cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Südame rütmihäired
Atrioventrikulaarsed blokaadid
Teise astme AV-blokaadiks on olukord, kus igale P-sakile ei järgne QRS-kompleksi. Vahel langevad QRS-kompleksid välja kindla mustri (iga teine või iga kolmas vms) alusel. Sarnaselt teise astme siinuatriaalblokaadiga on ka teise astme AV-blokaadi erijuhuks Wenckebachi perioodika. Sel juhul tekib progresseeruv atrioventrikulaar ülejuhte (PQ aja) pikenemine. Aeg pikeneb, kuni lõpuks langeb üks QRST-kompleks välja. Seejärel taastub normaalne siinusrütm ja kõik kordub. Wenckebachi perioodikat nimetatakse la Mobitz I tüüpi blokaadiks. Teise erijuhuna tuleb arvesse rütmihäire, mida nimetatakse Mobitzi teise tüübi blokaadiks (Mobitz II). Sel juhul Mobitz I tüüpi PQ aja progresseeruvat pikenemist ei esine. Kardiogrammil on näha kõver 2–3 normaalse PQRST-kompleksiga, millele järgneb P-sakk ilma QRST-kompleksita. Tekib kindel väljalangemise muster, näiteks 2:1 (st 2 normaalse PQRST-kompleksi kohta on üks ebanormaalne) vmt. Mobitz II erilisus seisneb kindla mustri esinemises, mida tavalise teise astme AV-blokaadi puhul ei esine.
Kolmanda astme AV-blokaadi korral ei jõua erutus kodades vatsakestesse. Sel juhul töötavad kojad ja vatsakesed eraldi löögisagedusega (dissotsiatsioon) ning südame minutimaht langeb märgatavalt. Kardiogrammil on näha P-sakid ja ventrikulaarsed kompleksid (mitte ajada segi ventrikulaarse ekstrasüstooliaga, kuigi komplekside kuju on sama), mis ilmuvad kardiogrammile teineteisega seostamatult.
Sääreblokaadid
Sääreblokaade saab definitsiooni kohaselt diagnoosida siis, kui erutusjuhtivus katkeb pärast Hisi kimbu jaotumist. Hisi kimp jaotub vatsakestes vasakuks ja paremaks sääreks. Juhul kui juhe katkeb vasakus sääres, on tegemist vasakpoolse sääreblokaadiga. Kui katkeb paremas, on tegemist parempoolse sääreblokaadiga. Sääreblokaad ei põhjusta tavaliselt märkimisväärseid tervisehäireid ja see avastatakse juhuslikult. Sääreblokaade diagnoositakse peamiselt iseloomuliku kardiogrammikõvera alusel.
Parempoolse sääreblokaadi korral on alati näha QRS-kompleksi laienemine, nii et see kestab osalise blokaadi puhul 0,12 sekundit ja täieliku blokaadi korral 0,15–0,16 sekundit. Esineb RSR-kompleks ehk nn jänesekõrvade fenomen. QRS-kompleksi asemel on näha jänesekõrvadega sarnanevaid R-sakke.
Vasakpoolse sääreblokaadi korral on samuti näha QRS-kompleksi kestuse pikenemine üle 0,12 sekundi. Samuti on näha elektrilise telje kalle vasakule.
Fastsikulaarsed blokaadid
Fastsikulaarsed blokaadid ehk poolblokaadid ehk hemiblokaadid ehk hemiblokid on arütmiavormid, mille korral erutusülekanne aeglustub või peatub Hisi kimbu vasakus sääres. Vasak sääre jaguneb kolmeks fastsiikliks. Need viivad erutustekke vatsakeste vaheseina ning vatsakeste tagumisele ja eesmisele pinnale. Tüüpiliseks fastsikulaarse blokaadi leiuks on elektrilise telje muutumine ilma QRS-kompleksi kestuse pikenemiseta. Kuna vaheseina liikuv fastsiikel on väga väikese läbimõõduga, siis praktikas ei diagnoosita vaheseina fastsiikli blokaadi.
Eesmise fastsiikli ehk eesmise kimbu blokaadi korral on kardiogrammil näha elektrilise telje kaldumine vasakule. Seejuures on kardiogramm muus osas normaalne ja muud seletust elektrilise telje kaldele ei ole.
Tagumise fastsiikli ehk eesmise kimbu blokaadi korral on kardiogrammil näha elektrilise telje kalle paremale. Seejuures on kardiogramm teiste parameetrite osas normaalne ja muud seletust elektrilise telje kaldele pole.
Bifastsikulaarse blokaadi korral kombineeruvad parempoolne sääreblokaad ja eesmine või tagumine sääreblokaad. Kombineeritud blokaadi korral esinevad koos parempoolne sääreblokaad ning eesmine ja tagumine fastsiikliblokaad. Võimalik on ka AV-blokaadi liitumine. Sel juhul on näha kombineeritud leidu, millel on eespool nimetatud arütmiate omadused.
WPW ehk Wolfi-Parkinsoni-White'i sündroom
WPW-sündroom on kaasasündinud haigus. Normaalse südameanatoomia puhul juhib elektrilist erutust kodadelt vatsakestele atrioventrikulaarsõlm. WPW-sündroomiga südame puhul lisandub normaalsele juhteteele üks või mitu täiendavat juhteteed. WPW-sündroom ise põhjustab harva tervisekaebusi, küll aga esineb sellise defektiga südame sageli supraventrikulaarset tüüpi rütmihäireid.
LGL ehk Lowni-Ganongi-Levine'i sündroom
LGL-sündroom on kaasasündinud haigus, mille olemus on sarnane WPW-sündroomiga, kuid täiendav juhtetee asub atrioventrikulaarsõlme sees. Teiste arvamuste järgi asub lisajuhtetee kohe atrioventrikulaarsõlme kõrval. LGL-sündroomi iseloomulikus tunnuseks on väga lühike PR(PQ) aeg. PR(PQ) aeg näitab elektrilise erutuse levimise kiirust kodadelt vatsakestele. Normaalselt kulub selleks kuni 0,2 sekundit. LGL-sündroomiga inimesel on PR(PQ) aeg kuni 0,12 sekundit. Haigus ise tavaliselt kaebusi ei põhjusta ja see avastatakse juhuslikult. Samas põhjustab LGL muid rütmihäireid.
Nodaalne rütm ehk asendav atrioventrikulaarne rütm
Nodaalse rütmi korral stimuleerib südant atrioventrikulaarsõlm. Rütmihäire esineb, kui siinussõlm lakkab töötamast ja südame stimuleerimise võtab üle atrioventrikulaarsõlm.
Rändav erutusteke
Rändav erutusteke on analoogne multifokaalsele kodade tahhükardiaga (PAT). Nagu PAT puhul, muutub ka rändava erutustekke korral südamestimulatsioonikoht. Siinussõlm ei suuda südant kogu aeg stimuleerida ning stimulatsioonikolle nihkub kodade seina ja jälle siinussõlme tagasi. Definitsiooni järgi ei esine rändava erutustekke korral südame kiiret tööd.
Vatsakeste asendusrütm
Vatsakeste asendusrütmi korral ei suuda ükski teine südamelihase piirkond südant stimuleerida ja domineerima pääseb aeglane vatsakeste rütm. Rütm on tavaliselt regulaarne, kuid väga aeglane. Löögisagedus jääb tavaliselt alla 35 korra minutis.
Asendussüstol
Asendussüstol pärineb tavaliselt atrioventrikulaarsõlmest või vatsakestest. Asendussüstol tekib aeglase südamerütmi foonil, kui südametöösse tekib pikk paus. Asendussüstolit eristab asendusrütmist asjaolu, et asendusüstoleid esineb üksikute löökidena muu südamerütmi foonil. Kardiogrammil on asendussüstol ja ekstrasüstol sageli eristamatud, kuid definitsiooni järgi esineb asendussüstoleid ainult aeglase südametöö foonil. Vahelööke ehk ekstrasüstoleid esineb ka koos kiire südametööga.
Välislingid
Täiendavat infot puhke- ja aktsioonipotentsiaalist
Labiilsus
Labiilsus on püsimatus, kõikuvus, mõjutatavus. Vastand: stabiilsus. Füsioloogias on see talitluslik liikuvus, meditsiinis emotsionaalne labiilsus ehk hüperpaatia – tundeelu ülitundlikkus, elavnenud emotsionaalne reaktiivsus; ilmneb kesknärvisüsteemi talitluse nõrgenemisel mitmesuguste kahjustuste toimel.
Palivere lastekodu
Palivere lastekodu oli endisaegses Palivere mõisas aastatel 1923–1960 tegutsenud lastekodu.
Lastekodu asutas Eesti Lastekaitse Ühing. Esialgu pidi see mahutama 50 last, kui juba 1926. aastal oli kasvandikke 60. 1939. aastal koliti lastekodu Tallinna, sest Palivere mõisas hakati majutama NSV Liidu sõjaväelasi. 1942. aastal avati lastekodu taas.
1960. aastal otsustati Palivere lastekodu sulgeda. Seal elanud lapsed saadeti laiali teistesse Eesti lastekodudesse. Senistesse lastekodu ruumidesse rajati Palivere Eriinternaatkool.
Dörptsche Zeitung
1789. aastal andis ajalehte välja Friedrich Gotthilf Findeisen ja 1790-1817 Johann Michael Gerhard Grenzius.
Peeter Kulbusch
Peeter (Pjotr) Kulbusch (sündinud 12. augustil 1843 Olustvere vallas, surmaaeg teadmata) oli eesti õigeusu köster-kooliõpetaja.
Eluloolisi andmeid
Ta sündis 12. augustil 1843 Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonnas Olustvere vallas Turro talus Jüri (Georgi) Kulbuschi ja Tio (Tatjana) Kulbuschi (sünd Tammekivi) peres. .
Peeter Kulbuschi surma aeg ja koht on teadmata.
Isiklikku
Peeter Kulbuschi abikaasa oli Natalia Kulbusch (sünd Fridolina). Nende poeg oli esimene eestlasest piiskop, õigeusu märter ja pühak Platon (Kulbusch). Nende teised lapsed: Nikolai Kulbusch; Aleksandra Saar.
Eesti Rõiva- ja Tekstiililiit
Eesti Rõiva- ja Tekstiililiit on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab rõiva- ja tekstiilitootmisega tegelevaid juriidilisi ja füüsilisi isikuid Eestis. Liidu peaeesmärk on arendada Eesti rõiva- ja tekstiilitööstust ning esindada ja kaitsta rõiva- ja tekstiilitootjate ühiseid huvisid.
Liitu kuulub 51 ettevõtet (2017).
Vankelmootor
Vankelmootor (Rootormootor) on mootor, mis erinevalt tavalisest neljataktilisest sisepõlemismootorist kasutab kolvi ja silindri asemel ovaalset kambrit ning kumerat kolmnurkset rootorit. Selline disain ei vaja klappe, nokkureid ega nukkvõlle.
Tööpõhimõte
Vankelmootori tööpõhimõte on sama, mis tavalisel neljataktilisel sisepõlemismootoril. Kütuse ja õhu segu imetakse mootorisse, surutakse kokku, süüdatakse ja surutakse välja heitgaasid.
Sisselasketakt: sisselaskefaas algab siis, kui rootori tipp möödub sisselaskeavast. Kui sisselaskeaval on pääs kambrisse, siis kambri ruumala on lähedal oma miinimumile. Rootori liikudes tõmmatakse vaakumi jõul kambrisse õhu ja kütuse segu.
Survetakt: rootori edasiliikudes kambris surutakse õhu ja kütuse segu kokku. Enne süüteküünaldeni jõudmist on kambri ruumala taas lähedal oma miinimumini. Sellest etapist algab põlemisfaas ehk töötakt.
Töötakt: enamusel vankelmootoritel on kaks süüteküünalt. Kuna põlemiskamber on pikk, leviks leek liiga aeglaselt kui kasutuses oleks ainult üks küünal. Kui süüteküünlad õhu ja kütuse segu süütavad, suureneb rõhk sundides rootorit edasi pöörlema. Põlemisel tekkiv rõhk sunnib rootorit liikuma suunas, mis suurendab kambriosa mahtu. Põlemisgaasid paisuvad ja liigutavad rootorit, kuni rootori tipp möödub väljalaskeavast. pisi|320x320px|Vankemootori töökäik Väljalasketakt: kui rootori tipp möödub väljalaske avast, saavad gaasid mootori kambrist lahkuda. Rootori liikudes väheneb kambriosa maht ja heitgaasid surutakse välja.
Ajalugu
pisi|334x334px|Mazda RX-8 Vankelmootori lõi saksa insener Felix Wankel. Algne idee uut tüüpi sisepõlemismootori loomiseks tekkis Wankelil juba 17-aastaselt. 1924. aastal seadis Wankel üles väikese labori, kus ta alustas tööd oma unistuste mootori kallal. Esimene vankelmootor auto jaoks toodeti 1961. aastal NSU poolt, kuid populaarseks sai mootor just Mazda auto mudelites. Algul paigutati vankelmootoreid ainult luksusautodele, kuid tänapäeval on tuntuim mudel Mazda RX-8 sportauto. Heitenormidele mittevastavuse tõttu lõpetati 2012. aastal vankelmootorite tootmine.
Norra 2018. aasta taliolümpiamängudel
Norra osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 109 sportlasega, kes võistlesid 11 spordialal.
Olümpiavõitjaks tulid murdmaasuusatajad Simen Hegstad Krüger, Johannes Høsflot Klæbo, Ragnhild Haga ja Marit Bjørgen, Norra naiskond 4x5 km teatesuusatamises, Norra meeskond 4x10 km teatesuusatamises, Norra suusahüppemeeskond, suusahüppaja Maren Lundby, vigursuusataja Øystein Bråten, laskesuusataja Johannes Thingnes Bø, kiiruisutaja Håvard Lorentzen, mäesuusataja Aksel Lund Svindal, murdmaasprindimeeskond (Martin Johnsrud Sundby ja Johannes Høsflot Klæbo) ning kiiruisutamise teatemeeskond (Håvard Bøkko, Sindre Henriksen, Simen Spieler Nilsen, Sverre Lunde Pedersen).
St. Mary kirik (Brighstone)
Maarja kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Brighstone'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kirik valmis 12. sajandil, kellatorn lisati 17. sajandil.
Kiriku elektrooniline orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Vatsk
Vatsk on õhuke nisu-, rukki- või odrajahust (kesvavatsk ) valmistatud leib või kakk.
Vatsk oli parema leiva või peotoiduna 19. sajandil Kagu-Eestis üldtuntud.
Taina kergitamiseks kasutati pärmi. Sageli pandi taina vahele kihtidena seeni, lihatükke, kartuli- või tanguputru, puruks tambitud kanepiseemneid vms.
Eesti Turbaliit
Eesti Turbaliit on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab turvast tootvaid, töötlevaid ja turustavaid ettevõtjaid Eestis. Liidu tegevdirektor on Erki Niitlaan.
Hermelingi mõis
Hermelingi mõis (läti keeles Hermeliņa muižiņa, saksa keeles Hermelingshof) oli rüütlimõis Lätis Riia linnas Pētersala-Andrejsala asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Katrīnas dambis 10. Hermelingi mõisa rajas Gotthard Kettler, mõisa esimesteks omanikeks olid vennad Siebergid. Mõis jäi rüütlimõisaks kuni 20. sajandi alguseni. 17. sajandil kuulus mõis pastor Hermelingile, kelle järgi mõis ilmselt ka nime sai, kuigi Johann Christoph Brotze väitel sai mõis nime sellele kuulunud endisest Hermelingi saarest. Vahepeal Bartelsitele kuulunud mõisa ostis aastal 1756 lätlasest mastimeister Jānis Šteinhauers (saksapäraselt Johann Steinhauer), kes rajas mõisa saekaatri. Valmistatud laudadega tegi mees Riia sadamas peatuvatele laevadele vajalikke  parandustöid. Saadud rahaga muutis mees mõisa hooned uhkemaks, nii et kuigi 18. sajandi teisel poolel hakkas Daugava järk-järgult mõisale kuuluvat maad ära uhtuma ning valdused ujutati suurvee ajal tihti üle, oli mõisa väärtus peale Janis Steinhauersi surma kolm korda suurem kui ajal, mil ta selle ostis.
Janet Leigh
Janet Leigh (sünninimi Jeanette Helen Morrison ; 6. juuli 1927 Merced, California – 3. oktoober 2004 Beverly Hills, California ) oli USA näitleja.
Ta on tuntud eelkõige osatäitmise järgi Alfred Hitchcocki õudusfilmis "Psühho" ("Psycho"; 1960). Ta võitis selle rolli eest parima naiskõrvalosatäitja Kuldgloobuse ja pälvis Oscari nominatsiooni. Leigh' muud tuntumad osatäitmised on filmides "Act of Violence" (1948), "Väikesed naised" ("Little Women"; 1949), "Teraskannus" ("The Naked Spur"; 1953), "My Sister Eileen" (1955), "Kurjuse puudutus" ("Touch of Evil"; 1958) ja "Mandžuuria kandidaat" ("The Manchurian Candidate"; 1962).
Pärast kaht lühikest abielu varases nooruses abiellus Leigh 1951. aastal näitleja Tony Curtisega ning nad said kaks last, Jamie Lee ja Kelly, kellest said samuti näitlejad. Koos Tony Curtisega mängis Leigh mitmes filmis. Leigh' kaubamärkideks olid sensuaalne figuur ning sügav ja kirglik hääl.
Noorpõlv
Leigh sündis 6. juulil 1927 California osariigis Mercedis. Ta oli Helen Lita (neiupõlvenimega Westergaard; 1907–1974) ning kindlustusagendi ja kinnisvaramaaklerina töötanud Frederick Robert Morrisoni (1907–1961) ainus laps. Leigh lapsepõlv möödus Californias Stocktonis. Tema ema vanemad olid Taani immigrandid.
1945. aastal avastas Leigh' endine näitlejanna Norma Shearer. Sheareri abikaasa Irving Thalberg oli sel ajal hiigelettevõtte Metro-Goldwyn-Mayeri esimene tootmisjuht. Shearer näitas talendiotsijale ja agendile Lew Wassermanile Leigh' fotot, millel naine oli suusapuhkusel mägedes, kus Leigh' vanemad töötasid. Shearer meenutas hiljem, et Leigh' naeratus ja näoilme olid lummavad ning ta tundis, et peab seda foto stuudiole näitama. Leigh lahkus ülikoolist, kui Wasserman lubas talle tagada lepingu MGM-ga vaatamata sellele, et Leigh'l polnud näitlemiskogemusi. Ta oli University of the Pacifici ülikoolis õppinud muusikat ja psühholoogiat. Ta asus näitlemist õppima draamaõpetaja Lillian Burnsi käe all. Leigh allkirjastas lepingu MGM-ga 1946. aastal.
Algusaastad
pisi|left|Janet Leigh filmi "[[Väikesed naised" (1949) treileris]] Kohe pärast filmi "The Romance of Rosy Ridge" esilinastust sai Leigh 1947. aasta suvel rolli draamafilmi "If Winter Comes", kus ta mängis koos Walter Pidgeoni ja Deborah Kerriga. Kuna film "The Romance of Rosy Ridge" teenis hästi piletitulu, alustasid Leigh ja Johnson 1947. aasta augustis ka teise filmi tegemist, milleks oli "The Life of Monty Stratton". Film pandi aga riiulile ja see esilinastus alles 1949. aastal pealkirja "The Stratton Story" all ("Strattoni lugu"), kus Leigh'd ja Johnsoni asendasid James Stewart ja June Allyson. 1947. aasta lõpus sai Leigh peaosa koer Lassie filmis "Hills of Home", mis esilinastus 1948. aastal Pärast seda näitles Leigh muusikalises komöödiafilmis "Words and Music" ja film noir'i draamas "Act of Violence". 1948. aasta lõpus hüüti Leigh'd juba "Hollywoodi number üks glamuuritariks", kuigi Leigh oli tuntud viisaka, lahke ja maalähedase inimesena.
Tippaastad
1949. aastal mängis Leigh koos June Allysoni, Peter Lawfordi, Margaret O'Brieni ja Elizabeth Tayloriga filmis "Väikesed naised" ("Little Women"), mis võeti üles Technicoloriga. Film "Väikesed naised" oli Leigh' läbimurdefilm.
pisi|Leigh filmis "[[Teraskannus" (1953)]] 1950. aastatel tegi Leigh palju filmirolle, millest tuntuim on nimiosa muusikalises komöödias "My Sister Eileen" (1955), kus ta mängis koos Jack Lemmoni, Betty Garretti ja Dick Yorkiga. Leigh võttis selle filmi jaoks MGM-s laulutunde. Ta osutus mitmekülgseks näitlejaks, kes näitles muuhulgas spordifilmis "Angels in the Outfield" (1951) ja pingelises vesternis "Teraskannus" ("The Naked Spur"; 1953). 1954. aastal mängis ta kõrvalrolli Dean Martini ja Jerry Lewise kõrval komöödiafilmis "Living It Up" (1954). Hiljem näitles ta Lewisega ka 1966. aastal filmis "Three on a Couch". Leigh mängis koos oma kolmanda abikaasa Tony Curtisega viies filmis: "Houdini" (1953), "The Black Shield of Falworth" (1954), "Viikingid" ("The Vikings"; 1958) ja "Who Was That Lady?" (1960).
1950. aastatel hakkas Leigh mängima keerukamaid rolle. 1958. aastal mängis ta naispeaosa Orson Wellesi film noir'i klassikasse kuuluvas filmis "Kurjuse puudutus" ("Touch of Evil"). "Kurjuse puudutuses" mängis ta Susan 'Susie' Vargast, kes on vallatu ja seksuaalselt laetud loomuga; Susan Vargase roll asendas Leigh' süütut filmiisiksust.
pisi|left|Janet Leigh ja [[Charlton Heston filmis "Kurjuse puudutus" (1958)]] Leigh' tuntuim osatäitmine on Marion Crane'i roll Alfred Hitchcocki pingelises õudusklassikas "Psühho" ("Psycho")1960. aastal. Film sai pärast linastumist vastuolulisi arvustusi, kuid tänapäeval on "Psühho" kriitikute seas kõrgelt hinnatud. "Psühho" teenis linastumisaastal suurt piletitulu. Filmi oli 1960. aasta edukamaid film ja sai neli Oscari nominatsiooni. Tänapäeval peetakse "Psühhot" filmiajaloo üheks tähtsamaks õudusfilmiks ja Ameerika Filmiinstituut on selle valinud kõigi aegade parimaks põnevusfilmiks. "Psühho" on eriti tuntud dušistseeni poolest, kus mõrvatakse Leigh' näideldud tegelane Marion Crane. Seda stseeni peetakse filmiajaloo üheks kõige muljetavaldavamaks ja meisterlikumaks stseeniks, millele on muusika loonud Bernard Herrmann. Leigh võitis osatäitmise eest parima naiskõrvalosatäitja Kuldgloobuse. Lisaks kandideeris ta Oscarile parima naiskõrvalosatäitja kategoorias, mis jäi tema ainsaks Oscari nominatsiooniks.
1960. aastatel mängis Leigh naispeaosa paljudes filmides. Nende filmide hulka kuuluvad näiteks "Mandžuuria kandidaat" ("The Manchurian Candidate"; 1962) koos Frank Sinatraga, "Bye Bye Birdie" (1963), mis põhineb edukal Broadway show'l, ja "An American Dream" (1966). 1964. aastast alates hakkas Leigh mängima külalisrolle paljudes telesarjades.
Viimased eluaastad
1970. aastatel näitles Leigh mitmes telefilmis ja külalisrolle telesarjades. Tal oli peaosa näitelks telefilmides "My Wives Jane" (1971) ja "Murder at the World Series" (1977).
Hermelingi mõis
Aastal 1797 põles saekaater maha. Aastal 1827 pantisid Steinhauersid mõisa Radekitele. 19. sajandi lõpus kuulus mõis Haarmannidele, kes jagasid mõisa maad ehituskruntideks. Kokku kerkis Hermelingi mõisa aladele 130 uut maja, mõisale jäid alles vaid peahoone ja selle kõrval asunud kõrts. Aastal 1904 omandas Riia linn ka need viimased hooned. Hermelingi mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. Aastal 1779 kuulusid mõisakompleksi juurde tuulik, saekaater, kõrgel vundamendil asuv häärber, kai. Sajandi lõpus tehtud joonisel on näha palju vähem hooneid, ka oli Daugava jõgi häärberile selleks ajaks ohtlikult lähedale jõudnud.
Rahvusvaheline Filmikriitikute Ühing
Ühing loodi 1930. aasta juunis Brüsselis.
Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu liikmed osalevad žüriiliikmetena paljudel rahvusvahelistel filmifestivalidel, kus jagatakse ühingu poolt ka auhindu. Näiteks osalevad ühingu liikmed Cannes'i, Veneetsia, Londoni, Berliini, San Sebastiani ja paljude muude filmifestivalide žüriides.
Janet Leigh
Viimased eluaastad
1975. aastal mängis Leigh telesarja "Columbo" ühes osas "Forgotten Lady" endist Hollywoodi lauljat ja tantsijat Grace Wheeler Willsi. Sarja peaosas oli Peter Falk. Selles osas kasutati filmi "Walking My Baby Back Home" (1953) salvestisi Leigh'st. Leigh mängis külalisnäitlejana 1966. aastal spioonisarjas "The Man from U.N.C.L.E.". Hiljem mängis ta külalisnäitlejana veel mitmes telesarjas, sealhulgas "Lembelaeva" ("The Love Boat") kahes osas aastatel 1978 ja 1985 ning krimisarja "Mõrv sai teoks" ("Murder, She Wrote") osas "Doom with a View" aastal 1987.
1975 mängis Leigh naispeaosa Broadway komöödiadraamas "Murder Among Friends". Lavastust mängiti Biltmore'i teatris 17 korral (esietendus oli 28. detsembril 1975 ja viimane etendus anti 10. jaanuaril 1976).
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon (SDE) on veeaurudestillatsiooni modifikatsioon, mis võimaldab lenduvaid hüdrofoobseid aineid destilleerida keemistemperatuurist madalamal temperatuuril (praktiliselt 100 °C juures) ja seejärel vahetult ekstraheerida veega mittesegunevasse orgaanilisse lahustisse.
Ferdinand Laurberg
Ferdinand Laurberg (8. märts 1904 Vihterpalu, Harjumaa – 9. oktoober 1941 Tallinn) oli eesti jää- ja jalgpallur.
Janet Leigh
Viimased eluaastad
1980. aastatest mängis Leigh filmides ja telesarjades vaid aeg-ajalt. Näitlejakarjääri hilisemas osas mängis Leigh koos tütre Jamie Leega peaosa õudusfilmides "Udu" ("Fog"; 1980) ja "Halloween H20: 20 aastat hiljem" ("Halloween H20: 20 Years Later"; 1998).
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon teostatakse spetsiaalses kombineeritud seadmes. Näiteks taimsest materjalist eeterlike õlide eraldamiseks pannakse need veega destillatsioonikolbi. Lenduvad õlid destilleeruvad koos veeauruga ja püütakse kinni jahuti alla paigutatud orgaanilise solvendiga (näiteks heksaan + tetradekaan) ekstraktoris, millest alumine veekiht suunatakse pidevalt tagasi destillatsioonikolbi.
Ferdinand Laurberg
Ta oli kuuekordne Eesti meister jääpallis (1928–1932 ja 1935).
Ta kuulus Eesti jääpallikoondisse.
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon
SDE mikroseade on osutunud sobivaks taimsete eeterlike õlide eraldamiseks järgneva kromatograafilise analüüsi tarbeks (proovis ei sisaldu suure molekulmassiga komponente).
Janet Leigh
Tegevus kirjanikuna
Leigh kirjutas neli raamatut, millest esimene oli elulooraamat "There Really Was a Hollywood" (1984). "There Really Was a Hollywood" jõudis New York Timesi bestsellerite nimekirja. Memuaarikogule järgnesid romaanid "House of Destiny" (1995) ja "The Dream Factory" (2002) ning tõsielul põhinev "Psycho: Behind the Scenes of the Classic Thriller" (1995), kus ta räägib filmi "Psühho" telgitagustest.
1995. aastal valis ajakiri Empire ta kõigi aegade saja parima naisnäitleja hulka. Lisaks valis ajakiri ta ka saja kõigi aegade seksikaima näitleja hulka. 2004. aasta mais valis ajakiri Total Film Leigh' kehastatud Marion Crane'i surma filmis "Psühho" filmiajaloo kõigi aegade parimaks surmaks.
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon
Kirjandust
Bicci, C., D'Amato, A., Nano, M., Frattini, C. (1990) Improved method for the analysis of small amounts of essential oils by microdistillation followed by capillary gas chromatography. Journal of Chromatography A, 279, 409-416.
Janet Leigh
Isiklik elu
pisi|Janet Leigh (keskel) koos tütarde Kelly ja Jamie Lee'ga 1979. aasta mais 15-aastaselt (väitis end olevat 18-aastane) abiellus Leigh 18-aastase John Kenneth Carlisle'iga (eluaastad 1924–1985) 21. augustil 1942 Nevada osariigis Renos. Abielu tühistati neli kuud hiljem 28. detsembril. Teisel korral abiellus Leigh 18-aastaselt 5. oktoobril 1945 muusiku Stanley Harold Reamesiga (1923–1985), kuid nad lahutasid neli aastat hiljem, 7. septembril 1949.
Kolmandal korral abiellus Leigh näitleja Tony Curtisega (eluaastad 1925–2010) 4. juunil 1951 Connecticuti osariigis Greenwichis; see oli Curtise esimene abielu. Nad olid tutvunud 1950. aastal ühel peol. Nad said kaks last, tütred Kelly (sündis 17. juunil 1956) ja Jamie Lee (sündis 22. novembril 1958), kellest said hiljem samuti näitlejad. Enne tütre sündi oli Leigh'l 1954. aastal nurisünnitus. Abielu hakkas lagunema, kui Leigh oli Curtise juurest leidnud marihuaanat. Leigh palus Curtisel see laste pärast ära visata. Curtis tunnistas lisaks, et oli Leigh'd abielu ajal mitu korda petnud. Leigh ja Curtis lahutasid 14. septembril 1962 pärast üksteist aastat kestnud abielu. Juba järgmisel päeval, 15. septembril 1962 abiellus Leigh Las Vegases neljandant ja viimast korda börsimaakler Robert Jay Brandtiga (1927–2009). Nende abielu kestis 42 aastat kuni Leigh' surmani 2004. aastal.
14. mail 2004 nimetati Leigh Stocktonis asuva ülikooli University of the Pacific audoktoriks kaunite kunstide vallas.
Leigh oli demokraat. Ta esines koos Curtisega 1960. aastal Demokraatliku Partei konverentsil.
Surm
Leigh suri 3. oktoobril 2004 77-aastaselt une pealt oma kodus California osariigis Beverly Hillsis, olles mõni aeg varem saanud südameinfarkti. Tema juures olid tütred Kelly ja Jamie Lee ning abikaasa Robert. Tema surma põhjuseks nimetati vaskuliit, mis on teatud tüüpi veresoonte põletik. Leigh oli vaskuliiti põdenud üle aasta. Enne surma kannatas ta kroonilise neuropaatilise valu käes, mida põhjustas gangreen tema paremas käes. Leigh tuhastati ja tema tuhk maeti Los Angeleses Westwoodi linnaosas asuvasse Westwood Village Memorial Parki surnuaeda. Robert Brandt suri viis aastat hiljem 82-aastaselt ja maeti oma naise kõrvale.
Pärand
Leigh sai 8. veebruaril 1960 filmikarjääri eest Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe, mis paikneb aadressil 1777 Vine Street.
2006. aastal nimetati tema auks ümber California osariigis Stocktoni kesklinnas asuv filmiteater ja väljak – väljak ja filmiteater sai nimeks Janet Leigh Plaza. 2010. aasta juunis nimetati University of the Pacifici ülikoolilinnakus asuv filmiteater ümber Janet Leigh' teatriks.
Rigasche Zeitung
Rigasche Zeitung oli ajaleht, mis ilmus1778–1889 ja 1907–1915 Riias. Aastatel 1890–1906 ajaleht ei ilmunud. 1778. aastast kuni arvatavasti 1808. aastani andis seda välja Georg Ludwig Zachariae.
Ajalehe lisad:
Singalid
Singalid (singali keeles සිංහල ජාතිය, Siṃhala Jātiya; ka helad, හෙළ) on peamiselt Sri Lankat asustav rahvas, moodustades umbes 75% Sri Lanka elanikkonnast koguarvuga u 16 miljonit. Singalite identiteet põhineb nende keelel, ajaloolisel pärimusel ja religioonil. Singalid kõnelevad singali keelt ja on enamuses theravaada budistid.
5. sajandi eepose Mahavamsa ja buda munkade kroonika Dipavamsa järgi saabusid singalite esivanemad aastal 543 eKr Sri Lankale prints Vijaya juhtimisel Indiast, Sinhapurast.
Nikon (eesnimi)
Nikon (vene keeles Никон) on venepärane mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1636. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Nikon 17 mehel.
Hawkingi radiatsioon
Hawkingi radiatsioon (Hawkingi kiirgus) on soojuskiirgus, mida eelduste kohaselt kiiratakse mustade aukude sündmuste horisondil. Nimetuse on see saanud inglise füüsikateoreetiku, kosmoloogi, kirjaniku ja Cambridge'i ülikooli teoreetilise kosmoloogia keskuse teadusdirektori Stephen Hawkingi järgi. Tema pakkus välja 1974. aastal hüpoteesi selle nähtuse olemasolu kohta. Radiatsiooni nimetatakse ka Bekenstein-Hawkingi radiatsiooniks, kuna avastusele aitas kaasa Jacob Bekenstein, kelle teooria kohaselt peaks mustadel aukudel olema piiratud entroopiatase ja temperatuur, mis erineb nullist kraadist. Hawkingi radiatsioon vähendab mustade aukude massi ja energiat ning seetõttu nimetatakse seda ka mustade aukude haihtumiseks. Mustad augud, mis massi juurde ei neela, muutuvad ajapikku väiksemaks ja lõpuks kaovad (aurustuvad).
1973. aastal näitasid Jakov Zeldovitš ja tema õpilane Aleksei Starobinski Moskvas Hawkingile, et kvantmehaanika määramatuse printsiibi kohaselt peaks pöörlevad mustad augud tekitama ja kiirgama osakesi, mis tekivad musta augu pöördliikumise energiast. See kiirgus tuleks sündmuste horisondist väljastpoolt ja aeglustaks musta augu pöörlemist. Hawking sai sellest ideest inspiratsiooni ning otsustas matemaatilise käsitlusega põhjendada ja edasi arendada.
Boris Lukats
Boris Lukats (25. juuli 1907 Ahja vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 21. veebruar 1996 Põlva) oli eesti graafik ja kunstitegelane.
Kokkola-Pietarsaari lennujaam
pisi|Kokkola-Pietarsaari lennujaama terminal Kokkola-Pietarsaari lennujaam (IATA: KOK, ICAO: EFKK) on rahvusvaheline lennujaam Kokkolas Soomes. Lennujaam aub umbes 19 kilomeetrit Kokkola kesklinnast.
Boris Lukats
Elulugu
Ta õppis 1917–1923 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumis, hiljem õppis nii Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas (1925–1928) kui ka 1928–1936 vaheaegadega Pallase Kunstikoolis.
Hawkingi radiatsioon
2010. aasta septembris uuriti väidetavalt signaali, mis on tihedalt Hawkingi radiatsiooniga seotud, kuid seda infot pole tõestatud.
Ülevaade
Mustad augud on meeletu gravitatsioonilise külgetõmbejõuga kehad. Tavaliselt on gravitatsioonijõud nii tugev, et mitte midagi, isegi mitte elektromagnetkiirgus, ei pääse sealt. Pole veel teada, kuidas gravitatsiooni saab kvantmehaanikas kasutada. Siiski võivad musta augu gravitatsioonimõjud olla piisavalt nõrgad aegruumi kumeruse teooria arvutustes kasutamiseks. Hawking näitas, et kvantefektid lubavad mustades aukudes kiirata soojuskiirgust (mustade kehade kiirgust). Elektromagnetkiirgust toodetakse siis, kui seda kiirgab must keha, mille temperatuur on pöördvõrdeline musta augu massiga.
Boris Lukats
Elulugu
1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Töötas mitmel kultuurivaldkonna ametikohal enne ja pärast sõda. Osales Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu loomisel Jaroslavlis 1943, aastatel 1947–1950 oli ka liidu esimees.
Hawkingi radiatsioon
Ülevaade
Kõige parema ülevaate saab sellest protsessist, kujutades ühte liiki virtuaalosakeste kiirgamist sündmuste horisondi lähedal. See radiatsioon ei tule tegelikult otse mustast august, vaid on virtuaalosakeste muutumine "tõelisteks" osakesteks musta augu gravitatsiooni tõukejõu abil. See avastus näitab, et Hawkingi esimene kuulus avastus, musta augu dünaamika teine seadus (sündmuste horisondi pindala ei saa kunagi kahaneda) ei pea alati paika.
Alternatiivne viis protsessi nägemisest on see, et vaakumi muutlikkus jätab mulje, et virtuaalosakeste paar on musta augu sündmuste horisondile lähedal. Üks paarilistest kukub auku ja teine põgeneb. Selleks, et säilitada koguenergia, peab auku kukkunud paarilisel olema negatiivne energia. Selle pärast kaotab maust auk massi ning eemalseisvale vaatlejale, kes asub mustast august kaugel, jääb mulje, et must auk kiirgas osakese. Teise mudeli järgi, on see protsess tunneliefekt, kus osakeste paar moodustub vaakumist ning üks paariline ületab sündmuste horisondi.
Boris Lukats
Looming
Tema graafikas on tajutav Richard Sagritsa graafikaloomingu mõju (nt teostes "Puuslik", "Ristimine"). Viljeles ka guašši. Osales Jaroslavli kunstnike kollektiivis Jüriöö ülestõusu ainelise mapi loomises.
Hawkingi radiatsioon
Ülevaade
Oluline erinevus Hawkingi kujutletud radiatsiooni ja musta keha kiiratud soojuskiirguse vahel on see, et musta keha oma on statistilisema olemusega, ehk ainult tema kiiratud keskmine energiamäär rahuldab Plancki seadust musta keha kiirguse kohta. Hawkingi radiatsioon rahuldab Plancki seadust tervikuna oluliselt paremini. Kui soojuskiirgus sisaldab informatsiooni kiirgava keha kohta, siis Hawkingi radiatsioon ei näi sellist infot sisaldavat ning kiirgus sõltub ainult musta augu massist, nurkkiirusest ja laengust. See viib musta augu infokao paradoksini.
Kadrioru kunstimuuseum
alt=|pisi|Kadrioru kunstimuuseum asub Kadrioru lossis. Pilt tehtud Rasmus Kooskora poolt 2020. a oktoobris pisi|Kadrioru kunstimuuseum Kadrioru kunstimuuseum (nimetatud ka: Väliskunsti muuseum) on aastal 2000 Tallinnas Kadrioru lossis avatud kunstimuuseum.
Hawkingi radiatsioon
Ülevaade
Ühe Päikese massiga (M☉ – standardne astronoomias kasutatav massiühik) mustal augul on temperatuur vaid 60 nanokelvinit. Kusjuures selline must auk tõmbaks endasse kõvasti rohkem kosmilist taustkiirgust kui ta seda väljastaks. Umbes Kuu massiga must auk (4,5×1022 kg) oleks tasakaalus 2,7 kelvini juures, tõmmates endasse sama palju kiirgust kui ta ise väljastab. Samas väiksemad mustad augud kaotaksid massi, kuna nad väljastaks rohkem kui kiirgavad.
Aura jõgi
Aura jõgi (soome keeles Aurajoki, rootsi keeles Aura å) on Oripäält lähtuv jõgi Päris-Soome maakonnas. Jõgi lookleb läbi Pöytyä, Aura ja Lieto valdade enne kui tühjendab oma pruunikad veed Saaristomerre (Läänemeres asuvas Turu saarestikus) keset ajaloolist Turu linna.
Geograafia
251px|pisi|[[Turu linnas asuv Aura jõe suue]] Üheteistkümne kärestikuga jõgi on umbes 70 km pikk, selle valgla laiub 885 km² territooriumil ja vooluhulk on 7 m³/s.
Ajalugu
Jõe kallastel on täheldatud inimasustusi, mis on ligi 6000 aastat vanad.
Dubroŭna
Dubroŭna on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Dubroŭna rajooni keskus. Poola keeles Dubrowna, vanasti ka Dąbrowna. Asub Dnepri jõe kaldal.
Linna nimi tuleb ilmselt tammikust (valgevene keeles дуброва).
Linnas on kaks keskkooli, laste spordikool ja muusikakool. Dubroŭnas on kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Antakse välja ajalehte «Дняпроўская праўда». Tööstusest on linnas kergetööstus, ehitusmaterjalide tootmine ja toiduainete tööstus.
Dubroŭna on traditsioonilise käsitööstusliku keraamika, "Dubroŭna keraamika", valmistamise keskuseks. Vaatamisväärsusteks on kaks linnamäge, klooster ja kirik aastast 1809, Ljubamirskite loss XIII sajandist. Dubroŭna vanalinna asemele on ehitatud uus administratiivne keskus.
Ajalugu
Aega, mil linna esimest korda mainitakse, on raske määrata. Aastal 1392 räägitakse meetrikas "tühjast Dubrovenskaja maast". XV sajandi lõpus on see piirkond omandanud nime «Дубровенскі шлях». Piirkonna keskuseks oli Dubrovenskaja küla. Vene ajaloolane M. Ljubavski usub, et see Smolenskile kuulunud küla oli praeguse Dubroŭna eelkäija, ja et piirkond oli nime saanud asula järgi. Teada on, et toona oli neil aladel juba kindlus.
Esimene kindlam märge Dubroŭnast kui asulast pärineb aastast 1514. Asulast sai hiljem samanimelise krahvkonna keskus. Esimeseks omanikuks oli Jerzy Karol Hlebowicz. Asulat rüüstasid korduvalt venelased.
Aastal 1630 ehitati Dubroŭnasse klooster ja kirik. Aastal 1654 põletasid Moskva väed kindluse maha j küüditasid elanikud Smolenskisse. Järgmine küüditamine leidis aset aastal 1664. Aastal 1690 läks asula Sapiehade valdusse. Vene väed rüüstasid asulat ka Põhjasõja ajal. Aastal 1732 hakati asulas regulaarselt laatasid pidama.
Aastal 1772 läks asula esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. 2 aastat hiljem sai asulast Potjomkinite suguvõsa valdus. Aastal 1781 asutati linnas kellatehas, esimene Venemaal. Aastast 1787 oli Dubroŭna Ljubamirskite valduses.
Warszawice
Warszawice on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Otwocki maakonnas Sobienie-Jeziory vallas. Warszawice asub Otwockist umbes 15 km lõunas ja Varssavi kesklinnast ligikaudu 36 km lõunakagus.
Osvald Hiie
Osvald Hiie (enne eestistamist Osvald Hämmalberg; 16. juuni 1900 Orava vald, Võrumaa – 13. juuni 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti põllumees.
Ta oli pangaametnik ja Värska põllumeeste konvendi liige.
1941. aastal küüditati ta NKVD poolt Mäe vallast koos abikaasa Liidia Hiie (suri asumisel novembris 1944) ning laste Felix Hiie ja Tõeleid Hiiega (vabanesid asumiselt 1944) ja mõisteti Erinõupidamise otsusel surma.
Janne Oinas
Janne Erik Oinas (sündinud 27. novembril 1973) on soome endine jalgpallur.
Ta mängis ka kahes Eesti klubis: 1997 Lelle SK ja 1998 FC Flora.
Liberty State Park
pisi|Esiplaanil [[Central Railroad of New Jersey Terminal, raudteede lõppjaam, mis ühendas Manhattani saare üle veetee mandriga]] Liberty State Park on park Ameerika Ühendriikide New Jersey osariigis Jersey City linnas. See asub Upper New York Bay lahe ääres, Liberty ja Ellise saare vastas. Park avati 1976. aastal, mis langes kokku Ameerika Ühendriikide 200. kestvusaasta tähistamise pidustustega.
Parki haldab ühing New Jersey Division of Parks and Forestry.
Kemi-Tornio lennujaam
pisi|Kemi-Tornio lennujaama terminal Kemi-Tornio lennujaam (IATA: KEM, ICAO: EFKE) on rahvusvaheline lennujaam Kemis Soomes. Lennujaam asub umbes 18 kilomeetrit Kemi kesklinnast. Lennujaama omab ja haldab Finavia.
Dobruši rajoon
Dobruši rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1453 km². 2018. aasta seisuga elas seal 36 110 inimest.
Rajoon piirneb idas Venemaa Brjanski oblasti Klimovo, Zlõnka ja Novozõbkovi rajooniga. Lõunas piirneb see Ukraina Tšernigivi oblasti Tšernigivi rajooniga. Rajooni territooriumi keskel asub Venemaa Medvežje-Sankovo enklaav.
Rajoon moodustati 1926. aastal, ent juba järgmisel aastal see likvideeriti. Rajoon moodustati taas aastal 1935, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Barščoŭka, Cierachoŭka, Ivaki, Karma, Kruhaviec-Kalinina, Krupieci, Kuźminičy, Lenina, Nasovičy, Pierarosti, Rassvieti, Žhuńi, Usochskaja Buda ja Vući külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Dobruši linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Teisi asulaid: Cierachoŭka alev, Nasovičy, Dziamjanki, Karma.
Rajoon asub Polesje madaliku piirialadel. Tähtsaimaks jõeks on Iputs, teine suurem jõgi on Vući jõgi. Kõrgused jäävad vahemikku 140-160 meetrit.
2009. aasta seisuga oli elanikest 90,38% valgevenelasi, 7.26% venelasi, 1,47% ukrainlasi ja 0,89% muust rahvusest inimesi. 41,89% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 55,81% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 15,69% elanikke, vene keelt aga 78,63%.
Palivere Laste- ja Noortekodu
Palivere Laste- ja Noortekodu oli aastatel 1994-2013 Lääne maakonnas Taebla vallas Vidruka külas endisaegse Palivere mõisas tegutsenud laste- ja noortekodu.
Aastatel 1923-1960 tegutses Palivere mõisas Eesti Lastekaitse Ühingu Palivere lastekodu. Seejärel tegutses sealsamas Palivere Eriinternaatkool.
Annalena Baerbock
Annalena Charlotte Alma Baerbock (sündinud 15. detsembril 1980 Hannoveris) on Saksa poliitik, alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa välisminister.
27. jaanuarist 2018 on ta erakonna Liit 90 / Rohelised üks kaasjuhtidest koos Robert Habeckiga ja alates 22. septembrist 2013 Liidupäeva liige.
Palivere Laste- ja Noortekodu
1990. aastal jäid esimesed internaatkooli lõpetanud, kes muidu oleksid pidanud minema vanadekodusse, kooli juurde edasi. Nad hakkasid tegema majapidamistöid, hoides korras territooriumi ja hoolitsedes koduloomade eest. 1992. aastal tekkis küsimus, kuhu rajada Läänemaa lastekodu. Otsustati taastada õigusjärgne lastekodu Paliveres. Samal aastal toodi esimesed neli last lastekodurühma. Elamine ja toitlustamine toimus internaatkooli kuludega. Töötegijaid noori, st neid, kes olid pärast internaatkooli lõpetamist otsustanud paigale jääda, oli Paliveres sel ajal juba kümmekond. 1993. aastal võeti päevakorda Palivere Laste- ja Noortekodu loomine. Remonditi korterid, kus kasvandikud said perena elada, ja osteti põllumajandustehnikat. 1994. aastal kinnitatigi Palivere Laste- ja Noortekodu põhimäärus.
Annalena Baerbock
Ta oli roheliste kantslerikandidaat 2021. aasta Saksamaa Liidupäeva valimistel.
Palivere Laste- ja Noortekodu
2012. aastal otsustati Haapsalu Väikelastekodu ning Palivere Laste- ja Noortekodu tegevus eraldi asutustena lõpetada. Nende haldamiseks loodi SA Haapsalu Hoolekandekeskus.
Annalena Baerbock
Haridus
Aastatel 2000–2004 õppis Baerbock Hamburgi ülikoolis politoloogia ja avaliku õiguse erialadel. Ta omandas 2005. aastal magistrikraadi Londoni Majanduskoolis (LSE). Samal aastal läbis ta väljaõppe Briti rahvusvahelise õiguse ja võrdleva õigusteaduse instituudis (BIICL).
Ta alustas Berliini Vabas Ülikoolis väitekirja looduskatastroofide ja humanitaarabi teemal, kuid ei ole seda lõpetanud.
Varasem töökäik
Aastatel 2000–2003 töötas ta õpingute kõrvalt ajakirjanikuna ajalehes Hannoversche Allgemeine Zeitung.
Pärast õpingute lõpetamist töötas ta aastatel 2005–2008 Elisabeth Schroedteri büroos Euroopa Parlamendis.
Aastal 2005 oli ta praktikant Briti rahvusvahelise õiguse ja võrdleva õigusteaduse instituudis (BIICL).
Alates 2020. aastast osaleb ta Maailma Majandusfoorumi noorte maailmajuhtide programmis. See on arengutreeningu programm poliitilistele juhtidele, kus on teiste seas osalenud Emmanuel Macron, Sanna Marin ja Jacinda Ardern.
Liidupäeva liige, alates 2013
2009. aastal kandideeris Baerbock kohale oma erakonna kandidaatide nimekirjas, kuid tulutult.
2013. aastal oli ta roheliste kandidaat 61. valimisringkonnas (Potsdam – Potsdam-Mittelmark II – Teltow-Fläming II), millega ta ühtlasi kindlustas endale koha erakonna esinumbrina Brandenburgi liidumaa kandidaatide nimekirjas. Ta sai Liidupäeva liikmeks nimekirja mandaadiga.
Oma esimesel ametiajal oli ta majandus- ja energeetikakomisjoni ning Euroopa asjade komisjoni liige.
Baerbock oli oma fraktsiooni kliimapoliitika eestkõneleja. Ta on osalenud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonide arutamisel Varssavis (2013), Limas (2014), Pariisis (2015) ja Marrakechis (2016).
Ta on ka Berliini-Taipei Parlamentaarse Sõprusringi aseesimees.
2017. aasta Liidupäeva valimistel oli Baerbock taas erakonna esinumber Brandenburgi liidumaal ning säilitas koha parlamendis.
Pärast valimisi oli ta oma erakonna delegatsioonis (ebaedukatel) koalitsioonikõnelustel Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU/CSU) ja Vaba Demokraatliku Parteiga (FDP).
Ta on perekonna-, vanurite-, naiste- ja noorsooteemadega tegeleva parlamendikomisjoni liige.
Roheliste partei kaasjuht, alates 2018
27. jaanuaril 2018 Baerbocki kodulinnas Hannoveris toimunud roheliste partei üldkogul valiti ta üheks erakonna kahest võrdsest kaasjuhist üleriigilisel tasandil. Tema kõrvale valiti Robert Habeck. Ta võitis 64% häältest, edestades konkurent Anja Pieli. 2019. aasta üldkogul valiti ta partei kaasjuhi kohale tagasi, kogudes 97,1% häältest, mis erakonna ajaloo suurim häältesaak.
Kantslerikandidaat, 2021
19. aprillil 2021 teatasid Baerbock ja Robert Habeck, et erakonna üleriigiline juhatus teeb ettepaneku määrata 2021. aasta Liidupäeva valimistel kantslerikandidaadiks Baerbocki. See on esimene kord, kui partei läheb valimistele kantslerikandidaadiga, mitte lihtsalt kahe kaasjuhiga.
Otsus tuleb veel ametlikult kinnitada partei kongressil, mis toimub 11.–13. juunil. Baerbock on ajaloos teine naine pärast Angela Merkelit, kes pürgib valitsuse kõige kõrgemale ametikohale. Valimispäeval on ta vaid paari päeva võrra vanem kui oli ajaloo noorim kantslerikandidaat Guido Westerwelle 2002. aastal.
Saksamaa välisminister, alates 2021
8. detsembril 2021 nimetati Baerbock Saksamaa Liitvabariigi välisministri ametisse.
Poliitilised vaated
Baerbock on kaitsepoliitika vallas võtnud tsentristliku positsiooni. Tema juhtimisel võttis partei 2020. aastal vastu programmi, mis kirjeldas NATO-t kui Euroopa julgeoleku asendamatut osa. Samas on ta olnud kriitiline NATO eesmärgi suhtes, et kõigi liikmesriikide kaitsekulutused moodustaksid vähemalt 2% riigi SKP-st.
Ta on öelnud, et soovib näha Euroopa Liidus tugevamat ühist välispoliitikat, eriti Venemaa suunal.
Energia-, kliima- ja keskkonnapoliitika
Baerbock on kutsunud üles järkjärgulisele söest loobumisele Saksamaal aastaks 2030, kiirteedel 130 km/h kiiruspiirangu kehtestamisele ja ainult heitmevabade autode registreerimise lubamisele hiljemalt aastal 2030.
Põllumajanduse vallas on Baerbock öelnud, et põllumajanduse subsideerimine peaks teenima üldist hüve ja et kariloomade arvukust ning liha tootmismahtusid tuleks märkimisväärselt vähendada. Baerbock on öelnud ka, et majandushuvid ei ole kliimapoliitikaga vastuolus ja et ta soovib tuua Saksamaa staatuse tööstusriigina 21. sajandisse Pariisi kliimaleppe valguses. Baerbock pooldab terase kliimaneutraalset tootmist ning toetab kliimatariifide kehtestamist.
Kui Saksamaa Föderaalne Konstitutsioonikohus otsustas 29. aprillil 2021, et kliimakaitse aktis lubatud kasvuhoonegaaside vähendamine ei olnud piisav, siis Baerbock lubas panna paika konkreetsed kasvuhoonegaaside vähendamise eesmärgid, juhul, kui tema partei osaleb tulevikus föderaaltasandil valitsuse moodustamisel. Lisaks kutsus ta üles kiirendama taastuvate energiaallikate edasiarendamist nii, et see oleks praegusest kvoodist kaks korda suurem 2020. aastate keskpaigaks. Ta on ka väitnud, et kliimamuutuste põhjustatud keskkonnahäving muutub üha kallimaks.
Isiklikku
Baerbock on sotsiaaltöötaja ja masinaehitaja tütar. Ta on üles kasvanud talukohas Pattensenis, Hannoveri lähedal Alam-Saksi liidumaal, koos kahe õe ja kahe nõoga.
Teismelisena tegeles ta võistlusliku trampoliinvõimlemisega ja on Saksamaa meistrivõistlustel võitnud kolm pronksmedalit.
Baerbock on abielus Daniel Holefleischiga, poliitikakonsultandi ja avalike suhete juhiga, kes on töötanud alates 2017. aastast Deutsche Post DHL Grupis Neil on kaks ühist last (sündinud 2011 ja 2015). Kogu pere elab Potsdamis Brandenburgi liidumaal Saksamaal. Baerbock on Saksamaa protestantliku evangeelse kiriku liige. Ta nimetab end „mittereligioosseks,” aga käib tihti kirikus, sest „mõte koosolemisest on äärmiselt oluline” tema jaoks.
Vaata ka
raamideta|right|280px
Idatatar
Idatatar (Fagopyrum tataricum) on tatraliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Luise von Mecklenburg-Strelitz
Luise von Mecklenburg-Strelitz (Luise Auguste Wilhelmine Amalie; 10. märts 1776 – 19. juuli 1810) oli Preisi kuninganna. Tema abikaasa oli Preisi kuningas Friedrich Wilhelm III.
Neil oli üheksa last, teiste seas Friedrich Wilhelm IV (Preisimaa kuningas 1840–1861) ja Wilhelm I (Preisimaa kuningas 1861–1888 ja Saksa keiser 1871–1888).
1807. aastal kohtus ta Tilsitis Prantsusmaa keisri Napoleon I-ga, et paluda keisrilt Preisimaale vastuvõetavaid rahutingimusi. Rahutingimuste leevendamine tal küll ei õnnestunud, kuid tema ilu ja mõistus avaldasid Napoleonile muljet.
Natsi-Saksamaal kasutati Luiset ideaalse Saksa naise võrdkujuna.
Pasopaniib
Pasopaniib leiab rakendust täiskasvanute kaugelearenenud neerurakulise kartsinoomi (neeru pahaloomuline kasvaja), (kasvajavorm, mis saab alguse tubulus contortus proximalis'est, mis viib nefronite neerukehakeste päsmakesekihnust Henle lingu) (RCC) esmavaliku ravis ning patsientidele, kes on kaugelearenenud haiguse tõttu saanud tsütokiinravi. Samuti kaugelearenenud pehmete kudede sarkoomi (STS) teatud alatüüpide raviks neil vähihaigetel, kes on metastaatilise haiguse tõttu saanud keemiaravi või kellel on haigus progresseerunud 12 kuu jooksul pärast (neo)adjuvantravi.