cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Çeşme lahing
Ööl vastu 7. juulit 1770 hävitas Vene eskaader admiral Grigori Spiridovi (1713–1790) plaani järgi (vahetult juhtis lahingus osalenud laevu Samuel Greigh) arvuliselt ülekaalus oleva Türgi laevastiku.
Mürk
pisi|Paljud [[loomad kasutavad enesekaitseks või saagi püüdmiseks mürki. Vapsiku nõel mürgiga]] Mürk (ka mürkaine) on aine, mis võib ainevahetuse kaudu põhjustada organismi tervisehäire või surma.
Organismi kahjustavaid viirusi ja baktereid ning muid elusolendeid ei arvata mürkide hulka, vaid neid nimetatakse haigusetekitajateks. Samuti ei loeta mürkideks aineid ega esemeid, mis kahjustavad organismi mehaaniliselt või kiirituse kaudu.
Paljud keemilised ühendid võivad organismis ülemäärases doosis olla mürgised. Ülisuurtes, inimese organismi jaoks ebaloomulikes kogustes tarbituna võivad mürgistusi põhjustada praktiliselt kõik tavatarbimisel mittemürgised ning isegi organismile hädavajalikud ained, näiteks vesi, kuid üldjuhul ei liigitata ka neid mürkainete hulka.
Organismi eritatud mürki nimetatakse toksiiniks.
Maskeraad
Maskeraad, ka maskiball, maskipidu on algupäraselt 15. sajandil õukonna-karnevalidest edasi arenenud pidu, kus osalised kandsid näokatteid (maske) ja olid kostümeeritud. 16. sajandil muutusid sellised pidustused kättesaadavaks laiemale publikule ning lisati tantsuline osa. Eriti populaarseks said maskeraadid Veneetsias, mis panid aluse Veneetsia karnevali traditsioonile.
Maskeraadi tänapäevasem vorm on stiilipidu, kus teemad võivad olla väga erinevad, näiteks "kultuslikud filmitegelased" (näiteks Batman), "araabia maad" koos sinna juurde kuuluva kõhutantsuga jne.
Kostümball
Ülo Tamm
Ülo Tamm (24. märts 1935 Kanepi kihelkond, Võrumaa – 9. mai 2020) oli eesti metsandusteadlane.
Ta lõpetas 1959. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Ta töötas Eesti Maaülikoolis.
Ta tegeles metsaselektsiooni ja paplite süstemaatikaga.
Hunditubakas
thumb|left|[[Sarik-hunditubakas.]] Hunditubakas (Hieracium) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv taimede perekond.
Hunditubakad on pärit Euraasiast, Ameerikast ja Aafrikast.
Esimesena kirjeldas hunditubakaid teaduslikult Linnaeus. Eestis on hunditubakaid uurinud Albert Üksip.
Selle perekonna eripära on sugulise paljunemise valdav puudumine. Selle tulemusena ei ole perekonnas selgeid liike. Süstemaatikud on kirjeldanud üle 10 tuhande liigi ja pisiliigi. Kuid teised on need ühendanud umbes 800 liigiks. Ja on vahepealseidki (mitu tuhat liiki) hinnanguid.
Enamik hunditubakaid paljuneb seemnete abil, mis on moodustunud partenogaamselt ehk teisisõnu on geneetiliselt identsed emataimega – seda nimetatakse ka apomiksiseks ehk agamospermiaks. Seetõttu on moodustunud suured rühmad lähestikku kasvavaid kloonide asurkondi. Mõned botaanikute koolkonnad (eriti Suurbritannias, Skandinaavias ja Venemaal) võtavadki neid kloone eri liikidena, väites, et on võimatu kindlaks määrata, missuguses järjekorras nad üksteisest lahknesid. Kuid teised koolkonnad (eriti Mandri-Euroopas ja USA-s) rühmitavad neid siiski mitmesajasse suuremasse liiki.
Uuemates süstemaatikates on osa liike eraldatud karutubaka (Pilosella) perekonda. Paljud karutubakad suudavad paljuneda nii seemnete kui võsunditega, aga hunditubakad üksnes seemnetega. Paljud karutubakad suudavad ka suguliselt paljuneda, hunditubakad mitte. Veel üks erinevus seisneb selles, et kõik karutubakad on terve leheservaga, aga enamik hunditubakaid on saagja või isegi jagunenud leheservaga.
Hunditubakal on üksik püstine vars, mis võib olla nii karvane kui sile. Mõnikord on vars kinnitumiskohas harunenud, mõnikord isegi üleni haruline.
Hunditubakaliigid võivad olla väga erineva karvasusega alates täiesti siledatest kuni puukujuliste ja isegi tähekujuliselt harunenud karvadega liikideni. Varred, lehed ja õieraod võivad kanda nii ühe-, kahe- kui isegi kolmesuguseid karvu.
Nagu nende lähimad sugulased, sisaldavad hunditubakadki piimmahla.
Uus-Meremaal on kõik hunditubakad tunnistatud invasiivseteks liikideks. Nende müük, levitamine ja kasvatamine on keelatud. Hunditubakad kasvavad seal karjamaadel, kus vähendavad kariloomadele saadaolevat toitu ja tõrjuvad kõrvale pärismaist elustikku. Eriti ohtlikud on nad alpiniitudel, kus enne kasvasid kohalikud puhmad. Hunditubakad suudavad asustada mitmesuguseid elupaiku alates paljast maapinnast kuni männikute ja lõunapöögimetsadeni.
USA-sse on samuti hulk hunditubakaliike introdutseeritud. USA-s peetakse kõiki hunditubakaliike (sealhulgas pärismaiseid) vähemalt ühes osariigis mürktaimeks.
Vallassündimuskordaja
Vallassündimuskordaja on sündimuskordaja, mille lugejasse arvatakse ainult vallassündide ja nimetajasse mitteabielus naisrahvastiku arv.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Heinrich Johann Nepomuk von Crantz
Heinrich Johann Nepomuk Edler von Crantz (25. november 1722, Roodt, Luksemburg – 18. jaanuar 1797, Zeiring Judenburgi lähistel, Austria) oli austria arstiteadlane ja botaanik. Tema botaaniline nimemärk on Crantz.
Standarditud sündimuskordaja
Standarditud sündimuskordajat kasutatakse võrdlemaks erinevate rahvastike sündimust, eesmärgiga kõrvaldada rahvastiku koostise, eelkõige soo- ja vanuskoostise erisuse mõju sündimuskordajale. Kui usaldusväärne sündimusstatistika puudub, võib kasutada sündimuse näitajana laste-naiste proportsiooni, s.o laste arvu tavaliselt vanuses 0 kuni 4 aastat 1000 sünnitusealise (15–49 aastat) naise kohta.
Chōfu
Chōfu on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris. Asub Tōkyōst läänes Tama jõe ääres. Piirneb idas Setagayaga.
Linn loodi 1955. aastal.
Kärdla tänavate loend
''Siin on loetletud Kärdla tänavaid ja muid aadressikohti.
Jaan Kiivit
Jaan Kiivit on kahe Eesti kirikutegelase nimi:
Katku mõis
Katku mõis, ka Katkotaga mõis (saksa keeles Katkotaga) oli Sõmeru mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Katku küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Harald Lokk
Harald Leonhard Lokk (15. mai 1894 Tartu – 21. november 1941 Ussollag?) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (major, 193).
1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 150. õhutõrjedivisjoni komandör (majori auastmes).
Karivärava mõis
<mapframe latitude="59.338056" longitude="26.2625" zoom="14" width="220" height="220" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 26.261744,         59.33796        ]      }    }  ] } Karivärava mõis (saksa keeles Karriwerraw) oli Mädapea mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kõrgemäe küla lähedal Rakvere vallas  Lääne-Virumaal.
Osvald Lokk
Osvald Lokk (27. jaanuar 1906 Võru – 30. detsember 1980 London, Ontario provints, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1940).
Ülendati leitnandiks 1940. aastal.
Infertiilsus
Infertiilsuse all mõistetakse meditsiinis laiemas mõttes mehe sigimisvõimetust (impotentia generandi) või naise võimetust rasestuda (impotentia concipiendi) või võimetust rasedust lõpuni kanda (impotentia generandi), kitsamas mõttes ainult viimast.
Penžina jõgi
Penžina on jõgi Venemaa kirdeosas Kamtšatka krais.
Jõe pikkus on 713 km, valgala pindala 73 500 km². Keskmine äravool on 680 m³/s.
Penžina saab alguse Kolõma mägismaalt, ülemjooksul on tema jõeorg sügav, edasi voolab ta mägedevahelises nõos. Suubub Ohhoota mere Penžina lahte, kus esinevad Vaikse ookeani kõrgeimad looded. Tõusu ajal voolab jõgi vastupidises suunas.
Novembrist maini on jõgi kaetud jääga.
Penžina jõgi on laevatatav ja parvetatav.
Peamised parempoolsed lisajõed on Šaiboveem, Kondõreva, Oklan; vasakpoolsed lisajõed on Ajanka, Tšornaja ja Belaja.
Maailmareligioon
Maailmareligioon on usund, mis on väljunud rahvusreligiooni piiridest ning on omaks võetud laiemalt.
Maailmareligioonid on budism, kristlus, sikhism, taoism, judaism, hinduism ja islam.
Religio
Politsei
pisi|Politsei buss alarmsõidul Tartus, Supilinnas, Oa tänaval. 2016. aasta september. Politsei on ühiskonna (tänapäeval riigi või linna) poolt ametisse pandud jõudu rakendav struktuur, mis on ette nähtud ühiskonnaliikmete vahelistes suhetes korra säilitamiseks (nn sisemisteks vajadusteks). Selle poolest erineb ta sõjaväest, mille eesmärk on kasutada jõudu välissuhetes (suheldes teiste kogukondadega). Politsei tagab avaliku korra, kaitseb inimeste ja organisatsioonide seaduslikke huvisid, tõkestab kuritegevust, teostab kuritegude kohtueelset uurimist, määrab ja viib täide karistusi oma pädevuse piires. pisi|Liikluspolitsei on sõiduki kinni pidanud ja kontrollib juhi dokumente. 2018. aasta mai, Tartu, Aleksandri tänava ots. Organiseeritud ühiskondades tavaliselt taunitakse jõu kasutamist ühe ühiskonna liikme poolt teise suhtes. Politseile tehakse selles suhtes erand eeldusel, et taunitavale jõu kasutamisele ei saa vastata muul moel kui jõudu kasutades.
Politseid peavad ülal ühiskonnaliikmed (maksude maksmise kaudu).
Ühiskond võib teatud juhtudel lubada ka enda või rahva turvalisuse tagamiseks sisemise relvastatud (ei pea olema külmrelv) struktuuride olemasolu (nt turvafirmad).
Jaotus
Esialgne universaalne politsei jaguneb tänapäeval spetsiaalsete ülesannetega politseideks:
Politsei teenistuses oleva ametniku nimetus eri maades:
Laanemõisa mõis
Laanemõisa mõis (saksa keeles Leynal) oli eramõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Karivärava küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Vibur
pisi|Bakteriviburi joonis Vibur ehk flagell on bakterite, arhede ja väiksemate eukarüootide väljaulatuv karvataoline liikumisorganell. Vibur võimaldab rakul vedelas keskkonnas liikuda, kuid viburil võib olla ka sensoorne funktsioon ehk sellega tajub rakk temperatuuri muutust ja keskkonnas esinevaid kemikaale.
Vibureid defineeritakse pigem funktsiooni kui ehituse järgi. Näiteks erinevad prokarüootne ja eukarüootne vibur märkimisväärselt nii ehituselt, valguliselt koostiselt kui ka töömehhanismilt, kuid kuna mõlemal juhul kasutab rakk organelli pöörlemist liikumiseks, siis kasutatakse mõistet "vibur". Eukarüootne vibur sarnaneb ehituselt eukarüootse ripsega, aga funktsiooni erinevuse tõttu kasutatakse nende kirjeldamiseks erinevaid termineid.
Viburitüübid
Eristatakse kolme tüüpi vibureid:
pisi|[[Chlamydomanas reinhardtii viburite ristlõige. TEMi pilt]]
Bakteri vibur
Esimesena vaatles vibureid bakteril Chromatium okenii Christian Ehrenberg 1836. aastal ja bakteril Spirillum volutans Ferdinand Cohn 1872. aastal.
Ehitus ja koostis
Bakteri viburi filament koosneb valgust – flagelliinist –, millest moodustub heeliksikujuline viburiniit, läbimõõduga 20–30 nanomeetrit. Viburiniidi keskel on õõnes kanal, mis on oluline viburi pikendamiseks. Filament kinnitub valgulise konksustruktuuri abil viburi mootori külge.
Viburi mootor koosneb staatorist ja rootorist. Staatorid on valgulised kanalid, mille kaudu liiguvad prootonid ning tekib elektrokeemiline gradient. Gradiendi jõul hakkavad rootorvalgud staatorvalkude suhtes liikuma. Rootorvalkudeks on bakterirakkudes nn MS- ja C-ketas. Gramnegatiivsetes rakkudes on lisaks nendele valkudele veel L- ja P-ketas, mille ülesandeks on viburi telgvarda toestamine välismembraanis ja peptidoglükaan kihis.
Viburi ehitamine algab basaalkeha MS-ketta paigutumisel membraani ning sellega seondub C-ketas. Moodustunud kompleksi külge ehitatakse transpordi aparaat, mille kaudu paigutuvad õigetesse kohtadesse järgmised mootori komponendid: P- ja L-ketas (kui on tegemist gramnegatiivse bakteriga) ning valgulise ehitusega konks. Filamenti hakatakse ehitama konksu külge. Tänu konksu ja moodustuva filamendi õõnsale struktuurile liiguvad flagelliini valgud viburiniidi distaalsesse otsa ning kinnituvad sinna, seeläbi pikendades viburiniiti.
Töömehhanism
Ühe täispöörde tegemiseks kulub viburi mootoril umbes 1150 H+ iooni energia. Mootori pöörlemiskiirus võib olla väga erinev, näiteks soolekepikesel (Escherichia coli) on see maksimaalselt 15 000 pööret/minutis, mõnede Vibrio perekonda kuuluvate bakterite puhul on täheldatud kiirust 100 000 pööret/minutis. Sellest olenemata on bakteril võimalik mootori pöörlemissuunda muuta peaaegu momentaanselt. Pöörlemissuuna muutmine võimaldab bakteril tervikuna oma kehaasendit muuta.
Bakteri liikumiskiirus varieerub suuresti. Väikestel bakteritel võib see jääda alla 10 µm/min. Näiteks Listeria monocytogenes liigub keskmiselt kiirusel 6 µm/min. Suuremad bakterid liiguvad kiirustel 20–50 µm/s (Escherichia coli ca 20 µm/s). Üks kõige kiiremaid baktereid on Thiovulum majus, mille liikumiskiiruseks on mõõdetud 600 µm/s.
Viburite paigutus
pisi|Viburite paigutuse näited. A – monotrihh; B – polütrihh ehk lofotrihh; C – bipolaarne monotrihh; D – peritrihh. Viburid paiknevad bakteril liigiti väga erinevalt ning on seetõttu väga heaks vahendiks bakterite identifitseerimisel. Eristatakse peamiselt nelja tüüpi viburite paigutust: Spiroheetide hõimkonda kuuluvatel bakteritel puudub välismembraanist väljaulatuv vibur. Neil paiknevad viburid periplasmas ning nende pöörlemise tagajärjel hakkab terve bakter sõukruvisarnaselt edasi liikuma.
Evolutsioon
Bakteri viburil on sarnasusi III tüüpi sekretsioonisüsteemiga (ingl k type three secretion system – TTSS). TTSS on süstlataoline valgulise ehitusega organell, mille abil tunnevad bakterid ära keskkonnas leiduvad eukarüootseid rakke ning võivad neisse ka eri liiki toksilisi valke "süstida". Hüpoteesi kohaselt tekkis vibur mutatsioonide kaudu, mis muutsid nõela basaalkeha struktuuri nii, et sellest moodustus pöörlev mootor.
Sarnaselt viburiga kinnitub ka TTSS membraani ketaste abil ning nii viburi niit kui ka TTSS-i "nõel" koosnevad valgust flagelliin. Samas on püstitatud hüpotees, et TTSS on arenenud bakteri viburist deletsioonide kaudu ning on seega viburist evolutsiooniliselt noorem.
Arhe vibur
Arhedele annab edasiliikumiseks hoogu pöörlev niitjas organ, mille töömehhanism sarnaneb pealiskaudselt bakteri viburi omaga. Molekulaarsete uuringute tulemusena avastati, et ehituselt sarnaneb see organell hoopis bakteri IV tüüpi piilidega, millega bakter kinnitub tahkele pinnale ning piili kokkutõmbel liigub bakter kinnituskohale lähemale. Kuna arhedes töötab see struktuur siiski viburi kombel ehk pööreldes, siis kasutatakse kirjeldamisel ikkagi terminit "vibur".
Peamised erinevused bakteri ja arhe viburi vahel on järgmised: Nende erinevuste tõttu arvatakse, et arhe ja bakteri vibur on analoogsed organellid ja on seega näiteks konvergentse evolutsiooni kohta.
Ehitus
Viburi moodustumiseks peab kinetosoom liikuma raku pinnale ning kinnituma kortikaalse tsütoplasma külge. Selle protsessi käigus seostub kinetosoom membraansete vesiikulitega, mis sulanduvad raku plasmamembraani ning moodustavad viburi membraanitasku, kuhu hakkab tsentrioolist lähtuv aksoneem kasvama. Mikrotuubulid pikenevad distaalsest otsast, kuid kuna valgusüntees toimub ainult tsütoplasmas, siis on vajalikud IFT-osakesed (IFT – ingl k intraflagellar transport – viburisisene transport), mis transpordivad tsütoplasmas sünteesitud tubuliini valke mööda aksoneemi mikrotuubulite tippu. Kui vibur on kasvanud vajaliku pikkuseni, siis mikrotuubulite pikendamine jätkub, kuid samaaegselt hakatakse neid alumisest otsast lagundama. Seeläbi ei muutu viburi pikkus, kuid uuenevad pidevalt aksoneemi valgud.
Töömehhanism
Aksoneemis paiknevaid mikrotuubuleid ühendavad sillad, mis koosnevad valgust düneiin. Düneiinisildade lühenemisel liibuvad ühenduses olevad mikrotuubulid ning seeläbi toimub viburi painutamine. Düneiinisillad saavad pikkuse muutmiseks vajamineva energia ATP hüdrolüüsist.
Enna provints
Enna provints oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Provintsi keskus oli Enna linn.
Haldusjaotus
Enna provints jagunes 20 omavalitsusüksuseks (comune).
Surnud 1977
''Siin on loetletud 1977. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Agrigento provints
Agrigento provints (Provincia di Agrigento) oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Provintsi keskus oli Agrigento linn.
Sündimuse erikordaja
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Agrigento provints
pisi|Tempio della Concordia
Agrigento provints jagunes 43 omavalitsusüksuseks (comune):
Equinox Desktop Environment
EDE ehk Equinox Desktop Environment on väike vabatarkvaraline töölauakeskkond, mille arendamisel peetakse tähtsaks säästlikku ressursi- ja mälukasutust ning UNIXi põhimõtteid.
Arendajate eesmärk ei ole konkureerida GNOME'i või KDE sarnaste suurte projektidega, vaid pakkuda põhivajadustele vastavat töölauakeskkonda. EDE on oluliselt vähem levinud kui teised UNIXi-laadsetes operatsioonisüsteemides kasutusel olevad töölauakeskkonnad.
Kui EDE versioone 1.x arendati nii-öelda tunde järgi, siis alates versioonist 2.0 on plaanis kasutusele võtta freedesktop.org standardid. Praegu kasutatav eFLTK, mis on FLTK muudetud versioon, on plaanis täielikult FLTK teekidega asendada. EDE 2.0 on beetastaadiumis.
EDE kirjutamisel on kasutatud C++ programmeerimiskeelt ja FLTK teeke. EDE kasutab GNU Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU GPL), kuid üks selle teeke edelib kasutab GNU Vähem Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU LGPL). edelib sisaldab vahendeid näiteks akende loomiseks, arvutiprogrammide konfiguratsiooni salvestamiseks, andmevahetuseks D-siini kaudu ja ikoonide teemade laadimiseks.
EDE ei ole Linuxi distributsioonides nii levinud kui KDE, GNOME või Xfce. Siiski on EDE saadaval Mandriva Linuxis alates versioonist 2009.0. Ta on saadaval ka MINIX 3 lisapaketina.
Robert Lindsay
Robert Lindsay on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Otto Hake
Otto Hake oli Liivi ordu rüütelvend, Tallinna linnusekomtuur aastatel 1483–1484.
Otto pärines tõenäoliselt Vestfaalist Bentheimi krahvkonnast Devesburgist Rheine lähedalt. Tema suguvõsa kuulus esialgu ministeriaalide, hiljem alamaadli hulka. Bentheimi Haked omasid mitmeid läänwe nii oma kodukrahvkonnas kui ka selle ümbruskonnas. 15. sajandi lõpuks suri see aga välja. Lisaks Otto Hakele oli Liivi ordus ka maamarssal Emeko Hake, kes kuulus aga Holsteinist pärinevasse Hakede suguvõsasse. Saksa ordus oli vähemalt viis Hake-nimelist orduvenda.
Otto Hake kohta on teada vaid tema Tallinna linnusekomtuuriks olek.
Konversioon
Konversioon (ld. conversio) on ümberpööramine, muutmine, muundus.
The Day I Shot Cupid
"The Day I Shot Cupid" ehk täieliku pealkirjaga "The Day I Shot Cupid: Hello, My Name Is Jennifer Love Hewitt and I'm a Love-aholic" on laulja Jennifer Love Hewitti 2010. aastal ilmunud debüütraamat.
Raamat kirjeldab autori kohtamiskogemusi ja annab nõuandeid kohtamiste kohta. Raamat jõudis New York Timesi bestsellerite nimekirja.
Bråvalla lahing
Bråvalla lahing oli legendaarne lahing, mida Norra saagades kirjeldatakse toimununa Bråvallas Rootsi kuninga Sigurd Ringi ja tema onu Taani kuningas Harald Hilditönni vahel. Rootslaste poolel sõdisid teiste rahvaste hulgas ka eestlased.
Eesti NSV konstitutsioon
Eesti Nõukogude Sotsialistlikul Vabariigil on olnud läbi aegade mitu konstitutsiooni:
Emeko Hake
Emeko Hake (ka Emeke Hake) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1330.
Emeko kuulus Holsteinist pärinevasse väikeaadlike suguvõssa, mille esimene esindaja oli samuti Emeko Hake (esineb allikates aastatel 1259–1321), kes võis olla ordurüütli vanaisa. Haked elasid tõenäoliselt Lübecki piirkonnas, kus neil oli ka lääne. Hakede lääniisandateks olid Lübecki piiskop, Saksi-Lauenburgi hertsog ja Ratzeburgi toomkapiitel. Lisaks Holsteini Hakedele eksisteeris ka Bentheimi krahvkonnast pärinev samanimeline aadlisuguvõsa, mille esindaja Otto Hake oli samuti Liivi ordu liige.
Emeko Hakest pole aga teada muud, kui et ta oli 1330. aastal maamarssal.
Caltanissetta provints
Caltanissetta provints (ametlik nimetus provincia regionale di Caltanissetta) oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Provintsi keskus oli Caltanissetta linn.
Haldusjaotus
Caltanissetta provints jagunes 22 omavalitsusüksuseks (comune).
Kostroma oblasti vapp
thumb|Kostroma oblasti vapp. thumb|Kostroma oblasti vapp aastatel 1999-2006
Kostroma oblasti vapp on Venemaa haldusüksuse Kostroma oblasti vapp.
Vapp võeti ametlikult kasutusele 28. aprillil 2006.
Naiste sündimuskordaja
Naiste sündimuskordaja on sündimuse erikordaja, kus lugejas on elussündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas keskmine sigimisealiste naiste arv samal perioodil sama rahvastiku või tema osa kohta. Käsitletava ajavahemiku jooksul uuritava naisrahvastiku poolt elatud inimaastate koguarvu nimetatakse naisaastate  arvuks. Samalaadselt naissooga arvutatakse vahel ka meeste sündimuskordaja.
Tiiu Trei
Tiiu Trei (aastani 1963 Pullisaar; 24. oktoober 1936 Viljandi – 2. detsember 2021 Tartu) oli Eesti botaanik ja algoloog.
Ta lõpetas 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-botaanikuna. 1973. aastal sai ta samas bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Lääne-Eesti rannikuvete fütobentos".
Aastatel 1959–1975 töötas ta Balti kalamajanduse teadusliku uurimise instituudi Eesti mereihtüoloogia laboratooriumis, 1975–1976 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis vanemteadurina; 1976–1993 ZBIs vanemteadurina ning 1994–2005 ZBIs laborandi ja vanemlaborandina. 2005–2006 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis vanemlaborant. Eesti Looduseuurijate Seltsi liige alates 1957.
Ta on uurinud Eesti jõgede ja mere makrovetikaid ja veetaimestikku.
Isiklikku
Zooloog Anne Kirk on tema õde.
Abielusündimuse erikordaja
Abielusündimuse erikordaja on sündimuse erikordaja, kus lugejas on seaduslike sündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas antud ajamomendil abielus naiste arv. Vastandub vallassündimuse erikordajale.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Bilibino
Bilibino on linn Venemaal Tšuktšimaal, Bilibino rajooni halduskeskus.
Ajalugu
Karalvaami küla nimetati 1956. aastal ümber geoloog Juri Bilibini järgi. 1958. aastal sai aleviks, 1993. aastal sai linnaõigused.
Majandus
Linna lähedal asub 1974. aastal tegevust alustanud Bilibino tuumaelektrijaam ja kullakaevandus.
Dogma
Laiemas tähenduses on dogma mistahes vaidlustamisele mittekuuluv väide, seisukoht või hoiak.
Dogmaatiline tähendab enamasti kivinenud mõtteviisi, vanameelsust vms. Teaduses püütakse vältida dogmasid olles avatud võimalikule kriitikale, falsifitseeritavusele.
Narva Lasteülikool
Narva Lasteülikool on esimene lasteülikool Eestis. Traditsioon ise on pärit Saksamaalt. Narva Lasteülikool avati Tartu Ülikooli Narva Kolledži juures aastal 2007.
Lasteülikooli põhimõte seisneb selles, et 7–12-aastastele lastele loevad loenguid professorid ja teised huvitavad inimesed. Esimesel tööaastal osales 123 last. Tuntumad lektorid olid Ene Ergma, Peeter Tulviste, Alar Karis, Anzori Barkalaja, Birute Klaas, Aivar Kriiska. Lapsed käisid ekskursioonil Tallinnas Energiakeskuses.
Aastal 2008 sai Narva Lasteülikool Eesti teaduse populariseerimise auhindade jagamisel teise koha.
2008/2009 õppeaastal osalesid loengutel 8–12-aastased lapsed. Osad lektorid kordusid võrreldes eelmise õppeaastaga, uued olid Jaak Aaviksoo, Indrek Tarand, Sulev Mäeltsemees, Jaak Kikas jt. Uue ettevõtmisena laienes lasteülikool Tartusse, kus toimus neli loengut kevadisel koolivaheajal. Loengud toimusid Tartu Ülikooli nõukogu saalis; lektoriteks Alar Karis, Anzori Barkalaja, Birute Klaas, Maaja Vadi. Teise uue ettevõtmisena toimus laste ja täiskasvanute ühine konverents, mis vaatas hariduse olevikku ja tulevikku. Ettekanded oli inimestelt vanuses 8–62. Selle õppeaasta ekskursioon toimus Tartusse ja giidiks oli Tartu Ülikooli Narva Kolledži direktor Katri Raik.
2009/2010 õppeaasta uued lektorid olid Rein Raud, Randar Tasmuth, Juku-Kalle Raid, Hardo Aasmäe, Peep Lassmann, Urmas Tartes, Kristiina Tõnnisson, Hardo Pajula, David Vseviov. Lisaks Narvale ja Tartule toimusid loengud sügisesel koolivaheajal ka Tallinnas.
2010/2011 õppeaasta uued lektorid olid Marju Lauristin, Ivar Leimus, Martin Vällik, Richard Villenberg, Jüri Allik, Merje Meerits, Kaarel Vanamölder, Erik Puura, Tõnu Viik, Mati Põdra. Jätkuvad loengud nii Narvas, Tartus kui Tallinnas. Ekskursioonid toimusid Tartu ja Tallinna lastele Narva. Sellest õppeaastast on lasteülikool ka Facebookis.
2011/2012 õppeaasta uued lektorid on Signe Kivi, Linda Lainvoo, Oleg Shaikovsky, Peep Mühls, Jaak Allik.
Sügisel 2009 liitus Narva Lasteülikool Euroopa lasteülikoolide võrgustikuga.
Lasteülikooli veavad projektijuht Aet Kiisla, kasvataja-tõlk Maritsa Ort ja IT-tugi Pavel Kodotšigov.
Vallassündimuse erikordaja
Vallassündimuse erikordaja on sündimuse erikordaja, kus lugejas on vallassündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas antud ajamomendil mitteabielus naiste, s.o vallaliste, leskede ja lahutanute arv. Vastandub abielusündimuse erikordajale.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Surdopedagoogika
Surdopedagoogika on eripedagoogika haru, mis tegeleb vaegkuuljate ja kurtide õpetamise, kasvatamise, rehabilitatsiooni ning arendustegevusega.
Vaegkuuljate ja kurtide õpetajat nimetatakse surdopedagoogiks.
Söögitoru
Söögitoru (ladina oesophagus, esophagus) on selgroogsetel seedekulglasse kuuluv torujas lihaseline elund, mis kulgeb neelust maoni.
Ta kulgeb alates kaela keskosast hingetorust vasakul, läbib rinnaõõne vasaku ja parema kopsu vahelt, läbib söögitorulahi (hiatus oesophageus) kaudu vahelihase ja jõuab kõhuõõnde, kus suubub makku.
Söögitoru vooderdab limaskest. Selle pindmine kude on alamatel selgroogsetel ripsepiteel, kõrgematel selgroogsetel kiiresti vahetuv mitmekihiline lameepiteel, mis kaitseb söögitoru liikuva toidumassi, sülje ja lima eest. Limaskesta päriskiht on hõre. Submukoosas on limanäärmed ja sidekoelised papillid.
Söögitoru seina põhiosa moodustab lihastik.
Söögitorus on ka rikkalikult lümfisooni.
Rahuolekus moodustab söögitoru limaskest pikivoldid; toidu läbiminemise ajal muutub ta siledaks.
Eddie Irvine
Edmund Irvine (sündinud 10. novembril 1965 Newtownardsis Põhja-Iirimaal) on endine Suurbritannia Vormel 1 võidusõitja.
Söögitoru
Süstemaatiline anatoomia
Söögitoru on kantud kehtivasse looma anatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria.
Inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuulub söögitoru seedeelundkonda.
Eddie Irvine
Võidusõiduga hakkas ta vanemate innustusel tegelema juba varakult. Tema isa Edmund Irvine seenior ja õde Sonia toetasid teda terve tema karjääri jooksul.
Tema kui elukutselise võidusõitja karjäär algas 1983. aastal. 1988. aastal liitus ta Vormel 3 sarjaga, aasta hiljem sarjaga Vormel 3000. Vormel 1 maailma pääsemisele aitas kaasa Jordani Vormel 3000 tiimiga liitumine 1990. aastal. 1993. aastal sai ta Jordani sõitjaks Vormel 1 sarjas. 1996. aastal sai temast Ferrari sõitja. Tema meeskonnakaaslaseks sai hilisem seitsmekordne maailmameister Michael Schumacher.
Söögitoru
Lindude söögitoru
Lindude söögitoru on imetajate omast elastsem.
Eddie Irvine
1999. aasta oli Eddie Irvine'i karjääri edukaim: ta võitis neli sõitu, kuid kaotas maailmameistritiitli aasta viimasel võistlusel Jaapanis Mika Häkkinenile, tulles ise teiseks. Ta kaotas kokkuvõttes Häkkinenile kahe punktiga.
Söögitoru
Lindude söögitoru
Söögitorus on ohtralt limanäärmeid. Maopoolses otsas on söögitoru seinas lümfisõlmekesed.
Eddie Irvine
Pärast hooaega lahkus ta Ferrarist ja ühines äsjaloodud Jaguar F1 tiimiga. Eddie oli ainus sõitja, kes suutis Jaguari poodiumile viia: 2001. aasta Monaco Grand Prix'l ja 2002. aasta Itaalia Grand Prix'i.
Pärast 2002. aasta hooaega ta lõpetas oma karjääri.
Söögitoru
Lindude söögitoru
Ta jaguneb söögitoru kaelaosaks (pars cervicalis oesophagi), söögitoru rinnaosaks (pars thoracica oseophagi) ja puguks (ingluvies).
Madudel
Madude söögitoru kulgeb neelust maoni ja on lihtsa ehitusega ning väga lihaseline, mis kergendab saaklooma surumist makku.
Madude söögitoru histoloogilist ehitust on vähe uuritud, kuid elundi ehitus läbilõikes (väljast sissepoole) sarnaneb seedekulgla ehitusega: limaskest (mucosa), limaskesta lihaskest (muscularis mucosae), limaskestaalune (submucosae), lihaskest, serooskest.
Imetajate söögitoru
Imetajatel eristatakse söögitorul kolme osa: söögitoru kaelaosa (pars cervicalis oesophagi), mis kulgeb neelust esimese roideni; söögitoru rinnaosa (pars thoracica oseophagi), mis kulgeb esimesest roidest kuni vahelihaseni; ja söögitoru kõhuosa (pars abdominalis oesophagi), mis paikneb mao ja vahelihase vahel. Rinnaõõnes kulgeb söögitoru keskseinandis (mediastinum)
Mäletsejatel ja koeral on söögitoru kogu ulatuses vöötlihased, seal on vahetult maolävise ees silelihased, hobusel ja kassil on söögitoru viimases kolmandikus silelihased. Hobusel jõuab söögitoru maoni suhteliselt terava nurga all, mistõttu hobune ei saa oksendada ka mitte ületäitunud mao korral.
thumb|Vaade tagant. Söögitoru on keskel asuv pikk toru thumb|Ristlõige inimese söögitoru seinast söögitoru keskosas: b – lihaste pikikiud, c – lihaste põikikiud, d – submuuka, e – [[Muscularis mucosae, f – limaskest veresoontega ja lümfisõlmekeseosaga, g – mitmekihiline lameepiteel, h – limanääre, i – näärmejuha]]
Anatoomia
Täiskasvanud inimese söögitoru on 25–30 cm pikkune.
Söögitoru jätkab VI kaelalüli kõrgusel neelu kõriosa.
Ülemises osas asetseb ta hingetoru taga ja lülisamba ees.
Söögitoru valendikus on anatoomilised ja füsioloogilised kitsused:
Söögitoru alumised 2–5 cm on lukustatavad järgmiste mehhanismidega:
Söögitorulihased on ülemises kolmandikus vöötlihased, keskmises kolmandikus nii silelihased kui ka vöötlihased ning alumises kolmandikus valdavalt silelihased.
Vastavalt seedekulgla üldisele ülesehitusele on söögitoru seestpoolt vooderdatud voldilise limaskestaga (mucosa), mis mikroskoopiliselt koosneb epiteelkihist (lamina epithelialis mucosae), epiteelsest lihaskihist (lamina muscularis mucosae) ning nende vahelisest sidekoekihist (lamina propria mucosae). Välissein koosneb lihaspaunast (tela muscularis), lihaskiud kulgevad väljaspool pikuti ja seespool põigiti. Limaskesta ja lihasseina vahel on sidekoeline polster (tela submucosa).
Kiik (perekonnanimi)
Kiik on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiik 437 inimesel: 214 mehel ja 223 naisel. Perekonnanimede levikult on Kiik meeste puhul 263. ja naiste puhul 289. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 8,4.
Sämi-Silla mõis
Sämi-Silla mõis (saksa keeles Silla) oli Uhtna mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rahkla küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Lepna mõis
Lepna mõis (saksa keeles Lepna) oli Rakvere mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Eesküla küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Olev Õun
Olev Õun (1. veebruar 1903 Tallinn – 17. jaanuar 1951 Riksby, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Kapsasrohi
Kapsasrohi (Brassica L.) on kapsalaadsete seltsi ristõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Kapsasrohu perekonda kuulub üle 30 metsiku liigi ja hübriidi, lisaks hulgaliselt kultuurliike ja -hübriide, sealhulgas kapsas, kaalikas ja naeris.
Kapsasrohi kasvab looduslikult Lääne-Euroopas, Vahemere maadel ja Aasia parasvöötmes. Lisaks kultuurliikidele, mida kasvatatakse üle maailma, on perekonnas ka umbrohtusid, eriti Ameerikas ja Austraalias.
Enamik kapsasrohtusid on ühe- ja kaheaastased taimed, aga leidub ka kääbuspõõsaid.
Kapsasrohu õitel on 4 kroonlehte ja 4 tupplehte. Tupplehed on rõhtsad või püstised. Kroonlehed on äraspidimunajad, kollased või valged, vahel lillakate leheroodudega. Õite sisemuses paiknevad tolmukate alusel neerukujulised nektarinäärmed. Emakakael on lühike. Emakasuue on suur, lame ja enam-vähem kahe hõlmaga.
Kapsasrohu vili on kõdrake, mis on sirge ning koonuse- või naasklikujulise otsaga. Kõik kõdrakesed ei sisalda seemneid, osa on tühjad. Kõdrakese poolmed on selgete kesksoontega ja ebaselgete külgsoontega. Paksud lainelised vaheseinad koosnevad kattekoest. Seemned on kerajad või munajad ja paiknevad ühes reas. Idujuur asub idulehtede vahele moodustunud õnaruses.
Toit
Kapsasrohud on suure toiteväärtusega. Nad sisaldavad palju C-vitamiini, kiudaineid ja muid toitaineid, muuhulgas vähivastaseid aineid. Keetmine vähendab toitainete sisaldust kapsasrohtudes, aga aurutamine, mikrolaineahjus kuumutamine ja vokkimine ei põhjusta olulist kadu.
Kapsasrohtude kõik osad on üldiselt söödavad ja sellepärast on kapsasrohtudel väga palju looduslikke vaenlasi.
Geneetika
Kuna kapsasrohtude hulka kuulub nii palju kultuurtaimi, on tema liikide geenide uurimine aastakümneid oluline olnud.
Juba 1935 avastas Korea botaanik Woo Jang-choon asjaolu, mida nimetatakse tema järgi U kolmnurgaks. (Korea riiki ei olnud sel ajal veel olemas, see oli Jaapani okupeeritud ja sellepärast sai Woo tuntuks jaapanipärase nimekujuga U.) Woo avastas kuue kapsasrohuliigi vahel huvitava seose. Nimelt on kolm liiki (etioopia sinep, sarepta sinep ja kaalikas) tekkinud kolme teise liigi (kapsas, must kapsasrohi ja põld-kapsasrohi) hübridiseerumisel. Etioopia sinep on kapsa ja musta kapsasrohu hübriid, sarepta sinep on musta ja põld-kapsasrohu hübriid ning kaalikas on põld-kapsasrohu ja kapsa hübriid.
2009 teatas Austraalia, Hiina ja Hollandi teadlaste ühisettevõte Bayer Cropscience, et nad on järjestanud kogu kaalika genoomi.
Meeste sündimuskordaja
Meeste sündimuskordaja on sündimuse erikordaja, kus lugejas on elussündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas keskmine sigimisealiste meeste arv samal perioodil sama rahvastiku või tema osa kohta. Samalaadselt meessooga arvutatakse ka naiste sündimuskordaja.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Ragusa provints
Ragusa provints oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Provintsi keskus oli Ragusa linn.
Kostroma oblasti lipp
thumb|Kostroma oblasti lipp
Kostroma oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kostroma oblasti lipp.
Lipp võeti ametlikult kasutusele 28. aprillil 2006.
Lipu kirjeldus
Kostroma oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud vertikaalselt kolmeks väljaks. Varda- ja lehvipoolne väli on punased ning kumbki moodustab lipu pikkusest 1/4, keskmine väli on aga sinine ning selle keskel on Kostroma oblasti vapilt pärit kollane laev. Laeva pikkuseks on 1/3 lipu pikkusest ja kõrguseks 1/2 lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Kostroma oblasti lipp aastatel 2000–2006
Kostroma oblasti lipuks aastatel 2000–2006 oli ristkülikukujuline kangas, mis oli jagatud vertikaalselt kaheks väljaks. Vardapoolne väli, mis moodustas 1/8 lipu laiusest oli sinine ning lehvipoolne väli punane. Kanga keskel oli värviline Kostroma oblasti vapp, mille kõrguseks oli 1/3 lipu laiusest. Lipp sarnanes oma värvide paigutuselt Vene NFSV lipuga.
Ametlikult kinnitati see lipp 19. oktoobril 2000 ning oli kasutusel kuni uue lipu kinnitamiseni.
Nelipühad
Nelipühad (kiriklikus kasutuses ka nelipüha, nelipühi, Kolmainu püha; kreekakeelne nimetus Πεντηκοστή Pentēkostē, 'viiekümnes [päev]'; kirikuslaavikeelne nimetus Пятидесятница Pjatidesjatnitsa, 'viiekümnes [päev]') on kristlik püha, millega mälestatakse Püha Vaimu laskumist apostlitele 50. päeval pärast Jeesuse Kristuse ülestõusmist. Ajaliselt on see 10 päeva pärast taevaminemispüha. See on kiriku sünnipäev.
Eesti rahvakalendris kannavad nelipühad ka suvistepühade nimetust.
Mälestatavast sündmusest jutustatakse Piiblis Apostlite tegude raamatu 2. peatükis.
Nelipühade liturgiline värv on katoliku, luteri ja anglikaani kirikus tavapäraselt punane, õigeusu kirikutes reeglina roheline.
Pühade eestikeelne nimetus tuleneb tõenäoliselt sellest, et see lisati Rootsi ajal jõulude, lihavõtete ja vastlate kõrvale neljandaks tähtsamaks kiriklikuks pühaks. Samas võib see tuleneda ka sellest, et pühi tähistati neli päeva järjest.
Visolde Puusepp
Visolde Puusepp (aastani 1955 Erik; 23. juuli 1928 – 21. oktoober 2020) oli eesti botaanik ja mükoloog.
1947. aastal lõpetas ta Tartu 3. keskkooli, 1952. aastal TRÜ matemaatika ja loodusteaduskonna bioloog-botaanikuna. Seejärel töötas ta kolm aastat õpeajana Mustvee 1. keskkoolis, abiellus 1955 Olev Puuseppaga, asus tööle Tartu linna 7. seitsmeaastases koolis bioloogia ja geograafia õpetajana. Alates 15. jaanuarist 1956 töötas mittekoosseisulisena ja seejärel 1. maist 1957 koosseisulisena Zooloogia ja Botaanika Instituudi botaanika sektoris, algul laborandina, siis vanemlaborandina ja alates 1973 vaneminsenerina. 1990. aastast jäi pensionile. Ta on avaldanud teadustöid peamiselt õistaimede süsteemi alal. Tema töö tulemusi kajastavad "Eesti NSV floora" 5. ja 8. köide, mille kaasautor ta on. PlutoF-i andmetel on ta kogunud 6469 eksemplari seeni ja taimi.
Õppejõud
Õppejõudude hulka kuuluvad assistendid, lektorid, dotsendid, professorid.
Memeli komtuur
Memeli ehk Klaipėda komtuur (saksa keeles Komtur von Memel) oli Saksa ordu käsknik, kes valitses Memeli komtuurkonda. Pärast ala vallutamist 1252. aastal anti komtuurkond Liivi ordu valitsemise alla, seetõttu oli ka esimene komtuur just Liivi orduharu liige. Liivi ordu kätte jäi ala kuni 1470. aastateni, mil see läks Preisi orduharu võimu alla. 1525. aastal, kui Saksa ordu Preisimaa haru sekulariseeriti, kadus ka Memeli komtuuri ametikoht.
Saksa ordu
...
Kress
Kress (Lepidium L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 175 kosmpoliitse levikuga liiki.
Fertiilsus
Fertiilsus ehk sigivus on organismi võime saada järglasi. Sigivuse vastandmõiste on infertiilsus ehk sigimatus.
Sigivust iseloomustab viljakus, mis on ühe emasisendi järglaste arv teatud ajavahemiku jooksul (sigimise kiirus). Populatsiooni tasemel räägitakse sigimise puhaskiirusest.
Fertiilsus (täpsustus)
"Fertiilsus" on mitmetähenduslik sõna:
3. sajand eKr
3. sajand ekr ehk III sajand eKr ehk e.m.a. oli kolmas sajand enne kristlikku ajaarvamist, mis algas 1. jaanuaril 300 eKr ja lõppes 31. detsembril 201 eKr.
Kümnendid ja aastad
300. aastad eKr: 300 eKr
290. aastad eKr: 299 eKr, 298 eKr, 297 eKr, 296 eKr, 295 eKr, 294 eKr, 293 eKr, 292 eKr, 291 eKr, 290 eKr
280. aastad eKr: 289 eKr, 288 eKr, 287 eKr, 286 eKr, 285 eKr, 284 eKr, 283 eKr, 282 eKr, 281 eKr, 280 eKr
260. aastad eKr: 269 eKr, 268 eKr, 267 eKr, 266 eKr, 265 eKr, 264 eKr, 263 eKr, 262 eKr, 261 eKr, 260 eKr
250. aastad eKr: 259 eKr, 258 eKr, 257 eKr, 256 eKr, 255 eKr, 254 eKr, 253 eKr, 252 eKr, 251 eKr, 250 eKr
240. aastad eKr: 249 eKr, 248 eKr, 247 eKr, 246 eKr, 245 eKr, 244 eKr, 243 eKr, 242 eKr, 241 eKr, 240 eKr
230. aastad eKr: 239 eKr, 238 eKr, 237 eKr, 236 eKr, 235 eKr, 234 eKr, 233 eKr, 232 eKr, 231 eKr, 230 eKr
220. aastad eKr: 229 eKr, 228 eKr, 227 eKr, 226 eKr, 225 eKr, 224 eKr, 223 eKr, 222 eKr, 221 eKr, 220 eKr
210. aastad eKr: 219 eKr, 218 eKr, 217 eKr, 216 eKr, 215 eKr, 214 eKr, 213 eKr, 212 eKr, 211 eKr, 210 eKr
200. aastad eKr: 209 eKr, 208 eKr, 207 eKr, 206 eKr, 205 eKr, 204 eKr, 203 eKr, 202 eKr, 201 eKr
Kanarbiku tänav (Kärdla)
Kanarbiku tänav on tänav Kärdla lõunaosas.
Tänav on 500 meetri pikkune. Ta algab Liiva tänavalt ja kulgeb valdavalt edela suunas, ületab Lodju tänava ja kulgeb mõnda aega Liivajõe paremal kaldal, teeb lõpus käänaku lõunasse ja lõpeb tupikuna. Tänava algus, 200 meetrit kuni Lodju tänavani, asfalteeriti 1990. aasta paiku, lõpuosa on kruusatee.
Sild üle Liivajõe
2000. aasta paiku rajati Kabeli tänavale elamu, mis blokeerib ruumi läbimurde jaoks. Seetõttu Kanarbiku tänava silda arvatavasti ei taastatagi, vähemalt mitte autodele ületatavana.
Pärast silla lagunemist muutus Kanarbiku tänava lõpp tupikuks ja teda jätkati lõuna suunas kuni linna piirini. Tänava kunagist kulgemist meenutab asjaolu, et maja number 9 ei asu tänavast vasakul nagu paaritu numbriga majad harilikult, vaid paremal.
Google'i kaart annab käänukohast lõunasse jääva osa nimeks Luige tänav ja seetõttu Kanarbiku tänava pikkuseks umbes 350 meetrit.
Liiva tänava ristmik
Kanarbiku tänav algab T-kujuliselt ristmikult, kus Liiva tänav on peatänav. Enne ristmikku Kanarbiku tänav hargneb ja jätab ristmikule väikese kolmnurga, millel kasvab mitu suurt kuuske ja väiksemaid puid. See on Kärdla ainus ristmik, mille keskel kasvab suuri puid.
Puud varjavad vaadet põhja, kesklinna poolt tulevatele sõidukitele, kuid see ei vähenda oluliselt liiklusohutust, sest Kanarbiku tänavalt tulevad sõidukid peavad nagunii ristmikul kiirust oluliselt vähendama.
Lodju tänava ristmik
Enamik liiklusvahendeid, mis Kanarbiku ja Lodju tänava ristmikule idast lähenevad, keerab paremale, põhja poole, sest nii otse kui vasakule viiv tee lõpeb tupikus. Pöördel on Liivajõe kallas harilikust kõrgem ja erandlikult kivine. Liivajõgi ei ole Lodju tänavast eraldatud piirde ega mururibaga ega muudmoodi.
Allalaadimine
Allalaadimine (inglise downloading) on protsess, mille käigus toimub andmete ülekanne kaugsüsteemist (serverist) kohalikku süsteemi (tööjaama). Üldiselt mõistetakse selle all andmete jäävat või ajutist salvestamist, mispuhul andmeid saab kasutada pärast kõigi faili moodustavate pakettide kohalejõudmist. Seda ei tuleks segi ajada voogedastusega, mille puhul saab kohalejõudnud andmeid kohe kasutada, ootamata edastuse lõppu, näiteks YouTube'is videot vaadates või internetiraadiot kuulates.
Pekingi part
thumb|250px|Pekingi part Pekingi part (hiina 北京烤鴨 / 北京烤鸭 běijīng kǎoyā) on Pekingist pärinev kuulus pardiroog, mida peetakse tänapäeval üheks Hiina rahvusroaks.
Pekingi part valmistatakse samanimelisest sinikael-pardi alamliigist (Anas platyrhynchos domestica). Roog, mis on kuulus pardi krõbeda ja õhukese naha poolest, serveeritakse enamasti koos naha ja vähese lihaga, misjärel kokk viilutab roa otse sööjate ees.
Ajalugu
thumb|left|Pekingi part Pekingi pardi valmistamiseks kasutatavad pardid pärinevad Nanjingist, kus nad toona elutsesid linnaümbruse kanalites. Nad olid väikesed ja mustade sulgedega. Pärast Pekingi saamist Hiina pealinnaks kasvas piirkonna veeteede kasutamine ja sellega seoses sattus alustelt ka järjest rohkem toitu kanalitesse. Selle tulemusena hakkas partide keskmine kaal kasvama ja nende suled muutusid värvilt järjest valgemaks. Viie dünastia ajastuks olid kohalikud talupojad pardid kodustanud.
Esimene Pekingi pardi valmistamisele spetsialiseerunud restoran, Bianyifang, avati 1416. aastal ja see eksisteerib tänaseni, olles kõrvuti 1864. aastal asutatud Quanjude restoraniga üks kahest kuulsamast Pekingi partide serveerimisele keskendunud restoranist.
Valmistamine
thumb|Kokk tükeldamas Pekingi parti Enne kui Pekingi part tänapäeval piduroana lauale kantakse, peab ta läbima 60–65 päeva pikkuse ettevalmistusperioodi. Parditibul lastakse vabaduses elada 45 päeva. Järgneval 15–20 päeval teda nuumatakse, sest liha maitsvuse ja hõrkuse usutakse tagavat ainult täpse koostisega ja õigetes annustes toidusegu. Loomade seisukohast on see piin. Iga kuue tunni tagant rändab pardi kõrist alla kuulikesteks vormitud kikerherne, sorgohirsi ja nisu jäme jahu. Kokku umbes. Selle perioodi lõpuks kaaluvad pardid 5–7 kg. Seejärel lõpetatakse pardi elupäevad.
Pardi siseelundid eemaldatakse ja need leiavad enamasti kasutust muude roogade valmistamisel. Selleks, et part toidulaual hea välja näeks, tehakse enne praadimist "kosmeetilisi korrektuure". Naha kortsude silumiseks puhutakse pardi naha ja liha vahele õhku. Nii ei muutu part mitte ainult "nägusamaks", vaid praadimisel ka oluliselt krõbedamaks. Pardile kallatakse peale keevat vett, mis pinguldab selle nahka. Pardi kahvatuse kiireks korrigeerimiseks hõõrutakse linnu nahka linnasesuhkruga. Sel moel saadud punakaspruunil jumel lastakse seejärel õhu käes taheneda. Enne praadimist täidetakse pardi sisemus õige niiskusastme saavutamiseks kuuma veega. Lindu küpsetatakse ümaras ahjus elaval tulel, kus põletatakse datli-, virsiku- ja pirnipuuhalge.
Serveerimine
thumb|left|Roa serveerimine Niipea kui part on valminud, esitleb kokk teda täies suuruses söögikoha külastajatele ning lõikab selle nende ees 80–100 tükiks. Tükid asetatakse vastavale alusele ning neid süüakse dipikastmesse kastetult ja koos pannkookidega.
Tavaliselt serveeritakse Pakingi parti mitmes etapis. Algul serveeritakse nahk koos suhkru ja küüslaugu kastmega. Seejärel serveeritakse liha pannkookide vahel koos sibulate ja magusa nuudlikastmega. Koos lihaga serveeritakse tihti ka köögivilju, millest tavalisemad on kurgid ja porgandid.
Perimeeter
Perimeeter on kindlustatud või kaitstavat ala piirav kinnine joon.
Ka rajatava ehitise välispiiret mööda kulgevat kinnist murdjoont (ja selle pikkust st hoone ümbermõõtu või piirdevundamendi kogupikkust) nimetatakse perimeetriks.
Karl Mutso
Karl Mutso (30. oktoober 1887 Vorbuse, Tartumaa – 8. juuli 1941 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Elukäik
Lõpetas Vilno linna 1. gümnaasiumis eksternina ning astus seejärel 1908. aastal Vilno sõjakooli, mille lõpetas 1. järgus 19. augustil 1911 ning ülendati alamleitnandi auastmesse. Määrati teenistusse 107. Troitski jalaväepolku. Juunis 1913 saadeti aga 18. suurtükiväebrigaadi suurtükiasjandusega tutvuma. Järgmise aasta augustis viidi üle samasse brigaadi teenistusse, määrati patarei vanemohvitseri ametikohale.
Eesti kaitseväe teenistusse astus uuesti novembris 1922, määrati siis 2. suurtükiväerügemendi õppekomando kursuse ohvitseriks. 1923. aastal viibis paarikuisel lähetusel Prantsusmaal. Edaspidi teenis sama rügemendi õppekomando ülema, 2. suurtükiväegrupi ülema abi, alalisväe ohvitseride kursuse ülema, 4. suurtükiväegrupi ülema abi ja 3. suurtükiväe grupi ülema abi ametikohtadel. 1. detsembril 1928 määrati 3. suurtükiväegrupi ülema kohusetäitjaks ja 24. veebruaril 1929 sama grupi ülemaks. 1931. aastal lõpetas Kõrgema Sõjakooli. 8. juunist 1936 täitis ajutiselt suurtükiväe inspektori abi kohuseid. Samal aastal määrati algul 2. diviisi suurtükiväe ülema kohusetäitjaks, järgmisel aastal ülemaks.
Ta hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas.
Skjærhalden
Skjærhalden ehk Skjærhollen on küla Norras Vikeni maakonnas, Hvaleri valla keskus.
Asub Kirkeøy saarel. Rahvaarv 688 inimest ja pindala 0,82 km² (2008).
PS/2
pisi|300px|Värviga tähistatud PS/2-pesad arvuti tagapaneelil (lilla klaviatuurii ja roheline hiire ühendamiseks) PS/2 on sünkroonne jadaliides hiire ja klaviatuuri (sisendseadmete) ühendamiseks personaalarvutiga.