cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Popmuusika
Popmuusika kitsamas tähenduses (inglise keeles pop music) hõlmab selle muusikastiilide rühma populaarsemat, meloodilisemat, mahedamat ja kommertslikumat osa, mida esindab näiteks Michael Jackson (King of Pop).
Ajaloost
Popmuusika eristus 1960. aastatel tolleaegsest levimuusikast eelkõige oma erilise rütmifiguuriga (off-beat) ja harmoonilis-funktsionaalse ambivalentsusega. Esimeste hulgas saavutasid need võtted suurima populaarsuse ansambli The Beatles loomingus. Selline muusika seostus suurel määral tolleaegsete noorsooliikumistega, hipidega jpm.
1967. aastal toimusid Ameerika Ühendriikides juba esimesed mitmepäevased muusikafestivalid, juhatades sisse "Armastuse Suve" ("Summer of Love") San Franciscos, kuhu kogunes ligi 100 000 noort, lilleõied juustes. Haight-Ashbury linnaosa sai tuntuks revoutsioonilise vabameelsuse keskusena ja laulust "San Francisco" ("Be Sure to Wear Flowers in Your Hair") sai selle aasta suurimaid hitte.
Suurbritannias sai see muusika populaarseks 1960. aastate teisel poolel toimunud spontaanse festivaliga "Swinging London". Selle keskusteks olid äritänavad King's Road, Kensington ja Carnaby Street ning see tõstis esile selliseid bände nagu The Beatles, Rolling Stones, Who, Kinks, Small Faces, Animals, Pink Floyd, Cream, Procol Harum jpt. Nende muusikat mängisid pidevalt Radio Caroline, Swinging Radio England, Radio Luxembourg jt ning peagi juba ka BBC Radio One. Optimistlik ja uuendusmeelne "Swinging London" hõlmas ka moekunsti, disaini ja paljusid muid kultuurivaldkondi ning sellele aitasid kaasa kümned filmid, telesarjad, ajakirjad jne.
Ehkki selle muusika peamiseks funktsiooniks jäi ikka kerge ja pealiskaudne meelelahutus, oli juba kohe ka neid, kel oli öelda midagi olulisemat. Need olid kõigepealt nn progressiivse suuna esindajad nagu Pink Floyd, Doors, Jethro Tull, Mike Oldfield, Procol Harum, King Crimson, Aphrodite's Child jmt koos oma muusikaliste uuenduste, klahvpillide ulatusliku kasutamisega, meisterlike kompositsioonide, täiusliku helirežii ja muuga. Progressiivse roki viljelejad laiendasid rokkmuusika piire, muutes seni valitsenud salmi ja refrääni vaheldumisel põhinenud lauluvorme.
Leljakõ (Žmerõnka rajoon)
Leljakõ (ukraina keeles Леляки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 707. Pindala on 0,828 km².
Popmuusika
Ajaloost
Rokkooperist "Jesus Christ Superstar" (1970) sai esimene ülemaailmse tunnustuse pälvinud suurvorm.
Iseloomustus
Popmuusikat iseloomustab kõigepealt off-beat — kvadraatsetes taktimõõtudes teise ja neljanda löögi eriline markeerimine. See tähendab, et neid niinimetatud rõhutuid lööke markeeritakse erinevate instrumentide või instrumentide rühmade poolt. Pearõhk esimesel löögil jääb selgesti oma kohale alles ja nõnda pole tegemist sünkopeerimisega, vaid pigem polürütmiaga, kus erinevad pillirühmad markeerivad meetrumit erinevate mustrite järgi.
Laiemalt ja üldisemalt läks see levimuusikasse 1960. aastatel, eristudes sellega tolleaegsest estraadimuusikast ning olles siiani iseloomulikuks veelahkme tekitajaks "levi"- ja "süvamuusika" vahel.
Teine ja võibolla hoopis olulisem muutus tuli 1960. aastate muusikasse funktsionaalse harmoonia alal. Klassitsism kasutas valdavalt kvardi-kvindi suhteid ning romantismiajal läksid moodi tertsi suhted. Aga 1960. aastate popmuusikas hakati laialdaselt kasutama hoopis sekundi kaugusel olevate akordide järgnevusi, astmelt astmele liikumisi. Ka selles polnud midagi uut, näiteks laskuv tetrahord, üks rokkmuusikas sageli kasutatavaid järgnevusi, oli hispaania rahvamuusikas ammu tuntud kui "andaluusia kadents". Oluline on aga hoopis see, et nende kõrvuti asuvate astmete ja neilt ehitatud kolmkõlade kasutamisega kujuneb välja omapärane polüfunktsionaalsus või polüvalentsus. Ei pruugi enam osutuda võimalikuks määrata ühe või teise kooskõla kohta harmoonilis-funktsionaalses süsteemis, sest juba tonaalsus ise on ambivalentne. Üks ja seesama kooskõla võib olla samal ajal mitmes funktsioonis, sõltuvalt sellest, millisesse helistikku teda arvata.
Nii näiteks võib todasama laskuvat tetrahordi (näiteks Am - G - F - E) mõista kui järgnevust toonikalt dominandile: i - VII - VI - V, aga ka kui järgnevust subdominandilt toonikale: iv – ♭III – ♭II – I.
See ei ole kaldumine ega modulatsioon. Mingeid dissonantse ei pruugi üldse olla. Üks selle 1960. aastate uue paradigma tunnusjoon on muu hulgas just konsonantsete, lihtsate kolmkõlade rohkus, erinevalt tolleaegses džässmuusikas kriiskavatest noon- ja undeetsimakordidest. Aga pole ka erilisi funktsionaalseid pingeid. Dominant või isegi dominantseptakord ei nõua lahenemist toonikasse. Sellises ambivalentses tonaalsuses võib ta hoopis ise olla toonika rollis. Sisuliselt võib igale kooskõlale järgneda mistahes teine kooskõla, ilma et selles midagi väga ebatavalist oleks.
Tuntumaid esindajaid
Laiemalt tuntud popmuusikaansamblite seas on The Beatles, The Searchers, The Rolling Stones, The Beach Boys, The Platters, The Shirelles, Diana Ross and the Supremes, The Righteous Brothers, The Temptations, The Four Tops, The Hollies, The Moody Blues, The Doors, The Fleetwood Mac, The Carpenters, The Jackson Five, The Queen, The Eagles, ABBA, The Coldplay jt.
Laiemalt tuntud üksikesinejate seas on Frank Sinatra, Dean Martin, Caterina Valente, Elvis Presley, Pat Boone, Ricky Nelson, Ray Charles, Domenico Modugno, Paul Anka, Cliff Richard, Nana Mouskouri, Petula Clark, Dalida, Cilla Black, Françoise Hardy, Simon and Garfunkel, Sonny and Cher, Tom Jones, Engelbert Humperdinck, Tony Christie, Tina Turner, Stevie Wonder, Linda Ronstadt, Julio Iglesias, Elton John, David Bowie, Sting, Michael Jackson, Madonna, Umberto Tozzi, Bryan Adams, Ed Sheeran jt.
Popmuusika Eestis
Eesti popmuusika on valdavalt põhinenud teiste maade poplugude tõlgetel. Kaverite osatähtsus Eesti popmuusikas on isegi Eesti Rahvusringhäälingu põhiprogrammi Vikerraadio eesti muusika valikus 90% lähedal.
Laulusõnade tõlkijatena on suurim panus olnud Heldur Karmol, kes on teinud eestikeelsed sõnad mitmele tuhandele poplaulule ja sadakonnale algupärasele eesti laulule. Väga palju laulusõnu on eestindanud Velly Joonas ja Reet Linna.
Algupärane eesti popmuusika tekkis 1950. aastate lõpus ja sai laiema leviku 1960. aastate alguses paljuski seoses siis toimunud Lauluvõistlustega, mitte seoses muusika edetabelitega, nagu enamikus läänepoolsetes riikides, kuna neid Eestis ei koostatud. Oluline osa oli juba varem peamiselt estraadimuusika alal silma paistnud heliloojatel (Edgar Arro, Hans Hindpere, Viktor Ignatjev, Boris Kõrver, Vello Lipand, Raimond Lätte, Uno Naissoo, Arne Oit, Valter Ojakäär, Gennadi Podelski, Ülo Raudmäe, Gennadi Taniel, Evald Vain, Raimond Valgre, Lembit Veevo, Ülo Vinter jt) ning lauljatel ja pillimeestel (Georg Ots, Artur Rinne, Heli Lääts. Eesti Raadio Meeskvartett, Uno Loop, Kalmer Tennosaar, Tiiu Varik, EREO, Emil Laansoo ansambel, jt).
Kümnendi keskel tekkinud biitmuusikat viljelenud ansamblid esitasid vähesel määral ka omaloomingulist muusikat. 1960. aastate teisel poolel omaloomingulise popmuusika osa kasvas. Tekkis folkmuusika ja progressiivse popi ja roki laine, milles märkimisväärsemad tegijad olid biitansamblid Mikronid, Optimistid, Peoleo, Toomapojad, Virmalised jt.
Väga oluline osa Eesti popmuusikas oli filmimuusikal (Uno Naissoo laulud ülipopulaarsele filmile "Viimne reliikvia", hiljem peamiselt elektronmuusika alal silma paistnud Sven Grünbergi muusika filmile "Hukkunud Alpinisti hotell" jpm).
1970. aastatel andsid olulise panuse peamiselt progressiivset rokki või folk-rock'i viljelenud ansamblid (Väntorel (algselt Keldriline Heli), Fix, Ruja jt). Heliloojatest paistsid silma Sven Grünberg, Rein Rannap, Andres Valkonen, Igor Garšnek jt,
See oli olulisel määral seotud muutustega Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni programmipoliitikas (paralleelkanali Vikerraadio loomine, Eesti Televisiooni muusikasaated), mida tehti peamiselt Soome Yleisradio eeskujul. See võimaldas paljudel noortel lauljatel saavutada rahva hulgas märkimisväärse tuntuse (Ivo Linna, Tõnis Mägi, Gunnar Graps, Marju Kuut jpt). Laulutegijatest olid sel ajal edukad Kustas Kikerpuu, Olav Ehala, Rein Rannap, Andres Valkonen, Henn Rebane jt.
Eesti popmuusikud saavutasid märkimisväärse koha NSV Liidu popmuusikas (Jaak Joala, Anne Veski, Marju Länik), kuid seal esitatud peamiselt vene autorite muusika ei saavutanud erilist kohta Eesti muusikas (v.a üksikud erandid nagu "Eilne päev" / "Pozadi krutoi povorot").
Popmuusikal oli rahva jaoks oluline osa ka Eesti taasiseseisvumise juures (näiteks Alo Mattiiseni "Viis isamaalist laulu" jt).
Eesti sai osaleda Eurovisiooni lauluvõistlustel alates 1993. aastast ning vaatamata algusaastatel tekkinud raskustele on teinud seda küllaltki edukalt. Eesti pop-rokklaul võitis Eurovisiooni lauluvõistluse 2001. aastal (Ivar Must, sõnad Maian-Anna Kärmas: "Everybody", esitajad Tanel Padar ja Dave Benton).
Eesti popmuusikas on olemas märgatav suundumus etnopopi ja maailmamuusika poole (ansamblid Kukerpillid, Justament, Ummamuudu, Curly Strings jt) ja alternatiivse muusika suundades (Mr. Lawrence, ans. Smilers, Ewert and the Two Dragons, Erki Pärnoja jt).
Kui eesti muusika osakaal Rahvusringhäälingu kuulatavaima programmi Vikerraadio muusikavalikus on ettekirjutuste järgi hoitud umbes 50% peal, siis algupärase eesti popmuusika osakaal sellest on umbes 10% (kogu muusikavalikust 5%) või veelgi väiksem. Tõlkelood ehk kaverid on seega suures ülekaalus.
Olulise panuse algupärasesse Eesti popmuusikasse on andnud lauluvõistlused, viimastel aastatel lauluvõistlus "Eesti laul" (varem "Eesti eurolaul"), mille võitja esindab Eestit Eurovisiooni lauluvõistlustel.
Tähistaevas
pisi|439x439px|Tähistaevas ja [[raadioteleskoop|raadioteleskoobid Tšiili Andides 5000 m kõrgusel.]] Tähistaevas on taevalaotus palja silmaga nähtavate tähtedega.
Eesti rahvakultuur
Rahvapäraselt kujutas öine tähistaevas varasemal ajal endast taevavõlvi, mis aeglaselt pöörles võlvi kinnitava keskse Põhjanaela ümber. Põhjanael osutas põhjasuunda ning selle abil sai määrata ilmakaari. Eredamad tähed ühendati tähtkujudeks, mis Eesti rahvapärimuses peegeldasid talupoeglikku elukeskkonda.
Tuntumad rahvapärased tähtkujud olid:
Peale Põhjanaela olid veel nimed mõnel muul üksiktähel nagu Orjatäht  (Siirius) ja planeedil (ehk rändaval tähel) nagu Ehatäht ehk Koidutäht  (Veenus). Tuntud oli ka Kuusulane, milleks nimetati kord ühte, kord teist Kuu läheduses olevat heledat tähte või planeeti. Nende Kuule lähenemine või sellest kaugenemine ennustas kehvade või paremate aegade tulekut.
Taevasse ootamatult ilmuvad sabaga tähed (komeedid) olid levinud arusaama kohaselt läheneva suure häda ennustajad (sõda, viimnepäev). Lendtähtedes (meteoriidid) nähti vara vedavaid pisuhändasid. Ribakujuliselt helendav tähevöö (Galaktika) arvati olevat Linnutee, mis juhib sügisesel ja kevadisel rännakul rändlinde.
Tähtsaim tähistaeva osa oli Kuu, mille reeglipärane kahanemine ja kasv, ilmumine ja kadumine seostati rahva hulgas vahetult maise eluga ning tõlgitseti argielu vajaduste kohaselt (kuukalender).
Ar-Rifā‘
Ar-Rifā‘ oli 18. sajandil Bahreini saare peamine asula, 19. sajandi jooksul sai selleks sadamalinn Manama.
Linna idaosas on palju ajaveetmisvõimalusi, kaubanduskeskusi ja muid ärisid. Lääneosas on peamiselt elurajoonid.
Ritenuto
Ritenuto
Itaalia ritenuto
Tšuangistika
Tšuangistika või tšuangopoloogia (tšuangi keeles cang’yoz) on teadusharu, mis uurib tšuangi keeli ja kirjandust, samuti tšuangi kultuuri.
Ritenuto
Omadussõna
Tšuangistika
Tšuangopoloogia rajajaks peetakse hiina ajaloolast ja etnoloogi Huang Xianfani (1899–1982).
Ritenuto
(muusika) (osa partituuri lõigust) kohe aeglasemalt, aeglasemas tempos tagasi hoides.
ritenuto (mitmuses ritenutos)
Sedalaadi muusikaline lõik.
ritenuto (naissoost ainsuse ritenuta, mehelik mitmuse ritenuti, naiselik mitmuse ritenute)
(harv) reserveeritud, ettevaatlik, ettevaatlik
Õigem Valem
Õigem Valem Tallinnas tegutsev kirjandusrühmitus, mille esimene avalik esinemine leidis aset 1998. aastal.
Rühmituse moodustasid Jan Kaus, Kalju Kruusa, Fagira D. Morti, Juku-Kalle Raid.
21 eKr
Aasta 21 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Eesti Arhitektuurikeskus
MTÜ Eesti Arhitektuurikeskus (lühend EAK) on Eesti organisatsioon, mis tegeleb Eesti nüüdisaegse arhitektuuri ja linnaehitusega seotuga.
Eesti Arhitektuurikeskuse asutasid 2008. aastal Eesti Arhitektide Liit ja Eesti Kunstiakadeemia. Keskuse juhataja on Raul Järg.
2010. aastal pälvis Eesti Arhitektuurikeskus Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia – linnafoorumite läbiviimise kui kohaspetsiifilistele sõlmküsimustele keskendunud ning dialoogi otsiva linnaplaneerimisalase sarja algatamise eest.
Keskuse juhatajad on olnud Ülar Mark ja Raul Järg, alates 2023. aastast Hannes Praks.
Välis-Eesti
Välis-Eestiks nimetatakse väljaspool Eestit elavate eestlaste kogukonda. See on olnud ka mitme väljaande nimi:
Timbuktu
Timbuktu on linn Malis, Timbuktu piirkonna keskus.
Varre tänav
Varre tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Varre tänav on Veerenni tänavalt algav enam-vähem lääne–idasuunaline, ligikaudu 190 meetri pikkune umbtänav.
Timbuktu
Linn asub Nigeri jõe ääres Sahara kõrbe lõunaosas.
Timbuktu rajati 11.–12. sajandil. See on ajalooliselt Põhja-Aafrika tähtsamaid kaubalinnu ja kultuurikeskusi. Linnas asub Sankoré ülikool.
Varre tänav
Tänav sai nime 18. mail 2005. Tänav on nime saanud lähikonnas asuva Kauna tänava eeskujul.
Timbuktu
Timbuktu kuulub alates 1988. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
pisi|tühi|[[Sankoré mošee]]
Suurbritannia kuninglik merevägi
Suurbritannia kuninglik merevägi (The Royal Navy, RN) on meresõja ja teisi mereväe ülesandeid täitev väeliik Suurbritannia relvajõududes.
Briti ja Šoti kuningad kasutasid sõjalaevu juba varasel keskajal, kuid esimesed suured merelahingud peeti Prantsusmaa vastu Saja-aastase sõja ajal. Tänapäeva kuninglik merevägi loeb oma algusajaks 16. sajandi esimese poole ning see on seega Suurbritannia vanim väeliik. Oma vanuse tõttu, kutsutakse mereväge Vanemteenistuseks (Senior Service).
Alates 18. sajandist kuni Teise maailmasõjani oli Suurbritannia merevägi maailma võimsaim merevägi. Sel oli oluline roll Briti impeeriumi loomisel ja kaitsmisel ning mitmed olulised kolooniad ja mereväebaasid võimaldasid mereväel omada globaalset mõju. Ajaloolise silmapaistvuse tõttu on isegi mitte-brittide seas tavaline nimetada Suurbritannia kuninglikku mereväge ilma riigi täpsustuseta Royal Navy-ks. Pärast Esimest maailmasõda vähendati märkimisväärselt mereväe suurust, kuid isegi siis oli see Teise maailmasõja alguses maailma suurim merevägi. Külma sõja ajal spetsialiseerus merevägi allveelaevatõrjele, otsides Nõukogude allveelaevu ning patrullides GIUK-i koridori piirkonnas ehk Gröönimaa, Islandi ja Suurbritannia vahelisel alal. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist, on mereväe fookus pöördunud tagasi osalemisele operatsioonidel üle maailma. Mereväe koosseisu kuulub 72 sõjalaeva, mille hulgas on kaks lennukikandjat, 10 tuumajõul liikuvat allveelaeva, 12 fregatti ja 26 valvelaeva.
Kuninglik merevägi on osa Tema Majesteedi Mereväeteenistusest, kuhu kuulub ka Kuninglik Merejalavägi. Mereväeteenistuse juht on esimene merelord, kes on auastmelt admiral ning Suurbritannia riigikaitsenõukogu liige. Merevägi kasutab kolme mereväebaasi, mis asuvad Portsmouthis, Gare Lochis ja Devonportis ning kaht lennuvälja, mis asuvad Yeovilis ja Helstonis. Plymouthi lähedal asuv Devonporti mereväebaas on Lääne-Euroopa suurim mereväebaas.
Kahevärviline rohutirts
Kahevärviline rohutirts (Chorthippus brunneus) sihktiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat leidub kõikjal Eestis. Kõige rohkem on teda läänesaartel.
Lendame valguskiirusel
"Lendame valguskiirusel" on Birgit Õigemeele neljas singel albumilt "Uus algus". Loo autor on Mihkel Mattisen.
Laulule filmiti ka muusikavideo, mille režissöör on Sven Olters ja produtsent Brit Tammeleht.
Hulja kalmistu
pisi|Hulja kalmistu värav Hulja kalmistu asub Kadapiku külas Kadrina vallas. See jääb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee äärde ning paikneb Hulja ja Kadrina alevike vahel.
Kalmistu on arvatud ajaloomälestiseks.
Vanim teadaolev haud on 1889. aastast (Gustav Strick).
Kalmistul asus ka puidust kabel, mis on hävinud.
2008. aastal korrastati kalmistu värav.
Cornelius Hasselblatt
pisi|400px| Cornelius Hasselblatt oma raamatutega, 2016 Cornelius Theodor Hasselblatt (sündinud 17. augustil 1960 Hildesheimis) on Hollandis elav estofiil, eesti kirjanduse tõlkija ning fennougrist. Ta oli 1998–2014 Groningeni Ülikooli soome-ugri keelte ja kultuuride professor. Hasselblatt on Tartu Ülikooli audoktor ning Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Elukäik ja teadustegevus
Hasselblatt lõpetas 1986. aastal Hamburgi Ülikooli magistrantuuri fennougristina. Pärast doktorantuuri kaitses ta 1990. aastal sealsamas väitekirja. Aastatel 1989–1991 elas ta Helsingis, 1992–1995 Göttingenis ja aastast 1995 jälle Hamburgis. 1998. aastal nimetati ta Groningeni ülikooli soome-ugri keelte ja kultuuride professoriks. Õppetool kaotati 2014. aastal. Tema käe all on kaitsnud oma väitekirja muu hulgas Rogier Blokland, kes on aastast 2014 Uppsala Ülikooli fennougristika professor.
Isiklikku
Cornelius Hasselblatt on ema suguvõsa poolt pärit Hessenist ning osalt baltisaksa vaimulike suguvõsast. Tema isa Theodor Hasselblatt oli luterlik pastor Hildesheimi lähedal Gross-Iides ja Hannoveris, vanaisa Bruno Hasselblatt oli Tallinna Jaani koguduse õpetaja.
Aleksandr Dronov
pisi| Aleksandr Dronov (2017)
Aleksandr Surenovitš Dronov (vene keeles Александр Суренович Дронов; sündinud 6. oktoobril 1946 Moskvas) on vene maletaja, kirimale suurmeister (2005).
Dronov on kolmekordne kirimale maailmameister (2007–2010, 2011–2014, 2015–2018).
Ta sai ICCF-lt 2003. aastal kirimale rahvusvahelise meistri ning 2005. aastal kirimale rahvusvahelise vanemmeistri ja kirimale suurmeistri nimetuse.
Baltisaksa laenud eesti keeles
Baltisaksa laenud on 16.-18. sajandil ülemsaksa keelest väljakujunenud baltisaksa murdest eesti keelde laenatud sõnatüved. Baltisaksa murde sarnasuse tõttu saksa keelega pole alati võimalik kindlalt otsustada, kas sõna on laenatud ühest või teisest või hoopis paralleelselt mõlemast. Baltisaksa laenude hulka eesti kirjakeeles on hinnatud 38–52 peale.
Baltisaksa laenude näited: aasima, jukerdama, krõll, opman, paburits, redel, sahver, sirel, tengelpung.
Vjatšeslav Ragozin
pisi | Vjatšeslav Ragozin (1936)
Vjatšeslav Vassiljevitš Ragozin (vene keeles Вячеслав Васильевич Рагозин; 8. oktoober 1908 Peterburi – 11. märts 1962 Moskva) oli vene maletaja, malefunktsionäär, malekohtunik ja ajakirjanik rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951).
Males tuli ta 1937. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel Thbilisis esikolmikusse. 1939. aastal Leningradi–Moskva maleturniiril jagas ta 3.–6. kohta. Ragozin võitis 1946. aastal Helsingis rahvusvahelise turniiri ja tuli 1947. aastal teiseks rahvusvahelisel turniiril Moskvas. Ta sai 1946. aastal NSV Liidu suurmeistri nimetuse. Pääses mängima 1948. aastal Stockholmis peetud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisele turniirile (20 osavõtjat), kus ta Nõukogude Liidu seitsmest esindajaist sai tagasihoidlikuma tulemuse (14.–15. koht).
1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Ragozinile.
Kirimale
Kirimales tuli Ragozin 2. maailmameistrivõistlustel (1956–1959) maailmameistriks. Ta sai Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt 1959. aastal kirimale suurmeistri nimetuse.
Sisetuum
pisi|Maa siseehitus. Sisetuum on märgitud numbriga 6 Sisetuum on Maa tuuma keskosa, tuuma kõige kuumem osa. Seismiliste uuringute järgi on see tahke kera raadiusega 1216 km (umbes 70% Kuu raadiusest). Arvatavasti koosneb see raua-nikli sulamist ja selle temperatuur on päikese pinna temperatuuriga sarnane (umbes 5778 K ehk 5505 °C). Sisetuum ujub vedela välistuuma sees ja vahetab pöörlemissuunda teatud aja tagant.
Richard Vasard
Richard Martin Vasard (perekonnanimi kuni 1935 Hammer; 18. detsember 1903 Valga – 10. mai 1987 New York) oli eesti skulptor.
Elukäik
Õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis ja Tallinna Kunsttööstuskoolis.
Looming
Ta on üks tuntumaid Vabadussõja mälestusmärkide loojaid.
Poks 2012. aasta suveolümpiamängudel
30. suveolümpiamängude võistlused poksis toimusid 28. juulist 12. augustini Londonis Suurbritannias. Võistluspaigaks oli näitusekeskus ExCeL London.
Võisteldi kümnes kaalukategoorias. Esimest korda võistlesid ka naised. Neil oli kolm kaalukategooriat. Võistlejaid oli 286 (neist 250 meest ja 36 naist).
Novembris 2011 väideti BBC saates "Newsnight", et Aserbaidžaan maksis Rahvusvahelisele Poksiliidule (AIBA) 2 kuldmedali eest Londoni olümpiamängudel 9 miljonit dollarit. AIBA eitas seda, kuid alustas uurimist, nagu ka ROK.
Gėsalai
Mälestusmärk metsavendadele|pisi Gėsalai (žemaidi Giesalā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Aleksandrija vallas. Gėsalai jääb Apšė ja Kaltise jõe äärde.
Külla jääb osaliselt Gėsalai geomorfoloogiline kaitseala. Gėsalais on raamatukogu. Sinna jääb Gėsalai kalmistu.
Ajalugu
Küla kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda. Seda on kirjalikult esmamainitud 1523 aastal. 1572. aastal läks asula Chodkiewiczite valdusse, hiljem kuulus see Sapiehadele.
1919. aastal avati külas algkool, kuigi mitteametlikult oli seal õppetööd alustatud juba 1917. aastal. 2005. aastal sai sellest Ylakiai kooli filiaal, aga 2010. aastal kool suleti.
Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Nende lahingu- ja matmispaik on muinsuskaitse all. Aastail 1951–1962 oli seal Gėsalai külanõukogu halduskeskus, aastail 1950–1992 aga kolhoosi Pabaltija keskasula.
Dunte mõis
Dunte mõis (saksa keeles Ruthern, ka Rutershof, läti keeles Duntes muiža) rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Praegu asub Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas Duntes.
Ajalugu
Esimesed teated mõisast pärinevad 1423. aastast. Varaseimad omanikud olid Rosenid. Edasised omanikud olid Aderkasid, Berlinid, Treidenid, Glasenappid. 1677. aastast kuulus mõis Duntenite suguvõsale.
Mõisaansambel
pisi|left|Dunte mõisa värav Peahoone pärineb 1719. aastast. Aastail 1844 ja 1860 remonditi peahoonet. Praegu asub mõisas Karl Friedrich Hieronymus von Münchhauseni muuseum, kuna ta peatus aastal 1744 selles piirkonnas ja abiellus mõisniku tütre Jakobine von Dunteniga.
Pargis kasvavad Dunte mõisa tamm, Münchhauseni pargi tamm, Münchhauseni paks tamm ja mõisakompleksi ees kasvav Dunte mõisa kask (kõrgus 20 m) on looduskaitse all.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/2 adramaad, sellele allus 220 mees- ning 268 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid neli, aastal 1734 aga 2 ja 1/4. Aastal 1688 oli mõisa suurus 5 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga 3 ja 5/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 1/3, aastal 1881 aga 4 ja 49/80, lisaks 6 ja 39/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Mustkalni (toona Mustigal, hiljem Mustkaln), mille kohale on tänapäeval kujunenud Mustkalni küla.
Stanfordi ülikool
pisi|[[Cecil Howard Greeni järgi nimetatud raamatukogu]] Stanfordi ülikool (inglise keeles ametlik nimi Leland Stanford Junior University; ka Stanford University) on eraõiguslik ülikool Ameerika Ühendriikides California osariigis. Ülikooli põhiosa asub Stanfordis, osa valdusi on Palo Altos, Menlo Parkis ja mujal. See on üks maailma prestiižsemaid ülikoole. Nobeli auhinna on pälvinud 31 vilistlast.
Ülikooli asutasid Leland Stanford ja ta abikaasa Jane Stanford ning nime on ta saanud nende 15-aastaselt tüüfusse surnud poja järgi.
Ülikool asutati 1885. aastal, nurgakivi pandi 14. mail 1887 ja õppetöö algas 1. oktoobril 1891. Esimesel aastal võeti vastu 555 üliõpilast, teiste seas asus seal õppima hilisem Ameerika Ühendriikide president Herbert Hoover.
Ülikoolilinnak asub Silicon Valleys ning jääb 32 km San Josest loodesse ja 60 km San Franciscost kagusse. Põhilinnak on oma 33,1 km² pindalaga üks suuremaid ülikoolilinnakuid maailmas.
Stanfordi ülikooli raamatukogude hallata on ligi 9 miljonit köidet, mis teeb selle üheks suurimaks eraülikoolide raamatukogude seas.
Ülikooli presidendid
Stanfordi ülikoolil on 2018. aasta seisuga olnud kokku 11 presidenti.
Märkused:
(1) Roberto Eccles Swain oli presidendi kohusetäitja aastail 1929–1933
(2) Alvin Eurich oli presidendi kohusetäitja Tresidderi ja Sterlingi vahel
(3) Robert J. Glaser presidendi kohusetäitja Sterlingi ja Pitzeri vahel
Gerhard Richter
Gerhard Richter (9. veebruar 1932 Dresden) on saksa maalikunstnik. Ta on üks tuntumaid nüüdisaegseid saksa kunstnikke. Ta on maalinud nii fotorealistlikke kui ka abstraktseid teoseid.
Lapsepõlv
Richter sündis 1932. aastal Dresdenis. Ta oli Horst ja Hildegard Richteri esimene laps. Ta on pärit keskklassi perekonnast. Tema isa Horst Richter oli matemaatika- ja füüsikatudeng Dresdenis, kus tutvus ja abiellus Hildegardiga 1931. aastal. Hildegard oli raamatumüüja, kellel oli kirg kirjanduse ja muusika vastu. 1935. aastal sai Horst Richter töökoha Poolas Reichenau koolis. Terve pere kolis Poolasse. Sõja alguses, 1930date lõpus oli Horst Richter sunnitud minema sõjaväkke. Ta sattus sõjavangi, kuid hiljem vabastati. Pere kolis uuesti, seekord Waltersdorfi, Tšehhi piiril. Sõjajärgsed aastad olid pere jaoks keerulised. Perel oli nii rahalisi kui ka isikliku elu raskusi. Hildegardi vennad surid sõjas ning tema õde suri näljahäda tagajärjel. Horst Richteri liitumine natsidega raskendas hiljem tema võimalusi hakata õpetama. Ta leidis töökoha Dresdeni haridusasutuses kaugõppeprogrammi administraatorina. Gerhard Richter on kirjeldanud oma varasemaid eluaastaid seguna rõõmust ja pettumusest, kurbusest ja põnevusest. Lisaks on ta rääkinud oma kogemustest Waltersdorfis, kus teda ei võetud omaks (muuhulgas seetõttu, et ta ei osanud õiges dialektis rääkida).
Haridus
Lapsena oli Richter sunnitud liituma Pimpfeni natside organisatsiooniga, sest see oli kohustuslik. Seejärel õppis Richter Zittau koolis millest ta hiljem välja kukkus. Teda on kirjeldatud andeka lapsena, kuid koolis halva õpilasena. Tal olid isegi joonistamises halvad hinded. Enne kunstiõpinguid oli ta reklaami- ja lavadekoratsioonide maalija õpipoiss. Pärast Zittau koolist välja kukkumist läks ta kutsekooli, kus õppis stenograafiat, raamatupidamist ja vene keelt. 1951. aastal alustas ta õpinguid Dresdeni kunstiakadeemias. Tema õpetajateks olid näiteks Karl von Appen ja Will Grohmann. Ta õpetas hiljem Hamburgis ja Nova Scotia kunsti -ja disainikolledžis külalisprofessorina. Ta naasis 1971. aastal Düsseldorfi kunstiakadeemiasse. Ta töötas seal professorina üle 15 aasta. vasakul|pisi|260x260px|Gerhard Richter, u 1970
Rihards Kozlovskis
Ta alustas tööd veebruaris 1991 Siseministeeriumi esimeses politseipataljonis nooreminspektorina, sama aasta maikuus sai ta samas inspektoriks; aasta lõpus sai temast inspektor valitsuse turvateenistuses (kus töötas aastani 1993). Aastatel 1994–1996 töötas ta vaneminspektorina Riigi Majandusliku Sõltumatuse Kaitse osakonnas. Aastatel 1996–2005 töötas ta Läti Kaitsepolitseis osakonnajuhataja asetäitjana. Aastatel 2005–2007 töötas ta nõunikuna Läti kaitseministeeriumis, ta juhtis aastal 2006 toimunud NATO riigipeade ja valitsusjuhtide kohtumisel Riias julgeolekuohutuse ettevalmistamise ja läbiviimise koordineerimise osakonda. Aastatel 2007–2011 töötas ta advokaadina firmas BBF Consulting.
Pavlo Balakin
Pavlo Balakin (sündinud 5. augustil 1982 Donetskis Ukrainas) on Eesti laulja (bass).
Rihards Kozlovskis
Aastal 2011 kandideeris ta Zatlersi Reformipartei nimekirjas 11. Seimi koosseisu, kuid ta ei osutunud valituks. 25. oktoobril 2011 asub ta siseministri kohale Valdis Dombrovskise kolmandasse valitsusse. Ta oli siseminister ka Laimdota Straujuma esimeses valitsuses ja on siseministriks praeguses, Laimdota Straujuma teises valitsuses. Ta oli aastatel 2011–2011 Zatlersi Reformipartei liige ja on aastast 2014 erakonna Ühtsus liige.
Tietomaa
pisi| Tietomaa (Tiedekeskus Tietomaa) on teaduskeskus Soomes Oulus.
Pavlo Balakin
Pavlo Balakin alustas laulmist lapsena kirikukooris. 2006. aastal lõpetas Donetski Muusikaakadeemia džäss-saksofoni erialal, aastatel 2008–2013 õppis laulmist Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (Mati Palmi klassis).
Gerhard Richter
Looming
Richter kasutas oma loomingu algusaastatel realismi, kuid hiljem hakkas hindama ka kaasaaegsemaid väljendusvahendeid. Ta kasutas oma maale kui vahendeid uurimaks kuidas "tõde" püüdvad pildid osutuvad laiendatud vaatluse korral sageli palju vähem objektiivseteks või tähenduses ebakindlamateks kui alguses oli arvatud. Esialgu eelistas Richter objektiivsemat lähenemist kunstile ning tegi fotopõhiseid maale. Ta maalis sarimõrvarite ohvreid, portreesid kuulsatest Euroopa intellektuaalidest ja ka saksa terroriste. Sealjuures on ta suurejooneliste kunstiliste ja filosoofiliste skeemide suhtes skeptiline. Tema hilisemate tööde hulgas on maastikke, linnastseene, portreesid oma perest ja sõpradest ning kunstimaailma kolleegidest.
Tietomaa
See asub kesklinna lähedal Myllytulli piirkonnas 700 m kaugusel Oulu raudteejaamast endises nahatööstuse hoones.
Pavlo Balakin
Ta on täiendanud end Richard Barkeri, Roberta Ferrari, Kristina Vavolo, Kristin Okerlundi, Jeffrey Goldbergi juures. Ta on töötanud koorilauljana aastatel 2002–2008 Donetski Rahvuslikus Ooperi- ja Balletiteatris ja 2008–2013 Rahvusooperis Estonia.
Gerhard Richter
Looming
Richter on eluaeg huvitunud piltide jõust ning maalikunsti pikast ning rahutust suhtest fotograafiaga. Richter leiab, et mõlemad meediumid väljendavad ainult osalist või mittetäielikku vaadet. Suur osa tema maalitud kujutistest on võetud ajalehtedest või isegi oma perealbumitest. Ta alustab sageli pildi mehaanilise projekteerimisega lõuendile. Tema kunstiteosed viitavad sellele, et nägemine on omamoodi "tegeliku" muundamine "kujuteldavaks".
Tietomaa
Tietomaa avati Soome esimese teaduskeskusena 1988. aastal. Keskuse ülesanne on tutvustada tavainimestele teaduse ja tehnika saavutusi lõbusal ja köitval viisil.
Olen loodud rändama
"Olen loodud rändama" on Birgit Õigemeele singel. Laul anti välja 2013. aasta oktoobris.
Laulu muusika on kirjutanud Mihkel Mattisen ja sõnad Silvia Soro. Produtseerinud Timo Vendt. Laul on ühtlasi kolmas singel Birgit Õigemeele albumilt "Uus algus".
Pavlo Balakin
Alates 2013. aastast on Balakin Rahvusooper Estonia solist.
Gerhard Richter
Stiil
Richter hägustab sageli maalitavaid motiive ja laseb juhuslikel efektidel maalimisprotsessis juhtuda. Ta näitab, et on võimatu kujutada ja edastada objekti täielikku tõde selle algses seisukorras. Tihti juhivad tema teosed vaataja tähelepanu õlipigmentide tihedusele ja materiaalsele olemusele. Tema maalid sisaldavad nii väljendust kui osutavad selle piiridele. Tema teostel ei ole näha isiklikke emotsioone. Tema maalidel on mitmekesised värvikihid ja tugevad pintslilöögid, mis võivad tunduda ilusad nagu kõik, mis leidub looduses ja mis on osaliselt tekkinud vastavalt etteantud struktuurile. Teostes on levinud teemadeks juhus ning mäng realismi ja abstraktsionismi vahel. Ta on kasutanud oma töödes erinevaid abstraktse ekspressionismi ja minimalismi ideid. vasakul|pisi|284x284px|"Ülev tühjus" Gerhard Richteri näitus Antwerpi muuseumis, 1993
Tietomaa
Tietomaa külastusrekord on 2008. aastast (74 567 külastust).
Gerhard Richter
Teoseid
Tema teos “Suu” valmis 1963. aastal ja see oli Richteri üks esimesi maale, mis valmis foto järgi. Maal on seksuaalne ja kujutab Brigitte Bardoti punase huulepulgaga värvitud suud. Hägused nahatoonid vihjavad Richteri maalimisprotsessile. Teosel saab näha kuidas kunstnik vaatleb tegelikkust eraldatud vaatevinklist. Maalil kujutatud motiiv näib olevat fookusest väljas.
Maal "1024 värvi" valmis 1968. aastal. Ta kasutas teosel süstemaatilist lähenemist. Maalil on ruudud värvitud süstemaatiliselt lähtudes värviratta etteantud struktuurist. Tema ainus sekkumine protsessi on lõuendi suuruse valik. Kunstnik on paigutanud värvikombinatsioonid loogilise etteantud skeemi alusel.
Üks tema hilisemaid töid on "September", mis valmis 2005. aastal. Kaugelt vaadates näeb see teos välja nagu abstraktne maal. Maalile lähenedes selgub aga, et teos kujutab traagilist hetke, mil lennuk tabas kaksiktorne 11. septembril. Selle maaliga paneb Richter uuesti kogema aeglast realiseerumise hetke, mida tundsime kui nägime esimest korda varisevate kaksiktornide pilte. Teos näitab kui sügavalt need on meie mälestustesse jäänud.
Kölni katedraali vitraažaken valmis 2007. aastal. Kölni katedraal on Saksamaa üks populaarsemaid turismikohti. Richter tegi selle vitraažakna tasuta. See aken koosneb 72 värvitoonist ning loob gooti katedraali seintele ja põrandale hüpnotiseerivad varjud.
Saavutused
Richteri teosed on kunstimaailmas kõrgesti hinnatud. Ta on teostanud laiaulatusliku kogumi abstraktsioone eri mõõtmetes ja kasutades mitmesuguseid värvimismeetodeid, näiteks kaabitsatehnikat.
Ta võitis 1967. aastal Saksamaal Junger Westeni kunstiauhinna.
1972. aastal valiti tema teos esindama Saksamaad Veneetsia biennaalil. Samuti pälvis ta tunnustuse USA-s 1973. aastal oma näitusega New Yorgis.
Näitused
pisi|317x317px|Gerhardi Richteri loomingu näitus Michael Schultzi Galeriis Seoulis Richteri esimene isikunäitus toimus Düsseldorfis 1963. aastal. Sellel näitusel tutvustas ta fotorealistlikku maalimisstiili, kus maalide aluseks olid fotod maastikest, portreedest ja natüürmortidest. Tema maalidel kujutatud inimesed või esemed olid hägustatud.
1976. aastal toimus tema esimene retrospektiiv. Sellel näitusel olid tema tööd aastatest 1962-1974.
1978. aastal toimus tema suur näitus "Abstraktsed maalid" Stedelijk Van Abbemuseumis.
1989. aastal toimus tema isikunäitus San Fransiscos Moodsa Kunsti Muuseumis.
Östersundi vald
Östersundi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis.
Östersundi valla keskus on Östersund.
Stadio Renzo Barbera
thumb|Stadio Renzo Barbera
Stadio Renzo Barbera on staadion Itaalias Palermos. Renzo Barbera mahutab 36 349 pealtvaatajat.
Oma kodumänge peab staadionil US Palermo.
Staadion avati 24. jaanuar 1932.
Staadionil toimusid 1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste mängud.
Katrin Idla
Katrin Idla (sündinud 29. aprillil 1966) on eesti keemik, loodusteadlane ja ettevõtja.
Ta lõpetas aastal 1984 Suure-Jaani Keskkooli kuldmedaliga ja aastal 1989 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna cum laude.
Ta sai laiemalt tuntuks 2012. aastal, kui talle anti NATO Teadus- ja Tehnoloogiaorganisatsiooni 2011. aasta teadussaavutuse auhind, mida loetakse kaitseuuringute üheks kõrgeimaks rahvusvaheliseks tunnustuseks. Avalikkuse huviobjektiks on olnud Katrin Idla ja Marek Strandbergi välja töötatud uued radarkaitse materjalid ja kamuflaažilahendused. Alates 2017. aastast on avalikku tähelepanu leidnud tema vabatahtlik tegevus Eesti Metsloomaühingus.
Teadus ja haridus
Katrin Idla on alates 1988. aastast tegelenud elektrit juhtivate polümeeride ja nende materjalide rakendusvõimaluste uurimise ning arendamisega. Ta on esimene eestlane, kes on uurinud elektrit juhtivate polümeeride rakendusvõimalusi korrosioonikaitses ning tehislihaste ja mikroaktuaatorite  valmistamisel. Ta on olnud mitme suure siseriikliku ja rahvusvahelise teadus-arendusprojekti juht. Idla on teinud edukat koostööd nii Eesti kui ka rahvusvaheliste ülikoolide teadlastega ning avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni.
Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist töötas Idla 15 aastat, aastatel 1989–2004, Tallinna Tehnikaülikoolis füüsikalise keemia õppejõuna. Ta on juhendanud nii diplomi-, magistri- kui ka doktoritöid.
Kaitseuuringud
Alates 2001. aastast on Katrin Idla olnud seotud kaitseuuringutega. 2004–2007 oli ta Eesti Kaitseministeeriumi teadusnõunik. Idla korraldas Eesti liitumise NATO STO-ga ning Euroopa Kaitseagentuuriga (EDA). On olnud EL Satelliidikeskuse (EUSC) nõukogu hääletajaliige, NATO STO rahvuslik koordinaator ja nõukogu hääletajaliige. Aastatel 2004–2007 algatas ta uued kaitsevaldkonna teadus-arendusprojektid, mis tänaseks on tekitanud Eestis edukad kaitsetööstuse ettevõtted mehitamata lennuvahendite (UAV) ning robotsõidukite (UGV) ja isetehtud lõhkeseadmete segajate (jammer) valdkonnas ning pälvinud kõrgeima rahvusvahelise tunnustuse uute kamuflaažilahenduste väljatöötamisel. 2006. aasta novembris viis ta esmakordselt Eesti kaitseteadlaste arendused NATO tehnoloogianäitusele Riias, kus need leidsid äramärkimist. Aastatel 2014–2016 oli Idla Tallinna Tehnikaülikooli julgeoleku- ja kaitseuuringute keskuse juht. Katrin Idla ja Marek Strandberg on esimesed Eesti teadlased, kes on eduka rahvusvahelise koostööga jõudnud kõrgeima rahvusvahelise tunnustuseni kaitseuuringute valdkonnas. Ta on loonud ja testinud uusi lahendusi elektromagnetkiirgust absorbeerivate uute materjalide ning adaptiivsete kamuflaažilahenduste arenduses valdkonnas. Idla on mitme kaitseuuringute valdkonna rahvusvahelise teadustöö kaasautor.
Ettevõtlus
Katrin Idla juhib tehnoloogiaarendusega tegelevat ettevõtet Windcode, mille avalikkusele tuntuimaks saanud arenduseks on moodulmaja KODA  jaoks tehtud erilahendused näiteks nagu puitu ja klaasplasti sisaldav ja mehaaniliselt eriti vastupidav betoonkomposiit, isepaisuv vee- ja niiskuskindel tihend ja neljakordse klaasiga suurte akende valmistamise lahendus.
Aastatel 2007–2013 oli ta uute ravimikandidaatide arendusega tegeleva ettevõtte GeneCode (varasem Baltic Technology Development) tegev- ja arendusjuht.
Roheline ilmavaade
Katrin Idla on ka tuntud kui 2017. aasta augustis loodud MTÜ Eesti Metsloomaühing asutaja ja juht. Eesti Metsloomaühing on esimene Eesti organisatsioon, mille põhitegevuseks on linnakeskkonnas hätta sattunud metsloomade abistamine ja ravi ning loodusesse taasvabastamine. Ühingu loomine leidis tunnustust Eesti Loomakaitse Seltsi (ELS) poolt ning oli nominent 2017. aasta kõige loomasõbralikuma teo valimistel.
Idla kuulus Rohelise erakonna algatusgruppi (REAG) ning oli aastatel 2007–2009 Erakond Eestimaa Rohelised juhatuse ja volikogu liige. Ta oli Eesti Loomakaitse Liidu üks asutajaid ning tegeles loomakaitseseaduse väljatöötamisega. Ta on juhtinud kahte valimiskampaaniat: üksikkandidaat Marek Strandbergi valimiskampaaniat 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning Erakond Eestimaa Rohelised valimiskampaaniat 2007. aasta Riigikogu valimistel.
Katrin Idla on koos Marek Strandbergiga 2010. aastal Eesti elektromobiilsuse programmi looja. Programmi raames said Eesti elanikud esmakordselt ajaloos riigi poolt toetust elektriautode, laadimispunktide ja päikesepaneelide ostmiseks ja paigaldamiseks. Programm rakendati Kredexis, osteti elektriautod sotsiaaltöötajatele ja ehitati elektriautode laadimisjaamade võrk. Programmi läbirääkimiste lõppedes sõlmis Vabariigi Valitsus 2011. aasta märtsis Mitsubishi Corporationiga lepingu 10 miljoni lubatud koguse ühiku (inglise assigned amount units, AAU) ulatuses saastekvoodi müügiks.
Muu loometöö
Katrin Idla on avaldanud arvamusartikleid Eesti meedias keskkonnast, hariduse ja teaduskorraldusest. Ta avaldas tulevikutehnoloogiaid tutvustava publikatsioonide sarja "21. sajand" veebiajalehes Roheline Värav. Telesaate "Noova" ja filmi "Inimese mõõt" idee väljatöötaja, kaasautor. Ta hakkas esmakordselt Eesti meedia ajaloos avalikkusele süstemaatiliselt tutvustama Eestis kaitstud doktoritöid, kirjutades tööde tutvustusi ajalehes Sirp ja ajakirjas Inseneeria. Ta on KUKU raadio saate "Mõtle tervelt" üks autoreid ja toimetaja.
Isiklikku
Tema elukaaslane on Marek Strandberg, kellega on tal täiskasvanud tütar.
2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Taani sai lauluvõistluse korraldamisõiguse tänu Emmelie de Foresti laulu "Only Teardrops" võidule Malmös toimunud 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. See oli kolmas kord, kui Taani lauluvõistlust korraldas, viimati toimus Eurovisiooni lauluvõistlus Taanis 2001. aastal. Lauluvõistluse poolfinaalid toimusid 6. ja 8. mail, finaal 10. mail 2014. Osales 37 riiki, seda oli kaks riiki vähem kui aasta varem. Osalejariikide arv oli väikseim alates 2004. aastast.
Võistluse võitis Austria lauluga "Rise Like a Phoenix", mis sai 290 punkti.
Toimumiskoht
pisi|left|B&W Hallerne [[Refshaleøeni saarel Kopenhaagenis]] Taani avalik-õiguslik ringhääling DR1 teatas 2. septembril 2013, et ürituse korraldajalinnaks on valitud Kopenhaagen. Teised kandidaatlinnad olid Herning, Horsens, Ålborg ja Fredericia. Võistlus toimus endises laevatehases B&W Hallerne Refshaleøenil.
Ürituse kontseptsioon
Ürituse hüüdlauseks oli "#JoinUs" (eesti keeles "#LiituMeiega").
Osalejad
pisi|{{legend|#22b14c|Osalevad riigid}}{{legend|#d40000|Riigid, mis ei kvalifitseerunud finaali}}{{legend|#ffc20e|Riigid, mis on varem osalenud, kuid ei osale see aasta}} pisi|{{legend|#D40000|Riigid esimeses poolfinaalis}} {{legend|#FFAAAA|Riigid, mis hääletavad esimeses poolfinaalis}} {{legend|#000080|Riigid teises poolfinaalis}} {{legend|#5599FF|Riigid, mis hääletavad teises poolfinaalis}}
37 riiki kinnitas oma osalust 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Kaheksa riiki kinnitas, et nad ei tule Kopenhaagenisse; need olid Andorra, Bosnia ja Hertsegoviina, Tšehhi, Luksemburg, Monaco, Maroko, Slovakkia ja Türgi. Bulgaaria riiklik telekanal Bulgaaria Riiklik Televisioon (BNT), Horvaatia riiklik telekanal Hrvatska radiotelevizija (HRT), Küprose riiklik telekanal Küprose Ringhääling (CyBC) ja Serbia riiklik telekanal Radio-Televizija Srbije (RTS) teatasid eemaldumisest 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusest. Portugal naasis võistlusse pärast aastast eemalolekut 2013. aastal. Viimati 2011. aastal osalenud Poola naasis samuti.
Mitmendat korda osalevad esinejad
Valentina Monetta esindas San Marinot kolmandat aastat järjest, olles varem esindanud kääbusriiki 2012. ja 2013. aastal. See tegi Monettast neljanda pealaulja, kes on osalenud Eurovisioonil kolmel järjestikusel aastal. Varem olid kolmel aastal järjest osalenud Lys Assia ja Corry Brokken, kes mõlemad osalesid 1956., 1957. ja 1958. aasta lauluvõistlusel, ning Udo Jürgens, kes osales 1964., 1965. ja 1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Duett Paula Seling ja Ovi oli esindanud Rumeeniat varem 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Venemaad esindanud Tolmatševa õed olid varem osalenud ja võitnud 2006. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistluse. Makedoonia taustalaulja Tamara Todevska oli varem Makedooniat esindanud 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Montenegro taustalaulja Martina Majerle oli varem esindanud Sloveeniat 2009. aastal.
Kalnėnai (Aleksandrija vald)
Kalnėnai (žemaidi Kalnienā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Aleksandrija vallas. Kalnėnai jääb Spiginasese jõe äärde.
2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
Esimene poolfinaal
Laul on inglise keeles; siiski on üks fraas läti keeles.
Alguses plaanis Island (Pollapönk) laulda oma pala "Enga Fordoma" nii inglise kui ka islandi keeles, kuid laul muudeti täielikult ingliskeelseks.
Finaal
Laul on prantsuskeelne; kuigi üks lause on inglise ja üks lause hispaania keeles.
Ööliblikad
Ööliblikad ehk hämarikuliblikad (Heterocera) on rühm suurliblikaid.
Neid eristatakse päevaliblikatest.
Öja kirik
Öja kirik (rootsi keeles Öja kyrka) on keskaegne kirik Öjas Ojamaal. Kirik pärineb 13. sajandist ja on kuulus oma erakordselt suure ja detailse töötlusega triumfiristi poolest. Kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale.
Arhitektuur
Kirikul on tähelepanuväärselt hästi säilinud kõrge torn, mida kaunistavad skulptuursed veesülitid ja viilukaunistused. Torn oli navigatsioonitähiseks keskaja meresõitjatele ja selle autoriks on peetud kokkuleppeliselt Egypticusena tuntud kiviraidurit või meisterkonda. Hoonel on kolm astmikportaali, millest põhjaportaal on kõige rikkalikuma raiddekooriga: seda kaunistavad Kristuse, Maarja ja evangelist Johannese kujud, samuti ebatavaline palendil lamava pühaku kuju, keda on tõlgendatud püha Eligiusena.
Kiriku siseruum on kaunistatud 15. sajandi seinamaalingutega, mis kujutavad Kristuse kannatuslugu ja stseene Kristuse lapsepõlvest. Nende autoriks peetakse mujalgi Ojamaal töötanud tundmatut kunstnikku, keda nimetatakse Kristuse kannatusloo meistriks. Võlve kaunistab 13. sajandist pärit puhtornamentaalne dekoor. Kirikus leidub mõningaid ebatavalisi maalinguid: stseen piima rikkuvate nõidade ja kuraditega, toretsevas rõivastuses mees puu otsas, mida saeb paharet, püha Barbara ja püha Laurentiuse martüüriumid, mille autor arvatakse olevat tulnud Taanist või Mandri-Rootsist.
Kirikus on säilinud suur ja keeruka detailse töötlusega triumfirist koos kahe saatjafiguuriga, mis kujutavad Maarjat ja Johannest. Need loonud puunikerdaja võis olla Prantsusmaal õppinud ja tema loodud või temast mõjutatud on ka sarnane võidukaaregrupp Fröjeli kirikus. Öja võidukaaregrupp on dateeritud 13. sajandisse ja see on kõige kaunimaks peetud puunikerdusteos Ojamaal. Maarja ja Johannese figuurid on tänapäeval asendatud koopiatega, originaalid asuvad Gotlandi Muuseumis Visbys.
Yom Kippuri sõda
Yom Kippuri sõda (heebrea: מלחמת יום הכיפורים‎ Milẖemet Yom HaKipurim või מלחמת יום כיפור Milẖemet Yom Kipur; araabia: حرب أكتوبر‎ ḥarb ʾUktōbar või حرب تشرين ḥarb Tišrīn), tuntud ka kui Jom Kippuri sõda, Ramadaani sõda, Oktoobrisõda, Neljas Araabia-Iisraeli sõda, '''1973. aasta Araabia-Iisraeli sõda''', oli sõda Iisraeli ja Egiptuse ning Süüria juhitud araabia riikide koalitsiooni vahel. Sõda kestis 6. oktoobrist kuni 25. oktoobrini 1973.
Sõda algas koalitsiooni üllatusrünnakuga Iisraelile Yom Kippuri päeval, mis on tähtis juudi usupüha. Egiptuse ja Süüria väed ületasid 1967. aasta Kuuepäevase sõja vaherahuga seatud piirid Siinai poolsaarel ja Golani kõrgendikel. Nii USA kui ka Nõukogude Liit varustasid sõjatehnikaga oma liitlasi ning see tekitas pingeid kahe tuumariigi vahel.