cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taktikaline veoauto
Kirjeldus
Taktikalised veoautod peavad suutma järgneda maastikul ratas- ja ka roomiklahingutehnikale, samuti läbida madalaid (reeglina kuni 1,2 m sügavusi) veekogusid. Suhteliselt pehme vedrustus suurendab maastikuläbivust, kuid vähendab osaliselt kandevõimet. Enamikul tänapäeva taktikalistest veoautodest on vints, kõik teljed on vedavad ja vähemalt ühel teljel on diferentsiaali lukk. Taktikalisi veoautosid rühmitatakse ümardatud kandevõime järgi, näiteks 5300 kg kandevõimega veokit nimetatakse viietonniseks taktikaliseks veoautoks.
Paljud tänapäeva taktikalised veoautod on kriisipiirkondadesse saadetuna kaitstuse suurendamiseks tugevdatud soomusplaatidega ning neid nimetatakse soomustatud autodeks.
Ülesanded
Taktikalised veoautod täidavad peamiselt lahinguteenindustoetuse või üldisi logistilisi ülesandeid lahingupiirkondade vahetus läheduses. Neid kasutatakse ka jalaväeüksuste transportimiseks, relvasüsteemide vedukitena ja kandemasinatena.
Nikotiin
pisi|[[Modell Christy Turlington räägib 2000. aasta telereklaamis kopsuvähist ja nikotiinisõltuvusest]] Nikotiin on alkaloid, mis on leitav maavitsaliste (Solanaceae) sugukonna taimedest. Eriti tubakast, vähemal määral tomatist, kartulist, baklažaanist ja paprikast. Nikotiini alkaloidid on leitavad ka kokapõõsa lehtedest. Nikotiini leidub 0,3–5% tubakataime kaalust, kus selle biosüntees toimub juurtes ning see koguneb lehtedesse.
Nikotiini ülesanded taimes pole seni veel päris selged; arvatakse, et ta toimib signaalmolekulina, teatava antagonistina, loomade poolt ärasöömise kaitseks.
Nikotiin on potentne närvimürk, mistõttu on sünteetilist nikotiini lisatud mitmele putukamürgile.
Valem: C10H14N2
Nomenklatuurnimetus: (S)-3-(1-Metüül-2-pürroli-dinüül)püridiin.
Inimestel
Vähemates kogustes on nikotiin stimulant ning on üheks peamiseks harjumustekke põhjuseks tubaka suitsetamisel. Nikotiinil on mõned kantserogeensed efektid, piirates keha võimalust hävitada vähirakke. Sellegipoolest arvatakse, et nikotiin ei tekita vähki tervetes rakkudes.
Nikotiin stimuleerib atsetüülkoliini, glutamaadi ja dopamiini vabanemist ning mõjutab ka serotoniini, noradrenaliini ja opiaatide teket.
Nikotiini toimel suurenevad tunnetuslikud võimed ja kõrgeneb tähelepanu.
Arvatakse, et suu kaudu suitsumahvidena sisse tõmmatud nikotiin mõjutab inimese kõiki elundeid. Imendudes tubakasuitsuga kopsude kaudu verre, jõuab nikotiin ajju seitsme sekundiga pärast esimest suitsumahvi.
Nikotiin alandab nahatemperatuuri ja aeglustab vereringet jäsemetes. Nikotiin võib suurtes annustes ja kroonilisel tarvitamisel vastuvõtlikel inimestel sõltuvushäiret tekitada, mis kujuneb märkamatult ning on suureks takistuseks hiljem suitsetamisest loobumisel.
Nikotiinimürgistus
Nikotiinimürgistus, mis võib saabuda puhta nikotiini tarbimise korral, võib inimesel teadvusekaotust ja isegi surma põhjustada, täiskasvanule surmavaks nikotiiniannuseks on 0,5–1 mg/kg kohta (erinevate allikate alusel 40–80 mg) ja lastel 10 mg.
Surma võib, olenevalt tarbijast, põhjustada 30 g tubaka suukaudne manustamine, 2–4 tilga puhta nikotiini ja 15–20 g tubaka vesitõmmise joomine.
Nikotiiniteraapia
Läbi viidud inimkatse (in vivo) käigus avaldas transdermaalne nikotiiniplaaster IL-10 sünteesile non-adherent mononuclear cells (NAC) poolt pärssivat toimet, kuid haavandilise koliidiga patsientidel võib leevendada haigusega seotud sümptomite avaldumist.
Kasimir von Meyendorff
Vabahärra Gerhard Konrad Kasimir von Meyendorff (vene Казимир Иванович (Егорович) Мейендорф; 25. oktoober 1749 Mazstraupe mõis, Straupe kihelkond – 10. veebruar 1813 Mazstraupe mõis) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (ratsaväekindral, 1799).
Vene teenistuses sai temast 1765 2. järgu major, 1773 1. järgu major, 1776 alampolkovnik. 1781 polkovnik ja 1782 Jekaterinoslavi kürassiiri polgu komandör, 1786 Jekaterinoslavi jäägrikorpuse ülem, 1789 kindralmajor, 1789–95 Riia ülemkomandant, 1795 kindralleitnant.
1795–1797 oli ta Liivimaa kindralkuberner ja seejärel 1803–1805 Soome kubermangu tsiviilkuberner ja Viiburi kubermangu sõjakuberner seeaegses Venemaa Soome kubermangupealinnas Viiburis. Viimasel ametikohal saatis ta keiser Aleksander I-st 1803. aasta reisil Vana Soome aladele. Sõjakuberneri ametis olles suutis ta keisrile selgeks teha, et ainult vabad talupojad harivad maad hästi ja suudavad sellega oma elatustaset parandada.
Koos Vene väejuhiks saanud Johann von Michelsohneniga võitles ta korpuseülemana 1806. aastal alanud Vene-Türgi sõjas, piiras 29. detsembrist 1806 ebaõnnestunult türklaste valduses olevat Izmaili kindlust (крепост Измаил), ning juhtis pärast Michelsohneni surma 9. augustil 1807 Bukarestis, Moldova (Dnestri) armeed kuni 1809. aastani. Izmaili, aga vallutas 14. septembril 1809 venelastele lõpuks Riias sündinud baltisakslasest endine Meyendorffi alluv ja Moldova armee kindral Andreas von Sass (Saß, 1753–1815; Засс Андрей Павлович).
Vabahärra Kasimir von Meyendorff oli Meyendorffide Mazstraupe haru esivanem ja Liivimaa Volmari kreisi Straupe kihelkonna Mazstraupe (saksa keeles Klein-Roop) ja Augstroze (Hochrosen) mõisaomanik, ning aastatel 1795 kuni 1800, 60 000 taalri eest Salatsi lähedal Johann Andreas von Duntenile kuulunud Svētciema mõisa (Svētciems või Sveiciems; Neu-Salis) pandihärra kaasaja Svētciemsi valla aladel.
Iru
Iru on küla Jõelähtme vallas Harju maakonnas.
Iru küla piirneb läänes Pirita jõega, põhjas Narva maanteega, idas Saha-Loo teega ja lõunas Tallinna–Narva maanteega. Iru külgneb läänes Tallinna linna Lasnamäe linnaosa Priisle asumiga, lõunas Jõelähtme valla Nehatu külaga, idas Maardu linna Iru tööstuspiirkonnaga ja põhjas Viimsi valla Laiakülaga.
Iru küla naabruses, ida pool Saha-Loo teed, Maardu linna territooriumil asub Tallinna linna kütte ja sooja veega varustav Iru soojuselektrijaam.
Tallinna idapiiril Pirita jõe äärsel neemikul asub Iru linnamägi. Linnamäe lähedal asuvad muistsed Iru kalmed.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 450 inimest. Neist 295 (65,56%) olid eestlased.
Elevandiluuranniku lipp
Elevandioluuranniku lipp on Côte d'Ivoire'i Vabariigi ametlik lipp.
Praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 3. detsembril 1959. See on vertikaalsete laidudega oranž-valge-roheline trikoloor. Sellise värvivalikuga soovitakse vältida panaafrika värve ning näidata pigem sõltuvust Prantsusmaast kui oma Aafrika naabritest. Lipu eeskujuks on Prantsusmaa lipp, kuid värvid pärinevad Iirimaa lipult.
Lipu värvid seostuvad rahvusliku juhtmõttega "Ühtsus, distsipliin ja töö". Roheline ja valge on Côte d'Ivoire'i Demokraatliku Partei värvid.
Roheline (PMS 347C) kujutab lootust ja riigi lõunaosa haljaid metsi.
Valge sümboliseerib rahu ja riigi osade ühtsust.
Roheneemesaarte lipp
Roheneemesaarte lipp on Cabo Verde Vabariigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp
Uus riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 22. septembril 1992. Selle eeskujuks olid Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide lipp. Uus, minevikupärandist lahti öelnud lipp ei rõhuta pelgalt vaese saarestikuriigi tahet, vaid sümboliseerib ka lõplikku loobumist kunagisest plaanist luua ühisriik Guinea-Bissauga.
Helmersen
Ajalugu
Suguvõsa esiisaks oli Hamburgi kodanik Moritz Helmer.
Roheneemesaarte lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Üle sinise kanga jooksevad kolm horisontaalset laidu: valge, punane, valge (6+1+1+1+3). Lipu keskelt veidi varda poole on paigutatud ringina 10 kollast viisnurkset tähte, 5 tähte ülevalpool ja 5 allpool punast laidu.
Helmersen
Ajalugu
1. augustil 1643 andis Rootsi kuninganna Kristiina kuninglikule sekretärile Paul Helmesile (1603–1657) Rootsi aadlitiitli. 31. mail 1651 sai Paul, koos Liivimaa kubermangusekretärist venna Johann Helmesiga, perekonnanime "von Helmersen".
Roheneemesaarte lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Sinine sümboliseerib merd ja taevast.
Kollased tähed tähistavad saarestiku kümmet asustatud saart, tähtedest ring aga saarestiku rahvast ja nende ühtsust.
Valge-puna-valged triibud näitavad teed tulevikku ning Roheneemesaarte asukohta lennu- ja laevateede ristumiskohas.
Helmersen
Helmersenid rüütelkonna matriklis
Helmersenid olid üks neid väheseid aadlisuguvõsasid, kes kuulusid kõigi nelja Balti rüütelkonna matriklisse. 1747. aastal võeti nad Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 1789. aasta 27. aprillil (vkj) immatrikuleeriti Eestimaal vennad Otto Magnus von Helmersen (1748−1808) ja Benedikt Karl Friedrich von Helmersen (1760−1824). 1846. aasta 2. mail (vkj) võeti Saaremaa rüütelkonna matriklisse Reinhold Johann Magnus von Helmersen (1801−1857). Viktor Karl Paul von Helmersen (1843−1910) immatrikuleeriti 1875. aasta 8. märtsil (vkj) Kuramaa rüütelkonna matriklisse. Lisaks sellele võeti suguvõsa Jekaterinoslavi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Roheneemesaarte lipp
Riigi- ja rahvuslipp
Valge on rahu ja punane rahva ühise jõu värv.
Roheneemesaarte ajaloolised lipud
right|thumb|180px|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxVarasem lipp (1975-1992)]]
Aastatel 1975–1992 oli Roheneemesaarte lipuks PAIGC-i (Partido Africano da Independência da Guinê e Cabo-Verde) partei lipp. Sellel olid panaafrika värvid: horisontaalsed kollane ja roheline ning varda pool vertikaalne punane laid. Punasel laiul oli Aafrika vabastamise must täht, mille alla olid lisatud maisivihk ja teokarp, mis sümboliseerisid maa põhilisi tegevusalasid põllumajandust ja kalapüüki.
Vaata ka
Roheneemesaarte vapp
Concordia Klar
Concordia Klar (Concordia Klar-Ulas; 6. juuli 1938 – 28. november 2004) oli eesti graafik.
1963. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi.
Töötas 1980. aastatel Tallinna Pedagoogilise Instituudi graafika ja jooniste kateedri vanemõpetajana.
Isiklikku
Concordia Klari abikaasa oli Peeter Ulas. Nende tütar on Maria-Kristiina Ulas.
Chephreni sfinks
pisi|Chephreni sfinks püramiidi taustal pisi|Liiva mattunud sfinks [[Jean-Léon Gérôme'i maalil "Bonaparte sfinksi ees"]] Chephreni sfinks on suur kivist sfinks Giza platool kolme suure püramiidi juures.
Chephreni sfinks kujutab lõvi keha ja inimese näoga olendit, jumala Ra-Harahte kehastust.
Sfinks on nime saanud Vana-Egiptuse kuninga Chephreni järgi, kes lasi 26. sajandil eKr püstitada ühe suurtest püramiididest. Sfinks asub Chephreni püramiidi idaküljel asuva pühamu ees ning kuulub seega Chephreni hauakopleksi juurde. Kas Chephren lasi ehitada ka sfinksi, on vaieldav. Suur sfinks tahuti arvatavasti välja lubjakivikaljust, mis jäi üle Chephreni püramiidi plokkide murdmisest. Sfinksi nägu kujutas arvatavasti Chephrenit ja on seega vanim teadaolev monumentaalne vaaraoportree.
Sfinks, nagu ka kõrvalasuvad püramiidid, on orienteeritud põhiilmakaarte järgi. Kuju on umbes 20 m kõrge ja 73 m pikk.
Suurema osa viimasest neljast ja poolest tuhandest aastast oli sfinks õlgadeni liiva alla maetud. Suur steel sfinksi rinna ees annab teada, et 1419. aastal eKr kaevas siis veel alles noor prints Tuthmosis IV sfinksi esikäpad liiva seest välja pärast üht unenägu, kus sfinks lubas talle Egiptuse kuningriiki juhul, kui noor prints sfinksi liivast välja kaevab.
Sfinksi vanus
Ühe oletuse järgi on sfinks jäänuk perioodist, mis eelneb meile tuntud Vana-Egiptuse tsivilisatsioonile. Selle teooria kohaselt pärineb see 15 000 aastat tagasi eksisteerinud ürgkultuurist. Väide tugineb Chephreni sfinksi ja Giza püramiidide ehitusmaterjali erosioonikahjustuste võrdlemisel.
Teise, üldlevinud oletuse, on enamus egüptolooge tänaseks kokku leppinud, et sfinks kujutab siiski meile tuntud Egiptuse kuningat Chephreni, kes oli 4. dünastia neljas kuningas ja kes valitses 3. aastatuhandel eKr.
Valdai järv
thumb Valdai järv on järv Valdai kõrgustikul Venemaal Novgorodi oblastis.
Järve kaldal asub Valdai linn. Ühel saarel asub Iverski klooster.
Järve järgi on nime saanud Valdai klubi.
Ullava vald
Ullava on endine vald Soomes Lääne-Soome läänis Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elas 1000 inimest ja rahvastiku tihedus oli 6,2 in/km². Ullava naabervallad olid Halsua, Kaustinen ja Kälviä. Vald on soomekeelne.
1. jaanuaril 2009 liideti Ullava vald Kokkola linnaga.
Külad
Alikylä, Haapasalo, Haapala, Hanhisalo, Herlevi, Honkala, Jääskä, Kallinki, Kirkonkylä, Korpi, Länttä, Neverbacka,  Norppa,  Rahkonen, Seppänkylä, Sikala, Törbacka, Viitasalo, Vähälä
Djibouti lipp
Djibouti lipp on Djibouti ametlik lipp.
Djibouti riigi- ja rahvuslipuks võeti 27. juunil 1977 Rahva Iseseisvusliidu lipp. Lipu autor on Mahamoud Harbi. Kanga vardapoolses osas on valge võrdhaarne kolmnurk, ülejäänud kanga väli on jaotatud horisontaalselt kaheks, siniseks ja roheliseks. Kolmnurga keskel on punane viisnurkne täht. Valge ja roheline on afarite parteide ning valge ja sinine issade värv.
Sinine (PMS 292C) sümboliseerib taevast ja merd, roheline (PMS 361C) maa viljakandvust ning valge rahu. Võrdkülgne kolmnurk tähistab võrdsust, punane (PMS 179C) täht aga rahvuslikku ühtsust iseseisvusvõitluses.
Esmaspäev
Astroloogias on esmaspäev Kuu päev.
Lääne kultuuris on esmaspäev töö- ja koolinädala algus ehk esimene päev pärast nädalavahetust, kui täiskasvanud lähevad tööle ja lapsed kooli.
Behgjet Pacolli
pisi|Behgjet Pacolli (1998) Behgjet Isa Pacolli (sündinud 30. augustil 1951) on Kosovo poliitik ja ärimees, Kosovo president 22. veebruarist kuni 30. märtsini 2011.
Pacolli sündis 10-lapselises peres teise lapsena. Nagu enamik Kosovo elanikke, kasvas ta üles suhtelises vaesuses. Ja nagu tuhanded teisedki Kosovo albaanlasi, lahkus ta Lääne-Euroopasse tööd otsima.
Ta töötas Austrias ja Saksamaal, sealhulgas müügiesindajana endise Jugoslaavia, Bulgaaria, Poola ja Venemaa turu jaoks.
1990 kolis ta Šveitsi ning asutas projekteerimis- ja tsiviilehitusettevõtte Mabetex. Ta on tänapäevani selle ettevõtte president ja tegevdirektor.
Sada dalmaatsia koera ja veel üks
"Sada dalmaatsia koera ja veel üks" on Dodie Smithi raamat, mis ilmus esmakordselt 1956. aastal.
Behgjet Pacolli
Pacolli sai Kosovo väikeerakonna Uue Kosovo Allianss juhiks. Erakond kogus kiiresti populaarsust ja 2007. aasta parlamendivalimistel tuli kolmandaks. Pacolli ise sai koha Kosovo assambleesse (parlamenti) ning sai selle eelarve- ja rahanduskomisjoni liikmeks. Ta oli üks Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni allkirjastajatest 2008. aastal.
30. märtsil 2011 võttis Kosovo Põhiseaduskohus vastu otsuse, mille kohaselt tema valimine ei olnud põhiseaduspärane. Pacolli teatas, et austab konstitutsioonikohtu otsust ega astu ametist tagasi, vaid lahkub ametist alates 30. märtsist.
Pärast seda sai Pacolli Hashim Thaçi valitsuses esimeseks asepeaministriks.
Alates 9. septembrist 2017 on ta Kosovo välisminister.
2007 teatas ta oma varanduse suuruseks 420 miljonit eurot. Usutavasti on ta maailma kõige rikkam albaanlane.
Pacolli oli 1999–2002 abielus albaania päritolu Itaalia laulja Anna Oxaga (sündinud Iliriana Hoxha), kes 1989 esindas Itaaliat Eurovisioonil. Oxa oli temast 10 aastat noorem. Seejärel abiellus ta venelase Maria Sitškovaga (abielus Masha Pacolli). Behgjet Pacollil on poeg ja 4 tütart.
Teisipäev
Teisipäev on nädala teine päev Eestis. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on teisipäev nädala kolmas päev.
Astroloogias on teisipäev planeedi Marss päev.
Inglise jalg
Inglise jalg (foot, lühend ft) on pikkusmõõtühik Inglise mõõtühikute süsteemis.
Dominica lipp
thumb|360px|Dominica lipp Dominica lipp on Dominica Ühenduse lipp.
Friedersdorf
Friedersdorf on mitme koha nimi:
Dominica lipp
Lipp võeti kasutusele 3. novembril 1978, väikseid muudatusi tehti 1981., 1988. ja 1990. aastal.
Lipu keskel on Dominica rahvuslinnu keiser-amatsoonpapagoi kujutis.
Genova provints
Genova provints oli provints Itaalias Liguuria maakonnas. Provintsi keskus oli Genova linn. Alates 1. jaanuarist 2015 on provintsi asemel città metropolitana di Genova
Genova provints jagunes 67 vallaks.
Barbu Știrbey
Barbu Știrbey (4. november 1872 – 24. märts 1946) oli Rumeenia poliitik, peaminister 4. juunist 1927 kuni 21. juunini 1927.
Veebisaitide loend
Selles loendis on äratoodud suvaline hulk toimetajate arvates esiletõstmist väärivaid veebisaite.
Avaste looduskaitseala
thumb|Avaste soo. Avaste looduskaitseala on looduskaitseala Pärnumaal Lääneranna vallas Parasmaa, Vastaba, Kurese, Kõima, Kibura, Rumba ja Võhma külas ning Põhja-Pärnumaa vallas Helenurme külas, Raplamaal Märjamaa vallas Kojastu, Avaste ja Ojapere külas. Selle pindala on 5225,5 ha. Kaitseala rajati 1981 sookaitsealana (selleaegne pindala oli 4200 ha) ja 2003. aastal reorganiseeriti see looduskaitsealaks. Kaitseala geograafilised koordinaadid on. Kaitseala läbivad või sellel asuvad järgmised veekogud: Avaste oja, Tammaru peakraav, Avaste kraav, Liivasoone peakraav, Allika jõgi ja Suitsu peakraav. Kaitseala on arvatud ka Natura-alade Tuhu-Kesu linnuala ja Avaste loodusala koosseisu. Idas külgneb kaitseala Kesu sookaitsealaga. Edelasse jääb Kurese maastikukaitseala.
Kaitseala põhiosa moodustab Avaste soo (kaugele arenenud madalsoo või siirdesoo). Ülejäänud osa on kuivendatud soovikumets, soostuv lodumets või kinnikasvanud jääksood ja sooniidud. Kaitsealale jääb vanu talukohti (Maalinna soosaarel ja Parasmaa küla servaaladel). Teine oluline soosaar on Kärje mägi (Kärje soos).
Väärtus
pisi|Avaste soo põhjaosa. Avaste looduskaitsealal on geoloogiline, veekaitseline ja ökoloogiline väärtus. Keskne turismiobjekt on kaitseala edelaosas Maalinna soosaarel olev Soontagana maalinn. Sellel soosaarel on puhke- ja lõkkepaiku, sealt lähtuvad laudteed soosse ja Kuresele.
Kaitsealused liigid
Avaste looduskaitsealalt võib leida järgmisi kaitsealuseid linnuliike: merikotkas (Aquila chrysaetos), kaljukotkas (Haliaeetus albicilla), väike-konnakotkas (Aquila pomarina), väikepistrik (Falco columbarius), kanakull (Accipiter gentilis), rohunepp (Gallinago media), metsis (Tetrao urogallus), teder (Tetrao tetrix), soo-loorkull (Circus pygargus)), välja-loorkull (Circus cyaneus), roo-loorkull (Circus aeruginosus), sookurg (Grus grus), rüüt (Pluvialis apricaria), vööt-põõsalind (Sylvia nisoria), mudatilder (Tringa glareola), punajalg-tilder (Tringa totanus), mustsaba-vigle (Limosa limosa), punaselg-õgija (Lanius collurio), hallõgija (Lanius excubitor), suurkoovitaja (Numenius arquata), valgeselg-kirjurähn (Dendrocopos leucotos), hallpea-rähn (Picus canus), laanepüü (Tetrastes bonasia), hoburästas (Turdus viscivorus), öösorr (Caprimulgus europaeus) ja kiivitaja (Vanellus vanellus).
Kaitsealuste taimeliikide hulka kuuluvad: harilik porss (Myrica gale), kahkjaspunane sõrmkäpp (Dactylorhiza incarnata), harilik käoraamat (Gymnadenia conopsea), kuninga-kuuskjalg (Pedicularis sceptrum-carolinum), vööthuul-sõrmkäpp (Dactylorhiza fuchsii), soo-neiuvaip (Epipactis palustris), Eesti soojumikas (Saussurea alpina subsp. esthonica), lodukannike (Viola uliginosa), siberi võhumõõk (Iris sibirica), suur käopõll (Listera ovata), mets-õunapuu (Malus sylvestris), kahelehine käokeel (Platanthera bifolia), kõdu-koralljuur (Corallorhiza trifida) ja kaunis kuldking (Cypripedium calceolus). Siis ka veel (allikas?) soohiilakas (Liparis loeselii), sookäpp (Hammarbya paludosa), kärbesõis (Ophrys insectifera) ja täpiline sõrmkäpp (Dactylorhiza incarnata).
Vööndid
pisi|[[Maalinna soosaar ehk Soontagana soosaar asub Avaste soo lõunaosas.]]
Avaste looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000464.
Cuneo provints
Cuneo provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Piirneb läänes Prantsusmaaga. Provintsi keskuseks on Cuneo linn.
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused
Cuneo provintsi peamisteks linnadeks, pigem majanduslikust kui demograafilisest vaatenurgast, peetakse seitset linna, mida kutsutakse koosvõetuna ka "Seitsmeks õeks". Nimetatud seitsmes linnas elab kokku üle 200 000 elaniku, mis moodustab umbes 35% Cuneo provintsi elanikkonnast ja kuni 4,5% kogu Piemonte maakonna elanikkonnast. Kõnealused seitse linna on Cuneo, Alba, Bra, Fossano, Mondovì, Savigliano, Saluzzo.
Haldusjaotus
pisi|[[Maira jõgi Droneros]] pisi|püsti|[[Pesio jõgi]] Cuneo provints jaguneb 250 omavalitsusüksuseks (comune).
Adam Johann von Krusenstern
Adam Johann von Krusenstern (venepäraselt Ivan Fjodorovitš Kruzenštern; Иван (Иоганн Антон) Фёдорович Крузенштерн; 19. november 1770 Hagudi mõis – 12. august 1846 Kiltsi mõis, Virumaa) oli baltisaksa päritolu Venemaa meresõitja ja admiral (1842).
Elulugu
Adam Johann von Krusenstern sündis 1770. aastal Hagudi mõisas pere seitsmenda lapsena. Poiss õppis 12. eluaastani kodumõisas, seejärel Tallinna Toomkoolis ja veel hiljem Kroonlinna Kadetikorpuses. 1788. aastal pärast kooli lõpetamist viis teenistus ta Vene-Rootsi sõtta (1788–1790). Sõjas võttis Krusenstern osa lahingutest Saaremaa, Tallinna ja Kroonlinna juures ning Viiburi lahes.
NLKP 20. kongress
pisi|NLKP 20. kongressi puhul välja antud Nõukogude Liidu [[postmark]] '''NLKP 20. kongress''' toimus 14.–25. veebruaril 1956 Moskvas.
Adam Johann von Krusenstern
Elulugu
Pärast sõja lõppu tegeles Krusenstern eneseharimisega, õppis inglise keelt ja täiendas end aastail 1793–1799 Inglismaal. Ta sooritas kaubalaeval reisi Lääne-Indiasse ja tegi hiljem Inglise laevadel kaasa reisi ümber Aafrika Indiasse Kalkutasse. Pärast seda teenis ta Hiina vetes sõitval kaubalaeval.
NLKP 20. kongress
Kongressi kinnisel istungil pidas Nikita Hruštšov Jossif Stalini tegevust paljastava kõne, mis avalikustati alles 33 aastat hiljem (pärast kongressi loeti see ette parteiorganisatsioonides).
Adam Johann von Krusenstern
Elulugu
1799. aastal naasis ta Venemaale, peatus lühemat aega Peterburis ja sõitis siis Eestisse. Kiltsi alevikus Väike-Maarja lähedal korrastas ta oma märkmeid. Seitse aastat maailma meredel olid andnud hulgaliselt kogemusi ning kinnitanud arusaama, et maakeral on veel palju "valgeid laike".
Krusensterni ümbermaailmareis
Ümbermaailmareisi projekt ei leidnud Mereministreeriumis heakskiitu, kuid Krusensternil õnnestus äratada huvi Vene-Ameerika kompaniisse kuuluvates Vene töösturites. Krahv Nikolai Rumjantsev, üks oma aja haritumaid inimesi, toetas noort meremeest. Krusensterni kasutada anti kaks väikest purjelaeva, "Nadežda" ja "Neva". Ise juhtis ta "Nadeždat", "Neva" komandör oli kaptenleitnant Juri Lisjanski (1773–1837).
7. augustil 1803 Kroonlinnast alanud ekspeditsiooni eesmärk oli Vaikse ookeani ranniku uurimine, Vene-Ameerika kompanii kaubanduse arendamine ja Vene diplomaatide esinduse Jaapanisse toimetamine. Esialgu oli siht Brasiilia, edasi kavatseti Kap Hoorni kaudu seilata Vaiksele ookeanile. 1804. aastal läksid laevad Sandwichi saarte juures eri suundades. Krusenstern tegi Lisjanskile ülesandeks uurida saari Vaikse ookeani keskosas. Ta ise suundus põhja poole. Ekspeditsioon külastas nii soojemaid (Markiisaared, Hawaii saared) kui ka külmemaid piirkondi (Kamtšatka, Sahhalin, Kuriilid). Jaapanis missioon ebaõnnestus: saadikuid keelduti vastu võtmast. 1805. aasta detsembris taaskohtusid laevad Hiinas. 19. augustil 1806 – kolm aastat ja 12 päeva pärast ekspeditsiooni algust – jõudsid laevad tagasi Kroonlinna.
Krusensterni reisist võtsid osa saksa loodusteadlased Georg Heinrich von Langsdorff ja Wilhelm Gottfried Tilesius, šveitsi astronoom Johann Caspar Horner, junkur Otto von Kotzebue ja Moritz von Kotzebue, mitšman Hermann Ludwig von Löwenstern ja kartograaf Fabian Gottlieb von Bellingshausen. Ekspeditsioonil koguti rikkalikku materjali polüneeslaste, Sahhalini ainude ja nivhide, Kodiaki saare eskimote, Alaska indiaanlaste ja teiste rahvaste kultuuri, kommete, tavade ja eluviisi kohta. Peale etnograafiliste kirjelduste koostati pärismaalaste keelte sõnastikke ning koguti hulgaliselt relvi, tööriistu, tarbeesemeid ja ehteid. Korraldati mereuuringuid: uuriti vee temperatuuri ja tihedust ning hoovusi. Pandi alus uuele teadusharule: okeanograafiale. Reisil tehtud kaardistused võimaldasid kaartidel parandada koordinaate. Enim täpsustati Kuriilide ja Sahhalini rannikujoont. Krusenstern avastas ja nimetas Vaikses ookeanis 18 väina, neeme, lahte ja vulkaani.
26. augustil 1806 lõppenud ümbermaailmareisi tulemused avaldati aastatel 1809–1812 ilmunud reisikirjelduses ja selle juurde kuuluvas atlases. Krusensterni reisil tehtud kaardistuste ja vaatlusandmete põhjal koostatud "Lõunamere atlas" (1823–1826) oli oma aja parim atlas.
Tegevus pärast ümbermaailmareisi
Krusensternist sai 1811. aastal Kroonlinna Mereväe Kadetikorpuse inspektor ning aastail 1827–1842 töötas ta seal direktorina. 1842 sai ta admiraliks. Krusenstern kuulus paljudesse Vene ja välismaa teadusseltsidesse ning oli 1845. aastal üks Vene Geograafiaseltsi asutajaid.
1816. aastal ostis ta Kiltsi mõisa, kus valmis "Lõunamere atlas".
Adam Johann von Krusenstern suri Kiltsis 12. augustil 1846 ning maeti Nikolai I eriloal Tallinna Toomkirikusse. Tema valgest marmorist hauamonumendil toetub ingel vasaku käega ankrule, hoides paremas ülestõstetud käes tõrvikut. Ta seisab laeva ees, millel on lint sõnaga "Lootus" ja kiri: "Esimesele Vene ümbermaailmasõitjale (1803–1806)".
Hans Linstow
Hans Linstowi tuntumad tööd on Oslo kuningaloss ja kümned Norra kirikud.
Adam Johann von Krusenstern
Tunnustus
Adam Johann von Krusenstern valiti 1816. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
1824. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Hans Linstow
Hans Linstow õppis algul Kopenhaagenis kunsti ja õigusteadust. 1812. aastal läks ta Norrasse Kongsbergi, kus hakkas õppima sõjaväeinseneriks õppimist, kuid katkestas õpingud. Selle kõrvalt õppis ta ka arhitektuuri.
Adam Johann von Krusenstern
Mälestuse jäädvustamine
Krusensterni järgi on nime saanud 12 geograafilist objekti. Hagudis asub tema mälestusmärk. Kiltsi mõisas, kus tegutseb Kiltsi põhikool, avati 1995. aastal Admiral Adam Johann von Krusensterni mälestustuba.
Hans Linstow
Kui Taani 1814. aastal Norrast loobuma pidi, töötas Linstow õukonnas. Ta otsustas seejärel Norrasse kolida ning töötas aastatel 1815–1820 sõjaväejuristina.
Adam Johann von Krusenstern
Perekond
Krusenstern abiellus 14. septembril 1801 Järvakandi mõisapreili Juliana Charlotte von Taubega (1784–1849), kelle vanemad olid Otto Reinhold von Taube (1726–1798) ja Läti Krape (Kroppenhof) mõisast pärit Christina Juliana Strandmann (1745- ).
Hans Linstow
Seejärel õpetas ta Christiania kunstikoolis kipsi valamist ja ehitust.
Adam Johann von Krusenstern
Perekond
Abielust sündisid:
Hans Linstow
Aastal 1823 sai Hans Linstow ülesande projekteerida Norra kuningaloss ja seda ümbritsev park. Loss valmis aastal 1849.
Aime Kuulbusch-Mölder
Aime Kuulbusch-Mölder (sünninimi Aime Kuulbusch, sündinud 10. oktoobril 1942 Pärnus) on eesti skulptor.
Töötanud Tallinnas 1969–1972 Eesti NSV Restaureerimisvalitsuses skulptuurirestaureerijana, alates 1973. aastast töötab ta vabakunstnikuna.
1974. aastast kuulub Eesti Kunstnike Liitu.
Aime Kuulbusch-Mölderi tööde hulgas on peamiselt klassikaliselt selged ja emotsionaalselt pingestatud psühholoogilised kunstiinimeste portreed, kuid ka figuure ja monumentaalteoseid. Ta on peamiselt kasutanud pronksi. Varase loomingu ühtlane hoolikas pinnatöötlus on arenenud varjundirikkamaks materjalikäsitluseks.
Isiklikku
Skulptor Ants Mölder oli Aime Kuulbuschi abikaasa.
Toomas Peek
Toomas Peek (sündinud 15. novembril 1952) on Eesti kinnisvaraärimees ja Kaitseliidu meredivisjoni pealik.
Salomon Banamuhere Baliene
Salomon Banamuhere Baliene on Kongo Demokraatliku Vabariigi poliitik, Kongo Demokraatliku Vabariigi energiaminister alates 18. novembrist 2005.
Kuulub Joseph Kabila erakonda Rahva Partei Ülesehituse ja Demokraatia Eest (PPRD).
Toomas Peek
President Toomas Hendrik Ilves andis 5. veebruaril 2009 kaitseväe juhataja ettepanekul Toomas Peegile kaptenmajori auastme.
Peek on üks Eesti rikkamaid mehi.
Kohtuprotsess maksuameti vastu
Maksu- ja Tolliamet esitas 2005. aasta märtsis Peegile enam kui 13,5 miljoni suuruse ja tema äripartnerile Tõnis Paltsule enam kui 12 miljoni krooni suuruse maksuotsuse, sest nad pidavat maksma telekommunikatsiooniettevõtte Levicom müügi pealt Rootsi ettevõttele Tele2 tulumaksu. Peek, Palts ja veel 3 aktsionäri võõrandasid küll aktsiad, aga tehing toimus Hollandis ja Hollandi Antillidel registreeritud äriühingute kaudu. Maksu- ja tolliameti hinnangul püüdsid Peek ja Palts niimoodi tulumaksu tasumisest kõrvale hiilida.
Ärimehed kaebasid maksuameti kohtusse. Tallinna halduskohus nende kaebust ei rahuldanud, kuid Tallinna ringkonnakohus tühistas halduskohtu otsused ja mõlemad maksuotsused täies ulatuses. Ringkonnakohus tunnistas aktsiate koondamise välismaisesse äriühingusse majanduslikult põhjendatuks. 2007. aasta augusti alguses ei võtnud Riigikohus maksu- ja tolliameti kassatsioonikaebust menetlusse.
Tunnustus
Riiklikud autasud
Ametkondlikud autasud
Eraorganisatsioonide autasud
Isiklikku
Tema isa oli kunstnik Aleksander Peek.
Kambodža lipp
Kambodža lipp on Kambodža rahvuslipp.
Lipu kujundus pärineb umbes aastast 1850. Suures osas on sinised raamid ja punane keskosa, millel on Angkor Wat, jäänud sellest ajast alates muutumatuks.
Kambodža lipp oli mõneks aastaks muudetud punaste khmeeride võimul oleku ajal, kes kasutasid üleni punast lippu, kuigi Angkor Wati kujutis sellel säilis.
Halvdan Must
Halvdan Must (norra Halvdan Svarte, vanapõhja Hálfdan svarti) oli Ida-Norra väikekuningas 9. sajandist, Gudrød Halvdansson Veidekonge ja Åsa Haraldsdatteri, Agderi kuninga Harald Granraude tütre poeg, Harald Kaunisjuukse isa.
Austvågøy
pisi|Hilisõhtu Austnesfjordeni Sildpollnes kiriku juures, Austvågøya, Lofoodid, 2015. aasta aprill Austvågøy on saar Norras Nordlandi maakonnas, Lofootide kõige idapoolsem saar.
Halvdan Must
Lisanime sai ta juuksevärvi järgi.
Austvågøy
Saarel paikneb suurem osa Vågani vallast; saare kirdepoolne osa kuulub aga Hadseli valda. Saare suurim asula on Vågani valla keskus Svolvær.
Halvdan Must
Tema sünni aeg ja koht on teadmata; 12. sajandi kronoloogiate järgi suri ta umbes 860. Ta sai kuningaks umbes 829. Sünniajaks on oletatud umbes 810.
Prantsuse jalg
Prantsuse jalg (prantsuse pied) on pikkusühik. 6 jalga moodustas sülla (toise).
Halvdan Must
Tema poolvend oli Olav Geirstadalv Gudrødsson.
Austvågøy
Saare pindala on 526,7 km². Austvågøy ulatus ida-lääne suunas on 40 km ja põhja-lõuna suunas 30 km. Austvågøy on valdavalt mägine. Saare idaosas asub Lofootide kõrgeim mägi Higravstinden (1146 m).
Prantsuse jalg
Kasutatud on eri pikkusega jalgu. Populaarne pärimus omistab jala pikkuse määramise Karl Suurele. Arvatakse, et see pikkusmõõt on siiski palju vanem. Karolingide kasutatud jalg oli võrdne juba antiikajal kasutatud Druusia jalaga, mis oli 9/8 Rooma jalga ehk u 33,34 cm. Teine pärimus väidab, et Prantsuse jala pikkuseks sai pool kaliif Harun al Rašidi saadetud küünra etalonist.
Halvdan Must
Saagade järgi pärines Vestfoldi ning Opplandene lääneosa valitsenud Ynglingite soost, kuid uurijad on seda vaidlustanud. Teda saab pidada Ynglingite suguvõsa ja Kaunisjuukse dünastia vahelüliks.
Austvågøy
Austvågøy on populaarne mägironijate seas.
Prantsuse jalg
Kuninglik jalg (0,324 839 385 m) oli pikkusühik, mis oli Prantsusmaal kasutusel 1799. aastani, kui kasutusele võeti meetermõõdustik. Prantsuse jalg võrdus 16/15 Inglise jalaga.
Halvdan Must
Kaasaegsed allikad ei ütle otseselt, et Halvdan Must oli Haraldi isa. Veidi pärast Hafrsfjordi lahingut koostatud "Haraldskvæði" nimetab küll Haraldit Halvdanipojaks, kuid Halvdan oli viikingiajal tavaline nimi.
Austvågøy
Austvågøyd ühendab idas Hinnøyaga Raftsundi sild ja läänes Gimsøyaga Gimsøystraumeni sild.
Halvdan Must
Snorri Sturluson kujutab Halvdanit vallutajana, kes pärandiks saadud Vestfoldile lisaks vallutas alasid Østlandetis, algul Vikenis ja seejärel sisemaal. Peale selle olevat Halvdan pärinud oma ema kodukuningriigi Agderi. Oma esimeselt abikaasalt olevat ta pärinud alasid Vestlandis. Ajaloolaste arvates on tegemist Haraldi tegevuse tagasiprojitseerimisega.
Varasematest allikatest (umbes 1130) avaneb teistsugune pilt. Ladinakeelses teoses "Historia Norvegiæ" (umbes 1180), mis põhineb Are Frode varasemal, nüüdseks kaduma läinud teosel Norra kuningatest, nimetatakse Halvdani, nagu tema isagi, mägede kuningaks. Ka värsivormis kuningate ajalugu "Nóregs konungatal" (umbes 1190), mis põhineb Are Frode eelkäija Sæmund Frode nüüdseks kaduma läinud teosel, seostab Halvdanit sisemaaga.
Hilisema pärimuse järgi oli ta abielus Sogni kuninga Harald Gullskjeggi tütre Ragnhild Haraldsdotteriga ja legendaarse Taani väikekuninga Ragnar Lodbroki sugulase, Ringerike kuninga Sigurd Hjorti tütre Ragnhild Sigurdsdotteriga. Vanemas pärimuses on jutt ainult ühest abielust, tõenäoliselt esimesena mainitust.
Halvdan hukkus allikate üksmeelsel kinnitusel läbi Randsfjordeni jää vajudes ning uppides.
Saagade järgi rajati talle kääpad Skiringssali Vestfoldis, Steini tallu Holesse Ringerikes ja Tingelstadi Hadelandis, et kõik saaksid surnud kuningast oma osa. Varasem "Nóregs konungatal" ütleb, et ta maeti Steini tallu. Seal seostatakse Halvdanit Halvdanshaugeniks hüütava künkaga. Väljakaevamisi pole seal tehtud. Aastatel 1998–1999 tehtud uuringute järgi pärineb kääbas palju varasemast ajast kui 9. sajandist.
Alexandru Averescu
Alexandru Averescu (3. aprill 1859 – 2. oktoober 1938) oli Rumeenia poliitik, kolmekordne peaminister 9. veebruarist 1918 kuni 15. märtsini 1918; 19. märtsist 1920 kuni 18. detsembrini 1921 ja 30. märtsist 1926 kuni 4. juunini 1927.
Aspiriin
200px|right Aspiriin ehk atsetüülsalitsüülhape on salitsülaatide perekonda kuuluv ravim, mida kasutatakse valuvaigistina väikeste valude raviks ning palaviku ja põletiku vastu. Sel on ka verd vedeldav toime ning seda kasutatakse pikka aega väikestes annustes südameinfarkti ärahoidmiseks.
Brutovalem: C9H8O4
Aspiriin oli esimesena väljatöötatud mittesteroidne põletikuvastane ravim. Viimastest ei ole kõik salitsülaadid, kuigi neil on sarnane toime ja toimemehhanism.
Suurtes doosides manustatud ravimi üledoosi korral võib tekkida atsetüülsalitsüülhappemürgistus, kusjuures aktiivsöe manustamise korral võib selle sidumisvõime küllastuda ning lisaks võib atsetüülsalitsüülhape aktiivsöest vabaneda.
Aspiriini registreeris märtsis 1899 keemiaettevõte Bayer.
NLKP 19. kongress
'''ÜK(b)P 19. kongress''' toimus 5.–14. oktoobril 1952.
Jossif Stalin tegi partei juhtimises selliseid muudatusi, et tema lahkumise järel poleks kellelgi võimalust omandada tema positsiooni ja aupaistet. Partei nimeks sai siis Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei.
Muudeti partei juhtimisorganit, endise ÜK(b)P KK Poliitbüroo asemel moodustati NLKP KK Presiidium.
Kongressi otsused
Kongressil toimunud NLKP KK Presiidiumi valimisel viis Jossif Stalin läbi NLKP juhtkonnas põlvkonnavahetuse, mille tulemusena kõrvaldati NLKP juhtkonnast ja vananeva NLKP peasekretäri Jossif Stalini lähikonnast tema võimalikud konkurendid Vjatšeslav Molotov ja Anastass Mikojan.
NLKP uude juhtorganisse NLKP KK Presiidiumisse valiti lisaks vanadele juhtfiguuridele (Kliment Vorošilov, Georgi Malenkov, Lavrenti Beria ja Nikita Hruštšov) Mihhail Suslovi valitud 15 uue põlvkonna esindajat, kes moodustasid Presiidiumis enamuse.
Thbilisi metroo
Thbilisi metroo (gruusia თბილისის მეტროპოლიტენი, Thbilisis Metropoliteni) on Gruusia pealinnas Thbilisis asuv metroo. Avati 1966. aastal ja oli neljas metroo Nõukogude Liidu territooriumil.
Narva lahing (1944)
Narva lahing (saksa Schlacht bei Narva; vene Битва за Нарву) oli Nõukogude Leningradi rinde ja Saksa armeegrupi Narwa vaheline lahing teise maailmasõja idarindel 2. veebruarist kuni 26. juulini 1944, mis peeti strateegiliselt olulise Narva linna pärast. Nõukogude vägede Kingissepa-Gdovi pealetungioperatsioon, veebruari Narva pealetung, Putki lahing ja märtsi lõpu Narva pealetung olid osa Punaarmee talvis-kevadisest sõjakäigust. Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni jätkuna surusid Punaarmee Leningradi rinde Eesti operatsioon rinde Narva jõeni eesmärgiga purustada armeegrupp Narwa ning tungida Tallinna ja Pärnuni. Nõukogude 2. löögiarmee eelväed lõid veebruaris jõe läänekaldale Riigiküla, Siivertsi-Vepsküla ja Krivasoo sillapead. Järgnenud pealetungid ebaõnnestusid Saksa ja 20. eesti diviisi üksuste visa vastupanu tõttu, kellest viimased olid motiveeritud Eesti Vabariigi taassünni võimalusest. Armeegrupi Narwa vasturünnakud hävitasid linnast põhjas paiknevad sillapead ja surusid lõunapoolse Krivasoo sillapea koomale, stabiliseerides rinde suve keskpaigani. Nõukogude vägede suvine Narva pealetung viis linna vallutamiseni 25. juulil, sundides Saksa vägesid taanduma Tannenbergi kaitseliinile.
Thbilisi metroo
Metrool on 2 liini (Gldani-Varkethili ja Saburthalo liin) kokku 22 jaamaga. Metroo kogupikkus on 26,4 km.
Narva lahing (1944)
Olukord enne lahingut
14. jaanuaril 1944 alustasid Leningradi rinde väed Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni Leningradi blokaadi läbimurdmiseks ja väegrupi Nord purustamiseks. Lahingut alustas Oranienbaumi platsdarmilt 2. löögiarmee kindralpolkovnik Ivan Fedjuninski juhtimisel III Germaani Soomuskorpuse positsioonidele.
Samal päeval alustasid Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni ka armeekindral Kirill Meretskovi juhitud Volhovi rinde väed. Volhovi rinde 59. armee kindralleitnant Ivan Korovnikovi juhtimisel suutis Novgorodist kahelt poolt möödudes Novgorodis paiknenud Wehrmachti väegrupi peaaegu ümber piirata, 21. jaanuaril hõivasid Punaarmee väed Novgorodi.
15. jaanuaril alustas Pulkovo kõrgendikult rünnakut kindralpolkovnik Ivan Maslennikovi 42. armee. Lootes Saksa 18. armee ümber piirata, suunas Leningradi rinde juhataja armeekindral Leonid Govorov 42. armee lõunasse. III Germaani Soomuskorpus taandus Saksa vägede arjergardis. Nendes Punaarmee vastastes tõrjelahingutes paistsid silma, Saksa vägede taganemist katnud 658. ja 659. Eesti Idapataljonid. Major Alfons Rebase juhitud 658. pataljon kaitses armee ainust taganemisteed Novgorodi–Luuga maanteel Sürkovo küla juures ja hiljem Luuga all Vaškovo küla juures edukalt. Eestlastest üksused liikusid pidevalt armeearjergardis katteüksustena. Nende lahingute eest anti Rebasele esimese eestlasena Raudristi Rüütlirist.
Väegrupil Nord puudusid reservid nii ulatusliku rünnaku tõrjumiseks Leningradi ja Novgorodi all ning kuna 11. Luftwaffe välidiviis Leningradi all ei suutnud oma positsioone hoida ja jooksis laiali, ähvardas ümberpiiramine oma positsioone hoidvaid väeosasid. Üksused olid sunnitud tagasi tõmbuma ning kogu kaitse varises kokku. Kuna väeosadel puudus taganemisplaan ja nad ei teadnud, mida teha, muutus taandumine kohati paaniliseks põgenemiseks ja kaoseks. Punaarmee 42. armee lõunasse pööramine kergendas küll Narva suunal taanduvate vägede olukorda, kuid rinnet peatada ei suudetud. Punaarmeele oli antud korraldus murda vaenlase kaitse käigult ja tungida Wehrmachti järel kohe üle Narva jõe.
Vähestena suutsid III Germaani Soomuskorpusele allutatud väeosad ja mõned Wehrmachti üksused enam-vähem korrapäraselt taandudes säilitada võitlusvõime ja osutada ründajatele vastupanu ning jõuda uutele positsioonidele.
Kaitseliini moodustamine
Vastavalt Sponheimeri päevakäsule 31. jaanuarist 1944 pidi Peipsi järvest Krivasoo külani kaitse sisse võtma LIV armeekorpus ja sealt edasi kuni Narva laheni III Germaani Soomuskorpus. Seni markeerisid uut kaitseliini 207. julgestusdiviisile allunud julgestus- ja alarmüksused.
Luuga jõel Jamburgi (Kingissepp) lähedal panid diviis Nordland ja 10. lennuväe välidiviisi riismed kindralmajor Hermann von Wedeli juhtimisel Punaarmee edasitungi mitmeks päevaks seisma. Võimaldades Panther-liini lahingukorda seada ja taandunud vägedel ridu kohendada.
Narva jõest idas võitlesid Punaarmee pidurdamisel ka teised eestlastest komplekteeritud üksused, nagu Fischeri pataljon kapten Georg Fischeri juhtimisel (Eesti Põhiüksusest Narvast). Neile lisandusid kohalikud omakaitseformeeringud.
Jaanuari lõpuks oli Sponheimeril selge, et LIV armeekorpuse lõiku pole Luuga alt suuremaid võitlusvõimelisi üksusi saabumas. Saabuvatest üksustest sai arvestada 227. jalaväediviisiga kellele allutati ka 225. jalaväediviisi riismed. 170. jalaväediviis tõmmati aga täiendamiseks Luftwaffe 10. välidiviisi riismetega rindelt üldse välja.
25. jaanuaril algas Narva evakueerimine, mis kestis kuni 2.-3. veebruarini. 1. veebruaril kuulutas välja Saksa okupatsioonivõimude loal Eesti Omavalitsuse juht Hjalmar Mäe 1904–1923. aastal sündinud meeste üldmobilisatsiooni.
Seega oli teatud perioodil rinde hoidmine Narvast lõunas põhiliselt 94. julgestusrügemendi I ja III pataljon ja Eestist mobiliseeritud 29. Eesti Politseipataljoni 3. ja 4. kompanii ning 30. Eesti Politseipataljoni ja alarmpataljoni Tartu ülesandeks.
10. veebruariks lisandus LIV armeekorpuse piirkonnas 477. tankihävitajate divisjon ja 388. väli-väljaõppediviisi ja 477. väli-väljaõppediviisi staabid ja üks pataljon. Alates 13. veebruarist juhatas Sponheimeri gruppi 227. jalaväediviisi ülem kindralleitnant Wilhelm Berlin. 13. veebruaril jõudis Narva rindele kolmepataljoniline Eesti Piirikaitserügement Tallinn, veebruari alguses mobiliseeritud eestlastest, nad määrati pataljonide kaupa Saksa diviiside alluvusse. Alates 14. veebruarist 1944 saadeti Narva rindele ka (brigaadikoosseisuline, kaks kahe jalaväepataljoniga rügementi, lisaks väli-tagavarapataljoni ja suurtükidivisjoniga) 20. Eesti SS-diviis. Eesti SS-diviis vahetas välja 227. jalaväediviisi.
14. veebruaril alustati aastast 1940 Norras asunud 214. jalaväediviisi toomist Narva alla. Diviis oli ilma Idarinde kogemuseta ja kõrgem väejuhatus nõudis selle kasutamist vähem pingelistes rindelõikudes. Diviis jõudis täies koosseisus kohale 25. veebruariks ja paigutati 61. ja 225. jalaväediviisi vahele Narvast lõunas.
23. veebruaril 1944 moodustas armeegrupi Nord uus ülemjuhataja Walter Model Sponheimeri grupi asemele armeegrupi Narva, mida juhtis jalaväekindral Johannes Friessner ja mis allus otse armeegrupile Nord.
Narvast lõunas koordineeris kaitset XXVI armeekorpus, kellele allusid 225., 214. ja 170. jalaväediviisid. Narvast lõunas ümber Auvere tugiala koordineeris kaitset kindral Wilhelm Berlini grupp, kellele allusid 61., 227. ja 58. jalaväediviisi osad. Narva sillapeal Narva jõe idakaldal ja Narvast põhjas paiknes III Germaani Soomuskorpus, millele allusid soomusgrenaderibrigaad Nederland ja SS-diviis Nordland ning 20. Eesti SS-diviis. Soomusgrenaderidiviis Feldherrnhalle oli armeegrupi Narva peakorteri otsealluvuses, rannakaitset koordineeris 2. õhutõrjediviisi staap.
Veebruari lõpus komandeeriti armeegrupi Narva juurde armeegrupi Nord tankiüksuste juhataja kolonel krahv Hyazinth von Strachwitz, kelle käsutuses oli peamise löögijõuna major Willy Jähde rasketankide Tiger 502. rasketankipataljon. 26. veebruaril 1944 oli armeegrupi Narwa käsutuses 22 PzKpfw VI Tiger, 5 PzKpfw V Panther ja 5 PzKpfw IV tanki.
Väeosade paigutus Jaanilinna kaitseliinil lahingu algul
Rannikul Merikülas paiknes 31. Politseipataljon, Augal mereväepataljon Hohenschildt, Narva-Jõesuus mereväepataljon Schneider. Kõik kolm kuulusid Kampfgruppe Küstesse, mille staap asus Augal. Veebruari esimestel päevadel paigutati mereväelastest edasi Narva jõe joonele taanduvatest sõduritest moodustatud võitlusgrupid Kausch, Gehrman ja Wengler. Siivertsist Narva linna piirini Nederlandi 54. pioneeripataljon. pisi| Jaanilinna sillapeal Relva-SS III Germaani Soomuskorpus 11. SS-diviisi Nordland ülem SS-Brigadeführer Fritz von Scholzi juhtimisel.
Narva linna lõunaosas Nordlandi 23. SS-soomusgrenaderirügement Norge (SS-Panzergrenadier-Regiment 23 „Norge“) ja Omakaitse Narva üksus, edasi 29. Eesti Politseipataljon Krivasoost mööda, sealt 61., 225. ja 170. diviisist moodustatud lahingugrupp, edasi kuni Peipsini 30. Eesti Politseipataljon. Narva toodi ka 23 Tiiger rasketankist koosnev 502. rasketankipataljoni (Schwere SS-Panzer-Abteilung 502) 1. kompanii. Pataljon anti Nordland ülema SS-Brigadeführer Fritz von Scholz käsutusse ja paigutati Narva linna ja Jaanilinna sillapeale.
Punaarmee 11. laskurdiviis asus Narva jõe keskjooksul Omuti ruumis ning 43. laskurdiviis Permisküla ruumis Narva jõe ülemjooksul Peipsi järve ja Vasknarva juures.
pisi|250px|right|Lahinguskeem Narva ja Virumaa piirkonnas, 1944. aasta 10. veebruarist 23. aprillini
Veebruari-märtsi lahingud
1. veebruaril 1944 jõudsid Punaarmee 2. löögiarmee üksused Tõrvala juures Narva jõeni. Eelüksused asusid seda käigult ületama, mis aga ei õnnestunud. Järgnevalt lõid nad aga sillapead Narva jõe läänekaldal Narva-Jõesuu ja Narva vahelisel alal, armeegrupp Narwa rannikukaitse võitlusgrupi kaitselõigus.
Kudruküla sillapea
2. veebruaril avastasid kindralmajor Anatoli Andrejevi juhitud 43. laskurkorpuse 98. laskurdiviisi 4. laskurpolgu üksused Saksa rindes hõreda koha ja lõid Narva jõe alamjooksu suudmes Kudruküla juures Narva jõe läänekaldale sillapea (Kudruküla, Riigiküla ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures). 98. laskurdiviisi 4. laskurpolgu võitlejad mehitasid sillapea probleemideta. Peagi täiendasid neid 166. laskurpolgu võitlejad Vepsküla ruumis. Narva-Jõesuusse tegid dessandi ka 48. üksiku merejalaväebrigaadi allüksused.
Lõigu eest vastutav Rannikukaitse võitlusgrupi juhataja SS-Brigadeführer Christian Poul Kryssing suutis vasturünnakut juhtides kolme tanki kaasabil koos jalaväega 166. laskurpolgu Vepsküla sillapea puruks lüüa ja Nõukogude väeüksused Narva jõe idakaldale tagasi suruda. Likvideeriti ka 4. laskurpolgu sillapea ning merejalaväelaste dessant.