cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert N. Bellah
Robert Bellah poolt teadusse toodud mõistetest üks tuntumaid on tsiviilreligioon (inglise keeles civil religion), mida ta kirjeldas 1967. aastal ilmunud raamatus "Civil Religion in America" järgnevalt: "Iga kogukond vajab oma sisemiseks kestvuseks religioosset dimensiooni või ühte kindlat ideoloogiat, mis eksisteerib kirikute ja religioonide kõrval ja on üsna selgelt neist eraldatud." Tsiviilreligiooni määratlemiseni jõudis Bellah, uurides Ameerika Ühendriikide valitsuse ja riigipeade tegevust nagu presidentide ametisseastumise rituaale ja kõnesid. Nii kinnitab USA presidendi ametivande lõpul korratav George Washingtoni tsitaat "Nii aidaku mind Jumal" Bellah' hinnangul USA "kõrgeima poliitilise võimu usulist legitimatsiooni". Ajaloolane Jaak Valge kasutab tõlkevastet "kodanikureligioon" ning nimetab seda laenuks Jean Jacques Rousseau'lt.
Religiooni osa Ameerika ühiskonnas on Robert Bellah kirjeldanud nõnda: "Piibellik religioon puudutab kogu elu – nii sotsiaalseid, majanduslikke ja poliitilisi nähtusi kui ka eraasju. Piibellik keel on Ameerika avaliku ja poliitilise arutluse osa, ka kirikud rakendavad jätkuvalt oma mõju avalikus elus."
2011. aastal ilmunud teoses "Religion in Human Evolution" püüab Bellah kultuurikriitik Tanel Perni sõnul "esitada kogu inimevolutsiooni hõlmavat käsitlust religioonist ning selle bioloogilistest ja kultuurilistest lätetest, kuid takerdub teoreetilise või kriitilise mõtlemise jälgi ajades kristluse-eelsesse aega, kuna sealt edasi muutub hoomamatuks nii uurimismaterjal kui ka seda käsitlev teoreetiline kirjandus". Sellest hoolimata nimetab Pern raamatut "suurejooneliseks".
Tallinna Kooliõpilaste Pataljon
Pataljoni moodustamine
Lahingutegevusest sõjatandritel võtsid Tallinna kooliõpilased vabatahtlikena osa Viru ja Lõunarindel võidelnud väeosade koosseisus. Soomusrongide dessantroodudes - Soomusrongil nr. 2 nelikümmend, soomusrongil nr. 3 kaheksakümmend ja Eesti Meredessantpataljonis kaheksakümmend õppursõdurit. Rohkesti teenis õppursõdureid rindel 4. jalaväepolgu koosseisus. Pikemat aega rindel olnud õppursõdurid vahetati aeg-ajalt pataljonist uute vabatahtlikega.
Pesakond (koomiks)
"Pesakond" on 1994. aastal ajalehes Post ilmuma hakanud absurdikoomiks, mille autor on Madis Ots. Koomiksid ilmusid ”Posti”s algul 2-4 korda nädalas, hiljem juba iga päev, kuni "Posti" sulgemiseni. Pärast seda avaldati "Pesakonda" -"Õhtulehes" ja siis "Sõnumilehes". Viimati ilmus “Pesakond” 1998–1999 aastatel kümmekond korda "Eesti Päevalehe" lisas "Uus Meedia". 2006 aastal alustati koomiksisarja avaldamist uuesti ajakirjas DI (mis nüüdseks on Klubi). Koomiksit avaldati ka ”Äripäeva” nädalalõpuveergudel.
Oru Pearu
pisi|Oru Pearu [[Priit Võigemasti kehastuses]] Oru Pearu ehk Tagapere Pearu ehk Pearu Murakas on tegelane A. H. Tammsaare romaanisarjas "Tõde ja õigus".
Pearu ei ole sündinud Vargamäel, vaid tulnud sinna aastaid enne Andrest-Krõõta kusagilt kaugemast piirkonnast, Tammsaare sõnul paigast, kus "vaid hundid uluvad". Loomult on Pearu vembumees ja mängur, sageli äärmuslikult kiuslik ning isegi vägivaldne. Tema puhul ei või kunagi teada, millised riukad tal mõttes mõlguvad. Pearule meeldib tähelepanu ja inimeste imetlus. Pearu vempudel ei näigi olevat sügavamat tagapõhja. Tal on võime näha inimeste nõrkusi, sh Andrese omi, ning nendele surudes ohvrile palju ebameeldivusi põhjustada ja väljakutseid esitada. Pearu võtab kogu elu pigem mänguna, milles peaosalisena näeb ta iseennast. Kuigi Pearule tööd teha ei meeldi ning ülemäära ta ennast sellega ei vaeva, ei jää ta jonnakuselt ja kanguselt Andresele alla ja saavutab rohkemgi. Pearu paneb Andrese tihti proovile ning vastandub oma irratsionaalsusega Andrese ratsionaalsusele. Samas viivad Pearu teod sündmusi edasi ja panevad Andrest ka filosofeerima ning seeläbi jõuavad lugejani Andrese tõekspidamised. Kuigi mõnikord lähevad Pearu ja Andres isegi kättpidi üksteisele kallale ja kaebavad üksteist kohtusse, siis esineb ka leppimishetki, mil Pearu käitub justkui poleks meeste vahel kunagi tülisid olnudki (nt kui Andrese naine Krõõt sureb).
Pearu abikaasa hüüdnimi on Lambasihver (s.t lambakarjus, lambukeste hoidja). Pearu pole iial teinud probleemi sellest, et tema naine on pärit saunikute, mitte kohaomanike klassist – ta on Lambasihvri kosinud armastuse pärast. Ta ei räägi oma naisest iial tagaselga halvasti, ehkki tõdeb korduvalt, et nii kaunist häält või nii nõtkeid käsi ketramisel nagu Vargamäe Krõõdal ei ole mitte kellelgi, ka mitte tema Lambasihvril. Pearu ja Lambasihvri esiklapsed on pojad Joosep ja Karla. Peale nende on Pearul veel lapsi. Vanim poeg Joosep abiellub Andrese vanima tütre Liisiga; Pearu ei kiida seda heaks ja jätab Joosepi talust ilma, kuid annab noortele kaasa oma õnnistuse ja rikkaliku kaasavara. Talu pärib teine poeg Karla ja tema abikaasa Ida. Selleks ajaks on Pearu juba voodihaige ja tunneb muret, et Pearu suguvõsa veri kaob Vargamäelt, kuivõrd Karlal on vaid tütred ning poeg, kes on õnnetuse tagajärjel invaliidistunud.
Kui põdur Pearu tunneb romaani V köites, et surm on lähedal, püüab ta saavutada kontakti Mäe Andresega, et viimasedki tüliküsimused surivoodil ära klaarida. Andres aga ei ilmu Pearu ette ega lähe ka tema matustele.
Pearu kujutamisel on kasutatud keskmurdelist keelt.
Pearu prototüübiks on Tammsaare kunagine naabrimees Jakob Sikenberg.
2019. aasta filmis "Tõde ja õigus" mängis Pearut Priit Võigemast.
Dumitru Svetușchin
pisi|260px| Dumitru Svetușchin (2016)
Svetușchin jagas 1999. aastal Jerevanis peetud juunioride maailmameistrivõistlustel 5.–8. kohta. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 2002. aastal. Viis aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
Ta oli 2002. aasta Moldova malemeister.
Svetușchin on mänginud Moldova võistkonna koosseisus kümnel maleolümpial (2000–2018).
Valimissüsteem
Valimissüsteem on põhiseaduses või valimisseaduses määratud kord, mida järgitakse riigi ja kohalike omavalitsuste esindusorganite valimisel.
Eristatakse enamuse ehk majoritaarset valimissüsteemi ja proportsionaalset (võrdelist) valimissüsteemi.
Maanteetransport
Maanteetransport ehk maanteevedu on reisijate või kauba transportimine maanteedel.
Esimesteks maanteetranspordi vahenditeks olid hobused, härjad või koguni inimesed. Järjest kasvava kaubanduse ja tööstusrevolutsiooniga olid paremad teed hädavajalikud. John Loudon McAdam (1756–1836) lõi esimese kaasaegse maantee. Ta töötas välja odava sillutise, mis koosnes mullast ja kividest (tuntud kui killustikkate), ning tõstis teed ümbritsevast maastikust mõne meetri võrra kõrgemale, mis aitas kaasa veeäravoolule.
Transpordi teedel võib laias laastus jagada kaheks: kaubavedu ja inimeste transport. Lühikeste vahemaade ja kergemate väiksemate saadetiste jaoks kasutatakse kaubikuid. Suurte vedude jaoks on mõistlikum kasutada veoautosid. Inimeste (reisijate) transport teedel toimub kas isiklike autode, ühistranspordi või kaugliinibusside vahendusel.
Maanteetranspordi tugevused ja nõrkused
Maanteetranspordil on mitmeid tugevaid ja nõrku külgi:
Spyrídon Skémpris
pisi|260px|Spyrídon Skémpris (2016)
Spyrídon Skémpris (kreeka keeles Σπυρίδων Σκέμπρης; sündinud 22. veebruaril 1958 Korful) on kreeka maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1990).
Skémpris tuli 1977. aastal Innsbruckis juunioride maailmameistrivõistlustel neljandaks. Ta sai 1981. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai Skémpris 42-aastaselt 1990. aastal.
Ta on neljakordne Kreeka malemeister (1981, 1984, 1989, 1993).
Skémpris on mänginud Kreeka võistkonna koosseisus kaheksal maleolümpial (1980–1994).
Ta tegutseb ka treenerina. FIDE-lt on ta saanud FIDE treeneri nimetuse.
Skémprisel on naiste malesuurmeistri Bettina Trabertiga ühine laps.
Roman Ott
Roman Ott (27. mai 1917 Tallinn – 30. juuni 1995 Tallinn) oli eesti keemik.
Elulugu
Roman Ott oli raamatupidaja poeg.
Lõpetas 1936 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi, 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemiainsenerina, tehnikakandidaat (1957, TPI), väitekiri "Silikaltsiidi korrosiooni uurimine". Oli 1947–67 TPI laborant ning anorgaanilise ja orgaanilise keemia labori assistent, 1967–82 analüütilise ja anorgaanilise keemia õppejõud, aastast 1967 dotsent. Peamised loengukursused anorgaanilisest ja analüütilisest keemiast.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: keskkonnakaitse, raskmetallide, eriti elavhõbeda levik ja dünaamika looduses. Avaldanud töid ka põlevkiviõli ümbertöötamisest ja turba kasutamisest nafta kõrvaldamiseks veekogudest, samuti keemiaõpikuid. Esinenud teaduskonverentsidel Soomes, Rootsis ja Taanis. 1976 osales uurimislaeval "Musson" NSVL-Rootsi ühises keemiaalases uurimisekspeditsioonis Läänemerel. Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Keemia Seltsi liige. Nõukogude Eesti preemia (1950, kollektiivis). 75 teadustrükist.
Pere
Tema abikaasa Juta Ott oli õpetaja. Tema lapselaps on filosoof Margus Ott.
Euroopa Koolid
Euroopa Koolid (ladina Schola Europaea, inglise European Schools) on Euroopa Liidu valitsustevaheline organisatsioon, mille asutasid 1957. aastal Euroopa Liidu liikmesriigid ja Euroopa Komisjon, kes on Euroopa Koolide põhikirja konventsiooni lepinguosalised.
Organisatsioon asutab, rahastab ja juhib Euroopa koole, mis rõhutavad mitmekeelset ja mitmekultuurilist pedagoogilist lähenemist lasteaia-, alg- ja keskkooliõpilaste õpetamisel. Täismahu korral kestab õppetöö Euroopa koolis 14 aastat: kaks lasteaia-, viis algkooli- ning seitse põhikooli- ja keskkooliaastat.
Euroopa Koolide süsteem on ainulaadne liikmesriikidevaheline ning liikmesriikide ja Euroopa ühenduste vaheline koostöövorm, mille puhul vastutavad õppetöö sisu ja haridussüsteemi korraldamise ning oma kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse eest täielikult liikmesriigid. Konventsiooni kohaselt lähetatakse Euroopa kooli õpetajad Euroopa Liidu liikmesriikidest ja võimaldatakse lastele emakeelset õpet. Kõik Euroopa koolid rakendavad ühtset Euroopa Koolide põhikirja konventsiooni alusel välja töötatud European Baccalaureate (EB) õppekava, mis võimaldab õpilastel tõrgeteta ühest koolist teise liikuda. EB õppekava koosneb kolmest kooliastmest: eelkool, noorem kooliaste ja vanem kooliaste. Euroopa koolide küpsustunnistuse omanikel on õigus astuda ükskõik millise liikmesriigi territooriumil asuvasse ülikooli samadel tingimustel kui selle liikmesriigi samaväärse kvalifikatsiooniga kodanikel.
Euroopa koolis õpivad eeskätt Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste töötajate lapsed, et võimaldada lastele mitmekeelset ja -kultuurilist haridust, kuid peale nende on ka muude rahvusvaheliste organisatsioonide töötajate lapsi ja eraisikute lapsi. Õpilased jaotatakse kolme kategooriasse :
I tüübi Euroopa koolid
2023. aasta seisuga on kuues riigis (Belgia, Madalmaad, Saksamaa, Itaalia, Hispaania ja Luksemburg) kokku 13 Euroopa kooli, kus õpib kokku umbes 28 750 õpilast, sh u 300 eesti õpilast.
II ja III tüübi Euroopa koolid
Akrediteeritud Euroopa koolide tegutsemist liikmesriikides reguleerib Euroopa Koolide kuratooriumi kinnitatud eeskiri „Regulations on Accredited European Schools“, mille kohaselt vastutab akrediteeritud Euroopa kooli ülalpidamise ja pakutava õppetöö kvaliteedi eest täielikult liikmesriigil. Akrediteeritud Euroopa koolid on seotud Euroopa Koolide süsteemiga akrediteerimislepingu kaudu. Akrediteerimislepingu pikendamiseks viivad Euroopa Koolide inspektorid koolis läbi iga kolme aasta tagant auditi, mille aruande peab kinnitama Euroopa Koolide kuratoorium. Akrediteeritud Euroopa koolid on vähemalt kahel viimasel õppeaastal kohustatud järgima üksnes EB õppekava, kindlustades nii õpilastele teadmised ja oskused, mis on vajalikud küpsuseksamite sooritamiseks ja Euroopa küpsustunnistuse saamiseks.
Akrediteeritud Euroopa koole oli 2017/2018. õppeaastal kokku 14, sh Eestis tegutsev akrediteeritud Tallinna Euroopa Kool. 2017/2018. aasta seisuga õppis akrediteeritud Euroopa koolides umbes 7200 õpilast.
Euroopa Koolide süsteemi lähetatud töötajad Eestist
Euroopa Koolide konventsiooni kohast riigi poolt Euroopa Koolidesse lähetatavate töötajate valimist, konkursi korras valitud töötajatega lepingu sõlmimist ja tasustamist lähetuse vältel korraldab Eestis Sihtasutus Euroopa Kool. 2022/2023. õppeaastal olid Eestist lähetatud Euroopa koolidesse:
Arkadi Mamontov
Arkadi Viktorovitš Mamontov (Арка́дий Ви́кторович Ма́монтов, sündinud 26. mail 1962 Novosibirskis) on Venemaa teleajakirjanik, poliitilisi tulipunkte kajastavate dokumentaalfilmide autor.
Elukäik ja tegevus
Ta sündis filmitegijate perekonnas. Pärast keskkooli üritas ebaõnnestunult astuda VGIKi operaatoriteaduskonda. 1988 lõpetas kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna.
1992–1994 pressiagentuuri Novosti erikorrespondent "kuumades punktides" Moldova territooriumil, Nahhitševani ja Armeenia piiril, Tadžikistanis, samuti Balti riikides. 1995–2000 telekanali NTV uudistesaadete korrespondent.
2000. aasta kevadel asus tööle telekanalis Rossija, kus asus juhtima "Arkadi Mamontovi autoriprogrammi stuudiot".
Nüüdisaegne õpikeskkond
Õppekeskkond
"Õppekeskkonnana mõistetakse õpilasi ümbritseva vaimse, sotsiaalse ja füüsilise keskkonna kooslust, milles õpilased arenevad ja õpivad. Õppekeskkond toetab õpilase arenemist iseseisvaks ja aktiivseks õppijaks, kannab põhihariduse alusväärtusi ja oma kooli vaimsust ning säilitab ja arendab edasi paikkonna ja koolipere traditsioone."
Arkadi Mamontov
Elukäik ja tegevus
Töötades telekanalis Rossija on korduvalt toetanud Venemaa president Vladimir Putini poliitikat.
Nüüdisaegne õpikeskkond
Nüüdisaegse õpikäsituse mudel
Nüüdisaegse  õpikäsituse   mudeli   eesmärk   peaks   olema   luua   süsteem   õpikäsituse   erinevatest komponentidest,  et  seeläbi  toetada  õppimisega  seotud  probleemide  lahendamist. Õppimine on protsess, kus kogemuse vahendusel kujunevad suhteliselt püsivad muutused tegevusvõimes. Need muutused võivad seisneda seniste teadmiste ümbermõtestamises või korrastamises, aga ka näiteks oskuste edasiarendamises või täiesti uue teadmise loomises.
Arkadi Mamontov
Sanktsioonid
28. augustil 2014 kehtestas Ukraina talle riiki sisenemiskeelu seoses Krimmi okupeerimise toetamisega Venemaa poolt. 28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. "Ta on Krimmi ja Sevastoopoli ebaseaduslikku annekteerimist toetava propagandistliku filmi režissöör; nimetatud filmis kujutas ta ebaseaduslikule annekteerimisele eelnenud Ukraina valitsemistava kaootilise ja anarhistlikuna. Oma filmides on ta Ukrainat kujutanud neonatsismi, fašisimi, natsionalismi ja venevastase meelestatuse keskusena. Ta on liialdanud paremäärmuslike organisatsioonide rolli Ukrainas. Ta on süüdistanud Ukrainat Vene kultuuri ja keelt diskrimineeriva poliitika teostamises Ukrainas. Ta on õõnestanud Ukraina ametivõimude usaldusväärsust ja legitiimsust, väites, et Euromaidan oli välisriikidest inspireeritud riigipööre ning et Ukraina valitsus sõltub USAst."
Nüüdisaegne õpikeskkond
Nüüdisaegse õpikäsituse mudel
Esitatud mudel püüab aidata kaasa järgmise kolme probleemi lahendamisele:
Nüüdisaegne õpikäsitus peaks  hõlmama  kõrg- ja üldharidust  ning  pakutav  süsteem  võiks  olla  aluseks  elukestva õppe  jaoks õpikäsituse üldmudeli loomisel.
Por-Bažõni kindlus
pisi|Vaade järvekindlusele ülalt 2010. aasta juunis Por-Bažõni kindlus (tuva keeles "mudamaja") oli uiguuride rajatud keskaegne kindlus oma võimu kindlustamiseks hõivatud territooriumil praeguses Venemaa Föderatsioonis Siberi föderaalringkonnas Tõva Vabariigis Ubsunurski moldorus Tere-Holi taigajärve saarel, Mongoolia piiri lähedal.
Ajalugu
Kindlus rajati 8. sajandi keskel uiguuride kaganaadi valitseja Eletmiš Bilge juhtimisel, kes vallutas 750. aastal oma vägedega selle piirkonna. Kindlus pidi tagama uiguuride püsiva võimu allutatud piirkonna üle. Esimesena kirjeldas allikates kindlust vene kartograaf Semjon Remezov 1701. aastal. Alates 1950. aastatest on linnust teaduslikult uuritud ja seal väljakaevamisi korraldatud.
Nüüdisaegne õpikeskkond
Nüüdisaegse õpikäsituse mudel
Tutvustatud jooniselt on aga puudus laiem keskkond: ühiskondlikud ootused koolile, õpetajatele, koolilõpetajatele; aga ka füüsiline keskkond, mis peab toetama vaimset ja sotsiaalset keskkonda. Need on pildile integreeritud järgmisel joonisel.
Por-Bažõni kindlus
Ehitus
Kindlus asetseb keset Tere-Holi järve asuval saarel ja on ristkülikukujuline. Tere-Hol on ainus piirkonna mageveejärv ja asub mägedes, 1300 meetri kõrgusel merepinnast. Lisaks veekaitsele ümbritses kindlust savist ja põletatud tellistest muldvallile laotud ligi 10 meetri kõrgune ringmüür. Kindluse sees kõrgendikul seisis kagaanile endale kuuluv keskne pealinnus. Ehitajatel tuli siia vedada tuhandeid tonne savi ja telliseid. Kogu kindlus on keerulise arhitektuuriga ja koosneb tervest labürindist hoonetest, mis meenutavad budistlikku või hinduistlikku mandalat.
Nüüdisaegne õpikeskkond
Nüüdisaegse õpikäsituse mudel
Lühidalt võib välja tuua järgmised komponendid:
Por-Bažõni kindlus
Praegune seisukord
pisi|[[Vladimir Putin koos Monaco vürsti Albert II-ga külastamas 2007. aasta augustis kindluse väljakaevamistöid]]
Nüüdisaegne õpikeskkond
Nüüdisaegse õpikäsituse tunnused
Nüüdisaegse õpikäsituse tunnuseks on avatud õpikeskkond, kus on võimalus läheneda õppijakeskselt. Eesti koolides kasutatakse avatud õpikeskkonnana avatud ruumi, näiteks Tartu Hansa Kool, Põlva Gümnaasium, Viljandi Gümnaasium. Avatud (hajutatud ülesehitusega) keskkonna all mõeldakse mitmetest vabatarkvaralistest vahenditest loodud keskkondi, kus infovooge võib ühest vahendist teise tõmmata vastavalt kasutaja huvidele ja eesmärkidele ning erinevad õpitegevused on jagatud paremini sobivate vahendite vahel. Avatud keskkonnad on paindlikud ja lihtsad. Nad koosnevad erinevatest sotsiaalse tarkvara vahenditest. Pärast seda, kui õpetaja on omandanud teatud sotsiaalse tarkvara kokkuliigendamise tehnilised põhimõtted (nt vood, märksõnad, voogude kokkusegamine), on ta võimeline valima suure hulga tarkvaralahenduste hulgast ja need kokku seadma oma õpikeskkonnaks.
Por-Bažõni kindlus
Praegune seisukord
Arheoloogide välilaagrit ja saart ühendab 1,3 km pikkune vaiadest sild. Välisringmüür on varisenud, kuid endiselt üsna kõrge. Hoonetest on järel vundamendid. Kindlus on riikliku kaitse all föderaalse tähtsusega ehitusmälestis.
Kindlus kandideerib ülevenemaalise "geopatriotismi" raames 25. märtsist 29. septembrini 2013 toimuval multimeedia-projektkonkursil kümne unikaalsema geograafilise, ajaloolise ja arhitektuurilise objekti hulka.
St Martin-in-the-Fields
pisi|St Martin-in-the-Fields St Martin-in-the-Fields on anglikaani kirik, mis asub Londonis Trafalgar Square'i kirdenurgas. Praegune sakraalhoone valmis arhitekt James Gibbsi projekti järgi uusklassitsistlikus stiilis aastatel 1722–1726.
Diego Rico
Diego Rico Salguero (sündinud 23. veebruaril 1993 Burgoses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad.
2016. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Leganés. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta sama aasta 11. septembril mängus Sporting de Gijóni vastu.
2018. aasta juulis siirdus Rico Inglismaa kõrgliiga klubisse AFC Bournemouth, kus mängis kolm hooaega (viimasel hooajal Inglismaa esiliigas).
2021. aasta juulis naasis Rico Hispaania kõrgliigasse, sõlmides kaheaastase lepingu Real Sociedadiga.
Vladimirovo
Vladimirovo võib tähendada järgmist:
37 eKr
Aasta 37 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
2028. aasta suveolümpiamängud
2028. aasta suveolümpiamängud on XXXIV olümpiaadi olümpiamängud ja üldtuntud kui Los Angeles 2028 või LA 2028, mis on kavandatud toimuma 21. juulist 6. augustini 2028 Ameerika Ühendriikides Californias Los Angeleses. Eelnevate kokkulepete põhjal kuulutas Rahvusvaheline Olümpiakomitee oma 131. istungil Limas 13. septembril 2017 välja 2024. aasta suveolümpiamängude korraldajalinna Pariisi ja 2028. aasta suveolümpiamängude korraldajalinna Los Angelese.
Need on järjekordsed suveolümpiamängud, mida peetakse USA-s pärast 1996. aasta suveolümpiamänge Atlantas Georgia osariigis ja esimesed olümpiamängud USA-s pärast 2002. aasta taliolümpiamänge Salt Lake Citys Utah' osariigis.
Leksands IF
Leksands IF on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Leksandis. Klubi mängib Rootsi kõrgliigas Svenska hockeyligan (SHL).
Rein Virkus
Rein Virkus (18. juuni 1930 – 14. august 1998) oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi rektor aastatel 1979–1992.
1951. aastal lõpetas ta Tallinna Õpetajate Instituudi, 1955. aastal kaugõppes Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse eriala.
Aastatel 1951–1958 töötas ta Loksa Keskkoolis õpetaja ja õppealajuhatajana ning 1958–1961 Sindi Keskkooli direktorina. 1962–1971 oli ta Eesti NSV Haridusministeeriumi koolivalitsuse juhataja asetäitja ja juhataja, 1971–1974 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi sektorijuhataja.
1974. aastal kaitses ta Vilniuse Riiklikus Ülikoolis pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Внеклассная и внешкольная физкультурная работа в Германской Демократической Республике".
1974. aastast töötas Tallinna Pedagoogilises Instituudi õppe- ja teadusprorektorina, aastatel 1979–1992 oli ta instituudi rektor, 1993. aastast emeriitprofessor. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.
2028. aasta suveolümpiamängud
Algselt pidi vastuvõtva linna pakkumismenetlus algama 2019. aastal ning võitja kuulutatama välja aastal 2021. Pärast seda, kui paljud linnad esitasid pakkumise nii 2022. aasta taliolümpiamängude, kui ka 2024. aasta suveolümpiamängude korraldamiseks, otsustas rahvusvaheline olümpiakomitee (ROK) 2017. aasta juulis anda samal ajal korraldamisõiguse nii 2024. kui ka 2028. aasta mängudele. Nii jõuti 31. juulil 2017 kokkuleppele, mille kohaselt Los Angeles tegi 2028. aasta mängudele pakkumise ROK-ilt 1,8 miljardi dollari suuruse lisarahastamisega, mis seejärel avas tee Pariisi kinnitamiseks 2024. aasta mängude võõrustajaks. Mõlemad linnad kuulutati ametlikult ROKi 131. istungjärgul Peruus Limas 13. septembril 2017 nende vastavate mängude korraldajateks. ROK kiitis LA-pakkumist rekordilise arvu olemasolevate ja ajutiste rajatiste kasutamise ning ettevõtete rahastamisele toetamise eest.
See on kolmas kord, kui Los Angeles võõrustab suveolümpiamänge, olles sellega esimeseks Põhja-Ameerika linnaks ja kolmandaks kogu maailmas pärast Londonit (1908, 1948 ja 2012) ja Pariisi (1900, 1924 ja 2024), kes on mänge kolm korda korraldanud. Need on viiendad suveolümpiamängud, mida võõrustatakse Ameerika Ühendriikides. Eelmised neli olid St. Louis 1904, Los Angeles 1932, Los Angeles 1984 ja Atlanta 1996. Need on ka neljandad California osariigis peetavad olümpiamängud ja üheksandad olümpiamängud, mis peetakse USA-s (neli taliolümpiamängu olid Lake Placid 1932, Squaw Valley 1960, Lake Placid 1980 ja Salt Lake City 2002).
Pakkumisprotsess
Rahvusvaheline Olümpiakomitee kuulutas 16. septembril 2015 välja kandideerimisprotsessi ja 2024. aasta mängude viis kandidaatlinna: Budapest, Hamburg, Los Angeles, Pariis ja Rooma. Budapest, Hamburg ja Rooma taganesid lõpuks, jättes vaid Los Angelese ja Pariisi. Sarnane olukord oli juba 2022. aasta taliolümpiamängude pakkumise ajal, kui Kraków, Lviv, Oslo ja Stockholm taganesid, mille tulemuseks oli kahesuunaline otsus Pekingi, Hiina ja Kasahstani Almatõ vahel, kus lõpuks kuulutati võitjaks Peking. 3. aprillil 2017 Taanis toimunud ROK-i konverentsil kohtusid olümpiaametnikud nii Los Angelese kui ka Pariisi pakkumiskomiteedega, et arutada võimalust nimetada kaks võitjat 2024. aasta suvemängude korraldamise väljakuulutamisel.
Pärast neid tagasivõtmisi kohtus ROK-i juhatus Šveitsis Lausanne'is 9. juunil 2017, et arutada 2024. ja 2028. aasta olümpiamängude kandidaate. ROK tegi ametlikult ettepaneku valida 2024. ja 2028. aasta suveolümpiamängude vastuvõtvad linnad samal ajal 2017. aastal. See ettepanek kiideti heaks ROK-i erakorralisel istungjärgul 11. juulil 2017 Lausanne'is. ROK pani paika protsessi, kus Los Angelese 2028 ja Pariisi 2024 pakkumiskomiteed ning ROK pidasid 2017. aasta juulis koosolekuid, et otsustada, milline linn korraldab olümpiamänge.
Pärast otsust nõustuda 2024. ja 2028. aasta olümpiamängude korraldamine üheaegselt, peeti Pariisi 2024. aasta suveolümpiamängude korraldamist eelistatuks. 31. juulil 2017 kuulutas ROK Los Angelese 2028. aasta suveolümpiamängude korraldamise ainsaks kandidaadiks, lubades Pariisi kinnitada 2024. aasta olümpiamängude võõrustajaks. 11. augustil 2017 hääletas Los Angelese linnavolikogu ühehäälselt pakkumise heaks. ROK-i hindamiskomisjon sai 11. septembril 2017 Los Angeles ametliku nõusoleku. 13. septembril 2017 otsustati Los Angeles pärast ROKi ühehäälset hääletust ametlikult 2028. aasta suveolümpiamängude korraldajaks.
16. oktoobril 2017 sai Los Angeles 2028 California osariigilt ametliku toetuse. 29. augustil 2018 saabusid olümpiaametnikud kahepäevasele visiidile, mis hõlmas kohtumisi kohalike korraldajatega ja ekskursiooni linna uusimates kohtades. 9. oktoobril 2018 avaldas liikumine NOlympics LA küsitluse tulemused, milles selgus, et 45% vastanutest Los Angelese maakonnast ja 47% kogu California osariigist on vastu 2028. aasta suvemängude toomisele Los Angelesse. Loyola Marymounti ülikooli, ROK-i ja LA Timesi küsitluste põhjal võib aga arvata, et enam kui 88% Los Angelese elanikest pooldab linna 2028. aasta suveolümpia- ja paraolümpiamängude korraldajana.
Võistluspaikade ehitus ja renoveerimine
thumb|Los Angeles Memorial Coliseum thumb|2020. aastal avaneb vaade SoFi staadionile Hollywoodi pargis
Kui enamasti jääb võõrustaval olümpialinnal olümpiamängudeks valmistumiseks aega seitse aastat, saab Los Angeles selleks täiendavalt neli aastat, mis annab linnale kokku üksteist aastat aega olümpiamängudeks valmistumiseks. Los Angelese pakkumine põhines enamikul olemasolevatest kohtadest; planeeriti ka muid juba toimuvaid ehitamisi, sõltumata olümpiamängudest. Banc of California staadionil, mis avati 2018. aastal Major League Soccer Los Angeles FC kodustaadioniks, võõrustatakse jalgpalli ja mitmeid kergejõustikuvõistlusi. SoFi staadion, mis on NFL-i Los Angeles Ramsi ja Los Angeles Chargers kodustaadion, pärast selle valmimist 2020. aastal, võõrustab peamiselt avatseremooniat, jalgpalli ja vibulaskmist. Umbes sel ajal, kui Los Angeles pakkumise võitis, tegi Los Angeles Clippers ettepaneku ehitada Inglewoodi uus areen. Seda kohta ei ole siiski veel heaks kiidetud ja seda tuleb veel mainida kui potentsiaalset olümpiakohta.
Los Angelese Memorial Coliseumil tehti 2017.–2019. aastal ulatuslik renoveerimine ja restaureerimine. Ehitati uus pressikeskus, loožid ja vahetati staadioniistmed. See vähendas staadioni istekohti 93 607-lt 78 467-ni. Kergejõustikuareeni tulevane renoveerimine hõlmab rajakatte uuendamist.
Vils
Vils võib tähendada järgmist:
Heinrich Krümmeri erakool
Heinrich Krümmeri erakool (ka (Heinrich) Krümmeri (poeglaste)gümnaasium) oli Võrus 1832-1866 tegutsenud poeglastekool.
Hermann Ammende
Hermann Leopold Ammende (20. oktoober 1855 Pärnu – 26. august 1934 Pärnu) oli baltisaksa päritoluga Pärnu kaupmees.
Hermann Leopold Ammende isa Jacob Dietrich Ammende (1811–1898) oli rikas suurkaupmees ja 1837. aastal asutatud Pärnu esimese Kaubamaja Jacob Diedrich Ammende Pärnus omanik. Peale Jacob Dietrich Ammende surma päris kaubamaja esmalt Hermann Ammende vanem vend Karl Heinrich Ammende, peale viimase surma 1901. aastal sai Jacob Diedrich Ammende kaubamaja omanikuks Hermann Ammende. Ammende kaubamaja asus Rüütli ja Nikolai tänava nurgal ja tegeles nn koloniaalkaupade (toit, tekstiil, nahk, kummi jm) müügiga. 1904. aastal otsis Hermann Ammende Pärnus sobivat maja oma tütre pulmadeks, kuid seda leidmata tellis Peterburi arhitektuuribüroost luksusliku villa projekti ja korraldas Ammende villa ehitust. Hoone valmis 1905. aastal.
1920. aastal valiti Hermann Ammende I Riigikogu liikmeks, kuid astus 4. jaanuaril 1921 Riigikogu liikme kohalt tagasi. 1921. aastal valiti ta Pärnu Linnavolikogu liikmeks.
1927. aastal sattus perekond majanduslikesse raskustesse, 1928. aastal aktsiaselts Jakob Diedrich Ammende likvideeriti ja Ammende villa müüdi Pärnu linnale 8 miljoni marga eest.
Õiguse Eest Seisja
pisi|Eesti Vabariigi justiitsministri [[Urmas Reinsalu 06.02.2018 käskkiri nr 26 "Justiitsvaldkonna tunnustuse "Õiguse eest seisja" statuut"]] Õiguse Eest Seisja tunnustusauhind on Eesti Vabariigi justiitsministeeriumi väljaantav autasu.
Autasu statuudi kohaselt antakse tunnustus isikule või isikute grupile, kes on oma algatuse, käitumise, suhtumise või muu tegevusega märkimisväärselt panustanud Eesti õigusriigi püsimisse ja arendamisse.
Autasu kandidaate saavad esitada kõik üksikisikud ja organisatsioonid (sh vabaühendused, riigi- või kohaliku omavalitsuse asutused ja ettevõtted). Iseennast autasu kandidaadiks esitada ei saa. Ühe isiku või organisatsiooni poolt esitatavate kandidaatide arv ei ole piiratud. Esildis peab sisaldama:
Kandidatuurid vaatab läbi justiitsministri poolt moodustatud komisjon ning esitab ministrile auhinnaga tunnustamise ettepaneku. Auhinna saajad kinnitab minister käskkirjaga. 2018. aastal oli hindamiskomisjoni koosseis järgmine:
Auhinna saajad kuulutatakse välja pidulikul aktusel. Auhinna kohta antakse tänukiri ja meene.
Auhinda antakse alates 2018. aastast ning see on kavandatud iga-aastasena.
2018
2018. aastal said selle tunnustuse Saale Laos, Paul Varul, Indrek Niklus.
Tunnustuse pälvinud isikute puhul toodi esile järgmist:
"Riigikohtunik Saale Laos kujundas aastail 1997–2007 justiitsministeeriumis karistuspoliitikat ja karistusõigust ning juhtis Eesti õiguskorda vorminud seaduste loomist. Aastatel 2007–2014 hoolitses ta õiguskantsleri nõunikuna põhiseaduslikkuse järelevalve eest, kontrollides õigustloovate aktide kooskõla põhiseadusega. Alates 2014. aastast on Saale Laos riigikohtunik ja 2017. aastast riigikohtu kriminaalkolleegiumi esimees. Saale Laose tegevusest on võitnud terve õigusemõistmise ahel alates sündmuskohast kuni kõrgema kohtu otsuseni.
Professor ja vandeadvokaat Paul Varul on õigusteadlase ja -praktikuna andnud kaaluka panuse õigusriigi püsimisse ja arendamisse. Ta oli justiitsminister aastail 1995–1999, kui Eesti õigussüsteemi üles ehitati. Professor Varul on aidanud kaasa ka Eesti teadusliku õiguskirjanduse tekkimisele; ta on juhendanud mitut põlvkonda juriste ning ta on olnud Eesti õigussüsteemi järjekindel eestkõneleja maailmas. Paul Varul on olnud alati seotud ka õiguspraktikaga, juhatades õpetamise kõrvalt advokaadibürood ja olles kohtuvaidlustes ekspert. Paul Varulit iseloomustab julgus kaitsta usku õigusriiklusse ja Eesti õigussüsteemi tugevusse.
Justiitsministeeriumi eraõiguse talituse juhataja Indrek Niklus on juba üle kümne aasta seisnud hea selle eest, et Eesti eraõigus oleks süsteemne ja kindel. Tema nutikatest ideedest on alguse saanud palju suurepäraseid õiguslahendusi. Ta säilitab rasketes olukordades külma närvi ja leiab ka kõige keerulisematele huvirühmade muredele elegantse õigusliku lahenduse. Indrek Nikluse mõju ei piirdu Eestiga: tema tundlikku õigustaju on märgata ka Euroopa Liidu õigusaktide sõnastuses. Indrek Niklus kannab hoolt, et Eesti eraõigus seisaks kindlatel jalgadel ega kaugeneks oma juurtest ning samal ajal areneks edasi ja aitaks lahendada tänapäeva ühiskonna õiguskonflikte."
Brüsseli IV Euroopa Kool
Brüsseli IV Euroopa Kool on Brüsselis tegutsev Euroopa Koolide süsteemi kuuluv kool, kus õpivad peamiselt Euroopa Liidu institutsioonide töötajate lapsed. Kool asutati 2007. aastal. Kooli direktor on eestlane Marko Mattus.
Malmö Redhawks
Malmö Redhawks on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Malmös. Klubi mängib Rootsi kõrgliigas Svenska hockeyligan (SHL).
Brüsseli IV Euroopa Kool
2022/2023. õppeaastal on Eesti riik lähetanud Brüsseli IV Euroopa Kooli eesti sekstiooni lasteaiaõpetajaks Regina Eimre, kolm klassiõpetajat (Mari Breiberg, Margit Hunt ja Sille Kägu), vanema kooliastme eesti keele õpetaja Maie Solli ning matemaatika ja integreeritud loodusteaduste õpetaja Linda Kase.
Janusz Onyszkiewicz
pisi|Janusz Onyszkiewicz Janusz Adam Onyszkiewicz (sündinud 18. detsembril 1937 Lvivis) on Poola poliitik, matemaatik ja endine alpinist.
Ta on Poola Demokraatliku Partei liige. Ta oli 11. juulist 1992 kuni 26. oktoobrini 1993 ja 31. oktoobrist 1997 kuni 16. juunini 2000 Poola kaitseminister.
1970. aastatel oli ta Poola tippklassi alpinist, kelle parimaks saavutuseks mägironimises on kaheksatuhandelise mäetipu vallutamine. Aastatel 2001–2016 oli ta Poola Alpinismi Assotsiatsiooni president.
Teadus
1967. aastal sai ta doktorikraadi matemaatikas. Ta on avaldanud artikleid hulgateooria ja mudeliteooria kohta ning esinenud külalislektorina Suurbritannias, Prantsusmaal, Rootsis ja Norras.
Speleomatkamine
Ta on tegelenud speleomatkamisega. 1961. aastal laskus ta Lõuna-Poolas Lääne-Tatrates asuvasse Suurde Lumekoopasse. Hiljem on ta laskunud maa-alustesse koobastesse Nõukogude Liidus, Jugoslaavias, Bulgaarias ja Itaalias.
Alpinism
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1957. aastal. Ta võttis osa mägiekspeditsioonidest Himaalajasse, Karakorami ja Hindukuši. Ta tõusis 1972. aastal Nowshāki (7492 m) ning 1974. aastal Korženevskaja (7105 m) ja Ismoili Somoni tippu (7495 m).
1. augustil 1975 ronis ta koos Leszek Cichy ja Krzysztof Zdzitowieckiga Gasherbrum II tippu (8035 m); kümme päeva hiljem tegi koos Alison Chadwick-Onyszkiewiczi, Wanda Rutkiewiczi ja Krzysztof Zdzitowieckiga esmatõusu Gasherbrum III-le (7946 m).
1976. aastal võttis ta osa Poola mägiekspeditsioonist Karakorami suurimale mäele K2 (8611 m), kuid siin ta tippu ei jõudnud.
Isiklikku
Tema esimene abikaasa Witosława Boretti-Onyszkiewicz (1933–1967) oli geoloogiadoktor ja speleoloog, kes hukkus Gruusias maa-aluses koopas. Tema teine abikaasa Alison Chadwick-Onyszkiewicz (1942–1978) oli Briti alpinist, kes hukkus 1978. aastal Annapurna ekspeditsioonil. Kolmas abikaasa Joanna Onyszkiewicz (s. 1950), Józef Piłsudski lapselaps, on arhitekt.
Noorte Naiste Kristlik Ühing
Noorte Naiste Kristlik Ühing (lühend NNKÜ) on rahvusvahelise kristliku organisatsiooni Noorte Meeste Kristlik Ühing (YWCA) kohalik organisatsioon Eestis.
NNKÜ põhikiri registreeriti 1931. aastal.
1994. aastal Noorte Naiste Kristlik Ühing ja Noorte Meeste Kristlik Ühing ühinesid ja moodustati Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing.
Herbert Joseph Alexander Ottas
Herbert Joseph Alexander Ottas (31. märts (vkj 12. aprill) 1897 Tartu – 11. juuni 1985 Tartu) oli eesti keemik.
38 eKr
Aasta 38 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Herbert Joseph Alexander Ottas
Elulugu
Herbert Joseph Alexander Ottas oli maalri poeg.
Lõpetas 1916 Tartu Reaalkooli. Õppis Riia Polütehnilises Instituudis ja 1921–1925 Tartu Ülikoolis, lõpetas 1925 ''mag. chem. techn.'' kraadiga (ümber atesteeritud keemiakandidaadiks 1949), väitekiri "Spiritus, Spiritusgemische und Kukkersitöl als Betriebsstoffe für leichte Motoren in Eesti". Oli 1925–1928 keemik-pürotehnik Sõjaministeeriumis, 1929–1940 Tallinnas värvimistööstuse Livo keemik, siis juhataja ja omanik. Sai patendi põlevkiviainetest väävelvärvainete valmistamise kohta, alustas selles valdkonnas professor Paul Kogermani juhendamisel doktoritööd.
1941. aastal saadeti 5 aastaks asumisele. Vabanes ennetähtaegselt, töötas Volskis (Saraatovi oblastis) keemikuna. 1945 naasis Eestisse. Oli 1945–46 Tartu Riikliku Ülikooli anorgaanilise keemia kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1946–1948 dotsent, 1948–1953 analüütilise keemia kateedri juhataja, dotsent, 1953–1955 dotsent. Luges anorgaanilise ja analüütilise keemia kursusi, keemia analüüsimeetodeid ning mikroanalüüsi.
Smerekowiec
Smerekowiec on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Smerekowiec asub Slovakkia piirist natuke rohkem kui 6 km kaugusel, Gorlicest umbes 17,5 km lõunas.
Hille Tänavsuu
Hille Tänavsuu (17. september 1941 Kohila vald – 5. aprill 2014 Tallinn) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1972. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal.
Ta töötas pärast Kohila Keskkooli lõpetamist 1960. aastal ajalehes Säde ja hiljem pikemalt Õhtulehe peatoimetaja asetäitjana. Aastail 1997–2005 töötas ta Pärnu Postimehe Tallinna korrespondendina ja seejärel Postimehe reporter-toimetajana.
Tunnustus
2006 Eesti Ajakirjanike Liidu auliige
James Gibbs
James Gibbs (23. detsember 1682 Aberdeen – 5. august 1754 London) oli šoti päritolu Suurbritannia arhitekt, kes sai koolituse muuhulgas Roomas.
Hille Tänavsuu
Isiklikku
Tema poeg Toivo on samuti ajakirjanik.
Liivimaa Maagümnaasium
Liivimaa Maagümnaasium, ka Viljandi maagümnaasium, (saksa keeles Livländischen Landesgymnasium zu Fellin) oli õppeasutus (gümnaasium), mis tegutses aastatel 1875–1892 Viljandis. pisi|Liivimaa Maagümnaasium hoone [[Uueveski tee 1]] Kool oli 1875 suletud Gustav Max Schmidti Eragümnaasiumi järglane. Algul tegutses kool endise eragümnaasiumi hoones, ent aastal 1877 valmis uus hoone. Liivimaa Maagümnaasiumi direktorina tegutses Riiast pärit keelteõpetaja ja koolimees Carl Heinrich Hoheisel, kesaga paraku suri juba 1877. aasta algul.
1876. aasta suvel algaski uue Liivimaa Maagümnaasiumi koolimaja ehitamine kooli krundi idaserval Veski tänaval paiknenud Wittichi majas (praegu Jakobsoni tänav 47, Eha tänava alguse vastas ). Tänini püsiv maja pühitseti pidulikult sisse 17. detsembril (v. k. j.) 1877. aastal. Saksakeelse maagümnaasiumi direktor oli tollal teoloog Heinrich Seesemann, kes seejärel siirdus pastoriks Kuramaale. 1883. aastal edutati maagümnaasiumi direktoriks senine vanade keelte õpetaja ja juba Schmidti ajal aasta õpetajaks olnud Franz Waldmann, kes juhtis maagümnaasiumi kuni selle lõpuaktuseni (v. k. j. 10. juunil 1892. aastal), kui alates 1887. aastast, pärast Venemaa keiser Aleksander III korraldusel ülikoolid ja gümnaasiumid vene õppekeelele üle viia, ei võtnud maagümnaasium enam uusi õpilasi vastu.
Viljandi Kesklinna Kool loeb seda gümnaasiumi oma eelkäijaks.
Polaar-Uural
pisi|Sobi jõgi Polaar-Uural on Petšora ja Obi jõgikonna veelahe. Et läänenõlvadel sajab rohkem, on jõgede võrk seal tihedam. Suuremad jõed, mis saavad alguse läänenõlvadelt, on Kara, Ussa, Jelets. Idanõlvadelt algavad Štšutšja, Lohgotjegan, Sob ja Sõnja.
Polaar-Uurali piirkonnas on palju järvi. Suuremad neist on Suur Hadata-Jugan-Lor ja Väike Hadata-Jugan-Lor ning Suur ja Väike Štšutšje järv. Suur Štšutšje järv on tekkinud tektoonilises nõos, mille tõttu on see erakordselt sügav (136 m).
Polaar-Uurali kõrgemad mäed on Konstantinov Kamen (483 m), Ngetenape (1338 m), Harnaurdõ-Keu (1246 m), Hanmei (1333 m), Paier (1499 m).
Riigipank
Riigipank on üldjuhul riigi finantseerimisasutus. See erineb reservpangast selle poolest, et see ei pruugi ilmtingimata kontrollida rahapoliitikat (kõnealusel riigil ei pruugi olla oskusi rahapoliitika loomiseks), vaid selle asemele pakub see jae- ja kommertsteenuseid.
Riiklikku panka, mis on tegutsenud viis aastat või vähem, nimetatakse de novo pangaks.
Ameerika Ühendriigid
Ameerika Ühendriikides kasutatakse terminit state chartered bank või state chartered savings bank vastupidises tähenduses "riiklikule pangale" või "föderaalsele hoiupangale", mis on olemas teistes Ameerika Ühendriikide osariikides. Riikliku panga juriidiline nimi peab sisaldama kas sõna "national" või lühendit “N.A”, föderaalsel hoiupangal peab nimes leiduma "federal" või “F.S.B”, samas kui "state charted bank'i" nimi ei tohi sisaldada sõna "national" ega "federal.
Ameerika Ühendriikides ei ole riigipangad reguleeritud Valuutakontrolliameti (OCC) poolt, mis on föderaalne agentuur, mis teostab riiklike pankade üle järelevalvet. Mõned riigi pangad on reguleeritud föderaalreserviga, ja neid, mis ei ole, reguleerib Federal Deposit Insurance Corporation (FDIC).
Austraalia
Igal Austraalia osariigil oli varem oma riigipank, kuid praeguseks on need kõik erastatud. Commonwealth Bank of Australia oli mingil määral riigipank. See oli Föderaalse või riiklik valitsuse alluvuses. Siiski omas see keskpangale omaseid ülesandeid, kuni 1959. aastani.
Montgomery maakond (Kansas)
Montgomery maakond (Montgomery County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Independence.
Ajalugu
Maakond moodustati 1867. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 35 471.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
St Giles-in-the-Fields
pisi|St Giles-in-the-Fields St Giles-in-the-Fields on anglikaani kirik, mis asub Londonis Centre Pointi kõrghoone lähedal. Praegune sakraalhoone valmis arhitekt Henry Flitcrofti projekti järgi palladio stiilis aastatel 1731–1733.
Dacre Montgomery
Dacre Kayd Montgomery-Harvey (sündinud 22. novembril 1994 Austraalias ) on Austraalia näitleja.
Montgomery on tuntud populaarsest Netflixi ulmesarjast „Veidrad asjad” (2017–2022), kus ta mängis tegelast Billy Hargrove’i, kes oli Maxi (näitleja Sadie Sink) vägivaldne vanem kasuvend.
Perekond ja taust
Dacre Montgomery sündis Perthis Lääne-Austraalias Kanadast pärit Judith Barrett-Lennardi ja Uus-Meremaalt pärit Scott Montgomery perre. Montgomeryde perekonnas on lisaks Dacre’ile veel tütar Saskia, kes on 12 aastat noorem kui tema näitlejast vend. Mõlemad Montgomery vanemad töötasid filmitööstuses, millest sai alguse Dacre’i armastus filmide ja näitlemise vastu. Näitlemisega alustas Montgomery 9-aastaselt ning 12-aastaselt hakkas ta näitlemistunde võtma. Ta käis Mount Lawley Seniori keskkoolis ning läks hiljem Lääne-Austraalia etenduskunstide akadeemiasse Edith Cowani ülikoolis, mille ta lõpetas 2015. aastal.
Karjäär
Montgomery liitus 2017. aastal populaarse Netflixi sarja „Veidrad asjad” koosseisuga, kehastades problemaatilist tegelast Billy Hargrove’i. Sarja kolmandas hooajas oli ta üks peamistest antagonistidest, kellega väikelinna Hawkinsi noored võitlema pidid. Lisaks sarjale „Veidrad asjad” on Austraalia näitleja mänginud veel sellistes filmides nagu „Power Rangerid” (2017), „Murtud südamete galerii” (2020) ja „Elvis” (2022). Montgomery kõige esimene roll oli lühifilmis „Kohutav Betrand” (2011), kus ta mängib tülinorijat Fredi. Samuti on ta osalenud kahes muusikavideos.
Isiklik elu
Montgomery on 178 cm pikk ning kaalub umbes 77 kg. Tema netoväärtus on viis miljonit dollarit ning tema aasta sissetulek on ligikaudu 0,3 miljonit dollarit. „Veidrate asjade” kolmandas hooajas teenis Montgomery ühe episoodi kohta 150 000 dollarit.
Dacre Montgomery on suhtes austraallasest modelli Liv Pollockiga, kellega nad tutvusid ühiste tuttavate kaudu. Neid ühendas ühine huvi disaini vastu – Montgomery on õppinud sisekujundust ning Pollock arhitektuuri.
Ühes oma Instagrami postituses mainib Montgomery, et tal on obsessiiv-kompulsiivne häire ning see nii motiveerib kui ka takistab teda.
Dinis I
Dinis I (sündinud 9. oktoobril 1261, surnud 7.jaanuaril 1325 Santarémis), ka Dom Dinis, hüüdnimedega Rei Lavrador 'kuningas-põllumees' ning Rei Poeta 'kuningas-luuletaja', oli Portugali ja Algarve kuningas. Ta oli Portugali kuninga Afonso III poeg teisest abielust Kastiilia Beatricega ja Kastiilia kuninga Alfonso X tütrepoeg.
Portugali valitsejaks sai 1279. Tema abielu Aragóni printsessiga, kes kanoniseeriti hiljem katolikus kirikus pühakuna (Püha Portugali Isabel ), sõlmiti riikliku abieluna 1281. aastal, kui Dinis oli kümneaastane.
Tegevus valitsejana
Dinis valitses Portugali kuningriiki üle 46 aasta ja on pälvinud kuulsuse kui tähtsaim Portugali kui rahvusriigi eneseteadvuse ning portugallaste rahvusliku identiteedi kujundaja. Ta hoolitses riigi majanduse ümberkujundamise eest ja andis edasiviiva impulsi riigi põllumajandusele. Kuningas korraldas suure männimetsa istutamise Leiria lähedal (mets on tänaseni alles), et takistada põldude erosiooni, mis oli piirkonna viletsusse paisanud, ja ühtlasi puiduressursina kuningliku laevastiku jaoks.
Dinis kehtestas galeegi keele Portugalis 1290. aastal ametliku keelena (seni oli asjaajamiskeeleks olnud ladina keel) ja tal on suuri teeneid rahvuskeelse kirjanduse arengus. Asutas 1290. aastal Coimbra ülikooli.
Kirjandus ja muusika
Dinis oli tuntud luuletajana, ta kirjutas galeegikeelset luulet paljudes ilmalikes žanrides ning temalt on säilinud 137 teksti, enam kui üheltki teiselt autorilt. Seitse tema cantiga de amor ' i on säilinud koos muusikaga.
Örebro HK
Örebro Hockeyklubb (Örebro HK) on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Örebros. Klubi mängib Rootsi kõrgliigas Svenska hockeyligan (SHL).
Centre Point
Centre Point on 34-korruseline modernistlik kõrghoone Londonis, mis valmis 1966. aastal.
Blue Origin
Blue Origin on mittebörsiettevõttest USA kosmosetööstusettevõte, mille asutas Amazon.com-i looja Jeff Bezos. Ettevõte töötab välja kosmoselennu tehnoloogiat, mis võimaldaks kommertsalusel pääsu kosmosesse kõigile soovijatele. Ettevõtte eesmärk on tuua kosmoselennu hinnad märkimisväärselt allapoole, kuid hoida tehnika töökindlus seejuures kõrgena.
paremal|pisi|Kunstniku nägemus Maa orbiidil olevast New Shepardi kosmoselaevast Blue Origin kasutab oma arendustöös järkjärgulist lähenemist, kus iga järgmine järk toetub eelmisele. Seda põhimõtet järgides tahetakse kõigepealt välja arendada suborbitaalsed lennuaparaadid, et seejärel edasi liikuda orbitaalsete kosmoselaevade juurde. Ettevõtte motoks on ladinakeelne "Gradatim Ferociter!", mida võiks tõlkida kui 'samm-sammult, julgelt!'. Blue Origin on keskendunud vertikaalselt tõusvate ja maanduvate (VTVL – vertical takeoff, vertical landing) suborbitaalsete ja orbitaalsete kanderakettide väljatöötamisele.
Ettevõtte esimene eesmärk on välja töötada suborbitaalne lennuaparaat. Valminud on suborbitaalne katserakett New Shepard, mida ettevõte on oma Texase osariigis Culbersoni maakonnas asuvas arenduspaigas katselendudel testinud. Blue Origin on varem mitu korda pakkunud välja kuupäevi, mil esimesed kosmoseturistid peaksid saama võimaluse New Shepardiga suborbitaalseid lende teha. Pakutud on aastaid 2010 ja 2012. Seni pole ühtegi kommertslendu toimunud ja 2013. aasta seisuga ei leidu ettevõtte veebilehel enam infot lendude alguse kohta.
2014. aasta septembris teatasid Blue Origin ja United Launch Alliance (ULA) koostöö alustamisest, kus Blue Origin võtab endale ülesandeks ULA tulevase esimese raketiastme jaoks uue rakettmootori BE-4 väljatöötamise.