cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moskva rahvusvaheline filmifestival
Peaauhinna on varasematel aastatel võitnud teiste seas Sergei Bondartšuk (1959, 1965); Federico Fellini (1963, 1987); Damiano Damiani (1971), Vytautas Žalakevičius (1973), Stanley Kramer (1973), Andrzej Wajda (1975), Akira Kurosawa (1975), Ettore Scola (1975), Giorgi Danelia (1977), Francesco Rosi (1979), Elem Klimov (1985), Kaneto Shindō (1999), Krzysztof Zanussi (2000) ja Nikolai Dostal (2009).
Auhinna saanud Eesti film
2004. aastal võitis Eesti film "Sigade revolutsioon" žürii eriauhinnana Hõbedase Püha Jüri.
40. MMKF (2018)
40. Moskva rahvusvahelise filmifestivali (40. MMKF) toimumise aeg toodi tavapärase juuni asemel varasemale ajale, et mitte olla ajaliselt ühel ajal 2018. aasta juunis algavate jalgpalli maailmameistrivõistlustega.
40. MMKF peeti 19.–24. aprillil 2018. Peaauhinna Kuldse Püha Jüri pälvis Venemaa film "Tsar-ptitsa" ("Царь-птица"), mis on toodetud Sahhafilmis (lavastas jakuudi režissöör Eduard Novikov). Hõbedase Püha Jüri said parim meesosatäitja, parim naisosatäitja, parim režii ja parim dokumentaalfilm ning viienda Hõbedase Püha Jüri andis žürii välja eriauhinnana Venemaa filmile "Nju" ("Ню"), mis konkureeris peaauhinnale. Žürii jagas ka muid auhindu. Auhinna panuse eest maailma filmikunsti pälvis postuumselt kuu varem manalasse varisenud Oleg Tabakov.
Laoleping
„Laoleping on hoiuleping, millega hoidja oma majandus- või kutsetegevuses kohustub vallasasja hoidmisel selle ladustama ja säilitama, hoiuleandja aga kohustub maksma selle eest tasu .“ Laoleping on alati tasuline. Ühtlasi on hoidjal lisaks hoidmisele kohustus ka asja ladustada ja säilitada. Peamiselt sõlmitakse laolepinguid seoses veo- ja ekspedeerimislepingutega.
Asja ladustamise ja säilitamise kohustus
Hoidja põhikohustus on asja hoida seda ladustades ja säilitades. Asja tuleb hoida spetsiifiliselt seda liiki asjade hoidmiseks ette nähtud kohas. Hoidja peab asjad paigutama ettenähtud kohta, kontrollima regulaarselt nende seisundit ja teavitama hoiuleandjat muutustest. Ladustamine peab olema registreeritud, kaubad korrektselt märgistatud ja kaupade laoseisust peab olema ülevaade. Ühtlasi tuleb kontrollida laos käivaid isikuid ja kauba saatedokumente. Hoiuleandjale tuleb tagada ligipääs oma asjadele. Tal on õigus asja üle vaadata ja teha asja säilitamiseks vajalikke toiminguid, välja arvatud toiminguid, mida lepingu järgi peab tegema hoidja. Hoidja peab kauba ladustamisel järgima hoiuleandja juhiseid, millest võib kõrvale kalduda vaid siis, kui need hoidja hinnangul mõistlikud pole. Sellisel juhul tuleb sellest hoiuleandjat teavitada ja oodata edasisi juhiseid. Kui uued juhised ei tule mõistliku aja jooksul, tuleb kasutada mõistlikke abinõusid.
Saadetud asja vastuvõtmisega seotud kohustused
Kui ladustatavat asja ei andnud üle hoiuleandja, vaid see on hoidjale saadetud, peab hoidja tagama hoiuleandjale kahju hüvitamise nõude esitamise võimaluse. Seega peab hoidja esmalt tuvastama asja välised puudused ja kahjustused. Kahjustusi ei pea spetsiaalselt otsima ega nende otsimiseks eksperti kaasama. Kahjustuse või puuduse tuvastamise korral tuleb sellest teavitada hoiuleandjat.
Hoiuleantud asja kindlustamise kohustus
Kui hoiuleandja nõuab asja kindlustamist, tuleb hoidjal asi kindlustada. Kui tegu on pooltevahelise praktikaga või kui seda liiki lepingute puhul on välja kujunenud tava, ei pea hoiuleandja nõuet esitama.
Hoiuleandja kohustused
Laoleping on alati tasuline ja seega on hoiuleandja põhikohustus tasu maksmine. Andes hoiule ohtliku eseme, peab hoiuleandja sellest hoidjat teavitama, asja ise pakkima ning hoidjale vajalikud dokumendid ja teabe andma. Hoiuleandja peab hoidjale hüvitama kulutused, mis ta asja hoidmise jaoks vajalikuks pidas ja tegi.
Laokiri
Laokirjaga pannakse paika hoidja ja laokirja seadusliku valdaja vahelised õigused ja kohustused, kuid määravaks jääb siiski laoleping. Hoidja võib pärast asja hoiulevõtmist väljastada laokirja, mis tõendab tema kohustust asi välja anda. Laokiri võimaldab kaupa käsutada seda ennast üle andmata. Hoidja annab asja välja ainult siis, kui talle tagastatakse laokiri. Laokiri on ka tõendiks, et asi on vastu võetud nii, nagu seda on kirjeldatud.
Laolepingu rikkumine
Laolepingut rikutakse, kui hoidja ei tagasta asja hoiuleandjale õigel ajal või on asi kahjustatud. Hoidja ei ole antud rikkumiste eest vastutav, kui ta on asja hoidnud samasuguse hoolega, nagu ta hoiab enda asju. Kui hoiuleantud asi on ohtlik ja seetõttu hoidjale kahju tekitanud, peab hoiuleandja üldjuhul tekkinud kahju hüvitama. Kahju ei pea hüvitama, kui hoiuleandja polnud asja ohtlikkusest teadlik ja ei pidanudki olema või kui hoidja pidi asja ohtlikkusest teadlik olema. Teatud juhtudel võib hoiuleandja siiski hoidjale tekkinud kahjude eest vastutada olenemata sellest, kas tema rikkumine on vabandatav. Seda näiteks siis, kui pakkimine või tähistamine on ebapiisav, asja ohtlikkusest on jäetud teatamata või dokumentides esineb puudusi.
Laolepingu lõppemine
Laoleping lõppeb hoiulepinguga samadel alustel – tähtaja saabumine või lepingu ülesütlemine. Tähtajatu laolepingu ülesütlemisel peab ülesütlev pool teist poolt üks kuu ette teavitama. Mõjuval põhjusel pole ülesütlemiseks etteteatamistähtaja järgmine vajalik. Hoiuleandjal on õigus asi igal ajal välja nõuda. Hoidjal on õigus asja tagasivõtmist nõuda ainult pärast tähtaja saabumist või lepingu lõppemist.
Thalassophis
Thalassophis on maoperekond.
Sterkstroom
Sterkstroom on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Chris Hani ringkonnas Enoch Mgijima vallas.
Thalassophis
Klassifikatsioon
Perekonda Thalassophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik :
Sterkstroom
Sterkstroom on asutatud 1875. aastal, linnaõigused sai 1898. aasta.
Thalassophis
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Thalassophis anomalus seisuga 26.11.2013.
Sterkstroom
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sterkstroomi elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,6%, valgeid 4,2%, värvilisi 2,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,5%. Koosa keelt pidas emakeeleks 89,6% inimesi, afrikaani keelt 6,1%, inglise keelt 2,0% ja teisi keeli 2,3%.
Tartu linnakirjaniku stipendium
Tartu linnakirjaniku stipendium on Tartu linna ja Tartu Kultuurikapitali välja antav stipendium kultuuriväärtusega ilukirjanduse või publitsistikaga tegelevale füüsilisele isikule, kes elavdab Tartu kirjanduselu ja aitab kujundada Tartu linna mainet rahvusvaheliselt tuntud kirjandussõbraliku linnana.
Stipendiumi asutamisega soovis Tartu linn ellu viia 2015. aastal UNESCO kirjanduslinnaks saamisel seatud eesmärke ning parandada tartlastest kirjanike loomevõimalusi. Stipendiumi antakse aastast 2017.
Väljamakstava stipendiumi suurus oli 2017. aastal 860 eurot, 2018. aastal 940 eurot ning 2019. ja 2020. aastal 1080 eurot kuus. 2023. aastal on toetuse suurus 1308 eurot kuus.
Johannes Rennit
Johannes Rennit (4. august 1862 Kuressaare küla – 21. juuni 1923 Põltsamaa) oli eesti vaimulik.
Ta sündis koolmeister Aadu Renniti ja tema naise Anna (neiuna Holzman) pojana. Ristimisel sai ta nimeks Jaan, üliõpilasena kandis eesnime Johann, kuid abiellu astudes juba Johannes.
Johannes õppis Tarvastu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1877, Tartu Kubermangugümnaasiumis 1878–1884 ja Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1884–1887. Üliõpilasena osales ta esimese sinimustvalge lipu õnnistamisel Otepääl 4. juunil 1884. Pärast õpingute lõpetamist oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduse õpetaja Paul Willigerode juures.
29. novembril 1889 ordineeriti Johannes Rennit Tartu Maarja koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1889–1900 teenis ta Kambja kogudust ja 1900–1923 Põltsamaa kogudust.
20. mail 1890 laulatati Karula kirikus Johannes Rennit ja Molly Helene Elisabeth Paslack (4. november 1871 Tartu – 26. september 1960 Sulzberg, Saksamaa). Helene isa oli Karula koguduse õpetaja Heinrich Ewald Paslack ja ema Molly Amalie, neiuna Trautmann.
Johannes Rennit on maetud Põltsamaa kalmistule.
Isiklikku
Tema onupoeg oli kirjanik ja raamatukaupmees Andres Rennit.
ASP.NET
ASP.NET on Microsofti Active Server Pages'i (ASP) tehnoloogia järeltulija, mis kasutab käituskeskkonnana Common Language Runtime'i. CLR võimaldab kirjutada ASP.NET-i rakendusi igas .NET-i keeles.
Valter Niilus
Valter Niilus (ka Valter Nilus; 1955. aastast Walter Niilus; 15. juuli 1913 Tallinn – 9. oktoober 1978 Upland (Los Angelese lähedal), USA) oli Eesti keeleteadlane, eesti filoloog.
Elulugu
Valter Niilus oli tehnik-konstruktori poeg.
1932. aastal lõpetas Niilus Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi, 1933–40 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti ja romaani keeli. Lõpetas ülikooli 1940. aastal magistrikraadiga, väitekiri "Põhja-Eesti ja Lõuna-Eesti murde vältuse erinevusest". TÜ doktorant. kaitses ta TÜ-s meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Clostridium difficile infection and intestinal microbial ecology".
Niilus viibis 1938–40 stipendiaadina Pariisis Sorbonne'i ülikoolis, olles ühtlasi Pariisi Idakeelte Instituudis eesti keele lektor. Ta oli 1939–41 Akadeemilise Emakeele Seltsi teadussekretär ja 1939–40 ajakirja Eesti Keel toimetaja-sekretär, 1942–43 Postimehe kultuuriosakonna juhataja.
Saksa võimud arreteerisid Niiluse koos teiste rahvuslastega põrandaalusest tegevusest osavõtu pärast ning ta viibis mõnda aega Tallinna Keskvanglas, kust vabanes Saksa vägede lahkumisel. Siirdus 1944 koos perekonnaga Saksamaale, kus oli eesti laagrikoolide organiseerijaid. Olles kutsutud USA armee juurde tsiviilohvitseriks, töötas ta Kanada immigratsiooniameti juures Heidelbergis ja Karlsruhes. 1950 läks Niilus USA-sse Californiasse, kus oli 1950–78 Claremont College'i raamatukogu ametnik ja abijuhataja ning vene keele lektor. Korraldas ka California Ülikoolis eesti keele kursusi.
Niilus oli aktiivne Ameerika lääneranniku eestlaskonna huvide eest seisja ning Los Angelese Eesti Maja rajamise mõtte algatajaid. Ta koostas ülevaate Lõuna-California eestlaste tegevusest, oli Balti Uurimuste Edendamise Ühingu (AABS) ja ERK USA-s liige.
Teadustöö
Valter Niilus uuris lõunaeesti murdeid, eriti leivu keelesaare murrakut. Ta avaldas üle 10 teadustrükise.
Vinüül
Vinüül võib tähendada järgmist:
Vicente Iborra
pisi|Vicente Iborra (2013) Vicente Iborra de la Fuente (sündinud 16. jaanuaril 1988 Moncadas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal.
Ta alustas klubikarjääri Levantes, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 2008. aastal. Aastatel 2013–2017 mängis ta Sevillas, kellega võitis kolm korda UEFA Euroopa Liiga, ja aastatel 2017–2019 Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City. 2019. aasta jaanuarist mängib ta Villarrealis.
Leesika tänav
Leesika tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis. Tänav algab Vabaduse puiesteelt, ristub Männiku teega ja lõpeb Mahla tänaval Tallinna-Lelle raudteeliini ääres. Leesika tänav on ligikaudu 325 meetri pikkune.
Tänava nimed
Tänava esialgne nimi oli alates 1937. aastast Ülemiste tänav. Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi Ümera tänav. Praegust nime kannab Leesika tänav alates 25. septembrist 1959.
Muti Umbjärv
Muti Umbjärv on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Muksi külas.
Järve pindala on 1,7 ha, pikkus 210 m, laius 100 m, kaldajoone pikkus 535 m ja kõrgus merepinnast 99 m. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu pehmeveeline eutroofne ehk pehmeveeline rohketoiteline järv. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Järv kuulub kaitse alla Muti maastikukaitseala koosseisus.
Bert Ribul
Bert Ribul (sündinud 23. detsembril 1990) on Eesti BMX flatlandi sõitja.
2013. aastal liitus Bert Red Bulli meeskonnaga ning vaatamata vigastusest tingitud kaheaastasele eemaolekule sõidab Red Bulli meeskonnas siiamaani.
Idioot (täpsustus)
Sõna "idioot" võib tähendada järgmist.
Chrétien de Troyes
Chrétien de Troyes [kretij'an dö troa] (umbes 1135 – umbes 1183, sünni- ja surmakoht teadmata) oli prantsuse poeet, keda peetakse prantsuskeelse nn ümarlauakirjanduse alusepanijaks (ümarlauakirjandus on keldi müütide ainestikul põhinev kirjandus, kus peategelaseks on enamasti kuningas Arthur) ning üheks esimeseks rüütliromaanide autoriks. Ta teenis Champagne'i krahvi Henri I õukonnas.
Chrétien de Troyes' olulisimad teosed olid "Yvain ehk Lõvirüütel", "Cligés", "Lancelot ehk Kaarikurüütel", "Érec ja Énide" ning "Perçeval ehk Graali lugu", mis on lõpetamata. Tema romaanid peegeldavad poliitilisi ja kultuurilisi ideaale nendes oludes, mille keskel ta kirjutas. Aristokraatiaideaalid segunevad rüütliseiklustega, õukondliku armastusega ning religioossete püüdlustega, mis sümboliseerivad ristiretke vaimu.
Elu
Chrétien de Troyes' elust on teada ainult seda, mida ta ise on oma töödes ära märkinud. Tema nime teatakse teose "Érec ja Énide" proloogist, kus ta esitleb end kui Crestiens de Troies. Tema sünnikoht ja -aeg ei ole siiani täpselt teada.
"Kaarikurüütli" proloogis kinnitab autor, et on kirjutanud teose oma Champagne'i daami käsul, kes oli Akvitaania Eleanori ja Louis VII tütar Marie de Champagne. See proloog tõendab tema staatust Champagne'i õukonnapoeedina. "Kaarikurüütel" on ilmselt kirjutatud tellimusteosena, mille ainestiku ja tähenduse on ette öelnud Marie de Champagne. Samuti annab Chrétien de Troyes oma viimases teoses "Perçeval ehk Graali lugu" mõista, et on Flandria krahvi ja Marie de Champagne'i kavaleri Philippe d'Alsace'i teenistuses. De Troyes esitleb teose proloogis Philippe'i kui "õilsam kui mehed Rooma impeeriumis."
Need kaks patrooni olid kõrgest soost isikud ning nende elulood aitavad Chrétien de Troyes' elu ja tema teoseid täpsemini dateerida. Nii on teada saadud, et "Kaarikurüütel" ja "Perçeval ehk Graali lugu" on kirjutatud 1164.–1191. aasta vahel, kui Marie abiellus Champagne' i krahvi Henriga ja kui Flandria krahv Philippe suri.
On oletatud, et Chrétien võis pärit olla madalama seisusega aristokraatlikust perekonnast. Tuginedes Énide'i vasallist isa kirjeldusele teoses "Éric ja Énide", olevat de Troyes tahtnud austada seda, mille keskelt ta ise pärines, kuna vasallid olid feodaalse ühiskonna sotsiaalseks ja moraalseks aluseks. Sellest perspektiivist lähtudes oleks "Cligés'" autor pidanud olema mõne aristokraatliku perekonna noorim poeg, kellele oli määratud vaimuliku elu. Selle hüpoteesi teeb üsna ebatõenäoliseks, et Chrétien de Troyes oli sidunud oma nime Troyes' linnaga, kus ei leidunud ühtegi lossi ega kindlust, mis oleks võinud mõne aristokraatliku pere käsutuses olla.
On spekuleeritud, et Chrétien võis olla juudi päritolu. Troyes' linnas oli tähtis juudi kogukond ning teooriat toetavad ka de Troyes' enda sõnad teoses "Philomenas", kuhu ta on alla kirjutanud kui Crestien li Gois, viidates endale sõnaga goy, mis tähistas juudiusku pöördunut. On võimalik, et tegu oli hoopis Troyes' lähedal asuva Gouaix' küla teise nimega. Samuti pole võimatu, et allkirja on hiljem lisanud ümberkirjutajad või koostajad, kuna teoses "Perçeval ehk Graali lugu" kohtleb Chrétien de Troyes juute vägivallaga, viidates neile kui kurjategijatele, kes tuleks maha lasta nagu koerad. See tundub eriti sobimatu ja vasturääkiv, kui ta oleks ise juut olnud.
Chrétien de Troyes' surmast on sama vähe teada kui tema sünnistki. 13. sajandi poeet Gerbert de Montreaul, kes püüdis teost hiljem lõpetada, arvab, et "Graali lugu" jäi de Troyes'l lõpetamata oma surma tõttu.
Looming
Ei ole teada, et Chrétien de Troyes oleks kirjutanud ladina keeles, nagu mitmed tolleaegsed kirjanikud. Teose "Cligés" sissejuhatuses annab de Troyes mõista, et ta on enne seda romaani kirjutanud veel viis teost: neli neist on Ovidiuse tõlked ja adaptsioonid de Troyes' emakeelde ning üks neist on säilinud. Viies teos on Chrétien de Troyes' versioon "Tristani ja Isolde" loost, mis ei ole säilinud.
Tema peateosteks on nn ümarlauaromaanid, mis esindavad kuningas Arthurit, kuid Arthur ei ole de Troyes' lugude keskmes. Teostes figureerivad eelkõige tuntud rüütlid, nagu Yvain või Lancelot, kelle rüütlus jääb alati viisakuse ja õilsuse piiridesse. Chrétien de Troyes' romaanide aluseks on sageli rüütli eneseotsingud, kuigi seda otsesesõnu ei väljendata, ning ka teiste tundmaõppimine. Erinevalt kangelaslauludest, mille temaatika on patriootiline (nt Karl Suure lugu "Rolandi laulus") ja mille siht on "kollektiivne", on rüütliromaanis tegu rüütli isikliku, peaaegu intiimse retkega.
Chrétien de Troyes oli vastu mõistusearmastusele ning seda peetakse prantsuse kirjanduse sümboliks. Kuigi kurtuaassus kaob vähehaaval kirjandusajaloost, siis puhta armastuse teema muutub üha kindlamaks.
Knud VI
Knud VI (taani: Knud Valdemarsøn; u 1163 – 12. november 1202) oli Taani kuningas (1182–1202). Kaasaegsed allikad kirjeldavad Knudi kui tõsimeelset, tugevalt religioosset meest.
Taust
Knud VI oli kuningas Valdemar I ja Sofia Minskist vanem poeg. Tema noorem vend Valdemar sündis 1170. aastal. Samal aastal, kui Knud oli seitsmeaastane, kuulutati ta koos isaga Taani kaasvalitsejaks.
Valitsemine
Pärast isa surma 1182. aastal sai Knud ainuvalitsejaks ja Taani kuningaks Urnehovedi koosolekul (taani: Landstinget) ning seejärel teistel koosolekutel kogu Taanis. Ta seisis kohe silmitsi talupoegade ülestõusuga Skånes. Talupojad keeldusid piiskop Absalonile kümnist maksmast. Nad kohtusid Skåne koosolekul ja valisid ühe Knudi sõbra Harald Skrengi end kuninga juures esindama ja nende juhtumit arutama. Kuningas keeldus Skrengi ära kuulamast ja hakkas koguma armeed, et talupoegadele koht kätte näidata. Enne, kui kuningas oma armee kokku sai, kogusid Hallandi ja Skåne aadlikud oma armee ja võitsid talupoegi verises lahingus Dösjebros (Dysjebro) Skånes. Knud saabus oma armeega ja jätkas talupoegadele õppetunni andmist tule ja mõõgaga. Knud oli nii halastamatu, et piiskop Absalon palus kuningal lõpetada.
Keiser Friedrich I Barbarossa oli sundinud Knudi isa end oma isandaks tunnistama ja 1184. aastal saatis Barbarossa Knudi juurde käskjala nõudega tunnistada keiser oma lääniisandaks. Knud jättis vastamata, nii et keiser saatis teise käskjala, kes ähvardas keisri vihaga, kui Knud ei tunnista teda lääniisandaks. Piiskop Absalon vastas sõnumitoojale Knudi nimel. "Knud on sama vaba kuningas kui keiser. Tal on Taanile sama palju õigusi kui keisril Saksa-Rooma riigile ja seega ei tohiks keiser sellest kohast mingit truudust oodata".
Keiser sattus raevu, kui Knudi vastuse sai, kuid murede tõttu kaugemal lõunas käskis oma vasallil Pommeri Bogislaw I-l Taani tungida. Hertsog Bogislaw, tunnistades suurepärast võimalust, kogus kiiresti 500 laeva. Esimene teade kavandatavast sissetungist tuli Rügeni vürstilt Jaromar I-lt, kes seilas Sjællandi ja andis hoiatuse. Kuningas viibis Jüütimaal ja nii jäi piiskop Absaloni ülesandeks käskida igal võimalikul laeval Sjællandist, Fynist ja Skånest koguneda 6 päeva jooksul. Absalon seilas oma laevastikuga Rügenile ja ootas Bogislawi ilmumist. Kui vaenlane ei ilmunud, saatis Absalon luurajad uurima, millal Pommeri laevastik saabub. Ta käskis oma meestel kaldale minna, et ta saaks teisel lihavõttepühal missat pidada. Jumalateenistuse ajal jooksis kirikusse üks luuraja, karjudes, et vaenlast on läbi udu nähtud. "Nüüd lasen oma mõõgal jumalate kiituseks missat laulda!" hüüdis Absalon altari tööriistu kõrvale pannes.
Taani laevastik hiivas ankrud ja seilas läbi udu pommerlaste suunas. Bogislawi laevastik ei näinud taanlastest midagi enne, kui nad olid piisavalt lähedal, et kuulda nende sõjahüüdeid. Hirm levis pommerlaste seas ja nad üritasid minema sõuda, kuid nad olid nii lähestikku, et laevu ei saadud ümber pöörata. Mehed sattusid paanikasse ja hakkasid laevalt laevale hüppama, mis viis kaheksa neist põhja. Taanlased viskusid laevu rüüstama, kui Absalon karjus, et nad peaksid saagi jätma ja laevu jälitama. Vähesed täitsid seda ja kõigest seitsme laevaga vallutas Absalon kogu Pommeri laevastiku, vallutades 35 vaenlase laeva. Absalon saatis Bogislawi suure telgi Knudile, kes oli ikka veel Jüütimaal. Bogislawi kaotusega loobus keiser mõneks ajaks katsest Taanit valitseda.
Knud korraldas Pommerisse kaks sissetungi ja sundis 1185. aastal Bogislawi tunnistama Knudi oma lääniisandaks. Sellest ajast kuni 1972. aastani kasutasid Taani kuningad tiitlit "Vendide kuningas" (De Venders Koning) osana läbi sajandite Taani monarhide poolt valitsetud hertsogkondade, krahvkondade ja piirkondade pikast loendist. Knud juhtis 1197. aastal isiklikult ristisõda paganlike eestlaste vastu.
Knudi noorem vend Valdemar, Lõuna-Jüütimaa hertsog, oli vaid 12-aastane, kui tema isa suri ja Schleswigi piiskop Valdemar (1158–1236) kuni Valdemari täisikka jõudmiseni regendiks määrati. Piiskop Valdemar oli ambitsioonikas ja hakkas koguma saksa aadli toetust kuninga vastu. Maskeerides oma huvid noore Valdemari omadeks, kavatses piiskop Valdemar koos Holsteini krahvi Adolf III-ga (1160–1225) kuningas Knudi troonilt tõugata ja ennast kuningaks tõsta. Kui Valdemar valiti Lundi peapiiskopiks, rääkis ta oma plaanidest avalikult. Noor hertsog Valdemar palus 1192. aastal piiskop Valdemariga Åbenrås kohtuda. Kui võimas piiskop saabus, käskis noor Valdemar oma meestel piiskop vahistada ja saata ta järgmiseks 13 aastaks ahelais Søborgi torni Põhja-Sjællandis. 1199. aastal üritas krahv Adolf Valdemarile Lõuna-Taanis opositsiooni tekitada, nii ründas noor hertsog Adolfi uut kindlust Rendsburgis. Valdemar alistas Adolfi armee 1201. aastal Stellau lahingus ja vahistas krahvi, kes veetis järgmised kolm aastat Søborgi tornis koos peapiiskopiga. Et end vabaks osta, andis krahv kõik oma maad Elbest põhja pool 1203. aastal hertsog Valdemarile üle.
Järglus
Knudi sõber ja peamine nõuandja piiskop Absalon suri 21. märtsil 1201. Ta on olnud üks kõige tähtsamaid tegelasi kogu Taani ajaloos. Kuningas Knud VI ajal oli Absalon peamine niiditõmbaja Taani poliitikas. Absalon maeti oma isa kõrvale Sorø kirikusse. Tema epitaafilt võib lugeda "hea ja vapper mees". Vaid aasta hiljem, 12. novembril 1202 suri Knud ootamatult 40-aastaselt.
1177. aastal abiellus Knud Saksimaa hertsogi Heinrich Lõvi tütre Gertrudiga (u 1155–1197). Naine oli 1166. aastal abiellunud Švaabimaa hertsogi Friedrich IV-ga ja 1167. aastal leseks jäänud. Knud ja Gertrud ei saanud abielu jooksul lapsi. Kuningas Knudile järgnes tema noorem vend Valdemar II (1170–1241), kes valitses aastatel 1202–1241.
Tõnu Väärtnõu
Tõnu Väärtnõu (16. aprill 1960 – 7. jaanuar 2013 Tallinn) oli eesti muusik, klahvpillimängija.
Väärtnõu oli ansamblite Seitsmes meel, Kontakt ja Terminaator liige.
Koldpuu
Koldpuu (Zanthoxylum) on ruudiliste sugukonda kuuluv perekond.
Koldpuu perekonda kuulub umbes 250 liiki heitlehiseid ja igihaljaid puid ja põõsaid. Perekonna levilaks on parasvööde ja lähistroopika.
Üks koldpuu perekonna tuntumaid esindajaid on pipra-koldpuu (Zanthoxylum piperitum), mille viljakestadest saadakse Sichuani pipraks kutsutavat vürtsi. Kollane koldpuu (Zanthoxylum flavum) on kuldkollase satiinpuidu allikas.
Sundränne
Sundrände põhjuseks võib olla näiteks etniline, rassiline, usuline vms tagakiusamine, sõda, kliimamuutus, humanitaarkriis vms.
Definitsioonid
Rahvusvaheline Sundmigratsiooni Uurimise Assotsiatsioon käsitleb sundrännet kui terminit, mis hõlmab konfliktidest põhjustatud põgenike ja sisepõgenike rände, aga ka migratsiooni, mille on põhjustanud loodus- ja keskkonnakatastroofid, keemia- ja tuumaõnnetused, nälg või arendusprojektid.
Euroopa Liidu mitmekeelne tesaurus defineerib sundrännet samu tegureid nimetades, tuues ühtlasi välja, et tegemist on rändeliikumisega, "mis sisaldab sunniviisilisuse aspekte". Sel moel defineeriti sundrännet ka 2010. aastal välja antud Euroopa Migratsioonivõrgustiku asüüli ja rände erialasõnastikus, kust on termini seletus edasi liikunud ka EKI terminibaasi.
Vinüülrühm
pisi|100px|Vinüülrühm Vinüülrühmaks (IUPAC-i nimetus etenüülrühm) nimetatakse orgaanilises keemias molekuli osa, mis koosneb süsiniku ja vesiniku aatomitest ning sisaldab kaksiksidet. Vinüülrühma valem on –CH=CH2 ja formaalselt vastab see eteeni CH2=CH2 molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom.
Vinüülrühm ei ole reaalselt esinev aine osake, vaid formaalne molekulis esinev rühm, millega on seotud veel mingi aatom või rühm. Vinüülrühma sisaldavad näiteks eteen CH2=CH2, 1-alkeenid RCH=CH2, vinüülbensool ehk stüreen C6H5CH=CH2, divinüül ehk 1,3-butadieen H2C=CH-CH=CH2,  vinüülkloriid ClCH=CH2, vinüülatsetaat CH3COOCH=CH2, vinüülatsetüleen HC≡C-CH=CH2, akrüülhape CH2=CHCOOH ja vinüüleetrid H2C=CHOR. . Neid ühendeid nimetatakse vinüülühenditeks ja neil on oluline tähtsus polümeeride lähteainetena (vinüülmonomeerid). Vinüülderivaadid polümeriseeruvad kergesti kaksiksideme osalusel andes lineaarsed polümeerid (-CRR'-CH2-)n (näiteks enimkasutatav polüvinüülkloriid ehk PVC).
Vinüülrühmale analoogsed on kahevalentsed vinülideenrühm RR'C=CH2 või R=C=CH2 (näiteks vinülideenkloriid ehk 1,1-dikloroeteen (Cl2C=CH2) ja vinüleenrühm -CH=CH-.
Steeve Guénot
Steeve François Fabien Guénot (sündinud 2. oktoobril 1985) on Prantsusmaa maadleja.
Ta võitis 2008. aastal Pekingi suveolümpiamängudelt Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali. Finaalis alistas ta Kõrgõzstani maadleja Kanatbek Begalijevi punktidega 6–1.
Tema vend Christophe Guénot sai 2008. aastal Pekingi suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 74 kg kolmanda koha.
Elmar Kumari
Elmar Friedrich Kumari (kuni 16. juulini 1936 Elmar Friedrich Nesselberg; 3. märts 1907 Tallinn – 24. september 1936 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta teenis Kalevi Üksikus Jalaväepataljonis, Haridus- ja sotsiaalministeeriumis riigikaitselise õpetuse instruktorina ja 1. Jalaväerügemendis. 24. septembril 1936 sooritas Elmar Kumari võlgade pärast Kadrioru pargis enesetapu.
Teda jäid leinama abikaasa Asta ja tütar Maili-Reet (hiljem Maili-Reet Värnik, kellel tütar Riina Maajärv ja poeg Peeter Värnik).
Lamba-aruhein
Lamba-aruhein (Festuca ovina) on rohttaimeliik kõrreliste sugukonna aruheina perekonnast.
Kirjeldus
Lamba-aruheina pööris on kuni 3–7 cm pikk, enne ja pärast õitsemist kokku tõmbunud. Pähikud 4–7 mm pikad, 3–6 õiega, lillakad või helerohelised. Välissõkla tipus 1–3 mm pikkune ohe. Lehed on lamba-aruheinal niitjad, peenikesed 0,35- 0,7 mm läbimõõduga, välispinnal karedad ja oliivrohelised. Juurmised vanad kuivanud lehetuped on hallikad ja võsusid ümbritsevad. Kõrs on peenike, ümar ja paljas. Lamba-aruhein kasvab 20 kuni 60 cm kõrguseks. Taimed õitsevad mais-juunis.
Kasvukoht
Lamba-aruhein kasvab männi-ja segametsades, kuivematel niitudel.
Levik
Eestis sage.
Kinžall
Kinžall on idamaine pistoda.
Fibo kergplokk
Fibo kergplokk on ehitusplokk, mida valmistatakse kergkruusa, tsemendi ja vee segust.
Valmis segu juhitakse segistist vormidesse, kus vibropressmenetlusel toimub plokkide vormimine. Fibo kergplokke toodetakse kahe survetugevusega, 3 MPa ja 5 MPa. Fibo kergplokke kasutatakse nii kandvates kui ka mittekandvates seintes. Plokk leiab kasutust nii välis- kui siseseintes. Sõltuvalt pinnasest kasutatakse Fibo kergplokke ka vundamentide ladumisel. Plokkide avatud struktuuri tõttu tuleb laotud välissein või seinad krohvida.
Taldmiku plokk
Fibo taldmiku plokk on välja töötatud lintvundamendi taldmiku tegemiseks. Hariliku 350 mm ploki mõõtu taldmikuploki eripäraks on ploki pealmisel pinnal asetsev 50 mm sügavune monolitiseerimissüvend. Vundamendi taldmiku valmistamiseks tuleb taldmiku plokid paigaldada nii, et süvend nendes jätkuks, sellisel juhul on võimalik süvend armeerida ja betoneerida. Betoneerimisel peavad armatuurvardad olema paigaldatud nii, et need asetseksid betooni sees ilmastiku eest kaitstuna.
Õõnesplokid
Fibo õõnesplokid on välja töötatud ventilatsiooni, kommunikatsioonikanalite ehitamiseks, postvundamentide rajamiseks, samuti seest betoneerituna raskesti koormatud seinaosade tugipinna postide ehitamiseks.
Vaheseina plokid
Tappliitega vaheseina plokk on kitsam tavalisest seinaplokist ning erineb kõrguselt. Paigaldamisel vertikaalvuuki seguga ei täideta. Plokid on mõõtudega laius 100 mm ja 150 mm, kõrgus 250 mm ning pikkus 490 mm. Ruutmeetrisse kulub tavapäraselt 2 plokki vähem ning seina saab laduda 2,1 m ukse jaoks ilma plokke lõikamata.
Sillused
Fibo silluseid toodetakse sama põhimõttega nagu plokke, kuid vormidesse lisatakse ka armatuurkarkass. Silluseid toodetakse vastavalt plokkide mõõtudele ja kuni 2,5 m laiustele avadele. Sõltuvalt silde pikkusest peab sillus toetuma müürile, mille toetuspinna pikkus on vähemalt 250 mm või väiksemate avade korral vähemalt 130 mm. Fibo silluse kasutamisel tuleb vältida suuri koondatud raskusi, näiteks silluse keskele toetuv vahelae tala. Fibo sillused tuleb paigaldada UP kirjaga ülespoole. Teistes asendites töötab silluses asetsev armatuur teistmoodi ning sillus võib puruneda. Silluse armatuuri kaitsmiseks ilmastiku eest ning tulepüsivuse suurendamiseks tuleb sillused krohvida. Müüritise ladumisel tuleb arvestada asjaolu, et sillus peab toetuma täismõõdus lõikamata plokile, siis nii kantakse koormused paremini üle silluselt müüritisele ning väheneb pragude tekkimise oht avade nurkades.
U-plokid
Fibo U-plokid on ette nähtud betoonivöö ehitamiseks ning taladelt, vahelagedelt ja katusekonstruktsioonist tuleva koormuse ühtseks jaotamiseks müüritisele. U-ploki kasutatakse ka väiksemate avade monoliitsilluse ehitamiseks. U-ploki mõõdud klapivad tavaplokkide kõrguse ja laiusega.
San Gregorio d'Ippona
San Gregorio d'Ippona on vald Itaalias Calabria maakonnas Vibo Valentia provintsis.
San Gregorio d'Ippona kõrgus merepinnast on keskmiselt 402 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Idioot (film 2011)
"Idioot" on 2011. aasta Eesti film, mille on lavastanud Rainer Sarnet.
Kuigi film põhineb Vene kirjaniku Fjodor Dostojevski romaanil "Idioot", on lavastaja visuaalse keele eeskujudena nimetanud ka Josef von Sternbergi "The Scarlet ­Empressi" ja Rainer Werner Fassbinderi "Petra von Kanti kibedaid pisaraid".
Filmivõtted on tehtud Narvas Aleksandri kirikus, Tallinnas Dominiiklaste kloostris ja Mustpeade majas. Võtteperiood kestis 2010. aasta 5. augustist 15. septembrini. Väheste võttepaikade valiku põhjuseks oli režissööri sõnul soov viia kogu tegevustik ühtsesse ruumi ja keskenduda tööle väikese näitlejate arvuga.
Rahvusvaheline esilinastus toimus 9. oktoobril Lõuna-Koreas Pusani filmifestivalil, mille uute tulijate võistlusprogrammi "Flash Forward" film valiti.
2011. aastal käis filmi "Idioot" Eesti kinodes vaatamas 11 176 inimest.
San Gregorio d'Ippona
San Gregorio d'Ippona halduspiirides asuvad Zammarò, Mezzocasale ja Regina Elena asulad.
Najat Vallaud-Belkacem
pisi|Najat Vallaud-Belkacem (aastal 2012) Najat Vallaud-Belkacem (sünninimi Najat Belkacem; sündinud 4. oktoobril 1977 Beni Chikeris) on Maroko päritolu Prantsusmaa poliitik, Sotsialistliku Partei liige. Ta oli 26. augustist 2014 kuni 10. maini 2017 Prantsusmaa haridusminister.
Ta sündis aastal 1977 Marokos Orientaalregioonis Nadori provintsis Beni Chikeris teise lapsena seitsmelapselises peres. Aastal 1982 sõitis tema ema koos lastega Prantsusmaale, kus ta isa töötas Amiensis ehitustöölisena. Amiensis kasvas ta üles ja lõpetas keskkooli. Ta lõpetas aastal 2002 Pariisis kooli Institut d'études politiques de Paris.
2007. aasta Prantsusmaa presidendivalimiste ajal osales ta valimiskampaanias Ségolène Royali sekretärina.
16. maist 2012 kuni 25. augustini 2014 oli ta Prantsusmaa naisõigusluse minister. 26. augustil 2014 sai temast Prantsusmaa esimene naisharidusminister.
Isiklikku
Ta on 27. augustist 2005 abielus oma ülikoolikaaslase Boris Vallaud'ga. Ta on juurtelt maroko ja hispaania verd. Usundilise kuuluvuse kohta ütleb ta end olevat mittepraktiseeriv moslem.
Katariina kai
Muuli algselt valmisehitatud pikkus oli 500 m, millest on tänini säilinud ligikaudu 300 meetrit, kuid planeeritud oli see ulatama oluliselt kaugemale merre. Muulil on säilinud lõik kitsarööpmelist raudteed ja kraana alus. Katariina kai on 1998. aastast arvel kultuurimälestisena – Paljassaare sadamasild ehk Katariina muul.
Levinud nimekuju "Katariina" muuli algses ehitusprojektis ei esinenud.
Ajalugu
Peeter Suure Sadama osana kavandati 1911. aastal umbes 2,5 km pikkune muul, et kaitsta uusi sadamarajatisi põhjatuulte lainetuse purustava toime eest ja liikuva liiva takistamiseks, mis looduslikest oludest tingituna oleks kandunud sadamasuud ummistama. Muul oli plaanitud lihtsalt lainemurdjaks, sellel polnud kaikohti ning selle peal polnud raudteed. Katariina kai ehitamine oli sümboolse tähendusega kogu sadama ja kindlustusprojekti alustamisel, mida kinnitab ka asjaolu, et tsaar Nikolai II isiklikult Tallinna visiidi käigus oma kohalolekuga Katariina kai ehituse algust tunnustas. Kroonlinna sadama järel oli Tallinna Peeter Suure Sadam kogu impeeriumi tähtsaim mereväeline kompleks.
Keisri külaskäik ja Keisripaviljon
Muul ja selle ehituslinnak olid tõenäoliselt esimesed, mida hakati mereväebaasis ehitama. Arvatavasti seepärast peeti seal mereväebaasi nurgakivi (põhjakivi) paneku tseremoonia. Üritus toimus 12. juulil (vkj 29. juunil) 1912, kogu programm kestis Tallinnas mitu päeva. Kohal oli ka keiser Nikolai II, kes oma käega pani paika põhjakivi ja nimetas uue baasi Peeter Suure sadamaks. Ilmselt on rahvas sellest tulenevalt andnud Peetri abikaasa järgi muulile ka tänase nime.
Keisrile ja tema kaaskonnale rajati tseremoonia ajaks uued, ent siiski ajutist laadi ehitised. Peahoone püstitati tulevase peamuuli alguskohale. Edasise ehituse aegu kasutas muuli ehitanud ettevõte Ackermans & van Haaren seda kontorina, kuid veel 1920. aastatel teati seda hoonet Keisripaviljonina. 1922. aastal jäeti kehvas seisukorras ühekorruseline paviljon kui riikliku tähtsusega objekt müümata. Tõenäoliselt lammutati paviljon lõplikult 1925.–1926. aasta muuli ümberehituse käigus.
1912. aasta muutused muuli projektis
1911. aastal sai Balti laevastiku juhiks Nikolai von Essen, baltisaksa soost Vene sõjaväelane (ta sai admiraliks 1913). Tema korraldusel muudeti sadama projekti ja ka muuli kuju ning asetust, kuid selle kavandatav pikkus jäi samaks. Muuli hakkas välja ehitama Belgia vesiehitusettevõte Ackermans & van Haaren, kes rajas projekti elluviimiseks eraldi ehitusaegse linnaku töökodade ja betoontahukate ehitamiseks vajaliku betoonitehasega. Linnak oli peamiselt puitehitis, millel olid vajalikud abiehitised (veetorn, pumbajaam, vedurikuur jm). Muuliehituse peamine element oli kivikbetoonist neljakandilised tahukad, mis valati kohapealses tehases.
Muulist 100 meetrit Kopli poole rajati puidust lai sadamasild (tuntud kui Suur Puusild, mille veest välja ulatuvad vaiad on tänapäevalgi näha). Sild oli muuliga rööbiti. Tehasest puitsillani viis 750 mm rööpmelaiusega kitsarööpmeline raudtee, mida oli kokku umbes 300 meetrit. Tahukad viidi raudteed kasutades Suurele Puusillale, laaditi sealt ujuvkraanadega pargastele, viidi uue muuli esisele ning lossiti taas ujuvkraanaga vajalikku kohta. Vundamendina tahukate all meres oli graniitpuistega tasandatud killustikupadi. Ühe tahuka mass oli eri andmetel 25–30 tonni. Veel 1920. aastatel loendati Väike-Paljassaare sadamas vedelemas 280 tahukat. Tahukatest toorehitisele kinnitati separauast kobadega graniidist välisvooder. Graniit toodi Soomest Upinniemel paiknevatest karjääridest (praegu Kirkkonumme vallas).
Muul oli lihtsalt lainemurdja, sellel polnud kaikohti ning selle peal polnud raudteed. Esimese maailmasõja lõppemisega lõppes ka suurejoonelise ülimalt pika muuli rajamine. 1918. aastaks jõuti rajada umbes 500 m pikkune muul. 1921. aastal ehitas Tallinna Sadamavalitsus Suurelt Puusillalt läbi madalmere Suurele Paljassaarele uue raudtee (kokku umbes 3 km), et viia Vanasadamast ära linna ohustavad miinilaod.
1925. aasta ümberehitus
Muul ehitati ümber 1925.–1926. aastal. Muuli lõunaküljele rajati kaikohad, peale tehti 750 mm kitsarööpmeline raudtee, mis ühendati 1921. aastal Paljassaarte vahele rajatud sama laia raudteega. Muul võeti kasutusele kaina ja laevade kinnitamiseks paigaldati pollarid, mis toodetud Franz Krulli tehases.
Muuli järgmine suur ümberehitus valmis 1983. aastal – selle pind tõsteti kõrgemaks ja raudtee ehitati uuesti, kuid säilitati pollarid oma 1926. aasta kohtades.
Laevahukk kai ääres
1996. aasta 28. aprilli hilisõhtul uppus kai kõrval laev Viktoria. Raudbetoonist konstruktsiooniga alus lebab kai ääres põhja peal. Viktoriast lekkis merre kütust ning muid keskkonda reostavaid aineid. Riiulifirmat AS Atlaster, mis oli alust ühiselamuna kasutanud, ei õnnestunud leida ja nii jäi vrakk üles tõstmata.
Katariina kai kõrval on alates 2020. aastast rajatud avalik veesõidukite veeskamiskoht ehk slipp.
Viestursi orden
pisi|Viestursi orden Viestursi orden (läti keeles Viestura ordenis) on Läti riiklik autasu (orden). Orden on nimetatud 13. sajandil tegutsenud semgalite väejuhi Viestursi (Vesthard) järgi. Ordenit anti välja 1938–1940.
Orden taasasutati 2004.
Ordenit antakse Läti või välismaa tsiviilisikutele või sõjaväelastele, kel on tähelepanuväärseid teeneid Läti ees.
Patsienditestament
Patsienditestament (inglise keeles patient’s will, living will, patient’s directive, advance directive) on avaldus, mis kajastab, millist ravi isik soovib või milliseid ravivõtteid ta ei soovi juhul, kui ta pole otsustusvõimeline.
Patsienditestament kaitseb patsiendi isikuautonoomiat. Isikuautonoomia realiseerumine patsiendi soovide kohaselt võiks anda isiku jaoks parima lahenduse, aidates järgida ka inimväärikuse austamise põhimõtet.
Patsienditestamendi õiguslik regulatsioon
Kui mõnes riigis (näiteks USA-s, Saksamaal, Austrias, Prantsusmaal) on patsienditestament eraldi instituudina reguleeritud, siis Eesti seadusandluses eraldi instituuti selle jaoks ei ole. Patsienditestamendi õiguslik regulatsioon tuleb võlaõigusseaduse tervishoiuteenuse osutamise lepingu paragrahvidest.
Patsienditestamendiga saab välistada tervishoiuteenuse osutamise, kui:
Patsienditestamendi kohaldamiseks peavad olema täidetud kõik eeltoodud tingimused.
Võlaõigusseaduse kohaselt on patsient otsustusvõimetu olukorras, kus ta ei ole võimeline oma tahet väljendama. Otsustusvõimetus võib avalduda nii vaimutegevuse häirena kui ka füüsilise või muu võimetusena oma tahet väljendada. Patsiendi otsustusvõimetuse korral tuleb lähtuda tema viimati avaldatud tahtest.
Tervishoiuteenuse osutamise edasilükkamatuse juures tuleb hinnata, millises seisundis oleks patsient, kui tervishoiuteenus kohe ära osutatakse. Seda tuleb võrrelda olukorraga, kui oodatakse seadusliku esindaja seisukohta või otsustusvõimetuse möödumist.
Patsienditestamendi sätted ei kohaldu, kui patsiendi raviotsused teeks ka tema teadvusel olles seaduslik esindaja. Siinkohal on peetud silmas alaealise ja piiratud teovõimega täisealise patsiendi lapsevanemat või eestkostjat.
Patsienditestamendi sisu
Patsienditestamendi jaoks on vaja läbi mõelda, millised on koostaja soovid, millistel juhtudel ta ei soovi elu pikendamist või millist ravi ta konkreetselt ei soovi (näiteks elustamine, kopsude kunstlik ventilatsioon, dialüüs). Palliatiivne ravi kui kannatusi vähendav ravi peaks jääma võimalikuks. Eesti õiguses ei saa patsienditestamenti lisada eutanaasiat, kuna eutanaasia kvalifitseerub Eesti karistusseadustikus tapmiseks.
Oluline on koostamisel konsulteerida tervishoiutöötajaga, et koostaja otsus oleks informeeritult langetatud. Lisaks on tähtis lähedaste teavitamine patsienditestamendi sisust. See vähendab võimalust, et patsienditestamendis avaldatut hakatakse mitte patsiendi soovi kohaselt tõlgendama.
Silmas peaks pidama ka patsienditestamendi uuendamist, kuna ajas võivad soovid, haiguse prognoos ja ravivõimalused muutuda.
Vorminõue
Eesti õiguses ei ole patsienditestamendil vorminõuet ega kehtivusaega. Küll aga on soovitatav, et patsienditestament oleks notariaalselt tõestatud. See kaitseb patsiente ja annab kindlustunde tervishoiuteenuse osutajale patsienditestamendi koostanud isiku ja konkreetse patsiendi isikusamasuse ning isiku otsustusvõimelisuse kohta patsienditestamendi koostamise ajal.
Neinar Seli sihtkapital
Spordi valdkonna kapitali asutas Neinar Seli 25. mail 2004, et edendada Eesti sporti.
Narva piiramine (1581)
1581. aasta kevadel saabusid Rootsi väed Soomest üle mere Eestisse ning vallutasid Vene vägedelt Rakvere ja Paide ning seejärel kogu Eestimaa.
Piiramine
1581. aasta sügisel saatis Pontus De la Gardie Narva alla Rootsi sõjalaevastiku, 4. septembril alustati Narva piiramist ja pommitamist ning 6. septembril vallutati tormijooksuga Narva, mille käigus olevat langenud u 7000 venelast.
17. septembril vallutas Pontus De la Gardie Jaanilinna ning kandis sõjategevuse üle Ingerimaale.
Siimu sild
pisi|Siimu sild augustis 2019 Siimu sild on sild Pärnus, mis läheb üle Sauga jõe ja ühendab J. V. Jannseni tänavat ja Haapsalu maanteed.
Sild avati ametlikult 6. augustil 1937. Sild õhiti 1944. aastal. Uus Siimu sild valmis 1958. aastal.
Ajalugu
Siimu silla asukohas Sauga jõe suudmes asus enne püsisilla valmimist ujuvsild. Ühe versiooni kohaselt avati see umbes samal ajal Pärnu linna Nahksillaga 19. sajandi esimestel aastatel. Teise versiooni kohaselt avati Vana-Pärnu ujuvsild mõnikümmend aastat hiljem.
Püsisilla ehitus Sauga jõe suudmesse tõusis päevakorda koos Pärnu Suursilla ehituse kavaga. 1934. aastal võeti Siimu silla ehitus Eesti sildade ehituskavva, tööd alustati 1935. aasta oktoobris. Sild valmis jaanuaris 1937. Tegu oli esimese kaarsillaga Eestis. Silla avas ametlikult sotsiaalminister ja Pärnu endine linnapea Oskar Kask 6. augustil 1937.
Siimu silla õhkisid taganevad Saksa väed 1944. aasta septembris. Seejärel ehitati üle Sauga jõe jälle ajutine ujuvsild. Uus, hävinud sillaga sarnane, Siimu sild valmis 1958. aastal.
Lämmastiku oksiidid
Lämmastiku tuntumate oksiidide alla kuuluvad:
Lämmastiku oksiidid satuvad atmosfääri põlemisprotsesside käigus (nt automootorites) ja käituvad atmosfääri saasteainetena. Keskkonnakaitse-alastes dokumentides tähistatakse lämmastiku oksiide NO ja NO2 üldistatud lühendiga NOx, NOx või NOX. Lämmastiku happelised oksiidid (nt NO2) tekitavad õhuniiskusega reageerides happesademeid. Dilämmastikoksiid käitub aga kasvuhoonegaasina.
Suusakujulised kiudpilved
thumb|Cirrus uncinus Suusakujulised kiudpilved (nn kassiküünepilved ehk kassiküüned ) ehk Cirrus uncinus (Ci uncinus ehk Ci unc) on kiudpilvede vorm. Need on üleskäändunud otstega konksukujulised pilved, mis koosnevad pikkadest niitjatest kiududest, mille otsad koolduvad ülespoole. Nende otstes moodustuvad mõnikord tihedamad pilvetombud.
Suusakujulised pilved eelnevad tavaliselt kiudkihtpilvedele.
Suusakujuliste pilvede teke ennustab järgmistel päevadel vihmasadu, sest nende ilmumine taevas on seotud sooja frondi saabumisega, mis jõuab kohale 36–48 tunni pärast. Kui kassiküüned on taevas vaatleja kohal, siis see tähendab, et soe õhk on maapinnast 700–1000 km kõrgusel.
Neid pilvi on nimetatud ka "Inglismaa meremeesteks" ja "märasabaks" (mare's tail).
Halinghen
pisi|Halingheni vallamaja
Halinghen on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusküla asub u. 16 km Boulogne-sur-Merist kagus, teede D125 ja D239 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Moi Gómez
pisi|Moi Gómez (2017) Moisés Gómez Bordonado (tuntud ka kui Moi Gómez; sündinud 23. juunil 1994 Rojaleses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Osasuna.
2010. aastal liitus ta Villarrealiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal. Hooajal 2015–2016 mängis ta laenul Getafes. Seejärel liitus ta Sporting de Gijóniga, kus mängis kaks hooaega. 2018. aasta jaanuaris suundus ta laenule Hispaania esiliigaklubisse Huesca. Pärast seda, kui Huesca Hispaania kõrgliigasse tõusis, jäi Gómez Huescasse laenule ka hooajaks 2018–2019. 2019. aasta juulis naasis ta Villarreali, sõlmides klubiga nelja-aastase lepingu.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Osasunaga.
Brian Jones
pisi|Brian Jones (1967) Brian Jones (sünninimega Lewis Brian Hopkins Jones; 28. veebruar 1942 – 3. juuli 1969) oli inglise muusik ja helilooja. Ta sündis ja veetis lapsepõlve Cheltenhamis Inglismaal.
Ta oli 1962. aastal ansambli The Rolling Stones üks asutajaliikmeid. Ta oli ansambli algusaastatel ansambli eestvedaja. Ta mängis ansamblis paljusid instrumente, alates kitarrist ja rütmikitarrist ning sitarist kuni mitut liiki klahvpillide ja puhkpillideni. Pärast seda, kui Mick Jagger ja Keith Richards hakkasid ansamblis koos laule looma, vähenes Jonesi tähtsus ansamblis. Jonesi oskused avalduvad eeskätt albumil "Aftermath" (1966).
The Rolling Stonesi kõrvalt tegi Jones koostööd ka teiste artistidega, näiteks ansambliga The Beatles (ta oli laulus "Yellow Submarine" taustalaulja ja heliefektide looja ning laulus "You Know My Name (Look Up the Number)" altsaksofonist) ja Jimi Hendrixiga (laulus "All Along the Watchtower" löökpillimängija).
1989. aastal võeti Jones The Rolling Stonesi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Pronto
Pronto ('Varsti') on Hispaania seltskonnaajakiri, mis ilmub üks kord nädalas. Ajakiri asutati 1972. aastal ning selle peakorter asub Barcelonas.
1993. aastal oli Pronto suurima tiraažiga (695 585 eksemplari) ajakiri Hispaanias. 1997. aastal oli ajakirja tiraaž 807 232 eksemplari, millega asetus kohalike ajakirjade seas teisele kohale.
2001. aastal kuulus ajakiri tiraažiga 878 000 eksemplari kogu maailma naisteajakirjade seas 50 edukama hulka. Pronto keskmine tiraaž oli 2003. aastal 921 855 ja 2004. aastal 1 013 016 eksemplari. Aastatel 2003–2005 oli Pronto populaarsuselt teine ajakiri Hispaanias.
2005. aastal oli Pronto kõige populaarsem Hispaania ajakiri tiraažiga 1 000 580. 2006. aastal oli ajakirja tiraaž ligi 962 000. Aastal 2008 oli Pronto Hispaanias kõige populaarsem ajakiri (tiraaž 877 000 eksemplari).
2009. aastal oli Pronto tiraaž 971 248, mis tegi sellest suurima läbimüügiga ajakirja Hispaanias ja asetas läbimüügilt kolmandale kohale kord nädalas ilmuvate Euroopa naisteajakirjade seas. Pronto tiraaž oli 2010. aastal 958 374, 2011. aastal 931 419 ja 2012. aastal 910 055 eksemplari. Kord nädalas ilmuvate Hispaania ajakirjade seas oli see 2013. aastal suurima läbimüügiga.
Großefehn
Vald asub ligikaudu 10 km Aurichist kagus. Valla pindala on 127,25 km². 31. detsembril 2015 elas seal 13 837 inimest.
Mart Raudsaar
thumb|Mart Raudsaar Tallinnas Komandandi treppide ees, sügis 2011. Mart Raudsaar (sündinud 9. novembril 1973) on eesti ajakirjanik, meediajuht, ajakirjandusõppejõud, endine ajalehe Postimees peatoimetaja ja vastutav väljaandja ning endine Eesti Meediaettevõtete Liidu tegevdirektor.