cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cibla vald
Loodus
Looduskaitse all on Silene mänd, Kapukalnsi männid, Kapukalnsi haab, Kapukalnsi künnapuu (tegelikult jalakas), Barisi künnapuu, Ozupiene park, Ozupiene saar, Ozupiene haab, Ozupiene tammed, Ozupiene Peenike tamm, Ozupiene Kõhnunud tamm ja Ūdeņi hiidmänd, lisaks kasvab vallas neli looduskaitsealust nimetut põlispuud.
Külad
Vallas on kolmkümmend neli küla. Valla keskuse Cibla (vidējciems ) elanike arv aastal 2020 oli 165. Kaks valla küla on veel sama staatusega – Felicianova 274 elanikuga aastal 2020 ja Ozupine 39 elanikuga aastal 2020. Üks valla küla on staatusega mazciems – Zeļteņi 16 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Balalaiki 2 elanikuga aastal 2020, Barisi 11 elanikuga aastal 2020, Degteri 35 elanikuga aastal 2020, Eversmuiža 9 elanikuga aastal 2020, Greči 17 elanikuga aastal 2020, Gribnīki, Jurāni 3 elanikuga aastal 2020, Kaļveiši 8 elanikuga aastal 2020, Kondrati 18 elanikuga aastal 2020, Kozlovski 5 elanikuga aastal 2020, Lielie Trukšāni 3 elanikuga aastal 2020, Lopsti 1 elanikuga aastal 2020, Marenpole 1 elanikuga aastal 2020, Meža Kocki 8 elanikuga aastal 2020, Mjaiši 14 elanikuga aastal 2020, Morozovka 6 elanikuga aastal 2020, Pekšova 1 elanikuga aastal 2020, Puncuļi 9 elanikuga aastal 2020, Skrini 7 elanikuga aastal 2020, Sokāni 1 elanikuga aastal 2020, Speģi, Stocinova 3 elanikuga aastal 2020, Ščastļivi 7 elanikuga aastal 2020, Tridņa 5 elanikuga aastal 2020, Tumova 7 elanikuga aastal 2020, Ūdeņi, Vabaļi, Vacumnīki 2 elanikuga aastal 2020, Voiti 4 elanikuga aastal 2020 ja Voloji 15 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Līdumnieki
Līdumnieki (ka Aizpūre või Zabolotjes pusmuiža, vanasti Zabolotje, latgali keeles Leidumnīki) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Līdumnieki valla halduskeskus.
Līdumnieki asub merepinnast 115 meetri kõrgusel Zabolotje järve kaldal ja jääb piirkonna keskusest Blontist 17 ning Riiast 283 kilomeetri kaugusele. Külas on Aizpūre katoliku kirik, vabaõhulava, raamatukogu ja sõjandusmuuseum.
Küla tekkis endise Zabolotje mõisa (Zabłocie) keskuse ja Aizpurve metskonna juurde. Nime sai see küla lähistel asunud Līdumnieki piirivalvekordoni järgi. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Cibla piirkonda.
Aastal 2008 oli külas 106 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 83, aastal 2020 aga 74. Aastal 2022 oli külas 64 elanikku.
Narva Valgevene Selts Sjabrõ
Narva Valgevene Selts Sjabrõ on Eesti valgevenelaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Narvas aadressil Võidu tänav 2. Organisatsiooni juhatuse esimees on Aleksandr Portjanko.
Organisatsioon asutati 7. detsembril 1999.
Organisatsiooni juures tegutseb folklooriansambel.
Maastikuhooldus
Maastikuhooldus (inglise landscape management) on laiemas tähenduses kompleksne looduskaitsevaldkond, mille eesmärk on ökoloogiliselt ja esteetiliselt väärtuslike ja mitmekesiste maistute kujundamine ja kaitse sihipärase planeerimise ja tegevusega; teisalt ka intensiivse maakasutuse soovimatute kaasnähtude vähendamine.
Pedajas (perekonnanimi)
Pedajas on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pedajas 112 inimesel: 58 mehel ja 54 naisel. Perekonnanimede levikult on Pedajas meeste puhul 1720. kohal ja naiste puhul 2146. kohal. Perekonnanime Pedajas kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus oli 37). Perekonnanimi Pedajas on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,8.
Elmar Kallas
Elmar Kallas (sündinud 21. märtsil 1932 Saaremaal) on eesti põllumajandustegelane, endine majandijuht ja rahvasaadik.
Ta on lõpetanud Türi Aiandustehnikumi.
1951. aastast töötas agronoomina rajooni töörahva saadikute nõukogu täitevkomitee põllumajandusosakonnas. Pärast ajateenistust Nõukogude armees oli ta 1954. аastast agronoom masina- ja traktorijaamas ning Viljandi rajooni Kindla Tee kolhoosis, seejärel Viljandi rajooni Unametsa kolhoosi esimees, 1966. aastast pikka aega Viljandi rajooni Vambola kolhoosi esimees.
Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik, agrotööstuskompleksi komisjoni liige.
Juilliard School
pisi|Juilliard Schooli Alice Tully Hall Juilliard School on muusika-, näitekunsti- ja tantsuülikool Ameerika Ühendriikides New Yorgis.
Üks ülikooli eelkäijaid oli 1905. aastal asutatud Institute of Musical Art. 1926. aastal ühines see Augustus Juilliardi pärandi rahastusel 1924. aastal asutatud Juilliard Graduate Schooliga. Uue kooli nimeks sai Juilliard School of Music.
Quacquarelli Symonds paigutas 2016. aastal Juilliard Schooli maailma ülikoolide pingereas esituskunstikoolide seas esikohale.
Tapurla diabaasrahn
Tapurla diabaasrahn on diabaasist rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Rahnu on lõhkamisel purustatud. Suurema säilinud tüki mõõtmed on järgmised: pikkus 5,2 m, laius 4,2 m, kõrgus 2,4 m, ümbermõõt 13,6 m.
Maastikupoliitika
Maastikupoliitika (inglise landscape policy) on maastiku hindamise põhimõtete, strateegiliste sihtide ja suuniste kogum toimiva ja esteetilist rahuldust pakkuva terviku loomiseks.
Maastikupoliitikat rakendatakse nt mingis piirkonnas kavandatava tegevuse (majandusarendus ja looduskaitse) ettevalmistamisel.
Taara
Taara (ka Taar) on üks tähtsamaid jumalaid Ärkamisajal loodud eesti pseudomütoloogias.
Algupära
1840. ja 1850. aastatel eesti pseudomütoloogiale aluse pannud Friedrich Robert Faehlmann ja Friedrich Reinhold Kreutzwald väitsid, et Henriku Liivimaa kroonikas mainitud saarlaste jumal Tharapita on kajastus jumal Taarast, kes kuni kaasajani olevat rahva seas tuntud. Nad konstrueerisid eesti jumalate panteoni, kus Taara oli Faehlmanni käsitluses monoteistlik peajumal. Faehlmanni ja Kreutzwaldi kõrval oli Taara-kuju loomisel suur roll ka Johan Lagosel, kes saatis neile mütoloogilisi materjale. Loodud süsteem olevat lähtunud rahvapärimusest.
Kristluseelse mütoloogiaga tegelemine ning vanade jumalate otsimine ja leidmine oli tol ajal Euroopas moes. Ajaloolase Ea Janseni arvates uskus Faehlmann siiralt, et muinaseestlastel pidi kindlasti olema arenenud vaimuelu ja usund, mida samamoodi pidi olema võimalik rekonstrueerida. Ärkamisaja rahvuslikus mõttemaailmas ja kirjasõnas võeti selline Taara kiirelt omaks kui tõsiasi ja selles kahtlejaid oli vähe. Tänapäeva folklooriuurijate hinnangul on aga Faehlmanni müütilistes muistendites rahvapärased tegelikult vaid üksikud motiivid.
Rahvapärimuses mõned teated Taara kohta küll leiduvad, kuid ükski neist pole kindel ja usaldusväärne. Kirjapanekutes on enamasti tunda tolleaegse trükisõna mõju. Näiteks teade Karksist (1936) – "Taara olli ennevanast, sis kui Aita olli, Uku olli ka sis" - mainib Andres Saali ajaloolise juturaamatu tegelast Aitat. Mõnel pool on vanameest ja isahane nimetatud "vana taara". Etnoloog Ants Viirese hinnangul pole sel mütoloogiaga midagi pistmist ja "taara" osutab pigem taaruvale kõnnakule. Ta peab kõige tõsisemalt võetavamaks teadet Risti kihelkonna Änglema küla Tarabere (ka Taravere) mäe kohta. Lähedases külas elanud vana naine rääkis aastal 1921: "Enne käidi Tarabere määl iides jüribä öhtu... Taarad ikka peavad olema iides. Vanaste räägiti nisokest juttu. Ei tea, kas neid üks vöi on neid änam." Kirjapanija Andrus Saareste rõhutas, et naine oli harimata ja ilma kirjanduslike mälestusteta, kuid Viirese meelest ei tähenda see veel, et ta trükisõnas kirjutatud Taarast ja hiitest midagi kuulnud polnud. Ka Tarabere nime seostamine Taaraga on küsitav, sest näiteks Taravere aed Tallinnas tuleb hoopis vene vanausuliste (староверы) nimest. Taara-kohanimesid otsinud Jaan Jungi väitel oli olemas ka Taarapere mägi Ristil.
Populariseerimine
Pseudomütoloogilise Taara eriti mõjukas levitaja oli peamiselt Kreutzwaldi kirjutatud eepos "Kalevipoeg", kus Taara nimi esineb 46 korda, rohkem kui ühegi teise uue jumala nimi. Sealhulgas on korduvalt juttu "Taara tammest", "Taara tammikust", "Taara tammemetsast", "Taara hiiest", "Taara mäest" – väljendid, mis võeti ärkamisaegses kirjanduses laialt kasutusele. 11 korda nimetati "taaralasi", mis Kreutzwaldil tähendas kõiki muistseid jumalaid.
Carl Robert Jakobson, kes nägi Faehlmanni muistendites ja jumalates head võimalust rahvuslikku meelsust ergutada, rääkis Taarast kui eestlaste sõjajumalast. Ärkamisaegses luuleloomingus oli Taara Vanemuise kõrval kõige armastatum tegelane (teda kasutasid oma loomingus lisaks Jakobsonile endale näiteks Jakob Hurt, Lydia Koidula, Ado Reinvald, Jaan Bergmann, Matthias Johann Eisen, Ado Grenzstein, K. Jaik). Proosas kasutasid Taarat M. Sohberg ja Andres Saal oma ajaloolistes romaanides, hiljem ka Karl August Hindrey. Sageli rõhutati Tartu (Tarbatu) seost Taaraga, eriti seoses linna nime etümoloogiaga, millena esitati nt "Tara-paik", "Taara paik" (Faehlmann ja Kreutzwald), "Taara püti linn" (Theodor Mühlenthal), "Tara-pado" (Leo Meyer). Kreutzwald rääkis, et "Tara-paik ja Ema-jõggi ollid meie ma-rahva essivanemate mällestuses otsego Israeli rahval Paradiis, kust Lomise koido-jäljed väljaläksid". Levis arusaam, et Toomemägi oli algselt Taaramägi. Tartut ennast hakati kutsuma Taaralinnaks.
Kui hiljem teiste pseudomütoloogiliste kujude populariseerimisest loobuti, siis sõdadevahelises Eesti Vabariigi kooliõpikustes jätkus Taara esitamine muinaseesti tähtsaima jumaluse, äikesejumala ja -haldjana, paralleelnimedega Uku, Taevataat, Vanaisa, Vanataat, Kõu, Pikker. Samasugune Taara käsitlus jätkus pärast Teist maailmasõda Eesti emigrantide õppeväljaannetes. Selliselt pinnalt loodi 1920. aastatel ka eesti rahvuslik usund Taara usk.
Carlyle Glean
pisi|Carlyle Glean Sir Carlyle Arnold Glean (11. veebruar 1932 Gouyave – 21. detsember 2021) oli Grenada pedagoog, poliitik ja riigiametnik.
27. novembrist 2008 kuni 7. maini 2013 oli ta Grenada kindralkuberner.
Glean omandas kodumaal rakendusliku pedagoogilise hariduse ja alustas oma karjääri algkooliõpetajana, tõustes aja jooksul koolidirektoriks. Akadeemilise kõrghariduse omandas ta Kanadas Calgary Ülikoolis, kus kaitses 1970. aastal bakalaureusekraadi ja 1973. aastal magistrikraadi pedagoogikas.
Aastatel 1974–1976 oli ta Grenada õpetajate seminari rektor ja 1976–1986 töötas ta Lääne-India Ülikooli haridusteaduskonna õppejõuna.
Pöördunud 1986. aastal Grenadasse tagasi, sai Gleanist poliitik Rahvusliku Demokraatliku Kongressi koosseisus. Aastatel 1990–1995 oli ta Grenada haridusminister. Ta on olnud ka Rahvusliku Demokraatliku Kongressi peasekretär ja aseesimees. Aktiivsest poliitikast taandus ta 1998. aastal.
27. novembril 2008 vannutati ta ametisse Grenada kindralkubernerina.
Usutunnistuselt oli Carlyle Glean katoliiklane. Ta abiellus 1955. aastal ja tal on viis last.
Aleksander Kärner
Aleksander Kärner (8. veebruar 1880 Maasi vald, Saaremaa – 9. märts 1942 Molotov, Permi oblast) oli Eesti poliitik.
Ta oli II, III, IV ja V Riigikogu liige.
Kenshō
Kenshō (jaapani keeles 見性; hiina keeles ⾒性 jianxing ‘loomuse nägemine’) on zen-budismi termin, mis tähistab virgumist ja tegelikkuse mõistmist omaolekult tühjana. Mõnikord mõistetakse kenshō 'd ka satori sünonüümina.
Kenshō ei ole veel täielik virgumine ning vajab edasi arendamist.
Füsiognoomika
Füsiognoomika (kreeka keelest physis ehk "välimus" ja gnomon ehk "hinnang") tähendab inimese iseloomu ja isiksuse hindamist füüsilise välimuse ja näojoonte järgi. Füsiognoomikud usuvad, et nii inimese näojoonte kui ka keha järgi saab öelda, milline see inimene oma iseloomult on ning kui inimesed pole üksteisega tuttavad, siis on isiksuse omadusi võimalik määrata ainult välimuse põhjal.
Füsiognoomikal on pikk ajalugu erinevates kultuurides, kuigi selle mõiste tähendus, populaarsus ja uurimine on varieerunud. Esimesi käsitlusi füsiognoomikast võib leida juba antiikaja filosoofiast ja kirjandusest ning selle kõrghetkeks saab pidada 18. sajandi keskpaika, mil Johann Caspar Lavater füsiognoomika teadusena taaselustas. Füsiognoomikat on aegade jooksul kasutatud väga erinevates valdkondades: kunstis (emotsioonid ja iluideaalid), antropoloogias (nägude variatiivsus kultuuride vahel), kriminoloogias ja õiguses (kriminaalsusele viitavad näojooned) kui ka meditsiinis ja psühholoogias (anatoomia, sisemise mina leidmine).
Füsiognoomikat seostatakse tihti ka frenoloogiaga, kuigi füsiognoomika on saanud frenoloogiast palju vähem tähelepanu. Frenoloogia tähendab inimeste võimete ja iseloomu hindamist kolju kuju ja eripärade alusel. Mõlemat peetakse praegu pigem pseudoteaduseks.
Antiikaeg
Inimeste välimiste ja sisemiste omaduste seostamist saab kohata juba antiikaja Kreeka kirjanduses. Antiikaja füsiognoomika keskendus peamiselt nägude ja neis leiduvate ebanormaalsuste kirjeldamisele. Kõige varasem füsiognoomika süstemaatiline eristamine omistatakse Aristotelesele, kes uuris inimeste iseloomu tuletamist erinevatest välistest omadustest, rõhutades nahavärvi, juukseid, kehakuju, näokuju, jäsemeid. Arvati, et inimese iseloomu saab paika panna rassi järgi, näoilmete tõlgendamisega ning leides sarnasusi loomadega. Inimeste pea- ja näokuju ning erinevate loomade peade vahel leiti sarnasusi ja seoseid ning vastavalt nendele sarnasustele hinnati ka inimese olemust.
Keskaeg
Keskajal jätkus füsiognoomika laialdane kasutamine ja uurimine. Füsiognoomikat hakati lisaks hinnangute andmisele välimuse põhjal järjest rohkem kasutama ka ennustamises ja astroloogias.
Renessansiajastul suurenes ka erinevate füsiognoomikat käsitlevate teoste tõlkimine, mistõttu info füsiognoomika kohta levis kiiresti. Teooriaid füsiognoomikast saatsid paljud joonistused ja illustratsioonid, mis omakorda muutusid väga populaarseks. Teooriaid seletati ja loodi läbi illustratsioonide ning neid hakati kasutama ka kunstis. Ka edaspidi oli füsiognoomikal suur mõju kunstile: skulptuuride, joonistuste ja maalide loomisel üritati kujutada ideaalseid tegelasi, leida perfektseid näojooni ja neid ka edasi anda.
18. ja 19. sajand
pisi|Image of woodcut fromPhysiognomische Fragmente zur Beförderung der Menschenkenntnis und Menschenliebe (1775–1778) 18. ja 19. sajandit saab pidada füsiognoomika kõrgajaks, mil see kogus jõudsalt kuulsust, seda süstematiseeriti veelgi ning mil see hakkas järjest enam leidma ka praktilist väljundit. 18. sajandi teisel poolel hakkas füsiognoomikaga tegelema Zürichis sündinud pastor J. C. Lavater (1741–1801), keda peetakse füsiognoomika peamiseks edendajaks. Ta süstematiseeris füsiognoomika mõtted ja tõstis selle esile teadusena. Selleks kirjutas ta siluettide, profiili, portreede ja proportsioonide uurimisest "Esseed füsiognoomikast" (1775–1778), mis sisaldasid detailseid kirjeldusi, näiteid ja illustratsioone näo erinevate joonte ja detailide tähendustest. Lavateri arvates hõlmab füsiognoomika tervet keha, kuigi illustratsioonid raamatus on põhiliselt peadest ja nägudest. Inimloomuse jagas ta kolmeks aspektiks: füsioloogiline, moraalne ja intellektuaalne. Iga aspektiga saab seostada osa inimese kehast: füsioloogilisus seostub alakõhu piirkonna ja suguelunditega, moraalsus seostub rinna ja südamepiirkonnaga ning intellektuaalsus seostub peaga. Lavater seob oma teooriates moraalse ilu füüsilise iluga. Samuti toetus ta ka 4 temperamendi teooriale ning tõi välja, et igal temperamendil on oma tüüpiline nägu. Tihti arvatakse, et Lavateri aja füsiognoomikast sai alguse selle seostamine rassismiga.
Lavateri meelest on füsiognoomika hindamine kaasasündinud võime, mida on võimalik treenida ja edasi arendada. Kõik võiksid olla füsiognoomikuid, kuid headus sõltub hindamise täpsusest, mis võib olla inimestel vägagi erinev.
Lavateriga füsiognoomika uurimine ei lõppenud. 19. sajandi keskel kasutati füsiognoomikat pigem diagnostilise vahendina, samuti võeti see kasutusele kriminoloogias. Füsiognoomikat kasutati kriminaalsete tendentside ja kurjategijate hindamiseks. Üheks peamiseks näoväljenduste uurijaks kriminoloogias võib pidada Cesare Lombrosot, keda peetakse ka kriminoloogia rajajaks. Lombroso kirjeldas kriminaalide näojooni ning väitis, et osad näojooned on rohkem kuritegelikud kui teised ehk näo järgi saab määrata kriminaalse tüübi.
20. sajand
20. sajandit võib pidada füsiognoomika surmaks. Alates 20. sajandi algusest muutus füsiognoomika pseudoteaduseks ning teadusena see kadus. Seda nii rassismi kui ka paremate mõõtevahendite tekkimise tõttu. Saadi aru, et ainult füsiognoomikast ei piisa inimeste omaduste ja käitumiste selgitamiseks ning et nende mõõtmiseks on paremaid vahendeid ja indikaatoreid.
Füsiognoomika tänapäeval
Füsiognoomika kui näojoonte ja iseloomu vaheliste seoste leidmine (aga mitte füsiognoomika kui näojoonte järgi iseloomu määramine) on siiani kasutusel mitmetes valdkondades ning selle uurimine jätkub. Kuigi füsiognoomikat teadusena enam ei aktsepteerita, siis endiselt üritatakse uurida, kas leidub seoseid näojoonte ja iseloomu vahel. Näiteks on ka tänapäeval uuritud näo eripärade seoseid inimeste kuritegelikkuse ja seksuaalse sättumuse määramisega, erinevate nägude atraktiivsust , ebaaususe ja nägude seoseid. On leitud, et need näojooned, mis peegeldavad agressiivsust meestes ehk näo pikkuse ja laiuse suhe, võivad ennustada ka valetamist ja petmist. Mida laiem on mehe nägu võrreldes selle pikkusega, seda suurema tõenäosusega valetati katses oma kavatsuste kohta. Palju on uuritud ka inimeste nägude seostamist rohkemate iseloomujoontega ning on leitud, et inimesed omistavad teistele teatud omadusi nende näojoonte põhjal ning nägude põhjal tehakse ka otsustusi teiste inimeste kohta. Nulltutvuse korral on inimese isiksuse hindamine võimalik ainult näojoonte põhjal. Lisaks nägude seostamisele teatud iseloomujoontega, on leitud, et informatsioon inimeste iseloomu kohta muudab seda, kuidas tajutakse ta näojooni ehk et seos on olemas mõlemat pidi.
Valgevene Kultuurikeskus Batkavštšina
Organisatsioon asutati 20. jaanuaril 1995.
Eesti luule
Eesti luule on eesti keeles või Eestis kirjutatud luule.
Ajalugu
Esimene tänapäeval tuntud eesti luuletaja oli Kristjan Jaak Peterson 19. sajandi alguses. Järgnes rahvusromantilise luule õitseaeg, mille tuntuim esindaja on Lydia Koidula.
Eesti luule mitmekesistus märgatavalt sajandivahetusel ja 20. sajandi algul, mil Eestisse jõudsid Lääne-Euroopa uudsed kirjandusvoolud. 1900.–1910. aastatel avaldasid oma esimesed teosed mitmed luuleklassikud nagu Gustav Suits, Marie Under, Artur Adson ja Henrik Visnapuu, luulet kirjutas toona ka hiljem prosaistina tuntud Friedebert Tuglas.
1920. aastatel jätkus vormi- ja stiiliuuendus. Futurismi tõi eesti luulesse Erni Hiir, vormimänge harrastas Valmar Adams.
1930. aastate luules paistis silma arbujate rühmitus. Toona astusid kirjandusse Betti Alver, Kersti Merilaas, Uku Masing, Heiti Talvik jt.
Teine maailmasõda lahutas Eesti kirjandusringkonnad pagulas- ja nõukogude kirjanduseks. Nii välis- kui ka kodumaal oli paljude kirjanike jaoks raske loominguga jätkata: Eestis vajaduse tõttu kohaneda Nõukogude okupatsioonivõimude ideoloogia ning sotsialistliku realismi nõuetega, välismaal pagulastest lugejaskonna vähesuse ja vaesuse survel. Sõjajärgsete aastate Eestis sündis ridamisi ideoloogiliselt angažeeritud luulet, mis polnud alati kirjanduslikult tasemelt sugugi silmapaistev. Toonaste tuntumate teoste sekka kuuluvad Juhan Smuuli "Poeem Stalinist" ja "Järvesuu poiste brigaad".
1950. aastate teisel poolel ideoloogiline surve leevenes, kirjandusse astusid esimesed Stalini surma järel Siberist koju lastud poliitvangid. Kirjanduskriitikas algas äge poleemika vabavärsi üle. Noorte autorite seas olid Jaan Kross, Ellen Niit ja Ain Kaalep, poolsalaja levisid käsikirjades Artur Alliksaare sõna- ja mõttemängulised tekstid. Põranda all jätkas endiselt kirjutamist ka Uku Masing. Ametliku luule esindajatest üks silmatorkavamaid oli Uno Laht, kes esines terava kapitalismikriitikaga.
Suuremad uuendused tulid kodueesti luulesse 1960. aastatel, mil vabavärss oli võitnud kindla eluõiguse. 1960. aastatel avaldati rida eripalgelisi debüütkogusid ühistes karpides, nn luulekassettidena, mis andsid nimetuse tervele autorite generatsioonile – kassetipõlvkonnale. Sellesse põlve kuulusid näiteks Arvi Siig, Hando Runnel, Jaan Kaplinski, Viivi Luik, Andres Ehin, Mats Traat jpt. Ka pagulaskirjandusse ilmus tollal rida uusi tugevaid luuletajaid nagu Kalju Lepik ja eesti sürrealismi klassik Ilmar Laaban.
Luuleuuendus taltus 1970. aastate alguseks, mil karmistus taas ka nõukogude ideoloogia. Luules juurdus tundlik (enese)iroonia, mille tuntuimaks esindajaks võib pidada Juhan Viidingut. Samadel aastatel avaldati Ene Mihkelsoni, Doris Kareva debüütkogud.
1980. aastatel domineeris Eestis mõtteluule. Teiste seas debüteerisid Hasso Krull (Max Harnoon), Tõnu Õnnepalu, Priidu Beier, Kalev Kesküla, Indrek Hirv ja Jüri Talvet.
Järgmine uuenemislaine tabas eesti luulet 1980.–1990. aastate vahetusel, mil luules kajastus ühiskonna uuenemine ja tsensuuri kadu. Katsetati uusi teemasid, vorme ja ortograafiatki. Toona luulesse tulnud arvukate noorautorite hulgas olid Tõnu Trubetsky, Elo Viiding (Elo Vee), Liisi Ojamaa, Triin Soomets, Karl Martin Sinijärv, Merle Jääger jts. Ehkki sajandialguse eeskujul püüti moodustada kirjandusrühmitusi, ei jäänud need püsima, luulepildis tõusis esile fragmentaarsus.
Tugevaid ja omanäolisi luuletajaid on eesti luulesse jõudnud ka 1990. aastate keskel ja lõpus, näiteks võib tuua Contra, Kristiina Ehini, Jürgen Rooste, Wimbergi jts. 2000. aastate luulele on iseloomulikud sotsiaalsus ja ühiskonnakriitika.
Teooria
Eesti luulet on käsitlenud mitmed kirjandusteadlased, neist tuntumate seas on nt Jaak Põldmäe ("Eesti värsiõpetus") ja Arne Merilai ("Eesti ballaad").
Avaldamisvõimalused
Tänapäeva Eestis paberkandjal ilmuvaid luuleajakirju pole. Eesti luulet avaldavad regulaarselt kirjandusajakirjad Looming ja Vikerkaar ning noorte autorite ajakiri Värske Rõhk, ajuti ka teadusajakiri Akadeemia. Veebis ilmub tõlkeluule ajakiri Ninniku, amatööride seas on populaarsed omaloomingu portaalid nagu Poogen.ee ja KLOAAK.
Haldjajuuksed
Haldjajuuksed ehk inglijuuksed on härmatis, mis tekib hallitusseene Exidiopsis effusa osalusel.
Sellist härmatist nimetatakse veel inglijuusteks, libahärmatiseks, külmalilledeks, jäävillaks ja jäähabemeks.
Levik
Haldjajuukseid leiab leht- ja segametsadest peamiselt maapinnal kõdunevatelt lehtpuuokstelt. Nähtus tekib põhja laiuskraadidel ja mägistes piirkondades.
Teke
Haldjajuuksed tekivad kindlate tingimuste korral. Vajalik on kõrge õhuniiskus, tuulevaikne ja ilma lumeta ilm. Temperatuur peab langema peale mõnda plusskraadi alla nulli. Eestis on sellised tingimused hilissügisel või varakevadel. Temperatuuri langemisel surutakse puidus olev niiskus läbi peenikeste pooride, kus see kohe külmub. Seene fermendid ei lase jääkristallidel suuremateks kristallideks muutuda ja tekivad peenikesed jääniidid. Seene kaasabil tekivad jääniitidest moodustised, mille läbimõõt on umbes 0,01 mm ja mis nullilähedase temperatuuri juures võivad püsida tunde. Haldjajuuksed võivad soodsate tingimuste korral kasvada kuni 20 cm pikkuseks. Madal temperatuur pikendab juukseid, sooja tõttu kaotavad nad vormi.
Ajalugu
Esimesena kirjeldas haldjajuukseid kui nähtust 1918. aastal saksa geofüüsik ja meteoroloog Alfred Wegener, kes arvas, et selle nähtuse kujunemisel osalevad hallitusseened.
Šveitsi teadlane Gerhart Wagner selgitas koos meeskonnaga välja seeneliigi, mis osaleb haldjajuuste tekkel, ja tekke põhjused. Teadlased sattusid Šveitsis metsas haldjajuustele ja otsustasid uurida eriliste härmatisevormide kujunemist. Uurimistulemused ilmusid ajakirjas Biogeosciences.
Aastal 2015 tulid Euroopa teadlased järeldusele, et haldjajuuste moodustumisel osaleb hallitusega sarnane seen Exidiopsis effusa. Samuti on leitud, et haldjajuuksed on seotud üdikulaadse seenega. Üdik ehk üdiseen ehk ­pärisüdik (Pseudohydnum gelatinosum) on kandseente hulka kuuluv söödav seeneliik, mis kuulub üdiku perekonda Pseudohydnum.
Mitme-kriteeriumi hindamine
Mitme-kriteeriumi hindamine (inglise multi-criteria evaluation, multi-criteria analysis) on hindamismeetod otsusetegemise hõlbustamiseks, kui võimalikke lahendusvariante on mitu ja eesmärke, millele sobivaim variant peab vastama, on samuti mitu. Valikuvariantide hindamiseks määratletakse eesmärkidele vastavad kriteeriumid, mis võivad kajastada nii erinevaid mõõtühikuid (nt rahaline, füüsiline ehk loodusvarade kasutus, sotsiaalne ehk jaotumus ühiskonnas ja ajaline kriteerium) kui ka erinevaid tasandeid (nt kohalik, riiklik ja piirkondlik).
Līdumnieki vald
Līdumnieki vald (läti keeles Līdumnieku pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Blonti, Cibla ja Briģi vallaga. Idas piirneb vald Venemaaga.
Valla pindala on 161 km². 2016. aasta seisuga elas seal 315 inimest. Aastal 2011 elas vallas 248 lätlast, 69 venelast, 4 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 1 poolakas. Valla keskus on Līdumnieki küla. Vallavanem on Miervaldis Trukšāns (ühine Cibla vallaga).
Ajalugu
Aastal 1945 moodustati Cibla vallas Cibla, Franapole, Istalsna, Jasenci, Līdumnieki ja Ozupiene külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1956 liideti Līdumnieki külanõukoguga Jasenci külanõukogu. Aastal 1971 liideti Puškini nimelise kolhoosi maad Krivanda külanõukoguga, ent aastal 1973 liideti Krivanda külanõukogu Līdumnieki külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Līdumnieki vald. Aastatel 2000–2021 kuulus vald Cibla piirkonda.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Peitelise linnamägi ehk Soosaareke. Kohaliku kaitse all on Čižiki keskaegne kalmistu.
Loodus
Tähtsaimad jõed on Ludza jõgi ja Zilupe jõgi. Suuremad järved on Peitelise järv, Zilezers ja Kurjanova järv.
Looduskaitse all on Kušneri pärn, Līdumnieki männid, Līdumnieki Ristmikumänd, Līdumnieki Piinajamänd ja Garšani Kahe Puuadra Pärn, lisaks kasvab vallas veel kaks nimetut põlispuud. Vallas asub Kurjanova järve maastikukaitseala, sinna jäävad ka Gulbji ja Platpirova soo hoiuala pindalaga 2012,65 ha ning Klešniki soo hoiuala pindalaga 3344,6 ha.
Külad
Vallas on nelikümmend küla. Valla keskuse Līdumnieki (vidējciems) elanike arv aastal 2020 oli 74. Kolm valla küla on staatusega mazciems – Krivanda 27 elanikuga aastal 2020, Līdumnieki ja Petručonki 11 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Akaši 2 elanikuga aastal 2020, Antonki, Ārmaņi 1 elanikuga aastal 2020, Astenci 3 elanikuga aastal 2020, Babrova 8 elanikuga aastal 2020, Bārtuļi 22 elanikuga aastal 2020, Berezovka 2 elanikuga aastal 2020, Čižiki 5 elanikuga aastal 2020, Čiužuļi 9 elanikuga aastal 2020, Dolgošeji 9 elanikuga aastal 2020, Gorki, Hmeļņicki 16 elanikuga aastal 2020, Jasenci 9 elanikuga aastal 2020, Jaski 6 elanikuga aastal 2020, Joski, Klešņiki 1 elanikuga aastal 2020, Kozusola 2 elanikuga aastal 2020, Krupiši, Kujerci 4 elanikuga aastal 2020, Kurjanova 7 elanikuga aastal 2020, Kušneri 16 elanikuga aastal 2020, Lineja, Līpu Sola, Miņini, Platpirova 1 elanikuga aastal 2020, Ruduši 7 elanikuga aastal 2020, Seimaņi 4 elanikuga aastal 2020, Spirki 9 elanikuga aastal 2020, Škiņči, Šņitnīki, Vidri, Vindraži, Vjarumi 2 elanikuga aastal 2020 ja Vocu Kolni 13 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Eestimaa Vene Kultuuriselts
Eestimaa Vene Kultuuriselts on Eesti venelaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Tallinnas aadressil Pärnu maantee 6. Organisatsiooni juhatuse esimees on Jevgenia Haponen.
Organisatsioon asutati 21. veebruaril 1989.
Organisatsioon annab välja ajakirja Tallinn.
Suur Ludza järv
Suur Ludza järv (läti keeles Lielais Ludzas ezers) on järv Lätis Ludza piirkonna Zvirgzdene vallas Ludza linna juures.
Järv asub merepinnast 132,3 meetri kõrgusel. Järves on neli saart kogupindalaga 4,8 ha. Selle kaldajoone pikkus on 21,7 kilomeetrit.
Asustus on järve kallastel põline, selle kallastel asuvad Ķīši linnamägi ja kolmandast aastatuhandest enne Kristust kasutusel olnud Kreiči asulakoht.
Välja voolab Ludza jõgi, mille voolu reguleerimiseks rajati aastail 1927.–1930 lüüs, et tagada Felicianova hüdroelektrijaamale püsivat veetaset. Ka aastal 1960 reguleeriti Ludza jõe veetaset. Järve suubub Pilda jõgi, kraavi kaudu toob sinna oma veed ka Väike Ludza järv.
Põhi on liivane või mudane, kaldad valdavalt madalad. Järves elab kaheksa liiki kalu.
Hüübi tänav
pisi|Hüübi tänav Hüübi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis.
Hüübi tänav algab Luige tänavalt ja kulgeb Tedre tänava suunas, kuid lõpeb umbtänavana. Hüübi tänav on põhjakirde-lõunaloode suunaline ning ligikaudu 140 meetri pikkune.
Hüübi tänav sai nime 14. veebruaril 1958.
Valve Janov
Valve Janov (aastani 1955 Valve Moss; 31. jaanuar 1921 Tartu – 18. september 2003 Tartu) oli eesti kunstnik.
Elulugu
Valve Janov omandas kunstihariduse aastatel 1938–1948 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Tema peamised õppejõud olid Johannes Võerahansu, Elmar Kits ja Ado Vabbe. Aastatel 1948–1972 töötas ta Tartus Askoli laboratooriumis arveametnikuna ja veterinaarbakterioloogia laboratooriumis laborandina.
Kuulus 1960. aasta kunstirühmitissse.
Janov oli üks1988. aastal taastatud Kunstiühingu Pallas (1999. aastani Tartu Kunstiühing) taastajaid ja aastaid selle juhatuse liige.
Looming
Valve Janov lõi maastiku- ja linnavaateid, lillemaale, mängulisi fantaasiapilte. Näitustel hakkas esinema 1959. aastal. Esimene isikunäitus toimus koos Kaja Kärneriga 1971. aastal Tartu Kunstimuuseumis.
Ta oli 1969. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ja 1992. aastast Tartu Kunstnike Liidu liige.
Johannes Kaljola
Johannes Kaljola (aastani 1937 Johannes Nolk; 12. oktoober 1900 Jamburg – 31. mai 1954 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Johannes Kaljola lõpetas 1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu.
Ta töötas 1924–1929 ja 1930–1953 Eesti Draamateatris (1925–1937 Draamastuudio Teater) ning 1929–1930 Ugalas, 1946–1951 oli ühtlasi Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi lavapraktika õppejõud.
Johannes Kaljola oli Eesti teatri esimene lava-Pearu: aastal 1932 mängis ta Draamastuudio Teatris lavastatud "Tõe ja õiguse" esmalavastuses (Andres Särevi dramatiseering) "Vargamäe" Pearu osa. Hiljem, 1952. aastal mängis ka sama dramatiseeringu järgi tehtud kuuldemängus „Vargamäe”.
Kadastiku tänav
Kadastiku tänav on tänav Narvas Elektrijaama linnaosas. Jätkub 26. Juuli tänavat Puuvilla tänavaga ristmikust ja kulgeb Elektrijaama teeni, ristudes 1.Paemurru tänavaga. Tänava teine lõik algab Elektrijaama teelt 270 m lõuna pool ning kulgeb lääne- ja edelasuunas, kus lõpeb Nahavabriku tänavaga ristudes. Tänava summaarne pikkus on 3,72 km.
Johannes Kaljola
Ta on mänginud filmides "Elu tsitadellis" ja "Valgus Koordis".
Carausius
pisi|Carausiuse münt [[Londiniumi vermimiskojast. Teisel poolel Legio IIII Flavia Felix sümbol lõvi]]
Marcus Aurelius Mausaeus Valerius Carausius (suri 293) oli Rooma impeeriumi väejuht ja usurpaator 3. sajandil. Määrati 285. aastal ühe Põhja-Gallia rannikul paikneva Rooma mereväe laevastiku ülemaks, kelle ülesanne oli kaitsta seda piirkonda piraatide eest ning suutis tõrjuda nende rünnakuid. Talle heideti ette piraatidega kokkulepete sõlmimist ja nende saagi endale jätmist. Briti ajaloolase Adrian Goldsworthy arvates oli Rooma riigis tavapärane kasutada sõjalist jõudu koos diplomaatiaga. Kuulutas enda 286. aastal keisriks.
Aleksandr Borodai
pisi|150px|Aleksandr Borodai
Aleksandr Borodai (vene keeles Александр Юрьевич Бородай, hüüdnimega Boroda ('Habe'); sündinud 25. juulil 1972 Moskvas) on vene politoloog, ajakirjanik ja ettevõtja.
Borodai oli 16. maist 2014 kuni 7. augustini 2014 ühenduse Donetski Rahvavabariik peaminister. Ta nimetati sellele ametikohale 2014. aasta 16. mail.
1993. aastal osales ta Vene NFSV Ülemnõukogu poolel ühe võitlusrühma ridades vastasseisus Boriss Jeltsinile.
Borodai elukoht on Moskvas ja ta on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli (1994).
1994. aastal kajastas ta ajakirjanikuna Esimese Tšetšeenia sõja sündmusi, 1997. aastal oli ta paremäärmusliku natsionalistliku ajalehe Zavtra ('Homme' – «Завтра») toimetaja ja sõjaline vaatleja, 1999. aasta augustis viibisid ajalehe Zavtra erikorrespondendid Borodai ja Igor Strelkov koos Dagestanis.
2002. aastal teatati Borodai nimetamisest FSB juhi asetäitjaks infopoliitika ja eriprojektide alal.
Venemaa kodanik Borodai töötas varem Venemaa irregulaarvägede toel 2014. aasta kevadel moodustatud Krimmi vabariigi peaministri poliitilise nõunikuna.
Võimalik, et Borodai oli 14. juunil 2014 Ukraina siseministeeriumi poolt Mariupolis kinnipeetud enam kui 30 terroristi hulgas. Venemeelne meedia on selle väite omakorda kahtluse alla seadnud.
Borodai on Donetski Rahvavabariigi kangelane.
MTÜ Eesti Naabrivalve
MTÜ Eesti Naabrivalve on 5. mail 2000 kodanikualgatuse korras asutatud naabrivalvet edendav ühing, mille eesmärk on tõsta elanike turvalisust kodudes ja nende lähemas ümbruskonnas elanike endi aktiivse tegutsemise tulemusel.
Eesmärgi saavutamiseks aitab ühing kaasa elukeskkonna turvalisusega tegelevate mittetulundusühingute ja liikumiste tekkele ning nende tegevusele, tutvustab kogukonna turvalisuse põhimõtteid, annab välja trükiseid ja korraldab koolitusi ning arendab koostööd riigi- ja kohalike omavalitsuste, politsei ning teiste asutustega.
Ühing on elukeskkonna turvalisusega tegelevaid mittetulundusühinguid ja isikuid ühendav organisatsioon, mis jagab oma liikmetele elukeskkonna turvalisuse alast teavet ja koolitust ning on oma liikmete esindajaks koostööpartnerite leidmisel ja nendega koostöö arendamisel.
Ühingu missioon on tagada igaühe kodu ja naabruskonna turvalisus.
Kulundpea Records
Kulundpea Records on Eesti plaadifirma, mis tegeleb rokkansamblite plaatide väljaandmisega.
Bändid, kelle plaate on toodetud:
Hanne Gaby Odiele
pisi Hanne Gaby Odiele (sündinud 8. oktoobril 1987 Kortrijkis) on belgia modell.
Tema moefotosid on ilmunud ajakirjades Vogue, Marie Claire, Teen Vogue ja Elle.
Detsembris 2006 jäi ta foori punase tule ajal teed ületades auto alla, mille tagajärjeks olid mõlema jala luumurrud. Ta sai naasta moeetendustele alles 2008. aastal.
Ta on intersooline ning on sündinud androgeenresistentsuse sündroomiga.
Põlvkondadevaheline õiglus
Põlvkondadevaheline õiglus (inglise keeles intergenerational equity) on säästva arengu põhimõte, mis viitab loodusvarade säästvale kasutusele ja pikaajalise tegevusega seotud keskkonnamõju õiglasele jaotamisele praeguste ja tulevaste põlvkondade vahel.
Võrdlusanalüüs
Võrdlusanalüüsi kasutatakse laialdaselt ka avaliku sektori ja kogukonna arendamisel.
Metsahool
Metsahool (inglise forest stewardship) on metsa looduskaitseliselt ja sotsiaalselt vastutustundlik kasutamine ning majandamine (säästev metsandus), et hoida ja rohkendada metsa väärtusi ka tulevaste põlvede tarbeks.
On algatatud vastavaid riiklikke programme, näiteks USAs Metsahoole programm (inglise Forest Stewardship Program), mis toetab metsaomanikke, kes praktiseerivad metsa säästvat majandamist ja mitmekülgset kõrvalkasutust.
VELK Riia konsistooriumiringkond
VELK Riia konsistooriumiringkond (saksa keeles Consistorialbezirk der Stadt Riga mit dem Patrimonial-Gebiete) oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piirkondlik koguduste haldusorgan Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus Riia linnas.
Konsistooriumiringkonnad moodustati Venemaa keisririigis, vastavalt 1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusele.
Konsistooriumiringkondade haldusorganiks oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium.
Liivimaa kindralsuperintendent
Venemaa keisririigi aegsed Liivimaa kindralsuperintendendid:
Riia konsistoriaalringkonna koosseis 1863. aastal: St. Petri-Kirche (kogudus), Dr. Peter August Poelchau (de), ülempastor, Superintendent, Liivimaa konsistooriumi asepresident; Jacob Heinrich von Hedeström, arhidiakon, Harald Gottlieb Poelchau, linnavangla- ja jutlustajaõpetaja; Dom-Kirche. Carl Julius Hillner, ülempastor, konsistooriumi ülemnõunik, Gustav Alexander Jentsch, Pastor-diakon. Gustav Friedrich Hilde, jutlustaja. Lettische St. Johannis-Kirche, Paul Theodor Weyrich, Pastor primas, Carl Müller, Pastor-diakon; St. Gertrud-Kirche, Carl Alexander Dietrich, pastor; Jesus-Kirche, Carl Friedrich Günther, pastor; Martins-Kirche, Adam Robert Starck, pastor; Katlakaln u. St. Olai, Conrad Immanuel Kröger, pastor, konsistooriumi-assessor; Bickern, Ferdinand Tiling, pastor, konsistooriumi-assessor; Holmhof, Ludwig Ferdinand Schultz, pastor; Pinkenhof u. St. Annen, Hermann Ernst Hartmann, pastor; koguduseta Georg Friedrich Wilhelm Lösevitz.
Harilik granaadipuu
Harilik granaadipuu (Punica granatum) on kukesabaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Hariliku granaadipuu viljad on granaatõunad.
Halid Ziya Uşaklıgil
Ta sündis İstanbulis, kus lõpetas põhikooli. Tema perekond kolis aastal 1879 İzmiri (Smürnasse), kus ta lõpetas gümnaasiumi (praeguse İzmiri Atatürgi lütseumi (tr:İzmir Atatürk Lisesi)). Lisaks õppis ta kristlikus (Armeenia Katoliku Kiriku) koolis, kust ta omandas prantsuse keele oskuse.
Jaak Madison
Jaak Madison (sündinud 22. aprillil 1991 Järvamaal Albu vallas (praegune Järva vald)) on Eesti poliitik, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) aseesimees ja Euroopa Parlamendi liige.
Euroopa Parlamendis on Madison fraktsiooni Identiteet ja Demokraatia (ID) liige, kus ta valiti ka fraktsiooni laekuriks ja juhatuse liikmeks. Madison on europarlamendi komisjonidest põhiliige väliskomisjonis (AFET), põhiseaduskomisjonis (AFCO) ja Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide delegatsioonis ning asendusliige parlamendi inimõiguste allkomisjonis (DROI), julgeoleku ja kaitse allkomisjonis (SEDE) ja tsiviilõiguste komisjonis (LIBE).
Haridus ja töö
Madison on õppinud Albu Põhikoolis ja Noarootsi Gümnaasiumis, 10. klassi järel vahetusõpilasena Soomes Hanko rahvaülikoolis (soome Hangon Suomalainen kansalaisopisto) ning edasi Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasiumis. Gümnaasiumiõpingute kõrvalt õppis ta Tallinna Teeninduskoolis kelneriks ning töötas Tallinki ja Silja Line'i kaubamärgi all sõitvatel reisilaevadel promootorina (kaupluse müügiedendajana). Veel on Madison töötanud reisilaevadel Baltic Queen ja Romantika infotöötajana.
2011. aastal astus Madison Tallinna Majanduskooli, kus õppis turunduse erialal; kool jäi lõpetamata. 2015. aasta algul õppis ta Tallinna Ülikoolis riigiteadusi, kuid ei lõpetanud ülikooli. 2016. aastal õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis väikeettevõtluse erialal; ei lõpetanud ülikooli. 2018. aastast õppis ta Euroakadeemias rahvusvahelisi suhteid, keset stuudiumi laskis end Tallinna Ülikooli samale erialale üle viia; ei lõpetanud õpinguid.
Jaak Madison on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 2023. aastal õigusteaduse bakalaureusekraadiga.
Poliitiline tegevus
pisi|Jaak Madison 2015. aastal vabariigi aastapäeva tõrvikurongkäigu järel kõnet pidamas 2013. aasta mais astus Jaak Madison Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Samal aastal kandideeris Madison kohalikel valimistel Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas Albu vallavolikokku ning osutus valituks.
Valiti 25. jaanuaril 2014 EKRE Järva- ja Viljandimaa organisatsioonide ühendamisel tekkinud ringkonna esimeheks. Oli aastatel 2013–2015 EKRE noorteühenduse Sinine Äratus Tallinna noorteringkonna juht. Juulis 2014 valiti Sinise Äratuse esimeheks ja oli üks Sinise Äratuse tõrvikurongkäigu korraldajatest 2015. aastal vabariigi aastapäeval.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Madison EKRE nimekirjas ja sai 146 häält.
2015. aasta Riigikogu valimistel valiti Madison Järva- ja Viljandimaa ringkonnast kompensatsioonimandaadiga Riigikogu liikmeks ja temast sai koosseisu noorim parlamendiliige. Valimiste eel lubas Madison panna piiri riigikogulaste kuluhüvitiste kasutamisele ning vähendada Eesti elanike väljarännet. Madison kogus 1883 häält, mis oli ringkonna viies tulemus.
Euroopa Liidu asjade komisjoni esimesel istungil 16. aprillil 2015 valiti Madison komisjoni aseesimeheks.
12. juunil 2016 valiti Madison Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna aseesimeheks.
Ta on Facebooki grupi EKRE Sõprade Klubi üks administraatoreid.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus Jaak Madison 22 819 häält ja osutus valituks.
Georg Taleš
Georg Taleš (30. mai 1912 Peterburi – 30. oktoober 1997) oli Eesti ooperilaulja (bariton).
Jaak Madison
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 5222 häält ning osutus valituks.
Georg Taleš
Ta lõpetas 1932. aastal Petseri Ühisgümnaasiumi.
Õppis laulmist Malama stuudios, Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Aleksander Arderi lauluklassis ning aastatel 1937–1939 Itaalias Milanos E. Piccoli juures.
Jaak Madison
Artur Sirgu mälestusselts ja ausammas
2016. aastal algatas Jaak Madison koos Triin Kuusega Eesti Vabadussõjalaste juhi, advokaadi ja poliitiku Artur Sirgu mälestusseltsi asutamise. Seltsi esimene eesmärk oli püstitada Sirgu mälestuseks ausammas.
Kuigi algul oli plaan avada ausammas 2017. aasta 2. augustil, mis oli Artur Sirgu surma 80. aastapäev, lükkus ausamba avamine rahapuuduse tõttu edasi. Raha saadi kokku järgnevaks aastaks Riigikogu katuserahadest ja eraisikute annetustest. Ausammas, mille rajamist vedas eest Madison, avati 25. septembril 2018 ning see asub Järvamaal Amblas koguduse pastoraadi esisel platsil. Ausamba valmistas skulptor Ekke Väli ning valas pronksi Bruno Kadak.
Georg Taleš
Aastatel 1939–1971 oli ta Estonia teatri solist.
Jaak Madison
Eesti Tare renoveerimine Krimmis
Eesti Vabariigi 100. aastapäeva tähistamiseks algatas Madison 2018. aastal annetuskampaania, mille eesmärk oli taastada Krimmi põhjaosas Krasnodarka külas asuv Eesti Tare, mis oli Krimmi eestlastele kooskäimiskohaks ning milles on tegutsenud ka laulu- ja tantsuansambel Rukkilill. Eesti Tare ehitas 19. sajandi lõpus eesti pere. 2000. aastate keskel tegid kohalikud eestlased maja korda ning hakkasid sinna koguma Krimmi eestlastega seotud eksponaate. Ajapikku muutus maja kohalike eestlaste jaoks muuseumiks. Paraku oli maja olukord nukraks muutunud, kuna katus ja vundament olid läbi ja elekter oli majast välja võetud.
Georg Taleš
Ta on mänginud muusikafilmis "Kui saabub õhtu" ja mängufilmis "Metskapten".
Jaak Madison
Eesti Tare renoveerimine Krimmis
Oma isiklikku raha annetanud ning ühisrahastusplatvormi Hooandja abil raha kogunud Madison sai kokku 4000 eurot, mille abil vahetati välja Eesti Tare katus, parandati elektrisüsteemi ja fassaadi. Eesti Tare taasavati Eesti kultuuri päeval, 2019. aasta 22. septembril.
Georg Taleš
Isiklikku
Tema abikaasa oli ooperilaulja Veera Nelus.
Jaak Madison
Poliitilised vaated
Madison on rahvuslik konservatiiv. Ta peab oluliseks Eesti säilimist rahvusriigina.
Euroopa Liit
Jaak Madison on Euroopa Parlamendi liikmena euroskeptik. Ta ei poolda Euroopa Liidust lahkumist, küll aga soovib ta vähendada Euroopa Liidu liitriigistumist. Madison usub, et Euroopa Liit peaks liikuma tagasi algsetele radadele, milleks on suveräänsete riikide koostöö majanduses ja kaubanduses. Ta on väitnud, et föderaliseeruv Euroopa Liit on suurim oht rahvusriiklusele.
Madison on seisukohal, et Euroopa Liit on juba teel liitriigiks muutumise suunas, kuna mitmed iseseisva riigi tunnused on Eestil puudu. Nendena on ta välja toonud, et erakorralise piirikontrolli taastamiseks tuleb küsida luba Euroopa Komisjonilt, välismaalaste seaduses on Euroopa Liidu seadusaktidest sõltuvad erandid ning liikmesriikide põhiseadused alluvad Euroopa Liidu seadusandlusele.
Madison on rõhutanud vastuseisu Euroopa Liidu rahandusministri ideele ning on seisukohal, et küsimused nagu eelarve ja immigratsioon peavad jääma liikmesriikide otsustada. Euroopa Parlamendi valimiste kandidaadina väitis ta, et kvalifitseeritud häälteenamuse kasutamine põgenike kvootide kehtestamisel, maksupoliitika muutmisel ning teistes riiklikult tähtsates küsimustes kahandab liikmesriikide suveräänsust, sest nii kaotavad hääletustel vähemusse jäävad riigid olulistes küsimustes otsustusõiguse.
Euroopa Parlamenti valituks osutununa lubas Madison, et pühendub parlamendi töö takistamisele: "Kui midagigi jääb Euroopa Parlamendis tegemata või otsustamata järgmise viie aasta jooksul, siis oleks see juba suur võit, sest mida vähem Euroopa Parlament endale võimu koondab, seda parem on liikmesriikidele. Mulle pigem meeldiks olla kasvõi üks väikene lüli Trooja hobuse sees, kes natukenegi aitaks kaasa Euroopa Parlamendi tegevuse peatamisele".
Piirileping ja välispoliitika
Madison on seisukohal, et Eesti peab allkirja Eesti ja Venemaa vaheliselt piirilepingult tagasi võtma ja alustama uusi kõnelusi Tartu rahulepingu alusel, kuna praeguse piirilepinguga kaotaks Eesti 5,2% oma Tartu rahulepingu järgsest territooriumist. 2018 ütles Madison, et kui ratifitseeritakse piirileping praegustel tingimustel, siis saab Venemaa osutada, et Tartu rahuleping, millele on omariiklus rajatud ja mis on Eesti Vabariigi sünnitunnistuseks, ei ole enam juriidiliselt kehtiv.
Kaitse- ja julgeolekupoliitilises koostöös on Madison seisukohal, et Eesti ei saa jääda lootma Venemaaga flirtivale Prantsusmaale või Saksamaale, vaid tuleks eeskätt teha koostööd teiste Balti riikide, Poola, Ungari, Ameerika Ühendriikide ja Soomega.
2018. aastal nimetas Madison välispoliitika ajakirjas Diplomaatia väliseestlaste kogukondade toetamist ja nendega kontakti hoidmist rahva püsimise seisukohalt võtmeküsimuseks, mille osas ei tohi reaalpoliitilistel põhjustel järeleandmisi teha. Madison oli sellel seisukohal ka Krimmi eestlaste küsimuses, väites, et Krimmi okupeerimine Venemaa poolt ei tohi tähendada, et Eesti enam sealseid eestlasi ei toeta. Ta usub, et rahvusküsimuses peab Eesti ajama väärtuspõhist välispoliitikat, mis tähendab, et ükskõik millises maailma paigas elav eestlane on Eestile oluline ja tehakse kõik endast sõltuv, et tema side Eestiga püsiks.
Immigratsioon ja kodakondsus
Madison usub, et kuigi massiimmigratsioon Eestit veel ei puuduta, siis 10–50 aasta pärast on praeguste demograafiliste ja rändetrendide jätkumisel ka Eesti massiimmigratsiooni ohus. Seetõttu peab ta oluliseks, et Eesti hoolikalt vaataks, milliste rahvusvaheliste organisatsioonide, kokkulepete ja poliitikatega end seotakse.
2019. aasta jaanuaris ütles Madison, et madal sisserännukvoot (1300 inimest aastas) ei ole probleem, sest Euroopa Liidus on vaba tööjõu liikumine ning sisserännukvooti soovitakse suurendada odava tööjõu nimel, mis madaldab kohalike palkasid. Madisonil ei ole midagi kolmekordset keskmist palka teeniva võõrtööjõu vastu.