegi kohe pärast Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaali tema kallim Aleksander talle televisiooni otseeetris abieluettepaneku.
Jason Bateman
thumb|right|Jason Bateman Jason Kent Bateman (sündinud 14. jaanuaril 1969 New Yorgi osariigis) on USA filminäitleja.
Keisrimošee
pisi|Keisrimošee Careva mošee ('tsaari' mošee) on Sarajevosse esimesena 1457. aastal ehitatud mošee pärast Bosnia vallutamist Osmanite riigi poolt.
Harduspilt
Harduspilt (saksa keeles Andachtsbild, inglise keeles devotional image) on 20. sajandi algul kasutusele võetud mõiste, mis hõlmab hiliskeskajal kujunenud ja üksikisiku vagaduse ja kontemplatsiooni teenimiseks mõeldud kristliku kunsti pilditüüpe, kasutamiseks vagadeks mõtisklusteks väljaspool kirikus toimuvaid jumalateenistusi. Harduspildil puudub didaktiline eesmärk, see on sageli eraldatud seda ümbritsevast narratiivist ja rõhutatult emotsionaalne kujutis, mis on mõeldud vaatlemiseks ja teatud teemade üle mõtisklemiseks, nagu Kristuse kannatuslugu, Maarja ja pühakute elusündmused, usu ja pühendumuse küsimused üldisemalt.
Nimetust on kasutatud eriti Saksamaa ja Põhja-Euroopa gootikas 14. ja 15. sajandil levinud süžeede kohta, nagu Pietà, puhkav Kristus, Valumees, arma Christi, Veronika rätt, Valurikas Neitsi jt. Harduspiltide kasutamist isikliku palve ja kontemplatsiooni toetamiseks julgustasid hiliskeskaegses Euroopas frantsisklaste ordu jutlustajad, devotio moderna usuliikumine ja saksa kristlikud müstikud.
Mõistest
Mõiste on suhteliselt noor, selle võtsid saksa kunstiteaduses pärast aastat 1900 kasutusele eelkõige Georg Dehio ja Erwin Panofsky.
Dehio piiritleb harduspildid plastiliste teostena, mis ei ole ette nähtud ega sobi liturgia altariteenistuse vajadusteks. Ta paigutab sellesse gruppi Pietà, Valumehe, Kristuse-Johannese skulptuurigrupi, Püha Haua ning Kaitsemantlimadonna.