cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elukeskkonna rikastamine
Kognitiivne rikastamine
Kognitiivse rikastamise mõju on uuritud nii labori- ja farmiloomade kui ka loomaaias elavate loomade puhul. Kognitiivset rikastamist peaks vangistuses elavatele loomadele pakkuma lisaks juba olemasolevale mitmekülgsele keskkonnale, mida on struktuurselt ja sotsiaalselt rikastatud.
Sotsiaalne rikastamine
Sotsiaalse rikastamise alla kuulub nii liigikaaslaste kui ka selliste eri loomaliikide kokkuviimine, kes omavahel ka vabas looduses kokku puutuvad. Sotsiaalsel rikastamisel on positiivne mõju just karjas elavatele loomadele. See kutsub esile loomulikku käitumist nagu toidu otsimine, territoriaalsus, reproduktsioon ja kurameerimine.
Inimkontakt
Inimkontakti abil loomade elukeskkonna rikastamise põhiline vorm on treenimine. See aitab kasvatada looma usaldust inimeste vastu ja lihtsustada meditsiiniliste või kliiniliste protseduuride puhul loomaga tegelemist.
Probleemid elukeskkonna rikastamisel
Vangistuses peetavate loomade elukeskkonna rikastamisel on palju positiivseid mõjusid, kuid need võivad jääda lühiajaliseks, kui rikastamismeetodeid ei muudeta ega vahetata piisavalt sageli. Rikastamise peamine eesmärk on muuta looma päevarütm vähem kontrollituks ja ettearvamatumaks, kuid seda eesmärki ei saavutata, kui ei rikastata järjepidevalt. Elukeskkonna rikastamise meetodite jaoks on vaja ressursse, aega ja oskusi, millest võib vangistuses peetavate loomade ülalpidamisel puudus olla. Oluline on luua sobivad rikastamise programmid, mis võimaldaksid loomadele pikaajalist rikast elukeskkonda.
Indrek Tibar
Indrek Tibar (sündinud 16. augustil 1973) on Eesti finantstegelane, endine politseinik.
2007. aastal kaitses Tibar Tartu Ülikoolis magistritöö "Rahapesu: kujunemislugu ja koosseis Eesti karistusõiguses". Ta kirjutas karistusseadustiku kommenteeritud väljaandele rahapesu-alaste paragrahvide kommentaarid.
Tibar osales politseis töötades ka justiitsministeeriumi juures tegutsenud karistusõiguse revisjoni komisjonis. Ta kuulus vara ja majandusalaste süütegude alagruppi.
Rakvere linnavolinike loend 1934
Rakvere linnavolinike loend 1934 on 14. ja 15. jaanuaril 1934. aastal Rakvere Linnavolikogusse valitud linnavolinike loetelu.
Kaeluskress
Kaeluskress (Lepidium perfoliatum) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Mercedes Benz
"Mercedes Benz" on Janis Joplini kirjutatud ja esitatud laul.
Laulu sõnad on lihtsad ja meeldejäävad, palutakse Jumalal osta Mercedes-Benzi auto, värviteleviisor ja "öö linnas".
Bobby Womacki kohaselt sai Joplin laulu sõnade jaoks inspiratsiooni autosõidul Mercedes-Benz 600-ga. Joplin salvestas selle laulu 1. oktoobril 1970. See oli tema viimane salvestis. Ta suri kolm päeva hiljem, 4. oktoobril. Laul avaldati 1971. aasta albumil "Pearl".
Laulu on kaverdanud ka Elton John, Dave Clark & Friends, Goose Creek Symphony, Swan Arcade, Taj Mahal, Bob Rivers, T-Spoon koos Jean Shy'ga, P!nk jt.
Põhja-masksäälik
pisi|Emaslind Põhja-masksäälik (Geothlypis trichas) on sääliklaste sugukonda masksääliku perekonda kuuluv lind.
Levila
Põhja-masksäälik on levinud Kanada lõunaosast Mehhiko keskosani. Põhjapoolsed asurkonnad on rändlinnud, talvitudes levila lõunaosas, Kesk-Ameerikas ja Antillidel. Lõunapoolsed asurkonnad on suuresti paiksed.
Põhja-masksäälikut on väga harva eksikülalisena kohatud ka Lääne-Euroopas.
Ta on väga tavaline lind, vaatamata arvukuse vähenemisele mõnes piirkonnas. Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.
Robert F. Kennedy
Robert Francis Kennedy (tuntud ka initsiaalide RFK all; 20. november 1925 Brookline, Massachusetts – 6. juuni 1968 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, kes oli jaanuarist 1961 kuni septembrini 1964 justiitsminister. Ta oli president John F. Kennedy noorem vend.
Põhja-masksäälik
Levila
Esimest korda kirjeldas põhja-masksäälikut teaduslikult juba Linnaeus 1766. aastal.
Robert F. Kennedy
Robert F. Kennedy kuulus alates 3. jaanuarist 1965 kuni surmani Ameerika Ühendriikide Senatisse, kus ta esindas New Yorgi osariiki.
Põhja-masksäälik
Välimus
Põhja-masksäälikud on väikesed laululinnud. Nende selg, tiivad ja saba on oliivrohelised, kurgualune ja rind kollased, kõhualune valkjas. Täiskasvanud isaslinnul on must mask, mis ulatub kaela külgedelt üle silmade ja lauba ning on piiritletud valge või halliga. Emaslinnul must mask puudub ja alapool on heledam. Noorlinnud on välimuselt sarnased emaslinnuga. Noored isased on esimesel eluaastal kahvatu maskiga, mis muutub teiseks elukevadeks täiesti mustaks. Emased tunduvad eelistavat suurema maskiga isaseid.
Robert F. Kennedy
Kennedy oli Demokraatliku partei liige. Ta oli tuntud kodanikuõiguste eestkõneleja ning organiseeritud kuritegevuse (maffia) vastase võitluse aktivist.
Põhja-masksäälik
Välimus
Põhja-masksäälikul on kirjeldatud 13 alamliiki (mille arv erineb sõltuvalt kasutatavast süsteemist). Need erinevad üksteisest peamiselt isaslinnu pea mustri ja alapoole kollase värvuse ereduse poolest. Edelapoolsed alamliigid on eredaimad ja kollaseima alapoolega.
Robert F. Kennedy
Ta oli hariduselt jurist ning töötas justiitsministeeriumis ja Adlai Stevenson II nõunikuna. 1960. aastal oli ta John F. Kennedy presidendikampaania juht. Pärast John F. Kennedy võitu ja ametisse astumist nimetas ta Robert F. Kennedy oma valitsuse justiitsministriks.
Põhja-masksäälik
Välimus
Põhja-masksäälik tegutseb peiduliselt madalal taimestikus, hoides saba sageli püsti. Kutsehüüd on tugev naksuv tsek.
Robert F. Kennedy
1968. aastal osales ta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel, et saada Demokraatliku Partei kandidaadiks.
Põhja-masksäälik
Elupaik ja pesitsemine
Põhja-masksäälik pesitseb paduratel ja teistel tiheda madala taimestikuga märgaladel, ka põõsastikes. Kuivades piirkondades on ta vähem tavaline.
Robert F. Kennedy
Perekond
1950. aastal abiellus ta Ethel Skakeliga. Nad said 11 last, kellest viimane sündis pärast Roberti surma.
Gdów
Gdów on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Wieliczka maakonnas, Gdówi valla halduskeskus. Gdów asub Wieliczkast ligikadu 13 km ja Krakówi kesklinnast 25 km kagus.
Gdów sai linnaõigused enne 1794. aastat, kuid kaotas need enne 1880. aastat.
Põhja-masksäälik
Elupaik ja pesitsemine
Tema pesitsusperiood kestab aprillist juunini. Pesa on kausjas ja asub tihedas põõsastikus, kurnas on 3–5 muna. Haudumine kestab 12 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanalinnud. 8 päeva pärast koorumist lahkuvad pojad pesast. Põhja-masksäälik toitub putukatest, otsides neid tihedast taimestikust, aga suutes neid püüda ka õhust. Vahel sööb ta ka seemneid.
Põhja-masksääliku tavaline pesaparasiit on pruunpea-lehmalind (Molothrus ater), kes muneb teiste lindude pesadesse.
Oleg Makarevitš
Oleg Makarevitš (sündinud 30. detsembril 1962 Kuznetskis) on Venemaa sõjaväelane, kindralpolkovnik.
Makarevitš sai kindralpolkovniku auastme 2023. aasta 17. veebruaril.
Arvatakse, et tema andis käsu Kahhovka hüdroelektrijaama purustamiseks 2023. aasta juunis, mis põhjustas ulatusliku üleujutuse.
Stade kreis
Stade on kreis (Landkreis) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus asub Stades ja see külgneb (idast ja päripäeva) Harburgi, Rotenburgi ja Cuxhaveni kreisiga, Elbe jõe ja Hamburgi liidumaaga. Kreisi pindala on 1266 km². 31. detsembril 2017 elas seal 201 887 inimest.
Suur põgenemine
pisi|Eesti rootslased Nõukogude okupatsiooni eest põgenemas pisi|Eesti sõjapõgeniku varustus [[Saaremaa Muuseum|Saaremaa muuseumi väljapanekus]] Suur põgenemine oli massiline põgenemine sissetungiva Punaarmee eest Eestist 1944. aasta hilissuvel ja sügisel. Suurt põgenemist on nimetatud ka paadipõgenemiseks (sest mindi ju peamiselt meritsi, paatidega) ja põgenenuid paadipõgenikeks.
Stade kreis
Ajalugu
Stade kreis loodi 1932. aastal, kui ühendati kolm väiksemat endist kreisi.
Suur põgenemine
Eestist põgenes umbes 80 000 inimest, kellest teel hukkus 6–9%. Põgenemise põhjus oli hirm – Nõukogude okupatsiooniaasta terror oli rahval veel värskelt meeles. Lahkuti omateada ajutiselt, mõneks kuuks või kõige enam aastaks. Kui aja möödudes sai selgeks, et tagasiteed enam ei ole, jäädi paikseks või asuti ümber uutele asukohamaadele üle maailma. Suuremad eestlaste kogukonnad kujunesid välja Rootsis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Suurbritannias ja Austraalias.
Stade kreis
Geograafia
Kreis asub Elbe lõunakaldal, Hamburgi linna ja jõesuu vahel. Kreisi läänepiiriks on Oste jõgi, kitsas Elbe lisajõgi. Maad Oste ja Stade linna vahel kutsutakse traditsiooniliselt Kehdingeniks. Ala Stadest idas on tuntud kui Altes Land ("Vana maa"). Seda ilmestavad tuhanded viljapuud.
Suur põgenemine
Põgenemine algas juba augustis ja saavutas haripunkti 19.–23. septembril, kuid Saaremaalt läks laevu Saksamaale ning paate ja vanu rannasõidupurjekaid Rootsi veel oktoobri alguses. Põgenikke ja taanduvaid sõdureid lahkus Eestist ka maitsi, aga neistki osa pandi hiljem laevadele Kuramaa sadamates.
Stade kreis
Linnad ja vallad
pisi|Linnad ja vallad Stade kreisis
Suur põgenemine
Põgenemisteekond oli ohtlik, sest käis sõjategevus, ent Nõukogude terrori eest pääsemise nimel olid inimesed valmis enda ja oma perekonna elu kaalule panema. Enamik paate oli ohtlikult ülekoormatud. Sageli jäi merel mootor seisma ja torm võis paadi vastu kaljusid puruks peksta. Kui palju paate pärale ei jõudnud ja merel kadunuks jäi, on praegu võimatu öelda. Põgenikke Saksamaale viinud laevadest hukkus kaks: 21. septembril Tallinnast lahkunud laatsaretlaev Moero ja 3. oktoobril Kuressaarest välja sõitnud mereväe õppelaev Nordstern. Esimese uputas Nõukogude lennukilt heidetud, teise allveelaevalt lastud torpeedo. Hukkus palju inimesi.
Stade kreis
Linnad ja vallad
Linnad: Vabad vallad:
Suur põgenemine
Ajalugu
Nõukogude vägede 1944. aasta suvine Narva pealetung lõppes linna vallutamisega 26. juulil ja sundis Saksa vägesid taanduma Tannenbergi kaitseliinile Vaivara Sinimägedes. Järgnenud erakordselt veristes Sinimägede lahingutes ei suutnud Leningradi rinde väed kaitseliini murda. Suutmata läbi murda Virumaal, alustas Punaarmee augustis Tartu pealetungi ja vallutas linna 25. augustil. Saksa armee ülemjuhatus otsustas Eesti maha jätta. Septembri teisel poolel alustasid sakslased oma vägede Eestist väljatõmbamist, sakslaste taandumisest võtsid osa ka eesti üksused.
Stade kreis
Linnad ja vallad
Samtgemeinden:
1Samtgemeinde keskus
Suur põgenemine
Ajalugu
Tekkinud interregnum 'it ära kasutades püüdsid rahvuslikult meelestatud iseseisvuslased taastada Eesti riiklikku iseseisvust. 18. septembril 1944, kui Saksa okupatsiooniväed olid Eestist lahkumas, nimetas Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Jüri Uluots kehtiva põhiseaduse alusel ametisse Otto Tiefi valitsuse. Kuigi äsjaloodud valitsus deklareeris neutraalsust teises maailmasõjas, sai sinimustvalge lipp Pika Hermanni tornis lehvida vaid mõne päeva: 22. septembril okupeerisid Eesti pealinna Nõukogude Liidu väed. Vaid mõni tund enne seda, kui Punaarmee väeüksused Tallinna jõudsid, lahkusid pealinnast viimased valitsusliikmed.
Põgenemine Saksamaale
Põgenikevool Saksamaale algas suvel ja jõudis haripunkti septembris. Evakueeruti sõjaväe transpordilaevadel, mis väljusid Pärnust, Paldiskist ja Tallinnast. Tallinnast lahkusid viimased suured põgenikelaevad 20. ja 21. septembril ning mõned väikesed sõjalaevad, kuhu ka põgenikke peale võeti, veel 22. septembri hommikul. 21. septembri õhtupoolikul alustas viimane transpordilaevade karavan teed Tallinnast Gotenhafenisse Saksamaal. Konvoisse kuulusid RO-1, RO-22, Hamburg, Lappland, hospidallaev Moero jt. Järgmisel hommikul ründasid Nõukogude lennukid karavani. Pommitabamuse sai RO-22, kuid suutis omal jõul edasi sõita. Laeval oli 130 inimohvrit, nende hulgas 33 eestlast. Kell 11.45 sai pommitabamuse Moero ja vajus kümne minutiga põhja. Ohvrite arvu ei teata, räägiti, et peale sakslaste võis laevas olla 2500–3000 eestlast, nende hulgas palju haavatud eesti sõdureid. Lappland päästis Moero reisijatest 600–700 inimest. Saksamaale põgenes kokku umbes 40 000 eestlast.
Põgenemine Soome ja sealt Rootsi
pisi|Pakrilt põgenenud eestirootslased Rootsis Põgeneti peamiselt kalurimootorpaatide ja väiksemate laevadega. Soomlased abistasid Soome saabunud Eesti põgenikke. Pärast vaherahu sõlmimist Soome ja NSV Liidu vahel 19. septembril soovitati kõigil Eesti Vabariigi kodanikel Soomest lahkuda, sest NSV Liit käsitas eestlasi Nõukogude kodanikena ja nõudis neid tagasi. Eestlaste transpordi eest Soomest Rootsi hoolitses Soome kaitsepolitsei ohvitser Otto Kumenius. Korralduse selleks sai ta Soome peastaabi (Päämaja) luureosakonna ülema abilt kolonel Joel Svante Walldénilt. Põgenike kogunemiskohaks oli määratud Põhjalahe sadamalinn Rauma. Üks suurematest laevadest, mis Raumast 25. septembril teele asus, oli Venus, mille pardal oli 863 inimest. Põgenikke ootasid Rootsis abivalmis inimesed, soe toit ning majutamine rahvamajades ja kirikutes.
Kriitika
Hellar Grabbile on jäänud mulje, et Eestis ei mõisteta alati selle suure põgenemise olemust ja põhjusi: "Näiteks on uue iseseisvusaja teatmeteostes, kaasa arvatud "Eesti entsüklopeedia", paljude sellel ajal lahkunute kohta sageli öeldud "siirdus Saksamaale", "emigreerus Rootsi", või koguni "asus Poola kaudu elama Saksamaale" või "põgenesid sõja eest"." Hellar Grabbi meelest näitab sellise terminoloogia kasutamine semantilist segadust ja ajaloolis-poliitilist mõistmatust, see on pärit Nõukogude okupatsiooniaja mõtte- ja keelepruugist. Saksamaale ei "siirdutud" – tegu ei olnud rahuliku ümberkolimisega. Rootsi ei "emigreerutud" – tegu polnud väljarändamisega. Ei põgenetud sõja eest ega sõja "jalust"." Põgeneti saabuva Nõukogude okupatsioonivõimu eest, kellelt polnud midagi head oodata.
Domeriit
Domeriit on peamiselt dolomiiti ja savimineraale sisaldav settekivim.
Teisitiöelduna on domeriit savikas dolomiit või dolomiit, mida liiga suure savisisalduse tõttu enam dolomiidiks ei peeta.
Domeriit on pehme muldjas, enamasti hallikat või sinakat värvi kivim. Savisisaldus on reeglina 35...65%. Kui valdavaks karbonaatseks mineraaliks oleks dolomiidi asemel lubjakivi, nimetataks vastavat kivimit domeriidi asemel mergliks.
Domeriit on kas järvelise või merelise tekkega savi- ja lubimuda kivistumise produkt.
Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
EHAK-it uuendatakse vastavalt haldus- ja asustusjaotuse muudatuste kehtestamisele seaduses ettenähtud korras; näiteks EHAK-i 2017. aasta 2. versioon kehtestati Riigihalduse ministri 29. mai 2017. aasta määrusega nr 32.
Sotsiaalmeedia
Ühismeedia ehk sotsiaalmeedia on meedia, mille sisu loovad osalejad ning milles inimesed suhtlevad, loovad, jagavad teavet ja ideid virtuaalsetes kogukondades ja võrgustikes.
Turundus
Ettevõtted kasutavad sotsiaalmeediat turunduses (sotsiaalmeedia turundus).
Riiklik kaitse
Riiklik kaitse on riigi poolt arvele võetud objekti või objektide kaitse. Nt on koostatud Eesti kultuurimälestiste riiklik register, kuhu kantud objektid on riikliku kaitse all.
Rohunepp
pisi|Rohunepp Rohunepp (ld Gallinago media, ingl great snipe) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta ebaühtlaselt levinud harv haudelind. Kaalub keskmiselt 160–190 g, pikkus on 26–30 cm, tiiva siruulatus 43–50 cm.
Rohunepp on pruunikirju sulestiku, valge kõhualuse ja pika sirge nokaga lind. Tiiva- ja sabasulgede otsad on valged. Emas- ja isaslinnu muster on väga sarnane, aga isastel on üldjuhul pikemad sabasuled, kus on rohkem valget värvi.
Emased rohunepid on isaslindudest tavaliselt tunduvalt suuremad.
Toitumine
Peamiselt kuuluvad rohunepi toiduvalikusse erinevad vihmaussiliigid, aga ta sööb ka kõva kestaga tigusid, putukavastseid
ja -valmikuid ning sootaimede seemneid.
Elupaik
Rohunepp ehitab pesa maapinnale.
Eluiga
Rohunepid elavad üldjuhul 4-aastaseks, pikim teadaolev eluiga on 14 aastat.
Levik
Rohunepp rändab peamiselt öösiti ja on pikamaarändur.
Rohunepi populatsiooni suurusest on vähe teada. Tema arvukust hinnatakse 118 000 – 1 051 000 isendile.
Euroopa populatsiooni suuruseks hinnatakse 125 000 – 291 000 suguküpset isendit.
Rohunepi populatsioon väheneb. Euroopa asurkond on viimase kolme põlvkonna jooksul vähenenud 5–15%.
Rohunepp pesitseb Venemaal, Valgevenes, Skandinaavias, Soomes, Ukrainas ja Baltimaades.
Rohunepp on rändlind, kes suundub alates augusti algusest talvituma üle Sahara kõrbe Aafrikasse.
Ohustatus
Rahvusvaheline Looduskaitseliit on rohunepi klassifitseerinud ohulähedaseks liigiks.
Populatsiooni vähenemise peamisteks põhjusteks peetakse elupaikade kadumist ja halvenemist ning ülemäärast jahikoormust,
samuti liiga suurt turismikoormust, kliima muutumist, liigset häirimist, mis kaasneb pesitsusaladel kalastamisega ja põlluharimise
intensiivistumist.
Pesitsemine
Rohunepp pesitseb korra aastas mai algusest kuni juuli alguseni ja teeb seda üksinda. See tähendab, et isaslind ei osale järglaste kasvatamisel ja puutub emaslinnuga kokku vaid paaritumise ajal.
Rohunepi bioloogia
Rohunepp toitub üksi või väikeste rühmadena peamiselt kaitsva pimeduse varjus, sondeerides oma pika sirge nokaga mudast maapinda või madalat vett. Rohunepp käitub pesitsusajal väga huvitavalt. Pärast päikseloojangut kogunevad isaslinnud emaste tähelepanu võitmiseks kõrgendikule võistlema, kus nad välgutavad kordamööda oma valgeid sabasulgi. Paaritumiseks külastavad emaslinnud mänguplatsi ja valivad endale välja meelepärase isaslinnu. Emased eelistavad neid isaslinde, kel on rohkem valgeid sabasulgi. Paaritumine toimub enamasti mänguplatsi keskel.
Huvitavaid fakte
Rootsi teadlased on leidnud, et rohunepid lendavad rändel peatumata ligi 6760 km kiirusega 96,5 km/h. On imelik, et nad lendavad üle maismaa, kus saaks puhkamiseks ja söömiseks peatusi teha, kuid nad peatu kordagi enne sihtkohta.
Arvatakse, et rohunepp on pikkade vahemaade läbimisel kiireim lind maailmas.
Kõrge Saak
Kõrge Saak oli Kursil 12. septembrist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Kursi Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas.
Maimu Ohanian
Maimu Ohanian (aastani 1943 Salur, 1944–54 Lillep; 23. juuni 1923 Tallinn – 2. september 2011 ) oli eesti päritolu USA arstiteadlane, radioloog.
Elulugu
Maimu Ohanian astus 1942 TÜ matemaatikateaduskonna ja 1943 arstiteaduskonna, põgenes 1944 Saksamaale, õppis 1946–50 Heidelbergi Ülikoolis, lõpetas arstina, meditsiinidoktor (1950, Heidelberg).
1951 emigreerus Ohanian USA-sse, läbis internatuuri ja residentuuri New Jersey haiglates, töötas 1951–62 haiglaarstina New Jerseys, täiendas end kirurgias ja röntgenoloogias. Oli 1963–94 Veteranide Administratsiooni East Orange'i (New Jersey) meditsiinikeskuse radioloogiateenistuse juht, 1966–94 ka New Jersey Meditsiini ja Hambaravi Kolledži (Newark, New Jersey) radioloogia õppejõud.
Friedrich Jeckeln
pisi|right|Friedrich Jeckeln Friedrich Jeckeln (2. veebruar 1895 Hornberg – 3. veebruar 1946 Riia) oli saksa sõjaväelane, SS-kindral ja Kolmanda Riigi kõrge politseiametnik.
Ta sündis Hornbergis Ortenau kreisis Freiburgi ringkonnas Baden-Württembergi liidumaal. Ta lõpetas reaalkooli ja seejärel aastal 1913 Köthenis polütehnikumi. Esimesest maailmasõjast võttis ta osa suurtükiväelasena läänerindel. Aastal 1915 sai ta leitnandiks.
Mustsaba-vigle
pisi|Mustsaba-vigle pisi|Mustsaba-vigle muna Mustsaba-vigle (Limosa limosa) on kurvitslaste sugukonda vigle perekonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta ebaühtlase levikuga harv haudelind (pesitseb aprillist augustini), keda võib kohata peamiselt Lääne-Eestis ja Emajõe-Peipsi vesikonnas.
Mustsaba-vigle on Hollandi rahvuslind.
Paindlik mehhanism
Eelised
Paindlikud mehhanismid leiavad kasutust paljudes erinevates rakendusalades. Paindlike mehhanismide eeliseid käsitletakse kahes kategoorias: kulude vähendamine (komponentide arvu vähendamine, monteerimiseks kuluva aja vähendamine, tootmisprotsesside lihtsustamine) ja suurem jõudlus (suurem täpsus, suurem töökindlus, vähendatud kulumine ja kaal ning väiksem hooldus). Paljud paindlikud mehhanismid on üheosalised ning seetõttu ei vaja need mehhanimid monteerimist. Erinevalt jäikadest mehhanismidest on paindlikud mehhanismid elastsed ning seetõttu ei esine nendes liigendite vahelist hõõrdumist ning sellega kaasnevat kulumist. Paindlikel mehhanismidel on tavaliselt vähem osi ning lihtsamad tootmisprootsessid, mis võimaldavad neid toota võrdlemisi odavalt. .
Medgyesegyháza
Medgyesegyháza (slovaki keeles Medeš) on linn Ungaris Békési komitaadis Mezőkovácsháza kreisis. Medgyesegyháza asub Rumeenia piirist 16 km kaugusel, Békéscsabast ligikaudu 20 km lõunas.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1418. aastal. Raudteeühendus on Medgyesegyházal alates 1883. aastast. Linnaõigused sai Medgyesegyháza 1. juulil 2009.
Hugo Arnold Oengo
Haridus
Ta õppis Tallinna Linna I Reaalkoolis 1917–1918, lõpetas Läänemaa Ühisgümnaasiumi 1926 (kiitusega), TT ehitustehnika eriala 1932; õppis TÜ tehnikateaduskonnas 1932–1935/36, lõpetas TTÜ ehitusosakonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1936 (cum laude). Oli esimene Tallinna Tehnikaülikooli lõpetaja (diplomiga nr 1). Täiendas end Zürichi Tehnikaülikoolis 1937. ja 1939. aastal. Tehnikakandidaat (1946).
Töökäik
Ta töötas õppevaheaegadel ehitiste tehnilise järelevalve alal 1924 a-st, Mõisaküla raudtee ehitusel 1927, Virumaa sildade ehitusel 1928. Osales koos professor O. Maddisoniga 1929. aastast ehitusprojektide koostamisel ja ekspertiisidel;
Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna tehnilise mehaanika assistent, vanemassistent 1934–1935/1936.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1929–1934, 1936–1941: TT tugevuslaboratooriumi assistent 1929; tehniliste kursuste lektor 1931/1932–1934; tugevus- ja tehnilise mehaanika laboratooriumi vanemassistent 1936–1939; Riikliku Katsekoja insener-eriteadlane 1937–1939; TTÜ ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri adjunktprofessor 1939/1940; puu-, massiiv- ja raudbetoonkonstruktsioonide dotsent 1940/1941.
Osales Taani firma Højgaard & Schultz ettevõtmisel mitme Eestis rajatud silla (Pikasilla, Pärnu, Siimu ja Tori) ehitusel.
Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse. Uurali Industriaalinstituudi insener-konsultant, dotsent 1942–1944.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1944–1948: ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateedri professori kt 1944–1948; teadussektori esimene juhataja 1946–1947. Vallandati TPI-st usuliste veendumuste pärast 1948.
Teadustöö põhisuunad
Ehitusmaterjalid (põlevkivituhk, raudbetoon, puitbetoon). Kohalike ehitusmaterjalide ja nendest valmistatud toodete (põlevkivituhk, kruus, tsement, betoon jm) ning ehituskonstruktsioonide omadusi.
Teaduskorralduslik ja inseneritegevus
Tallinna linna kommunaalmajanduse osakonna alaline ekspert; Insenerikoja ehitussektsiooni liige 1935–1940; TPI teadusliku nõukogu liige.
Ehitisi
Koos H. Laulu ja O. Maddisoniga projekteeris raudbetoonsildu ja tööstushoonete konstruktsioone, nt osales Maardu fosforiidivabriku projekteerimis- ja ehitustöödel
Teoseid
Avaldanud üle 30 publikatsiooni ja arvukalt artikleid "Eesti Entsüklopeedias" (1932–1937) sildade, tehnilise mehaanika, ehitustehnika alal.
Usutegevus
Ta oli aastast 1929 Eesti Metodisti Kiriku liige. Aastal 1934 oli ta EMK Tallinna koguduse ilmikjutlustaja. Aastal 1935 määrati ta EMK Tartu II koguduse vanema asetäitjaks ja EMK kirikuvalitsuse liikmeks. Aastal 1939 ordineeriti ta Metodisti Kiriku diakoniks, aastatel 1939–1941 oli ta EMK Tallinna II koguduse (Kopli metodisti koguduse) vaimulik.
Aastatel 1944–1978 oli ta EMK Tallinna koguduse vaimulik, sealhulgas aastatel 1974–1978 oli ta Eesti Metodisti Kiriku superintendent.
Isiklikku
Tema isa oli kaugsõidukapten Gustav Oengo.
Tema vend oli luuletaja, lastekirjanik ja kooliõpetaja Julius Oengo. Tema õe Marie abikaasa Johan Mey oli meresõitja, hüdrograaf, geodeet ja sõjaväelane (kolonelleitnant).
Siil (skulptuur)
pisi|Skulptuur (aprill 2010) "Siil" on siili kujutav skulptuur Tartus Emajõe ääres Siili tänaval.
Skulptuuri autorid on Aivar Simson, Edvīns Krūmiņš ja Kalev Prits.
Līgatne raudteejaam
Līgatne raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Cēsise piirkonnas Līgatne vallas Augšlīgatnes.
Jaamas asub lisaks peateele veel neli kõrvalteed, ooteplatvorme on kaks. Päevas peatub jaamas kümme reisirongi. Jaam asub Riiast 64,1 km kaugusel. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.
Voldemar Veedam
Voldemar Veedam (6. november 1912 Tallinn – 2. märts 1983 Washington) oli eesti spordiajaloolane, viiuldaja, kindlustusametnik, kirjanik ja ajakirjanik.
Līgatne raudteejaam
Raudteejaam avati 1889. aastal. Raudtee valmimisajal jäi see Riia kreisi Sigulda kihelkonda Paltmale mõisa maadele. Kuni aastani 1927 kandis see nime Ligate raudteejaam. Esimese maailmasõja ajal rajati sealt läbi Madliena Koknese ja Skrīveri kanti viiv kitsarööpmeline raudtee, mis oli mõeldud Daugava jõel püsinud rindejoone teenindamiseks. Aastail 1934–1948 eelnes jaamale Vildoga raudteepeatus. Teise maailmasõja ajal ehitati jaama juurest 600 mm laiune kitsarööpmeline raudtee Līgatnesse, et teenindada sealset paberivabrikut. Aastail 1991–1994 see raudtee demonteeriti.
Voldemar Veedam
Ta lõpetas 1931. aastal Tallinnas Hans Kubu eragümnaasiumi ja 1942. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo erialal. Akadeemiliselt kuulus ta Üliõpilaste Seltsi Raimla. Ta töötas Tartus Aktuaalse Ajaloo Arhiivis ja sõja-aastail Tallinnas Eesti Sõna toimetuses.
1943. aastal põgenes ta Soome kaudu Rootsi ja sealt 1945. aastal USA-sse. 1952. aastal andis ta New Yorgis oma teekonnast ("Erma" reisist) välja olukirjeldusliku raamatu “Sailing to Freedom” (eesti keeles "Purjetamine vabadusse", Tallinn 1998), mis on tõlgitud rohkem kui 20 keelde, olles üks väliseesti autorite tõlgitumaid raamatuid.
Aastatel 1955–1974 oli Veedam Ameerika Hääle Eesti osakonna toimetaja ja 1974–1976 osakonna juhataja. Aastast 1976 oli ta vabakutseline ajaloouurija ja ajakirjanik. Ta on tegutsenud ka viiuldajana ja kindlustusametnikuna. Veedam on kirjutanud ka raamatu „Lurich Ameerikas: Hackenschmidti jälgedes, Abergi varjus“ (1981, Toronto).
Adavere lade
Adavere lade (Adavere aleviku järgi Jõgeva maakonnas) on siluri ladestu Llandovery ladestiku noorim kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Adavere lademe all lamab Raikküla lade ja temal lasub Jaani lade.
Gustaf Gründgens
Gustaf Gründgens oli pärit töösturi perekonnast. 1917. aastal mobiliseeriti Gründgens Saksa sõjaväkke ja ta võttis osa Esimesest maailmasõjast Läänerindel. 1919–1920 õppis ta Düsseldorfi Teatri Lavakunstikoolis. 1920–1922 töötas Gründgens Halberstadti, Kieli ja Berliini teatrites. 1923–1928 oli ta Hamburgi Kammerteatri (Hamburger Kammerspiele) näitleja. 1928–1933 töötas ta näitleja ja lavastajana erinevates Berliini teatrites. Esimene filmiroll oli ta 1930. aastal. 1932. aastal mängis ta esmakordselt oma kõige kuulsamat rolli Mefistot Goethe "Fausti" lavastuses. 1933. aasta veebruaris määras Hermann Göring Gustaf Gründgensi Preisi Riigiteatri kunstiliseks juhiks. 1933. aasta novembris sai Gründgens Riigi Kultuurikambri senaatoriks. 1934. aastal nimetati Gustaf Gründgens Preisi Riigiteatri intendandiks, 1935–1945 oli ta sama teatri peaintendant (sisuliselt direktor). Teatri mängukavas oli põhiliselt saksa klassika. 1945–1946 oli ta mitu kuud interneerituna Nõukogude vangilaagrites. 1946. aastal töötas ta Ida-Berliinis Saksa Teatri näitlejana. 1947. aastal tegutses ta Lääne-Berliinis kabareelavastajana. 1947–1951 oli Gründgens Düsseldorfi Linnateatri peaintendant. 1948–1950 oli ta Saksa Teatriliidu president. 1951–1955 oli ta Düsseldorfi teatri Neue Schauspiel tegevjuht. 1955–1963 oli Gustaf Gründgens Hamburgis Saksa Teatri (Deutsches Schauspielhaus) peaintendant ja kunstiline juht. Ta suri maailmareisi ajal Filipiinide pealinnas Manilas.
Adavere lade
Ladet hakkas esimesena eristama W. Twenhofel aastal 1916. Lademe stratotüübiks valis ta paljandi Adavere paemurrus, neostratotüüp asub aga Päri karjääris. Adavere aleviku järgi on lade ka nime saanud. Täiendavaks stratotüübiks on Kirikuküla puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Telychi lade.
Gustaf Gründgens
Isiklikku
1926–1929 oli Gustaf Gründgens abielus kirjanik Thomas Manni tütre Erika Manniga. 1936–1946 oli Gründgens abielus näitleja Marianne Hoppega.
Gustaf Gründgens kirjanduses
Gustaf Gründgens on Klaus Manni (Erika Manni venna) 1936. aastal Amsterdamis ilmunud romaani "Mefisto : romaan ühest karjäärist" peategelase Hendrik Höfgeni prototüüp. 1956. aastal avaldas romaani Saksa DV kirjastus Aufbau Verlag. Pärast Gustaf Gründgensi surma kavatseti romaani välja anda ka Lääne-Saksamaal. Gustaf Gründgensi kasupoeg ja ainus pärija lavastaja Peter Gorski pöördus 1964. aasta märtsis Hamburgi Maakohtusse, et "Mefisto" väljaandmist takistada. 9. juunil 1966 keelustas Hamburgi Ülemmaakohus "Mefisto", Saksamaa Liidukohus kinnitas kohtuotsuse 20. märtsil 1968. Keelust hoolimata avaldas kirjastus Rowohlt Verlag romaani 1981. aastal. Romaani eestikeelne tõlge ilmus 1986. aastal.
Adavere lade
Lademe kivimite avamusala kulgeb 10-15 kilomeetri laiuse ribana Lõuna-Hiiumaalt üle Matsalu lahe Türi suunas, pöördub siis järsult edelasse ja mattub Navesti jõe joonel Devoni setete alla. Sealt edasi esinevad lademe kivimid kuni Türi-Viljandi-Karksi-Nuia jooneni.
Valdavad kivimid Kesk-Eestis on mergel, domeriit ja detriitlubjakivi. Lõuna-Eestis valdavad mergel, savi ja domeriit. Lademe paksus on 10-52 meetrit.
Theunissen
Theunissen on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas, Masilonyana valla halduskeskus.
Theunissen on asutatud 1907. aastal, linnaõigused sai 1912. aastal.
Põlevkivielektrijaam
Põlevkivielektrijaam on elektrijaam, kus soojusenergia saadakse põlevkivi põletamisest.
Eestis asub kaks maailma suurimat põlevkivielektrijaama (Eesti elektrijaam, Balti elektrijaam).
Kaelus-litterhein
Kaelus-litterhein (Thlaspi perfoliatum) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Türi linnavolinike loend 1934
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Türi linnavolinikeks (RTL 1934, 16):
Türi tööliste rühm
Kuna Türi linnavolikogu sattus maksuraskustesse, pandi tema tegevus Vabariigi Valitsuse otsusega 4. jaanuaril 1935 seisma.
Kosmoseratsanikud
Kosmoseratsanikud on Eesti ansambel. Ansambel asutati 2008.
Koosseis
Ansamblis on teiste seas kaasa teinud:
Lembit Kriisa
Lembit Kriisa (5. aprill 1919 Tartu – 12. detsember 2004 Stockholm) oli Eesti päritolu kirjastaja ja raamatukaupmees Stockholmis.
Lembit Kriisa õppis Tartu Ülikoolis metsandust ja oli ka Eesti Üliõpilaste Seltsi liige, kuid jättis ülikooli pooleli ja lõpetas Tondi sõjakooli. Jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis Saksa okupatsiooni ajal, kuid õigusteaduskonnas.
Ta arreteeriti Eesti rahvuslasena aprillis 1944 ja viidi enne teise Nõukogude okupatsiooni algust Saksamaale Stutthofi koonduslaagrisse. Sealt õnnestus tal pääseda Taani kaudu Rootsi.
Elu Rootsis
Rootsis alustas Lembit Kriisa äri. 1948. aastal asutas ta ettevõtte Eesti Majandusühing Produkt (EMP), millel oli mitu Eesti tooteid müüvat poodi, ning andis välja üle 100 heliplaadi eesti muusikaga.
1954. aastal asutas Lembit Kriisa kirjastuse EMP, kus hakkas välja andma eestikeelset kirjandust, ning ostis 1956. aastal ajalehe Välis-Eesti, mida ta ka ise toimetas. 1972. aastal sai ühendatud kirjastus nimeks Välis-Eesti & EMP ning sellel oli lai profiil ilukirjandusest kalendrite ja postkaartideni.
Lembit Kriisa raamatukaupluses Välis-Eesti Stockholmi vanalinnas Lilla Nygatanil müüdi väliseesti kirjanduse kõrval ka Nõukogude Eestis ilmunud raamatuid ja sealt sai tellida näiteks ENE köiteid.
Restoran Volga
Restoran Volga on Tartus Küütri tänaval asuv restoran. Restoran asub 1783. aastal ehitatud klassitsistlikus stiilis hoones.
Aleksei Allik
Eluloolisi andmeid
Ta sündis 9. oktoobril 1853 Saaremaal Kärla kihelkonnas Mõnnuste vallas Kõrkkülas vabadik Varfolomei Alliku ja Ekateriina Alliku (sünd Kohu) peres, õppis Mõnnuste kihelkonnakoolis aastatel 1863–1866, lõpetas Balti Õpetajate Seminari 16. juunil 1873 ja Riia Vaimuliku Seminari eksternina 16. juunil 1886.
Aleksei Allik oli Muhu-Hellamaa karskusseltsi “Kevade” asutaja ja esimees aastatel 1901–1916, Muhu Põllumaaseltsi tegevliige aastatel 1908–1914, Hellamaa Tarbijate Ühisuse liige ja laekur aastatel 1908–1915. Ta on avaldanud vaimuliku sisuga brošüüre, tekste ja luuletusi, oli ka ajakirja Usk ja Elu korrespondent. Saaremaa praost aastatel 1924–1929.
Ülempreester Aleksei Allik suri 24. mail 1932 Muhumaal Rinsis ja maeti Rinsi kalmistule.
Isiklikku
Aleksei Alliku abikaasa oli Maria Allik (Orlova) (1857–1931), nende lapsed: Olga Bobkovskaja (sünd Allik) (1881–1948); Vladimir Allik (1883–1938); Sinaiida Podekrat (sünd Allik) (1884–1971); Konstantin Allik (1886–1958); Raissa Lirina-Hausvalter (sünd Allik) (1888–1940); Ksenja Ristkok (sünd Allik) (1890–1941); Evgenia Raavel (sünd Allik) (1892–1976); Antonina Anufriev (sünd Allik 1896).
Kinnisvaramull
pisi|Graafikul on näha kinnisvaramulli tekkimist ning selle lõhkemist Kinnisvaramull või vara mull (või eluasemeturu mull) on teatud tüüpi majandusmull, mis toimub perioodiliselt kohalikel või ülemaailmsetel kinnisvaraturgudel ja millele tavaliselt järgneb majanduse õitseng (buum).
See ajavahemik, mis kestab buumist kuni vara hindade languseni, on tuntud ka kui “mull”. Kinnisvaramullid on seotud nõudluse ja tarbijaskonnaga. Mida suurem on nõudlus turul, seda kallim on kinnisvara. Mida väiksem on nõudlus, seda odavam on kinnisvara. Kinnisvara hinnatakse teatud kinnisvara kriteeriumite alusel.
Identifitseerimine ja ennetamine
Nagu kõigi majanduslike mullide puhul, on ka lahkarvamusi selle üle, kas kinnisvaramulle on võimalik tuvastada või ennustada, ning kuidas neid vältida.
Hanila kihelkond
Hanila kihelkond (lühend Han; saksa keeles Kirchspiel Hannehl) on kihelkond Läänemaal ja oli Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis. pisi|[[Haapsalu kreis Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] Kihelkonnakirik on Hanila kirik.
Piirkonna ajalugu
Juba muinasajal oli olemas Hanila muinaskihelkond (Kotsu), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks. Kirjasõnas on kihelkonda esmamainitud 1519. aastal (Saint Paul). Aastani 1611 hõlmas see ka Varbla piirkonna. 16. sajandi keskpaigani kuulus Hanila kihelkond Saare-Lääne piiskopkonna Lihula ametkonda.
Osa kihelkonnast oli läänistatud Uexküllidele, kes ehitasid Virtsu vasallilinnuse (1465). 16. sajandil oli kihelkonnas suhteliselt palju vabatalupoegi. Talusid hakati päriseks ostma 1868. aastal. 1880. aastail levis baptism, aastast 1883 siirdus palju talupoegi õigeusku.
Hanila kihelkonna mõisad
Hanila kihelkonnas paiknes 9 mõisat: 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ja 3 karjamõisat.
Sinole
Sinole on küla (vidējciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Khlong Sam Wa
Khlong Sam Wa (tai คลองสามวา) on Bangkoki linnaosa (khet).
Sinole
Seal asus Sinole mõisa keskus. Sinole mõisa hooned (ait, vesiveski) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Aastani 1949 oli seal Sinole valla keskus. Aastal 2017 oli külas 211 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 181.
pisi|tühi|Sinole vesiveski
Casale Monferrato
Casale Monferrato (ladina keeles Casalis) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. Casale sai linnaõigused paavst Sixtus IV-lt 1474. aastal.
Umbes 60 km kaugusel provintsi pealinnast idas asuva Casale Monferrato asustustihedus on inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus
pisi|Casale Monferrato
Casale Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Balzola, Borgo San Martino, Camagna Monferrato, Candia Lomellina (PV), Coniolo, Conzano, Frassineto Po, Morano sul Po, Motta de' Conti (VC), Occimiano, Ozzano Monferrato, Pontestura, Rosignano Monferrato, San Giorgio Monferrato, Terruggia, Villanova Monferrato.
Casale Monferrato halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Casale Popolo, Rolasco, Roncaglia, San Germano, Santa Maria del Tempio, Terranova, Vialarda.
Loodus
Casale Monferrato vanalinn asub Po paremkaldal, Monferrato mäe jalamil.
Keskmiselt 102 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casale Monferrato halduskeskuse kõrgus merepinnast on 116 m, madalaim punkt 96 m ja kõrgeim punkt 299 m kõrgusel merepinnast.
Ajalugu
Territooriumi esmaasukateks olid liguurid.
Roomlased asutasid Casale kohale munitsiipiumi. Umbes 100. aasta paiku eKr said Casale juures roomlastelt lüüa kimbrid ja teutoonid.
588. aasta paiku vallutasid ala langobardid. 988. aasta 15. augustil on Casalet esmamainitud kirjasõnas.
1434. aastal tõid palaiologosed Monferrato markkrahvkonna pealinna üle Casalesse.
Sakraalarhitektuur
pisi|Casale Monferrato toomkiriku [[arteksi võlvid]] Tuntud ka kui Püha Evasiuse kirik. Romaani stiilis pühakoda on Casale Monferrato vanim kirik. Esimesed kirjalikud teated pühakoja kohta pärinevad aastast 974. Kiriku pühitses sisse paavst Paschalis II 1107. aasta 7. jaanuaril. Kirik rajati 1472. aastal. Kiriku ehitamist alustati 1586. aastal. Kirik pühitseti sisse 1595. aasta 12. novembril. Kiriku ehitamist alustati 17. sajandil, kirik pühitseti sisse 1720. aasta 24. augustil.
Muud
pisi|Piazza Mazzini
Karvasjalg-kakk
Karvasjalg-kakk (Aegolius funereus) ehk laanekakk on kaklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta harv kuni väikesearvuline haudelind, keda võib kohata loodusmaastikulaamades.
Flaamid
Flaamid (hollandi keeles de Vlamingen) on hollandi keelt kõnelev Belgia rahvusrühm, kes kuulub germaani rahvaste hulka. Enamik flaamidest elab Belgia põhjaosas Flandrias. Flaamid on üks kahest Belgia suuremast rahvusrühmast, teine neist on prantsuse keelt kõnelevad valloonid.
Flaame on Belgia rahvastikus umbes 60%. Ajalooliselt on flaamideks nimetatud ka kõiki Flandria elanikke, kellest osa kõneles prantsuse või pikardia keelt (peamiselt Tournai ümbruses, mis tänapäeval kuulub Vallooniasse, ning Lille'i ja Douai ümbruses, mis on tänapäeval Prantsuse Flandria).
2011. aastal oli flaame kokku umbes 7 300 000. Belgias elas neist 6 450 765, Ameerika Ühendriikides 389 171, Prantsusmaal 187  750, Kanadas 12 430 kuni 168 910, Lõuna-Aafrika Vabariigis 55 200, Austraalias 15 130 ning Brasiilias 6000.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 flaami, neist 5 Tallinnas.
Kuressaare Muusikakool
Joosep Aaviku nimeline Kuressaare Muusikakool on muusikakool Saare maakonnas Kuressaares aadressil Komandandi tänav 9. Kooli direktor on Tarmo Berens.
Kool asutati 1950. aasta sügisel ja asus siis Uus-Roomassaare tänaval (tollal Gustav Jõgi tänav). Alates 1979. aastast asub kool aadressil Komandandi tänav 9.
Koolis õpetab 25 pedagoogi.
Nyírmada
Nyírmada on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis Vásárosnaményi kreisis. Nyírmada asub Ukraina piirist 24 km kaugusel, Nyíregyházast ligikaudu 37 km idakirdes.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1296. aastal. Nyírmada sai linnaõigused 1. juulil 2009.
Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa Kolledž
Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa Kolledž on Tallinna Tehnikaülikooli koosseisu kuuluv kõrgkool Kohtla-Järvel.
Ülikool asub aadressil Kohtla-Järve, Järveküla tee 75. Selle direktor on aastast 2019 Mare Roosileht.
Kolledži lõpetajad saavad Tallinna Tehnikaülikooli diplomi, mis võimaldab neil hiljem jätkata oma haridusteed TTÜ või mistahes teise ülikooli magistriõppes.
Ajalugu
Tallinna Tehnikaülikool (tolleaegse nimega Tallinna Polütehniline Instituut) alustas Kohtla-Järvel insenerikoolitust 1959. aastal, kui linnas avati TPI Kohtla-Järve konsultatsioonipunkt. Aastatel 1969–1992 kandis õppeasutus TPI Kohtla-Järve üldtehnilise teaduskonna nimetust. Pärast taasiseseisvumist tegutseti Virumaa Kõrgkoolina ning 1. septembrist 2000 juba kolledžina.
Erialad
Kolledž pakub õppimisvõimalusi järgmistel erialadel:
Augšlīgatne
Augšlīgatne (nõukogude perioodil Līgatne, vanasti ka Līgate või Paltmales muiža) on küla (lielciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Līgatne valla keskus.
Asula asub merepinnast 75 meetri kõrgusel Ratnieki järve kaldal. Aastani 2021 kuulus küla Līgatne piirkonda.
Külas asub Valga–Riia raudteeliini Līgatne raudteejaam. Bussipeatustest jäävad sinna Darbnīcas, Gateri, Līgatne, Līgatnes pamatskola ja Līgatnes stacija.
Lisaks vallavalitsusele asuvad külas põhikool ning Līgatne muusika- ja kunstikool. Seal on ka raamatukogu.
Külas asuvad muinsusmälestisena regionaalse kaitse all olevad Ratnieki muinaskalmed. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu, mis on tähistatud obeliskiga.
Augšlīgatnet mainiti esimest korda aastal 1688, mil seal asus Ligaste kõrts (Ligast krogh). Küla hakkas kasvama peale aastat 1898, mil sinna rajati raudteejaam.
Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on hõberemmelgas ümbermõõduga 8,21 meetrit, hõberemmelgas ümbermõõduga 5,01 ja kõrgusega 14,5 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,17 ning kõrgusega 18 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,17 ja kõrgusega 21 meetrit, tamm ümbermõõduga 3,99 ning kõrgusega 19 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,21 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,21 ja kõrgusega 20 meetrit, hõberemmelgas ümbermõõduga 5,38 ja kõrgusega 22 meetrit, hõberemmelgas ümbermõõduga 4,91 ning kõrgusega 19,5 meetrit, ja remmelgas ümbermõõduga 4,97 ning kõrgusega 18,5 meetrit.
Aastal 2013 oli külas 1482 elanikku, aastal 2015 aga 1541 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 1426.
Cierachoŭka
pisi| Cierachoŭka (transkribeerituna Tserahhovka, poola Cierachouka) on alev Valgevenes Homieli oblastis Dobruši rajoonis, Cierachoŭka külanõukogu halduskeskus. Alev asub merepinnast 121 meetri kõrgusel Vući jõe kaldal, rajooni keskusest Dobrušist 30 kilomeetri kaugusel.
Meretund
"Meretund" on aastast 1998 Kuku Raadio iganädalane mereteemaline raadiosaade.
Cierachoŭka
Alevis on Cierachoŭka raudteejaam. Cierachoŭka juures on savi leiukoht, seal valmistatakse ehitusmaterjale ja leiba ning töödeldakse lina. Haridust annab keskkool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.
Tapa keelekonverents
Tapa keelekonverents oli esimene neljast eesti kirjakeele ühtlustamise nõupidamisest, kus arutati kirjakeele õigekirja ja vormiõpetust.
Cierachoŭka
Alevi nimi tuleneb isikunimest Cierach.
Ajalugu
Asula kohta on esimesed teated XVIII sajandist, mil see kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. 1540. aastatel ehitati sinna ka õigeusu kirik. Küla oli Poola krooni valduses.
Seoses Poola jagamisega läks asula aastal 1772 Venemaa koosseisu. Aastal 1776 oli see krahv Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski valduses, külas olid kõrts ja vesiveski. Aastal 1824 ehitati sinna puidust kirik. Aastal 1834 läks küla Ivan Paskevitši valdusse.
Meretund
Aastatel 1998–2012 oli "Meretunni" saatejuht Hubert Veldermann, pärast tema surma 7. juunil 2012 juhtis saadet Küllike Rooväli koos Vallo Kelmsaarega kuni aastani 2018, pärast Küllike Rooväli surma juhib praegu saadet Vallo Kelmsaar üksi. .
Tapa keelekonverents
Konverents leidis aset 30. mail 1908. Seal osalesid Johannes Voldemar Veski, Johannes Aavik, Villem Reiman, Mihkel Kampmaa, Jaan Jõgever jt.
Cierachoŭka
Ajalugu
Aastal 1874 avati külas Liibavi-Romno raudtee Cierachoŭka raudteejaam. Aastal 1886 oli külas neli tuulikut. Aastal 1896 avati asulas haigla. Aastal 1897 oli külas neli kõrtsi, seal asus ka magasiait. Aastal 1904 põles maha 70 maja, aastal 1907 aga 40 maja.
Meretund
Saate eetrisse jõudmist on toetanud Tallinna Sadam ja Eesti Loots.
Tapa keelekonverents
30. mail 1988 avati Tapa Muinsuskaitse Klubi algatusel sündmuse mälestuseks Tapa Muusikakooli seinal mälestustahvel.
Cierachoŭka
Ajalugu
23. augustist 1941 kuni 27. septembrini 1943 oli alev Saksa okupatsioonivägede kontrolli all, kes põletasid taandudes maha 320 maja. XX sajandi lõpus asustati sinna 190 Tšornobõli katastroofis saastunud tsoonis elanud peret. Aastal 2011 liideti aleviga samanimeline küla.
Tapa keelekonverents
Seltside-waheline kirjakeele korralduse koosolek Tapal
"Eila, 30. mail, peeti Tapal "Harmonie" seltsi ruumides kella 9-6 päewal Eestimaa Rahwahariduse-seltsi ja Eesti Kirjanduseseltsi saadikute wahel õigestkirjutusesse ja õigekeelsusesse puutuwaid läbirääkimisi, nimelt sel otstarbel, et meie kirjakeeles sellekohaseid lahkuminekuid wähendada. Täh. koosolek oli esimene seesuguste seas, millede sarnasid edaspidi weel mitmed ära pidada mõeldakse.
Koosolekule oliwad ilmunud: E. R. s. saadikutena: üliõpilane J. Aawik, G. E. Luiga, E. Peterson, mag. C. Recha, N. Soll ja J. W. Weski; Eesti Kirjandusseltsi saadikutena: cand. J. Jõgever, A. Jürgenstein, M. Kampmann, J. Kurrik, W. Reiman ja J. Tammemägi. Koosoleku juhatajateks waliti W. Reiman ja J. W. Weski, protokollikirjutajateks J. Aawik ja M. Kampmann.
Kõige pealt katsuti neid juhtmõtteid üles seada, millede alusele kirjakeele korraldamist tuleks rajada. Selleks refereeris J. Aawik prof. Setälä sellekohaseid mõtteawaldusi. Nende alusel jõudsiwad koosolijad otsusele oma tegewusel silmas pidada, et wastuwõetawad kirjakeele-wormid rahwa seas tarwitatawad, rahwale arusaadawad ja otstarbekohased oleksiwad.
Sel korral tuliwad järgmised küsimused otsustamisele:
1) Wõeti nõuks sõnatüwedes põhjusmõttelikult ää tarwitada. Erandina tuleks, ainult 6 sõnatüwes "ea" kirjutada, nimelt: hea, peal ja pea (kuid ikkagi: häid, päid, päitsed), seadma, seal, teal ja teadma. Seega tuleks siis hääl ja päästma ning pääsma jne. kirjutada. Tähendus: Sõna "päew" tuleb "äe"-ga kirjutada (paljuse osastawas - "päiwi"). "äe" tuleb ka kõigis neis sõnades tarwitada, kus ä ja e wahelt mõni konsonant wälja on langenud.
2) Otsustati sõnatüwedes põhjusmõttelikult õõ kirjutada, "õe" aga ainult 3 sõnatüwes, nimelt: nõel, õel ja sõel. Seega tuleks kirjutada: õõruma, wõõras, mõõk, mõõt, rõõm, põõsas jne.
3) Jõuti otsusele pikka ü-kõla ikka üü (mitte üi) läbi tähendada, ilma mingit erandit lubamata.
4) Et sõnade algul olew h ainult Wõru murrakus kuuldawale tuleb, siis kaldusiwad mõnedgi koosolijad arwamisele, kas algtähte h kirjas kas kõigi 173 tüves wõi wähemalt ühes osas sõnades, kus h tarwitamine wankuw ära ei wõiks jätta. Jäädi põhjusmõttelikult lõpuks ikkagi alg-h tarwitamise juurde kindlaks, wõeti aga nõuks lähemaks kongressiks sellekohaste erandite nimekiri kokku seada; niisuguste erandite sekka langeksiwad muu seas: ernes, õrn, irwitama, õel, eile, ui, agan jne.