cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti šotlased
19. sajand
Penijõe mõisnik Woldemar von Middendorff (1787–1857) oli abielus Madeiral sündinud, kuid Invernessist pärit Christine Wardrope-Forbesiga (1806–1892).
Väejuhid Napoleoni-sõdades
pisi|Kindralfeldmarssal vürst Michael Andreas Barclay de Tolly (1761–1818). [[George Dawe maal Talvepalee Sõjagaleriis]] pisi|Kindralleitnant Friedrich von Löwis of Menar (1767–1824).[[George Dawe maal Talvepalee Sõjagaleriis]]
Šoti päritolu oli silmapaistev Vene väejuht, kindralfeldmarssal vürst Michael Andreas Barclay de Tolly (1761–1818).
Väejuhi esivanemad pärinesid Šotimaalt Barclay klannist. 1621. aastal andis Sir Patrick Barclay, 17. Towie parun turbekirja oma sugulastele John ja Peter Barclayle, kahele Banffi linna kaupmehele, kes soovisid suunduda Rostocki.
Peteri poeg Johann Barclay de Tolly (surnud 1694) saabus 17. sajandi keskpaigas Rostockist Riiga, kus sai linnakodanikuks. Tema pojapoeg Weinhold Gotthard Barclay de Tolly (surnud 1781), Michael Andrease isa, omandas Paju mõisa ning sai abielludes ka Jõgeveste mõisnikuks.
Michael Andres Barclay de Tolly tegi edukat sõjaväekarjääri Napoleoni sõdade ajal. 1809–1810 oli ta Soome kindralkuberner ning 1810–1812 Venemaa keisririigi sõjaminister. Napoleoni sissetungi ajal Venemaale oli Barclay sisuliselt Vene armee ülemjuhataja, rakendades aktiivset taandumistaktikat. Avalikkuse ebasoosingu tõttu asendati ta peagi vürst Mihhail Kutuzoviga. Borodino lahingu ajal oli Vene väe juhtimine Barclay ja vürst Peter Bagrationi käes, Kutuzov viibis lahingupaigast poole tunni kaugusel ja ei panustanud aktiivselt lahingutegevuse juhtimisse.
Borodino lahingu järel läks Barclay erru ja asus elama Jõgeveste mõisa Helme kihelkonnas. Peagi naasis ta tegevteenistusse, ning osales Vene vägede pealetungil läände. Bautzeni lahingu järel (21. mai 1813) määrati ta Vene vägede ülemjuhatajaks ning tema juhtimise all osalesid Vene väed Dresdeni (26.–27. august), Kulmi (29.–30. august) ja Leipzigi lahingus (16.–19. oktoober). 1814. aasta kevadel juhtis ta Pariisi vallutamist.
Barclay läks uuesti erru 1815. aastal, asudes taas elama Jõgevestele. Ta suri 1818 Ida-Preisimaal ja on maetud Barclay de Tolly mausoleumi Jõgevestel
Feldmarssalil oli poeg Ernst Magnus August Barclay de Tolly (1798–1871), kelle surma järel kandus Barclayde nimi ja vürstitiitel edasi tema täditütre pojale jalaväekindral Alexander Magnus Friedrich von Weymarnile (1824–1905), kes hakkas kasutama tiitlit vürst Barclay de Tolly-Weymarn.
Teine Napoleoni-sõdades silma paistnud šoti päritolu Vene väejuht oli 1767. aastal Haapsalus sündinud Friedrich von Löwis of Menar.
Lewiste suguvõsast on teateid aastast 1434 Šotimaalt Peeblesi krahvkonnast. Suguvõsa esindaja Wilhelm Loewis (ka William Lewis, Wilhelm de Lays) teenis Rootsi sõjaväes välja ooberstleitnandi austame ja sai 1630. aastal läänina kaks mõisat Liivimaal (tänapäeva Läti aladel). Wilhelmi järeltulijad kanti 1742 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Friedrichi isa oli Vene kindralmajor Reinhold Friedrich von Löwis of Menar (1731–1794).
Friedrich von Löwis of Menar astus sõjaväkke 1782. aastal ning osales Venemaa sõdades Türgi ja Prantsusmaaga, samuti Poola ülestõusu mahasurumisel 1794. aastal. 1799 ülendati ta kindralmajoriks ja 1807 kindralleitnandiks. 1812. aasta sõja ajal juhtis Löwis of Menar Vene väge Kuramaal, lõi tagasi prantslastele rünnaku Riiale ja võitis Ķekava lahingus krahv Ludwig Yorck von Wartenburgi (1759–1830) juhitud Prantsusmaa liitlase Preisimaa vägesid. 1813. aastal juhtis ta edukalt Danzigi vallutamist.
Eesti Lauljate Liit
Eesti Lauljate Liit (lühend ELL) oli ühendus, mis tegutses aastatel 1921–1940.
Eesti šotlased
Väejuhid Napoleoni-sõdades
1814. aastal läks ta erru ning tegutses edasi mõisniku ja Liivimaa aadliomavalitsuse juhina. Ta suri 1824. aastal Sēļi mõisas tänapäeva Läti territooriumil.
Eesti aladel kuulusid Friedrich von Löwis of Menarile Ülenurme, Saverna ja Valgjärve mõis.
Lisaks Friedrichile ja tema isale sirgus Löwis of Menari suguvõsast veel mitu Vene armee kindralit:
20. sajand
Vabadussõja ajal Läänemerele Baltimaid kaitsma saadetud sõjalaevastiku komandör oli Edwyn Alexander-Sinclair, Freswicki ja Dunbeathi laird (1865–1945). Alexander-Sinclairile püstitati 2015. aastal Šoti Klubi hoovis mälestusbüst.
Eesti Lauljate Liit
Liit asutati Tallinna Meestelaulu Seltsi eestvõttel. Seltsi eesotsas olnud dirigent Konstantin Türnpust sai ühtlasi liidu esimene esimees.
Eesti šotlased
20. sajand
Eesti sõjaväelane ja diplomaat William Tomingas (1895–1978) kirjeldab oma mälestustes 1919. aastal Tallinnas aset leidnud vahejuhtumit, millest Eesti välisminister Jaan Tõnisson (1868–1941) kartis välja kasvavat rahvusvahelist skandaali. Šoti major James O’Connor teenis Briti esindaja Tallinnas kolonel Stephen Tallentsi (1884–1958) staabis ja olnud juulis 1919 peetud Eesti valitsuse vastuvõtul Estonia teatri restoranis roninud lauale ja teinud ettepaneku juua Eesti vabariigi terviseks. Peomeeleolus Helmi Einer (1888–1968), Estonia teatri primadonna, kergitanud laual seisnud šotlase kilti, et näha, mis seal all on. O’Connor tõmmanud ka Eineri lauale ja üritas temaga sama teha. Näitlejanna avaldanud seepeale vastupanu, mispeale ohvitser ta sülle kahmas, temaga koos toolile vajus ja siis kirglikult suudlema hakkas. Murelik Jaan Tõnisson, koos oma erasekretäri William Tomingasega, väidab Tomingas, külastanud vahejuhtumi järel isiklikult O’Connorit tema Laia tänava kodus ja kinnitanud talle eestlaste lugupidamist ja sõprust brittide vastu. Tõnissoni lahkumise järel palunud O’Connor Tomingaselt, et minister selle juhtumi unustaks, kuna kartis, et Tallents laseb ta asjast kuuldes lahti. Tegelikult ei olnud Jaan Tõnisson sel ajal välisminister ega ka valitsuse liige.
Eesti Lauljate Liit
ELL-i põhiülesannete seas oli üldlaulupidude korraldamine.
1936. aasta seisuga kuulus Eesti Lauljate Liitu 398 segakoori (11967 lauljat), 48 meeskoori (1819 lauljat), 8 naiskoori (301 lauljat) ja 120 pillikoori (1992 mängijat). Kokku oli Eesti Lauljate Liidul 1936. aastal üle 16 tuhande liikme.
1940. aastal oli Liidul peaaegu 25 000 liiget.
Eesti Lauljate Liit andis välja ajakirja Muusikaleht.
Eesti šotlased
20. sajand
1933. aastal oli Eestis välismaalastele välja antud 4180 tööluba, neist 3% Suurbritannia kodanikele. Kui palju neist olid šotlased, ei ole teada, kuid näiteks Virumaal tegutsenud New Consolitated Gold Fields Ltd õlivabrikute direktorit William Dunni (sündinud 1884) on nimetatud nii šotlaseks kui ka inglaseks.
Šotlased taasiseseisvunud Eestis
Taasiseseisvunud Eestis on teiste hulgas elanud ja tegutsenud mitmed tähelepanuväärsed šotlased:
Šotlastele ja šoti päritolu suguvõsadele kuulunud mõisad Eestis
pisi|[[Douglastele kuulunud Albu mõisa peahoone]] pisi|Albu ja [[Kukevere mõisnik Gustav Otto Douglas (1687–1771). Eestimaa Douglast mäletab rahvapärimus kui väga julma ja tigedat inimest]] pisi|[[Löwis of Menarite suguvõsavapp. Löwis of Menar oli ilmselt enim Eestis mõisaid vallanud šoti suguvõsa]] ''Mittetäielik. Tabelisse ei ole kantud Pistohlkorside, Fersenite ja Ritterite suguvõsale kuulunud mõisu, kuna nende šoti päritolu on oletuslik.''
Šoti kultuur Eestis
Eestis tegutseb Eesti Šoti Kultuuriselts, mille eesmärgiks on tutvustada Eestis šoti kultuuri, arendada huvitegevust ning kahe maa vahelisi kultuurisuhteid. Šoti Kultuuriselts on korraldanud 2014. aastal Haapsalus šoti kultuuripäevi, samuti muid üritusi.
Eesti šotlased ilukirjanduses
1573. aastal Tallinna saabunud ja Rakvere all oma otsa leidnud šoti palgasõdureid ning nende palvemaja on oma romaanis "Kolme katku vahel" põgusalt maininud Jaan Kross (1920–2007).
César Évora
César Évora Díaz Gonzales (sündinud 4. novembril 1959 Havannas) on Kuuba-Mehhiko näitleja.
Ta õppis geofüüsikat, kuid jättis ülikoolis õpingud pooleli, kuna leidis, et näitlemine sobib talle paremini. 1995. aastal sai César peaosa seriaalis "Kuniks elu", kus ta mängis koos Daniela Romoga. 1999. aastal sai näitleja Mehhiko kodakondsuse. Césari rollid seebiooperites "Luz Clarita", "Ciente ben" ja "Õigus armastusele" tegid mehest Mehhikos staari. César Evora on abielus Vivianiga ja neil on 3 last.
Vilkyškiai vald
Vilkyškiai vald (leedu keeles Vilkyškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pagėgiai omavalitsuse territooriumil. Vald piirneb lõunas Venemaaga.
Valla lõunaosa kuulub Rambynase regionaalparki.
pisi|tühi|Pagėgiai omavalitsuse vallad
Eesti muusika päevade preemia
Eesti muusika päevade preemia oli heliloomingupreemia, mida andsid aastatel 2003–2015 välja Eesti Heliloojate Liit ja Eesti Autorite Ühing möödunud Eesti muusika päevadel kõlanud silmapaistvate uudisteoste eest.
Sooviga laiendada preemiale kandideerijate hulka reformis Eesti Heliloojate Liidu juhatus preemia statuuti. Alates 2016. aastast annab Eesti Heliloojate Liit koostöös Eesti Autorite Ühinguga välja Lepo Sumera nimelist heliloomingu preemiat, millega soovitakse väärtustada heliloojate pikaajalist loomingulist järjepidevust, mille olulisemaid külgi on julgus teha isikupäraseid valikuid ning valmidus jääda nendele pika aja jooksul kindlas, ja LHV uue heliloomingu Au-tasu, mis antakse möödunud aasta jooksul esiettekandele tulnud uudisteose eest.
Täiesti olemas
"Täiesti olemas" on ansambli Meie Mees 2009. aastal ilmunud album. Albumi andis välja BGM Records.
Priedkalne
Priedkalne on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia linna kirdepiiril, merepinnast 5 meetri kõrgusel Lielais Baltezersi lõunakaldal ja Jugla kanali idakaldal. Priedkalne jääb valla keskusest Berģist 2,4 ja Riia keskusest 14 kilomeetri kaugusele.
1990. aastateni asusid küla alal üksikud talud, pioneerilaager, velotrekk ja Priedkalne spordibaas. Esimesi eramuid hakati sinna ehitama juba 1980. aastate lõpus, ent ulatuslikum ehitustegevus leidis aset 1990. aastate keskpaigas.
2007. aastal oli külas 225 elanikku ja 2020. aastal 276 elanikku.
Eesti Vabariigi kirdepiiri kindlusehitised 1934–1939
Eesti Vabariigi kirdepiiri kindlusehitised 1934–1939 olid Eesti Vabariigi kaitse-eesmärgil kavandatud ja teostatud kaitseehitiste vöönd Kirde-Eestis ja Narva-tagustel aladel.
Eellugu
Teine piirikindlustuskava (1926–1927) jäi arvatavasti täielikult realiseerimata.
1928. aastal alustati NSV Liidus läänepiiri (Soome, Eesti, Läti, Poola, Rumeenia) piirialade kindlustamiseks nn Stalini liini 13 kindlustatud rajooni ehitamist, kuhu kuulusid: Karjala, Kingissepa, Pihkva, Polotski, Minski, Mozõri, Korosteni, Novgorodi-Volõõnia, Kiievi, Letitševi, Mogiljov-Podolski, Rõbinski, Tiraspoli kindlustatud rajoon. 1938. aastal alustati veel 8: Ostrovi, Sebeži, Słucki, Šepetivka, Izyaslavi, Starokostyantynivski, Ostropoli, Kamjanets-Podilskõi kindlustatud rajooni ehitamist.
pisi|Lõplik rahulepingu alusel sõlmitud riigipiiri kulgemine Eesti ja Venemaa vahel
Kolmas kaitsekava (1932–1934)
Eestis koostas uue, järjekorras juba kolmanda idapiirile püsikindlustuste rajamise kava, mis valmis 1932. aastal. Kevadel 1933 toimunud ülevaatuse järgi oli kunagine Vabadussõja-aegne ja -järgne tugev välikindlustiste süsteem lakanud toimimast. 21. novembril 1933 otsustas Vabariigi Valitsus tarviliseks pidada Vabariigi idapiiri kindlustamise juba rahuajal. thumb|Narva-tagune 1925. aastal Narva jõe kaldale kavandati nüüd raudbetoonist punkriteliin ning 1934. aastal ehitatigi selle kava järgi üks kuulipildujakaponiir (tollase nimetusega Riigikülas, mis asus küll Vaasa mõisa alal).
Teiselt poolt võeti ette Vasknarva–Jõhvi tee tõkestamine. Siin oli oht, et vastane läheb Narva jõe ülemjooksu kaudu mööda Narva jõe peakaitseliinist ja jõuab piki sealset ainsat soodevahelist teed Narva ruumis olevate Eesti põhijõudude selja taha. Teele kavandati kolm kaitsevööndit, millest 1934. aastal rajati Agusalu küla lähedale nelja kuulipildujakaponiiriga kaitseliin (Agusalu positsioon). Vasknarva poole kavandati Soska kanti veel kaks kaitsevööndit, kuid need jäid realiseerimata.
Vastase pealetungi aeglustamiseks kavandati ulatuslike alade üleujutamist, sildade, teede ja truupide õhkimist, puude teedele langetamist ning võsa läbipunumist okastraadiga.
Narva ümbruses valmistati 1934. aastal õhkimiseks ette kuus silda, edaspidi ehitati kõikidele uutele sildadele lõhkelaengute paigaldamiseks vastavad kambrid või klambrid. Virumaal ehitati 1934.–1939. aastal 124 ehitise jaoks õhkimispesi teede jms purustamiseks taganemise puhul.
Neljas kaitsekava (1937–1938)
Narva ja selle ümbruse kaitsmiseks ehitati suurtükkide püsipositsioone. Sakslased olid 1918. aasta lõpul maha jätnud hulgaliselt vanu Vene ja Prantsuse suurtükke (1877.–1878. aasta mudelid) ning Eesti kasutas neid Vabadussõjas üsna ulatuslikult. Pärast sõda arvati need reservi ning enamik neist müüdi 1937. aastal välismaale (ehk kaude jõudsid need siis Hispaania kodusõtta).
Narva-Jõesuusse ehitati puit-muldpatarei kolmele 152 mm kahurile ja kivist laskemoona- ja kahurikuurid. Rosona lõunapoolsesse jõesuusse kavandati positsioon kolmele 76 mm kahurile ning perspektiivselt ka veel üks kuulipildujakaponiir.
Narva Sutthoffi parki ehitati jõe äärde projektijärgsetest üks kuulipildujakaponiir. Sellest veidi kagusse (praeguse Narva Saksa sõjaväekalmistu ja autolammutuse vahele) rajati parki betoon-muldpatarei neljale 152 mm kahurile ja üks betoonist laskemoonaladu.
Teisele poole Surnuaia (praegu Jõesuu) teed kavandati 2. suurtükipatarei maa-alale üks kerge positsioon 76 mm kahurile ja selle kivist abihooned.
Narva kindluse Honori bastioni alale kavandati patarei kahele 229 mm mortiirile ja üks betoonist laskemoonaladu. Hiljem muudeti projekti ja mortiiride betoonalused ehitati otse bastioni rinnatise paremasse külge.
Hermanni linnuse kirderondeeli tugevdati ja sinna ehitati üks betoonalus 76 mm kahurile.
Pearaudteejaama ehitati silla suunas tulistamiseks üks puitalus 76 mm kahurile ja üks kivist suurtükikuur-laskemoonaladu.
Jaani linnusesse rajati patarei betoonist alustega kahele 229 mm mortiirile, ühele 76 mm kahurile (siin kinnitati kahur tumbale) ja üks betoonist laskemoonaladu.
Jaanilinna postijaama rajati Narva-Jamburgi tee suunas tulistamiseks kerged positsioonid kahele 76 mm kahurile ning jaama kivilaut ehitati ümber laskemoonalaoks.
Kokku rajati betoonpositsioone neljale 229 mm mortiirile ning seitsmele 152 mm ja kahele 76 mm kahurile. Puit-muld- jms kergeid positsioone taheti rajada kolmele 152 mm ja seitsmele 76 mm kahurile. Täpselt polegi teada, kas kõik kerged positsioonid ja nende laskemoonalaod, kahurivarjendid jms ka valmis ehitati.
Reetmine
Piirikindlustustööde kohapealne juht kapten Nikolai Trankmann (hilisem Nõukogude armee polkovnik) oli aastatel 1934–1938 müünud kindlustustööde plaane Nõukogude Liidule.
Viies kaitsekava (1939)
Tehniliselt tuli ümbertegemine kaponiiridele kasuks, sest nende paiknemist muudeti tulevälja paremini katvamaks, neid varjati maastikus paremini ning nende tarindit tugevdati. Narva-Jõesuu – Narva lõigule kavandati ja hakati ehitama lisaks olemasolevale kahele (nendega aga enam ei arvestatud) veel juurde 18 kaponiiri ning Pljussa jõe suudmesse nn Piimaninale (praegu Narva veehoidla all) 6 kaponiiri. Narva jõe ülemjooksule Gorodenka ja Peipsi järve vahele kavandati 14 kaponiiri.
Neist Vasknarvasse kavandati algul Peipsi järve äärde muuli peale ehitis, kus allosas oleks olnud kuulipildujapunker, ülaosas aga tule- ja veemõõdutorn. Veeteede Talitus keeldus aga oma kaasabist ning edaspidi kavandati ainult kuulipildujapunkri ehitamist, mis aga paraku jäigi ehitamata. Permiskülas paiknenud I maailmasõja aegseid ehitisi kaitseplaanides ei arvestatud, sest need olid ette nähtud läänest ligineva vaenlase vastu. Eesti kirdepiirile tulnuks 1939. aasta suveks valminud uue variandi kohaselt ehitada kokku 245 (kagupiirile 503) raudbetoonpunkrit. Kagupiiri eelistamine oleks olnud õigustatud, sest Nõukogude 1939. aastal plaanitud rünnaku suund oli eelkõige Eesti ja Läti piirialale ning sealt edasi sisemaale.
Peale majanduslike põhjuste raskendas piirikindluste ehitamist asjaolu, et polnud kindel, kuhu need tuleks ehitada. Nii arvas Jaan Tõnisson 19. juunil 1939, et piirikindlused tuleks ehitada ka Saaremaale. Peaminister Kaarel Eenpalu vastas, et kindlustustöid tehakse seal, kus seda kõige rohkem vaja on, aga Saaremaa kindlustamine oleks asjatu rahakulutus.
Tegelikult käisid tööd aeglaselt ning Narva-Jõesuu – Narva lõigul valmis augustis-septembris kümme kaponiiri. Sealsel kaheksal ning Piimanina kuuel kaponiiril oli ehitus alusmüüri, põranda ja alaseina järgus. Rohkem ei saanud ehitada, sest sarrusteras oli otsas ning alanud Teise maailmasõja tõttu polnud enam võimalik seda isegi piiri tagant kiiresti juurde osta.
Eesti kavatses võimalikule agressioonile vastu asuda oma piiril ning mitte lasta võimalikul sõjal kanduda sisemaale. Tõenäoliselt loodeti vastupidamisel rahvusvahelisele abile, järjekordsele Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi sekkumisele ning Nõukogude-Saksa huvide ja suhete vastuoludele.
Kindlustustööde seiskumine
Paraku oli sügisel 1939 olukord Euroopas muutunud. Pärast Nõukogude-Saksa suhete ootamatut soojenemist ning Molotovi-Ribbentropi paktina tuntud lepingu sõlmimist 23. augustil tekkis Eesti vastu Nõukogude sõjaline ähvardus.
Eesti juhtkond ei näinud selle surve vastu kuskilt abi tulevat ning hoolimata enda väljatöötatud kaitseplaanidest ja kohati täiesti rahuldavast sõjalisest võimekusest otsustati omapoolsest sõjalisest vastupanust loobuda.
Eesti Vabariik kirjutas 28. septembril 1939 alla NSV Liidu sõjaväebaaside sissetoomise paktile ning peatas seetõttu 1.–2. oktoobril kõik ehitustööd, novembri alguseks ka korrastustööd ja materjaliveo. Piiri kindlustamine oligi lõppenud.
Ühe viimase teadaoleva sõjalise ehitisena Narva linnas valmis detsembris 1939 paekivist ja betoonist tankitõrjekahurite lao- ja remondikompleks (praegu Hariduse tänav 5 kompleksis).
Ehitiste purustamine ja nende II maailmasõjas kasutamine
Eesti annekteerimisel Nõukogude Liitu purustati kaponiirid tõenäoliselt juba augustis-septembris 1940 aktsioonis, mis meenutab kättemaksu, sest sõjaliselt puudus sellise teo järgi veel 1940. aastal vajadus.
Osad kaponiirid säilisid arvatavasti vähemalt osaliselt, sest 1944. aasta alguses Narva jõe liinil sõdinud eestlaste mälestustes on vihjeid, et kasutusel olevat olnud ka Eesti Vabariigis ehitatud kaponiire. Mälestuse põhjal pole arusaadav, milliseid kaponiire on peetud silmas.
Tänapäev
Kõikidest kaponiiridest on säilinud varemeid, kuid nendest vähemalt viiel on säilinud olulisi osasid. Palju teisigi ehitisi on põhiosas säilinud, osa neist küll maa sees ja 1952.–1956. aastal rajatud Narva veehoidla vee all. Ka praegu Venemaa kontrolli all oleval territooriumil Narva-tagustel aladel on säilinud palju ehitisi.
Hermanni linnuses olev mortiir on ainuke Eestis säilinud Eesti Vabariigi suurtükk, kuid on sinna toodud 1950. aastatel kunagisest Honori bastioni patareist.
Praeguse Venemaa poolel Jaanilinna linnuses asub ainus Eesti Vabariigi suurtükk, mis on säilinud oma algsel, 1938. aasta positsioonil.
Kirjandus
Pildid:
Remmelmanni Lodurahn
Remmelmanni Lodurahn on rabakivist hiidrahn Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Tuksi külas.
Rahnu pikkus on 10,1 m, laius 7,2 m, kõrgus 4,6 m ja ümbermõõt 27,5 m.
Rahn on enamasti vertikaalkülgedega, kõrge ja sammaldunud. Saanud nime lodumetsas paiknemise tõttu.
Rahnust paarisaja meetri kaugusel edelas on veidi väiksem, Remmelmanni Tõrvaahju rahn ja kaheksast rahnust koosnev rahnudekogum.
Siire (lausekujund)
Siire ehk anžambmaan (prantsuse sõnast enjambment 'üleaste') on sageli tarvitatav lausekujund luules, misjuhul lahutatakse süntaktiline ühik värsirea piiril või kahe värsi vahel. Ütlus jätkub järgmisel värsireal või salmis.
Kasutus
Siiret kasutatakse puändi edasilükkamiseks, et viivitada kavatsetud emotsiooni tekitamisega. Siire võib panna värsitähenduse vastanduma lausetähendusele, luues niiviisi sõnamängu, milles värsi algne mõte tuleb ümber hinnata tervikmõtte valguses.
Siiret võib kasutada ka värsirea katkestamiseks, et luua heakõla värsiridade lõpus või alguses. Nii on näiteks kirjutanud Willard Espy:
Clarke'i maakond (Iowa)
Clarke'i maakond (Clarke County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Siire (lausekujund)
Kasutus
''The four eng-
Clarke'i maakond (Iowa)
Maakonna halduskeskus on Osceola.
Siire (lausekujund)
Kasutus
ineers
wore orange
brassieres
Catullus
Ladinakeelses luules 1. sajandil eKr kasutas Catullus siiret oma tekstis "Ad Fabullum":
Clarke'i maakond (Iowa)
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9286.
Siire (lausekujund)
Catullus
''Cenabis bene, mi Fabulle, apud me
Clarke'i maakond (Iowa)
Rahvastik
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Siire (lausekujund)
Catullus
si tecum attuleris 'bonam atque magnam''
et vino et sale et omnibus cachinnis.
Säilitades sõnade järjekorda, võiks tõlkida nii:
''Sa lõunatad hästi, mu Fabullus, minu juures
mõne, kui jumalad soosivad sind, päeva pärast,
ja kui tood endaga hea ja suurepärase
ega veinita, tarkuseta ja naerulaginateta.
Fraas si tecum attuleris bonam atque magnam / cenam on siirdeks kolmanda ja neljanda rea vahel.
Shakespeare
Inglise luuletaja ja näitekirjanik William Shakespeare kasutas siiret üha ulatuslikumalt, kui tema stiil ajaga arenes. Uurijad Goswin Köning ja Andrew Cecil Bradley on Shakespeare'i dateerimata loomingu puhul määranud eeldatavad loomisajad, lähtudes siirde kasutamise sagedusest.
'Seesama aeg, mis kunstpeenelt voolib
kõik, mis on armas silmale ning hea,
/---/
'Ja poleks suve sulnist õiehingust''
'kas miski meenutaks kesk tuulte vingust''
veel ilu, mille talv meilt ära viis?
(katked W. Shakespeare'i sonetist nr 5, inglise keelest tõlkinud Harald Rajamets)
Näiteid eesti luulest
Rebendist pahiseb tuuli.
Kohutav rebijanina
nuusutab, kus oled sina.
Eestlased Uus-Meremaal
Eestlased Uus-Meremaal on Uus-Meremaal elanud või elavad eestlased.
Peamised eestlaste keskused on olnud Auckland, Wellington, Christchurch, Dunedin Nelson ja Queenstown.
2016. aasta seisuga elas riigis umbes 200 inimest, kes on sündinud Eestis. Eesti juurtega inimesi elab riigis üle 3000.
Siire (lausekujund)
Näiteid eesti luulest
Maigutab siniseid huuli.
Kärin on pruun nagu rooste.
Valge kui lubi on vaikus.
Kohkudes roostesest loost te
kuulsite: toonelahooste
hirneid alt rebendist kaikus.
Andres Ehin Kuratlik kopla
''Me teeme, teeme ümber oma elu
üht hiigelmüüri inimtihedat.
Ka pikemad ei küüni üle ääre
/---/
Jüri Üdi Me teeme, teeme ümber oma elu
Yesani maakond
Yesani maakond (Lõuna-Korea omaladinas Yesan-gun, korea kirjas 예산군, hani kirjas 禮山郡) on maakond Lõuna-Koreas.
Kaja Kallase valitsus
Kaja Kallase valitsused:
Eestlased Prantsusmaal
Eestlased Prantsusmaal on Prantsusmaal elanud või elavad eestlased.
Prantsusmaal tegutseb Pariisi Eesti Selts (taasasutatud 1991 ) ja Pariisi Eesti Kool. Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts.
American Airlines
American Airlines on Oneworldi asutajaliige, suuruselt kolmas lennufirmade ühendus maailmas, mille peamised partnerid on British Airways, Iberia, Finnair ja Japan Airlines. American Airlinesi regionaalseid lende hallatakse American Eagle'i brändi kaudu.
American Airlines haldab peamiselt lende, mis lähtuvad tema kümnest kodulennujaamast: Dallas-Fort Worth, Charlotte, Chicago–O'Hare, Philadelphia, Miami, Phoenix–Sky Harbor, Washingtoni Ronald Reagani, Los Angeles, New York–JFK, ja New York–LaGuardia. Lennufirma peamine hooldusjaam asub Tulsa rahvusvahelises lennujaamas. Dallas-Fort Worthi lennujaam on American Airlinesi suurim kodulennujaam, Dallasest lendab päevas umbes 140 000 reisijat American Airlinesiga ja aastas on see kokku umbes 51,1 miljonit reisijat. Lennufirmas töötas 2017. aasta seisuga 122 000 töötajat, emaettevõte on American Airlines Group.
Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia
Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia on Eesti Heliloojate Liidu ja Eesti Autorite Ühingu muusikapreemia, mida antakse välja alates 2016. aastast ja mille kaudu soovitakse väärtustada heliloojate pikaajalist loomingulist järjepidevust, mille olulisemaid külgi on julgus teha isikupäraseid valikuid ning valmidus jääda isikupärastele valikutele pika aja jooksul kindlaks.
Akadeemiake
Akadeemiake on õpilaste uurimistöid avaldav eestikeelne teadusajakiri.
Akadeemiake on eelretsenseeritav teadusajakiri, mille vabatahtlikku toimetuskolleegiumi kuuluvad Tartu Ülikooli magistrandid, doktorandid ja doktorikraadiga töötajad eri valdkondadest.
Ajalugu
Akadeemiake alustas tegevust 2007. aastal. Ajakirja asutamisel seati eesmärgiks lisaks õpilaste teadusega kokkupuutumise soodustamisele kasvatada ka tulevast lugejaskonda ajakirjale Akadeemia.
Alates 2011. aastast ilmub Akadeemiake üksnes veebiajakirjana. Otsus tehti, et tagada ajakirja parem levik. Veebis kättesaadavaks tehti ka kõik varasemad Akadeemiakese numbrid.
2014. aastal valmis Akadeemiakese eestvõttel õppefilm "Kuidas teha uurimistööd".
Alates 2017. aastast on Akadeemiakeses ilmunud uurimistööde kokkuvõtteid avaldatud ka teadusportaalis Novaator.
Tšop
Tšop on linn Ukrainas Taga-Karpaatias. Asub Slovakkia ja Ungari piiri lähedal Latorica ja Tisza vahel. Tšopi lähedal asub Ukraina läänepoolseim punkt, kust on umbes 1500 km riigi idapoolseima punktini.
Asub 102–107 m kõrgusel merepinnast.
Elanike arv on 9000, neist umbes 40% on ukrainlased ja russiinid, 40% ungarlased. 1910. aastal oli ungarlasi 99% elanikest.
Ajalugu
Tšopi on teadaolevalt esmamainitud 1281. aastal kujul Chap.
1945 liideti linn Nõukogude Liiduga ja 1991. aastast kuulub linn Ukrainale.
Tšop kuulus 2003. aastani Užgorodi rajooni, kuid on nüüd oblastilise alluvusega.
Majandus
Tšop on tähtis raudteesõlm ja piirijaam. Seda läbivad Ukrainat Slovakkia ja Ungariga ühendavad raudteed. Kuna Ukraina raudtee rööpmelaius erineb Ungari ja Slovakkia rööpmelaiusest, tuleb vahetada Tšopis vagunite alusvankrid. Linnas on ka veo- ja sõiduautode piiriületuspunkt.
Slovakkia pool piiri asub Čierna nad Tisou linn, Ungari pool Záhony.
pisi|tühi|Tšopi kesklinn
Savijalad
Savijalad on Terry Pratchetti 19. Kettamaailma romaan ja kolmas romaan, mis räägib Ankh-Morpoki linnavahtkonnast.
Sisu
Ankh-Morpoki Linnavahtkond asub uurima saladuslikke mõrvasid, mis linnas aset leiavad. Samal ajal peavad nad kaitsma ka patriits Vetinarit, keda keegi üritab mürgitada. Linnavahtidel tekib kahtlus, et linna golemid teavad midagi mõrvadest, aga samas on nende käest infot saada praktiliselt võimatu. Lisaks tuleb linnavahtidel toime tulla kõigi nende eripäradega, mis kaasnevad uute vahtidega, kelle hulgas on libahunt, trollid ja päkapikud.
Xinlin
Xinlin (新林) on asula Hiinas Heilongjiangi provintsis Da Hinggan Lingi ringkonnas, Xinlini allringkonna ja  Xinlini suurvalla keskus.
Mäed (maal)
"Mäed" (saksa keeles Berge; vene keeles Горы) on baltisaksa kunstniku August Matthias Hageni (1794–1878) loodud maal.
See asub Ermitaažis Peterburis. Teos kuulub muuseumi Euroopa kujutava kunsti kollektsiooni ning seda eksponeeritakse Ermitaaži Saksa kunsti saalis.
Žanriliselt maastikumaali alla kuuluv "Mäed" valmis 1835. aastal Tartus.
Piiramatu siirdega filter
Signaalide digitaaltöötluse puhul kasutatakse filtri väljundsignaali tagasisidet filtri sisendisse läbi hilistuslülide ja võimendustegurite.
Plokkskeemi kirjeldus
pisi|Lihtsa IIR filtri plokkskeem Plokk z^{-1} on ühikuline hilistus (unit delay). Filtri võimendustegurid ja tagasisideahelate arv sõltub teostusest.
Kasutusalad
Filtrit kasutatakse helitehnikas, mõõtetehnikas (nt digitaalsed elektriarvestid), sidetehnikas, automaatikas, robootikas jm.
Laurentius
pisi|[[Francisco de Zurbarán. Püha Laurentius (1636–1639)]] Püha Laurentius (ka Püha Laurentsius; 26. detsember 225 arvatavasti Valencia – 10. august 258 Rooma) oli märterpühak.
Laurentius sündis Hispaanias. Sünnilinnaks nimetatakse tavaliselt Valenciat, mõnikord ka Huescat. Ta kohtus tulevase paavsti Sixtus II-ga Caesaraugustas, tänapäeva Saragossas. Lõpuks rändasid mõlemad Rooma. 257 valiti Sixtus paavstiks. Ehkki Laurentius oli alles noor, nimetas Sixtus ta esimeseks seitsmest diakonist ja sellepärast nimetatakse teda Rooma arhidiakoniks. Arhidiakon oli kiriku varahoidja ja vastutas ühtlasi almuste jagamise eest vaestele.
Laurentius suri kristlaste tagakiusamise perioodil Roomas tulesurma. 258. aasta augusti alguses käskis keiser Valerianus kõik kristlikud piiskopid, preestrid ja diakonid viivitamatult hukata. Paavst Sixtus II vahistati 6. augustil ja hukati samal päeval. Laurentiusel kästi kogu kiriku vara keisrile üle anda. Seepeale palus Laurentius ja sai 3 päeva varade kogumiseks. Selle asemel jagas ta kogu kiriku vara laiali ning esitas selle asemel hulga vaeseid, vigaseid, pimedaid ja muid kannatajaid, väites need olevat kiriku tõelise varanduse. Ta hukati diakonitest viimasena: põletati raudrestil. Tema tunnused on praerest, rahavaagen ja tuleleek. Ta on kõigi tulega tegelejate (tuletõrjujad, söepõletajad, kokad jne.) patroon. Kui ta oli tükk aega praadimise piinu kannatanud, olevat ta öelnud: «Ma olen juba küps. Keerake mind ümber!» Seetõttu peetakse Laurentiust ka koomikute kaitsepühakuks.
Laurentiuse märtrisurma olevat kirja pannud Kartaago piiskop Cyprianus, kes ise vahistati 13. septembril 258 ja hukati järgmisel päeval.
Eesti rahvapärimuses tuntakse teda Lauritsana ja tema päeva tähistatakse 10. augustil. Lauritsapäeva kombestikku kuulus keeld tuld teha: muidu tulevat tulekahju.
Reyes Maroto
pisi|Reyes Maroto (2018) María Reyes Maroto Illera (sündinud 19. detsembril 1973 Medina del Campos Valladolidi provintsis) on Hispaania majandusteadlane ja poliitik, ta on Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige. Ta on 7. juunist 2018 Hispaania tööstus-, kaubandus- ja turismiminister Pedro Sáncheze esimeses ja Pedro Sáncheze teises valitsuses.
Ta sündis aastal 1973 Medina del Campos Valladolidi provintsis. Ta on lõpetanud Valladolidi Ülikooli ökonomisti kvalifikatsiooniga.
Ta on 7. juunist 2018 Hispaania tööstus-, kaubandus- ja turismiminister (nii Pedro Sáncheze esimeses kui ka Pedro Sáncheze teises valitsuses).
Šoti terjer
Šoti terjer on Šotimaalt pärinev koeratõug.
Esimest korda hinnati seda koera 1897. aastal Inglismaal toimunud näitusel.
Šoti ja sealyhami terjeri ristandjärglasena aretati XX sajandi II poolel tšehhi terjer.
Deepak Chopra
pisi|Deepak Chopra (2019) Deepak Chopra (sündinud 22. oktoobril 1946 New Delhis) on India päritolu Ameerika Ühendriikide arst ja kirjanik, alternatiivmeditsiini propageerija. Ta on üks New Age-liikumise silmapaistvamaid tegelasi.
Chopra lõpetas Indias All India Institute of Medical Sciences sisehaiguste ja endokrinoloogia erialal. 1970. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus läbis residentuuri ja omandas 1973. aastal arsti litsentsi. Litsentseeritud arstina sai temast 1980. aastal New England Memorial Hospitali personaliülem. Aastal 1985 kohtus ta Maharishi Mahesh Yogiga ja võttis osa Transtsendentaalse Meditatsiooni (TM) liikumisest, misjärel asus rajama Maharishi Ayurveda tervisekeskust. 1993. aastal lahkus ta TM-liikumisest ja asus tööle Sharp HealthCare'i meele-kehameditsiini keskuse tegevdirektorina. 1996. aastal asutas ta Chopra heaolukeskuse (Chopra Center for Wellbeing).
Chopra usub, et inimene võib saavutada "täiusliku tervise", seisundi, "mis on vaba haigusest ega tunne kunagi valu" ega "saa vananeda ega surra". Nähes inimkeha "kvantmehaanilise kehana", mis koosneb mitte ainest, vaid energiast ja informatsioonist, usub ta, et "inimese vananemine on liikuv ja muutlik; see võib kiireneda, aeglustuda, mõneks ajaks peatuda ja isegi vastupidiseks muutuda," nagu inimese meeleseisund määrab. Ta väidab, et tema praktika saab ravida ka kroonilisi haigusi.
Chopra propageeritud ideesid on meditsiini- ja teadusspetsialistid regulaarselt kritiseerinud kui pseudoteadust.
Les Sables-d'Olonne
Les Sables-d'Olonne [lö sabl'd'olonn] on linn Prantsusmaal Pays de la Loire'i piirkonnas Vendée departemangus. See on departemangu üks alamprefektuure (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ühe kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 0–26 meetri kõrgusel üle merepinna.
pisi|Les Sables-d'Olonne'i plaan ja linna ümbritsevad vallad
Minu Maailm
Minu Maailm on eesti lasteajakiri. Ajakirja esimene number ilmus oktoobris 2013. Ajakiri ilmub 11 korda aastas ja seda annab välja Dreamb OÜ alates 01.09.2022 a.  (Sunwells OÜ oli vastutav väljaandja kuni 31.08.2022 a. )
Clay maakond (Iowa)
Clay maakond (Clay County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 667.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Pariisi Eesti Selts
Pariisi Eesti Selts (prantsuse keeles L'Association France-Estonie) on Prantsusmaal Pariisis aastast 1991 tegutsev Prantsusmaa eestlaste selts.
Ärma talu
Alates 2006. aastast kasutati seda presidendi residentsina, väliskülaliste vastuvõtuks ja president Toomas Hendrik Ilvese ööbimiseks.
Ärma talu turismikompleksiks muutmine
Evelin Ilves hakkas vanast ja lagunenud taluelamisest kujundama tänapäevast majapidamist. Selleks elas ta ise mitu aastat Ärmal. Ta asutas osaühingu Ermamaa OÜ ja ettevõte võttis talukompleksi oma vara hulka. Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse vahendusel sai Ermamaa 13. märtsil 2006 Euroopa Liidu tõukefondist ligi 2 979 000 krooni ehk 190 392,80 eurot toetust. Projekti omafinantseering oli 50 protsenti.
Külalismaja numbritoad kandsid suurmeeste nimesid: Lennart Meri, Winston Churchill, Gustav Adolf jne. Konverentsi- ja kinosaal nimetati Euroopa Liidu asutaja Robert Schumani järgi.
2007. aasta juunis kuulutati välja turismikompleksi hinnakiri. Ärma talu oli suhteliselt kallis. Külalismaja tubade hinnad üheks ööks kahele maksnuks 1625–6900 krooni ja kõige kallim olnuks see presidendisviidis. Kogu kompleksi üürimine ööpäevaks maksnuks 25 900 krooni. Lisatasu eest saanuks pargis lõket teha (310 krooni), lemmiklooma kaasa võtta (310 krooni päevas) ja jalgratast rentida (75 krooni tunnis). Kolmveerandtunnisel ekskursioonil Ärma talu maadel saanuks osaleda 465 krooni eest ühe ekskursandi kohta. Teenuseid olnuks teisigi.
Ilveste endi sõnul sai neist presidendipaar ootamatult. Selgus, et presidendile kehtivate rangete turvanõuete tõttu ei saa Ärma talukompleks sisuliselt konverentsikeskuse ja külalismajana toimida. Näiteks kui president sooviks ootamatult oma tallu sõita, tuleks kõigepealt kõik külastajad evakueerida, seejärel sooritada täiendav turvakontroll ja alles siis võiks president tallu tulla.
Probleemi lahendamiseks võttis Toomas-Hendrik Ilves sama aasta juuli lõpus Ärma talu oma abikaasa ettevõttelt Ermamaa rendile. Vastavat summat ei avalikustatud. Turismiobjektide rendileandmine pole Eestis levinud ja seetõttu ei osanud kinnisvaraasjatundjad umbkaudugi hinnata rendisumma suurusjärku.
Niisugune otsus tekitas ajakirjanduses kriitikat. Mihkel Mutt nimetas seda skisofreeniliseks olukorraks ja ühingu Korruptsioonivaba Eesti juhatuse esimees Tarmu Tammerk rääkis, et see on korruptsiooniohtlik juhtum, eriti kui rendisumma peaks olema väga suur.
Ärma talu skandaal
12. oktoobril 2016 puhkes skandaal, kui Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS) teatas, et OÜ Ermamaa, mis sai 2006. aastal EAS-i kaudu Euroopa Liidu struktuurifondidest 190 000 € toetust, peab vastavalt 2012. aastal vastu võetud EAS-i otsusele sellest tagastama ainult 10% ehk 19 039 eurot. See oli üllatav, sest teistelt ajavahemikus 2004–2006 turismi jaoks toetust saanud, kuid turismiga mitte tegelenud ettevõtjatelt küsiti toetus täielikult tagasi. EAS põhjendas Ermamaale tehtud erandit asjaoluga, et talus on presidendi ametisoleku aja jooksul võõrustatud arvukalt väliskülalisi ja mitteametlikke külalisi.
Asi tuli arutamisele Riigikogu korruptsioonivastases erikomisjonis ja komisjoni esimees Artur Talvik ütles meedias, et tema arvates sooviti teadlikult teha otsus Ilvese kasuks. Kuid 2012. aastal Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse juhatuse esimeheks olnud Maria Alajõe ütles, et otsust ei mõjutatud poliitiliselt. Toomas Hendrik Ilves ütles meediale, et ta oli otsusest teadlik juba 2012. aastal, kuid ei teadnud otsuse detaile. Rahandusministeerium viis läbi auditi, mis leidis, et EAS-i otsus oli ekslik ja toetus tuleks tagastada 90% ulatuses. Lisaks leidis Rahandusministeerium, et riigil tuleks deklareerida 90 protsenti Ermamaale makstud toetusest mitteabikõlblikuks ja alustada protseduuri selle tagasi maksmiseks Euroopa Komisjonile. EAS täitis selle nõudmise ja maksis summa ise Euroopa Liidule tagasi.
Omandiõigusega seonduv (2015)
17. aprilli 2015 anti Vabariigi Presidendi Kantselei pressiteates teada, et Toomas Hendrik Ilvese ja Evelin Ilvese 30. aprillil 2015 jõustuva abielulahutuse kokkuleppe kohaselt jääb Ärma talu Toomas Hendrik Ilvese ainuomandisse ja on tema kui Vabariigi Presidendi ametikodu.
Kommunikatsioonijuhtimine
Kommunikatsioonijuhtimine ehk suhtluse juhtimine on plaanipärane tegevus suhtluse kontrollimiseks eesmärgiga saavutada kommunikaatorile sobiv mõju.
Peamiselt räägitakse kommunikatsioonijuhtimisest kui organisatsioonide kommunikatsioonitegevuse strateegilisest juhtimisest, eriti avalikus ja kolmandas sektoris. Kommunikatsioonijuhtimine sisaldab kommunikatsioonistrateegia ja -projektide kavandamist ja elluviimist.
Suhtluse ajalugu
Suhtluse ajalugu on sisesuhtluse eellugu. Claude E. Shannon soovis parandada informatsiooni edastuse kvaliteeti (telefon, telegraaf). Tema teooriast tulid välja ka suhtluse (kommunikatsiooni) põhilised elemendid: allikas, teade, edastaja, signaal, müra, kätte saadud signaal ja saaja. Suhtlust defineeritakse kui protsessi, mille käigus üks mõistus mõjutab teist. Infoallikas -> teade-> edastaja -> signaal -> müra -> saadav signaal -> saaja -> teade-> sihtkoht. Wilbur Schramm rajas pärast II maailmasõda Iowa ülikoolis kommunikatsiooniõppe, hiljem Illinoisis ja Stanfordis, rajas kommunikatsiooniuuringute instituudi, doktoriõpingute programmi, juhendas uurimistöid, kirjutas raamatuid ja defineeris valdkonda. Tema raamatust "Communication in modern Society" 1948 sai uue valdkonna esimene õpik. Tema tsiteeritum raamat on „Process and Effects of Communication”.
suhtlusest on välja arenenud asutuse-/ettevõttesisene suhtlus ehk sisesuhtlus, mille eelkäija on (massi)kommunikatsioon. Spetsiifiliselt hakati sellest rääkima alates 1930. aastatel. Eraldi suunana arenes välja läbi ärisuhtluse ja -informatsiooni vahetamise, kus enam tunti huvi ärialase suhtlemise ja kirjakeele vastu. Nobeli auhinna laureaat Herbert Simon kirjutas „organisatsiooni kommunikatsiooni süsteemist” 1947. aastal, väites, et suhtlemine – sisekommunikatsioon on organisatsiooni jaoks hädavajalik. Georgy Bateson (inglise antropoloog) uuris suhetepõhist kommunikatsiooni võttes aluseks küberneetilise teooria. 1951 mainiti eraldi, et sisekommunikatsioon aktiviseerib organisatsiooni. 1953 kirjutas ökonomistist Kenneth Boulding, et organisatsioon koosneb sisekommunikatsiooni süsteemist ja selles on oma jõud. 1954 noor Chris Argyris kirjutas seoses personali ja organisatsiooniga, et sisekommunikatsioon on organisatsiooni spetsiaalne osa, mis hõlmab ülemuse ja alluva suhteid ning neis tuleb olla tähelepanelik, kuna paljud asjad asutuses toimivad eelneva abil.
Harilik mudasirelane
Harilik mudasirelane (Eristalis tenax) on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Baltezers (Garkalne piirkond)
Baltezers on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub merepinnast 6 meetri kõrgusel Lielais Baltezersi idakaldal, selle territooriumile jäävad ka Mazais Baltezersi kagukaldal olevad Alderi naabruses asuvad elamud. Baltezers jääb valla keskusest Berģist 3,8 ja Riia keskusest 15 kilomeetri kaugusele.
Külast läheb läbi maantee A1. Seal asuvad Sūkņu stacija, Mežsargsi ja Baltezera sanatorija bussipeatus. Külas on laste rehabilitatsioonihaigla Baltezers, tervisekeskus Baltezers ja võõrastemaja.
Baltezers tekkis esimese maailmasõja aastatel kui suvilapiirkond. Algul moodustas see ühise asula Ādaži piirkonnas asuva Baltezersi külaga, ent 1949. aastal hakkas neid eraldama külanõukogudevaheline piir.
Intensiivsem ehitustöö leidis seal aset 1950. ja 1960. aastatel, kui osa suvilate asemele rajati laste tuberkuloosisanatoorium, sellest edelas asuvale kõrgemale alale eraldati aga krundid eramutele.
Baltezersis kasvavad männid (ümbermõõduga 2,63 m, 2,51 m, 2,52 m, 2,5 m ja 2,53 m) on looduskaitse all.
2007. aastal oli külas 397 elanikku, 2020. aastal 630.
Tallinn (raskeristleja)
pisi|Laeva pukseerimine Leningradi 1940 Tallinn (Таллинн) oli Teise maailmasõja alguseks kõigepealt Saksamaal osaliselt valmis ehitatud ja seejärel Nõukogude Liidu poolt ostetud viimane Admiral Hipper klassi raskeristleja, mis ei valminud ja mida rakendati teistes ülesannetes.
Oma ajaloo jooksul jõudis see kanda mitut nime: Lützow (1939–1940), Petropavlovsk (1940–1944), Tallinn (1944–1953), Dnepr (1953–1956) ja PKZ-112 (1956–1958).
Vene-Saksa sõda
Kui Vene-Saksa sõda 22. juunil 1941 algas, oli Petropavlovskist valmis kuni 70%, kuid palju olulist oli puudu. 15. augustil 1941 heisati laeval mereväe lipp ja ta võeti ujuvpatareina Balti laevastikku. Komandöriks sai 2. järgu kapten A. G. Vanifatjev. Laeva 2 valminud peakaliibri tornist tulistati septembris Leningradi kaitseks välja umbes 700 mürsku 40 kogupauguna. 17. septembril uppus ujuvpatarei Kroonlinna juures põhjale madalikule aetuna päras 53 mürsutabamust Wehrmachti raskesuurtükiväe vastutulest. 4. aprillil. 1942 sai laev lisaks raskeid vigastusi Luftwaffe kontsentreeritud rünnakus Balti laevastikule. 17. septembril 1942 tõsteti laev siiski madalikult üles ja viidi Neeva jõele remonti. Laev 1943. aastal sai uueks nimeks Tallinn ja toetas suurtükitulega Leningradi blokaadi murdmist 1944. aasta alguses.
Pärast sõda
Pärast sõda laeva ehitust enam ei jätkatud, vaid seda kasutati seisva õppelaevana. See nimetati 11. märtsil 1953 ümber Dnepriks ja laev kohandati ujuvkasarmuks. Viimast korda nimetati laev 27. detsembril 1956 ümber PKZ-112-ks ja kustutati 3. aprillil 1958 laevastiku nimekirjast. Endine ujuvkasarmu lõigati 1958–1960 Leningradi kaubasadamas vanarauaks.
Vapsikkärbes
Vapsikkärbes (Asilus crabroniformis) on kahetiivaliste seltsi röövkärblaste sugukonda kuuluv putukaliik.
Vapsikkärbes on levinud peamiselt Euroopas, sealhulgas Eestis.
Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas
Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas oli aastal 1965 asutatud liit, mis ühendas Kanadas ja USA-s elavaid eestlastest lauljaid ja eestlaste laulukoore. Liidu eesmärk oli edendada lauljate ja laulukooride vahelist koostööd ja korraldada USA-s ja Kanadas muusikaüritusi.
Liidu asutasid New Yorgi Eesti Meeskoor ja Toronto Eesti Meeskoor.
The Savage Playground
"The Savage Playground" on Rootsi glam metal 'i bändi Crashdïet neljas stuudioalbum. Album ilmus ülemaailmselt 22. jaanuaril 2013 ja 25. jaanuaril Skandinaavias.
See on teine album, kus pärast eelmise laulja H. Olliver Twistedi lahkumist astub üles bändi uus laulja Simon Cruz. Album salvestati 2012. aasta suvel ja sügisel ning selle produtsent on Otto Wellton. Esimene singel albumilt on "Cocaine Cowboys".